tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nivan koulu (Kiuruvesi)

Nivan koulu on suomenkielinen, perusopetuksen vuosiluokkien 1–6 koulu Kiuruvedellä Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 357 oppilasta.
Kaupungin ainoa vuosiluokkien 7–9 opetusta antava koulu eli Kiuruveden yläkoulu sijaitsee naapurustossa Nivan koulun itäpuolella. Osa Nivan koulun opetuksesta järjestetään siellä. 
Nivan koulurakennuksen samoin kuin yläkoulunkin on suunnitellut arkkitehti Aarne Timonen (kansakoulurakennus 1958; yhteiskoulu 1950/51).
Rytkyn koulu (Kiuruvesi)

Rytkyn koulu on suomenkielinen, perusopetuksen vuosiluokkien 1–6 koulu Kiuruveden kaupungin lounaisosassa Pohjois-Savossa. Vuonna 2018 koulua kävi yhteensä 42 peruskoulun oppilasta. Tämän lisäksi koulutiloissa annettiin esiopetusta.
Kiuruveden kotiseutumuseo

Kiuruveden kotiseutumuseo on pohjoissavolaisessa Kiuruveden kaupungissa sijaitseva kotiseutumuseo. Museota ylläpitää Kiuruveden kaupunki. Museo esittelee muun muassa savolaisen pihapiirin esineistöineen. Nykyinen museorakennus on entinen lainajyvästö eli pitäjänmakasiini, jossa säilytettiin siemenviljaa katovuosien varalle. Ennen museokäyttöä rakennus toimi Kiuruveden luterilaisen seurakunnan siunauskappelina.
Entinen savupirttiteemainen museo paloi 14. huhtikuuta 1973, jolloin tuhoutui noin 4500 esinettä.
 Tuhoutuneiden tilalle kerättiin esineitä mm. "Museoralliksi" kutsutussa keräyskampanjassa.
Ensimmäinen kotiseutumuseo Männistönmäen kalliolla.
Kiuruveden ensimmäinen kotiseutumuseo perustettiin mm. Kotiseutuyhdistyksen aloitteesta Museonmäki-nimen saaneelle alueelle, jonne siirrettiin vuonna 1860 rakennettu savupirtti Sulkavan kylästä vuonna 1944. Savupirtin ohella alueella oli luhtiaitta ja tuulimylly.
Keskeinen hahmo kotiseutumuseon toiminnassa oli Museo-Paavona tunnettu kotiseutuvaikuttaja Paavo Ruotsalainen (1892-1977), jonka keräämä ja lahjoittama esineistö kuului ensimmäisen museon kokoelmiin. Ruotsalainen myös hoiti museota.
Vanhan museon palon jälkeen museotoiminta siirtyi yhdistyspohjalta kunnalliseksi. Nykyinen museorakennus saatiin lahjoituksena seurakunnalta ja museon perustamisesta päätettiin kotiseutu- ja kulttuurilautakunnassa vuonna 1975.
Primera Divisiónin kausi 2019–2020

Primera Divisiónin kausi 2019–2020 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 89. kausi. Kausi alkoi 16. elokuuta 2019 ja päättyi 19. heinäkuuta 2020. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Barcelona. Edellisellä kaudella pudonneiden Rayo Vallecanon, Huescan ja Gironan tilalle nousivat Osasuna, Granada ja Mallorca, joista kaikki ovat pelanneet maan pääsarjassa myös aikaisemmin seurahistoriansa aikana.
19. huhtikuuta 2019 Puma julkaisi aloittavansa yhteistyön La Ligan kanssa ja valmistavansa ottelupallot maan molempiin ammattilaissarjoihin. Tämä samalla päätti La Ligan ja Niken välisen 23 vuotta kestäneen yhteistyön.
12. maaliskuuta 2020 maan pääsarja ja toiseksi korkein sarjataso Segunda División päätettiin keskeyttää ainakin kahden viikon ajaksi koronaviruspandemian levittäydyttyä kovalla vauhdilla Espanjassa. Myöhemmin 23. maaliskuuta sarjatasot päätettiin keskeyttää kokonaan. Tilanteen rauhoituttua kautta päätettiin jatkaa ja jäljellä olevat ottelut pelattiin 11. kesäkuuta – 19. heinäkuuta 2020 välisenä aikana. Kaikki jäljellä olevat ottelut pelataan ilman yleisöä.
Joukkueet.
Nousu ja putoaminen.
Sarjakaudelle osallistui yhteensä 20 joukkuetta, joista 17 olivat mukana myös edellisellä kaudella sekä lisäksi kolme uutta joukkuetta nousi mukaan alemmalta sarjatasolta Segunda Divisiónista. Alemmalta sarjaltatasolta voittaja nousee maan pääsarjaan seuraavaksi kaudeksi yhdessä sarjassa toiseksi tulleen kanssa. Kolmas nousijajoukkue ratkaistaan sijoille 3–6 tulleiden joukkueiden välillä playoff-menetelmällä. Kauden päätteeksi pääsarjan kolme heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoavat Segunda Divisióniin.
Tuomarit.
Kaudelle 2019–2020 nimettiin 20 erotuomaria. Valentín Pizarro Gómez ja César Soto Grado nousivat ensimmäistä kertaa tuomitsemaan pääsarjatasolle. Kokenein päätuomareiden joukosta on Antonio Mateu Lahoz, jolle kuluva kausi on uran 12. Kauden päätteeksi urheilulehti "Marca" myöntää parhaiten suoriutuneelle erotuomarille Guruceta-palkinnon. Edelliskauteen tuomariuransa päättivät Alberto Undiano Mallenco ja Ignacio Iglesias Villanueva.
Tilastot ja palkinnot.
Pichichi-palkinto.
Uutislehti "Marca" myöntää Pichichi-palkinnon pelaajalle, joka tekee eniten maaleja kauden aikana.
Zamora-palkinto.
Urheilulehti Marca myöntää Zamora-palkinnon kauden parhaalle maalivahdille. Palkinnon voittavan maalivahdin tulee pelata kuitenkin kaudella vähintään 28 ottelua, joista jokaisessa vähintään 60 minuutin ajan.
Zarra-palkinto.
Uutislehti "Marca" myöntää Zarra-palkinnon kauden parhaalle espanjalaiselle maalintekijälle.
Lytkin

Lytkin on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bactris jamaicana

Bactris jamaicana on persikkapalmujen ("Bactris") sukuun kuuluva puu. Kasvi on kotoisin Jamaikalta.
Lännetär (loitsuhahmo)

Lännetär esiintyy Elias Lönnrotin toimittamassa "Suomen kansan muinaisia loitsurunoja" -julkaisussa (s. 320, 2:9). Sen toisinnossa mainitaan Lemmetär, joka on kansanomainen. "Lännen tyttäret" kuitenkin tavataan "Pohjoisen poikien" kertosanana, samoin "Lännen vaimo" "Pohjolan emännän" mainesanana. Toisinaan on "Lännen neito" joutunut "Idän tytön" ja "Etelättären" eli "Suvettaren" yhteyteen, jotka ovat Neitsyt Marian nimityksiä. Kirouksen käsitettiin tulevan Pohjoisesta ja Jumalan avun idästä. Etelä on aina hyvällä puolella, kun taas länsi näkyy kallistuvan kahtaanne.
Institut fondamental d’Afrique noire

