Väinö Kuisma (keihäänheittäjä)

Väinö Kuisma (7. elokuuta 1934 Vuoksenranta – 18. helmikuuta 2015) oli suomalainen keihäänheittäjä. 
Lapsuus – evakko ja sotalapsi.
Väinö Kuisma syntyi Vuoksenrannassa 7. elokuuta 1934 Pöyryniemen kylässä. Väinö Kuisma oli 5-vuotias, kun hän ensimmäisen kerran jätti kotinsa perheensä kanssa ja lähti evakkoon talvisodan alta Kurikkaan, Oppaan kylään. Kurikasta perhe siirtyi Vehmersalmelle, josta vuonna 1941 perhe pääsi muuttamaan takaisin kotiin Pöyryniemeen. Kesäkuussa 1944 puna-armeijan suurhyökkäyksen vuoksi perhe joutui jättämään lopullisesti kotinsa ja asettumaan Joutsaan. Väinö Kuisma lähetettiin sotalapseksi Mariestadin kylään Ruotsiin kirkkoherra Einar Rutbergin perheeseen ja Väinö viihtyi perheessä oikein hyvin vajaan kahden vuoden ajanjakson ja oppi hyvin puhumaan ruotsin kieltä. Yhteys Ruotsin perheeseen säilyi aikuisikään asti.
Urheilu-ura.
Vuonna 1952 keihäänheitto vakiintui Väinö Kuisman päälajiksi. Hän heitti vuonna 1953 nuorten Suomen ennätyksen 70,84 Oslossa Bisletillä nuorten kolmimaaottelussa voittaen tulevan olympiavoittajan Egil Danielsenin. Samana vuonna Kuismalle tuli Kalevan kisoissa ensimmäinen yleisen sarjan SM-mitali Toivo Hyytiäisen voittaessa. Kauden maailmantilastossa 1953 Väinö Kuisma oli sijalla 14.
Menestyksellisen kauden 1953 jälkeen tuli muutamia heikompia urheiluvuosia. Kaudella 1955 Kalevan kisoissa hän paransi ennätystään lukemiin 71,58, joka riitti neljänteen sijaan Jouko Rantasen ottaessa yllätysmestaruuden. Kausi 1956 jäi jälleen väliin selkävaivojen vuoksi. Elokuun 1957 Suomi–Saksa-maaottelun karsinnoissa hän teki uuden enneätyksensä 76,32, joka oikeutti sen vuoden maailmantilastossa sijalle 19. eli maailman taso oli noussut 1950-puolivälissä merkittävästi.
1958 kesällä pidettiin Kalevan kisat Kouvolassa. Suomen mestaruuden voittaminen omassa kotikaupungissa oli mieluinen voitto. Kesän varma kunto varmisti pääsyn EM-kisoihin Tukholmaan, jossa Kuisma oli tuloksellaan 74,90 viides. Unelma edustaa Suomea olympialaisissa toteutui vuonna 1960. Suomesta lähetettiin Rooman olympialaisiin vain yksi keihäänheittäjä eli Kalevan kisojen voittaja Kuisma, vaikka olympialaisen karsintarajan olivat rikkoneet myös Mikko Paananen ja Veikko Laine. Kuisma heitti kisoissa oman ennätyksensä (78,40) ja jäi lopulta 17 cm päähän pronssimitalista tiukan kisan jälkeen. Tulos oikeutti vuoden 1960 maailmantilastossa sijalle 20. Seuraavana vuonna Kuisma paransi ennätystään lukemiin 79,15 ja sijoittui Kalevan kisoissa hopealle uuden nousevan kyvyn Pauli Nevalan ottaessa reilun voiton. Samana kesänä tuli Kuismalle ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaotteluvoitto.
