tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vertausellipsoidi

Vertausellipsoidi on Maan tai taivaankappaleen muodon yksinkertaistettu matemaattinen malli, joka on muodoltaan pyörähdysellipsoidi. Siinä on huomioitu vain tärkein poikkeama pallomuodosta, nimittäin Maan tai taivaankappaleen litistyneisyys. Vertausellipsoidi approksimoi geoidia.
Vertausellipsoidin muoto.
Vertausellipsoidi on pyörähdysellipsoidi. Vertausellipsoidi voidaan täten määritellä kahdella vakiolla; yleensä tarkoitukseen käytetään isoakselin puolikkaan pituutta formula_1 (maapallon säde päiväntasaajalla) metreissä ja litistyneisyyttä formula_2. Litistyneisyys ilmoitetaan usein myös muodossa formula_3.
Pikkuakselin puolikas formula_4 (maapallon säde navoilla) voidaan laskea kaavalla:
formula_5
Useita erilaisia vertausellipsoideja.
Maapallon muotoa on yritetty määrittää jo antiikin ajoista alkaen. Litistyneen pallon muoto hyväksyttiin yleisesti 1700-luvun lopulla, kun Ranskan tiedeakatemia suoritti astemittauksia muun muassa Perussa ja Tornionjokilaaksossa Suomen Lapissa.
Mittausmenetelmien ja laskentatarkkuuden kehittyessä parin vuosisadan ajan on vertausellipsoideja laskettu yhä uudelleen. Lisäksi eri puolilla maapalloa on laskettu ellipsoideja siten, että ne kuvaisivat alueellisesti maapallon pintaa mahdollisimman hyvin — jossain muualla erot voivat olla huomattavia. Näistä syistä johtuen useita erilaisia vertausellipsoideja on edelleen käytössä ympäri maailmaa.
Paikalliset maanpinnan muotoeroavaisuudet otetaan useammin huomioon paikallisissa datumeissa, jotka tosin pohjautuvat kukin johonkin vertausellipsoidiin.
Globaalit vertausellipsoidit.
Satelliittien käyttöönoton jälkeen on saatu riittävästi tietoa parhaimman mahdollisen maailmanlaajuisen vertausellipsoidin laskemiseksi.
Tällä hetkellä on käytössä kaksi lähes identtistä globaalia vertausellipsoidia, jotka ovat GRS80 ja WGS 84. 
GRS80 vertausellipsoidi.
GRS80 ei ole vain pyörähdysellipsoidi, vaan geodeettinen vertausjärjestelmä, jonka kautta GRS80-vertausellipsoidi on määritetty. GRS80 määrittelevistä vakioista saadaan johdettua GRS80-vertausellipsoidin parametrit:
WGS 84 -ellipsoidi.
Muun muassa sateelliittipaikannusjärjestelmä GPS käyttää WGS 84:lle määriteltyä omaa WGS 84 -ellipsoidia. Tämän on parametrit ovat:
Tämä vertausellipsoidi poikkeaa hieman kansainvälisesti määritetystä GRS80-ellipsoidista, mutta ero on alle yhden millimetrin suuruinen.
Muut Suomessa käytössä olevat vertausellipsoidit.
Suomessa käytössä olevat maasto- ja merikarttojen terrestrinen vertauskehys on EUREF-FIN. Sen ellipsoidisten ja tasokoordinaattijärjestelmien yhteydessä käytetään GRS80-vertausellipsoidia. Aiemmin Suomessa maasto- ja merikartat perustuivat kartastokoordinaattijärjestelmään (KKJ), jonka pohjana käytetty vertausellipsoidi oli "Kansainvälinen ellipsoidi 1924". 
Kansainvälinen ellipsoidi 1924.
Kansainvälinen ellipsoidi 1924 tunnetaan myös nimellä "Hayfordin ellipsoidi". Sen parametrit ovat:
Datumi

Datumi on parametri tai parametrijoukko, joka määrittelee koordinaatiston origon, mittakaavan ja orientaation. 
Paikallinen datumi.
Datumi voi olla paikallinen, jolloin sitä käytetään esimerkiksi suhteelliseen paikantamiseen muutaman kilometrin säteellä kohteesta. Erillisdatumi on paikallisen datumin erikoistapaus, jossa datumi määritellään suppealle alueelle tai tiettyyn tilaan usein tietyksi ajaksi tiettyä tarkoitusta varten.
Geodeettinen datumi.
Geodeettinen datumi kuvaa kaksi- tai kolmiulotteisen koordinaatiston suhdetta Maahan.
Suhde voidaan luoda määrittelemällä joukolle pisteitä konventionaaliset koordinaattiarvot. Esimerkkejä geodeettisesta datumista ovat mm. EUREF-FIN ja kartastokoordinaattijärjestelmä. 
Korkeusdatumi.
Korkeusdatumi määrittelee painovoimaan liittyvien korkeuksien tai syvyyksien suhteen Maahan.
Suppeassa mielessä korkeusdatumilla tarkoitetaan vain korkeuksien nollatasoa. Laajemman määritelmän mukaan korkeusdatumiin sisältyy myös se, mihin epookkiin korkeudet viittaavat, käytetäänkö ortometrisiä korkeuksia vai normaalikorkeuksia ja mikä on maankuoren pysyvän vuoksen järjestelmä. Tavallisesti nollataso liittyy keskimääräiseen merenpintaan. Myös hydrografiassa käytetyt luotausdatumit ovat korkeusdatumeita. Niiden tapauksessa korkeudet ovat joko negatiivisia korkeuksia tai syvyyksiä. Esimerkki paikkatiedon alan korkeusdatumista on Euroopan korkeusvertausjärjestelmä (lyh. EVRS).
Stuertti

Stuertti on miehistön jäsen, joka palvelee matkustajia laivassa tai lentokoneessa. Stuerttia vastaava nimike naisella lentokoneissa on lentoemäntä. Stuertin työhön kuuluu paljon asiakaspalvelua. Tärkein työtehtävä on huolehtia matkustajien turvallisuudesta. Lentokoneissa stuertti kuuluu matkustamomiehistöön.
Laivojen stuertit.
Laivoilla stuertti toimii taloushenkilöstön päällikkönä. Stuertti on päivätyöläinen eikä aja vahteja, koska sitä ei ole katsottu normaalisti tarpeelliseksi; taloudenpidossa ja eritoten keittiöpuolen kirjanpidossa katsotaan olevan tarpeeksi työtä stuertille. 
Lisäksi stuertti toimii kapteenin hovimestarina, kun laivalle tulee virka- tai muita vieraita, esimerkiksi meklari tai tullivirkamiehiä. 
Kapteenin arkipäivän palvelusta huolehtii salonkipalvelija, ”salonkiville”, kun taas muulle päällystölle tarjoilee ”messikalle”.. 
Stuertti toimii myös kokkien lähimpänä esimiehenä sekä huolehtii talouspuolen hankinnoista; matkustajalaivoilla hänen esimiehenään on nykyisin purseri, josta joskus käytetään myös nimitystä intendentti.
1940-luvun puolenvälin säännösten mukaan suomalaisella kauppalaivalla piti olla stuertti, jos miehistöä on vähintään 28.
Naispuolista stuerttia kutsutaan toisinaan puhekielessä "emännäksi" tai "emännöitsijäksi". Miespuolista stuerttia kutsutaan puhekielessä nimikkeillä "stuju", "trissa" tai "rissa".
Stuertteja koulutettiin Suomessa 1900-luvun alkupuolella erityisissä kokki- ja stuerttikouluissa, kunnes koulutus siirtyi 1960-luvulla merimiesammattikouluihin.
Lentoliikenteen stuertit.
Stuertteja koulutetaan lentoyhtiöiden omilla kursseilla, joita järjestetään työvoiman tarpeen mukaan. Kurssit kestävät yleensä 6–8 viikkoa. Työ on usein epäsäännöllistä vuorotyötä. Lisäksi työhön lentoyhtiössä kuuluvat erilaiset säännöllisesti järjestettävät kertauskurssit mm. turvallisuuteen ja ensiapuun liittyvissä aiheissa.
Stuertti voi hakeutua tietyn työkokemuksen jälkeen purseriksi eli matkustamon esihenkilöksi. Stuertin koulutuksen sisältöä säädellään yleiseurooppalaisessa JAR-OPS 1 -ilmailumääräyksessä.
Tyypillisiä muodollisia vaatimuksia lentokoneen stuertille.
Vaatimukset vaihtelevat lentoyhtiöittäin.
Valkohurtanminttu

