tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Emil Hirschfeld

Emil Hirschfeld (s. 31. heinäkuuta 1903 Danzig – 23. helmikuuta 1968 Itä-Berliini) oli saksalainen kuulantyöntäjä.
Hirschfeld työnsi urallaan kahdesti kuulantyönnön virallisen maailmanennätyksen sekä lisäksi useita ennätyksiä, joita ei kirjattu Kansainvälisen yleisurheiluliiton ennätyslistoille. Ensimmäisen kerran hänestä tuli virallinen ennätysmies, kun hän vei ennätyksen Ralph Roselta 6. toukokuuta 1928 tuloksellaan 15,79 m. Noin 2,5 kuukautta myöhemmin John Kuck otti Amsterdamin olympialaisissa ennätyksen itselleen mutta samana vuonna 26. elokuuta Bochumissa Hirschfeld palasi maailmanennätysmieheksi työntämällä ensimmäisenä kuulantyöntäjänä virallisesti yli 16 metriä tuloksellaan 16,04 m. Ennätys säilyi hänen nimissään kesäkuuhun 1932, jolloin Zygmunt Heljasz työnsi senttimetrin verran pidemmälle.
Hirschfeldin paras arvokisasaavutus oli olympiapronssi Amsterdamin 1928 kisoista. Siellä hänen tuloksensa oli 15,72 m.
Dennis Brain

 
Dennis Brain (17. toukokuuta 1921 – 1. syyskuuta 1957) oli brittiläinen käyrätorvensoittaja. Hän julkaisi tunnettuja levytyksiä esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin konsertoista. 
Useat säveltäjät kirjoittivat Brainille teoksia, ja Francis Poulenc sävelsi hänen muistolleen elegian käyrätorvelle ja pianolle. 
Brain kuoli liikenneonnettomuudessa.
Cindy Morgan

Cynthia Ann Cichorski eli Cindy Morgan (29. syyskuuta 1954 – joulukuu 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Latvasta laho" (1980) ja "Tron" (1982).
Morgan kärsi näkövammasta.
Morgan syntyi Chicagossa puolalaiselle isälle ja saksalaiselle äidille. Hän opiskeli katolisesta koulusta päästyään Pohjois-Illinoisin yliopistossa.
Salka Valka

Salka Valka on Halldór Laxnessin romaani, joka ilmestyi kahdessa osassa 1931 ja 1932. Teos kertoo nimihenkilön elämästä köyhässä islantilaisessa kalastajakylässä. Kirjan ensimmäinen osa kuvaa Salkan lapsuutta ja toinen nuoruutta. "Salka Valka" oli ensimmäinen Laxnessin kuuluisista romaaneista. 
Romaanista on tehty näytelmä-, elokuva- ja kuunnelmaversioita. Suomessa "Salka Valka" on ollut Laxnessin tunnetuin teos. Kirja on suomennettu kahdesti. Kristiina Kivivuori teki suomennoksen ruotsinkielisestä käännöksestä 1948. Jyrki Mäntylä suomensi romaanin islannista 1966. Jälkimmäisen suomennoksen on vuoden 2008 painosta varten tarkistanut Tapio Koivukari.
Elokuvasovituksia.
Vuonna 1954 tuotiin ensi-iltaan Arne Mattssonin ohjaama ja Sven Nykvistin kuvaama ruotsalainen elokuvasovitus. Vuonna 1979 Kristina Schulgin ohjasi "Salka Valkasta" televisionäytelmän Yleisradiolle.
Steven Lisberger

Steven Lisberger (s. 24. huhtikuuta 1951 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka muistetaan parhaiten klassikkoelokuvasta "Tron" (1982). Hänen muuta varhaista tuotantoaan ovat elokuvat "Eläinten olympialaiset" (1980), "Vipinää viidakossa" (1987) ja "Slipstream" (1989).
Lisberger teki onnistuneen paluun vasta 2000-luvulla; hän alkoi vuonna 2007 työstää uutta elokuvaansa "Soul Codea".
Émile Cohl

Émile Cohl (4. tammikuuta 1857 – 20. tammikuuta 1938), syntymänimeltään Émile Eugène Jean Louis Courtet, oli ranskalainen pilapiirtäjä, sarjakuvapiirtäjä ja animaattori. 
Cohl toimi nuoruudessaan sekä valokuvaajana että pilapiirtäjänä. Pilapiirtäjänä hän saavutti mainetta, ja oli yksi aikansa tunnetuimmista piirtäjistä. Parhaiten Cohl tunnetaan kuitenkin piirrosanimaation uranuurtajana. Hänen ensimmäinen animaatioelokuvansa oli vuonna 1908 valmistunut "Fantasmagorie", ja sitä pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä kokonaan piirrettynä animaatioelokuvana. Cohl kokeili myös nukke-elokuvan tekoa vuonna 1910.
Cohlin elokuvissa seikkailivat usein valkoiset tikku-ukot tummalla taustalla. Hänen animaatioilleen oli tyypillistä yksinkertaisuus, liioittelu ja vapaa fantasia. Cohlin animaatioilla oli myös vakiosankari, Fantoche. Cohl teki vuosien 1908–1918 välillä arviolta 200 lyhyttä animaatiota.
Venus simpukankuorella

Venus simpukankuorella ("Venus on the Half-Shell") on science fiction -romaani, joka julkaistiin ensimmäisen kerran kahdessa osassa The Magazine of Fantasy and Science Fictionissä niin, että sen ensimmäinen osa ilmestyi joulukuun 1974 numerossa. Romaani julkaistiin kuvitteellisen kirjailijan Kilgore Troutin nimissä, vaikka sen todellinen kirjoittaja olikin Philip José Farmer. Kilgore Trout on Kurt Vonnegutin romaaneissa toistuvasti esiintyvä henkilöhahmo ja hänen teoksensa "Venus simpukankuorella" mainitaan ensimmäisen kerran Vonnegutin romaanissa "Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater" (1965).
Kerrotaan ettei Vonnegut ilahtunut romaanin ilmestymisestä, erityisesti siksi, että yleisesti oletettiin hänen kirjoittaneen sen. Tämä ongelma ratkaistiin romaanin uudelleenjulkaisussa liittämällä Farmerin nimi lisäriville otsikon yhteyteen.
Romaanissa väitetään, että Raamattu syyttää virheellisesti Merenptahia, muinaisen Egyptin hallitsijaa exoduksen faaraoksi, vaikka nimeä Merenptah ei mainitakaan Raamatussa ja Egyptin hallitsijaa exoduksen aikana kutsutaan ainoastaan "faaraoksi".
Romaanille on luonteenomaista käyttää hahmojen nimistä anagrammeja.
Farmerin romaania ei ole käännetty suomeksi, mutta romaanihahmo Kilgore Troutin alkuperäisen teoksen nimen on kääntänyt "Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater" -romaanin suomennoksessaan Marjatta Kapari.
Pretty. Odd.

