tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Urban Rivals

Urban Rivals on maailmanlaajuinen ilmainen selain-korttipeli. Peli julkaistiin 17. tammikuuta 2006.
Pelaaja saa aloittaessaan 8 korttia eli täyden pakan. Jo näillä kahdeksalla kortilla voi pelata, mutta parempia kortteja saa Marketista ja niitä voi ostaa clintzeillä, joka on pelin rahayksikkö. Alussa clintzejä on vain 50, mutta lisää saa ottelemalla tai vaihtamalla Creditsejä clinzeiksi. Kaikilla hahmoilla on power (miten hyvin hahmo taistelee toista hahmoa vatsaan), damage (kuinka paljon vahinkoa hahmo tekee pelaajaan), mahdollinen ability (kaikilla hahmoilla ei ole abilityjä) ja bonus (joka on kaikilla hahmoilla, mutta joka aktivoituu vain, jos pelaajalla on kaksi tai useampi saman klaanin jäsentä).
Otteleminen tapahtuu siten, että ensin molemmille osapuolille arvotaan pakastaan neljä korttia, joita he sitten käyttävät ottelussa (molemmilla on alussa 12 lifeä ja 12 pilziä). Pelaaja, joka aloittaa ottelun, valitsee ensin hahmon, jolla haluaa taistella ensimmäiseksi ja tämän jälkeen, kuinka monta pillziä hän laittaa hahmolleen. (power x pillz = attack) Tämän jälkeen vastustaja valitsee oman korttinsa, jonka haluaa taistelevan ensin laitettua korttia vastaan. Se, kummalla hahmolla on suurempi attack, voittaa, jolloin se tekee vahinkoa vastustajaan damagensa verran. Loput kolme korttia pelataan, vuorottelemalla ensinlaittamista, yllä olevalla tavalla. Kun kaikki taistelut ovat ohi, (tai kun toisen pelaajan lifet menevät nollaan) ottelu päättyy ja se, kummalla on enemmän lifeä, voittaa. Kortteja on satoja erilaisia. Joka viidennellä tasolla saa uuden Leader-kortin. 
Pelissä on useita eri klaaneja, joihin pelissä käytettävät kortit kuuluvat. Näistä 'klaaneista' esimerkkinä mainittakoot 'Uppers' ja 'All Stars'. Jokaisella klaanilla on omat bonuksensa. Pelin korteilla on myös leveleitä, jotka kehittyvät, kun kortti saa kokemuspisteitä, joita saa ottelemalla. Myös pelaajat kehittävät leveleitä itselleen ja nekin kehittyvät, kun saa kokemuspisteitä, joita saa myös ottelmalla. Pelissä voi ostaa booster packejä pelin toisella "rahayksiköllä" crediteillä. Boosterit maksavat 20-50 creditiä ja niistä saa 1-8 korttia. Pelin alussa sinulla on vain 5 creditiä. Niitä voi ostaa lisää, tai voittaa niitä joissakin kilpailuissa tai suorittamalla tehtäviä joista saa palkinnoksi creditejä.
Santiago Segura

 
Santiago Segura Silva (s. 17. heinäkuuta 1965) on espanjalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Madridissa ja opiskeli saman kaupungin Complutense-yliopistossa.
Segura tuli tunnetuksi elokuvastaan "Torrente, el brazo tonto de la ley" (1998), jonka hän sekä ohjasi että käsikirjoitti ja jossa hän oli itse pääosanäyttelijänä. Elokuvan saavuttaman menestyksen siivittämänä sille tehtiin myös jatko-osa, ' (2001). Syyskuussa 2005 ilmestyi '.
Segura on lisäksi muun muassa esiintynyt Álex de la Iglesian elokuvissa. Hän on näytellyt myös englanniksi. Hänelle on myönnetty kolme Goya-palkintoa vuosina 1994, 1996 ja 1999.
Maria Grazia Cucinotta

Maria Grazia Cucinotta (s. 27. heinäkuuta 1968) on italialainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Il Postino – Posteljooni" (1994) ja "Kun maailma ei riitä" (1999). 
Messinassa, Sisiliassa syntynyt Cucinotta on vieraillut myös "Simpsoneissa" ja "Sopranosissa".
Keskushuippu

Keskushuippu eli keskusvuori esiintyy törmäyskraattereissa, jotka ovat kooltaan suuria. Keskushuippu syntyy törmäyksen puristaman kallion ponnahtaessa takaisin ja yli alkuperäisen asemansa. 
Näin kalliota nousee syvältä kraatterin keskelle.
Esimerkiksi monet Kuun suuret kraatterit ovat keskushuipullisia. Näitä ovat esimerkiksi Tycho ja Eratosthenes.
Monista suuristakin kuun kraattereista keskushuippu puuttuu, koska se on peittynyt laavakerroksen alle. Kuun Maahan näkymättömällä puolella olevassa Tsiolkovski-kraatterissa keskushuippua ympäröi tumma laavakenttä. Keskushuipullisten kraattereiden sisäreunat ovat yleensä porrasmaisia. Keskushuipullisia kraattereita suuremmissa kraattereissa on keskusrengas tai joukko niitä. Ne syntyvät kallion aaltoillessa suuren törmäyksen jälkeen. Keskusrengas on suurella 312 km:n läpimittaisella Schrödinger-kraatterilla.
Olli Alho

Olli Matti Kalervo Alho (s. 25. helmikuuta 1943 Sääksmäki) on suomalainen kulttuurivaikuttaja, jonka ura liittyy tiede- ja yliopistomaailmaan, elokuvakulttuuriin ja radioon. Hänelle on myönnetty professorin arvonimi.
Ura ja elämänvaiheet.
Alho väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa 1976. Hän toimi Turun yliopiston uskontotieteen ja folkloristiikan vs. professorina 1976–1979 ja uskontotieteen dosenttina vuodesta 1978. Hän on myös Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti (1979–) ja Jyväskylän yliopiston kulttuuriantropologian dosentti (1979–). Alho toimi Suomen elokuva-arkiston johtajana 1979–1989. Hän oli Yleisradiossa Radion johtajana 1990–1994 ja Radio Yle 1:n ohjelmajohtajana 1994–2004. Alholle myönnettiin professorin arvonimi 2004.
Alho oli Valtion tiedeneuvoston jäsen 1978–1982, Suomen Akatemian tieteen keskustoimikunnan jäsen 1980–1984 ja Valtion humanistisen toimikunnan puheenjohtaja 1980–1985 sekä Euroopan tiedeneuvoston humanistisen komission jäsen 1980–1984.
Alho toimi Jyväskylän Kesän ohjelmasihteerinä 1967–1968 ja ohjelmajohtajana 1969. Hän oli tiedonjulkistamisen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1978–1984, Lahden kansainvälisen kirjailijakokouksen puheenjohtaja 1981–1989, Finland Festivals ry:n hallituksen puheenjohtaja 1993–1999 ja Suomen Unesco-toimikunnan puheenjohtaja 1999–2002. Hän on Helsingin Suomalaisen Klubin johtokunnan jäsen vuodesta 2005 ja varapuheenjohtaja vuodesta 2009.
Alho on julkaissut useita tieteellisiä ja yleistajuisia kirjoja ja artikkeleita, kirja- ja elokuva-arvosteluita ja kolumneja sekä tehnyt lukuisia radio- ja televisio-ohjelmia. Hän harrastaa kirjallisuutta, elokuvia, raviurheilua ja sikareita. 
Alhon puoliso on Mari o.s. Lautamatti (vuodesta 1978).
Lähteet.
Larnemaa, Ritvos, Hedenström: Suomalainen ruokaretki, s. 191–203. Tammi 2001
Hamid Soryan Reihanpour

