tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saint-Jean-Trolimon

 
Saint-Jean-Trolimon (bretoniksi "Sant-Yann-Drolimon") on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella.
Kunta sijaitsee noin Atlantin rannikolla, noin 23 kilometriä Quimperin kaupungista lounaaseen. Kunnan keskusta on kuitenkin sisämaassa. Lisäksi kuntaan kuuluva Gorré-Beuzec on eksklaavi.
Kunnan historia ulottuu aina esihistorialliselle ajalle. Sieltä on löytynyt runsaasti pronssikautisia esineitä ja koruja, joita on esillä Ranskan arkeologisessa kansallismuseossa Saint-Germain-en-Layessa sekä Finistèren esihistoriallisessa museossa Penmarchissa.
Kunnan nähtävyys on Notre-Dame-de-Tronoënin kappeli, joka on peräisin 1460-luvulta. Kappelin vieressä on monumentaalinen kalvaarioryhmä. Nykyään tämä historiallinen muistomerkki kärsii meren läheisyydestä ja hiekkaisten tuulien aiheuttamasta eroosiosta.
Rautalammin terveysasema

Rautalammin terveysasema (aiemmalta nimeltään "Rautalammin terveyskeskus") on pohjoissavolaisessa Rautalammin kunnassa toimiva julkisen palvelun terveysasema. Sitä ylläpitää Rautalammin ja Suonenjoen yhteisesti omistama Sisä-Savon terveydenhuollon kuntayhtymä. 
Kuntayhtymä on esimerkiksi vuonna 2014 siirtänyt osan Rautalammin terveysaseman aiemmista henkilöresursseista Suonenjoelle, ja se on pyytänyt siksi osaa kuntalaisistaan siirtymään vapaaehtoisesti pitempään aukiolevan Suonenjoen terveysaseman asiakkaiksi. Vuonna 2017 kunnassa pohdittiin kunnan sosiaali- ja terveyspalvelujen yksityistämistä kokonaisuudessaan, koska kunnallispäättäjät olivat huolissaan Suomen silloisen hallituksen sote-uudistusaikeista. Kunnassa haluttiin pitää esimerkiksi terveyskeskus omassa kunnassa ja kunnallisen päätösvallan piirissä.
Terveysasema palvelee normaalisti arkisin aamukahdeksasta kello 15.30 ja perjantaisin kello 14 saakka. Arkena (ma-to) kello 16–18, perjantaisin kello 15–18 ja viikonloppuisin kello 8–18 akuuttivastaanotto on avoinna Suonenjoen terveysasemalla. Iltaisin ja öisin päivystyspalvelut ovat saatavilla Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystyksestä (Puijonlaaksontie 2, Kuopio, C-ovi). 
Terveysaseman laboratoriotoiminnoista vastaa Itä-Suomen laboratoriokeskuksen liikelaitoskuntayhtymä (ISLAB).
Dell (täsmennyssivu)

Dell voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Brandon Taylor (koripalloilija, elokuu 1994)

Brandon Alexander Taylor (s. 1. elokuuta 1994 Willingboro, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut ammattilaisena muun muassa Kreikan ja Suomen pääsarjoissa. Salon Vilppassa hän voitti Suomen cup-mestaruuden ja osallistui Korisliigan tähdistöotteluun.
Urheilu-ura.
Taylor pelasi yliopistokoripalloa Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkueessa vuosina 2012–2016.
Kaudella 2016–2017 Taylor pelasi tammikuuhun asti PAOKissa Kreikan pääsarjaa ja Mestarien liigaa. Tämän jälkeen hän pelasi Sveitsissä ja Ruotsissa. Kesäkuussa 2018 Taylor siirtyi Suomen pääsarjassa pelanneeseen Salon Vilppaaseen. Hän voitti Vilppaassa Suomen cup-mestaruuden. Kauden aikana hänet valittiin myös Korisliigan tähdistöotteluun. Taylor siirtyi kesällä 2019 Kreikkaan mutta vapautettiin sopimuksestaan olkapäävamman vuoksi.
Yksityiselämä.
Taylorin serkku Tiffany Stansbury pelasi WNBA:ssa ja ammattilaisena Euroopassa. Taylorin setä Terence Stansbury pelasi NBA:ssa ja Euroopassa ja on toiminut valmentajana muun muassa Suomessa.
Miramaren linna

Miramare on huvilinna nykyisessä Italiassa kahdeksan kilometriä Triestestä luoteeseen. Linna on rakennettu 1854–1856. Sen on omistanut aikoinaan arkkiherttua Maksimilian ja sittemmin Itävallan keisari. Linna on nykyisin museona.
Linnaa ympäröi laaja puisto, jossa on erilaisia eksoottisia puita. Monien puiden taimet tai siemenet arkkiherttua toi matkoiltaan fregatti Novaralla. 
Maksimilian ihastui Triesten rannikon maisemiin, ja rakennutti linnan itselleen ja vaimolleen Charlottelle. He ehtivät asua siinä vain neljä vuotta, ennen kuin Maksimilian kutsuttiin Meksikon keisariksi, ja vain kolme vuotta myöhemmin hän kuoli tasavaltalaisten teloittamana.
Jokivarren koulu

Jokivarren koulu voi tarkoittaa seuraavia:
EDC Paris Business School

EDC Paris Business School on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii La Défensessa. EDC perustettiin Ranskassa vuonna 1950.
EDC on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (CGE, EPAS ja UGEI). 
Koulun merkittäviin alumneihin lukeutuvat muun muassa Jean Todt (CEO Kansainvälinen autoliitto).
Bougainvillenkaljuselkä

Bougainvillenkaljuselkä ("Dobsonia inermis") on hedelmälepakoiden heimoon kuuluva lepakkolaji. Sitä tavataan suurella osaa Salomonsaaria ja lisäksi Papua-Uudelle-Guinealle kuuluvilla Bougainvillen, Bukan ja mahdollisesti Nissanin saarilla. Laji lisääntyy suurissa kolonioissa luolissa ja ruokailee metsissä, puutarhoissa ja myös häiriintyneillä alueilla. Sitä metsästetään monissa paikoissa, mutta Salomonsaarilla tuliaseiden puuttuminen usein estää suurten yksilömäärien pyydystämisen. Bukan saarella hedelmälepakoiden, myös bougainvillenkaljuselän, kulmahampaita käytetään morsiuslunnaisiin kuuluviin kaulakoruihin. Yksi koru saattaa sisältää jopa 200 lepakon hampaat ja useampi morsian voi käyttää samaa korua. Lisäksi lepakoita käytetään perinteisesti rahana sekä neulojen ja koukkujen tekoon.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on bougainvillenkaljuselkä.
Genthod

Genthod on kunta Lounais-Sveitsissä Geneven kantonissa. Siellä on vajaat 3 000 vakinaista asukasta.
Historiaa.
Genthod on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1816. Genthod koostuu kolmesta kylästä: Genthod, Malagny ja Creux-de-Genthod.
Sijainti.
Genthod sijaitsee Genevenjärven länsirannalla viitisen kilometriä Genevestä pohjoiseen. Sen rajanaapureita ovat etelässä ja lännessä Bellevue, pohjoisessa Versoix. Itäpuolella kunta rajoittuu Genevenjärveen.
Talous.
Genthodin talouselämä kehittyi voimakkaasti 1800-luvulla, jolloin sinne perustettiin muun muassa meijeri (1801) ja veneveistämö (1823). Vuonna 1858 Genthodiin rakennettiin rautatieyhteys Genevestä. Genthodin ja Geneven välillä kulki raitiovaunu vuosina 1900–1925. Genthodissa on kellovalmistaja Franck Muller Watchland SA:n pääkonttori ja tehdas.
Liikenne.
Moottoritie A1 ohittaa Genthodin länsipuolitse. Genevenjärven rantaa seuraileva valtatie 1 () kulkee kunnan poikki.
SBB:n rautatie Geneven päärautatieasemalta Lausanneen kulkee Genthod-Bellevuen aseman kautta. Ranskalais-sveitsiläisen Léman Expressin paikallisjunat L1–L4 Coppetista Évian-les-Bainsiin, Annecyyn, St-Gervais-les-Bains-Le Fayetiin ja Annemasseen kulkevat neljä kertaa tunnissa Genthod-Bellevuen asemalla pysähtyen.
Genthodista on linja-autoyhteys Versoix’hin, Geneven lentoasemalle ja Collex-Bossyyn.
Lauran päiväkirja – Kaikki parhaat

Lauran päiväkirja – Kaikki parhaat on suomalaisartisti Laura Voutilaisen 26. heinäkuuta 2006 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy. Kokoelma sisältää kappaleita hänen seitsemältä ensimmäiseltä studioalbumiltaan vuosilta 1994–2005. Kokoelmalla oli myös kaksi uutta kappaletta ”Ensivaikutelmaa” ja ”Helminauhapoika”, jotka oli julkaistu tuplasinglellä ennen kokoelman julkaisua.
Alaniiniaminopeptidaasi

Alaniiniaminopeptidaasi eli AAP tai CD13 on solukalvoihin upottautunut entsyymi, joka katkoo (hydrolysoi) N-terminaalisia aminohappoja irti monenlaisista peptideistä. AAP irrottaa monia aminohappoja, mutta ensisijaisesti se irrottaa alaniineja. AAP löytyy ihmisistä ja laajalti muista eläinlajeista.
Ihmisillä AAP:n geenin (geenin symboli: "ANPEP") pituus on 35 kiloemäsparia ja se on kromosomissa 15. Sioilla geeni on kromosomissa 7.
Vaihtoehtoiset nimet.
AAP:tä kutsutaan myös nimellä alanyyliaminopeptidaasi, kysteiini-glysiini-dipeptidaasi (Cys-Gly-dipeptidaasi) ja kysteinyyli-glysinaasi. Siitä on 1980-luvulta asti käytetty myös nimeä N-aminopeptidaasi (lyhenne AP-N), jossa N-merkitsee sen peptidaasiaktiivisuuden kohdistumista varaukseltaan neutraaleihin aminohappohin. Aiemmin sitä on kutsuttu myös M-aminopeptidaasiksi. "M" merkitsee mikrosomaalista tai kalvoihin liittyvää (eng. "membrane"), sillä varhaisessa tutkimuksessa AAP:tä löydettiin mikrosomien tai solukalvojen pinnoista. Joskus AAP:stä käytetään myös nimeä m-AAP täsmentämään sitä, että sen sijainti ja toiminta soluissa kohdistuu solukalvoihin (eng. "membrane").
Rakenne.
AAP on tyypin 2 integraalinen kalvoproteiini eli sen N-terminaali on solun sisäpuolen suuntaan. AAP on kiinni solukalvoissa. AAP-monomeerin massa useimmilla eläimillä on 140–150 kDa. AAP on glykoproteiini, jonka massasta 20 % noin on hiilihydraatteja. Useimmilla lajeilla AAP on homodimeeri.
AAP voi hajota kolmeksi 45–90 kDa kappaleeksi laboratoriokäsittelyssä. Siksi varhaisissa tutkimuksissa sen on oletettu olevan trimeeri ja sanottu koostuvan α-, β- ja γ-alayksiköistä.
Toiminta.
Eläimissä AAP on laajalti eri kudosten solukalvoissa. Sitä on eritoten ohutsuolen sukasaumassa eli harjareunuksessa, munuaisissa ja maksassa. AAP:n toiminta on hajottaa monenlaisia peptideitä. Esimerkiksi munuaisissa AAP hajottaa solunulkoisesti osaltaan glutationin glysiini-kysteiini-sidoksia. Eri puolin kehoa AAP saattaa hajottaa muun muassa verisuoniston toimintaan vaikuttavia peptidejä, hermostolle haitallisia jätepeptidejä ja sytokiinejä 
Tietyt virukset tartuttavat soluja AAP:n välityksellä. AAP on reseptori muun muassa ihmisten koronavirukselle 229E (HCoV-229E), kissan koronaviruksen serotyypille 2 (FCoV2), porsaiden tarttuvan virusripulin aiheuttavalle virukselle (PEDV), sikojen tarttuvalle gastroenteriittivirukselle (TGEV) ja koiran koronaviruksen genotyypille 2 (CCoV2).
Kefoksitiini

Kefoksitiini (C16H17S2N3O7) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefoksitiini on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Se liukenee asetoniin ja vähäisessä määrin veteen. Kefoksitiini kuuluu niin sanottuihin toisen sukupolven kefalosporiineihin ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerien soluseinän synteesin estoon. Lääkeaine on laajakirjoinen ja tehoaa useisiin grampositiivisiin bakteereihin esimerkiksi stafylo- ja streptokokkeihin (ei MRSA:han) ja beetalaktamaasistabiiliutensa vuoksi myös gramnegatiivisiin bakteereihin. Erityisen hyödyllinen se on hoidettaessa anaerobisten bakteerien aiheuttamia infektioita. Kefoksitiini annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Yhdistettä käytetään ennen leikkauksia, keuhkokuumeen hoitoon ja erityisesti anaerobisten bakteerien aiheuttamien vatsan ja lantion tulehdusten hoidossa. Koirilla ja kissoilla kefoksitiinia käytetään muun muassa vatsan tulehdusten ja haavojen hoidossa sekä ennen leikkausta.
Haittavaikutukset.
Kefoksitiinin aiheuttamat haittavaikutukset ovat kefalosporiineille tyypillisiä esimerkiksi ripuli ja suoliston bakteerikannan häiriöt.
Valmistus.
Kefoksitiini on puolisynteettinen yhdiste ja sitä voidaan valmistaa transamidointireaktiolla kefamysiini C:stä. Toinen tapa on lähteä 7-aminokefalosporaanihaposta, josta tehdään bentshydryyliesteri. Seuraavassa vaiheessa yhdisteen aminoryhmästä tehdään diatsoniumsuola, jota seuraa bromaus. Bromi korvautuu metoksiryhmällä hopeatetrafluoroboraatin toimiessa katalyyttinä. Diatsoniumryhmä pelkistään vedyttämällä ja seuraava vaihe on reaktio 2-(2-tienyyli)asetyylikloridin kanssa. Bentshydryyliesteri hydrolysoidaan hapolla ja asetyyliesteri entysmaattisesti. Viimeiset vaiheet kefoksitiinin synteesissä ovat reaktio kloorisulfonyyli-isosyanaatin kanssa ja muodostuneen yhdisteen hydrolyysi.
Kirit Pradyot Deb Barman

Kirit Pradyot Deb Barman (s. 4. heinäkuuta 1978) on intialainen aatelinen ja entinen kongressipuolueen poliitikko. Hän kuuluu Tripuraa hallinneeseen Manikya-dynastiaan. Hän on myös The Northeast Today -lehden päätoimittaja.
Deb Barmanin vanhemmat ovat Tripuran viimeinen kruunattu kuningas Kirit Bikram Kishore Manikya ja Bibhu Kumari Devi. Molemmat heistä ovat vaikuttaneet Intian parlamentissa kongressipuolueen jäseninä. Kishore Manikya erosi kongressipuolueesta, ja jatkoi sitoutumattomana, kun pääministeri Indira Gandhi lakkautti Intian entisten ruhtinaiden etuoikeudet. Deb Barman puhui kotonaan vain englantia ja hindiä sekä suoritti opintonsa Shillongissa. Myöhemmin hän opiskeli bengalia, khasia sekä Tripuran alkuperäisväestön puhumaa kokborokia, minkä vuoksi hän on saanut arvostusta paikallisten keskuudessa. Kokborokin puhujien keskuudessa hänet tunnetaan nimellä "Bubaghra" eli kuningas.
23-vuotiaana Deb Barman liittyi kongressipuolueen nuorisojärjestön jäseneksi. Hän on perustanut koulun köyhään ja maatalousvaltaiseen Dhalain piirikuntaan sekä työskennellyt The Northeast Today -lehden päätoimittajana. Hän on myös jalkapalloseura Shillong Lajongin osakkeenomistaja. 26. helmikuuta 2019 hänet valittiin kongressipuolueen Tripuran yksikön puheenjohtajaksi, kun puolue oli vuotta aikaisemmin perinpohjaisesti hävinnyt osavaltiovaalit. Intian parlamenttivaaleissa kongressipuolue menestyi huomattavasti paremmin ja Deb Barman onnistui houkuttelemaan useita puolueen jättäneitä johtajia takaisin. Tripurassa kongressipuolue sai parlamenttivaalien aikana 27 prosentin kannatuksen hänen johdollaan. Deb Barman kuitenkin päätti erota puolueestaan syyskuussa kritisoituaan puolueensa Koillis-Intiasta vastaavaa pääsihteeriä Luizinho Faleiroa. Hänen mukaansa pääsihteeri oli tietämätön alueen olosuhteista ja otti neuvoja vastaan Intian kansanpuolueen (BJP) lainsäätäjiltä. Hän myös väitti Faleiron painostaneen häntä valitsemaan BJP:stä äskettäin irtautuneita poliitikkoja puolueensa johtoon. Deb Barmanin ero kongressipuolueesta sai yhdeksän muuta johtajaa, mukaan lukien puolueen varapuheenjohtajan, eroamaan. Deb Barman kritisoi myös Intian kansanpuoluetta, johon hänen serkkunsa Jyotiraditya Scindia siirtyi kongressipuolueesta. Hänen mukaansa, jos kongressipuolueen johtajat eivät ole valmiita antamaan tilaa nuoremmalle sukupolvelle tulisi nuorten perustaa uusi keskustalainen puolue.
Intian kansalaisuusmielenosoitusten aikaan joulukuussa 2019 Deb Barman perusti uuden poliittisesti sitoutumattoman järjestön edistääkseen Tripuran alkuperäisväestön oikeuksia. Järjestö sai nimekseen The Indigenous Progressive Regional Alliance (TIPRA, "Alkuperäisväestön edistyksellinen paikallisliittouma"). Hän on vastustanut uuden kansalaisuuslain perusteella myönnettyjen kansalaisten asuttamista Tripuraan.
Mary Russell Mitford

Mary Russell Mitford (1787 Alresford, Hampshire, Englanti – 1855 Swallowfield, Englanti) oli englantilainen kirjailija. Hän saavutti 1820-luvulla arvostetun nimen historiallisilla näytelmillään (huomattavin "Rienzi", 1828). Mitfordin humoristiset ja viehättävät maalaiselämän-kuvaukset "Our village" (1824–1832) ovat vaikuttaneet paljon Charles Dickensin nuoruuden skitseihin.
Mitford ryhtyi kirjoittamaan voidakseen maksaa isänsä pelivelkoja. Esikoiskokoelma on 1810 ilmestynyt "Miscellaneous Poems".
Mitford

Mitford on englantilainen paikannimi ja sukunimi, jonka kantajia ovat muun muassa:
Mahakam

Mahakam on joki Indonesiassa Borneon saarella Itä-Kalimantanin provinssissa. Joki saa alkunsa Borneon keskiosan vuoristosta, josta se virtaa itään laskien Makassarinsalmeen laajassa suistossa. Mahakam on noin 650 kilometrin pituinen, ja suurin sen varrella sijaitseva kaupunki on Itä-Kalimantanin pääkaupunki Samarinda.
Singkawang

Singkawang on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella Länsi-Kalimantanin provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 207 000.
Enid (Oklahoma)

Enid on kaupunki Garfieldin piirikunnassa, Oklahoman osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 49 688. Vuoden väestönlaskentaan nähden nousua oli hieman, silloin kaupungissa asui 49 379 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 192 neliökilometriä. Enid on väkimäärältään Oklahoman osavaltion yhdeksänneksi suurin kaupunki.
Pikkukaljuselkä

Pikkukaljuselkä ("Dobsonia minor") on hedelmälepakoiden heimoon kuuluva lepakkolaji. Se elää Uuden-Guinean ja Yapenin saarilla. Sulawesilla elävä populaatio on todennäköisesti tieteelle tuntematon alalaji tai laji. Laji viettää päivänsä yleensä yksin tai pienissä ryhmissä sademetsän aluskasvillisuudessa tai latvuston alapuolella. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, varsinkin viikunoita ja vieraslaji kaitapippuria. Lepakot painavat 70-90 grammaa ja naaras synnyttää yhden poikasen vuodessa.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on pikkukaljuselkä.
Biplab Kumar Deb

Biplab Kumar Deb (s. 25. marraskuuta 1971) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2018 Tripuran pääministeriksi. Hän johti Intian kansanpuolueen (BJP) vaalivoittoon Tripuran vuoden 2018 osavaltiovaaleissa, minkä seurauksena kommunistien 25 vuotta kestänyt valtakausi päättyi.
Deb syntyi Gomatin piirikunnassa Tripurassa. Hänen isänsä oli BJP:n edeltäjän Bharatiya Jana Sangh -puolueen paikallisjohtaja. Deb suoritti opintonsa loppuun Tripurassa vuonna 1999, minkä jälkeen hän siirtyi Delhiin. Siellä hän liittyi hindunationalistiseen vapaaehtoisjärjestöön Rashtriya Swayamsevak Sanghiin (RSS). Tripuraan hän palasi vasta vuonna 2016, kun hänet valittiin BJP:n Tripuran yksikön puheenjohtajaksi. Osavaltiopääministerinä Deb on luvannut tehdä Tripurasta huumeettoman osavaltion. Hän on syyttänyt edeltänyttä vasemmistolaista hallintoa Tripuran laajasta huumeongelmasta ja väittänyt huumemafian rahoittaneen kommunisteja, mikä johti huumerikosten hyväksymiseen ja sai maanviljelijät kasvattamaan kannabista. Pääministerikautensa alusta alkaen sosiaalisessa mediassa ja internetissä liikkui huhuja, että Deb olisi syntynyt Bangladeshissa eikä Intiassa, koska hänen vanhempansa siirtyivät Bangladeshista Intiaan pakolaisina vuoden 1971 sodan aikana. Lopulta Intian korkein oikeus määräsi tutkinnan hänen synnyinpaikastaan ja kansalaisuudesta. Tripuran pääministerin toimisto vahvisti Debin syntyneen Intiassa.
Deb sai vuonna 2018 osakseen kyseenalaista huomiota puheillaan, joiden mukaan Mahabharata todistaa, että muinaisessa Intiassa oli internet. Eepoksen kuvaama Kurukshetran taistelu puolestaan todisti, että heillä oli myös satelliittiteknologiaa, koska muuten Sanjaya ei olisi voinut kertoa kuninkaalleen Dhritarashtralle tarkkoja tietoja pitkän välimatkan päässä käydystä taistelusta. Myöhemmin hän väitti, että jokaisella intialaisella yhteisöllä on tietynlaisia perusluonteenpiirteitä. Esimerkiksi bengalit ovat älykkäitä kun jatit ja punjabit ovat voimakkaita, mutta tyhmempiä.
Vtubettaja

Vtubettaja eli virtuaalinen tubettaja (engl. "VTuber", "Virtual Youtuber") on striimaaja, joka käyttää digitaalista avataria eli virtuaalihahmoa. Avatarit mukailevat henkilön ilmeitä ja suun liikkeitä.
YouTubeen viittaavasta nimestä huolimatta myös muita alustoja on käytössä kuten Twitch. Muita striimausalustoja ovat Niconico ja Bilibili.
Vtubettaja on viihdyttäjä, joka yleensä luo videoita ja/tai striimaa erilaisten asioiden tekoa, kuten pelaamista, tanssimista ja laulamista. Erona tavallisiin tubettajiin tai striimaajiin on se, että he esiintyvät virtuaalisina hahmoina käyttäen liikkeenkaappausta. Hahmojen ulkonäkö on yleensä animetyylinen.
Vtubettajan apuna voi olla hahmomallinnusta (kolmiulotteinen mallinnus) tekeviä henkilöitä. 
Hahmon teossa voi käyttää ohjelmistoa kuten VRoid, jonka on tehnyt vtubettaja Fofamit ennen kuin termiä oli olemassa. Hahmomallia voi muokata ohjelmilla kuten Blender. Tavallisen henkilökohtaisen tietokoneen lisäksi tarvitaan verkkokamera, sekä ohjelmistoa kuten VSeeFace kasvojen seurantaan, jotta mallin kasvojen ilmeet seuraavat vtubettajat ilmeitä. Lisäksi käytössä voi olla esimerkiksi Leap Motion käsien liikkeiden seurantaan.
Vuonna 2016 aloittanut Kizuna AI on yksi maailman suosituimmista vtubettajista ja pidetään edelläkävijänä. Japanissa vtubettajia hallinnoivat ja manageroivat yhtiöt kuten Hololive ja Nijisanji. Japanissa vtubettajat ottavat vahvoja vaikutteita idolikulttuurista. Vtubettajat käyttävät näyttelijöiden tapaan hahmoa, jonka kanssa yleisö on mukana eikä varsinaisen vtubettajan henkilöllisyyttä oteta esille ellei tämä itse sitä tuo ilmi.
22. joulukuuta 2022 aloitti Twitchissa ensimmäinen tekoälyllä toimiva striimaaja-hahmo Neuro-sama, jonka on kehittänyt Vedal987. Hahmo perustuu syväoppimiseen ja pystyy vuorovaikuttamaan striimin keskustelijoiden kanssa ja keskustelee text-to-speech-tekniikalla.
Hahmo sai myös kahden viikon bännit vihapuheesta.
Vastaavia hahmoja on sittemmin alettu nimittää "neuroiksi."
Elaine Bennett -tutkimuspalkinto

Elaine Bennett -tutkimuspalkinto () on Yhdysvaltain taloustieteellisen yhdistyksen AEA:n myöntämä palkinto merkittävimmälle naisekonomistille, jonka Ph.D.-tutkinnon suorittamisesta ei ole kulunut yli seitsemää vuotta.
Palkinto on nimetty Elaine Bennettin mukaan. Se on jaettu vuodesta 1998 lähtien aina joka toinen vuosi. Ensimmäisestä kuudesta palkinnon voittajasta kolme sai myös John Bates Clark -mitalin ensimmäisinä kolmena naisena.
Erik Åkerberg

Carl Erik Emanuel Åkerberg (19. tammikuuta 1860 Tukholma – 20. tammikuuta 1938 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja urkuri.
Åkerberg aloitti Uppsalassa oikeustieteelliset opinnot, mutta siirtyi musiikkiopintojen pariin vuonna 1882 ja pääsi August Lagergrenin urkuluokalle Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Lisäksi Åkerberg sai kontrapunktissa opetusta Joseph Denteltä. Hän sävelsi monia teoksia jo opiskeluaikanaan. Vuonna 1887 hän matkusti Pariisiin, jossa vietti lähes vuoden. Alun perin hänen oli tarkoitus opiskella Camille Saint-Saënsin johdolla, mutta tämä ei onnistunut, joten hän meni César Franckin oppiin. Franckin musiikki vaikutti musikologi Anders Edlingin mukaan huomattavasti Åkerbergin omaan sävellystyyliin. Esteettistä suuntaa ohjasivat myös Pariisissa vietettynä aikana muodostuneet kontaktit Vincent d'Indyyn, Emmanuel Chabrieriin ja wagneriaani Antoine Lascouxiin. Pariisissa Åkerberg vietti samalla aikaa muiden siellä asuneiden pohjoismaalaismuusikkojen kanssa ja työskenteli ruotsalaiskirkon urkurina. Hän vietti vielä kuukauden Berliinissä ennen paluutaan Ruotsiin vuonna 1888.
Ruotsissa Åkerbergista tuli kysytty kuoronjohtaja. Hän työskenteli kanttorina Tukholman saksalaisessa kirkossa vuosina 1889–1892 ja soitti urkuja Tukholman suuressa synagogassa vuosina 1890–1928. Työhön synagogassa ei sisältynyt uskonnollisia vaatimuksia eikä ollut tavatonta, että synagogassa toimi urkurina henkilö, joka itse ei ollut juutalainen. Åkerberg laati sävellyksiäkin synagogaa varten. Opetustyötä hän teki vuosina 1895–1923 Tukholman Norra Latinissa ja vuosina 1897–1909 Richard Anderssonin musiikkikoulussa. Hän johti 1800–1900-lukujen vaihteessa Tukholman Musikföreningeniä sen harjoituksissa. Åkerberg sai vuodenvaihteessa 1894/95 Litteris et Artibus -mitalin ja tuli vuonna 1900 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. 
Åkerberg keskittyi säveltäjänä pitkälti kuoromusiikkiin, yksinlauluihin ja kamarimusiikkiin. Hänen ainoa oopperansa "Turandot" (1907) jäi esittämättömäksi. Se perustuu samaan tarinaan kuin Giacomo Puccinin merkkiteos "Turandot". Åkerbergin kamarimusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi a-mollissa sävelletty pianokvintetto (op. 18), joka sai Musikaliska konstföreningenin sävellyspalkinnon (1888) ja muodostui hänen läpimurtoteoksekseen. Musikologi Bo Wallnerin mukaan Åkerbergin kamarimusiikkiteokset pianon kanssa kuuluivat pitkään Tor Aulinin kvartetin ohjelmistoon. Sinfoniagenreen Åkerberg palasi opiskeluaikanaan säveltämänsä teoksen jälkeen vasta vuonna 1931. Kolmiosainen sinfonia e-mollissa kantaesitettiin Tukholmassa postuumisti vuonna 1940.
Alexander von Rechenberg

Karl Alexander von Rechenberg (24. lokakuuta 1812 Viipuri – 5. maaliskuuta 1858 Vaasa) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut upseeri. Hän oli päämaanmittauskonttorin ylitirehtööri 1847–1854 ja Vaasan läänin maaherra 1854–1857.
Von Rechenberg -aatelisuku oli saapunut Itä-Preussista Liivinmaalle ja sieltä Viipuriin, jossa Alexander von Rechenberg syntyi vuonna 1812. Hän opiskeli Haminan kadettikoulussa ja osallistui Venäjän keisarikunnan armeijan palveluksessa Puolan marraskuun kansannousun tukahduttamiseen vuonna 1831 ja sotatoimiin Keski-Aasiassa 1836–1847. Hän erosi sotaväestä kapteenina ja siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan päämaanmittauskonttorin ylitirehtööriksi Helsinkiin vuonna 1847.
Huhtikuussa 1854 Rechenberg nousi Vaasan läänin maaherraksi. Krimin sodan aikana hän johti Vaasan läänin rannikon siviilipuolustusta brittien laivasto-osastoa vastaan. Rechenberg kuoli Vaasassa 5. maaliskuuta 1858.
Alexander von Rechenbergin ja kreivitär Natalie Alexandrine Stewen-Steinheilin poika oli Viipurin läänin maaherra Nikolai von Rechenberg.
Moltke Moe

Ingebret Moltke Moe (19. kesäkuuta 1859 Krødsherad – 15. joulukuuta 1913 Kristiania) oli norjalainen kansanrunoudentutkija. Hän sai 1882 valtion stipendin norjalaisen kansanrunouden järjestelmällistä keräystä ja tutkimista varten. Hänet nimitettiin 1886 kansankielen professoriksi, johon virkaan liittyi velvollisuus luennoida myös kansanrunoudesta, ja 1899 kansanrunouden sekä keskiaikaisen kirjallisuuden edustajaksi Kristianian yliopistoon.
Moe oli aatteellinen ja hänellä oli laaja tietämys, ja hän oli myös harvinaisen avulias tutkija, jolla oli Norjan tieteellisessä elämässä huomattava sija. Hänen herättävä vaikutuksensa ulottui myös Suomeen. Moe on julkaissut runsaasti kansanrunoutta sekä tätä koskevia kirjoituksia lukuisissa julkaisuissa, esimerkiksi johdanto Just Qvigstadin ja Georg Sandbergin julkaisuun "Lappiske eventyr og sagn" (1887), "Finnerne i gamle historiske sagn" (Amund Hellandin teoksessa "Norges land og folk"), "Hellenske og norske folketraditioner" (Nordisk tidskr. 1879) ja "Æventyri paa vandring" ("Syn og segn" 1895).
Moltke Moen isä oli kansanrunoudentutkija Jørgen Moe‎.
Seivästön majakka

Seivästön (Stirsudden) majakka sijaitsee Karjalan kannaksella Suomenlahden rannalla entisen Kuolemajärven kunnan alueella. Alkuperäinen kahdeksankulmainen 14 metriä korkea valkoinen majakka rakennettiin vuonna 1873. Aikaisemmin Seivästössä sijaitsi puinen tunnusmajakka ainakin jo vuonna 1831. Seivästön valomajakan valon korkeus merenpinnasta oli 35 metriä ja majakan tunnuksena oli kaksi välähdystä 20 sekunnin välein.
Majakka sai suomalaisen miehityksen vuonna 1919 ja sinne vedettiin sähkövirta vuonna 1934. Majakan läheisyydessä sijaitsi 1920-luvulla rakennettu Seivästön rannikkopatteri, jonka aseistuksena oli kaksi kappaletta 152/45 C -rannikkotykkiä. Majakka räjäytettiin talvisodan alkaessa 1939. Neuvostoliitto rakennutti paikalle vuonna 1955 uuden punavalkoraitaisen 28 metriä korkean betonimajakan, jonka tunnuksena on kaksi välähdystä 15 sekunnin välein. Majakan siipi­rakennuksessa on nykyisin majoitustiloja ja museo.
Majakalta on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2002.
Tatamailau

Tatamailau (Tetum: Foho Tatamailau), myös Tata Mailau, on Itä-Timorin korkein vuori. Sen korkeus on 2 963 metriä. Vuori sijaitsee noin 70 km etelään Dilin kaupungista Ainaron alueella.
Tatamailau tarkoittaa pyhimystä indoneesiaksi. Vuori tunnetaan myös nimellä Ramelau.
Gravity (Bullet for My Valentinen albumi)

Gravity on Bullet for My Valentinen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2018.
Ainaro

Ainaro on kaupunki Ainaron alueella Itä-Timorissa. Se on Ainaron alueen pääkaupunki. Vuonna 2022 kaupungissa oli 5 217 asukasta, vuoden 2010 väestönlaskennassa taas 6 937.
Monnier

Monnier on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vapaudenpatsas (Lahti)

Vapaudenpatsas on Lahden kaupungintalon puistossa sijaitseva Viktor Janssonin suunnittelema patsas. Teos paljastettiin vuonna 1921. 
Korkea patsas kuvaa alastonta mieshahmoa, joka tervehtii toisella kädellään. Patsaan mallina toimi rovasti ja IKL-aktivisti kansanedustaja Elias Simojoki. Vapaudenpatsas on sankaripatsas, joka on pystytetty vuoden 1918 sisällissodassa kaatuneille valkoisille sotilaille. Patsaan jalustassa on kaatuneiden suojeluskuntalaisten nimet ja muistoteksti.
Patsas pystytettiin yhteishankkeena, johon osallistui niin kaupunki, suojeluskunta kuin aseveljetkin.
Banjar (kaupunki)

Banjar on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Länsi-Jaavan provinssissa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 200 973.
Banjarbaru

Banjarbaru on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella Etelä-Kalimantanin provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 260 000.
Batu (Indonesia)

Batu on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Itä-Jaavan provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 200 000.
Apistogramma caudomaculata

Apistogramma caudomaculata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta.
Apistogramma nororientalis

Apistogramma nororientalis on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta.
Los Alercesin kansallispuisto

Los Alercesin kansallispuisto () on 259 570 hehtaarin kansallispuisto Andeilla, Argentiinan valtion alueella Chubutin maakunnassa. Se perustettiin 1937 suojelualueeksi ja sai kansallispuiston aseman 1945. Puiston erottuvin ja tunnusomaisin elementti on siellä kasvavat hyväkuntoiset patagoniansypressimetsät. Siellä on myös laaja järvi- ja jokiverkosto. 188 379 hehtaaria Los Alercesin kansallispuistoa on ollut Unescon maailmanperintökohde valintakriteereillä vii ja x vuodesta 2017 lähtien.
Apistogramma flabellicauda

Apistogramma flabellicauda on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Venezuelasta.
Apistogramma pedunculata

Apistogramma pedunculata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta.
Carl Gustaf Sanmark

Carl Gustaf Sanmark (20. kesäkuuta 1837 Joroinen – 28. huhtikuuta 1901 Milano, Italia) oli suomalainen upseeri, insinööri ja valtiopäivämies. Hän oli teollisuushallituksen yli-intendentti 1890–1901.
Sanmarkin isä oli postihallituksen kamreeri Carl Anton Sanmark. Carl Gustaf Sanmark valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1856, ja hänet määrättiin vänrikiksi henkikaartin Semjonovin rykmenttiin Pietariin. Vuotta myöhemmin hän siirtyi takaisin Suomeen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan insinööriksi. Hänet ylennettiin vuonna 1878 toisen luokan insinööriksi. Sanmark valvoi insinöörinä muun muassa Lempäälän kanavan, Porvoon-Keravan rautatien ja Hangon radan rakennustöitä.
Sanmark erosi tie- ja vesirakennusylihallituksesta vuonna 1886 ja toimi sitten liikemiehenä. Vuonna 1890 hänet nimitettiin teollisuushallituksen yli-intendentiksi. Yli-intendenttinä hän muun muassa työskenteli vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljongin puolesta. 
Sanmark osallistui porvarissäädyssä Kemin edustajana valtiopäiville 1877–1878, Hangon edustajana1882 ja Savonlinnan edustajana 1885 ja 1888. Aatelissäädyssä Sanmark oli valtiopäiväedustaja 1897, 1899 ja 1900. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa kolmekymmentä vuotta. Lisäksi Sanmark oli Suomen Taideyhdistyksen rahastonhoitaja. Sanmark korotettiin aateliin vuonna 1896.
Carl Gustaf Sanmarkin ja hänen puolisonsa Maria Katarina Borgin poika oli pankki-, liike- ja valtiopäivämies Arvid Sanmark.
Apistogramma lineata

Apistogramma lineata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 3,1 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Kolumbiasta.
Apistogramma inornata

Apistogramma inornata on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Venezuelasta.
Purjekääpiöahven

Purjekääpiöahven ("Apistogramma velifera") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joelta Venezuelasta.
Gustaf Rehbinder

Gustaf Robert Rehbinder (14. huhtikuuta 1824 Uusikaupunki – 26. helmikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtioneuvos. Hän oli Suomen lennätinosaston päällikkö 1873–1874. 
Rehbinder valmistui Haminan kadettikoulusta ja siirtyi vänrikiksi Nevan merirykmenttiin (myöhemmin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentti). Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1848, luutnantiksi vuonna 1850 ja alikapteeniksi vuonna 1854. 
Vuonna 1857 Rehbinder siirtyi Venäjän keisarikunnan lennätinlaitoksen palvelukseen Turun lennätinaseman esimieheksi. Vuonna 1860 hän siirtyi Helsingin lennätinaseman esimieheksi ja Suomen lennätinosaston apulaispäälliköksi. Rehbinder ylennettiin kapteeniksi vuonna 1862 ja majuriksi vuonna 1865. Hänet siirrettiin siviilivirkamieheksi vuonna 1866 kollegineuvoksen virka-arvolla. Vuonna 1873 Rehbinder ylennettiin Suomen lennätinosaston päälliköksi ja valtioneuvokseksi. 
Rehbinderin poika oli everstiluutnantti, valtiopäivämies Woldemar Alfred Ludvig Rehbinder.
Wasfi al-Tall

Wasfi al-Tall (; 1919 – 28. marraskuuta 1971) oli Jordanian pääministeri vuosina 1962–1963, 1965–1967 ja 1970–1971. Tall ajoi etenkin Jordanian itsenäistä asemaa esimerkiksi Gamal Abdel Nasserin ajamaa panarabilaisuutta ja palestiinalaisten aseellisia liikkeitä vastaan. Palestiinalainen äärijärjestö musta syyskuu-järjestö murhasi hänet Kairossa vuonna 1971.
Elämäkerta.
Wasfi al-Tall syntyi Arapkirin kurdikylässä nykyisessä Turkissa vuonna 1919. Hänen isänsä oli jordanialainen runoilija Mustafa Wahbi al-Tall ja hänen äitinsä oli kurdi. Wasfi kasvatettiin isänsä kotikaupungissa Irbidissä ja myöhemmin hän opiskeli al-Saltin kaupungissa. Valmistuttuaan vuonna 1938 Wasfi lähti opiskelemaan Beirutin amerikkalaiseen yliopistoon Libanonissa, josta hän valmistui vuonna 1941. 
Vuonna 1942 al-Tall liittyi brittiarmeijaan Palestiinassa. Vuonna 1948 hän liittyi edelleen arabien muodostamaan Arabien vapautusarmeijaan, joka soti Palestiinan jakoa vastaan. Sodan jälkeen vuonna 1951 al-Tall meni naimisiin Sadiyya Jabrin kanssa ja työllistyi virkamiehenä Jordaniassa. Jordaniassa al-Tall alkoi myös osallistua politiikkaan. Tall vastusti Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ajamaa monarkian vastaista nasserimsia, mikä toi hänelle töitä Jordanian kuningas Husseinin hallinnossa. Tallista tuli vuonna 1959 maan radiovastaava ja hän käytti taitavasti radiota vastatakseen nasserilaiseen propagandaan.
Vuosina 1962–1963 al-Tall oli Jordanian pääministeri. Pääministerinä hän ajoi edelleen Jordanian itsenäisyyttä paitsi nasserilaisia, mutta nyt myös palestiinalaisia ääriliikeitä vastaan. Hussein nimitti hänet uudestaan pääministeriksi vuosina 1965–1967 ja 1970. Tall niitti mainetta palestiinalaisten niin sanotun mustan syyskuun kapinan kukistamisen suunnittelusta ja palestiinalaisten aseellisten liikeiden karkotuksesta Jordaniasta. 28. marraskuuta 1971 palestiinalainen musta syyskuu-järjestö murhasi al-Tallin tämän ollessa vierailulla Kairossa.
Bullet for My Valentinen diskografia

Bullet for My Valentine ("Bullet' ", "B4MV", "BFMV") on Walesin Bridgendissä vuonna 1998 perustettu brittiläinen metalcore/hardcore-yhtye. Aluksi yhtye tunnettiin nimellä "Jeff Killed John" ja se soitti Limp Bizkit-, Metallica- ja Nirvana-covereita. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Hand of Blood", "4 Words (To Choke Upon)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall", "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "Scream Aim Fire", "Hearts Burst Into Fire", "Waking the Demon", "Your Betrayal", "Fever" ja "The Last Fight".
Ford Escort (1995)

Ford Escort VI on Ford Escortin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1995–2000, Argentiinassa kuitenkin aina vuoteen 2004 saakka.
Ford Escort VI (1995–2000).
Helmikuussa 1995 viidennen sukupolven Escortille tehtiin toinen kasvojenkohotus, jossa se sai enemmän Mondeota muistuttavat muodot. Tärkeimmät tekniset uudistukset oli tehty alustarakenteisiin. Ajo-ominaisuudet olivat paremmat, mutta jousitusmukavuus kärsi edelleen pintakovuudesta. Sisustuksen laatutaso oli parantunut selvästi. Escortin perusrakenne oli kuitenkin ollut sama vuodesta 1990 alkaen, kun taas kilpailevat mallit puolestaan olivat tekniikaltaan uudenaikaisempia. Auton ikä näkyi vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestissä, josta Escort sai tulokseksi heikot kaksi tähteä viidestä. 
Perusvarustetaso Specialissa oli ohjaustehostin 1,4-litraista lukuun ottamatta ja keskuslukitus neli- ja viisiovisissa. Sport-varustelu ei eronnut merkittävästi Specialista. CLX-mallissa oli lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari, lämmitettävät sähköpeilit ja sävylasit. Ghiassa oli kromikoristukset etusäleikössä ja takana rekisterikilven ympärillä, kattoluukku, sähköikkunat edessä, kojelaudan puujäljitelmäkoristeet, takaistuimen pääntuet ja keskikyynärnoja, nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä 14 tuuman pyörät. 
Special muuttui vuonna 1998 Deltaksi, jossa oli korinväriset puskurit, keskuslukitus, ajonestolaite, 14 tuuman pyörät ja plyysiverhoilu. Sportin korvasi puolestaan GT, ja varusteluun lisättiin takaspoileri, etusumuvalot, sähköikkunat eteen, lämmitettävät sähköpeilit ja urheiluistuimet. 
Focuksen esittelyn jälkeen Escort-mallistoa supistettiin. Jäljelle jäi kaksi korimallia: viisiovinen ja farmari, kaksi moottoria (1,6 ja 1,8 TD) ja yksi varustetaso, Classic. Varustelu oli aikaisempia perusmalleja runsaampi: Ghia-verhoilu, etusumuvalot, sävylasit, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, kuljettajan istuimen sähkötoiminen korkeussäätö sekä takaistuimen keskikyynärnoja ja pääntuet. Vuoden 2000 mallistossa tarjolla oli vain farmari entistä paremmilla varusteilla. 
Euroopassa Escortin valmistus päättyi Euroopassa syyskuussa 2000, mutta Argentiinassa autoa valmistettiin aina vuoteen 2004 saakka. Mallistossa Escortin korvasi jo aikaisemmin, vuonna 1998 esitelty Ford Focus. Pakettiautomalli Expressin seuraajaksi puolestaan tuli Transit Connect vuonna 2002.
Kiptšakki

Kiptšakki (myös nimillä kumaani, tataari) oli turkkilainen kieli, jota puhuivat kiptšakit.
Varhaisin tunnettu kielinäyte on vanhaa kiptšakkia edustanut "Codex Cumanicus," jonka kirjoittivat eurooppalaiset lähetyssaarnaajat 1300-luvulla. Sen jälkimmäisessä osassa kiptšakkia kutsutaan "tataariksi". Myös mamelukit olivat kiinnostuneita kiptšakista ja Syyriassa kirjoitetut tekstit kuvailevat kiptšakin kielioppia ja fonologiaa. Niin sanottua keskikiptšakkia on kirjoitettu lukuisilla eri kirjoitusjärjestelmillä, kuten latinalaisilla, kyrillisillä ja armenialaisilla aakkosilla.. Kieltä puhuttiin noin 1200–1600 -luvuilla, kunnes se kehittyi nykyisiksi kiptšakkikieliksi (mm. kazakki, tataari ja kirgiisi).
Kielitieteilijä Vasili Radlov uskoi, että nykyajan kiptšakkilaisista kielistä lähimpänä kiptšakkia ovat etenkin tataarinkielen mišäärimurre sekä karatšai-balkaari. 
Fonologia.
Mamelukkien kuvauksien mukaan kiptšakissa oli yhdeksän vokaalia ja 18 konsonanttia. Lisäksi neljän konsonantin, /h/, /ʒ/, /ʤ/ ja /f/, katsotaan esiintyneen lähinnä vain lainasanoissa:
Kielinäyte.
"Codex Cumanicus" -kirjan kumaani-kiptšakkilainen isä meidän; translitteroitu yleisturkkilaisella kirjaimistolla:
"Atamız kim köktesiñ. Alğışlı bolsun seniñ atıñ, kelsin seniñ xanlığıñ, bolsun seniñ tilemekiñ – neçik kim kökte, alay [da] yerde. Kündeki ötmegimizni bizge bugün bergil. Dağı yazuqlarımıznı bizge boşatqıl – neçik biz boşatırbız bizge yaman etkenlerge. Dağı yekniñ sınamaqına bizni quurmağıl. Basa barça yamandan bizni qutxarğıl. Amen!"
Golden Goose -pesimäalue

Golden Goose -pesimäalue on taideteos, joka paljastettiin vuonna 2018 Lahdessa. Sen tekijöitä ovat paikalliset kuvataiteilijat Miss Kompro (Eili Ikonen) ja Ihana Havo (Juhani Havo). 
Teos on moniosainen installaatio, joka sijoittuu Rautatienkatu 18:n rakennukseen sekä viereiseen lyhtypylvääseen. Teokseen kuuluu värikäs valaisinpylväs, hanhenpesiä ja kultamunia. Pylväs on nimeltään tulevaisuuteen tähystyspylväs. 
Taiteilijat kertovat teoksen viittaavaan arvokkaisiin paikallisiin yrittäjiin sekä taruun kultamunia munivasta hanhesta.
Teos valikoitui toteutettavaksi suunnittelukilpailun kautta, joka järjestettiin osana Taideakseli-hanketta vuonna 2017. Golden Goose -pesimäalue sai kilpailussa korkeimmat pisteet.
Sophie Cookson

Sophie Cookson (s. 15. toukokuuta 1990 Haywards Heath, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa ' ja ' sekä minisarjassa "Christine Keelerin tapaus", jossa hän esitti Profumo-skandaalin keskiössä ollutta Christine Keeleria.
Elämä.
Sophie Cookson kasvoi West Sussexissa ja alkoi näyttellä 10-vuotiaana National Youth Music Theatre -nuortenteatterissa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa taidehistoriaa, espanjaa ja arabiaa, mutta hän jätti opintonsa kesken opiskellakseen näyttelemistä. Cookson valmistui vuonna 2013 Oxford School of Dramasta.
Cookson sai viimeisenä opiskeluvuotenaan roolin Skyn minisarjasta "Moonfleet", ja vuonna 2013 hän näytteli Rosamunde Pilcherin romaanin "Unknown Heart" saksalaisessa televisiosovituksessa. Cooksonin ensimmäinen merkittävä valkokangasrooli oli vakoiluparodiasta '. Sen jälkeen hän on näyttelyt muun muassa elokuvissa "Metsästäjä ja talvinen taistelu" (2016), Netflixin sarjassa "Gypsy" (2016), kauhuelokuvassa "The Crucifixion" (2017), ' -jatko-osassa (2017) ja "Red Joanissa". (2018). Vuonna 2018 hän oli mukana myös Trafalgar Studios -teatterin "Killer Joe" -tuotannossa.
BBC:n minisarjasta "Christine Keelerin tapaus" Cookson sai kiitettäviä arvioita. Hän näytteli sarjassa Profumo-skandaalin keskiössä ollutta nuorta Christine Keeleria. Elokuva "Greed" on puolestaan Michael Winterbottomin ohjaama mockumentary. Sen jälkeen Cookson kiinnitettiin ensimmäiseen Hollywood-päärooliinsa, kun hänelle annettiin osa jännityselokuvasta "Infinite".
Kimitsu

Kimitsu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Bōsōn niemimaalla Tokionlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Koitojoen suulle. Sisämaassa se käsittää laajoja alueita Obitsujoen keski- ja yläjuoksulta. Kimitsussa on 83 453 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 318,81 neliökilometriä.
Kimitsu oli riisin viljelystä ja "nori"-merilevän vesiviljelystä elänyt kylä, kunnes sen rannikolle perustettiin vuonna 1965 suuri Yahata seitetsun eli nykyisen Nippon seitetsun (Nippon Steel) terästehdas. Kylän rannikko jäi täyttömaan alle, ja se muuttui nopeasti teollisuuskaupungiksi. Kimitsu laajeni huomattavasti vuonna 1970, kun Kimitsun maaseutukaupunkiin liitettiin neljä muuta kuntaa. Tähän alueeseen kuului sisämaassa sijaitseva Kururi, joka kehittyi Edo-kaudella Kururin daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet Kimitsulle myönnettiin vuonna 1971. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan riisin viljelyä, puutarhaviljelyä ja kanojen kasvatusta.
Kimitsun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Kanōvuorelle perustettu Jin’ya-jin buddhalainen temppeli. Luonnonnähtävyyksiä ovat patojärvet Koito- ja Obitsujokien yläjuoksuilla sekä Kujūkun laakso. Kaupungissa toimii Kameyama-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Kimitsua palvelevat JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja ja Kururi-linja.
Prithviraj Sukumaran

Prithviraj Sukumaran (malajalamiksi പൃഥ്വിരാജ് സുകുമാരൻ, s. 16. lokakuuta 1982) on intialainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja playback-laulaja. Hän on työskennellyt pääsääntöisesti malajalaminkielisen elokuvan parissa, mutta myös tamilin-, telugun- ja hindinkielisissä elokuvissa.
Tausta ja yksityiselämä.
Sukumaran syntyi Keralassa vuonna 1982. Hänen molemmat vanhempansa ovat näyttelijöitä. Lisäksi Sukumaranilla on yksi veli joka on myös näyttelijä. Hän on käynyt lukioaikana koulua niin Chennaissa Tamil Nadussa kuin myös Thiruvananthapuramissa. Sukumaranilla on tietojenkäsittelytieteiden tutkinto Tasmanian yliopistosta Australiasta.
Vuonna 2011 Sukumaran meni naimisiin journalisti Supriya Menonin kanssa. Parilla on yksi vuonna 2014 syntynyt tytär.
Uskonnoltaan Sukumaran on hindu.
Ura.
Sukumaran esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, malajalaminkielinen "Nandanam", vuonna 2002. Tämän jälkeen hän siirtyi kollywoodiin näyttelemään tamilinkielisissä elokuvissa. Sittemmin hän on saavuttanut suurta suosiota nopeasti molemmilla markkinoilla. Sukumaranin ensimmäinen tamilinkielinen elokuva oli "Kana Kandaen" (2005). Teluguksi Sukumaran debytoi kaksikielisessä (telugu ja tamili) elokuvassa "Police Police" (2010). Lisäksi teluguksi dubatut mollywood-elokuvat ovat tehneet Sukumaranin tunnetuksi telugunkielisen yleisön keskuudessa.
Playback-laulajana Sukumaran debytoi vuonna 2009 elokuvassa "Puthiya Mukham", kappaleella ”Kaane Kaane”.
Sukumaran on nuorin henkilö, joka on voittanut Kerala State Film Awardsin parhaan miesnäyttelijän palkinnon vuonna 2006.
Vuonna 2011 Sukumaran oli mukana perustamassa tuotantoyhtiötä nimeltä August Cinema. Sen ensimmäinen tuottama elokuva oli "Urumi", jossa Sukumaran näytteli miespääosaa. Sukumaran jätti yrityksen vuonna 2017.
Vuonna 2020 Sukumaranin arvoksi laskettiin 4,5 miljoonaa dollaria.
Volkswagen Group MSB -pohjalevy

Volkswagen Group MSB -pohjalevy (saks. "Modularer Standardantriebsbaukasten") on Volkswagen Groupin kehittämä modulaarinen pohjalevy autoille, jotka ovat etumoottorisia ja takavetoisia. Se tuli ensimmäisenä käyttöön vuonna 2016 esitellyssä Porsche Panamerassa.
J1.
J1-pohjalevy on MSB:n pohjalta sähköautomalleja varten kehitetty perusrakenne.
10-Yard Fight

10-Yard Fight () on Iremin kehittämä vuonna 1983 julkaistu amerikkalaiseen jalkapalloon perustuva kolikkopeli. Peli käännettiin myöhemmin myös Nintendo Entertainment Systemille ja MSX:lle. Vuonna 2018 pelin kolikkopeliversio julkaistiin Nintendo Switchille ja PlayStation 4:lle "Arcade Archives" -versioina.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1956 – miesten maraton

Melbournen olympiakisojen 1956 maratonkilpailuun osallistui 23 maasta 46 urheilijaa, joista 13 keskeytti. Kilpailu käytiin 1. joulukuuta. Kultamitalin voitti Ranskan Alain Mimoun, hopealle ylsi Jugoslavian Franjo Mihalić ja pronssille Suomen Veikko Karvonen.
Tulokset.
Kilpailun lähtö ja maali sijaitsivat Melbourne Cricket Groundilla. Ranskan Alain Mimoun oli alusta alkaen mukana kilpailun kärkiryhmässä, ja 25 kilometrin kohdalla hän oli repäissyt jo minuutin eron muihin. Mimoun saavutti ensimmäisellä maratonillaan kultaa, uransa neljännen ja viimeisen olympiamitalin, saapumalla maaliin yli puolentoista minuutin erolla Jugoslavian hopeajuoksija Franjo Mihalićiin. Mimoun jäi Emil Zátopekin edellisissä olympialaisissa juoksemasta olympiaennätyksestä noin kaksi minuuttia: Zátopek, hallinnut olympiavoittaja, toipui kilpailun aikaan tyräleikkauksesta ja sijoittui Melbournessa kuudenneksi. Pronssille juoksi Suomen Veikko Karvonen, vuoden 1954 Euroopan mestari, joka paransi edelliskisojen viidettä sijaansa.
Mimounin ja Karvosen Melbournessa voittamat mitalit ovat vuoteen 2020 mennessä viimeisimmät Ranskan ja Suomen olympiamitalit maratonilta. Mihalićin hopea taas oli Jugoslavian viimeinen olympiamitali yleisurheilusta ja ainoa rata-/juoksulajeista.
Jung Jae-sung

Jung Jae-sung (, 25. elokuuta 1982 Jeonju – 9. maaliskuuta 2018 Suwonin lähistöllä) oli eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti.
Jung voitti nelinpelissä olympiapronssia Lontoossa 2012 ja kolme MM-mitalia. Hän kilpaili myös Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Aasian kisoista Jung voitti neljä mitalia. Hän kuoli sydäninfarktiin kotonaan Suwonin lähistöllä 35-vuotiaana 9. maaliskuuta 2018.
Vapauspuolue (Liettua)

Vapauspuolue () on liettualainen liberaalinen puolue. Puolue on ollut ALDE:n liitännäisjäsen lokakuusta 2019 lähtien. 
Puolue sai alkunsa huhtikuussa 2019, kun Vilnan pormestari Remigijus Šimašius ja parlamentin jäsen Aušrinė Armonaitė jättivät Liberaali liike -puolueen ja perustivat Vapauspuolueen. Eron taustalla olivat Liberaalin liikkeen johtoa koskevat lahjusepäilykset. Puolueen nimeksi oli aluksi useampia ehdotuksia, joihin kuuluivat mm. "Vapaiden kansalaisten puolue" ja "Avoin Liettua"..
Kesäkuussa 2020 puolue ilmoitti osallistuvansa ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa omana listanaan ja nimesi samalla 81 ehdokasta ympäri maata.
Näkemyksiä.
Puolue kannattaa mm. seuraavia asioita: