Odessa

Odessa (, ) on kaupunki Etelä-Ukrainassa Odessan alueella Mustanmeren rannalla. Se on Ukrainan kolmanneksi suurin kaupunki Kiovan ja Harkovan jälkeen. Odessan väkiluvuksi arvioitiin vuoden 2022 alussa noin miljoona asukasta.
Historia.
Nykyisen Odessan seudulla oli antiikin kreikkalaista asutusta jo 300- ja 200-luvuilla eaa. Siellä sijaitsivat kreikkalaiset siirtokunnat Isiakon limen ja Istrianon limen. Lähellä sijaitsi myös Ordessoksen kreikkalaiskaupunki.
Tataarit rakensivat 1300-luvulla alueelle kauppapaikan ja kylän, jonka nimi oli Kadtšbei (). Tämä mainitaan kirjallisissa lähteissä vuodelta 1415. Myöhemmin alueella oli turkkilainen linnoitus Hadžibei () lähellä Jeni-Dunjaa (). Linnoitus jäi sodan seurauksena venäläisten haltuun vuonna 1789.
Vuonna 1794 tsaaritar Katariina Suuri määräsi Odessan kaupungin perustettavaksi 1793 perustetun venäläislinnoituksen yhteyteen. Uuden sota- ja kauppasataman kautta voitiin varmistaa Venäjän yhteys Mustallemerelle. Kaupungille annettiin nimi antiikin ajan Odessoksen kaupungin mukaan, koska sen luultiin sijainneen samalla paikalla, mahdollisesti sekaannuksesta Ordessokseen; nykyisin sen tiedetään kuitenkin sijainneen Bulgarian Varnan paikalla.
Kaupunki kuului vuosina 1802–1920 Venäjän keisarikunnan Hersonin kuvernementtiin. Kasvun lisäämiseksi Odessalle annettiin vapaakaupunkioikeudet vuosille 1817–1859. Odessasta oli 1800-luvun loppuun mennessä kehittynyt hyvin vilkas kauppapaikka. Vuonna 1894 Odessa oli kooltaan ja taloudelliselta vahvuudeltaan Venäjän keisarikunnan neljänneksi merkittävin kaupunki Pietarin, Moskovan ja Varsovan jälkeen. Kaupungin väkiluku oli vuoden 1897 väestönlaskennassa 403 815. 1900-luvun alkukymmeninä, vuoteen 1931 mennessä Ukrainan SNT:n teollisuuskeskukset Kiova ja Harkova kasvoivat kuitenkin jo Odessaa suuremmiksi.
Vuosina 1905–1907 kaupunki oli useiden kapinoiden tapahtumapaikkana. Erityisen kuuluisaksi on noussut panssarilaiva "Potjomkinin" kapina kesäkuussa 1905, josta elokuvaohjaaja Sergei Eisenstein sai aiheen samannimiseen elokuvaansa (1925).
Toisessa maailmansodassa Odessa torjui vuonna 1941 aluksi 73 päivän ajan Saksan ja Romanian sotajoukot, mutta vaurioitui pahoin tässä Odessan taistelussa. Saksalaiset valtasivat kaupungin 16. lokakuuta 1941. Miehitysaikana partisaanit piileskelivät kaupungin kalkkikivisen kallioperän luolastoissa ja kaupungin katakombeissa.
Kaupunki asetettiin romanialaisjoukkojen hallintaan ja liitettiin Transnistriaan sen pääkaupungiksi. Romanian armeijan päämaja kaupungissa räjähti 22. lokakuuta ja kostoksi 5 000 asukasta hirtettiin.
Räjähdystä syynä käyttäen romanialaiset keräsivät 19 000 juutalaista kaupungin sataman torille ja ampuivat heidät. Ruumiit ja eloonjääneet poltettiin. 20 000 juutalaista kerättiin kaupungin vankilaan ja siirrettiin Dalnikin kylään, jossa romanialaiset ampuivat heidät. Marraskuussa viranomaiset määräsivät 35 000 juutalaista kahteen ghettoon kaupungin laitamille, josta heidät tammi–helmikuussa 1942 siirrettiin eri leireihin Berezovkan alueelle Transnistriaan. SS-joukot murhasivat loput juutalaiset ja Berezovkan leirin asukkaat vuoden 1943 aikana.
Sodan jälkeen tämä paljolti 1800-luvulla klassiseen tyyliin rakennettu kaupunki rekonstruoitiin ja rakennettiin suurelta osin uudelleen. Neuvostoliitto myönsi kaupungille sankarikaupungin arvon vuonna 1965.. Vuonna 2014 puhjenneessa Ukrainan kriisissä Odessassa oli venäläis- ja ukrainalaisaktivistien välisiä levottomuuksia.
2. toukokuuta 2014 kaupungissa kuoli 48 väkivaltaisuuksissa ja tuhopoltossa, suuri osa Ukrainan hallitusta vastustavia mielenosoittajia. Ukrainan pääministeri Arseni Jatsenjuk syytti Venäjää Odessan verilöylystä ja ilmoitti kiihdyttävänsä Itä-Ukrainan operaatiota. Huhuista ja syytteistä huolimatta kaikki tunnistetut uhrit olivat Odessan asukkaita.
Väestö.