Hamid Soryan Reihanpour (, s. 24. elokuuta 1985 Teheran) on iranilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija olympiavoittaja, kuusinkertainen maailmanmestari sekä kaksinkertainen Aasian mestari. 
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Soryan oli sarjansa viides. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti sarjansa finaalikamppailun, jossa oli vastassa azerbaidžanilainen Rövşən Bayramov.
Viola (yhtye)

Viola oli suomalainen popyhtye, joka soitti tummasävyistä diskopoppia. Yhtye perustettiin vuosituhannen vaihteessa ja se julkaisi viisi pitkäsoittoa. Joulukuussa 2011 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
Violan Bääbs-artistille säveltämä kappale You Don't Know Tomorrow kilpaili vuoden 2010 Euroviisujen Suomen semifinaaleissa, johon kappale valittiin laulukilpailun avoimesta sarjasta.
Viola Music Club.
Helmikuussa 2009 Viola ilmoitti luopuvansa fyysisten äänitteiden julkaisemisesta ja alkavansa julkaisemaan musiikkiaan yksinomaan ilmaiseksi verkossa, osoitteessa Violamusicclub.com . Koko yhtyeen siihenastinen diskografia vapautettiin ilmaisjakeluun 20. helmikuuta 2009 ja 1. huhtikuuta 2009 alkaen yhtye julkaisi yhden kappaleen kuukausittain ilmaiseksi. Viimeiseksi julkaistuksi kappaleeksi jäi "Goodbye Viola" joulukuussa 2011.
Karl-Åke Asph

Karl-Åke Asph (s. 2. helmikuuta 1939 Avesta) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja, joka kilpaili 1960-luvulla. Hän voitti kultaa vuoden 1964 talviolympialaisissa Innsbruckissa 4×10km viestissä.
Karl-Åke Asph edusti urallaan IFK Moraa hiihdon lisäksi myös suunnistuksessa ja pitkien matkojen juoksussa. Hän edusti Ruotsia voittoisassa 4 x 10 kilometrin viestihiihdossa, jossa hän hiihti avausosuuden. Hän oli mukana myös vuoden 1966 Oslon MM-hiihtojen 4 x 10 kilometrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kisassa neljänneksi. Kansallisesti hän saavutti kaksi Ruotsin mestaruushiihtojen pronssia, voitti kolme kertaa viestihiihdon Ruotsin mestaruuden IFK Moran joukkueessa ja vuonna 1968 Vaasa-hiihdon joukkuemestaruuden Moran joukkueessa. Hänen oma paras sijoituksensa Vasahiihdossa oli seitsemäs vuoden 1968 hiihdossa.
Asph sijoittui vuoden 1967 Salpausselän kisoissa 15 kilometrin hiihdossa neljänneksi.
Suunnistuksessa hänen paras saavutuksensa oli nuorten Ruotsin mestaruushopeaa sekä juoksussa vuoden 1967 Lidingö-juoksun voitto.
Asph kouluttautui liikunnanopettajaksi Tukholman voimistelu- ja urheilukorkeakoulussa ja työskenteli aina eläköitymiseensä asti liikunnanopettajana Morassa.
Kuun Maahan näkymätön puoli

Kuun Maahan näkymätön puoli tai etäpuoli jää aina Maasta katsoen näkymättömiin, sillä Kuu kääntää aina saman puolen kohti Maata sen vuoksi, että vuorovesivoimat ovat lukinneet sen pyörimään kiertoaikansa tahdissa. Kuun Maahan näkymätöntä puolta kutsutaan myös ”Kuun kaukaisemmaksi puoleksi” ja yleisessä kielenkäytössä joskus ”Kuun pimeäksi puoleksi”, joskin tosiasiassa Aurinko valaisee Maahan näkymätöntä puolta samalla tavoin kuin näkyvääkin puolta. Kuun toinen puoli muodostaa Kuun etupuolen eli Maahan näkyvän puolen.
Tosin Kuun akselin ympäri tapahtuu jonkinasteista heilumista, niin että Maasta käsin kyetään näkemään jopa 59 prosenttia Kuun pinnasta. Tätä Kuun heilumista sanotaan libraatioksi. Kuun toiseen puoleen kohdistui monenlaisia arveluita ennen sen näkemistä. Vuonna 1959 neuvostoliittolainen avaruusluotain Luna 3 otti ensimmäiset valokuvat Kuun toisesta puolesta. Myöhemmin monet muut luotaimet, muun muassa Zond 3 ja Lunar Orbiterit ovat kartoittaneet Kuuta. Yhdysvaltain Apollo 8:n lentäjät näkivät ensimmäisinä ihmisinä paljain silmin Kuun toisen puolen vuonna 1968 kiertäessään Kuun taitse laskeutumatta itse Kuuhun. Kuun Maahan näkymättömällä puolella on runsaasti kraattereita ja harvassa tummia basalttitasankoja, niin sanottuja ”meriä”. Kuun meille näkyvällä puolella tummia ”meriä” on 31,2 prosenttia, Kuun toisella puolella vain 2,5 prosenttia pinta-alasta.
Kuun Maahan näkymättömän puolen merkittäviä muodostumia ovat Aitkenin allas, Moskovan meri, Tsiolkovski-kraatteri ja Mare Orientale, joka näkyy tosin osin Maahan. Kuun toisella puolella on sen suurin varsinainen kraatteri, Hertzsprung. Tosin monet niin sanotut ”meret” ovat käytännössä laavalla täyttyneitä kraattereita, ja Aitkenin allas on laavalla täyttymätön jättikraatteri, jota pidetään aurinkokunnan suurimpana kraatterina. Jos tulevaisuudessa perustetaan kuuasema Kuun toiselle puolelle, asema on ihanteellinen radioteleskoopin paikka, sillä Maan radiolähetykset eivät siellä häiritse. Radioteleskoopin pohjaksi voisivat sopia maljamaiset kraatterit, esimerkiksi Daedalus ja Saha.
Jochen Behle

Jochen Behle (s. 7. heinäkuuta 1960 Korbach, Länsi-Saksa) on saksalainen hiihtovalmentaja ja entinen maastohiihtäjä. 
Behle osallistui vuosina 1980–1998 kuusiin talviolympialaisiin, joissa hänen paras sijoituksensa oli neljäs 4 × 10 kilometrin viestissä Lake Placidissa 1980 ja Lillehammerissa 1994.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailujen henkilökohtaisilla matkoilla Behle sijoittui kymmenen parhaan joukkoon kahdeksan kertaa ja oli parhaimmillaan viides. Oslon MM-kisoissa 1982 hän sijoittui 15 kilometrillä seitsemänneksi. Lahdessa 1989 hän oli vapaan tyylin 15 kilometrin kilpailussa kuudes ja perinteisen tyylin 30 kilometrillä kahdeksas. Falunissa 1993 hän sijoittui perinteisellä tyylillä 10 kilometrillä viidenneksi ja 30 kilometrillä yhdeksänneksi ja oli takaa-ajossakin yhdeksäs. Thunder Bayn MM-kisoissa 1995 Behle sijoittui perinteisen tyylin 10 kilometrillä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä kymmenenneksi.
Behle saavutti ainoan maailmancup-voittonsa vuonna 1989 Kanadassa 50 kilometrin hiihdossa.
Hiihtouransa jälkeen Behle on toiminut Saksan hiihtomaajoukkueen päävalmentajana.
Juha Räikkä

Juha Räikkä (s. 1965) on Turun yliopiston käytännöllisen filosofian professori ja dosentti. Hän on erikoistunut erityisesti yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden, filosofisen etiikan ja moraalifilosofian tutkimukseen. 
Juha Räikkä on kirjoittanut väitöskirjansa "An essay on international justice" Turun yliopistossa vuonna 1992. Lisäksi hän on kirjoittanut lukuisia artikkeleita erilaisiin aikaukausjulkaisuihin Suomessa ja ulkomailla. Räikkä on muun muassa kirjoittanut yleistajuisen kirjasarjan "Katumuksen filosofia" (2003), "Itsepetoksen filosofia" (2005) ja "Yksityisyyden filosofia" (2007).
Nils-Joel Englund

Nils-Joel Englund (7. huhtikuuta 1907 Vittjärv – 23. kesäkuuta 1995) oli ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili menestyksekkäästi 1930-luvulla. Hän saavutti yhden olympiamitalin sekä maailmanmestaruuskilpailuissa kuusi mitalia, joista kolme kultaa.
Englund voitti Innsbruckin MM-kilpailuissa 1933 kultaa 18 kilometrillä ja ensi kertaa MM-kisojen ohjelmassa olleessa viestissä, jossa hän hiihti kolmannen osuuden. Sollefteån MM-hiihdoissa 1934 hän saavutti hopeaa 50 kilometrillä ja pronssia viestissä. Vysoké Tatryn MM-kisoissa 1935 hän voitti 50 kilometrillä kultaa yli 12 minuutin erolla hopeamitalisti Klaus Karppiseen sekä saavutti viestissä pronssia. Vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä hän saavutti pronssia 50 kilometrillä, joka päättyi Ruotsin kolmoisvoittoon.
Seuratasolla Bodens BK:ta ja myöhemmin Hudiksvalla IF:ää edustanut Englund voitti Ruotsin-mestaruuden 50 kilometrillä vuonna 1934 ja viestissä vuonna 1937. Suomessa hän voitti Puijon kisojen 50 kilometriä vuonna 1935 ja Ounasvaaralla saman matkan vuotta myöhemmin, molemmat ensimmäisenä ulkomaalaisena.
Kati Lehtonen

Kati Lehtonen (o.s. Pulkkinen) (s. 6. huhtikuuta 1975) on suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1995–2001. Hän voitti pronssia 4 × 5 kilometrin viestissä Trondheimissä vuoden 1997 maailmanmestaruuskilpailuissa. Viestimitali oli Suomen ensimmäinen sitten vuoden 1989 maailmanmestaruuden.
Kati Lehtonen kilpaili Trondheimin MM-kilpailuissa viestin lisäksi kaikilla henkilökohtaisilla matkoilla. Hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 25:nneksi, takaa-ajossa parhaana suomalaisena 16:nneksi, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä parhaana suomalaisena 18:nneksi sekä perinteisen hiihtotavan 30 kilometrillä 16:nneksi.
Lehtonen oli mukana myös Naganon vuoden 1998 olympiajoukkueessa ja sijoittui perinteisen hiihtotavan 5 kilometrillä 57:nneksi ja takaa-ajossa 51:nneksi. Naganon pettymys ja sen aiheuttaneet virheet harjoittelussa saivat hänet lopettamaan uransa vain 23-vuotiaana.
Lehtonen voitti Suomen-mestaruuden vapaan hiihtotavan 5 ja 15 kilometrillä sekä takaa-ajossa vuonna 1997.
Uran päättymisen jälkeen Lehtonen opiskeli liikuntapedagogiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja yritti vielä paluuta hiihtoladuille vuosituhannen vaihteessa. Ongelmat alaselässä kuitenkin vesittivät paluuaikeet. Tämän jälkeen hän teki Hiihtoliitolle töitä aluevalmentajana sekä valmensi paralympiajoukkueen hiihtäjiä vuosina 2003–2006. Vielä 2008 hän toimi henkilökohtaisena valmentajana paralympiahiihtäjä Ilkka Tuomistolle, joka voitti MM-kultaa 2009. Tämän jälkeen perhe-elämä ja siviilityöt ajoivat edelle.
Nykyisin Kati Lehtonen toimii Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiössä (LIKES) tutkijana. Lehtonen väitteli tohtoriksi 22.9.2017 aiheesta "Muuttuvat rakenteet – staattiset verkostot: Suomalaisen liikunta- ja urheilujärjestelmän rakenteelliset muutokset 2008–2015".
Juri Burlakov

Juri Burlakov (, s. 31. tammikuuta 1960 Habarovsk) on entinen maastohiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa ja Venäjää vuosina 1982–1997. Hän voitti kaksi mitalia vuoden 1982 maailmanmestaruuskilpailuissa, sekä kultaa että hopeaa. Vuoden 1984 talviolympialaisissa hän sijoittui 30 kilometrin hiihdossa 11:nneksi. Vuoden 1988 talviolympialaisissa Burlakov sijoittui 30 kilometrin hiihdossa 12:nneksi ja 50 kilometrin hiihdossa 26:nneksi.
Klaus Ofner

Klaus Ofner (s. 15. kesäkuuta 1968 Murau, Steiermark) on itävaltalainen entinen yhdistetyn hiihtäjä.
Ofnerin uran suurin saavutus on viestin maailmanmestaruuskilpailut Val di Fiemmestä 1991 - hän hiihti viestissä toisen osuuden. Samoissa kisoissa hän sijoittui normaalikilpailussa pronssille Klaus Sulzenbacherin ja Fred Børre Lundbergin jälkeen. Vuotta myöhemmin hän oli voittamassa joukkuekisan pronssia Albertvillen olympialaisissa. Samoissa kisoissa hän sijoittui myös normaalikilpailun viidenneksi, joka on hänen paras olympiasijoituksensa (henkilökohtaisesti).
Maailmancupissa Ofner kilpaili vuosina 1988-1995 sijoittuen palkintokorokkeelle kolmesti, ei kuitenkaan voittaen yhtään osakilpailua. Hän sijoittui kauden 1992 loppupisteissä neljänneksi. 
Seuratasolla Ofner edusti WSV Murauta.
Einar Østby

Einar Østby (17. syyskuuta 1935 Vinger, nyk. Kongsvinger – 3. huhtikuuta 2022) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1960-luvun alussa. Hän sai hopeaa 4 × 10 km viestissä Squaw Valleyn vuoden 1960 olympialaisissa, joissa hän myös sijoittui neljänneksi 15 kilometrin hiihdossa.
Østby voitti myös pronssia 15 kilometrin hiihdossa vuoden 1962 maailmanmestaruuskilpailuissa Zakopanessa.
Laavatunneli

Laavatunneli (myös laavaputki) on nopeasti virtaavan laavan synnyttämä tunneli. Laavatunneleita syntyy pinnanalaisissa laavan virtauksissa ja silloin, kun laava virtaa pinnalla niin sanotussa laavakanavassa. Itse asiassa laavavirrassa ulompana oleva laava jähmettyy nopeammin kuin sisempänä oleva laava. Näin ollen sisempi laava virtaa ulompaa laavaa nopeammin. Tästä taas seuraa se, että uloimman laavan jähmetyttyä kiinteäksi sisempi laava virtaa sen sisältä ulos ja näin syntyy laavatunneli. 
Japanilaisen Kaguya-luotaimen Kuusta ottamissa kuvissa havaitun 65-metrisen reiän arvellaan olevan laavatunnelin suu.
Xaver Affentranger

Xaver Affentranger (1. joulukuuta 1897 – ?) oli sveitsiläinen yhdistetyn hiihtäjä. Hän saavutti normaalikilpailussa MM-pronssia Johannisbadista 1925 tšekkoslovakialaiskaksikon Otokar Nemeckyn ja Josef Adolfin jälkeen.
Ruutupaidat

Ruutupaidat on vaasalainen jalkapallo- ja futsalseura. Se on perustettu vuonna 1975. Futsalissa seuran edustusjoukkue pelasi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Liigassa ja jalkapallossa Kutosessa.
Futsal.
Futsaltoiminta Ruutupaidoissa aloitettiin kaudella 1999–2000. Tuolloin joukkue pelasi piirisarjassa. Kaudella 2000–2001 seura voitti piirisarjan ja nousi kaudeksi 2001–2002 Futsal-liigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan Ruutupaidat hävisi pronssiottelun maalein 2–10, mutta liigan paras maalintekijä ja pistepörssin voittaja oli joukkueen Pasi Nevanperä. Kaudella 2002–2003 Ruutupaidat hävisi jälleen pronssiottelun, nyt Tervareille lukemin 1–10. Seuraavalla kaudella se sijoittui kuudenneksi. Kaudella 2004–2005 joukkue voitti runkosarjan, mutta jäi mitalisarjassa toiseksi. Kausi toi kuitenkin seuralle historiansa ensimmäisen mitalin, joka oli hopeaa. Seuraavalla kaudella sijoitus oli yhdestoista, mutta edelliskauden mitalisarjan pistepörssin voittaja ja maalikuningas, Ruutupaitojen Tom Svarvar voitti jälleen pistepörssin. Keväällä 2007 Ruutupaidat saavutti toisen mitalinsa, tällä kertaa pronssisen. Se myös valittiin liigan fair play -joukkueeksi. Kaudella 2007–2008 joukkue sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2009–2010 Ruutupaidat putosi Futsal-Ykköseen sijoituttuaan liigassa yhdeksänneksi. Kaudella 2010–2011 joukkue sijoittui Ykkösessä viidenneksi. Kaudeksi 2012–2013 joukkue ilmoitti luopuvansa paikastaan Futsal-Ykkösessä sekä talous- että henkilöstöresurssien vähäisyyden takia. Kaudella 2013–2014 joukkue oli ylivoimainen Kakkosessa ja palasi Ykköseen. Kaudella 2014–2015 Ruutupaidat voitti Ykkösen ja nousi viiden vuoden tauon jälkeen takaisin Futsal-Liigaan. Kauden 2023–2024 Ruutupaidat pelasi Futsal-Nelosessa ja nousee kaudeksi 2024–2025 Futsal Kolmoseen.
Irma Johansson

Irma Elina Johansson (s. 3. huhtikuuta 1932 Kalix, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1950- ja 1960-luvulla. Hän voitti kaksi mitalia talviolympialaisista, kultaa naisten 3 × 5 km viestissä vuoden 1960 ja pronssia samassa lajissa vuoden 1956 talviolympialaisissa.
Johansson saavutti myös pronssia viestissä Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1958.
Inger Helene Nybråten

Inger Helene Nybråten (s. 8. joulukuuta 1960) on entinen norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1980- ja 1990-luvulla. Hän voitti kolme viestin olympiamitalia, yhden kullan 1984 ja kaksi hopeaa 1992 ja 1994.
Nybråten ansaitsi maailmanmestaruuskilpailuissa yhteensä kuusi mitalia, yhden kullan, yhden hopean sekä neljä pronssia. Hän saavutti neljä henkilökohtaista maailmancupin osakilpailuvoittoa.
Q’orianka Kilcher

Q’orianka Waira Qoiana Kilcher (s. 11. helmikuuta 1990 Schweigmatt, Saksa) on perulais-saksalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen on äitinsä puolelta sveitsiläis-alaskalainen ja isänsä puolelta ketšualais-harakmbutilainen. Etunimi "Q’orianka" on ketšuaa ja tarkoittaa kuta kuinkin "kultainen kotka".
Kilcher tunnetaan kenties parhaiten Terrence Malickin ohjaamasta elokuvasta "The New World" vuodelta 2005. Kilcher esitti elokuvassa intiaanityttö Pocahontasia. Elokuvan rakkauskohtaukset Kilcherin ja toisen pääosan esittäjän Colin Farrellin välillä nostattivat pienen kohun, sillä Kilcher oli elokuvan kuvausten aikaan vasta 14-vuotias. Kilchner on kertonut, ettei osannut lapsena päättää, kumpaa hän ihailee enemmän: Pocahontasia vai Ka‘iulania. Hän on sittemmin esittänyt molempia.
Q’orianka Kilcher on sukua laulaja Jewel Kilcherille, joka tunnetaan paremmin pelkällä taiteilijanimellään Jewel.
Formula 1 -kausi 2009

Formula 1 -kausi 2009 oli Formula 1 -sarjan historian 60. kausi ja toinen uuden Concorde-sopimuksen alla. Kaudella ajettiin yksi uusi kilpailu, kauden päättänyt Abu Dhabin Grand Prix.
Kauden yllättävin menestyjä oli tulokastalli Brawn GP, joka oli perustettu lopetetun Honda F1:n paikalle. Sen kuljettaja Jenson Button voitti kauden alussa kuusi kilpailua ja varmisti maailmanmestaruutensa toiseksi viimeisessä osakilpailussa Brasilian GP:ssä. Brawn GP varmisti samassa kilpailussa valmistajien maailmanmestaruuden. Button johti kuljettajien MM-sarjaa koko ajan alusta loppuun asti.
Merkkipaalut kaudelle 2009.
Saavutukset
Uudet kuljettajat
Kesken kauden poistuneet tai tallia vaihtaneet kuljettajat
Paluun tehneet kuljettajat
Kilpailut.
Kilpailukalenteri kaudeksi 2009.
Kisojen lähde: 
Jerezin nuorten kuljettajien testit.
Kauden 2009 jälkeen F1-autot ajattivat Jerezin radalla nuoria kuljettajia kolmen päivän pituisissa testeissä. Tässä lista kuljettajista, jotka ajoivat tallin autoja:
Oscar Gjøslien

Oscar Gjøslien (9. marraskuuta 1909 Lier – 20. toukokuuta 1995 Drammen) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla.
Gjøslien voitti 50 kilometrin hiihdon pronssia vuoden 1939 maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1935 hän voitti Holmenkollenin hiihtofestivaaleissa 50 kilometrin hiihdon, jonka johdosta hänelle annettiin vuonna 1940 Holmenkollen-mitali.
Olav Økern

Olav Nilsen Økern (3. kesäkuuta 1911 Hole – 11. huhtikuuta 2000 Hole) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1930-luvulta 1950-luvulle. Hän edusti Bærum Skiklubbia.
Økern saavutti 4 × 10 kilometrin viestissä pronssia St. Moritzin talviolympialaisissa 1948. Hän hiihti kilpailussa toisen osuuden, samoin kuin Norjan saavuttaessa 4 × 10 kilometrin viestissä hopeaa Lahden maailmanmestaruuskilpailuissa 1938. Hän sijoittui Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 lisäksi 18 kilometrillä 13:nneksi. . Oslon olympialaisissa 1952 hän oli 50 kilometrillä neljäs 17 sekuntia pronssimitalista jääneenä.
Økern voitti Holmenkollenin kisojen 18 kilometriä vuonna 1940. Hän kilpaili Holmenkollenilla ensimmäisen kerran 1934 ja oli mukana vielä 44-vuotiaana 1956. Menestystensä ansiosta hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali vuonna 1950. Hänen setänsä, Harald Økern, oli ansainnut samaisen mitalin vuonna 1924.
Norjan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa 50 kilometrillä 1952.
Økern oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten vankina ja vietti yli kaksi vuotta keskitysleirillä Hampurin lähellä. Elämäntyönsä hän teki metsurina.
Iveta Fořtová-Zelingerová

Iveta Fořtová-Zelingerová (s. 21. kesäkuuta 1972 Ústí nad Orlicí) on entinen tšekkoslovakialainen/tšekkiläinen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancupissa vuodesta 1992 vuoteen 1998. Hän kilpaili kolmissa talviolympialaisissa, joista parhaiten hän sijoittui Albertvillen talviolympialaisissa vuonna 1992, missä hän sijoittui kuudenneksi 4 × 5 km viestissä ja 18:nneksi 5 kilometrin perinteisen hiihdossa.
Zelingerován paras sijoitus hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa oli 18:s 15 kilometrin perinteisen hiihdossa Thunder Bayn vuoden 1995 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa oli 12:s 30 kilometrin hiihdossa Italiassa vuonna 1992. 
Hänen uransa ainoa voitto oli 5 kilometrin hiihdosta, Tšekissä, vuonna 1997.
Dzongkhan kieli

Dzongkhan kieli (, ) on sinotiibetiläiseen kielikuntaan kuuluva kieli ja Bhutanin virallinen kieli. Se lukeutuu bodilaisten kieliryhmän eteläiseen haaraan. Kielen nimi tarkoittaa bhutanilaisessa luostarilinnoituksessa, dzongissa, puhuttavaa kieltä. Sillä on useita murteita.
Dzongkhan lähimpiin sukulaiskieliin lukeutuu Intian Sikkimissä puhuttu drenjoke ja kielet ovat osittain keskenään ymmärrettäviä. Dzongkhan katsotaan olevan uhanlainen.
Puhujamäärät ja status.
Vaikka dzongkhaa puhuu äidinkielenään vähemmistö bhutanilaisista (28 %), se on pakollinen oppiaine maan kouluissa ja toimii etnisten ryhmien välisenä lingua francana kautta maan. Vuonna 2013 äidinkielisten dzongkhan puhujien määräksi arvioitiin 171 080.
Dzongkha alkoi kehittyä Bhutanin kansalliskieleksi 1960-luvulla. Maan perustuslain mukaan dzongkha on Bhutanin ainoa kansalliskieli.
Bhutanilaiset elokuvat "Kulkureita ja taikureita" ja "Koulu maailman laidalla" ovat dzongkhankielisiä.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kirjakieli.
Dzonkhan kirjoittamiseen käytetään tiibetiläisen kirjaimiston versiota, josta käytetään nimityksiä joyi ("mgyogs yig") ja joshum ("mgyogs tshugs ma"). Kieltä äidinkielenään puhuvista lukutaitoisia on noin puolet.
Johtuen tiibetiläisen kirjaimiston konservatiivisuudesta, mikä puolestaan johtuu siitä, että kirjaimistoa pidetään pyhänä, dzongkhan kirjoittaminen ja lukeminen on huomattavasti vaikeampaa kuin puhuminen. Tiibetiläistä kirjaimistoa ei ole juurikaan uudistettu, vaikka kieli on kehittynyt aikojen saatossa.
Raamattu on käännetty kokonaisuudessaan dzongkhaksi vuonna 2010. 
Sanasto ja kielioppi.
Lukusanat 1–10 dzongkhaksi:
Berit Mørdre Lammedal

Berit Mørdre Lammedal (16. huhtikuuta 1940 Nes – 23. elokuuta 2016) oli norjalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili sekä 1960- että 1970-luvulla. Hän saavutti kaksissa talviolympialaisissa yhteensä yhden kulta-, yhden hopea- sekä yhden pronssimitalin.
Mørdre Lammedal, silloin vielä ennen avioitumista nimeltään Mørdre, saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Oslon MM-kilpailuissa 1966, kun hän toi ankkuriosuudella Norjan hopealle 0,9 sekunnin erolla Ruotsiin. Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän hiihti ankkurina viestissä kultaa ja sai 10 kilometrillä hopeaa. Neljännen arvokisamitalinsa hän sai Sapporon talviolympialaisissa 1972 hiihtämällä viestissä pronssille.
Holmenkollenin hiihtokisoissa Mørdre Lammedal voitti 5 kilometrin kilpailun vuonna 1974. Falunissa hän voitti 10 kilometrin kilpailun vuonna 1971.
Mørdre Lammedalille myönnettiin Holmenkollen-mitali vuonna 1971. Hän oli ensimmäinen norjalainen naishiihtäjä, joka sai kyseisen mitalin. Ammatiltaan hän oli poliisi.
Mørdre Lammedal kuoli 76-vuotiaana 23. elokuuta 2016.
Propionihappo

Propionihappo eli propaanihappo (C2H5COOH) on pistävän eltaantuneen hajuinen karboksyylihappo. Proprionihapon anioneja, suoloja ja estereitä kutsutaan "propionaateiksi". Aineesta käytetään myös nimiä "etyylimuurahaishappo", "metyylietikkahappo" ja "etaanikarboksyylihappo".
Propionihapon rakennekaava on CH3CH2COOH.
Sen happovakio p"K"a on 4,87, leimahduspiste 54 °C c.c. eli suljetun astian ("closed cup") menetelmällä ja 57 °C o.c. eli avoimen astian ("open cup") menetelmällä mitattuna ja itsesyttymislämpötila 485 °C.
Propaanihappoa valmistetaan hapettamalla propanolia tai etanolin ja hiilimonoksidin välisellä reaktiolla. Myös eräät bakteerit tuottavat sitä heksooseista. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä sekä viljan säilöntään.
Propionihappoa esiintyy monissa juustoissa. Sitä käytetään myös elintarvikkeissa säilöntäaineena ja sen E-koodi on E 280. Propionihapon suoloista on elintarvikkeissa sallittu käytettäväksi natriumpropionaatti (E 281), kalsiumpropionaatti (E 282) ja kaliumpropionaatti (E 283).
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Olaf Hoffsbakken

Olaf Hoffsbakken (2. syyskuuta 1908 Snertingdal – 23. marraskuuta 1986 Gjøvik) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1930-luvulla. Hän saavutti kaksi hopeamitalia, yhdistetyssä ja 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa, vuonna 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa. Lisäksi hän sijoittui 18 kilometrin hiihdossa viidenneksi.
Hoffsbakken voitti yhdistetyssä kultaa hiihdon MM-kilpailuissa Lahdessa 1938. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1935 hän saavutti hopeaa 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa ja pronssia 18 kilometrin hiihdossa.
Hoffsbakken voitti Holmenkollenin hiihtokilpailujen yhdistetyn kahdesti (1936 ja 1939). Vuonna 1937 hänelle myönnettiin Holmenkollen-mitali.
Bennyn video

Bennyn video ("Benny's Video") on vuonna 1992 julkaistu elokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Michael Haneke. Se on niin kutsutun "Glaciation Trilogyn" toinen osa. (Edeltäjä; "Seitsemäs manner", seuraaja; "71 katkelmaa"). Elokuvassa 14-vuotias videoiden maailmassa elävä Benny alkaa menettämään todellisuuden tajuaan ja muuttuu väkivaltaiseksi. Elokuva voitti European Film Awardseilla ja Viennan elokuvajuhlilla.
Elokuva.
Michael Haneke sai elokuvan idean lehtiartikkelista, jossa nuori poika oli murhannut toisen nuoren. Haneken mieleen jäi etenkin poliisikuulusteluissa ilmennyt pojan vastaus kysymykseen "miksi teit sen?;" "Halusin tietää miltä se tuntuu""". Haneke keräsi vuosien varrella monia saman tyyppisiä artikkeleita. Itse elokuvassa häntä kiinnosti eritoten henkilö, joka kokee todellisuutensa ruutujen takaa, ja lopulta, halun itsekin kokeilla mitä näkee katsomissaan videoissa.
Haneke on kertonut että hänen vuoden 1997 elokuva "Funny Games" on omalla tavallaan jatkoa tämän elokuvan teemoille. Kyseisessä elokuvassa Bennyn näyttelijä Arno Frisch esiintyy myös pääosassa.
Robert Förster

Robert Förster (s. 27. tammikuuta 1978 Markkleeberg) on saksalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Nürnberger -joukkueessa 2001–2002, edusti Gerolsteineria 2003–2008 ja Team Milramia 2009–2010. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2011–2015 hänen joukkueensa oli yhdysvaltalainen Unitedhealthcare Pro Cycling. Kirimiehenä tunnettu Förster voitti kaksi etappia Italian ja yhden etapin Espanjan ympäriajossa.
Giro del Capo, 5. etapin voitto
Sachsen Tour, 1. ja 3. etapin voitto
Hessen Rundfahrt, 4 a -etapin voitto
Trofeu Joaquim Agostinho, 4. etapin voitto
Giro del Capo, 3. etapin voitto
Vuelta a Cuba, 2. etapin voitto
Sachsen Tour, 3. etapin voitto
Circuito Montanes, 6. etapin voitto
Groningen–Münster, voitto
Rheinland-Pfalz Rundfahrt, 1. etapin voitto
Groningen–Münster, voitto
Puolan ympäriajo, sprinttikilpailun voitto
Niedersachsen Rundfahrt, 4. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 6. etapilla kolmas
Italian ympäriajo, 2. ja 20. etapilla kolmas
Italian ympäriajo, 21. etapin voitto, 15. etapilla kolmas
Espanjan ympäriajo, 15. etapin voitto
Tanskan ympäriajo, 3. ja 6. etapin voitto
Ster Elektrotoer, 5. etapin voitto
Circuit de la Sarthe, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 5. etapin voitto, 3. etapilla toinen
Saksan ympäriajo, 1. etapin voitto
Circuit de la Sarthe, pistekilpailun voitto
Settimana Ciclistica Internazionale Coppi-Bartali, 4. etapin voitto
Veenendaal–Veenendaal, voitto
Volta ao Algarve, 1. ja 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen
Puolan ympäriajo, 7. etapin voitto
International Presidency Turkey Tour, 7. etapin voitto
Grote Scheldeprijs, kolmas
Italian ympäriajo, 3. etapilla kolmas
Tour de Langkawi, 8. etapin voitto
Vuelta Asturias, 2a-etapin voitto
Philadelphia International Championship, kolmas
Tour of Qinghai Lake, 4.etapin voitto
Tour of Qinghai Lake, 6.etapin voitto
Sanna Hirvaskari

Sanna Hirvaskari (s. 20. tammikuuta 1981) on Raahesta kotoisin oleva suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja juontaja. Hän toimi MTV3:n "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa tanssinopettajana vuosina 2006 ja 2007. Hän voitti ensimmäisen kauden parinsa Tomi Metsäkedon kanssa ja oli kolmas toisella kaudella Sami Sarjulan kanssa. Hirvaskari kilpaili myös sarjan viidennellä tuotantokaudella syksyllä 2010 parinaan näyttelijä Juha Veijonen.
Vuosina 2008–2009 Hirvaskari juonsi televisiosarjaa "Biisikärpänen" yhdessä Lari Halmeen kanssa. Lisäksi Hirvaskari juonsi Miss Suomi -kilpailun 1. maaliskuuta 2009 yhdessä Sami Sarjulan kanssa.
"Iltalehden" lukijat valitsivat Sanna Hirvaskarin vuoden 2009 seksikkäimmäksi naisjuontajaksi.
Nykyisin Hirvaskari toimii tanssinopettajana ympäri Suomea.
Ole von Beust

Ole von Beust (koko nimeltään Carl-Friedrich Arp Ole Freiherr von Beust, s. 13. huhtikuuta 1955 Hampuri) on saksalainen poliitikko (puolue CDU). Hän on toiminut Hampurin pormestarina vuosina 2001–2010. Von Beust oli myös Saksan liittoneuvoston presidenttinä 1. marraskuuta 2007 – 31. lokakuuta 2008.
Perhe ja opiskelu.
Ole von Beust on poliitikko Achim Helge Freiherr von Beustin poika ja yksi hänen esi-isistään oli valtiomies Friedrich Ferdinand von Beust. Ole von Beustin äiti Hanna Freifrau von Beust oli puoliksi juutalainen.
Von Beust valmistui ylioppilaaksi vuonna 1973. Hän opiskeli lakitieteitä 1975–1980 Hampurissa ja saavutti lakimiehen tutkinnon vuonna 1983.
Poliittinen ura.
Von Beust liittyi Saksan kristillisdemokraattiseen unioniin (CDU) 16-vuotiaana vuonna 1971. Hänestä tuli Hampurin kaupunginvaltuuston nuorin jäsen 23-vuotiaana, kun hänet valittiin ensimmäisen kerran valtuustoon vuonna 1978.
Von Beust valittiin Hampurin pormestariksi vuonna 2001, toiselle kaudelle vuonna 2004 ja kolmannelle 2008, kunnes erosi pormestarin toimesta 25. elokuuta 2010. Saksan liittoneuvoston presidenttinä hän toimi vuoden ajan 1. marraskuuta 2007 – 31. lokakuuta 2008.
The Stepford Wives

The Stepford Wives (”Stepfordin vaimot”) on yhdysvaltalaisen Ira Levinin vuonna 1972 julkaistu satiirinen jännitysromaani. Tarinan päähenkilö on perheineen New Yorkista kuvitteelliselle Stepfordin asuinalueelle Connecticutiin muuttava valokuvaaja Joanna Eberhart, joka alkaa pian epäillä, että naapuruston kauniit ja alistuvaiset kotiäidit ovat aviomiestensä rakentamia robotteja. Teosta ei ole suomennettu.
Romaanista on tehty kaksi elokuvasovitusta. Niistä ensimmäinen, Bryan Forbesin ohjaama "Stepfordin naiset", sai ensi-iltansa kolme vuotta romaanin ilmestymisen jälkeen 1975. Vuonna 2004 ensi-iltaan tulleen uudemman version ohjasi Frank Oz. Lisäksi 1970-luvun elokuvalle tehtiin kolme jatko-osaa televisiolevitykseen.
Chibi

Chibi () on eräs Super deformed -manga- ja animepiirrostyylin muoto, jossa vartalon mittasuhteet ovat samat kuin pienten lasten tai lähellä sitä (pää kattaa suuren osan vartalon pituudesta). Termi viittaa usein chibi-tyylillä piirrettyyn hahmoon.
Käyttö.
Chibi-hahmo on useimmiten vain eri mittasuhteiden mukaan piirretty versio "oikeasta" hahmosta. Ulkonäöstä huolimatta chibiversio on kuitenkin sama hahmo. Chibi-versiota voidaan käyttää esimerkiksi korostamaan hahmon lapsellista tai lapsenomaista käyttäytymistä humoristisessa kohtauksessa.
Ulkonäkö.
Chibin ulkonäkö on pelkistetty ja lapsenomainen. Mittasuhteet ja vartalon muoto vaihtelevat, mutta pyrkivät yleensä lapsenomaiseen tai vauvamaiseen vaikutelmaan. Äärimmäisenä tyylikeinona on tehdä vartalosta hernepussimainen. Silmät ovat usein suuret, suu pieni. Nenä on hyvin pieni tai jopa jätetään piirtämättä. Myös esimerkiksi vaatetuksen yksityiskohtia yksinkertaistetaan tai jätetään pois. Chibiversio voi olla toisinaan myös hillitympi.
Videopeleissä.
Chibi-mittasuhteilla piirrettyjä hahmoja ja sprite-grafiikkaa on käytetty runsaasti myös videopeleissä, usein taustalla ovat tekniset rajoitukset. Laitteiden alhaisten resoluutioiden vuoksi realistisilla mittasuhteilla piirretyt hahmot menettävät käytännössä kaikki kasvojen yksityiskohdat. Piirtämällä hahmot chibi-tyyliin päähän ja kasvoihin voidaan käyttää enemmän pikseleitä ja antaa hahmoille enemmän persoonallisuutta. Tämä johti usein siihen, että pelien kansitaiteessa ja itse pelissä nähdyt hahmot erosivat toisistaan huomattavan paljon. Lisäksi ero nousi entistäkin suuremmaksi, kun lokalisointia tehdessä japanilaisten pelikansien manga-tyyliset hahmot korvattiin lännessä realistisemman näköisillä hahmoilla.
Joan Horrach

Joan Horrach Rippoll (s. 27. maaliskuuta 1974 Deià, Mallorca) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaissena vuosina 2000–2013. Hän voitti 12. etapin Italian ympäriajossa 2006 oltuaan maalissa viisi sekuntia ennen Addy Engelsiä.
GP Jornal de Noticias, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Vuelta Asturias, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Portugalin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 5. ja 11. etapin voitto
Vuelta a Castilla y León, kokonaiskilpailussa toinen
Troféu Joaquim Agostinho, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, mäkikilpailussa kolmas
Espanjan ympäriajo, 18. etapilla kolmas
Italian ympäriajo, 12. etapin voitto 
Espanjan ympäriajo, 16. etapilla kolmas
Herbie Mann

Herbert Jay Solomon eli Herbie Mann (16. huhtikuuta 1930 – 1. heinäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen jazzhuilisti. Hän tuli tunnetuksi hyödyntämällä työssään maailmanmusiikkia.
Mann teki yhteistyötä muiden muassa Chick Corean kanssa. Hän kuoli eturauhassyöpään 73-vuotiaana.
Herbie Mann äänestettiin Down Beat -lehden vuosittaisessa äänestyksessä parhaaksi jazzhuilistiksi 13 vuotena peräkkäin 1957–1970.
Stepfordin naiset (vuoden 2004 elokuva)

Stepfordin naiset ("The Stepford Wives") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Frank Oz. Se perustuu Ira Levinin samannimiseen romaaniin, joka filmatisoitiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1975. Elokuvan pääosissa ovat Nicole Kidman, Matthew Broderick, Bette Midler, Glenn Close ja Christopher Walken.
Elokuva kertoo Stepfordin kaupungista, joka näyttää vanhanaikaisen perinteiseltä idylliltä, jossa rakastavat vaimot palvelevat aviomiehiään ilolla. 
Kun vuoden 1975 elokuva oli tieteistrilleri, ohjaaja Ozin ote on paljon komediallisempi.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula sanoo Ozin yrittävän tässä elokuvassa samankaltaista temppua kuin läpimurtofilmissään "Pieni kauhukauppa" (1986), joka perustui samannimiseen musikaaliin ja Roger Cormanin mustavalkoiseen kulttihalpikseen (1960). Ira Levinin romaani osoittautuu Maskulasta kuitenkin Ozille liian kovaksi palaksi verrattuna vuoden 1975 elokuvaversioon: ”Frank Ozin mekaanisessa vuodatuksessa silmille hyppivät studiolavasteet ja tietokoneilla väsätyt trikit häviävät auttamatta Bryan Forbesin harkitun eteeriselle teokselle.”
Laatukustannukset

Laatukustannukset ovat kustannuksia, jotka aiheutuvat tavoitellun laatutason saavuttamisesta sekä huonosta laadusta johtuvista kustannuksista (cost of poor quality).
Laatukustannuksia käytetään laadunohjauksessa ja laadun optimoinnissa ohjaamaan laatua ja kustannuksia. Yrityksissä laatukustannuksia verrataan yleensä liikevaihtoon, ilmaisten ne prosentuaalisena osuutena liikevaihdosta. 
Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta.
Kustannukset tavoitellun laatutason saavuttamisesta voidaan jakaa ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin sekä tarkastus-, arviointi- ja seurantakustannuksiin. Ennalta ehkäisevän toiminnan kustannuksiin kuuluvat kustannukset siitä, että varmistetaan että asiat tehdään oikein, esimerkiksi koulutus, sisäinen arviointi, itsearviointi ja katselmukset.
Huonosta laadusta johtuvat kustannukset.
Huonosta laadusta johtuvat kustannukset käsittää kustannukset, jotka aiheutuvat tavoitellun ja aikaansaadun tuotteen tai palvelun laatueroista. Huonon laadun kustannuksiin kuuluvat työnteon kustannukset, korjaamisen, uudelleen tekemisen ja hävittämisen kustannukset, sekä uusien materiaalien kustannukset. Huonosta laadusta johtuvat kustannukset sisältävät myös kustannukset siitä, että virheiden korjaamiseen tarvittavia resursseja ei voida käyttää muihin tarkoituksiin. 
Muita huonosta laadusta johtuvia epäsuoria kustannuksia ovat:
Klassinen ja uusi laatukustannusmalli.
Klassisessa laatukustannusmallissa laadun kokonaiskustannukset muodostavat U-käyrän. Kun ehkäisykustannukset kasvavat, virhekustannukset pienenevät. Laadun optimaalinen pisteessä, jossa pienenevät virhekustannukset ja kasvavat ennaltaehkäisykustannukset leikkaavat toisensa.
Uudessa laatukustannusmallissa lisääntyvä laatu ei välttämättä maksa mitään, sillä laadun tekeminen riippuu eniten asenteista. Tuotteen voi tehdä oikein ja väärin, samoilla kustannuksilla.
Lean ajattelu.
Lean ajattelun mukaan tarpeettomia kustannuksia aiheutuu ylituotannosta, odottamisesta, kuljettamisesta, epäasianmukaisesta tuotantotavasta, tarpeettomasta varastoinnista, tarpeettomista siirroista ja liikkeistä, virheistä. Kun mietitään laatukustannuksia, voidaan ajatteluun sisällyttää näitä kaikkia kustannuslajeja.
Tomas Vaitkus

Tomas Vaitkus (s. 4. helmikuuta 1982 Klaipėda) on liettualainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2003–2017.
Vaitkus saavutti nuorten sarjoissa kolme MM- ja kaksi EM-mitalia ratapyöräilyssä. Vuonna 2002 hän voitti alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailmanmestaruuden Zolderissa. Vuoden 2006 Italian ympäriajossa hän voitti massakiriin päättyneen yhdeksännen etapin ennen Paolo Bettiniä. Vaitkus esitti uransa aikana hyviä otteita myös klassikkokilpailuissa, kuten Flanderin ympäriajossa.
Ratapyöräilyn junioreiden MM-kilpailut, pisteajossa pronssia
Ratapyöräilyn junioreiden MM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa kultaa, henkilökohtaisessa takaa-ajossa hopeaa
Ratapyöräilyn alle 23-v. EM-kilpailut, joukkuetakaa-ajossa hopeaa, henkilökohtaisessa takaa-ajossa pronssia
Maantiepyöräilyn MM-kilpailut, alle 23-v. aika-ajossa kultaa
Liettuan aika-ajomestaruus
Tanskan ympäriajo, 5. etapin (aika-ajo) voitto
Ratapyöräilyn maailmancup, Moskova, joukkuetakaa-ajon voitto
Liettuan maantie- ja aika-ajomestaruus
Tanskan ympäriajo, 5. etapin voitto
Italian ympäriajo, 8. etapilla toinen
GP Ühispanga Tartu, voitto
Grote Scheldeprijs, toinen
Ratapyöräilyn EM-kilpailut, omnium-ajossa hopeaa
Italian ympäriajo, 9. etapin voitto, 6. etapilla kolmas
Flanderin ympäriajo, kuudes
Ronde van het Groene Hart, voitto 
Volta ao Algarve, 2. etapin voitto
Liettuan maantieajomestaruus
Italian ympäriajo, 11. etapilla kolmas
Azerbaidžanin ympäriajo, 5. etapin voitto
Liettuan maantieajomestaruus
Tour d'Oranie, pistekilpailun ja 1. etapin voitto
Grand Prix de la Ville d'Oran, voitto
Tour International de Sétif, 1. ja 4. etapin voitto
Tour International de Constantine, kokonaiskilpailun voitto
Águilas Cibaeñas

Águilas Cibaeñas on vuonna 1936 perustettu baseball-seura Dominikaanisen tasavallan talvisarjassa. Se on sarjan kaikkien aikojen menestynein seura. Joukkue on voittanut sarjan 20 kertaa ja Karibian-mestaruusturnauksen viisi kertaa. Sillä on vain yksi mestaruus enemmän kuin sen pahimmalla haastajalla, Tigres del Liceyllä. Joukkueen kotikaupunki on Santiago. Vuonna 2008 seura on sekä Dominikaanisen tasavallan talvisarjan että Karibian-mestaruusturnauksen hallitseva mestari. 
Joukkueen kotikenttänä toimii Estadio Cibao, jolle mahtuu 18 077 katsojaa. Kenttä isännöi Karibian-mestaruusturnausta vuonna 2008. Seuran peliasun värit ovat kotona keltainen paita ja mustat housut sekä vieraissa musta pelipaita ja harmaat housut. 
Merkittäviä pelaajia.
Luis Polonia, Julian Javier, Miguel Tejada, Alberto Castillo, Franklin Taveras, Wily Mo Peña, Tony Peña, Manny Ramírez, Oscar Ureña, Joaquin Benoit, Melky Cabrera, Rafael Furcal, Hipolito Pichardo, Winston Llenas, Mendy López, Tony Batista, Bartolo Colón, Julian Tavarez, Miguel Batista, Jhonny Peralta, Johnny Cueto, Adrian Beltre, Moises Alou, Raul Mondesí, Willy Taveras, Tony Peña Jr., Jose Lima, Ryan Garko, Coco Crisp, Willie Stargell, Dick Stuart, Fausto Carmona, Robinson Tejeda, Edwin Encarnación, Brandon Moss, Randy Choate, Juan Salas, Omar Moreno, Jeff Davanon, Mike Napoli
Tyrrell 017

Tyrrell 017 oli Brian Lislesin suunnittelema Formula 1 -auto, jota Tyrrell-talli käytti kaudella . B-versio 017B oli käytössä kauden avauskilpailussa. Autossa oli voimanlähteenä vapaasti hengittävä kahdeksansylinterinen Ford Cosworth -moottori. Autoa kilpailuissa ajoivat brittiläiset Jonathan Palmer ja Julian Bailey. Italialainen Michele Alboreto ajoi 017B-autolla Palmerin tallikaverina kauden 1989 avauskilpailussa.
Saavutukset.
Palmer sijoittui kolmessa kilpailussa pisteille. Monacon- ja Itä-Yhdysvaltain GP:ssa hän oli viides ja Kanadan GP:ssa kuudes.
Valmistajien MM-sarjassa Tyrrell sijoittui kahdeksanneksi viidellä pisteellä.
Vartsalansaari

Vartsalansaari on kallioinen ja mäntyinen saari Halikonlahdella Salossa. Saari on Vartsalan kylän kanta-alue. Saaren pinta-ala on 325 hehtaaria. Vuonna 2009 saaren asukasluku oli neljä, mutta kesäasukkaita oli 168.
Saaren pysyvä asutus on keskittynyt pohjoisosaan, jossa harjoitetaan myös maanviljelyä. Siellä sijaitsee vanha Vartsalan puustelli, eli Vartsalan tila.
Jyrkkärinteinen eteläosa on pääasiassa kesämökkikäytössä. Etelälaidassa sijaitsee myös vanha todennäköisesti 1700-luvulta peräisin oleva ruotusotamiehen torppa.
Saaren länsiosassa on Kirrinkari-niminen pikkusaari, sekä Vartsalansaaresta irralliset Iso ja Pikku Petassaari. Ne ovat rehevöitymisen ja maankohoamisen vuoksi kasvaneet yhteen.
Trans-Mediterranean Renewable Energy Cooperation

Trans-Mediterranean Renewable Energy Cooperation (TREC) on yhdistys, joka pyrkii edistämään sähkön tuottamista aavikoilla ja sen tuomista Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Euroopan tarpeisiin. Yhdistyksen ovat perustaneet Rooman Klubi, Hamburger Klimaschutz-Fonds ja National Energy Research Center of Jordan (NERC) vuonna 2003.
TRECin "DESERTEC"-konseptin mukaan sähkö tuotettaisiin aavikoilla aurinkolämpövoimaloilla ja siirrettäisiin muille alueille tasavirtaa käyttäviä korkeajännitelinjoja pitkin. Konseptin toimivuutta on tutkinut Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt e.V. (DLR), jonka mukaan vuoteen 2050 mennessä kasvavat energiatarpeet Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja 10 – 25% Euroopan sähköstä voitaisiin tuottaa aavikoilla. Ilmaston lämpenemisessä roolia näytteleviä hiilidioksidipäästöjä voitaisiin DLR:n laskujen mukaan vähentää Euroopassa jopa 70% vuoteen 2050 mennessä, mikäli DESERTEC-ohjelma toteutuisi ja paikallisten uusiutuvien energiamuotojen käyttöä lisättäisiin.
Aavikoiden aurinkolämpövoimaloiden sivutuotteena saataisiin myös makeaa vettä merivedestä.
Kaksitoista yhtiötä Euroopasta ja Pohjois-Afrikasta allekirjoittivat "The Desertec Industrial Initiative" -sopimuksen 13. heinäkuuta 2009 Münchenissä. Mukana sopimuksessa ovat saksalaiset Deutsche Bank, E.ON, HSH Nordbank, MAN Solar Millenium, Munich Re, M+W Zander, RWE, SCHOTT Solar, Siemens, ruotsalais-sveitsiläinen ABB, espanjalainen Abengoa Solar ja algerialainen Cevital. Yhtiöt aikovat sijoittaa DESERTEC-projektiin yhteensä 400 miljardia euroa seuraavan 40 vuoden aikana. Hintava DESERTEC on maailman suurin aurinkoenergiaprojekti.
Eurooppalaisen uusiutuvan energian yhdistyksen, Eurosolarin, pääjohtaja ja europarlamentin jäsen Hermann Scheer on arvostellut DESERTEC-projektia siitä, että se sijoittaa rahaa aurinkovoiman kehittämiseen Pohjois-Afrikassa, jossa sijaitsee poliittisesti epävakaita maita. Hänen mielestään suurempi hyöty saataisiin sijoittamalla rahat Eurooppaan ja käyttämällä useita erilaisia uusiutuvia energian lähteitä sen sijaan, että yksi projekti saa suuryhtiöiden hallinnoimana monopoliaseman. Scheerin mielestä projektin jättimäisiä kustannuksia on vähätelty ja sen hyötyjä liioiteltu.