Omasta terveydestä huolehtiminen oli Kuismalle hyvin tärkeää. Kuisma innostui kasvisruokavaliosta ollessaan Juntusen opistolla urheiluhierojakurssilla. Kuisma noudatti laktovegetariaanin ruokavaliota noin 10 vuotta, eikä syönyt lainkaan lihaa, kalaa eikä kananmunaa. Kuisma osoitti tällä, että myös voimailulajeissa on mahdollista pärjätä huipulla syömättä lihaa ym.
Kaudet 1962 ja 1963 olivat Kuismalle tuloksellisesti heikompia. Tokion olympiavuonna 1964 Kuisma heitti hyviä tuloksia ja oli SM-kilpailussa Jorma Kinnusen jälkeen toinen tuloksella 75,13. Pettymys oli suuri, kun kisalippu Tokioon jäi saamatta hyvistä näytöistä huolimatta. 
Kaudesta 1965 tuli Kuismalle ennätyksellinen. Hän ylitti heinäkuussa 80 metriä tuloksella 80,70 ja paransi vähän sen jälkeen vielä tulokseen 81,12. Kalevan kisoissa hän paransi ennätystään tulokseen 81,42 sijoittuen SM-hopealle Jorma Kinnusen voittaessa. Saman vuoden Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän otti toisen maaotteluvoittonsa. Elokuun lopussa 1965 ennätys parani vielä tulokseen 81,68. Samaisena syksynä Kuisma heitti 3.10.1965 Turussa oman ennätyksensä 85,04, joka oli siihen mennessä kolmanneksi pisin suomalaistulos Jorma Kinnusen ja Pauli Nevalan jälkeen. Tulos oli neljänneksi paras tulos maailmassa kaudella 1965.
Kutsut Kuuban kisamatkoille kahdesti vuosina 1965 joulukuussa ja 1966 olivat Kuismalle hyvin mieluisia kisareissuja. Kuisma oli ensimmäinen keihäänheittäjä, joka on heittänyt yli 80 metriä Kuuban maaperällä. Kuisman neljännet suurkilpailut ja samalla viimeiset olivat vuonna 1966 Budapestissa, jossa hän tuli kuudenneksi tuloksella 79,26. Hän saavutti samana vuonna vielä SM-hopeaa. Seuraavina vuosina tulostaso ei ollut entisensä. Aktiiviura päättyi vuonna 1971.
Kuisma osallistui ainoana suomalaisena keihäänheittäjänä Rooman 1960 olympialaisiin ja sijoittui neljänneksi 17 senttiä pronssimitalistille, Unkarin Gergely Kulcsárille hävinneenä. EM-kilpailuihin Kuisma osallistui kolmasti: Tukholmassa 1958 hän sijoittui viidenneksi, Belgradissa 1962 kymmenenneksi ja Budapestissa 1966 kuudenneksi.
Suomen mestaruuden Kuisma voitti vuosina 1958 ja 1960, ja hopealle hän sijoittui kuudesti. Hänen muita tärkeitä saavutuksiaan olivat 30 maaottelua, joista kymmenen Ruotsi–Suomi-maaotteluita, kaksi kultaa poliisien EM-kisoissa ja kolme nuorten SM-kultaa.
Työura.
Väinö Kuisma toimi poliisin alokaskurssista lähtien liikkuvassa poliisissa. Ensimmäinen virkapaikka oli Joensuussa, jonka jälkeen seurasivat Heinola, Mikkeli ja Kouvola. Väinö Kuisma kuului ryhmään, jonka päätehtävänä oli alkoholin salakuljetuksen ja huumekaupan torjunta. Työtehtävien hoito oli Kuismalla aina päätehtävänä ja urheilu oli harrastus.
Väinö Kuisman elämän viimeinen virallinen edustustilaisuus oli tasavallan presidentin kutsu saapua 6. joulukuuta 2014 itsenäisyyspäivän vastaanotolle muiden keihään arvokisamitalistien mukana. Väinö Kuisma oli puolisoineen hyvin otettu tästä huomionosoituksesta suomalaisia keihäänheittäjiä ja urheilijoita kohtaan.