Yhdysvaltain presidentinvaalit 1960

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1960 järjestettiin 8. marraskuuta 1960. Ehdokkaina olivat republikaanien istuva varapresidentti Richard Nixon ja demokraattien Massachusettsin senaattori John F. Kennedy.
Vaalit olivat erittäin tiukat. Kennedy voitti lopulta Nixonin n. 100 000 äänellä, jolloin hänestä tuli maan historian nuorimpana virkaan valittu sekä ensimmäinen katolinen presidentti.
Vuoden 1960 presidentinvaalit ovat ensimmäiset, joihin Alaskan ja Havaijin osavaltiot osallistuivat.
Esivaalit.
Republikaanien esivaalit.
Varapresidentti Richard Nixon oli vuonna 1960 suosittu, ja hän ilmoitti 1. toukokuuta valitsevansa varapresidenttiehdokkaakseen Nelson Rockefellerin, mahdollisesti ehkäistäkseen tätä aloittamasta omaa yritystä presidenttiehdokkaaksi. Rockefeller kuitenkaan ei suostunut Nixonin varapresidenttiehdokkaaksi, joten Nixon valitsi puoluekokouksessa varapresidenttiehdokkaakseen Yhdysvaltain YK-lähettilään Henry Cabot Lodge nuoremman, joka oli pitänyt yllä kovaa linjaa Neuvostoliittoa vastaan.
Demokraattien esivaaliehdokkaat.
Demokraattien ehdokkaaksi pyrkivät seuraavat henkilöt:
Entinen demokraattipresidentti Harry S. Truman ei kannattanut ehdokkaaksi Kennedyä, koska katsoi tämän olevan liian nuori. Häntä myös epäilytti Kennedyn isän Joseph P. Kennedyn konservatiivisuus. Sen sijaan Kennedyn katolisuutta hän ei katsonut ongelmaksi – hän kommentoi asiaa, että hänestä ongelma oli "Pop" (), ei "Pope" (). Trumanin suosikki ehdokkaaksi olisi ollut Symington.
Kennedy valittiin ehdokkaaksi puoluekokouksessa ensimmäisessä äänestyksessä. Hän valitsi yllättäen varapresidenttiehdokkaakseen Lyndon Johnsonin, joka aluksi harkitsi kieltäytyvänsä. Samoin Texasista kotoisin ollut Sam Rayburn kehotti Johnsonia suostumaan, ja tämä suostuikin lopulta, koska ainoastaan hänen avullaan arveltiin olevan mahdollisuus voittaa republikaanien Nixon.
Vaalit.
Julkaisija Henry Lucen omistamat aikakauslehdet "Time" ja "Life" tukivat vaaleissa Nixonia.
Nixon vetosi kampanjassaan laajaan poliittiseen kokemukseensa. Hän oli muun muassa vieraillut 54 eri maassa ja ollut kokoustamassa kansallisen turvallisuuden neuvoston kanssa 217 kertaa. Tämän lisäksi hän oli tavannut Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšovin, ja hän viittasikin usein niin sanottuun "keittiöväittelyynsä" Hruštšovin kanssa. Hän uskoi myös, ettei Kennedystä olisi Hruštšoville vastusta maailmanpolitiikan kentällä. Hänen neuvonantajansa kehottivat häntä myös hyökkäämään Kennedyn katolista uskoa ja tämän avioliiton uskollisuuden epämääräisyyttä vastaan, mutta Nixon kieltäytyi tekemästä niin.
Demokraatit kampanjoivat Nixonia vastaan ottamalla käyttöön julisteen, jossa oli Nixonin kuva ja teksti "ostaisitko tältä mieheltä käytetyn auton?" (). Kennedy myös kommentoi sitä, että useimmilla aiemmilla presidenteillä ei ollut ollut tarvetta erottaa itseään "vanhaan" ja "uuteen" versioon itsestään, ja sai näin Nixonin poliittisen linjan kuulostamaan epämääräiseltä ja häilyvältä.
Nixon kampanjoi Yhdysvaltain syvässä etelässä ja sanoi, että demokraatit olivat hylänneet sen. Erityisesti Atlantassa hän sai erittäin hyvän vastaanoton.
Väittelytilaisuudessa Nixon esiintyi liian suuressa kauluspaidassa ja sänkipartaisena, mikä sai hänet näyttämään uupuneelta ja paikoin jopa sairaalta. Väittelyä radiosta kuunnelleiden ja näin Nixonia näkemättömien mielestä hän voitti väittelyn, mitä on pidetty todisteena siitä, että hänen ulkonäkönsä aiheutti hänen tappionsa hänen mielipiteidensä sijasta.
Kennedy oli kampanjoinnin loppuvaiheessa mielipidemittauksissa hieman edellä, kunnes presidentti Eisenhower antoi viimein tukensa Nixonille. Ehdokkaiden suosio oli tämän jälkeen niin tasaväkistä, että koomikko Mort Sahl vitsaili, ettei kumpikaan voittaisi.
Tulokset.
Noin 37 000 äänen ero Texasissa ja Illinoisissa olisi riittänyt Nixonin voittoon Kennedyn sijasta. Nixon odotti vaaliyönä turhaan, että ensi tiedot Kennedyn voitosta olisivat osoittautuneet virheellisiksi. Vuoden 1916 presidentinvaaleissa republikaanien ehdokas Charles Evans Hughes oli mennyt nukkumaan luullen tulleensa valituksi presidentiksi, mutta aamuun mennessä tulos oli kääntynyt häntä vastaan – Nixon arveli, että hänellä olisi ollut mahdollisuus päinvastaiseen ilmiöön. Hän ei riitauttanut vaalien tulosta, vaan tunnusti tappionsa.
Osa vaaleissa valituista valitsijamiehistä ei halunnut äänestää kumpaakaan ehdokkaista. He äänestivät rotuerottelun kannattaja Harry F. Byrdiä, joka ei kuitenkaan ollut vaaleissa ehdolla.