tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Final Sign of Evil

The Final Sign of Evil on Sodomin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2007. Albumin vinyylipainos julkaistiin helmikuussa 2008. Albumilla soittaa Sodomin alkuperäinen "In the Sign of Evil" -EP:n aikainen kokoonpano. Albumin vinyyliversio on tuplavinyyli aukeavilla kansilla, jossa on enemmän vanhoja promo-kuvia kuin CD-versiolla.
Afula

Afula () on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Sen väkiluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 49 169. Kaupungista käytetään lempinimeä ”Laakson pääkaupunki”, joka viittaa Jisreelin tasankoon.
Historia.
Nykyisen Afulan lähistöltä on löydetty merkkejä asutuksesta kalkoliittisen kauden ja varhaisen pronssikauden vaihteelta. Nimi Afula on johdettu mahdollsiesti heprealais-kanaanilaisesta juuresta "ofel" eli vapaasti kääntäen linnan torni. Paikka mainitaan mahdollisesti faarao Thutmosis III:n valtakaudelta peräisin olevassa luettelossa. Myöhemmin paikalla sijaitsi al-’Afula-niminen pieni arabikylä, jota asutettiin ensimmäiseen maailmansotaan saakka. Napoleon kukisti Osmanien valtakunnan joukot Afulan lähellä käydyssä taistelussa vuonna 1799. Vuonna 1905 Afulaan rakennettiin Haifata Damaskokseen kulkenut rautatie ja vuonna 1913 se yhdistettiin toisella rautatiellä Jeninin kautta Nablukseen. Molemmat jäivät pois käytöstä 1930- ja 1940-luvuilla.
Nykyisen Afulan perusti American Zion Commonwealth -järjestö vuonna 1925. Afulasta kaavailtiin Jisreelin laakson juutalaisten siirtokuntien keskusta, mutta suunnitelma ei toteutunut sen kaavaillussa mittakaavassa. Muut siirtokunnat alkoivat tarjota omia palvelujaan tai käyttivät Haifan tarjontaa. Kaupunki alkoi kasvaa voimakkaammin vasta Israelin itsenäisyyssodan jälkeen, jolloin sinne asettui Israeliin muuttavia juutalaisia siirtolaisia. Kaupungin asukasluku vuonna 1948 oli noin 2 500 ja 1960-luvun lopussa 17 000. Jonkin matkan päähän vanhasta Afulasta sijaitsevalle kukkulalle perustettiin Afulah Illit eli Ylä-Afula. Afulasta tehtiin hallinnollisesti kaupunki vuonna 1972.
Talous.
Afulassa sijaitsee suuri sokerinjalostamo, tekstiilitehtaita ja nylontehdas. Kaupungissa sijaitsee myös Kuppat Holimin sairaala.
Väestö.
Afulan asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 49 169. Monet kaupungin asukkaista ovat entisen Neuvostoliiton, Latinalaisen Amerikan ja Etiopian alueelta tulleita siirtolaisia.
Norman Wisdom

Norman Wisdom (4. helmikuuta 1915 – 4. lokakuuta 2010) oli brittiläinen näyttelijä ja koomikko, joka sai urallaan muun muassa parhaan uuden tulokkaan Bafta-palkinnon vuonna 1954 ensimmäisestä elokuvastaan "Nokkela Norman tavaratalossa". Hän toimi myös laulajana.
Elämä.
Varhaiset vaiheet.
Wisdom syntyi Marylebonessa, Lontoossa. Hänen vanhempansa Frederick Wisdom ja Maud o.s. Targett olivat menneet naimisiin vuonna 1912. Isä työskenteli autonkuljettajana ja äiti ompelijana. Vanhemmat kuitenkin erosivat, ja Norman päätyi lastenkotiin Dealiin, Kentin kreivikuntaan. 
Wisdom oli toisen maailmansodan veteraani. Hänen vuotensa olivat olleet työntäyteisiä jo ennen sotaa ja siihen liittynyttä palvelua Intiassa.
Ura.
Wisdom jätti armeijan vuonna 1946 ja eteni sitä seuranneella viihdetaiteilijan urallaan nopeasti. Hän teki yhteistyötä taikuri David Nixonin kanssa; jo tällöin hän omaksui itselleen ominaisen ulkoasun, josta hän myöhemmin tuli tunnetuksi. 
Wisdom alkoi tehdä komediaelokuvia 1950-luvun alussa. Hän oli koko vuosikymmenen ajan huippusuosittu, mutta menestys alkoi hiipua 1960-luvun loppua kohden. Vuonna 1966 hän lähti Yhdysvaltoihin, jossa hän sai Tony-ehdokkuuden työstään Broadway-musikaalissa "Walking Happy". Menestyksestään huolimatta hän palasi jo pian Lontooseen. 
Myöhemmällä urallaan Wisdom esiintyi muun muassa "Vielä virtaa" -sarjassa 1990-luvun kuluessa. Erityisen suosittu näyttelijä oli Albaniassa, jonka ainoa sallittu länsimainen näyttelijä hän oli Enver Hoxhan diktatuurin vuosina. Hänet lyötiin ritariksi 6. kesäkuuta 2000.
Vetäytyminen.
Wisdom ilmoitti vetäytymisestään viihdealalta 90-vuotispäivänään helmikuussa 2005. Hänen aikomuksenaan oli jatkossa viettää hiljaista elämää kotonaan Mansaarella. Hänen lempiharrastuksiinsa kuuluivat autoilu ja golf. Vuonna 2006 hänet vietiin hätätilassa sairaalaan Liverpooliin, josta hänet kotiutettiin sydämentahdistimen asettamisen jälkeen. Tammikuussa 2007 hän teki lyhyen comebackin elokuvassa "Expresso", joka sai kantaesityksensä Cannesin elokuvajuhlilla 27. toukokuuta. 
12. heinäkuuta 2007 Wisdom muutti hoitokotiin Ballasallaan. Hän kärsi vaskulaarisesta dementiasta. Hänen kirjajulkaisujensa joukkoon lukeutuu omaelämäkerta "My Turn: Autobiography" vuodelta 2002.
Wisdom oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen sota-ajalla solmittu liitto oli lyhyt. Lokakuussa 1947 Wisdom solmi toisen avioliittonsa Freda Simpsonin kanssa. He saivat kaksi lasta, pojan ja tyttären, mutta erosivat vuonna 1969.
Tananruostegueretsa

Tananruostegueretsa eli tanangueretsa ("Piliocolobus rufomitratus") on afrikkalainen apinalaji. 
Ulkonäkö ja koko.
Tananruostegueretsa kasvaa noin puoli metriä pitkäksi. Sen selkäpuoli on musta, rinta ruosteenruskea. Harmaa häntä on yli puolimetrinen. Painosta on eri arvioita, kuusi kiloa lienee jonkinlainen keskipaino. 
Levinneisyys.
Tananruostegueretsoja elää vain Keniassa, Tanajoen alajuoksulla sekä joen suistossa. Metsien tuhoaminen on pirstonut lajin elinaluetta, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto arvioi vuonna 2019 sen olevan äärimmäisen uhanalainen. Lajin kanta on noin tuhat yksilöä, ja se elää poliittisesti epävakaalla alueella, jonka suojelutilanne on heikko ja jonka luonnonvaroja käytetään varsin sääntelemättömästi.
Elintavat.
Tananruostegueretsat elävät puissa perheryhminä, joihin kuuluu yksi tai kaksi aikuista koirasta ja naaraita sekä keskenkasvuisia alle kolmivuotiaita poikasia. Ne ruokailevat yleensä aamuhämärissä ja lepäävät keskipäivän kuuman ajan.
Dee Bradley Baker

Dee Bradley Baker (s. 31. elokuuta 1962 Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan monipuolisista äänistään ja erityisesti hirviöiden äänistä. Baker tunnetaan erityisen hyvin Tähtien Sodan kloonien ääninäyttelemisestä, sarjoissa , Rebels ja .
Elämäkerta.
Baker syntyi Indianassa, josta hän muutti nuorena Greeleyhin Coloradoon, jossa Baker vietti lapsuutensa. Hän aloitti näyttelemisen yhdeksänvuotiaana musikaaleissa, oopperoissa ja teatterinäytelmissä sekä stand up -koomikkona. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1981 Baker alkoi opiskella collegessa filosofiaa ja saksan kieltä. Hän valmistui Colorado Collegesta vuonna 1986, minkä jälkeen hän jatkoi uraansa teatterinäyttelijänä, koomikkona ja laulajana. Myöhemmin 1990-luvulla Baker muutti Los Angelesiin, jossa hän aloitti ääninäyttelemisen.
Baker asuu Burbankissa, Kaliforniassa vaimonsa ja kahden tyttärensä kanssa.
Ääninäyttelijänä.
Bakerin ura ääninäyttelijänä sai alkunsa hänen esiintyessään teatterissa Walt Disney Worldissä, jossa Nickelodeonin tuottajat huomasivat hänen kykynsä. Uuden työnsä puolesta Bakerin täytyi muuttaa Los Angelesiin, jota hän aluksi piti kauheana paikkana. He tarjosivat vuonna 1993 Bakerille töitä televisio-ohjelmassa "Legends of the Hidden Temple", jossa hän oli kuuluttajaäänenä ja jättimäisenä puhuvana kivenä.
Uransa aikana Baker on esiintynyt yli 150 animaatiosarjassa, kuten "Cow &amp; Chicken, Tehotytöt, Paavo Pesusieni, Mike, Lu &amp; Og, , Teen Titans, Duck Dodgers" ja "Avatar". Lisäksi hän on tehnyt myös ääniä useimmiten hirviöille ja muukalaisolennoille eri videopeleihin, joista tunnetuimmat ovat "Halo 2"- ja "Halo 3" -pelit (hahmo Gravemind). Baker on tehnyt äänirooleja niin näytelmäelokuviin kuin animaatioelokuviin, joista kenties merkittävin oli "Space Jamissa", jossa hän oli Repe Sorsan äänenä. Useimpien muiden ääninäyttelijöiden tavoin Baker ei ole koskaan saanut suurta pääroolia animaatioelokuvissa ja on lähinnä tehnyt pieniä äänirooleja elokuviin. Vuodesta 2007 lähtien esitetyssä "Finias ja Ferb" -sarjassa Baker esittää Nokkaeläin-Perryä. Bakerin mukaan hän äänitti hahmon äänen kerran, minkä jälkeen sarjan tuottanut Walt Disney Television Animation on käyttänyt samaa ääntä joka jaksossa, jossa hahmo esiintyy.
Baker on myös kertonut, ettei ääninäytteleminen ole yksinkertaista, mutta usein alalla työskentelevät tuottajat olettavat niin. Hänen mielestään turhauttavinta ääninäyttelijän työssä on katsoa, kuinka kuuluisat näyttelijät vievät heidän töitään lähinnä animaatioelokuvissa. Tämä on Bakerin mielestä turhauttavaa siksi, että alalla on paljon lahjakkaampia ihmisiä ja he tekevät työnsä huomattavasti pienemmällä palkalla.
Syksyllä 2009 Top of the Limit -sivusto sijoitti Bakerin viidennelle sijalle laatimassaan kymmenen parhaan videopelien ääninäyttelijän listassa.
Helmikuussa 2012 Baker sai Annie-ehdokkuuden kloonisotilaiden roolista "".
Ali Baba (albumi)

Ali Baba on Lea Lavenin vuonna 1990 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Polarvox Oy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sovittanut Veikko Samuli.
RS-24 Jars

RS-24 Jars () tai Topol-MR (Naton koodinimi SS-27 Mod 2) on Venäjän vuonna 2010 käyttöön ottama mannertenvälinen ohjus. Tämän ohjuksen uskotaan kantavan 3*150-200 kt ydinkärkeä (MIRV). Ohjus on monikärkisenä eräs vastasiirto ohjustentorjuntajärjestelmille. Ohjustyyppi korvasi 1970-luvulta peräisin olleet SS-18:n ja SS-19:n.
Ohjus on kooltaan järeä. Se on 22,5 metriä pitkä ja halkaisijaltaan 2 metriä. Laukaisupaino on 49 000 kilogrammaa ja kantama 2 000–10 500 kilometriä.
Kehittely ja käyttöönotto.
Ohjuksen kehittelystä on vastannut Moskovan termisen teknologian instituutti ja ohjus rakennettiin muunnoksena Topol-M-ohjuksesta. Kehitystyötä johti Venäjän akatemian jäsen, akateemikko Juri Solomonov. 
Ohjusta testattiin maalis- ja joulukuussa 2007 sekä joulukuussa 2008. 
Toukokuussa 2007 liikuteltavalta alustalta Plesetskistä ammuttu ohjus osui alle tunnin päästä 6 000 kilometriä itään sijaitsevalle kohdealueelle eli Kuran ohjustestialueelle Kamtšatkan niemimaalla. 25. joulukuuta 2007 ohjusta testattiin uudelleen onnistuneesti. Myös tällöin ohjus laukaistiin Plesetskin kosmodromilta Pohjois-Venäjältä noin 6 000 kilometrin päähän Kamtšatkan niemimaalle.
Ensimmäiset ohjuskokeet tehtiin liikkuvalta alustalta laukaisten, mutta sittemmin ohjuksia on sijoitettu myös ohjussiiloihin. Käyttöönotto tapahtui vuonna 2010 (liikuteltavat ohjukset) ja 2014 (ohjussiiloihin sijoitetut). Erään yhdysvaltalaisarvion mukaan Venäjällä olisi alkuvuonna 2024 ollut 180 liikuteltavaa ja 24 siiloihin sijoitettua RS-24 Jars (Mod 2) -ohjusta.
Uutistoimisto Tassin mukaan Venäjä olisi vuosien 2012-2020 aikana koelaukaissut kymmenen kertaa RS-24 Jars -ohjuksen onnistuneesti. Esimerkiksi syksyn 2017 Zapad -sotaharjoituksessa Venäjä koelaukaisi ilman ydinlatausta olleen RS-24 Jars -ohjuksen. Laukaisu suoritettiin Plesetskin laukaisukeskuksesta ja ohjus lensi noin 6 000 kilometrin matkan ennen kuin sen useat taistelukärjet iskeytyivät Kuran ohjustestialueelle Kamtšatkan niemimaalla. Sittemmin muun muassa helmikuussa 2022 ohjustyypillä suoritettiin koelaukaisu.
Mustasukkaisuutta (albumi)

Mustasukkaisuutta on Lea Lavenin vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli.
Kortit kertoo kohtalomme

Kortit kertoo kohtalomme on Lea Lavenin vuonna 1988 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä, CD-levynä ja C-kasettina Oy Bluebird Ab. Laven osallistui vuonna 1988 MTV:n Syksyn sävel -kilpailuun albumin kappaleella "Siihen on syy".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Veikko Samuli, ellei toisin mainittu.
Kreikka Eurovision tanssikilpailussa

Kreikka osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen, Lontoossa, Isossa-Britanniassa vuonna 2007 järjestettyyn Eurovision tanssikilpailuun, jossa maa sijoittui sijalle 13. Kreikkaa edustivat tuolloin Ouranía Kollioú ja Spýros Pavlídis.
Kreikka oli vuoden 2007 kilpailun 13. pistemäärällä 31. Kreikalle pisteitä antoivat seuraavat maat: Iso-Britannia (5), Saksa (5), Itävalta (4), Liettua (4), Venäjä (4), Portugali (2), Puola (2), Sveitsi (2), Alankomaat (1), Ruotsi (1) ja Tanska (1). Vuoden 2008 kilpailussa, Britannian Glasgow'ssa, Kreikka oli 7. pistemäärällä 72. Tuolloin maata edustivat Iásonas Rodítis ja Tonja Kosovich.
Etelä-Afrikan luonto