Pretty. Odd. on Panic at the Disco -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2008, ja ensimmäinen albumi "A Fever You Can't Sweat Out" kolme vuotta aiemmin vuonna 2005.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toiselle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 17, ja putosi seuraavalla listaviikollaan sijalle 34.
Satulapallokala

Satulapallokala ("Canthigaster valentini") on mustavalkokirjava melko pienikokoinen pallokala, jota näkee joskus meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Satulapallokala kasvaa 11 cm pitkäksi. Sen vartalossa on leveät tummat raidat, kuin satulat, ja vatsapuolella punaisia pyöreitä pilkkuja. Pyrstö on kirkkaan keltainen. Sukupuolet voi erottaa toisistaan värityksen perusteella: koiraan pään takaosasta lähtee säteittäisiä kirkkaan sinivihreitä juovia, ja sillä on alaleuan alla siniharmaa viiva oranssilla pohjalla, ja peräaukon takana siniharmaa läikkä. Naaraalta puuttuvat kaikki nämä kuviot.
Alkuperä.
Satulapallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta.
Käyttäytyminen.
Satulapallokala elää 10–100 yksilön parvissa. Eräät varsin samannäköiset viilakalat ("Paraluteres prionurus") liittyvät joskus näihin parviin suojautuakseen pedoilta. Aikuiset naaraat muodostavat kukin oman reviirinsä, ja koiras vartioi usean naaraan reviirejä ja parittelee päivittäin eri naaraan kanssa.
Ravinto.
Satulapallokala syö luonnossa enimmäkseen viher- ja punalevää, sekä pieniä selkärangattomia. Sen hampaat ovat sopeutuneet kovakuorisen ravinnon syömiseen.
Juovasiilikala

Juovasiilikala ("Chilomycterus schoepfi") on mustavalkokirjava keskikokoinen siilikala, jota näkee joskus meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Juovasiilikala voi kasvaa luonnossa lähes 30 cm pitkäksi. Se on vartaloltaan laatikkomainen, kyhmypintainen, kellanharmaa-mustajuovainen.
Alkuperä.
Juovasiilikala on peräisin Atlantin länsiosista Nova Scotian, Mainen, Bahaman ja Brasilian rannikoilta. Se viihtyy laguunien ja lahtien meriruohoniityillä sekä rannikon matalilla riutoilla.
Käyttäytyminen.
Muiden siilikalojen tapaan juovasiilikalat osaavat pullistaa itsensä palloksi imaisemalla vatsansa täyteen vettä. Ne myös erittävät myrkyllistä limaa ihostaan suojautuakseen pedoilta.
Ravinto.
Juovasiilikala syö selkärangattomia. Akvaariossa sitä ruokitaan monipuolisella, lihapitoisella ravinnolla.
Klassinen rock

Klassinen rock on jälkikäteen syntynyt nimitys, jolla nykyisin joskus kutsutaan 1960- ja 1970-luvun suosittujen rockyhtyeiden musiikkia. Tämän aikakauden rockmusiikki on silloin nuoruuttaan eläneiden ihmisten ja usein nuorempienkin rock-kriitikoiden keskuudessa jatkuvasti erittäin arvostettua ja esikuvallista, mihin nimitys klassinen rock viittaa. 
Yhdysvalloissa klassinen rock ("classic rock") on 1980-luvulla syntynyt radioformaatti, jota edustavien radioasemien soittolistat sisältävät lähinnä 1960- ja 1970-lukujen rockhittejä. Nykyisellään klassista rockia edustaviin soittolistoihin saattaa sisältyä myös esimerkiksi 1980-luvun hard rock -kappaleita ja 1990-luvun vaihtoehtorockia, jonka katsotaan olevaan tyyliltään ja tunnelmaltaan yhteensopivaa vanhemman rockmusiikin kanssa.
Jackie Chan Stuntmaster

Jackie Chan Stuntmaster on videopeli, joka pohjautuu kuuluisan taistelulajien asiantuntijan ja näyttelijä Jackie Chanin hahmon seikkailuihin, pelaajan joutuessa päihittämään useita kymmeniä vihollisia läpi kenttien.
Pelaaminen.
Pelissä on 15 3D-kenttää, jotka sijaitsevat New Yorkissa. Pelaaminen koostuu temppuratamaisesta esteiden ohittamisesta sekä vastustajien mukiloinnissa, johon voi käyttää avukseen ympäristöä. Kerättäviä tavaroita ovat ilmassa leijuvat salaperäiset lohikäärmeikonit, sekä maitotuotteet, joista pelaaja (Jackie Chan) saa terveyttään takaisin. Pelin väkivalta ja toiminta on toisinaan melko sarjakuvamaista.
Tapahtumat.
Roistot kaappaavat Jackie Chanin isoisän, ja Jackien on pelastettava hänet. Tapahtumapaikkana ovat New Yorkin eri osiot eli kadut, satama, viemäri, katot sekä tehdas.
Pelin tekemisestä.
Radical Entertainment opasti Jackie Chania pelin tekoaikana, sillä Jackie Chan teki liikemallinnuksen ja antoi äänensä pelihahmolleen.
Rudi Carrell

 
Rudi Carrell, oikealta nimeltään Rudolf Wijbrand Kesselaar (19. joulukuuta 1934 Alkmaar, Alankomaat – 7. kesäkuuta 2006 Bremen, Saksa) oli hollantilainen viihdealan monitaitaja, elokuvatuottaja ja näyttelijä. 
Rudi Carrellin isä ja isoisä olivat viihdealan taitajia, ja isä tutustutti hänet showbisnekseen. Rudi sai viikoittaisen esiintymismahdollisuuden Hollannin radion AVROn ohjelmassa vuodesta 1955 ja vuodesta 1959 hänen oma Rudi Carrell Show’nsa pyöri televisiossa. Rudi Carrell lauloi viihteellisiä ironisia lauluja ja osallistui jopa Euroviisuihin vuonna 1960 kappaleellaan "Wat een Geluk" (Mikä onni) sijoittuen viimeistä edelliseksi, mutta kappaleesta jäi hänelle tunnusmelodia. Rudi Carrell esiintyi myös pääosassa Robinson Crusoe -tulkinnassa 1964, jossa hänellä oli mukanaan apina "Vrijdag" (Perjantai) sekä israelilaissyntyinen laulajatar Esther Ofarim merenneitona. Tästä heille myönnettiin Montreux'n Hopeinen ruusu. Belgialaisen viihdetaiteilija Bobbejaan Schoepenin kanssa Carrell teki yhteistyötä 1971 - 1972.
Rudi Carrellin ura kohosi huippuunsa Saksassa, jonne hän siirtyi 1974 ja asettui asumaan Sykeen Bremenin lähistölle. Jo vuodesta 1971 hän oli ohjannut Saksassa suosioon nousseita elokuvia. Vuonna 1987 Rudi's Tagesshow:ssa esitettiin video, jossa naisesiintyjät pukutuivat Ajatollah Khomeinin hahmoon, mikä aiheutti diplomaattisen kriisin, jonka seurauksena muun muassa Goethe-instituutin Teheranin osasto suljettiin. Carrell vihjaili ohjelmassaan myös liittokansleri Helmut Kohlin ilotalokäynneistä sekä Berliinin pormestarin homoseksuaalisuudesta. Toisaalta Carrell oli suosittu muun muassa Israelissa ja Sloveniassa, jossa hän toimi perheiden jälleenyhdistämiseksi.
Rudi Carrell kuoli keuhkosyöpään. Kuvanveistäjä Carsten Eggers on tehnyt Rudi Carrellin pronssisen rintakuvan Alkmaariin.
Zarra-palkinto

Zarra-palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa parhaalle espanjalaiselle maalintekijälle myönnettävä palkinto, jota jakaa urheilulehti "Marca". Palkinto on nimetty Athletic Bilbaossa pelanneen hyökkääjän Telmo Zarran mukaan. 
David Villa ja Iago Aspas ovat voittaneet Zarra-palkinnon neljästi.
Di Stéfano -palkinto

Di Stéfano -palkinto () on Espanjan jalkapalloilussa kauden parhaalle pelaajalle myönnettävä palkinto, jota urheilulehti "Marca" on jakanut kaudesta 2007–2008 lähtien. Palkinto on nimetty Real Madridissa vaikuttaneen Alfredo Di Stéfanon mukaan.
Voittajan valitsevat sekä "Marcan" lukijat että asiantuntijaraati. Koko sarjakauden ajan lukijat voivat jokaisen kierroksen jälkeen äänestää mielestään kierroksen kolmea parasta pelaajaa. Kauden päätteeksi 50 eniten pisteitä kerännyttä pääsevät loppukilpailuun, jossa raati äänestää lopullisesta voittajasta.
ESTJ