Institut fondamental d’Afrique noire Cheikh Anta Diop (IFAN Cheikh Anta Diop) on Senegalin Dakarissa toimiva tieteellinen tutkimuslaitos. Sen edeltäjä oli vuonna 1936 perustettu "Institut français d’Afrique noire" (IFAN).
Ranskan mustan Afrikan instituutti IFAN oli yksi Länsi-Afrikan ensimmäisistä tieteellisistä tutkimuslaitoksista. Sen tehtävänä oli siirtomaiden historian, kielten ja yhteiskunnan tutkimus. Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööri perusti IFAN:in vuonna 1936 ja se aloitti toimintansa vuonna 1938. Dakarissa toimineella instituutilla oli toisen maailmansodan jälkeen perustetut tutkimuskeskeskukset Saint-Louisissa, Abidjanissa, Bamakossa, Cotonoussa, Niameyssa ja Ouagadougoussa. Sen yhteydessä toimivat myös Doualan ja Lomén tutkimuskeskukset. IFAN:illa oli tutkimusasemat Atarissa, Diafarabéssa ja Mont-Nimbassa. Henkilöstö koostui aluksi etupäässä valkoisista Ranskan kansalaisista, mutta heidän joukossaan oli myös ensimmäisiä afrikkalaisia kuten kansatieteilijä Amadou Hampâté Bâ.
Siirtomaiden itsenäistyessä IFAN:ista tuli osa Dakarin yliopistoa vuonna 1960 ja sen tutkimuskeskukset saivat autonomisen aseman. Vuonna 1966 laitoksesta tuli Mustan Afrikan perustutkimusinstituutti IFAN, joka nimettiin sen entisen tutkijan Cheikh Anta Diopin mukaan vuonna 1986.
IFAN:in tehtäviä ovat mustaa Afrikkaa ja erityisesti Länsi-Afrikkaa koskeva tieteellinen tutkimustyö ja sen tulosten julkaisu, laitoksen museoiden, arkiston ja kirjaston ylläpito sekä yhteiskunnallinen ja kansainvälinen toiminta. Se koostuu humanistisesta, kielten ja kulttuurien, eläintieteellisestä sekä kasvitieteen ja geologian osastoista. Tietopalvelun lisäksi instituutin yhteydessä toimivat Théodore Monodin afrikkalaisen taiteen museo, Goréen historiallinen museo ja merimuseo.
Laitoksen johtajina ovat toimineet:
John Loudon McAdam

John Loudon McAdam (1756–1836) oli skotlantilainen teiden ja katujen ylitarkastaja. Hän keksi nimensä saaneen teiden ja katujen pinnoitusmenetelmän eli makadamoinnin. Keksintönsä hän esitteli julkaisuissaan "On the Scientific repair and preservation of public roads" ja "On the present state of road making".
Makadamointi

Makadamointi on skotlantilaisen insinöörin John Loudon McAdamin kehittämä tienrakennusmenetelmä. Tien pinnalle levitetään ensin kerros soraa ja kiviäkin, jos pohja on hyvin huono, tämän päälle 15 senttimetrin paksuinen kerros tasasuuruisia 5,5 senttimetrin kokoisia graniitin taikka muiden kovien kivilajien palasia, jotka raskaalla jyrällä, tavallisesti höyryjyrällä, puristetaan niin lujaan, että tien kuperalle pinnalle muodostuu kokoon kiilautuneista kivisirpaleista kestävä holvi. Jyrättäessä ei kivien joukkoon panna hiekkaa, vaan niitä ainoastaan kastellaan usein ja vain tien pinnalle levitetään ohut hiekkakerros.
Maanteiden peitteenä makadami on hyvä, ja kaupungeissakin sitä käytettiin aikoinaan vähäliikenteisissä ja syrjäisissä osissa halpuutensa vuoksi, mutta vilkasliikenteisillä teillä se tulee kuoppaiseksi. Makadamin pahimpia vikoja on se, että se itse samoin kuin sen pinnalle levitetty hiekka kuluu hienoksi jauhoksi, joka tuulella pölyää. Autojen tultua käyttöön teiden pölyämistä alettiin ehkäistä kastelemalla niitä jäteöljyllä tai halvoilla öljyillä. Myös erityistä tervamakadamia valmistetaan
Bình Xuyên

Bình Xuyên oli Ranskan Indokiinassa ja Etelä-Vietnamissa toiminut rikollisjärjestö. Järjestöstä tuli toisen maailmansodan jälkeen huomattava poliittinen tekijä omine yksityisarmeijoineen. Se auttoi ensin Việt Minhiä ja sittemmin ranskalaista hallintoa. Välirikko Etelä-Vietnamin presidentti Ngô Đình Diệmin kanssa johti ankariin taisteluihin Saigonissa ja lopulta järjestön toiminnan lakkauttamiseen.
Historia.
Bình Xuyên sai alkunsa 1920-luvun alkupuolella. Sen jäsenistö koostui toisiinsa vai löyhästi liittyneistä joukoista merirosvoja ja muita rikollisia. Eri järjestöihin kuului noin 200 300 henkilöä ja niiden jäsenet toteuttivat esimerkiksi laivojen kaappauksia ja sieppauksia. Sen päätutkikohta sijaitsi Chợ Lớn (usein vain "Cholon") kaupunginosa Saigonissa. Järjestön johtaja Lê Văn Viễn (salanimeltään "Bảy Viễn") kehitti liikkeestä edelleen huomattavan poliittisen tekijän Vietnamissa toisen maailmansodan jälkeen. Järjestö liittoui Việt Minhin kanssa. Bình Xuyênin jäsenet syyllistyivät esimerkiksi noin 150 ranskalaisen tai euraasialaisen siviilin joukkomurhaan Saigonissa 15. syyskuuta 1945.
Bình Xuyên hylkäsi liittonsa Việt Minhin kanssa vuonna 1947. Sen sijaan se alkoi tukeutua ranskalaiseen siirtomaahallintoon. Vastineesta esimerkiksi sotilaallisesta, taloudellisesta ja poliittisesta tuesta hallinnolle Bình Xuyên sai suojelusta valtiolta. Valtion tuella järjestö otti haltuunsa suurimman osan maan uhkapeleleaamisen ja prostituution, minkä lisäksi se harjoitti rahanpesua. 1950-luvun alkuun tullessa järjestö oli myös värvännyt noin 40 000:n henkilön yksityisen armeijan.
Hallinnon ja Bình Xuyênin välit rikkoutuivat Ngô Đình Diệmin noustessa valtaan Etelä-Vietnamissa vuonna 1955. Ngô Đình Diệm aloitti oman valtansa pönkittämisen iskien mahdollisia uhkia vastaan. Bình Xuyêniä ja Lê Văn Viễniä hän vaati poistumaan Saigonista yksityisarmeijoineen. Kun tähän ei suostuttu 27. huhtikuuta alkoivat veriseksi osoittautuneet taistelut Saigonissa Bình Xuyênin ja Etelä-Vietnamin armeijan välillä. Lopulta noin kuukauden kestäneiden taistelujen jälkeen Bình Xuyênin joukot oli isketty hajalle. Noin 500 henkilöä oli kuollut ja 25 000 oli jäänyt kodittomaksi. Lê Văn Viễn pakeni Ranskaan mukana huomattava omaisuutensa. Bình Xuyênin toiminta loppui ja osa sen jäsenistä liittyi sittemmin vietkongin riveihin.
Henri Büsser