Etelä-Afrikan luontoon kuuluu viisi erilaista kasvillisuusvyöhykettä: fynbos, metsä, karoo, heinikko ja savanni. Noin 10 % kaikista maailman kukkivista kasveista löytyy Etelä-Afrikan alueelta. Jo pelkästään Kapmaassa on enemmän erilaisia kasvilajeja kuin koko Isossa-Britanniassa. Etelä-Afrikan biodiversiteetti on arvioitu kolmanneksi merkittävimmäksi maailmassa. Etelä-Afrikassa esiintyy arviolta 5,8 % kaikista maailman nisäkäs- ja 8 % lintulajeista, 4,6 % matelijoista, 16 % suolaisen veden kaloista ja 5,5 % hyönteislajeista. Kaksi biodiversiteetiltään merkittävintä aluetta ovat niin sanottu "Cape Floral Kingdom" fynbosilla ja kostea karoo, joka on ainoa biodiversiteetiltään merkittävä aroalue maailmassa. Monet eläinlajeista ovat kuitenkin uhanalaisia.
Etelä-Afrikan pinta-alasta 1,5 % on metsää ja suojeltuja alueita on 6 %. Vuonna 1996 maassa oli 422 suojelualuetta, joiden kokonaispinta-ala oli 6,7 miljoonaa hehtaaria. Etelä-Afrikassa sijaitsevat Swartbergin vuoristo, Lohikäärmevuoret ja Sudwalan luolat.
Fynbosin kasvillisuusvyöhyke sijaitsee maan lounaisosissa ja sen lajisto koostuu pääasiassa kanervakasveista, proteoista ja ruohomaisista restiokasveista. Alueen kasveihin kuuluva kuningasprotea on Etelä-Afrikan kansalliskukka. Vaikka Etelä-Afrikassa kasvaa yli tuhat kotoperäistä puulajia, ovat suuret puut varsin harvinaisia monissa maan osissa. Maassa on kuitenkin laajoja metsiä Knysna-Tsitsikamman alueella ja Mpumalangan ja Limpopon provinssien koillisosissa, jossa puusto koostuu käpypalmuista. Maan pohjoisosissa kasvaa myös apinanleipäpuita.
Eläimistö.
Etelä-Afrikan kotoperäisistä eläimistä tunnetuimpia ovat niin sanotut "viisi suurta" eli "big five": norsu, leijona, sarvikuono, leopardi ja kafferipuhveli, jotka elävät bushveld- ja savannialueilla. Krugerin luonnonpuistossa on yli 9 000 norsun ja 20 000 puhvelin kanta. Aikaisemmin lähes sukupuuttoon kuolleen leveähuulisarvikuonon kanta on saatu elpymään ja Krugerissa asuu nykyisin yli 3 000 yksilöä. Krugerin lisäksi myös muissa maan kansallispuistoissa kuten Hluhluwe Umfolozissa ja Pilanesbergissä on kaikki viisi "big fiveen" kuuluvaa lajia. Suurista kissaeläimistä leijonan levinneisyysalue rajoittuu lähes yksinomaan maan kansallispuistoihin, mutta leopardeja tavataan suuremmalla alueella, mukaan lukien eteläisessä Kapmaassa ja maan pohjoisosissa. Gepardin kanta on varsin pieni ja rajoittuu maan pohjoisimpiin osiin ja luonnonpuistoihin.
Etelä-Afrikassa esiintyy noin 850 lintulajia, joista noin 50 on kotoperäisiä. Tunnetuimpia lintulajeja ovat strutsi, joita esiintyy lähes koko maassa, sarvinokat, kurjet, useat kotka- ja korppikotkalajit.
Etelä-Afrikan rannikkovesillä esiintyy kahdeksaa eri valaslajia. Niistä yleisimmin havaittu on mustavalas, joka poikii rannikon lahdenpoukamissa. Laji metsästettiin aikoinaan lähes sukupuuttoon, mutta suojelun myötä sen kanta on vahvistunut. Maan aluevesillä esiintyy yli 2 000 kalalajia eli 16 % kaikista maailman kalalajeista. Kaupallisesti merkittävimpiä kaloja ovat sardiinit ja kummeliturskat.
Alfred Kirwa Yego

Alfred Kirwa Yego (s. 28. marraskuuta 1986) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Yego voitti vuonna 2004 Kenian nuorten mestaruuden 800 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti samalla matkalla hopeaa Grosseton nuorten MM-kisoissa ajalla 1.47,39. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa alkuerissä. Kauden lopussa hän juoksi kuudenneksi. Vuonna 2006 Yego voitti Afrikan-mestaruuskilpailuissa 800 metrin pronssia ajalla 1.46,85 ja sijoittui kauden lopussa kahdeksanneksi. Yego voitti Osakan MM-kisoissa 2007 MM-kultaa. Pekingissä 2008 Yego sijoittui olympiafinaalissa kolmanneksi saaden pronssia. Berliinin MM-kisoissa 2009 Yego voitti 800 metrin hopeaa ajalla 1.45,35. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2010 Nairobissa Yego sijoittui hopealle. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli seitsemäs.
Sex &amp; Violins

Sex &amp; Violins on Rednex-yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1995. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen tunnetuimmaksi kappaleeksi nousseen ”Cotton-Eye Joen” sekä radiohitiksikin nousseen kappaleen ”Wish You Were Here”.
Levy pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa. Parhain sijoitus oli sija 14. viikolla 31 vuonna 1995.
Thersandros

Thersandros () oli kreikkalaisessa mytologiassa Polyneikeen ja Argeian poika ja Theban kuningas. Hänellä oli puolisonsa Demonassan kanssa poika Tisamenos.
Epigonien taistelu.
Kymmenen vuotta sen jälkeen, kun seitsemän sotapäällikköä olivat hyökänneet Thebaan valloittaakseen kaupungin, ja epäonnistuneen sotaretken aikana Thersandroksen isä oli saanut taistelussa surmansa, näiden pojat, epigonit, aloittivat uuden hyökkäyksen kaupunkia vastaan. Kuten ensimmäisen retken aikana, jolloin Amfiaraos oli aluksi kieltäytynyt osallistumasta, niin nyt hänen poikansa Alkmaion osoitti hyvin vähäistä kiinnostusta hyökkäystä kohtaan. Thersandros sai lahjottua tämän äidin Erifylen viitalla, jolloin tämä houkutteli poikansa Alkmaionin ja Amfilokhoksen osallistumaan sotaan aivan kuten hän oli kymmenen vuotta aiemmin tehnyt aviomiehelleen.
Siinä missä epigonien isät olivat epäonnistuneet, heidän poikansa saivat Theban vallattua. He kukistivat Laodamaksen, Thersandroksen serkun ja tämän armeijan, ja Thersandroksesta tuli Theban kuningas.
Troijan sota.
Thersandros tuki Agamemnonia Troijan sodassa. Kreikkalaisten ensimmäinen yritys valloittaa Troija kuitenkin epäonnistui heidän noustua erehdyksessä maihin Myysian rannikolla. Telefos, Herakleen poika, hyökkäsi heitä vastaan ja ajoi heidät takaisin aluksilleen. Vaikka Thersandroksen kerrotaan taisteleen kreikkalaisista urheimmasti, hän tuli Telefoksen surmaamaksi ja haudattiin Elaiaan.
Vergilius kuitenkin mainitsee Thersandroksen niiden sankareiden joukossa, joiden kerrottiin olleen Troijan hevosen sisällä.
Thersandroksen kuoleman jälkeen Peneleos nousi Theban hallitsijaksi Tisamenoksen sijasta, koska tämä oli vielä liian nuori kuninkaaksi.
Lähelläsi

Lähelläsi on Lea Lavenin vuonna 2003 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut MTG – Musiikkituottajat Group Oy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Jussi Eriksson.
Anund Jakob

