tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Australianenglanti

Australianenglanti on Australiassa puhuttava englannin kielen muoto. Se perustuu lähinnä brittienglantiin. 
Historia.
Australianenglannin oletetaan syntyneen englantilaisten, skottilaisten, walesilaisten ja irlantilaisten uudisasukkaiden kielimuotojen sekoituttua uudisasutuksen varhaisina aikoina. Nykyinen aksenttien jatkumo oli syntynyt luultavasti jo 1800-luvun alkuun mennessä.
Muodot.
Australianenglanti on hyvin homogeenista kautta koko Australian, eikä siinä ole kovinkaan selviä paikallismurteita tai paikallisia aksentteja. Puhekielessä voidaan kuitenkin erottaa kolme tasoa. Hienostunut australianenglanti ("Cultivated Australian") muistuttaa brittienglannin "received pronunciation" -kielimuotoa, ja sillä on hiukan snobistinen maine. Leveä australianenglanti ("Broad Australian") on työväestön ja alemman keskiluokan käyttämä kielimuoto, jota muunmaalaiset pitävät tyypillisen australialaisena. Näiden kahden kielimuodon välissä on yleisaustralianenglanti ("General Australian"), jota käyttävät etenkin kaupunkilaiset.
Piirteitä.
Australianenglantia puhutaan moniin muihin englannin muotoihin verrattuna suhteellisen verkkaisella rytmillä, tasaisesti vaihtuvilla painoilla ja tasaisella intonaatiolla. "r" ei äänny sanoissa kuten "art", "hair" ja "worker". "a" sanoissa kuten "dance" ääntyy enemmän ä:n kuin a:n tapaan. Švaa-vokaali [ə] on suhteellisen yleinen paikoissa, joissa "received pronunciation" -muodossa on [i].
Australianenglannin kielioppi ei eroa brittienglannin kieliopista. Myös kirjoitetut kielet ovat samanlaisia. Australiassa suositaan brittiläisiä kirjoitustapoja silloin kun ne eroavat amerikkalaisista kirjoitustavoista.
Sanastossa osassa britti- ja amerikanenglannin eroavaisuuksista australianenglannissa käytetään brittienglannin muotoa (esim. "car park", joka on amerikanenglannissa "parking lot"), osassa amerikanenglannin muotoa (esim. "truck", joka on brittienglannissa "lorry") ja osassa kummastavin eroavaa muotoa (esim "overseas", joka on britti- ja amerikanenglannissa "abroad"). 
Australianenglannissa käytetään useita omaperäisiä sanoja, jotka eivät ole levinneet maan ulkopuolelle. Moni niistä liittyy maan luontoon ja vanhoihin elinkeinoihin. Eräs kansainvälisesti tunnettu australialainen ilmaus on "G’day", joka on lyhennetty muoto "Good day" -toivotuksesta ("hyvää päivää"). Sanojen puhekieliset muodot ovat Australiassa hyväksytympiä kuin muissa englanninkielisissä maissa. Kirosanoista yleisin ja australianenglantiin kansainvälisestikin yhdistetty on "bloody", ’hemmetin’.
Lähimuotoja.
Australianenglannin läheisin kielimuoto on uudenseelanninenglanti. Aiemmin näistä käytettiinkin usein jotain yhteisnimitystä, kuten australaasianenglanti. Lisäksi Australian aboriginaaleilla on omat englannin kielimuotonsa, joissa saattaa olla yleiskielestä paljonkin poikkeavia piirteitä.
Yves Chauvin

Yves Chauvin (10. lokakuuta 1930 Menen, Belgia – 28. tammikuuta 2015) oli ranskalainen kemisti. Hän sai yhdessä Robert H. Grubbsin ja Richard R. Schrockin kanssa vuoden 2005 Nobelin kemianpalkinnon työstään alkeenien metateesin kehittämisessä.
Chauvin opiskeli kemiaa Lyonin teknisessä oppilaitoksessa. Varusmiespalveluksen ja muiden olosuhteiden takia hän ei koskaan opiskellut tohtoriksi asti, vaan lähti töihin teollisuuteen jo nuorena.
Pyhän Kolminaisuuden luostari (Venäjä)

Aleksanteri Syväriläisen ortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden luostari sijaitsee 24 kilometrin päässä Lotinapellon kaupungista Leningradin alueella. Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläisen luostari perustettiin vuonna 1506. 500-vuotisen olemassaolonsa aikana luostari on saanut kokea monta onnettomuutta, joista pahin lienee ollut vuonna 1917 tapahtunut vallankumouksen ja ateismin aiheuttama hävitys.
Nykyään luostari on palautettu Venäjän ortodoksiselle kirkolle. Sen virallinen luovutus Aleksanteri Syväriläisen luostarin munkkiveljestölle tapahtui 19. elokuuta 1997.
Luostarissa on Pyhittäjä Aleksanteri Syväriläinen jäännökset. Ne palautettiin luostariin Pietarista vuonna 1998. Jäännökset ovat vierailijoiden nähtävinä pyhien Sakariaan ja Eliaan kirkossa.
Luostarin rakennukset ovat toimineet mielisairaalana. Mielisairaala tuli Suomessa tunnetuksi siellä vuosia eläneen ja sittemmin 1990-luvulla Suomeen päässeen Jalo Heikkisen elämäntarinan kautta.
Robert H. Grubbs

Robert Howard Grubbs (27. helmikuuta 1942 Calvert City, Kentucky – 19. joulukuuta 2021 Duarte, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai vuoden 2005 Nobelin kemianpalkinnon yhdessä Richard R. Schrockin ja Yves Chauvinin kanssa heidän työstään metateesin kehittämisessä. Erityisesti Grubbs tunnettiin Grubbsin katalyyttien kehittämisestä.
Grubbs työskenteli vuodesta 1978 alkaen professorina Kalifornian teknologian instituutissa ("California Institute of Technology").
Oulun rautatieasema

Oulun rautatieasema () sijaitsee Oulun keskustassa, Matkahuollon ja linja-autoaseman välittömässä läheisyydessä, kävelyetäisyyden päässä keskustan ja Raksilan palveluista. Oulussa risteävät rataosat Seinäjoki–Oulu, Oulu–Tornio ja Oulu–Kontiomäki. Oulu on Pohjois-Suomen tärkein risteysasema, ja sen kautta kulkee Suomen ainoa raideyhteys 65. leveyspiirin pohjoispuolelle.
Lipunmyynti lopetettiin Oulussa vuoden 2020 aikana ja siitä lähtien asemalla on ollut ainoastaan lippuautomaatti.
Jakautuminen.
Nykyinen Oulun liikennepaikka () jakautuu seuraaviin osiin:
Liikenteenohjauskeskus.
Oulussa sijaitsee myös liikenteenohjauskeskus, joka vastaa rautatieliikenteen ohjauksesta seuraavilla rataosilla:
Henkilöliikenteen asema.
Liikenne.
Henkilöliikenteen asema on Oulun liikennepaikan pohjoisin osa. Se sijaitseen Vaaran ja Raksilan kaupunginosien välisellä alueella, heti ydinkeskustan itäpuolella.
Oulu on henkilöliikenteen tärkeä vaihtopaikka: useimmista pohjoisesta Rovaniemeltä, Kemijärveltä ja Kolarista saapuvista junista on vaihtoyhteys itään Kajaaniin, Kuopioon, Pieksämäelle ja Kouvolaan.
Asemarakennus.
Asemarakennus on rakennettu Pohjanmaan radan valmistuttua 1886, ja sitä on laajennettu useaan otteeseen. Rakennustyyliltään asemarakennus noudattaa muiden Pohjanmaan radan asemarakennusten tyyliä ja sen suunnittelija lienee rautatiehallituksen arkkitehti Knut Nylander. Asemarakennusta on myöhemmin laajennettu. Laajennusosan suunnitelman laati Bruno Granholm.
Asema-alueella on myös muita vanhoja rakennuksia, kuten entinen asemaravintola (rak. 1929: toimi liikenteenohjauskeskuksena 1985–2003), tiilinen asuin- ja toimistorakennus (1929) ja joitain asuinkäytössä olevia puurakennuksia vuosilta 1899 ja 1905.
Tulevaisuus.
Oulun rautatieaseman alueelle ollaan suunnittelemassa Oulun asemakeskusta, joka sisältäisi VR:n henkilöliikenteen toiminnot sekä runsaasti liiketilaa. Kauppakeskushankkeella pyritään yhdistämään ydinkeskustan ja Raksilan kaupalliset alueet. Kauppakeskussuunnitelma herätti runsaasti keskustelua oululaisessa mediassa, sillä keskuksen alta puretaan asema-alueen vanhat rakennukset asemarakennusta ja entistä asemaravintolaa lukuun ottamatta. Korkein hallinto-oikeus on hylännyt kauppakeskuksen asemakaavaa koskevat valitukset elokuussa 2007.
Tavararatapiha.
Oulun tavararatapiha sijaitsee henkilöaseman eteläpuolella, pääasiassa Limingantullin kaupunginosan alueella ja Nokelan kaupunginosan länsipuolella. Ratapiha jakautuu useampaan osaan. Myös varikkotoimintoja on. Ratapihaan kuuluvaksi lasketaan myös Oulun sataman sekä yhdistettyjen kuljetusten terminaalin raiteistot.
Tauno Marttinen

