tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mihail Jangel

Mihail Kuzmitš Jangel (, s. 7. marraskuuta 1911 – k. 25. lokakuuta 1971 Moskovassa) oli Neuvostoliiton johtavia ohjussuunnittelijoita.
Jangel valmistui Moskovan ilmailuinstituutista lentokoneinsinööriksi vuonna 1937. Neuvostoliiton lentokoneteollisuudessa hän toimi lentokoneinsinöörinä ensin Nikolai Polikarpovin ja myöhemmin Artem Mikojanin alaisena.
Tämän jälkeen hän siirtyi ballistisiin ohjuksiin. Ohjuspuolella hän aloitti ohjausjärjestelmien suunnittelussa. Hän toimi Sergei Koroljovin apulaisena rakentaessaan Dnepropetrovskiin Ukrainaan rakettimoottorikeskuksen. Siitä tuli OKB-586-toimiston perusta vuonna 1954. Keskus rakensi sarjatuotantona mannertenvälisiä ballistisia ohjuksia (ICBM). 
Jangelin toimisto suunnitteli muun muassa R-12 Dvina- ja R-16-ohjukset, joista kehitettiin Cosmos-3M- ja Tsyklon-kantoraketit. Jangelin kuoleman jälkeen jälkimmäisestä valmistuivat Tsyklon 2- ja Tsyklon 3 -versiot.
Mihail Jangel osallistui aktiivisesti myös politiikkaan ja oli NKP:n jäsen. Hän sai Lenin-palkinnon vuonna 1960 ja Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1967. 
Hänen nimeään kantaa
Tooga

Tooga (, peittämistä tarkoittavasta sanasta "tegere") oli ylimysten ja virkamiesten vaate antiikin Roomassa. Sen käyttö oli vapaiden Rooman miesten erioikeus. Tooga koostui noin kuusi metriä pitkästä kankaanpalasta. Kangas oli kiedottu vartalon ympärille tietyllä tavalla ja se oli yleensä kääritty tunikan päälle. Toogan kangas oli lähes poikkeuksetta villaa ja sen alla pidetty tunika pellavaa. Suurimman osan Rooman valtakunnan historiaa tooga oli suosittu vaate erityisesti miesten keskuudessa naisten käyttäessä stolaa. Muut kuin kaupunkilaiset eivät saaneet käyttää toogaa. Ne, jotka tahtoivat näyttäytyä kansalle jonkun viran hakijoina, käyttivät valkoista toogaa, lat. "toga candida", josta juontuu sana kandidaatti, ehdokas.
Toogatyypit.
Toogia oli monen näköisiä käyttötarkoituksen mukaan.
Silmänisku

Silmänisku on kasvojen ele, jossa yksi silmä suljetaan ja avataan nopeasti. Kasvojen muut osat eivät liiku, paitsi kun elettä halutaan liioitella koomisesti.
Silmäniskulla on tilanteen mukaan erilaisia merkityksiä. Se voi olla flirttiä, tai viittaus yhteiseen salaisuuteen. Silmäniskua voi sen huomaamattomuuden ansiosta käyttää monenlaisissa paikoissa.
Silmänisku tunnetaan flirtin merkityksessä etenkin Pohjois-Amerikassa. Monessa muussa maassa, kuten Australiassa, Lähi-idässä ja Hongkongissa, se voi olla sopimaton ele.
Muistisääntö

Muistisääntö on nimensä mukaisesti muistamisen apuneuvo, muistettavan tiedon tiivistelmä tai viite siihen. Muistisäännön tarkoitus on synnyttää muistettavaan asiaan liittyvä assosiaatio, joka palautuu mieleen esimerkiksi huvittavuutensa vuoksi tai on tutulle ilmiölle analoginen. Muistisääntö voi olla esimerkiksi lyhenne, luettelo, lause, joskus loru tai runo.
Tyypit.
Laulujen sanat tai sävelten liittäminen opeteltavaan asiaan.
Muistisääntönä on sana, jonka kirjaimet ovat muistettavan joukon alkukirjaimia.
Muistisäännöksi valitaan tarinan tai lorun tavoin muistuva fraasi, joka ilmaisee muistettavaan asiaan liittyviä vihjeitä.
Graafiseen muotoon järjestetty tieto.
Muistettava tieto sepitetään riimiksi tai loruksi. Monet sanonnat ovat lyhyitä riimipareja.
 Muistettavasta tiedosta muodostetaan kuvallinen ilmaisu tai vinkki.
 Uusi muistettava tieto liitetään aiempaan tietoon.
Irja Ketonen

Irja Helena Ketonen (o.s. Blomqvist; 20. kesäkuuta 1921 Turku – 17. marraskuuta 1988 Turku) oli suomalainen talouselämän vaikuttaja ja vuorineuvos. Hän oli vuosikymmenten ajan merkittävässä asemassa Turun Sanomissa, lopulta yhtiön pääjohtaja.
Tausta ja nuoruusvuodet.
Irja Blomqvist oli viilarin tytär Portsasta. Hän pääsi 13-vuotiaana Turun Sanomiin juoksutytöksi, jossa tehtävässä hän oli kolme vuotta ja kävi samalla jatkokoulun ja liikeapulaiskoulun. Juoksutytöstä tuli konttoriharjoittelija ja konttoristi ja hänen tehtäviinsä kuului tavanomaisia lehtitalon töitä, kuten ilmoitusten vastaanottoa ja postin käsittelyä. Lehden toimitusjohtaja Arvo Ketonen luotti aloitteelliseen ja määrätietoiseen konttoristiin ja lisäsi hänen tehtäviinsä itselleen erityisen tärkeän kuva-arkiston hoidon.
Avioliitto.
Toimitusjohtaja Arvo Ketosen ensimmäinen avioliitto oli päättynyt vaimon kuolemaan vuonna 1933, liitosta ei ollut lapsia. Ketosen ja häntä yli 30 vuotta nuoremman konttoristin Irja Blomqvistin romanssi kohahdutti Turkua ja johti avioliittoon vuonna 1941. Irja Ketonen jätti työnsä Turun Sanomissa ja keskittyi perheeseen ja kotiin. Ketosille syntyi neljä lasta: Keijo (s. 1942), Taru (Kinnunen, s. 1944), Mikko (s. 1945) ja Marja-Leena (Ruola, s. 1946).
Lehtitalon johtoon.
Arvo Ketosen sairastuttua vuonna 1945 ja kuoltua vuonna 1948 joutui Irja Ketonen ottamaan Turun Sanomien toimitusjohtajan tehtävät, joita hän hoiti ensin vuonna 1948 ja myöhemmin vuodesta 1955 vuoteen 1981, jolloin hänestä tuli TS-Yhtymän pääjohtaja. Hän toimi Turun Sanomien hallituksen puheenjohtajana 1948–1988. Vuosina 1948–1955 hän oli Turun Sanomien toimituspäällikkö.
Irja Ketonen sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1980 ensimmäisenä naisena Suomessa. Hänen jälkeensäkin vain yhdelle naiselle, Onvest-konsernin toimitusjohtajalle Maarit Toivanen-Koivistolle, on Suomessa myönnetty vuorineuvoksen arvo.
Krems an der Donau

Krems an der Donau on kaupunki Ala-Itävallassa (Niederösterreich) Tonavan varrella noin 80 kilometriä Wienistä luoteeseen. Nimensä kaupunki on saanut Tonavaan laskevasta Kremsjoesta. Asukkaita Kremsissä vuonna 2021 oli 24 932, ja kaupungin pinta-ala on 51,6 km².
Historia.
Krems an der Donau ja sen ympäristö ovat olleet asuttuja jo paleoliittiselta kaudelta. Aivan läheltä on löydetty yli 32 000 vuotta vanha naista esittävä Galgenbergin Venus. Alkuperäinen veistos on Wienin luonnonhistoriallisessa museossa, ja sen kopio on esillä Museumkremsissä.
Roomalaiset viljelivät viiniä Kremsissä, ja roomalaisten jälkeen alueelle asettui germaanisia ruugeja. Krems ja viereinen Stein olivat merkittävä liikenteen solmukohta, ja siitä oli muodostunut jo 1200-luvulla merkittävä kaupunkikeskus. Krems oli mainittu ensimmäisen kerran dokumentissa vuodelta 995. Krems sai kaupunginoikeudet 1305. Se sai myös erityisoikeuksia, mikä takasi paikallisille prinsseille korkeat verotulot ja voimakkaan valtakeskuksen sekä porvareille suvereniteetin.
Ruotsalaiset hallitsivat kolmikymmenvuotisen sodan aikana vuosina 1645–1648 Kremsiä. Kaupunkiin perustettiin vuonna 1850 tupkkatehdas, ja vuonna 1872 se sai rautatien. Krems oli vuoteen 1938 mennessä kasvanut kiinni sen naapurikaupunkeihin Steiniin ja Mauterniin.
Vuonna 2000 Kremsin ja Steinin vanhatkaupungit liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Talous ja liikenne.
Nykyään Krems tunnetaan ennen kaikkea viineistään ja kouluistaan. Wachaun alue on Itävallan tuotteliainta viinintuotantoaluetta. Kremissä tuotettiin vuonna 2020 yli 5,8 miljoonaa litraa viiniä. Alueen viineistä 60 prosenttia on Grüner Veltliner -lajiketa. Seuraavaksi suurin osuus on Rieslingillä ja Zweigeltillä.
Tärkeimpiä liikenneyhteyksiä Tonavan lisäksi ovat rautatie (Wien–Sankt Pölten) sekä moottoritiet.
Kremsissä toimii viisi korkeakoulua. Niistä eniten oppilaita on Donau-Universität Kremsissä ja IMC Fachhochschule Kremsissä. Jälkimmäinen vastaa suomalaista ammattikorkeakoulua (saksaksi Fachhochschule).
Pontevedra