ESTJ on yksi Myers-Briggs-tyyppi-indikaattorin määrittelemistä 16:sta persoonallisuustyypistä, joka on indikaattorin mukaan ekstrovertti (E), tosiasiallinen (S), ajatteleva (T) ja järjestelmällinen (J). Tyypillisimmillään tähän tyyppiin kuuluvat toimeenpanijat, esimerkiksi sotilasjohtajat. ESTJ:ä voidaan luonnehtia myös "tosiasioihin nojautuvaksi käytännölliseksi organisoijaksi". Toinen ulospäin suuntautunut ajattelijatyyppi on ENTJ.
"Ulospäinsuuntautuneina" (E; Extrovert) ESTJ-persoonallisuustyypin henkilöt suuntautuvat ulospäin ja toisaalta saavat energiaa ulkopuolisista suhteistaan. Heille mielekäs viestintämuoto on sanallinen, keskustelu. He työstävät omia ajatuksiaan pidemmälle keskustelemalla sekä ovat kiinnostuneita monista asioista. He ovat sosiaalisisesti tunteikkaita ja aloitekykyisiä työ- ja yksityiselämässään.
"Havaitsijoina" (S; Sensing) he suuntautuvat tämänhetkisiin tosiasioihin, ovat asiakeskeisiä ja konkreettisia. He keskittyvät tämänhetkisiin tosiasioihin ja muistavat myös yksityiskohdat. Johtopäätöksiin he tulevat vasta huolellisen ja perusteellisen harkinnan jälkeen. Ideoita ja teorioita he ymmärtävät käytännön toteutuksen kautta.
"Ajattelijoina" (T; Thinking) he keskittyvät päätösten seurauksiin ja irrottavat mielellään itsensä henkisesti tilanteesta kyetäkseen arvioimaan asioita objektiivisesti. He saavat energiaa siitä, että kykenevät arvioimalla ja erittelemällä löytämään ratkaisun. Heidän tavoitteenaan on löytää mahdollisimman moneen tapaukseen sopiva ratkaisumalli.
"Järjestelmällisinä" (J; Judging) he käyttävät päättelyään työstääkseen ulkopuolista ympäristöä sekä etsivät tapaa säännellä ja johtaa sitä. Suunnitelmissa pitäytyminen ja aikataulu ovat heille tärkeitä ja he pitävät aikaansaamisesta.
Paholaisen asianajaja (elokuva)

Paholaisen asianajaja () on Taylor Hackfordin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1997. Elokuvan pääosissa ovat Keanu Reeves, Al Pacino ja Charlize Theron. Elokuva perustuu Andrew Neidermanin romaaniin.
Elokuvan nimi tulee katolisen kirkon aikaisemmasta virasta (lat. "advocatus diaboli"), joka tutki ihmeiden aitoutta. Al Pacinon hahmon nimi taas juontuu "Kadotettu paratiisi" -nimisen runoelman kirjoittajasta John Miltonista. Elokuva sisältää myös viittauksia kyseiseen teokseen – sitaatti "Parempi herrana Helvetin kuin orjana Taivaan" – ja helvetin liekehtiviin piireihin, joita Dante Alighieri kuvaili "Jumalaisessa näytelmässään".
Maailmanlaajuisesti "Paholaisen asianajaja" tuotti 153 miljoonan dollarin lipputulot.
Juoni.
Elokuva kertoo nuoresta floridalaisesta lakimiehestä Kevin Lomaxista, joka ei ole hävinnyt vielä yhtäkään oikeudenkäyntiä. Kevin puolustaa opettajaa, jota syytetään oppilaansa hyväksikäytöstä. Oikeudenkäynnin aikana Kevin vakuuttuu opettajan syyllisyydestä mutta pitää hurjassa nousujohteessa olevaa uraansa tärkeämpänä ja voittaa lopulta jutun. 
Vaikutusvaltainen "Milton, Chadwick &amp; Waters" -nimisen lakifirman omistaja John Milton ottaa yhteyttä Keviniin ja tarjoaa tälle suurta palkkiota saadakseen tämän valitsemaan valamiehiä erääseen tärkeään oikeudenkäyntiin. Kevin suostuu ja muuttaa tyttöystävänsä Mary Annin kanssa New Yorkiin. Ensimmäisessä jutussa Kevin puolustaa Phillipe Moyezia jota syytetään eläinten uhraamisesta. Kevin voittaa jutun ja viettää aikaansa paljon töissä ja Miltonin kanssa, kun taas Mary Ann viettää aikaansa yksin kotona.
Seuraava juttu koskee rikasta Alexander Cullenia, jota syytetään perheensä murhasta. Tehtävä etäännyttää Keviniä entistä enemmän Mary Annista. Jatkuva yksinäisyys saa Mary Annin näkemään näkyjä, jotka viittaavat Mary Annin mahdollisiin mielenterveysongelmiin. Kun Milton huomaa Mary Annin ongelmat, hän ehdottaa että Kevin vetäytyisi jutusta, mutta Kevin jatkaa oikeustaistelua vakavin seurauksin.
Martin Bahne

Carl Martin Bahne (s. 22. huhtikuuta 1975 Kaarina) on suomalainen näyttelijä. Äidinkieleltään ruotsinkielinen Bahne on näytellyt niin suomeksi kuin ruotsiksikin. Hän on mukana vuonna 2006 perustetussa Projektori-teatteriryhmässä.
Ura ja elämä.
Martin Bahne syntyi vientipäällikkö Johan Bahnen ja Vivi-Ann Bahnen perheeseen. Bahne valmistui merkonomiksi vuonna 1994 ja edelleen taloustieteiden maisteriksi Åbo Akademista 1999. Teatteritaiteen maisteriksi hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2003. Hänen veljensä Magnus Bahne on entinen jalkapallomaalivahti.
Bahne on näytellyt TeatteriSudessa, jossa hänen osiaan olivat Cosmo Disney Philip Ridleyn teoksessa "Disney Killer" (1996) sekä keikarimainen Cléante Molièren näytelmässä "Luulosairas" (2000). Teatterikorkeakoulussa Bahne näytteli muun muassa David Edgarin "Helluntaiaatossa". Aleksis Kiven klassikossa "Seitsemän veljestä" hänellä oli Tuomaan osa. 2000-luvun alkuvuosina Bahne teki rooleja Helsingin Svenska Teaternissa sekä Vaasan molemmissa teattereissa. Bahne on näytellyt myös Teater Mirissä Mihail Bulgakovin teoksessa "Satan i Moskva". Projektori-ryhmässä hän on näytellyt tuotannoissa "Janne Kuutio" (2007) sekä "Elmo" (2008).
Vuonna 2007 Bahne tulkitsi pääosan Minna Haapkylän vastanäyttelijänä, kapteeni Carl von Munckina Lauri Törhösen draamaelokuvassa "Raja 1918". Åke Lindmanin sotakuvauksessa "Etulinjan edessä" hänellä oli sivuosa. Bahne on näytellyt myös eräissä televisiotuotannoissa. Tällä hetkellä hän näyttelee Viirus-teatterissa.
Matti Kettunen

Matti Juhani Kettunen (s. 23. helmikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen Joensuussa asuva opettaja ja eräkirjailija. Hänen teoksensa ovat pääasiassa luontoa, eränkäyntiä ja kalastusta käsitteleviä kertomuskokoelmia. Teosten tapahtumat sijoittuvat yleensä Pohjois-Karjalaan, Kainuuseen ja Lappiin, erityisesti Tenojoelle. 
Kettusen vanhemmat olivat autoilija Antti Kettunen ja kansakoulunopettaja Anja o.s. Vainio. Hän pääsi ylioppilaaksi 1972 ja valmistui luokanopettajaksi 1976 sekä filosofian maisteriksi 1978. Kettunen toimii nykyisin peruskoulun luokanopettajana Joensuun Karsikon koulussa.
Kettusen tekstejä on ilmestynyt myös kokoomateoksissa ("Eränkävijä", "Erätulilta", "Eräjuttuja", "Erämiesten matkassa").
Japan Airlinesin lento 351

Japan Airlinesin lento 351 kaapattiin 31. maaliskuuta vuonna 1970. Kaapparit ottivat 129 panttivankia, joista 122 oli matkustajia ja 7 miehistön jäseniä. Heistä osa vapautettiin Fukuokan lentoasemalla.
Seitsemän kiihkomielistä Japanin punainen armeijakunta -nimiseen terroristijärjestöön kuuluvaa japanilaista opiskelijaa kaappasivat lentokoneen omatekoisilla pommeilla ja samuraimiekoilla uhaten Tokio–Fukuoka -reitillä 31. maaliskuuta 1970. Kaapparit vaativat lentokoneen lentämistä Pjongjangiin, Pohjois-Korean pääkaupunkiin. Lentokone laskeutui eteläkorealaisten hävittäjien saattamana Soulin Gimpon kansainväliselle lentoasemalle. Etelä-Korean viranomaiset yrittivät vakuutella kaappareille, että he olivat Pjongjangissa. Gimpon lentokentän virkailijat pukeutuivat pohjoiskorealaisiin virkapukuihin ja kaikki kentän länsimaiset tunnukset poistettiin.
Etelä-Korean viranomaiset neuvottelivat kaappareiden kanssa panttivankien vapauttamisesta, jonka vastineeksi kaapparit saisivat vapaan pääsyn pois Etelä-Koreasta. Ehdoksi kaappaajat asettivat, että jokin korkea-arvoinen japanilainen henkilö tulisi panttivankien tilalle. Tähän suostui kansanedustaja Shinjiro Yamamura, joka saapui sen takia Souliin. Yamamuran suostumus otettiin Japanissa vastaan sankarillisesti, ja pääministeri Eisaku Satō kutsui tekoa isänmaan asiaksi.
Kun Yamamura nousi koneeseen, kaapparit vaativat, että kansanedustaja Sukeya Aben olisi tultava koneeseen tunnistamaan, että panttivanki todella oli Yamamura. Kaapparit pelkäsivät, että jos he lähtisivät Soulista ilman panttivankia, Etelä-Korean hävittäjät ampuisivat koneen alas.
Pohjois-Korean viranomaiset pitivät aluksi Japanin Punaisen armeijakunnan jäseniä maahantunkeutujina, mutta vapauttivat heidät myöhemmin. Yamamura ja koneen miehistö palasivat Tokioon ilman minkäänlaista välikohtausta. Kaapparit Takahiro Konishi, Shiro Akagi sekä Kimihuro Uomoto, Moriaki Wakabayashi ja Takeshi Okamoto asuvat edelleen Pohjois-Koreassa, kun taas Yoshimi Tanaka pidätettiin maaliskuussa vuonna 2000 Thaimaassa ja luovutettiin Japaniin. Takamaro Tamiya kuoli Pjongjangissa.
Marsalkka Govorovin kirjallisuuspalkinto

Marsalkka Govorovin kirjallisuuspalkinto (, Neuvostoliiton marsalkka L. A. Govorovin kirjallisuuspalkinto) on Pietarin kaupunginhallituksen 2001 perustama, kerran vuodessa jaettava kirjallisuuspalkinto, jonka tarkoitus on edistää isänmaallista kirjallisuutta.. 
Palkinto luovutetaan Pietarissa asuvalle henkilölle kirjallisista teoksista, jotka Pietarin kaupungin antaman palkintoa koskevan virallisen asetuksen mukaan ”paljastavat kansallisten urotekojen mahtavuuden sekä suurten sotapäälliköiden roolin suuressa isänmaallisessa sodassa 1941–1945, soturien ja piiritetyn Leningradin asukkaiden sankaruuden ja miehisyyden, isänmaallisuuden, ihmisrakkauden sekä voittaja-esi-isiemme kunniakkaita perinteitä jatkavien aikalaistemme korkean moraalisen laadun”. Palkinnossa on kolme luokkaa, arvoiltaan 25 000, 15 000 ja 10 000 ruplaa. 
Suomalaisista palkinto on myönnetty Johan Bäckmanille vuonna 2004. Bäckman sai palkinnon yhdessä venäläisen historiantohtori Nikolai Barynishkovin kanssa kirjasta "Leningradin piiritys ja Suomi 1941-1944". Bäckman toimi kirjan kustantajana.
Vandenbergin avaruustukikohta

Vandenbergin avaruustukikohta (), aiemmin Vandenbergin lentotukikohta) (eng. "Vandenberg Air Force Base" on Yhdysvaltain avaruusvoimien tukikohta Kaliforniassa Los Angelesista luoteeseen. Lompocissa sijaitseva sotilastukikohta on sotilaallinen avaruuskeskus, jonne on sijoitettu noin kuusi ohjustentorjuntaohjusta ja sotilaallinen satelliittien laukaisukeskus, josta laukaistaan myös NASAn kaukokartoitussatelliitteja polaariradoille. Tukikohta oli ennen Avaruusvoimien perustamista Yhdysvaltain ilmavoimien.
Vandenberg on seuraavien yksiköiden kotipaikka: 
Historia.
Tukikohta perustettiin vuonna 1941, jolloin se oli Yhdysvaltain maavoimien Camp Cooke, jossa koulutettiin jalkaväkeä ja panssarivoimia. Se oli koulutuskeskuksena myös Korean sodan aikana.
Vuoden 1957 lopulla Yhdysvaltain ilmavoimat alkoivat tehdä ballististen ohjusten laukaisukokeita tästä tukikohdasta käsin kohti Tyyntä valtamerta. Tukikohta nimettiin kenraali Hoyt Vandenbergin mukaan. Ohjukset ammutaan yleensä Kwajaleinin atollin aluetta kohti. 1980-luvulta lähtien nämä laukaisut ovat usein olleet ohjuspuolustuskokeita eikä uusien tai käytössä olevien ballististen ohjusten koelaukaisuja.
Tukikohdasta tehtiin 16. joulukuuta 1958 ensimmäisen Corona-sarjan vakoilusatelliitin laukaisun polaariradalle. Satelliitti oli julkisesti Discoverer 1 - se esitettiin julkisuudessa miehitettyjä lentoja edeltävänä biologisten kokeiden testisatelliittina. 
1980-luvulla tukikohtaan pyrittiin rakentamaan NASAn Kennedy Space Centerin lisäksi toinen, täysin sotilaallinen, avaruussukkulan laukaisutorni. Sen rakennustyö keskeytettiin, koska Yhdysvaltain ilmavoimat ei halunnut sitoutua vain yhteen miehitettyyn laukaisuvälineeseen. 
Avaruuskeskus.
Käytössä olevat laukaisutornit
Tornit, joiden käyttö on päättynyt
Ohjuspuolustuskeskus.
Vandenberg on toinen Pohjois-Amerikan ohjustentorjuntaohjusten sijoituspaikka, toinen on Alaskassa. Ohjuksia on julkisen tiedon mukaan kuusi kappaletta kummassakin keskuksessa.
Avaruusmuseo.
Tukikohdassa on rajoitetusti yleisölle avoin avaruus- ja ohjusalaa esittelevä museo, Space and Missile Heritage Center.
Ahmed Wali Karzai