Tauno Olavi Marttinen (27. syyskuuta 1912 Helsinki – 18. heinäkuuta 2008 Janakkala) oli suomalainen säveltäjä. Hän käytti myös nimimerkkiä Musicus ja salanimiä T. Tumma ja Tauno Tuomisto.
Elämänvaiheet.
Tauno Marttisen isä Kristian Adolf Marttinen (1885–1942) oli parturi ja hiustenhoitoalan tukkukauppias, äiti Vilma Johanna Marttinen (o.s. Rantanen). Heillä oli kaksi muutakin poikaa, perheen yrityksiä jatkanut Eino Marttinen (1914–1990) ja taidemaalari Veikko Marttinen (1917–2003).
Tauno Marttinen opiskeli sekä pianonsoittoa että sävellystä 1920-luvulla Viipurissa ja 1930-luvulla Helsingissä. Marttinen aloitti säveltämisen 1930-luvulla, ja hänen varhaisimmat teoksensa olivat myöhäisromanttisia. Vuonna 1945 helsinkiläiskriitikot teilasivat Marttisen varhaistuotantoa esitelleen sävellyskonsertin lähes pelottavan vihamielisesti. Marttinen hylkäsi siihenastiset teoksensa ja aloitti säveltämisen uusista lähtökohdista. Lopulliseksi läpimurtoteokseksi osoittautui mezzosopraanolle ja orkesterille sävelletty "Kokko, ilman lintu", joka palkittiin Suomen Kulttuurirahaston sävellyskilpailussa vuonna 1956. 1950-luvun lopulla hän käytti sävellyksissään ensimmäistä kertaa 12-säveltekniikkaa.
Marttisen musiikille tyypillisiä piirteitä ovat muun muassa kiintymys mystisiin aiheisiin sekä rapsodinen ja maalaileva ilmaisutapa. Häntä luonnehdittiin "Hämeenlinnan šamaaniksi". Marttisen musiikkia on kiitelty mielikuvituksen rikkaudesta mutta myös kritisoitu löyhästä ja improvisaatiomaisesta muodonkäsittelystä. Marttinen oli yksi Suomen tuotteliaimmista säveltäjistä. Hänen teosluettelossaan on muun muassa kymmenen sinfoniaa, useita konserttoja, kymmeniä kamarimusiikkiteoksia eri kokoonpanoille, oopperoita, pianomusiikkia sekä kuoro- ja yksinlauluja. Hänet palkittiin Pro Finlandia -mitalilla ja Kalevalan riemuvuoden palkinnolla vuonna 1969. Hän vaikutti myös viihde- ja tanssimuusikkona. Presidentti Urho Kekkonen myönsi Marttiselle professorin arvonimen vuonna 1972. Marttinen asui viimeiset vuotensa Janakkalan Turengissa.
Marttisen "Suuren joen laulu" -oopperan kantaesitystä Kemissä (1980) pidetään kaikkien aikojen pohjoisimpana oopperaensi-iltana.
Tauno Marttisen poika Rauno Marttinen on tanssitaiteilija.
Teosluettelo.
Hollantilainen Dirk Meijer on laatinut Marttisen teosluettelon. Marttisen tuotanto käsittää 750 teosta, joista tunnetaan ja on esitetty viidesosa. Marttisen aiemmin tuntematonta tuotantoa on löytynyt viime aikoina muun muassa Tamminiemen Urho Kekkosen museon arkistosta, josta tuli esille "Hauen laulu" Aaro Hellaakosken runoon. Marttinen antoi sävellyksiään ystävilleen lahjaksi, esimerkiksi "Thoughts on a Mountain", ja sävellyksiä löytynee lisää. Kateissa on Nikolai Gogolin aiheeseen perustuva merkittävä ooppera "Päällysviitta", josta on jäljellä pianopartituuri. Meijer on perustanut Hollantiin Leeuwardeniin Tauno Marttinen -seuran, joka on tehnyt levytyksiä ja julkaissut nuotteja.
Richard R. Schrock

Richard Royce Schrock (s. 4. tammikuuta 1945 Berne, Indiana) on yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai yhdessä Robert H. Grubbsin ja Yves Chauvinin kanssa vuoden 2005 Nobelin kemianpalkinnon työstään alkeenien metateesin kehittämisessä.
Vuodesta 1989 hän on toiminut kemian professorina MIT:ssä.
Koivula (Turku)

Koivula () on kaupunginosa Turun kaakkoisosassa lähellä Kaarinan rajaa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta. Vuonna 2016 alueen väkiluku oli 1 663. Alueen väestöstä 12,1 % on alle 15-vuotiaita ja 23,6 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 84,7 % väestöstä ja ruotsia 8,0 %. Muun kielisiä on 7,3 %. Koivulassa on pääasiassa kerros- ja rivitaloja, jotka on rakennettu pääosin 1980- ja 1990-luvuilla. Alueella on pieni ostoskeskus ja sen vieressä päiväkoti sekä seurakuntarakennus. Ostoskeskuksen lähettyvillä sijaitsee vanhusten palveluasuntoja ja uuden palveluasuntokokonaisuuden rakentaminen aloitettiin vuonna 2017. Lisäksi Turun kaupunki päätti aloittaa Murkionkadun saneerauksen parantaakseen alueen infrastruktuuria. Palvelutalorakennuksen ja Murkionkadun saneerauksen on arvioitu valmistuvan vuonna 2019.
Lothar I

Lothar I tai Lothair I (795 – 29. syyskuuta 855 Prümin luostarissa) oli yksi frankkien kuninkaan Ludvig Hurskaan kolmesta pojasta. 
Vuonna 817 Aacheniin kokoontunut frankkien valtakunnankokous julisti Lotharin isänsä kanssahallitsijaksi ja seuraajaksi. Lotharin nuoremmat veljet saivat samalla kuningaskuntansa Lotharin alaisina vasalliruhtinaina. 
Lothar peri vuonna 843 Verdunin sopimuksella keskiosan isänsä valtakunnasta. Hänen osakseen tuli Lothringen, joka sai hänen poikansa Lothar II:n mukaan nimen "Lotharii regnum", 'Lotharin valta-alue'; samoista sanoista muodostuivat myös nimet "Lotharingia" ja nykyranskan "Lorraine". Lotharin saama valtakunta oli pitkulainen maakaistale, jolla oli avoimet rajat naapureidensa kanssa. Valtiona se oli keinotekoinen ja sisäisesti hajanainen. 
Lothar oli naimisissa Ermengarden kanssa ja jäi leskeksi 851. Hänelle syntyi yhdeksän lasta, joista nuorin aviottomana vuonna 853. Valtakunta jaettiin kolmen pojan kesken. Vanhin lapsista, Ludvig, peri keisarin arvonimen ja Italian. Toiseksi vanhin, Lothar II, sai Lothringenin, ja nuorin, Kaarle, sai Provencen. Vuonna 855 Lothar sairastui vakavasti, luopui vallasta ja ryhtyi munkiksi 23. päivänä syyskuuta. Kuuden päivän kuluttua hän kuoli.
Verdunin sopimus

Verdunin sopimus solmittiin Kaarle Suuren pojan Ludvig Hurskaan kuoleman jälkeen vuonna 843 Kaarlen pojanpoikien kesken. Sopimuksessa frankkien valtakunta jaettiin kolmeen osaan. Kaarle Kaljupää sai länsiosan, Lothar keskiosan ja Ludvig Saksalainen itäosan.
Ludvig Hurskaan kuoleman jälkeen vuonna 840 keisariksi nousi Lothar. Tätä eivät nuoremmat veljet Ludvig ja Kaarle hyväksyneet vaan aloittivat sodan saadakseen perintömaansa itsenäisiksi. Osapuolet kävivät 841 Fontenayn taistelun Loirejoen keskivaiheilla. Verisessä yhteenotossa Lothar jäi alakynteen. Nuorempien veljesten joukot vannoivat Strasbourgissa liittovalan (romaanisella ja germaanisella murteella), jonka jälkeen Lothar voitiin pakottaa Verdunissa valtakunnan jakamiseen.
Sopimuksen mukaan Ludvig sai valtakunnan Reinin itäpuoliset alueet (tulevan Saksan), Kaarle sai valtakunnan länsiosan (tulevan Ranskan) ja Lothar sai keisarin arvon sekä Italian, Provencen, Burgundin, Lothringenin ja Friisian. Lotharin alue siis ulottui nykyisiin Alankomaihin saakka.
Palacio Real de Madrid

Palacío Real de Madrid on Espanjan kuninkaan virallinen virka-asunto, joka sijaitsee maan pääkaupungissa Madridissa. Kuningas Felipe VI perheineen ei asu palatsissa, vaan on valinnut kodikseen pienemmän, Madridin laitamilla sijaitsevan La Zarzuelan palatsin. Kuninkaallinen palatsi toimii lähinnä valtiollisten juhlatilaisuuksien pitopaikkana.
Palatsi sijaitsee Madridin keskustan länsiosassa Calle de Bailénin varrella, paikalla jolle Córdoban emiiri Muhammad I alun perin rakennutti linnoituksen 800-luvulla. Kastilian kuningas Alfonso VI valloitti linnoituksen vuonna 1085. 1500-luvulla paikalle rakennettiin linna ("Antiguo Alcázar"), joka tuhoutui tulipalossa jouluaattona 1734. Kuningas Filip V määräsi uuden palatsin rakennettavaksi samalle paikalle. Rakennustyöt suoritettiin vuosina 1738–1755 arkkitehti Juan Bautista Sachettin johdolla. Kuningas Kaarle III muutti palatsiin vuonna 1764.
Palatsi on 135 000 neliömetrin alallaan ja yli 2 800 huoneellaan suurin Länsi-Euroopassa. Se on sisustettu muun muassa Goyan, Velázquezin, El Grecon, Rubensin, Tiepolon, Mengsin ja Caravaggion teoksilla. Palatsi sisältää myös useita historiallisesti arvokkaita kuninkaallisia kokoelmia, kuten asekokoelman 1200-luvulta ja maailman suurimman Stradivarius-soitinkokoelman, sekä kuvakudos-, posliini- ja huonekalukokoelmia.
Palatsista länteen aukeavat Manzanaresjoen laakso ja Campo de Moron puutarhat. Itäpuolella sijaitsevat Plaza de Oriente, jolla on rivissä Espanjan kuninkaiden ja kuningattarien patsaita, ja Teatro Real, Madridin kuninkaallinen oopperatalo. Etelässä ovat palatsin pienempien siipien ympäröimä Plaza de la Armería ja Almudenan katedraali.
Vihermamba

Vihermamba ("Dendroaspis angusticeps") on Afrikasta kotoisin oleva käärme. Vihermamba on erittäin nopealiikkeinen ja tappavan myrkyllinen. Se kuuluu maailman kymmenen myrkyllisimmän käärmelajin joukkoon, mutta ei ole yhtä myrkyllinen kuin mustamamba. Vaikka vihermamba on erittäin myrkyllinen, se tavallisesti välttelee ihmistä joten sitä ei pidetä mustamamban veroisena uhkana. Se on pääasiassa päiväeläin, mutta voi saalistaa myös öisin. Vihermamballe hyvin läheistä sukua ovat lännenvihermamba, jamesoninmamba ja mustamamba.
Koko ja ulkonäkö.
Vihermamba on pienin mambalaji, se kasvaa 1,8 m metriä pitkäksi, mutta yli kolmimetrisiäkin yksilöitä on tavattu. Sillä on suuret ruohonvihreät suomut. Vatsa on keltaisenvihreä.
Levinneisyys.
Vihermamba on kotoisin Kaakkois-Afrikasta. Sitä tavataan Etelä-Afrikassa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Lounais-Keniassa, Malawissa ja itäisessä Zimbabwessa. Se asuu yleensä puissa.
Lisääntyminen.
Vihermamba on ovipaarinen, eli se munii munat ja hautoo niitä. Munia on 6–17 kerrallaan. Pesä on puussa. Vastakuoriutuneet poikaset ovat 35–45 cm pitkiä ja heti myrkyllisiä.
Ravinto.
Vihermamba syö ravinnokseen lintuja, pieniä nisäkkäitä, sammakoita ja liskoja.
Garifunat

Garifunat ovat Karibianmeren ja Keski-Amerikan maissa elävä etninen ryhmä. Lisäksi garifuneja asuu Yhdysvaltojen suurimmissa kaupungeissa. Heitä on arviolta 250 000–400 000. 
Garifunat ovat St Vincentin saarelle orjalaivalla rantautuneiden afrikkalaisten ja amerikkalaisten alkuperäisasukkaiden jälkeläisiä. Britit karkottivat garifunat pikkusaarelle Hondurasin edustalle 1790-luvulla. Puolet väestöstä kuoli, loput perustivat kyliä Guatemalaan, Belizeen, Hondurasiin ja Nicaraguaan. 
Garifunat puhuvat garifunan kieltä. 
Afrikkaisen perinnön vaikutus garifunien kulttuuriin ilmenee erityisen selkeästi musiikissa. kansanmusiikin tyylilajeihin kuuluvat muun muassa abaimajani ja punta. Garifunien tunnetuin muusikko on Andy Palacio, jonka sanotaan "nostaneen Belizen musiikin maailmankartalle". Palacio palkittiin maailmanmusiikin Womex-messuilla 2007. Garifuna culture in Belize displays many influences of its African heritage, and this is extremely evident when comparing their music with the indigenous music of the African societies from which their ancestors originated.
Garifunien suurta perinnejuhlaa, Garifunien asuttamispäivää () vietetään vuosittain 19. marraskuuta. Belizessä se julistettiin vuonna 1941, ja päivästä tuli kansallinen vapaapäivä vuodesta 1977. Juhla muistuttaa garifunien etnisen ryhmän historiasta, sillä 19. marraskuuta 1823 heitä rantautui ainakin Belizen Dangrigaan. Nicaraguan Orinocossa juhlapäivää on juhlittu vuodesta 1994. Juhla voi kestää useita päiviä.
Garifunan kieli

Garifuna on garifunien puhuma kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 195 800 ihmistä. Suurin osa heistä asuu Hondurasissa, Guatemalassa, Belizessa, Nicaraguassa ja Yhdysvaltain New Yorkissa. Kieli jakautuu kahteen murteeseen, itägarifunaan ja länsigarifunaan. Itägarifuna eroaa länsigarifunasta siten, että siinä kirjain "r" jätetään puheessa pois ja sanoja lyhennellään enemmän.
Yksikielisten puhujien määrä on hyvin vähäinen ja joissain pienemmissä kylissä on käynnissä kielisiirtymä kohti espanjaa huolimatta siitä, että asenteet kieltä kohtaan ovat pääsääntöisesti positiiviset. Kielessä on joitain vaikutteita afrikkalaisista kielistä, jotka ovat tulleet afrikkalaisten orjien ja näiden jälkeläisten mukana.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin garifunaksi vuonna 2001.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Garifunan kielessä esiintyy diaglossia miesten ja naisten välillä. Tämän havaitsi jo 1600-luvun puolessa välissä kieltä tutkinut fransiskaanimunkki Raymond Breton, joka aluksi epäili tämän vain johtuvan naisten käyttämistä lainasanoista, jotka ovat peräisin karibilaisista kielistä. Garifunien kansantarujen mukaan eroa selittää se, että naiset ovat karibilaisten jälkeläisiä, jotka ovat tulleet Ranskan Guayanasta ja Brasiliasta.
American Airlines

American Airlines on vuonna 1930 perustettu yhdysvaltalainen, maailman suurin lentoyhtiö. Se operoi noin tuhannella koneella, joista 856 on American Airlinesin ja 286 tytäryhtiö Envoy Airin omistuksessa. Yhtiön pääkonttori on Fort Worthissä Texasissa Dallas-Fort Worthin kansainvälisen lentoaseman alueella. American Airlines lentää 344 kohteeseen ja kuljettaa noin 80 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Päivittäisiä lentoja yhtiöllä on noin 2 600. Lisäksi sillä on runsaasti codeshare-lentoja muun muassa British Airwaysin, Finnairin ja Japan Airlinesin kanssa.
American Airlines sponsoroi kahta monitoimiareenaa: Dallasin "American Airlines Centeriä" ja Miamin "American Airlines Arenaa".
American Airlines on osa Oneworld-lentoyhtiöallianssia.
Marraskuussa 2011 American Airlinesin emoyhtiö AMR haki Yhdysvaltain liittovaltion konkurssilakien mukaista suojaa velkojiltaan. Yhtiö uskoi, että se voi jatkaa lentojaan normaalisti. Se selviytyi Chapter 11 -saneerauksesta 9. joulukuuta 2013 ja yhdistyi US Airwaysin kanssa samana päivänä. Se oli päässyt edellisessä kuussa sopuun yhdistymisestä Yhdysvaltain oikeusministeriön kanssa, joka oli aiemmin vastustanut yhdistymistä. Yhtiön johtajaksi tuli US Airwaysin entinen toimitusjohtaja Doug Parker. American Airlinesista tuli fuusion myötä maailman suurin lentoyhtiö.
American Airlinesin koneet olivat aikaisemmin täysin metallin värisiä, mutta koko laivasto on sittemmin maalattu uudelleen harmaaksi.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Helmikuussa 2023 American Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 12,5 vuotta.
Laivaston kehitys.
American Airlines ilmoitti kolme päivää saneerauksesta selviämisen ja US Airwaysin kanssa yhdistymisen jälkeen 12. joulukuuta 2013, tilanneensa 30 Bombardier CRJ900 -lentokonetta, sekä 60 Embraer 175 -konetta. Kauppoihin sisältyi optio 40 Bombardierista ja 90 Embraerista. Bombardier-kaupan arvo oli optioineen 3,38 miljardia dollaria ja American Airlinesista tuli sen myötä ensimmäinen uudistettuja konemalleja saanut lentoyhtiö. Embraerilta tilattujen 60 lentokoneen listahinta oli 2,5 miljardia dollaria. Koneisiin valittiin 12 ensimmäisen luokan istuinta, 20 premium economy -luokan ja 44 normaaleja economy-luokan istuinta.
Târnăveni

Târnăveni (vuoteen 1941 "Diciosânmartin"; , ) on kaupunki Mureșin piirikunnassa, Keski-Romaniassa, Transilvaniassa. Se sijaitsee Târnava Mică -joen varrella. Kaupungin asukasluku oli 22 075 vuonna 2011. Târnăvenissa, kuten Transilvanian kaupungeissa yleensäkin, on merkittävä unkarilaisvähemmistö. Väestönlaskennan mukaan romanialaisten osuus on 72,4 prosenttia, unkarilaisten 19,6 prosenttia ja romanien kahdeksan prosenttia.
Säveltäjä György Ligeti syntyi silloin Unkariin kuuluneessa Târnăvenissa vuonna 1923.
Moldovan kieli

Moldova (vanha nimitys "moldavia", moldovaksi лимба молдовеняскэ, ) on Moldovassa käytetty nimitys maan virallisesta kielestä (alkaen 1994) eli romaniasta. 
Historia.
Ajatus moldovan kielestä itsenäisenä kielenä syntyi Ukrainaan kuuluneen Moldavian autonomisen neuvostotasavallan perustamisen yhteydessä vuonna 1924, kun Neuvostoliitossa haluttiin luoda moldovalaisille romanialaisista eroava identiteetti. Tarkoituksena oli "todistaa", että moldovan kieli olisi romaniasta itsenäinen kieli huolimatta siitä, että moldova ja romania ovat käytännössä identtisiä.
Toisen maailmansodan aikana autonomiseen neuvostotasavaltaan liitettiin laaja alue Romaniasta (Bessarabia ja Pohjois-Bukovina) ja muodostettiin Moldavian sosialistinen neuvostotasavalta. Moldavian neuvostotasavallassa otettiin käyttöön kyrilliset kirjaimet, jotka olivat käytössä vuoteen 1989 asti.
Itsenäistymisen jälkeen.
Moldovan itsenäisyysjulistuksessa 27. elokuuta 1991 valtion kieleksi mainitaan romania, mutta perustuslaissa 29. heinäkuuta 1994 kieleksi nimetään jälleen moldova. Vuonna 2004 suoritetussa Moldovan väestönlaskennassa noin 60 % ilmoitti äidinkielekseen moldovan ja noin 16,5 % romanian. 
Virallisissa yhteyksissä käytettiin kielestä usein nimitystä "valtion kieli" (), jolloin ei tarvitse ottaa kantaa kielen nimeen. Myöskään Moldovan kansallislaulu, joka on ollut virallinen vuodesta 1994, ei ota kantaa kielen nimeen, vaan käyttää nimeä "meidän kielemme" (). Kielenhuolto tapahtuu Moldovan tiedeakatemiassa, joka käyttää kielestä nimitystä romanian kieli. 
Moldovan kielen omasta ISO-koodista luovuttiin vuonna 2008 ja se yhdistettiin romanian ISO-koodiin.
Moldovan pääministeri Vlad Filat sanoi 1. lokakuuta 2009: "samoin kuin amerikkalaiset puhuvat englantia, moldovalaiset puhuvat romaniaa". Filatin mukaan perustuslain muutos tullaan tekemään aikanaan. Syksyllä 2009 kielen nimi vaihdettiin myös Moldovan hallituksen ja parlamentin internet-sivustoissa. Moldovan perustuslakituomioistuin päätti 5. joulukuuta 2013, että maan virallinen kieli on itsenäisyysjulistuksen mukaisesti romania. 
Myös Moldovan kansallisrunoilija on sama kuin Romanian eli Mihai Eminescu.
Eroja ja yhtäläisyyksiä.
Moldovan kirjakieli on nykyään identtinen romanian kirjakielen kanssa. Romaniassa vuonna 1993 tehty oikeinkirjoitusuudistus otettiin Moldovassa käyttöön lopulta vuonna 2016. Transnistriassa moldovan kieltä kirjoitetaan kuitenkin edelleen kyrillisillä kirjaimilla. 
Moldovan tasavallassa puhuttava kieli eroaa Romanian alueella puhuttavista murteista siinä, että kielessä on suhteellisen paljon uudissanoja venäjästä.
Anina

Anina (, ) on kaupunki Caraș-Severinin piirikunnassa, Lounais-Romaniassa. Vuonna 2011 kaupungin asukasluvuksi laskettiin 7 485. Siellä on hiilikaivos ja metalliteollisuutta. 
Anina sijaitsee Baanaatin vuoristossa, Karpaattien länsiosassa. Alueen nähtävyyksiin kuuluu kylpylöitä sekä karstimaalle ominaisia luolia ja rotkoja – muun muassa Popovatin ja Comarnicin luolat sekä Nerein ja Carașuluin rotkot. Alueella on kansallispuistoja, ja siellä voi harrastaa maastopyöräilyä ja kalliokiipeilyä.
Abrud

Abrud (, ) on kaupunki Alban piirikunnassa, Romanian Transilvaniassa. Se sijaitsee samannimisen joen varrella. Kaupungin asukasluku vuonna 2011 oli noin 5 000.
Nykyisen kaupungin alueella on sijainnut daakialais-roomalainen asutus nimeltä "Abruttus". Kaupunkioikeudet Abrud sai vuonna 1427. Kaupungin perinteiset pääelinkeinot ovat olleet kaivosteollisuus ja eläinten kasvatus.
Joseph Meikle

Joseph ”Joe” Meikle on Suomessa asuva skotlantilainen muusikko. Hän muutti Poriin 1980-luvun alussa.
Hän toimi 1980-luvun lopulla QQ Blue -yhtyeen laulusolistina ja käänsi Dingon kappaleita englanninkielisiksi versioiksi.
Meikle on sanoittanut ja säveltänyt kappaleita myös muille artisteille. Musiikkiuransa lisäksi hän on toiminut muun muassa koulunkäynninohjaajana.
Vatsastapuhuminen

Vatsastapuhuminen eli ventrilokvismi on taito, jossa henkilö on opetellut hallitsemaan suunsa lihaksia niin hyvin, että kykenee puhumaan liikuttamatta lainkaan ulospäin näkyviä lihaksia. Vatsastapuhumisessa käytetään apuna kasvonilmeiden vaihtelua. Tyylisuuntaa käytetään lähinnä humoristisissa tarkoituksissa. Monilla vatsastapuhujilla on mukanaan käsinukke, jonka kanssa he keskustelevat ja nuken repliikit tulevat tällöin vatsastapuhuttuina.
Suomalaisia vatsastapuhujia ovat muun muassa Ari Lauanne, joka esiintyi 1990-luvulla televisio-ohjelmassa "Langalla Jaska ja Ari", Krista Niskanen, Sari Aalto, Minna Tuomanen, Petteri Hakanen eli ”Taika-Petteri”, ja Seppo Tauriainen eli ”Klovni Sebastian”. Tunnettuja ulkomaisia vatsastapuhujia ovat muun muassa Jeff Dunham ja Kevin Johnsson.
Paul Landers

Paul Heiko Landers (s. 9. joulukuuta 1964) on saksalainen muusikko. Hän on toinen industrial metal -yhtye Rammsteinin kitaristeista.
Landersin on joissain tiedoissa virheellisesti väitetty syntyneen Brest-Litovskissa Valko-Venäjällä; todellisuudessa Landers on kuitenkin syntynyt Saksassa, Berliinissä. Hän asui lapsena jonkin aikaa myös Moskovassa Venäjällä. Landersin molemmat vanhemmat olivat opettajia. Landers lähti kotoaan teini-ikäisenä. Vuonna 1983 hän perusti Berliinissä punk-yhtyeen Feeling B Aljoscha Rompen ja Christian "Flake" Lorenzin kanssa. Hän soitti myös muissa yhtyeissä, kuten First Arsch ja Die Firma. Vuonna 1994 Landers liittyi Rammsteiniin. Paul on soittanut myös Die Magdalene Keibel Combossa
Hän pääsi yhtyeeseen laulaja Till Lindemannin kautta, koska he olivat tuttuja. Alussa toinen kitaristeista, Richard Kruspe oli vastustanut Paulin ottamista yhtyeeseen.
Landers on ilmoittanut lempiyhtyeikseen Panteran, Metallican ja Sex Pistolsin. 
Rammsteinin ykköskitaristin Richard Kruspen tavoin ESP on tuottanut Paulille oman kitaran nimeltä ESP Eclipse I CTM Signature Paul Landers. Tämä tummansininen Les Paul -mallin kitara maksaa n. 1800 €. Lisäksi keikoilla Landersilla on mukanaan aina 4 erivireistä kitaraa + Takamen elektroakustinen. ESP:n lisäksi Landersin sähkökitaramerkkeihin kuuluvat Ibanez ja Gibson.
Panevėžys

Panevėžys (, ) on Liettuan viidenneksi suurin kaupunki. Sen pinta-ala on 50 neliökilometriä ja asukasluku 98 612 (2012). Suurin osa asukkaista (96 prosenttia) on etnisesti liettualaisia. Kaupunki perustettiin vuonna 1503. 
Panevėžys sijaitsee Liettuan keskiosassa, Vilnan ja Riian puolivälissä. 
Historiaa.
Panevėžys mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 1503, jolloin Liettuan suurherttua ilmoitti kirjeessään Ramygalan pastorille myöntävänsä maa-alueen Nevėžisin- ja Lėvuonjoen välissä. Vuonna 1727 munkkien saavuttua Panevėžysiin sinne tuli ensimmäinen keskiasteen koulu, joka muuttui myöhemmin korkeakouluksi, josta tuli paikallinen koulutuksen keskus. Vuosina 1791-1792 kaupunki sai itsehallinto-oikeudet. 
Panevėžys kärsi jonkin verran Napoleonin sodasta 1812 ja kansannousuista 1831 ja 1863. Vuonna 1811 Venäjän hallitus osti kaupungin, ja sen jälkeen seurasi taloudellinen ja poliittinen nousu. Kaupunki vaurastui ja kehittyi, väkilukukin lisääntyi huomattavasti. Rautatieyhteys Daugavpilsista Panevėžysin kautta länteen rakennettiin 1873, ja kaupunki sai rautatieaseman. Ennen 1900-lukua kaupunkiin tuli nykyaikaisia yrityksiä ja teollisuutta. Kaupallisuus ja koulutus lisääntyi.
Vuonna 1940 toisen maailmansodan yhteydessä Neuvostoliitto otti kaupungin valtaansa, jolloin lukuisia poliitikoita tapettiin. Saksan miehityksen aikana tapettiin juutalaisia. Sodan jälkeen kaupungin kehitys oli heikennyt. Neuvostoliiton kontrollin vaikutuksesta Panevėžysistä tuli teollisuuden keskittymä. Vuosien 1959 ja 1979 välissä Panevėžysin väkiluku lisääntyi 41 000:sta 101 500:een, mihin vaikutti se, että kaupunkiin perustettiin suuria yhtiöitä. Vuonna 1990 kaupunkilaisia oli jo 130 000.
Väestö.
Etninen jakauma.
Väestönlaskennan (2011) tilastojen valossa kaupungin etninen jakauma oli seuraava:
Panevėžysin ystävyyskaupungit.
Lähde:
Yritystoiminta.
Panevėžyssä on ollut Daniscon omistukseen kuulunut sokeritehdas, joka suljettiin vuonna 2007 sen vuoksi, että Euroopan unionin komissio pyrki vähentämään sokerintuotantoa Euroopan unionissa pienentämällä maakohtaisia sokerintuotantokiintiöitä.
Šiauliai

Šiauliai (, , , 1800-luvulla , sittemmin ) on Liettuan neljänneksi suurin kaupunki, jonka asukasluku vuonna 2011 oli 109 328 asukasta.
Historia.
Šiauliai perustettiin 22. syyskuuta 1236. Vuonna 1445 sinne rakennettiin puukirkko, jonka tilalle rakennettiin 1625 yhä kaupungissa olevalla tiilikirko.
Vuosien 1500 ja 1700 välillä Ruotsin sotavoimat ja rutto tuhosivat kaupunkia, mutta 1700-luvun lopussa paikalle syntyi teollisuutta. Vuonna 1795 Siauliaista tuli alueen hallinnollinen keskus ja 1800-luvulla kaupungista tuli kaupallisuuden keskus, joka muun muassa rautateitse yhdisti Liettuaa Riikaan ja Liepājaan. Kaupungin rautatieasema avattiin 1871.
Šiauliain rakennuksista tuhottiin Ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikana noin 85 prosenttia ja kaupungin keskusta tuhoutui täysin. Uudelleenrakennus aloitettiin vuonna 1970.
Liikenneyhteyksiä.
"Šiauliain linja-autoasema" sijaitsee kaupungin keskustassa osoitteessa Tilžës gatvė 109. Asemalta liikennöidään paikallisia, maakunnallisia ja kaukoliikenteen linja-autoja, muun muassa Kaunakseen, Klaipėdaan, Panevėžysiin, Riikaan ja Vilnaan. Myös Šiauliain rautatieasemalta, joka sijaitsee 700 metruiä linja-autoaseman kaakkoispuolella, pääsee esimerkiksi Kaunasiin, Klaipėdaan ja Vilnaan päivittäin.
Noin 6 kilometriä kaupungin keskustan kaakkoispuolella sijaitsee "Zokniain lentotukikohta", toiselta nimeltään "Šiauliain lentoasema". Se on nykyisin NATOn Baltian ilmavalvonnan käytössä. Säännöllistä matkustajaliikennettä ei kansainvälisen lentokentän asemasta huolimatta juuri ole.
Ristikukkula.
Šiauliain lähellä sijaitsee Ristikukkula (), jonne on pystytetty kymmeniä tuhansia ristejä. Ristejä kukkulalle tuotiin Puola-Liettuan kapinoiden yhteydessä vuosina 1831 ja 1863 tsaarin Venäjää vastaan taistelleiden kansallismielisten, kapinoissa menehtyneiden uhrien muiston kunnioittamiseksi. Neuvostoliitto ei pitänyt Ristikukkulasta ja neuvostovallan aikana ristejä hävitettiin useampaan otteeseen. Ihmisten pääsy kukkulalle pyrittiin estämään jopa armeijan ja KGB:n avuin.
Neuvostoliiton hajottua kukkulalle tulivat pyhiinvaeltajat ja siellä pidettiin messuja ja hartauksia. Kohteesta tuli myös kansainvälisesti tunnettu nähtävyys ja turistikohde viimeistään, kun puolalaissyntyinen paavi Johannes Paavali II kävi kukkulalla vuonna 1993.
Ploiești

Ploiești (aiemmin "Ploești") on Romanian suurimpia ja merkittävimpiä teollisuuskaupunkeja. Se sijaitsee 56 kilometriä Bukarestistä pohjoiseen ja sen asukasluku on noin 210 000. Prahovan piirikunnan pääkaupunki Ploiești on myös tärkeä liikenteen solmukohta sekä Romanian öljyteollisuuden keskus.
Ploiești perustettiin vuonna 1596. Kaupunki vaurioitui maanjäristyksessä vuonna 1940, minkä lisäksi liittoutuneiden lentopommitukset aiheuttivat siellä vakavia tuhoja toisessa maailmansodassa.
Varna

Varna (, vuodet 1949–1956 "Stalin") on kaupunki Bulgariassa ja samannimisen alueen pääkaupunki Mustanmeren rannalla. Vuonna 2021 kaupungin asukasluku oli 310 664.
Varna on Bulgarian kolmanneksi suurin kaupunki Sofian ja Plovdivin jälkeen ja suurin kaupunki Mustanmeren rannikolla, tärkeä satamakaupunki ja suosittu turistikohde. Asparuhovin 2,05 kilometriä pitkä silta yhdistää Asparuhovin kaupunginosan muuhun kaupunkiin Mustanmeren ja Varnajärven välisen kanavan yli. Kaupungissa on Bulgarian laivaston tukikohta ja laivastomuseo, jossa on näytteillä museotorpedovene Drăzki. Kaupungissa on delfinaario. Muihin nähtävyyksiin lukeutuu Aladžan luolaluostari.
Historia.
Esihistoria.
Vuonna 1972 löydettiin rakennustöiden yhteydessä Provadia-Solnitsan nekropoli (käytetään myös nimeä "Provadia-Solnitsata"), josta on löydetty lähes kolmesataa hautaa ajalta 4700–4200 eaa. Jäänteet kertovat omintakeisesta hautausmenetelmästä, jossa nilkat olivat voimakkaasti taakse taivutettuina. Provadia-Solnitsan muinaiskaupunki on vaikuttanut vuosina 5500–4200 eaa., joten se on Euroopan vanhin kaupunki. Kaupunkia ympäröineet muurit olivat yli kolme metriä korkeat ja kaksi metriä paksut. Tämä tekee siitä Euroopan esihistorian massiivisimman linnoituksen.
Kaupunki oli 350 asukkaan koti ja se sai toimeentulonsa suolantuotannosta, ja heidän arvellaan kuuluneen Gagaouzi-kansaan. Paikannimi "Solnitsa" merkitsee suolantuottajaa. Suolantuottajanakin se on tiettävästi Euroopan vanhin. Hautalöytöihin kuuluvat vanhimmat tunnetut kultaesineet, niin sanottu Varnan kulta-aarre, johon kuuluu noin 3 000 eri esinettä. Löytö osoittaa, että alueella on tunnettu metallien valmistusta, metallurgiaa.
Antiikki.
Antiikin aikana paikalle perustettiin kreikkalainen siirtokunta nimeltä Odessos noin vuonna 585–570 eaa. Antiikin Odessos kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella 100- ja 200-luvuilla. Valtakunnan pääkaupungin siirto Konstantinopoliin toi Odessokselle uutta kukoistusta vielä 300-luvulla.
Roomalaisajalta jäänteenä ovat kylpylän rauniot, jotka ovat Bulgarian suurin roomalaisraunio.
Myöhempi historia.
Bulgaarit valtasivat Odessoksen Bysantilta vuonna 679. Kaupunki vaihtoi omistajaa lukuisia kertoja bulgaarien ja Bysantin välillä, kunnes turkkilaiset valloittivat sen 1393. Vuonna 1444 Varnan taistelussa osmanien Murad II voitti Puolan kuninkaan Vladislav III:n johtaman 30 000 ristiretkeläisen armeijan, joka oli valmistelemassa purjehdusta Konstantinopoliin. Vuonna 1829 kaupungin valloitti Venäjän armeija pitkällisen piirityksen jälkeen. Turkille se kuului vuoteen 1878 asti.
Varna ja Turku ovat olleet ystävyyskaupunkeja vuodesta 1963.
Liikenne ja turismi.
Kaupungissa on Varnan kansainvälinen lentokenttä (IATA: VAR, ICAO: LBWN).
Varna on Mustanmeren rannikon napa, ja opiskelijakaupunki, jossa on elämää ympäri vuoden. Keskustan kaduilla voi shoppailla ja nauttia monipuolisesta kahvila- ja ravintolavalikoimasta. Varnassa on myös arkeologinen museo.
Gunbuster

Gunbuster on Gainaxin tuottama japanilainen anime.
Tähän animeen sekoittuu draamaa, toimintaa ja sci-fiä. Anime luotiin vuonna 1988 ja animen koko nimi on Gunbuster Top o Nerae! (トップをねらえ!) mikä voidaan kääntää Aim for the Top! Tässä kuusiosaisessa sarjassa pääpainona on ihmissuhteet ja mechat kyllästettynä toiminnalla, joka tapahtuu suurimmaksi osaksi avaruudessa. 
Tarina kertoo nuoresta Noriko Takaya nimisestä tytöstä, joka on sarjan alussa koulukiusattu, mutta monien vastoinkäymisten myötä hänestä tulee Gunbusterin ohjaaja. Myöhemmässä vaiheessa hänen harteillensa jää ihmiskunnan pelastaminen avaruusolentojen hyökkäykseltä.
Erikoisuutena tässä sarjassa on mustavalkoiseksi tehty loppuosa ja väli-episodit, joissa pidetään "fysiikan oppitunteja". Nämä oppitunnit pitävät enemmän tai vähemmän paikkaansa, mutta ovat realistista antia, kun kysymys on animesta.
Gunbusterista tuli myös jatkoa vuonna 2004 nimellä Gunbuster 2, Top o Nerae.
Tyrävyö

Tyrävyö on vuonna 1996 perustettu suomalainen rockyhtye.
Tyrävyön alkuperäiset jäsenet olivat Eero Valorinta (kitara ja laulu), Kristian Kuustie (kitara), Tomi Sauranen (basso) sekä Pasi Viinamäki (rummut). Vuonna 1999 julkaistulla esikoislevyllä "Helminauha" kitaristina toimi myös Jimi Pääkallo, ja levyn kokoonpanona olikin virallisesti "Tyrävyö featuring Jimi Pääkallo". Yhtye julkaisi kaksi seuraavaa levyään nelihenkisenä, jonka jälkeen jäsenistö muuttui Ilkka Tiaisen tultua mukaan ja Saurasen lähdettyä yhtyeestä. Sauranen kuitenkin palasi Tyrävyön riveihin vuonna 2014 kun yhtye teki comebackin.
Tyrävyö ylsi Suomen virallisen singlelistan kärkeen kahdella singlellään: vuonna 2000 toisen pitkäsoiton ensisingle "1000x" oli listaykkösenä neljä viikkoa (viikot 47–50); vuonna 2002 kolmannen pitkäsoiton toinen single "Kuka vei kaiken" oli listan ykkösenä viikon verran, viikolla 35. Kesäkuussa 2014 yhtye ilmoitti yllättäen esiintyvänsä On The Rocksin 13-vuotissyntymäpäivillä 2. elokuuta 2014 lähes kymmenen vuotta yhtyeen hajoamisen jälkeen. Tyrävyö julkaisi uusimman levynsä "Elämänpaneeli" 11. syyskuuta 2015, jonka myötä yhtye lähti kiertueelle.
Benjamin Jusupov

Benjamin Jusupov (s. 22. marraskuuta 1962 Dušanbe) on tadžikistanilainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Roman Ledeniovin johdolla. Lisäksi hän opiskeli musiikin teoriaa, orkesterin johtamista, orkestrointia ja pianon soittoa. Vuosina 1988–1990 Jusupov johti Dušanben filharmonikkoja. Kansallisuudeltaan Jusupov on juutalainen. Hän asuu tällä hetkellä Israelissa.
J. H. Nketia

Joseph Hanson Kwabena Nketia (22. kesäkuuta 1921 Mampong – 13. maaliskuuta 2019 Accra) oli ghanalainen säveltäjä ja afrikkalaisen musiikin tutkija. Vuonna 1949 hän lähti Lontooseen opiskelemaan musiikkia ja kielitiedettä. Vuonna 1958 hän siirtyi Yhdysvaltoihin. Hän vietti siellä vuoden, jonka jälkeen hän palasi Ghanaan. 
Monissa Nketian sävellyksissä on vaikutteita afrikkalaisesta perinnemusiikista.
Wally Karveno

Wally Karveno (14. lokakuuta 1914 Berliini, Saksa – 15. heinäkuuta 2015 Pariisi, Ranska) oli saksalaissyntyinen, Ranskassa asunut säveltäjä ja pianisti. Suurin osa hänen sävellyksistään on pianolle. Niihin kuuluu muun muassa 18-osainen "Passacaille Graduée" (1964).
Krups

Krups on saksalainen Josua Kortzin ja Robert Krupsin vuonna 1846 perustama keittiökonevalmistaja. Yritys valmistaa muun muassa kahvinkeittimiä, espressokoneita, yleiskoneita ja kahvijauhimia. Krupsin merkittäviä kilpailijoita ovat mm. DeLonghi, Sunbeam-Oster ja Braun.
Historia.
Krupsin yritystoiminna hankki omistukseensa ranskalainen Groupe SEB vuonna 2001.
Bengt Huhta

Bengt Vilhelm Huhta (8. marraskuuta 1949 Kokkola – 23. tammikuuta 2019 Kruunupyy) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin uransa alkuaikoina vuosina 1968–1975 taiteilijanimellä Kristian. Taiteilijanimellään Huhta voitti ensimmäisen Syksyn sävel -kilpailun vuonna 1968 Aarno Ranisen säveltämällä kappaleella ”Näin on”.
Vuoden 1968 lopulla hänelle koottiin taustayhtye, jonka rungosta tuli pian Wigwam. Kokoonpano ehti soittaa Huhdan kanssa vain yhden keikan. 1969 hänen taustayhtyeekseen tuli Mielikummitus, jossa soittivat eri aikoina muun muassa kitaristina Pave Maijanen, kosketinsoittaja Pedro Hietanen, basistit Heikki Virtanen, Kikke Bergholm sekä rumpali Vando Suvanto.Mielikummitus-yhtyeen solistina Huhta esiintyi 1970–1990-luvuilla. Mielikummitus osallistui Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Kuljen maailmaa” vuonna 1987.
Tammikuussa 1970 hänen versionsa "Hair"-musikaalin kappaleesta ”Aquarius/Let the Sunshine In” suomeksi ”Aquarius/Kulje valoon, kulje Aurinkoon” nousi listalla sijalle 6. Kristianin version ”Aquarius” osan on teatteriversion Esko Elstelän sijaan sanoittanut L. Savinainen eli Aarno Raninen.
Vuonna 1973 hän liittyi Mandala-nimiseen kokoonpanoon laulusolistiksi omalla nimellään. Yhtye levytti Love Recordsille singlen ”Don't Wake Me Now/Time to Know”. Kappaleet olivat Mandalan jäsenten säveltämiä ja sanoittamia. Myöhemmän tuotantonsa Huhta julkaisi omalla nimellään. Huhta lauloi kruunupyyläisessä country-yhtyeessä Easy West ja kokkolalaisissa yhtyeissä H&amp;H Gang ja Moondog. 
Huhta oli ammatiltaan opettaja ja toimi viimeksi rehtorina Kokkolassa Öjan ala-asteella. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2015.
Huhta muistetaan erityisesti 1960-luvun lopun tempauksistaan: levymyynnin vauhdittamiseksi hänet kuvattiin Hymy-lehteen ristiinnaulittuna ja hän lavasti oman itsemurhansa. Vuonna 1969 Hymy-lehdessä julkaistun jutun mukaan Huhta löydettiin asuntonsa lattialta tyhjän lääkepurkin kanssa.
Aurinkokurki

