tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jäärausku

Jäärausku ("Amblyraja hyperborea") on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva arktisissa merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Jäärausku voi kasvaa maksimissaan 112 senttimetrin mittaiseksi. Se voidaan sekoittaa muihin sukunsa lajeihin, kuten georgianrauskuun ("Amblyraja georgiana") tai "Amblyraja jenseni" -lajiin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Jäärauskua tavataan Atlantin valtamerellä. Meren koillisosissa sitä tavataan Karanmerestä, Barentsinmeren kaakkoisosasta ja Huippuvuorilta Grönlantiin, Färsaariin, Shetlandinsaarille ja Norjan pohjoisosaan. Atlantin luoteisosassa se elää Davisinsalmessa Grönlannin lounaisosan ja Kanadan välillä. Kaakkoisella Atlantin valtamerella sitä tavataan Etelä-Afrikan eteläkärjessä. Jäärausku esiintyy myös Intian valtameren itäosassa, jossa sitä tavataan Australian eteläosien alueelta. Lisäksi lajia tavataan lounaisella Tyynellämerellä Uuden-Seelannin ympäristössä ja itäisellä Tyynellämerellä Costa Ricassa, Panamassa, Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Jäärausku elää yksinomaan vesissä, joiden lämpötila on alle neljä celsiusastetta. Se on levinnyt laajalle syvissä mannerjalustavesissä ja mannerrinteillä. Norjassa jäärauskua on havaittu esiintyvän korkeintaan 1 050–1 250 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Pääosin se elää korkeintaan 300–1 500 metrin syvyydessä, mutta voi kuitenkin paikoin elää jopa 2 500 metrin syvyydessä.
Ravinto ja elintavat.
Jäärauskun ravintoa ovat kaikenlaiset pohjaeläimet. Laji lisääntyy munimalla, ja nuoret yksilöt ovat kuoriutuessaan 16–18 senttimetrin mittaisia.
Culex sangenluoensis

Culex sangenluoensis on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Wang vuonna 1984. Lajia tavataan Kiinasta. Sillä ei ole alalajeja.
Amblyraja

Amblyraja on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen luokitellaan seuraavat kymmenen lajia:
A. A. A. Laitinen

Aatu Armas Attila Laitinen (23. lokakuuta 1878 Kiihtelysvaara − 5. maaliskuuta 1940 Sortavala) oli suomalainen filosofian tohtori ja Sortavalan opettajaseminaarin lehtori.
Laitisen vanhemmat olivat Rovaniemen kirkkoherra, rovasti Aatu (Adam) Laitinen (1853−1923) ja Alma Maria Relander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 Oulun lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen alkutukinnon 1899 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1903 ja filosofian lisensiaatiksi 1914. Laitinen opiskeli vuonna 1900 Uppsalan yliopistossa ja hän teki myöhemmin useita opintomatkoja tutkiakseen Ruotsin arkistoja. Laitisen väitöskirjan kohteena oli ruotsalaissyntyinen Turun akatemian professori Michael Wexionius-Gyldenstolpe. 
Laitinen oli Kemin yhteiskoulun historian ja suomen kielen opettajana 1904−1918, opettajana Jyväskylän seminaarissa 1918−1920 sekä Sortavalan seminaarin historian ja kasvatusopin, sittemmin historian ja yhteiskuntaopin lehtorina vuodesta 1918 alkaen.
Laitinen oli Kemin kaupunginvaltuutettuna ja sittemmin Sortavalan kaupunginvaltuuston sihteerinä 1922−1929 ja Sortavalan kaupunginvaltuutettuna 1934−1940. Hän kirjoitti Impilahden pitäjän historian, laati historiallisista ja kasvatusopillisista aiheista artikkeleita Historialliseen Aikakauskirjaan ja muihin julkaisuihin sekä piti esitelmiä. 
Laitinen oli naimisissa vuodesta 1912 Elma Matilda Burmanin kanssa. Laitinen sairastui vakavasti talvisodan aikana helmikuun alussa 1940, kun Sortavalaa pommitettiin voimakkaasti, ja hän kuoli noin kuukautta myöhemmin.
Julkaisuja.
Nimellä "A. A. A. Laitinen":
Kitarausku

Kitarausku ("Amblyraja robertsi") on rauskujen (Rajidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Kitarausku voi kasvaa maksimissaan 77 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on jäykkä, suora ja kolmikulmainen kuono. Kitarauskulla on suuri suu, joka on lähes yhtä pitkä kuin kuonokin. Pyrstö on ruumista lyhyempi. Ruumis on sileä lukuun ottamatta suurta piikkien jonoa, joka lähtee silmien takaosasta ja kulkee kalan selän poikki. Kitarausku on tummanharmaa. Sen vatsassa on valkoisia laikkuja.
Kitarauskua tavataan ainoastaan läntisen Kapkaupungin alueella kaakkoisella Atlantin valtamerellä Etelä-Afrikassa. Sitä tavataan 1 150 – 1 350 metrin syvyydestä.
Kitarausku on todennäköisesti hidaskasvuinen, elää pitkään ja sen lisääntyvyystehokkuus on alhainen.
Wilma-Emilia Kuosa

Wilma-Emilia Kuosa (s. 1988 Helsinki, Suomi) on suomalainen tanssitaiteilija, joka on erikoistunut jazztanssiin. Hän tekee töitä myös tanssinopettajana, koreografina, laulajana ja kirjoittaa runoja. Hän valmistui maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Kuosa asuu Ranskassa, Nizzassa ja Helsingissä.
Opiskelu ja ura.
Kuosa on syntynyt Helsingissä vuonna 1988. Hän halusi jo pienenä tanssijaksi ja harrasti tanssia kolmevuotiaasta. Hän pyrki Oopperan balettikouluun mutta ei päässyt sinne. Hän ei kuitenkaan lannistunut ja on ammatiltaan jazztanssija, tanssinopettaja ja koreografi. Hän valmistuu maisteriksi Nizzassa sijaitsevasta Offjazz Dance Center -tanssikorkeakoulusta vuoden 2020 keväällä. Hän on Suomen lisäksi esiintynyt Ranskassa ja Beninissä, Länsi-Afrikassa ja keikkailee kansainvälisesti freelancerina. Kuosa on perustanut kaksi jazztanssikollektiivia: ”JazzAttack” ja ”RAW”. Hän toimii niissä koreografina yhdessä Minttu Pietilän kanssa.
Runojen taustaa.
Koska Kuosa työskenteli tanssijana, ja kaikki hänen tuttunsa olivat myös työkseen esiintyviä taiteilijoita, joiden näytökset päättyivät illalla kymmenen aikoihin, hänen elämänsä oli ”"vampyyrin vuorokausirytmissä"”. Töistä mentiin suoraan viettämään aikaa ravintolaan, ja niissä kuvioissa hän tapasi esiintyviä taiteilijamiehiä joilla oli päihderiippuvuus. Hän rakastui tällaisiin miehiin ja oli heidän kanssa useissa epäonnistuneissa parisuhteissa.
Kuosa oli tällaisissa suhteissa 18-vuotiaasta 26-vuotiaaksi, jolloin hän alkoi miettiä miksi aina ajautuu samanlaisiin parisuhteisiin alkoholistin läheiseksi. Viimeisimmän tällaisen parisuhteen hajottua hän alkoi kirjoittaa runokirjaansa, jota kirjoitti viisi vuotta. Kirjassaan hän on yhdistänyt omia parisuhteitaan ja ystäviensä kertomia kokemuksia heidän parisuhteistaan. Koska addiktilla kaikki aika menee addiktion toteuttamiseen, jää seksi ehkä ainoaksi yhdessäolon muodoksi juhlimisen ulkopuolella, ja siitä saattaa tulla jopa vallankäytön väline.
Kuosa koki kirjan kirjoittamisen olleen eheyttävää ja terapeuttista. Hän sanoo: ”"En ole enää se tyttö, joka olin, kun aloin kirjoittamaan kirjaa."” Kirja julkaistiin yhtenä kirjana Basam Booksin 11 runokirjan "Puhuva runo" -sarjassa.
Elinor Ross

