tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Hinckley

John Warnock Hinckley, Jr. (s. 29. toukokuuta 1955) on yhdysvaltalainen mies, joka yritti 30. maaliskuuta 1981 Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin murhaa hotellin ulkopuolella Washingtonissa. Hänet todettiin syyntakeettomaksi, ja häntä hoidettiin psykiatrisessa sairaalassa vuoteen 2016 asti, jolloin hänet vapautettiin.
Varhainen elämä.
Hinckley syntyi Ardmoressa Oklahomassa ja varttui Texasissa. Hän kävi Highland Park High Schoolin. Perhe muutti myöhemmin Coloradoon. John Hinckley opiskeli Texas Tech Universityssa vain ajoittain ja lähti Los Angelesiin yrittämään laulunkirjoittajan uraa. Hän koki epäonnistuneensa ja palasi vielä 1970-luvulla vanhempiensa luokse Coloradoon.
Ronald Reaganin salamurhayritys.
Hinckley kaukorakastui näyttelijätär Jodie Fosteriin katsottuaan toistuvasti draamaelokuvan "Taksikuski" (1976), jonka eräs henkilöhahmo suunnittelee presidenttiehdokkaan surmaamista. Hinckley oli psykiatrisessa hoitolaitoksessa masennuksen johdosta, mutta mielenterveydellinen tila ei kohentunut, eikä Hinckley pyrkimyksistään huolimatta saavuttanut Jodie Fosterin huomiota.
Hinckley päätti murhata Yhdysvaltain presidentin, koska hän kuvitteli historiallisena henkilönä pääsevänsä todennäköisemmin kuuluisan näyttelijättären suosioon. Hän seurasi Jimmy Carteria vuoden 1979 presidentinvaalikampanjassa mutta jäi kiinni ampuma-aseiden hallussapidosta Nashvillen lentoasemalla. Reaganin murhayrityksen Hinckley toteutti laillisella ampuma-aseella. 
Hinckley ampui 30. maaliskuuta 1981 noin klo 14.25 kuusi laukausta kohti Ronald Reagania ja hänen saattuettaan. Laukauksissa loukkaantuivat Reaganin lisäksi poliisi Thomas Delahanty, salaisen palvelun agentti Tim McCarthy ja Reaganin lehdistösihteeri James Brady. Reagan selvisi luodinpoistoleikkauksella.
Murhayrityksen seuraukset.
Hinckleytä odotti murhayrityksen johdosta useampi syyte, mutta hänet todettiin psyykkisesti sairaaksi ja siten syyntakeettomaksi. Hänet passitettiin St. Elizabeths Hospitaliin Washingtoniin. 1990-luvulla hän sai luvan valvotuille vierailuille äitinsä luokse.
Murhayrityksessä loukkaantunut Reaganin lehdistöavustaja James Brady kuoli 4. elokuuta 2014. Koska ruumiinavaus osoitti Bradyn kuoleman aiheutuneen murhayrityksessä tulleista vammoista, poliisi käynnisti tutkinnan uudelleen. Teoriassa Hinckley olisi voinut saada tapauksesta uusia syytteitä. Uusi murhasyyte jätettiin kuitenkin nostamatta, koska Hinckleyn todettiin olleen ampumisaikaan syyntakeeton.
Heinäkuussa 2016 liittovaltion tuomari päätti, että Hinckley vapautetaan sairaalahoidosta. Ehtona on, että Hinckleyn pitää asua äitinsä luona Williamsburgin kaupungissa Virginiassa, eikä hän saa liikkua kuin noin 80 kilometrin etäisyydellä sieltä ja hän ei saa pitää hallussaan Jodie Fosteria käsittelevää materiaalia. Hinckley vapautettiin 10. syyskuuta 2016 St. Elisabethin psykiatrisesta sairaalasta.
Kaikki Hinckleyn saamat oikeuden määräämät rajoitukset poistettiin 15. kesäkuuta 2022.
Kauai

Kauai () on yksi Havaijin kahdeksasta saaresta. Saaren pinta-ala on 1 430,43 km². Kauai on suosittu lomasaari.
Kauain pohjoispuolella sijaitsee Yhdysvaltain laivaston suuri harjoitusalue Pacific Missile Range Facility. Saaella sijaitsevaan Kōloan kylään perustettiin vuonna 1836 Havaijin ensimmäinen kahviplantaasi, joka kasvatti sitä nimenomaan kaupallisiin tarkoituksiin. Kahvin siemeniä tuotiin muualle Havaijin alueelle jo 1810-luvulla.
Elokuvat "Jurassic Park" ja "Jurassic World" kuvattiin Kauailla. Saari on myös Lilo ja Stitch -animaatioiden tapahtumapaikka. Kirjailija Kathryn Hulme (1900–1981) asui saarella.
Hurrikaani Iniki teki saarella tuhoja vuonna 1992.
Sarah Childress Polk

Sarah Childress Polk (4. syyskuuta 1803 – 14. elokuuta 1891), presidentti James Knox Polkin aviovaimo, oli Yhdysvaltain ensimmäinen nainen 4. maaliskuuta 1845 – 3. maaliskuuta 1849. Pari avioitui uudenvuodenpäivänä 1824. 
Polk oli Captain Joelin ja Elizabeth Whitsitt Childressin tytär. Hän kasvoi lähellä Murfreesboroa Tennesseessä, jossa hänet myös vihittiin James Polkin kanssa 1. tammikuuta 1824.
Polk oli presbyteeri, kuoli 87-vuotiaana ja tuli haudatuksi Tennesseehen.
Tää tojota ei lähe liikkeelle

Tää tojota ei lähe liikkeelle on Arja Tiaisen kirjoittama runokokoelma. Kokoelmassa on yhteensä 75 sivua. Runokokoelma ilmestyi WSOY:n kustantamana 2006.
Teos sisältää autorunoja, joissa nainen pinnistelee eteenpäin autojen ja miesten maailmassa. Paikoin Tiainen viittaa runoissa itseensä, ja hän on toisaalla kertonut yrittäneensä saada ajokorttia kaksikymmentä vuotta.
Trevor Linden

Trevor Linden (synt. 11. huhtikuuta 1970 Medicine Hat, Alberta, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Keskus- ja laitahyökkääjän roolia pelannut Linden pelasi ammattilaisurallaan 19 kautta NHL:ssä, joista vietti 16 kautta Vancouver Canucksissa. Hän oli Canucksin pitkäaikaisin kapteeni ja presidentti 1998–2006 ja tämän jälkeen yhdistyksen varapresidentti uransa päätökseen asti.
Tausta.
Linden on käyttänyt paljon aikaa hyväntekeväistyyteen. Hän perusti vuonna 1995 Trevor Linden säätiön, joka kerää rahaa köyhille lapsille. Hän myös järjesti lukuisia hyväntekeväisyystilaisuuksia, jotka noteraattiin kauden päätteeksi King Clancy Memorial Trophyllä humanitäärisestä työstä.
Ura.
Linden aloitti uransa kotikaupunkinsa WHL-liigajoukkueessa Medicine Hat Tigersissa, jossa hän voitti Memorial Cupin 1987 ja 1988. Viimeisellä kaudellaan WHL:ssä 1987–1988 hän teki 110 pistettä runkosarjassa ja voitti kultaa nuorten MM-kisoissa. Vancouver Canucks varasi Lindenin toinena saman kesän .
Linden solmi heti sopimuksen Canucksin kanssa ja siirtyi joukkueeseen. Tulokaskaudellaan hän teki 30 maalia ja 29 syöttöä ja oli ehdolla Calder Trophyn voittajaksi. Hänestä povattiin aikansa huippuhyökkääjää, ja hänestä tulikin yksi joukkueensa kulmakivistä. Joukkueen kapteenina Linden johdatti Canucksin Stanley Cup finaaliin saakka kaudella . Linden pelasi varmoin ottein hyviä kausia, mutta ehdotonta supertähteä hänestä ei kuitenkaan kehittynyt.
Canucks alkoi uudistaa joukkuettaan 90-luvun loppupuolella ja kymmenen hyvää kautta pelannut Linden myytiin New York Islandersiin loppukaudesta . Vaihdossa Canucks sai Todd Bertuzzin, Bryan McCaben ja varausvuoron. Tunnepitoisten jäähyväisten jälkeen Linden lensi ensin Naganoon osallistumaan talviolympialaisiin Kanadan joukkueessa. Hän pelasi vain kauden Islandersissa, jolloin hän teki 18 maalia ja 27 syöttöä. Kauden päätteeksi Linden myytiin Montreal Canadiensiin varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen varausvuoroa vastaan.
Linden pelasi kohtalaisen hyvin pudotuspelipaikasta taistelevassa Canadiensissa, mutta loukkaantuminen katkaisi kauden. Seuraavalla kaudella Washington Capitals hankki Lindenin joukkueeseensa juuri pelaajakaupparajan umpeutuessa. Suuressa neljän pelaajan kaupassa Washingtoniin matkasi myös Danius Zubrus ja Montreal sai Richard Zednikin, Jan Bulis'n ja Washingtonin ensimmäisen varausvuoron. Kuitenkin jo seuraavan kauden alussa Linden myytiin takaisin Vancouveriin.
Linden toimi vuosina 1998–2006 NHLPA:n puheenjohtaja. Hän kävi lukuisia neuvotteluja Gary Bettmanin kanssa estääkseen ja edelleen työsulkukaudella uuden sopimuksen saamiseksi.
Canucksissa Linden pelasi uransa viimeiset kuusi kautta. Tuona aikana hän ylitti tuhannen pelatun ottelun rajan ja hänestä tuli eniten Canucksin paidassa pisteitä tehnyt pelaaja.
Kauden päätteeksi Linden ilmoitti lopettavansa uransa.
Tilastot.
Kansainvälisissä peleissä.
Linden on edustanut Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta arvokisoissa neljästi:
Vera Ralston