Vuoden 2001 väestönlaskennassa Odessan asukasluku oli 1 029 049. Tuolloin väestöstä etnisesti ukrainalaiseksi itsensä ilmoitti 61,6 prosenttia ja venäläisiksi 29 prosenttia. Muita etnisiä väestöryhmiä olivat bulgarialaiset (1,7 %), juutalaiset (1,2 %), moldovalaiset (0,7 %), valkovenäläiset (0,6 %) ja armenialaiset (0,4 %). Väestöarvioiden mukaan väkiluku pysyi likimain ennallaan noin miljoonassa 2020-luvulle tultaessa.
Kaupunkipiirit.
Odessan paikallinen piirijako (kaupunkipiirit) on muuttunut useasti vuosien saatossa. Piirien lukumäärä on vähentynyt 2000-luvulla ja piirien nimiä on muutettu Ukrainan pyrkiessä luopumaan Neuvostoliittoon liittyvästä nimistöstä. Vuodesta 2003 lähten piirejä on ollut enää neljä.
Talous.
Odessa on Ukrainan tärkeimpiä teollisuuskaupunkeja. Sen satamien kautta kulkee muun muassa viljaa, sokeria, koneita, hiiltä, öljyvalmisteita ja metalleja. Kaupungissa on muun muassa koneen- ja laivanrakennusta, öljynjalostusta, selluloosan ja paperinvalmistusta, kemian-, metalli-, pien-, huonekalu- ja tekstiiliteollisuutta.
Liikenne.
Kaupunki on huomattava satamakaupunki sekä rahti- että matkustajaliikenteessä. Odessan satama on Mustanmeren suurimpia satamia. Odessa on tärkeä risteyspaikka Mustaltamereltä Romaniaan, Moldovaan, muualle Ukrainaan ja Venäjälle johtavassa maantie- ja rautatieliikenteessä. Kaupunkiin johtavista valtateistä suurimpia ovat M05 (osa eurooppatietä E95 Pietarista Kiovan kautta, meriyhteyden jälkeen jatkuu Turkkiin), M14 (itään Nikolajeviin, osa eurooppatietä ), M15 (lounaaseen Moldovaan, osa eurooppatietä ) ja M17 (luoteeseen Tiraspoliin, osa eurooppateitä ja ). Odessan rautatieasema on yksi Ukrainan rautateiden tärkeimpiä. Kaupunkiin on suunniteltu suurnopeusjunayhteyttä. Kaupunkia palveleva Odessan kansainvälinen lentoasema sijaitsee 7,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta.
Matkailu.
Odessa on perinteikäs matkailukaupunki kulttuuritarjontansa, leudon ilmastonsa ja hiekkarantojensa ansiosta. Kaupungin lähistöllä on kylpylöitä ja lomakeskuksia.
Kulttuuri ja koulutus.
Odessalla on laaja kulttuuritarjonta. Kaupungissa on useita palatseja. Museoita ovat esimerkiksi arkeologinen museo, historiallinen museo, taidemuseo, länsimaisen ja itäisen taiteen museo. Kaupungissa on toiminut ainakin seitsemän merkittävää teatteria; siellä on kaupunginorkesterin rakennus (filharmonia), kuuluisa ooppera ja baletti sekä sirkus. Odessan filharmoninen orkesteri on noussut kansainvälisesti tunnustetuksi kokoonpanoksi. Vuodesta 2010 lähtien kaupungissa on järjestetty Odessan kansainväliset elokuvajuhlat.
Odessassa toimii noin 15 kansallista yliopistoa. Näitä ovat esimerkiksi Etelä-Ukrainan kansallinen pedagoginen yliopisto (1817), Odessan kansallinen yliopisto (Odessan kansallinen Ilja Metšnikovin yliopisto) (1865), Odessan sotilasakatemia (1899), Odessan kansallinen lääketieteen yliopisto (1900), Odessan kansallinen elintarviketeknologian akatemia (1902), Odessan kansallinen musiikkiakatemia (1913), Odessan kansallinen polytekninen yliopisto (1918), Odessan maatalouden valtionyliopisto (1918), Odessan kansallinen kauppatieteellinen yliopisto (1921), Odessan kansallinen (Aleksandr Popovin) tietoliikenneakatemia (1923) ja Odessan kansallinen merialan yliopisto (1930).
Historiallinen keskusta.
Odessan historiallinen keskusta on Unescon maailmanperintölistan kohde. Venäjän laittoman hyökkäyssodan ja kansainvälisesti tunnustettujen sodan oikeussääntöjen vastaisten siviilikohteiden tuhoamisen vuoksi historiallisen keskustan yhtenäisyyden säilyminen on uhattuna.
Odessan portaat.
Odessan portaat ovat tulleet maailmankuuluiksi neuvostoliittolaisen elokuvaohjaajan Sergei Eisensteinin elokuvasta "Panssarilaiva Potemkin". Se kertoo vuonna 1905 kapinaan nousseen panssarilaiva Potjomkinin miehistöstä. Portailla kuvattiin joukkokohtaus, jossa kapinaa kukistamaan lähetetyt sotilaat ampuvat siviiliväestöä. Portaat ovat alapäästään kaksi kertaa leveämmät kuin yläpäästään.
Odessa-aiheisia lauluja.
Odessasta on sävelletty monta laulua, muun muassa "In Odessa" ja "Ech Odessa". Tunnettu suomenkielinen kappale on Teijo Joutselan levyttämä "Odessa", johon sanat ovat kirjoittaneet Leena ja Martti Jäppilä. Myös suomalainen rockyhtye Wiidakko on tehnyt kappaleen nimeltä "Odessa".
Ystävyyskaupungit.
Odessan ystävyyskaupunkeja ovat: