tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yūya Kubo

Yūya Kubo (; s. 24. joulukuuta 1993 Yamaguchi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kubo debytoi Japanin maajoukkueessa marraskuussa 2016. Hän on pelannut 13 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Ryōta Nagaki

Ryōta Nagaki (; s. 4. kesäkuuta 1988 Jokohama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nagaki debytoi Japanin maajoukkueessa marraskuussa 2016.
Shintarō Kurumaya

Shintarō Kurumaya (; s. 5. huhtikuuta 1992 Kumamoto) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kurumaya debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 2017. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Dolgoje (Pljussa)

Dolgoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan piirissä. Järven nimi tarkoittaa "pitkää", joten sen nimi voidaan suomentaa "Pitkäjärvi".
Maantietoa.
Järvi on 9,1 kilometriä pitkä, 2,4 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,68 neliökilometriä eli 168 hehtaaria. Se on varsin pitkä järvi, jonka muoto voidaan hahmottaa niin, että sillä on kaksi vastakkaissuntaista, 3,7 kilometriä ja 1,3 kilometriä pitkää mutta samalla kapeaa, lahtea. Järven pääaltaassa sijaitsee etelärannan tuntumassa metsäinen saari, joka on 250 metriä pitkä. Sen rinteiset rannat, jotka ovat paikoin jyrkät, ovat metsämaata tai suomaata. Rantaviiva voi olla kivinen tai hiekkainen ja järven pohjassa vuorottelevat hiekka ja muta. Järven koillisrannassa näkyy ilmakuvassa pieni hiekkaranta, jonne tulee Pogrebištšen kylästä (Погребище) tie. Hieman edellistä kylää etelämpänä sijaitsee myös kolmen kilometrin päässä sijaitseva Dolžitsyn kylä (Должицы).
Luontoarvoja.
Järven valtalajeja ovat karppi ja ahven, mutta siinä esiintyy myös hauki, särki, sorva, kiiski, carassius, suutari, made, rantanuoliainen, mutakala, törö ja rapu.
Vesistösuhteita.
Järvi sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Pljussan valuma-alueella, jonka pääuoman Pljussan sivujoen Tšornajan valuma-alueeseen se kuuluu. Järvestä alkaa Dolžankajoki, joka on Tšornajan sivujoki. Dolžanka virtaa Dolžitsyn kylän kautta ja yhtyy Tšornajaan 1,5 kilometriä ennen sen joensuuta. Järven valuma-alueeksi ilmoitetaan joko 18 neliökilometriä tai 16,3 neliökilometriä lähteestä riippuen.
Kazuki Nagasawa

Kazuki Nagasawa (; s. 16. joulukuuta 1991 Chiba) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nagasawa debytoi Japanin maajoukkueessa marraskuussa 2017.
Kirsikääpä

Kirsikääpä ("Spongiporus perdelicatus", syn. "Postia perdelicata") on Suomessa harvinainen ja uhanalainen kääpälaji. Se kasvaa keloissa ja kuorettomilla maapuilla vanhoissa metsissä, isäntäpuinaan mänty ja kuusi.
Kirsikäävän itiöemä on yksivuotinen ja pieni, yleensä täysin pileaattinen tai heikosti puoliresupinaattinen. Tuoreena itiöemä on pehmeä, kuivana kova ja mureneva. Yläpinta on lumivalkoinen ja muutenkin niin malto kuin alapintakin ovat valkoisia. Pillit ovat pyöreitä tai vähän sokkeloisia, 4–6 millimetrillä. Kannattaa huomata, etteivät pillit kuivuessaan repeile isommiksi kuten kitukäävällä.
Kento Misao

Kento Misao (; s. 16. huhtikuuta 1996 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Misao debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Shōma Doi

Shōma Doi (; s. 21. toukokuuta 1992 Yamagata) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Doi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Hiroyuki Abe

Hiroyuki Abe (; s. 5. heinäkuuta 1989 Nara) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Abe debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Shūto Yamamoto

Shūto Yamamoto (; s. 1. kesäkuuta 1985 Morioka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamamoto debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 2017.
Tomoya Ugajin

Tomoya Ugajin (; s. 23. maaliskuuta 1988 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ugajin debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 2018.
Hidemasa Morita

Hidemasa Morita (; s. 10. toukokuuta 1995 Takatsuki) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut vuodesta 2021 Portugalissa ja edustanut kesästä 2022 alkaen lissabonilaisseura Sportingia.
Morita edusti Japanin J1 Leaguessa Kawasaki Frontalea. Hän voitti Japanin liigamestaruuden vuosina 2018 ja 2020, Japanin cupin vuonna 2020 sekä Japanin liigacupin vuonna 2019. Hän siirtyi tammikuussa 2021 portugalilaisseura Santa Claraan, jossa hän pelasi 1,5 kauden 48 Primeira Ligan ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kesällä 2022 hän siirtyi Sportingiin, jossa hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 72 Primeira Ligan ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän voitti liigamestaruuden vuonna 2024. Hän on pelannut Mestarien liigassa kymmenen ottelua ja Eurooppa-liigassa 11 ottelua.
Morita debytoi Japanin A-maajoukkueessa syyskuussa 2018. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 avauskokoonpanossa joukkueensa kolme viimeistä ottelua. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2023 hän pelasi neljä ottelua ja teki tappiollisessa puolivälieräottelussa Irania vastaan joukkueensa ainoan maalin. Hän on pelannut vuoden 2024 loppuun mennessä 39 maaottelua, joissa hän on ollut 32 kertaa avauskokoonpanossa ja tehnyt kuusi maalia: maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Mongoliaa, toukokuussa 2021 MM-karsintaottelussa Myanmaria ja helmikuussa 2024 Aasian-mestaruuskilpailujen ottelussa Irania vastaan, kaksi maalia syyskuussa 2024 MM-karsintaottelussa Bahrainia vastaan sekä yhden maalin marraskuussa 2024 MM-karsintaottelussa Indonesiaa vastaan.
Jun Amano

Jun Amano (; s. 19. heinäkuuta 1991 Kanagawa) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Amano debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 2018.
Ryōsuke Yamanaka

Ryōsuke Yamanaka (; s. 20. huhtikuuta 1993 Chiba) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamanaka debytoi Japanin maajoukkueessa marraskuussa 2018. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Korukääpä

