tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aston Martin

Aston Martin Lagonda Limited on brittiläinen urheiluautoja valmistava yhtiö, jonka pääkonttori ja tärkein tehdas sijaitsee Gaydonissa Warwickshiressä.
Yhtiön perustivat vuonna 1913 Lionel Martin ja Robert Bamford. Useiden omistajanvaihdosten jälkeen yhtiö siirtyi vuonna 1947 traktorivalmistajana tunnetun David Brownin omistukseen. David Brown osti seuraavana vuonna toisen brittiläisen autovalmistajan Lagondan ja yhdisti sen Aston Martiniin. Vuonna 1972 Aston Martinin omistajaksi tuli Company Developments Ltd., jota seurasi useita muita omistajia, kunnes yhtiö siirtyi vuonna 1994 Ford Motor Companyn omistukseen. Yhtiö oli osa Ford-konsernia kevääseen 2007, jolloin sen osti F1-talli Prodriven omistajan David Richardsin johtama sijoittajaryhmä. Kauppahinta oli noin 850 miljoonaa euroa. Fordille jäi vähäinen osuus yhtiöstä.
Aston Martineja oli valmistettu vuoteen 2003 mennessä kaikkiaan noin 20 200 kappaletta.
Aston Martin -autot ovat esiintyneet joissakin "James Bond" -elokuvissa päähenkilön ajokkina. Esimerkiksi elokuvassa "Kuolema saa odottaa" ("Die Another Day") James Bond ajaa Aston Martin V12 Vanquish -autolla.
Yhteistyö Formula 1:ssä.
Aston Martin osallistui ensimmäistä kertaa Formula 1 -sarjaan kausilla –, jolloin David Brown Corporation -talli kilpaili Aston Martinin valmistamilla DBR4- ja DBR5-autoilla. Kausina – Aston Martin toimii Red Bull -tallin nimisponsorina. Kaudelle 2021 Aston Martin tekee paluun F1-sarjaan valmistajana, kun Racing Point muuttaa nimensä Aston Martiniksi.
Kuvanveistäjä

Kuvanveistäjä työstää kolmiulotteisia objekteja, esimerkiksi veistoksia ja kohokuvia erilaisista kivilajeista sekä muista materiaaleista työkaluin. Perinteiset tekniikat ovat muovailu (savi), veisto, leikkaaminen (puu), hakkaaminen (kivi), taonta, pakotus ja valaminen (metalli, kipsi). 
Maailman tunnetuimpia kuvanveistäjiä ovat muun muassa Feidias, Michelangelo ja Henry Moore. Muun muassa Laila Pullinen, Walter Runeberg, Wäinö Aaltonen, Ensio Seppänen ja Martti Aiha ovat tunnettuja suomalaisia kuvanveistäjiä.
Stardust (luotain)

Stardust oli NASAn komeettaluotain, joka tutki Wild 2 -komeettaa. Se myös ohitti asteroidi Annefrankin 2. marraskuuta 2002. 
Missio.
Aluksen kehitti NASAn Jet Propulsion Laboratory Kaliforniassa pääurakoitsijanaan Lockheed Martin -yhtiö. Avaruusaluksen laukaisu tapahtui 7. helmikuuta 1999 Boeingin Delta II -raketilla Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisukompleksi 17A:sta, Floridasta.
Luotain lensi komeetan pyrstön läpi 2. tammikuuta 2004 ottaen näytteitä siitä aerogeelillä pinnoitetulla näytteenkeräimellä. Aluksen näytekapseli laskeutui Yhdysvaltain ilmavoimien Utah Test and Training Range -koeampuma-alueelle 15. tammikuuta 2006. Kyseessä on ensimmäinen kerta, jolloin komeettapölyä on tuotu tutkittavaksi maanpäällisiin laboratorioihin. Pölyn kemiallisen analyysin uskotaan lisäävät tietoa aurinkokunnan synnystä.
1800-luvun lopulla esiintyi uskomuksia, että komeetat ovat levittäneet elämän Maahankin. Edelleen ollaan varautuneita siihen, että komeetoissa olisi esimerkiksi viruksia – alus on erittäin törmäyksenkestävä (tosin sen "sisaralus" Genesis hajosi osiin, kun se laskeutui Maahan laskuvarjonsa aukematta) ja sen näytteet tutkitaan tiloissa, jotka vastaavat suojaukseltaan kulkutautien tutkimuslaboratorioita.
14. helmikuuta 2011 Stardust ohitti Tempel 1 -komeetan ja tutki, mitä Deep Impact -luotaimen iskeytymisosa sai aikaan komeetan pinnalle. Iskeytyjä oli tehnyt komeettaan arviolta noin 150 metrisen kraatterin.
Suomalainen osuus.
Aluksen CIDA (Comet and Interstellar Dust Analyzer) massaspektrometrissä on suomalainen tietokoneohjelmisto, jonka toteutti Ilmatieteen laitos. Se kuuluu Saksan avaruusjärjestön (DLR) rahoittamaa ja saksalainen von Hoerner &amp; Sulger GmbH-yhtiön toteuttamaa laitetta.
Mia Couto

Mia Couto (s. António Emílio Leite Couto, 5. heinäkuuta 1955 Beira, Mosambik) on mosambikilainen kirjailija. Couto kirjoittaa portugaliksi. Hänen kirjojaan on julkaistu ainakin 22 maassa. Couton ensimmäinen romaani oli vuonna 1992 ilmestynyt "Terra Sonâmbula". Hän on julkaissut myös runo- ja novellikokoelmia. 
Couto on opiskellut lääketiedettä ja työskennellyt toimittajana, mutta vaihtoi alansa biologiaan ja työskentelee ympäristöbiologina Limpopon kansallispuistossa.
Dave Chappelle

David Khari Webber ”Dave” Chappelle (s. 24. elokuuta 1973 Washington (DC)) on yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä.
Elämä ja ura.
Chappelle vietti lapsuutensa vuorotellen Silver Springissä Marylandissa opettajaäitinsä kanssa ja Yellow Springsissä Ohiossa opettajaisänsä kanssa. Hän alkoi esittää stand up -komiikkaa 14-vuotiaana Washingtonin seudulla. Valmistuttuaan Duke Ellingtonin taidekoulusta vuonna 1991 hän muutti New Yorkiin ja ryhtyi kokopäivätoimiseksi koomikoksi.
Chappelle teki televisioesiintymisiä ja näytteli sivuosaroolin Mel Brooksin komediaelokuvassa "Robin Hood – sankarit sukkahousuissa" (1993). Sen jälkeen hän esiintyi television tilannekomediassa "Buddies" (1996) ja pienissä rooleissa elokuvissa "Pähkähullu professori" (1996) ja "Con Air – lento vapauteen" (1997). Hän kirjoitti marihuana-aiheisen komedian "Half Baked" (1998) ja näytteli siinä pääosaa. Sen jälkeen hän jatkoi sivuosaroolien näyttelemistä elokuvissa ja stand up -esiintymisiä.
Chappellesta oli tullut vuoteen 2000 mennessä yksi Yhdysvaltain tunnetuimmista koomikoista. Hänen ensimmäinen erikoisohjelmansa, tunnin mittainen "Dave Chappelle: Killin’ Them Softly", sai ensi-iltansa HBO:lla vuonna 2000. Chappellen lavakomediaesitykset käsittelevät usein rotukysymyksiä suorapuheiseen tyyliin, ja hän esittää vitsinsä ilkikurisesti hymyillen.
Kaapelikanava Comedy Central esitti Chappellen omaa satiirista sketsisarjaa "Chappelle’s Show" vuosina 2003–2006. Vuonna 2004 hän esiintyi toisessa erikoisohjelmassaan "Dave Chappelle: For What It’s Worth".
Chappelle lopetti "Chappelle’s Shown" tekemisen huhtikuussa 2005. Hän jatkoi stand up -esiintymisiä mutta ei tehnyt suuria kiertueita tai televisio-ohjelmia. Vuonna 2013 hän teki tauon jälkeen taas maanlaajuisen komediakiertueen. Chappelle näytteli Spike Leen elokuvassa "Chi-Raq" (2015) ja juonsi "Saturday Night Live" -viihdeohjelmaa vuosina 2016 ja 2020, mistä hän voitti Emmy-palkinnot.
Chappelle alkoi tehdä Netflixille komediaohjelmia vuonna 2017. Ohjelmastaan "Dave Chappelle: Equanimity" hän voitti Emmy-palkinnon. Sen lisäksi Chappelle sai Netflix-ohjelmistaan kaksi Grammya parhaasta komedia-albumista.
Vuonna 2018 Chappelle näytteli sivuosaa elokuvassa "A Star Is Born" (2018). Hän teki ensiesiintymisensä Broadwaylla vuonna 2019 stand up -esityssarjalla "Dave Chappelle Live on Broadway". Samana vuonna hänelle myönnettiin Mark Twainin huumoripalkinto.
Chappelle aloitti vuonna 2021 Netflixillä sarjan "The Closer". Sarja on saanut julkisuutta LGBTQ-aiheisten vitsiensä herättämästä arvostelusta.
Chappelle kääntyi islamiin vuonna 1998. Hänellä on kolme lasta filippiiniläissukuisen vaimonsa Elainen kanssa.
Mila Rodino

Mila Rodino (”Rakas isänmaa”) on Bulgarian kansallislaulu. Laulu perustuu Tsvetan Radoslavovin isänmaalliseen lauluun ”Gorda Stara Planina”, jonka hän kirjoitti ja sävelsi Serbialais-bulgarilaisen sodan aikaan 1885. Laulusta tuli kansallislaulu 1964. Tekstiä on muokattu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1990.
Vuosina 1886–1944 Bulgarian kansallislauluna oli "Shumi Maritsa" — Шуми Марица (”Kuohu Maritsa, veren punaama”).
Мила Родино
Горда Стара планина,
до ней Дунава синей,
слънце Тракия огрява,
над Пирина пламеней.
Припев:
Мила Родино,
ти си земен рай,
твойта хубост, твойта прелест,
ах, те нямат край.
Паднаха борци безчет
за народа наш любим,
майко, дай ни мъжка сила
пътя им да продължим.
Mila Rodino
Gorda Stara planina,
do nej Dunava sinej,
slǎnce Trakija ogrjava,
nad Pirina plamenej,
Pripev:
Mila Rodino,
ti si zemen raj,
tvojta hubost, tvojta prelest,
ah, te njamat kraj.
Padnaha borci bezčet
za naroda naš ljubim,
majko, daj ni mǎžka sila
Pǎtja im da prodǎlžim.
Epävirallinen suomennos:
Rakas isänmaa 
Jylhät Balkanin vuoret, 
vieressä siintää Tonava, 
aurinko paistaa Traakian yllä, 
heijastuen Pirinasta. 
Kuoro: 
Rakas isänmaa, 
olet paratiisi maan päällä, 
kauneutesi ja viehättävyytesi, 
ah, ne ovat loppumattomat. 
Monet soturit antoivat elämänsä 
rakkaan kansamme edestä, 
äiti, anna meille voimaa 
seurata heidän askelissaan. 
Toista säkeistöä ei juurikaan käytetä virallisissa yhteyksissä.
Aiheesta muualla.
Kuuntele Bulgarian kansallislaulu laulettuna
Positive Black Soul

Positive Black Soul on senegalilainen rap-yhtye. Se perustettiin 1980-luvun lopulla. Yhtyeen ensimmäinen levytys julkaistiin vuonna 1992. Positive Black Soul esiintyi ensimmäistä kertaa Euroopassa vuonna 1994. Samana vuonna yhtye esiintyi Baaba Maalin levyllä "Firin' in Fouta". 
Yhtyeen sanoitukset ovat wolofiksi.
Reggie Rockstone

Reggie Rockstone on ghanalainen muusikko, jonka tyylissä yhdistellään hip hoppia ja highlifea. Hänen tyyliään kutsutaan joskus nimellä "hip-life". 
Reggie Rockstone vietti lapsuutensa Ghanassa, mutta siirtyi sittemmin Yhdysvaltoihin opiskelemaan. Ennen soolouraansa Rockstone toimi yhtyeessä PLZ.
FM-2030

 
FM-2030 (15. lokakuuta 1930 – 8. heinäkuuta 2000 New York, Yhdysvallat), alkuperäiseltä nimeltään Fereidoun M. Esfandiary, oli Belgiassa syntynyt transhumanistinen filosofi ja futuristi. Hän perusti Upwingers-liikkeen, joka pyrki siirtymään poliittisen vasemmisto-oikeisto-akselin tuolle puolen ja kannatti maailmanlaajuista ”elektronista demokratiaa”, enteillen siten nykyistä Internetiä.
Elämä.
Esfandiary syntyi Brysselissä Belgiassa ja puhui arabiaa, ranskaa, hepreaa ja englantia. Hän osallistui Iranin olympiajoukkueen osana vuoden 1948 kesäolympialaisiin, joissa kilpaili painissa ja koripallossa. Hän piti itseään maailmankansalaisena ja vaihtoi 1970-luvun puolivälissä nimensä FM-2030:ksi, koska halusi vapautua tavanomaisiin erisnimiin liittyvistä ”heimoyhteyksistä”.
Eläessään FM-2030 viittasi ”kuoleman tyranniaan” ja haluunsa tuhota kuoleman. Huomautuksiin siitä, että ikuinen elämä olisi epäluonnollista, hän vastasi, että jos kuolema oli luonnollista, siitä pitäisi päästä eroon – hän kuvasi kuoleman voittamista ihmisen evoluution seuraavana askeleena. Hänen valitsemansa nimi viittasi vuoteen 2030, jolloin hän viettäisi satavuotispäiväänsä. Tuona vuonna kaikilla olisi hänen mukaansa jo mahdollisuus elää ikuisesti.
Epätavallisista uskomuksistaan huolimatta FM-2030 ei koskaan katkaissut yhteyksiään vallitsevaan yhteiskuntaan, vaan toimi opettajana useissa merkittävissä yliopistoissa. Näihin lukeutuivat newyorkilainen New School for Social Research, Kalifornian yliopisto Los Angelesissa ja Florida International University. Hän toimi lisäksi konsulttina Lockheedille, J. C. Penneylle ja Rockwell Internationalille.
FM-2030 asui viimeiset vuotensa Miamissa Yhdysvalloissa. Hän kuoli haimasyöpään 8. heinäkuuta 2000 New Yorkissa, minkä jälkeen hänet siirrettiin kryoniseen säilytykseen Alcor Life Extension Foundationin tiloihin Scottsdaleen Arizonaan.
FM-2030:n pitkäaikainen elämänkumppani oli Flora Schnall, joka oli ensimmäisiä Harvardin yliopistosta valmistuneita naisia.
False Pass

False Pass on kaupunki Aleutians Eastin hallintoalueella Länsi-Alaskassa. Se sijaitsee Unimakin saarella Isanotskin salmen rannalla. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 35. Vuonna 2000 False Passissa asui 64 asukasta.
Choying Drolma

Choying Drolma (s. 4. kesäkuuta 1971 Katmandu) on buddhalainen nunna ja laulaja. Hänen vanhempansa olivat tiibetiläisiä, jotka olivat paenneet Nepaliin vuonna 1959. 
Drolma opetteli laulamaan nunnaluostarissa, jonne hän saapui 1980-luvulla. Aluksi hän sai kritiikkiä muilta hartailta buddhalaisilta, sillä luostarielämää viettävien ei ole suotavaa ilakoida. Drolma kääntyi opettajansa tulku Urgyenin puoleen, joka yllättäen antoi Drolmalle positiivista palautetta ja rohkaisi tätä jatkamaan mantrojen laulamista..
Drolma on tehnyt yhteistyötä minnesotalaisen kitaristi Steve Tibbettsin kanssa, jonka kanssa hän on julkaissut muun muassa albumin "Chö" (1998).
Vuonna 2014 hänet nimitettiin Unicefin hyväntahdon lähettilääksi Nepaliin.
Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah

Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah (arab. الشيخ جابر الأحمد الجابر الصباح‎) , (29. kesäkuuta 1926 – 15. tammikuuta 2006) oli Kuwaitin hallitsija, emiiri 31. joulukuuta 1977 lähtien kuolemaansa asti. 
Šeikki Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabah kuului Al Sabah -dynastiaan, joka on hallinnut Kuwaitia sen perustamisesta 1700-luvulta lähtien. Hän oli šeikki Ahmad al-Jabir al-Sabahin (joka hallitsi 1921–1950) kolmas poika. Hän toimi tärkeissä viroissa 1940-luvulta alkaen, ja maansa päministerinä vuodesta 1965.
Irakin maahanhyökkäyksen tuloksena emiiri Jabir III oli hallituksensa kanssa maanpaossa 1990–1991 Saudi-Arabian Dhahranissa, jonka ajan Kuwaitia hallitsivat Irakin silloisen johdon asettamat hallintomiehet. Kuwaitiin palattuaan Jabir III:n hallitus ryhtyi toteuttamaan uudistuksia yhdysvaltalaisten turvajoukkojen tuella.
Jabir al-Ahmad al-Sabahin kaudella hyväksyttiin laki naisten äänioikeudesta. Laki antaa naisille myös oikeuden asettua ehdolle parlamenttivaaleissa vuonna 2007. 
Emiiri sai aivoverenvuodon vuonna 2001 ja sairasteli viimeiset vuotensa. Hänen seuraajakseen nousi etäinen serkku, Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah, joka oli kruununprinssi ja nimetty vallanperijä vuodesta 1978. Aikasempien emiirienn aikana kruununprinssit toimivat myös pääministerinä, mutta Jabir nimitti pääministeriksi veljensä Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabahin.
Tsaarin panssarivaunu

Tsaarin panssarivaunu, tunnetaan myös nimillä Netopyr () ja Lebedenko-panssarivaunu (), oli hyvin epätavallinen venäläinen panssariajoneuvo, jota kehitettiin vuosina 1914–1915. 
Vaunu erosi malliltaan kaikista muista panssarivaunuista siinä, että telaketjujen sijaan se perustui kolmipyörärakenteeseen. Kaksi etupyörää olivat halkaisijaltaan lähes 9 metriä, vaunun takapyörinä oli kolme rinnakkaista 1,5 metristä pyörää. Vaunu oli 17,8 metriä pitkä, sen runko oli 12 metrin levyinen, ja ylempi tykkitorni oli lähes kahdeksan metrin korkeudella, siinä oli myös kaksi rungon sivuilla olevaa konekivääri/tykkiasemaa. Rungon alle suunniteltiin asennettavaksi lisäaseistusta. Vaunussa oli kymmenen hengen miehistö ja sen maksiminopeus oli 17 km/h. 
Jättimäisten pinnapyörien oli tarkoitus ylittää suuretkin esteet ja kaivannot, mutta virheellisten painopistelaskelmien vuoksi liian painava takapyörästö upposi helposti pehmeään maahan tai juuttui maaston epätasaisuuksiin, eikä vaunun kahden 240 hevosvoimaisen Maybach-moottorin teho aina riittänyt kiskomaan 60 tonnia painanutta vaunua irti. Tämä rakennevika aiheutti vaunun ensiesittelyn epäonnistumisen elokuussa 1915. 
Vaunun kehittely lopetettiin kun vaunu huomattiin paitsi alitehoiseksi, myös hyvin haavoittuvaksi tykistötulelle.
Tsaarin panssarivaunun ainoa valmistettu kappale romutettiin 1923.
Fantasiafilmi

Fantasiafilmi tai FantasiaFilmi oli suomalainen elokuviin ja tv-draamaan erikoistunut tuotantoyhtiö. Vuonna 1983 perustettu Fantasiafilmi on tuottanut yli 10 pitkää elokuvaa, 30 tv-elokuvaa sekä tv-sarjoja ja dokumentteja. MRP Matila Röhr Productions ja Fantasiafilmi fuusioituivat keväällä 2006, minkä jälkeen yrityksen kaikki elokuvat on tuotettu nimellä MRP Matila Röhr Productions.
Fantasiafilmi teki 1990-luvun taitteessa paljon tuotantoja Kolmoskanavalle, muun muassa nuorten draamasarjan "Kasvu" ja sen jatkosarjan "Ratkaisujen aika" sekä lyhytelokuvien sarjan, johon kuuluivat muun muassa Jari Halosen "Huolehtivainen rakastaja", Tuomas Tervan "Varjossa" ja Halosen yhdessä Timo Harakan ja Tero Jartin kanssa ohjaama "Janne Kuutio".
Solera

Solera on sarja tynnyreitä tai muita astioita, joita käytetään vanhentamaan nesteitä, kuten sherryä, madeiraa, marsalaa, mavrodafnia (kreikkalainen tummanpunainen väkevöitetty jälkiruokaviini), muscatia, muscadelleä ja balsamiviinietikkaa.
Menetelmässä osa viiniä poistetaan ja pullotetaan vain soleran viimeisestä, vanhimmasta tynnyristä. Tyhjentynyt tynnyri täytetään viimeistä edeltävästä, toiseksi vanhimmasta tynnyristä ja niin edelleen, kunnes ensimmäinen, nuorin tynnyri on täytetty uudella viinillä. Tynnyrit jätetään sitten vanhenemaan, kunnes prosessi toistetaan. Solera voi olla viinitilan suurin pääoma, ja siinä käytetyt tynnyrit siirtyvät yleensä sukupolvelta toiselle.
Yläsävel

Yläsävelillä tarkoitetaan sävelen harmonisessa spektrissä esiintyviä perustaajuutta korkeampia osasäveliä. Yläsävelten muodostama harmoninen sarja koostuu perussävelestä ja sen yläsävelistä. Nuotinnettuna harmonisen sarjan kaikkien sävelten paikat eivät vastaa aivan tarkasti absoluuttista sävelkorkeutta.
Soittimen ääni syntyy, kun sen kieli tai muu ääntä tuottava osa värähtelee. Perussävel on koko kielen mittainen, eli kun aallonpituus on yhtä pitkä kuin kieli, syntyy perussävel. Ensimmäinen yläsävel on oktaavia korkeammalla, kun aallonpituus on puolet kielen pituudesta. Toisen yläsävelen synnyttää aallonpituus, joka on kolmannes kielen pituudesta, kolmas neljäsosan ja niin edelleen. Kokonaisuutena syntyy sävel, joka koostuu eri taajuuksista.
Jokaisella soittimella on aivan oma spektrinsä, joka luo sille omanlaisensa äänen sointivärin. Näin ihmisen korva pystyy tunnistamaan soittimen vain sen perusteella, mitkä yläsävelet soivat vahvimmin ja mitkä heikoimmin. Myös soittaja itse voi vaikuttaa yläsäveliin tietyissä rajoissa ja luoda näin erilaisia sävyjä. Yläsävelten vaikutusta äänen sävyihin on tosin tutkittu vasta vähän.
Elektronisesti on mahdollista saada aikaan siniaallon muotoisia säveliä, joihin ei liity lainkaan yläsäveliä. Kaikki muun muotoiset jaksolliset ääniaallot sitä vastoin voidaan ajatella muodostetuiksi perussävelestä ja siihen liittyvistä yläsävelistä, joiden taajuus on perussävelen taajuuden monikerta. Matemaattisesti tämä seuraa siitä, että jaksolliset funktiot voidaan kehittää Fourier’n sarjoiksi.
SimCity 4

SimCity 4 on Maxis-yhtiön kehittämä ja Electronic Arts-yhtiön alun perin 2003 julkaisema "SimCity"-kaupunginrakennuspeli. Pelille julkaistiin "Ruuhka-aika"-niminen lisäosa vuonna 2004. SimCity 4 -peliä edeltänyt peli oli SimCity 3000.
Kaupungin hallitseminen.
Pelissä tarkoituksena on luoda ja hallita virtuaalista kaupunkia. Pelaaja päättää kaupunkinsa budjetista, järjestää kaupunkilaisille tarvittavat palvelut ja kaavoittaa alueita asumisen, kaupan ja teollisuuden tarpeisiin. Kaupungin houkuttelevuus riippuu verotuksen tasosta ja palveluiden määrästä. Sähkö on kaupungin syntymisen perusedellytyksenä, mutta vettä kaupunki ei alkuvaiheessa tarvitse. Kehittyneemmän kaupungin palveluita ovat vedenjakelu, jätehuolto, koulut, terveydenhuolto, poliisi ja palokunta. Pelaaja voi määrätä itse talojen rakennustyylit, joita on neljä: Chicago 1890, New York 1940, Houston 1990 ja Nyky-Eurooppa.
Kaupungin kasvaessa sinne voidaan perustaa palkintorakennuksina, eli rakennuksia jonka saa vasta kun sen jokin ehto on täytetty. Ehtoina voivat olla esimerkiksi tietty asukasluku tai asukkaiden tyytyväisyys pormestariin. Jo varhaisvaiheessa avattavat ensimmäiset palkintorakennukset ovat muun muassa pormestarin talo ja kirkko. Myöhemmin kaupungin kehittyessä sinne voidaan avata esimerkiksi kaupungintalo, pörssi, yliopisto, eläintarha ja jopa avaruuskeskus.
AKT-mittari kertoo asuntojen, kaupallisten palveluiden ja teollisuuden kaavoitustarpeesta.
Uutuutena peliä voi pelata myös The Sims -pelistä tuttujen sim-hahmojen kautta. Uutta on myös yön ja päivän vuorottelu, mutta säätila pelissä ei vaihtele. Aiemmista versioista poiketen pelaaja voi rakentaa samalle alueelle useita kaupunkeja, muodostaa niiden välille liikenneyhteyksiä ja solmia niiden kesken erilaisia sopimuksia. Alueet ovat todellisia kaupunkeja, ja niiden alueelle voi rakentaa parikymmentä erikokoista kaupunkia. Pelissä ajanlasku alkaa 1. tammikuuta 2000.
Pelissä on paljon erilaisia taloja pihavaihtoehtoineen; samannäköisellä talolla voi olla jopa 500 erilaista pihaa.
Yksi simoleon vastaa arvoltaan noin 10 000 dollaria, ja se on otettu käyttöön jotta pelissä esiintyvät rahasummat pysyivät kohtuullisen pieninä ja helposti käsitettävinä.
Grafiikka.
SimCity 4:n grafiikka on 2.5D-pohjaista. Kaupunkia voi katsella neljästä eri ilmansuunnasta ja näkymää voi zoomata lähemmäksi, jolloin kaupungista pystyy erottamaan yksittäisiä asukkaita liikkumassa kaduilla.
Lisäosat.
Lot Editor -tonttieditori.
SimCity 4 Lot Editor on ohjelma, jonka avulla voi tehdä omia rakennuksia peliin. Uusia 3D-mallinnuksia ei voi tehdä, mutta sillä voi ottaa tontin rakennuksineen muokattavaksi. Esimerkiksi talojen siirtely tontilla ja tontin yksityiskohtien muokkaaminen on mahdollista. Tämä täysin ilmainen lisäosa ei toimi sellaisenaan, jos varsinaista peliä ei ole asennettu.
"Ruuhka-aika"-lisäosa.
"Ruuhka-aika"-lisäosan (engl. "Rush Hour") mukana tulee paljon uusia liikennejärjestelyihin liittyviä ominaisuuksia. Yksi ominaisuus on mahdollisuus asettaa tietulleja kaduille, pysäköintihalleja ja monorailin mahdollisuus. Ruuhka-ajassa tulee myös vaikeustasot (helppo, normaali ja vaikea)
Fort Yukon

Fort Yukon on kaupunki Alaskassa. Vuoden väestönlaskennan aikaan sen asukasluku oli 595. Näistä 86,05% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja. Fort Yukon sijaitsee 13 kilometriä Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella, paikassa jossa Yukon- ja Porcupinejoet kohtaavat.
Fort Yukonissa on mitattu Alaskan kaikkien aikojen lämpöennätys: + 37 °C 27. kesäkuuta 1915.
Historiaa.
Fort Yukon perustettiin kanadalaisena Venäjän alueella sijainneena siirtokuntana vuonna 1847. Se oli Hudson Bay Companyn etuvartioasema vuoteen 1869 kunnes Alaskan Yhdysvalloille myynnin jälkeen sen otti hallintaansa Alaska Commercial Company. Ensimmäinen postikonttori perustettiin 12. heinäkuuta 1898, ensimmäinen postimestari oli nimeltään John Hawksly. Seuraavien vuosikymmenien aikana siirtokunta kärsi useista epidemioista ja vuoden 1949 tulvasta. 
1950-luvulla Yhdysvaltojen ilmavoimat perusti tukikohdan ja tutka-aseman Fort Yukoniin. Kaupunkioikeudet se sai 1959. Fairbanksin läheisyyden ja sijainnin napapiirin pohjoispuolella vuoksi kaupungista on tullut myös matkailukohde.
Bryan Ferry

Bryan Ferry (s. 26. syyskuuta 1945, Washington, Tyne and Wear, Englanti) on englantilainen laulaja, muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan Roxy Music -yhtyeen keulahahmona ja myös pitkältä soolouraltaan. Ferry on tunnettu huolitellusta, klassisesta tyylistään smokkeineen ja sliipattuine kampauksineen.
Elämäkerta ja ura.
Bryan Ferry syntyi 26. syyskuuta 1945 Washingtonissa, Englannissa. Hänen isänsä oli hiilikaivosmies. Ferry opiskeli taidetta Newcastlen yliopistossa ja alkoi laulaa The Banshees -nimisessä rockyhtyeessä. Sen jälkeen hän liittyi soul-yhtye Gas Boardiin.
Ferry ja Gas Boardin basisti Graham Simpson perustivat vuonna 1970 Roxy Musicin, josta tuli seuraavina vuosina hyvin suosittu glam rock -yhtye. Samalla kun Ferry lauloi Roxy Musicissa, hän julkaisi myös sooloalbumeja. Niistä ensimmäinen, cover-kappaleita sisältänyt "These Foolish Things" (1973) oli Roxy Musicin silloisesta tyylistä poiketen eleganttia syntikkapoppia. Ferryn toinen sooloalbumi oli niin ikään cover-kappaleita sisältänyt "Another Time, Another Place" (1974). Kolmannella sooloalbumillaan "Let’s Stick Together" (1976) on covereiden lisäksi myös Roxy Musicin hittikappaleita uusina versioina. Ferryn neljäs sooloalbumi "In Your Mind" (1977) oli ensimmäinen, joka koostuu ainoastaan alkuperäisistä kappaleista. "The Bride Stripped Bare" (1978) sisältää niin alkuperäisiä kappaleita kuin covereitakin.
Kun Roxy Music oli hajonnut 1980-luvun alkupuolella, Ferry aloitti täysipainoisen soolouran albumilla "Boys and Girls" (1985). Ferry on jatkanut sooloalbumien julkaisua ja konsertointia 2010-luvun lopulle asti.
Ferry ja Roxy Music palasivat yhteen vuonna 2001, ja yhtye teki seuraavan vuosikymmenen aikana useita konserttikiertueita.
Yksityiselämä.
Bryan Ferry on ollut kahdesti aviossa. Ensimmäisen kerran hän avioitui 26.6.1982 malli Margaret "Lucy" Hellmoren (myöh. Birley) kanssa. Avioliitto päättyi eroon maaliskuussa 2003. Tästä liitosta Ferryllä on neljä lasta. Toistamiseen Ferry avioitui Amanda Sheppardin kanssa 4. tammikuuta 2012. He ovat myös jättäneet erohakemuksen.
Morrison Hotel

Morrison Hotel on The Doorsin vuonna 1970 julkaisema studioalbumi. Albumin tunnetuin kappale on avausraita ”Roadhouse Blues”.
Levy jakautuu kahteen osaan. A-puoli on nimeltään "Hard Rock Cafe" ja B-puoli albumin mukaisesti "Morrison Hotel".
Kappaleet.
"'A-puoli: "Hard Rock Cafe"
"'B-puoli: "Morrison Hotel"
Cynic

Cynic on vuosina 1987–1994 ja uudelleen vuodesta 2006 eteenpäin toiminut yhdysvaltalainen death metal -yhtye. Cynicin muodostivat Paul Masvidal (kitara ja laulu), Jason Gobel (kitara), Sean Malone (basso) ja Sean Reinert (rummut). Yhtyeen ensimmäistä studioalbumia "Focus" vuodelta 1993 pidetään deathmetal-genren klassikkona. Kyseisellä albumilla Cynic yhdistelee heavy metallia, jazzia, death metal -laulua, puhdasta laulua ja elektronisia efektejä tavalla, joka tuottaa hyvin omaperäisen äänimaailman. Levyllä on kuultavissa vaikutteita myös progressiivisesta rockista, mikä ilmenee moniosaisten kappalerakenteiden ja tahtilajin vaihdosten muodossa.
"Focus"-albumin julkaisun jälkeen Cynic keikkaili USA:ssa ja Euroopassa Cannibal Corpsen ja Pestilencen kanssa. Kiertueen jälkeen Cynic alkoi valmistella toista albumia, mutta yhtyeen jäsenillä oli ylitsepääsemättömiä erimielisyyksiä siitä mihin suuntaan musiikkia ryhdytään kehittämään. Cynic hajosi tämän johdosta, mutta ex-jäsenet ovat edelleen aktiivisia muusikoita. Cynicin johtohahmot Paul Masvidal ja Sean Reinert perustivat Aeon Spoke- nimisen progressiivista rockia soittavan yhtyeen. Basisti Sean Malone opettaa musiikin teoriaa Oregonin yliopistossa.
Yhtye koottiin uudelleen vuonna 2007, ja uusi albumi Traced in Air julkaistiin lokakuun lopussa.
Syyskuussa 2021 yhtye ilmoitti julkaisevansa 26. marraskuuta uuden albumin nimeltä Ascension Codes.
Julkaisut.
EP:t
Petropavlovsk-Kamtšatski

Petropavlovsk-Kamtšatski () on noin 180 000 asukkaan kaupunki Kamtšatkan niemimaalla Venäjän kaukoidässä. Se on Kamtšatkan aluepiirin hallinnollinen keskus. Kaupunki sijaitsee korkeiden vuorten ja tulivuorten keskellä, idästä niemimaahan työntyvän Avatšanlahden pohjoisrannalla. Kaupungin perusti löytöretkeilijä Vitus Bering, joka löysi Avatšanlahden vuonna 1740.
Kaupungin ilmasto on hieman leudompi kuin Siperiassa, mutta kuitenkin talvisin varsin kylmä. Tammikuun keskilämpötila on noin –8 °C, elokuun runsaat + 12 °C. Seutu on erittäin maanjäristysherkkää.
Petropavlovsk-Kamtšatskiin ei ole tie- tai rautatieyhteyttä Kamtšatkan niemimaan ulkopuolelta. Noin 30 km kaupungin ulkopuolella Jelizovossa on kansainvälinen lentokenttä, josta lennetään muun muassa Vladivostokiin, Habarovskiin ja Moskovaan. Matkustajalaivaliikenne on kuihtunut.
Kaupungin naapurissa lahden toisella puolella Viljutšinskissä on Venäjän Tyynenmerenlaivaston ydinsukellusvenetukikohta.
Drapetomania

Drapetomania oli psykiatrinen termi, jolla tarkoitettiin mustaihoisten orjien taipumusta karata omistajiltaan. Termin keksi louisianalainen lääkäri Samuel A. Cartwright vuonna 1851. Drapetomania on tärkeä historiallinen esimerkki tieteellisestä rasismista.
Monet orjanomistajat uskoivat parantavansa orjien elämää, eivätkä siten käsittäneet, miksi jotkut orjat halusivat karata. Cartwright uskoi, että drapetomania oli hoidettavissa oleva sairaus. Tehokkaiksi parannuskeinoksi hän ehdotti ruoskimista. Cartwright keksi myös termin "Dysaethesia Aethiopica" kuvaamaan orjien motivaation puutetta, johon hänen mukaansa ruoskiminen myös kävi lääkkeeksi.
Hermès (sukkula)

Hermès [ermes] oli Ranskan avaruusjärjestön 1980-luvulla kehittämä avaruussukkula, josta tuli ESAn ohjelma 1990-luvulla. Hermès-ohjelma alkoi Ranskassa vuonna 1978. Nimettynä sukkulaprojektina se alkoi vasta marraskuussa 1987. Tällöin sen kaavaltiin olevan käytössä vuonna 1995. Ohjelma kuitenkin lopetettiin vuonna 1993 ohjelman kustannusylitysten ja ESAn rahoitusvaikeuksien vuoksi. 
Ohjelma oli syntynyt aikana, jolloin NASAn avaruussukkula oli operatiivisessa käytössä ja Neuvostoliitto rakensi Buran-sukkulaansa. Hermeksen piti lentää länsi-eurooppalaiselle avaruusasemalle (Man-Tended Free Flyer, MTFF), mutta tämäkään hanke ei toteutunut. 
Euroopan avaruusjärjestöllä ESAlla on kuitenkin edelleen oma avaruussukkulaohjelmansa, nimeltä "Phoenix". Tavoitteena on saada sukkula käyttöön suunnilleen vuosina 2015–2020. ESA teki toukokuussa 2004 Kiirunassa sukkulan pienoismallilla koelennon, jolla testattiin onnistuneesti automaattista laskeutumista.
Muiden Euroopan maiden hankkeet.
ESAn kehitellessä Hermès-sukkulaansa keskittyi Saksa omaan Sänger-avaruussukkulaansa. Myös Englanti suunnitteli HOTOL-sukkulan rakentamista. Molemmat projektit kuitenkin lopetettiin jo kauan ennen prototyypin rakentamista, syynä rahoitusongelmat.
Tekniikkaa.
Hermès oli tarkoitus laukaista Ariane 5 -kantoraketilla, eikä sukkulassa ollut lainkaan omia voimakkaita rakettimoottoreita. 
Hermès-sukkulassa on samoja piirteitä kuin amerikkalaisessa 1950-luvun lopun X-20 Dynasoar -sukkulasuunnitelmassa. Hermèsiin sopi kolme astronauttia ja 3 000 kg rahtia. Sen laukaisumassa oli 21 000 kg.
Hermès-sukkulan kehityksen päätekijät olivat ranskalaiset lentokonetehtaat Aérospatiale ja Dassault.
Huuto vapaudelle

Huuto vapaudelle ("Cry Freedom") on Richard Attenborough’n ohjaama historiallinen draamaelokuva vuodelta 1987. Se kertoo Etelä-Afrikan apartheid-politiikkaa vastustaneesta mustasta kansalaisaktivistista Steve Bikosta ja tätä tukeneesta valkoisesta päätoimittajasta Donald Woodsista. Steve Bikon roolia esittää elokuvassa Denzel Washington. Elokuva perustuu Woodsin kirjoittamiin teoksiin.
Elokuva toi ehdokkuuden kolmeen Oscar-palkintoon, joista merkittävin oli Denzel Washingtonin uran ensimmäinen ehdokkuus parhaasta miessivuosasta. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nosti elokuvan vuoden 1987 kymmenen parhaan joukkoon.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti elokuvan olevan Attenborough’lle tyypillinen, ehdottoman moraalinen kannanotto apartheidia vastaan ja näkökulmaltaan oikeamielinen, porvarillinen ja valkoinen, pahimmillaan jopa piinallisen ”pyhimysmäinen”.. Hänen mielestään Denzel Washington ei oikein vakuuta kansanjohtajan roolissaan. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mutta piti sitä hieman ylipitkänä etenkin lehtimies Woodsin perheen pakomatkan osalta.
Constantin Guys

Constantin Guys (3. joulukuuta 1802 Vlissingen, Hollanti – 13. joulukuuta 1892 Pariisi, Ranska) oli sotakirjeenvaihtaja ja kuvittaja englantilaisille ja ranskalaisille sanomalehdille. Hän oli myös akvarellisti, jota Charles Baudelaire kutsui ”modernin elämän maalariksi”.
Elämä.
Constantin Guys syntyi Vlissingenissä, Hollannissa 1802 Pohjois-Hollannin kauppalaivaston pääjohtajan poikana. Hän eli pitkän kulkijanelämän ja kuoli yhdeksänkymmenvuotiaana vuonna 1892 valtion hoitolaitoksessa Pariisissa lähes pennittömänä. Guysista on saatavana vain vähän varmaa tietoa. Joissakin kirjoituksissa hänet kuitataan toisarvoisena taiteilijana.
Guys työskenteli sanomalehdelle "Illustrated London News" 1839–1860, lähettäen tarinoita ja piirustuksia Englantiin Espanjasta, Italiasta, Saksasta, Turkista, Egyptistä ja Krimiltä. Guys kuvitti myös "Punch"-lehteä. Hän tallensi muun muassa Kreikan itsenäisyyden muistojuhlallisuudet Ateenassa ja sulttaanin Bairam juhlan Konstantinopolissa. Vuonna 1855 hänet lähetettiin kuvittamaan Krimin sotaa ja hän todisti Inkermanin ja Balaklavan taistelut.
Modernisti ennen modernisteja.
Jälkimaailma tuntee Guys´n enemmänkin hänen maineensa kuin teostensa ansiosta. Guys oli modernisti ennen varsinaista modernismia, koska hänen teoksensa kuvittavat runoilija Charles Baudelairen kaavailemaa moderniteettia. Baudelaire kirjoitti esseensä "Modernin elämän maalari" vuosina 1859–1860, jonka kohdehenkilö ’M. G.” on juuri Constantin Guys.
Baudelaire kirjoitti Guys’ta: 
Schjerfbeckin ihailema.
Paitsi Baudelairen modernin elämän kuvittaja, Guys oli useiden modernistien ihailema taiteilija 1900-luvun alkupuolella. H. Ahtela/Einar Reuter kertoo kirjassaan "Kauneutta tavoittamassa" nähneensä Guys’n teoksia ensimmäisen kerran 1907 Meyer-Graffen "Impressionisteja" -taidekirjassa. Hän tutustui alkuperäisiin teoksiin myöhemmin Pariisin "Carnavalet" –museossa. Schjerbeck innostui Guysin maalauksista ja teki mukaelmia niistä ja joskus laveerauksia ”á la Guys”.
Helene Schjerfbeck kiinnostui Guys’ta, kun hänen ystävänsä Einar Reuter suositteli hänelle innokkaasti tutustumista Guys’n tuotantoon Ivar Aroseniuksen ohella heti heidän ensimmäisestä tapaamisestaan vuonna 1915 alkaen.
Schjerfbeckin elämäkerran kirjoittaja Riitta Konttinen toteaa hänen kiinnostuneen Guys’stä niin paljon, että maalasi joitakin toisintoja tämän teoksista. Konttisen mukaan Schjerfbeck kiintyi taiteilijaan yhä enemmän, koska tämä oli niin inhimillinen, mutta häntä kiehtoi myös Guys’n kyky muutamalla kynänvedolla loihtia eloon esimerkiksi henkilöidensä ihon pehmeys ja kalpeus.
Guys täytti kaikki modernin elämäntavan tunnukset, joihin kuuluivat flaneeraus, dandyismi, ehostus, hetkellisyys, journalismi ja karakterimaisuus.
Konttisen mukaan Guys alkoi kiinnostaa Schjerfbeckiä varsinkin talvella 1918–1919 yhä enemmän:
Timo Blomqvist

Timo Pauli Blomqvist (s. 23. tammikuuta 1961 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja ja olympiamitalisti. Hän oli olympiahopeaa vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssa voittaneen jääkiekkojoukkueen kapteeni. Blomqvist pelasi leijonapaidassa kahdet MM-kisat sekä kahdet olympialaiset. Blomqvistille kertyi yhteensä 80 A-maaottelua. 
Ura.
SM-liigassa Blomqvist pelasi Jokerien, Kiekkoreippaan sekä Kiekko-Espoon väreissä 202 ottelua tehden 42 (24+18) pistettä ja istuen 217 jäähyminuuttia. Ruotsin Elitserienissä Blomqvist edusti MoDoa ja Malmö IF:ää. Sarpsborgissa Norjassa hän pelasi kauden 1993–1994 ja CE Wienissä Itävallassa 1996–1997.
NHL:ään Blomqvistin varasi Washington Capitals vuonna viidennellä kierroksella numerolla 89. Washingtonin lisäksi hän pelasi NHL:ssä New Jersey Devilsissä. NHL:ssä Blomqvist pelasi 243 ottelua tehoin 4+53=57.
Peliuran jälkeen Blomqvist on toiminut valmennustehtävissä muun muassa HIFK:n liigajoukkueessa sekä Jokereiden A-junioreissa. Kaudella 2000–2001 hän toimi hetken aikaa HIFK:n päävalmentajana.
Hänet on valittu jääkiekkoleijonaksi #127.
Blomqvist toimii nykyään New Jersey Devilsin kykyjenetsijänä.
Perhe.
Timo Blomqvistin isä Paul pelasi SM-sarjaa Karhu-Kissoissa vuosina 1950–1954. Myös Timon poika Sami on jääkiekkoilija. Sami debytoi SM-liigassa kaudella 2007–2008 ja hänestä tuli kaikkien aikojen toinen kolmannen sukupolven SM-liigapelaaja. Ensimmäinen on Juuso Hietanen. Timo Blomqvist on golfpelaaja Minea Blomqvistin setä.
Oravi

Oravi on kylä Haukiveden ja Joutenveden välissä sijaitsevalla kapealla kannaksella nykyisen Savonlinnan kaupungin, entisen Säämingin kunnan alueella. Asukkaita kylässä on ympärivuotisesti noin sata.
Oravin ruukki toimi vuosina 1868–1901 ja kylä olikin tuolloin asukkailtaan runsaslukuisempi. Oravi on perinteisesti elänyt vesiliikenteestä. Vuonna 1861 valmistui tukinuittoa varten Oravin avokanava, mutta se kävi pian ahtaaksi nippu-uitolle ja 1960 valmistui läheisyyteen Haponlahden kanava, joka ruopattiin myöhemmin syväväyläksi. Kanavan valmistuminen lyhensi Savonlinnan ja Joensuun välistä vesiyhteyttä 35 kilometrillä. Pitempi reitti kulkee Tappuvirran kautta.
Oravissa on kaksi matkailukohdetta, Linnansaaren kansallispuisto sekä melontakeskus. Varsinkin kesäisin Oravissa vierailee mökkiläisiä ympäröiviltä alueilta sekä turisteja muista Euroopan maista. Kylässä toimii kesäisin 1–2 ravintolaa, ravintola Ruukinranta sekä satunnaisesti vastarannalla makasiinirakennuksessa esimerkiksi pop-up-thairavintola.
Välimatkoja.
Oravin kautta kulkee Savonlinnasta Varkauteen johtava seututie 468.&lt;br&gt;
David Byrne

David Byrne (s. 14. toukokuuta 1952 Dumbarton, Skotlanti) on yhdysvaltalainen säveltäjä ja muusikko. Hänet tunnetaan Talking Heads -yhtyeen laulaja-keulahahmona sekä soolouraltaan. Vuonna 2002 hänet nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen Talking Headsin mukana.
Elämä ja ura.
David Byrne syntyi Skotlannin Dumbartonissa 14. toukokuuta 1952 mutta kasvoi Pohjois-Amerikassa, lähinnä Kanadan Ontarion provinssin Hamiltonissa ja Yhdysvaltojen Marylandin osavaltion Baltimoressa. Byrne opiskeli muotoilua Rhode Islandilla, mutta jätti opinnot kesken jo vuoden jälkeen. Taidekoulussa hän kuitenkin tapasi Chris Frantzin ja Tina Weymouthin, tulevat yhtyetoverinsa Talking Headsissa. Vuonna 1979 Talking Heads oli noussut new waven eturintamaan, ja yhtyeen lauluntekijä ja laulaja Byrne oli tunnettu ja arvostettu muusikko.
Talking Heads teki viimeisen albuminsa vuonna 1988. Byrne oli siihen mennessä tehnyt jo useita soololevyjä, joista ensimmäisen 1981. Hän on lisäksi säveltänyt elokuvamusiikkia esimerkiksi elokuviin Wall Street – rahan ja vallan katu ja "Viimeinen keisari", kumpikin vuodelta 1987.
Byrne on muusikon uransa lisäksi myös muun muassa taidemaalari, valokuvaaja ja multimediataiteilija. Hän perusti 1990-luvun alussa oman levymerkkinsä Luaka Bop, joka keskittyy afrikkalaisiin esiintyjiin ja maailmanmusiikkiin.
Byrnellä on yksi tytär, Malu Valentine (s. 1990), vuonna 2004 päättyneestä avioliitostaan Adelle Lutzin kanssa.
Byrne on kertonut olevansa autismikirjolla ja kutsuu itseään "lieväksi aspergeriksi". Hän sanoo tämän näkyvän hänen omaperäisessä karjahtelua, vingahtelua ja vääntelehtimistä sisältävässä lavaesiintymisessään sekä epäsovinnaisissa lauluissaan.
Tuiran kirkko

Tuiran kirkko on Tuiran seurakunnan kirkko Tuiran kaupunginosassa Oulussa.
Kirkko on alun perin rakennettu rukoushuoneeksi, mihin tarkoitukseen se vihittiin 25. elokuuta 1916. Rakennuksen on suunnitellut Oulun lääninarkkitehti Harald Andersin ja se on tyyliltään kansallisromantiikkaa.
Oulussa toteutettiin seurakuntajako vuonna 1966. Tällöin Tuira erotettiin omaksi seurakunnakseen ja rukoushuone vihittiin kirkoksi. Samalla aloitettiin kirkon laajennustyöt. Arkkitehti Mikko Huhtelan suunnittelema laajennus valmistui vuonna 1967.
Vuosina 1988–1992 kirkko peruskorjattiin ja kirkkosali entisöitiin. Korjaustyön suunnittelivat arkkitehdit Ulla ja Lasse Vahtera. Kaikkien muutosten jälkeen Tuiran kirkkorakennus on aika hauskakin sekoitus uutta ja vanhaa.
Kirkkosaliin mahtuu 240 henkeä.
Tuiran kirkon lasimaalaukset "Kristuksen syntymä" ja "Kristuksen taivaaseenastuminen" ovat taidemaalari Paavo Leinosen käsialaa. Yksinkertaisen eleetön krusifiksi on kuvanveistäjä ja taidemaalari Martti Tarvaisen tekemä.
Dirk Bogarde

Dirk Bogarde (28. maaliskuuta 1921 Lontoo – 8. toukokuuta 1999 Lontoo) oli englantilainen näyttelijä ja kirjailija. Kasteessa nimen Derek Jules Gaspard Ulric Niven van den Bogaerde saaneesta Bogardesta tuli kolmilapsisen perheen kuuluisin jäsen. Bogarden puoliksi hollantilainen isä työskenteli sanomalehdessä ja äiti näyttelijättärenä.
Bogarde teki näyttämödebyyttinsä vuonna 1939 lontoolaisessa Q Theatressa. Toinen maailmansota vei Bogarden mukaan taisteluihin, joissa hän ansaitsi muutamia mitaleja ja saavutti lopulta majurin arvon. Hän palasi sodan jälkeen näyttelemään. Hänen elokuvadebyyttinsä oli elokuvassa "Dancing with Crime" (1947). Kuuluisaksi Bogarde tuli lopulta komediallisesta elokuvasarjasta, jossa hän esitti tohtori Simon Sparrow’ta (mm. "Doctor in the House", 1954).
1960-luvulla Bogarde siirtyi kaupallisista elokuvista niin kutsuttuihin taide-elokuviin. Vuonna 1961 hänet nähtiin kohuelokuvassa "Uhattu". Elokuvan aihepiiri, homoseksuaalisuus, vieraannutti Bogarden entisiä ihailijoita näyttelijästä. Näyttelijä teki vielä ennen lopullista eläköitymistään runsaasti kehutun roolisuorituksen elokuvassa "Daddy Nostalgie" (1990). Sekin oli hänen ensimmäinen elokuvatyönsä yli kymmeneen vuoteen.
Bogarde sai elinaikanaan Sir-arvonimen (1992) ja muun muassa kaksi Bafta-palkintoa.
Malminkartanon rautatieasema

Malminkartanon rautatieasema () on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla Helsingin Malminkartanossa aivan Helsingin ja Vantaan rajalla. Se sijaitsee Kannelmäen ja Myyrmäen asemien välissä, noin 11 kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen.
Malminkartanon asema on siitä erikoinen, että junat pysähtyvät kolmisensataa metriä pitkään tunneliin. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit.
Historia.
Asematunnelin betoniseinään tehtiin vuonna 1982 Suomen ensimmäinen taiteellinen graffiti. Graffiti syntyi yhteistyössä Helsingin kaupungin liikennelaitoksen ja nuorisoasiainkeskuksen kanssa. Graffititaiteilijoita oli yhteensä 40, ja he maalasivat tunnelin molemmat 400-metriset seinät yhden viikonlopun aikana. Vuonna 2004 graffiti poistettiin, sillä Helsingin kaupungin Stop töhryille -projektin mukaan myös aikoinaan laillisesti tehdyt graffitit on poistettava, koska niiden väitetään lisäävän myös laittomien graffitien määrää. Tilalle maalattiin keltaisia lamppuja sinisellä pohjalla, jotka on myös pyyhitty myöhemmin pois.
Lokakuussa 2017 asema maalattiin jälleen kauttaaltaan 50 eri taiteilijan toimesta. Aseman uusista maalauksista tehtiin aloite nuorten vaikuttamisjärjestelmän Ruutin kautta.
Leslie Howard

Leslie Howard (oik. Leslie Howard Steiner, 3. huhtikuuta 1893 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 1. kesäkuuta 1943 Biskajanlahti) oli brittiläinen näyttelijä. Howardin ehkä tunnetuin roolityö oli elokuvassa "Tuulen viemää" (1939) Ashley Wilkesinä. 
Howard työskenteli pankissa, kunnes ensimmäinen maailmansota ja sen aiheuttama šokki johtivat hänet valitsemaan näyttelijän ammatin terapeuttisista syistä. Hänet tunnettiin brittinäyttämöillä ”täydellisenä engelsmannina”: hoikkana, pitkänä ja älykkäänä miehenä, johon naiset rakastuivat helposti. Tämä tulee esiin myös hänen roolissaan Robin Hoodiin verrattavana oikeudenpuolustajana, Sir Percy Blakeneynä, elokuvassa "Punainen neilikka" (1934).
Toinen maailmansota koitui näyttelijän kuolemaksi, kun saksalaiset ampuivat alas häntä kuljettaneen lentokoneen Biskajanlahdella.
Kannelmäen rautatieasema

Kannelmäen rautatieasema (, ) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla, Helsingin Kannelmäessä. Se sijaitsee Pohjois-Haagan ja Malminkartanon asemien välissä, noin kymmenen kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Aseman kunnossapidosta vastaa Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne Oy. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit.
Pohjois-Haagan asemalle ei ole suoraa jalankulun ja pyöräilyn yhteyttä, vaan asemalta toiselle kulkeva joutuu kiertämään kauempaa ylittääkseen Kehä I:n. Sen sijaan Malminkartanon asemalle on suora yhteys radan vartta pitkin ja Malminkartanonhuippu näkyy myös hyvin Kannelmäen asemalla.
Kannelmäen asema on aiemmin saanut kielteistä mainetta siellä tapahtuneista tappeluista, jotka kannelmäkeläisten tietolähteiden mukaan ovat olleet vähenemään päin.
Pohjois-Haagan rautatieasema

Pohjois-Haagan rautatieasema (, ) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla Helsingissä. Se sijaitsee nimestään huolimatta Lassilan eikä Pohjois-Haagan osa-alueella, mutta joka tapauksessa Haagan kaupunginosan pohjoisosassa. Asema on Huopalahden ja Kannelmäen asemien välissä, noin kahdeksan kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Se on ensimmäinen asema sen jälkeen, kun Vantaankosken rata ja rantarata eroavat toisistaan. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit.
1960-luvun metrosuunnitelmissa kaavailtiin metrolinjaa nykyisen ratalinjan itäpuolelle keskelle Pohjois-Haagaa. Kun rautatie valmistui Pohjois-Haagan ja Lassilan välille, alue oli vielä syrjäseutua. Rautatieaseman ympäristöön kaavoitettiin kuitenkin asunto- ja toimistorakentamista. Liikenteen alkaessa kesäkuussa 1975 asema toimi väliaikaisissa tiloissa, kunnes Helsingin kaupungin rahoittama ja omistama asemarakennus valmistui saman vuoden lokakuussa. Rakennuksen asiakaspalvelutilat sijoitettiin katutasoon, josta noustaan portaita laitureille. Lipunmyynti Pohjois-Haagan asemalla lopetettiin monien muiden lähiliikenneasemien tavoin vuonna 2004.
Aseman lähettyviltä, sillalla olevan radan alapuolelta, lähtee jalankulun ja pyöräilyn reitti, jota seuraamalla pääsee radan vartta kulkien keskustaan asti. Sen sijaan toiseen suuntaan, Kannelmäkeen, ei radan vartta voi kulkea, sillä Pohjois-Haagan jälkeen rata jatkaa kapealla sillalla. 
Asema kuuluu Helsingin kaupungin liikennelaitoksen vastuulle.
Cuchulainn

Cuchulainn (myös Cú Chulainn, Cuchulinn tai Cúchulainn, iiriksi "Culannin koira") on Irlannin kelttiläisen mytologian tunnetuin sankari ja Ulaid-taruston keskushahmo. Hän on Lughin ja Deichtinen poika ja kuuluu Conchobarin sukuun. Hänen alkuperäinen nimensä oli Sétanta.
Cuchulainn osoitti jo varhain merkkejä poikkeuksellisista kyvyistä ja eli lyhyen, mutta kiihkeän elämän. Cuchulainnin ainutlaatuisuutta korostavat ulkoiset piirteet; hänellä on kummassakin kädessään seitsemän sormea, kummassakin jalassaan seitsemän varvasta ja kummassakin silmässään seitsemän silmäterää. Cuchulainnin seikkailut ovat mielikuvituksellisia ja värikkäitä, ja hahmona häntä voidaan verrata kreikkalaisen mytologian Herakleeseen.
Cuchulainn eroaa kuitenkin kreikkalaisista sankareista raivokkuudellaan ja sotaisuudellaan, muistuttaen siten useita skandinaavisen mytologian sankareita ja berserkkisotureita. Taistelussa hän kykenee kiihdyttämään itsensä raivotilaan, jossa hän muuttuu hirviömäiseksi olennoksi. Hän onkin lähes voittamaton. 
Cuchulainnin viholliset voittivat hänet oveluudella. Cuchulainnille oli asetettu kaksi kieltoa ("geasa"): olla kieltäytymättä tarjotusta ateriasta ja olla syömättä koiran lihaa. Cuchulainnin viholliset tarjosivat hänelle koirasta valmistetun aterian, jolloin hänen oli pakko rikkoa toinen kielloista. Näin hän heikkeni ja hänen vihollisensa pystyvät lopulta tappamaan hänet.
Isabella Augusta Gregory on kirjoittanut irlantilaisten tarinoiden pohjalta teoksen "Cuchulain of Muirthemne", jonka päähenkilöksi hän asetti Irlannin myyttisistä sankareista suurimman Cuchulainnin.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1972

Jääkiekko oli yksi vuoden 1972 talviolympialaisiten lajeista. Ottelut pelattiin 3.–12. helmikuuta. Turnaus järjestettiin 12 maan kesken Sapporossa. Vuoden 1972 talviolympialaisten turnauksessa olivat mukana kaikki kuusi maailmanmestaruuskisojen A-sarjan joukkuetta, viisi B-sarjan parasta joukkuetta ja isäntämaa Japani. DDR kuitenkin luopui paikastaan, joten turnaukseen osallistui lopulta 11 joukkuetta. Kanada boikotoi kisoja, koska maan ammattilaispelaajat eivät saaneet osallistua turnaukseen, toisin kuin Neuvostoliiton ammattilaistasoiset pelaajat, jotka olivat virallisesti amatöörejä.
Turnauksessa järjestettiin ensin Innsbruckissa ja Grenoblessa yksiosainen karsinta, jossa määritettiin A-ryhmään (sijat 1.–6.) ja B-ryhmään (sijat 7.–11.) kuuluvat joukkueet. Karsintaottelun hävinnyt joukkue joutui B-ryhmään, ja voittaja pääsi A-ryhmään. 
Koska osallistujia oli pariton määrä, edellisten olympialaisten voittaja ja hallitseva maailmanmestari Neuvostoliitto päätettiin päästää A-sarjaan ilman karsintaottelua. Muut karsintaparit määräytyivät edellisvuoden maailmanmestaruuskilpailujen sijoitusten perusteella. Neuvostoliitto voitti turnauksen ja saavuttaen neljännen olympiakultansa. Kisojen suurin yllätys oli edellisenä vuonna maailmanmestaruuskilpailussa B-sarjaan pudonneen Yhdysvaltojen yltäminen hopeamitaleille.
Suomi turnauksessa.
Suomi lähti turnaukseen korkein ennakko-odotuksin, sillä ennen kisoja joukkue oli voittanut Lužniki-hallissa Moskovassa Izvestija-turnauksessa Neuvostoliiton. Suomi voitti ottelun Puolaa vastaan, mutta pelissä Puolan Marian Feter löi Suomen Juha Rantasilaa mailalla kasvoihin niin, että Rantasilan nenä murtui. Vaikka Suomi oli voittanut Yhdysvallat edellisen kevään maailmanmestaruuskilpailuissa kahdesti, hävisi Suomi olympialaisissa hyvin pelanneelle joukkueelle maalein 1–4. Lopulta Suomi sijoittui turnauksessa viidenneksi. 
Alkukarsinta.
Neuvostoliitto pääsi A-ryhmään ilman karsintaottelua.