tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalle Viherpuu

Kaarlo Pekka Viherpuu (vuoteen 1935 saakka Grönfors; 5. kesäkuuta 1893 Iisalmi – 23. maaliskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Kalle Viherpuun teatteriura alkoi parikymppisenä, alun perin Iisalmen työväennäyttämöltä ja eteni Helsingin Työväen Teatterin, Koiton Näyttämön sekä Värtsilän ja Joensuun työväennäyttämöiden kautta sotavuosien Aunuksen Rintamateatterin johtajaksi. Ura jatkui edelleen Lahteen, ja jonkin aikaa hän toimi myös Helsingin Punaisessa Myllyssä ja vieraili Suomen Kansallisteatterissa. Hänen bravuuriroolejaan olivat nimiroolit näytelmissä "Särkelä itte" ja "Jeppe Niilonpoika", jota hänen arvellaan esittäneen useammin kuin kukaan muu Suomessa.
Viherpuun ensimmäinen elokuvarooli oli Teuvo Pakkalan "Tukkijoella"-näytelmän ensimmäisen elokuvasovituksen (1928) renki-Pekka. Viherpuu näytteli saman roolin myös näytelmän toisessa elokuvasovituksessa vuodelta 1937. Hän oli mukana vielä näytelmän kolmannessakin elokuvasovituksessa vuonna 1951, tosin siinä hän näytteli ”ottia tuota” Tolarin roolin. Kaikkiaan Viherpuu oli mukana 29 elokuvassa.
Viherpuu oli myös taitava koomikko, jolle lankesi lähinnä lupsakoiden ja juurevien kansanmiesten osia. Ulkonäkönsä ja pienen kokonsa vuoksi hän ei näytellyt koskaan sankariosia (tosin hänellä oli pääosat kahdessa vuonna 1949 ilmestyneessä komediassa, "Aaltoska orkaniseeraa" ja "Isäntä soittaa hanuria"). Hänen eittämättä tunnetuin roolinsa oli möreä-ääninen kippari musiikkielokuvassa "Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta" (1950), tosin laulukohtaukset tulkitsi Teijo Joutsela.
Viherpuun viimeinen elokuvarooli oli Thure Bahnen elokuvan "On lautalla pienoinen kahvila" (1952) Metku. Hän kuoli kaksi kuukautta ennen elokuvan ensi-iltaa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 88-12-272. Viherpuun ensimmäinen vaimo oli Tilda Maria Eskelinen ja toinen puoliso Irja Ida Inkeri Viherpuu (o.s. Perho; s. 14. syyskuuta 1908), joka näytteli muun muassa viimeisessä "Tukkijoella"-filmatisoinnissa.
Naoki Urasawa

Naoki Urasawa (; s. 2. tammikuuta 1960) on japanilainen mangaka. Hän valmistui Meisein yliopistosta pääaineenaan taloustiede. Opiskeluvuosinaan Urasawa oli jo piirtänyt runsaasti mangaa, mutta karsasti ajatusta ryhtyä kaupalliseksi mangataiteilijaksi. Hän oli enemmän viehättynyt Garo- ja COM-lehtien aikanaan uraauurtavasta tyylistä kuin kaupallisesta mangasta. Kokeeksi hän vei muutamia sarjakuviaan Shogakukan-kustantamoon, jonka kustannustoimittaja kehotti häntä ilmoittamaan työnsä kustantamon uusien piirtäjäkykyjen kilpailuun. Urasawa voitti sen. 
Urasawan piirrostyyli ja rytmiikka on lähellä eurooppalaista sarjakuvaa. Vaikutteen tähän on antanut Katsuhiro Otomon kynänjälki Akirassa. Urasawa mainitsee kuitenkin tärkeimmäksi oppimestarikseen Osamu Tezukan. Hänen mielestään Tezukaa pitäisi arvioida kirjallisuuden suurnimenä Shakespearen rinnalla. 
Harrastuksenaan Urasawa on myös rockmuusikko. Hän julkaisi debyyttisinglensä "Tsuki ga Tottemo…" vuonna 2008 ja debyyttialbuminsa "Half Century Man" vuonna 2009.
Palkinnot.
Naoki Urasawa on palkituimpia aktiivisia mangapiirtäjiä. Hänen palkintokokoelmaansa kuuluu mm. seuraavat tunnustukset:
Dogs of War

Dogs of War on Saxonin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumilla Saxon teki paluun raskaampaan heavy metal -soundiin, josta se alkuaikoinaan tunnettiin. Levy oli menestys Saksassa.
Albumi on yhtyeen viimeinen kitaristi Graham Oliverin kanssa, joka jätti yhtyeen nauhoitusten päätyttyä. Oliverin viimeinen keikka Saxonin kanssa tapahtui 31. joulukuuta 1994.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Saxon sekä sanoittaneet Biff Byford ja Nigel Glockler.
Serenaadiluutnantti

Serenaadiluutnantti on Ossi Elstelän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1949.
Elokuvaan on sisällytetty historiallista ajankuvaa, sillä aikana, jolloin lääketieteen tutkimusmenetelmät etenivät vauhdilla, "Pikku-Pirkko" kutsuu itseään koeputkilapseksi. Ajankohtaista aihetta on käytetty myös juonikuviossa, jossa päähenkilöt tekevät Kalle Viherpuun esittämälle ylikersantille kepposen soittamalla hänelle komentajan nimissä ja määräämällä hänet erikoistehtäviin peitenimellä lentävä lautanen. Tätä sanaa oli käytetty ensi kertaa muutama vuosi aiemmin.
Ensi-ilta oli 20. toukokuuta 1949 Helsingissä Rexissä ja Tuulensuussa.
Arviot.
Eräs aikalaisarvioija ei näe elokuvaa huomionarvoisena vaan "kevätfarssi oikeastaan ansaitsisi hiljaisen vaikenemisen", toisen mielestä se on nokkela kokonaisuus, ja kun yleisö nauraa, kolmannen mielestä se on ansainnut tulla tehdyksi.
Televisioesityksen yhteydessä elokuvalle annetaan arvio "ankea sotilasfarssi".
Juoni.
Henry Theelin ja Ossi Elstelän esittämät miehet matkustavat linja-autossa, joka pysähtyy hetkeksi ruokalan eteen tauolle. Kaverukset huomaavat taskusta löytyvän vain pari silloista markkaa ja toteavat, että rahaa saataisiin vasta muutaman päivän kuluttua. Samaan aikaan paikalle saapuu toinen linja-auto, joka tuo palvelukseen astuneita alokkaita. Edellisen linja-auton lähdettyä siitä myöhästyneet kaverukset nousevat epähuomiossa armeijan autoon, ja matka kasarmille alkaa. Sattumalta kaksi alokasta on myös myöhästynyt autosta ja erehdystä ei huomata pääluvun pysyessä samana. Kasarmilla päähenkilöt päättävät ottaa tilanteesta täyden hyödyn ja viettää pari päivää armeijan leivissä, saavathan he ilmaisen majoituksen ja aterian. 
Tyypillisten armeijakommelluksien ja kliseiden välillä kuullaan Henry Theelin lauluesityksiä. Varuskunnan sotilaskodissa on illalla järjestettyä ohjelmaa, jossa alokkaita viihdyttävät monenlaiset esiintyjät. Pikkutyttö, jonka piti esittää, laulu kieltäytyy viime hetkellä ja pakenee paikalta, jolloin Theel esittää tunnetun "Pikku-Pirkko" -numeronsa. Illan juontaja on Markus-setä. 
Elokuvassa on myös ajan elokuville tyypillinen romanttinen juonikuvio, jossa selvitellään majurin tyttären Irenen ja hänen kilpakosijoidensa suhteita. Irene kuulee siivoustöihin komennetun alokas Oinaan laulavan erään luutnantin asunnossa ja luulee sen olevan luutnantti itse. Siksi Irene vaatii luutnanttia toistuvasti laulamaan tämän kieltelyistä huolimatta. Irene suuttuu, koska luulee luutnantin tekevän hänestä pilkkaa mörisemällä kauhealla lauluäänellään. Tämäkin sekaannus selvitetään lopuksi, kuten sekin, että Kalle Oinas on todellisuudessa reservin luutnantti. Irene toteaa tähän, että hän on tästä lähtien "serenaadiluutnantti". Myös Ossi Elstelän esittämällä Paavolla on lemmenkipinöitä Lilja Muhosen kanssa.
Marder I

Marder I () (SdKfz 135) oli saksalainen panssarintorjuntavaunu, jota käytettiin toisessa maailmansodassa.
Jo operaatio Barbarossan alkaessa Saksan asevoimat tarvitsi uutta panssarintorjuntavaunua. Tarve suureni uusien neuvostoliittolaisten T-34- ja KV-1-panssarivaunujen ilmestyessä suurissa määrin taistelukentälle. 
Marder I -vaunun alusta otettiin ranskalaisesta kevyesti panssaroidusta Tracteur Blinde 37L -telaketjutraktorista, jota saksalaiset olivat saaneet suuria määriä sotasaaliiksi. Sen päälle rakennettiin kiinteä torni, johon asennettiin PaK 40 -panssarintorjuntakanuuna. Vaunut otettiin käyttöön vuonna 1942. 
Koska PaK 40:tä ei ollut saatavilla riittävästi, korvikkeena käytettiin neuvostoliittolaisia 76,2 millimetrin F-22 m/1936 -sotasaalistykkejä. Nämä vaihdettiin PaK 40:iksi niiden tullessa saataville.
Pienempi määrä vaunuja rakennettiin Hotchkiss H-39- ja FCM 36 -vaunujen alustalle.
Marder I -vaunuja rakennettiin 130 kappaletta.
Klavdija Bojarskih

Klavdija Sergejevna Bojarskih (, 11. marraskuuta 1939 Verhnjaja-Pišma, Sverdlovskin alue, Neuvostoliitto – 12. joulukuuta 2009 Jekaterinburg, Venäjä) oli neuvostoliittolainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja.
Innsbruckin 1964 olympialaisissa Klavdija Bojarskih voitti kultaa kaikilla naisten hiihtomatkoilla. Ensin hän oli 10 kilometrillä 2,3 sekuntia maannaistaan Jevdokija Mekšiloa nopeampi. Marija Gusakova varmisti Neuvostoliitolle kolmoisvoiton. Neljä päivää myöhemmin Bojarskih voitti 5 kilometrin kilpailun 2,4 sekuntia Suomen Mirja Lehtosta nopeampana. Viestissä, jossa Bojarskih hiihti ankkuriosuuden, Neuvostoliitto oli ylivoimainen.
Oslon MM-kilpailuissa 1966 Bojarskih voitti kultaa 10 kilometrillä ja 3 × 5 kilometrin viestissä, jossa hän hiihti ensimmäisen osuuden. Hopeaa hän sai 5 kilometrillä, jolla hän hävisi maannaiselleen Alevtina Koltšinalle 6,3 sekuntia. Rita Atškina varmisti Neuvostoliitolle kolmoisvoiton.
Bojarskih osallistui vielä Grenoblen olympialaisten esikisoihin talvella 1967 ja jakoi 5 kilometrin kilpailun voiton Bulgarian Krăstana Stoevan kanssa.
Marek Hłasko

Marek Hłasko (1934 Varsova, Puola – 1969 Wiesbaden, Saksan liittotasavalta) oli puolalainen kirjailija.
Elämä.
Hłaskon elämästä on kerrottu paljon tarinoita, ja suurta osaa niistä kertoi hän itse. Hän syntyi Varsovassa Maciej Hłaskon ja Maria Łucjan, o.s. Rosiakin pojaksi. Kasteensa hän sai varsin myöhään, vasta 26. joulukuuta 1935. Vanhemmat erosivat pojan ollessa kolmevuotias, ja Maciej meni seuraavana vuonna uusiin naimisiin, mutta kuoli 13. syyskuuta 1939.
Hłaskon lapsuutta varjosti toinen maailmansota. Hän oli äitinsä Marian kanssa Varsovassa kansannousun aikaan ja muutti sen jälkeen Częstochowaan. Äiti ja poika siirtyivät sieltä Chorzówin ja Białystokin kautta vuonna 1946 Wrocławiin. Kouluvuosien jälkeen Hłasko sai 16-vuotiaana ajokortin ja aloitti työt pakettiautonkuljettajana. Kuten hänen oppilaitoksensa, myös hänen työpaikkansa vaihtelivat useasti.
Jo vuonna 1951 Hłaskolta ilmestyi novellikokoelma "Baza Sokołowska". Hän loikkasi 1957 länteen ja sai turvapaikan Saksan liittotasavallasta. Hän asui Pariisissa, Saksassa, Italiassa ja Israelissa ennen asettumistaan vakituisesti Saksaan vuonna 1960. Hänen vaimonsa oli saksalainen näyttelijä Sonja Ziemann. Hłaskoa vastaan nostettiin lehdistökampanja, hän joutui toistuvasti vangituksi ja yritti itsemurhaa. Mielenterveys- ja muut ongelmat ollivat syynä 1965 tapahtuneeseen avioeroon ja 1966 muuttoon Los Angelesiin.
Marek Hłasko kuoli oletettavasti oman käden kautta Wiesbadenissa vuonna 1969.
Mauno Hyvönen on ohjannut Hłaskon kirjan pohjalta televisioelokuvan "Viikon kahdeksas päivä".
Kirjallinen työ.
Vaikka Marek Hłasko oli kuollessaan vain 35-vuotias, hän ehti luoda laajan ja monipuolisen kirjallisen tuotannon. Osa teoksista julkaistiin vasta kirjailijan kuoleman jälkeen.
Hłasko kirjoitti arvostettuja romaaneja ja novelleja, mutta myös useita elokuvakäsikirjoituksia.
Kirjankustantamo Tammi on julkaissut Keltaisessa kirjastossa Marek Hłaskon romaanit "Viikon kahdeksas päivä" (1959) ja "Suoraan paratiisiin" (1960). Teoksen "Vihasi ruoska" hän kirjoitti saksaksi.
Elämää Ballykissangelissa

Elämää Ballykissangelissa ("Ballykissangel", Suomessa myös nimellä "Ballykissangelin pappi") on Irlantiin sijoittuva BBC Northern Irelandin tuottama televisiosarja. Sarja kertoo nuoresta englantilaispapista, joka muuttaa irlantilaiseen Ballykissangelin kylään. Sarjaa tuotettiin kuusi tuotantokautta ja 57 jaksoa vuosina 1996–2001. Sarjaa kuvattiin Avocan kaupungissa Wicklown kreivikunnassa.
Sarjan näyttelijät vaihtuivat lähes kokonaisuudessaan neljännen tuotantokauden alussa. Myös kuudennen tuotantokauden alussa roolijako muuttui huomattavasti.
Ballykissangel.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Ballykissangelin kylään. Kaupungin nimi on johdettu Killorglinin kaupungissa sijaitsevasta Ballykissannesta, jossa sarjan luoja Kieran Prendiville lomaili nuorena. Sarjassa esitetty kylän iirinkielinen nimi on "Baile Coisc Angil", joka tarkoittaa "Langenneen enkelin kaupunkia". Iirinkielinen kirjoitusasu esiintyy sarjassa postitoimiston kyltissä.
Gramofoni

Gramofoni on äänentallennuksen historian alkuvaiheessa käytetty mekaanisesti ilman sähköistä vahvistusta toimiva levysoitin. Gramofonin patentoi vuonna 1887 Emil Berliner, ja se muistuttaa toimintaperiaatteeltaan Thomas Alva Edisonin 1877 kehittämää fonografia. Laitteiden suurin ero on se, että fonografi käyttää tallennusvälineenä vahasylinteriä, joille saattoi tehdä kotiäänityksiä, ja gramofoni puolestaan valmiita tehdasprässättyjä levykiekkoja eli ns. savikiekkoja. 
Gramofoni syrjäytti fonografin melko pian.
Ensimmäiset markkinoille tulleet gramofonit vuonna 1889 olivat hyvin yksinkertaisia, niitä myytiin rakennussarjoina ja markkinoitiin lasten leluina. Varhaisissa laitteissa käyttäjä joutui jatkuvasti kammesta pyörittämään levylautasta. Ensimmäiset levyt olivat kooltaan 5- ja 7-tuumaisia ja ääniraita oli vain toisella puolella. Myöhemmin levykooksi vakioitui 10 tuumaa eli 25,4 senttiä, jotka pyörivät 78 kierrosta minuutissa. Sähkökäyttöiset, putkivahvistimilla varustetut gramofonit tulivat markkinoille 1920-luvun alkupuolella. Levyt tehtiin puristamalla hienoksi jauhetusta, mustaksi värjätystä kivestä (useimmiten saviliusketta tai kalkkikiveä), jossa sideaineena oli sellakka.
Gramofonin levylautasta pyörittää kammella viritettävä jousikoneisto, ja äänen vahvistaa äänirasia, jonka neula on terästä. Äänirasiassa syntyvä ääni vahvistetaan siihen liitetyllä torvella, joka on yleensä puuta tai peltiä. Laukku-mallisissa gramofoneissa (laukkugramofoneissa) on sisään rakennettu torvi. Laukkugramofoni-nimitys johtuu siitä, että gramofoni on rakennettu laukun/salkun sisälle, joten sitä voidaan kuljettaa helpommin. Yksi entisajan suosituimmista gramofonivalmistajista on His Master's Voice. 
Gramofoneja on säilynyt paljon yksityisomistuksessa ja museoissa. Varaosia niihin ei enää ole saanut 1960-luvun jälkeen, vaan kaikki tarvittavat joudutaan valmistamaan erikseen. Gramofonin neula pitää vaihtaa usein, mieluiten joka levyn jälkeen.
Unleash the Beast

Unleash the Beast on Saxonin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 1997. Se on ensimmäinen kitaristi Doug Scarratin kanssa. Albumilla vallitsee erittäin synkkä ja vakava tunnelma, ja albumi onkin yhtyeen raskaimpia. Nimikkokappale on aikojen kuluessa noussut yhtyeen suosituimpien kappaleiden joukkoon.
Kappale ”Absent Friends” on akustinen balladi ja omistettu edellisenä vuonna kuolleelle kiertuemanagerille.
STS-120

STS-120 on 120. Nasan avaruussukkulalento. Se lennettiin Discovery-sukkulalla, ja oli sukkulan 34. lento. Sukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 23. lokakuuta 2007 kello 16.38 (CET).
STS-120 -tehtävän aikana sukkulan miehistö asensi Kansainväliselle avaruusasemalle Nasan omistaman italialaisvalmisteisen yhdysmoduli "Harmonyn," sekä valmisteli tulevia lentoja. Lennolla vaihdettiin yksi ISS Retkikunta 16:n jäsen. Ensimmäistä kertaa sekä sukkulaa että avaruusasemaa johtaa nainen - Pamela Melroy toimii sukkulan komentajana ja Peggy Whitson kansainvälisen avaruusaseman komentajana. Italialainen ESA:n astronautti Paolo Nespoli suoritti tieteellisiä kokeita ESA:lle ja Italian avaruusjärjestölle.
"Tähtien sota" -elokuvasarjan 30-vuotisjuhlan kunniaksi astronautit ottivat mukaansa valosapelin, jota Mark Hamill käytti elokuvassa "Tähtien sota: Episodi VI – Jedin paluu", ja lennon jälkeen se asetettiin näytteille Space Center Houstoniin, Lyndon B. Johnson Space Centerin yleisökeskukseen.
Discovery laskeutui Kennydyn avaruuskeskukseen 7. marraskuuta 2007 kello 20.01 Suomen aikaa.
Miehistö.
Asemalle lähtevä ISS Retkikunta 16:n jäsen:
Asemalta lähtevä ISS Retkikunta 16:n jäsen:
E. L. Doctorow

Edgar Lawrence Doctorow (6. tammikuuta 1931 New York, Yhdysvallat – 21. heinäkuuta 2015 Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen romaaneissaan yhdistyvät yhteiskuntakritiikki ja historialliset aiheet. Hän oli amerikkalaisen kirjallisuuden postmodernismin keskeisiä tekijöitä.
Elämänvaiheet.
Doctorow’n isä David pyöritti New Yorkissa musiikkiliikettä, ja äiti Rose oli pianisti. Perhe oli juutalainen. Jo yhdeksänvuotiaana nuori Edgar ilmoitti ryhtyvänsä kirjailijaksi. Hän opiskeli Kenyon Collegessa Ohiossa ja Columbian yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa tohtorinopintojen aikana. Asepalveluksensa hän suoritti Yhdysvaltojen Saksan liittotasavaltaan sijoitetuissa joukoissa 1954–1955. Hän löysi työpaikan kustannustoimittajana ja toimi samalla luennoitsijana useissa yliopistoissa.
Kustannustoimittajan työssään hän sai idean ryhtyä kirjoittamaan omaa lännenfilmiä, joka purkaisi genren kuluneita asetelmia. Syntyi esikoisromaani "Welcome to Hard Times" (1960). Juri Nummelinin mukaan se “purkaa kaikki länkkärien perustilanteet osiinsa, ja jäljelle jää vain tyhjyyttä ja kauhua”. 
Tuotanto.
Doctorow siirtyi kustannusmaailmasta kirjailijaksi vuonna 1969. Hänen tuotantonsa koostuu ennen muuta Yhdysvaltojen lähihistorian tarkastelusta ja maan asukkaiden elämäntuntojen kuvaamisesta. Teosten sävy on usein pessimistinen.
Vuonna 1971 ilmestynyt Ethel ja Julius Rosenbergn vakoilutapaukseen pohjautuva romaani "Danielin kirja" sai kiitosta monelta taholta, ja muun muassa New York Timesin julkaisemassa kritiikissä hänet nostettiin yhdysvaltalaisten kirjailijoiden ykköskaartiin. Doctorow sovitti tarinan vuoden 1983 samannimiseksi elokuvaksi. Maailmanmaineeseen hän nousi romaanilla "Ragtime" (1975), johon pohjautuu Miloš Formanin elokuva "Ragtime – toivon ja vihan aika". Se on kaleidoskooppimainen kuvaus 1900-luvun kahden ensimmäisen vuosikymmenen amerikkalaisesta yhteiskunnasta ja erityisesti New Yorkista. Seuraava teos "Kuikkajärvi" ("Loon Lake", 1980) on epäsovinnainen ja monitasoinen teos, jonka vastaanotto oli edellistä romaania paljon laimeampi. Se on kuitenkin kirjailijan keskeisimpiä teoksia, jossa yksilö ja yhteiskunta, rahan mahti ja kapitalismin olemus ovat analysoitavana. Myöhempiä teoksia ovat "Kynämies" (1984), "Maailmannäyttely" (1985), "Gangsterin oppipoika" (1990) ja "Vesilaitos" (1994).Doctorow kirjoitti 2000-luvulla kaksi romaania: "Marssi" ("The March", 2005) sekä "Homer ja Langley" (Homer &amp; Langley 2009).
Doctorow sai vuonna 1975 National Book Critics Circle Awardin ja vuonna 1986 National Book Award -palkinnon. Hän oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi vuosina 1990 ja 2006.
Metalhead (albumi)

Metalhead on Saxonin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 1999. Albumilla kuullaan entistä ja raskaampaa ja synkempää heavy metalia. Kappaleessa "Conquistador" kuullaan jopa power metal -vaikutteita.
Rumpali Nigel Glockler jätti yhtyeen Unleash The Beast -kiertueen jälkeen ja tilalle otettiin pikaisesti saksalainen Fritz Randow.
Killing Ground

