Pronssikausi

Pronssikausi oli esihistorian aikakausi, jolloin yleisin metalli aseiden ja työkalujen valmistuksessa oli pronssi. Pronssia alettiin valmistaa Lähi-idässä noin 3700 eaa., josta taito levisi Eurooppaan noin 3300 eaa. Suomen pronssikauden katsotaan alkaneen noin vuonna 1500 eaa. ja kestäneen n. vuoteen 500 eaa. Pronssikautta edelsi kalkoliittinen kausi ja sitä seurasi rautakausi.
Lähi-idän suuret sivilisaatiot faaraoiden Egypti ja varhainen Mesopotamia olivat pronssikautisia. Näiden sivilisaatioiden vaikutus säteili Kreetalle ja Kreikkaan, minne syntyi suuria kaupunkeja. Vaikutteet levisivät myös pohjoiseen. Pronssikauteen liittyi kasvava yhteiskunnallinen eriarvoistuminen. Pronssi ei ollut pronssikaudella koko kansan metalli, vaan melko harvinainen. Euroopassa kuparia saatiin vanhalla ajalla vain harvoista paikoista. Kiveä käytettiin työkalujen teossa yhä laajalti.
Pronssikausi liittyy käsitteenä myös Suomen esihistoriaan.
Pronssiteknologian leviäminen.
Ennen pronssikautta elettiin kuparikautta eli kalkoliittista kautta. Sen puitteissa tunnettiin eräitä metalleja, joita esiintyi luonnossa helposti hyödynnettävässä muodossa ja joista valmistettiin esineitä. Tällaisia metalleja olivat kulta, hopea, kupari, arseeni ja tina. Näistä valmistettuja esineitä on löytynyt muutamia eri puolilla maailmaa. Pronssi on kuitenkin seosmetalli, jonka valmistamiseksi tuli sekoittaa kuparia ja sen kanssa joko arseenia tai tinaa sopivassa suhteessa. Näistä seoksista käytetään nimitystä arseenipronssi ja tinapronssi, jota yleisyytensä vuoksi kutsutaan myös vain pronssiksi. Pronssin keksiminen lienee vahinko, sillä kuparia sekä arseenia taikka tinaa ei yleensä esiinny samassa kalliossa. Sepän on täytynyt saada käsiinsä kumpaakin metallia ja jostakin syystä hänen on täytynyt sekoittaa nämä toisiinsa sulassa muodossa. Sepän oivallus on siinä, että seos sulaa matalammassa lämpötilassa kuin alkuaineet erikseen ja syntyneellä seoksella on alkuaineita paremmat käyttöominaisuudet.
Pronssikausi alkoi hitaasti, sillä uusien raaka-aineiden tuottaminen kivestä, uuden teknologian kehittäminen ja uusien ideoiden juurtuminen oli hidasta. Tärkein hidaste oli kaupattavan raaka-aineen vähyys, mutta tämä asia korjaantui uusien malmioiden löydyttyä. Pronssin keksimispaikkaa ei tiedetä, mutta teknologia sai ensimmäisenä jalansijaa Anatoliassa tai Kaukasuksella noin 3700–3300 eaa. Täältä taito levisi Mustanmeren () pohjoisille rannikoille, Lähi-itään, Karpaateille ja Balkanille (), joka toimi innovaatioiden ja kaupan leviämisen keskusalueena 3300–1900 eaa. Keskusalueen eri keskuksissa valmistettiin samantyyppisiä esineitä lähes samalla teknologialla koko tämän ajan. Sieltä esineet levisivät kaupan myötä Euroopan, Euraasian ja Afrikan suuntiin, mutta perässä tuli myös esineiden valmistustaito valamalla. Leviäminen tapahtui pääosin noin 1900–900 eaa. ja pronssin käyttö päämetallina jatkui joillakin alueilla vielä 500 eaa. asti. Kun Anatoliassa keksittiin uuden metallin raudan valmistustapa noin 800 eaa., syrjäytti se alueen ympäristössä pronssin sen valtametallin asemasta. Raudan leviäminen oli jokaisella seudulla rautakauden alkuna, koska rautaa oli halvempaa tuottaa itse ja se korvasi pronssin lyhyellä siirtymäajalla. Pronssia on kuitenkin käytetty nykypäivään asti vielä tarve- ja koriste-esineiden sekä korujen perusmetallina.