Věra Helena Hrubá eli Vera Ralston (1919 – 9. helmikuuta 2003) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ralston syntyi Prahassa, Tšekkoslovakiassa, mutta muutti Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1946. Hänellä oli rooleja muun muassa elokuvissa "Lissabon: vaarojen keskus" (1944), "Kentuckyläiset tulevat" (1949) ja "Mies joka kuoli kahdesti" (1958).
Ralston vetäytyi näyttelijänuraltaan vuodesta 1958. Hän kuoli Santa Barbarassa, Kaliforniassa vuonna 2003, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Krst Pod Triglavom-Baptism

Krst pod Triglavom – Baptism Below Triglav on Laibach-yhtyeen viides albumi. Se sisältää musiikkia Neue Slowenische Kunstin samannimisestä teatteriesityksestä. "Hostnik"-kappale on ainoastaan albumin LP-versioilla. 
Kappaleet.
819–822
1095–1270
1961–1982
1983–1987
"Hostnik"- ja "Apologija Laibach" -kappaleiden sanoitus Tomaž Hostnik. "Hostnik"-kappaleen musiikki on Kraftwerk-yhtyeen kappaleesta "Ohm Sweet Ohm". "Wienerblut" on Johann Strauss nuoremman sävellys. Graeme Revell on sovittanut kappaleen "Germania". Kaikki muut kappaleet ovat Laibachin tekemiä. Kappaleet on nauhoitettu ja miksattu studio Tivolissa Ljubljanassa joulukuussa 1985 ja tammikuussa 1986.
Vera Lynn

Vera Lynn (alk. Vera Margaret Welch; ) oli englantilainen laulaja, jonka ura oli huipussaan toisen maailmansodan aikana. Hän sai silloin kutsumanimen ”The Forces Sweetheart”. Lynn vieraili sota-aikana maanmiestensä luona muun muassa Egyptissä, Intiassa ja Burmassa.
Lynn tuli tunnetuksi muun muassa sota-ajan klassikoilla ”We'll Meet Again” ja ”The White Cliffs of Dover”.
Nuoruus.
Vera Margaret Welch syntyi Lontoon East Hamissa vuonna 1917. Alkaessaan seitsemänvuotiaana esiintyä julkisesti hän otti käyttöön isoäitinsä tyttönimen (Lynn).
Ura.
Vuonna 1935 lähetettiin Lynnin ensimmäinen radio-ohjelma, ja siinä hänen kanssaan esiintyi Joe Lossin orkesteri. Lynnin ensimmäinen soololevy julkaistiin vuonna 1936.
Lynn aloitti toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 oman radio-ohjelman "Sincerely Yours", jossa hän lähetti viestejä ulkomailla oleville brittijoukoille. Lynn vieraili maailmansodan aikana brittiläisten sotilaiden luona muun muassa Egyptissä, Intiassa ja Burmassa. Hän esitti kappaleita, joista tuli tunnusomaisia klassikoita toiselle maailmansodalle, kuten ”The White Cliffs of Dover” ja ”We’ll Meet Again”. Lynn esitti pääosaa vuonna 1943 valmistuneessa samannimisessä musiikkielokuvassa.
Lynn aateloitiin vuonna 1976, jolloin hänestä tuli Dame Vera Lynn.
Lynnin kokoelma-albumi "We'll Meet Again – The Very Best of Vera Lynn" nousi syyskuussa 2009 Britannian albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja näin 92-vuotiaasta Lynnistä tuli vanhin elävä artisti, joka on pitänyt hallussaan kyseisen listan kärkisijaa.
Yksityiselämä.
Vuonna 1941 Lynn avioitui muusikko Harry Lewisin kanssa, avioliitto kesti miehen kuolemaan asti. Heille syntyi yksi lapsi, Virginia Penelope Anne Lewis. Harry Lewis kuoli vuonna 1999. Lynn asui 1960-luvun alusta lähtien Ditchlingissä Sussexissa.
La Seu

La Seun katedraali on katedraali Mallorcalla. Se edustaa goottilaista tyyliä ja on kolmilaivainen.
Mitat.
La Seun katedraali on 121 metriä pitkä ja 55 m leveä. Keskilaivan korkeus on 44 metriä, goottilaiset pylväät 30 metriä korkeat, kivikaton pinta-ala on 4000 m² ja koko katedraalin pinta-ala 7000 m².
Tyyli ja ulkoasu.
Katedraali on goottilaista tyyliä, kolmelaivainen, ja laivat erottaa toisistaan korkeat ajalle tyypilliset pylväät. Katedraali on rakennettu hienorakeisesta, ambranvärisestä Mallorcan kalkkikivestä. Ulkoapäin katedraali on moniin muihin maailman katedraaleihin verrattuna jopa silmiinpistävän yksinkertainen.
Katedraalin sisällä, sivuseinillä on pieniä kappeleita, jotka kaupungin aateliset aikoinaan hankkivat suurta maksua vastaan osoittamaan hurskauttaan. Aateliset saivat maksaa myös runsaasti, että saivat tuoda vaakunansa Jumalan huoneeseen. Vaakunakilvet sijaitsevat holvien päätekivissä.
Katedraalin ylläpitokustannukset olivat aikanaan niin korkeat, että niiden kattamiseksi jouduttiin jopa turvautumaan juutalaisten taloudelliseen apuun. Tämän vuoksi katedraalin päädyissä olevista ruusuikkunoista voi havaita suuret Daavidin tähdet.
Sisätilat.
La Seo katedraalissa on kuningas Jaime I:n hautakammio. Myös hänen poikansa Jaime II:n muumio on sijoitettuna katedraaliin. Katedraalissa vierailijat eivät pääse katsomaan entisten hallitsijoiden hautakammioita.
Katedraalin museossa on näytteillä korvaamattoman arvokkaita esineitä. Ehkä mieleenpainuvimmat kaikista esineistä ovat kaksi 1700-luvulta olevaa Barokkityylistä hopeakynttelikköä, jotka painavat 250 kg kukin. 
Historia.
Katedraali rakennettiin osoittamaan kristittyjen mahtia, ja toisaalta se on saaren maureilta vallanneen kuningas Jaime I:n (Jaakko I) lupauksen lunastus Jumalalle. Matkalla Salousta Mallorcalle puhkesi kova myrsky ja ristiretkeläiset joutuivat merihätään. Jaime I oli peloissaan ja hurskaana miehenä hän turvautui Jumalaan ja rukoili apua. Hän lupasi Jumalalle, että jos hän selviää myrskystä, rakentaa hän Neitsyt Marian nimeen pyhitetyn kirkon. Myrsky laantui ja sotajoukot selvisivät määränpäähänsä Mallorcalle. Jaime piti lupauksensa ja myöhemmin päästyään Palmaan, hän aloitti kirkon rakennuttamisen. La Seun nykyisellä paikalla oli ensin maurien rakennuttama moskeija.
Kirkon rakentaminen kesti lähes 400 vuotta ja se valmistui vuonna 1601. Vuonna 1850 saarella oli voimakas maanjäristys ja se vahingoitti katedraalia pahoin. Korjaukset kestivät pitkälle 1900-luvulle saakka. Yksi restaurointiin osallistuneista arkkitehdeista oli katalonialainen Antonio Gaudi, jonka kädenjälki näkyy mm. hyvin erikoisessa alttarikoristuksessa, joka roikkuu katedraalin pääalttarin yllä. Se on paperista rakennettu massiivinen rakennelma, joka kuvaa Jeesuksen orjantappurakruunua. Ensin koriste herätti arvostelua, sillä sen materiaali ei kaikkien mielestä sopinut katedraaliin, jossa muuten on suunnattoman arvokkaita taide-esineitä runsain määrin. Sittemmin, ehkä Gaudin töiden arvostuksen myötä, alttarikoristus on saanut yleisen hyväksynnän.
Andrés Henestrosa