Killing Ground on Saxonin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2001. Levy jäi yhtyeen viimeiseksi Fritz Randowin kanssa ja on yleisilmeeltään kahta edeltäjäänsä pirteämpi ja rokkaavampi. Levy ei menestynyt aikoinaan kovin hyvin.
Albumista julkaistiin myös bonuslevyllä varustettu versio. Bonuslevyllä on 8 Saxonin klassista kappaletta, jotka äänitettiin uudestaan. Nämä kappaleet ovat Heavy Metal Thunder kokoelmalevyllä.
Boysetsfire

Boysetsfire on post-hardcore-yhtye Newarkista, Delawaresta, Yhdysvalloista. Yhtye on perustettiin 1994. Suurin osa yhtyeen kappaleiden sanoituksista ovat poliittisia.
Yhtyeen jäseniä ovat kitaristit Chad Istvan ja Josh Latshaw, basisti Robert Ehrenbrand, rumpali Matt Krupanski ja solisti Nathan Gray.
Yhtye pääsi alkuvaiheillaan klubikeikoille Newarkissa ja ensimmäinen demo tuli vähän sen jälkeen vuosien 1994 ja 1995 vaihteessa. Vuonna 1996 yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä This Crying, This Screaming, My Voice Is Being Born.
12. helmikuuta 2007 johtava solisti Nathan Gray ilmoitti, että hän oli perustamassa uutta yhtyettä nimeltä "thecastingout". Yhtye sisältäisi pari muuta jäsentä Boysetsfirestä. Gray sanoi myös, että thecastingoutista ei tulisi toista poliittista yhtyettä.
Boysetsfire lopetti vuonna 2007, mutta teki comebackin vuonna 2010.
Saimaan Laivamatkat

Saimaan Laivamatkat Oy oli Itä-Suomalaisten kuntien omistama Saimaalla sisävesiliikennettä harjoittanut yhtiö. Yhtiön höyrylaivat liikennöivät päivittäin kaikkiin Saimaan kaupunkeihin. Yhtiön toiminta päättyi vuonna 1981 konkurssiin.
Yhtiön edeltäjä oli Saimaan Höyrylaiva Oy, jolta Saimaan Laivamatkat osti alukset vuonna 1966.
Uusi "Saimaan Laivamatkat Oy" on toukokuussa 2007 kaupparekisteriin merkitty yhtiö. Yhtiön pääkonttori on Savonlinnassa. Yhtiö harjoittaa Saimaalla sisävesiliikennettä yhdellä entisellä höyryaluksella. Purjehduskaudella 2007 koottiin useita aluksia ja reittejä markkinoitavaksi aiemmin käytössä olleen nimen alle.
Heavy Metal Thunder

Heavy Metal Thunder on Saxonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Se sisältää "Killing Ground" -albumin bonusjulkaisun kahdeksan uudelleennauhoitettua kappaletta sekä viisi muuta kappaletta.
Kokoelma-albumista on myös julkaistu rajoitettu erä bonuslevyllä varustettua versiota, jossa on viisi live-kappaletta vuoden 2002 San Antonion konsertista ja ”Killing Ground” -kappaleen musiikkivideo.
Bomi

Bomi on yksi Liberian viidestätoista piirikunnasta. Piirikunta sijaitsee maan länsiosassa, Atlantin rannikolla, ja sen pinta-ala on 1 955 km². Sen pääkaupunki on Tubmanburg. Bomin rajanaapureita ovat Gbarpolun piirikunta pohjoisessa, Grand Cape Mountin piirikunta lännessä, Montserradon piirikunta idässä ja se rajoittuu Atlantin valtamereen etelassä. Piirikunta jakautuu edelleen neljään hallintoalueeseen (piiriin), jotka ovat Klay, Dewien, Suehn Mecca ja Senjeh.
Bomin piirikunnan ipussa näkyy violetilla taustalla rengaskuvio, jossa on viisi puuta sinisellä taustalla pienen kukkulan päällä. Lipun vasemmassa yläkulmassa näkyy Liberian lippu, kuten kaikissa Liberian piirikuntien lipuissa.
Väestö.
Vuonna 2008 piirikunnassa asui 86 036 asukasta. Väestöstä noin 40% on kristittyjä ja 60% muslimeja. Asukkaiden enemmistö on golankielistä, mutta alueella esiintyy ainakin 15 eri kieltä tai murretta. Väestön enemmistö kuuluu neljään etniseen ryhmään: golat, deit, mandinkat ja kpellet, joskin alueella asuu väestöä kaikista maan 16 heimosta.
Historia.
Bomin piirikunta ("county") tunnettiin aiemmin Bomin territoriona ("territory"). Se erotettiin Montserradon piirikunnasta Samuel Doen sotilashallinnon aikana 1983 ja uusi aluehallinnollinen asema vahvistettiin myöhemmin lailla. Nimi bomi merkitsee golankielellä "valoa" ja symboloi piirikunnan erityisluonnetta Liberian ensimmäisenä rautamalmin louhintapaikkana. 1950-luvulta lähtien sisällissotaan saakka rautamalmin louhinta oli kukoistava elinkeino. Myös kumin vienti muodosti tärkeän elinkeinon ja piirikunnan alueella sijaitsee Guthrien plantaasi, joka on maan toiseksi suurin kumintuottaja.
Alueen sijainti Montserradon piirikunnan naapurina teki siitä haavoittuvan sisällissodan aikana, koska useat ryhmät toimivat piirikunnasta käsin pääkaupunki Monrovian valtaamiseksi. Sotavuosina eri ryhmät syyllistyivät vakaviin raakuuksiin ja ihmisoikeusrikkomuksiin alueella ja tuhosivat yksityisomaisuutta ja alueen infrastruktuuria.
Ilmasto, pinnanmuodostus ja luonto.
Ilma on yleensä lämmintä läpi vuoden. Vuosi jakautuu sadekauteen huhti-lokakuussa ja kuivaan kauteen, joka kestää marraskuusta maaliskuuhun. Vuosittainen sademäärä on keskimäärin 203,2 cm.
Bomin piirikunnasta 45 % on ruohikkoa. Maasto on kumpuilevaa, joskin piirikunnassa on muutamia tasankoja ja laaksoja. Alueella on paljon vesistöjä. Po-, Wlein-, Mahei-, Lofa- ja St. Paul-joet kulkevat piirikunnan alueella.
Elinkeinoelämä.
70 % työvoimasta saa elantonsa maataloudesta. Sisällissota tuhosi piirikunnan infrastuktuuria pahoin: alue on jokien halkomaa, ja monet sillat tuhottiin sotatoimien aikana. Autoliikenne on vähäistä, ja puhelinyhteyksiä saa vain piirikunnan hallintokeskuksesta Tubmanburgista.
Piirikunnan luonnonvarat ovat rikkaat ja tarjoavat hyvän lähtökohdan sisällissodasta elpymiseen. Luonnonvaroihin kuuluvat kumi, puu, timantit, rautamalmi, kulta, vesi, kivi ja hiekka. Alue on myös hedelmällistä maatalousmaata.
Lionheart (Saxonin albumi)

Lionheart on Saxon kuudestoista studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2004.
Albumin teema on inspiroitu Rikhard I Leijonamielestä (Lionheart), Englannin kuninkaasta. "Beyond The Grave" kappale julkaistiin myös singlenä ja videona. Lisäksi aloituskappaleesta, speedmetal -tyylisestä "Witchfinder Generalista" on musiikkivideo. Lionheart palautti tasollaan uskon yhtyeeseen vuosien jälkeen ja nuorempien fanien keskuudessa albumi on jopa yhtyeen suosituimpia.
Euskirchen

Euskirchen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Reininmaalla Erft-joen varrella, noin 25 kilometriä länteen Bonnista ja noin 30 kilometriä lounaaseen Kölnistä. Kaupunki on Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki, ja se kuuluu Kölnin hallintopiiriin. Kaupungin asukasluku oli 59 772 vuoden 2022 lopussa. Sen pinta-ala on 139,5 neliökilometriä.
Monschau-Falkenbergin Walram VIII (1277–1302) myönsi Euskirchenille kaupunginoikeudet 1. elokuuta 1302. Keskiajalla kaupungin ympärille rakennettiin noin 1,4 kilometrin pituinen kaupunginmuuri, josta on yhä jäljellä osa. Vuonna 1827 kaupungista tuli Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki.
Kaupungin elinkeinoelämä on vilkasta, ja se tarjoaa työpaikkoja kymmenille tuhansilla työntekijöille. Sodanjälkeisenä aikana nimekkäimpiä Euskirchenissä toimineita yrityksiä ovat Procter &amp; Gamble, Deutsche Telekom ja Miele. Alueen yrityspuisto PrimeSite Rhine Region on houkutellut alueelle useita suuryrityksiä. Myös maatalous on vahva elinkeino Euskirchenissä.
Alueen tekstiiliteollisuuden perinteitä esitellään museossa Tuchfabrik Müller. Se kuuluu Euroopan teollisen perinteen reittiin.
Kruununperillinen

Kruununperillinen on henkilö, jolla on kruununperimysjärjestykseen perustuva virallinen asema tulevana hallitsijana nykyisen hallitsijan kuoltua tai luovuttua vallasta. Kruununperijästä tulee siis uusi monarkian johtaja. Kruununperillinen on yleensä kuninkaallisen perheen vanhin poika, tytär vain jos poikaa ei ole lainkaan, mutta nykyään suuressa osassa Euroopan monarkioista vanhin lapsi sukupuoleen katsomatta. Miespuolisesta kruununperillisestä käytetään nimitystä kruununprinssi ja naispuolisesta nimitystä kruununprinsessa. Kruununprinsessaksi kutsutaan myös kruununprinssin puolisoa, joka ei kuitenkaan ole itse kruununperillinen.
Joissakin monarkioissa ei käytetä kruununprinssin tai -prinsessan arvoa, vaan kruununperillisellä on erityinen arvonimi, esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa "Walesin prinssi" tai Belgiassa "Brabantin herttua". Näissä esimerkeissä arvonimet eivät kuitenkaan ole automaattisia, vaan ne on mahdollista myöntää.
Menden

Menden (Sauerland) on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Märkischer Kreisin piirikuntaan. Kaupungin naapureita ovat Fröndenberg/Ruhr pohjoisessa, Wickede koillisessa, Arnsberg idässä, Balve etelässä, Hemer lounaisessa ja Iserlohn lännessä. Kaupungin asukasluku oli 52 485 vuoden 2022 lopussa. Sen pinta-ala on 86,10 neliökilometriä.
Kreivi Siegfried von Westerburg myönsi Mendenille kaupunginoikeudet vuonna 1276. Kaupungista tuli 1500-luvulla Hansaliiton jäsen. Vuosina 1613–1632 kaupungissa riehui rutto. 1600-luvulla kaupunki myös paloi pahoin kolmesti, vuosina 1637, 1652 ja 1663. Vuonna 1975 kaupunkiin liitettiin kunnat Bösperde, Halingen, Lendringsen, Oesbern, Schwitten, Asbeck ja pieni osa Sümmernin kunnasta.
Aivoriihi

Aivoriihi on ryhmätyömenetelmä, jossa pyritään tuottamaan lyhyessä ajassa mahdollisimman paljon tietoa ja ideoita. Ne kirjoitetaan ylös, ja niistä valitaan lopuksi käyttökelpoisimmat. Menetelmässä hyödynnetään vapaata ajatuksen juoksua ilman kritiikkiä, ja pyritään vapautumaan sovinnaisista ratkaisuista. 
Aivoriihtä sovelletaan esimerkiksi spontaanissa ideoinnissa, uuden projektin käynnistämisessä sekä pohjana muille ryhmätyömentelmille.
Toteutus.
Aivoriihen katsotaan toimivan parhaiten pienryhmissä, mutta sitä on mahdollista hyödyntää myös suuremmissa ryhmissä, etenkin jos osallistujat jaetaan ensin pienryhmiin. Tarvikkeina voidaan käyttää muistiinpanovälineitä kuten suuria paperiarkkeja ja kyniä sekä sinitarraa tai teippiä paperien kiinnittämiseksi seinälle.
Aivoriihen ohjaaja avaa aivoriihen esittelemällä ongelman. Ohjaaja pyrkii aivoriihen aikana varmistamaan, että kaikki osanottajat osallistuvat eikä kritiikkiä esitetä. Hän myös pitää huolta siitä, että ajatukset kirjataan huolellisesti ylös.
Jokainen aivoriihen osallistuja ryhtyy suullisesti ilmaisemaan vapaasti aivoriihessä käsiteltävästä aiheesta mieleen tulevia sanoja, ajatuksia ja ideoita, jotka kirjoitetaan kaikki ylös. Olennaista on vapaa ajatuksen juoksu, ei ilmaistujen ideoiden järkevyys tai käyttökelpoisuus. Tämän takana on se ajatus, että ilmaan heitetyt sanat ja ideat, vaikkakin sinänsä olisivatkin käyttökelvottomia, saattavat muodostaa uusia mielleyhtymiä, joista sitten jalostuu käyttökelpoisia ideoita.
Aivoriihen annetaan usein kestää pitkään, sillä sovinnaisista ratkaisuista vapautuminen sekä hyvien ja radikaalien ajatusten synty voi vaatia paljon aikaa.
Aivoriihen lopuksi siinä kerätyistä asioista ja ideoista valitaan tärkeimmät ja käyttökelpoisimmat työstettäväksi eteenpäin.
Aivoriihen voi toteuttaa myös kirjallisesti niin, että jokainen osallistuja kirjaa omia ratkaisuehdotuksiaan ylös, minkä jälkeen paperit pannaan kiertämään kommentointia ja jatkokehittelyä varten.
Edut.
Aivoriihtä perustellaan teoreettisesti sillä, että toisten ihmisten läsnäololla ja ryhmäkeskustelulla oletetaan olevan vilkastuttava ja aktivoiva vaikutus, minkä arvellaan motivoivan osallistujia tehokkaampaan ideoiden tuottamiseen kuin yksin ollessa. Ryhmän on lisäksi helpompi tunnistaa aivoriihen lopuksi käyttökelvottomat ideat kuin yksin työskentelevän.
Huonot puolet.
Useiden kokeellisten tutkimusten mukaan aivoriihi tuottaa vähemmän ja heikkolaatuisempia ideoita kuin mitä yksilöt tuottavat nimellisessä ryhmässä erikseen ideoiden. Aivoriihi tuottaa parempia ideoita vain silloin, kun ryhmä on pieni, ja ideat vain kirjoitetaan muistiin eikä niitä lausuta ääneen. Tämä johtuu siitä, että toisten osallistujien puheen kuuntelemisen on todettu häiritsevän osallistujien keskittymistä ideoiden tuottamiseen.
Peltiheikit

Peltiheikit on vuonna 1996 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja. Sarjan on käsikirjoittanut Kummeli-ryhmässä tutuksi tullut Heikki Vihinen ja Markus Selin, joka myös tuotti sarjan. Finnkino julkaisi sarjan DVD:nä 21. syyskuuta 2007.
Juoni.
Mikki saa perinnöksi autokorjaamon. Jos hän saa korjaamon kolmen kuukauden aikana kannattamaan hän saa lisäperintönä miljoona markkaa. Lakimies Nenonen yrittää kaikin mahdollisin keinoin sabotoida Mikin suunnitelmat. Mikin apuna ovat kaverit Kaapo, Teemu ja ravintolaa pitävä Kaapon veli Kepa sekä heidän tyttöystävänsä.
Montserrado

Montserrado on yksi Liberian viidestätoista piirikunnasta. Montserrado sijaitsee Atlantin rannikolla maan länsiosassa. Sen pinta-ala on 2 740 neliökilometriä. Vuonna 2007 piirikunnassa laskettiin asuvan 982 404 asukasta, joten se on Liberian piirikunnista selvästi tiheimmin asuttu. Väkilukua nostavat sisällissodan takia kodeistaan lähteneet pakolaiset, joita asuu leireissä Monrovian lähistöllä.
Läänin pääkaupunki on Bensonville, mutta suurin kaupunki on Liberian pääkaupunki Monrovia.
Montserrado oli aluetta, johon ensimmäiset Yhdysvalloista palanneet orjat asettuivat. Siellä on tasaisesti monia eri heimoja. Kristinusko on piirikunnan valtauskonto.
Montserradon piirikunnan lipun päävärit ovat sininen ja punainen. Ne symboloivat uusia ja vanhoja kulttuureja, jotka kohtaavat lipun keskellä olevassa rengaskuviossa näkyvällä Providencensaarella. Lipun vasemmassa yläkulmassa näkyy Liberian lippu, kuten muissakin Liberian piirikuntien lipuissa.
Lofa

Lofa eli Loffa on yksi Liberian viidestätoista piirikunnasta. Se sijaitsee maan vuoristoisessa pohjoisosassa Guinean ja Sierra Leonen rajalla; Liberian korkein vuori Mount Wuteve on Loffan alueella. 
Lofan pinta-ala on 11 637 neliökilometriä. Ennen vuotta 2001, kun Gbarpolu erotettiin omaksi piirikunnakseen, Lofan pinta-ala oli 19 360 neliökilometriä. Vuonna 2007 piirikunnassa laskettiin asuvan 347 039 asukasta. Väkiluku romahti vuosituhannen alussa sisällissodan takia, mutta monet pakolaiset ovat palaamassa takaisin.
Piirikunnan hallintokeskus on Voinjaman kaupunki. Lofa on tunnettu Liberian vilja-aittana. Se tuottaa ison osan maan maataloustuotteista, myös tärkeitä vientikasveja kahvia ja kaakaota. Suurin etninen ryhmä on lormat.
Lofan piirikunnan lipussa näkyy vihreää maata halkova Lofan joki sekä risukimppua pitelevä käsi, joka kuvaa metsien ja joen yhtenäisyyttä. Lipun vasemmassa yläkulmassa näkyy Liberian lippu, kuten kaikissa Liberian piirikuntien lipuissa.
Layer Cake – diilerin käsikirja

Layer Cake – diilerin käsikirja (joskus kirjoitettu myös L4YER CAKE) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Matthew Vaughnin ohjaama brittiläinen gangsterijännityselokuva. Elokuva perustuu J. J. Connollyn samannimiseen romaaniin. Elokuvassa näyttelee pääosassa Daniel Craig.
Arvostelut.
Layer Cake on saanut metacritic.com-sivustolla pisteet 73 ja käyttäjien keskimääräisen arvosanan 8.4.
Layer Cake on saanut Rotten Tomatoes -sivustolla tomatometer-arvosanan 80% ja käyttäjien keskimääräisen arvosanan 84%.
Jaska Mäkynen

Jaska Mäkynen (oik. Jaakko Kaarlo Mäkynen, s. 7. kesäkuuta 1952 Alavus) on suomalainen laulaja, joka voitti Tangokuninkuuden vuonna 1991 ja -kilpailun vuonna 2022. Hänet valitiin Tangoprinssiksi vuosina 1985 ja 1987. Mäkysen tytär Hanna-Kaisa Mäkynen on harmonikansoittaja ja Kultainen Harmonikka -kilpailun voittaja vuodelta 1996.
Ura.
Pienituloisen perheen poikana Mäkysen opinnot jäivät kansakoulun suorittamiseen ja sitten oli lähdettävä hankkimaan rahaa työnteosta. Hän työskenteli puunjalostustehtaassa ja levyseppähitsaajana, mutta oli kiinnostunut myös musiikista ja laulamisesta. Kuortanelaisen tanssiyhtyeen solistina Mäkynen aloitti keikkailun 21-vuotiaana.
Lopulta Mäkysen oli valittava musiikin ja hitsaamisen välillä. Tangokuninkaaksi hänet valittiin 1991 nelikymppisenä lähes 20 vuoden keikkailun jälkeen. Voiton jälkeen Mäkynen lauloi 30 keikkaa kuukaudessa, mutta 1994 terveys petti ja hänen oli jätettävä esiintyminen puoleksitoista vuodeksi. Äänen lepuuttamisen jälkeen hän piti keikkailumääränsä maltillisempana, jolloin laulaminen sujui hyvin ja ura eteni tasaisesti. Mäkysen mielestä hänelle sopi parhaiten kymmenen esiintymistä kuukaudessa. Kun esiintyjän ääni on kunnossa ja mieli tyytyväinen, niin yleisöllekin tulee hyvä olo.
Vuonna 2021 Mäkynen osallistui -laulukilpailuun ja voitti sen.
Yksityiselämä.
Mäkynen oli kihloissa laulaja Heli Pakarisen kanssa vuosina 2014–2017. Aikaisemmin hän oli naimisissa Marja-Liisa-nimisen vaimonsa kanssa vuodesta 1978 alkaen.
Manuel da Costa

Manuel Marouan da Costa Trindade (s. 6. toukokuuta 1986 Saint-Max, Ranska) on portugalilais-marokkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Da Costa on edustanut mm. Ranskassa Nancya ja Alankomaissa PSV:tä.
Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit

Jytäjemmarit oli suomalainen kantriyhtye, joka perustettiin vuonna 1997. Yhtyeen johtohahmot Antero Gustafsson ja Marko Aho perustivat 16. elokuuta 1997 ensin "The Additional Musicians" -nimisen orkesterin, mutta myöhemmin nimi vakiintui Jytäjemmareiksi. Yhtyeen solistina toimi Freud Marx Engels &amp; Jungista tuttu Pekka Myllykoski. Yhtye kutsuikin itseään Myllykosken "kesätyöorkesteriksi". Pekka Myllykosken ja Jytäjemmarien - tuttavallisemmin PMJJ:n - tuotanto koostuu neljästä kokopitkästä albumista, kolmesta singlestä sekä kolmesta EP:stä. Musiikkia voi kutsua yhtyeen itsensä mukaan "underground countryksi".
M ja Rytmijäte.
Marko Aho perusti syksyllä 2009 Pekka Myllykosken 50-vuotisjuhlia varten M ja Rytmijäte -nimisen orkesterin, jonka nimi on anagrammi Jytäjemmarit-sanasta. Yhtye päätti syntymäpäivien jälkeen jatkaa toimintaansa soitaen PMJJ-kappaleiden lisäksi myös Myllykosken vanhan yhtyeen Maltaan Haukkojen tuotantoa. Freud Marx Engels &amp; Jung -yhtyeen kappaleita ryhmä ei omien sanojensa mukaan esitä, koska "FMEJ esittää itse ne niin paljon paremmin".
Toimittaja-muusikko Honey Aaltosen 50-vuotispäivien kunniaksi M ja Rytmijäte levytti singlen "Maanantai / Ehkä vielä joskus" alkuvuodesta 2010. Juhannuksen aikoihin ilmestyi "Simolle hilloo!" -EP, joka taas on kunnianosoitus näyttelijä-laulaja Simo Salmiselle. Sen tuotto ohjattiin Salmisen taloudellisen tilanteen kohentamiseen.
Suomen Maaseutumusiikkiyhdistys.
11. elokuuta 2009 Jytäjemmarit-yhtyeen jäsenet perustivat Suomen Maaseutumusiikkiyhdistyksen (lyhennettynä SMMY), jonka tarkoituksena "tukea marginaaliseen asemaan ajautuneiden underground- ja outlaw country -musiikkityylien asemaa Suomessa", pääpainopisteenä suomalainen countrymusiikki. Yhdistys kerää myös kannatusjäseniä sekä julkaisee sähköisessä muodossa jaettavaa "Suomen Maaseutumusiikkisanomia". SMMY:n kautta ovat levyjään julkaisseet mm. Jytäjemmarit, M ja Rytmijäte, Kari Peitsamo &amp; Straight Perverts sekä Make Häkkinen. Yhdistyksen logona on "talikkokitara".
Saimaa-ilmiö

Saimaa-ilmiö on Kaurismäen veljesten Akin ja Mikan ensimmäinen pitkä elokuva. Elokuva on musiikkidokumentti Eppu Normaalin, Hassisen Koneen ja Juice Leskinen Slamin kesäisestä Saimaan rantakaupungeissa vierailevasta Tuuliajolla-kiertueesta kesällä 1981. Elokuvassa näytetään monia keikkoja, kesäisiä Saimaan maisemia sekä haastatteluja, joissa Aki Kaurismäki haastattelee Ismo Alankoa, Juice Leskistä ja Martti Syrjää. Muusikot myös vitsailevat paljon keskenään. Yhtyeet matkustavat Saimaan ympäri SS Heinävesi -höyrylaivalla.
Elokuvahanke lähti liikkeelle Leskisen aloitteesta hänen tavattuaan Kaurismäen veljekset kiertueelle lähtöä edeltävällä viikolla hotelli Inter Continentalin saunassa Helsingissä. Rahoitusta kiireiset tekijät ehtivät kysyä vain Jörn Donnerilta ja häneltäkin vain kaksi päivää ennen matkaan lähtöä. Elokuvaa käsikirjoitettiin kuvausten jo ollessa käynnissä. Kaurismäet päättivät luottaa musiikkiin, joten yleisöä ei kuvattu, jotta elokuvasta tulisi ajattomampi.
Samalta kiertueelta äänitettyä musiikkia julkaistiin samana vuonna albumilla "Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta)". DVD-muodossa elokuva ilmestyi 2007.
Sivuosissa ovat Eero Pekkonen, Vesa Sytelä, Jari Yliaho, Ila Loueranta, Petteri Salminen, Pantse Syrjä, Mikko Nevalainen, Aku Syrjä, Juha Torvinen, Jussi Kinnunen, Harri Kinnunen, Reijo Heiskanen, Juho Juntunen ja Appo Hurula.
Elokuvan kappaleet.
+ akustisia versioita kappaleista 'Viimeinen funk' [Lukuisat muusikot], 'Luonas kai olla saan' [Juice Leskinen, ja Eero Pekkonen] ja 'Syöksylaskijoita kaikki tyynni' [Lukuisat muusikot]
Faye White

Faye White (s. 2. helmikuuta 1978) on englantilainen jalkapalloilija.
White on pelannut vuodesta 1998 alkaen Englannin maajoukkueessa 90 maaottelua, joissa hän on tehnyt 13 maalia. EM-kilpailuissa 2005 ja 2009 sekä MM-kilpailuissa 2007 hän toimi maajoukkueen kapteenina. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2009.
Seurajoukkueensa Arsenalin kapteenina Faye White voitti naisten UEFA Cupin kaudella 2006–2007.
Kultakurppo

Kultakurppo ("Rostratula benghalensis") on rantakanaa muistuttava kahlaaja. Lajin nimesi ja kuvaili Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 23–26 cm, siipien kärkiväli 50–55 cm ja paino 110–200 g. Muistuttaa kurppaa, lennossa myös rantakanaa. Naaras on selvästi koirasta suurempi ja kirkkaamman värinen. Yläpuoli on ruskea, alapuoli valkoinen. Rinnassa on musta poikkivyö, ja vanhan naaraan rinta, kaula ja posket ovat punaruskeat. Kaikissa puvuissa on silmän ympärillä selvä vaalea rengas, joka ulottuu kapenevana lähelle niskaa. Koivet ovat keskipituiset, vihertävät, ja nokka on pitkä, kärkiosastaan lievästi alaspäin taipunut. Lennossa näkyy siivillä ja pyrstössä vaaleaa pilkkumaista kirjailua ja selässä 2 vaaleaa pitkittäisraitaa. Etenkin hämärissä sen lentäessä voi kuulla ”khot khot khot” ääntä. Maasta yllätettäessä se lentää vain lyhyen matkan pudottautuen kasvillisuuden suojiin. Ui hyvin allikoiden ja lampareiden yli.
Soidinmenoissa naaras ja koiras seisovat vastakkain ja taivuttavat siipiään eteenpäin niin että siivenkärjet ulottuvat kaarena pään etupuolelle. Samalla ne levittävät pyrstönsä.
Australiankurppoa pidettiin pitkään kultakurpon alalajina, mutta se on erotettu omaksi lajikseen 2000-luvulla tehtyjen tutkimusten perusteella.
Esiintyminen.
Laaja esiintymisalue ulottuu Länsi-Afrikasta Indonesiaan ja Japaniin. Afrikassa laji esiintyy useina erillispopulaatioina, Saharan pohjoispuolella ainoastaan Egyptissä Niilin suiston tuntumassa. Aasiassa esiintyminen kattaa Himalajan eteläpuolisen alueen Pakistanista Kiinan itäosiin ja Japanin eteläosiin, Filippiinit ja osan Indonesiaa. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Lajin kanta on elinvoimainen. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta pohjoisimmat populaatiot Kiinassa, Japanissa ja Intiassa voivat muuttaa joitakin satoja kilometrejä etelämmäksi. Sahelin alueella esiintyy sadekausien aikaista muuttoa.
Elinympäristö.
Runsaskasvustoiset suot, lampareet, allikot, tulvaniityt, riisipellot ja ruokokasvustot.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa korkean kasvillisuuden suojassa. Munia on 4, joskus 3. Naaraalla voi olla useita koiraita, joiden kanssa se parittelee ja munii jokaiselle oman pesueen. Koiraat huolehtivat hautomisesta ja poikasten hoidosta. Haudonta-aika on 16–20 päivää.
Ravinto.
Kaikkiruokainen. Syö etupäässä hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja ja muita sirkkoja, etanoita, matoja, äyriäisiä, sekä riisin ja muidenkin kasvien siemeniä.
Leiji Matsumoto

Leiji Matsumoto (, 25. tammikuuta 1938 Kurume, Fukuoka – 13. helmikuuta 2023 Tokio) oli japanilainen mangaka ja animaattori, joka tunnetaan parhaiten romanttisista avaruussarjoistaan. Hänen sarjakuvillaan on ollut lähtemätön vaikutus scifi- ja fantasiamangaan. 
Matsumoto aloitti uransa 16-vuotiaana vuonna 1953 oikealla nimellään Akira Matsumoto. Ensimmäinen menestyssarja "Otoko oidon" (1971–1973) kertoi köyhän opiskelijapojan elämästä. Huumorimangaansa Matsumoto sijoitti runsaasti omakohtaisia kokemuksia ajanjaksosta, jolloin hän piirsi henkensä pitimiksi shōjomangaa. Uran käännekohta oli vuonna 1974 televisiossa alkanut scifi- ja avaruusanime "Uchū Senkan Yamato", johon Matsumoto osallistui käsikirjoittajana ja animaattorina. Ennen "Yamatoa" animea oli pidetty lasten ohjelmistona. "Yamaton" jälkeen animea alettiin sijoittaa illan parhaaseen esitysaikaan. 
Matsumoton elämänsä aikana luomaa fantasiauniversumia kutsutaan "Leijiversumiksi". Pysyvää suunnitelmallisuutta eri sarjojen ja niissä esiintyvien hahmojen kesken on kuitenkin turha hakea. Samat henkilöt seikkailevat ristiin rastiin eri sarjoissa ja voivat toimia täysin ristiriitaisestikin vanhojen taustatarinoiden kanssa. Vakiohahmoja ovat muun muassa häpeämättömän sentimentaalisesti kuvattu avaruusmerirosvo kapteeni Harlock, eteerinen ja mystinen ajan ja avaruuden ääret nähnyt Maetel, ja nuorimies Tetsuro Hoshino, jonka matkat avaruuspikajuna "Galaxy Express 999:n" kyydissä ovat vertauskuvallisia retkiä ihmisen sielun syvyyksiin. 
Vuonna 2003 Matsumoto teki yhteistyössä ranskalaisen elektromusiikkiryhmän Daft Punkin kanssa pitkän musikaalipiirretyn "Interstella 5555". Tässä elokuvassa yhdistyvät Matsumoton klassiset puolet: perinteiset hahmot, nyt jo trendikäs mutta samalla niin liikuttavan vanhanaikainen scifi-design, sekä koskettavan naiivi tarina, joka käy suoraan katsojan sydämeen. 
Matsumoton vaikutus scifikirjallisuuteen on ollut huomattava. Hän on toiminut myös Japanin avaruusjärjestö NASDA:n konsulttina ja sen nuorisojärjestön puheenjohtajana.
Kristiina Mäki (laulaja)

