tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frederick Law Olmsted

Frederick Law Olmsted (26. huhtikuuta 1822 – 28. elokuuta 1903) oli yhdysvaltalainen maisema-arkkitehti, joka suunnitteli New Yorkin Central Parkin ja monia muita merkittäviä puistoja. Hän kiinnostui maiseman muodoista ollessaan pitkällä lomalla Euroopassa, ja julkaisi havainnoistaan kirjan "Walks and Talks of an American Farmer in England" vuonna 1852. Olmsted vaikutti myös Yosemiten ja Niagaran putousten suojeluun. Olmsted on yksi 1800-luvun merkittävimmistä maisema-arkkitehdeista.
Ennen uraansa maisema-arkkitehtinä Olmsted ehti toimia myös maanviljelijänä, toimittajana, kirjailijana ja kustantajana. Keskuspuiston suunnitelma toi hänelle mainetta ja tilauksia, ja hän perusti maisema-arkkitehtuuritoimiston Massachusettsin Brooklineen, mihin hän myös asettui asumaan perheensä kanssa.
Olmstead laati New Yorkin Central Parkin suunnitelman vuonna 1858 yhdessä Calvert Vauxin kanssa. Se on nerokas suunnitelma, joka sisälsi monenlaisia maisematyyppejä. Puistossa on kalliorakenteita vesiputouksineen, niittyjä ja lampia sekä teitä, joiden yli ja ali menee polkuja tarpeen mukaan.
Kaliforniaan Olmstead suunnitteli vuonna 1864 Berkelyn yliopiston kampusalueen ja Mountain View'n hautausmaan. Hän ehdotti myös luonnonsuojelualueen perustamista Yosemiteen ennen kuin ajatus kansallispuistoista oli syntynyt.
Yhteistyössä Vauxin kanssa syntyi myös Brooklynin Prospect Parkin suunnitelma (1866). He myös jatkoivat Central Parkin kehitystöitä ja suunnittelivat vuonna 1868 Riversiden Chicagon lähistölle. Riversiden suunnitelmassa ehdotettiin asuntoalueita julkisen maa-alueen ja puistojen ympärille sekä ennakoitiin erillisiä jalankulkuväyliä. Olmsted aloitti lisäksi työskentelyn Washingtonin Capitol-kukkulan maisemoinnin parissa vuonna 1874. Tätä työtä jatkoi 1920-luvulla Olmstedin poika F. L. Olmsted junior.
Vuonna 1878 Olmsted laati kunnianhimoisen suunnitelman puistokokonaisuudesta Bostoniin, joka muodostui polveilevista vehreistä puistoalueista ja vesistöistä. Vuonna 1887 hän työskenteli jälleen yhdessä Vauxin kanssa, tällä kertaa Niagaran putousalueen parissa. Olmstedin viimeinen suuri työ oli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttely, jonne hän loi upean puistoympäristön, johon Daniel Burnham ja muut arkkitehdit saattoivat sijoittaa uusklassiset näyttelyrakennukset.
Himalajan vanki

Himalajan vanki ("Lost in The Himalayas") on James Scottin ja hänen sisarensa Joanne Robertsonin kirjoittama, vuonna 1993 julkaistu kirja, joka kuvaa James Scottin eksymistä Himalajan talveen ja sitä kuinka Scott selviytyy 43 päivää hengissä syömättä ja vain hänen sulattamaansa lunta juoden. Kirjassa on lähes vuorotellen Scottin ja sisaren Robertsonin lukuja, ja Robertsonin luvuissa kerrotaan, kuinka hän yrittää löytää veljensä.
Myles Amine

Myles Nazem Amine (s. 14. joulukuuta 1996) on yhdysvaltalainen vapaapainija, jolla on myös San Marinon kansalaisuus. Hänen äitinsä sanmarinolainen isoisä muutti synnyinmaastaan Yhdysvaltoihin 1900-luvun alussa. Myles Amine edustaa veljensä Malik Aminen tapaan kansainvälisissä kilpailuissa San Marinoa.
Amine saavutti Yhdysvaltojen edustajana hopeaa kadettien (eli 17-vuotiaiden) Pan-Amerikan-mestaruuskilpailujen kreikkalais-roomalaisen painin 63 kg:n sarjassa 2013. Bukarestin EM-kilpailuissa 2019 hänestä tuli veljensä ohella ensimmäinen San Marinon edustaja painin EM-kilpailuissa kautta aikojen. Myles Amine sijoittui vapaapainin 86 kg:n painoluokassa yhdeksänneksi.
Amine saavutti Minskin Euroopan kisoissa 2019 pronssia vapaapainin 86 kg:n sarjassa. Tämä oli San Marinon ensimmäinen painin arvokisamitali. Saman vuoden Nur-Sultanin MM-kilpailuissa hän sijoittui 86-kiloisissa viidenneksi. Hän saavutti samassa painoluokassa EM-hopeaa Roomassa 2020 ja EM-pronssia Varsovassa 2021.
Amine saavutti Tokion 2020 olympialaisissa pronssia 86 kg:n painoluokassa. Hän voitti 86-kiloisten Euroopan-mestaruuden Budapestissa 2022. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailuissa ja oli kahdeksas MM-kilpailuissa. Hän saavutti 86 kg:n painoluokassa EM-hopeaa Zagrebissa 2023, MM-pronssia Belgradissa 2023 ja EM-hopeaa Bukarestissa 2024.
Déraciné

Déraciné on From Softwaren kehittämä ja Sonyn julkaisema virtuaalitodellisuuteen pohjautuva seikkailupeli. Peli on julkaistu yksinoikeudella PlayStation 4 -pelikonsolille marraskuussa 2018, ja se vaatii toimiakseen PlayStation VR -virtuaalitodellisuuslasit, PlayStation Cameran, sekä kaksi PlayStation Move -ohjainta. Déraciné on ensimmäinen peli, jonka From Softwaren toimitusjohtaja Hidetaka Miyazaki on käsikirjoittanut itse. Hidetaka Miyazaki on myös ohjannut pelin.
Pelaaminen.
Pelissä pelataan keijukaisella, jota maanpäälliset ihmiset eivät voi aistia, eikä havaita, koska keijukaisten fyysinen olemus perustuu toiseen ulottuvuuteen. Maan ulkopuolisena olentona keijukainen kokee maanpäälisen ajan pysähtyneen paikoilleen. Tämän lisäksi ihmiset eivät voi nähdä, eivätkä millään muullakaan tavalla aistia keijukaisia. Tämä tarkoittaa ettei pelaaja voi puhua tai näyttäytyä ihmisille vaan joutuu elämään eristyksissä kaikesta maanpäällisestä elämästä. 
Pelaaja voi vaikuttaa maanpäällisiin asioihin käyttämällä apunaan vedettävää kelloa. Kellon avulla pelaaja voi kelata maanpäällistä aikaa eteen tai taaksepäin. Kellon avulla pelaaja voi vaikuttaa asioihin esimerkiksi siirtämällä jotain esinettä ja kelaamalla aikaa eteenpäin, jolloin esineen siirtämisen aiheuttama vaikutus näkyy pelaajalle. Pelaajan tavoite on aikaa manipuloimalla saada ihmiset huomaamaan että hän on olemassa.
Tarina.
Tarinan vaikutteina on skotlantilaisen runoilijan Fiona McLeodin teokset. Pelin tarinaa kuvastaa yksinäisyys, sekä eristyneisyys, jotka olivat usein myös Fionan runojen keskeisiä teemoja. 
Peli sijoittuu 1900-luvun ranskalaiseen sisäoppilaitokseen, jossa elää keijukainen, mutta koulun oppilaista Yuliya-niminen nuori tyttö on ainut, joka uskoo keijukaisten olemassa oloon. 
Pelin tarina alkaa kun Yuliya päättää tehdä testin, jonka avulla hän voi todistaa luokkakavereilleen että keijukaiset ovat olemassa.
Vesansalo

Vesansalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa Salonsaaren itäpuolella.
Maantietoa.
Saari on 2,6 kilometriä pitkä, 1,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,6 neliökilometriä . Se sijaitsee Asikkalanselän kaakkoisosassa ja Kinisselän länsipuolella. Saari on aivan kiinni Salonsaaren Venäjänniemessä ja saaria erottaa kapea Luopstensalmi, jonka leveys on 10–220 metriä. Salmella on kaksi kapeikkoa: Yläsuu, jonka ylittaa maantie, ja Hevosuitin. Vesansalolla on kilometrin pituinen niemi Kupinkärki, joka työntyy Uitonsalmen suuntaisena kohti luodetta. Niemen ja mantereen väliin jää 250–730 metriä tilaa. Saaren toinen huomattava niemi on Lammasaidanniemi, joka saaren lounaispäässä työtyy kohti länttä ja Särkilahtea. Saaren ympärillä on joitakin lähisaaria, joista kaakkoispuolella sijaitseva Kinissaari on huomattavin. Saarien välimatka on 200 metriä. Uitonsalmessa sijaitsevat Kaakkosaaret ja Röhnä, Kupinkärjen tuntumassa Suutarinsaari, Konkosensaari, Simonluoto, Ritosaaret, Terrikallio, Sepänsaari sekä Savonsaaret, joiden väliin jää Perslaukunsalmi, ja Vesansalon länsipuolelle jäävät Herrasaari, Humatlahdensaaret ja Verkkosaari. Saaressa on viisi matalaa mäkeä, joiden välisiä metsäalueita on hieman ojitettu. Korkein mäki sijaitsee saaren länsipuolella ja se kohoaa 37 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on tieyhteys Salonsaaresta. Tien silta ylittää Luopostensalmen sen Yläsuun kohdalla. Se haarautuu Salon kylässä yhdystieltä 14133, joka alkaa mantereella Anianpellon kautta kulkevalta seututieltä 313. Vesansalossa on lähes 70 vapaa-ajan asuntoa, mutta kiinteää asutusta ei ole.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa Vesansalo on autio, mutta sen pohjoisrannassa on raivattu kaksi niittyä. Kartassa on saarella kaksi polkua, jotka vaikuttavat Salonsaaren ja mantereen välisiltä talviteiltä . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 näkyy kuvailtu tie sekä pieni niitty saaren pohjoisosassa, joka on suurentunut myöhemmässä kartassa ja saanut samalla seuraksi toisen niityn saaren eteläpäähän . Niityt ovat kadonneet vuoden 1965 peruskartassa, mutta saaren länsirannoille on rakennettu kaksi mökkiä ja pohjoisniemeen kolmas. Saarelle rakennetaan tie, joka näkyy vuoden 1980 kartassa ja tien vuoksi on saaren itärannoille tullut toista kymmentä mökkiä lisää. Myös tiettömään Lammasaidanniemeen on rakennettu yli kymmenen mökkiä ja länsirantaan viisi muuta mökkiä. Tiestä rakennetaan jatkeet Lammasaidanniemeen, länsirantaan ja pohjoiselle niemelle ja nämä näkyvät valmiina vuoden 1990 kartassa.
Kōnan (Kōchi)

Kōnan () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Tosanlahden rannikolla noin 20–30 kilometriä prefektuurin pääkaupungista Kōchista itään. Kaupungin eteläosaan kuuluu osa Kachōn tasangosta ja sen länsirajalla mereen laskee Monobejoki. Pohjoisosat nousevat Shikokuvuorille 300–600 metrin korkeudelle merenpinnasta. Kōnanissa on 33 349 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 126,46 neliökilometriä.
Kōnan on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Akaokan, Kagamin, Noichin ja Yasun maaseutukaupungit sekä Yoshikawan kyläkunta. Niistä Akaoka ja Kagamin alueen Kishimoto keihttyivät historiallisesti Tosa-kaidō-tien varren solmukohtina, Yasussa sijaitseva Tein alue vuorostaan vilkkaan satamansa ansiosta. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin, vihannesten, kukkien ja "mikan"-mandariinien viljely.
Kōnanin nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi matalat Tosanlahden hiekkarannat ja Dainichi-jin temppeli, joka on osa Shikokun pyhiinvaellusreittiä (temppeli nro. 28). Kōnania palvelee Tosa Kuroshio -rautateiden Asa-linja.
Luis Carlos Murillo

Luis Carlos Murillo (s. 16. lokakuuta 1990 Turbo, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on aiemmin edustanut Veikkausliigassa myös Kuopion Palloseuraa ja Helsingin Jalkapalloklubia.
Luis Carlos Murillo aloitti jalkapallouransa kotimaassaan Kolumbiassa, jossa ensimmäinen aikuisten joukkue oli Manizalesin kaupungin Once Caldas. Kahdeksan kauden ja yli sadan Kolumbian pääsarjaottelun jälkeen hän siirtyi kauden 2018 alussa Suomeen Veikkausliigaan Kuopion Palloseuran riveihin. Kaudella 2018 Murillo oli InStat-yhtiön mukaan Veikkausliigan paras pelaaja ja KuPS käytti Murillon sopimuksessa olleen jatko-option.
KuPS:n riveissä Murillo oli mukana kaudella 2018 pronssia saavuttaneessa joukkueessa ja kaudella 2019 KuPS:n Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kahden KuPS-kauden jälkeen Murillo siirtyi kaudeksi 2020 helsinkiläisen HJK:n riveihin. HJK:ssa Murillo voitti Veikkausliigan kausilla 2020 ja 2021. Alkuvuonna 2022 Murillo siirtyi Maltan Valioliigaan Valletta FC:n riveihin. Huhtikuussa 2022 Murillo jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin Valley United FC:n paitaan, mutta jätti seuran vain kuukautta myöhemmin. Elokuussa 2022 Murillo teki kauden loppuun asti ulottuvan sopimuksen VPS:n kanssa.
Vinko Soldo

Vinko Soldo (s. 15. helmikuuta 1998 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija. Suomessa hän on edustanut Veikkausliigassa Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Janakkalan Sanomat

Janakkalan Sanomat on Janakkalassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa, torstaisin. Sen päätoimittaja on Veera Visapää.
"Janakkalan Sanomat" kuului vuoden 2020 maaliskuuhun saakka Alma Media -konserniin. Sen omistaa maaliskuusta 2020 lähtien Sanoma.
Eredivisie (naiset)

Eredivisie Vrouwen on Alankomaiden korkein naisten sarjataso jalkapallossa. Alankomaiden jalkapalloliitto perusti sarjan 2007. Vuonna 2012 Alankomaiden ja Belgian liigat yhdistyivät yhdeksi sarjaksi (BeNe League). Kolmen kauden jälkeen BeNe League lakkautettiin ja Eredivisie käynnistyi uudestaan.
Sarjassa pelaa nykyään 8 joukkuetta.
Joukkueet kaudella 2024–2025.
Alankomaiden naisten pääsarjan joukkueet kaudella 2024–2025:
Thorsten Kaye

Thorsten Kaye (oik. Thorsten Ernst Kieselbach; s. 22. helmikuuta 1966 Frankfurt) on saksalais-brittiläinen näyttelijä. Hän on vuodesta 2013 esittänyt Ridge Forresteria televisiosarjassa "Kauniit ja rohkeat". Aikaisemmin hahmoa näytteli Ronn Moss.
Kaye syntyi Saksassa, mutta varttui Englannissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1985 ja teki ensimmäiset televisioroolinsa 1990-luvulla. "Kauniiden ja rohkeiden" lisäksi hän on esiintynyt muun muassa sarjoissa "All My Children", "One Life to Live", "Port Charles" ja "Smash".
Kaye on naimisissa kanadalaisen näyttelijän Susan Haskellin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Esa Pietilä

Esa Pietilä (s. 1964) on suomalainen säveltäjä ja saksofonisti. Hän on sooloprojektien ja sävellystyön ohella muun muassa johtanut Esa Pietilä Trioa sekä ollut 2008 perustetun 4 Streams -kvartetin jäsen. Hänellä on ollut Suomessa ja ulkomailla myös lukuisia yhteistyösuhteita vakiintuneiden kokoonpanojensa ulkopuolella.
Pietilä on säveltänyt eri kokoonpanoille soolosoitinkappaleista orkesterimusiikkiin. Hän on yhdistellyt eri genrejä työssään, jonka tuloksena on teoksia muun muassa sinfoniaorkesterille, saksofonikvartetille ja muille kamarikokoonpanoille, jazzyhtyeelle, big bandille, soolosoittimille sekä nauhalle ja solistille. Pietilän kiinnostuksen kohteisiin on kuulunut myös sävelletyn musiikin ja improvisaation yhdisteleminen keskenään. Pietilän laajimpien töiden joukossa on Avanti!-kamariorkesteria ja nykyjazztrioa varten sävelletty 40-minuuttinen konsertto "Graffiti Play". Esa-Pekka Salonen johti lokakuussa 2014 sen kantaesityksen, jossa Pietilä esiintyi myös itse trionsa kanssa. Hän on käyttänyt usein live-elektroniikkaa ja mikrotonaalisuutta. Avanti!-orkesterin ohella hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Zagros Ensemblen ja UMO:n kanssa. Salosen ohella muita kapellimestareita, jotka ovat kantaesittäneet Pietilän teoksia, ovat olleet Ville Matvejeff, Hossein Pishkar, Tuomas Turriago ja Petri Komulainen. Pietilän oma instrumentti on tenorisaksofoni, jota varten hän on luonut paljon uutta ohjelmistoa etenkin erikokoisten orkesterien kanssa soitettuna.
Pietilä kantaesitti vuonna 2016 Kalevi Ahon hänelle omistaman konserton tenorisaksofonille ja orkesterille.
Pietilä sai vuonna 2016 Yrjö-palkinnon. Vuonna 2013 "The New York City Jazz Record" -lehti myönsi Pietilän Liberty Ship -yhtyeelle tämän debyyttilevystä vuoden parhaan albumin tunnustuksen.
Telnjaška

Telnjaška () on Venäjän asevoimissa käytetty vaakaraidoitettu aluspaita. Paidassa on tasaleveät 1,1 senttimetriset valkoiset ja värilliset raidat, joiden väri vaihtelee käyttävän aselajin mukaan.
Historia.
Vaakaviivoitetut aluspaidat tulivat Venäjälle Euroopasta, missä niitä käyttivät erimaalaiset kauppa-alusten miehistöt. Telnjaška otettiin osaksi Venäjän keisarillisen laivaston univormua keisari Aleksanteri II:n päätöksellä elokuussa 1874. Univormuun kuuluneet paidat valmistettiin villan ja puuvillan 50/50-sekoituksesta, ja niiden vaakaviivoina vuorottelivat 1,1 senttimetrin siniset ja 4,4 senttimetrin valkoiset vaakaviivat. Yhtä leveillä sinisillä ja valkoisilla vaakaviivoilla kuvioitu malli otettiin käyttöön vuonna 1912.
Muut aselajit ovat ottaneet telnjaškan myös käyttöönsä. Maahanlaskujoukoilla on vaaleansiniraitainen, merijalkaväellä mustaraitainen ja rajavartiostolla vihreäraitainen malli.
Byron Yasui

Byron K. Yasui (s. 1940) on yhdysvaltalainen säveltäjä, kontrabasisti ja kitaristi. Hän on työskennellyt sekä klassisen musiikin että jazzin parissa.
Yasui suoritti kandidaatin arvon kasvatustieteissä ja opiskeli sivuaineenaan musiikkia Havaijin yliopistossa, josta valmistui vuonna 1965. Northwestern Universitysta hän valmistui sävellyksessä musiikin maisteriksi vuonna 1967 ja musiikin tohtoriksi 1972. Hänen opettajinaan toimivat muiden muassa Richard Hillert, Armand Russell ja Alan Stout. Yasui liittyi Havaijin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1972. 
Yasuin sävellyksiä on esitetty muun muassa Lincoln Center for the Performing Artsissa. Carnegie Hallissa kantaesitettiin kaksi hänen orkesteriteostaan. Kesäkuussa 2015 ukulelensoittaja Jake Shimabukuro ja JoAnn Fallettan johtama Honolulun sinfoniaorkesteri kantaesittivät Yasuin ukulelelle ja orkesterille säveltämän konserton "Campanella".
Yasui on toiminut vapaana jazzkontrabasistina, osa-aikaisena Honolulun sinfoniaorkesterin kontrabasistina ja klassisen kitaraduon jäsenenä brasilialaisen Carlos Barboso-Liman yhteistyökumppanina.
Eddie Kamae

Edward Leilani "Eddie" Kamae (4. elokuuta 1927 Honolulu – 7. tammikuuta 2017 Honolulu) oli yhdysvaltalainen ukulelensoittaja, lauluntekijä ja dokumentaristi. Hän oli yksi 1900-luvun jälkipuoliskon vaikutusvaltaisimmista havaijilaismuusikoista. Kamae muistetaan parhaiten Sons of Hawaii -kokoonpanon perustajajäsenenä. Hän oli yhtyeen kanssa mukana käynnistämässä "havaijilaista renessanssia" 1960–1970-luvuilla.
Kamae syntyi yhtenä Samuel Hoapili Kamaen ja Alice Ululani Opunuin kymmenestä lapsesta. Hän aloitti teini-ikäisenä ukulelensoiton ja tutustui Shoi Ikemiin, jonka kanssa perusti Ukulele Rascals -duon. Duo ryhtyi yhteistyöhön Ray Kinneyn kanssa manner-Yhdysvalloissa vuonna 1949 tehtyä kiertuetta varten. Tässä vaiheessa Kamae ei vielä keskittynyt havaijilaiseen musiikkiin vaan soitti ennemmin jazzstandardeja, latinomusiikkia ja klassiseen ohjelmistoon kuuluvia kappaleita.
Sons of Hawaii -yhtye perustettiin vuonna 1960. Sen ensimmäinen albumi oli "Gabby Pahinui and the Sons of Hawaii"; Kamae käytti tässä vaiheessa muusikonuraansa pseudonyymiä Johnny Maunawili, koska hänellä oli jo sopimus toisen levy-yhtiön kanssa. Yhtyeen myöhempiin albumeihin kuuluivat "Music of Old Hawaii" (1962) ja "The Folk Music of Hawaii" (1971). Gabby Pahinuin lähdettyä soolouralle Kamae ryhtyi johtamaan yhtyettä, jonka kanssa esiintymään otettiin myös muiden muassa kitaristit Leland Isaacs ja Dennis Kamakahi. Kamae teki useita lauluja, joista tuli havaijilaisstandardeja. Näihin kuului Larry Kimuran kanssa tehty "E Ku'u Morning Dew". 
Ensimmäinen Kamaen vaimonsa Myrna Kamaen kanssa tekemä täyspitkä dokumentti oli "Li'a: The Legacy of a Hawaiian Man" (1988). Myöhemmin julkaistiin esimerkiksi "Sons of Hawaii: A Sound, a Band, a Legend" (2000). Kamae sai Hawai'i Academy of Recording Artsin palkinnon elinikäisistä saavutuksista ja vuonna 2007 National Endowment for the Artsin National Heritage Fellowshipin. Hän kuoli 89-vuotiaana kotonaan, jolloin leskeksi jäi hänen kanssaan 50 vuoden ajan naimisissa ollut vaimo Myrna.
Lepänkärpässieni

Lepänkärpässieni ("Amanita friabilis") on kärpässieniin kuuluva sienilaji. Sen lakki on 3–6 senttimetriä leveä ja kupera. Lakin väri vaihtelee tummanruskeasta harmaaseen. Lakin pinnalla on myös suojusjätettä. Heltat ovat valkoiset ja melko tiheät. Jalka on 4–12 senttimetriä pitkä, hieman suomuinen ja harmaa. Jalassa ei ole rengasta. Tuppi on pieni tai se puuttuu kokonaan. Malto on valkoista. Lepänkärpässieni kasvaa Suomessa lepikoissa, rehevillä puronvarsilla ja metsityteillä pelloilla leppien seurassa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Lepänkärpässieni on mahdollisesti myrkyllinen, eikä se ole syötävä. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Lepänkärpässieni muustuttaa harmaakärpässientä. Harmaakärpässienen tuppi on kuitenkin suurempi.
Bohdan Warchal

Bohdan Warchal (1930–2000) oli slovakialainen viulisti ja kapellimestari. Hän perusti vuonna 1960 Slovakian kamariorkesterin ja toimi sen pääkapellimestarina ja sooloviulistina neljän vuosikymmenen ajan. 
Warchal opiskeli Musiikin ja esittävien taiteiden Janáček-akatemiassa, Brnossa. Ennen Slovakian kamariorkesterissa tekemäänsä työtä hän johti Slovakian filharmonista orkesteria Bratislavassa vuodesta 1957. Warchalin johdolla Slovakian kamariorkesteri saavutti maailmanlaajuista tunnustusta lähes 2 500:lla konsertillaan, joita pidettiin eri puolilla Eurooppaa, Yhdysvalloissa, Australiassa, Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Warchal teki opetustyötä useissa yliopistoissa. Myös hänen pojastaan Bohdan Warchal nuoremmasta tuli viulisti.
Warchal sai vuonna 1969 ansioituneen taiteilijan ja vuonna 1983 Tšekkoslovakian kansantaiteilijan arvon. L. Šarounován 14. tammikuuta 1998 löytämä asteroidi 28019 Warchal sai nimensä Warchalilta.
FCR 2001 Duisburg

FCR 2001 Duisburg oli Saksan Bundesliigassa pelannut naisten jalkapalloseura.
Seura perustettiin 2001, kun FCR Duisburg 55:n naisjalkapalloijat perustivat oman seuran. FCR Duisburg 55:n riveissä naiset olivat voittaneet Saksan mestaruuden kaudella 1999–2000 ja cupin 1998. Itsenäisenä seurana Duisburg voitti Saksan cupin kahdesti ja sijoittui Bundesliigassa viidesti toiseksi. Seuran suurin menestys oli UEFA Cupin voitto 2009. 2010-luvulla seura kärsi taloudellisista vaikeuksista ja lopulta FCR 2001 Duisburg lakkautettiin ja naisten jalkapallotoiminta yhdistyi MSV Duisburgin kanssa vuoden 2014 alusta lähtien.
Zaur Ugujev

Zaur Rizvanovitš Ugujev (27. maaliskuuta 1995 Hasavjurt) on venäläinen vapaapainin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Ugujev voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa Budapestissa 2018, kun hän voitti 57 kg sarjan. Hän uusi saman painoluokan mestaruuden vuotta myöhemmin Nur-Sultanin MM-kilpailuissa. Hän voitti 57-kiloisten olympiakultaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 61 kg:n sarjassa vuonna 2025 sekä 57-kiloisissa hopeaa 2018 ja pronssia 2017 sekä Euroopan kisoissa pronssia 2019. Hänellä on myös neljä Venäjän-mestaruutta vuosilta 2017, 2018, 2020 ja 2021.
Klomifeeni

Klomifeeni (C26H28NClO) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä aikaansaamaan ovulaatiota naisilla, jotka ovat hedelmättömiä esimerkiksi munasarjojen monirakkulaoireyhtymän vuoksi. Klomifeeni kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Klomifeeniä on seos kahdesta E- ja Z-isomeerista. Klomifeenin E-isomeeri on antiestrogeeninen ja Z-isomeerilla on estrogeenisia vaikutuksia. Klomifeeni sitoutuu estrogeenireseptoreihin ja on niiden selektiivinen muuntelija. Sitoutumisen seurauksena follikkelia stimuloivan hormonin ja luteinisoivan hormonin tuotanto lisääntyy. Tämä johtaa munarakkuloiden kehittymiseen ja ovulaatioon. Klomifeeniä voidaan käyttää yhdessä metformiinin kanssa. Lääkeainetta annostellaan tablettina ja useimmiten sitraattisuolanaan. Suomessa klomifeeniä ei enää käytetä munasarjojen monirakkulaoireyhtymästä johtuvan hedelmättömyyden hoitoon vaan sen on korvannut letrotsoli. Klomifeeni lisää monikkoraskauksien todennäköisyyttä.
Haittavaikutukset.
Klomifeeni voi aiheuttaa haittavaikutuksinaan munasarjojen suurentumista, rintojen suurentumista ja rintakipua, huonovointisuutta, kuumia aaltoja ja pääkipua. Se voi aiheuttaa myös näköhäiriöitä ja nämä voivat johtaa lääkityksen keskeyttämiseen.
Valmistus.
Klomifeenin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa p-hydroksibentsofenoni kondensoituu emäksisissä olosuhteissa 2-(dietyyliamino)etyylikloridin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu Grignard-reaktio bentsyylimagnesiumkloridin kanssa ja muodostuneesta tertiäärisestä alkoholista eliminoituu vettä, jolloin muodostuu kaksoissidos. Viimeinen vaihe on klooraus ja tuotteena muodostuu klomifeenia.
Isosaari (Asikkala)

Isosaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Saari on 1,3 kilometriä pitkä, 720 metriä leveä ja sen pinta-ala on 56,4 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän pohjoisosassa Pulkkilanharjun vieressä. Harjun rantaan on saarelta matkaa noin kilometrin. Saaren eteläpuolella sijaitsee Patopäänsaaret, jossa on seitsemän luotoa ja yksi suuri saari. Suuren saaren ja Isosaaren välissä on Patopäänsalmi, joka on 120–200 metriä leveä. Kaikki saaret sijaitsevat samalla matalikolla . Saari kokoonsa nähden matala ja se kohoaa noin 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on metsän peittämä ja sen rantaan on rakennettu alle 20 vapaa-ajan asuntoa. Saaren luoteispäässä sijaitsee kivisellä karilla kummeli.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa sen karttanimenä on ”Ylinäsaari” . Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 saari autio, vaikka siihen on merkitty peltoa tai niittyä . Saari oli autio vielä vuoden 1965 peruskartassa, mutta sen jälkeen sinne rakennettiin yli 10 vapaa-ajan asuntoa, mitkä näkyvät vuoden 1980 kartassa. Seuraavassa kartassa on asuntoja yli 15. Kummeli on merkitty vielä vuonna 1994 saaren luoteisrantaan, mutta myöhemmin se on merkitty kauemmaksi rannasta.
Ylimmäinen Huhtasaari

