Eskatologia

Eskatologia on uskontoihin liittyvä oppi maailman viimeisistä tapahtumista. Eskatologiaan sisältyy maailmanlopun ja pelastuksen aikakauden odotusta. Eskatologisten käsitysten merkitys vaihtelee eri uskonnoissa. Eskatologian käsite on liitetty etenkin juutalaisuuteen, kristinuskoon ja islamiin.
Yleistä.
Yksilöllisellä eskatologialla tarkoitetaan yksityisen ihmisen kuolemanjälkeistä kohtaloa uskontojen mukaan: ylösnousemusta, viimeistä tuomiota, sielun kuolemattomuutta, taivasta tai jälleensyntymistä. Kollektiivisessa eskatologiassa on kyse maailman lopputapahtumista yleisesti. Joskus tehdään ero eskatologian ja apokalyptiikan välillä. Jälkimmäisessä lopun ajan odotus on tihentynyt, mikä ilmenee laskelmina maailman lopun ajankohdasta.
Juutalainen eskatologia.
Vanhan testamentin eskatologia liittyy tunnusomaisesti historiaan ja Israelin kansan tulevaisuuteen. Monissa kiertävän aikakäsityksen uskonnoissa eskatologia oli liitetty luonnon tapahtumiin ja vuotuisjuhlien rituaaleihin. Lineaarisen aikakäsityksen uskontoja ovat juutalaisuuden lisäksi etenkin kristinusko ja islam. Danielin kirjassa esitetään neljä peräkkäistä valtakuntaa, jotka ovat kultainen, hopeinen, vaskinen ja rautainen. Käsitys neljästä aikakaudesta liittyy mahdollisesti Persian zarathustralaisuuteen.
Vanhan testamentin profeetat julistivat Jumalan tuomiota, ellei kansa tee parannusta. Tuomiota seuraisi pelastus, joka tulisi myös pakanakansoille. Juutalaiseen apokalyptiikkaan kuuluivat ennustukset maailmanlopusta ja Ihmisen Pojasta, joka tulee tuomitsemaan kansoja. Tuomiopäivää edeltäisi kuolleiden ylösnousemus.
Kristillinen eskatologia.
Kristinuskossa eskatologia on erityisesti uskoa Jumalan valtakuntaan, rauhan ja vanhurskauden tilaan, joka täydentyy maailman lopussa. Jeesuksen ajan juutalaisuudessa oli voimakas Jumalan valtakunnan ja pelastajan, Messiaan, odotus. Kristinuskon mukaan Jeesuksen kuolema, ylösnousemus ja Pyhän Hengen saaminen helluntaina olivat eskatologisia tapahtumia, jotka merkitsivät Jumalan valtakunnan tuloa. Lopullisesti valtakunta toteutuisi Jeesuksen toisen tulemisen myötä.
Raamatussa eskatologiasta kertoo erityisesti Johanneksen ilmestys, joka viittaa Vanhan testamentin Hesekielin kirjaan ja Danielin profeettakirjaan. Myös apokryfiset kirjat kuten Hermaan Paimen käsittelevät viimeisten aikojen tapahtumia.
Kristinuskon piirissä on eri aikoina tehty tarkempia ennustuksia lopun ajan tapahtumista. Etenkin kriisikausina apokalyptiset mielialat ovat lisääntyneet. Käsitystä, jonka mukaan Kristus perustaa maan päälle tuhatvuotisen valtakunnan eli millenniumin, kutsutaan kiliasmiksi tai millennialismiksi. Kristilliset teologit ovat olleet erimielisiä, onko tämänpuoleista tuhatvuotista valtakuntaa odotettava. Vapaiden suuntien kristilliset kirkot näkevät usein lopun merkkien käyvän juuri nyt toteen. Raamatun teksteistä etsitään tukea oman yhteisön näkemyksille. Etenkin luterilainen suhtautuminen eskatologiaan on kuitenkin hyvin pidättyväistä.
Islamilainen eskatologia.
Islamiin kuuluu usko elämän jatkumisesta tuonpuoleisessa maailmassa. Ihminen joutuu joko Helvettiin tai Paratiisiin sen mukaan, miten kukin tuomitaan viimeisellä tuomiolla. Koraanissa toistuvana aiheena on lupaus hurskaita odottavasta Paratiisista ("Janna"), joka on nautintojen ylenpalttinen tyyssija. Vielä yleisempi on varoitus uskottomia odottavasta Helvetistä ("Jahannam"). Islamilainen eskatologia perustuu sekä Koraaniin että islamilaiseen perimätietoon, joka löytyy 800-luvulla kirjatuista "haditheista".
"Sahih al-Bukhari" sisältää hadithin, joka on perusteellinen luettelo lopun ajan ennusmerkeistä. Lopun aikojen tuloa ennakoi Antikristuksen ("ad-Dajjal") saapuminen. Antikristuksella on vain yksi silmä, ja hänen otsaansa on kirjoitettu sana "kafir" (uskoton). Antikristuksen ja siihen liittyneen Pedon saapumiseen liittyy yleinen moraalinen rappio. Kaikilla on rahaa ja rakennetaan korkeita taloja, mutta vallalla on tapojen turmelus ja moraalittomuus, missä sotiminen ja murhatyöt lisääntyvät ja tieto uskonnosta alkaa kadota. Taivas muuttuu verenkarvaiseksi, myrskytuulet ja sateet yltyvät, kuu katoaa, vuoret häviävät ja maa muuttuu tasaiseksi. Ajankulku nopeutuu, luonnonkatastrofit ja savu peittävät maan. Lopulta aurinko nousee lännestä.
Sodan Antikristusta vastaan aloittaa "Mahdi", joka tuo mukanaan oikeudenmukaisuuden ja ajaa vääryyden pois. Šiialaiset katsovat, että hän on kätkeytynyt 12. imaami, mutta sunnit eivät ole yhtä varmoja tästä. Jeesus palaa maan päälle yhdessä Mahdin kanssa sotimaan Antikristusta vastaan ja surmaa tämän. Hän voittaa myös Gogin ja Magogin. Jeesus kuolee ennen viimeistä tuomiota, ja hänet haudataan Medinaan Muhammedin viereen. 
Varsinainen viimeinen tuomio tapahtuu, kun maailmanhistoria loppuu ja kuolleet nousevat haudoistaan Jumalan eteen tuomittaviksi. Israfil on enkeli, joka Viimeisellä tuomiolla puhaltaa pasuunaan, ”jolloin kaikki, jotka ovat taivaassa tai maassa, vaipuvat tiedottomina maahan paitsi ne, jotka Jumala säästää” (Koraani 39:68). Jokaisen osalta sekä hyvät että pahat teot on kirjattu kirjaan, jota tuomitut itse pitelevät. Tekoja vertaillaan laskemalla yhteen niiden painot enkeleiden Gabriel ja Mikael valvoessa. Tuomion toimeenpano tapahtuu niin, että kukin pannaan kävelemään Helvetin tulen yläpuolella olevaa siltaa ("sirat") pitkin. Silta on terävämpi kuin miekka ja ohuempi kuin hius. Ne, joiden synnit ovat painavampia kuin hyvät teot, menettävät tasapainonsa ja syöksyvät Helvettiin. Hurskaat selviytyvät ja pääsevät Paratiisiin. Tarina sillasta on samankaltainen kuin zarathustralaisuudessa.