Aurinkokurki ("Eurypyga helias") on Amerikassa esiintyvä aurinkiokurkilintuihin kuuluva lintulaji. Laji on heimonsa ainoa edustaja. Se lienee läheisintä sukua uusikaledonialaiselle kagulle ("Rhynochetos jubatus").
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuisen aurinkokurjen pituus on 43–48 senttimetriä ja paino 180–220 grammaa.
Levinneisyys.
Aurinkokurjen levinneisyysalue ulottuu Meksikon eteläosasta Etelä-Amerikkaan Pohjois-Brasiliaan ja Perun keskiosiin asti.
Elinympäristö.
Aurinkokurjet elävät trooppisissa ja subtrooppisissa metsissä.
Lisääntyminen.
Aurinkokurki on sukukypsä kaksivuotiaana. Emo munii 1–2 munaa, joita haudotaan noin 30 vuorokautta.
Ravinto.
Aurinkokurjet syövät hyönteisiä, hämähäkkejä, matelijoita, äyriäisiä, nilviäisiä, pikkukaloja ja sammakkoeläimiä.
Krupp

Krupp on merkittävä saksalainen teollisuussuku Essenistä. Krupp tunnetaan erityisesti teräksen, aseiden ja ammusten valmistuksesta. Perheen yritys tunnettiin pitkään nimellä Friedrich Krupp AG. Yritys fuusioitui Thyssen AG:n kanssa vuonna 1999 muodostaen ThyssenKrupp AG -monialayrityksen, joka on Saksan viidenneksi suurin yritys ja maailman johtavia teräksen tuottajia.
Historiaa.
Friedrich Krupp aloitti suvun toiminnan metallialalla perustamalla pienen teräsvalimon Esseniin vuonna 1811. Hänen kuollessaan 1826 yritys oli suurissa veloissa. Yritys siirtyi hänen 14-vuotiaalle pojalleen Alfredille ja leskelleen Thereselle. Alfred Krupp (1812–1887) investoi ajan uusiin teknologioihin ja kehitti suvun liiketoimintaa sekä tuli tunnetuksi erityisesti veturien ja rautatietarvikkeiden valmistajana. Alfred hankki suvulle myös useita kaivoksia Ranskassa ja Saksassa. Yritys aloitti tykkien valmistamisen 1840-luvulla erityisesti Venäjän, Turkin ja Preussin armeijoille. Sotatarvikkeiden kysyntä oli suurempaa kuin yrityksen muiden tuotteiden, ja lisäksi yritys sai asetuotantoonsa valtiontukea.
Krupp otti vuonna 1862 ensimmäisenä mannereurooppalaisena yrityksenä käyttöön englantilaisen insinöörin Henry Bessemerin vuonna 1855 patentoiman teräksenvalmistusmenetelmän.
Yrityksen tuotannosta noin puolet liittyi 1880-luvun lopulla sotatarvikkeisiin. Alfred Kruppin aloittaessa työnsä suvun yrityksessä sillä oli viisi työntekijää. Hänen kuollessaan yritys oli maailman suurin teollisuusyritys, jolla oli yli 20 000 työntekijää.
Yrityksen johtoon nousi vuonna 1906 sukuun naimakaupan kautta tullut Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, jolla oli alusta alkaen läheiset suhteet Saksan valtiojohtoon. Ensimmäisen maailmansodan aikana Krupp tuli kuuluisaksi todella isojen tykkien valmistajana. Paksu-Bertta oli ensimmäisen maailmansodan aikainen saksalainen 42 cm:n L/14-mallin haupitsi. Yritystä syytettiin siitä, että se myi sotatarvikkeita sekä keskusvalloille että ympärysvalloille. Kritiikistä huolimatta toiminta oli huomattavan tuottoisaa.
Adolf Hitlerin noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 Kruppien yritys muodosti Saksan sotatarviketeollisuuden selkärangan. Osakeyhtiönä toiminut yritys palautettiin Hitlerin erikoismääräyksellä perheen haltuun vuonna 1943, ja Gustav Kruppin poika Alfried Krupp von Bohlen und Halbach otti yrityksen johtoonsa. Hitlerin määräykseen kuului Lex Kruppiksi kutsuttu verotuslievennys sekä ehto, että Kruppin omistuksen on pysyttävä yhden perillisen hallussa.
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Alfried Krupp tuomittiin Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynneissä orjatyövoiman käytöstä 12 vuodeksi vankilaan. Hänet määrättiin myymään 75 prosenttia omistuksestaan perheen yrityksistä. Kylmän sodan kiihtyessä länsiliittoutuneet halusivat Saksasta liittolaisen ja alkoivat vapauttaa natsirikollisia. Alfried Krupp vapautettiin jo vuonna 1951, ja koska hänen omistuksilleen ei löytynyt ostajaa, hän palasi yrityksen johtoon vuonna 1953. Todellista valtaa Krupp-yhtiössä käytti kuitenkin Alfried Kruppin valitsema Berthold Beitz.
Lähteet.
Tea Hiilloste

Tea Marika Hiilloste (s. 31. lokakuuta 1982 Hämeenkoski) on suomalainen laulaja ja juontaja. Hän oli Popstars 2 -kilpailusta kootun Jane-yhtyeen jäsen. Ennen Janea hän oli ollut mukana eri yhtyeissä, opiskellut klassista laulua sekä keikkaillut muun muassa tamperelaisen sambakoulu União da Roseiran solistina. Jane ilmoitti hajoamisestaan kotisivuillaan 2. huhtikuuta 2007. Hiilloste on myös juontanut MTV3:n lasten musiikkiohjelmaa Kids Top 20 sekä ollut MTV3 Juniori -televisiokanavan kanavakasvo.
Taustaa.
Hiilloste asuu Helsingissä. Hän on valmistunut terveydenhoitajaksi ja sairaanhoitajaksi Helsingin Diakonia-ammattikorkeakoulusta keväällä 2008. Sen jälkeen Hiilloste on opiskellut kemiaa Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. 2017 Tea kertoi työskentelevänsä tuotekehityskemistinä ja musiikin jääneen harrastukseksi. 
Sooloura.
Hiilloste solmi levytyssopimuksen keväällä 2007 levy-yhtiö EMI:n kanssa. Hänen ensimmäinen singlensä ”Tytöt tykkää” ilmestyi kesäkuussa 2007. Kappale voitti The Voicen järjestämän Kesähitti 2007 -äänestyksen ja oli Suomen virallisen singlelistan kärjessä neljä viikkoa (30-33/2007). Suomen virallisella latauslistalla kappale nousi parhaimmillaan toiselle sijalle. ”Tytöt tykkää” -singleä on myyty singlen platinalevyyn oikeuttava määrä, 28 724 kappaletta.
Hiillosteen debyyttialbumi "Tytöt tykkää" ilmestyi digitaalisesti 1. elokuuta ja fyysisesti 8. elokuuta 2007. Albumi kävi korkeimmillaan Suomen virallisen listan toisella sijalla ja pysyi sijalla kaksi viikkoa. Hiilloste aloitti albumin myötä esiintymiskiertueen ympäri Suomea. Marraskuussa hän julkaisi vuoden 2008 ihailijakalenterinsa, joka on lanseerattu yhdessä EMI:n ja Poko Rekordsin kanssa. Joulukuussa 2007 Hiillosteelta ilmestyi radiosoittoon joululaulu ”Tontut tykkää”, joka on mukaelma ”Tytöt tykkää” -kappaleesta.
Hiillosteen toinen studioalbumi "Hey C'mon!" julkaistiin 8. lokakuuta 2008. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistulla ”C'mon C'mon” -kappaleella laulaa myös Remu Aaltonen.
Tea julkaisi kesällä 2010 uuden singlen ”Auringonlaskuun”, jossa oli mukana myös Stig Dogg. Tea valmisteli tuolloin uutta albumia AXR -levy-yhtiölle, mutta albumia ei ole ainakaan toistaiseksi julkaistu.
Tea julkaisi uuden albumin, "Mehudisko", 24. toukokuuta 2013. Lapsille suunnatun levyn ensimmäinen single ”Sormista sakset” julkaistiin 26. huhtikuuta. Keväällä 2013 Tean arkea on seurattu kuuden muun artistin tavoin AVAn kahdeksanosaisessa dokumenttisarjassa "Rakas päiväkirjani".