Elinor Ross (1. elokuuta 1926 Tampa, Florida – 6. maaliskuuta 2020 New York, New York) oli yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Ross opiskeli Syracusen yliopistossa ja harkitsi uraa lääketieteessä. New Yorkin kaupunkiin muutettuaan hän kuitenkin opiskeli laulua ensisijaisesti William Hermanin johdolla. Hän sai opetusta myös Leo Resnickiltä ja Stanley Sontagilta. William Hermanin studiolla samanaikaisesti hänen kanssaan opiskelivat Roberta Peters, Nedda Casei ja Elaine Malbin. Ross teki ammattilaisena debyyttinsä vuonna 1958 Leonoran roolissa "Trubaduurin" esityksessä Cincinnatin oopperassa. Esiintyjiin kuuluivat hänen ohellaan Jussi Björling, Giulietta Simionato ja Ettore Bastianini. Ross sai managerikseen Sol Hurokin ja pääsi laulamaan Euroopan johtaviin oopperataloihin, kuten La Scalaan, La Feniceen, Arena di Veronaan, Wienin valtionoopperaan ja Staatsoper Unter den Lindeniin.
Maineensa kasvaessa Euroopan oopperataloissa 1960-luvun mittaan Ross alkoi saada tarjouksia myös Metropolitan-oopperasta, jossa hän lopulta debytoi vuonna 1970 Turandotin roolissa. Hän korvasi esityksessä lyhyellä varoitusajalla Birgit Nilssonin. Rossin muita rooleja Metropolitan-oopperassa olivat Tosca, Amelia, Lady Macbeth ja Santuzza. Viimeisen kerran Ross esiintyi Metropolitan-oopperassa 24. marraskuuta 1979 Aidan roolissa James Conlonin johtamassa esityksessä. Esitystä seuranneena aamuna hän heräsi kasvohalvausoirein, joiden todettiin johtuvan vaikeasta Bellin halvauksesta. Sairastuminen päätti Rossin oopperauran, mutta hän esiintyi jonkin aikaa vielä 1980-luvulla konserttisalissa etenkin Taiwanissa ja Hongkongissa. Vuonna 1996 Ross lauloi ensimmäistä kertaa moniin vuosiin Giulio Gari Foundationin järjestämässä gaalakonsertissa. Siellä hän tulkitsi George Gershwinin "Kesäyön" Richard Woitachin pianosäestyksellä.
Kuusilmä

Kuusilmä ("Hiodon tergisus") on kuusilmien (Hiodontidae) heimoon kuuluva lauhkean vyöhykkeen makeissa vesissä elävä kalalaji.
Kuusilmän tavanomainen pituus on 28,3 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 47 senttimetrin mittaiseksi. Suurin julkaistu paino on 907 grammaa.
Kuusilmää tavataan Saint Lawrence-joessa, Suurissa järvissä Yläjärveä lukuun ottamatta, Mississippi-joen ja Hudsoninlahden altaissa Quebecistä Albertaan, etelään Louisianaan sekä Mobile Baystä Alabamasta Pontchartrain-järvelle Louisianaan. Kuusilmästä on olemassa paljon osapopulaatioita. Lajin yksilöiden kokonaislukumäärää ei ole arvioitu, mutta sen tiedetään olevan suuri. Kuusilmä on paikoin yleinen. Viimeisen kymmenen vuoden tai kolmen sukupolven aikana populaatioiden kehitys on todennäköisesti ollut suhteellisen vakaata. Kuusilmä elää keskisuurten ja suurten jokien syvissä altaissa ja suvannoissa sekä toisiinsa yhteydessä olevissa puhtaan veden järvissä ja tekojärvissä. Sitä esiintyy usein virtaamattomissa vesissä, mutta se ruokailee pääosin nopeasti virtaavassa vedessä.
Kuusilmän lisääntyminen voi tapahtua suuren kirkasvetisen virran yläjuoksulla. Mäti on puoliksi kelluvaa ja ajautuu alavirtaan tai seisovaan veteen.
Rashtra Sevika Samiti

Rashtra Sevika Samiti on intialainen hindunationalistinen naisjärjestö. Se sai alkunsa vuonna 1936, jolloin Laxmibai Kelkar perusti itsenäisen hindunationalistisen naisjärjestön, kun Rashtriya Swayamsevak Sanghin perustaja Keshav Baliram Hedgewar ei hyväksynyt naisia järjestöönsä. Hedgewar tosin tarjosi apua naisjärjestön perustamisessa.
Järjestöllä oli noin 380 000 jäsentä vuonna 2016 ja se järjestää omien tietojensa mukaan päivittäistä toimintaa yli 4000 paikallisosaston ("shakha") kautta. Päivittäisten kokousten lisäksi järjestö järjestää erilaisia hyväntekeväisyystilaisuuksia, joiden teemat vaihtelevat vuosittain. Esimerkiksi vuonna 2015 järjestö keskittyi toiminnassaan tyttölapsiin. Järjestön naiskäsitys on konservatiivinen ja määrittelee naisen tehtäväksi ensisijaisesti miehen ja lasten palvelemisen. Yhteisön perustaja Laxmibai Kelkar painotti vapaaehtoisille, että avioliittoa ja muita sosiaalisia normeja ei tule hylätä. Rashtra Sevika Samiti järjestää opetustilaisuuksia ja itsepuolustuskursseja naisille. Itsepuolustuskursseilla opetetaan käyttämään puukkoja, keppejä ja miekkoja.
Miesten vastaavaan Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön verrattuna Rashtra Sevika Samiti on jäänyt vähäisemmäksi. Rashtra Sevika Samiti perusti yksikön Delhiin vasta vuonna 1960 ja se on kaikkein näkyvimmillään keskiluokkaisilla alueilla. Kaikkein suurin vaikutusvalta järjestöllä on Maharashtran osavaltiossa ja sen lähistöllä.
Slovakian neuvostotasavalta

Slovakian neuvostotasavalta (svk. "Slovenská republika rád") oli lyhytaikainen kommunistinen valtio. Se perustettiin 16. kesäkuuta 1919 ja sen olemassaolo päättyi 7. heinäkuuta 1919. 
Slovakian neuvostasavallan hallitus piti kokouksensa Prešovissa. Sen johtaja oli kansallisuudeltaan tšekkiläinen journalisti Antonin Janoušek. Kyseessä oli neljäs kommunismin nimeen vannova hallinto maailmassa. 
Vuoden 1918 lopulla juuri perustetun Tšekkoslovakian joukot alkoivat miehittää nykyisen Slovakian aluetta ympärysvalloilta saamiensa lupausten mukaisesti. Alueen eteläosat olivat Unkarin neuvostotasavallan miehittämiä ja sen joukot auttoivat uuden neuvostotasavallan perustamisessa. Käytännössä Slovakian neuvostotasavalta oli Unkarin neuvostotasavallan nukkevaltio. Pian puhkesi lyhyt sota Unkarin, Tšekkoslovakian ja Romanian välille, jonka seurauksena Slovakian neuvostotasavallan alue liitettiin Tšekkoslovakiaan.
Lavdije Begolli