Paul-Henri Büsser (16. tammikuuta 1872 Toulouse – 30. joulukuuta 1973 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja.
Büsser aloitti opintonsa École Niedermeyerissä ja jatkoi niitä vuodesta 1889 Pariisin konservatoriossa. Häntä opettivat Ernest Guiraud, Charles Gounod, César Franck ja Jules Massenet. Gounod'n tukemana Büsser sai Saint-Cloudissa vuonna 1892 urkurinpaikan, jossa työskenteli vuoteen 1921. Vuonna 1893 Büsser pääsi toiselle sijalle Prix de Rome -valinnoissa kantaatilla "Antigone". Pian tämän jälkeen hän pääsi Opéra-Comiquen kuoronjohtajaksi, jona toimi esimerkiksi "Pelléas et Mélisanden" ensimmäisen esityskauden (1902) tuotannoissa. Teoksen säveltäjä Claude Debussy ystävystyi pian Büsserin kanssa, ja Debussyn varhaistuotantoon kuuluva "Petite Suite" on esitetty usein Büsserin orkestroimana versiona.
Vuonna 1905 Büsser pääsi pääkapellimestariksi Pariisin oopperaan, jona toimi, kunnes joutui eroamaan poliittisista syistä vuonna 1939. Kahden kauden ajan hän toimi tämän jälkeen Opéra-Comiquen musiikillisena johtajana, jonka tehtäviä jatkoi taas toisen maailmansodan päätyttyä vuoteen 1951 saakka. Büsser opetti Pariisin konservatoriossa vuodesta 1904 ja toimi siellä professorina vuosina 1931–1948. Hän meni vuonna 1958 naimisiin sopraano Yvonne Gallin kanssa. Büsser sai Kunnialegioonan suurupseerin arvon vuonna 1962. Hän oli lisäksi Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1938.
Büsser teki suuren määrän sovituksia muiden säveltäjien teoksista. Hän on pysynyt tunnetuimpana Ranskassa, mutta jotkin hänen teoksistaan (esimerkiksi "Le messe de Domrèmy á la gloire de Ste Jeanne d'Arc" neljälle trumpetille, kuoroille ja uruille, 1949) ovat saaneet kansainvälistäkin huomiota osakseen. Büsser viimeisteli Georges Bizet'n keskeneräisen "Ivan IV" -oopperan.
Amis du rassemblement populaire du Soudan français

Les Amis du rassemblement populaire du Soudan français (ARP) oli Ranskan kansanrintamahallituksen kannattajien järjestö Ranskan Sudanissa 1930-luvun lopulla.
Koulutarkastaja Charles Grosin johtamat sosialistit ja kommunistit perustivat ARP:n huhtikuussa 1937. Sen jäsenet olivat aluksi kaikki siirtomaahallinnossa työskenteleviä Ranskan kansalaisia. Johtokuntaan valittiin kaksi afrikkalaista Isaac Diop ja Makane Macoumba, jotka olivat ilmeisesti Senegalin neljän kunnan kansalaisia. Jälkimmäisen korvasi toukokuussa 1938 ensimmäinen ei-kansalainen Modibo Keïta. Järjestö julkaisi "Le Soudan" -lehteä.
Siirtomaahallinto ja ARP perustivat helmikuussa 1938 Bamakoon ”kansantalon” "Maison de peuple", joka antoi tilat ja muodosti yhdyssiteen Art et travailin ja Foyer du Soudanin kaltaisille kansalaisjärjestölle. Hallinto käytti ARP:tä välineenä, joka valvoi ettei afrikkalaisen eliitin yhteistoiminta saanut poliittista sisältöä. Järjestöt lakkasivat Vichyn hallituksen aikana, mutta ne muodostivat perustan toisen maailmansodan jälkeen syntyneelle Sudanin liitto -puolueelle.
Västäräkki (rakennus)

Västäräkki on Riihimäellä sijaitseva kivinen asuin- ja liikerakennus. Se on Riihimäen toiseksi vanhin kivitalo. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Eino Forsman ja se on valmistunut 1926.
Rakennuksen ylimmät kerrokset ovat asuinkäytössä, kun taas pohjakerroksessa on liiketiloja. Västäräkissä toimii pubi Pub Irlannin setteri.
Brenda

Brenda on naisen etunimi. Se on feminiininen vastine muinaisnorjalaiselle miehennimelle "Brand", joka merkitsee ’miekkaa’. Toisaalta Brenda voidaan tulkita myös irlantilaisen Brendan-pyhimysnimen pariksi.
Brenda-nimi kulkeutui ilmeisesti viikinkien mukana Shetlandinsaarille, mistä se 1800-luvulla levisi Ison-Britannian saarelle. Nimen yleistymiseen vaikutti kirjailija Walter Scottin romaani "The Pirate" (1821), jonka tapahtumat sijoittuvat Shetlantiin. 
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Brenda on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä 117 naisella. Brendalla ei ole nimipäivää almanakassa, mutta koirien nimipäiväluettelossa Brendan nimipäivä on 15. maaliskuuta.
Lasse Terho

Lasse Kullervo Terho (25. syyskuuta 1920 Kotka – 4. joulukuuta 2006 Helsinki) oli satamajohtaja ja Satamaliiton toimitusjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa satamaneuvoksen arvonimen, vuonna 1985. 
Henkilöhistoria.
Lasse Terhon vanhemmat olivat vaakamestari Joel Erhard Terho, entinen Törnqvist, ja Ester Sundberg. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli Nelly Kyllikki Pitkänen, o.s. Ahonen. Terho tuli ylioppilaaksi Kotkan lyseosta 1939 ja valmistui ekonomiksi 1945. Hän oli Merihuolto Oy:n huolitsija Kotkassa 1947–1954, Kotkan kaupungin satamakamreeri 1954–1966, Helsingin sataman varastoimis- ja laiturihuolto-osaston johtaja 1966–1967 ja Kotkan kaupungin satamajohtaja vuodesta 1967. Kotkassa hän vaikutti vahvasti Hietasen rakentamiseen ja toimi ahtausteknillisen opiston opettajana 1956–1962 ja teknillisen koulun opettajana 1964–1966. Terho oli 1960- ja 1970-luvulla YK:n asiantuntija Kongossa, Algeriassa ja Genevessä. Satamaliiton toimitusjohtajaksi hän tuli 1975 ja jäi tehtävästä eläkkeelle 1983. Vielä eläkkeellä ollessaan hän osallistui satamien kehittämiseen Tansaniassa ja Portugalissa. 
Talvisotaan Terho osallistui vapaaehtoisena, toimien kranaatinheittimen apusuuntaajana. Jatkosodassa hän toimi joukkueenjohtajana, ensin välirauhan aikana toukokuussa 1941 vänrikiksi ylennettynä ja lokakuusta 1942 luutnanttina. Reservin kapteeniluutnantiksi Terho ylennettiin 1980.
Kokõ oja

Kokõ oja tai myös Kokle jõgi on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa virtaava oja, joka on 11 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivujoki.
Joen kulku.
Kokõ oja alkaa Karsten kylssä pelto-ojana, jonka alku on nopeasti putoava ja lähes suoraksi kaivettu peloalueen johtouoma. Se katoaa 2,5 kilometrin jälkeen metsämaalle, jolloin se on jo pudonnut 31 metriä alemmaksi. Ojan alkuosan kaltevuus on siten 12,4 metriä kilometrille. Metsätaipaleella siihen yhtyy lännestä tuleva Kirka oja ja pian se putoaa laaksoon, jota kutsutaan nimellä Suur Maruorg. Laakso yhtyy kohtisuoraan koillis-luounas-suuntaiseen laaksoon, jota pitkin Kokõ oja alkaa jatkossa seuraamaan. Käännöksessä siihen yhtyy lyhyt Perätsjärve oja, joka alkaa Perätsjärvestä. Oja on metsätaipaleen tällä välillä pudonnut 28 metriä lisää. Loppumatkalla kaltevuutta on enää nimeksi ja kahden kilometrin päässä sijaitsevan Mudsina järven vedenpinta on kolme metriä alempana. Kokõ oja jatkaa järven eteläpäästä matkaa ja kääntyy kohti kaakkoa. Oja on täällä padottu Kurvitsa järveksi, josta on enää 600 metriä Võhandu jõgeen.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Valuma-alue.
Kokõ ojan valuma-alueen pinta-ala on 23,3 neliökilometriä ja kun pinta-ala jaetaan joen pituudella 10,7 kilometriä, saadaan keskimääräiseksi leveydeksi 2,2 kilometriä. Saatu leveysarvo on pieni ja sivu-uomat ovatkin lyhyitä tai ne virtaavat pääuoman suuntaisina. Yli puolet valuma-alueesta on metsämaata. Ojan valuma-alue rajautuu itäpuolella pääuomaansa Võhandu jõgeen. Länsipuolella se rajautuu Pühäjõen valuma-alueeseen. Valuma-alueen pohjoisosissa saavutaan Otepään ylängölle, joka on vedenjakajaseutua Emäjoen valuma-alueeseen päin.
Sivu-uomia ja järviä.
Kokõ ojan alin sivu-uoma on Tirgutaja kraavi, joka laskee pääuomassa sijaitsevaan Mudsina järveen. Se alkaa Palojärvestä ja se on noin 2,3 kilometrin mittainen. Mudsinaan laskee myös viereisen Kõvvõrjärven laskuoja, jonka valuma-alueella sijaitsee pieni Linajärv. Kokõ ojan jokilaakson pohjoispäässä siihen yhtyy Perätsjärve oja, jonka valuma-alueella ovat Perätsjärv ja Väikene Perätsjärv. Edellä mainittu Kirka oja on noin 3,5 kilometriä pitkä. Sen valuma-alueella sijaitsee vain pieniä lampia. Kokõ ojan alajuoksulla sijaitsee Kurvitsa järv, jossa on ennen toiminut vesimylly.
Luontoarvoja.
Oja on kirkasvesinen ja vain vähän orgaanista ainesta sisältävä virtavesi.
Hallintoalue.
Kokõ oja kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE1003200.
Fritz Reiner

Fritz Reiner (; 19. joulukuuta 1888 Budapest – 15. marraskuuta 1963 New York) oli unkarilaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.
Reiner opiskeli Budapestin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja toimi vuosina 1914–1921 Dresdenin kuninkaallisen oopperan kapellimestarina. Yhdysvalloissa hänen ensimmäinen asemansa oli Cincinnatin (Ohio) sinfoniaorkesterin johtotehtävä vuosina 1922–1931. Vuosina 1931–1941 hän johti Curtis Institute of Musicin oopperan ja orkesterimusiikin laitoksia Philadelphiassa. Hän toimi musiikillisena johtajana Pittsburghin sinfoniaorkesterissa vuosina 1938–1948, Metropolitan-oopperassa 1948–1953 ja Chicagon sinfoniaorkesterissa 1953–1962. Vuonna 1960 Reiner sai Grammy-palkinnon Béla Bartókin teoksen "Musiikkia jousille, lyömäsoittimille ja celestalle" esityksestä.
Reiner oli kolmesti naimisissa.
Seututie 380

Seututie 380 on tie, joka kulkee valtatieltä 13 Iitiästä Lemin kirkonkylän kautta takaisin valtatielle 13 Huttulaan. Tie on kokonaan päällystetty ja se muodostaa pääasiallisen yhteyden Lemiltä niin Lappeenrannan kuin Mikkelinkin suuntiin.
Tyyne Luoma

Tyyne Maria Luoma (30. tammikuuta 1893 Kauvatsa – 26. tammikuuta 1970 Helsinki) oli sairaanhoitaja, terveydenhoitaja, järjestötyöntekijä, opistonjohtaja ja lääkintöhallituksen asiantuntija, joka sai ensimmäisenä Suomessa terveydenhuoltoneuvoksen arvonimen, vuonna 1961.
Henkilöhistoria.
Tyyne Luoman vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Johan Jakob Luoma ja Liisa Sofia Rimmi. Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1914 ja valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1917. Terveyssisareksi hän pätevöityi Yhdysvalloissa vuonna 1924. Luoma työskenteli ensin useissa eri sairaaloissa ja sitten Suomen sairaanhoitajatarliiton palveluksessa vuoteen 1931, Valtion terveydenhoito-opiston johtajana vuoteen 1945 ja lääkintöhallituksen tarkastajana vuoteen 1960. Hänellä oli myös useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Florence Nightingale -mitalin Luoma sai ansioistaan vuonna 1951 kansainväliseltä Punaiselta Ristiltä.
Hermann Grassmann

Hermann Günther Grassmann (, 15. huhtikuuta 1809 Szczecin, Preussi – 26. syyskuuta 1877, Szczecin) oli saksalainen yleisnero, joka tunnettiin elinaikanaan lähinnä kielitieteilijänä mutta nykyisin ennemminkin matemaatikkona. Hänen matemaattisia tuloksiaan ei huomioitu laajalti ennen kuin elinaikansa loppupuolella, jolloin Grassmann oli jo luopunut matematiikan tutkimuksesta ja keskittynyt lähinnä Sanskritin tutkimiseen. Hän oli eräs vektorianalyysin kehittäjä. Hän tutki myös fysiikkaa – josta lähinnä akustiikkaa, optiikkaa ja värioppia – kasvitiedettä ja mineralogiaa sekä toimi julkaisijana.
Hän keksi Grassmannin luvut, jotka ovat ei-kommutatiivisia. Hänen mukaansa on nimetty Grassmannin monisto, joka on eräs topologinen avaruus. 
Grassmann esitti vuonna 1853 teorian värien sekoittumisesta. Värinäön metameriaa kuvaavat algebralliset lait tunnetaan hänen mukaansa nimellä Grassmannin lait.
Seututie 378

Seututie 378 on tie, joka kulkee Luumäen keskustaajamasta Taavetista valtatieltä 6 Savitaipaleelle valtatielle 13. Tie on kokonaan päällystetty ja 32 kilometriä pitkä.
König

König, Koenig tai Kœnig on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Muita merkityksiä:
Katsuyama

Katsuyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Kuzuryūjoen varrella. Kaupunki on rakentunut Ōnon altaan pohjoisreunalle ja sitä ympäröivät Ryōhakuvuoret. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Katsuyamassa on 22 713 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 253,88 neliökilometriä.
Katsuyama alkoi kehittyä linnanaluskaupunkina 1500-luvun lopulla. Edo-kaudella vuodesta 1691 lähtien se oli Katsuyaman daimiokunnan pääkaupunki Ogasawara-klaanin hallinnassa. Nykyisen kaupungin kaakkoisosassa sijaitseva Heisenji Hakusan-jinja on kuitenkin perustettu jo Nara-kaudella: se on historiallisesti merkittävä Hakuvuoren palvonnan keskus, joka joutui Ikkō-ikki-liikkeen tuhoamaksi vuonna 1574. Meiji-kaudella kaupunkiin syntyi tekstiiliteollisuutta, joka on nykyisinkin merkittävä elinkeino. Kaupunkioikeudet Katsuyama sai vuonna 1954, kun Katsuyaman maaseutukaupunkiin liitettiin kahdeksan kyläkuntaa.
Katsuyaman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Heisenji Hakusan-jinjan pyhäkön jäljellä oleva osa puutarhoineen. Katsuyamasta on löydetty eniten dinosaurusten fossiileita Japanissa, ja kaupungissa toimiikin Fukuin prefektuurin dinosaurusmuseo. Kaupunki tunnetaan myös Katsuyama sagichō -festivaalistaan, joka järjestetään joka helmikuu. Matkailijoita kaupunkiin tuovat myös laskettelukeskukset. Osa kaupungin alueesta kuuluu Hakuvuoren kansallispuistoon. Katsuyamaa palvelee Echizen-rautateiden Katsuyama-Eiheiji-linja.
Riitta-Mari Vuorenmaa

Riitta-Mari Hannele Vuorenmaa (o.s. Murtoniemi, ent. Vainio, s. 3. maaliskuuta 1966 Myrskylä) on suomalainen haulikkoampuja.
Vuorenmaa sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 kaksoistrapissa viidenneksi. Hän saavutti kaksoistrapissa MM-pronssia Limassa 1997 sekä kaksoistrapin joukkuekilpailussa MM-hopeaa Fagnano Olonassa 1994 ja MM-pronssia Tampereella 1999. Hän voitti kaksoistrapin Euroopan-mestaruuden 1995 ja sai EM-hopeaa 1994. 
Vuorenmaa voitti kaksoistrapin maailmancupkilpailun Suhlissa ja Atlantassa 1996, sijoittui toiseksi Nikosiassa 1994 ja Soulissa 1995 sekä kolmanneksi Chibassa 1995.
Suomen ampumaurheiluliitto valitsi Vuorenmaan vuoden ampumaurheilijaksi 1995 ja 1996.
Frank Connah

Frank Arthur Connah (1884 Warrington – 20. joulukuuta 1954 St Asaph) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Arthur Law

Arthur A. Law oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Lontoon kesäolympialaisissa 1908 Walesin joukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia.
Palojärv (Kanepi)

Palojärv (myös "Kanepi Palojärv, Kanepi Palujärv, Kooraste Palujärv") on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järvi on 670 metriä pitkä, 165 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Se sijaitsee Hinon kylän länsipuolella, metsäisessä loivassa painaumassa koillis-lounas-suuntisena järvenä, joka on lähes tasalevyinen. Painauma muodostaa saman suuntaisen "laakson", jossa tulo- ja laskuojat virtaavat. Järven lounaispäässä on järven rannat soistuneet. Järvi on saareton ja asumaton. Sen pohjoisrantaan tulee pohjoisesta tie.
Luontoarvoja.
Vuoden 1977 Viron järviä käsittelevässä julkaisussa ilmoitettiin järvessä kasvavan 14 vesikasvilajia, mutta sen kalasto oli luokiteltu heikoksi. Järvessä eli sen mukaan ruutana ja suutari.
Vesistösuhteita.
Palojärv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa järven kaksikilometrinen lasku-uoma Tirgutaja kraav on Kokõ ojan sivuhaara ja joka laskee Mudsina järveen. Järveen tulee vain lyhyt suo-oja koillisesta, jossa on pieni lampimainen kosteikko. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Kurvitsa järv

Kurvitsa järv (myös "Kurvitsa veskijärv") on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnassa sijaitseva padottu järviallas. Virolainen sana "veski" tai "vesiveski" tarkoittaa myllyä tai vesimyllyä.
Maantietoa.
Järvi on 480 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se on muodostunut padon taakse Kokõ ojan laaksoon ja toimii käyttöveden lähteenä kolmelle talolle. Järven ympäristö on peltomaata, mutta sen vesi on kokonaan peräisin Kokõ ojasta. Padon ylitse kulkee myös kylätie.
Vesistösuhteita.
Kurvitsa järv kuuluu Kokõ ojan valuma-alueeseen, sillä se on muodostunut ojan alajuoksulle sen patoamisesta. Tästä johtuen ojan ja järven valuma-alue on pinta-alaltaan sama 23,3 neliökilometriä . Kokõ oja on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Henry Nielsen (juoksija)

Holger Henry Nielsen (2. lokakuuta 1910 Nørresundby – 18. marraskuuta 1969 Hillerød) oli tanskalainen keskimatkojen ja pitkien matkojen juoksija. Nielsen saavutti 3 000 metrin maailmanennätyksen vuonna 1934 ja piti sitä vuoteen 1936. Vuoden 1934 EM-kisoissa Torinossa hän sijoittui kolmanneksi 10 000 metrillä.
Henry Nielsen kasvoi Nørresundbyssä lähellä Aalborgia. Hän aloitti juoksu-uransa 1920-luvun lopulla, ja sitä varten hän kävi silloisessa kestävyysjuoksun maallimaassa Suomessa vuosina 1929 ja 1930 saamassa oppia harjoitteluunsa. Suomessa hänelle valmennusoppeja antoi erityisesti maratoonarina tunnettu Armas Toivonen. Ensimmäisen Tanskan mestaruutensa hän saavutti 1930 5 000 metrillä. Samana vuonna kööpenhaminalainen päivälehti "Politiken" antoi hänelle perustamansa ja vuosittain myönnettävän "Årets Fund" -palkinnon. Hän saavutti urallaan vuosina 1930-1938 kaikkiaan yhdeksän Tanskan mestaruutta, joista 1 500 metrillä yhden, viisi 5 000 metrillä ja kaksi 10 000 metrillä. Lisäksi yksi mestaruus tuli maastosta.
Henry Nielsen oli parhaimmillaan maailmantilastossa 10 000 metrillä kolmas tuloksella 31.13,3, jonka hän juoksi elokuussa 1933 Kööpenhaminassa. Saman vuoden 5 000 metrin tulos oikeutti yhdeksänteen sijaan maailmantilastossa. Hän saavutti ensimmäisenä tanskalaisjuoksijana maailmanennätyksen, kun hän juoksi Tukholman olympiastadionilla 24. heinäkuuta 1934 3 000 metrillä ajan 8.18,3, jolla hän paransi Puolan Janusz Kusocińskin kaksi vuotta vanhaa ME:tä. Nielsen sai pitää ennätystään runsaat kaksi vuotta, sillä Suomen Gunnar Höckert 5 000 metrin Berliinin olympiavoittonsa jälkeen paransi 3 000 metrin ennätystä 16. syyskuuta 1936 Tukholmassa 3,6 sekunnilla.
Hän saavutti yhden kansainvälisen mitalisijoituksen, kun hän oli Torinon vuoden 1934 EM-kisoissa 10 000 metrillä kolmas suomalaisten Ilmari Salmisen ja Arvo Askolan jäljessä ja hävisi heille noin 25 sekunttia. Nielsen osallistui vuoden 1936 Berliinin olympialaisiin 5 000 metrillä, mutta karsiutui jo karsintaerässään loppukilpailusta.
Henry Nielsen leimautui ammattilaiseksi Tanskan yleisurheiluliiton julistaessa hänet syksyllä 1936 18 kuukauden karanteeniin rahan vastaanottamisesta. Hänet julistettiin toistamiseen ammattilaiseksi 18. kesäkuuta 1939. Sen jälkeen hän oli siirtymässä Saksaan valmentajaksi, mutta asia raukesi toisen maailmansodan syttymisen vuoksi.
Egyptinarabiankielinen Wikipedia

Egyptinarabiankielinen Wikipedia on Wikipedian egyptinarabiankielinen versio. Sen perustamista ehdotettiin Wikimedian Meta-wikissä 30. maaliskuuta 2008. Egyptinarabiankielinen Wikipedia luotiin Wikimedia Hautomoon kehittymään 2. huhtikuuta 2008. Virallisesti se perustettiin 24. marraskuuta 2008. Egyptinarabiankielisessä Wikipediassa on tällä hetkellä noin 914 000 (14.7.2020) artikkelia ja se on artikkelimäärältään 11. suurin (14.7.2020).
Egyptinarabiankielistä Wikipediaa muokkaa joka kuukausi keskimäärin 132 eri käyttäjätunnusta. Päivittäin sitä muokkasi vuonna 2019 keskimäärin kahdeksan käyttäjätunnusta, mikä oli 26 prosenttia vuoden 2018 keskiarvoa enemmän. Vuonna 2019 egyptinarabiankieliseen Wikipediaan luotiin 19 785 uutta artikkelia.
Johan Ivarsson

Johan Ivarsson (s. 6. heinäkuuta 1995 Höör, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja. 
Ura.
Seuraura.
Ivarsson on Frosta HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Malmö Redhawksiin. Ivarsson debytoi seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa kaudella 2014–2015, jolloin hän pelasi siellä 38 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2 ja yhdeksän SHL:n nousukarsintasarjan ottelua ilman tehopisteitä. Redhawksin kausi päättyi sarjanousuun. Ivarsson pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua lainalla sarjatasoa alempana Hockeyettan-joukkue IK Panternissa. Hän edusti myös Redhawksin J20-junioreita Junior Club World Cupissa Huhtikuussa 2015 hän teki Redhawksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Ivarsson teki Malmö Redhawksissa SHL-debyyttinsä kauden 2015–2016 avauskierroksella 17. syyskuuta 2015 vieraissa Brynäs IF:ää vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13 minuuttia. Ivarsson sai myös syöttöpisteen Mattias Perssonin tekemään Redhawksin kauden avausmaaliin ja hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn. SHL-uransa avausmaalin Ivarsson teki 20. helmikuuta 2016 vieraissa Färjestad BK:ta vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 46 runkosarjaottelussa tehot 2+8=10. Ivarsson pelasi kauden aikana myös kuusi Allsvenskan-ottelua lainalla IK Panternissa, joka oli edellisenä keväänä noussut sarjaan. Kaudesta 2016–2017 hän pelasi yli puolet lainalla Panternissa. Ivarsson pelasi SHL:ssä 21 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua.
Kaudeksi 2017–2018 Ivarsson teki IK Panternin Allsvenskan-joukkueen kanssa. Vuoden 2018 vaihteessa hän palasi kuitenkin SHL:ään ja siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Färjestad BK:hon. Tammikuussa 2018 Ivarsson teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Marraskuussa hänen sopimustaan jatkettiin jälleen vuodella kevääseen 2019 saakka.
Ivarsson siirtyi kaudeksi 2020–2021 vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuraan. Hän jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Aleksi Anttalaisen kanssa lukemalla +3. Ivarsson voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kesäkuussa 2021 hän teki TPS:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Harjoituskaudella 2021–2022 Ivarsson kärsi sydämen rytmihäiriöistä, jonka vuoksi hänelle suoritettiin opetaatio lokakuun alussa ja Ivarsson palasi kaukaloihin lokakuun puolessa välissä. Hän jäi lopulta pääasiassa TPS:n seitsemännen puolustajan rooliin, mutta Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Mika Tallskogin mukaan Ivarsson hoiti kuitenkin peruspuolustajan roolinsa tunnollisesti. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa.
Kaudeksi 2022–2023 Ivarsson palasi kotimaahansa ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Södertälje SK:hon.
Pelityyli.
Ivarssonin entisen seuran TPS:n pelaajakoordinaattori Tomi Kallion mukaan hän on erittäin hyvin luisteleva, isokokoinen ja fyysiseen peliin kykenevä puolustaja.
Julius Petersen

Julius Peter Christian Petersen (16. kesäkuuta 1839 Sorø, Sjælland – 5. elokuuta 1910 Kööpenhamina) oli tanskalainen matemaatikko, joka tunnettiin lähinnä graafiteorian tutkijana. Petersenin vuonna 1891 julkaisema "Die Theorie der regulären Graphs" on ensimmäinen moderni tutkimusartikkeli alasta. Hänen mukaansa nimetty Petersenin graafi on usein käytetty vastaesimerkki graafiteorian todistuksissa, koska sillä on monia erikoisia ominaisuuksia. Häntä kiinnostivat myös useat muut matematiikan alat, joista tärkeimpinä geometria, matemaattinen taloustiede ja kryptografia.
Eulerin kirjapalkinto

Eulerin kirjapalkinto () on sveitsiläisen matemaatikon Leonhard Eulerin mukaan nimetty palkinto, jonka yhdysvaltalainen järjestö Mathematical Association of America (MAA) jakaa vuosittain henkilöille, jotka tuovat kirjoillaan matematiikan eri osa-alueita yleisön tietoisuuteen.
Palkintorahasto muodostettiin matemaatikko Paul Halmosin ja hänen vaimonsa Virginian lahjoituksesta vuonna 2005. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 2007, jolloin MAA juhlisti Eulerin syntymän 300–vuotisjuhlaa.
Lajos Szűcs (jalkapalloilija, 1943)

Lajos Szűcs (10. joulukuuta 1943 Apatin, Unkarin kuningaskunta – 12. heinäkuuta 2020 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Szűcs voitti Unkarin miesten maajoukkueessa olympiakultaa Méxicossa 1968 ja olympiahopeaa Münchenissä 1972. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1972 EM-kilpailuissa. Szűcs voitti urallaan kaksi Unkarin mestaruutta, ja hänet valittiin maan Vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1968 ja 1971. Szűcs kuoli 76-vuotiaana 12. heinäkuuta 2020.
Gunilla Andersson

Gunilla Victoria Andersson (s. 26. huhtikuuta 1975 Skutskär, Älvkarleby, Ruotsi) on ruotsalainen maajoukkuetasolla 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on ollut puolustaja. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa, 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia, 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi saavutti hopeaa sekä 2010 Vancouverissa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1992, Yhdysvalloissa 1994, Kanadassa 1997, Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001, Kanadassa 2004, Ruotsissa 2005, Kanadassa 2007, Suomessa 2009 sekä Sveitsissä 2011. EM-kilpailuissa Andersson edusti Ruotsia Tanskassa 1993, Latviassa 1995 ja Venäjällä 1996. Seuratasolla hän edusti urallaan MB Hockeytä, Haninge HC:tä sekä Segeltorps IF:tä pelaten kymmenen kautta Ruotsin naisten jääkiekon pääsarjatasolla.
Reino Leppänen

Reino Olavi Leppänen (17. toukokuuta 1919 Kiihtelysvaara – 26. tammikuuta 2013 Joensuu) oli suomalainen kirjailija.
Henkilöhistoria.
Kiihtelysvaaralla syntynyt Leppänen asui Joensuussa. Hän oli jatkosodan aikana mukana Rukajärvellä toimineen Korven Radio -rintamaradion perustamisessa ja toiminnassa. Leppänen sai Joensuu-palkinnon vuonna 1984.
Lauri Eirola

Lauri Eirola (1987) on suomalainen, Jyväskylässä asuva kirjailija. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri ja opiskelee myös kirjallisuustiedettä. 
Eirolalta on ilmestynyt kaksi historiallista romaania. Esikoisteos "Assurin kehrä" ilmestyi vuonna 2015 ja toinen teos "Harmegiddo" ilmestyi vuonna 2017. Teokset kuvaavat muinaisen Lähi-idän murrosaikaa, Assyrian valtakunnan tuhoutumista 600-luvulla eaa. 
Teokset käsittelevät elämän sattumanvaraisuutta, vallanhimoa, kostamisesta syntyvää pahan kehää ja kriisiaikana elävien tavallisten ihmisten valintojen vaikeutta.
Dénes Kőnig

Dénes Kőnig (21. syyskuuta 1884 Budapest, Unkari – 19. lokakuuta 1944 Budapest, Unkari) oli unkarilainen matemaatikko, joka tunnettiin lähinnä graafiteorian tutkijana. Hän julkaisi alan ensimmäisen oppikirjan "Theorie der endlichen und unendlichen Graphen" vuonna 1936. Se tosin käännettiin englanniksi nimikkeellä "Theory of finite and infinite graphs" vasta vuonna 1990. Juutalainen Kőnig teki itsemurhan natsien vainon vuoksi vuonna 1944.
Hänen isänsä Gyula Kőnig (julkaisi myös nimellä Julius Kőnig) oli myös matemaatikko, jonka mukaan on nimetty "Königin teoreemana" tunnetut lauseet sekä kompleksianalyysissä että joukko-opissa.
Lajos Szűcs

Lajos Szűcs -nimisiä henkilöitä ovat:
Pomat

Pomat (Liopropomatidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Siihen kuuluvat seuraavat kuusi sukua:
Ion Ioniță

Ion Ioniță (s. 9. tammikuuta 1951 Bukarest) on romanialainen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän edusti Romanian pääsarjan Steaua Bucureștia 22 kauden ajan. Ioniță pelasi myös Romanian jääkiekkomaajoukkueessa Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 viisi ottelua tehopistein 0+1=1. Ioniță edusti Romaniaa myös maailmanmestaruuskilpailuissa 1977, joissa hän pelasi kymmenen ottelua tehoin 0+1=1.
Deutsches Reichsbräu

Deutsches Reichsbräu ("Saksan valtakunnan olut" saksaksi) on saksalainen olut jota panee Tommy Frenck. Olut on pilsner jossa on 4,9 % alkoholia. Oluen brändi aiheutti kiistoja natsismiin viittaavalla kuvituksellaan.
Design.
Oluella on ruskea etiketti, jonka media väitti viittaavan "Sturmabteilung"-joukkoihin (SA, kutsutaan myös ruskeapaidoiksi). Oluen logossa on Reichsadler-kotka ja rautaristi, jonka alla oluen nimi lukee goottilaisella kirjaintyypillä.
Historia.
Olutta myytiin alun perin uusnatsistisilla verkkosivuilla tammikuussa 2020. Frenck sanoi saaneensa idean poliisien valvomasta alkoholin myyntikiellosta uusnatsien festivaalilla Veßran luostarilla. Vuonna 2020 sitä myytiin alkoholijuomakaupassa Bad Bidran kaupungissa Saksi-Anhaltin osavaltiossa, jossa se myytiin loppuun. Tämän huomasi poliisipäällikkö Götz Ulrich holokaustin uhrien muistopäivänä. Olutta myytiin hintaan 18,88 €, jonka ymmärrettiin olevan uusnatsien koodi jossa "18" tarkoittaa kirjaimia "AH" (Adolf Hitler) ja "88" kirjaimia "HH" ("Heil Hitler").
Poliisia pyydettiin tutkimaan oluen natsismiin viittaavaa kuvitusta. Kuitenkin, koska oluen etiketissä käytettyjä symboleita ei ole kielletty "Strafgesetzbuch"in osiossa 86a eikä hakaristiä ole käytetty, poliisi totesti ettei kuvitus ole laiton. Alkoholijuomakauppa on Getränke-Quelle -yhtiön itsenäinen franchise-yrittäjä, ja emoyhtiö Getränke-Quelle kielsi kauppaa myymästä olutta enää uhaten franchise-suhteen lopettamisella. Sillä aikaa Frenck on myynyt Deutsches Reichsbräu -olutta omassa pubissaan. Skottilainen panimo BrewDog vastasi oluen myyntiin luomalla mainoksen Frenckin omistaman pubin edustalle pysäköityyn perävaunuun, jossa lukee "Wenn du nur eine Hautfarbe magst, kannst du mit mehr als 30 Sorten eh nichts anfangen" ("Jos pidät vain yhdestä ihonväristä, et voi muutenkaan tehdä mitään yli 30 eri vaihtoehdolla").
Oulunsuun pirtti

Oulunsuun pirtti on Oulussa Oulunsuun kaupunginosassa sijaitseva seurantalo. Seurantalo on valmistunut vuonna 1906, ja sen omistaa Oulunsuun nuorisoseura. Seurantalolla järjestetään erilaista toimintaa, kuten esimerkiksi erilaisia kursseja.
Oulunsuun pirtin vuokratiloissa toimi vuoteen 1941 vuoden 1965 alussa lakkautetun Oulujoen kunnantoimisto.
Otto Aalto

Otto Aalto (s. 15. helmikuuta 1994) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pääasiassa laitahyökkääjä. Hän on pelannut Korisliigassa Namika Lahden ja Lahti Basketballin joukkueissa.
Pelaajaura.
Aalto on Lahden NMKY:n kasvatti ja pelasi seuran nuorisojoukkueissa B-poikien SM-sarjaa kaudella 2008–2009 ja A-poikien SM-sarjaa vuosina 2010–2013. Miesten sarjoissa Aalto debytoi kaudella 2010–2011: hän pelasi LaNMKY:n kakkosjoukkueessa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ja kaksi ottelua Korisliigaa seuran edustusjoukkueessa. Aalto edusti Namika Lahtea aina sen konkurssiin menoon eli vuoteen 2015 asti paitsi kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla JKS:ssa.
Kaudella 2015–2016 Aalto edusti uutta Lahti Basketball -seuraa, joka voitti miesten I-divisioona B:n ja nousi sarjatasoa ylemmäs. Kolme seuraavaa kautta Aalto pelasi LaBa:ssa miesten I-divisioona A:ssa, kunnes joukkue nousi Korisliigaan kaudeksi 2019–2020. Kesäkuussa 2019 Aalto oli saanut opintonsa päätökseen ja pystyi panostamaan koripalloon aikaisempaa enemmän. Hän teki LaBa:n kanssa vuoden pituisen jatkosopimuksen.
Rahul Shewale

Rahul Shewale (s. 14. huhtikuuta 1973 Mumbai) on intialainen Shiv Senaa edustava poliitikko. Hän on toiminut parlamentaarikkona Lok Sabhassa kaksi kautta vuodesta 2014 alkaen. Aikaisemmin hän vaikutti Mumbain paikallispolitiikassa toimien Suur-Mumbain kuntayhtymän pysyvän komitean puheenjohtajana neljä kautta.
Hänet äänestettiin Lok Sabhaan ensimmäisen kerran vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, jolloin hän voitti istuvan kongressipuoluetta edustaneen parlamentaarikko Eknath Gaikwadin. Vuonna 2019 hänet äänestettiin toiselle kaudelle, kun hän voitti Eknath Gaikwadin toisen kerran. Politiikassaan hän on korostanut Dharavin uudelleensuunnittelua ja luvannut saavansa sen valmiiksi vuoteen 2026 mennessä. Hänen mukaansa kokemus Suur-Mumbain kuntayhtymän pysyvän komitean johdossa on auttanut häntä ymmärtämään kaupunkisuunnittelun tärkeitä kysymyksiä. Ensimmäisen kautensa Lok Sabhassa (2014–2019) hän istui kaupunkisuunnittelusta vastaavassa ja kemikaali- ja lannoiteministeriötä konsultoivissa komiteoissa. Toisella kaudellaan hän on jatkanut samoissa komiteoissa.
Alexander Schwolow