Valkohurtanminttu eli hurtanminttu ("Marrubium vulgare") on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka on kotoisin Välimeren alueelta. Nykyään sitä tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Skandinavian eteläosissa. Ihmisen mukana se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan.
Hurtanmintun varsi on pysty ja kasvaa 60 cm pitkäksi. Vartta ja lehtiä peittää villava nukka. Kermanvalkeat kukat muodostavat tiiviin seppeleen lehtihankoihin.
Hurtanminttu on eräs vanhimmista tunnetuista yrttilääkinnässä käytetyistä kasveista. Sen latinankielinen nimi tulee heprean sanasta "marrot", joka tarkoittaa ’kitkerää mehua’. Vanhoissa resepteissä hurtanminttua neuvotaan keittämään vedessä, joka siivilöidään ja makeutetaan sokerilla. Plinius vanhempi suositteli hurtanminttua yskään, ja Platinan mukaan hurtanmintusta ja jauhoista valmistetusta taikinasta voi paistaa öljyssä alkupaloja, jotka häätävät vatsaloisia.
Yhtiöjärjestys

Yhtiöjärjestys on Suomen lain mukaan pakollinen asiakirja osakeyhtiölle. Sen vähimmäissisältö on säädetty osakeyhtiölaissa ja asunto-osakeyhtiön osalta asunto-osakeyhtiölaissa.
Yhtiöjärjestys rekisteröidään kaupparekisteriin, josta se on kenen tahansa katsottavissa.
Osakeyhtiöt.
Yhtiöjärjestykseen kuuluvat osakeyhtiölain 2 luvun 3 §:n mukaan yhtiön toiminimi, kotipaikkana oleva Suomen kunta sekä toimiala. Jos yhtiö aikoo käyttää toiminimeään kaksi- tai useampikielisenä, toiminimen jokainen ilmaisu on mainittava yhtiöjärjestyksessä ("rinnakkaistoiminimet"). Oikeusministeriön asetuksella voidaan säätää osakeyhtiön malliyhtiöjärjestyksestä, mutta tällaista asetusta ei ole annettu.
Patentti- ja rekisterihallituksen lyhyt malliyhtiöjärjestys on:
1§ Yhtiön toiminimi on ...
2§ Yhtiön kotipaikka on ...
3§ Yhtiön toimiala on ...
4§ Yhtiötä edustaa hallitus. Hallitus voi lisäksi antaa nimetylle henkilölle prokuran tai oikeuden yhtiön edustamiseen.
Asunto-osakeyhtiöt.
Asunto-osakeyhtiölaissa säädetään, että asunto-osakeyhtiöllä on oltava yhtiöjärjestys. Sen sisällön vähimmäisvaatimuksista säädetään lain 1 luvun 13 §:ssä. Yhtiöjärjestyksessä on muun muassa mainittava yhtiön rakennusten sijainti, eri huoneistojen pinta-alat ja käyttötarkoitukset (huoneistoselitelmä) sekä yhtiövastikkeen määräämisen perusteet. Asunto-osakeyhtiölain vastaisen yhtiöjärjestyksen määräyksen sijasta sovelletaan asunto-osakeyhtiölakia, jollei sen voimaanpanolaissa toisin säädetä.
Yhtiöjärjestyksen muuttaminen.
Osakkeenomistajat voivat päättää yhtiöjärjestyksen muuttamisesta yhtiökokouksessa. Muutoksen hyväksyminen vaatii 2/3 enemmistön yhtiökokouksessa edustetuista osakkeista ja äänistä. Yhtiöjärjestyksessä voi olla vaatimus suuremmastakin enemmistöstä tai useammasta yhtiökokouksesta. Kaikkien osakkeenomistajien suostumus vaaditaan joissakin tilanteissa. Yhtiöjärjestys voidaan muuttaa joko osittain tai kokonaan.
Muutos tulee voimaan, kun se on merkitty kaupparekisteriin.
Muualla maailmassa.
Monissa maissa on Suomen yhtiöoikeutta vastaavia säännöksiä yhtiöjärjestyksestä, ruotsiksi bolagsordning, englanniksi Articles of Association, yleisnimenä "Company By-Laws".
Bandar Lampung

Bandar Lampung on Indonesiassa sijaitsevan Lampungin provinssin pääkaupunki. Kaupungin pinta-ala on 296 neliökilometriä, ja vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan siellä asui 1 166 066 asukasta.
Bandung

Bandung on Indonesiassa sijaitsevan Länsi-Jaavan provinssin pääkaupunki. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli noin 2,4 miljoonaa, mikä tekee siitä maan väkiluvultaan kolmanneksi suurimman kaupungin.
Bandung sijaitsee Jaavan saaren sisäosissa ylängöllä noin 730 metrin korkeudessa. Kaupunkia ympäröivät alueet ovat korkeimmillaan lähes 2 150 metrissä. Korkeuden takia siellä on suhteellisen lauhkea ja miellyttävä ilmasto.
1400–1500-luvuilla nykyinen Bandungin alue oli osa Pajajaranin kuningaskuntaa. Hollantilaiset siirtomaaisännät asettuivat sinne 1810. 1900-luvun alussa sinne rakennettiin eurooppalaistyylisiä kahviloita ja hotelleja.
Turismi on taloudellisesti merkittävää Bandungissa. Kaupungissa on tekstiiliteollisuutta, kuten farkkujen valmistusta. Myös kumi ja laitteet ovat tärkeitä tuotteita. Kaupungissa toimii useita televisio- ja radioasemia.
Bandungissa toimii useita yliopistoja, joita ovat muun muassa Bandung Institute of Technology, Telkomin yliopisto ja Padjadjaranin yliopisto.
Bandung on sundalaisen kulttuurielämän keskus. Sieltä ovat kotoisin myös monet Indonesian tunnetuimmista indie rock -yhtyeistä.
Huhtikuussa 1955 Bandungissa järjestettiin suuri Afrikan ja Aasian maiden konferenssi.
Medan

Medan on Indonesiassa sijaitsevan Pohjois-Sumatran provinssin pääkaupunki. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 2,1 miljoonaa asukasta.
Medan sijaitsee Sumatran saarella Pohjois-Sumatran provinssin pohjoisosissa Deli-joen varrella. Belawanin satamakaupunki on sieltä vajaat 20 km pohjoiseen Malakansalmen rannalla. Medanissa on kuumaa ympäri vuoden. Keskimääräinen ylin lämpötila on 31–33 °C ja keskimääräinen alin lämpötila 22–24 °C. Vuosittainen sadanta on noin 2 300 millimetriä. Medanissa sataa ympäri vuoden, mutta eniten sataa syyskuusta marraskuuhun.
Medan perustettiin 1. heinäkuuta 1590. Se kuului aluksi Delin sultanaattiin. Hollantilaiset antoivat sille kaupunkioikeudet 1886. Se vaurastui kauppapaikkana, jonka kautta lähiseudulla viljeltyjä vientituotteita kuten tupakkaa ja kumia kuljetettiin muualle. Toisen maailmansodan jälkeen se oli lyhyesti Itä-Sumatran pääkaupunkina. Palmuöljyn tuotanto on tuonut alueelle vaurautta 1970-luvulta alkaen.
Medan on väkiluvultaan Indonesian viidenneksi suurin kaupunki Jakartan, Surabayan, Bandungin ja Bekasin jälkeen. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 2,1 miljoonaa.
Medanissa toimii useita yliopistoja, joita ovat muun muassa Pohjois-Sumatran yliopisto ja Pohjois-Sumatran islamilainen yliopisto.
Kualanamun kansainväliseltä lentokentältä on noin kahden tunnin ajomatka Medaniin. Kaupunkiin on myös matkustajalaivaliikennettä Jakartasta ja Malesian Penangista.
Lubombo