Anund Jakob (n. 1008 – n. 1050) hallitsi Ruotsia vuosina 1022–1050. Anund Jakob oli Olavi Sylikuninkaan poika.
Anund Jakobin kaksoisnimi tulee, Adam Bremeniläisen mukaan, siitä että svealaiset olivat valmiita hyväksymään kristityn kuninkaan, mutta ei jos hänellä pelkästään oli kristityn nimi. Svealaiset antoivat perinteisesti Anund-nimen henkilöille, joiden nimi oli liian vaikea.
Anund Jakobilla oli ulkopoliittisia pyrkimyksiä ja hän avusti Norjan Olavi Haraldinpoikaa tanskalaista kuningasta Knuut Suurta vastaan Helgeån taistelussa. Länsi-Götanmaan maakuntalain mukaan Anund Jakob (lakikirjoissa hänestä käytetään nimeä "Emund") ylläpiti lakia ja järjestystä ankaralla kädellä, muun muassa polttamalla lainrikkojien talot.
Anund Jakobin jälkeen kuninkaaksi nousi hänen vanhempi velipuolensa, Olavi sylikuninkaan avioton poika Emund Vanha.
Anomalocaris

Anomalocaris oli kambrikauden keskivaiheilta tunnettu suurikokoinen selkärangaton merieläin, joka eli noin 535–520 miljoonaa vuotta sitten.
"Anomalocarikset" lienevät olleet trilobiitteja saalistaneita petoja. Ne olivat vapaasti uivia eläimiä, jotka ilmeisesti etenivät vartalon reunassa olevia ulokkeita liikuttamalla. Niillä oli suuri pää ja suuret verkkosilmät. Näköaisti oli hyvin kehittynyt, sillä silmissä oli 16 000 osasilmää; esimerkiksi kärpäsellä niitä on 3000. Pään alapinnalla sijaitseva suu oli kiekkomainen, sen reunassa oli teräviä hampaita. Suun edestä lähti kaksi kaarevaa piikikästä uloketta, joilla "Anomalocaris" lienee siepannut saaliin ja siirtänyt sen suuhunsa. Kambrikautisiksi eläimiksi "Anomalocarikset" olivat poikkeuksellisen suuria, pituudeltaan 60 senttimetristä kahteen metriin. Suurimmat "Anomalocarikset" olivat yli 20 kertaa suurempia kuin muut sen aikaiset eliöt.
Luokittelu.
"Anomalocaris" on erikoisen ulkomuotonsa vuoksi taksonomisesti ongelmallinen suku. Se luokitellaan pääjaksoon "Lobopodia", jonka arvellaan olevan lähellä niveljalkaisia. Sillä oli kuitenkin muista niveljalkaisista selvästi poikkeavat suu ja kylkilisäkkeet, eikä tiedetä miten läheistä sukua se on muille niveljalkaisille.
Jäännökset.
"Anomalocaris"-fossiileja on löydetty ainakin Australian Emu Baysta, Kanadan Burgess Shalesta ja Kiinan Chengjiangista. "Anomalocaris"-fossiilin kuvasi ensimmäisenä J. E. Whiteaves vuonna 1892 tutkittuaan kanadalaisia trilobiittifossiiliesiintymistä löytyviä kaartuvia fossiileja. Whiteaves piti fossiloitunutta suu-uloketta omalaatuisen katkaravun pyrstönä ja antoi lajille nimen "Anomalocaris canadiensis": sukunimiosa "Anomalocaris" tarkoittaa "outoa katkarapua". Vuonna 1979 paleontologi Derek Briggs huomasi että kyseessä olivat kuitenkin tuntemattomalle niveljalkaiselle kuuluneet ulokkeet, ja vuonna 1985 Whittington ja Briggs rekonstruoivat koko eläimen erikoisen ulkoasun.
Etelä-ndebelen kieli

Etelä-ndebele eli nrebele (omakielinen nimi: "IsiNdebele") on nigeriläis-kongolaisten kielten ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan Etelä-Afrikassa. Se on yksi Etelä-Afrikan tasavallan virallisista kielistä. Ndebeleä äidinkielenään puhuvia on arviolta noin 586 961, ja 1,4 miljoonaa ihmistä osaa sitä. Etelä-Afrikassa puhuttu etelä-ndebelen kieli poikkeaa Zimbabwessa puhutusta saman nimisestä (pohjois-ndebele) kielestä.
Ndebelen kieli kuuluu nguni-kielten ryhmään ja on zulun, xhosan ja swatin sukulainen.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kuningasprotea

Kuningasprotea ("Protea cynaroides") on Etelä-Afrikan kansalliskukka. Sen tieteellinen lajinimi "cynaroides" merkitsee artisokan kaltaista.
Ulkonäkö ja koko.
Kuningasprotea on puuvartinen pieni pensas, jonka lehdet ovat tummanvihreät ja kiiltävät. Useimmat viljelylajikkeet jäävät alle metrin korkuisiksi. Kukinto on halkaisijaltaan 12–30 cm. Suuri kasvi voi tuottaa neljäkymmentä kukintoa vuodessa.
Protean siemenet ovat suuria ja nukkapintaisia ja ne putoavat yleensä vasta ruohikkopalon jälkeen. Jyrsijät ja linnut levittävät niitä. Vain pieni osa siemenistä itää. Viljelyssä kasvia lisätään versopistokkaista.
Käyttö.
Kuningasproteaa käytetään leikkokukkana. Maljakossa nämä kukat kestävät hyvin kuusi viikkoa ja niitä voidaan myös kuivattaa.
Harry Connick, Jr.

Joseph Harry Fowler Connick, Jr. (s. 11. syyskuuta 1967 New Orleans) on yhdysvaltalainen jazz-laulaja ja -pianisti sekä näyttelijä.
Elämä ja ura.
Joseph Harry Fowler Connick, Jr. syntyi 11. syyskuuta 1967 New Orleansissa Louisianan osavaltiossa. Hänen isänsä oli roomalaiskatolinen lakimies ja äiti juutalainen oikeuden tuomari. He omistivat levykaupan. Harry oppi soittamaan kolmevuotiaana ja teki ensimmäisen jazz-levytyksensä 10-vuotiaana. Hän opiskeli nuorena New Orleans Center for the Creative Arts -opistossa.
Koulun jälkeen Connick muutti New Yorkiin, jossa hän kävi Hunter Collegea ja Manhattan School of Music -opistoa. Hänen ensimmäinen aikuisiän albuminsa "Harry Connick Jr." ilmestyi 1987 ja seuraavana vuonna toinen, hänen tuolloisen ikänsä mukaisesti nimetty "20", jolla kuultiin myös hänen lauluaan. Albumit tekivät hänestä tunnetun New Yorkin jazz-piireissä.
Seuraavaksi Connick työsti musiikin menestyselokuvaan "Kun Harry tapasi Sallyn" (1989) ja sai siitä ensimmäisen Grammy-palkintonsa. Elokuvan musiikki oli big bandin säestämiä jazz-standardeja. Connickista tuli elokuvan myötä laajalti tunnettu, ja hän teki maailmankiertueen. Vuonna 1990 hän näytteli ensimmäisessä elokuvassaan "Memphis Belle" ja julkaisi kaksi uutta albumia. Connickin 1990-luvun instrumentaalilevytykset menestyivät jazz-listoilla ja lauletut levytykset poplistoilla. Monet hänen albumeistaan myivät platinaa, ja hän näytteli myös Hollywood-menestyselokuvissa kuten "Independence day – Maailmojen sota" (1996) sekä pääosaa elokuvassa "Copycat – Kopiomurhaaja" (1995).
2000-luvulla Connick on musiikin tekemisen ja elokuvissa näyttelemisen ohella esiintynyt muun muassa "Will &amp; Grace" -tilannekomediasarjassa vuoteen 2006 asti. Syksyn 2005 jälkeen Connick on tehnyt paljon hyväntekeväisyystyötä New Orleansia koetelleen hurrikaani Katrinan uhrien hyväksi. Connick on työskennellyt myös Broadwaylla, mistä hän on saanut Tony-ehdokkuudet sävellys- ja sanoitustöistään sekä näyttelemisestä.
Connick on toiminut vuosina 2014−2016 yhtenä "American Idol" -laulukilpailun kolmesta tuomarista.
Levynmyynti ja tunnustukset.
Connick on julkaissut yhteensä 29 albumia, joita on myyty 28 miljoonaa kappaletta. Hän on levyttänyt enemmän listaykkösalbumeja kuin yksikään toinen yhdysvaltalainen jazz-artisti. Hän on saanut kolme Grammy-palkintoa ja yhden Emmy-palkinnon.
Yksityiselämä.
Connick on ollut vuodesta 1994 naimisissa teksasilaisen malli Jill Goodacren kanssa. Parilla on kolme tytärtä. Connickin nykyinen asuinpaikka on Connecticut.
Candi Milo

Candyce Anne Rose "Candi" Milo (s. 9. tammikuuta 1961 Palm Springs, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on saanut kaksi Annie-ehdokkuutta vuosina 2003 ja 2004.
Elämäkerta.
Milo syntyi Palm Springs, Kaliforniassa, jossa hän kävi koulua aina high schooliin asti. Milo esiintyi jo 16-vuotiaana huvipuistoissa laulajana ja erityisesti Anaheimin Disneylandissä. Milo muutti Los Angelesiin, jossa hän työskenteli stand up -koomikkona ja laulajana. Milon ura koomikkona edistyi laulajan uraa paremmin ja hän muun muassa esiintyi televisiosarjoissa, kuten "Comedy Express" ja "Evening at the Improv".
Milolla on yksi lapsi, jonka kanssa hän asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Hänen isänsä Tony Milo oli lapsinäyttelijä.
Ääninäyttelijänä.
Milo teki myös näytelmärooleja vuosien 1984–1990 aikana elokuvissa ja muutamia vierailevia esiintymisiä televisiossa, kuten "The Tonight Show Starring Johnny Carson" -ohjelmassa, jonka myötä hän sattumalta ryhtyi ääninäyttelijäksi elokuvan "Cool World" myötä, jossa Milo loi 12:lle eri hahmoille ääniä. Samalla hänestä on tullut yksi tunnetuimmista ääninäyttelijöistä ja on luonut yli 200:lle animaatiohahmolle ääniä.
Milo on ääninäytellyt animaatioissa, kuten "ChalkZone", "Tiny Toons", "Mucha Lucha", "Astro Boy", "The Life and Times of Juniper Lee", "Pet Alien", "W.i.t.c.h.", "Cow &amp; Chicken" ja "Dexterin laboratorio", jossa hän korvasi uransa lopettaneen Christine Cavanaughin äänittämän Dexterin.
Heikkilänjärvi

Heikkilänjärvi on järvi Juopulin kylässä Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee kyläkeskuksen eteläreunalla noin seitsemän kilometrin päässä Ylikiimingin taajaman itäpuolella.
Heikkilänjärvi on rannoiltaan rikkonainen järviallas, jonka suurin pituus itä–länsisuunnassa on 1,1 kilometriä ja suurin leveys 0,7 kilometriä. Järvessä on yksi pieni saari. Järven pohjoisranta rajoittuu avosuohon, Juopulinsuohon, ja järven etelärannalla leviää Kotisuo. Muut rannat ovat osittain suomaastoa, mutta pääasiassa kiinteää rantaa. Asuinrakennuksia on ainoastaan järven lounaisrannalla, jossa sijaitsee Heikkilän rakennusryhmä. Muut rakennukset ovat loma-asuntoja.
Kunnostushanke.
Järven kunnostamisesta on tehty kunnostushankealoite Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskukselle syksyllä 2006. Järven kunnostustarve aiheutuu rehevöitymisestä, korkeista typpipitoisuuksista sekä vedenpinnan laskusta. Järvessä on myös esiintynyt kalakuolemia. Typpipitoisuuksien nousun syyksi ei voitu määrittää tavanomaisia kasvimassan mätänemisestä ja peltojen valumavesistä aiheutuvia pitoisuuksien kohoamisia. Myöskään järven vedenpinnan alenemisen syytä ei kyetty selvittämään.
G. H. Hardy

Godfrey Harold Hardy (7. helmikuuta 1877 Cranleigh, Surrey – 1. joulukuuta 1947 Cambridge) oli englantilainen matemaatikko, joka kehitti lukuteoriaa ja matemaattista analyysiä. Hänet muistetaan myös matematiikan olemusta käsittelevän esseen "Matemaatikon apologia" (1940) kirjoittajana. Teos käsittelee myös luovuutta ja sen menettämisen tuskaa. Hardy valittiin Royal Societyn jäseneksi (FRS) vuonna 1910.
Elämäkerta.
Hardy syntyi koulutettuun, mutta taloudellisesti vaatimattomaan perheeseen. Hänen isänsä oli tuohon aikaan pienen Cranleigh-yksityiskoulun kuvaamataidon opettaja ja taloudenhoitaja, äiti puolestaan Lincolnissa toimineen opettajanvalmistuslaitoksen vanhempi opettaja. Sekä isä ja äiti olivat lahjakkaita matematiikassa ja Hardy peri heidän taitonsa, osoittaen lahjakkuutensa jo lapsena. Hardyn kerrotaan muun muassa jakaneen ajankulukseen virsien numeroita tekijöiksi ja kirjoittaneen kaksivuotiaana miljoonien suuruisia lukuja.
Koulussa Hardy oli ujo, mutta menestyi siitä huolimatta hyvin ja hänestä tuli luokkansa priimus. Hardyn vahvuutena oli tuolloin erityisesti matematiikka, jonka avulla hän pyrki olemaan jossain selvästi muita luokkatovereitaan parempi. 12-vuotiaana Hardy sai stipendin Winchesterin yksityiskouluun, jota pidettiin Englannin arvostetuimpana matemaattisena kouluna. Matematiikan opetusta hän sai luokkansa ainoana oppilaana ja pärjäsi hyvin myös klassisissa aineissa. Hardy ei itse pitänyt koulustaan, vaikka nauttikin saamastaan opetuksesta. Valmistumisensa jälkeen Hardy ei enää koskaan vieraillut Winchesterissä.
Winchesteristä Hardyn tien ”olisi kuulunut” viedä Oxfordin yliopiston New Collegeen, mutta hän päätyikin sen sijaan Cambridgen yliopiston Trinity Collegeen vuonna 1896. Hän valmistui vuonna 1899 ja valittiin fellow’ksi 1900. Hardy toimi matematiikan luennoitsijana Trinityssä 1906–1919. Trinityssä Hardy ajautui ensi kertaa ongelmiin ateisminsa kanssa kieltäydyttyään periaatesyistä menemästä lainkaan kirkonmenoihin, jotka olivat Trinityssä pakollisia.
Vuonna 1914 Hardystä ja intialaisesta matemaatikosta Srinivasa Ramanujanista tuli läheiset yhteistyökumppanit, kun Hardy huomasi Ramanujanin matemaattiset kyvyt. Kun Paul Erdős kysyi Hardyltä haastattelussa, mikä tämän paras anti matematiikalle oli, Hardy vastasi sen olleen Ramanujanin löytäminen. Lukua 1729 kutsutaan myös Hardyn–Ramanujanin luvuksi heidän mukaansa. 
Luonne.
Hardya kuvattiin ”anti-narsistiksi”, joka ei suostunut tekemään itsestään isoa numeroa. Hän ei muun muassa sietänyt lainkaan, että hänestä otettiin valokuvia ja joidenkin arvioiden mukaan Hardysta on säilynyt vain viisi valokuvaa. Hardylla ei ollut myöskään kotonaan lainkaan peilejä, joiden edessä hän olisi siistiytynyt ennen työpäivän alkua. ”Anti-narsistisuudestaan” huolimatta Hardy tunnettiin itsepäisenä henkilönä, joka oli valmis puolustamaan aatettaan.
Hardy oli ateisti, mikä ajoi hänet ristiriitoihin uskonnollisen perheensä kanssa.
Hirola

Hirola eli hunterinantilooppi ("Beatragus hunteri") on itäisessä Afrikassa elävä äärimmäisen uhanalainen lehmäantilooppilaji. Se luettiin aiemmin topiantilooppien sukuun ("Damaliscus"), mutta on sittemmin erotettu omaan "Beatragus"-sukuunsa.
Ulkonäkö ja koko.
Hirolaa on joskus kutsuttu "nelisilmäantiloopiksi", koska sen silmien alanurkissa on voimakkaat tummat rauhaset. Hunterinantilooppi painaa 75–160 kg. Sen turkki on väriltään hiekanruskea. Lyyranmuotoiset sarvet muistuttavat impalan sarvia.
Levinneisyys.
Hirola elää luonnonvaraisena Pohjois-Kenian ja Etelä-Somalian rajamailla. Niitä on istutettu myös Etelä-Keniassa sijaitsevaan Tsavon kansallispuistoon vuonna 1963. Ei tiedetä tarkkaan, mistä lajin voimakas väheneminen johtuu; ainakin hirolan metsästäminen on melko vähäistä lajin nahan heikkolaatuisuuden vuoksi. Mahdollinen osasyy on kilpailu sen elinalueilla laiduntavan karjan kanssa.
Elintavat ja ravinto.
Hirolat laiduntavat puoliaavikolla ja syövät siellä ruohoa. Yleisin ruokailuaika on varhain aamulla tai myöhään illalla. Naaraat ja poikaset liikkuvat 5–40 yksilön laumoina, joita johtaa yksi reviiriä puolustava uros.
Heralding – The Fireblade

Heralding – The Fireblade on uudelleen äänitetty versio Falkenbachin julkaisemattomasta debyyttialbumista Firebladesta (1995). Useimmat kappaleet ovat ilmestyneet jo aiemmin, kuten "Laeknishendr" ja "Skirnir" ovat ilmestyneet vuoden 1995 "Laeknishendr"'-demolla. "Heathen Foray" on ilmestynyt "... Magni Blandinn Ok Megintiri..." -albumilla nimellä "The Heathenish Foray". "Heralder" on uudempi versio "The Heralder" -kappaleesta, joka löytyy vain "...En Their Medh Riki Fara..." -albumin kuvavinyylipainoksesta. "Heralder" on kuitenkin lyhyempi (5:12) kuin alkuperäinen "The Heralder" (9:05). Albumista on tehty digipak-versio, joka sisältää bonusraidan "Gjallar" .
Kappale "The Heralder" äänitettiin ensimmäisen albumin jälkeen ja sen oli tarkoitus tulla toisen albumin avausraidaksi,
mutta lopputulos ei ollut tarpeeksi hyvä, joten Vratyas Vakyas päätti olla laittamatta sitä "... Magni Blandinn Ok Megintiri..." -albumille. Alun perin kappaleen piti olla erilaisena osa "Fireblade"-albumia.
Levyllä kuullaan myös kolmea Vindsval-bändin jäsentä: Hagalaz (kitara), Tyrann (laulu) ja Boltthorn (rummut).
Mary McDonnell

Mary Eileen McDonnell (s. 28. huhtikuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut kahdesti ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. 
McDonnell syntyi Pennsylvaniassa, mutta kasvoi Ithacassa, New Yorkin osavaltiossa. Hän tuli alun perin tunnetuksi Broadwayllä, mutta menestyi myös elokuvissa jo 1980-luvulla ja löi itsensä lopullisesti läpi roolilla Kevin Costnerin elokuvassa "Tanssii susien kanssa" vuonna 1990.
McDonnellilla on ollut myöhemmin keskeisiä rooleja muun muassa elokuvissa "Grand Canyon – elämää kaupungissa" (1991), "Taikalampi" (1992), "Independence Day – Maailmojen sota" (1996) ja "Donnie Darko" (2001). Hänellä on miehensä Randle Mellin kanssa kaksi lasta. 
McDonnell tunnetaan myös televisiosta. Hän esiintyi muun muassa vuonna 1980 sarjassa "As the World Turns" ja 2000-luvun puolella sarjassa "Taisteluplaneetta Galactica".
Kyproksen ortodoksinen kirkko

Kyproksen kirkko (, ) eli Kyproksen ortodoksinen kirkko on Kyproksen saarella toimiva osa maailmanlaajuista ortodoksista kirkkoa. Sen jäsenmäärä on noin .
Kristinusko tuli Kyprokselle viimeistään 50-luvulla jaa. apostolien Paavali ja Barnabas toiminnan kautta. Kyproksen ortodoksinen kirkko pitää perustajanaan ja saaren ensimmäisenä piispana Barnabasta, joka oli kotoisin Salamiista ja myös haudattiin sinne. Kirkko tunnustettiin autokefaliseksi Efesoksen kirkolliskokouksessa eli kolmannessa ekumeenisessa kirkolliskokouksessa vuonna 431.
Hallinto.
Kyproksen ortodoksista kirkkoa johtaa Hänen Autuutensa Uuden Justinianuksen ja koko Kyproksen arkkipiispa Georgios yhdessä metropoliittojen ja apulaispiispojen kanssa.
Kyproksen kirkkoon kuuluu arkkihiippakunta sekä yhdeksän muuta hiippakuntaa. Kyproksen tilanteen vuoksi Pohjois-Kyproksen alueelle jääneiden hiippakuntien piispanistuimet toimivat evakossa eteläisen Kyproksen puolella.
Nora Ephron

Nora Ephron (19. toukokuuta 1941 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut eetenkin romanttisia komedioita. Hän oli kolmesti ehdolla Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi, elokuvista "Tapaus Silkwood" (1983), "Kun Harry tapasi Sallyn" (1989) ja "Uneton Seattlessa" (1993).
Ephron syntyi juutalaisille vanhemmille. Hän valmistui Beverly Hills High Schoolista vuonna 1959. Hän oli kolmesti naimisissa. kolmannen miehensä, käsikirjoittaja Nicholas Pileggin kanssa hän asui New Yorkissa. Ephron teki ajoittain yhteistyötä sisarensa Delian kanssa.
Ephron väitti arvanneensa ”syvän kurkun” henkilöllisyyden ennen sen virallista paljastamista vuonna 2005. Hän ilmoitti syyksi entisen aviomiehen, tutkivan journalisti Carl Bernsteinin antamat vihjeet.
Ephronin maine perustuu ensisijaisesti elokuvakäsikirjoituksiin, mutta hän teki uransa aikana myös ohjaajan- ja kirjailijantöitä.
Tähdenlennon alla

Tähdenlennon alla on Lea Lavenin 24. albumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2006. Albumin on julkaissut Oy Bonnier Amigo Music Finland Ab. Kansilehtinen sisältää kappaleiden sanat.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Esa Nieminen, ellei toisin mainittu.
William B. Saxbe

William Bart Saxbe (24. kesäkuuta 1916 – 24. elokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.
Saxbe syntyi Mechanicsburgissa, Ohiossa. Hän valmistui Ohio State Universitystä ja oli varsinaiselta ammatiltaan lakimies. Hän oli sekä toisen maailmansodan että Korean sodan veteraani. 
Poliittinen ura.
Saxbe oli ennättänyt jo saavuttaa merkittävän aseman oman osavaltionsa politiikassa ennen valintaansa Yhdysvaltain senaattiin, jossa hän istui vuosina 1969–1974. Hän oli lisäksi Nixonin ja Fordin aikainen oikeusministeri vuosina 1974–1975. 
Oikeusministeriytensä jälkeen Saxbe oli vuoteen 1977 Yhdysvaltain suurlähettiläs Intiaan. Hän sai puolisonsa Ardath ”Dolly” Kleinhansin kanssa kaksi poikaa ja yhden tyttären. 
Saxben mukaan on saanut nimensä yhdysvaltalaisessa poliittisessa kielenkäytössä käytetty termi ”Saxbe fix”.
Mersin