Andrés Henestrosa Morales (30. marraskuuta 1906 Ixhuatán – 10. tammikuuta 2008) oli meksikolainen kirjailija, runoilija ja historiantutkija. 
Henestrosa oli zapotec-kielten äidinkielinen puhuja ja teki huomattavaa työtä niiden kielenhuollon parissa. Hän opiskeli Latinalaisen Amerikan suurimmassa yliopistossa, Meksikon kansallisessa autonomisessa yliopistossa. 
Henestrosa oli Academia Mexicana de la Lenguan jäsen, ja hänellä oli lisäksi poliittinen ura. Hänet valittiin vuonna 1982 Oaxacasta Partido Revolucionario Institucionalin edustajaksi Meksikon senaattiin. Hän vietti 100-vuotispäiväänsä syksyllä 2006 ja eli vielä tammikuuhun 2008.
Walter Schirra

Walter "Wally" Marty Schirra, Jr (12. maaliskuuta 1923 Hackensack, New Jersey – 3. toukokuuta 2007 La Jolla, Kalifornia) oli yksi seitsemästä alkuperäisestä Mercury-avaruusohjelman astronautista. Schirra oli ainoa astronautti, joka lensi Yhdysvaltain kolmessa ensimmäisessä avaruusohjelmassa: Mercuryssä, Geminissä ja Apollossa. Schirralle kirjattiin 295 tuntia ja 15 minuuttia avaruudessa.
Schirra kuoli sydänkohtaukseen 84-vuotiaana vuonna 2007. Schirra oli naimisissa kuolemaansa saakka Josephine Cook Fraserin kanssa. Pariskunnalla oli kaksi lasta.
Jericho

Jericho on CBS Paramount Network Televisionin tuottama post-apokalyptinen toiminnallis-draamallinen televisiosarja, joka kertoo elämästä ydintuhon jälkeisessä maailmassa. Sen toimeenpanevat tuottajat ovat Jon Turteltaub, Stephen Chbosky ja Carol Barbee.
Tuotanto.
Jerichoa on tehty kaksi tuotantokautta. Ensimmäisen tuotantokauden päättyessä toukokuussa 2007 sarja ehdittiin jo lopettaa, mutta 6. kesäkuuta 2007 CBS ilmoitti ostaneensa seitsemän lisäjaksoa vuodelle 2008 optiolla sarjan jatkamiselle lisäjaksojen jälkeenkin, mikäli ohjelma saa lisää katsojia. Sarjan viimeinen jakso (tuotantokausi 2, jakso 7) esitettiin Yhdysvalloissa 25. maaliskuuta 2008.
Nelonen aloitti sarjan esittämisen 22. elokuuta 2007. Sarjan esitysaika oli 22.00.
Tarina.
Sarja keskittyy pieneen Jerichon kaupunkiin Kansasissa. Ensimmäisessä jaksossa kylän asukkaat näkevät läheisestä Denverin kaupungista kohoavan sienipilven. Myöhemmin selviää, että lukuisissa Yhdysvaltain kaupungeissa on räjäytetty ydinpommeja. Myöhemmin EMP tuhoaa kaikki elektroniset laitteet. Modernit tietoliikenneyhteydet katkeavat eikä tietoa ole saatavilla siitä, kuka on iskujen takana tai mitä on odotettavissa.
Keskeisiä teemoja sarjassa ovat yhteisöllisyyden ja suoran oman edun tavoittelun rajankäynti, kun resurssit ovat hyvin rajallisia. Myös perhedynamiikkaa käsitellään paljon. Tarinan keskiössä on Jake Green, pormestari Johnston Greenin poika, joka palaa yllättäen oltuaan monta vuotta erossa perheestään. Sarjassa on toimintaa, mutta se on kokonaisuudeltaan draamapainotteinen.
Hirvensalon kirkko

Hirvensalon kirkko (vanha) oli Turun Hirvensalon saaren Moikoisissa sijaitsevaan seurakuntakeskukseen kuuluva kirkkotila. Rakennus valmistui vuonna 1962, ja sen suunnitteli arkkitehti Pekka Pitkänen.
Hirvensalon kirkon urut olivat vuodelta 1978 ja ne olivat Veikko Virtasen rakentamat.
Hirvensalon seurakuntakeskus on purettu kosteusongelmien vuoksi. Uusi rakennus kirkkosaleineen on tarkoitus saada käyttöön syksyllä 2026.
Lukas Ammann

Lukas Ammann (29. syyskuuta 1912 Basel – 3. toukokuuta 2017 München) oli sveitsiläinen näyttelijä. Suomessa esitetyistä elokuvista hänellä oli rooli elokuvassa "Nuorten tyttöjen hieromalaitos" ("Massagesalon der jungen Mädchen", 1972). 
Ammann asui Münchenissä.
Joe Sutter

Joseph F. ”Joe” Sutter (21. maaliskuuta 1921 Seattle, Washington – 30. elokuuta 2016) oli yhdysvaltalainen lentokonesuunnittelija. Hän suunnitteli Boeing 747:ää ja muita Boeingin koneita. Smithsonian Air and Space Magazine on kutsunut Sutteria ”747:n isäksi”.
Sutter syntyi Seattlessa ja kasvoi Boeingin Seattlen tehtaan läheisyydessä. Hän oli sukujuuriltaan slovenialainen: hänen isänsä Franc Suhadolc (1879–1945) oli kotoisin Dobrovasta ja tuli Amerikkaan kultaryntäyksen aikoihin. Sutter opiskeli Washingtonin yliopistossa Seattlessa ja suoritti lentokonesuunnittelun alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1943.
Vuonna 1940 Sutter sai kesätöitä Boeing Plant 2:lta opiskellessaan lentokonesuunnittelua Washingtonin yliopistossa. Lopulta hänestä tuli ”Boeing 747:n isä”, kun hän suunnitteli 747:n 1960-luvulla. Boeingin uransa lisäksi Sutter palveli Yhdysvaltain merivoimien hävittäjäsaattueessa toisessa maailmansodassa.
Yalovan maakunta

Yalovan maakunta on maakunta pohjois-Turkissa Marmaranmeren rannalla. Maakunnan pääkaupunki on Yalova. Yalovan maakunta on jaettu kuuteen piirikuntaan:
Yalovan maakunnan pinta-ala on 847 km². Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 233 000.
Perkins Bass

Perkins Bass (6. lokakuuta 1912 – 25. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa New Hampshiresta neljä kautta vuosina 1955–1963. Entinen kansanedustaja Charles Foster Bass on hänen poikansa, ja hänen isänsä Robert P. Bass toimi 1910-luvulla New Hampshiren kuvernöörinä. 
Bass valmistui vuonna 1934 Dartmouth Collegessa ja lähti sen jälkeen Harvard Law Schooliin. Hän toimi lakimiehenä ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain ilmavoimissa Aasiassa. 
Istuttuaan neljä kautta edustajainhuoneessa Bass pyrki vuonna 1962 epäonnistuneesti Yhdysvaltain senaattiin. Bass oli puoluekannaltaan republikaani.
Betel-kirkko (Turku)

Betel-kirkko on Turun keskustassa VII kaupunginosassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on ollut vuodesta 1984 Turun adventtiseurakunnan käytössä. Vuodesta 2013 kirkkoa käyttää myös Suomen evankelisluterilaiseen lähetyshiippakuntaan kuuluva Pyhän Paavalin luterilainen seurakunta.
Kirkko valmistui jugendtyyliin Frithiof Strandellin suunnittelemana vuonna 1906 alun perin ns. Hannulan herätyksestä syntyneen Turun Lähetysyhdistyksen käyttöön. Myöhemmin kirkkoa ja sen ympäristöä muutettiin Erik Bryggmanin vuonna 1927 tekemän suunnitelman mukaisesti. Kirkkoon muun muassa rakennettiin Bryggmanin suunnittelema funktionalistinen kellotorni.
Itse kirkko on lähes kokonaan tavallisilta jalankulkijoilta piilossa. Viime vuosina on kuitenkin ehdotettu kirkon ohi Yliopistonkadulta Puutarhakadulle kulkevan väylän avaamista jalankulkijoille, mikä mahdollistaisi sen, että ihmiset pääsisivät ihailemaan kirkkoa paremmin. Betel-kirkko on mukana valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalla.
Betel-kirkon takana sijaitsee Lutherin kirkko, jonka sisäänkäynti on Puutarhakadulta. Kirkkoja yhdistää Yliopistonkadulta Puutarhakadulle kulkeva kävelytie.
Mars Global Surveyor

Mars Global Surveyor (MGS) oli yhdysvaltalainen NASA:n Jet Propulsion Laboratoryn kehittämä miehittämätön avaruusluotain jonka tehtävänä oli havainnoida Marsia. 
Luotain laukaistiin 7. marraskuuta 1996 Cape Canaveral Air Force Stationista Floridasta Delta II -kantoraketilla kun noin 20 vuotta oli kulunut amerikkalaisten aikaisemmasta Mars-luotaimesta Viking 2:sta. Luotain saavutti Marsin 300 päivän kuluttua 11. syyskuuta 1997 matkattuaan noin 750 miljoonaa kilometriä.
Saapumisen jälkeen luotaimen hyvin elliptistä kiertorataa (ylin piste 54 000 km) säädettiin puolitoista vuotta. Luotaimen ensisijaista kartoitustehtävää varten suunniteltu kiertorata noin 378 kilometrin korkeudessa saavutettiin maaliskuussa 1999. Kiertoradan säätäminen suoritettiin jarruttamalla luotainta käyttämällä hyväksi Marsin ylemmän kaasukehän heikkoa ilmanvastusta.
Luotain saavutti ensisijaisen tehtävänsä lopun tammikuussa 2001. Marraskuun alussa 2006 luotaimen suorittaessa kolmatta jatkotehtäväänsä, lennonjohto menetti ohjauskyvyn luotaimeen. Tähän vaikutti luotaimeen ladattu virheellinen ohjelmistopäivitys. NASA julisti onnistuneen tehtävän, jonka aikana oli muun muassa saatu tarkkoja kuvia Marsista, virallisesti päättyneeksi tammikuussa 2007.
Malmivaara

Malmivaara, alun perin Malmberg on pohjalainen pappissuku, jossa on ollut useita herännäisen herätysliikkeen vaikuttajia, piispoja ja kokoomuslaisia poliitikkoja. Suomessa on myös muita Malmivaara-ja Malmberg-nimisiä sukuja, joista savolainen Malmberg-suku on myös tunnettu ja tutkittu.
Pohjalaisen Malmberg-suvun kantaisä on salpietarinkeittäjäksi sanottu Paul Christian Malmberg (1725–1761), joka oli tiettävästi kotoisin Ruotsin Skaraborgin läänin Malman pitäjän Bergan talosta. Hän muutti ensin Vaasaan ja sitten Isoonkyröön. Hänen kuoltuaan hänen leskensä meni uudelleen naimisiin Isonkyrön nimismiehen Anders Hellmanin kanssa ja osti Iso-Kaukosen tilan Ylistarosta. Paul Malmbergin poika oli jahtivouti Gustaf Malmberg (1757–1809), jonka pojanpoika Nils Gustaf Malmberg oli tunnettu herännäisjohtaja. Suuri osa suvun "Malmivaara"-nimisistä on hänen toisesta avioliitosta syntyneen poikansa, vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa nimensä suomentaneen rovasti Wilhelmi Malmivaaran jälkeläisiä. Malmivaaroja on kuitenkin myös Nils Gustaf Malmbergin ensimmäisestä avioliitosta syntyneen pojan, leipurimestari Frans Malmbergin jälkeläisissä. Nils Gustaf Malmbergin tyttärenpoikia taas on runsaasti muun muassa af Enehjelm ja Theslöf-suvuissa.
Tom Barrasso

Thomas Patrick Barrasso (s. 31. maaliskuuta 1965 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on entinen jääkiekkomaalivahti. Hän oli aikoinaan yksi NHL:n parhaista maalivahdeista. Taustaltaan hän on amerikanitalialainen. 
Ura.
Barrassoa pidettiin nuorena yhtenä suurimmista amerikkalaisista maalivahtilupauksista. Buffalo Sabres valitsi hänet numerolla 5 1983. Hän siirtyi suoraan NHL:ään kulkematta yliopistosarjan kautta ja ylitti kaikkien odotukset. Tulokaskaudellaan hän voitti Calder Trophyn ja Vezina Trophyn. Sabres myi Barrasson vuonna 1988 Pittsburgh Penguinsiin, jossa hän voitti kaksi Stanley Cupia, 1991 ja 1992.
Barrassolta jäi luokkaantumisen vuoksi kaksi seuraavaa kautta melkein kokonaan sivuun, mutta hän palasi ja hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen maalivahti, joka on saavuttanut yli 300 voittoa NHL:ssä.
Vuonna 2000 Barrasso myytiin Ottawa Senatorsiin, jossa hän menestyi kohtalaisesti. Kaudella 2000–2001 hän piti välivuoden ja palasi sitten Carolina Hurricanesin kokoonpanoon. Lyhyiden pestien Ottawassa, Carolinassa ja Torontossa jälkeen hän lopetti uransa vuonna 2003. Hän allekirjoitti sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa samana päivänä kuin ilmoitti lopettavansa, jotta hän voisi lopettaa uransa Penguinsin pelaajana.
Kolmiapila

Kolmiapila on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut suomalainen episodielokuva, joka muodostuu kolmesta episodista: ”Marjan tarina”, ”Onnellinen perhe” ja ”Eevan kertomus”. Ohjaajista Kyllikki Forssell on kaikkien aikojen kolmas suomalaisen näytelmäelokuvan naisohjaaja. Ohjaustyö jäi kuitenkin Forssellin ainoaksi. Elokuvan muut ohjaajat ovat Roland af Hällström ja Esko Töyri.
Elokuvan teemana ovat vanhemmuuden ja lapsettomuuden aiheuttamat ongelmat ja niiden ratkaisut. Ensimmäinen episodi on tehdastyöläisen karu tarina, toinen lastaan jumaloivien vanhempien komediamuotoinen kertomus ja kolmannessa kerrotaan, kuinka laulajatähti viettelee kiltin tytön.
Vastaanotto.
Kriitikko Arto Pajukallio pitää elokuvaa kiinnostavana puheenvuorona ajalta, jolloin sateenkaariperheet ja sinkkuvanhemmat olivat tuntemattomia käsitteitä, "Tv-maailman" 19/2011 kriitikko pitää ilmaisua saarnaavana ja paatoksellisena.
Opus Dei (albumi)

Opus Dei on Laibach-yhtyeen neljäs ja kenties tunnetuin albumi. "Geburt einer Nation" ja "Opus Dei" (tunnetaan myös nimellä "Life is Life") ovat yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. The Great Seal on NSK:n kansallislaulu. Levyn CD-versio sisältää lisäksi neljä kappaletta "Baptism"-albumilta. 
Kappaleet.
CD-versioiden ylimääräiset kappaleet:
"Leben heißt Leben" ja "Opus Dei" ovat Laibachin sovituksia Opus-yhtyeen kappaleesta "Life is life". "Geburt einer Nation" on saksankielinen versio Queen-yhtyeen kappaleesta "One Vision". Muut kappaleet ovat Laibachin tekemiä. Kappaleet on nauhoitettu studio Tivolissa marraskuussa 1986 ja miksattu Guerilla Studiossa, Lontoossa joulukuussa 1986.
Kit Ahern

Kathleen "Kit" Ahern (13. tammikuuta 1915 – 27. joulukuuta 2007) oli irlantilainen poliitikko. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli opettaja. 
Ahern syntyi Atheassa, Limerickin kreivikunnassa. Hän oli ehdolla Seanad Éireanniin ensimmäistä kertaa vuonna 1963. Vuonna 1977 hänet valittiin Dáil Éireanniin. 
92-vuotiaaksi elänyt Ahern muistetaan iirin kielen elinikäisenä tukijana. Hän oli jalkapalloilija Eoin Listonin täti.
Kestävä metsänhoito

Kestävä metsänhoito ja käyttö tarkoittaa turvattua metsän hyödyntämistä. Metsäammattilaiset ovat perinteisesti tarkoittaneet tällä sitä, että puuta kasvaa enemmän kuin sitä hakataan ja että hakatut metsät uudistetaan. Suomessa tällaista metsänhoitoa on harjoitettu jo varsin pitkään ja sitä on säädelty metsälailla ja metsänhoitosuosituksin. Metsätalous voi olla kestävää puuntuotannon kannalta, mutta samaan aikaan kestämätöntä esimerkiksi biologisen monimuotoisuuden säilymisen näkökulmasta. Nykyään kestävän metsätalouden käsite sisältääkin puunkasvun lisäksi myös ekologisen ja sosiologisen kestävyyden. Ekologinen kestävyys pitää sisällään mm. biologisen monimuotoisuuden, lajien uhanalaisuuden, ilmastonmuutokseen liittyvä päästöt sekä metsätalouden aiheuttaman ympäristökuormituksen. Sosiologinen kestävyyteen sisältyvät mm. virkistyskäyttö, historialliset ja kulttuurilliset arvot, sekä mahdollisuus elantoon. Nykyään käytössä on eurooppalaisen standardin mukaiset kriteerit ja indikaattorit kestävälle metsien hoidolle ja käytölle. Suomessa metsän kasvua seurataan LUKEn tekemillä metsäinventoinneilla. Erimielisyyttä kestävän hakkuun määrästä syntyy, kun muut tekijät mitataan ja määritellään eri tavoin. 
Lähteet
Jetboy

Jetboy oli sanfranciscolainen glam rock-, glam metal-, glam punk- ja hard rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1983.
Historia.
Kitaristit Billy Rowe ja Fernie Rod halusivat perustaa yhtyeen, joka olisi heidän esikuviensa Hanoi Rocksin, Girlin ja New York Dollsin mukainen. Basson tuli Todd Crew, rumpuihin Ron Tostenson ja piikkitukkaiseksi laulajaksi tuli Mickey Finn. 
Vuonna 1985 yhtye esiintyi ensi kerran Hollywoodissa ja pian he alkoivat esiintyä Los Angelesin Sunset Stripillä. Vuonna 1986 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Elektran kanssa. Elektra kuitenkin irtisanoi sopimuksen ennen kuin ainuttakaan julkaisua ehdittiin julkaista.
MCA (Music Corporation of America) otti yhtyeen suojiinsa ja yhtyeen basistiksi tuli entinen Hanoi Rocksin Sam Yaffa. Vain muutama vuoden 1986 kappaleista päätyi debyyttialbumille (muutama päätyi "A Day In the Glamourous Life" -albumille). Samoin yhtyeen suunta muuttui katujen glam punkista enemmän radioystävälliseen poprockiin. Debyyttialbumi "Feel The Shake" nousi Billboard-listalla sijalle 135. 
Pian "Damned Nation" -albumin jälkeen Sam Yaffa lähti yhtyeestä suunnittelemaan Michael Monroen kanssa Jerusalem Slim -yhtyettä. Yaffaa tuli korvaamaan aluksi Charles Norman ja tämän jälkeen Bill Fraenze, joka soittikin kokoelmalevyllä "Make Some More Noise". "Damned Nationin" huono myynti johti siihen, että MCA irtisanoi sopimuksen. Viimeinen isku oli Tostensonin korvaaminen Rick Davisilla, joka muutti Jetboyn nimeksi Mindzone ja muutti samalla yhtyeen suuntaa enemmän sen hetkisten rock-suuntausten mukaiseksi. Mindzone epäonnistui, mutta sen pohjalta syntyi American Heartbreak -yhtye.
Jamelão

José Bispo Clementino dos Santos eli Jamelão (12. toukokuuta 1913 Rio de Janeiro – 14. kesäkuuta 2008 Rio de Janeiro) oli brasilialainen sambalaulaja. 
Jamelão aloitti muusikonuransa soittamalla tamborimia. Hän sai kuitenkin pian suosiota samba-cançãon esittäjänä. Hän esiintyi myös Euroopassa.
Jamelão oli 1940-luvun keskeisiä sambalaulajia. Hän tulkitsi mm. Lupicínio Rodriguesin ja Lúcio Cardimin tuotantoa, mutta tuli tunnetuksi myös omilla kappaleillaan, joita olivat mm. "Deixa Amanhecer", "Um Dia Hás de Pagar" sekä "Ela Me Convidou". Hän oli kuollessaan 95-vuotias.
Lakikorkeus

Lakikorkeus () ilmailussa kertoo sen tiheyskorkeuden, jonka lentokone voi saavuttaa tietyissä olosuhteissa.
Käytännöllinen lakikorkeus.
Käytännöllisellä lakikorkeudella tarkoitetaan korkeutta, jolla laipat ja solakot kiinni, kaikkien moottorien käydessä ja tuottaessa suurimman jatkuvan tehon, parhaan nousunopeuden lentonopeudella lentävä lentokone ei nouse enää ylöspäin yli 30 m/min eli 0,5 m/s.
Kaksimoottorisen lentokoneen käytännöllinen lakikorkeus voidaan määrittää myös toinen moottori sammutettuna ja potkuri lepuutettuna (engl. "one engine inoperative" eli OEI). Tällöin käytännöllinen lakikorkeus on saavutettu, kun lentokone ei nouse enää ylöspäin yli 15 m/min.
Absoluuttinen lakikorkeus.
Absoluuttisella lakikorkeudella tarkoitetaan korkeutta, jota korkeammalla lentokone ei voi enää nousta, tai korkeutta, jota korkeammalla matkustamon paineistus ei enää toimi suunnitellulla tavalla. 
Matkustajalentokoneiden absoluuttinen lakikorkeus on noin 12 kilometriä, mutta jotkut yksityissuihkukoneet voivat lentää jopa 15 kilometrin korkeudella. Hävittäjälentokoneilla yli 25 kilometrin lakikorkeus ei ole poikkeuksellista.
Jaroslav Špaček

Jaroslav Špaček (s. 11. helmikuuta 1974 Rokycany, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2012. 
Špaček pelasi ammattilaisuransa aluksi viisi kautta Tšekin Extraligassa ja yhden Ruotsin Elitserienissä ennen siirtymistä NHL:ään vuonna 1998. Hän oli voittamassa aiemmin tuona vuonna Elitserienin mestaruutta Färjestads BK:ssa. Špaček edusti 13 kautta kestäneellä, kaudella 1998–1999 alkaneella ja kauteen 2011–2012 päättyneellä NHL-urallaan seitsemää eri seuraa ja pelasi yhteensä 880 runkosarja- ja 61 pudotuspeliottelua. Hän oli kerran mukana Stanley Cupin loppuotteluissa, kaudella 2005–2006, jolloin hänen edustamansa Edmonton Oilers hävisi mestaruuden Carolina Hurricanesille. Voitto kyseisestä finaalisarjasta olisi tiennyt Špačekille pääsyä kolmen kullan klubiin.
Špaček voitti Tšekin joukkueessa olympiakultaa Naganossa 1998 ja olympiapronssia Torinossa 2006 sekä maailmanmestaruuden vuosina 1999, 2001 ja 2005.
40 Eridani

40 Eridani tai Keid (, ’kananmuna’) on noin 16,4 valovuoden päässä Maasta sijaitseva kolmoistähti. Tähti sijaitsee Eridanuksen tähdistössä.
A-tähti on oranssi pääsarjan tähti tyyppiä K1V. Se on noin 4 miljardia vuotta vanha. 40 Eridani B on ensimmäinen löydetty valkoinen kääpiö.. 40 Eridani b:n säde on vain 1,40 maan sädettä, lämpötila 16 700 K ja kirkkaus vain 1,3% Auringon kirkkaudesta. 40 Eridani C on punainen kääpiö ja flaretähti, jonka muuttujanimi on DY Eridani. Tähtien B ja C radan isoakselin puolikas on 35 AU ja kiertoaika 252 v. Näiden tähtien etäisyys vaihtelee välillä 21–49 AU. Tähdet kiertävät A:ta 400 AU:n eli 83 kaarisekunnin päässä. Kiertoaika on ainakin 7 200 vuotta. BC:n radan soikeus on 0,410.
40 Eridanilta ei ole toistaiseksi havaittu eksoplaneettoja.
Mustajalka-albatrossi

Mustajalka-albatrossi ("Phoebastria nigripes") on hyvin tumma pienikokoinen albatrossilaji, joka elää pohjoisella Tyynellämerellä. John James Audubon nimesi lajin vuonna 1839.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 70–80 cm, siipien kärkiväli 2,1 metriä ja paino keskimäärin 3,3 kg. Koiras on noin 10 prosenttia naarasta kookkaampi. Albatrossiksi laji on pienikokoinen. Aikuiset ovat hyvin tummanruskeita, lähes mustia. Valkoista on vain nokan tyvellä ja silmän alapuolella, pyrstön tyvellä ja siipien alapeitinhöyhenissä. Nuoret linnut ovat tummanruskeita ja nokan tyvellä on valkoinen rengas. Kaikissa puvuissa on mustahkot koivet ja nokka. Laji voi elää 40–50-vuotiaaksi.
Esiintyminen.
Mustajalka-albatrossi pesii Tyynen valtameren pohjoispuoliskolla Havaijin luoteisilla saarilla sekä kolmella saarella Japanin ulkovesillä: Senkakulla, Boninilla ja Toroshimassa. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee laajasti pohjoisella Tyynellämerellä Kiinan, Alaskan ja Meksikon rajaamalla alueella.
Maailman populaation koko oli 109 000 pesivää paria (kaikkiaan 278 000 yksilöä) vuonna 2000. Laji on vähenemässä ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, 2000-luvun alulla jopa erittäin uhanalaiseksi. Suurin uhka on kalastus, joka tappaa vuosittain useita tuhansia yksilöitä.
Elinympäristö.
Pesimäaikana mustajalka-albatrossi asuu karuilla rannoilla, joilta pääosin puuttuu kasvillisuus, hiekkaisilla mailla ja turvesoilla. Pesimäajan ulkopuolella se vaeltelee Tyynellämerellä.
Lisääntyminen.
Laji on sukukypsä 5–6-vuotiaana. Pari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Kolmivuotiaat nuoret linnut palaavat merivaellukseltaan syntymäsaarelleen ja kahtena seuraavana kesänä ne rakentelevat harjoituspesiä ja esittävät kosiskelumenoja. Pesä on pelkkä kuoppa hiekassa. Naaras munii yhden munan ja molemmat puolisot hautovat sitä yhteensä noin 65 päivää. Koiras kuitenkin huolehtii haudonnasta pääosan. Emo lämmittää poikasta noin kolme viikkoa. Poikanen on lentokykyinen noin 140 päivän ikäisenä.
Ravinto.
Mustajalka-albatrossi syö kalaa, lentokalojen munia, mustekaloja ja äyriäisiä. Laivoista heitetyt ruoantähteet kelpaavat sille hyvin, ja sitä kutsutaankin ”kelluvaksi porsaaksi”.
Ilikeesti kiitää

Ilikeesti kiitää on Vesa Kontiaisen ja Kjell Starckin kirjoittama kirja suomalaisesta Popeda-yhtyeestä. Kirja sisältää yhtyeen historian ja täydellisen diskografian vuodesta 1977 vuoteen 2001, sekä fanien, keikkajärjestäjien ja muusikkoystävien kommentteja.
Vuonna 2009 kirjasta julkaistiin uusintapainos, joka käsittelee myös vuodet 2001–2008.
Blefarospasmi

Blefarospasmi on silmäluomen kouristus. Periaatteessa sellaiseksi katsotaan mikä hyvänsä luomen lihasten epänormaali toiminta, kuten elohiiri. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan silmänympäryslihasten benigniä essentielliä blefarospasmia, joka on luonteeltaan paikallinen dystonia. Sen voi aiheuttaa kofeiini, väsymys tai ärsytys. Oireet yleensä katoavat muutamassa päivässä ilman hoitoa. Joissakin tapauksissa ne kuitenkin saattavat kroonistua ja jäädä pysyviksi.
Syyt.
Blefarospasmi näyttää useimmissa tapauksissa kehittyvän spontaanisti. Monet sitä sairastavat ovat aiemmin kärsineet silmien kuivuudesta tai valoherkkyydestä. Blefarospasmi voi aiheutua myös aivojen tyvitumakkeiden epänormaalista toiminnasta. Sillä on havaittu samanaikaista ilmenemistä kseroftalmian ja myös muiden dystonioiden, kuten Meigen syndrooman, kanssa. Jotkin lääkeaineet voivat altistaa blefarospasmille. Sellaisia on muiden muassa Parkinsonin taudin hoitoon käytettävissä lääkkeissä. Harvinaisissa tapauksissa myös aivotärähdyksestä voi seurata blefarospasmi, joka tällöin johtuu takaraivoon kohdistuneen iskun vaikutuksesta tyvitumakkeisiin.
Pallivahan kirkko

Pallivahan kirkko oli Pallivahan seurakuntakeskuksessa sijaitseva sakraalitila Turussa Kärsämäen kaupunginosassa, valtatie 9:n välittömässä läheisyydessä, Paltantien ja Kaerlantien kulmassa. Se oli toinen Maarian seurakunnan kahdesta kirkosta. Rakennus valmistui vuonna 1968 ja sen on suunnitellut arkkitehti Pekka Pitkänen. Rakennus purettiin vuonna 2025.
Kirkon urut olivat Kangasalan Urkutehtaan rakentamat.
Pohjoismaiden suurimmaksi kasvanut kristillinen nuorisotapahtuma Maata näkyvissä -festarit järjestettiin kolme ensimmäistä kertaa (1985, 1986 ja 1987) Pallivahan seurakuntakeskuksessa.
Seurakuntakeskusta on remontoitu vuodesta 2012 lähtien, mutta kosteusvaurioita oli löytynyt yhä enemmän niin, että rakennus oli käyttökiellossa ja kahden miljoonan euron arvoiseksi arvioidun lisäremontin sijasta alettiin suunnitella rakennuksen purkamista. Purkaminen toteutettiin lopulta vuonna 2025.
Varissuon kirkko

Varissuon kirkko on Turussa sijaitseva Turun Katariinanseurakunnan kirkkorakennus. Varissuon seurakuntakeskus valmistui vuonna 1981 ja kellotapuli 1997. Arkkipiispa John Vikström vihki kirkon vuonna 1997. Varissuon kirkon on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen &amp; Raunio.
Varissuon kirkko on nykyään toinen Turun Katariinanseurakunnan kahdesta kirkosta – toinen on Pyhän Katariinan kirkko.
Mike Spence

Michael ”Mike” Henderson Spence (30. joulukuuta 1936 – 7. toukokuuta 1968) oli englantilainen Formula 1 -ajaja. Hän osallistui 36 Grand Prix'iin, joista ensimmäinen oli Britannian GP 1963. Hän saavutti urallaan yhden palkintopallipaikan Meksikon GP:ssä 1965 ja 27 pistettä.Spencen paras aika-ajosijoitus oli kaksi neljättä sijaa Etelä-Afrikan Grand Prix 1965 ja Yhdysvaltain Grand Prix 1965.
Spence kuoli onnettomuudessa Indianapolis 500:n harjoituksissa vuonna 1968, kun hän löi päänsä Lotus 56:n ohjauspyörään.
Keltavuokko

Keltavuokko ("Anemone ranunculoides", syn. "Anemonoides ranunculoides") on Euroopassa kasvava monivuotinen leinikkikasvi. Se kuuluu Suomen alkuperäiseen kasvilajistoon. Keltavuokko kukkii valkovuokon tavoin aikaisin keväällä. Keltavuokko on myrkyllinen.
Ulkonäkö ja koko.
Keltavuokon pysty varsi kasvaa noin 7–30 senttimetriä korkeaksi. Pystyn ja haarattoman varren alaosa on kalju. Juurakko on pitkä, suikerteleva ja ruskea. Pitkäruotiset aluslehdet nousevat juurakosta yksittäin. Aluslehden lapa on jopa 10 cm leveä ja 3–5-sorminen. Lyhytruotiset varsilehdet ovat varressa tavallisesti kolmen lehden kiehkurana. Lehden lapa on kolmisorminen, lehdykät kapeahkoja ja halkoisia tai isohampaisia. Kukkia voi olla yksi tai kaksi, joskus harvoin enemmänkin. Kukkaperä on 2–4 cm pitkä. 1,5–3 cm leveässä keltaisessa kukassa on viisi alapuolelta karvaista kehälehteä. Keltavuokko kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Hedelmistö on pysty, pähkylät karvaisia ja lyhytotaisia.
Keltavuokko ja valkovuokko ("A. nemorosa") voivat risteytyä keskenään ternivuokoksi ("A. nemorosa" × "ranunculoides") lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys.
Keltavuokkoa tavataan Ranskasta halki Keski-Euroopan ja Venäjän lähes Uralille saakka. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Italiaan, Balkanille ja Pohjois-Kreikkaan, pohjoisessa Baltiaan ja eteläiseen Fennoskandiaan, Norjan rannikolla tosin paikoitellen hyvinkin pitkälle pohjoiseen. Lajia tavataan myös Kaukasuksella. Suomessa keltavuokko on suhteellisen harvinainen. Se on yleinen Ahvenanmaalla, ja sitä esiintyy myös Etelä-Suomessa paikoitellen runsaasti. Yhtenäinen levinneisyysalue ulottuu sisämaassa Tampereen korkeudelle saakka. Yksittäisiä kasvupaikkoja tunnetaan Vaasan seudulta, Etelä-Savosta ja Pohjois-Karjalasta. Jo Virossa keltavuokko on enää hieman harvalukuisempi kuin valkovuokko, jota Virossa ja Etelä-Suomessa kasvaa jokaisessa vähänkin lehtomaisessa metsässä.
Elinympäristö.
Keltavuokko suosii reheviä, savipohjaisia rantalehtoja, lehtoniittyjä ja puistoja. Se kasvaa usein laikkukasvustona muiden lehtokasvien, kuten valkovuokon, seassa. Keltavuokko on yksi tavallisista kevätaspektin lajeista.
Käyttö.
Keltavuokkoa käytetään myös puutarhakasvina. Monin paikoin luonnonvaraisia yksilöitä on siirretty puutarhoihin, joista ne puolestaan ovat levittäytyneet takaisin luontoon. Lajista on myös jalostettuja lajikkeita.
Qwenselin talo

Qwenselin talo (Qwenselska huset) on Turun vanhin puutalo. Vanha porvariskoti sijaitsee Aurajoen rannalla Turun keskustassa. Se rakennettiin noin vuonna 1700 vuoden 1652 asemakaavassa aatelistolle varatulle alueelle. Talo oli Wilhelm Johan Qwenselin koti. Qwensel oli hovioikeudenasessori.
Rakennuksen yhteydessä sijaitsee useita piharakennuksia.
Qwenselin talossa toimii nykyisin Apteekkimuseo ja kahvila.
Nukari

Nukari () on Nurmijärven kunnan koillisosassa kantatien 45 (Tuusulantien) varressa sijaitseva kylä. Sen itäisimmät talot sijaitsevat jo Tuusulan puolella. Kylän väkiluku on hieman yli 1 300 henkeä ja kotitalouksia kylässä on noin 490. Tiiviimmin asutun alueen, Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaisen Nukarin taajaman väkiluku oli 362 vuoden 2018 lopussa.
Nukarin läpi virtaa Vantaanjoki, jossa on kylän kohdalla Nukarinkoski eli Pengerkoski. Koskessa on ollut muun muassa sahatoimintaa ja tukkien uittoa 1900-luvun alkupuolella. Nukarilla on ala-asteen koulu (Nukarin koulu) ja päiväkoti. Koulun lähistöllä sijaitsee vuonna 1873 perustetun Nurmijärven ensimmäisen kansakoulun oloja esittelevä Nukarin koulumuseo, joka on avoinna sovittaessa. Nukarilla ei enää ole yhtään kauppaa tai kioskia, vain yksi huoltoasema. Lähimmät kaupat löytyvät viereisestä Tuusulan Jokelan taajamasta. Vielä 1980-luvulla Nukarilla toimi 2 kyläkauppaa, pankki, posti ja parturi-kampaamo.
Beautiful Disaster

Beautiful Disaster on Cheap and Nastyn ensimmäinen albumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 1991. Albumi julkaistiin Britanniassa ja Japanissa. Levystä julkaistiin oranssi EP "Beautiful Disaster - Full Length Version/T.C.P. - Live / You Can't Put Your Arms Around A Memory - Live / Devil Calling - Live", maksisingle "Mind Across The Ocean / Midnight Emperor / Queen Bee" ja sininen EP "Beautiful Disaster - 7" edit / Fantasy / Electric Flag / Beautiful Disaster - full length version".
Levyn kappaleet ovat voimakkaasti Hanoi Rocks -vaikutteisia. Levyn musiikki on tyyliltään hard rockia, glam rockia ja rockabillyäkin. "Helsingin Sanomat" kuvaili albumin olevan "arkista ja sympaattista post-Hanoita. Amerikkalaisten apinoijien ja Quireboysin kaltaisten brittibändien rinnalla Suomen miehet ovat cooleja ja kokeneita".
Lindy Boggs

Marie Corinne Morrison Claiborne Boggs eli Lindy Boggs (13. maaliskuuta 1916 Pointe Coupee Parish, Louisiana – 27. heinäkuuta 2013 Chevy Chase, Maryland) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja diplomaatti. Hänen miehensä oli poliitikko Hale Boggs, joka katosi Alaskassa vuonna 1972.
Boggs istui vuosina 1973–1991 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Louisianan 2. vaalipiiristä. Hän toimi vuosina 1997–2001 Bill Clintonin nimittämänä Yhdysvaltain suurlähettiläänä Vatikaanivaltioon.
Boggsin talo kärsi vahinkoja Hurrikaani Katrinan iskettyä New Orleansiin vuonna 2005. Hänelle myönnettiin vuonna 2006 Congressional Distinguished Service Award.
Tyrvään Sanomat