Lubombo on yksi Swazimaan neljästä piiristä. Piirin pinta-ala on 5 947 neliökilometriä ja asukasluku noin 220802 000 (2007). Lubombon hallinnollinen keskus on Siteki. 
Piirin maastonmuotoja hallitsee Lebombovuoristo.
H allinnollinen jako.
Lubombon piiri on jaettu 11 inkhundlaan.
Butha-Buthen alue

Butha-Buthe on yksi Lesothon kymmenestä hallinnollisesta alueesta. Sen pinta-ala on 1 767 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 105 403 (2011). 
Alueen pääkaupunki on myös nimeltään Butha-Buthe. Siellä asuu noin yksi kolmastoistaosa koko alueen asukkaista.
Spratlysaaret

Spratlysaaret on kiistelty saariryhmä Etelä-Kiinan merellä. Se käsittää yli 30 000 pientä saarta, luotoa, karia tai riuttaa. Osana Etelä-Kiinan meren saaria Spratlysaarien ympärillä on öljy- ja kaasuesiintymiä sekä hyviä kalastusalueita. 
Saarten suomenkielinen nimi noudattaa englanninkielistä esikuvaa; saaret on nimetty 1800-luvulla tai 1900-luvun alussa eurooppalaisen merenkulkijan Spartlyn (Richard tai William Spartlyn) kunniaksi. Brittiläinen valaanpyyntialuksen kapteeni Richard Spratly näki Spratlysaaren vuonna 1843.
Tagalogiksi nimitys on Kalayaan, englanniksi Spratly Islands tai Spratlys, malaijiksi Kepulauan Spratly. Vietnamiksi saaret kantavat nimeä Quần đảo Trường Sa ja nimen merkitys on ’pitkät hiekkasaaret’, sanoista "trường" ’pitkä’, "sa" ’hiekka’ ja "quần đảo" ’saaret’. Kiinan kielellä Spartlysaaret tunnetaan nimellä Nansha Qundao (南沙群岛, Nánshā Qúndǎo), merkityksenään ’eteläiset hiekkasaaret’ mikä on muodostettu sanoista "nán" ’etelä’, "shā" ’hiekka’ ja "qúndǎo" ’saaret’.
Malesia, Filippiinit ja Brunei vaativat osaa saariryhmästä. Sen sijaan Kiina, Taiwan ja Vietnam tunnustavat kaikki saariryhmän saaret kokonaisuudessaan omakseen. Näistä useilla on sotavoimia alueella. Taiwanilla on joukkoja saarista suurimmalla, Itu Aballa. 
Saarien maa-alue on noin 4 neliökilometriä ja rantaviivaa on 926 kilometriä. Saaret ovat levittäytyneet laajalle, noin 425 000 neliökilometrin laajuiselle merialueelle. Saaret ovat matalia koralliriuttoja, ryhmän korkein kohta on neljä metriä merenpinnasta oleva nimetön paikka Southwest Caylla.
Butha-Buthe (kaupunki)

Butha-Buthe on Lesothossa sijaitsevan Butha-Buthen alueen pääkaupunki. Vuoden 2006 väestönlaskennassa kaupungissa oli noin 14000 asukasta, arvio vuodelle 2011 oli 30 000. 
Kaupungin nimi tulee sen pohjoisosissa sijaitsevasta Butha-Buthen vuoresta. Kaupunki perustettiin vuonna 1884.
Hlotse

Hlotse eli Leribe on kauppakaupunki Lesothossa. Kaupungin läpi virtaa Hlotse-joki. Hlotse sijaitsee lähellä Etelä-Afrikan tasavallan rajaa ja on Leriben alueen pääkaupunki. Vuonna 2011 sen väkiluvuksi arvioitiin vajaat 19 000.
Brittiläinen lähetyssaarnaaja John Widdicombe perusti kaupungin vuonna 1876.
Paracelsaaret

Paracelsaaret on pienten, matalien saarien ja luotojen muodostama saariryhmä Etelä-Kiinan meren pohjoisosassa. Saariryhmän korkein kohta (14 metriä merenpinnasta) sijaitsee Rockysaarella. Paracelsaarten ympäristössä on hyviä kalastusalueita sekä kaasu- ja öljyvarantoja. Paracelsaaret ovat osa Etelä-Kiinan meren saaria, joiden omistuksesta kiistellään. 
Vietnamiksi Paracelsaaret kantavat nimeä Quần đảo Hoàng Sa ja nimen merkitys on ’keltaisen hiekan saaret’, sanoista "hoàng" ’pitkä’, "sa" ’hiekka’ ja "quần đảo" ’saaret, saaristo’. Kiinan kielellä saaret tunnetaan nimellä Xisha Qundao (西沙群岛, Xīshā Qúndǎo), merkityksenään ’läntiset hiekkasaaret’ mikä on muodostettu sanoista "xī" ’länsi’, "shā" ’hiekka’ ja "qúndǎo" ’saaret’. Englanniksi Paracel Islands tai Paracels. Suomeksi on käytetty myös muotoa Paracelit. 
Ranskan Indokiina miehitti saaret 1932 ja perusti sääaseman Pattlensaarelle, ja sen ylläpitoa jatkoi maan seuraaja Vietnam. Kiina on miehittänyt saaria 19. tammikuuta 1974 lähtien, jolloin sen joukot valloittivat läntisiä saaria hallinnoineen Etelä-Vietnamin varuskunnan. Kiinalaiset ovat rakentaneet saariin kuuluvalle Woodysaarelle lentokentän ja sataman.
Kiinan Hainanin maakunnan alaisuuteen muodostaman Sanshan prefektuuritason kaupungin hallinto sijaitsee Woodysaarella, jota kiinaksi kutsutaan nimellä Yongxing. Kiinan väestönlaskennan (2010) mukaan Paracelsaarilla ja koko Sanshan "kaupungissa" asui pysyvästi yhteensä 444 henkeä. Lisäksi seudulla oli muita ihmisiä; Kiinan väestönlaskenta ei esimerkiksi kerro Kiinan kansanarmeijassa palvelevien alueellisesta sijoittumisesta.
Saaria ovat vaatineet itselleen sekä Taiwan että Vietnam ja saarten hallinta on kansainvälinen kiistakysymys.
Fluidi

Fluidi () on yleisnimitys aineelle, jossa rakenneosaset voivat liikkua vapaasti toistensa suhteen. Fluideja ovat pääasiassa nesteet, kaasut ja plasmat.
Fluidi on faasien eli aineen olomuotojen osajoukko. Se on epäkiinteää ainetta, joka voi virrata ja muuttaa muotoaan paineen vaikutuksesta. 
Fluideja tutkivia fysiikan osa-alueita ovat mm. reologia ja virtausdynamiikka.
Sundan kieli