Ahmed Wali Karzai (1961 – 12. heinäkuuta 2011) oli Kandaharin maakunnan edustaja Afganistanin valtiopäivillä loya jirgassa, Kandaharin kuninkaaksi joskus kutsuttu. Hän oli myös popalzai-heimon päällikkö sekä Afganistanin presidentin Hamid Karzain nuorempi veli. Yhdysvallat epäili häntä aiemmin korruptiosta ja huumekaupasta.
Wali Karzai syntyi Kandaharissa, mutta muutti 1982 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui Marylandissa ja Virginiassa ennen kuin perusti Chicagoon afgaaniravintolan. Hän palasi Afganistaniin vuonna 1992.
Karzai oli ollut yhteistyössä Yhdysvaltojen kanssa alueen rauhoittamiseksi ja entisten Talibanin taistelijoiden kouluttamiseksi uudelleen jopa siinä määrin, että häntä luonnehdittiin Etelä-Afganistanin rauhoittamisen avainhenkilöksi.
Vuonna 2009 "The New York Times" kertoi hänen epäillystä osallisuudestaan Afganistanin huumekauppaan.
Vuotta myöhemmin "NYT" kertoi CIA:n maksavan hänelle palveluksistaan, joihin kuului puolisotilaallisen joukon (Kandahar Strike Force) värvääminen toimimaan CIA:n alaisuudessa Kandaharin ympäristössä. Joukon tukikohta oli sijoitettu CIA:n vuokraamaan entiseen Mullah Omarin palatsiin.
Hänen uskotaan kuollessaan kuuluneen Afganistanin kymmenen rikkaimman miehen joukkoon.
Karzai ammuttiin kotonaan. Surmaaja oli Karzain henkivartija ja kuulunut perheen palveluskuntaan kymmenen vuotta. Hänet ammuttiin veriteon jälkeen ja hänen motiiveistaan ei ole selvyyttä. Taliban on ilmoittautunut tekijäksi, mutta surmaajan ei tiedetä kuuluneen siihen. Karzain hautajaisissa räjähti tiukoista turvatoimista huolimatta itsemurhapommi, joka surmasi ainakin viisi ihmistä. Lisäksi hyökkäyksiä tehtiin hautajaisiin matkalla olevia vastaan ja Kandaharissa räjähti hautajaisten jälkeen kaksi pommia.
Ferritiini

Ferritiini on pallomainen proteiinikompleksi, joka koostuu raudasta ja apoferriini-nimisestä proteiiniosasta. Normaalisti ihmisen elimistön raudasta ferritiiniin on varastoitunut noin 20 %. Yksi ferritiinikompleksi pystyy sitomaan jopa 4 500 Fe3+-ionia. Ferritiiniä esiintyy jokaisessa solussa ja jokainen solu kykenee myös tuottamaan sitä. Solut myös säätelevät ferritiinin määrää raudan yli- tai alimäärän perusteella. Aneemisella henkilöllä ferritiinin määrä on pieni, jos anemian syynä on raudanpuute.
Ferritiini toimii elimistön rautavarastona. Jos varastorauta eli ferritiini laskee alle viitearvojen, kyseessä on raudanpuute. Raudanpuutteen oireita ovat väsymys, suorituskyvyn lasku, korkea syke ja sydämen tykytykset. Lisäksi raudanpuute voi aiheuttaa kalpeutta, päänsärkyä ja hengenahdistusta. 
Ferritiinipitoisuus mitataan verikokeella (S-Ferrit). Ferritiinin viitearvot ovat naisilla 10–150 µg/l ja miehillä 28–370 µg/l. Merkintä µg/l tarkoittaa mikrogrammaa litrassa. Raudanpuutetta on syytä epäillä, kun ferritiiniarvo on alle 30 μg/l ja henkilöllä on raudanpuutteeseen viittaavia oireita ja hän kuuluu raudanpuutteen riskiryhmään (esim. runsaat kuukautiset, synnytykset, verenluovutukset, puutteellinen ruokavalio).
Alhaisella ferritiinitasolla on todettu kirjallisuudessa myös yhteys ADHD-keskittymishäiriöön.
Cozumelinsirppimatkija

Cozumelinsirppimatkija ("Toxostoma guttatum") on äärimmäisen uhanalainen Cozumelin saarella Jukatanin niemimaan itärannikolla elävä varpuslintu.
Kooltaan cozumelinsirppimatkija on noin 23 cm pitkä. Linnun vatsa on valkoinen ja siinä on mustia pisteitä. Cozumelinsirppimatkijan selkä, päälaki ja pyrstö ovat väriltään punaruskeat. Silmän ympärys on ruskea. Siivet ovat punaruskeat ja niissä on valkoisia ja mustia raitoja. Lajin nokka on lievästi alaspäin kaareva.
Cozumelinsirppimatkijat elävät saaren metsissä. Aikaisemmin niitä tavattiin myös pensaikkoalueilta. Laji liikkuu usein maanpinnan tuntumassa. Cozumelinsirppimatkijakannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Laji oli hyvin yleinen ennen vuotta 1988, jolloin saarelle iski hurrikaani Gilbert, jonka seurauksena kanta vähentyi voimakkaasti. Lisäksi hurrikaanien Roxannen ja Wilman arvellaan vähentäneen kantaa. Lisäksi elinympäristöt ovat huvenneet hakkuiden vuoksi.
Seppo Kannas

Seppo Kannas (s. 9. toukokuuta 1933 Lapua) on suomalainen entinen urheiluselostaja. Kannas selosti urheilutapahtumia Yleisradiolle ja Eurosportille päälajeinaan voimistelu ja taitoluistelu. Suomen valmentajat ry valitsi Kannaksen parhaaksi urheilutoimittajaksi vuonna 1989.
Seppo Kannas valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1957. Hän opetti liikuntaa Hämeenlinnan ja Helsingin kouluissa ennen kuin sai paikan TV1:n vakinaisena urheilutoimittajana. TV1:n Urheilutoimituksen päällikön tehtävässä Kannas aloitti vuonna 1976 Anssi Kukkosen jälkeen.
Seppo Kannas antoi ilmoituksen eläkkeelle jäämisestään Eurosportin taitoluistelulähetyksessä 30. joulukuuta 2004. Kannas on saanut Suomen Olympiakomitean myöntämän ansiomitalin ja Suomen Painiliitolta hopeisen ansiomerkin.
Kloaakki

Kloaakki eli yhteis- tai viemärisuoli on useimpien lintu- ja matelijalajien sekä sammakkoeläinten sekä naaraiden että koiraiden peräaukon allas, jonne suoli, virtsatiet sekä sukupuolielinten tiehyet avautuvat. Se siis hoitaa kummallakin sukupuolella samanaikaisesti sekä ulostamisen, virtsaamisen että parittelun tehtävät, jotka lähes kaikilla nisäkäsnaarailla ovat erilliset ja joista ulostaminen on muista erillinen lähes kaikilla nisäkäsuroksillakin. Myös haikaloilla ja muutamilla nisäkkäillä (nokkaeläimet, tanrekit, kultakontiaiset, pussikontiaiset) on kloaakki. Sammakoilla ja matelijoilla kloaakki sijaitsee eläimen vatsapuolella ja se tyhjenee takajalkojen välissä olevan peräaukon kautta.
Myös ihmisellä voi olla kloaakki, jolloin on kyse synnynnäisestä kehityshäiriöstä.
Kloaakki parittelussa.
Paritellessaan linnut asettavat kloaakit toisiaan vasten, jolloin siemenneste kulkeutuu kloaakkiin. Käärmeet käyttävät kloaakissa sijaitsevaa hemipenistä paritteluun.
Viljo Rasila

Viljo Fridolf Rasila (22. tammikuuta 1926 Ypäjä – 30. heinäkuuta 2023 Tampere) oli suomalainen historioitsija. Hän oli Tampereen yliopiston Suomen historian professori vuosina 1976–1989 ja vararehtori vuosina 1984–1987. Rasila sai ensimmäisen Eino Jutikkalan historiapalkinnon vuonna 2007.
Rasila oli historioitsijana leimallisesti kiinnostunut arkielämän historiasta koko yhteiskunnassa yleensä. Hän kirjoitti muun muassa paikallishistoriallisista aiheista, työläiskulttuurista ja torpparikysymyksestä. Hänen tutkimuksensa ovat valaisseet torpparilaitoksen kehitystä ja Suomen sisällissotaa. Rasila oli myös kolmiosaisen "Suomen maatalouden historian" päätoimittaja.
Reino Kero