Kristiina Mäki (oik. "Kristiina Rantanen", s. 13. maaliskuuta 1957 Turku) on suomalainen laulaja, joka voitti iskelmälaulukilpailut Turussa vuonna 1976. Vuonna 1984 alkoi levytysura singlellä "Mää kottiis ny". Vuonna 1993 Mäki levytti kappaleen "Oo la laa", joka pysyi Tätä Suomi tanssii -listalla yli kymmenen kuukautta. Eräs Mäen tunnetuimmista levytyksistä lienee kirjailija Kalle Päätalon kotiseudusta kertova "Jokijärven valssi".
Frido Mann

Frido Mann (oik. "Fridolin Mann", s. 31. heinäkuuta 1940 Monterey, Kalifornia, Yhdysvallat) on saksalainen psykologi ja kirjailija.
Frido Mann syntyi kirjailijaperheeseen, sillä hänen isänsä Michael Thomas Mann oli kirjailija Thomas Mannin nuorin poika ja hänen setänsä kirjailija Klaus Mann. Frido Mann oli Thomas Mannin rakkain lapsenlapsi, jonka tämä ikuisti teoksensa "Tohtori Faustus" tuskallisesti aivokalvontulehdukseen kuolevaan keijukaislapseen.
Frido Mann vieraili Suomessa syksyllä 2007.
Kellogg–Briand-sopimus

Kellogg–Briand-sopimuksella kiellettiin sodankäynti politiikan välineenä. Sopimuksen allekirjoitti yhteensä 65 valtiota 27. elokuuta 1928. Sopimus nimettiin Yhdysvaltain ja Ranskan silloisten ulkoasiainministerien Frank Kelloggin ja Aristide Briandin mukaan.
Briandin alkuperäinen suunnitelma oli solmia Yhdysvaltain ja Ranskan välinen kahdenkeskinen sopimus, mutta Kelloggin ehdotuksesta asiakirjasta tehtiinkin kattavampi. Sopimuksen rauhanomaisia tarkoitusperiä kuitenkin heikensi huomattavasti se, ettei siinä määritelty mitään rangaistusta sopimuksen rikkomisesta. Esimerkiksi Japani hyökkäsi Kiinaan kolme vuotta sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.
Sopimus ei pystynyt pysäyttämään sotia. Lisäksi sen sivuvaikutuksena valtiot eivät enää julistaneet sotia, vaan hyökkäsivät ilman sodanjulistusta. Näin tapahtui Japanin hyökkäys Mantšuriaan 1931, Italian Abessinian valloitus, Espanjan sisällissota, Neuvostoliiton hyökkäys Suomeen 1939 ja Saksan hyökkäys Puolaan 1939.
Sopimuksella oli tärkeä oikeudellinen merkitys Nürnbergin ja Tokion oikeudenkäynneissä, joissa molemmissa tuomittiin rikoksista rauhaa vastaan.
Sopimuksen vaikutuksia on tutkittu Yalen yliopistossa. Havaintojen mukaan vuosina 1816–1928 käytiin valloitussotia keskimäärin 10 kuukauden välein ja niissä valloitettiin 114 088 neliömailia aluetta. Sopimuksen jälkeen tämä muuttui ja lähes kaikki valloitukset peruttiin ja palautettiin omistajilleen. Näin Mantšuria palasi Kiinalle, Etiopia vapautui Italian vallasta ja Saksan valloitukset mitätöitiin.
Toisen maailmansodan jälkeen valloitukset ovat lähestulkoon loppuneet. Valloitussotia on käyty keskimäärin neljän vuoden välein ja niissä on vaihtanut omistajaa keskimäärin 5 772 neliömailia aluetta vuodessa.
Ravioli

Ravioli tarkoittaa pyöreitä tai kulmikkaita täytettyjä pastatyynyjä. Ne valmistetaan lähes aina munapastasta, ja täytteenä on yleensä juustoa, jauhelihaa tai pinaattia. Ravioli on kotoisin Pohjois-Italiasta. Kun raviolit on täytetty, ne muotoillaan leikkaamalla ylimääräinen pasta pois. Leikkaaminen tapahtuu siihen sopivalla taikinaleikkurilla tai muotilla. 
Ravioleja käytetään pannuruokiin ja salaatteihin. Salaatteihin käytettävien raviolien täytteessä voi olla esimerkiksi salaattijuustoa ja pinaattia. Valmiina myytävissä pakkauksissa raviolien täytteinä on usein juustoa, tomaattia ja yrttejä. Ravioleista tehtyihin pannuruokiin käytetään muun muassa mozzarellajuustoa.
Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988

Rock’n’Roll All Night Long 1973–1988 on vuonna 2007 julkaistu Hurriganesin tupla-DVD, joka julkaistiin vuonna 2007. Se nousi suoraan Suomen virallisen DVD-listan ykkössijalle, ja pysyi listalla yhteensä 41 viikkoa.
Sisältö.
DVD 1 (1973–1978).
Lähikuvassa Remu Aaltonen.
Ohjelmassa nähdään otteita seuraavista Hurriganesin esittämistä kappaleista:
Mukutus

Mukutus on kajaanilainen yhtye, joka perustettiin 1985. .
Mikko Perkoilan ja Mukutuksen yhteinen EP
Mukutukselta mukana kaksi raitaa
Comac ARJ21

Comac ARJ21 Xiangfeng on ensimmäinen kiinalaisvalmisteinen matkustajakäyttöön tarkoitettu suihkukone. Lentokoneen valmistaja on Comac. Moottorit valmistaa amerikkalainen General Electric ja avioniikasta vastaa Rockwell Collins. Konetyypin ensilento lennettiin vuonna 2008. Ensimmäisenä sen otti käyttöönsä kiinalainen lentoyhtiö Shandong Airlines. Lokakuussa 2011 uutisoitiin Ryanairin neuvottelevan konetyypin hankinnasta.
Kyseisen konetyypin seuraaja on Comac C919. Sen ensilento koitti 5. toukokuuta 2017.
József Szabó (jalkapalloilija)

Jožef Jožefovytš Sabo (, , s. 29. helmikuuta 1940 Užhorod) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on etniseltä alkuperältään unkarilainen. 
Ura pelaajana.
Szabó koki uransa tähtihetket pelatessaan FK Dynamo Kiovan paidassa 1959–1969. Sabo voitti seurassa neljä Neuvostoliiton mestaruutta pelaten 315 ottelua ja tehden 49 maalia. Neuvostoliiton maajoukkueessa Szabó esiintyi 40 kertaa ollen voittamassa olympiapronssia Münchenissä 1972. 
Ura valmentajana.
Szabó on valmentanut Kiovan Dynamoa useaan otteeseen menestyksekkäästi. Ukrainan maajoukkuevalmentajana Sabo johdatti maan voittoon 16 kertaa ja tasapeliin 12 kertaa 48 ottelussa. Hän on myös toiminut Dynamo Kiovan varatoimitusjohtajana. Sabo palasi valmentajaksi syyskuussa 2007, kun Anatoli Demjanenko sai potkut tappiollisen Mestarien liiga -ottelun jälkeen. Hän kuitenkin jätti tehtävänsä jo marraskuussa terveysongelmiensa vuoksi.