Sunda (omakielinen nimi: "Basa Sunda") on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan lähinnä Jaavan saarella Indonesiassa. Kieltä puhuu äidinkielenään noin 34 000 000 ihmistä. Se on Indonesian yksi puhutuimmista kielistä ja 14,5 % puhuu sitä. Sunda kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään. Kielellä on kolme murretta, jotka ovat "bogor", "pringan" ja "cirebon". Priangan on niistä puhutuin. Kieltä on kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla 1800-luvun puolivälistä asti. Lisäksi perinteistä sundalaista kirjaimistoa käytetään edelleen muun muassa katukylteissä ja opetetaan kouluissa.
Sunda lasketaan elinvoimaiseksi kieleksi ja sen läheisiä sukulaiskieliä ovat muun muassa badui ja mundari.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Sunda

Sunda tarkoittaa seuraavia asioita:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös
Hatebreeder

Hatebreeder on suomalaisen metalliyhtye Children of Bodomin toinen studioalbumi, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1999. Se sisältää tunnetut kappaleet "Silent Night, Bodom Night", "Towards Dead End" ja "Downfall". Albumin nimen oli alun perin tarkoitus olla "Towards Dead End", mutta se muutettiin aivan viime hetkellä. Kappaleet "Children of Bodom" ja "Downfall" ovat saatavina myös singleinä.
Lokakuussa 2021 albumin uusintajulkaisu nousi listaykköseksi.
Matti (nimi)

Matti on suomalainen miehen etunimi. Nykyväestössä se on erittäin yleinen varsinkin suurilla ikäluokilla (1945–1950 syntyneillä). Myöhemminkään nimen suosio ei ole kadonnut, vaikka on se vähentynyt. Matti on suomalaismiesten keskuudessa yleisin ensimmäinen etunimi, mutta nykyään se on yleinen varsinkin toisena tai kolmantena nimenä. Vakiintuneita yhdysnimiä, joissa loppuosana on Matti, ovat ainakin Ari-Matti, Juha-Matti, Veli-Matti ja Vesa-Matti.
Nimen alkuperä on hepreankielisessä nimessä Mattitjahu, joka tarkoittaa Jumalan lahjaa. Nimen suomalainen muoto on nimilyhennelmä Juudas Iskariotin tilalle valitusta apostolista Mattias, jonka muistopäivästä 24.2. tuli myös Matin nimipäivä.
Matti vakiintui Suomessa nimimuotona jo keskiajalla. Sen jälkeen se on ollut vuosisatojen ajan yksi yleisimpiä suomalaisia etunimiä, ja se onkin kaikkien aikojen kahdeksanneksi yleisin miesten etunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Matti on helmikuuhun 2025 mennessä annettu 131 898 henkilölle. 
Sukunimenä Matti on ollut Suomessa 43 henkilöllä, joista nykyisenä sukunimenä 17:llä.
Tunnettuja Matteja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Matinpäivä.
Matti on kansanomainen muoto Matiaasta (Mattias, Matthias). Suomalaisessa almanakassa on ollut kaksi eri Matti-nimistä apostolia. Toinen oli apostoli ja evankelista Matteus, jonka nykyisin poistettua nimipäivää 21. syyskuuta kansa nimitti "Syys-Matiksi". Toinen oli Juudas Iskariotin tilalle apostoliksi valittu Mattias. Hänen mestauspäivänsä 24. helmikuuta eli "Talvi-Matti" on nykyisin Matin ja Matiaksen nimipäivä. Vuoteen 1996 se oli kuitenkin karkausvuosina 25. helmikuuta, koska 24. helmikuuta oli karkauspäivä.
Brittiläinen Intian valtameren alue

Brittiläinen Intian valtameren alue (, lyhenne BIOT tai B.I.O.T.) on Intian valtamerellä sijaitseva Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluva merentakainen alue (). Se muodostuu Chagossaarten kuudesta atollista, joihin kuuluu noin 55 saarta. Alue sijaitsee suunnilleen puolessavälissä Afrikkaa ja Indonesiaa. Alueen koordinaatit ovat 6 astetta eteläistä leveyttä ja 71 astetta ja 30 minuuttia itäistä pituutta. Tilastokeskus laskee sen kuuluvan Afrikan maanosaan. Alueen pinta-ala on yhteensä noin 60–78 neliökilometriä, mutta 54 400 neliökilometriä, jos vesialueet lasketaan mukaan..
Saarista suurin ja eteläisin on Diego Garcia. Sillä sijaitsee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen yhteinen sotilastukikohta. Saarella asuu noin 4 000 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain asevoimien sotilashenkilöä ja siviilityöntekijää (marraskuu 2004), mutta Tilastokeskus määrittää alueen olevan ”vailla pysyvää asutusta.”
Vuoden 2024 lokakuussa Yhdistynyt kuningaskunta ja Mauritius sopivat alueen liittämisestä osaksi Mauritiusta. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen sotilastukikohta Diego Garcian saarella jatkaa kuitenkin toimintaansa tämän jälkeenkin.
Yhdistynyt kuningaskunta ja Mauritius solmivat sopimuksen saarten luovuttamisesta Diego Garcian sotilastukikohtaa lukuunottamatta 22. toukokuuta 2025, mutta sitä ei ole vielä ratifioitu.
Historia.
Alueen suurimmalle saarelle Diego Garcialle saapui portugalilaisia merenkulkijoita 1500-luvulla ja siirtokunnan perustaminen todettiin tarpeettomaksi. Chagossaarten tultua Mauritiuksen omistukseen, sekä Aldabran, Farquharin ja Desrochesin tultua Seychellien omistukseen saarille muutti siirtolaisia kookosplantaaseille. Britannia osti Mauritiuksen osuuden 3 miljoonalla dollarilla. Seychellien osuuden ostettuaan Brittiläinen Intian valtameren alue muodostettiin 1965 yhdistämällä saaret. 1976 Seychellit saivat omat alueensa takaisin, jonka jälkeen jäljellä on ollut Chagossaaret, joihin Diego Garcia kuuluu. Saarten alkuperäisasukkaat (noin 3 000) siirrettiin Mauritiukselle ja Seychelleille ennen sotilas- ja laivastotukikohdan rakentamista.
Talous.
Alueen ainoa elinkeino on Britannian ja Yhdysvaltain yhteinen ilmavoimien- ja laivaston sotilastukikohta alueen suurimmalla saarella Diego Garcialla. Tukikohdassa on myös rakennettuna polttoainevarasto.
Alueen internet-verkkotunnus on vuodesta 1997 lähtien ollut .io. Alue on julkaissut omia postimerkkejään 17. tammikuuta 1968 lähtien. Alueen virallinen valuutta on Yhdistyneen kuningaskunnan punta, mutta myös Yhdysvaltain dollari hyväksytään maksuvälineenä. Saarilla ei ole maanviljelyä, joten kaikki elintarvikkeet joudutaan tuomaan muualta.
Maantiede.
Brittiläinen Intian valtameren alue muodostuu Chagossaarten kuudesta atollista, joihin kuuluu noin 2300 pientä saarta. Alueen pinta-ala on yhteensä noin 60–78 neliökilometriä, mutta 54 400 neliökilometriä, jos sisäiset vesialueet lasketaan mukaan. Alueen saariston nimi on Chagossaaret. Saarista suurin ja eteläisin on Diego Garcia. Alueen muilla saarilla on luonnollista, lähes koskematonta kasvillisuutta (pääasiassa kookospalmuja).
Varttaminen

Varttaminen (myös varrentaminen, ymppäys) on puutarhanhoidossa käytetty puu- ja pensaslaatujen lisäämistapa. Kevättalvella lepotilassa oleva edelliskesän versonpätkä siirretään toiseen samaa lajia olevaan kasviin, joka on myös lepotilassa. Varttamisen onnistuessa versonpätkä alkaa siis kasvaa. Varttaminen tehdään yleensä perusrunkoon, joka muodostaa juuriosan. 
Perusrungon pitäisi olla Suomen oloissa talvenkestävä ja muutenkin hyväkuntoinen. Sen on oltava samaa lajia kuin siihen siirrettävä verso, esimerkiksi omena vartetaan omenan perusrunkoon ja kirsikka kirsikan. Myös eri lajeja voidaan varttaa keskenään, jos ne ovat läheistä sukua. Täysin eri lajien keskinäistä varttamista kutsutaan ristiin varttamiseksi. Esimerkiksi hedelmäpuiden versojen varttamisessa pihlajan perusrunkoon on onnistuttu. Varttamista voidaan käyttää myös silloin, jos halutaan vanhaan omenapuuhun kasvamaan eri omenalajiketta. Tällöin käytetään kuorivarrennusta, jossa verson pää laitetaan rungon kuoren alle ja sidotaan tiukasti kiinni. Muita varttamismenetelmiä ovat liitos- ja kylkivarrennus.
Varttaminen on Suomessa käytetympi puiden jalontamisen eli parantamisen menetelmä. Toinen tapa on silmuttaminen, jossa pelkkä silmu siirretään kasvista toiseen. Suomen lyhyestä kasvukaudesta johtuen tämän menetelmän onnistumisprosentti ei ole kovin suuri, joten menetelmää ei yleensä käytetä Suomessa.
Varttamisella voidaan luoda puutarhoihin ja viheralueille tavallisesta poikkeavia kasviyksilöitä, kuten esimerkiksi sateenvarjon muotoisia pihlajia; tavallinen kotipihlaja katkaistaan halutulta korkeudelta ja riippuvakasvuinen lajike tai riippuvakasvuisen lajikkeen versoja vartetaan katkaisukohtaan.
Myös jaloruusut ovat vartettuja. Niitä istuttaessa on huomioitava, että jalonnuskohta (varttamiskohta) tulee reilusti maan alle, jottei herkkä liitoskohta paleltuisi.
Myös kaktuksia voi varttaa. Eri lajien ristiin varttamisella voidaan saada hitaasti kasvava kaktus kasvamaan nopeammin varttamalla se nopeasti kasvavaan kaktukseen. Esimerkiksi "Lophophora"-suvun kaktuksen verso voidaan saada kukkimaan hyvinkin nopeasti, jos varttamisen perusrunkona käytetään nopeasti kasvavaa "Pereskiopsis"-suvun kaktusta.
Salkoase

Salkoaseet () ovat keskiaikaisia ja uuden ajan alkupuolen kahdella kädellä käytettäviä jalkaväen aseita, jotka koostuvat noin 2–2,5 metrin pituisesta salosta, jonka toisessa päässä on pisto- tai lyömäkärki. Salkoaseet ovat yksinkertaisia valmistaa ja niiden käyttö massataistelussa on helppo oppia. Ne olivat yleisiä jalkaväen aseita aina 1500-luvulle asti, jolloin pitkä pistokeihäs, "piikki", sekä sulkeisjärjestysohjesääntöjen synty ja jalkaväen kouluttaminen taistelemaan yhtenäisenä järjestäytyneenä yksikkönä syrjäytti niiden käytön.
Salkoaseiden käyttö kuitenkin yleistyi väliaikaisesti Euroopassa, kun Ranskan suuri vallankumous alkoi ja köyhälistöön kuuluvat tarvitsivat halpoja aseita. Vallankumoukselliset joukot saivat nopeasti tarvittavan määrän aseita muuttamalla maataloustyökaluja erityyppisiksi salkoaseiksi.
Tyypillisiä salkoaseita ovat hilpari, piilu, partisaani, pertuska, partakirves, tapparakeihäs ja sotavarsta. 
Muita aseita, joille ei ole suomenkielisiä nimiä, ovat mm:
Worms 3D

Worms 3D on Team 17:n kehittämä ja Segan julkaisema vuoropohjainen taktiikkapeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCube, PlayStation 2, Windows ja Xbox -alustoille. Peli on jatkoa "Worms"-pelisarjaan. Pelissä ottavat yhteen maksimissaan yhdestä neljään pelaajan joukkueet vuoropohjaisesti. Peli on "Worms"-pelisarjan ensimmäinen 3D-grafiikkalla toteuttetu osa. Aikaisempiin osiin verrattuna pelissä on myös vähemmän aseita.
Worms 3D Special Edition.
"Worms 3D Special Edition"in oli määrä olla erikoisjulkaisu pelistä ainoastaan Xboxille, koska Acclaim halusi sisällyttää Liven peliin. Acclaim meni kuitenkin PC- ja konsoliversioiden julkaisun jälkeen vararikkoon jättäen Worms 3D Special Editionin ilman julkaisijaa. Sega julkaisi seuraavan osan Worms-sarjaa eli "n" ja Worms 3D Special Edition kuopattiin lopullisesti.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.5/10.
Jukka Kajava

Jukka Ilmari Kajava (25. helmikuuta 1943 Oulu – 17. toukokuuta 2005 Berliini, Saksa) oli 1900-luvun lopun tunnetuimpia suomalaisia teatterikriitikoita ja televisioarvostelijoita.
Ura.
Kajava varttui keskiluokkaisessa perheessä: isä oli työnjohtaja ja äiti lastentarhanopettaja. Hän kävi Teuvo Pakkalan koulua ja valmistui ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1962. Sen jälkeen Kajava suoritti Reserviupseerikoulun Haminassa. Vuonna 1963 hän aloitti suomen kielen ja draamakirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa, mutta opinnot jäivät kesken.
Kriitikkona Kajava aloitti koululaisena Oulun Teinilehdessä ja myöhemmin Ylioppilaslehden avustajana 1965. Tammikuussa 1966 hänet palkattiin Helsingin Sanomien radio- ja televisiokriitikoksi. Kajava vakinaistettiin teatteritoimittajaksi syksyllä 1978. Kajava kirjoitti uransa aikana Helsingin Sanomiin noin 15 000 juttua.
Kajava myös ohjasi teatteria ja musiikkiteatteria. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli Åbo Svenska Teateriin vuonna 1972 yhdessä Antti Einari Halosen kanssa tehty operetti "Iloinen leski". Myöhemmin hän ohjasi muun muassa Jussi Kylätaskun näytelmät "Runar ja Kyllikki" sekä "Maaria Blomma" Intimiteatterissa; viimeisinä vuosinaan myös Giacomo Puccinin oopperan "Manon Lescaut" Tampereen oopperassa.
Kajava tunnettiin myös tasokkaan lastenkulttuurin puolestapuhujana, ja hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1985. Arvostelijain valtionpalkinnon hän sai vuonna 1992. Vuonna 2001 hänelle myönnettiin Ida Aalberg -mitali.
Kajava kuoli sairauskohtaukseen ollessaan työmatkalla Berliinissä.
Yksityiselämä.
Kajava oli avoimesti homoseksuaali, vaikka homoseksuaalisuus oli rikos vielä vuoteen 1971 saakka. Hänellä oli suhde ohjaaja Antti Einari Halosen kanssa 1960-luvun lopulta 1980-luvun puoliväliin.
Yksinpeli

Yksinpeli on videopeleissä esiintyvä pelimuoto, jota pelataan yksin. Pelaamiseen ei yleensä tarvita internet-yhteyttä. Yksinpelimuodoissa on usein juoni tai tekoälyvastustajat.
Historia.
Useat varhaisista videopeleistä oli suunniteltu kaksinpeliin kuten "PONG". Pelit kuten "Computer Space" ja "Space Invaders" olivat varhaisia yksin pelattavia kolikkopelejä.
Pelisuunnittelija Raph Kosterin mukaan yksinpelimuoto on "kummajainen", joka tulee katoamaan.
Yksinpelattavilla peleillä on kuitenkin edelleen kannatuksensa.
Parhaimmat yksinpelit.
Parhaimpina yksinpeleinä pidettyjä videopelejä ovat muun muassa "" (1998), "Tetris" (1984) ja "Super Mario 64" (1996).
Kidukset

Kidukset () ovat vedessä elävien eläinten hengityselimet. Ne ovat tavallisesti runsasverisuonisia ihon tai limakalvon poimuja, joiden ohuiden seinämien kautta tapahtuu kaasunvaihto veren ja ympäröivän veden välillä. 
Alkeellisimmat kidukset ovat rihmamaisia, mutta koska mahdollisimman laaja hengityspinta on edullisin, ovat useimmat kidukset kehittyneet lehti-, sulka-, kampa- tai tupsumaisiksi. Toisinaan ne sijaitsevat peitteettöminä ruumiin pinnalla (monilla nivelmadoilla, äyriäisillä ja sammakontoukilla), toisinaan taas vaipan (monet nilviäiset) tai kiduskansien (kalat) peitossa. Eräillä hyönteistoukilla (suden- ja päivänkorennot) on ns. "ilmaputkikidukset", jotka ovat lehtimäiset tai tupsumaiset, runsaasti hienoja ilmaputkia sisältävät iholisäkkeet.
Hengityksen lisäksi kidukset toimivat osmoottisen paineen säätelyssä erittämällä suoloja. Ne osallistuvat myös elimistön pH:n säätelyyn ja typpipitoisten kuona-aineiden eritykseen. Kiduksissa on kemoreseptoreita, jotka mittaavat veren hiilidioksidi- ja happipitoisuutta sekä mekanoreseptoreita, jotka mittaavat kiduksiin kohdistuvaa mekaanista ärsytystä. Näiden reseptorien avulla säädellään hengitystä.
Pontianak

Pontianak on Indonesiassa Borneon saarella sijaitsevan Länsi-Kalimantanin provinssin pääkaupunki. Pontianak sijaitsee juuri päiväntasaajalla Kapuasjoen varrella hieman rannikolta sisämaalle. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungissa oli noin 607 000 asukasta. Kaupunki perustettiin vuonna 1771, ja se oli aiemmin Pontianakin sulttaanikunnan pääkaupunki. Osa Pontianakin taloista on rakennettu paalujen päälle tulvista johtuvien ongelmia välttämiseksi. Suurimmat väestöryhmät ovat kiinalaiset ja malaijit, jotka hieman yli puolet kaupungin väestöstä. Tämän lisäksi siellä on merkittävästi bugiseja, jaavalaisia ja maduralaisia. Noin kolme neljäsosaa asukkaista on muslimeja ja vähän yli kymmenesosa kristittyjä. Loput asukkaat ovat hindulaisia, buddhalaisia tai paikallisia uskontoja harjoittavia.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Pontianakissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 24 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat melko paljon vuodenajan mukaan, marras-joulukuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on noin 300 millimetriä ja heinä-elokuussa noin 150 millimetriä kuukaudessa.
Laivanrakennus, painaminen, kumin- ja ruoanprosessointiteollisuus ovat Pontianakin tärkeimpiä teollisuudenaloja. Rakentaminen ja kauppa ovat merkittäviä taloudenaloja. Riisi, maissi, maniokki, jakkihedelmä ja banaani ovat puolestaan alueen yleisimpiä maatalousuotteita. Kaupungin lähellä on lentoasema, josta on yhteyksiä muualle Indonesiaan sekä Malesiaan. Pontianakissa on yliopisto ja muita julkisia korkeakouluja.
Verkkosovitin

Verkkosovitin eli verkkokortti on laite, jonka avulla tietokone liittyy tietokoneverkkoon. Verkkosovitin kytketään tietokoneeseen tavanomaisesti väyläliitännän avulla. Verkkokortti on verkkosovittimen käsittävä laajennuskortti, joka liitetään tietokoneen väyläliitäntään asettamalla se korttipaikkaan.
Käyttö.
Verkkosovitin mahdollistaa kommunikoinnin muiden lähiverkkoon liitettyjen tietokoneiden ja laitteiden kanssa, sekä kommunikoinnin verkkoon yhteydessä oleviin toisiin verkkoihin, esimerkiksi Internetiin.
Tavanomaisimpia lähiverkkoliitännän käyttöaiheita ovat muilla verkon tietokoneilla tai levypalvelimilla sijaitsevien tiedostojen käyttö, tulostaminen yhteiselle tulostimelle sekä Internetiin pääsy. Yrityksissä verkkoja käytetään myös esimerkiksi intranetin ja tietokantapalvelinten käyttöön sekä keskitettyyn käyttäjätilien, käyttöoikeuksien ja pääsyn hallintaan.
Verkkosovittimen avulla käyttöjärjestelmä voidaan käynnistää palvelimen kiintolevyltä, jolloin tietokoneessa ei tarvita välttämättä lainkaan kiintolevyä tai muuta tallennuslaitetta, johon käyttöjärjestelmä asennetaan. Verkkokäynnistyksen avulla käyttöjärjestelmä voidaan myös asentaa jopa sadoille tietokoneille yhtäaikaisesti yhdeltä palvelimelta käsin ilman asennuslevyjen käyttöä.
Wake-on-LAN-herätystoiminnon avulla sammutettuna oleva tietokone voidaan käynnistää lähiverkon kautta annetulla käskyllä, mikäli tietokone ja verkkosovitin tukevat sitä. Ominaisuutta voidaan hyödyntää esimerkiksi yöaikaan tapahtuvan automatisoidun varmuuskopioinnin tai ohjelmistopäivitysten asennuksen suorittamiseksi palvelimen ohjaamana.
Ominaisuudet.
Varhaiset verkkosovittimet olivat yleensä lisälaitteita, mutta tekniikan yhtenäistymisen ja integraation myötä niistä on tullut osa tietokoneen perusvarustusta. Nykyaikaisissa tietokoneissa verkkosovitin sijaitsee kiinteänä osana tietokoneen emolevyllä. Kaapeloitua verkkoa käyttävä perustason verkkosovitin kykenee yhtäaikaisesti lähettämään ja vastaanottamaan tietoa jopa 1 Gbit/s siirtonopeudella.
Osa verkkotekniikoista sallii myös kahden laitteen liittämisen suoraan toisiinsa verkkoliitännän kautta. Yleisintä kaapeloitua verkkotekniikkaa edustava parikaapeloitu ethernet mahdollistaa tämän ristiinkytketyn laitekaapelin avulla.
Jokaisella verkkosovittimella on valmistajan määrittelemä MAC-osoite, jonka avulla verkkosovittimet yksilöidään verkossa. Tämä osoite on jokaisessa verkkosovittimessa yksilöllinen, koska kaksi samaa osoitetta samassa verkossa aiheuttaisi ristiriitatilanteen. Osoite voidaan joissakin verkko-ohjelmistoissa muuttaa niin haluttaessa. Osoite on merkitty yleensä verkkosovittimeen tai sen sisältävään laitteeseen. Osoite on selvitettävissä myös diagnostiikkaohjelmalla tai käyttöjärjestelmän komennoilla (esimerkiksi NET CONFIG, ipconfig, ifconfig).
Verkkosovitin käyttää tavallisesti omaa suoritinta ja muistiin tallennettuja rutiineja, joiden avulla se hoitaa lähiverkon ja tietokoneen väylän liikennöinnin. Verkkokortin tärkein osa on transceiver (transmitter-receiver, lähetin-vastaanotin), joka hoitaa verkkoliikenteen.
Semarang

Semarang on kaupunki Jaavan saaren pohjoisrannikolla, Indonesiassa. Se on Jawa Tengahin (Keski-Jaava) provinssin pääkaupunki. Kaupungin pinta-ala on 373,67 neliökilometriä ja vuonna 2010 laskettu asukasluku noin 1 556 000. Puhutuimmat kielet ovat indonesia ja jaava. Kaupungissa asuu myös paljon etnisiä kiinalaisia.
Kaupungissa on suuri satama ja hyvät liikenneyhteydet.
Semarangin siirtomaatyylinen vanha kaupunki on ehdokkaana Unescon maailmanperintölistalle.
Historia.
Majapahit-imperriuin valtakaudella 1400-luvulla kuuluisa kiinalainen amiraali Zheng He astui Jaavalla maihin ensimmäisen kerran Semarangissa. Tapausta muistellaan Sam Poo Kong -temppelissä.
Sulttaani luovutti Semarangin Hollannin Itä-Intian kauppakomppanialle vuonna 1708. Tästä syystä Semarangin vanhakaupunki edustaa hollantilaista siirtomaatyyliä. Vanhakaupunki tunnetaan parhaiten Gereja Blenduk -nimisestä kirkostaan. Semarangin keskustassa on myös useita siirtomaa-tyylisiä rakennuksia, kuten Lawang Sewu eli tuhatovinen rakennus. Se on rakennettu aikoinaan Hollannin Itä-Intian rautatieyhtiön pääkonttoriksi. Vuonna 1942 japanilaiset hyökkääjät käyttivät sitä vankilana, jossa teloitettiin useita vankeja. Vuonna 1945 tämä rakennus oli viisi päivää kestäneen Semarangin taistelun keskuspaikka, jossa kaatui Indonesian itsenäisyystaistelijoita taistellessaan japanilaisia sotilaita vastaan.
Sumba

Sumba on saari Indonesiassa. Se kuuluu Nusa Tenggara Timurin provinssiin. Saaren asukasluku on noin 425 000. Ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat sinne vuonna 1522. Noin 65–70 % sumbalaisista harjoittavat perinteistä marapu-uskontoa. Loput ovat pääasiassa protestanttikristittyjä tai muslimeja. Saaren suurimmat kaupungit ovat itäosissa sijaitseva Waingapu ja länsiosissa sijaitseva Waikabubak. Saaren tärkein lentokenttä sijaitsee Waingapussa.
Etnisesti sumbalaiset ovat sekoitus malajilaisia ja melanesialaisia kansoja. Sumballa puhutaan monia pieniä austronesialaisia kieliä, jotka ovat läheistä sukua toisilleen. Näitä ovat muun muassa kambera, kodi, wanukaka ja wejema. Sumballa on elävä megaliittikulttuuri, jollaiset ovat muualta maailmasta hävinneet jo lähes täysin.
Sumba on indonesian muihin saariin verrattuna huomattavan kuiva ja siellä on selkeästi erillinen sadekausi ja kuiva kausi. Saaren itäosat ovat kuivaa ruohikkomaata, kun taas länsiosat ovat metsäisempiä. Useimmista muista Pienistä Sundasaarista poiketen Sumballa ei ole tulivuoria. Saaren keskiosat ovat kuitenkin vuoristoa, jonka korkein huippu on 1225 m korkea Wanggameti.
Sumbawa

Sumbawa on saari Indonesiassa. Se on osa Pieniä Sundasaaria ja kuuluu Nusa Tenggara Baratin provinssiin. Saarella on noin 1,5 miljoonaa asukasta. Suurimmat kaupungit ovat Sumbawa Besar ja Bima.
Pääkielinä puhutaan saaren länsiosassa sumbawan ja itäosassa biman kieltä (tunnetaan myös nimellä "Nggahi Mbojo"). Kielet eivät ole keskenään ymmärrettäviä ja ne ovat toimineet merkittävänä kulttuurillisena jakona koko saaren historian ajan. Saarelaisten pääasiallinen uskonto on islam.
Sumbawa on tuliperäinen ja sillä on useita tulivuoria. Näistä tärkein on saaren pohjoisosassa sijaitseva Tambora, jonka purkaus vuonna 1815 on tunnetun historian suurin tulivuorenpurkaus. Purkauksessa kuoli lähes 100 000 ihmistä ja se ilmeisesti tuhosi kokonaisen kulttuurin. Saaren sammuneista tulivuorista mainittakoon Olet Sangenges ja Soromundi.
Simonides

Simonides () voi viitata kahteen muinaiskreikkalaiseen runoilijaan:
Simonídis () on myös nykykreikkalainen sukunimi:
Sacherkakku

Sacherkakku () on perinteinen wieniläinen suklaakakku, jossa on kerros aprikoosihilloa sekä suklaakuorrutus. Ruhtinas Klemens Wenzel von Metternichin keittiömestari Franz Sacher kehitti kakun vuonna 1832.
Valmistus.
Vähintään 15 % kakusta tulee muodostua kiinteästä suklaasta. Valmistamisen voidaan käyttää myös pähkinää, mikäli sen lisäys käy ilmi tuotteen nimestä. Kakku peitetään aprikoosihillolla ja suklaakuorrutteella. Joihinkin kakkuihin käytetään voita tai vadelmahilloa, mutta niitä ei pidetä virallisesti sacherkakkuina. Kakkua ei tarvitse säilyttää kylmässä, sillä sen aprikoosihillokerros pitää kosteuden sisällään. Kakun rakenne on vahva ja se kestää hyvin kuljetusta.
Historia.
Sacherkakku on nimetty Franz Sacherin mukaan. Sacher toimi ravintoloitsijana Wienissä ja Bratislavassa 1800-luvun puolivälillä. Hänen poikansa Eduard Sacherin tarinan mukaan hän aloitti uransa työskentelemällä Klemens von Metternichin keittiössä harjoittelijana. Vuonna 1832 tuolloin 15-vuotiasta Franzia pyydettiin valmistamaan päivällinen von Metternichille ja muutamalle tämän ystävälle, ja hän valmisti tässä yhteydessä ensimmäisen sacherkakun. Franz Sacher itse kertoi toisenlaista tarinaa. Vuonna 1906 "Neues Wiener Tagblatt" -lehdelle antamassaan haastattelussa hän mainitsi tehneensä ensimmäisen kakun Bratislavassa 1840-luvulla, jossa hän tuolloin omisti ravintolan ja pitopalvelun. Tarinaa ei voida varmentaa muista lähteistä, eikä tiedetä, kumpi niistä on oikea.
Kakun tarinaan liittyy myös katkera oikeustaistelu. Vuonna 1934 Hotel Sacher päätti haastaa tunnetun wieniläisen konditorian Demelin oikeuteen kakun tavaramerkin rikkomisesta. Demel oli myynyt "Eduard Sacher-Torte" -nimistä kakkua, ja sekä Demel että Hotel Sacher väittivät myyvänsä "alkuperäistä" sacherkakkua. Hotel Sacher voitti oikeudenkäynnin vuonna 1938, mutta tapaus eteni sittemmin Itävallan korkeimpaan oikeuteen asti. Oikeudenkäyntiä leimasivat kuuluisten kokkien ja kulinaaristen asiantuntijoiden todistajanlausunnot. Oikeudenkäynnin avainasemassa oli kysymys siitä, oliko alkuperäisessä kakussa yksi (Demel) vai kaksi (Hotel Sacher) kerrosta. Tuomarien päätös oli lopulta, että alkuperäisessä kakussa oli yksi kerros, mutta että yksinomaan Hotel Sacherilla oli oikeus kutsua kakkuaan alkuperäiseksi. Nykyisin "Sacher-Torte"-nimellä sacherkakkua tuottaa yksinomaan Hotel Sacher ja muut sacherkakut kulkevat muilla nimillä. Hotel Sacher valmistaa noin 360 000 kakkua vuosittain.
Leveri

Leveri on viides kaupunginosa Oulun ruutukaavakeskustassa. Nimen "leveri" taustalla on alun perin merimiesten mukanaan tuoma nimi "Liverpool", joka on muokkautunut uudelleen aikojen kuluessa. Leveri tai Leverinperä nimitys syntyi Oulun merenkulun kulta-aikaan 1800-luvun lopulla. Nykyisin kaupunginosana Leveri on varsin tuntematon käsite, sillä alue kuuluu paremmin Heinäpäänä tunnettuun alueeseen.
Leverissä on asukkaita noin 2 700 ja työpaikkoja 483. Pinta-alaltaan Leveri on kaikkein pienin Oulun kaupunginosista. Sitä rajaavat lännessä Kirkkokatu, pohjoisessa Heinätorinkatu, idässä Kansankatu ja Harjapäänkatu sekä etelässä Pikku-Iikankatu. Leveri on pääasiassa asuinkerrostaloaluetta. Leverin alueella toimii ainakin Heinäpään Sale ja Oulun Liha- ja kalakauppa. 
Limingantien ja Uusikadun risteykseen valmistui 2010-luvun lopulla 16-kerroksinen tornitalo Puistovahti. Se korvasi 1970-luvulla rakennetun kolmikerroksisen pesubetonitalon, jossa oli sijainnut muun muassa Valintatalo ja Pub Heinäkenkä sekä joitain yrityksiä. Myös länteen ja etelään päin, Limingantullin suuntaan täydennysrakennetaan voimakkaasti. Purettujen Suomi-soffan (ex-Wetteri) ja entisen Shell-kylmäaseman tilalle tuli useita kerrostaloja vuosien 2018–2020 aikana.
Limingantulli

Limingantulli on Oulun kaupungissa sijaitseva teollisuus- ja liikerakentamiselle suunnattu alue, joka sijaitsee noin 1,5 kilometriä Pokkiselta etelään Oulun keskustassa. Limingantullissa oli vuonna 2016 noin 4 700 työpaikkaa. Tulevaisuudessa aluetta kehitetään asumiseen ja toimistorakentamiseen, jolloin alueen imago tulee muuttumaan myönteisempään suuntaan. Limingantullin pohjoisosaan on valmistumassa Etelätullin asuinalue.
Limingantullissa sijaitsevat muun muassa maaliskuussa 1999 avattu Prisma-tavaratalo ja useita eri alojen toimipisteitä. Oulun rautatieaseman tavararatapiha sijaitsee Limingantullin ja Nokelan kaupunginosan välisellä alueella Pohjanmaan radan varressa. Heinäpään urheilukeskus sijaitsee Limingantullin ja Nuottasaaren rajamailla Heinäpään alueella. Aikaisemmin Limingantullissa toimi myös Oulun postikeskus sekä Club Teatria. "Kärkkärien" valmistajana eritoten tunnetun Kotivaran tehdas sijaitsee Limingantullissa. 
Nimi Limingantulli tulee yhdestä Oulun kaupungin aluetta aikoinaan ympäröivän aidan porteilla olevista tulleista, jossa maaseudulta tuotu kauppatavara tarkistettiin ennen pääsyä kaupunkiin.
Nukkumatti

Nukkumatti tai Unijukka on satujen hahmo, joka heittää lasten silmiin unihiekkaa, niin että lapset hierovat silmiään ja tulevat unisiksi.
Nukkumatti kuvataan yleensä pieneksi mieheksi, jolla on joskus parta mutta joskus nuoret kasvot. Hänen ikänsä on epämääräinen, ja hänessä yhdistyy nuoren ja vanhan miehen piirteitä. Hänet kuvataan usein viisaaksi. Pedagogisesta näkökulmasta hänen luotettavasti toistuvalla iltatervehdyksellään katsotaan olevan rauhoittava vaikutus.
Nukkumatin hahmo on tunnettu Euroopassa viimeistään 1600-luvulta lähtien. Vanhin säilynyt maininta on Ruotsista vuodelta 1691, jolloin hahmosta käytettiin nimeä Jon Blund. Nukkumatti () kuvataan englanninkielisessä "Oxford English Dictionary" -sanakirjassa vuodelta 1772 kuvitteelliseksi mieheksi, joka saa lapset nukahtamaan. Saksalainen sanakirja vuodelta 1777 kertoo, kuinka Nukkumatti (, ‘hiekkamies’) tulee silloin, kun lapset alkoivat hieroa unisina silmiään, ikään kuin niihin olisi heitetty hiekkaa. Hiekkamiehiksi kutsuttiin tuolloin Vogtlandissa asuneita hiekkakaivosten työntekijöitä.
Nukkumatista tuli 1800-luvulla paljon käytetty kirjallisuuden ja musiikin hahmo. Saksalainen E. T. A. Hoffmann julkaisi vuonna 1815 tarinan ”Nukkumatti”, jonka hahmo Coppelius heittele julmasti hiekkaa lasten silmiin kunnes niistä vuotaa verta ja varastaa sitten lasten silmät. H. C. Andersenin sadussa Ole Lukøje -niminen hahmo ripottelee lasten silmiin maitoa ja saa kiltit lapset näkemään unia. Musiikissa Nukkumattia kuvasi Robert Schumann Hermann Kletken runon ”Nukkumatti” sovituksessaan. Engelbert Humperdinckin oopperassa "Hannu ja Kerttu" (1893) Nukkumatti ilmestyy lapsille öisessä metsässä.
Nukkumatista kerrotaan myös Zachris Topeliuksen sadussa "Höyhensaaret" (1848), jossa se on sukua Andersenin Ole Lukøje -hahmolle. Nukkumatti esiintyy myös Tapio Rautavaaran laulussa ”Sininen uni”.
Itäsaksalaista "Nukkumatti"-nukkeanimaatiota on esitetty vuodesta 1959 alkaen monessa maassa, myös Suomessa. Brittiläisen Neil Gaimanin tunnettu sarjakuvan "The Sandman" julkaistiin vuosien 1988–1996 aikana. Sen nimihahmo on unimaailman hallitsija.
Lucifer

Lucifer on latinankielinen sana, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”valonkantajaa” ("lux" = valo, "ferre" = kantaa, tuoda). Nimi periytyy alkujaan kreikan termistä , "heosphoros", aamunkoin tuoja. Antiikista lähtien Lucifer on tarkoittanut Kointähteä eli Venusta. Nimitys kuvaa Venuksen nousua loisteena taivaalle ja lankeamista taivaan rannan taa.
Kristinuskon vaikutuksesta Luciferin ajatellaan nykyään usein olevan yksi Saatanan monista nimistä. Kristillisen perinteen mukaan Lucifer oli ensimmäinen arkkienkeli, kunnes hänestä tuli liian ylpeä ja vallanhaluinen, mikä johti kapinaan Jumalaa vastaan. Taivaallisen sodan jälkeen Jumala karkotti Luciferin, jolloin Luciferista tuli paholainen, langennut enkeli, ja hänen seuraajistaan demoneita. Tällaisen käsityksen muodostumiseen ovat vaikuttaneet muun muassa "Kadotettu paratiisi" ja "Jumalainen näytelmä".
Sana ”lucifer” esiintyy Vulgatassa, missä se on käännös kreikasta. Alkuperäisessä hepreankielisessä tekstissä käytetään sanamuotoa הילל בן שחר, joka tarkoittaa ”Helel, Shaharin poika”. Helel oli babylonialais-kanaanilainen aamutähden jumala ja Shahar aamunkoitteen jumala. Vuoden 1992 kirkkoraamatussa, jossa sana Lucifer ei esiinny kertaakaan, tämä kohta on suomennettu ”Kointähti, sarastuksen poika”. Vaikka kyseinen raamatunkohta puhuu ”taivaalta putoamisesta”, se ei viittaa Luciferin Helvettiin karkottamiseen. Se on osa pilkkalaulua Babylonin kuninkaasta, mikä käy ilmi jakeesta Jesaja 14:4.
Lucifer-tuotemerkillä on valmistettu muun muassa olutta (belgialainen Riva-panimo) ja grillejä. Lucifer oli myös H. P. Blavatskyn toimittama teosofinen aikakauslehti.