Reino Toivo Antero Kero (2. maaliskuuta 1939 Kiikka – 25. kesäkuuta 2020 Sastamala) oli suomalainen historioitsija. Hän aloitti historian opinnot Turun yliopistossa 1960 ja valmistui filosofian tohtoriksi 1974. Kero toimi Turun yliopistossa yleisen historian lehtorina (1971–1989), apulaisprofessorina (1989–1999) ja professorina (1999–2002). 
Kero kirjoitti suomalaisesta siirtolaisuudesta Amerikkaan. Hän kirjoitti muun muassa teokset "Migration from Finland to North America" (1974), "Neuvosto-Karjalaa rakentamassa" (1983) ja "Suureen länteen" (1996).
Yamaha YZF-R125

Yamaha YZF-R125, tai Yamaha R125 on Yamahan kevytmoottoripyörä, jonka valmistus aloitettiin pääosin vuonna 2008. Pyörä on varustettu kevytmoottoripyörämarkkinoiden tehokkaimmaksi nelitahtikoneeksi luonnehditulla, Motori Minarellin valmistamalla nestejäähdytteisellä, neliventtiilisellä SOHC-moottorilla, jolle valmistaja lupaa suurimman sallitun (11 kW) huipputehon.
Samaa moottoria käyttävät mm. Yamahan supermoto- ja enduropiikit (WR125 ja WR125X) sekä Rieju Marathon 125 ja HM Moton nelitahtiset satapiikit.
Pyörän huippunopeus vakiona on noin 130 km/h.
Pyörän massa on noin 140 kilogrammaa. 
Pyörän suositushinta oli vuonna 2008 4 990 euroa, vuonna 2009 5 090 euroa ja vuonna 2010 4 690 euroa.
Historia.
Yamaha on tehnyt jo pitkän aikaa YZF- ja YZF-R-sarjaan kuuluvia 600- ja 1 000-kuutioisia pyöriä.
Pyörän edeltäjä on Yamaha TZR 125, joka aikanaan hallitsi piikkimarkkinoita.
R125 on Honda CBR 125R:n haastaja nelitahtisten supersportmallisten kevytmoottoripyörien luokan markkinoilla.
Mariehamns stad

Mariehamns stad (suom. "Maarianhaminan kaupunki") on suomalainen seutukunta, joka sijaitsee Ahvenanmaalla. Sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 211. Seutukuntaan kuuluu ainoastaan Maarianhaminan kaupunki ja se on Kouvolan ja Jämsän seutukuntien ohella ainoa yhden kunnan seutukunta.
Väestönkehitys.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
Ruotsinkielisten osuus seutukunnan väestöstä oli 83,3 % vuonna 2019. Se on laskenut viimeisinä vuosikymmeninä taukoamatta.
Henrik Stenius

Henrik Tomas Einar Stenius (s. 19. kesäkuuta 1945 Vatikaani) on suomalainen historioitsija ja Helsingin yliopiston dosentti. Hänen isänsä oli kirjailija Göran Stenius.
Ura.
Stenius opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa, valmistui maisteriksi vuonna 1975 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1988. Hän on työskennellyt tutkijana, assistenttina ja varajohtajana Renvall-instituutissa sekä professorina Helsingin yliopistossa.
Vuosina 1996–1999 Stenius toimi Suomen Lontoon-instituutin johtajana. Vuonna 2002 hänet valittiin Helsingin yliopiston Pohjoismaiden tutkimuksen keskuksen tutkimusjohtajaksi. Hän jäi eläkkeelle keväällä 2013.
Hänen tutkimuksensa on käsitellyt erityisesti yhdistyselämän sekä kansalaiskäsitteen kehitystä Suomessa. Hän on kansainvälisen käsitehistoriallisen tutkijakoulun Conceptan jäsen.
Kesätyö

 
Kesätyöllä tarkoitetaan useimmiten koululaisten tai opiskelijoiden loma-ajallaan tekemää määräaikaista työtä. Laki ei erikseen määrittele kesätyötä, mutta nuorta työntekijää koskevassa lainsäädännössä viitataan koululaisten loma-aikoina tehtävään työhön. Kesätyötä koskee normaali työlainsäädäntö. 
Kesätyöntekijän palkkaus noudattaa normaalia työehtosopimusta. Useilla aloilla harjoittelijoiden palkkauksesta on säädetty erikseen. Kesätyöntekijä voidaan palkata myös Tutustu työelämään ja tienaa -mallia noudattaen, jolloin palkkaus on alasta riippumatta yhteneväinen.
(Kesäloma)sijaisuus ja työharjoittelujakso ovat päteviä syitä määräaikaiselle työsuhteelle.
Nuorten kesätöiden merkitystä korostaa siitä saatava työelämän tuntemus ja viitteet ammatin- ja työpaikan valintaa varten. Työkokemus kertaantuu ja helpottaa jatkossa entistä vaativampien ja paremmin palkattujen töiden saamista
Marokko yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa

Marokko on saavuttanut yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 17 mitalia, joista kuusi on kultaisia. Se on kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa Afrikan neljänneksi parhaana maana sijalla 19. Sen kaikki mitalit ovat tulleet keskipitkiltä tai pitkiltä juoksumatkoilta.
Marokon menestynein yleisurheilija sisäratojen MM-kilpailuissa on Hicham el-Guerrouj, joka voitti 1 500 metrin juoksun vuosina 1995 ja 1997 sekä 3 000 metrin juoksun vuonna 2001. Kultamitaliin marokkolaisista ovat yltäneet myös Sa’id Awita 3 000 metrillä vuonna 1989, Hasna Benhassi 1 500 metrillä vuonna 2001 ja Abdalaati Iguider 1 500 metrillä vuonna 2012.
Jason-1

Jason 1 on maan - etenkin merenpinnan - topografiaa mittaava NASAn ja Ranskan avaruusjärjestön CNESin yhteinen kaukokartoitussatelliitti. 
Jason 1 oli TOPEX/Poseidonin seuraaja, joka laukaistiin yhdessä TIMED-satelliitin kanssa 7. joulukuuta 2001 Delta-7920-kantoraketilla Vandenbergin lentotukikohdasta. Satelliitin lentoradan korkeus on 1336 km ja inklinaatio 66°. Jason 1:n seuraaja on Jason 2, joka laukaistiin avaruuteen 20. kesäkuuta 2008.
Sen kehittivät Yhdysvaltain kansallinen meren- ja ilmakehän tutkimuslaitos NOAA, Ranskan avaruusjärjestö CNES ja Euroopan sääsatelliittijärjestö EUMETSAT.
Ranskalainen Thales Alenia Space on helmikuussa 2010 saanut urakan rakentaa Jason 3-satelliitti. 
Instrumentit eli satelliitin mittalaitteet.
Laitteet ovat samat kuin TOPEX/Poseidonilla:
Turkoosikirjoahven

Turkoosikirjoahven ("Hypsophrys nicaraguensis") on melko suuri kirjoahven, jota pidetään myös akvaariokalana. 
Koko ja ulkonäkö.
Turkoosikirjoahvenen suomuissa on tummat reunat jotka saavat sen näyttämään helmikuvioiselta. Pää on hyvin kaareva, suu kalan alapinnalla. Eri alueilta on kotoisin eri värisiä muunnoksia. Selvimmin turkoosinsininen värimuoto on kotoisin Costa Ricasta; Nicaraguassa tavattavat yksilöt ovat kellertävämpiä. Naaraalla on punertava vatsapuoli, posket ovat siniset. Kyljessä on tumma juova ja tumma läikkä. Koiras on kellertävä, ja sen evät ovat pilkulliset. Luonnossa kala voi kasvaa 25 cm pitkäksi, akvaariossa koiras jää noin 20-senttiseksi, naaras noin 16 cm.
Alkuperä.
Turkoosikirjoahven on kotoisin Keski-Amerikan Atlanttiin laskevista joista Nicaraguan ja Costa Rican väliseltä alueelta. Sitä tavataan myös Nicaragua-järvestä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Turkoosikirjoahven pysyy lähellä pohjaa. Se on tämän kokoiseksi kirjoahveneksi rauhallinen, jopa arka, eikä sitä voi pitää aggressiivisempien kirjoahventen kuten teksasinkirjoahvenen kanssa. Kutupari kaivelee pohjaan useita kuoppia ja saattaa myllätä koko akvaarion sisustuksen sekaisin.
Vesiolot ja ravinto.
Poikaset syövät hyönteisiä, aikuiset siemeniä ja muuta kasvipitoisempaa ruokaa. Sopiva lämpötila on 24–27 astetta, pH 6,8–8,5 ja kovuus 2–18 dGH.
Tanssii tähtien kanssa (3. tuotantokausi)

Tanssii tähtien kanssa -televisiosarjan kolmas tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2008. Ohjelma perustuu formaattiin "Dancing with the Stars", jossa julkisuuden henkilöt opettelevat tansseja ammattilaistanssijoiden opastuksella, ja jokaisessa jaksossa yksi pari putoaa kilpailusta. Tällä kaudella mukana oli ensimmäistä kertaa kymmenen paria aikaisempien kausien kahdeksan sijaan. Tuotantokauden ensimmäinen jakso – jossa kerrattiin edellisen kauden tapahtumia ja esiteltiin uudet tanssiparit – lähetettiin 2. maaliskuuta 2008. Ensimmäinen pari putosi kilpailusta kaksi viikkoa myöhemmin 16. maaliskuuta, ja jakso keräsi 1 057 000 katsojaa.
Kolmannella kaudella ohjelma sai aikaisempien vuosien tapaan runsaasti julkisuutta erityisesti keltaisessa lehdistössä, jossa pohdittiin esimerkiksi kansanedustaja Antti Kaikkosen tanssitaitoa. Kaikkosta nimitettiin "Kanki-Kaikkonen"-nimellä. Pari saikin useissa lähetyksissä tuomareilta huonot pisteet, mutta yleisön ansiosta pysyi kuitenkin pitkään mukana ja sijoittui lopulta neljänneksi. Kauden finaali esitettiin 11. toukokuuta 2008, ja viikkoa myöhemmin nähtiin kooste kaudesta.
Kolmannella kaudella ohjelman juontajana jatkoi Marco Bjurström ja Vanessa Kurri, joka tuli uudeksi naisjuontajaksi Ella Kannisen tilalle. Tuomareina tällä kaudella jatkoivat sarjan alusta asti olleet Jorma Uotinen ja Jukka Haapalainen. Uutena tuomarina nähtiin kilpailun kahdella ensimmäisellä kaudella kilpaillut Helena Ahti-Hallberg sekä Johanna Rusanen-Kartano. He korvasivat tuomaristossa aiemmin olleet Merja Satulehdon ja Mikko Rasilan.
Sarjan kolmannen tuotantokauden jaksoja katsoi parhaimmillaan lähes 1,3 miljoonaa suomalaista. Kilpailun voittaneet laulaja Maria Lund ja tanssija Mikko Ahti edustivat Suomea myös Eurovision tanssikilpailussa syksyllä 2008. He sijoittuivat kilpailussa kymmenenneksi.
Vihreä luku tarkoittaa viikon parhainta pistemäärää.
Punainen luku tarkoittaa viikon huonointa pistemäärää. 
Turkoosi tausta tarkoittaa joukkuetta, joka putosi. 
Keltainen tausta tarkoittaa kilpailun voittajia. 
Magenta tausta tarkoittaa kilpailun 2. sijaa 
Oranssi tausta tarkoittaa kilpailun 3. sijaa
Liliana Mumy

Liliana Berry Davis Mumy (s. 16. huhtikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa, Bill Mumyn tyttärenä.
Mumy on näytellyt muiden muassa elokuvissa "Mutta mitä tapahtui joulupukille 2" (2002), "Villi tusina" (2003), "Villi tusina 2" (2005) ja "Mutta mitä tapahtui joulupukille 3" (2006). 
Mumy on tehnyt myös äänirooleja muun muassa elokuvaan "Stitch! Avaruuskoe 626" (2003) ja "Catwoman" (2011), sekä animaatiosarjoissa "Lilo &amp; Stitch", "Higglytown Heroes" ja "Chowder".
TOPEX/Poseidon

TOPEX/Poseidon (1992-052A) oli merentutkimussatelliitti, joka tehtiin NASAn ja CNESin yhteistyönä. TOPEX/Poseidon-satelliitin päätehtävänä oli merenpinnan korkeuden mittaaminen. Satelliitti kykeni tarkkailemaan merenpinnan muutosten vaihtelua alle 5 cm tarkkuudella. Päätehtävänsä ohella TOPEX/Poseidon tutki merivirtojen muutoksia ja vuorovesi-ilmiötä vuodenajasta toiseen, auttoi ilmastonmuutoksen tutkimisessa sekä antoi mittaustulostensa kautta tärkeää tietoa El Nino- ja La Nina -ilmiöistä. 
TOPEX/Poseidon-satelliitti kykeni tarkkailemaan 95% maailman merialueista.
Laukaisu ja satelliitin rata.
Satelliitti laukaistiin 10. elokuuta 1992 Ariane 42P kantoraketilla Kourousta. Alun perin kolmen vuoden mittaiseksi suunniteltua toimintaikää pidennettiin useilla vuosilla. Satelliitti lopetti toimintansa lokakuussa 2005, siihen tulleen vian vuoksi. Tuohon mennessä se oli ehtinyt kiertää maapallon yli 62 000 kertaa. TOPEX/Poseidon-satelliitti sammutettiin lopullisesti tammikuussa 2006. Se kiertää edelleen maapalloa avaruusromuna.
Satelliitin ratakorkeus oli 1336 km. Sen laukaisu tehtiin polaariradalle, jonka kaltevuus päiväntasaajaan nähden oli 66 astetta.
Satelliitin rakenne.
TOPEX/Poseidon-satelliitin kokonaismassa oli 2402 kg. Satelliitin rakenteeseen kuului 1,2 m kokoinen tietoliikenneantenni, jonka avulla mittaustulokset välitettiin Maahan. Satelliitin mittalaitteita olivat:
Adam Shankman

Adam M. Shankman (s. 27. marraskuuta 1964) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä näyttelijä, tanssija ja koreografi. Hänen töidensä joukossa ovat "Villi tusina 2" (2005) ja "Hairspray" (2007). Hän oli myös mukana tuottamassa "Step Upia" (2006). 
Los Angelesissa, Kaliforniassa syntynyt Shankman on juutalainen ja elää avoimesti homoseksuaalina.
John Pasquin

John Pasquin (s. 30. marraskuuta 1944) on yhdysvaltalainen ohjaaja. Hän tuli alun perin tunnetuksi televisiosta, mutta vakiinnutti maailmanmaineensa vasta elokuvan "Mutta mitä tapahtui joulupukille?" (1994) myötä. 
Pasquin on naimisissa näyttelijä JoBeth Williamsin kanssa.
JoBeth Williams

Margaret JoBeth Williams (s. 6. joulukuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän on naimisissa elokuvaohjaaja John Pasquinin kanssa.
Williams syntyi Houstonissa, Teksasissa, ja saavutti mainetta varsinkin roolillaan elokuvassa "Poltergeist" (1982). Hänet nähtiin myös jatko-osassa "Poltergeist II" vuonna 1986. Muita rooleja on ollut muiden muassa elokuvissa "Sisärengas" (1983) ja "Amerikkalainen uneksija" (1984).
Williams on esiintynyt myös televisiossa. Ohjaajana hän oli vuonna 1995 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi lyhytelokuvasta "On Hope" (1994) jonka hän on ohjaunnut.
Filmografia.
Lähde:
Michael Lembeck

