tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaskisten seurakunta

Kaskisten seurakunta () on Lapuan hiippakuntaan ja Pohjanmaan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kaskisten kaupungin alueella. Seurakunta on kaksikielinen ja jäsenten enemmistöltään suomenkielinen.
Vuoden 2025 huhtikuussa Kaskisten seurakuntaan kuului 654 jäsentä, mikä oli noin 52,2 prosenttia Kaskisten asukkaista. Jäsenmäärä on ollut laskussa lähes koko 2000-luvun ajan. Kirkkoon kuuluvien ihmisten osuus väestöstä on Kaskisilla poikkeuksellisen pieni: vain Uudellamaalla on kuntia, joissa harvempi kuuluu kirkkoon.
Toimitilat.
Vuosina 1785–1798 jumalanpalvelukset pidettiin vanhassa meritullitalossa. Kun seurakunta sai oman kaupunkisaarnajan, P. J. Bladh luovutti seurakunnalle kirkkosalin ja huoneen talostaan sataman vieressä osoitteessa Satamakatu 1. Jumalanpalvelustilat olivat käytössä vuoteen 1965 saakka, kunnes seurakunnan uusi kirkko valmistui.
Kaskisten kirkko.
Kaskisten seurakunta ryhtyi 1960-luvun alussa toimenpiteisiin kirkkorakennuksen toteuttamiseksi kun kirkkohallitus myönsi varat kirkon keskusrahastosta. Päätös kirkon rakentamisesta tehtiin 1961 ja arkkitehti Erik Kråkström laati piirrustukset. Kaupunginvaltuusto päätti luovuttaa tontin seurakunnalle korvauksetta vuonna 1962. Rakennustyöt aloitettiin 1964 ja uusi kirkko vihittiin käyttöön 27. maaliskuuta 1965 hiippakunnan piispa Karl Erik Forssellin läsnäollessa.
Historia.
Kaskinen perustettiin vuonna 1785 kaupunkiseurakunnaksi Närpiön seurakunnan alaisuuteen. Kaskinen sai oman saarnaajan vuonna 1797 ja kirkon vuonna 1798. Kaskinen kuului Närpiön seurakunnan alaisuuteen 125 vuoden ajan ja tuolloin seurakunnalla oli oma kaupunginsaarnaaja.
Vuonna 1926 Kaskinen erosi Närpiöstä itsenäiseksi kaksikieliseksi seurakunnaksi. Aluksi Kaskinen kuului Turun arkkihiippakuntaan, mutta siirrettiin vuonna 1923 pääasiallisesti ruotsinkieliseen Porvoon hiippakuntaan. Seurakunnan enemmistön ollessa suomenkielisiä, liitettiin seurakunta Lapuan hiippakuntaan vuoden 1978 alusta lähtien.
Lähetystoiminta.
Kaskisten evankelis-luterilaisen seurakunnan puitteissa on tehty lähetystyötä, aiemmin on tehty paljon työtä pakanalähetystyön hyväksi. Nykyaikana Kaskisissa on esiintynyt pääosin merimieslähetystoimintaa ja muun muassa Suomen Merimieslähetysseura on ylläpitänyt merimieslukusalia Kaskisissa vuosikymmenten ajan. Kaskisissa on toiminut myös merimieslähetyksen ompeluseura.
Fenyyliasetaldehydi

Fenyyliasetaldehydi (C8H8O) on aromaattisiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hajusteiden ja orgaanisten yhdisteiden kuten polymeerien ja lääkeaineiden valmistukseen. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa fenyyliasetaldehydi on valkoista kiteistä ainetta tai väritöntä nestettä. Aineella on hyasintin tuoksua muistuttava haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Fenyyliasetaldehydi on hyvin reaktiivinen yhdiste ja sillä on varastoituna taipumus polymeroitua. Se myös hapettuu helposti fenyylietikkahapoksi. Fenyyliasetaldehydiä esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisin fenyyliasetaldehydin valmistusmenetelmä on styreenioksidin isomerointi. Reaktiota katalysoivat muun muassa ioninvaihtohartsit, kromitrioksidin ja volframitrioksidin seos sekä piidioksidin ja alumiinioksidin seos. Muita tapoja ovat fenetyylialkoholin hapetus, styreenin hydroformylointi sekä bentsaldehydin ja klooriasetaattiesterin muodostaman Darzens-kondensaatiotuotteen hydrolyysi. Fenyyliasetaldehydiä käytetään hajusteissa tuomaan niihin hyasinttien ja narsissien tuoksua. Fenyyliasetaldehydistä myös valmistetaan fenyyliasetaldehydin dimetyyliasetaalia, joka on stabiilimpi eikä hapetu tai polymeroidu. Fenyyliasetaldehydiä käytetään lähtöaineena valmistettaessa polymeerejä, lääkkeitä ja maatalouskemikaaleja kuten hyönteismyrkkyjä.
Paracosm

Paracosm on yhdysvaltalaisen laulajan Washed Outin toinen studioalbumi, jonka julkaisi Sub Pop 7. elokuuta 2013. Albumin esikoissingle ”It All Feels Right” julkaistiin 11. heinäkuuta 2013. 
Albumin tuottaja Ben H. Allen on tuottanut ennen musiikkia alternative pop-yhtye Animal Collectivelle ja laulajan edellisen albumin. Albumi ottaa chillwaven sijaan enemmän vaikutteita synthpopista.
Vararahasto

Vararahasto tarkoittaa kirjanpidossa joidenkin suomalaisisten yhtiöiden taseessa olevaa oman pääoman erää. Vararahasto vaihtelee yhtiömuodoittain. 
Osakeyhtiön vararahasto.
Suomalaisessa osakeyhtiössä vararahasto on sidottua omaa pääomaa. Vararahastoa ei voi enää nykyisin perustaa tai kartuttaa.
Vararahasto on voinut syntyä vanhan osakeyhtiölain aikana, kun yhtiön osakkeista on osakeannissa maksettu niiden nimellisarvoa korkeampi hinta. Vararahasto on voinut kertyä myös yhtiöjärjestyksen määräyksen takia. Yhtiöjärjestyksessä voidaan määrätä voittovaroille jakorajoitteita siten, että tietty osa voitosta on siirrettävä vararahastoon. 
Osakeyhtiön vararahastoa voi käyttää tappioiden kattamiseen ja osakepääoman korottamiseen. Tällöin rahasto pienenee. Jos vararahastoa alennetaan muuten, siitä on kuulutettava yhtiön velkojille. 
Myös asunto-osakeyhtiössä voi olla vanha, ennen vuotta 1992 syntynyt vararahasto.
Osuuskunnan vararahasto.
Suomalaisen osuuskunta voi kerryttää sääntömääräistä vararahastoa ylijäämistään. Lakisääteinen vararahasto poistui lainsäädännöstä 1.7.2019. 
Jos osuuskunnan jäseniltä peritään liittyessä liittymismaksu, jota ei palauteta kun jäsen eroaa osuuskunnasta, liittymismaksu kirjataan hyvän kirjanpitotavan mukaisesti vararahaston lisäykseksi.
Aikaisemmassa lainsäädännössä osuuskunnan vararahastoa sai alentaa seuraavista syistä: alijäämän kattaminen, varojen jakaminen, rahojen siirto vararahastosta vapaan oman pääoman rahastoon tai osuuspääomaan tai osakepääomaan.
David Gaudu

David Gaudu (s. 10. lokakuuta 1996 Landivisiau) on ranskalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään yleisajaja. Hän on edustanut koko ammattilaisuransa FDJ / Groupama-FDJ -joukkuetta, jossa aloitti harjoittelijana 2016. Hän voitti samana vuonna Tour de l'Avenirin kokonaiskilpailun. Hän voitti vuoden 2020 Espanjan ympäriajossa 11. etapin, jonka maalipaikka oli Alto de la Farrapona, sekä Alto de la Covatillaan päättyneen 17. etapin. Espanjan ympäriajossa 2025 hän voitti Ceresiin päättyneen kolmannen etapin ja johti kokonaiskilpailua neljännen etapin jälkeen.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Aubel - Thimister - La Gleize, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Rauhanajo, alle 23-v., kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. etapin voitto
Tour de l'Avenir, kokonaiskilpailun ja 6. etapin voitto 
Boucles de l'Aulne, toinen
Tour de l'Ain, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Memorial Marco Pantani, toinen
Tour de La Provence, nuorten kilpailun voitto
UAE Tour, kokonaiskilpailussa kolmas, nuorten kilpailun voitto
Liège-Bastogne-Liège, kuudes
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa viides, nuorten kilpailun ja 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 13:s, nuorten kilpailussa toinen
UAE Tour, kokonaiskilpailussa neljäs
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen, 11. ja 17. etapin voitto
Tour des Alpes-Maritimes et du Var, nuorten kilpailun voitto
Faun-Ardèche Classic, voitto
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, 6. etapin voitto
Liège–Bastogne–Liège, kolmas
Critérium du Dauphiné, nuorten kilpailun voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, nuorten kilpailussa kolmas
Olympialaiset, maantieajossa seitsemäs
Luxemburgin ympäriajo, 5. etapin voitto
Lombardian ympäriajo, seitsemäs
Volta ao Algarve, 2. etapin voitto
Critérium du Dauphiné, 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs, 6. etapilla kolmas
Grand Prix Cycliste de Montréal, viides
Tour des Alpes Maritimes et du Var, mäkikirikilpailun voitto
Faun-Ardèche Classic, toinen
Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa toinen
Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
Tour du Jura, voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes, 19. etapilla toinen
Luxemburgin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, 5. etapin voitto
Tour of Oman, kokonaiskilpailussa kolmas, 3. etapin voitto
Espanjan ympäriajo, 3. etapin voitto, 2. etapilla kolmas
Johan Knut Valdemar Uggla

Johan Knut Valdemar Uggla (10. kesäkuuta 1814 Kangasala – 28. tammikuuta 1884 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali. 
Ugglan vanhemmat olivat luutnantti Carl Johan Uggla ja Johanna Helena Malm ja puoliso vuodesta 1857 Vera Alexandrovna Olympieva. Uggla tuli kesäkuussa 1830 oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun ja yleni tammikuussa 1832 gardemariniksi. Valmistuttuaan hänet ylennettiin midshipsmaniksi ja määrättiin 16. meriekipaasiin tammikuussa 1834. Uggla oli 1834–1838 merenmittaustöissä Itämerellä priki Patroklosilla, merenmittaustyöt jatkuivat vuonna 1840 Itämerellä linjalaivoilla Lefort ja Leipzig. 
Luutnantiksi Uggla ylennettiin 1839, maaliskuussa 1842 hänet siirrettiin 1. suomalaiseen meriekipaasiin ja huhtikuussa 1845 25. meriekipaasiin. 1845–1846 hänet oli komennettu linjalaiva Katzbahin ja höyrylaiva Fontankan päälliköksi Pietarin ja Kronstadtin välille. Uggla ylennettiin kapteeniluutnantiksi joulukuussa 1849, huhtikuussa 1852 hänet siirrettiin 18. meriekipaasiin höyrylaiva Graf Vrontšenkon päälliköksi.
Krimin sotaan Uggla osallistui 1854–1855 Turun puolustuksessa ja vuonna 1855 Graf Vrontšenkon päällikkönä Viaporin redillä. Sodan jälkeen syksyllä 1856 hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi, huhtikuussa 1858 hänet siirrettiin 25. meriekipaasiin. Uggla erosi hieman myöhemmin sotapalveluksesta hovineuvoksena, mutta palasi vuoden 1860 lopussa uudelleen aktiivipalvelukseen 2. luokan kapteenina ja 13. meriekipaasiin määrättynä. Hänet nimitettiin 3. meriekipaasin päälliköksi heinäkuussa 1861, ylennettiin 1. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1862 ja siirrettiin 8. meriekipaasin päälliköksi maaliskuussa 1863. Kontra-amiraaliksi siirrettynä laivaston reserviin Uggla yleni 1870, eron sotapalveluksesta hän sai vara-amiraalina toukokuussa 1875.
Uggla oli sukunsa edustajana valtiopäivillä 1863–1864.
Carl August Hagberg

Carl August Hagberg (7. heinäkuuta 1810 Lund – 8. tammikuuta 1864 Lund) oli ruotsalainen kirjallisuudentutkija ja Shakespeare-kääntäjä. Hän toimi Lundin yliopiston opettajana, vuodesta 1840 estetiikan ja uusien kielten, vuodesta 1859 pohjoismaiden kielten professorina. Hänet valittiin Ruotsin akatemian jäseneksi 1851.
Hagberg tunnetaan erityisesti Shakespeare-käännöksistään "Shakespeares dramatiska arbeten" (I–XII, 1847–1851), jonka tehtävän hän suoritti mestarillisesti, niin kääntäjänä kuin syvällisenä Shakespearen tuntijana. Hänen työnsä pohjautui kuitenkin osittain Johan Henrik Thomanderin julkaistuihin sekä myös julkaisemattomiin käännöksiin, joita Thomander luovutti hänen käyttöönsä. Hänellä oli monipuoliset tiedot sekä vanhan että uuden kirjallisuuden alalla, ja hän julkaisi alalta muun muassa teokset "Bidrag till den grekiska dramatikens historia" (1834) ja "Om den nya fransyska vitterheten" (1837). Hänellä on tärkeä osa myös Ruotsin akatemian sanakirjatyössä, ja hän oli puhujana ja yliopistonopettajana arvostettu.
Alexander Adolf von Weymarn

