Tuhkarokko

Tuhkarokko eli morbilli eli rubeola on tuhkarokkoviruksen aiheuttama tartuntatauti, jonka voi saada elinaikanaan vain kerran.
Tuhkarokko on yksi herkimmin tarttuvista taudeista. Saadakseen tartunnan ei tarvitse olla edes suorassa kontaktissa tartuttavan henkilön kanssa. Tuhkarokko tarttuu herkästi ilmateitse, minkä vuoksi yhden sairastuneen altistamien määrä voi olla hyvin suuri. Tuhkarokko on sitä vakavampi sairaus, mitä vanhempi potilas on.
Tuhkarokkovirus käy B- ja T-immuunisolujen kimppuun, joihin kuuluu myös ihmisen sairastamat tartuntataudit muistavat immuunijärjestelmän muistisolut. Tuhkarokko tuhoaa tämän vuoksi potilaan immuunijärjestelmään siihen mennessä kertyneen muistin. Tuhkarokon sairastanut on jatkossa alttiimpi sairastumaan erilaisiin tartuntatauteihin. 
Maailman terveysjärjestön WHO:n mukaan vuonna 2014 tuhkarokkoon sairastui 300 000 ihmistä maailmassa. Tautiin on olemassa rokote. Tuhkarokosta on tullut rokotusten myötä Suomessa harvinainen sairaus.
Oireet.
Tuhkarokon itämisaika on 9–11 vuorokautta, ja taudin ensioireisiin kuuluu korkea kuume, silmien punoitus, nuha ja yskä. Tautiin kuuluu myös kuumeen aiheuttama uupumus ja usein silmätulehdus. 3–4 vuorokauden kuluttua oireiden alkamisesta kuume laskee, ja samalla ilmestyy ihottumaa. Ihottuma alkaa ylävartalolta. Se ei kutise niin paljon kuin esimerkiksi vesirokon ihottuma.
Tuhkarokkoa epäiltäessä tulisi ennen lääkäriin menoa ottaa yhteyttä terveyspalveluja tarjoavaan tahoon toimintaohjeiden saamiseksi.
Kuolleisuus ja jälkitaudit.
Tuhkarokkoon sairastuneista 1–3 promillea kuolee tuhkarokkoon tai sen jälkitauteihin. Tuhkarokko voi olla vaarallinen sairaus etenkin puolustuskyvyltään heikentyneille potilaille. Kahdeksan prosenttia potilaista sairastuu jälkitautina korvatulehdukseen, kahdeksan prosenttia saa ripulin ja 1–6 prosenttia sairastuu keuhkokuumeeseen. Yleisiin jälkitauteihin kuuluvat myös kuumekouristus ja hengitysteiden bakteeri-infektio. Akuuttia aivotulehdusta eli enkefaliittia esiintyy 0,5–1 promillessa sairastuneista. Tuhkarokko johtaa lisäksi yhdellä 100 000:sta sairastuneesta vuosia myöhemmin puhkeavaan kuolettavaan aivojen yleistulehdukseen eli subakuuttiin sklerosoivaan panenkefaliittiin.
Myös perusterveelle voi tulla vakaviakin jälkitauteja. Tuhkarokon vakavien jälkitautien vaara on suurin aikuisilla, pienillä lapsilla ja immuunipuutteisilla.
Hoito.
Tuhkarokosta paranemista ei voi nopeuttaa, mutta oireita voidaan hillitä oireen mukaisella hoidolla. Esimerkiksi kuumeeseen voidaan antaa kuumetta alentavaa lääkettä. Lapsen oloa voi myös helpottaa himmentämällä valot ja laittamalla kutinaan talkkia.
Ennaltaehkäisy.
Tuhkarokkorokotus ei anna sataprosenttista suojaa sairastumiselta, toisin kuin sairastettu tuhkarokko. Kattavalla rokotusohjelmalla pyritään kuitenkin aikaansaamaan laumasuoja, joka estäisi hauraimpien yksilöiden sairastumisen. Suomessa onkin saavutettu todella hyvä laumasuoja tuhkarokkoa vastaan, koska maassa on poikkeuksellisen kattava neuvolajärjestelmä ja rokotusohjelma. Lisäksi suuri osa suomalaisista on tullut immuuniksi tuhkarokolle sairastettuaan sen kerran. 
Rokotus lieventää tehokkaasti tuhkarokon oireita ja estää vakavat taudinkuvat ja jälkitaudit. Rokotetun henkilön sairastuminen edellyttää lisäksi yleensä vahvaa altistumista kuten toisen perheenjäsenen sairastumista tai pitkää oleskelua samassa tilassa tartuttavan henkilön kanssa.
Suomalaisille lapsille on annettu vuodesta 1982 alkaen MPR-yhdistelmärokote, joka suojaa tuhkarokon lisäksi myös sikotaudilta ja vihurirokolta. Laumasuoja tuhkarokon leviämistä vastaan syntyy, kun väestöstä on rokotettu 96–99 prosenttia. MPR-rokotteen kattavuus on pienentynyt kuitenkin monin paikoin alle 95 prosentin. Pietarsaaren seudun lisäksi näin on käynyt esimerkiksi Helsingissä ja Tampereella.
Jos väestö on kattavasti rokotettu, HealthMap-tartuntamallin mukaan yhdestä tautitapauksesta seuraa 70 päivän kuluessa kaksi tartuntaa. Jos rokotettuja on vain 60 prosenttia, uusia tartuntoja tulee samassa ajassa 2 800.
Historia.
Tuhkarokkovirus on läheistä sukua karjaruttovirukselle, jonka muunnoksena sen on arveltu syntyneen 500-luvulla eaa. tai toisten tutkijoiden mukaan vasta keskiajalla. Ensimmäisen tieteellisen kuvauksen tuhkarokosta antoi Rhazes (860–932), kun hän kirjassaan erotti tuhkarokon isorokosta ja vesirokosta.
Melkein kaikki ennen 1970-lukua syntyneet suomalaiset ovat sairastaneet tuhkarokon. Ennen tuhkarokkorokotuksen käyttöönottoa pyrittiin siihen, että lapset altistuvat tuhkarokkovirukselle leikki-ikäisenä. Käytäntö esti sairastumasta tuhkarokkoon enää aikuisiällä, mikä vähensi sairauteen liittyviä terveysriskejä. Sairastettu tuhkarokko merkittiin neuvola- tai rokotuskorttiin. 
Tuhkarokkoon kuoli vielä 1960-luvun alussa erään arvion mukaan jopa 115 suomalaista vuodessa, joista suurin osa oli lapsia. Kymmenet saivat lisäksi vakavan ja parantumattoman aivotulehduksen. Väestön yleisterveys ja terveydenhoidon taso paranivat myöhemmin niin paljon, että kuolintapauksia ilmeni 1970-luvun alkuvuosina enää kolme vuodessa. 
Tuhkarokkorokote otettiin yleiseen rokotusohjelmaan Suomessa vuonna 1975. Rokotteen käyttöönoton jälkeen tuhkarokkokuolleisuus pieneni edelleen. Kuolleisuus väheni myös muissa tartuntataudeissa, kun immuniteetin muisti ei tuhoutunut enää tuhkarokon vuoksi. 
Tuhkarokko maailmalla.
Tuhkarokkokuolemat vähenivät WHO:n mukaan vuosina 2000–2017 yli 80 prosenttia. Kuolleisuuden väheneminen johtuu WHO:n mukaan vastustuskyvyn paranemisesta ja lasten rokottamisesta tuhkarokkoa vastaan. Vuonna 2014 tuhkarokkoon sairastui noin 300 000 henkilöä, joista eurooppalaisia oli 20 500 ja suomalaisia kolme. WHO:n tilastojen mukaan vuonna 2017 oli kuolemantapauksia 110 000, pääasiassa alle viisivuotiaita lapsia.
Berliinissä puhkesi vuosina 2014–2015 tuhkarokkoepidemia, jossa sairastui noin 1 300 ihmistä, sairaalahoitoon joutui yli 300 ja yksi piilevästä sydänsairaudesta kärsinyt 18 kuukauden ikäinen rokottamaton vauva kuoli. Sairastuneiden keski-ikä oli 16 vuotta, ja 86 prosenttia sairastuneista oli rokottamattomia.
Euroopassa tuhkarokkotapaukset lisääntyivät vuonna 2018 voimakkaasti. Lisäyksen syynä olivat erityisesti Ukrainan sairastumiset. Rokotekattavuus on siellä ollut erittäin heikko, jopa vain 42 prosenttia mutta on sittemmin kohentunut. Vuonna 2017 Euroopassa kuoli tuhkarokkoon 42, vuonna 2018 kuolemantapauksia oli 72.
Tuhkarokon esiintyvyys lisääntyi vuonna 2018 maailmanlaajuisesti 50 prosenttia. Yhdysvalloissa havaittiin alkuvuoden 2019 aikana 695 tapausta, mikä on enemmän kuin kertaakaan 2000-luvulla. Tapaukset keskittyivät lähinnä Washingtonin ja New Yorkin osavaltioihin, joista ainakin jälkimmäisessä on kampanjoitu rokotteita vastaan. New Yorkin kaupunki julisti hätätilan ja määräsi neljässä kaupunginosassa tuhkarokkorokotteet pakollisiksi.
Tuhkarokko Suomessa.
Tuhkarokko on Suomessa nykyisin harvinainen, ja siihen sairastuu vuosittain arviolta alle viisi ihmistä. Suomessa vuonna 2015 syntyneiden lasten rokotuskattavuus tuhkarokon osalta on rokotusrekisterin perusteella yli 94 prosenttia, paikoin alle 90 prosenttia, kun sen pitäisi olla yli 95 prosenttia, että sairastumisia ei tulisi. Aiemmin kattavuus selvitettiin otannalla. Puolustusvoimien Santahaminan varuskunnassa sairastui tuhkarokkoon elokuussa 2011 neljä ihmistä.
Tuhkarokko tulee Suomeen tavallisesti ulkomailta. Sammatin Steinerkoulussa todettiin tammikuussa 2014 yhdellä lapsella Aasiasta saatu tuhkarokko. Steinerkoululaisten vanhemmat ovat keskimääräistä haluttomampia rokotuttamaan lapsiaan. Lääkäri Tanja Nummilan mukaan tauti voi tarttua herkästi ja ilmatartuntana. Nummila kertoi, että rokotteen saaneet ovat suojassa tartunnalta ja muut joutuvat odottamaan taudin mahdollista itämistä kotonaan. Nummila totesi, että tapaus vaaransi myös viereisen päiväkodin lapset. Vuosina 2013 ja 2014 kumpanakin vuonna tuhkarokkoon sairastui Suomessa kaksi henkilöä, jotka kaikki olivat laboratoriossa varmistettuja tapauksia.
Luodossa todettiin marraskuussa 2018 yksi tuhkarokkotapaus. Taudille altistui arviolta 300 ihmistä. Tartunnan saanutta lasta ei ollut rokotettu tuhkarokkoa vastaan.