Korukääpä ("Oligoporus persicinus", syn. "Postia persicina") on kuusella elävä kääpä, joka on Suomessa hyvin harvinainen ja uhanalainen laji. Korukääpä viihtyy vanhoissa metsissä ja kasvaa kuolleiden puiden kuorella tai paljaalla puulla.
Itiöemä kasvaa aikaisin kesällä ja on yksivuotinen, pienikokoinen, tyypiltään pileaattinen (hyllymäinen tai typäkkä). Tuoreena lakki on juustomaisen pehmeä ja kuivana liitumaisen kova. Nuorena korukääpä on väriltään kermavalkoinen, vanhemmiten se muuttuu enemmän hennon persikanpunasävyiseksi. Punasävy voimistuu itiöemän kuivuessa mutta menettää heleytensä. Reuna on tukeva ja poimuileva. Lohkopinnassa näkyy yläpinnan alla heikosti oranssi kerros, jonka jälkeen malto ja pillit ovat valkoista. Pillipinta kellastuu kuivuessaan, pillejä on 2–5 millimetrillä. Aktiivisesti kasvavan korukäävän pillipinnasta voi pisaroida maitomaista nestettä.
Vertaa muihin kääpiin: ruskakääpä, häivekäävät, karvaskääpä, tippakääpä.
Bitam

Bitam on kaupunki Gabonissa Woleu-Ntemin provinssissa. Kaupungissa oli noin 27 900 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Etsuko Handa

Etsuko Handa (; s. 10. toukokuuta 1965 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Handa debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 75 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia.
Makokou

Makokou on kaupunki Gabonissa Ogooué-Ivindon provinssissa. Kaupungissa oli noin 20 700 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Midori Honda

Midori Honda (; s. 16. marraskuuta 1964 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Honda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 43 maaottelua.
Lastoursville

Lastoursville on kaupunki Gabonissa Ogooué-Lolon provinssissa. Kaupungissa oli noin 12 000 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Futaba Kioka

Futaba Kioka (; s. 22. marraskuuta 1965 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kioka debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 75 maaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia.
Miho Kaneda

Miho Kaneda () on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Masuyo Shiraishi

Masuyo Shiraishi (; s. 24. syyskuuta 1963) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shiraishi debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Okondja

Okondja on kaupunki Gabonissa Haut-Ogoouén provinssissa. Kaupungissa oli noin 10 800 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Nobuko Kondō

Nobuko Kondō (; s. 1. joulukuuta 1956) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kondō debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Yuriko Shima

Yuriko Shima (; s. 12. heinäkuuta 1959) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shima debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Shiho Kaneda

Shiho Kaneda (; s. 11. maaliskuuta 1965) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Chieko Homma

Chieko Homma (; s. 5. marraskuuta 1964) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Homma debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Maho Shimizu

Maho Shimizu (; s. 9. maaliskuuta 1960) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shimizu debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Chieko Hase

Chieko Hase (; s. 25. lokakuuta 1956) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hase debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Junko Ishida

Junko Ishida (; s. 11. maaliskuuta 1966) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ishida debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Puuterikääpä

Puuterikääpä ("Postia ptychogaster") on harvakseltaan Suomessa tavattava kääpä. Sen isäntäpuita ovat kuusi ja mänty. Puuterikääpää tavataan luonnon- ja talousmetsien lisäksi myös rakennuksista kuten kellareista. Puuterikääpä on yksivuotinen myöhäissyksyn laji.
Puuterikääpä tunnetaan erityisesti sen kasvattamista pumpulimaisista kuromaitiöpalloista, joiden koko vaihtelee sormenpään kokoisista viiriäisen munan kokoisiin. Nuorina valkoiset kuromaitiöpallot muuttuvat kypsyessään ruskeiksi ja lopulta hajoavat puuterimaiseksi massaksi. Pileaattiset, huppumaiset valkeat itiöemät kasvavat yleensä pallojen läheisyydessä ja toisiinsa sulautuen, yksinään kasvava itiöemä on helppo sekoittaa kellokääpään. Puuterikäävän itiöemä on kuitenkin tuoreena pehmeä, ei sitkeä kuten kellokäävän. Kuivana puuterikääpä muuttuu hauraaksi ja pahvimaiseksi. Kulmikkaita pillejä on 2–4 millimetrillä ja niiden päällä mallossa kuultava kerros.
Akemi Iwata

Akemi Iwata (; s. 19. tammikuuta 1954) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Iwata debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Sanae Mishima

Sanae Mishima (; s. 3. toukokuuta 1957) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Mishima debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Mihoko Iwaya

Mihoko Iwaya (; s. 1. kesäkuuta 1964) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Iwaya debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1981. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Elite One

Elite One (sponsorisyistä MTN Elite One) on Kamerunin jalkapallon korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1961 ja siinä pelaa 18 joukkuetta. Sarjan menestynein seura on Coton Sport 15 mestaruudella.
Mestarit.
"Lähde:"
Sayuri Yamaguchi

Sayuri Yamaguchi (; s. 25. heinäkuuta 1966 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamaguchi debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Rauno Jääskeläinen

Rauno Jääskeläinen (s. 1953 Pyhäjärvi) on suomalainen poliitikko ja kirjailija. Hän on toiminut Kiuruveden ja Siilinjärven kunnanvaltuutettuna sekä Mikkelin kaupunginvaltuutettuna Vasemmistoliiton ja SDP:n edustajana.
Jääskeläinen on työskennellyt muun muassa metsurina, toimittajana, työvoimatoimiston johtajana ja eri ELY-Keskusten projektien johtotehtävissä. Hän on kehittänyt Yritysharava-työmenetelmän piilotyöpaikkojen hakemista varten.
Jääskeläinen on kirjoittanut kolme sotahistoriaan liittyvää kirjaa, jotka on julkaissut Revontuli ja Readme.
Nobuko Jashima

Nobuko Jashima (; s. 26. joulukuuta 1959) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Jashima debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981.
Kaoru Kakinami

Kaoru Kakinami (; s. 7. toukokuuta 1966) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kakinami debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Michiko Matsuda

Michiko Matsuda (; s. 26. lokakuuta 1966) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Matsuda debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 45 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia.
Mayumi Kaji

Mayumi Kaji (; s. 28. kesäkuuta 1964) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kaji debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 48 maaottelua.
Emiko Kubo

Emiko Kubo (; s. 28. joulukuuta 1966 Osaka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kubo debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Tomoko Ōhara

Tomoko Ōhara (; s. 1957 Mie) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ōhara debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981.
Coton Sport FC de Garoua