Ylimmäinen Huhtasaari eli Revonsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Saari on 720 metriä pitkä, 410 metriä leveä ja sen pinta-ala on 18,6 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän itäpuolella Salonsaaren ja mantereen Vedentaustan välisessä saaristoisessa järvenosassa. Huhtasaaria on kaksi, eli Ylimmäinen- ja Alimmainen Huhtasaari. Alimmainen sijaitsee mantereen puolella alle 200 metriä koilliseen ja Alimmaisen ympärillä on vielä noin 30 muuta saarta tai luotoa. Ylimmäisen eteläpuolella sijaitsee kilometrin päässä Salonsaari, 600 metrin päässä Kaurissaari ja lounaassa kilometrin päässä Kotasaari. Lisäksi järvenselän ulapan puolella lännessä sijaitsevat 800 metrin päässä Kaitasaaret. Ylimmäinen on kokoonsa nähden matala saari, joka kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren metsät ovat paikoin lehtometsää ja mäntymetsää ja sen rannoille on rakennettu noin 15 vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saarilla karttanimenä ”Huhtasaaret” . Saaret on merkitty samalla nimellä Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 . Saaret ovat olleet koko ajan autiot eikä saariin ole raivattu pelto- tai niittymaata. Vuoden 1965 peruskartassa saaren nimi on yksilöity ”Revonsaareksi”, ja sen länsirantaan on rakennettu ensimmäinen mökki. Mökki- ja huvilarakentaminen alkaa tästä, sillä seuraavassa vuoden 1980 kartassa on saarelle ilmaantunut kymmenen mökkiä. Tässä kartassa saari tunnetaan jo kahdella nimellä. Seuraavan kymmenen vuoden aikana saarelle rakennetaan enää yksi mökki.
Radioaalloilla roiskuu

Radioaalloilla roiskuu () on kanadalainen nuorten draamasarja, jonka ovat luoneet Will McRobb ja Douglas McRobb. Sarjan esittäminen alkoi Kanadassa 1. elokuuta 2003 ja sarjan viimeinen jakso esitettiin 27. toukokuuta 2005. Suomessa sarjaa on esitetty "Summeri"-sarjassa.
Isolampi

Isolampi tarkoittaa seuraavia:
ja lisäksi
Soemu Toyoda

Soemu Toyoda (22. toukokuuta 1885 Ōitan prefektuuri, Japani – 22. syyskuuta 1957 Tokio, Japani) oli japanilainen amiraali, joka toimi toisen maailmansodan aikana Japanin yhdistetyn laivaston ylipäällikkönä vuosina 1944–1945 ja keisarillisen laivaston pääesikunnan päällikkönä toukokuusta lokakuuhun 1945.
Toyoda valmistui Japanin keisarillisesta laivastoakatemiasta vuonna 1905. Hän oli Japanin laivastoattaseana Lontoossa vuosina 1919–1922 ja myöhemmin muun muassa risteilijä "Yuran" ja taistelulaiva "Hyūgan" kapteenina. Toyoda toimi yhdistetyn laivaston esikuntapäällikkönä 1933–1935, 4. laivaston komentajana 1937–1938 ja 2. laivaston komentajana 1938–1939. Hän sai vuonna 1931 kontra-amiraalin, 1935 vara-amiraalin ja 1941 amiraalin arvon. Toyoda vastusti sodan aloittamista Yhdysvaltoja vastaan, vaikka olikin kiihkonationalisti. Tyynenmeren sodan puhjetessa vuonna 1941 hän oli Kuren laivastopiirin päällikkönä. Hänet nimitettiin marraskuussa 1942 ylimmän sotaneuvoston jäseneksi ja toukokuussa 1943 Yokosukan laivastopiirin päälliköksi.
Toyoda tuli yhdistetyn laivaston ylipäälliköksi toukokuun alussa 1944 edeltäjänsä Mineichi Kogan kuoltua lento-onnettomuudessa. Toyodan johdolla laivastolle laadittiin uusi strategia ”A-Go”, jonka lopputuloksena oli ratkaiseva tappio Filippiinienmeren taistelussa kesäkuussa 1944. Amerikkalaisten käynnistäessä lokakuussa 1944 maihinnousun Leyten saarelle Toyoda oli ilmaiskujen vuoksi jumissa Formosalla, josta käsin hän määräsi suuren vastahyökkäyksen, ”Shō-Gōn”. Seurauksena oli kuitenkin jälleen tappio Leytenlahden taistelussa. Toukokuussa 1945 Toyoda siirtyi laivaston pääesikunnan päälliköksi, missä tehtävässä hän oli sodan loppuun asti. Meriministeri Mitsumasa Yonai oli tukenut Toyodan nimitystä siinä toivossa, että tämä kannattaisi sodan lopettamista. Toyoda asettui kuitenkin ylimmässä sotaneuvostossa armeijan esikuntapäällikkö Yoshijirō Umezun ja sotaministeri Korechika Anamin rinnalle vastustamaan antautumista, koska piti Potsdamin julistuksen antautumisehtoja liian huonoina Japanille. Hän pysyi tällä kannalla vielä elokuussa 1945 Hiroshiman ja Nagasakin atomipommien jälkeenkin.
Toyoda erosi esikuntapäällikön tehtävistä lokakuussa 1945 ja vetäytyi kokonaan palveluksesta marraskuussa. Hän joutui lokakuussa 1948 sotaoikeuteen syytettynä sotarikoksista vihollisvankeja ja siviileitä kohtaan. Hänet kuitenkin todettiin syyttömäksi ja vapautettiin. Hän oli ainoa sotarikoksista syytetty japanilainen sotilasjohtaja, joka todettiin syyttömäksi kaikkiin syytekohtiin. Toyoda kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1957.
Limapäät (suku)

Limapäät ("Beryx") on samannimiseen heimoon kuuluva kalasuku, joka käsittää kolme kalalajia. Ne ovat maailmanlaajuisesti lauhkeisiin vesiin levinnyt pohjanlimapää ("Beryx decadactylus"), hohtolimapää ("Beryx splendens") ja luoteisella Tyynellä valtamerellä tavattava "Beryx mollis". Suurin laji on pohjanlimapää, joka voi saavuttaa 100 senttimetrin pituuden. Kaikki limapäät ovat arvostettuja ja taloudellisesti merkittäviä ruokakaloja.
Kiinansampi

Kiinansampi ("Acipenser sinensis") on sampien (Acipenseridae) heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Sitä tavataan ainoastaan Kiinassa, Japanissa ja Etelä-Koreassa. Kiinansampi elää sekä makeissa-, murto- että merivesissä. Se voi yltää jopa 130 senttimetrin pituuteen, 600 kilogramman painoon ja 13 vuoden ikään. Tavallisimmin kiinansampi on 39 senttimetrin mittainen. Laji kuuluu CITES-sopimuksen II-liitteeseen.
Kesäolympialaisten 2008 kunniaksi Chinese Central Government lahjoitti viisi kiinansampea Hongkongin kaupungille symboloimaan viittä olympiarengasta. Kalat siirrettiin kesäkuussa 2008 Hongkongin vesipuistoon. Yksi kiinansammista oli tammikuuhun 2009 mennessä kuollut tuntemattomista syistä.
Tavajoki

Tavajoki () on Koutajoen vesistöön kuuluva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joki on yhdessä Oulankajoen ja Pistojoen kanssa yksi Kuusamon - Kainuun runsasjärviseltä ylänköalueelta Kuusamon itäosasta Vienanmeren suuntaan laskevista joista. Joki saa alkunsa Karjalan tasavallassa sijaitsevasta Tavajärvestä ja laskee niin ikään Karjalan tasavallassa sijaitsevaan Pääjärveen. Joen valuma-alueen pinta-ala on 339,5 km².
Ennen Toista maailmansotaa joki virtasi yläosaltaan Suomen alueella Kuusamossa. Suomelta Neuvostoliitolle luovutetulle Sallan–Kuusamon alueelle ulottuvana se tuli Toisen maailmansodan jälkeen kuulumaan kokonaan Neuvostoliittoon ja sittemmin Venäjään. Joen latvavesistä ulottuu Suomen puolelle joitakin pieniä järviä ja lampia Kuusamon itäosassa lähellä itärajaa. Näistä suurimpia ovat Ali-Heikinjärvi ja Yli-Heikinjärvi, joiden lasku-uomana Tavajärveen on Suomesta Venäjän puolelle virtaava Pajujoki.
Alimmainen Huhtasaari

Alimmainen Huhtasaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Saari on 660 metriä pitkä, 490 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17,8 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän itäpuolella Salonsaaren ja mantereen Vedentaustan välisessä saaristoisessa järvenosassa. Huhtasaaria on kaksi, eli Alimmainen- ja Ylimmäinen Huhtasaari, joka sijaitsee 200 metriä lounaaseen päin. Alimmaisen ympärillä on noin 30 luotoa tai muuta saarta. Alimmaisen kaakkoispuolella sijaitsee 40 metrin päässä Kontusaari, sen eteläpuolella Leenanluodot, ja Alimmaisen koillispuolella Muurahaissaaret. Lähinnä mannerta lähes pohjoisessa on vielä Patunsaari. Saari on kokoonsa nähden matala ja se kohoaa 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on metsän peitossa ja sen luoteiskärjessä sijaitsee kolme vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saarilla karttanimenä ”Huhtasaaret” . Saaret on merkitty samalla nimellä Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 . Saaret ovat olleet koko ajan autiot eikä saariin ole raivattu pelto- tai niittymaata. Vuoden 1980 peruskartan jälkeen on saaren luoteispään niemeen rakennettu sen ensimmäinen vapaa-ajan asunto, joka näkyy vuosien 1990 ja 1994 kartoissa.
Tavajärvi (järvi Karjalan tasavallassa)

Tavajärvi () on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallassa Venäjällä. Järvi laskee Tavajokea pitkin itään Pääjärveen. Järven korkeus merenpinnasta on 265,8 metriä.
Ennen Toista maailmansotaa järvi sijaitsi kokonaan Suomen alueella Kuusamossa. Osana Suomelta Neuvostoliitolle luovutettua Sallan–Kuusamon alueetta järvi tuli Toisen maailmansodan jälkeen kuulumaan kokonaan Neuvostoliittoon ja myöhemmin Venäjään. Järven läntisin pää Kuntilahdessa ulottuu vain vajaan sadan metrin päähän Suomen rajasta.
Järven kuuluessa Suomeen sen rannoilla sijaitsi Kuusamon Tavajärven kylä, joka yhdessä Paanajärven kanssa oli toinen Kuusamon luovutetun alueen suurimmista kylistä.
Tavajärvi

Tavajärvi oli kylä Kuusamossa toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutettuun Sallan–Kuusamon alueeseen kuuluneessa Kuusamon itäosassa. Yhdessä siitä pohjoiseen sijainneen Paanajärven kanssa se oli toinen Kuusamon luovutetun alueen suurimmista kylistä. 
Kylä sijaitsi sille nimensä antaneen, sokkeloisen Tavajärven ranoilla. Järven ympäristö kylässä oli Kuusamon ylängölle luonteenomaista vaaramaata. 
1800-luvun puolivälistä 1920-luvulle kylässä toimi ortodoksinen, vanhauskoinen Tavajärven luostari.
Aqraba (Nablus)

Aqraba on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 9 926.
Maantiede.
Aqraba sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Nabluksen kuvernoraatissa noin 16 kilometriä Nabuksen kaupungista itään. Aqraban naapuripaikkakuntia ovat Al Jiftlik idässä, Beit Furik pohjoisessa, 'Awarta, Beita, Osarin ja Qabalan lännessä, sekä Jurish ja Majdal Bani Fadil etelässä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on hieman kohdasta riippuen 340-731 metriä. 
Tubasin vuotuinen sadanta on 348-418 mm ja vuoden keskilämpötila 19-20 °C.
Historia.
Nimen Aqraba alkuperästä on useampia eri tarinoita. Yhden mukaan se on peräisin kanaanilaisesta sanasta, joka tarkoittaa skorpionia. Muiden versioiden mukaan nimi on peräisin vasta roomalaisajalta ja se on johdettu kuningattareen viittaavasta sanasta "Aqrabeen", tai hankaluuksiin viittaavasta sanasta "Ocrabian".
Arkeologisissa kaivauksissa paikalta on löydetty aineistoa hellenistiseltä kaudelta. Löydöksiin lukeutuu esimerkiksi kreikan kielisiä kaiverruksia, kirkon jäänteet ja vesisäiliöitä. Myöhäisellä hellenistisellä kaudella paikalla asui idumealaisia, juutalaisia ja samarialaisia. Paikka mainitaan nimellä Akraba tai Akrabattene esimerkiksi Ensimmäisessä makkabilaiskirjassa ja Juditin kirjassa. Paikan mainitsee myös Eusebios. 500-luvulta peräisin olevassa Madaban karttassa paikan nimeksi annetaan "Akrabim, nykyinen Akrabittine". Seuraavalla vuosisadalla paikalla oli mahdollisesti kaksi miafysitistä luostaria.
Aqrabaa asutetaan edelleen ja perinteen mukaan sen nykyiset asukkaat saapuivat paikalle Jordaniasta. Vuonna 2012 viereinen Yanunin kylä liitettiin hallinnollisesti Aqraban yhteyteen.
Talous.
Maatalous muodosta Aqraban talouden suurimman osa-alueen. Vuonna 2013 kaupungin työssä käyvästä väestöstä 55 % työllistyi maataloudessa. Muita aloja olivat kaupanala (20 %), hallinto ja yksityinen sektori (10 %), Israelin työmarkkinat (5 %) ja palvelut (5 %). Työttömyysaste samana vuonna oli 25 %. Alueella kasvatetaan esimerkiksi vehnää, herneitä, hedelmiä ja oliiveja.
Väestö.
Aqraban asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 9 926. Vuonna 2007 vastaava luku oli 8 092.
Pystyyn, kuolleet!

 
Pystyyn, kuolleet! ("Debout les morts") on Fred Vargasin romaani vuodelta 1995. Sen on suomentanut Marja Luoma, ja suomennoksen on julkaissut Gummerus vuonna 2002.
Teos on saanut International Dagger -palkinnon 2006 ja Prix Mystère de la critique -palkinnon 1996.
Tarinan käynnistää pyökki, joka on yhdessä yössä kasvanut oopperalaulajatar Sophia Simenonidiksen pihalle. Hän kääntyy huolineen naapuritaloon ilmestyneiden miesten puoleen. Vaara valtaa pariisilaiskorttelin, kun tapaus mutkistuu.
Matrix (elokuvasarja)

Matrix on tieteiselokuvasarja, jonka ovat luoneet Wachowskin sisarukset, jotka myös ohjasivat ja käsikirjoittivat kaikki sarjan elokuvat. Elokuvien tuottajana toimi Joel Silver ja tuotantoyhtiönä Warner Bros. ja Village Roadshow Pictures. Elokuvien pääosissa näyttelevät Keanu Reeves, Carrie-Anne Moss, Laurence Fishburne ja Hugo Weaving. Elokuvasarja sai jatkoa vuonna 2021.
Videopelit.
Elokuviin perustuvia videopelejä ovat muun muassa "Enter the Matrix" ja "".
Lähteet.
__HAKUKONEKIELTO__
Henry Golding

Henry Ewan Golding (s. 5. helmikuuta 1987 Betong, Sarawak, Malesia) on englantilais-malesialainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän on juontanut BBC:n "The Travel Show" vuodesta 2014 lähtien. Näyttelijänä hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Crazy Rich Asians" (2018), "Missä on Emily?" (2018) ja "Last Christmas" (2019).
Yksityiselämä.
Hän syntyi Malesiassa ibantaustaiselle äidille ja englantilaiselle isälle. Vuonna 2016 hän meni naimisiin taiwanilaisen televisiojuontaja Liv Lon kanssa.
Kamikaze (Eminemin albumi)

Kamikaze on yhdysvaltalaisen rap-artistin Eminemin kymmenes studioalbumi vuodelta 2018. Albumin kansikuva on viittaus Beastie Boysin albumiin "Licensed to Ill" vuodelta 1986.
Revival (Eminemin albumi)

Revival on Eminemin yhdeksäs studioalbumi vuodelta 2017.
Nathdwara

Nathdwara on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 40 000 asukkaan kaupunki, joka tunnetaan Shrinathjille eli Krishna-lapselle omistetusta temppelistään. Temppeli on hindulaisten pyhiinvaeltajien suosiossa, jonka vuoksi kaupunki vetää puoleensa lukuisia uskonnollisia matkailijoita. Temppelin lisäksi Nathdwarassa on kehittynyt taidesuuntaus, joka valmistaa Shrinathjia esittäviä maalauksia. Nadhwaralainen taide kukoisti 1700–1800-luvuilla, tarinan mukaan Nadhwaran temppeli sai alkunsa vuonna 1672, jolloin joukko hindupappeja pakeni mogulihallitsija Aurangzebin vainoa. 2010-luvulla kaupungissa aloitettiin rakennushanke, jolla pyritään luomaan maailman korkein Shivan patsas, valmistuessaan patsas olisi maailman neljänneksi korkein.
Shrinathjin temppelissä sai vuonna 1987 alkunsa kastimellakat, kun selvisi että kastittomien etujärjestö aikoi mennä temppeliin. Ylempiin kasteihin kuuluneet raivostuivat asiasta ja järjestivät yleislakon. Temppelin ylipapin mukaan yksittäisiltä kastittomilta ei ole koskaan kielletty pääsyä, kunhan he salasivat henkilöllisyytensä. Paikallinen kansanpuolueen johtaja kritisoi tapahtumaa, koska hänen mukaansa se antoi kuvan ettei kastittomia ole päästetty temppeliin aikaisemmin. Temppeli salli kastittomien menon sisään, kunhan he salasivat henkilöllisyytensä tai osallistuivat puhdistusriittiin ennen sisään menoa. 
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Nadhwarassa asuu 42 016 henkeä. Suurin uskonto väestön keskuudessa on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 90 prosenttia väestöstä. Muslimeita on melkein kuusi prosenttia ja jainalaisia neljä prosenttia. Lukutaitoisten osuus oli melkein 87 %, joka ylittää Rajasthanin osavaltion keskiarvon (66 %).
Valtaosa kaupungin väestöstä on ylempiin kasteihin kuuluvia ja asuinalueet ovat jakautuneet kastirajojen mukaisesti. Kastittomat asuvat etäämmällä kaupungista kukkulamaisella paikalla, joka tunnetaan nimellä "bhangiwada".
Matti Riitakorpi

Matti Aukusti Riitakorpi on suomalainen toimittaja. Riitakorpi työskentelee uutistoimittajana ja juontajana Ylen Kioski -palvelussa.
Ura.
Riitakorpi toimittaa nykyisin Yle Kioskin kanaville "Strippaus"-nimistä sarjaa, jossa hän kuvaa uutissisältöjä tosielämään perustuvan tarinankerronnan avulla, joita hän kuvittaa sarjakuviksi. Riitakorpi on aiemmin toimittanut ja juontanut "Kysyttiinkö tää jo?" -nimistä sarjaa Kioskin YouTube-kanavalle. 
Ylen lisäksi Matti Riitakorpi on työskennellyt toimittajana muun muassa Ilta-Sanomissa, Maaseudun Tulevaisuudessa ja Kauppalehdessä. Riitakorpi oli yksi syksyllä 2018 Yle TV2-kanavalla esitetyn FOMO-sarjan juontajista. Hän juonsi myös "Pilalla"-nimistä keskusteluohjelmaa yhdessä Toivo Haimin kanssa vuosina 2019–2020.
Opinnot.
Riitakorpi kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 2012 ja opiskeli journalismia Tampereen yliopistossa. Riitakorpi valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi toukokuussa 2021.
Palkinnot.
Riitakorpi voitti Koura-palkinnon "Strippaus"-sarjansa jaksolla "Miten Trumpista tuli lööppijulkkis ja miten Biden mokasi aiemmat vaalinsa". Palkinnonjaossa kiinnitettiin huomiota tyylikkääseen tarinankerrontaan ja uuteen ilmaisutapaan.
Ivar Anton Bruno Holm

Ivar (Iwar) Anton Bruno Holm (22. lokakuuta 1853 Kokkola – 31. toukokuuta 1881 Göteborg Ruotsi) oli suomalainen laulaja, äänialaltaan baritoni. 
Holmin vanhemmat olivat kruununvouti, kollegiasessori Johan Henrik Holm ja Katharina Elisabeth Kuhlman. Holm tuli ylioppilaaksi Vaasassa ja opiskeli laulua Pietarissa ja Wienissä (1873), samoin kuin Milanossa ja Tukholmassa. Hän esiintyi laulajana konserteissa ja näytelmissä, samoin kuin Kaarlo Bergbomin Suomalaisen Oopperan useissa eri oopperoissa kuten "Don Pasquale" ja "Linda di Chamounix".
Vihtasensaari

Vihtasensaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa.
Maantietoa.
Saari on 530 metriä pitkä, 290 metriä leveä ja sen pinta-ala on 10,4 hehtaaria . Se sijaitsee Asikkalanselän pohjoisosassa ja Sulunpohjan eteläosassa. Saari sijaitsee Pulkkilanharjun keskimmäisen saaren ja mantereen välissä pienen saariryhmän pääsaarena. Pulkkilanharjulle on matkaa 350 metriä ja mantereelle itään on 150 metriä. Saaret, joita on yhdeksän, sijaitsevat pääsaaren eteläpuolella, ja suurin saarista on Pikku-Vihtanen. Vihtasensaari kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä. Se on metsän peiossa ja sen rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan asuntoa. Mantereen ja saaren välissä kulkee pohjois-etelä-suuntainen veneväylä.
Historiaa.
Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on saaren karttanimi ”Witasensaari” ja se on piirretty autioksi Heinolan seudun taloudellisissa kartoissa vuosilta 1920 ja 1942 on sen karttanimi ”Vihtastensaari” ja sen länsirannassa on peltoa tai niittyä merkitsevä pieni palsta, joka on kasvanut seuraavassa kartassa ylittäen saaren itä-länsi-suunnassa . Vuoden 1969 peruskartassa on 1940-luvun pelloista ja niityistä jäljellä enää läntinen palsta. Muut palstat on merkitty metsittyvinä niittyinä. Saareen on rakennettu neljä mökkiä. Saaren nimi on nyt ”Vihtasensaari”, mutta mantereen ja saaren välinen salmea kutsutaan ”Vihtastensalmeksi”, kuten nähdään vuoden 1985 kartassa. Kartassa on loputkin pelloista metsitetty tai niittyinä. Saaressa on nyt yli 10 mökkiä. Viimeisessä painetussa kartassa on mökkejä 15.
Kamikaze (täsmennyssivu)

Kamikaze voi tarkoittaa seuraavia:
Okakäpymänty

Okakäpymänty ("Pinus longaeva") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva puulaji, jonka kuvasi tieteelle Dana K. Bailey. Okakäpymäntyä tavataan Yhdysvalloissa Kalifornian, Nevadan ja Utahin osavaltioissa. Se on yksi Nevadan osavaltiopuista. Okakäpymänty elää suurissa korkeuksissa. Sen korkeus vaihtelee tavallisesti 4,5 ja 9 metrin välillä, mutta voi olla jopa 18,2 metriä. Puulaji tunnetaan erityisesti pitkästä eliniästään, yli 4 000 vuotta. Maailman vanhin okakäpymänty, 5 062 vuoden ikäinen yksilö, oli elossa vielä vuonna 2013, ja se on yksi maailman vanhimmista puista.
Aleksandar Kukolj

Aleksandar Kukolj (, s. 9. syyskuuta 1991 Praha, Tšekkoslovakia) on serbialainen judon Euroopan-mestari ja MM-mitalisti. Hän on kilpaillut 100 kg:n painoluokassa vuodesta 2020. Sitä ennen hän oli kilpaillut 90-kiloisissa vuodesta 2011.
Kukolj saavutti vuonna 2010 alle 81 kg:n painoluokassa hopeaa alle 20-vuotiaiden ja pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Hän sijoittui EM-kilpailujen 90 kg:n sarjassa viidenneksi sekä Tšeljabinskissa 2012 että Budapestissa 2013. Hän saavutti 2013 lisäksi kultaa Mersinin Välimeren kisoissa ja hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sijoittui 90 kg:n sarjassa seitsemänneksi ja Kazanin EM-kilpailuissa 2016 viidenneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli yhdeksäs.
Kukolj voitti 90 kg:n painoluokan Euroopan-mestaruuden Varsovassa 2017 kukistettuaan loppuottelussa ranskalaisen Axel Clergetin. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti MM-hopeaa 100 kg:n sarjassa Budapestissa 2021 hävittyään loppuottelussa Jorge Fonsecalle. Hän sai 100-kiloisissa pronssia Oranin Välimeren kilpailuissa 2022 ja sijoittui seitsemänneksi Zagrebin EM-kilpailuissa 2024.
Kukolj on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa viisi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa hänellä on kaksi voittoa, kolme kakkossijaa ja yksi kolmossija. Hän on voittanut aikuisten sarjassa viisi Serbian-mestaruutta.
Rytmimuna

Rytmimuna tai munahelistin () on ravistettaviin idiofoneihin lukeutuva munan muotoinen soitin. Sen kuoriosa tehdään tavallisesti muovista tai puusta ja soittimen sisällä on pieniä kovia osasia, kuten muovihelmiä, herneitä tai siemeniä. Muovikuorisissa rytmimunissa käytetään yleisesti metallikuulia sisällä. Lyijyn käyttö on näissä kielletty. Ne liikkuvat soitinta ravisteltaessa ja muodostavat ääntä. Rytmimuna on tunnettu edullisena musiikin varhaiskasvatuksen alkuvaiheen rytmi-instrumenttina. Sitä käytetään esimerkiksi musiikkileikkikouluissa, päiväkodeissa ja oppilaitoksisissa. Rytmimunat soveltuvat musiikkikasvatukseen niin pienille lapsille kuin aikuisillekin.
Rytmimunia käytetään myös ammatillisesti musiikin parissa ja niitä voi kuulua marakassien tapaan lyömäsoittajan instrumenttivalikoimaan. Soitinvalmistajalla voi olla esimerkiksi sarja rytmimunia, joille on rakennettu hieman toististaan poikkeavat äänet esimerkiksi täyteosasten määrää säätelemällä. Myös kuorimateriaali ja täyteosasten laatu vaikuttavat rytmimunasta lähtevän äänen voimakkuuteen ja sävyyn.
Rytmimunia on käytetty myös esimerkiksi musiikkiterapian, sururyhmien tai kuntoutuksen apuvälineenä.
Pitkäikäisimmät eliöt

Tämä artikkeli käsittelee eliöiden ikäennätyksiä.
Maailman vanhin ihminen oli ranskalainen Jeanne Louise Calment, joka eli 122 vuotta. Maailman vanhin eläin oli Ming-niminen islanninsimpukka, joka kuoli 507-vuotiaana 2006. Holkeri taas on maailman pitkäikäisin selkärankainen, koska se voi elää noin 400-vuotiaaksi. Maailman vanhin puu on okakäpymänty, jonka eräs yksilö oli 5 062-vuotias vuonna 2013. Maailman pitkäikäisin nisäkäs on grönlanninvalas, jonka on todettu elävän jopa 211 vuoden ikäiseksi. Maailman vanhin sieni on mäntymesisieni, joka voi elää 2 400 vuotta.
Khanewal

Khanewal on Pakistanin Punjabin provinssissa sijaitseva kaupunki, jossa asuu vuoden 2017 väestönlaskennan noin 227 000 henkeä. Se on samannimisen piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungissa sijaitsee rautatieasema, joka sai alkunsa vuonna 1904. 
Khanewalin lähistöllä sijaitsee kirkko, jonka rakentamista Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys on tukenut.
Khušal Khattak

Khušal Khattak (s. 1613 – k. 1689/1690) oli paštuihin kuulunut heimopäällikkö ja soturirunoilija. Häntä pidetään Afganistanin kansallisrunoilijana ja paštunkielisen kirjallisuuden isänä.
Elämäkerta.
Khušal Khattak syntyi vuonna 1613. Khušal oli paštuihin kuuluvien Khattakien heimopäällikkö. Khattakit asuttavat aluetta nykyisessä Pakistanissa Kohatin, Mardanin ja Pešawarin alueilla. Khušalin isä Šahbaz Khan oli johtanut heimoa ennen poikaansa. Khušalin nimitti virkaansa Suurmogulien valtakunnan hallitsija Šah Jahan vuonna 1641, mutta Jahanin seuraaja Aurangzebin kaudella Khušal vangittiin ja häntä pidettiin Gwaliarin linnoituksessa Delhissä. Lopulta Khušalin sallittiin palata Pešawariin, jossa hän alkoi johtaa mogulien vastaista kapinaa. Mogulien ohella hän johti taisteluita myös muita paštuheimoja vastaan.
Kapinoinnin ohella Khušal tuli tunnetuksi runoilijana. Khušal oli yksi monista 1600-luvulla vaikuttaneista soturirunoilijoista ja vaikutteita hän sai etenkin aiemmin eläneeltä Bajazid Ansarilta. Khušalin runojen esikuvana toimi persialainen perinne. Khušalin soturirunouden aiheita olivat monesti sankarilliset aiheet, kuten kunnia ja sotakunto. Khušal kuoli vuonna 1689 tai 1690.
Kuolemansa jälkeen Khušal saavutti kansallisrunoilijan aseman Afganistanissa. Häntä on pidetty myös paštunkielisen kirjallisuuden isänä, joka kehitti kielellen elinvoimaisen kirjallisen tradition. Myös monista Khušalin jälkeläisistä tuli runoilijoita.