Lavdije Begolli (s. 19. tammikuuta 1993 Pristina) on albanialainen jalkapalloilija, joka kaudesta 2020 alkaen on edustanut Kansallisessa Liigassa pelaavaa Kuopion Palloseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden kausina 2021 ja 2022. Hän oli liigakauden 2022 paras maalintekijä 25 maalilla 19 ottelussa. Kaudet 2017–2019 hän pelasi Suomessa Jyväskylän Pallokerhon joukkueessa. Hän on pelannut Albanian naisten jalkapallomaajoukkueessa vuodesta 2013 lähtien.
Culex lasiopalpis

Culex lasiopalpis on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Lajia tavataan Sri Lankasta ja Intiasta. Sillä ei ole alalajeja.
Psychologicum

Psychologicum on Helsingin yliopiston rakennus Siltavuoressa Siltavuorenpenkereellä. Rakennus on alun perin suunniteltu fysiikan laitokseksi, ja se on nykyisin kasvatustieteellisen tiedekunnan käytössä osana keskustakampusta.
Fysiikan omaa laitosrakennusta oli alettu suunnitella ensi kertaa 1890-luvulla, ja siitä tehtiin tiettävästi ainakin 12 eri suunnitelmaa eri sijainteihin keskustassa. Suunnittelua monimutkaisti vuonna 1896 annettu keisarillinen määräys, joka asetti fysiikalle oman professuurin ja siten myös laitosrakennukselle tiettyjä ehtoja. Lopulta sijoituspaikaksi valittiin Siltavuori erityisesti sen valoisuuden, korkean sijainnin ja laajentamismahdollisuuden takia. Rakennuksen arkkitehtinä toimi Gustaf Nyström, joka oli tehnyt myös kaikki 12 aiempaa suunnitelmaa.
Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1909 ja ne valmistuivat vuonna 1910. Rakennus pystytettiin suoraan peruskalliolle, mikä oli eduksi useissa fysiikan alan kokeissa. Rakennuksen sisätiloissa pyrittiin erottamaan teoreettisen ja sovelletun fysiikan osastot toisistaan, kuten oli Euroopassa tuona aikana tapana. Pääovesta oikealla olivat tilat sovelletulle fysiikalle ja vasemmalla teoreettiselle.
Rakennus on tyylillisesti lähinnä klassismia, tarkalleen ottaen klassisoivaa konstruktivismia. Rakennuksessa oli alun perin myös torni, joka seurasi goottilaista tyylisuuntausta. Torni purettiin 1930-luvulla, kun rakennusta korotettiin kerroksella Gunnar Steniuksen suunnitelman mukaan. Tornia oli käytetty muun muassa meteorologisiin mittauksiin.
Rakennusta korotettiin vielä 1960-luvulla uudelleen Olof Hanssonin suunnitelmien mukaan. Fysiikan laitos muutti rakennuksesta pois vuonna 2001, kun se siirtyi Kumpulan kampukselle omaan Physicum-rakennukseensa.
The Mamas

The Mamas on ruotsalainen soul- ja gospel-ryhmä, joka on perustettu vuonna 2019. Ryhmä voitti vuoden 2020 Melodifestivalenin kappaleella "Move" ja heidän oli tarkoitus edustaa Ruotsia vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Vuoden 2020 Euroviisut kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Historia.
Vuonna 2019 ryhmä toimi taustalaulajina John Lundvikin kappaleelle "Too Late for Love" vuoden 2019 Melodifestivalenissa. Lundvik ja The Mamas voittivat kilpailun ja pääsivät edustamaan Ruotsia vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa, joka pidettiin Tel Avivissa, Israelissa. He sijoittuivat kilpailussa viidenneksi.
Vuoden 2019 lopulla The Mamas ilmoittivat palaavansa Melodifestivaleniin, tällä kertaa omalla kappaleellaan. He esiintyivät ensimmäisessä osakilpailussa ja pääsivät suoraan finaaliin. Finaalissa he voittivat Melodifestivalenin 137 pisteellä ja täten heidän oli määrä edustaa Ruotsia vuoden 2020 Euroviisuissa.
The Mamas osallistuivat vuoden 2021 Melodifestivaleniin kappaleella "In the Middle". He sijoittuivat finaalissa kolmanneksi.
Helene Mannerheim

Hedvig Charlotta Hélène Mannerheim os. von Julin (25. maaliskuuta 1842 Fiskars – 23. tammikuuta 1881 Sällvik, Pohja) oli kreivi Carl Robert Mannerheimin ensimmäinen vaimo.
Suku.
Hélène von Julin syntyi maaliskuussa 1842 Fiskarsissa vuorineuvos Johan Jakob von Julinin ja tämän kolmannen vaimon Charlotta Jägerskiöldin (1814–1844) vanhimpana tyttärenä. Charlottan vanhemmat olivat eversti Christer Ludvig Jägerskjöld ja Hedvig Gustafva Christina Taube. Isälleen hän oli jo seitsemäs lapsi, mutta ensimmäinen aikuiseksi elänyt tytär. Hänen velipuolensa oli Emil Lindsay von Julin (1835–1898), sisarensa Elisabet Johanna Emilia Lovén von Julin (1843−1941), veljensä Johan Albert Edvard von Julin (1846−1906) ja sisarpuolensa Sigrid Lovisa Charlotta Björkenheim von Julin (1849−1924). Sisarusparveen kuului 11 lasta neljästä avioliitosta, joista viisi eli aikuiseksi asti.
Avioliitto ja lapset.
Hélène avioitui kreivi Carl Robert Mannerheimin kanssa joulukuussa 1862. Perheeseen syntyi seitsemän lasta, joista kolmas oli Suomen marsalkka ja vapaaherra Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Hélène ja Carl Robert Mannerheim saivat neljä poikaa ja kolme tyttöä: Sofia (Sophie) Mannerheim, Carl Mannerheim, Carl Gustaf Emil Mannerheim, Johan Mannerheim, Eva Sparre, Nanny Albertina Anna Helena Annicka Mannerheim (1872–1886) ja Carl August Ludvig Mannerheim (1873–1910) insinööri, puoliso Elisabet Nemmie Carolina Nordenfelt. Annicka kuoli keuhkokuumeeseen 14-vuotiaana, asuessaan yksin Pietarissa köyhtyneiden aatelisperheiden asuntolassa.
Vuonna 1880 aviomies ajautui vararikkoon tuhlattuaan oman perintönsä ja vaimonsa omaisuuden uhkapeliin sekä epäonnistuneisiin maanviljelyskokeiluihinsa ja pakeni Pariisiin rakastajattarensa kanssa. Nuori 14-vuotias Gustaf Mannerheim pyrki samana vuonna ensi kertaa kadettikouluun, mutta huonolla menestyksellä.
Perintö.
Hélène Mannerheim kuoli 38-vuotiaana Pohjan kunnan Sällvikissä 23. tammikuuta 1881 sydänkohtaukseen, ja hänen veljensä Johan Albert Edvard von Julin tuli lasten huoltajaksi. Vanhin tytär, 18-vuotias Sophie otti vastuun nuorempien sisarustensa huolenpidosta.
Morgan Geekie