Coton Sport FC de Garoua, lyhyemmin Coton Sport, on kamerunilainen jalkapalloseura maan pohjoisosassa sijaitsevasta Garouasta.
Coton Sport perustettiin 1986. Seura pelasi 2. sarjatasolla vuoteen 1993 asti, minkä jälkeen siitä on tullut Kamerunin menestynein seurajoukkue. Coton Sport on voittanut maan mestaruuden 17 kertaa ja cupin kuudesti. Coton Sport ylsi vuonna 2008 Afrikan Mestarien liigassa loppuotteluun, mutta hävisi sen egyptiläiselle Al-Ahlille yhteismaalein 2–4.
Masako Yoshida

Masako Yoshida (; s. 12. elokuuta 1957) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yoshida debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1981.
Keiko Saitō

Keiko Saitō (; s. 24. maaliskuuta 1965) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Saitō debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Kimiko Shiratori

Kimiko Shiratori (; s. 6. kesäkuuta 1968) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shiratori debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Kazuko Hironaka

Kazuko Hironaka () on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hironaka debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut 21 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Asako Takakura

Asako Takakura (; s. 19. huhtikuuta 1968 Fukushima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takakura debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 79 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia.
Chiaki Yamada

Chiaki Yamada (; s. 2. elokuuta 1966 Shizuoka) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamada debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut 21 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Mami Kaneda

Mami Kaneda (; s. 9. maaliskuuta 1968) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kaneda debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Akemi Noda

Akemi Noda (; s. 13. lokakuuta 1969 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Noda debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 76 maaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia.
Kaori Nagamine

Kaori Nagamine (; s. 3. kesäkuuta 1968 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nagamine debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991 ja 1995. Hän on pelannut 64 maaottelua ja tehnyt niissä 48 maalia.
Masae Suzuki

Masae Suzuki (; s. 21. tammikuuta 1957 Chiba) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Suzuki debytoi Japanin maajoukkueessa lokakuussa 1984. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 45 maaottelua.
Välimerensinisimpukka

Välimerensinisimpukka ("Mytilus galloprovincialis") on sinisimpukoiden (Mytilidae) heimoon kuuluva nilviäislaji. Se on tärkeä viljelylaji, ja sen vuotuinen viljelymäärä on satojatuhansia tonneja. Välimerensinisimpukka lisääntyy talvella.
Luboš Fišer

Luboš Fišer (30. syyskuuta 1935 Praha – 22. kesäkuuta 1999 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän tuli laajalle yleisölle tunnetuimmaksi elokuvamusiikistaan.
Fišer opiskeli Prahassa Emil Hlobilin ja Pavel Bořkovecin johdolla. Hän sai jo opiskeluvuosinaan huomiota sävellyksillään, joiden muodot olivat perinteisiä, kuten ensimmäisellä pianosonaatillaan (1955) ja kahdella sinfoniallaan 1950-luvun lopulta. Valmistumistyö oli yksinäytöksinen ooppera "Lancelot". Vuonna 1963 Fišer aloitti säveltämisen teatteria ja elokuvaa varten. Yhteensä hän sävelsi musiikin yli kolmeensataan näyttämötuotantoon ja elokuvaan. Ohjaajia, joiden kanssa hän työskenteli, olivat muiden muassa Petr Weigl, Jaromil Jireš, Karel Kachyňa, Juraj Herz ja Oldrich Lipsky. Vuonna 1979 hän sai Premio Italian elokuvasta "Bludiště moci" ja vuonna 1980 Prix Italian elokuvasta "Zlati uhori". Hän sai myös monia muita palkintoja, kuten Tšekin leijona -palkintoja.
Fišer sävelsi myös konserttiohjelmistoa, kuten kahdeksan pianosonaattia. Vuonna 1967 Fišer sai Unescon palkinnon, jonka myötä hän saavutti näkyvyyttä myös laajemman kansainvälisen yleisön keskuudessa. Hänen teoksiaan esittivät muiden muassa Lontoon sinfoniaorkesteri ja sittemmin BBC:n sinfoniaorkesteri. Muita 1960-luvun teoksia, joissa Fišerin oma tyyli alkoi kuulua, olivat "Caprichot" kuorolle (1966), requiem (1968) ja "Double" orkesterille (1969). Myöhempien orkesteriteosten joukossa ovat pianokonsertto (1980), "Meridian" (1980) ja "Centaures" (1983).
Fišer sai joihinkin teokksiin innoituksen historiasta, kuten keskiajan ja sumerilaisten kirjoituksista. Kamarimusiikki on tuotannossa keskeisellä sijalla. Sitä edustavat esimerkiksi jousikvartetto (1955), pianotrio (1978), "Testis" jousikvartetille (1980), Gidon Kremerin tilaama sooloviulusonaatti (1981) ja soolosellosonaatti (1986). Fišerin viimeinen orkesteriteoksen, "Sonatan" orkesterille, kantaesitti Vladimír Válekin johtama Tšekin filharmoninen orkesteri Prahassa helmikuussa 1999.
Fišerin omaksuma tyyli oli hyvin yksilöllinen. 1900-luvun sävellystekniikoista hän hylkäsi suurimman osan. Igor Stravinskyn, Sergei Prokofjevin ja Bohuslav Martinůn tuotantoja hän kuitenkin arvosti. Hänen työskentelyään vaikeutti se, että hän ei ollut kommunistijärjestelmän suosima säveltäjä. Hän pettyi myös kommunismin jälkeiseen tilanteeseen. Vuonna 1996 hän kuitenkin muodosti Sylvie Bodorován, Zdeněk Lukášin ja Otmar Máchan kanssa "Quatro"-ryhmän, joka pyrki luomaan laadukasta, mutta yleisölle helposti lähestyttävää musiikkia avantgarden sijaan. Tältä ajalta ovat peräisin Fišerin kitara- ja viulukonsertot.
Fišer oli kolmesti naimisissa, ja keskimmäisestä avioliitosta syntyi poika.
Zhipei Sun

Zhipei Sun on kiinalainen fyysikko, fotoniikan tutkija ja Aalto-yliopiston Elektroniikan ja nanotekniikan laitoksessa työskentelevä, professorin urapolulla oleva fotoniikan apulaisprofessori. Hän on tutkinut muun muassa grafeenin fotoniikkaa. Sun lukeutuu fysiikan alalla maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon.
Sun valmistui Kiinan tiedeakatemian fysiikan instituutista filosofian tohtoriksi vuonna 2005. 
Sun kuuluu maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon fysiikan alalla (Highly Cited Researchers, luokka Physics; vuodet 2018-2019). Tämä tunnustus pohjautuu analyytikkoyritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. Heistä kukin lukeutuu tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.
Eeva Kallio

Eeva K. Kallio (s. 1959) on Jyväskylän yliopiston ja Tampereen yliopiston dosentti, alueinaan aikuisuuden kognitiivinen ja psyykkinen kehitys. Hänen erikoisalansa on viisauden tutkimus. Hän toimii erikoistutkijana Jyväskylän yliopiston Koulutuksen tutkimuslaitoksessa. 
Kallio on väitellyt Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksella 1988 aiheenaan yliopisto-opiskelijoiden tieteellisen ajattelun kehittäminen. Hänen tuotantonsa on kuitenkin enemmän keskittynyt filosofisen psykologian ja teoreettisen tutkimuksen alueelle, erityisesti aikuisuuden kognitiivisen kehityksen postformaaliksi oletetun kehitysvaiheen kriittiseen analyysiin. Kriittinen artikkeli postformaalin ajattelun käsitteestä on mainittu "Oxford University Online Bibliography" -tietokannassa yhtenä merkittävänä alueen tutkimuksista. 
Kallio on toimittanut "Ajattelun kehitys aikuisuudessa – kohti moninäkökulmaisuutta" -teoksen, julkaisijana Suomen Kasvatustieteellinen Seura. Vuonna 2020 on julkaistu hänen toimittamansa Routledgen teos "Development of Adult Thinking. Interdisciplinary Perspectives on Cognitive Development and Adult Learning". Hän on lisäksi kirjoittanut Jenni Spännärin kanssa teoksen "Viisaus – käyttäjän opas" (2020).
Kallio on ollut julkisuudessa lähinnä viisautta koskevan teoreettisen tiedon levittäjänä osana aikuisuuden kehitystä . Kallio toimii myös Viisaus ja oppiminen -tutkimusryhmän johtajana Jyväskylän yliopistossa Koulutuksen tutkimuslaitoksessa ja on European Society for Research in Adult Development -järjestön perustajajäsen ja sen kunniapresidentti . Hän on saanut Jyväskylän yliopiston Tiedonvalo-palkinnon vuonna 2018. Hän on Suomen Akatemian rahoittaman "Wisdom in Practice"- tutkimusryhmän jäsen 2022–2026 ja sen psykologisen osuuden johtaja. Hän on ollut keskustelemassa aikuisuuden kehityspsykologiasta Johanna Korhosen kanssa 10-osaisessa YLE:n Aikuislapset-ohjelmasarjassa, .
Kallio on myös osallistunut Kriittisen korkeakoulun toimintaan.
Satumetsä

Satumetsä on Järvenpään kaupungin 18. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kolmen ja puolen kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Kaupunginosa sijoittuu Järvenpään itäiselle puolelle ja sitä sivuaa etelässä Sipoontie sekä Vanha Yhdystie. Kaupunginosan itäpuolelle sijoittuu Helsinki-Lahden moottoritie sekä Vanha Lahdentie. Satumetsä kuuluu Rousun suunnittelualueelle, joka sijaitsee Terholan ja Satumetsän kaupunginosissa, Lallankadun päässä, pientaloasutuksen pohjoispuolella. Suunnittelualue on osoitettu Järvenpään kaupungin yleiskaavassa tiivistä pientalorakentamista varten. Satumetsän eteläpuolella sijaitsee Satukallio, jossa ovat Satumetsää lähimpänä olevat ruokakauppa Satukallion K-Market sekä ala-aste Oinaskadun koulu.
Historia.
Satumetsä on tunnettu Peikkometsäntiellä sijainneesta Järvenpään Fauni-Peikkometsästä, joka toimi nimillä Peikkometsä, Peikkopuisto, Satumetsä ja Fauniland. Peikkometsä tunnetaan suosituista Fauni-peikoista sekä teemapuistosta. Peikkometsän perustajat Martti Kuuskoski ja Helena Kuuskoski muuttivat Järvenpäähän vuonna 1957 ja rakennuttivat nykyiselle Satumetsän alueelle perheensä asuintilat, tehdasrakennuksen peikkojen valmistusta varten sekä teatterin ja myymälän. Peikkometsä pystyi parhaillaan työllistämään yli 200 työntekijää, mutta vuonna 1971 yhtiö ajautui konkurssiin. Vuonna 1983 Peikkometsän entisiin tiloihin rakennettiin Järvenpään Peikkopuisto, jossa oli uutuutena nukketeatteri Sumppi. Peikkopuiston toiminta lakkautettiin vuonna 1987 ja Peikkometsän alue myytiin vuonna 1999 yritys- ja asumiskäyttöön.
Christiern Pedersen

Christiern Pedersen (1480 Helsingør – 16. tammikuuta 1554 Helsinge) oli tanskalainen kirjailija ja kirjanpainaja. Pedersen kirjoitti 1520-luvulla Tanskan kuninkaan Valdemar II Sejrin Viroon vuonna 1208 tekemästä matkasta.
Kristiern Pedersen oli hengellinen ja humanistinen kirjailija. Hän oli tuomioherrana Lundissa. Hän lähti Pariisiin 1510, missä hän valmistui 1511 maisteriksi. Hän kirjoitti osaksi siellä, osaksi kotimaassa useita teoksia, muun muassa latinankielisen sanakirjan, rukouskirjan ja teoksen "Jertegns postil". Kristian II:n käskystä hän toimitti 1514 painoon Saxo Grammaticuksen Tanskan historian "Gesta Danorum" ja siten pelasti sen häviämästä sekä aloitti teoksen tanskankielisen käännöksen. Kristiernistä tuli 1522 Lundin arkkipiispan kansleri. Hän piti vielä Kristianin karkotuksen jälkeen tämän puolta ja oleskeli Kristianin luona Alankomaissa sihteerinä ja kotipappina. Hän kääntyi 1528 Lutherin oppiin, käänsi Uuden testamentin ja Davidin psalmit tanskaksi sekä mukaili Lutherin kirjoituksia. Hän asettui ensin Malmöhön, jonne hän perusti kirjapainon ja jatkoi ahkerasti kirjallista toimintaansa, myöhemmin Kööpenhaminaan. Vielä kreivisodan aikana hän kannatti entistä hallitsijaansa.
Kristiern Pedersenin muita teoksia ovat uudet laitokset Tanskan riimikronikkaa ja Kaarle Suuren kronikkaa, Holger Tanskalaisen kronikka (käännös ranskasta) 1534, josta tuli suosittu kansankirja, käännös Lutherin Raamatusta (painettu 1550, on epäselvää, onko se niin sanottu ), pari lääkeopillista teosta. Kristiern Pederseniä pidetään Tanskan kirjakielen ja kirjallisuuden perustajana.
Zaverdužje (järvi)