Mersin on kaupunki nykyisessä Turkissa Taurusvuorten eteläpuolella Välimeren rannalla. Se on Mersinin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2022 Mersinissä oli   1,053,000. Asukasta
Mersinin satama on Etelä-Turkin merkittävin satama ja maan kolmanneksi suurin konttisatama.
Sillä on pitkä historia, joka alkoi kivikaudella.
Mersin kivikaudella.
Etelä-Anatoliassa Välimeren rannalla sijainneessa Mersinissä asuttiin jo kivikaudella. Taurusvuorten eteläpuolella sijaitseva Mersin on ollut perinteisesti portti idän ja lännen välillä. Tämän takia monet kulttuurit ja kansat levittäytyivät sinne. Mersin oli muinaisten kauppateiden varsilla. Rannikolla asuttiin jo ehkä 9000-8000 eaa. Vanhinta Mersiniä kutsutaan nimellä Yümüktepe. Siellä asuttiin ajoitusten mukaan noin 6300 eaa. alkaen. Se oli neoliittinen maanviljelykylä. Paikka linnoitettiin noin 4900 tai 4500 eaa. Tämä mersin oli voimakkaan paikallisen päällikkökunnan keskus. Paikka oli asumaton 3200-1200 eaa., jolloin monet Lähi-idän suuret kulttuurit kukoistivat.
Nina Živanevskaja

Nina Aleksandrovna Živanevskaja (, s. 24. kesäkuuta 1977 Moskova) on syntyjään venäläinen uimari, joka on edustanut Espanjaa vuodesta 1999, avioiduttuaan espanjalaisen kanssa. Hän voitti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä kesäolympialaisissa 1992 Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa.
Ennen vuoden 1996 kesäolympialaisia Živanevskaja jäi kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä, eikä näin päässyt osallistumaan olympialaisiin. Hän palasi kilpakentille vuonna 1999 ja voittikin olympiapronssia Sydneyssä 2000, jo toisen kerran urallaan. Hänellä on yhteensä 21 EM-mitalia, joista 14 pitkällä ja seitsemän lyhyellä radalla. Lisäksi hän on voittanut kolme MM-mitalia, joista yksi on kultainen: 50 metrin selkäuinnin kulta Barcelonasta 2003.
Hideo Nakata

Hideo Nakata ( "Nakata Hideo", s. 19. heinäkuuta 1961, Okayama, Japani) on japanilainen elokuvaohjaaja.
Ura.
Nakata tunnetaan länsimaissa parhaiten kauhuelokuvista "Ringu" (1998), "Ringu 2" (1999) ja "Dark Water" (2002). "Ringusta" tehtiin myöhemmiin yhdysvaltalainen uudelleenfilmatisointi "Ring" (2002) ja samoin "Dark Waterista" "Tumma vesi" (2005).
Nakata oli aikeissa ohjata ensimmäisen englanninkielisen elokuvansa "True Believers", mutta jätti projektin. DreamWorks tarjosi myöhemmin Nakataa ohjaamaan elokuvan "Ring 2" (2005), mihin Nakata suostui ja ohjasi täten ensimmäisen englanninkielisen elokuvansa, uudelleenfilmatisoiden aikaisemman elokuvansa.
Zephyrous

Zephyrous nimellä Ivar Enger (s. 30. kesäkuuta 1973 Kolbotn, Norja) on norjalainen muusikko, joka soitti kitaraa black metal -yhtye Darkthronessa. Hän oli mukana albumeilla "Soulside Journey", "Goatlord", "A Blaze in the Northern Sky ja" "Under a Funeral Moon".
Sakari Saikkonen

Sakari Saikkonen (s. 19. heinäkuuta 1981) on Outokummusta kotoisin oleva vapaa tanssija ja akrobaatti. Hän valmistui tanssitaiteen kandidaatiksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005. Vuodesta 2002 hän on työskennellyt monenlaisissa tanssin, sirkuksen, teatterin ja oopperan tuotannoissa Suomessa ja muualla Euroopassa. 
Sakari Saikkonen on esiintynyt muun muassa Tanssiteatteri Hurjaruuthin Talvisirkuksissa, Suomen Kansallisoopperassa, Maarianvaaran kesäteatterissa, Teatro Carlo Felice'ssa, MusiMusi ry:ssä, Tanssiteatteri Glims &amp; Glomssissa, Seinäjoen kaupunginteatterissa sekä Ari Nummisen, Liisa Risun ja Sami Vartiaisen teoksissa.
Oolong-tee

Oolong-tee () on perinteistä kiinalaista puoliksi hapetettua teetä. Oolong kuuluu yhdessä vähemmän hapettuneen pouchongin kanssa niin kutsuttuun sinivihreän teen ryhmään, joka on hapettumisasteeltaan mustan teen ja vihreän teen välillä. Nimi oolong tulee alkuaan kiinalaisen nimen wūlóng englanninkielisestä ääntämyksestä.
Oolong-tee on 8–85-prosenttisesti hapetettua. Sen annetaan hapettua yleensä noin 2–3 päivää. Paras oolong-tee tulee pääasiassa Fujianin Wuyi-vuorilta ja Taiwanista. Oolong-tee on erittäin arvostettua Etelä-Kiinassa, Japanissa, Taiwanissa ja Etelä-Aasian ulkokiinalaisyhteisöjen keskuudessa. 
Hyvä oolong-tee, todella hienosta puhumattakaan, voi olla huomattavan kallista, mutta hinta yleensä kompensoituu sillä, että – muusta teestä poiketen – samoja teelehtiä voi hauduttaa monia kertoja peräkkäin maun samalla parantuessa. Niinpä jos keskihintainen oolong maksaa esimerkiksi 15 euroa/100 g, tämä määrä riittää noin 50 kupilliseen teetä, ja kupillisen hinnaksi tulee vain 30 senttiä. 
Kun vihreää teetä voi yleensä samoista lehdistä hauduttaa kolme kertaa, hyvä oolong kestää 5–6 haudutusta ja erittäin hieno oolong vielä enemmän. Oolong-teen juontiin onkin tästä kehittynyt erityinen gongfu-teeseremonia.
Oolongin ylemmät laatuluokat ovat parhaasta lukien "Fanciest"/"Extra Fancy", "Fancy" ja "Extra Choice"/"Extra Fine". Oolongin laatuluokitus on, toisin kuin mustalla teellä, suoremmin verrannollinen teen makuun.
Aiheesta muualla.
World Power

World Power on Snap!-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1990. 
Albumilta löytyy muun muassa yhteen tunnetuin ja 1990-luvun alun hittikappaleisiin lukeutuva "The Power".
Lahjan sain

Lahjan sain on vuonna 1983 julkaistu Lea Lavenin 11. albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä ja C-kasettina CBS Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Kassu Halonen, ellei toisin mainittu.
Tekijät.
Muusikot.
Lähteet:
Tuotanto.
Lähde:
Coralie Trinh Thi

Coralie Trinh Thi (s. 11. huhtikuuta 1976 Pariisi, Ranska) on ranskalainen pornonäyttelijä, jonka sukujuuret ovat puoliksi Ranskasta, puoliksi Vietnamista. Hänet tunnetaan parhaiten elokuvasta "Pane mua" ("Baise-moi", 2000), jossa hän sekä näytteli, ohjasi, että käsikirjoitti. Hän on näytellyt myös Gaspar Noén 1990-luvulla ohjaamassa suojaseksistä kertovassa lyhytelokuvassa "Sodomites".
First Harvest 1984–92

First Harvest 1984-92 on Alphaville-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 1992.
Levy sisältää yhtyeen parhaimpia kappaleita vuosien 1984–1992 väliltä. 
C-kasettijulkaisusta puuttuvat kappaleet "Sensations", "Red Rose" sekä "Big in Japan (Culture mix)".
Peneleos

Peneleos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hippalkmoksen ja Asteropen poika ja Theban kuningas. Hän oli Ofelteen isä. Peneleos osallistui argonauttien retkeen ja kuului Helenan kilpakosijoihin.
Kun Thersandros, Theban kuningas, oli kuollut eksyttyään matkalla Troijan sotaan ja jouduttuaan Telefoksen surmaamaksi, otti Peneleos hallintovastuun Tisamenoksen, Thersandroksen vielä alaikäisen pojan, holhoojana. Lisäksi hänet valittiin yhdessä Leitoksen kanssa boiotialaisten johtajaksi toiselle sotaretkelle Troijaan. Taistelussa hän surmasi Ilioneuksen, Forbaksen pojan, ja Lykonin. Tämän jälkeen Polydamaan keihäs osui häntä olkapäähän.
Penelos mainitaan myös Troijan hevosen sisällä piilotelleeksi soturiksi, ja sieltä noustuaan hän tappoi Koroiboksen, Mygdonin pojan, Pallas Athenen alttarille. Tosin Pausanias kertoo, että Koroiboksen surmasi joko Neoptolemos tai Diomedes.
Kun Telefoksen poika Eurypylos oli surmannut Peneleoksen, valittiin Theban kuninkaaksi Tisamenos.
Tisamenos (Theban kuningas)

Tisamenos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Thersandroksen ja Demonassan poika ja Theban kuningas. Hän oli Autesionin isä.
Sen jälkeen kun Thersandros, Theban kuningas, oli kuollut ensimmäisessä Troijan sodan taistelussa tultuaan Telefoksen surmaamaksi, siirtyi hallintovastuu Peneleokselle, Tisamenoksen valvojalle, Tisamenoksen ollessa vielä liian nuori ottamaan valtaistuinta itselleen. Peneleos johti boiotialaisia toiseen Troijan taisteluun, mutta hänen saatuaan surmansa taistelussa Tisamenos valittiin Theban kuninkaaksi. Hänen seuraajansa oli hänen poikansa Autesion.
Wiwaxia corrugata

Wiwaxia corrugata on pieni kambrikauden keskivaiheilla elänyt eläin, joka tunnetaan ainoastaan kanadalaisen Burgess Shalen fossiiliesiintymästä, mutta sitä saattaa esiintyä myös Marjum Formationissa Utahissa. Se on melko harvinainen löydös ja vain 140 fossiloitunutta yksilöä tunnetaan.
"Wiwaxia" kuuluu kambrikauden erikoiseen eläimistöön. Se on 6–50 millimetrin pituinen. Eläimen selkäpuolta on peittänyt tiivis suomumainen panssari, jonka lomasta on kasvanut kaksi riviä pitkiä piikkejä. Eläimen alapuolesta ei ole säilynyt jäänteitä, minkä perusteella se kokonaisuudessaan lienee muistuttanut etanaa. "Wiwaxialla" on ollut kaksi riviä hampaita leuassa, joka muistuttaa nykyisten nilviäisten raastinkieltä eli "radulaa".
"Wiwaxia" löydettiin vuonna 1899 ja siitä lähtien sen luokittelu on herättänyt paljon keskustelua. Laji luokiteltiin aluksi monisukasmatoihin ja myöhemminkin sitä sijoitettiin jonnekin nivelmatojen ryhmään. Nykyään sen arvellaan kuitenkin olevan alkeellinen nilviäinen. "Wiwaxian" mahdollisia sukulaisia ovat "Orthrozanclus reburrus" sekä Sirius Passetin fossiileista löydetty "Halkieria evangelista".
Amerikkalainen lyhytkarva

Amerikkalainen lyhytkarva () on yhdysvaltalainen kissarotu, joka on Yhdysvalloissa jalostettu muunnos brittiläisestä lyhytkarvasta. Kissalla on melko karhea karva verrattuna brittiläiseen serkkuunsa. 
Historia.
Amerikkalaisen lyhytkarvan esi-isiä olivat varmasti sitkeät ja ahkerat tuholaisten pyydystäjät, jotka tulivat uudisasukkaiden mukana Atlantin ylitse Yhdysvaltoihin. Kissasiirtolaiset sopeutuivat uuden maan ilmastoon, ympäristöön ja elämäntapaan, viihtyivät ja kukoistivat ja kehittivät omat erityispiirteensä. Parhaita ominaisuuksia vaaliva valikoiva kasvatus alkoi 1900-luvun alkupuolella. 
Luonne.
Ihana, rohkea, älykäs, tarmokas ja kestävä kissa.
Muunnokset.
Kaikki värit ja kuvioinnit hyväksytään.
Anita Blond

Anita Blond (s. 27. toukokuuta 1976 Budapest, Unkari) on unkarilainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa Penthousen mallina, jonka jälkeen vuonna 1995 teki muutamia rooleja Private Media Groupille. Hän on tehnyt mallintöitä myös pornouransa aikana. Pornoalan hän jätti vuonna 2001, esiinnyttyään arviolta sadassa elokuvassa.
"Seuraavat linkit saattavat sisältää alastomuutta"
Rupert Keegan

Rupert Keegan (26. helmikuuta 1955 Essex, Yhdistynyt kuningaskunta – 23. syyskuuta 2024 Elba, Italia) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Keegan ajoi ensimmäisen kilpailunsa pienemmissä formulasarjoissa vuonna 1973. Hänen varakas lentoalalla toiminut isänsä osti vuonna 1974 Hawken kilpa-autoyhtiön, jolloin syntyi huhuja, että isä rahoittaisi BAF-Cosworth auton pojalleen.
Keegan nousi tunnetuksi voitettuaan Britannian Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1976. Formula 1:een Keegan osallistui kesken Formula 2 -kauden vuonna 1977, kun hän sai ajosuoritustensa ansiosta paikan Heskethtiltä, mutta tallin auto osoittautui kuitenkin kilpailukyvyltään heikoksi. Myös kausi 1978 Surtees-tallissa oli vaikea ja hän siirtyi seuraavana vuonna ajamaan Britannian Formula 1 -mestaruussarjaan.
Jo kaudella 1980 Keegan palasi sarjaan Britannian Formula 1 -mestarina RAM Racingille, mutta sai jälleen kilpailukyvyttömän auton. Keegan sai vielä viimeisen mahdollisuuden kaudella 1982, kun Marchin kilpakuljettaja Jochen Mass loukkaantui ja talli tarvitsi korvaajan. Tulokset jäivät edellisten yritysten tavoin heikoiksi.
Parhaimmillaan Keegan oli F1-urallaan seitsemäs. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
F1-uran jälkeen Keegan siirtyi kilpailemaan pohjoisamerikkalaiseen CART-sarjaan, mutta menestys jäi vähäiseksi. Le Mansin 24 tunnin ajoissa hän ajoi entisen Formula 1 -kuljettajan Guy Edwardsin kanssa Porsche 956:lla ja he olivat viidensiä vuoden 1983 kilpailussa.
Pedestrian’s Motor

Pedestrian's Motor on Lapkon laulaja-kitaristi Ville Maljan, Saran laulaja-kitaristi Joa Korhosen ja niin ikään Saran kitaristi
Antti Tuomivirran sivuprojekti.
Pedestrian's Motorilta on ilmestynyt kolme EP:tä, kaikki Fullsteam Recordsin kautta. Levyistä ensimmäinen, "I", ilmestyi vuoden 2005 huhtikuussa ja "II" huhtikuussa 2006. EP-trilogian päättävä "III" julkaistiin 28. marraskuuta vuonna 2007.
Diskografia.
EP:t: