William McGregor Paxton

William McGregor Paxton (1869 Baltimore –1941 Boston) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi monista maalareista, jotka toivat akateemista ranskalaista maalausta Yhdysvaltoihin. Hänen aiheensa olivat tyypillisesti figuratiivisia ja hän maalasi aina elävästä mallista. Paxton on tunnetu Vermeer-vaikutteisista interiööreistään, joissa on yläluokkaisia naishahmoja. Hän oli myös tuottelias muotokuvamaalari ja maalasi myös kahden presidentin, Grover Clevelandin ja Calvin Coolidgen muotokuvat. 
Elämänvaiheita.
Paxton syntyi Baltimoressa, mutta perhe muutti Bostoniin isän ravintolayrityksen vuoksi. Perhe asui Newtonissa, joka oli Bostonin esikaupunki. 
Paxton aloitti taideopinnot 18- vuotiaana Dennis Miller Bunkerin oppilaana Cowles Art Schoolissa. Opinnot hän rahoitti saamallaan stipendillä. Bunkerin opetus vaikutti pysyvästi Paxtonin taiteeseen muun muassa hänen asetelmiensa tyylissä. 
Vuonna 1889 hän lähti Pariisiin neljäksi vuodeksi opiskelemaan École des Beaux-Artsiin Jean-Léon Gérômen ohjaukseen ja lisäksi Académie Julianiin. Ranskassa hän oppi Gérômen sulavan maalaustavan ja tarkan piirustustyylin. Vuonna 1898 hän palasi Newtoniin, ja alkoi elättää itseään muotokuvamaalarina. Vuonna 1897 hän matkusti Madridiin kopioimaan Velasquezin maalauksia. 
Neljän vuoden Pariisin opiskelujen jälkeen Paxton palasi Bostoniin. Hän aloitti opettamisen entisessä taidekoulussaan ja hänen oppilaanaan oli Elizabeth Vaughan Okie. Oppilas ja opettaja ihastuivat ja se johti avioliitton. Elizabeth jätti taiteen aina vuoteen 1910 saakka. Sitä ennen hän toimi miehensä muusana ja taiteen mahdollistajana. 
Avioliiton solmimisen aikohin Paxton maalasi sisäsäkuvia joissa oli naishahmoja. Naishahmot ovat yläluokkaisia ja niiden malleina on joko taiteilijan vaimo tai hänen rahoittajiensa vaimoja. He ovat samankaltaisia kuin kirjailija Henry Jamesin naishahmot. Paxtonin bostonilaiset naiset ovat tyyniä ja tyylikkäitä, he juovat teetä, lukevat tai ovat keskellä hienoa sisustusta. Tämä on vastakohtana Aschanin taidekoulun kuvauksille newyorkilaisista naisista, jotka kävelevät kaduilla, etsivät katsekontaktia ja flirttailevat. 
Paxton piti ensimmäisen oman näyttelynsä St. Botolph Club of Bostonissa vuonna 1900. Näyttelystä hän sai paljon hyvää palautetta. Toinen näyttely taas pelasti osan hänen töistään ateljeessa riehuneelta tulipalolta 1904. Ateljeen palossa tuhoutui kaikkiaan sata maalausta, joista osa kuului taiteilijatoveri Joseph De Campille. 
Tulipalosa seurannneena vuonna Paxton liitty vanhempiin Bostonin koulukunnan maalareihin Edmund Tarbelliin ja Frank Bensoniin pitäen näyttelyn Fenway Studio Rakennuksessa, ja School of Fine Artsin valmistuneitten näyttellyn 1906. Opetustyönsä, joka tapahtui vuosina 1906- 1913 johdosta Paxtonia pidetään Bostonin koulukunnan taiteilijoiden keskeisenä henkilönä.
Paxtonit matkustivat yhdessä Eurooppaan, missä heihin teki vaikutuksen Johannes Vermeerin taide. Vuonna 1905 Paxton sai valmiiksi maalauksen nimeltä "Ateljeessa". Maalauksessa on paljon Vermeer-vaikutteita; malli on teoksen keskiössä ja kun katsoja keskittyy katsomaan mallia ovat reunat hienovaraisesti enemmän ja enemmän sumennettuja. Seuraavina vuosina tuli lisää Vermeer-vaikutteita: maalausten mallit antavat katsojalle vihjeen toiminnastaan, mutta katsojan täytyy itse päätellä tapahtuma loppuun. Lisäksi esineiden sijoittelu ja materiaalien kuvaus ovat saaneet selviä vaikutteita Vermeeriltä.
Vuonna 1918 Paxton piti näyttelyt sekä Philadelphiassa että New Yorkissa. Hänelle oli tuolloin vakiintunut vahva modernismin vastustajan maine. Hänen mielestään modernismin lähestymistapa oli luonnoton, siitä puuttuivat sekä kauneus että symmetria. Uransa aikana Paxton sai useita palkintoja ja tunnustuksia. Vuoteen 1935 mennessä hän oli saanut niitä enemmän kuin kukaan muu yhdysvaltalainen taiteilija. Kansallisen Dessign-akatemia jäsen Paxtonista tuli vuonna 1928. 
Maalatessaan kotonaan vaimonsa muotokuvaa 72- vuotiaana Paxton sai sydänkohtauksen johon menehtyi. Hänelle pidettiin Bostonissa muistonäyttely. 
Paxtonin maalauksia on nykyään sekä yksityiskokoelmissa että museoissa. Museoista mainittakoon Bostonin taidemuseo, the Corcoran Gallery of Art,Washingtonissa sekä St. Louisin taidemuseo. Hänen töistään järjestettiin merkittävä näyttely Indianapolisin taidemuseossa vuonna 1979.