Zaverdyžje () on järvi Luoteis-Venäjällä Leningradin alueen Lugan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 4,0 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,8 neliökilometriä eli 280 hehtaaria. Järven pohjoispää on leveä ja eteläpää on siitä puolet kapeampi. Pohjoisosassa sijaitsee kaksi metsäsaarta, joista suurempi saari on 550 metriä pitkä ja alle 300 metriä leveä. Pienin saari on vain 150 metriä pitkä. Järven pohjoisrannat ovat suo- tai metsämaata. Eteläpäässä sijaitsee Zaverdužjen kylä (Завердужье) ja eteläpään länsirannassa Verdugan kylä (Вердуга). Kylien ympärillä on jonkin verran niittyjä, jotka ulottuvat järven rantaan asti.
Vesistösuhteita.
Zaverdužjen järvi sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Pljussan valuma-alueella, jonka pääuoman Pljussan sivujoen Vjordugan valuma-alueeseen se kuuluu. Se sijaitsee valuma-alueensa latva-alueilla pienessä järviryppäässä, jossa ovat myös Peljuga, Gornešenskoje ja neljä muuta lampea. Osa järvistä, kuten esimerkiksi Sjabero (Сяберо) ja muutama muu lampi, kuuluvat pohjessa sijaitsevaan Laukaanjoen vesistöön. Viereisen Peljugan laskuoja laskee Zaverdužjeen loppuosastaan suoraksi kaivettua suo-ojaa pitkin. Zaverdužjen valuma-alueen koko on 39,3 neliökilometriä. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Vološovon kylän (Волошово) suuri peltoaukea, jonka kuivatusojiin Zaverdyžjen laskuojan vedet on johdettu. Ne virtaavat etelään ja siellä muuttuu mutkainen joki suoraksi kaivettuksi Vjordugan uomaksi. Voidaan siis tulkita, että Vjorduga on järven laskujoki. Vjorduga yhtyy Pljussajokeen Utitšjen kylän (Утичье) alapuolella.
M. Balamuralikrishna

Mangalampalli Balamuralikrishna (; 6. heinäkuuta 1930 Sankaraguptam – 22. marraskuuta 2016 Chennai) oli intialainen karnaattisen musiikin laulaja ja multi-instrumentalisti. Hänen soittimiaan olivat vina, viulu, kanjira ja mridangam. Laulajana hänellä oli kolmen oktaavin ääniala, ja hän myös loi satoja omia sävellyksiä.
Balamuralikrishna oli säveltäjä-pyhimys Tyagarajan jälkeläinen viidennessä polvessa. Hänen vanhempansakin olivat muusikkoja. Äiti kuitenkin kuoli pojan ollessa vain viidentoista päivän ikäinen, joten hänet kasvatti äidinpuoleinen täti. Balamuralikrishna muutti 2-vuotiaana Vijayawadaan, jossa aloitti musiikin opiskelun isänsä johdolla. Isä lähetti poikansa myöhemmin opiskelemaan Parupalli Ramakrishnayya Pantulun johdolla. Julkisen debyyttinsä Balamuralikrishna teki 8-vuotiaana. Hän jätti koulun kuudennen luokan jälkeen, keskittyi musiikkiuraansa ja oli jo 15-vuotiaana tullut tunnetuksi eri puolilla Intiaa. Balamuralikrishna teki yhteistyötä muiden muassa Bhimsen Joshin, Hariprasad Chaurasian, Kishori Amonkarin ja monien ulkomaalaisten muusikoiden kanssa. Hän esiintyi Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Venäjällä, Kanadassa, Italiassa, Singaporessa, Malesiassa ja monessa muussa maassa.
1960-luvun lopussa Balamuralikrishna työskenteli musiikin tuottajana All India Radion asemilla Vijayawadassa sekä Hyderabadissa ja aloitti radiossa hengellisen Bhakthi Ranjani -aamuohjelman. Samanaikaisesti hän toimi musiikkiopiston rehtorina Vijayawadassa, josta siirtyi myöhemmin jatkamaan radiotyöskentelyä Madrasissa. Balamuralikrishna sai kunniatohtorin arvot kolmesta yliopistosta ja oli Vijayawadan kunniakaupunkilainen. Hänelle myönnettiin Padma Vibhushan -, Padma Bhushan - ja Padma Shri -palkinnot sekä Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin arvo. Hän menestyi myös elokuvissa ja tuli palkituksi niistä sekä parhaana playbacklaulajana että musiikkiohjaajana. Hänellä oli lisäksi rooleja näyttelijänä.
Balamuralikrishna perusti useita instituutteja, kuten akatemian Sveitsissä. Hänen perustamansa MBK-säätiön tehtävä on tukea esiintyviä taiteita ja musiikin teorian tutkimusta. Säätiö ryhtyi myös johtamaan tanssi- ja musiikkikoulua Vipancheessa.
M (elokuva)

M on Anna Erikssonin ohjaama kokeellinen elokuva vuodelta 2018, joka perustuu löyhästi Marilyn Monroen elämän viimeisiin päiviin. Elokuva käsittelee kuoleman ja seksuaalisuuden välistä suhdetta.
Elokuva esitettiin Venetsiassa vuonna 2018 kriitikkojen viikon kilpasarjassa ja se oli mukana Venetsian elokuvajuhlilla 2018 parhaan esikoiselokuvan kilpailussa.
Elokuva tuotettiin independent-tuotantona vuosien 2013–2017 välisenä aikana, ja se kuvattiin Portugalissa, Meksikossa ja Uudessakaupungissa. Kaikki elokuvassa esiintyvät näyttelijät ovat amatöörinäyttelijöitä.
Mwerujärvi

Mwerujärvi on järvi Kongon demokraattisen tasavallan ja Sambian rajalla. Mwerujärvi kuuluu Kongojoen vesistöön, ja se sijaitsee Mweru–Luapula–Bangwelu-tasangon luoteisosassa. Järven pinta on 917 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen pinta-ala on 5 120 neliökilometriä ja sen tilavuus 38,2 kuutiokilometriä.
Mwerujärven eteläisin osa on matalaa, noin kaksi metriä syvää. Eteläosasta järven pohja laskeutuu hiljalleen keski- ja pohjoisosia kohti. Järven keskellä syvyys on noin kahdeksan metriä, ja syvimmät kohdat ovat koillisosassa. Siellä on yli 20 metriin ulottuva syvänne, joka on suurimmillaan 27 metriä syvä. Toinen noin 20 metriin ulottuva syvänne on järven pohjoisosassa. Järven keskisyvyys on 7,5 metriä.
Mwerujärven rannat ovat pääosin matalia, mutta läntinen rannikko on kivikkoista. Luapulajoki laskee järveen sen eteläosassa, ja itse järvi puolestaan laskee Luvuajokea pitkin pohjoiseen.
Kubanin portaat

Kubanin portaat on eräs hävittäjälentäjien käyttämä ilmataistelutaktiikka. Sen kehitti venäläinen hävittäjälentäjä Aleksandr Pokryškin. Hän muotoili sen Kubanin luona käytyjen ratkaisutaistelujen aikana natsi-Saksan hyökätessä Neuvostoliittoon. Siinä on piirteitä suomalaisten varsinkin jatkosodan alussa omaksumasta heiluritaktiikasta sekä Thach weavesta. Kubanin portaita käytettiin sovelletusti jopa vielä Korean sodassa. 
Kubanin portaat perustuu nopeaan hyökkäykseen ja pikaiseen irtautumiseen ilmataistelusta. Siinä pyritään hyödyntämään suuremman lentokorkeuden ja korkeamman lentonopeuden tuomia etuja vastustajaan nähden. Avainsanat tässä tekniikassa ovat: "korkeus-nopeus-liike-tulitus" (ven. "vysota-skorost-manjovr-ogon"). Ratkaisevaa oli, että rintamalle taistelukäyttöön saatiin riittävän suorituskykyisiä lentokoneita, joista ratkaisevia olivat MiG-3 eräänä ensimmäisistä neuvostovalmisteisista ja englantilaiset sekä amerikkalaiset Lend-Lease -aseapuna toimitetut taistelukoneet.
Tuomo Kuusi

Tuomo Kuusi on suomalainen matemaatikko, joka on lokakuusta 2018 lähtien työskennellyt Helsingin yliopiston matematiikan professorina. Hän lukeutuu matematiikan alalla maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon (2019). Hän on voittanut tutkimustyölleen esimerkiksi arvostettua Euroopan tiedeneuvoston (ERC) Con­so­li­da­tor Grant -ra­hoi­tus­ta vuosille 2019–2023. Tällöin hän paneutuu haasteisiin, jotka ovat todennäköisyysteorian, osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ja variaatiolaskennan leikkauspisteessä. Hän tutkii esimerkiksi satunnaisten osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisuiden tilastollisia ominaisuuksia.
Kuusi väitteli tohtoriksi Teknillisen korkeakoulun Matematiikan laitokselta vuonna 2007. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Harnack estimates for supersolutions to a nonlinear degenerate parabolic equation". Väitöstyön ohjaaja oli professori Juha Kinnunen.
Kuusi nousi marraskuussa 2019 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon matematiikan alalla (Highly Cited Researchers, luokka Mathematics). Tämä tunnustus pohjautuu analyytiikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. Heistä kukin lukeutuu tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.
Metsämörri

Metsämörri (ruots. "Skogsmulle") on luontoa rakastava ja suojeleva satuhahmo. Hahmon on alun perin luonut ruotsalainen Gösta Frohm ollessaan luontoretkeilyä edistävän Friluftsfrämjandet-järjestön luontoretkeilyohjaaja 1950-luvulla. Toiminta perustuu luontoa suojelevaan metsäretkeilyyn. Metsässä lapsilla on mahdollisuus leikkiä, kokea ja tutkia luontoa erilaisissa sääolosuhteissa. Samalla he oppivat uusia motorisia taitoja sekä saavat tietoa luonnosta ja siellä elävistä kasveista ja eläimistä.
Historia.
Gösta Frohm alkoi suunnitella luontokoulutoimintaa lapsille vuonna 1925. Tärkeä osa luontokoulua oli Metsämörri-satuhahmo. Frohmin ideat metsämörritoiminnasta eivät aluksi saaneet kannatusta. Elokuussa 1956 Gösta Frohm esitteli metsämörrikonseptin uudelleen Lida friluftsgårdilla, jonne hän oli kutsunut Friluftsfrämjandet-järjestön jokaisen alueyhdistyksen koulutukseen. Metsämörri sai nimensä 25. tammikuuta 1957, ja samana vuonna lapsille järjestettiin ensimmäiset Metsämörrikurssit. Skogsmulle-hahmo ja -nimi ovat olleet vuodesta 1990 lähtien rekisteröityjä tavaramerkkejä Friluftsfrämjandet-järjestössä. 
Hahmo.
Gösta Frohmin mörritarinan mukaan Mörri syntyi myrskyisenä päivänä, jolloin ukkosti ja salamoi. Myrsky laannuttua aurinko paistoi sammaleiselle kivelle, jonka päällä Mörri makoili. Metsän eläimet auttoivat Mörriä ompelemalla hänelle vihreät vaatteet hämähäkinseitistä, lehdistä ja sammaleesta. Mörri teki itselleen hatun tuohesta, johon teeri antoi sulan koristeeksi. Sulka kuitenkin likaantui, joten Mörri pyyhki sulkaa puolukkamättääseen, jolloin siitä tuli kauniin punainen. Pian tämän jälkeen Mörri tapasi kaksi lasta, jotka antoivat hänelle lapikkaansa, ettei hän satuttaisi jalkojaan. Näillä lapsilla oli samat nimet kuin Göstan omilla lapsilla, Sten ja Anna. Tarinan suomenkielisessä versiossa nämä nimet on korvattu suomalaisilla nimillä Timo ja Anne. 
Metsämörri on lasten ystävä. Tarinoiden mukaan Metsämörri tulee lasten luo leikkimään, laulamaan ja kertomaan luonnosta. Metsämörri on luonnon kunnioittamisen symboli. Tervehtiessään Metsämörrillä on tapana huudahtaa ""Hoi kolikok".
Gösta Frohmilla oli toisinaan tapana pukeutua Mörriksi. Tuolloin häntä kutsuttiin kunnioittavasti "Gammelmulleksi"" (vapaasti suom. “"Vanhaksi Mörriksi"”). 
Sollefteåssa on Mulleriket (vapaasti suom. "Mörrimaa"), jossa on mahdollista nähdä muun muassa Metsämörrin maja. Mulleriket on luotu yhteistyössä Gösta Frohmin ja Friluftsfrämjandet-järjestön kanssa.
Mörrin ystäviä ovat: 
Metsämörritoiminta Suomessa.
Suomenkielistä metsämörritoimintaa kehittää ja koordinoi Suomen Latu. Lisäksi järjestö vastaa Metsämörriohjaajien koulutuksesta. Koulutuksen saaneet ohjaajat pitävät kursseja varhaiskasvatuksessa, kouluissa ja Suomen Ladun jäsenyhdistyksissä. Ruotsinkielisestä metsämörritoiminnasta Suomessa vastaa Finlands Svenska Idrott. 
Metsämörritoiminnassa on lapsille omat ikäryhmänsä. Ryhmät muodostetaan lasten taitojen ja temperamentin sekä ryhmän koon ja ikäjakauman mukaan.
Mutkajoki

Mutkajoki (myös "Astervajoki", ) on joki Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joki saa alkunsa Nuupajärvistä Paanajärven pohjoispuolella ja laskee Paanajärven itäpäähän järven luusuan pohjoispuolella. Joen pituus on 17 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 95,6 km². Joki virtaa koko matkaltaan vuonna 1992 perustetussa Paanajärven kansallispuistossa, johon myös sen valuma-alue lähes kokonaisuudessaan kuuluu. Ennen toista maailmansotaa joki sijaitsi Suomen alueella Kuusamossa mutta tuli Sallan–Kuusamon alueen alueluovutusten 1941 ja 1944 jälkeen kuulumaan Neuvostoliittoon ja myöhemmin Venäjään.
Sarvepalli Gopal

Sarvepalli Gopal (; 23. huhtikuuta 1923 – 20. huhtikuuta 2002) oli intialainen historioitsija, joka palkittiin maansa toiseksi korkeimmalla siviilipalkinnolla Padma Vibhushanilla vuonna 1999. Akateemisen uransa alussa hän tutki siirtomaahistoriaa, kunnes hänen mielenkiintonsa siirtyi elämäkertojen kirjoittamiseen. Hänen ensimmäinen historiallinen elämäkertansa käsitteli pääministeri Jawaharlal Nehrua, josta hän kirjoitti kolmiosaisen teoksen. 
Hän ihaili Nehrua, koska koki tämän edistäneen Intian demokratiaa ja sekularismia, joita hän itsekin piti arvossa. Sekularismin osalta häntä huoletti Intiassa voimistunut uskonnollinen fundamentalismi, jonka hän pelkäsi vaarantavan kansansa yhtenäisyyden. Baburin moskeijan ympärille rakentuneen temppelikiistan osalta hän kirjoitti lausuntoja puolustaakseen sekularismia.
Gopalin isä oli presidentti Sarvepalli Radhakrishnan.
Strange Days (kappale)

Strange Days on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Doorsin kappale yhtyeen vuoden 1967 albumilta "Strange Days". Kappaleen sanoitukset kertovat siitä, kuinka tavallisetkin paikat voivat vaikuttaa oudoilta ja epämukavilta. 
”Strange Days” on yksi ensimmäisistä kappaleista, joissa käytetään Moog-syntetisaattoria.
Christopher M. Raymond

Christopher Mark Raymond on yhteiskuntatieteilijä ja Helsingin yliopiston kestävyystieteen professori. Hän kuuluu tieteenrajat ylittävän tutkimuksen alalla maailman viitatuimpiin tutkijoihin (2019).
Raymond valmistui filosofian tohtoriksi Etelä-Australian yliopistosta (Adelaide) vuonna 2012. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2011) oli otsikoitu "The influence of human values, place attachment, beliefs and norms on the planting of native vegetation in rural South Australia". 
Tutkijakoulutuksen jälkeen hän työskenteli Kööpenhaminan yliopistossa (2014–2015) ja Ruotsin maatalousyliopistossa (Alnarp, 2016–), jonka vierailevana professorina hän jatkaa vielä Helsingin yliopiston professuurin aikanakin. Helsingin yliopiston kestävyystieteen professorina hän aloitti lokakuussa 2018.
Raymond nousi marraskuussa 2019 maailman viitatuimpien tutkijoiden joukkoon poikkitieteellisten tutkimusalojen ryhmässä (Highly Cited Researchers, luokka Cross-Field). Tunnustus pohjautuu analyytiikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6 200 tutkijaa, joista 3 700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2 500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. He kaikki kuuluvat tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.
Pukar (vuoden 2000 elokuva)

Pukar (suom. ”Puhelu”) on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintadraamaelokuva, jonka ohjasi Rajkumar Santoshi. Pääosia näyttelivät Anil Kapoor, Madhuri Dixit, Namrata Shirodkar, Danny Denzongpa ja Om Puri. Elokuva voitti kaksi National Film Awards -palkintoa.
Juoni.
Pahamaineinen terroristi manipuloi intialaisen armeijan majurin jätettyä rakastajaa auttamaan häntä saamaan salaisen sotilaskoodin.
Berliner Zeitung

Berliner Zeitung on saksalainen sanomalehti. Se on vuonna 1945 perustettu keskusta-vasemmistolainen päivittäin ilmestyvä lehti. Sen päätoimittaja on Matthias Thieme.
Berliner Zeitung on harvoja alkujaan DDR:n puolella ilmestyneistä sanomalehdistä, jotka jatkavat ilmestymistään. Ainoana säilyneistä se nousi merkittävään asemaan ankarasti kilpailulla alalla Saksassa. Sen omistaja on kuitenkin vaihtunut useita kertoja. Lehden omisti kymmenen vuotta kölniläinen kustannusyhtiö M. DuMont Schauberg, joka velkaantui raskaasti ja joutui myymään lehden, jolloin uusiksi omistajiksi tulivat Holger ja Silke Friedrich.
Omistajakohu 2019.
Berliner Zeitungin ostivat syyskuussa 2019 Holger ja Silke Friedrich, ja uuden omistajan toivottiin tuovan lehdelle pitkäaikaista vakautta, sillä ennen omistajanvaihdosta se oli lähellä konkurssia. Marraskuussa 2019 paljastui kuitenkin, että Holger Friedrich on ollut DDR:n tiedustelupalvelun Stasin ilmiantaja, ja tieto on herättänyt kysymyksiä siitä, sopiiko Friedrich lehden omistajaksi. Lehden toimittajat ovat perustaneet työryhmän, joka selvittää Friedrichin Stasi-yhteyksien tiiviyttä.
Friedrich puolustautuu sillä, että kun Stasi sai tietää hänen pakoyrityksestään länteen, hänelle annettiin kaksi vaihtoehtoa: joko monen vuoden vankilatuomio tai ilmiantajaksi ryhtyminen.
Berliner Zeitungin ja sen sisarlehden tabloidi Berliner Kurierin päätoimittajat kysyvät, miksi Friedrich ei kertonut Stasi-yhteyksistään lehden oston yhteydessä.
Yōko Takahagi

Yōko Takahagi (; s. 17. huhtikuuta 1969) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takahagi debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1986. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 31 maaottelua.
Ilkka-Pohjalainen

Ilkka-Pohjalainen on sanomalehti, joka syntyi "Ilkan" ja "Pohjalaisen" yhdistyessä. Lehteä julkaisee Ilkka Oyj:n tytäryhtiö I-Mediat Oy. Lehden päätoimittaja on Markku Mantila, ja ilmestyminen alkoi 30. tammikuuta 2020. Lehti on suomenkielisen Pohjanmaan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntien äänitorvi ja puolestapuhuja, kun "Pohjalainen" ("Vaasa") oli aiemmin Kokoomuksen äänenkannattaja ja "Ilkka" keskustalainen (Maalaisliitto)
Historia.
Ilkka-Yhtymä ilmoitti syyskuussa 2019 suunnittelevansa kahden sanomalehtensä, "Ilkan" ja "Pohjalaisen", yhdistämistä. Yhdistymisen myötä lehdistä yhdistyi Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan yhteinen lehti. Uudistuksen taustalla oli Yhtymän toimitusjohtaja Olli Pirhosen mukaan liiketoiminnan kannattavuuden turvaaminen sekä vastaaminen mediakulutuksen ja toimintaympäristön muutoksiin.
Uudistuksen toteuttamiseksi Ilkka-Yhtymä aloitti henkilöstöään koskevat yhteistoimintaneuvottelut, joiden tuloksena 26 henkilöä irtisanottiin. Lisäksi työntekijöitä osa-aikaistettiin, määräaikaistettiin ja vapautuvia toimia jätettiin täyttämättä. Joitakin vähennyksiä toteutettiin vapaaehtoisratkaisuina. Vähennykset koskivat I-print Oy:n painotoimintaa sekä I-Mediat Oy:n sisältötuotantoa ja kaupallisia toimintoja. Yt-neuvottelujen seurauksena molempien lehtien päätoimittajien, Satu Takalan ja Toni Viljanmaan, tehtävät päättyivät.
Uusi lehti, päätoimittaja ja julkaisuaikataulu julkistettiin marraskuussa 2019. Ilkka-Yhtymän kustannustoiminnan liiketoimintajohtaja Jarno Puution mukaan uuden nimen halutaan edustavan "koko Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan aluetta sekä olevan yhtä aikaa sekä historiaa kunnioittava että uuteen suuntautuva".
Maaliskuussa 2023 lehti ilmoitti lopettavansa lehden sunnuntaijakelun lokakuusta 2023 lähtien.
Linja.
"Ilkka-Pohjalainen" kertoo olevansa puolueisiin sitoutumaton ja poliittisesti riippumaton maakuntien media. Lehden tarkoituksena on luoda yhteisöllisyyttä ja valtakunnallista tunnettavuutta. Lehden pyrkimyksenä on yhteistyön kasvattaminen vaikutusalueella.
"Ilkka-Pohjalainen" kertoo kannattavansa demokratiaa, kestävää markkinataloutta, yrittäjyyttä sekä oikeusvaltiota, johon kuuluu kansalaisten yhdenvertaisuus, yksityisyyden ja omaisuudensuoja sekä mahdollisimman laaja ilmaisu- ja sananvapaus. Lehti pyrkii ratkaisuhakuisuuteen ja uskoo tulevaisuuteen.
Lehti on sitoutunut journalistin ohjeisiin ja tukee Julkisen sanan neuvoston toimintaa. Lehti pyrkii totuudenmukaisuuteen, tasapuolisuuteen, moniarvoisuuteen ja kannattaa tasa-arvoa sen kaikissa eri ilmenemismuodoissa. Lehti uskoo laadukkaaseen koulutukseen, sivistykseen ja osaamiseen. Lehti ajaa jokaisen mahdollisuutta kouluttautua kykyjensä ja lahjojensa mukaan. Lehti on ylpeä itsenäisestä Suomesta ja kannustaa maakuntien kansainvälistymiseen. Lehti näkee Suomen osana läntistä arvoyhteisöä.
Yūko Oita

Yūko Oita (; s. 3. elokuuta 1969) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Oita debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1986. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Shōko Hamada

Shōko Hamada () on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hamada debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1986. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Tomomi Seo

Tomomi Seo () on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Seo debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1986.
Takako Tezuka

Takako Tezuka (; s. 6. marraskuuta 1970 Utsunomiya) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tezuka debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1986. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 41 maaottelua ja tehnyt niissä 19 maalia.
Akiko Hayakawa

Akiko Hayakawa () on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hayakawa debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1987. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Yumi Watanabe

Yumi Watanabe (; s. 2. heinäkuuta 1970) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Watanabe debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1988. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Tomoko Matsunaga

Tomoko Matsunaga (; s. 10. elokuuta 1971 ) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Matsunaga debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1988. Hän on pelannut 13 maaottelua.
Taeko Kawasumi

Taeko Kawasumi (; s. 30. lokakuuta 1972) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kawasumi debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1988. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Kyōko Kuroda

Kyōko Kuroda (; s. 8. toukokuuta 1969) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kuroda debytoi Japanin maajoukkueessa tammikuussa 1989. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 21 maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia.
Noriko Ishibashi

Noriko Ishibashi (; s. 5. toukokuuta 1970) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ishibashi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1989. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Megumi Sakata

Megumi Sakata (; s. 18. lokakuuta 1971 Kumamoto) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sakata debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1989. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991 ja 1995. Hän on pelannut 10 maaottelua.
Yuriko Mizuma

Yuriko Mizuma (; s. 22. heinäkuuta 1970 Yamagata) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Mizuma debytoi Japanin maajoukkueessa syyskuussa 1990. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991. Hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia.
Tamaki Uchiyama

Tamaki Uchiyama (; s. 13. joulukuuta 1972 Hyogo) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Uchiyama debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1991. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1991, 1995, 1999 ja kesäolympialaisissa 1996. Hän on pelannut 58 maaottelua ja tehnyt niissä 26 maalia.
Ryōko Uno

Ryōko Uno (; s. 9. marraskuuta 1975 Sagamihara) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Uno debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1991. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1995. Hän on pelannut kuusi maaottelua.