Morgan Geekie (s. 20. heinäkuuta 1998 Starthclair, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsisa. Geekie teki NHL-debyyttinsä 8. maaliskuuta 2020 ja hän teki ottelussa kaksi maalia ja antoi yhden syöttöpisteen. Heinäkuussa 2021 Geekie teki Carolina Hurricanesin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Seattle Kraken valitsi Geekien joukkueeseensa Hurricanesista . Heinäkuussa 2022 Geekie teki yksivuotisen jatkosopimuksen Krakenin kanssa.
Heinäkuussa 2023 Geekie teki vapaana pelaajana Boston Bruinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. Kesäkuussa 2025 Geekie solmi Bruinsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 33 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Move (The Mamasin kappale)

Move on ruotsalaisen soul- ja gospel-ryhmän The Mamasin esittämä kappale, jolla heidän oli tarkoitus edustaa Ruotsia vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2020 Melodifestivalenissa. Kappale sai eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä.
Michele Molese

Michele Molese (29. elokuuta 1928 New York – 5. heinäkuuta 1989 Broni) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän tuli tunnetuksi työstään New Yorkin kaupunginoopperassa.
Molese syntyi italialais-yhdysvaltalaisille vanhemmille. Hän opiskeli ja aloitti uransa Italiassa, jossa teki myös debyyttinsä Milanon Teatro Nuovossa vuonna 1957. Hän lauloi muissakin Italian kaupungeissa ja työskenteli kuuden kauden ajan Belgradin oopperassa ennen liittymistään New Yorkin kaupunginoopperan palvelukseen. Hän teki ensiesiintymisensä siellä Pinkertonin roolissa oopperassa "Madama Butterfly" vuonna 1964. Hän esiintyi miespääosassa Beverly Sillsin parina muiden muassa oopperoiden "Manon", "Faust" ja "Lucia di Lammermoor" tuotannoissa.
1. marraskuuta 1974 Molese lauloi voimakkaasti tenorin korkean c-sävelen "Un ballo in mascheran" esityksessä. Aplodien jälkeen hän kertoi omistaneensa sävelen kriitikko Harold C. Schonbergille, joka aiemmin oli arvostellut tenoria "puristetuista korkeista äänistä". New Yorkin kaupunginoopperan johtaja Julius Rudel erotti Molesen epäammattimaisesta käytöksestä, mutta tämä pääsi toistuvasti palaamaan samaan oopperataloon, jossa teki viimeiset esiintymisensä kuusi vuotta myöhemmin Cavaradossin roolissa "Toscassa". 
Laulu-uransa jälkeen Molese asui Italian Bronissa, jossa kuoli 60-vuotiaana saatuaan sydäninfarktin. Leskeksi jäi mezzosopraano Zoe Papadaki.
Droupadi Murmu

Droupadi Murmu (; s. 20. kesäkuuta 1958) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2022 Intian presidentiksi. Sitä ennen hän toimi Jharkhandin kuvernöörinä 2015–2021. Hän edustaa Intian kansanpuoluetta (BJP).
Murmu syntyi Mayurbhanjin piirikunnassa, Odishan osavaltiossa, adivasiperheeseen. Hän työskenteli alun perin opettajana, kunnes siirtyi mukaan politiikkaan ja tuli kahdesti valituksi Odishan osavaltioparlamentin lainsäätäjäksi. Kun BJP ja Biju Janata Dal tekivät yhteistyötä hän toimi osavaltioministerinä Naveen Patnaikin hallituksessa vuosina 2000–2004. Hän vastasi kaupankäynnistä, liikenteestä, kalankasvattamoista ja eläimistä. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin Nilakanthan palkinto parhaasta työstä lainsäätäjänä. Tultuaan valituksi Jharkhandin kuvernööriksi vuonna 2015 Murmu on ensimmäinen tehtävässä toiminut nainen. Vuoden 2017 presidentinvaalin edellä häntä arveltiin BJP:n tulevaksi presidenttiehdokkaaksi, mutta hänen sijastaan valittiin Ram Nath Kovind. Kuvernöörinä hän on painottanut koulutuksen merkitystä Intian alkuperäisväestölle ja kehottanut heitä välttelemään alkoholia.
21. heinäkuuta 2022 Murmu valittiin Intian presidentiksi. Hän oli ensimmäinen niin sanottuun alkuperäisväestöön kuuluva henkilö, nuorin ja toinen nainen, joka on valittu presidentiksi. Murmu astui virkaan 25. heinäkuuta.
Helmi Hannula

Helmi Hannula (11. marraskuuta 1880 Sippola − 28. helmikuuta 1950 Savonlinna) oli suomalainen talousopettaja.
Helmi Hannula suoritti 1903 Helsingin suomalaisen jatko-opiston kurssin ja opiskeli sitten kotitalousalaa Ruotsissa Hårstorpin talouskoulussa 1904 sekä myöhemmin Uppsalan talouskoulussa 1907. Hän teki viisi opintomatkaa Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan sekä opiskeli vuoden ajan Yhdysvalloissa valtion apurahalla.
Hannula oli talousopettajana Pohjois-Pohjanmaan kansanopistossa 1907−1908 ja Kymenlaakson kansanopiston johtajana 1908−1913. Hän oli Sortavalan opettajaseminaarin tyttöharjoituskoulun jatkoiuokkien opettajana 1913−1919 ja seminaarin kotitalouden opettajana vuodesta 1919 alkaen. Hannula toimi myös vt. kotitaloustarkastajana maataloushallituksessa ja kouluhallituksen määräämänä kotitalousopetuksen tarkastajana vuonna 1927. Hän oli Sortavalan kaupungin kansakoulun johtokunnan jäsenenä vuodesta 1924.
Anna Campbell

Anna Montgomery Campbell (1991 Lewes – 15. maaliskuuta 2018 Afrinin piirikunta) oli brittiläinen kansalaisaktivisti, feministi ja anarkisti, joka Syyrian sisällissodan aikana taisteli kurdien YPG-joukoissa Isis-järjestöä vastaan ja kaatui Turkin ilmavoimien tekemässä ilmaiskussa. Hän oli ensimmäinen Isis-joukkojen vastaisessa taistelussa kuollut brittinainen.
East Sussexin Lewesissä syntynyt Campbell opiskeli Sheffieldin yliopistossa, mutta työskenteli myöhemmin putkiasentajana Brightonissa. Hän oli mukana erilaisten kansalaisjärjestöjen toiminnassa ja osallistui muun muassa syksyn 2010 suuriin opiskelijamielenosoituksiin.
Vuonna 2017 Campbell matkusti Pohjois-Syyrian kurdialueella ja liittyi Kansan suojeluyksikköjen (YPG) alaisiin Naisten suojeluyksikköjen (YPJ) joukkoihin. Hän osallistui YPJ:n hyökkäykseen Isis-järjestön hallussa ollutta Deir ez Zorin kaupunkia vastaan, jonka jälkeen hänet siirrettiin Rojavan puolustustaisteluun. Campbell kaatui maaliskuussa 2018 turkkilaishävittäjän tekemässä ilmaiskussa ollessaan viiden muun naistaistelijan kanssa evakuoimassa pakolaisryhmää Afrinin kaupungista. Campbellin kuoleman jälkeen brittiläiset aktivistit järjestivät mielenosoituksen Turkin ilmavoimille osia toimittavan Airbusin tehtaalla Bristolissa.
Anna Campbellin isä on muun muassa Egg-yhtyeessä soittanut rockmuusikko Dirk Campbell. Hän on vaatinut Turkin hallitusta lähettämään tyttärensä ruumiin Britanniaan, johon kuitenkaan ei ole suostuttu. Huhtikuussa 2022 Dirk Campbell teki asiasta valituksen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen.
Anneli Anttonen

Anneli Maria Irmeli Anttonen (s. 5. marraskuuta 1954 Askola) on suomalainen yhteiskuntatieteen tohtori ja tutkija. Hän toimi Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professorina vuodesta 2003 lähtien ja on nyttemmin emeritaprofessori. Hän on julkisuudessa muun muassa kyseenalaistanut valtiovallan Maakunta- ja soteuudistussuunnitelman mukana kansalaisille mainostettua valinnanvapautta ja on tuonut esille hankkeen vaikutusarvioinnin keskeneräisyyttä. 
Anttonen tuli ylioppilaaksi Mäntsälän lukiosta 1973. Hän valmistui Jyväskylän yliopistosta yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1989. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa Tampereen yliopistolle (1997) oli otsikoitu "Feminismi ja sosiaalipolitiikka. Miten sukupuolesta tehtiin yhteiskuntateoreettinen ja sosiaalipoliittinen avainkäsite". 
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Anttonen on ollut vuodesta 2018.
Buick Encore GX

Buick Encore GX on Buickin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa pienemmän Encoren ja suuremman Envisionin väliin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Chevrolet Trailblazer.
Encore GX esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 yhdessä toisen sukupolven Encoren kanssa. Pohjois-Amerikan markkinoilla mallin ensiesittely oli Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Moottorivalikoiman muodostavat kaksi kolmesylinteristä turboahdettua bensiinimoottoria. Etuvetoisessa malliversiossa moottorina on 1,2-litrainen, jonka yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto. Nelivetoversiossa on 1,3-litrainen (155 hv) moottori yhdeksänportaisella automaattivaihteistolla.
Chevrolet Trailblazer (crossover)

Chevrolet Trailblazer on Chevroletin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka sijoittuu mallistossa pienemmän Traxin ja suuremman Equinoxin väliin. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Buick Encore GX.
Trailblazer esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 yhdessä Chevrolet Trackerin kanssa. Pohjois-Amerikan markkinoilla mallin ensiesittely oli Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Moottorivalikoiman muodostavat kolmesylinteriset turboahdetut 1,2- ja 1,3-litraiset (155 hv) bensiinimoottorit. Molempien yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto, mutta suuremman moottorin yhteyteen saa myös yhdeksänportaisen automaattivaihteiston. Vetotapana on vakiona etuveto, mutta saatavana on myös nelivetoinen malliversio.
Chevrolet Menlo

Chevrolet Menlo on Chevroletin vuodesta 2020 lähtien Kiinan markkinoille valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Se perustuu samaan perusrakenteeseen kuin Buick Velite 6.
Auton sähkömoottorin teho on 147 hevosvoimaa. Suurin toimintamatka täydellä latauksella on 410 kilometriä.
Ford Mustang Mach-E

Ford Mustang Mach-E on Fordin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen sähköautomalli. Sen muotoiluun on haettu vaikutteita Ford Mustangista.
Mustang Mach-E esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019. Malli on saatavana taka- ja nelivetoisina versioina sekä kahdella eri kokoisella akulla. Nelivetoversioissa on oma sähkömoottorinsa sekä etu- että taka-akseleilla. 
Malliston huipulle tuli vuonna 2021 Mach-E GT, joka on aina nelivetoinen ja moottorien yhteisteho on 487 hevosvoimaa. Perusmalleista se erottuu erilaisilla puskureillaan ja spoilereillaan. Lisäksi mallissa on erityisesti säädetty MagnaRide-jousitus, Brembon jarrujärjestelmä ja 20-tuumaiset vanteet. Kiihtyvyys nollasta sataan on 3,7 sekuntia ja suurin toimintamatka on 500 kilometriä.
Be File System

BeFS tai BFS () on BeOSin tiedostojärjestelmä, jossa on 64-bittinen osoiteavaruus ja tukee journalointia.
Tiedostojärjestelmä tuki monisäikeistä lukemista ja tuki laajennettuja attribuutteja.
Tiedostojärjestelmän kehittivät Be-yhtiössä työskennelleet Dominic Giampaolo ja Cyril Meurillon vuonna 1997.
Tuki.
Haiku-käyttöjärjestelmässä on avoimen lähdekoodin toteutus BeFS-tiedostojärjestelmästä. Haiku-käyttöjärjestelmän toteutuksessa on useita parannuksia alkuperäiseen verrattuna kuten B+-puun käyttö.
SkyOS:ään lisättiin Haiku-käyttöjärjestelmästä (tuolloin nimellä OpenBeOS) sen totetus BeFS:lle (OpenBeFS) ja se nimettiin "SkyFS"-tiedostojärjestelmäksi.
Tiedostojärjestelmälle on kehitetty tukea Linuxiin.
NEOMA Business School

NEOMA Business School on ranskalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Pariisissa, Reimsissa ja Rouenissa. NEOMA perustettiin vuonna 2013.
Vuonna 2019 NEOMA oli viideskymmenes Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen rankinglistalla.
NEOMAlla on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AMBA, EQUIS ja AACSB). 
Kauppakorkeakoulun alumneihin lukeutuvat muun muassa Shi Weillang (CEO, Huawei France) ja Wilfried Guerrand (Hermès).
Fiat 500e (2020)

Fiat 500e on Fiatin vuodesta 2020 lähtien valmistama A-segmentin sähköautomalli, joka korvasi vuonna 2007 esitellyn Fiat 500 -mallin. Polttomoottorikäyttöinen edeltäjä jää vielä mallistoon uuden rinnalle.
Vuoden 2021 Euro NCAP -kolaritestistä 500e sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Edeltäjään verrattuna auto kasvoi 60 millimetriä kokonaispituudeltaan, 20 millimetriä akseliväliltään ja 60 millimetriä leveydeltään. Auto on saatavana yhteensä kolmena eri korimallina. Kolmeovinen hatchback on kovakattoisen lisäksi valittavana myös kangaskattoisena versiona. Lisäksi on 3+1-ovinen versio, jossa on takana matkustajan puolella pieni kaappariovi.
Voimalinjoja on saatavana kahta erilaista. Perusmallissa on 23,7 kilowattitunnin akku ja 95 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori. Suurin toimintamatka on 185 kilometriä. Kalliimmissa varustetasoissa on 42 kilowattitunnin akusta ja 118 hevosvoiman tehoisesta sähkömoottorista muodostuva voimalinja, jonka suurin toimintamatka on 320 kilometriä.
Valérie Bemeriki

Valérie Bemeriki (s. 1955) on ruandalainen journalisti, joka sai elinkautistuomion toiminnastaan Ruandan kansanmurhassa.
Bemerikistä tuli journalisti lokakuussa 1990. Hän oli ennen Ruandan kansanmurhaa työskennellyt myös Kigalin kansainvälisellä lentoasemalla. Bemeriki alkoi työskennellä Mouvement républicain national pour la démocratie et le développement -puolueen (MRND) palveluksessa ja kirjoitti välillä sen nuorisojärjestö Interahamwen "Umurwanashyaka"-julkaisuun. Vuonna 1993 Bemeriki liittyi Radio Télévision Libre des Mille Collines'n (RTLM) palvelukseen. Sen lähetyksissä hän ilmiantoi usein tutseja, jotka hänen mukaansa olivat tehneet yhteistyötä hänen ihmissyönnistä syyttämänsä Ruandan isänmaallisen rintaman kanssa. Tämän jälkeen useita hänen nimeämistään henkilöistä murhattiin. Bemerikistä tuli yksi RTLM:n tunnetuimmista äänistä. Hän muun muassa kehotti käyttämään "torakoiksi" nimittämiensä tutsien surmaamiseen viidakkoveistä ampuma-aseen sijaan.
Kansanmurhan jälkeiset vaiheet.
Bemeriki pakeni Kigalista heinäkuussa 1994 Bukavun seudulle Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Ruandan joukot pidättivät hänet 13. kesäkuuta 1999 Etelä-Kivussa, josta siirsivät hänet pian Ruandaan. Bemeriki ilmaisi katumuksensa jo pidätyksen ensimmäisistä päivistä alkaen ja myönsi yllyttäneensä ihmisiä kansanmurhaan. Hän tunnusti syyllisyytensä myös Nyakabandan gacaca-oikeusistuimen edessä Kigalissa. Siellä hänet tuomittiin 12. joulukuuta 2009 elinkautiseen kansanmurhan suunnittelusta, yllytyksestä siihen ja osallisuudesta useisiin murhiin.
Bemeriki kertoi oikeudenkäynnissään toimineensa radion johtohenkilöiden, Phocas Habimanan ja Félicien Kabugan määräysvallan alaisena. Näistä ensin mainitun oletettiin kuolleen ja jälkimmäinen jatkoi pakoilua. Bemerikin kanssa samassa radiossa työskennelleet Georges Ruggiu, Ferdinand Nahimana ja Jean-Bosco Barayagwiza saivat määräaikaiset tuomiot (12, 30, 32 vuotta) Ruanda-tuomioistuimessa.
Fiat 500 (täsmennyssivu)

Fiat 500 viittaa seuraaviin Fiat-malleihin:
Naresh Gujral

Naresh Gujral (s. 19. toukokuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on edustanut Punjabia Rajya Sabhassa vuodesta 2007. Hän kuuluu Shiromani Akali Dal -puolueeseen. Hänen isänsä on Intian entinen pääministeri Inder Kumar Gujral.
Ennen poliittista uraansa Gujral työskenteli kirjanpitäjänä, kunnes siirtyi vaatealalle ja perusti yrityksen nimeltä SPAN. Kolmen vuoden aikana hän ansaitsi ensimmäiset miljoona rupiaansa, kun prinsessa Diana toi hänen yritykselleen julkisuutta pukemalla sen tuottamaa hametta. Rikastuttuaan hän päätti siirtyä politiikkaan. Hänelle oli yrittäjänä kertynyt suhteita Intian poliittisiin piireihin, minkä vuoksi hän on toiminut neuvottelijana NDA-vaaliliitolle. 1960-luvulla hän tapasi ja ystävystyi muun muassa Naveen Patnaikin kanssa. Hän siirtyi politiikkaan vasta isänsä mentyä eläkkeelle vuonna 2004, osana heidän yhteistä sopimustaan. Hän asettui ehdolle vuoden 2004 parlamenttivaaleissa, mutta hävisi. Vuonna 2007 hänet äänestettiin Rajya Sabhan jäseneksi ilman vastaehdokkaita. Poliittisen menestyksensä seurauksena hänestä on tullut puolueensa ensimmäinen hindulainen pääsihteeri. 
Intian kansalaisuusmielenosoitusten yhteydessä vuonna 2020 Gujral kommentoi Delhin levottomuuksien muistuttavan vuoden 1984 sikhiläisvastaisesta verilöylystä. Hän kritisoi erityisesti poliisin toimettomuutta tapausten yhteydessä ja kirjoitti asiasta valituksen sisäministeri Amit Shahille. Hänen mukaansa muslimit olisi pitänyt ottaa mukaan Intian kansalaisuuslain muutokseen, joka johti mellakoihin.
Janne Zareff

Janne Zareff on suomalainen toimittaja, käsikirjoittaja ja huumorintutkija. Hän on käsikirjoittanut televisiosarjoja "Noin viikon uutiset" ja "Noin viikon studio" sekä taustatoimittanut ajankohtaisohjelmaa "Pressiklubi". Hän on väitellyt tohtoriksi vuonna 2012 Jyväskylän yliopistossa journalistiikan alalta. Vuonna 2020 häneltä ilmestyi kirja "Kuinka vallalle nauretaan" (Gaudeamus). Se käsittelee poliittista satiiria suomalaisissa televisio-ohjelmissa alkaen vuonna 1964 esitetystä "Tuulimylly"-sarjasta.
Nicolas Aubé-Kubel

Nicolas Aubé-Kubel (s. 10. toukokuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura New York Rangersiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Philadelphia Flyers varasi Aubé-Kubelin toisella kierroksella. Aubé-Kubel pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2018–2019. Syyskuussa 2020 Aube-Kubel teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Flyersin kanssa. Marraskuussa 2021 Flyers asetti hänet vapaiden pelaajien waivers-listalle, josta Colorado Avalanche poimi hänet joukkueeseensa. Marraskuussa 2022 Toronto Maple Leafs asetti Aube-Kubelin waiwers-listalle josta Capitals poimi hänet joukkueeseensa.
Heinäkuussa 2024 Aubé-Kubel teki vapaana agenttina Buffalo Sabresin kanssa vuoden mittaisen ja 1,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Sabres kauppasi Aubé-Kubelin New York Rangersiin vaihdossa Erik Brännströmiin.
Jokelin

Jokelin on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Piritta Seppälä

Piritta Seppälä on suomalainen tietokirjailija, viestintäalan yrittäjä ja sosiaalisen median ja verkkoviestinnän kouluttaja. 
Ura.
Seppälä on työskentellyt viestinnän ja koulutuksen tehtävissä esimerkiksi järjestöpuolella. Seppälä perusti viestintätoimiston vuonna 2010, täysipäiväiseksi yrittäjäksi hän siirtyi toukokuussa 2011. Ensimmäisen työntekijän hän palkkasi vuonna 2015. 
Vuonna 2014 Seppälä alkoi tehdä vuosittaisia kartoituksia järjestöjen somen käytöstä Järjestösome-selvityksessä. Vuodesta 2017 lähtien selvitys on kattanut myös digitalisaation hyödyntämisen. Viestintä-Piritta Oy toteuttaa selvityksen yhdessä Tieke ry:n ja Vitec Avoine Oy:n kanssa.
Syksyllä 2020 Viestintä-Pirittalla oli 2 työntekijää ja asiantuntijaverkosto, johon kuului 7 henkilöä. Yrityksen asiakkaina oli esimerkiksi kuntia, järjestöjä ja yrityksiä. Korona-aika muutti yhtiön toimintatapaa, sillä asiakkaat alkoivat toivoa lähikoutulusten sijaan etäkoulutuksia.
Vuonna 2025 15 vuotta täyttänyt Viestintä-Piritta koulutti viestintää, verkkoviestintää, sosiaalista mediaa ja tekoälyn käyttöä alihankintaverkostonsa avulla. Verkostoon kuuluu esimerkiksi somemainonnan, puheviestinnän ja podcastien tuottamisen asiantuntijoita. Lisäksi yritys auttoi asiakkaitaan, kuten järjestöjä, ministeriöitä ja kuntia, kehittämään viestintäänsä.
Yksityiselämä.
Seppälä on kotoisin Tampereelta. Nykyisin hän asuu Isossakyrössä. Seppälä oli SM-tason muodostelmaluistelija.
Lindsay Shoop

Lindsay Shoop (s. 25. syyskuuta 1981) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Etonissa 2006, Münchenissä 2007 ja Poznańissa 2009. Gifun MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi ja perämiehettömässä kaksikossa kuudenneksi.
Norbert Schultze

Norbert Schultze (6. tammikuuta 1911 Braunschweig – 14. lokakuuta 2002 Bad Tölz) oli saksalainen säveltäjä. Hänen säveltämänsä on laulu "Lili Marleen" (1938). 
Elämä.
Varhaiset vaiheet.
Schultzen isä oli lääketieteen professori. Schultze opiskeli Kölnin musiikkiyliopistossa ja työskenteli vuosina 1931–1932 kabareeryhmässä Münchenissä. Hän toimi oopperan kapellimestarina Heidelbergissä vuosina 1932–1933 ja Darmstadtissa 1933–1934. Schultze oli lyhyesti myös Telefunkenin palveluksessa ennen uraansa säveltäjänä.
Ura säveltäjänä.
Schultzen ensimmäinen näyttämöteos oli satuooppera "Schwarzer Peter" (1936), jota seurasi baletti "Struwwelpeter" (1937). Ensimmäisen kerran Schultze sävelsi elokuvamusiikkia dokumenttiin "Der Stern von Tetuan" (1939). Toisen maailmansodan aikana hän sävelsi musiikin moniin saksalaiselokuviin, joihin kuuluivat "Bismarck" (1940), "Kampfgeschwader Lützow", "Symphonie eines Lebens" (1942) ja "Kolberg" (1945). Vuonna 1939 Schultze sävelsi Puolan offensiivia varten laulun "Bomben auf Polenland", josta sodan laajennuttua käytettiin versiota "Bomben auf Engeland".
"Lili Marleen" -kappaleen Schultze sävelsi vuonna 1938 Hans Leipin ensimmäisessä maailmansodassa palvellessaan kirjoittamaan runoon vuodelta 1915. Schultze tarjosi laulua Lale Andersenille, joka levytti sen vuonna 1939. Levytys ei aluksi menestynyt, mutta Karl-Heinz Reintgen valitsi sen Saksan armeijan radioaseman ohjelmistoon Belgradissa. Ensimmäisen kerran laulu kuultiin lähetyksessä 18. elokuuta 1941. Kappaleen otti käyttöönsä heti Deutsches Afrikakorps. Italiassa kappaleen levytti Gianna Pederzini. Ranskaksi käännetyn version "Lily Marlène" teki Henri Lemarchand, ja sen lauloi sekä levytti vuonna 1942 Suzy Solidor. Myös brittijoukot ottivat laulun käyttöönsä, josta se kulkeutui Englantiin Anne Sheltonin levytettäväksi. Myös Vera Lynn levytti kappaleen. Englanninkielinen versio "Lily Marleenista" on Tommie Connorin käsialaa.
Vuonna 1944 Marlene Dietrich alkoi esittää "Lili Marleenia" konserteissaan liittoutuneiden joukoille. Hän piti sen ohjelmistossaan toisen maailmansodan jälkeenkin. Schultze itse pääsi jatkamaan uraansa vasta useita vuosia sodan jälkeen. Hän oli ollut natsipuolueen jäsenenä vuodesta 1940. Myöhemmin hän vastasi väitteisiin vakaumuksellisesta kansallissosialistisuudestaan kertomalla, että joutui tekemään valinnan enimmäkseen propagandaelokuvien säveltäjänä työskentelyn ja todennäköisen armeijassa kuolemisen välillä. 1950-luvulla Schultze sävelsi musiikin moniin elokuviin, kuten itse ohjaamaansa "Max und Moritziin". Hänen musikaaliinsa tehdyssä elokuvassa "Käpt'n Bay-Bay" esiintyi tähtenä Hans Albers. Schultze sävelsi myös operetit "Regen in Paris" (1957) ja "Peter der Dritte" (1964) sekä oopperan "Das kalte Herz" (1943), jonka säveltäjä itse johti levytyksellä vielä vuonna 1996.
Schultze kuoli 91-vuotiaana. Häntä jäivät kaipaamaan vaimo ja viisi lasta.
Anna Cummins

Anna Cummins (o.s. Mickelson, s. 21. maaliskuuta 1980) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008 ja saavutti samassa luokassa olympiahopeaa Ateenassa 2004. Pekingissä hän kilpaili myös perämiehettömässä kaksikossa, jossa hän sijoittui seitsemänneksi jäätyään B-finaaliin. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Sevillassa 2002, Etonissa 2006 ja Münchenissä 2007. Muissa luokissa hänen paras MM-sijoituksensa oli perämiehettömän kaksikon neljäs sija Etonissa 2006.
Karl Fredrik Dahlgren

Karl (Carl) Fredrik Dahlgren (20. kesäkuuta 1791 Stens bruk, Kvillinge, Itä-Göötanmaa, Ruotsi – 1. toukokuuta 1844 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen runoilija, pappi ja valtiopäivämies. Hänen isänsä oli tehtaan inspehtori. Hän kävi Linköpingin koulua ja aloitti 1809 opinnot Uppsalan yliopistossa.
Dahlgrenin ensimmäinen runo ilmestyi "Norrköpings tidningarissa" vuoden 1809 jälkipuoliskolla. Opinnot keskeytyivät useita kertoja eri syistä. Hän oli 1814 opettajana Tukholmassa Lars Afzeliuksen yksityiskoulussa. Hän sai pappisvihkimyksen 1815 ja aloitti samana vuonna Ladugårdslandin seurakunnassa ja 1829 Tukholman suurkirkossa, jossa hän oli kuolemaansa saakka. Vuonna 1828 hänet valittiin edustajaksi valtiopäiville, jossa hän oli lähellä oppositiota, kuten seuraavillakin valtiopäivillä, mutta läheni 1840 konservatiivista puoluetta.
Runoilijana Dahlgren oli nuorena fosforisteja ja ryhmän ainoa humoristi. Hän viihtyi Tukholman kirjallisissa piireissä, joissa hänen humoristinen puolensa heräsi. Hänen ominaisluonteensa ilmeni erityisesti Bellman-vaikutteisissa "Mollbergs epistlar" (1819 ja 1820).
A. I. Arwidssonin toimittamat Dahlgrenin kootut teokset ilmestyivät 1847. Niihin sisältyy Arwidssonin kirjoittama elämäkerta.
Anna Goodale

Anna Goodale (s. 18. maaliskuuta 1983) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Pekingissä 2008. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Etonissa 2006, Münchenissä 2007, Poznańissa 2009 ja Karapirossa 2010. Gifun MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui kahdeksikossa neljänneksi.
Talliumhydroksidi

Talliumhydroksidi (TlOH) on tallium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden talliumyhdisteiden valmistamiseen ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa talliumhydroksidi on keltaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen ja kiderakenne on kerroksittainen. Muiden hydroksidien tavoin taliumhydroksidi on erittäin voimakas emäs. Yhdiste liukenee veteen ja myös etanoliin. Kuumennettaessa yhdistettä noin 140 °C:n lämpötilaan se hajoaa tallium(I)oksidiksi ja vedeksi. Yhdiste reagoi hiilidioksidin kanssa muodostaen talliumkarbonaattia. Talliumhydroksidi on talliumyhdisteille tyypillisesti erittäin myrkyllistä. 
Valmistus ja käyttö.
Talliumhydroksidia muodostuu metallisen talliumin reagoidessa veden kanssa. Tavallisimmin sitä valmistetaan kuitenkin liuottamalla talliumoksidia veteen tai saostamalla liukoisen talliumsuolan vesiliuoksesta hydroksidiliuoksella. Talliumhydroksidia käytetään valmistettaessa muita talliumyhdisteitä kuten talliumkarbonaattia ja -sulfaattia sekä talliumin organometalliyhdisteitä.
Tl2O + H2O → 2 TlOH
Esther Lofgren