Alexander Schwolow (s. 2. kesäkuuta 1992 Wiesbaden) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Union Berliniä..
Schwolow siirtyi Freiburgin junioreihin vuonna 2008. Ensimmäisen bundesliigaottelunsa hän pelasi Freiburgin ykkösjoukkueessa toukokuussa 2014. Kauden 2014–2015 hän pelasi lainalla 3. Ligan Arminia Bielefeldissä. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Freiburgin ykkösmaalivahtina 2. Bundesliigassa ja jatkoi samassa roolissa joukkueen noustua 1. Bundesliigaan vuonna 2016. Lokakuussa 2019 hän joutui loukkaantumisen vuoksi kahdeksi kuukaudeksi sivuun. Hän siirtyi elokuussa 2020 Hertha Berliniin ja pelasi kauden 2022–2023 lainalla Schalke 04:ssä. Heinäkuussa 2023 hän siirtyi Union Berliniin. Hän on kauden 2022–2023 loppuun mennessä pelannut 1. Bundesliigassa 199 ottelua.
Schwolow pelasi Saksan alle 18-, alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa yhteensä 12 ottelua.
Kun lähdin he nukkuivat

Kun lähdin he nukkuivat on Virpi Kannon julkinen taideteos, joka sijaitsee Lahden matkakeskuksen alikulkutunnelissa. Teos julkistettiin vuonna 2017. Kanto on orimattilalainen kuvanveistäjä.
Teos koostuu betonisista kasvoista, joita on ripustettu 32 kappaletta tunnelin seinille. Kasvot ovat erilaisia ja noin puolenmetrin kokoisia. Suurimmat kasvot ovat painoltaan 45 kiloa. Kanto kertoo halunneensa välittää teoksellaan myötätuntoa, arvokkuutta ja lempeyttä.
Teoksen tilasi Kannolta Lahden kaupungin julkisen taiteen työryhmä, ja teos maksettiin matkakeskushankkeen budjetista.
Archie San Romani

Archie Joseph San Romani (17. syyskuuta 1912 Frontenac, Kansas – 7. marraskuuta 1994 Auberry, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen keskipitkien matkojen juoksija, joka juoksi Suomessa ollessaan 2 000 metrin maailmanennätyksen.
Archie San Romani oli italialaistaustaisen perheen lapsi Kansasista. Hän kärsi lapsuudessaan kuorma-auton töytäisemänä jalkavamman, joka olisi saattaanut aiheuttaa jalan amputoinnin. Samanikäisellä, tulevalla kilpakumppanilla Glenn Cunninghamilla, joka oli myös kotoisin Kansasista, oli myös lapsuudessa jalkavaivoja, jotka olivat syntyneet puolestaan amerikkalaisesta jalkapallosta. Molemmat, tulevat kilpakumppanit, selvisivät näistä vaivoista ja aikanaan heistä tuli kovia, kansainvälisesti menestyneitä kilpakumppaneita 1930-luvun alussa.
Romani opiskeli Kansasin Emporiassa paikallisessa State Universityssä saaden musiikin alalta Bachelor-tutkinnon. Vuonna 1935 Emporia State Universityn edustajana hän voitti NCAA:n yleisurheilun mestaruuskisoissa mailinjuoksun. Seuraavan vuoden NCAA:n mestaruuskisoissa hän uusi mestaruuden matkan ollessa 1 500 metriä ja aika oma ennätys 3.53,0. Yhdysvaltain yleisurheilun olympiakarsinnoissa New Yorkissa San Romani taisteli voitosta Glenn Cunninghamin kanssa häviten niukasti - molemmilla kuitenkin sama aika 3.49,9. Toinen sija takasi San Romanille olympiamatkan Berliiniin. Kolmanneksi karsinnoissa sijoittui Gene Venzke, joka lähti myös olympiamatkalle. 
Berliin olympialaisissa San Romani selvitti karsintaerän päästen loppukilpailuun, jossa hän jäi neljänneksi ajalla 3.50,0 Uuden-Seelannin Jack Lovelockin voittaessa Cunninghamin ottaessa hopeaa ja Italian Luigi Beccalin ottaessa olympiapronssia. Olympialaisten jälkeen lokakuussa 1936 Princetonissa järjestetyissä mailin kilpailuissa hän voitti olympiamitalistit Lovelockin ja Cunninghamin.
Vuonna 1937 hänestä tuli sisäkilpailujen Yhdysvaltojen mestari 1 500 metrillä. Kesällä 1938 hän kilpaili Euroopassa ja saavutti Helsingissä Eläintarhan kentällä elokuussa uuden 2 000 metrin maailmanennätyksen parantaen ruotsalaisen Henry Jonssonin aiempaa ennätystä. Samassa juoksussa Suomen Taisto Mäki sijoittuessaan toiseksi alitti myös Jonssonin entisen ennätyksen. San Romanin ennätys kesti lähes viisi vuotta, kunnes Ruotsin Gunder Hägg paransi sitä vuonna 1942.
San Romani kärsi talvella 1938–1939 terveysongelmista. Niinpä hän ei enää parantanut ennätyksiään. Vuoden 1938 hän sijoittui Yhdysvaltain mestaruuskisoissa vielä kolmanneksi. Urheilu-uransa hän päätti 1940. Syttyneen maailmansodan vuoksi vuoden 1940 olympiakisat jäivät pitämättä, mikä perusteli uran lopettamista. Sodan aikana hän työskenteli Portlandissa laivatelakkayhtiön palveluksessa ja siirtyi 1945 Wichitaan lentokonetehtaalle. Sen jälkeen hänestä siirtyi koulutuksensa mukaisesti musiikinopettajaksi Kalifornian Anaheimiin.
San Romanilla viisi lasta, joista Archie San Romani Jr. menestyi myös yleisurheilussa ja sijoittui 1960-luvun alussa NCAA:n mestaruuskilpailuissa kuuden parhaan joukkoon ja oli vuoden 1964 olympiakarsintojen 1 500 metrin viides kolmen saadessa olympiapaikan.
Amir Abrashi

Amir Malush Abrashi (s. 27. maaliskuuta 1990 Bischofszell, Sveitsi) on sveitsiläis-albanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa Grasshoppersia ja on pelannut Sveitsin lisäksi Saksassa.
Abrashi edusti Sveitsissä Winterthuria ja Grasshoppersia. Kesällä 2015 hän siirtyi saksalaisseura SC Freiburgiin, joka tuolloin pelasi 2. Bundesliigassa mutta nousi vuonna 2016 Bundesliigaan. Abrashi pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Bundesliigassa 61 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän pelasi tammi-kesäkuussa 2021 lainalla sveitsiläisseura Baselissa ja siirtyi sitten Grasshoppersiin. Hän on kauden 2023–2024 loppuun mennessä pelannut Sveitsin Superliigassa Baselissa ja Grasshoppersissa yhteensä 219 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Abrashi pelasi Sveitsin nuorisomaajoukkueissa ja edusti Sveitsiä myös Lontoon olympialaisissa 2012. Vuodesta 2013 hän on edustanut Albanian maajoukkuetta, jossa hän on pelannut kesäkuun 10.päivään 2024 mennessä 50 maaottelua ja tehnyt yhden maalin maaliskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Albanian kaikki kolme ottelua alusta loppuun.