Alexander Adolf von Weymarn (21. syyskuuta 1810 Hankoniemi – 26. kesäkuuta 1897 Jääski) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali. 
Von Weymarnin vanhemmat olivat everstiluutnantti, kollegisihteeri Gustaf Fredrik von Weymarn ja Eva Christina Lagus ja puoliso Wilhelmina Roos. Alexander Adolf von Weymarn otettiin helmikuussa 1822 oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun ja yleni opiskeluaikanaan kesällä 1826 gardemariniksi. Valmistuttuaan hänet ylennettiin midshipsmaniksi ja määrättiin palvelukseen Mustanmeren laivastoon huhtikuussa 1829. Samana vuonna hän purjehti linjalaiva Tšesmalla Bosporinmerellä ja vuonna 1830 linjalaiva Pimenilla. Alkusyksyllä 1830 hänet siirrettiin palvelukseen Itämeren laivastoon ja nimitettiin 1. Suomen meriekipaasin 8. komppanian päälliköksi. Vuosina 1831–1834 hän purjehti Itämerellä linjalaiva Arsiksella, korvetti Navarinilla, luggeri Oranienbaumilla, fregatti Jekaterinalla sekä linjalaivoilla Aleksandr I ja Berezina. Keväällä 1833 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 2. komppanian päälliköksi, luutnantiksi hän yleni 1834.
Vuonna 1835 von Weymarn osallistui fregatti Jekaterinalla joukkojen siirtoihin Kronstadtista Danzigiin ja takaisin, seuraavana kesänä hän palveli priki Userdijella Itämerellä ja toimi 1837 tykkivene 8:n päällikkönä Viaporin redillä. Keväällä 1838 von Weymarn siirrettiin 12. meriekipaasiin, kesällä 1839 hän purjehti linjalaiva Azovilla Itämerellä. Von Weymarn sai heinäkuussa 1840 siirron Henkivartioväen meriekipaasiin ja purjehti samana vuonna jahti Drušballa Pietarin ja Kronstadtin välillä ja seuraavana vuonna korvetti Knjaz Požarskilla Kronstadtista Hollantiin ja takaisin. 
Vuosina 1842–1845 von Weymarn purjehti sekä Knjaz Požarskilla että linjalaiva Russijalla Itämerellä. Hänet ylennettiin toukokuussa 1845 kapteeniluutnantiksi ja määrättiin seuraavan vuoden keväällä höyrylaiva Aleksandrian päälliköksi Pietarin–Kronstadtin–Pietarhovin reitille. Elokuussa 1849 hänet siirrettiin Pietarhovin sataman päälliköksi ja ylennettiin joulukuussa 1853 2. luokan kapteeniksi. Krimin sodan aikana von Weymarn palveli siipirataslaiva Olafin päällikkönä, sodan jälkeen kesällä 1856 hän johti Olafin matkaa Kronstadtista Välimerelle. Keisarinna Aleksandra Feodorovna oli mukana aluksen paluumatkalla. Von Weymarn ylennettiin 1. luokan kapteeniksi matkan jälkeen syyskuussa 1856. Kontra-amiraaliksi hän yleni tammikuussa 1865, jolloin hänet siirrettiin Venäjän laivaston reserviin. Eron sotapalveluksesta von Weymarn sai vara-amiraalina tammikuussa 1870.
Ulrica Lindström

Annelie Ulrica Lindström (s. 30. maaliskuuta 1979 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen maajoukkuetasolla 1990- ja 2000-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Suomessa 1999, Kanadassa 2000 sekä Yhdysvalloissa 2001. Seuratasolla Lindström edusti MODO Hockeytä ja Brynäs IF:tä Ruotsin naisten toiseksi ylimmällä ja ylimmällä jääkiekkosarjatasolla.
Friedrich von Hagedorn

Friedrich von Hagedorn (1708–1754) oli saksalainen runoilija. Hän julkaisi 1729 esikoisrunokokoelmansa "Versuch einiger Gedichte", jonka runot muistuttavat Hofmannswaldauta. Vuonna 1738 ilmestyi Hagedornin pääteos "Versuch in poetischen Fabeln und Erzählungen", jonka sirosti kirjoitettujen satujen esikuvana oli ranskalainen La Fontaine. Hagedornin teosten laitoksen on toimittanut Johann Joachim Eschenburg 1800.
Hagedorn edustaa anakreonttista runoutta ja merkittävimpiä rokokooajan saksalaisia runoilijoita.
Hagedornin runon "Satakielen liverrys kaikaa, se kuuluttaa kevään aikaa" suomennos on julkaistu antologiassa "Lounatuulia" (Kirjapaja 1990 ).
Anna Andersson

Anna Christina Andersson (s. 28. tammikuuta 1982 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen maajoukkuetasolla 1990- ja 2000-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli puolustaja. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Kanadassa 2000 sekä Yhdysvalloissa 2001. Seuratasolla Andersson edusti Segeltorps IF:tä ja MB Hockeytä Ruotsin naisten toiseksi ylimmällä ja ylimmällä jääkiekkosarjatasolla.
Barbodes truncatulus

Barbodes truncatulus on sukupuuttoon kuollut karppien heimon (Cyprinidae) kalalaji.
Lajia tavattiin endeemisenä eli kotoperäisenä Filippiineillä Lanaojärvessä. Kala oli pienikokoinen ja yleensä kasvoi 10–12 senttimetrin mittaiseksi. Lajia ei ole tavattu vuoden 1973 jälkeen, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteli sen hävinneeksi vuonna 2020.
Jääkiekon I-divisioonan kausi 1991–1992

Kausi 1991–1992 oli järjestyksessään 18. pelattu I-divisioonakausi. Kiekko-Espoo eteni SM-liigan karsintoihin voitettuaan I-divisioonan mestaruuden. Vaasan Sport putosi alempaan sarjaan.
George Gough Booth

George Gough Booth (24. syyskuuta 1864 Toronto – 11. huhtikuuta 1949) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen kustantaja ja filantrooppi. Booth oli 1900-luvun alkupuoliskon huomattavimpia sanomalehtikustantajia ja Cranbrookin taideakatemian merkittävä mesenaatti.
Booth syntyi Torontossa vaatimattomaan perheeseen vuonna 1864 ja sai vain suppean koulusivistyksen. Hän oli jo varhain kiinnostunut taiteista ja arkkitehtuurista, ja sen jälkeen kun hänen perheensä oli muuttanut Detroitiin 1881, hän hankki osakkuuden pienestä takorautakoristeita valmistavasta ontariolaisesta yrityksestä. Booth suunnitteli yritykselle useita koristemalleja.
Booth meni vuonna 1887 naimisiin Ellen Warren Scrippsin kanssa, joka oli The Detroit News -lehden perustajan James Scrippsin tytär. Appensa toiveesta Booth luopui koristeyrityksen omistuksesta ja liittyi Detroit Newsin palvelukseen liiketoimintajohtajana. Vuonna 1906 Booth seurasi Scrippsiä lehden hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1929 Booth luopui puheenjohtajan tehtävästä, mutta jatkoi kuitenkin lehden johtajana kuolemaansa saakka.
Booth oli 1890-luvulla ryhtynyt hankkimaan omistukseensa michiganilaisia pienlehtiä. Hän perusti yhdessä veljensä Ralphin kanssa Booth Publishing Companyn vuonna 1914. Yrityksen nimi muuttui myöhemmin Booth Publishing Companyksi, ja Booth toimi sen johtotehtävissä vuosikymmeniä. Yhtiö menestyi hyvin ja Booth hankki sen avulla itselleen huomattavan omaisuuden.
Booth alkoi jo 1900-alussa osallistua Yhdysvaltain kulttuurielämän tukemiseen. Hän perusti kirjapainon ja oli yksi Detroit Society of Arts and Crafts –yhdistyksen perustajista. Hän ryhtyi myös lahjoittamaan koristetaidetta Detroit Institute of Artsille. Booth myös lahjoitti rahaa Michiganin yliopistolle arkkitehtuurin tutkimusta varten. Boothin merkittävin elämäntyö oli kuitenkin Cranbrookin oppilaitoisten ja museoiden perustaminen. Booth ja hänen vaimonsa Ellen perustivat Cranbrookiin yhteensä kuusi oppilaitosta.
Ilmari Saari

Lauri Ilmari Saari (17. joulukuuta 1893 Kurikka – 11. syyskuuta 1951) oli suomalainen filosofian maisteri ja Henkivakuutusosakeyhtiö Pohjan toimitusjohtaja.
Saari pääsi ylioppilaaksi 1912 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1917. Saari oli Tilastollisen päätoimiston kirjastonhoitajana 1917, Pellervo-seuran kirjallisena sihteerinä 1917–1918 ja Maaseudun Tulevaisuus-lehdessä toimitussihteerinä, toimittajana sekä lehden Saksan-kirjeenvaihtajana 1918–1919.
Saari oli ulkoasiainministeriössä harjoittelijana 1919, ylimääräisenä virkamiehenä ja ensimmäisenä sihteerinä 1920 sekä kauppapoliittisen osaston vt. osastopäällikkönä 1921. SOK:n jäsenosuuskaupat perustivat vuonna 1920 sairaus-, hautausapu- ja eläkekassan ja sen pohjalta syntyi Henkivakuutusosakeyhtiö Pohja, joka sai toimiluvan marraskuussa 1922. Ilmari Saaresta tuli uuden yhtiön toimitusjohtaja.
Kopytovka (joki)

Kopytovka () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Aloljan sivujoki.
Joen kulku.
Alla käytetyistä lähteistä ei selviä, mistä joki saa alkunsa. Ilmoitettu pituus on vain 10 kilometriä, joten se alkaa todennäköisesti joko Vodovojeesta () tai Ostrovitosta. Järvet sijaitsevat yli 600 metrin päässä toisistaan, joten tässä artikkelissa on valittu Ostrovito. Toisaalta, Ostrovitoon laskee idästä tuleva pitkä sivujoeksi luettava Stopno ( ), jonka alajuoksun alkupaikasta ei ole vastaavasti tarkkaa tietoa. Stopno kuitenkin alkaa siitä, mihin Kopytovka loppuu . Voidaankin ajatella, että Kopytovka ja Stopno muodostavat valuma-alueensa pääuoman, joka kerää pinta-alojensa perusteella suurimman virtaaman ja joka sitten virtaa usean järven läpi.
Stopnon lähdejärvi jää myös epäselväksi, koska autioituneeseen kylään Sutokiin () tulee kaksi uomaa. Pohjoisesta tulee Gatšinosta () alkava oja ja idästä Sosonetsista () lyhyempi oja. Stopno virtaa ensin Dolgojeen läpi, sitten Puharkinin (), Lubenitsan (), Filevon () ja lopuksi Ostroviton kautta Kopytovkaan.
Valuma-alue ja sivujoet.
Kopytovka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Kopytovka on Velikajan sivujoen Aloljan sivujoki ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Pihkovan alueella. Vaikka artikkeli nimi onkin Kopytovka, on seuraavaan taulukkoon lueteltu myös Stopno ja se sivuojat (merkitty tädellä).
Lähteet: 1 = 2 = 
Joen valuma-alueella on joitakin järviä. Stopnon latvoilla Sosonetsin yläjuoksulla on vielä viisi muutakin järveä: viereinen Gavriltsevo (), Ratkovskoje () ja kaksi pikkulampea ja Deminets (). Pieni Teminskoje () virtaa omaa laskuojaansa myöten ja se yhtyy Stopnoon ennen Dolgojeeta. Dolgojeehen tulee etelästä yksi nimetön oja, mutta ennen Lubenitsaa Stponoohon yhtyy suurempi sivuoja Pryski. Sen valuma-alueella sijaitsevat Isajevo, Ploskoje ja Gorbovskoje (). Sekä Lubenitsalla että Filevolla on omat järvettömät sivuojansa, mutta Ostroviton kahdella sivuojalla on kaksi lampea ja Vasjuhin järvi ().
Kamenkan sivujoen valuma-alueella on kahden suuren järvensä Kamennojen ja Velikaja Vodan lisäksi monia muita järviä, kuten esimerkiksi kaksi Velikaja Vodaan laskevaa lampea, Kamennojeen laskeva Terehovo () ja Sivtsevskoje ().
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000112102000027734 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.
Jääkiekon I-divisioonan kausi 1992–1993

Jääkiekon I-divisioona 1992–1993 oli järjestyksessään 19. pelattu I-divisioonakausi. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen kaksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen kymmenen parasta joukkuetta jatkoivat kaksinkertaisessa Finlandia-liigassa ja kaksi viimeistä I-divisioonan karsintasarjassa II-divisioonan parhaiden joukkueiden kanssa. 
Joensuun Kiekko-Pojat, Turun TuTo ja Kouvolan KooKoo etenivät liigakarsintaan mutta eivät nousseet.
HJK Helsinki, Centers Pietarsaari ja Vantaa HT putosi II-divisioonaan.
Kellonummen kappeli

Kellonummen kappeli on Espoon Karhusuolla sijaitseva siunauskappeli, joka sijaitsee Kellonummen hautausmaan vieressä. Kellonummen kappeli on rakennettu vainajien hautaan siunaamista varten.
Kappeli kuvaus ja suunnittelijat.
Valkobetonista valmistettu kappeli on arkkitehtiveljesten Timo ja Tuomo Suomalainen suunnittelema. Se vihittiin käyttöön vuonna 1993. Kokonaisuuden muodostavat rakennuksen eri päihin sijoitetut kaksi kappelisalia, iso ja pieni, sekä näitä yhdistävät tilat, jotka muodostavat rakennuksen keskiosan. Molemmat kappelisalit voivat olla häiriöttä käytössä yhtäaikaisesti. Saleissa on tilaa yhteensä 160 hengelle, josta  isossa salissa 120 ja pienessä 40 paikkaa. Rakennusen sisääntulon tuntumassa on vieraita varten suojaisa odottelutila istuimineen.  
Ison kappelin alttariteoksen muodostaa suurikokoinen ikkuna, joka avautuu luontoon. Sitä koristaa Harry Kivijärven  lasiteos, jollainen on myös pienen kappelin ikkunassa. Kummassakin kappelisalissa on omat urkunsa, jotka valmistuivat vuosina 1992 ja 1993. Ne on valmistanut urkurakentamo Martti Porthan.
Kellonummi on yksi kolmesta veljesten Timo ja Tuomo Suomalainen suunnittelemasta siunauskappelista. Muut kaksi ovat Haminan Leirikankaan siunauskappeli ja Tuusulan Paijalan siunauskappeli.
Archibald Campbell, Argyllin ensimmäinen markiisi

Archibald Campbell, Argyllin ensimmäinen markiisi, (1607 – 27. toukokuuta 1661) oli skotlantilainen aatelinen ja Campbellin klaanin päällikkö. Hän johti Skotlannin de facto hallitusta sekä Skottipresbyteerien liittoa 1640-luvulla ja 1650-luvun alussa. Hänen päävastustajiinsa lukeutui rojalistinen kenraali James Graham.
1600-luvulla eläneen teologi Robert Baillien mukaan Archibald Campbell (aatelisnimeltään Argyll) oli Skotlannin toiseksi vaikutusvaltaisin henkilö kuninkaan jälkeen. Vuonna 1640 hänelle myönnettiin niin sanottu ”tulen ja miekan toimivalta” (), jonka avulla hän kukisti skotlantilaisten rojalistien vastarinnan. Silloin poltettiin ”Bonnie House of Airlie” eli Airlien linna, joka sijaitsi hieman Dundeesta pohjoiseen.
Vuonna 1645 Argyll vetäytyi Loch Linnhen poukamaan, koska hän oli loukannut olkapäänsä pudottuaan hevosen selästä. Rojalistit hyökkäsivät hänen joukkojaan vastaan, ja hän näki poukamaan ankkuroidulta alukselta, kuinka Campbelliä kaatui.
Tammikuussa 1649 Englannin parlamentti perusti ad hoc -tuomioistuimen kuningas Kaarle I:n tuomitsemiseksi. Skotlantilaiset kauhistuivat kuninkaan mestausta ja kutsuivat Kaarle II:n luokseen. Kaarle II kruunattiin kuninkaaksi Sconessa vuonna 1651. Kruunun laski kuninkaan päähän Argyll.
Englannin restauraation alettua Argyll vangittiin, mutta häntä ei katsottu osalliseksi Kaarle I:n mestaukseen. Hänen kirjeenvaihtonsa George Monckin kanssa kuitenkin paljasti yhteydenpidon Oliver Cromwellin hallintoon, ja hänet päätettiin teloittaa. Tuomio pantiin täytäntöön skotlantilaisella neitsyellä, joka on giljotiinin kaltainen teloitusväline.
Argyllille pystytettiin muistomerkki St Gilesin katedraaliin vuonna 1895. Hänen puheitaan on julkaistu kokoelmassa "Harleian Miscellany". Kokoelmaan sisältyy hänen viimeinen puheensa, jonka hän piti mestauslavalla hetkeä ennen kuolemaansa.
Never Worn White

Never Worn White on yhdysvaltalaislaulaja Katy Perryn musiikkikappale. Sen julkaisi Capitol Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 5. maaliskuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Perry, Johan Carlsson, John Ryan ja Jacob Kasher Hindlin, joista Carlsson myös tuotti sen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
"Never Worn White" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Skotlannissa, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa. Perry on esittänyt kappaleen ensimmäisen kerran livenä australialaisessa televisiosarjassa The Project 10. maaliskuuta 2020.
Rare (Selena Gomezin kappale)

Rare on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Selena Gomezin musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen kolmannen, kappaleen nimeä kantavan studioalbumin alkuperäisen painoksen kolmantena ja viimeisenä singlenä 10. tammikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Gomez, Madison Love, Brett McLaughlin sekä sen tuottajat Sir Nolan ja Simon Says. Kappaleen musiikkivideon ohjasi BRTHR ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
"Rare" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Itävallassa, Kreikassa, Libanonissa, Liettuassa, Malesiassa, Panamassa, Singaporessa, Slovakiassa, Tšekissä, Unkarissa ja Virossa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Belgiassa (Flanderi), Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Kroatiassa, Norjassa, Sloveniassa, Sveitsissä, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Gomez esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä Village Studiossa 24. helmikuuta 2020.
Polikarpov R-Z

Polikarpov R-Z on neuvostoliittolaisen Polikarpovin valmistama kevyt, kaksitasoinen ja yksimoottorinen lentokone, jota käytettiin tiedustelu- ja pommitustehtävissä. Se oli kehitetty Polikarpov R-5 -mallin pohjalta. Konetyyppiä käytettiin Espanjan sisällissodassa, talvisodassa ja Halhin-Golin taisteluissa.
Alexander Johan Fredrik Armfelt

Alexander Johan Fredrik Armfelt (16. kesäkuuta 1826 Kangasala – 3. helmikuuta 1898 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali.
Perhe.
Armfeltin vanhemmat olivat luutnantti Otto Fredrik Armfelt ja Amalia Gustavfa Sten. Hänen puoliso oli 1864–1890 Amanda Karolina Lindh, jonka kanssa hän sai kahdeksan lasta.
Ura.
Armfelt tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1838 ja määrättiin koulusta valmistuttuaan gardemarinina Itämeren laivastoon tammikuussa 1843. Hänet ylennettiin elokuussa 1845 midshipsmaniksi 19. meriekipaasiin. Vuosina 1845–1850 hän osallistui Itä- ja Pohjanmeren purjehduksiin aluksilla Vladimir, Leipzig ja Finland sekä fregateilla Tsesarevitš ja Aurora. Marraskuussa 1848 hänet määrättiin midshipsmaniksi 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniaan, luutnantiksi hän yleni joulukuussa 1850. Vuonna 1851 Armfelt komennettiin Mustanmeren laivastoon, missä hän purjehti Jagudiil-aluksella sekä korveteilla Orest ja Calypso. Hän osallistui 1852–1853 myös korvetti Oriandan purjehdukseen. 2. tykkiveneprikaatin 1. patteriin Armfelt komennettiin huhtikuussa 1854.
Krimin sodan aikana 1854–1855 Armfelt toimi sekä 1. pataljoonan komentajana Viaporissa että rannikkopatterin päällikkönä Ruissalossa ja johti heinäkuussa 1855 rannikkopatteria Santahaminassa, Viaporin pommitusta torjuttaessa. Toukokuussa 1856 Armfelt siirrettiin luutnantiksi 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan ja huhtikuun alussa 1858 luutnantiksi 1. komppaniaan. Hän johti vuonna 1856 potkuriveneiden Toltšeja ja Hvat päällikkönä merenmittauksia Ahvenanmaan saaristossa ja oli elokuusta 1857 komennettuna Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen palvelukseen. 
Armfelt johti vuosina 1857–1863 potkuriveneiden Hvat, Sneg, Metš ja Tutša päällikkönä merenmittauksia Suomenlahdella. Tammikuussa 1860 hänet siirrettiin 5. meriekipaasiin. Kapteeniluutnantiksi ylennettynä hän siirtyi saman vuoden lokakuussa 3. meriekipaasiin ja maaliskuussa 1863 2. meriekipaasiin. Lokakuussa 1865 hänet siirrettiin Siperian laivaston 8. meriekipaasiin ja määrättiin seuraavan vuoden tammikuussa Amurin alueen sotilaskuvernöörin erikoiskäyttöön. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1866 ja hän toimi meriasioita koskevissa erityistehtävissä Amurin alueen sotilaskuvernöörin esikunnassa. Vuonna 1868 hän oli komennuksella tutkimassa purjehdusolosuhteita Tom-joella. Armfelt palveli Amurin meriekipaasissa lokakuusta 1870 tammikuuhun 1871, minkä jälkeen hänet määrättiin 1. luokan kapteeniksi ylennettynä laivasto-osaston päälliköksi ja komendantiksi Vladivostokiin. Kesäkuusta 1872 lähtien hän palveli myös Vladivostokin sataman päällikkönä. Saman vuoden lopulla hänet nimitettiin merivoimien ylisotatuomioistuimen jäseneksi Tyynenmeren satamien hallintoa koskevissa asioissa.
Kesäkuussa 1876 Armfelt siirrettiin Itämeren laivastoon ja merkittiin 6. meriekipaasin upseeriluetteloihin, mutta marraskuussa hän sai komennuksen 8. meriekipaasiin Siperiaan. Sieltä hänet siirrettiin Venäjän laivaston reserviin vuoden 1877 viimeisenä päivänä. Eron sotapalveluksesta Armfelt sai kontra-amiraalina tammikuussa 1878.
Boyfriend (Selena Gomezin kappale)

Boyfriend on yhdysvaltalaislaulaja Selena Gomezin musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen kolmannen, Rare-studioalbumin erikoispainoksen ensimmäisenä ja koko albumin neljäntenä singlenä 9. huhtikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Gomez, Julia Michaels, Justin Tranter, Jon Wienner ja Sam Homaee. Kappaleen tuotannosta vastasi puolestaan The Roommates. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Matty Peacock ja se julkaistiin Gomezin YouTube-kanavalla 10. huhtikuuta 2020.
"Boyfriend" on menestynyt kaupallisesti parhaiten Uudessa-Seelannissa, jossa se on päässyt singlelistan kärkeen. Kappale on saanut myös muualla vähintään kohtalaista suosiota, sen päästyä singlelistan kolmenkymmenen parhaan joukkoon Kreikassa ja Liettuassa sekä neljänkymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Slovakiassa ja Virossa. Artistin kotimaassa Yhdysvalloissa kappaleen paras saavutus on Billboard Hot 100-listan sija 59.
Marcus Paus

Marcus Paus (s. 14. lokakuuta 1979 Oslo, Norja) on norjalainen säveltäjä.
Elämänvaiheet ja työ.
Hän on tunnettu keskittymisestään perinteisiin, tonaalisuuteen ja melodiaan, ja hän on yksi eniten esiintyneistä nykyajan skandinaavisista säveltäjistä.
Hänen isänsä on Ole Paus.
Kromibromidi

Kromibromidi eli kromi(III)bromidi (CrBr3) on kromi- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kromibromidi on tummanvihreää, lähes mustaa, kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene viileään veteen, mutta liukenee kuumaan veteen ja etanoliin. Kromibromidilla on kidevedellinen heksahydraatti (CrBr3·6H2O), jolla on kaksi rakenteeltaan erilaista isomeeria, jotka ovat väriltään vihreä ja violetti. Yhdiste voidaan pelkistää kromi(II)bromidiksi.
Kromibromidia valmistetaan kuumentamalla kromia ja bromia 1 000 °C:n lämpötilaan.
2 Cr + 3 Br2 → 2 CrBr3 
Kromibromidia käytetään alkeenien polymeroinnissa.
Acheilognathus melanogaster

Acheilognathus melanogaster on katkerokalojen heimoon (Acheilognathidae) kuuluva makean veden särkikalalaji. 
Lajia tavataan ainoastaan Japanissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteli sen vaarantuneeksi vuonna 2019.
Axel Fredrik Boije af Gennäs

Axel Fredrik Boije af Gennäs (21. kesäkuuta 1828 Tyrväntö – 18. maaliskuuta 1903 Le Cannet, Ranska) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali ja vapaaherra. 
Boijen vanhemmat olivat tullitarkastaja, hovineuvos, vapaaherra Johan Fredrik Boije af Gennäs ja vapaaherratar Augusta Christina Maria Rotkirch ja puoliso vuodesta 1882 Eugenie Dasjkova. Boije suoritti Pietarin merikadettikoulun 1840–1844. Vuosina 1845–1851 hän purjehti Itämerellä linjalaivoilla Lefort, Orjol, Rossija ja Konstantin, samoin kuin fregatti Prosperinilla sekä kuunari Strelalla ja luggeri Oranienbaumilla. Hänet ylennettiin midshipsmaniksi 15. meriekipaasiin syksyllä 1848 ja luutnantiksi joulukuussa 1850. Huhtikuussa 1854 hänet komennettiin palvelukseen 2. tykkikutteriprikaatiin.
Krimin sodan alussa Boije komennettiin Poriin valvomaan viidentoista uuden tykkiveneen rakentamista, minkä jälkeen hän oli mukana sen soutulaivaston risteilyillä, joka upotti elokuussa 1854 neljä englantilaista höyryvenettä Porin edustalla. Boije kuljetti höyrykuunari Sterljadin Turusta Kronstadtiin ja risteili sillä Kronstadtin ja Pietarin välillä 1855. Heinäkuussa 1856 hänet nimitettiin suuriruhtinas, kenraaliamiraali Konstantin Nikolajevitšin adjutantiksi, missä tehtävässä hän toimi nimellisesti vuoteen 1881 saakka. Vuonna 1856 Boije komennettiin myös merenmittaustehtäviin Suomeen, seuraava vuonna hän palveli korvetti Bajanin vanhimpana upseerina. Vuonna 1858 Boije komennettiin englantilaiset höyrylaivat Agamemnon, Niagara, Valorous ja Gorgo käsittäneeseen eskaaderiin, jonka tehtävänä oli laskea lennätinkaapeli Irlannin ja Yhdysvaltojen välille. 
Boije sai ylennyksen kapteeniluutnantiksi tammikuussa 1859 ja purjehti fregatti Olegin vanhimpana upseerina Kronstadtista Välimerelle 1860–1861. Maaliskuussa 1863 hänet siirrettiin palvelukseen 3. meriekipaasiin, vuosiksi 1865–1866 hänet komennettiin Venäjän meriasiamiehen adjutantiksi Englantiin ja Ranskaan. Boije ylennettiin 2. luokan kapteeniksi tammikuussa 1866, 1. luokan kapteeniksi tammikuussa 1870 ja kontra-amiraaliksi syyskuussa 1881. Hän sai eron sotapalveluksesta sairauden takia lokakuun alussa 1881.
Barbinae

Barbit (Barbinae) on karppien heimon (Cyprinidae) alaheimo, jonka lajeja tavataan Aasiassa, Euroopassa ja Afrikassa.
Barbien rajaus ja asema ovat kiistanalaisia. Eri lähteiden mukaan se käsittää 9–11 sukua ja 130–146 lajia.
In Your Eyes (Robin Schulzin kappale)

In Your Eyes on saksalaisen DJ-tuottaja Robin Schulzin musiikkikappale, jolla vierailee myös norjalaislaulaja Alida. Sen julkaisi Warner Music Group digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 10. tammikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Schulz, Alida, Daniel Deimann ja Junkx, joista Schulz myös tuotti sen Erik Smaalandin, Gaute Ormåsenin sekä Kristoffer Tømmerbakken kanssa.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä ja se on juoneltaan jatkumoa Schulzin edeltäjäsinglen "Rather Be Alone" musiikkivideolle. Videolla esiintyy edeltäjäsinglen musiikkivideon tavoin Robin Schulzin sekä saksalaismalli Toni Garrnin esittämät avatarit. "In Your Eyes" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Saksassa ja Sveitsissä sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa (Flanderi), Kroatiassa, Norjassa ja Sloveniassa.
Ogallalan akviferi

Ogallalan akviferi (, myös "High Plains Aquifer") on erittäin suuri Yhdysvalloissa sijaitseva akviferi eli pohjavettä sisältävä maankuoren kerrostuma. Noin 450 000 neliökilometrin laajuinen akviferi sijaitsee Yhdysvaltain Suurilla tasangoilla. Ogallalan akviferi on tärkeä vedenlähde alueen asukkaille ja maataloudelle, ja vuonna 2013 neljännes kaikesta Yhdysvaltain maatalouden kuluttamasta vedestä oli nostettu Ogallalan akviferista. Kulutusta on kuitenkin yritetty vähentää, koska kerrostuman pohjavesivarannot ovat uusiutuneet hitaammin kuin ihmiset ovat niitä kuluttaneet. Akviferi on nimetty nebraskalaisen Ogallalan pikkukaupungin mukaan.
Maantiede.
Noin 450 000 neliökilometrin laajuinen akviferi sijaitsee Yhdysvaltain Suurilla tasangoilla Coloradon, Etelä-Dakotan, Kansasin, Nebraskan, New Mexicon, Oklahoman, Texasin ja Wyomingin osavaltioiden alueilla.
Geologia.
Ogallalan akviferi on erittäin suuri vettä varastoiva muodostuma. Se on syntynyt noin kuudesta kolmeen miljoonaa vuotta sitten mioseenin ja plioseenin epookkien aikana sedimenttimuodostumana jokien ja tuulten kuljettaessa alueelle soraa, hiekkaa, silttiä ja savea Kalliovuorilta. Muodostuman sora ja hiekka koostuvat pitkälti kvartsista.
Akviferin vesivarantojen tilavuudeksi on arvioitu 3 589 kuutiokilometriä vuonna 2015. Akviferin hitaasti uusiutuvat vesivarannot ovat syntyneet pitkän ajan kuluessa nykyistä kosteampien ilmasto-olojen vallitessa alueella. Tämäntyyppisiä vesivarantoja kutsutaan fossiiliseksi vedeksi.
Historia.
Laaja maanalainen muodostuma löydettiin ensimmäisen kerran lähellä Ogallalan pikkukaupunkia Nebraskassa ja nimettiin kaupungin mukaan Ogallalan akviferiksi vuonna 1898. 1950- ja 1960-luvuilla alueen maatalous kasvoi ja kastelujärjestelmiä laajennettiin huomattavasti; uusi kasteluteknologia mahdollisti maanviljelyn perinteisesti kuivalla alueella myös vähäsateisina aikoina. Kastelujärjestelmien vesi nostettiin poraamalla syviä kaivoja Ogallalan akviferin pohjavesivarantoihin. Koska alueen pohjavesi uusiutuu hitaasti, vesivarannot alkoivat nopeasti ehtyä osista akviferin aluetta.
Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen vuonna 2017 tekemän arvion mukaan akviferin pohjaveden korkeus oli laskenut keskimäärin noin 4,8 metriä ihmisen toiminnan vuoksi. Akviferin alueen kuivissa eteläosissa pohjaveden korkeus on laskenut tätä keskimääräistä arviota selvästi enemmän, kun taas alueen pohjoisosissa lasku on ollut vähäisempää ja paikoin pohjaveden taso on jopa noussut. Pohjaveden alueellisen ehtymisen vuoksi useassa alueen osavaltiossa on alettu säädöstellä pohjaveden käyttöä, ja Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskus on säännöllisesti tarkkaillut alueen pohjaveden korkeutta vuodesta 1988 lähtien.
Ogallalan akviferi on edelleen tärkeä vedenlähde Yhdysvaltain Suurten tasankojen asukkaille ja maataloudelle, ja vuonna 2013 neljännes kaikesta Yhdysvaltain maatalouden kuluttamasta vedestä oli nostettu Ogallalan akviferin pohjavesivarannoista. Keystone-öljyputken rakentaminen akviferin alueelle herätti vastustusta 2010-luvulla, sillä putken öljyvuotojen pelättiin saastuttavan alueen pohjavettä.
Karl Oskar Mannström

Karl Oskar Mannström (8. helmikuuta 1852 Lopen pitäjä – 3. maaliskuuta 1926 Ikaalinen) oli suomalainen pappi ja kirkkoherra. Karl Oskar Mannström syntyi Lopen pitäjässä ja valmistui Turun gymnaasin eli katedraalikoulun teologisesta tiedekunnasta 1873. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1874.
Ensimmäinen pesti oli Ahvenanmaalla Finnströmin seurakunnan armovuodensaarnaajana vuosina 1875–1878. Tämän jälkeen vuosina 1879–1886 Mannström toimi Jokioisten kappalaisena. Vuosina 1886–1893 Mannström toimi Perttelin kirkkoherrana ja 1893–1905 Liedon kirkkoherrana. Tämän jälkeen hänet valittiin Ikaalisten kirkkoherraksi edesmenneen Herman Gabriel von Bonsdorffin seuraajaksi. Ikaalisiin Mannström perheineen muutti toukokuussa 1906 Liedosta.
Vuonna 1899 Mannströmille myönnettiin Lääninrovastin arvonimi.
Mannströmin lapsista ainakin kaksi suomensi 1900-luvun alussa sukunimensä Mannerkoskeksi.
Konstantin Ebeling

Konstantin Ebeling (? – 1886) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. 
Konstantin Ebeling tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun maaliskuussa 1840. Hänet ylennettiin gardemariniksi tammikuussa 1843 ja kadettikoulusta valmistuttuaan midshipsmaniksi elokuussa 1845. Ebeling palveli linjalaivojen Arsis ja Finland sekä fregatin Geres purjehduksilla 1845–1850 Suomenlahdella ja Itämerellä. Hänet ylennettiin luutnantiksi joulukuussa 1850 ja määrättiin 2. meridivisioonan komentajan adjutantiksi tammikuussa 1852. Ebeling osallistui samana vuonna linjalaiva Georgi Pobedonosetsin ja siipirataslaiva Hrabryin matkoihin Itämerellä. Hän palveli Krimin sodan aikana Hrabryillä ja korvetti Knjaz Warshavskilla Kronstadtin redillä 1854–1855, sodan lopulla 1856 hänet määrättiin 14. meriekipaasiin kuuluvan tykkivene Zvonin päälliköksi.
Ebeling erosi aktiivipalveluksesta ja siirtyi kauppalaivastoon maaliskuussa 1857, mutta palasi sotilaspalvelukseen ja määrättiin 21. meriekipaasiin korvetti Bajanin vanhimmaksi upseeriksi joulukuussa 1859. Hänet siirrettiin Hrabryille helmikuussa 1861 ja ylennettiin seuraavana vuonna kapteeniluutnantiksi. Palvelukseen 3. meriekipaasiin Ebeling siirrettiin maaliskuussa 1863. 2. luokan kapteeniksi ylennettynä hänet määrättiin ensin potkurivene Shtshitin päälliköksi maaliskuussa 1868 ja sitten höyrylaiva Araksin päälliköksi toukokuussa 1868 ja höyrylaiva Volgan päälliköksi heinäkuussa 1870. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Ebeling erosi Volgan päällikkyydestä marraskuussa 1872, eron sotapalveluksesta hän sai kontra-amiraalina kesäkuussa 1879.
Palettirihmabarbi

Palettirihmabarbi ("Dawkinsia assimilis") on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Thomas C. Jerdon vuonna 1849.
Lajia tavataan ainoastaan Intiasta. Se kasvaa tavallisesti noin 10 senttimetrin mittaiseksi, mutta pisimmillään se voi olla yli 11 senttimetriä pitkä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Mannström

Mannström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alexander Elfsberg

Alexander Elfsberg (18. tammikuuta 1826 Oulu – 23. maaliskuuta 1903 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. 
Elfsbergin vanhemmat olivat tullitarkastaja Thomas Elfsberg ja Fredrika Sofia Björkelund ja puoliso Alexandra Aristova. Elfsberg opiskeli Pietarin merikadettikoulussa, gardemariniksi hänet ylennettiin 1843 ja midshipsmaniksi 1845. Hän palveli luggeri Peterhofilla Suomenlahdella 1847 ja yleni luutnantiksi 1850. Seuraavana vuonna hän osallistui korvetti Knjaz Warshavskin Itämeren purjehduksiin, kesällä 1852 hän purjehti priki Agamemnonilla Itämerellä. Vuoden lopulla hänet siirrettiin palvelukseen Mustanmeren laivastoon, missä hän risteili 1853 kuljetusalus Dunaj'lla Nikolajevin ja Sevastopolin välillä.
Krimin sodan alussa Elfsberg palveli fregatti Sisopolin vanhimpana upseerina risteilyllä Kaukasian rannikolla, 1854–1855 hän toimi Sevastopolin redillä Sevastopolin varuskunnan Titovin patterin päällikkönä. Hän haavoittui taisteluissa ja hänelle myönnettiin 1855 Pyhän Yrjön ritarikunnan 4. luokan ritariristi. Sodan jälkeen Elfsberg palveli potkurivene Vjugan päällikkönä Pietarin ja Kronstadtin välillä. Helmikuussa 1858 hänet siirrettiin venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian palvelukseen ja hän toimi Ajanin sataman päällikkönä 1858–1866.
Elfsberg ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1859 ja 2. luokan kapteeniksi 1866. Hän palasi merivoimien palvelukseen 1867, jolloin hänet siirrettiin klipperi Almazin päälliköksi Kronstadtiin. Tammikuussa 1861 hänet nimitettiin fregatti General-Admiralin päälliköksi, mutta jo helmikuussa hän siirtyi uudelleen kauppalaivastoon. Elfsberg ylennettiin 1. luokan kapteeniksi 1870, eron sotapalveluksesta hän sai sairauden takia kontra-amiraalina tammikuussa 1877. Siviilissä Elfsberg toimi Oy Kaukas Ab:n asiamiehenä Bakussa ja yhtiön konttoripäällikkönä Astrahanissa 1870–1874. Hänet nimitettiin Oy Kaukas i Merkurin toimitusjohtajaksi vuonna 1881.
Radisson Blu Hotel Olümpia

Radisson Blu Hotel Olümpia, aikaisemmin Hotell Olümpia ja Reval Hotel Olümpia on tällä hetkellä kansainväliseen Radisson Hotels &amp; Resorts -ketjuun kuuluva neljän tähden hotelli Tallinnassa. Hotellissa on 26 asuinkerrosta, ja se on 84 metrin korkuinen. Hotelli rakennettiin vuosina 1974-1980 arkkitehtien Ain Andressoon, Toivo Kallasin ja Rein Kerstenin piirustusten mukaan. Hotelli kuului olympiavuoden 1980 rakennusinvestointeihin Tallinnassa. Hotelli oli tarkoitettu erityisesti olympialaisten ulkomaisille vieraille. Rakennus sai vuonna 1982 Neuvosto-Viron valtionpalkinnon.
Hotell Olümpia – olympiaregattaa varten.
Hotelli valmistui olympiavuoden 1980 alussa. Sen avajaiset olivat 6. huhtikuuta. Avajaisissa olivat edustettuina mm. Neuvosto-Viron kommunistipuolueen silloinen 1. sihteeri Karl Vaino, varapääministeri Bruno Saul, ulkoministeri ja Tallinnan olympiaregatan järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Arnold Green ja Tallinnan laulujuhlien puheenjohtaja Fred Raudberg. Hotellissa oli sen avauduttua kaikkiaan 405 huonetta, ravintola hotellin toisessa kerroksessa, kahvilat ja baarit 2., 14. ja 26. kerroksessa ja varietee Olympic Variety Road. Neuvostovallan aikana tunnettuja yöpyjiä hotellissa olivat julkkikset, kuten Alla Pugatšova, Boney M, oopperatähdet Kiri Te Kanawa ja Montserrat Caballe sekä Intian pääministeri Indira Gandhi.
Nykyinen hotelli Radisson Blu Hotel Olümpia.
Nykyään hotellissa on 390 eri huonekategorioiden huonetta. Lisäksi hotellin 13. kerroksessa on ns. jalokivihuoneet (rubiini, ametisti, smaragdi, safiiri, topaasi, onyksi) ja 189 m²:n presidenttisviitti. Hotellin remontti tehtiin vuonna 1997, jolloin julkisivun tina- ja lasiosat korvattiin kevytmetallimateriaaleilla sekä puiset ikkunapuitteet uusittiin uusilla kevytmetallimateriaaleilla.
Hotell Olümpia oli uudelleenitsenäistymisen alkuun asti valtion omistama. Sen jälkeen se siirtyi useamman toimijan yhteisomistukseen eli Viron valtiovarainministeriön, hotellitoimintaa pyörittäneen Inn Gruppin, brittiläisen Mercury Asset Managementin ja Baltic Republic Fundin. Vuodesta 1997 omistajaksi tuli virolainen Reval Hotelligrupi AS, jonka enemmistön osti vuonna 2000 norjalainen kiinteistöyhtiö Linstow Group. Vuonna 2010 hotellin toimijaksi tuli Rezidor-hotellikonserni ja hotellin nimi muuttui Reval Hotel Olümpiasta nykyiseksi Radisson Blu Hotel Olümpiaksi. 
Hotellin kuuluu nykyään Hyvinvointikeskus Club-26, joka sijaitsee ylimmässä eli 26. kerroksessa. Club-26 valmistui vuonna 1995. Lisäksi vuonna 2017 valmistui konferenssikeskus, jonka tiloihin mahtuu kaikkiaan 500 osallistujaa.
Robert Christopher Riley

Robert Christopher Riley (s. 11. lokakuuta 1980 New York) eli Rob Riley on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on vuodesta 2017 esittänyt Michael Culhanea televisiosarjassa "Dynastia".
Rileyllä on ollut rooleja myös esimerkiksi sarjoissa "Hit the Floor" (2013–2016), "Holmes NYC" (2017) ja "Underground" (2017).
Masked Singer Suomi (1. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2020. Kauden juonsi Ile Uusivuori ja vakiopanelisteina toimivat Janne Kataja, Jenni Kokander sekä Maria Veitola. Kauden voittajaksi selviytyi Leijona-hahmollaan koomikko Sami Hedberg.
Kymmenosainen kausi oli erittäin suosittu, kun sen television ensiesitysten keskimääräinen katsojamäärä oli 991 000. Uusinnat ja nettikatselut mukaan luettuna katsojaluvut nousivat 1,5 miljoonaan katselijaan. Ohjelma oli kevään 2020 katsotuin viihdeohjelma.
Jaksot.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.