Tyrvään Sanomat oli aiemmin Vammalan talousalueen lehti, nykyisin sen levikkialueeseen kuuluvat Sastamala (ent. Vammala, Äetsä, Mouhijärvi, Suodenniemi ja Kiikoinen) sekä Lavia. Lehden perusti vuonna 1894 Oskari Söderholm (myöh. Vettenranta). "Tyrvään Sanomat" on Suomen vanhin paikallislehti. "Tyrvään Sanomat" kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.
Historia.
Vuosina 1894–1901 "Tyrvään Sanomat" ilmestyi kerran kuussa ja 1901–1910 kahdesti kuussa. Sen jälkeen seurasi pitkä jakso 1910–1967, jolloin lehti ilmestyi kerran viikossa. Vuosina 1967–1977 lehti ilmestyi kahdesti viikossa. Tämän jälkeen lehteä julkaistiin kolmesti viikossa vuoteen 2008 saakka, minkä jälkeen lehti ilmestyi jälleen kahdesti viikossa. Tietokoneladonta otettiin käyttöön vuonna 1974, josta lähtien lehti ilmestyi kahdenkymmenen vuoden ajan broadsheet-koossa. Heinäkuussa 1994 siirryttiin nykyiseen tabloid-kokoon.
Tyrvään Sanomat Oy:n toimitusjohtajana toimi vuodesta 1986 vuoden 2010 keväällä tapahtuneeseen kustannusoikeuksiin myyntiin asti Tapio Rautajoki. "Hallituksen puheenjohtaja oli Kaarlo Rautajoki".
Lehteä julkaisi Tyrvään Sanomat Oy, kunnes 16. huhtikuuta 2010 "Tyrvään Sanomien" ja "Paikallissanomien" kustannusoikeudet osti Alma Media Oyj:hin kuuluva paikallislehtiyhtiö Suomen Paikallissanomat Oy (SPS). 1. kesäkuuta 2010 "Tyrvään Sanomat" ja Laviassa ja osassa vuonna 2009 perustettua Sastamalan kaupunkia eli Mouhijärvellä ja Suodenniemellä ilmestynyt "Paikallissanomat" yhdistettiin yhdeksi lehdeksi, jonka nimenä säilyi "Tyrvään Sanomat". SPS:lle siirtyi myös mainostoimisto Idea-mainos, jonka toiminta sittemmin päättyi.
16. huhtikuuta 2010 alkaen lehden toimitusjohtajana toimi Suomen Paikallissanomat Oy:n toimitusjohtaja Kari Juutilainen, kunnes hänet nimitettiin vuoden 2012 alusta Alma Median maakuntalehdet ja paikallislehdet samaksi yhtiöksi yhdistäneen Alma Aluemedian johtoon. Paikallislehtiryhmää johtaa nyt myyntijohtaja Lassi Välimäki.
Vuoden 2016 alusta lähtien lehti alkoi ilmestyä jälleen kerran viikossa, torstaisin. 
Palkinto.
"Tyrvään Sanomat" valittiin Sanomalehtien liiton Vuoden paikallislehtikilpailussa maan parhaaksi paikallislehdeksi vuosina 2008, 2010 ja 2012 kaksi kertaa viikossa ilmestyvien lehtien sarjassa. Vuonna 2009 ja 2011 lehti saavutti kilpailussa hopeaa. Se on siis tullut palkituksi viitenä vuonna peräkkäin (2008–2012): kultaa, hopeaa, kultaa, hopeaa, kultaa. Lehti on saanut myös muutamia ulkoasupalkintoja näinä vuosina.
 Aiemmin se on ollut ykkösenä myös vuonna 1984. Ilmestyessään kolmipäiväisenä se oli ykkönen vuosina 1986 ja 1987 sekä kolmosena 2003 ja 1996.
Päätoimittajat.
Päätoimittajista Hannes Prusi sai talousneuvoksen ja Antti Prusi kotiseutuneuvoksen arvonimen.
Harry F. Byrd, Jr.

Harry Flood Byrd, Jr. (20. joulukuuta 1914 – 30. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän syntyi Virginiassa ja kuului Yhdysvaltain senaattiin vuosina 1965–1983.
Byrd aloitti Yhdysvaltain demokraattisessa puolueessa, mutta oli vuodesta 1970 lähtien sitoutumaton. Richmondissa sijaitsee hänen mukaansa nimetty Harry Flood Byrd Middle School.
Acorn (yhtye)

Acorn oli suomalainen akustinen popyhtye, jonka Antti Vuorenmaa ja Christa Renwall perustivat vuonna 2005. Acorn yhdisti folkin, bluegrassin ja akustisen kantrin sävyjä popmusiikkiin. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP:nsä "The first songs" vuonna 2006. 
Acornilta on ilmestynyt kolme pitkäsoittoa: "The first album" (Hilland Records 2007) ja "Here &amp; there &amp; back" (Hilland Records 2008) sekä suomenkielinen "Kaivonkatsoja" (Hilland Records 2010).
Antti Vuorenmaa

Antti Vuorenmaa, taiteilijanimeltään Andy Hilland, on helsinkiläinen lauluntekijä, muusikko, laulaja ja musiikkituottaja. Hänen instrumenttejaan ovat kitaran lisäksi amerikkalaiset perinnesoittimet: dobro, mandoliini ja pedal steel. Vuorenmaa aloitti musiikinopinnot 5-vuotiaana klassisella musiikilla pääinstrumenttinaan sello. Nykyään hänet tunnetaan soolotuotantonsa ohella amerikkalaisen rootsmusiikin esittäjänä.
Ura.
Vuorenmaan countrysta, bluegrassista ja amerikkalaisesta songwritingperinteestä ammentava englanninkielinen soololevy Andy Hilland: "Northern Winds" julkaistiin toukokuussa 2019. Hän on julkaissut myös omalla nimellään kaksi suomenkielistä soololevyä. "Päiväkirja" julkaistiin 3. lokakuuta 2012, ja sen tuotti Radio Helsingin toimittaja Uuge Kojola. Singlelohkaisu ”Painuu päivä peltikattojen taa”, jossa vieraili suomalaisen sähkökitaran legenda Esa Pulliainen, nousi vuoden 2012 Radio Suomen 100 soitetuinta -listalle sijalle 58. Se oli myös tunnussävelmänä Ylen minisarjassa "Stalkkeri". Albumin esittely "Helsingin Sanomien" NYT! -liitteessä. Vuorenmaan toinen suomenkielinen albumi "Pohjavirta", joka edustaa suomenkielistä folkrockia, julkaistiin helmikuussa 2014. Se on arvioitu esimerkiksi "Aamulehdessä" 28. heinäkuuta 2014 (Jussi Niemi).
Vuonna 2015 julkaistiin Marko Haaviston ja Antti Vuorenmaan yhteislevy "Kapteeni Kiddin haamu". Levyn nimikappale nousi Radio Suomen viralliselle listalle.
Muita yhtyeitä, joissa Vuorenmaa on mukana, ovat muun muassa Kings Of Moonshine, Mudville 56 sekä country-yhtye Hilland Playboys, joka on vuodesta 2014 lähtien esiintynyt tauotta jokaviikkoisella Hilland Mondays -maanantaiklubilla. Klubi toimii tällä hetkellä Helsingin Juttutuvassa. Vuorenmaa on perustanut maanantaiklubin telecaster- ja fingerstylekitaristi Pauli Halmeen kanssa.
Vuorenmaa on myös säveltänyt ja sanoittanut instrumentaali- ja vokaalimusiikkia lukuisille artisteille (muun muassa Kari Tapiolle ja Mikael Konttiselle), sekä musiikkia mainoksiin ja TV-ohjelmiin, ja on mukana vuonna 2005 perustetussa pienlevy-yhtiössä Hilland Recordsissa.