Michael Lembeck (s. 25. kesäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän syntyi New Yorkin Brooklynissä näyttelijä Harvey Lembeckin poikana.
Lembeck esiintyi 1970–1980-lukujen tilannekomediassa "One Day at a Time" ja 1970-luvun lopun show'ssa "The Krofft Supershow". Hän on ohjannut paitsi useita "Frendien" jaksoja, myös muiden muassa elokuvat "Mutta mitä tapahtui joulupukille 2" (2002), "Connie &amp; Carla" (2004) ja "Santa Claus 3" (2006).
Lembeck voitti vuonna 1996 Emmy-palkinnon.
Grayven

Grayven on kuvitteellinen jumala ja superroisto DC Comics universumissa. Hänen ensiesiintymisensä tapahtui lehdessä "Green Lantern" v3 #74 (kesäkuu 1996). Grayvenin loivat Ron Marz ja Darryl Banks.
Historia.
Grayven on Darkseidin kolmas poika ja Orionin ja Kalibakin nuorempi veli. Grayven johtaa tuhoamisen kampanjaa kosmosta vastaan, vallaten planeettoja. Grayvenin joukot tuhosivat Pimeät Tähdet, galaktiset poliisivoimat. Hänen kampanjansa loppuu planeetta Rannilla. Hän aikoo käyttää zetasädelaitetta, rannilaisen teknologian osaa, joka pystyy telesiirtämään materiaa. Hän aikoo sädettää joukkonsa Apokolipsille, ja vallata planeetan. Loput Pimeät Tähdet kohtaavat Grayvenin joukot ja Vihreä Lyhty Kyle Rayner kohtaa Grayvenin taistelussa itse. Vihreän Lyhdyn John Stewartin auttamana Rayner sädettää Grayvenin pois Rannilta. Menetettyään johtajansa Grayvenin joukot vetäytyvät.
Tietämättään Stewart oli siirtänyt Grayvenin syvälle Maan kuoreen. Hän onnistuu kaivamaan itsensä pinnalle ja etsii Kyle Rayneria New York Citystä. Tällä kertaa Raynerilla tuntuu olevan etulyöntiasema. Peläten häviötä Vihreälle Lyhdylle hän käytti teleportaatiolaitetta ja lähetti Raynerin 3000-luvulle.
Seuraavaksi Grayven esiintyi Imperiex-kriisin aikana osana avaruusolioliittoa, johon kuuluivat myös Maxima, Starfire, Adam Strange ja Darkseid. He yrittivät eliminoida Imperiexin, kosmisen jättiläisen, joka tuhoaa kokonaisia ​​aurinkojärjestelmiä. Tarinassa The Adventures of Superman #595 (lokakuu 2001) Grayven on Brainiac-13:n, Imperiex-sodan suuren voiman, vaikutuksen alaisena. Hän kohtaa Teräsmiehen ja Darkseidin Apokolipsin pinnalla. Teräsmies voittaa hänet, minkä jälkeen Darkseid rankaisee häntä. Hän kokee velvollisuutensa tehdä niin, koska Grayven on "häpeännyt itsensä". Pian Grayven karkotetaan maan päälle.
Maahankarkotuksensa aikana Grayven saa tartunnan Jokerimyrkyn muunnelmasta, joka aiheuttaa hulluutta. Hän yrittää esiintyä komediaklubilla ja sitten tuhota sen. Kyle Rayner pysäyttää hänet jälleen. Grayven esiintyi myöhemmin uudelleen tarinassa Ion: Guardian of the Universe. Siellä hänen paljastetaan lähettäneen Neron ja Effigyn Kyle Raynerin perään. Grayvenin uskotaan myös olevan osa suurempaa salaliittoa, todennäköisimmin Sinestro-joukkojen salaliittoa, koska hän metsästi paenneita Qwardilaisia ​​ja tiesi Kylen sairaan äidin. Rayner iski Grayvenin tajuttomaksi.
Grayven on sittemmin esiintynyt tarinassa Five of a Kind: Thunder/Martian Manhunter, lobotomisoituna ja lähes katatonisena. Thunder ja Metsästäjä Marsista palauttavat hänen mielensä ja auttavat häntä rakentamaan zeta-sädegeneraattorin, jonka tarkoituksena on lähettää uusien jumalien tuntematon vitsaus (kuten Countdownissa) Darkseidin valtaistuinhuoneeseen. Tämä pakottaisi Darkseidin ja tappajan taistelemaan, ja tulos hyödyttäisi Grayveniä kummallakin tavalla. Thunder ja J'onn huijaavat kuitenkin Grayvenia; J'onn muuttuu Black Raceriksi, uusien jumalien kuoleman inkarnaatioksi, mikä saa Grayvenin käyttämään zeta-sädettä itseensä paetakseen. Hetkeä myöhemmin määränpäässään todellinen tappaja (joka myöhemmin paljastui Infinity-Maniksi) löytää ja murhaa hänet.
Mirinda

Mirinda on PepsiCo:n valmistama, Espanjasta lähtöisin oleva appelsiininmakuinen virvoitusjuoma. Mirindasta on tarjolla muitakin makuja, kuten omena ja mansikka.
Zetor Crystal

Zetor Crystal oli Tšekkoslovakiassa vuosina 1971-1984 valmistettu traktorimalli. Crystal oli siihenastisen Zetor -traktorituotannon huippumalli. Esittelyvuonna 1968 esimerkiksi kumityynyin traktorin rungosta erotettu tasalattiainen ohjaamo oli uutta. Vastaava ohjaamoratkaisu yleistyi muilla merkeillä vasta 1970-1980-luvuilla. Samoin hydraulisesti ohjattava pikavaihde oli Crystaleissa paljon aikaansa edellä ollut ratkaisu.
Crystaleita tehtiin neli- ja kuusisylinterisinä versioina aluksi vapaasti hengittävinä, sittemmin myös turboahdettuina. Mallinumeroina ahtamattomat olivat: 8011 ja 12011 (takavetoiset), 8045 ja 12045 (nelivetoiset) sekä turboahdetut 10011 ja 16011 (takavedot) sekä 10045 ja 16045 (nelivedot).
Suomen maahantuontiohjelmassa olivat vapaasti hengittävät 8011, 8045, 12011 sekä 12045 ja ahdetulla moottorilla varustettu nelivetoinen 10045. Muita ahdettuja versioita ei tuotu Suomeen virallisen maahantuojan kautta. Crystalin nelivetoversioita arvosteltiin kankeiksi suurehkon kääntöympyrän vuoksi.
Crystalin moottorikonstruktio on yksinkertaisen toimintavarma. Neli- ja kuusisylinteriset moottorilohkot, joissa käytetään samoja sylinteriputkia ja mäntiä (sylinterimitat: 110x120/poraus x isku), on ratkaisu, jolla tuotantokustannuksia saadaan pienemmäksi. Sylinteriputket ovat "märkä"-tyyppisiä, eli jäähdytysneste on suoraan sylinteriputken ulkopinnan kanssa kosketuksissa. Nokka-akseli sijaitsee moottorilohkossa ja on hammasratasohjattu, ja venttiileitä ohjataan työntötankojen välityksellä, mikä on matalakierroksisessa dieselkoneessa toimiva järjestelmä.
Zetor Crystalista tehtiin Puolassa sisarmallia nimellä Ursus. Kyseessä on käytännössä sama traktori joidenkin mallien moottoreita lukuun ottamatta. Käytettyjen markkinoilla Zetoreita arvostetaan pyyntihintojen perusteella enemmän kun Ursusta.