Pronssikauden yhteiskunnat.
Mesopotamiassa, Egyptissä, Intiassa ja Kiinassa pronssikausi oli kehittyneiden kaupunkivaltioiden ja imperiumien aikakautta. Kreikan seudulla pronssikautisia olivat Egeanmeren kulttuurit eli kykladinen kulttuuri, minolainen kulttuuri ja helladinen/mykeneläinen kulttuuri. Nämä kävivät kauppaa pohjoisten alueitten kanssa.
Euroopan pohjoisimmissa osissa, Skandinaviassa ja Suomessa pronssikautiset yhteiskunnat olivat kylissä asuvia maanviljelijöitä tai yksinkertaisia metsästäjä-kalastaja-ryhmiä.
Eurooppaan levisi pronssikaudella sotaisa indoeurooppalainen kulttuuri, joka hävitti alueelta vanhan kivikautisen megaliittiperinteen. Pronssikaudelle oli ominaista selvä yhteiskunnallinen kerrostuminen. Intiaan saapuneet indoiranilaiset olivat pronssikautinen ryhmä, jolla oli vahva pappisaateli ja soturiaateli. Euroopan ensimmäiset kirjoitustaidon tunteneet kulttuurit kehittyvät pronssikaudella Kreetalla ja manner-Kreikassa (minolainen ja mykeneläinen kulttuuri).
Pronssikausi Lähi-idässä.
Lähi-idän pronssikausi jaetaan perinteisesti kolmeen pääosaan.
Pronssikausi Länsi-Euroopassa.
Varhaisen arseenipronssin käyttö alkoi Balkanilla 4000–3000 eaa. Varsinaista tinapronssia alettiin tehdä 3200 eaa. Koska pronssi oli harvinaista, siitä tuli ylimystön metalli, sillä näytettiin yhteiskunnallista asemaa. Pronssikautta luonnehtivatkin laajalti suuret yhteiskunnalliset erot.
Pronssikaudelle oli tyypillistä indoeurooppalaisten kansojen levittäytymisen aallot Euroopassa. Nämä hävittivät tai muunsivat vanhan toisten kansojen ylläpitämän megaliittikulttuurin. Pronssikaudelle ilmestyivät Kreikan sivilisaation edeltäjäkulttuurit, jotka alussa saivat vaikutteita Lähi-idästä.
Minolainen kulttuuri kukoisti Välimeren itäosan suurella saarella Kreetalla noin 2000–1600 eaa. Luultavasti pohjoisesta tulleiden indoeurooppalaisten heimojen luoma mykeneläinen kulttuuri kukoisti Kreikassa noin 1600–1200 eaa. Mykeneläiset jättivät jälkensä Homeroksen eepokseen. Minolaiset ja mykeneläiset veivät pronssiesineitä pohjoiseen. Pronssikauden päättyminen noin 1250–1000 eaa. oli itäisen Välimeren Euroopassa sotaista aikaa. Tällöin muun muassa mykeneläinen kulttuuri luhistui.
Keski-Euroopassa pronssikausi ajoittuu noin 2300–800 eaa. 
Varhaispronssikautinen ehkä kelttien edeltäjä Uneticen kulttuuri 1800–1600 eaa. jakaantui pienempiin ryhmiin muun muassa Hatvanin kulttuuriin.
Myöhemmin, noin 1600–1300 eaa., sen alueelle tuli voimakkaiden sotapäälliköiden johtama tumuluskulttuuri, joka hautasi vainajiaan tumulus-hautakumpuihin.
Myöhäispronssikaudella tumuluskulttuurista syntyi 1300–700 eaa. vallinnut sotaisa uurnakenttäkulttuuri, jonka alalajina oli Lusatian kulttuuri Pohjois-Saksassa ja Puolassa. Uurnakenttäheimoilla oli hyvä aseistus, ja niin he saattoivat laajentaa valtaansa laajalle.
Englannissa pronssikausi oli 2100–700 eaa. Varhaisella pronssikaudella saapui Englantiin luultavasti Sveitsin seuduilta muuttajia, jotka kehittivät rikkaan Wessexin kulttuurin alkuperäisten asukkaiden kanssa. Asutus siirtyi enemmän jokilaaksoihin ja alaville maille ilmaston muuttuessa.
Keskipronssikaudella 1400–1100 eaa. kehittynyt Deverel-Rimburyn kulttuuri alkoi viedä Cornwallin tinaa Eurooppaan. Yhteiskunta koostui heimoista, mutta se monimutkaistui tänä aikana. Ihmisten hautaukset muuttuivat joukkohautojen sijasta yhä enemmän yksityisiksi.
Irlannissa varhainen pronssikausi oli 2000–1500 eaa., ja myöhempi
1500–1200 eaa.
Skandinavian eteläosissa se ajoitetaan noin 1700–600/500 eaa. ja Suomessa 1500/1300–500 eaa..
Pronssikausi Pohjoismaissa.
Skandinavian eteläosiin kehittyi voimakas kulttuuri viimeistään kivikauden lopulla, ja tämän kulttuurin vaikutus levisi Suomeenkin. Noin 1800–600 eaa. tämä kulttuuri oli pronssikautinen. Pronssi tuotiin Keski-Euroopasta, samoin Välimeren ja Keski-Euroopan vaikutus oli huomattava. Kreikan Mykenen kulttuurin ja Italian Villanovan kulttuurin vaikutus ulottuu ilmeisesti pohjolaan asti. Itämeren alue vei etelään Mykeneen meripihkaa.
Tämä rikas kulttuuri harjoitti kaskiviljelyä ja rakensi olkikattoisia pitkiä taloja.
Luolamaalauksista ja kulttuurin leviämisestä päätellen rakennettiin myös laivoja, jotka purjehtivat kauas vaarallisille Suomen karikkoisille rannikoillekin.
Kivistä rakennettiin laivamaisia hautarakennelmia.
Rakennettiin maakumpuja ja maakuvioita. Pronssista ja kullasta valmistettiin esineitä ja ainakin jotkin heimot palvoivat aurinkoa, on löydetty auringon kuvaa esittävät aurinkovaunut, joissa on pronssinen auringon kiekko. Äitijumalatar oli laajalti tunnettu. Uhreja tehtiin usein vesiin, esimerkiksi heittämällä esineitä, eläimiä tai ihmisiä.
Kulttuurin asukkaat olivat mahdollisesti esiprotogermaanisia eli germaanien esi-isiä.
Noin 2700 eaa. ilmasto oli lämmin ennen pronssikautta, mutta viileni 860–750 eaa., ja dramaattisemmin kylmeni ja kostui noin 650 eaa.
Noin 1300–1100 eaa. pronssikauden jaksolla III Skandinavia vaikutti Pommeriin.
Pronssikausi Suomessa.
Suomen pronssikauden katsotaan alkaneen 1700-luvulla eaa. Rannikolla elänyt väestö oli osa Itämeren piirin verkostoa ja yhteyksiä oli erityisesti Etelä-Skandinaviaan. Sisämaassa eläneen väestön yhteydet olivat puolestaan Keski-Volgalle ja Uralille saakka. Itäinen vaikutus tuli noin 1500 eaa. kukoistaneesta Seiman–Turbinon kulttuurista ja 800–400 eaa. kukoistaneesta Ananjinon kulttuurista.
Pronssia osattiin Suomessakin valaa, mutta suuri osa löydetystä pronssiesineistä oli tuotu sekä lännestä että idästä. On löydetty kirveitä, partaveitsiä, miekkoja, tikareita, ja koruja. Idässä oli pronssia hyvin niukasti. Pronssiesineet olivat kalliita, ja suomalaiset eivät voineet ostaa niitä paljoa. Vaikka Etelä-Skandinavian pronssikautinen yhteiskunta romahti kauden lopussa, Suomessa muutos pronssikaudesta rautakauteen oli ainakin kulttuurisesti rauhallinen. Pronssikauden kulttuuri jatkui melko samanlaisena rautakaudella.
Läntinen pronssikulttuuri.
Länsi-Suomessa rannikolla rakennettiin pronssikaudella hiidenkiukaita, hautaröykkiöitä, joiden sisällä oli alkujaan sisäkkäisiä kehiä. Niihin haudattiin päälliköitä, aluksi polttamatta, myöhemmin yhä useammin polttohautaamalla. Tämä tapa oli Skandinavian vaikutusta ja kertoi ehkä Ruotsista saapuvasta siirtolaisuudesta. Maahanmuuttajia ei liene suhteessa ollut paljoa.
Maanviljely valtasi alaa, vaikka pyynnin merkitys oli yhä suuri. Viljely pohjautui suurelta osin kaskiviljelyyn. Viljeltiin ohraa ja vehnää, kotieläiminä oli lampaita, sikoja, vuohia ja nautoja. Hevosta ei luultavasti tunnettu.
Pronssikautta edeltävä Kiukaisten kulttuuri oli alkanut jo myöhäisellä kivikaudella Skandinavian vaikutuksesta. Läntisen pronssikulttuurin alueella tehtiin karkeatekoista kukkaruukkumaista Paimion keramiikkaa ja Keski-Euroopan Lausitzin kulttuurin tyylisiä maljatyypin astioita. Luultavasti Suomen pronssikauden alussa osattiin tehdä laivoja, joilla pystyttiin ylittämään Itämeri. Rakennettiin skandinaaviseen tapaan niin sanottuja pitkätaloja, joissa oli navetta, varastoa ja asuinhuone. Perustus oli kiveys, katossa olkea tai kaislaa, seinissä oksapunoksessa savirappausta. Mutta tehtiin myös pyöreitä oksapunostaloja ja pieniä neliskulmaisia taloja.
Läntisen kulttuurin vaikutus ulottui etelärannikolla Kotkaan, jopa Viipuriin asti. Länsirannikolla vaikutus ulottui Pyhäjoelle. Yleensä läntisen pronssikulttuurin esineet olivat ulkomailta tuotuja. Vanhimmat pronssikirveet olivat ns. olkakirveitä, myöhemmin tulivat putkikirveet.
Suomesta on löytynyt yhteensä 150 pronssikautista metalliesinettä.
Korulöytöjä on tehty vähän, ja myös miekat ja keihäät olivat harvinaisia.
Itäinen pronssikulttuuri.
Idässä jatkui metsästyskulttuuri johon liittyi jonkun verran kaskiviljelyä ja karjanhoitoa.
2000 eaa. sisämaassa alkanut maanviljely heikkeni ja loppui ilmaston kylmenemisen takia.
Kiviröykkiöhaudat levisivät pronssikaudella aikaa myöten myös tänne läntisiä hiidenkiukaita pienemmiksi lapinraunioiksi. Niitä tehtiin valtavesistöjen varsille.
Skandinavian vaikutus tuntui täällä heikompana kuin rannikolla, jonka kanssa käytiin kauppaa.
Itäisellä alueella tehtiin pronssikirveitä useammin itse, vaikka metalli oli tuotua. Jousi ja nuoli olivat metsästysvälineet, keihäät harvinaisia.
Tekstiilikeramiikka ilmestyi pronssikaudella, kankaalla vuorattua muottia ympäröi valettava saviastia.
Pronssikausi Etelä- ja Itä-Aasiassa.
Intiaan pronssi saapui joskus 3300 eaa. luultavasti Induskulttuurin perustaneiden "harappalaisten" mukana.
Kiinassa pronssi ilmestyi noin 3100–2700 eaa. kukoistaneessa Majiayon kulttuurissa, mutta varsinainen Kiinan pronssikausi alkoi noin 2100 eaa. Xia-dynastian aikaan.
Pronssia käytettiin varhaisen Kiinan Erlitoun kulttuurissa, Shang-dynastian aikaan ja Sanxingduin kulttuurissa.
Varhaiseen Ban Chiangin kulttuuriin liittyi pronssiesineitä ehkä 2100 eaa., ja spiraalikoristeisia saviastioita. Seuraavan kerran pronssia nähdään alueella joskus 700 jaa.