Esther Lofgren (s. 28. helmikuuta 1985) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Lontoossa 2012. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011. Hän saavutti perämiehettömässä nelosessa MM-hopeaa vuosina 2008 ja 2009 sekä MM-pronssia vuonna 2006. Vielä vuoden 2013 MM-kilpailuissa hän sijoittui pariaironelosessa viidenneksi.
Taylor Ritzel

Taylor Ritzel (s. 4. syyskuuta 1988) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa olympiakultaa Lontoossa 2012. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Karapirossa 2010 ja Bledissä 2011.
Kathleen Heddle

Kathleen Heddle (27. marraskuuta 1965 – 11. tammikuuta 2021) oli kanadalainen soutaja. Hän voitti kolme olympiakultaa: Barcelonassa 1992 perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa sekä Atlantassa 1996 pariairokaksikossa. Lisäksi hän saavutti Atlantassa pronssia pariaironelosessa. Marnie McBean kuului näissä kaikissa mitalikilpailuissa samaan venekuntaan. Heddle voitti maailmanmestaruuden Wienissä 1991 perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa sekä Tampereella 1995 pariairokaksikossa. Hän saavutti MM-hopeaa pariairokaksikossa Indianapolisissa 1994 ja pariaironelosessa Tampereella 1995.
Heddle sairasti pitkään rinta- ja imusolmukesyöpää ja viime aikoinaan myös melanoomaa ja aivosyöpää.
Marnie McBean

Marnie McBean (s. 28. tammikuuta 1968) on kanadalainen soutaja. Hän voitti kolme olympiakultaa: Barcelonassa 1992 perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa sekä Atlantassa 1996 pariairokaksikossa. Lisäksi hän saavutti Atlantassa pronssia pariaironelosessa. Kathleen Heddle kuului näissä kaikissa mitalikilpailuissa samaan venekuntaan. McBean voitti maailmanmestaruuden Wienissä 1991 perämiehettömässä kaksikossa ja kahdeksikossa sekä Tampereella 1995 pariairokaksikossa. Lisäksi hän saavutti yhteensä viisi muuta MM-mitalia vuosien 1993, 1994, 1995 ja 1998 MM-kilpailuissa. Vuoden 1993 MM-hopean hän saavutti yksikössä, ja samassa luokassa hän sijoittui vielä kuudenneksi vuoden 1999 MM-kilpailuissa.
Turun Riennon Voimistelu ry

Turun Riennon Voimistelu on turkulainen voimisteluseura, joka on toiminut vuodesta 2010 Turun Riennon alaisena itsenäisenä yhdistysjäsenenä. Vuonna 2010 toteutettiin organisaatiouudistus, jonka yhteyessä aiemmin toiminut Turun Riennon voimistelujaosto muuttui omaksi Turun Riennon Voimistelu -yhdistykseksi. Vuonna 1977 perustettiin Turun Riennon voimistelujaosto, jonka juuret ovat vuonna 1908 perustetussa Turun Riennon naisosastossa. Tämän myötä yksi Turun Riennon Voimistelun tunnuslauseista on "Voimistelua ja liikuntaa Turussa jo vuodesta 1908".
Historia.
"Kun uusi seura perustettiin, laadittiin ensimmäiseksi toimintaa suunniteltaessa voimistelun suuntaviivat ja vasta sen jälkeen ryhdyttiin harkitsemaan muita lajeja. Näin oli myös Turun Riennossa," toteaa Riennon satavuotisjuhlavuoden puheenjohtaja Anders Blom.
Voimistelussa kilpailtiin seurojen lahjoittamista kiertopalkinnoista. Riennon voimistelijat olivat aluksi piirin ykkösiä, mutta kovan vastuksen tarjosivat Urheiluliiton voimistelijat. Huhtikuussa 1912 Riento järjesti ensimmäiset kansalliset voimistelukilpailunsa. Riennon parhaat telinevoimistelijat olivat Akseli ja Aarne Roine. Akseli Roine valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 1924 Pariisin olympiakisoihin. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui seitsemänneksi.
Muutaman vuoden kuluttua perustettu voimistelun erikoisseura Turun Voimistelijat sai Riennolta kaiken sen, mitä vielä oli jäljellä seuran telinevoimistelusta ja tämän seuran perustamisen kohdalle voidaan melkein vetää paksu viiva Riennon voimistelun yli kilpailumielessä. Lajia ei kuitenkaan kokonaan unohdettu. Vuonna 1930 voimistelijakuuluisuus Heikki Savolainen ohjasi Riennon ja ÅIFK:n voimistelijoita ja tuolloin järjestettiin myös voimistelunäytös.
Vuoden 1947 suurkisoissa, suomalaisen urheilun voimanponnistuksessa oli mukana 185 rientolaista, joista suurin osa osallistui voimistelun massaesityksiin. Suurkisoilla Suomi halusi viestittää maailmalle, että se kykenisi järjestämään myös olympiakisat. 110-vuotis juhlavuoden kesällä Turun Riennon Voimistelu osallistui Turussa, Kupittaan puistossa, järjestettyyn Gymnaestrada -tapahtumaan 16 eri ikäisen voimistelijan voimin. Keväällä 2019 Turun Riennon Voimistelu seura järjesti kaksipäiväisen voimistelutapahtuman Kupittaan urheiluhallilla, johon osallistui lähemmäs 800 eri ikäistä voimistelijaa.
Nykyään Turun Riennon Voimistelu ry tarjoaa matalankynnyksen voimistelu-, tanssi- ja liikuntatunteja noin 200 eri ikäisille liikkujalle. Nuorimmat jumpparit ovat 3-vuotiaita ja vanhimmat eläkeikäisiä. Seuralla on 10 valmentajaa/ohjaajaa ja apuvalmentajaa. Kupittaanpuiston läheisissä kouluissa ja Uudenmaankadulla sijaitsevalla Turun Riennon kerhotilassa pidettävät ryhmäliikuntatunnit ovat suosituimpia tunteja, mutta joukkuevoimistelu on pikkuhiljaa vahvistanut asemaansa. Turun Riennon Voimistelu ry:llä on vuodesta 2019 alkaen toiminut 3-4-vuotiaiden Satujumppa Minit -ryhmä, 5-6-vuotiaiden Satujumppa-ryhmä, 7-8-vuotiaiden Aurora-joukkuevoimistelun alkeisvalmennusryhmä, 10-12-vuotiaiden Adella-joukkuevoimistelujoukkue sekä yli 18-vuotiaiden Aisha-tanssillisen voimistelun joukkue.
Sean Walker

Sean Walker (s. 13. marraskuuta 1994 Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Carolina Hurricanesia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Walker on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Los Angeles Kings teki tulokassopimuksen heinäkuussa 2018. Walker pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 2018–2019. Syyskuussa 2020 Walker teki Kingsin kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2023 Kings kauppasi Walkerin, Cal Petersenin ja Helge Gransin Philadelphia Flyersiin kolmen joukkueen kaupassa, johon osallistui myös Columbus Blue Jackets.
Maaliskuussa 2024 Flyers kauppasi Walkerin ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2026 varaustilaisuudessa Colorado Avalancheen vaihdossa Ryan Johanseniin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Walker teki vapaana agenttina Carolina Hurricanesin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 18 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.