tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
François Albert-Buisson

 François Albert-Buisson (3. toukokuuta 1881 Issoire Ranska – 21. toukokuuta 1961 Aix-en-Provence) oli ranskalainen teollisuusmies, farmasian ja oikeustieteen tohtori sekä Rhône-Poulenc-yhtiön pitkäaikainen pääjohtaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
François Albert-Buissonin isoisä oli puukenkätehtailija. Hän itse aloitti farmasian opiskelun Pariisissa ja suoritti tieteessä tohtorin tutkinnon, mutta hän suoritti tämän ohella oikeustieteen tohtorin tutkinnon. 
Opintojaan hän hyödynsi toimimalla yrityshallinnon parissa eri aloilla. Hän perusti Théraplix’in, joka keskittyi farmaseuttiseen tuotantoon. Lisäksi hän toimi teollisuuden ja pankkitoiminnan eri aloilla ja oli pitkään, 1936–1959, Rhône-Poulencin pääjohtaja. Hän osallistui myös useisiin kansainvälisiin taloustapaamisiin.
Luottamustoimenaan hän toimi konsulituomarina, Seinen alueen taloustuomioistuimen presidenttinä (1930–1934), valtiovarainministerin kabinettipäällikkönä (1924–1925). Issoiren kunnanjohtajana (1925–1941) sekä Puy-de-Dômen senaattorina (1937–1940).
Kunnianosoitukset.
Albert-Buissonille myönnettiin hänen elinaikanaan muun muassa seuraavat akateemiset ja viralliset kunnianosoitukset:
20 suosikkia – Ei elämästä selviä hengissä

20 suosikkia – Ei elämästä selviä hengissä on Juice Leskisen kokoelma-albumi vuodelta 1995. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjaa.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Juice Leskinen, ellei toisin mainittu.
Ari Klem

Ari Klem (s. 1. syyskuuta 1961) on suomalainen iskelmälaulaja. Klem sijoittui Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1987 toiselle ja 1988 kolmannelle sijalle. Vuonna 1989 Klem voitti Syksyn sävel -kilpailun kappaleella ”Pieni ystäväin”.
Muita Klemin suurimpia hittejä ovat ”Paratiisisaari”, ”Purppurataivas”, ”Sademies” ja ”Kaukainen maa”.
Ari Klemin lempinimi on Klemmari.
Elämä ja ura.
Klem aloitti musiikin harrastamisen jo peruskouluiässä perustamassaan Shark-yhtyeessä, jossa toimi rumpalina. 1970-luvun lopulta lähtien Ari Klem osallistui erilaisiin laulukilpailuihin, ja rummut vaihtuivat laulusolistin tehtäviin. Vuonna 1978 Klem tuli kolmanneksi Kotkan Nuorison Taidetapahtumassa itse tekemällään laululla. Vuonna 1980 hän voitti "Apu"-lehden järjestämän Iskelmähaavi-kilpailun. Vuonna 1987 Ari Klem valittiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla ensimmäiseksi tangoprinssiksi ja vuotta myöhemmin hän tuli kilpailussa kolmanneksi. Vuonna 1988 Klem solmi levytyssopimuksen M&amp;T Productionin kanssa, tuloksena debyyttialbumi "Kai vielä kohdataan". Sen suurimmaksi hitiksi nousi cover-versio italialaisiskelmästä ”Pieni nukke” ("La bambola").
Vuonna 1989 syntyi levytyssopimus uuden Audiovox-yhtiön kanssa, jolle ensimmäinen levytys oli vuoden 1989 Syksyn Sävelessä kuultu ”Pieni ystäväin”. Kilpailuvoitto (liki 27 % kaikista annetuista äänistä) nosti Klemin Suomen iskelmälaulajien kärkikastiin. Hitin mukaan nimetty albumi (1990) nousi pariksi kuukaudeksi Suomen viralliselle albumilistalle. Levylle tallennettu duetto Arja Korisevan kanssa ”Kun minuun kosketat” julkaistiin myös Arja Korisevan 103 000 kappaletta myyneellä albumilla.
Levymyynnin lisäksi Syksyn sävel -voitto tuotti artistin mukaan keikkoja parhaimmillaan 250 esiintymisen vuosivauhtia. Klem nähtiin Syksyn sävelen finaalissa uudelleen vuonna 1991.
Ari Klem on jatkanut myös lauluntekemistä, sillä hän on tehnyt osan soolotuotannosta itse ja kappaleita myös muutamille artisteille. "Kaukainen maa" -albumille hän on jopa tehnyt yhden käännöskappaleen. 
Valkealassa asuva Klem teki päivätyötä insinöörinä viisi vuotta, jonka jälkeen siirtyi yrittäjäksi sosiaalialalle. Hän myös konsertoi taustayhtyeensä Pajatson kanssa. Lisäksi Klem tekee myös blueskeikkoja Flakes-yhtyeen kanssa.
Kurt Westerlund

Kurt Olof ”Kurre” Westerlund (s. 6. lokakuuta 1964 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka tunnetaan myös säveltäjänä. Musiikkiuran ohella hän toimii yrittäjänä ja salibandymanagerina.
Kurt läpäisi kuusivuotiaana tunnetun poikakuoron Cantores Minoresin laulukokeen. Vuonna 1980 hän vietti vuoden vaihto-oppilaana musiikkikoulussa Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden aikana hän opiskeli koulussa laulua sekä kitaran, pianon ja saksofonin soittoa sekä soitti koulun bändissä.
Kurre voitti Syksyn sävel -kilpailun vuonna 1991 kappaleella ”Jäit sateen taa”, joka on hänen oma sävellyksensä. Alun perin hän teki kappaleen englanniksi nimellä "After The Rain". Vuonna 2012 syntyi Westerlundin ideasta Maki Kolehmaisen säveltämä kappale ”Kuuden vuoden kuuliaisuus” Sauli Niinistön tasavallan presidentiksi valinnan kunniaksi.
Westerlund on julkaissut Kurre-nimellä seitsemän sooloalbumia. Kahdeksas albumi on tekeillä. Suurin osa kappaleista on hänen omia sävellyksiään.
Westerlund on toiminut salibandymanagerina vuodesta 1986. Hän on nykyään salibandyseura EräViikinkien miesten edustusjoukkueen manageri ja kuuluu seuran hallitukseen. Hän on tehnyt salibandyn parissa lähes 900 pelaaja- ja toimihenkilösopimusta. Westerlund oli Suomen Salibandyliiton hallituksen puheenjohtaja vuosina 1988–1993. Kansainvälisen Salibandyliiton IFF:n hallituksen jäsen hän oli 1988–1993. Hän oli mukana laatimassa ja allekirjoittamassa salibandyn ensimmäiset kansainväliset säännöt. Westerlund valittiin vuonna 2016 Suomen Salibandyliiton Hall Of Fame -kunniagalleriaan numerolla 2. 
Westerlund perusti vanhempiensa kanssa vuonna 1987 maahantuonti- ja tukkuliikkeen Akowest Oy.
Yksityiselämä.
Westerlund avioitui vuoden 1992 Miss Suomen Kirsi Westerlundin (o.s. Syrjänen) kanssa joulukuussa 2004. Westerlund kosi Kirsiä vuoden 1993 Miss Suomi -kilpailun finaalin suorassa tv-lähetyksessä. Heillä on tytär ja poika. Kirsi Westerlund kuoli toukokuussa 2020 sarkoomasyöpään. 
Kurt Westerlund vihittiin avioliittoon Jenna Westerlundin (o.s. Välikangas, s. 1987) kanssa 25. heinäkuuta 2025 Helsingin tuomiokirkossa. He asuvat Helsingin Östersundomissa.
Westerlundin intohimoihin kuuluu Las Vegas, jossa hän on käynyt yli 70 kertaa.
Soolotuotanto.
Kurre on levyttänyt lähes sata kappaletta, joista hän on säveltänyt itse noin 40.
Albumit
Lukuisia Kurren kappaleisiin tehtyjä musiikkivideoita on kuvattu Las Vegasissa tai sen ympäristössä. Kyseiset 11 videota löytyvät YouTubesta.
Benja

Benja (oik. Jean-Benjamin Sebastian Roth) on suomalainen muusikko ja taiteilija. Hänet tunnetaan aikaisemmin lapsilaulajana, kun hän teki ensimmäisen soololevynsä jo 11-vuotiaana. Samaan aikaan hän opiskeli musiikkia konservatoriossa ja myöhemmin pianonsoittoa, säveltämistä ja musiikin sovitusta yksityisopettajalla. Benja voitti Syksyn sävel -kilpailun Pelimannet-duon kanssa vuonna 1995 ollessaan 16-vuotias. Sen jälkeen hän teki kiertueita yhdessä Pelimannet-duon kanssa ja he tekivät yhdessä albumin. Benja sovittaa nykyisin musiikkia, säveltää ja sanoittaa, sekä toimii muusikkona eri studioprojekteissa.
Benja on laulaja Kyösti Rothin serkku.
Sailor Roberts

Brian "Sailor" Roberts oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka voitti World Series of Pokerin pääturnauksen vuonna 1975. 
Roberts varttui pienessä San Angelon kaupungissa Teksasissa ja palveli 1950-luvun alussa neljä vuotta laivastossa Korean sodan aikaan (josta juontuu hänen lempinimensä "sailor" eli "merimies"). Ennen ryhtymistään pokeriammattilaiseksi Roberts oli kiertelevä uhkapeluri (rounder), joka matkusti ympäri Yhdysvaltoja yhdessä legendaaristen Amarillo Slimin ja Doyle Brunsonin kanssa. Pokerin lisäksi Roberts oli taitava bridgenpelaaja.
Vuonna 1973 Roberts oli Puggy Pearsonin voittamassa WSOP:n pääturnauksessa kuudes. Seuraavana vuonna hän voitti WSOP-rannekkeen 5 000 dollarin no limit deuce to seven draw -turnauksesta ja seuraavana vuonna pääturnauksesta, jossa kaksinpelissä kukistui Bob Hooks. Vuoden 1975 WSOP:n pääturnauksen ykköspalkinto oli 220 000 dollaria. Vuonna 1982 Roberts oli pääturnauksen kahdeksas.
Roberts kuoli hepatiitin aiheuttamaan skleroosiin.
Monacon Grand Prix 1983

Monacon Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 15. toukokuuta 1983 Monacon katuradalla. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Keke Rosberg, jolle voitto oli kauden ainoa ja uran toinen.
Kilpailu alkoi märissä olosuhteissa ja viidennestä ruudusta startannut Rosberg oli muutamaa lähtöruudukon häntäpään autoa lukuun ottamatta ainoa, joka lähti kisaan kuivan kelin renkailla. Riski kannatti ja Rosberg nousi nopeasti kärkeen ajaen karkuun muilta. Kilpailussa nähtiin lukuisia keskeytyksiä ja vain seitsemän autoa selviytyi maaliin saakka.
Keijo Rosbergin ajo.
Keltatautia potenut Keijo Rosberg ampaisi kilpailuun viidennestä lähtöruudusta. Ennen kilpailua hän kertoi keskittyvänsä erityisesti lähtöön, sillä kapealla ja mutkaisella katuradalla ei ollut paljoakaan ohitusmahdollisuuksia. Lähtö onnistui. Rosberg ohitti lähdössä kolme edellään ollutta turboahdettua autoa. Lyhyessä kiihdytyksessä ennen ensimmäistä tiukkaa mutkaa Rosberg tunki oikealta ohi René Arnouxin, Patrick Tambayn ja Eddie Cheeverin. Vain paalupaikalta lähtenyt turbokuljettaja Alain Prost pystyi pitämään Rosbergin takanaan.
Myös Rosbergin rengasvalinta onnistui. Sade oli kastellut radan aamupäivän aikana, mutta Rosberg lähti kisaan kuivan kelin renkailla. Yksi toisensa jälkeen joutui moni kilpailija hakemaan varikolta kuivan kelin renkaat sadekelin renkaiden tilalle Rosbergin ja hänen tallitoverinsa Jacques Laffiten kiertäessä rataa.
Jo ensimmäisellä kierrokselle Prost ja Rosberg saivat aikaan suuren eron takana tuleviin. Maalisuoralla Rosberg pääsi myös Prostin ohi. Kisan aikana tuli selvästi näkyviin sateen tasoittava vaikutus. Turboahdetut autot eivät pystyneet märällä radalla hyödyntämään tehoylivoimaansa. Kuljettajien taidot ratkaisivat paljon enemmän kuin suuret tehot.
Rosberg kasvatti nopeasti etumatkaansa. Radan vähitellen kuivuessa nousi Laffite toiseksi ja Williamsit saivat kaksoisjohdon. Rosberg alkoi jo runsaan kymmenen kierroksen jälkeen ohitella hitaammin ajavia kierroksella. Kilpailun puolivälissä hänellä oli lähes puolen minuutin kaula Laffiteen ja kolmantena ajava Marc Surer oli jo lähes minuutin päässä. Kärjen osalta kilpailun loppu oli vain sijoitusten varmistelemista. Rosbergin voitto ei ollut kilpailun missään vaiheessa uhattuna, vaikka turbot alkoivat saavuttaa vauhtiaan löysäävää Rosbergia. Maalissa ero hänen ja toiseksi tulleen Piquet'n välillä oli 18,5 sekuntia. Kolmanneksi ajanut Prost jäi yli puoli minuuttia ja neljäntenä maaliin ajanut Tambay oli vielä samalla kierroksella. Rosberg saavutti kilpailussa toisen MM-osakilpailuvoittonsa. Ensimmäinen tuli elokuussa 1982 Sveitsin GP:ssä.
Levytuottajat

Levytuottajat Oy oli Vexi Salmen ja Jorma K. Virtasen kesällä 1978 perustama levy-yhtiö. Yhtiön päälevymerkki oli Gold Disc. Valtaosa Mars-merkin julkaisuista ilmestyi c-kasetteina. Yhtiö julkaisi etupäässä iskelmiä, mutta alkuaikoina myös rockabilly oli vahvasti edustettuna levy-yhtiön tuotannossa. 
Levytuottajille levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri, Kai Hyttinen, Irwin Goodman, Ahti Lampi, Hanne ja Viktor Kalborrek.
Levytuottajat tuottavat.
Musiikki-Fazerilla juuri lopettanut Salmi otti myös joukon artisteja mm. Irwin Goodmanin, Hannen, Kai Hyttisen ja Gulliverin, jotka kaikki levyttivät vuonna 1978 Levytuottajille albumin. Tuon vuoden Vesa-Matti Loirin "Eino Leino" -levyn myyntiluvut ylittivät vuonna 1980 platinalevyn vaadittavan 50 000 kappaleen rajan. 
Myöhemmin albumia myytiin jo noin 120 000 kappaletta.
Vuoden 1980 menestynein julkaisu oli Vesa-Matti Loirin "Eino Leino 2" -albumi, jota vuoteen 1987 mennessä myytiin 50 000 
kappaleen platinalevyn verran.
Vuonna 1981 julkaistu Taito Vainion "Kultainen harmonikka" ylitti 25 000 kappaleen kultalevyrajan ja Jörgen Petersenin "Kultainen trumpetti" 50 000 kappaleen platinarajan.
Irwin Goodman teki komean paluun vuonna 1984 menestyslevyllä "Härmäläinen perusjuntti".
Vuonna 1986 Levytuottajien toiminta näivettyi lähes olemattomiin. Rinnalle olikin jo perustettu menestyvä Flamingo Music -yhtiö, jonka Flamingo-levymerkillä toiminta virkistyi.
Levytuottajien tuotanto myydään.
Virallisesti Flamingo Musicin ja Levytuottajien yritystoiminta ajettiin alas vuonna 1996. Valtaosa katalogista myytiin Warner Music Finland Oy:lle, mutta esim. Reijo Taipaleen, Kirkan, Kim Lönnholmin ja Samuli Edelmannin oikeudet päätyivät BMG:n kautta Sony Musicille sekä Puolikuun ja Edu Kettusen oikeudet Universal Musicille. Lisäksi osa lasten- ja joululauluja on päätynyt Poptorin omistukseen. 
Yhtiön toiminta lakkasi vuonna 1998.
Sandy Denny

Sandy Denny (oik. Alexandra Elene Maclean Denny, 6. tammikuuta 1947 Lontoo, Britannia – 21. huhtikuuta 1978) oli brittiläinen folk- ja folkrocklaulaja. Hänet tunnetaan soolouransa ohella Fairport Convention -yhtyeen jäsenyydestä sekä vierailustaan Led Zeppelinin ”The Battle of Evermore” -kappaleella vuonna 1971. Musiikillisen lahjakkuutensa ja varhaisen kuolemansa johdosta Denny on yksi legendaarisimmista hahmoista brittiläisen folkmusiikin historiassa.
Ura laulajana.
Alkuvaiheet ja nousu suosioon 1967–1970.
Denny alkoi laulaa folkmusiikkia opiskellessaan Kingston College of Art, ja vuonna 1967 ilmestyivät ensimmäiset äänitykset albumeilla "Alex Campbell and his Friends" ja "Sandy and Johnny" (Johnny Silvon kanssa). Hän esiintyi myös yhdessä Strawbs-yhtyeen kanssa. Vuonna 1968 hänet pyydettiin Fairport Conventioniin. Paljolti juuri Dennyn innostamana yhtye kehitti ennenkokemattoman englantilais-kelttiläisen folkrock-tyylinsä klassikkoalbumilla "Liege &amp; Lief" (1969). Pian tämän jälkeen Denny kuitenkin erosi yhtyeestä ja perusti Fotheringay-nimisen kokoonpanon. Fotheringayn albumin "Fotheringay" ilmestyttyä vuonna 1970 yhtye hajosi ja Denny siirtyi soolouralle. Yhtyeen keskeneräiseksi jäänt toinen albumi ilmestyi 2008 nimellä "The Music Weaver: Sandy Denny Remembered".
Sandy Denny seurusteli vuodesta 1969 alkaen australialaisen folkmuusikko Trevor Lucasin kanssa. Lucas oli mukana Fotheringay-yhtyeessä ja myöhemmin Fairport Conventionissa. Pari meni naimisiin vuonna 1973.
Ura 1970-luvulla.
Soolourallaan Sandy Denny saavutti vankan kulttisuosion. Arvostettu musiikkilehti "Melody Maker" nimesi hänet ”vuoden naislaulajaksi” sekä vuonna 1970 että 1971.
Vuonna 1972 Denny osallistui yhden albumin, "Rock On", tehneeseen The Bunch -yhtyeeseen, johon kuului kaksi muutakin Fairport Conventionin entistä jäsentä: basisti Ashley Hutchings ja kitaristi Richard Thompson. Vuosina 1974–1975 Denny palasi Fairport Conventioniin kahden maailmankiertueen ja yhden albumin ajaksi. Tämän ohella hän julkaisi uusia sooloalbumeja.
Ongelmia ja varhainen kuolema.
Taiteellisesta menestyksestään huolimatta Denny kärsi huonosta itsetunnosta ja iän myötä pahentuneesta alkoholismista. Tupakointi ja alkoholin liikakäyttö myös vahingoittivat hänen lauluääntään. Vuonna 1978 hän yllättäen kuoli 31 vuoden iässä aivoihin tuleen vaurion seurauksena kaaduttuaan toistamiseen portaikossa. On epäilty että jo ensimmäinen kaatuminen olisi aiehuttanut vaurioita, mutta asialle ei ole vahvistusta.
Ryötön paperitehdas

Ryötön paperitehdas oli Ähtärissä sijainnut paperitehdas. Tehtaan toiminta alkoi puuhiomona vuonna 1897. Tehtaan perustajat yhtä suurilla omistusosuuksilla olivat: kauppias Ivar Yltiö, paperiteknikko Anton Pokki ja tehtailija J. A. Johansson vuonna 1896. Tehdas tuotti alussa "wain ruskeata puuwanuketta". Ivar Yltiöstä tuli tehtaan ensimmäinen isännöitsijä, mutta hän muutti pian Tampereelle ja hänen osuutensa yhtiöstä siirtyi Johanssonille. Uudenvuoden aattona 1897 koskessa oleva sulku petti ja tehtaalle vievä vesiränni särkyi. Tehdas oli pieni, vuonna 1899 puuhiomon tuotannon arvo oli vain 14.000 mk (samana vuonna Mäntän tehtaiden vastaava luku oli 1.200.000 mk). Marraskuussa 1900 höyrypuuseppä R. R. Tallqwist Tampereelta osti puolet A. Pokin omistusosuudesta. Yritys myytiin vuonna 1927 G. A. Lönnqvistin perilliset -nimiselle yritykselle. Toiminta päättyi sotavuosina 1939–41. Hiomo ja paperitehtaan rakennukset on purettu. 
Puretun tehtaan alueella toimii Koskienergia Oy:n omistama Ryötönkoski-niminen voimalaitos.
Rozhanovce

Rozhanovce () on kunta Itä-Slovakiassa Košicen alueella, 12 kilometrin päässä Košicen kaupungista. Košicessa on myös lähin henkilöliikenteen rautatieasema. Kaupungin hallinnollisen alueen pinta-ala on 22,2 km², josta peltoa 12,1 km² ja metsää 5 km². Ensimmäinen kirjallinen maininta Rozhanovcesta on vuodelta 1270.
Väestö.
Kaupungissa oli 2 141 asukasta vuoden 2005 lopussa. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista 97 % oli slovakkeja, ja uskonnollisista ryhmistä suurimpia olivat roomalaiskatoliset (79 %) ja kreikkalaiskatoliset (8 %). 
Rozhanovcessa on kaksi roomalaiskatolista kirkkoa, kirjasto, kulttuuritalo, posti, terveyskeskus, päiväkoti ja peruskoulu. Kaupunginjohtajana toimii Viktor Gazdačko.
Rozhanovcen taistelu.
Kaupunki on tunnettu vuoden 1312 Rozhanovcen taistelusta, jonka Unkarin kuningas Kaarle Robert kävi paikallisia ”pikkukuninkaita” Máté Csákia ja Aban veljeksiä vastaan. Csák ja Abat hallitsivat lähes itsenäisesti laajoja alueita nykyisessä Slovakiassa, joka kuului silloin Unkarin kuningaskuntaan. Vakiinnuttakseen valtansa Kaarlen oli kukistettava pikkukuninkaat.
Henry Wilson

Henry Wilson (syntymänimeltään Jeremiah Jones Colbath 16. helmikuuta 1812 – 22. marraskuuta 1875) oli Yhdysvaltain varapresidentti ja Massachusettsia edustanut senaattori.
Wilson istui Massachusettsin osavaltion kongressissa vuosina 1841–1852. Vuonna 1855 hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin, jossa hän istui vuodesta 1859 republikaanina vuoteen 1873.
Kun Ulysses S. Grant tavoitteli toista kautta vuoden 1872 presidentinvaaleissa, hänen aiempi varapresidenttinsä Schuyler Colfax ei halunnut jatkaa. Wilsonista tuli varapresidenttiehdokas, ja hän teki laajan vaalikiertueen matkustaen kymmenentuhatta mailia ja pitäen 96 vaalipuhetta. Kiertueen aikana hänen terveytensä heikkeni. Grant ja Wilson voittivat vaalit, ja Wilsonista tuli varapresidentti. Keväällä 1875 hän teki jälleen laajan puhekiertueen etelään, ja hänen arveltiin kaavailevan omaa presidenttiehdokkuutta. Saman vuoden marraskuussa hän kuitenkin halvaantui ja kuoli.
Isaac Israeli ben Solomon

Isaac Israeli ben Solomon (, ) (s. ennen 832, Egypti, k. 932, Kairouan, Tunisia) oli egyptinjuutalainen lääkäri ja filosofi. Häntä on kutsuttu myös "Isaac Israeli vanhemmaksi" erotukseksi tähtitieteilijä Isaac Israeli ben Josephista. Israeli tutki luonnontieteitä, lääketiedettä, matematiikkaa, tähtitiedettä ja muita tieteellisiä aiheita. Hän kirjoitti myös kommentaareja Tanakhiin ja "Sefer Yetzirahiin".
Israeli oli Saadia Gaonin aikalainen, ja sai todennäköisesti innoitusta tämän teoksista Tanakhin opiskeluun. Hän opiskeli ja opetti Kairouanissa. Hänen oppilaitaan olivat mm. Abu Ya'far ibn al-Yazzar ja Dunash ibn Tamim.
Kristitty munkki Constantinus Africanus käänsi useita Israelin lääketieteellisistä tutkielmista latinaksi vuonna 1087, ja niitä käytettiin oppikirjoina Salernon yliopistossa. Käännöksistä puuttui kuitenkin alkuperäisen kirjoittajan nimi, ja se selvisi vasta vuonna 1515, kun Israelin kootut teokset "Opera Omnia Isaci" painettiin Lyonissa Ranskassa.
Teoksia.
Epäperäisiä.
Jotkut ovat laittaneet kaksi Constantinus Africanuksen käännösten joukossa esiintyvää teosta, latinankielisiltä nimiltään "Liber Pantegni" ja "Viaticum", Israelin nimiin. Ensin mainittu on kuitenkin al-Razin ja viimeksi mainittu 'Ali ibn 'Abbasin tai Israelin oppilaan Abu Jaf'ar ibn al-Jazzarin tekemä.
Perse School for Girls

Perse School for Girls on yksityinen, maksullinen koulu 7–18-vuotiaille tytöille (vuodesta 2008 alkaen hyväksytään myös poikia iältään 16-18). Koulu sijaitsee Englannissa lähellä Cambridgea. 
Koulu tunnetaan erinomaisesta akateemisesta osaamisestaan (GCSE 2007).
Historia.
Perse School for Girls perustettiin vuonna 1881 ja se vietti 130:ttä vuosipäiväänsä vuonna 2011. Nimensä koulu on saanut 1600-luvulla eläneeltä Cambridgen yliopiston Gonville and Caius Collegen jäseneltä tohtori Stephen Perseltä.
Sijainti.
Koulu käsittää yhden korttelin, jonka rajaa kolmelta puolelta asuinkorttelit ja neljänneltä puolelta Cambridgen yliopiston kemian laitos.
Koulu omistaa kaksi rakennusta lähistöltä, joissa on muita kouluja. Lähistöllä lyhyen kävelymatkan päässä on myös pelikenttä, jolla käytettävissä ovat yleisurheilumahdollisuudet sekä paviljonki.
Oppilaat.
Oppilaita on tällä hetkellä noin 700, joista 180 on Junior Schoolin ja 80 Sixth Formin alaisuudessa.
Muut aktiviteetit.
Perse School for Girls on saanut brittiläisen neuvoston kansainvälisen koulupalkinnon tunnustuksena yhteistyöstä mm. suomalaisten, unkarilaisten, portugalilaisten, italialaisten, ranskalaisten, venäläisten, espanjalaisten, saksalaisten sekä japanilaisten koulujen kanssa.
Monet Perse-koulun tyttöjoukkueet kilpailevat alueellisesti useissa urheilulajeissa. Osa tytöistä kilpailee myös kansallisella tasolla.
Musiikki on koulussa tärkeässä asemassa. Henkilökohtaista instrumenttiopetusta on saatavilla useille eri soittimille sekä useita konsertteja järjestetään Cambridgen yliopiston West Road-konserttisalissa.
Koulu järjestää vuosittaisen Perse Giving Day -hyväntekeväisyystapahtuman.
Metsä Board Äänekoski

Metsä Board Äänekoski (entinen M-Real Äänekosken tehtaat) käsittää Äänekoskella Keski-Suomessa sijaitsevan kartonkitehtaan. Aiemmin kokonaisuuteen kuului myös paperitehdas. Paperiteollisuus alkoi Äänekoskella vuosina 1896–1900, kun Äänekoski Aktiebolaget perusti Äänekosken varteen puuhiomon ja kartonkitehtaan. Sen jälkeen tehtaat ovat toimineet muun muassa nimellä Metsä-Serla. Nykyisin tehdasalueella toimii Metsä Board Oyj:n vuonna 1899 perustettu, vuonna 1966 uusiin tiloihin siirtynyt taive- ja sulfaattikartonkitehdas. Vuosina 1906–2011 tehdasalueella toimi myös 1987 uusittu hienopaperitehdas, joka kuitenkin suljettiin joulukuussa 2011. Lisäksi tehdasalueella toimii voimalaitoksia (vesi/höyry), Metsä Fibren sulfaattisellutehdas ja Nouryonin tuotantolaitos. Kartonkitehtaalla työskentelee noin 215 henkilöä. Suljetulla paperitehtaalla työskenteli noin 300 henkilöä.
Tehtaan paperi- ja kartonkikoneet.
Entiset.
Paperitehtaalla oli on-line-päällystysyksikkö, superkalanterit, kaksi rullainta ja neljä arkkileikkuria. 29.9.2008 M-real ilmoitti, että Äänekosken paperitehdas ryhtyy toimaan alihankkijana Sappi Limited-konsernille. Vuoden 2011 marraskuussa M-real ilmoitti sulkevansa paperikone PK2:n. Kone suljettiin joulukuussa.
Kartonkitehtaalla on yksi rullain ja yksi arkkileikkuri. Uusi kartonkikone käynnistyi vuonna 1966. 1970-luvulla tapetin pohjapaperi ohitti taivekartongin koneen päätuotteena. 80-luvulla KK1 uusittiin tapetin pohjapaperin ja taivekartongin valmistusta varten. Vuonna 2002 M-real keskitti tapetin pohjapaperin valmistuksen Kyröskosken tehtaalle ja Äänekosken KK1 uusittiin valmistamaan yksinomaan korkealaatuisia kartonkeja pakkausteollisuuden käyttöön. Kartongin päällystyskone (Wärtsilä) sijaitsee erillisessä rakennuksessa ja sen alkuperäinen kapasiteetti oli noin 25 000 t/a.
Tehdaspalokunta.
M-realin Äänekosken tehtaiden tehdaspalokunta perustettiin vuonna 1922 ja Metsä-Botnian sellutehtaan palokunta aloitti toimintansa vuonna 1985. Vuonna 1992 palokunnat yhdistettiin ja toiminta jatkui vuoteen 2008 saakka, jolloin tehdaspalokunnan toiminta lopetettiin. Palokunnalla oli käytössään neljä paloautoa, joista toiminnan loputtua yksityiselle meni suojeluvalvojien käyttämä M50, MB 110 Vito (vm 1999), sammutusauto M51 Ford 600 (vm 1965) matkasi keräilijälle Rautalammille, sammutusauto M52, MB 508 (vm 1983), siirtyi Keski-Suomen pelastuslaitoksen omistukseen ja siirrettiin Äänekosken VPK:n talliin tunnuksella Ä28. Miehistönkuljetusauto M57, Vw Transporter (vm 1994) muutettiin pakettiautoksi ja se jäi tehtaan käyttöön. M-realin Äänekosken tehdaspalokunta osallistui useana vuonna teollisuuspalokuntien tieto- ja taitokilpailuihin ja voitti kilpailut kahdeksan kertaa peräkkäin, vuonna 1996, tpk järjesti kisat Äänekoskella ja voittoputki katkesi, mutta putki jatkui seuraavina vuosina ja vuonna 2000 tpk voitti yhdentoista mestaruutensa. Tpk:lla oli myös sopimus Keski-Suomen Pelastuslaitoksen kanssa ja palokunta osallistui tarvittaessa tehdasalueen ulkopuolella tapahtuneisiin isompiin tulipaloihin ja onnettomuuksiin.
Levi P. Morton

Levi Parsons Morton (16. toukokuuta 1824 – 16. toukokuuta 1920) oli Yhdysvaltain varapresidentti, kongressiedustaja ja kuvernööri.
Morton valittiin New Yorkista Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän istui vuosina 1879–1881. Hän oli Yhdysvaltain Ranskan suurlähettiläs vuosina 1881–1885. Hänet valittiin varapresidentiksi Benjamin Harrisonin voitettua presidentinvaalit. Hän oli virassa vuosina 1889–1893.
Morton toimi New Yorkin kuvernöörinä vuosina 1895–1896.
Love (Jukka Kuoppamäen albumi)

Love on Jukka Kuoppamäen vuonna 1972 julkaistu albumi. Se on Kuoppamäen ainoa Love Records -albumi ja sisältää hänen alun perin muille artisteille kirjoittamiaan kappaleita. Säestäjänä toimii Castanja-yhtye.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Sankari vai vakooja

Sankari vai vakooja ("The Russia House") on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen vakoojaelokuva, jonka on ohjannut Fred Schepisi. Elokuvan pääosissa ovat Sean Connery ja Michelle Pfeiffer. Elokuva perustuu John le Carrén romaaniin "Sankari vai vakooja".
Elokuva on kuvattu osittain Neuvostoliiton loppuaikojen Moskovassa. Ääniraidalla kuullaan Branford Marsalisin saksofoninsoittoa.
Juoni.
Kylmä sota on loppumassa ja Neuvostoliitto hajoamassa. Elokuva kuvaa yksittäisten ihmisten toimia kolmen eri vakoilujärjestön (CIA, KGB, MI5) puristuksessa. Elokuvan peruskysymyksenä on se mikä on tärkeintä maailmassa: Rakkaus, ystävän lupaus vai isänmaan etu. Ja lisäksi, voiko nuo kaikki kolme asiaa saada yhtä aikaa. Pääosan esittäjiä ahdistaa niin heidän kotimaansa vakoilijat kuin vastavakoilijatkin. Kaikilla on yhteinen päämäärä, totuus, josta kaikilla on tietysti eri käsitys.
Sean Connery näyttelee boheemia kirjankustantajaa ja muusikkoa, joka vihaa lähes kaikkea muodollisuutta ja tärkeilyä. Hänellä on loistavat suhteet ympäri maailmaa kirjailijoiden parissa. CIA:n ja MI5:n vapaamuotoisessa kuulustelussa häneltä kysytään ”Miksi olit Lissabonissa naisen kanssa?” Tähän Connery vastaa lakonisesti ”Mitä väliä sillä on, olinko siellä miehen, naisen vai myskisorsan kanssa?”
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo toimintaelokuvan kääntyvän alun jälkeen ”paremman puutteessa” rakkaustarinaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Klamysutra

Klamysutra on Klamydian vuonna 1996 julkaistu albumi, joka on myynyt kultaa.
Powerflute

Mondi Powerflute, aiemmin Powerflute ja Savon Sellu, on Kuopion Sorsasalossa aallotuskartonkia eli fluting-kartonkia valmistava yritys. 
Savon Sellun toiminta alkoi vuonna 1968. Taustalla oli paikallisten metsänomistajien hanke, mutta se vietiin maaliin valtion tuella aina presidentti Urho Kekkosta myöten.
Tehdas oli M-realin ja sen edeltäjien omistuksessa vuoteen 2005 saakka, jolloin Dermot Smurfitin johtama yritysryhmä osti sen. Powerflute liittyi helmikuussa 2008 Helsingin pörssin First North-listalle ja Lontoon pörssin AIM-markkinapaikalle. Ensimmäisestä se poistui kesäkuun lopussa 2012 ja jälkimmäisestä joulukuussa 2016. Syksyllä 2014 Powerflute osti Stora Ensolta hylsyjä ja hylsykartonkeja valmistavan Corenson noin 90 miljoonalla eurolla. 
Smurfit myi yhtiön syksyllä 2016 pääomasijoitusyhtiö Madison Dearborn Partnersille 315 miljoonalla eurolla. Joulukuussa 2017 ilmoitettiin pakkaus- ja paperijätti Mondin ostavan tehtaan 365 miljoonalla eurolla. Kauppaan sisältyy puunhankintayhtiö Harvestia, ei kuitenkaan hylsykartonkia valmistava Corenso. Myyjänä oli Madison Dearborn Partnersin omistama Nordic Packaging and Container Holdings Limited.
Goat on Fire / Wolves from the Fog

Goat on Fire / Wolves from the Fog on vuonna 1993 julkaistu portugalilaisen Moonspell-yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu.
Goat on Fire äänitettiin talvella 1992 ja Wolves from the Fog keväällä 1992.
Saadia Gaon

Sa'adiah ben Yosef Gaon (, "Sa`īd bin Yūsuf al-Fayyūmi") (882/892–942) oli juutalainen rabbi, filosofi ja eksegeetti. Hänet tunnetaan heprean lingvistiikkaa, Halakhaa ja juutalaista filosofiaa koskevista teoksistaan. Hänen teoksensa "Emunoth ve-Deoth" edustaa ensimmäistä järjestelmällistä yritystä yhdistellä juutalaista teologiaa kreikkalaiseen filosofiaan. Ennen Saadia vain Filon Aleksandrialainen oli tehnyt työtä tämän eteen. Saadia toimi myös aktiivisesti karaismia vastaan ja puolusti rabbiinista juutalaisuutta.
Teoksia.
Eksegeettiset teokset
Saadia käänsi arabiaksi suurimman osan heprealaisesta raamatusta Tanakhista, ja lisäsi siihen arabiankieliset kommentaarit.
Heprean kieltä käsittelevät teokset
Halakhaa käsittelevät teokset
Uskonnonfilosofia
Poleemiset teokset
Acre Kari

Aarre Johannes ”Acre” Kari (12. marraskuuta 1929 Jyväskylän maalaiskunta – 24. huhtikuuta 1993 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut jazzmuusikko. Acre Kari soitti instrumenttinaan vetopasuunaa. Hänen tunnetuimpia levytyksiään olivat ”Mökki maantien laidassa”, ”Mä ruma oon” ja ”Unohtumaton vokstrotti”.
Acre Kari kuului erinäisiin yhtyeisiin vuosien varrella. Näistä tunnetuin oli 1950-luvun taitteessa perustettu dixieryhmä "Acre Kari &amp; His Chicago Seven." Yhtyeen kokoonpano vaihteli paljonkin, mutta alkuperäisjäseniin lukeutuvat Acren lisäksi Napi Lepokorpi (trumpetti), Paavo Partti (klarinetti), Goony Strömmer (piano), Helmer Rautsola (banjo; Harri Lahtinen vuorottelevana jäsenenä Rautsolan kanssa), Martti Leppänen (basso) ja Matti ”Haxi” Hakala (rummut).
FM Music on julkaissut vuonna 2000 Acre Karin vuoden 1976 levytyksistä cd-kokoelman "Diga Diga Doo". Rocket Records julkaisi alkuvuodesta 2014 albumin "Unohtumaton vokstrotti" ensimmäistä kertaa cd-painoksena.
Acre Kari työskenteli myös sähköasentajana, joka oli erikoistunut korkeissa ja vaikeissa paikoissa tehtäviin asennuksiin. Hän kärsi alkoholismista läpi 1950- ja 1960-luvun.
Acre Karin muistokivi paljastettiin syksyllä 2007 hänen haudallaan Tampereen Kalevankankaan hautausmaalla.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1984

Itä-Yhdysvaltain Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 24. kesäkuuta 1984 Detroitin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut hallitseva maailmanmestari Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden toinen.
Aika-ajo.
Paalupaikan valloitti Nelson Piquet. Hän ajoi uuden epävirallisen rataennätyksen keskinopeudella 143,4 km/h. Toisen lähtöruudun sai MM-sarjaa johtava Alain Prost. Seuraavat lähtöruudut valloittivat Nigel Mansell ja Michele Alboreto. Keijo Rosberg starttasi lähtöruudusta 21. Kovasta yrityksestä huolimatta hän ei parempaa lähtöpaikkaa saanut, sillä auto ei kulkenut kovempaa.
Kilpailu.
Detroitin Grand Prix -kilpailu keskeytyi kolariin heti ensimmäisessä kaarteessa. Yhteenajo tapahtui kun toisesta rivistä startannut Mansell yritti pujahtaa eturivistä startanneiden Piquet'n ja Prostin välistä johtoon. Piquet'n auton etupää nousi ilmaan ja auto liukui oikealle työntäen Alboreton auton radan vieressä olleen talon seinään. Piquet'n autosta irronnut etupyörä sinkoutui päin Sennan auton nokkaa. Prost selvisi kolarista, mutta moni muu ei niin tehnyt. Surerin auto iskeytyi Alboreton auton sivuun. Kukaan ei loukkaantunut kolarissa ja 40 minuutin kuluttua lähtö uusittiin. Moni kuljettaja joutui turvautumaan vara-autoonsa.
Metsä Board Kemi

Metsä Board Kemi (entinen Kemiart Liners Oy) eli Kemin kartonkitehdas on Metsä Board -konserniin kuuluva kartonkitehdas Kemissä. Kartonkitehdas on perustettu vuonna 1971, ja tehtaassa on yksi kartonkikone, "Polar Queen". Tehdas työllistää 100 henkilöä. Tehtaan omisti aiemmin Kemi Oy. Tehdas on maailman pohjoisin kartonkitehdas.
Ernest Sosa

Ernest Sosa (s. 1940) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii Rutgersin yliopiston filosofian professorina vuodesta 2007. Aiemmin hän on toiminut Brownin yliopistossa vuodesta 1964, ja samaan aikaan vierailevana professorina Rutgersissa joka kevät vuosina 1998–2006.
Sosa suoritti BA- ja MA-tutkinnot Miamin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Pittsburghin yliopistosta, jossa hänen ohjaajanaan toimi Nicholas Rescher. Tämän jälkeen hän siirtyi Brownin yliopistoon, jossa hän sai filosofisia vaikutteita Roderick Chisholmilta.
Sosa on erikoistunut tietoteoriaan. Hän on kirjoittanut myös metafysiikasta, uuden ajan filosofiasta ja mielenfilosofiasta. Sosa on puolustanut hyve-epistemologian muotoa, jota kutsutaan ”hyveperspektivismiksi”.
Sosa on toiminut American Philosophical Associationin puheenjohtajana ja ollut American Academy of Arts &amp; Sciencesin jäsenenä. Hän toimittaa filosofisia aikakausjulkaisuja "Noûs" ja "Philosophy and Phenomenological Research".
Sosan poika David Sosa toimii filosofian apulaisprofessorina Texasin yliopistossa Austinissa.
Never Never Land

Never Never Land on englantilaisen underground-yhtye Pink Fairiesin ensimmäinen albumi vuodelta 1971. Yhtye oli perustettu edellisvuonna kun Mick Farrenin Deviants-yhtyeessä soittaneet kitaristi Paul Rudolph, basisti Duncan Sanderson ja rumpali Russell Hunter yhdistivät voimansa rumpali-vokalisti John "Twink" Alderin kanssa, joka oli näkyvä hahmo Lontoon underground- ja psykedelia-liikkeessä. 
Albumi ja singlenä julkaistu "The Snake" saivat huomiota musiikkipiireissä ja yhtye teki levynjulkaisun jälkeen Euroopankiertueen esiintyen mm. Ruisrock-festivaaleilla Suomessa, tosin ilman Twinkia joka erosi yhtyeestä lähteäkseen Marokkoon. 
Kappaleet.
CD-version bonus-kappaleet
Metsä Board Kyro

Metsä Board Kyro (aiemmin "Hammaren &amp; C:o", "Hammarén &amp; C:o Osakeyhtiö", "O/y Kyro A/b", "Kyro Oyj" sekä "M-real Kyro") on kartonkitehdas Kyröskoskella Hämeenkyrön kunnassa. Tehdas perustettiin vuonna 1870 Hammaren &amp; Co-nimellä ja siitä tuli osakeyhtiö vuonna 1909. Vuonna 1941 tehtaan nimeksi tuli O/y Kyro A/b. Tehdas toimi vuoteen 1995 Kyro Oyj-nimisenä, jolloin Metsä-Serla (nykyinen Metsä Board) osti Kyron metsäteollisuuden. Vuodesta 2001 vuoden 2012 alkuun tehdas toimi M-real-nimellä. Tehtaalla on yksi kartonkikone. Työntekijöitä on 250. Tehtaan historiaan liittyy merkittävästi Axel Sumelius.
Varhaisvaiheet.
Toukokuussa 1860 neljä Tampereella Finlaysonin puuvillatehtaassa työskennellyttä työnjohtajaa ja laitosmiestä Kaarlo Adolf Björkbom, Samuel Lindstedt, Juhana Kustaa Ståhlström ja Juhana Fredrik Ekgvist saapui Kyröskoskelle perustaakseen sinne puuvillatehtaan "Kyröskosken Tehdastyökunnan" nimellä. Vesivoimaa käyttänyt tehdas käynnistyi 1861, jolloin siellä kudottiin kankaita 18 kutomakoneella. Tehdas joutui kuitenkin vaikeuksiin Yhdysvaltain sisällissodan lopetettua puuvillan saannin ja sen toiminta päättyi 1866. Vuonna 1865 oli muodostettu Kyröskosken tehdasyhtiö ja tämä yhtiö myi 1868 tehdaslaitoksen koneineen uusille omistajille, joiden joukossa oli vielä alkuperäisistä perustajista Samuel Lindstedt. Entinen puuvillatehdas myytiin 1870 tamperelaisten G. O. Sumeliuksen ja L. J. Hammarénin perustamalle Hammaren &amp; Co:lle, joka muutti tehtaan pian puuhiomoksi. Puuvillatehtaan perustajista Samuel Lindstedt jäi uuden omistajan palvelukseen toimien ulkotyömestarina. 1824 syntynyt Lindstedt kuoli Kyröskoskella 28. marraskuuta 1927 103-vuotiaana.
Polttoturvelaitos.
Hammarén &amp; Co rakensi 1920-luvun alussa Kyröskoskelle pohjoismaiden suurimman polttoturvelaitoksen, joka valmisti 1930-luvun lopulla kaksi kolmasosaa Suomessa käytetystä polttoturpeesta. Turve nostettiin 200 hehtaarin kokoiselta turvesuolta, joka sijaitsi viiden kilometrin päässä yhtiön tehtailta. Suolla ilmakuivattu turve siirrettiin sitten 4,5 kilometriä pitkän köysiradan vaunuilla tehtaan höyryvoima-asemalle. Turpeen nosto aloitettiin vuonna 1922 ja vuotuinen nostomäärä kohosi 1930-luvulla jo yli 10 000 tonniin.
Tehtaan paperi- ja kartonkikoneet.
Vuonna 2008 oli paperin valmistuksen aloittamisesta kulunut 130 vuotta. Tehtaalla on ollut toiminnassa seitsemän eri paperi- ja kartonkikonetta. Tällä hetkellä toiminnassa on enää yksi kone: kartonkikone.
Voimalaitos.
Tehtaalla on voimalaitos, jossa on kolme kattilaa. Nykyinen kombivoimalaitos on rakennettu vanhan maakaasuvoimalaitoksen yhteyteen. Vanha voimalaitos on rakennettu 1950- ja 1970-luvuilla. Voimalaitoksen kokonaisteho on 276 MW.
Lisäksi voimalaitokseen kuuluu kaasuturbiini G7 (146 MW, GE Frame 6, nimellissähköteho 38,3 MW), vastapaineturbiini G4 ja lauhdeturbiini G3.
Tehtaan yhteydssä toimii myös Kyröskosken vesivoimalaitos.
Tehtaan rautatiet.
Tehtaalla oli aiemmin Suomessa harvinainen kapearaiteinen sähkörautatie, joka lopetettiin vuonna 1989.
What a Bunch of Sweeties

What A Bunch Of Sweeties on Pink Fairiesin kakkosalbumi. Rumpali-vokalisti Twink oli lähtenyt yhtyeestä juuri ennen levytyksen alkamista. Entinen The Move -yhtyeen kitaristi Trevor Burton vierailee parilla kappaleella. Albumi nousi Ison-Britannian albumilistalla top-50-listalle. 
Kappaleet.
CD-version bonus-kappaleet
Muusikot.
sekä:
Niilo Pesonen

Niilo Natanael Pesonen (14. lokakuuta 1902 Helsinki – 26. joulukuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, anatomian professori ja lääkintöhallituksen pääjohtaja.
Henkilöhistoria.
Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1927 Eva Maria Puustinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1923 Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1927, lisensiaatiksi 1931 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1932. Pesonen oli Helsingin yliopiston dosenttina 1935–1942, yliopiston voimistelulaitoksen anatomian opettajana 1937–1946 ja laitoksen tarkastajana 1951–1954. Hän oli Helsingin yliopiston anatomian laitoksen assistenttina 1935–1942, anatomian professorina 1942–1954, lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina 1951–1952 sekä yliopiston 1. vararehtorina 1953.
Pesonen toimi "Duodecim"-lehden toimitussihteerinä 1936–1939 ja päätoimittajana 1949–1952 sekä "Medicina Fennican" toimittajana 1945–1951.
Pesonen teki jatkosodan aikana syys-lokakuussa 1942 Itä-Karjalan sotilashallinnon toimeksiannosta antropologisia tutkimuksia Äänisniemellä asuvan paikallisen väestön (sunkulaisten) keskuudessa. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää oliko alueen väestö rodullisesti samaa kuin Kanta-Suomen väestö ja paljonko siihen oli sekoittunut vieraita aineksia. 
Hän toimi jatkosodan aikana myös Suomen rodunparannuskomitean puheenjohtajana ja kävi saksalaisten kutsusta Ukrainassa tutkimassa Vinnytsjasta löydettyä Stalinin puhdistusten uhrien joukkohautaa. Sodan jälkeen Niilo Pesonen joutui liittoutuneiden valvontakomission vaatimuksesta useiksi kuukausiksi Turun lääninvankilaan, mistä hän vapautui 9.3.1947. Lääkintäeverstiluutnantiksi Pesonen ylennettiin 1961.
Pesonen oli Helsingin Olympialaisten ylilääkäri vuonna 1952. Hän toimi lääkintöhallituksen pääjohtajana 1954–1969. Hänen kaudellaan rakennettiin monta suurta keskussairaalaa ja otettiin käyttöön sairausvakuutusjärjestelmä.
Teoksia.
Pesonen kirjoitti useita alan oppikirjoja sekä yhdessä Eero Pontevan kanssa 1961 ilmestyneen "Lääketieteen sanakirjan", josta on otettu 11 painosta vuoteen 1999 mennessä.
Hay and Stone

Hay and Stone (joskus "Hay &amp; Stone") on suomalainen rockyhtye. Sen tyyliä on kuvattu tarkemmin post-grungeksi. Yhtyeen perusti vuonna 2003 basistilaulaja Eero Heinonen. Heinonen tunnetaan paremmin The Rasmus -yhtyeen basistina.
Yhtyeen esikoisalbumi "Making Waves" julkaistiin 20. syyskuuta 2006. Ainoa albumilta julkaistu single on "Give me the Power back", jonka musiikkivideo on muun muassa YouTube-sivustolla.
Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot

Väkivallan vihollinen 5 – kalman kasvot ("Death Wish V: The Face of Death") on Brian Garfieldin romaanin pohjalta kuvattu kulttimainetta nauttivan elokuvasarjan viides ja viimeinen osa. Jokaisessa osassa nähdään Charles Bronson. Hän esittää arkkitehti Paul Kerseytä, joka kostaa perheensä kohtaamat vääryydet yksinkertaisesti tappamalla rikollisia. Sama perusidea on kaikissa sarjan osissa.
Juoni.
Paul Kerseyllä on uusi naisystävä, joka sattuu olemaan mafiapomon entinen vaimo. Paul suostuttelee hänet todistamaan entistä miestään vastaan oikeudessa ja kostoksi Paulin uusi vaimo tapetaan. Paulin mieletön viha pääsee taas valloilleen ja hän lähtee kostamaan vaimonsa kohtaloa oman käden oikeudella.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa väsyneen päähahmon väkivaltaiseksi teurastukseksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa tähtien sijasta huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”Woof!”.
144 (luku)

144 (sataneljäkymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 143 ja seuraa luku 145.
Danny Sullivan

Daniel John "Danny" Sullivan III (s. 9. maaliskuuta 1950 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän kilpaili sarjassa kaudella saavuttaen kaksi MM-pistettä ajamalla viidenneksi Monacon GP:ssä 1983. Ensimmäisessä kilpailussa Sullivan sai 11. sijan Brasilian GP:ssä 1983. Lisäksi Sullivan hylättiin kerran kauden aikana Kanadan GP:ssä 1983. Parhaimmillaan Sullivan oli aika-ajoissa yhdeksäs. Sullivan muistetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1985 Indianapolis 500 -kisan voittajana.
Escape the Fate

Escape the Fate ("ETF") on vuonna 2004 perustettu yhdysvaltalainen metalcore/hard rock/post-hardcore yhtye Nevadasta, Las Vegasista. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Craig Mabbitt (laulu), TJ Bell (basso, rytmikitara), Kevin Thrasher (soolokitara) ja Robert Ortiz (rummut). Yhtyeen ensimmäinen täysipitkä albumi "Dying Is Your Latest Fashion" julkaistiin 26. syyskuuta 2006, toinen albumi "This War Is Ours" 21. lokakuuta 2008 ja kolmas albumi "Escape The Fate" julkaistiin 2. marraskuuta 2010. Yhtyeen neljäs albumi, "Ungrateful", julkaistiin toukokuussa 2013. Viides albumi, "Hate Me", julkaistiin 30. lokakuuta 2015.
Historia.
Yhtyeen jäsenet löysivät toisensa sattumalta Myspace-sivustolta, kun Ronnie Radke ja Max Green etsivät uusia jäseniä. He löysivät sivustolta kitaristi Bryan Moneyn, jolloin muodostui yhtyeen alkuperäinen kokoonpano. Vuosien 2005–2007 aikana hurjaan suosioon nousseen bändin laulaja ja keulahahmo Ronnie Radke lähti yhtyeestä kesän 2008 aikana saatuaan kuolemantuottamuksesta neljä vuotta ehdollista vankeutta. Hän ei totellut ehdollisen vankeuden sääntöjä eikä suorittanut velvollisuuksiaan, minkä vuoksi hänelle määrättiin ehdotonta vankeutta kaksi vuotta. Hän joutui myös vieroitushoitoon (alkoholi- ja huumeriippuvuutensa takia) ja joutui maksamaan 100 000 dollaria sakkoa kuolleen pojan, Michael Cookin, äidille. Yhtyeen jäsenet löysivät uuden solistin, Craig Mabbittin Blessthefall-yhtyeestä. Ronnie Radken nykyinen yhtye tunnetaan nimellä Falling In Reverse.
Escape The Fate oli yksi vuoden 2009 Warped Tourin pääesiintyjiä. Yhtyeen oli tarkoitus esiintyä Bullet For My Valentinen kanssa 14. marraskuuta 2010 Helsingin jäähallissa, mutta yhtye peruutti esiintymisensä Maxin huume- ja alkoholivieroituksien takia. Toisen kerran yhtyeen piti esiintyä Provinssirockissa 18. kesäkuuta 2011, mutta yhtye peruutti jälleen keikkansa. Yhtye viimein esiintyi ensimmäistä kertaa Suomessa 5. helmikuuta 2019 Helsingin Nosturissa. Seuraavan kerran yhtye nähtiin Suomen-keikalla Hyvinkään Rockfestissä 9. kesäkuuta 2023.
4. huhtikuuta 2012 yhtye julkisti virallisesti Greenin eron ja että Bell korvaa hänet. Myös monia vuosia Escape The Fatea auttanut Michael Money liittyi yhtyeeseen. Heinäkuussa 2013 Max Green palasi lavalle bändin kanssa ja myöhemmin Craig Mabbitt ilmoitti Alternative Pressin haastattelussa että Max olisi virallisesti taas bändin basisti. Lokakuussa 2013 yhtye julkisti Facebook-sivuillaan, etteivät Bryan ja hänen veljensä Michael Money ole enää mukana bändissä. Veljekset alkoivat työstää uutta projektia bändinä nimeltä "Money Brothers". Täten TJ Bell sai rytmikitaristin paikan ja Kevin "Trasher" Gruft otettiin soolokitaristiksi. Vuoden 2014 alussa bändi aikoo tehdä kiertueen Yhdysvalloissa entisen laulajan ja keulahahmon Ronnie Radken bändin Falling in Reversen kanssa. Kiertueella "Bury the Hatchet tour 2014" keikkailee myös bändit nimeltä "Chelsea Grin" ja "Survive This!".
Tammikuussa 2023 uutisoitiin kitaristi Kevin ”Thrasher” Gruft jättävän yhtyeen. Uusi kitaristi on Matti Hoffman.
Marc Boegner

Marc Boegner, yleisesti "pastori Boegner" (21. helmikuuta 1881 Épinal – 18. joulukuuta 1970 Pariisi) oli ranskalainen protestanttiteologi ja kirkonmies. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Oltuaan pappina Aouste-sur-Syen maaseutuseurakunnassa Drômen departementissa hän sai vuonna 1918 nimityksen opettajaksi Pariisissa toimivaan Maison des Missions -koulutuskeskukseen. Samana vuonna hänet nimitettiin Poussyn seurakuntaan. Vuonna 1928 hän aloitti perinteiksi muodostuneet protestanttiset paastonajan saarnansa radiossa. Tämä vaikutti paljon hänen tunnettavuuteensa kansan keskuudessa. Vuonna 1929 hänen valittiin Ranskan protestanttisen federaation (Fédération protestante de France) ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Hänet valittiin vuonna 1938 Ranskan reformoidun kirkon neuvoston ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Boegner toimi aktiivisesti Ranskassa natsivallan aikana, niin avoimesti kuin maanalaisestikin, juutalaisten aseman parantamiseksi. Näin hän puolusti ja pelasti lukuisia juutalaisia. Hän osallistui myös poliittisten pakolaisten asioiden järjestämiseen. Hän kävi henkilökohtaisesti pääministeri Pierre Lavalin luona, jotta alle 16-vuotiaat lapset eivät seuraisi pakkokuljetusten mukana. Vuonna 1943 hän tuomitsi julkisesti työläisten pakkosiirrot orjatyövoimaksi Saksaan.
Toisen maailmansodan jälkeen hän jatkoi taistelua yhteiskunnan yhtenäisyyden puolesta. Tähän liittyi myös hänen työskentelynsä ekumeenisessa työssä, kun hän toimi myös tarkkailijana Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa (1962–1965).
Sergei Brin

Sergei Mihailovitš Brin (; s. 21. elokuuta 1973 Moskova, Neuvostoliitto) on toinen hakukoneyhtiö Googlen perustajista. Hän perusti Googlen Larry Pagen kanssa vuonna 1998. Brinin tutkimuskohteisiin kuuluvat tietojenkerääminen rakenteettomista lähteistä sekä tiedon hakeminen tekstikokoelmista ja tieteellisen datan joukosta. Talouslehti Forbesin vuoden 2022 listauksessa Brin nimettiin 107 miljardin dollarin omaisuudellaan maailman 7. rikkaimmaksi ihmiseksi.
Nuoruus.
Sergei Brin syntyi perheeseen, jonka molemmat vanhemmat olivat juutalaisia Moskovan valtionyliopiston kasvatteja. Perheellä oli Moskovan keskustassa kolmen huoneen asunto, jossa asui myös Sergein isoäiti. Vuonna 1977 Brinin isä päätti Varsovassa järjestetyn matematiikkakonferenssin aikana muuttaa pois Neuvostoliitosta. Perheen äiti ei ollut halukas muuttamaan. Viisumianomus jätettiin syyskuussa 1978. Toukokuussa 1979 Sergei ja hänen vanhempansa muuttivat Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin. Isä Mihael Brin työskentelee nykyisin matematiikan professorina Marylandin yliopistossa ja äiti on tutkijana Nasan Goddardin avaruuskeskuksessa. 
Sergei Brin kävi Montessori-koulua Marylandissä, mutta tämän lisäksi hänen isänsä opetti häntä kotona sekä matematiikassa että venäjän kielessä. 17-vuotiaana Sergei vieraili kahden viikon ajan Neuvostoliitossa koululaisvaihtoryhmässä, jota johti hänen isänsä. Hän valmistui ylioppilaaksi Eleanor Rooseveltin nimeä kantavasta lukiosta vuonna 1990. Sergei Brin suoritti toukokuussa 1993 kandidaatin tutkinnon Marylandin yliopistosta matematiikassa, joka oli ollut hänen isoisänsäkin ammatti. Brinin pääaineena oli tietokonetiede. Hän siirtyi Stanfordin yliopistoon tohtoritutkinnon opintoja ja tutkimusta varten Kansallisen tiedesäätiön stipendillä. Siellä Brin ystävystyi Larry Pagen kanssa. He kokeilivat Brinin ideaa ”data miningista” halvoilla mikrotietokoneilla ja tämän pohjalta he kehittivät Netscapea ja muita vastaavia tehokkaamman hakukoneen. Ohjelma levisi Stanfordin kampukselle.
Vuonna 1993 Brin oli kesätyöntekijänä Wolfram Research -yrityksessä, joka oli kehittänyt Mathematica-ohjelmiston. Miehet keskeyttivät jatko-opintonsa ja vuokrasivat autotallin kokeilulaboratorioksi.
Lorenz von Numers

Lorenz Torbjörn Gustaf Gunnar von Numers (25. tammikuuta 1913 Turku – 19. heinäkuuta 1994 Angers, Ranska) oli suomenruotsalainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä.
Lorenz von Numersin vanhemmat olivat rautatevirkamies ja runoilija Gunnar von Numers ja Hildur Lundahl. Hänen sisarensa oli kirjailija Gund von Numers.