Pontevedra on kaupunki Espanjan Galiciassa, Pontevedran maakunnassa, Atlantilta mantereelle työntyvän lahden pohjukassa, johon laskevat Lérez- ja Tomeza-joet. Kaupungin asukasluku on noin 85 000.
Kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat hyvin säilynyt keskiaikainen vanhakaupunki ja pyhiinvaeltajien kirkko Praza de Peregrina -aukiolla. Portugalista lähtevä eteläinen pyhiivaellusreitti Santiago de Compostelaan kulkee Pontevedran kaupungin kautta.
Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisellä löytöretkellään käyttämä lippulaiva, Santa María oli rakennettu Pontevedrassa.
Karakki

Karakki oli 1400-luvulla Välimeren alueella kehitetty kolmi- tai nelimastoinen purjealus. Karakille tyypillisiä ovat pyöristetty peräosa perä- ja keulakorokkeilla. Takilassa oli raakapurjeet fokka- ja isomastoissa ja latinalaispurjeet mesaanimastossa. Päämasto oli aina selvästi muita korkeampi.
Karakit olivat ensimmäisiä kelvollisia aluksia valtameripurjehdusta ajatellen. Ne olivat riittävän suuria ollakseen vakaita kovassa aallokossa, ja riittävän tilavia kuljettaakseen pitkällä matkalla tarvittavat elintarvikkeet. Karakeista teki lujarakenteisia niissä olevat koko rungon mittaiset vahvistushirret, joita kutsuttiin "rusteiksi". Niitä saattoi olla jopa neljä kappaletta. Alustyyppi oli espanjalaisten ja portugalilaisten suosiossa, ja sitä käytettiin tutkimusmatkoilla 1400–1500-luvuilla. 
Espanjaksi alustyyppiä kutsuttiin nimillä "carraca" tai "nao", portugaliksi taas nimellä "nau". Molemmat tarkoittivat yksinkertaisesti laivaa. Ranskaksi alustyypin nimi oli "nef". Englannissa laivaston karakin nimitys oli "great ship".
Edut ja haitat.
Karakkia kutsuttiin täydelliseksi kuljetusalukseksi, ja se purjehti hyvin lähes kaikissa olosuhteissa. Muita etuja olivat:
Haittana oli muun muassa aseistuksesta johtuva yläpainoisuus, joka saattoi johtaa aluksen kaatumiseen voimakkaissa tuulissa.
Margareeta (pyhimys)

Margareeta Antiokialainen, ortodoksisessa kirkossa Pyhä suurmarttyyri Marina syntyi 300-luvulla Vähässä-Aasiassa Pisidiassa pakanalliseen perheeseen. Hän kärsi keisari Diocletianuksen (284−305) aikana ankaraa vainoa, kidutusta ja lopulta marttyyrikuoleman.
Margareetan tunnus kirkkotaiteessa on lohikäärme, jonka hän lannistaa ristisauvalla. Suomessa kansanperinteessä Margareeta tunnetaan nimellä Marketta. Keskiajalla hän oli yksi neljästätoista hädässäauttajasta eli pyhimyksistä, joiden uskottiin suojaavan vaaroilta ja taudeilta.
Margareetan muistopäivä on 20. heinäkuuta, keskiajan Suomessa 13. heinäkuuta. Ortodoksinen kirkko kunnioittaa suurmarttyyri Marinan muistoa vuosittain heinäkuun 17. päivänä. Katolisen kirkon pyhimyskalenterista Margareeta on poistettu epähistoriallisena 1960-luvulla.
Margaretaa esittävä kirkkomaalaus on Kalannin kirkossa. Hänet on kuvattu myös 1300-luvulta peräisin olevassa seinämaalauksessa Sundin kirkossa Ahvenanmaalla.
Itsesensuuri

Itsesensuuri on julkaisijan itsensä harjoittamaa sensuuria tai pidättymistä ilmaisemasta valtiollisesti arkaluonteisia mielipiteitä. Laajempi itsesensuurin määritelmä on omien tekojen tai lausuntojen rajoittaminen, jotta vältyttäisiin muiden loukkaamiselta tai ärsyttämiseltä ilman, että sitä olisi virallisesti ilmoitettu välttämättömäksi.
Historia.
Carl-Gustaf Liliuksen "Kanava"-lehdessä vuonna 1977 julkaistu kirjoitus käsitteli suomalaista viestintäilmastoa. Kirjoituksessaan Lilius väitti itsesensuurin estävän vähimmäisinformaation. Sosiaalipsykologian professori Antti Eskola polemisoi Liliusta vastaan. Eskolan mielestä itsesensuuri on sama asia kuin ihmissuhteissa yleisesti hyväksytty hienotunteisuus, joka kuuluu rehelliseen ystävyyteen.
Kurkijoki (Karjalan tasavalta)

Kurkijoki () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Lahdenpohjan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Laikkalanlahteen laskevien Vonkaojan ja Raholanjoen rannalla 42 kilometriä Lahdenpohjasta lounaaseen. Taajamassa on 1 100 ja kunnassa 1 800 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Kurkijoen kunnan pinta-ala on 1 233,91 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Lahdenpohjan piirin Miinalan, lännessä Elisenvaaran ja etelässä Hiitolan kuntiin. Pinta-alasta suurin osa on Laatokan vesialuetta.
Kunnan alueella virtaavat Soskuanjoki, Raholanjoki, Putkijoki ja Lahdenjoki. Järviä ovat Laatokan lisäksi Kankaanlampi, Ohtijärvi, Kemppisenlampi, Tervajärvi, Kangas, Ihojärvi, Rokkalampi ja Vilpuksenjärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat rakennuskivi, hiekka ja sora. Kurkijoen taajaman lähellä sijaitsee luonnonmuistomerkiksi julistettu suo.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu kymmenen asutusta: Alho, Huhtervu, Ihojärvenkylä, Lasanen, Otsanlahti, Peltola, Soskua, Tervajärvi, Tervu ja Vätikkä. Kurkijoen ohella suurempia asutuskeskuksia ovat vajaan 300 asukkaan Lasanen ja yli sadan asukkaan Tervu.
Historia.
Kurkijoen pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1300-luvun lopulla. Se kuului Novgorodin tasavaltaan ja Moskovan Venäjään sekä Stolbovan rauhan (1617) jälkeen Ruotsiin. Nykyisen taajaman paikalle perustettiin vuonna 1668 Kurkijoen kaupunki. Vuonna 1721 alue liitettiin Venäjään. Kaupunki lakkautettiin vuonna 1776. Suomeen kuulunut Kurkijoen kunta luovutettiin talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle. Vuonna 1940 perustettiin Kurkijoen piiri, joka lakkautettiin vuonna 1958. Nykyinen Kurkijoen kunta käsittää suunnilleen Suomen luovuttamien Kurkijoen kunnan itäosan ja Lumivaaran kunnan eteläosan. Vuoden 2006 kuntauudistukseen asti se muodosti Kurkijoen kylähallintoalueen, jossa vuonna 1987 oli noin 2 100 asukasta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Kunnan läpi kulkee maantie A129 sekä Pietarin ja Sortavalan välinen rautatie, jolla on Alhon asema. Kurkijoella toimii kalankasvatusyritys Kalaranta. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti, joukko kauppoja ja kahvila.
Nähtävyydet.
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä karjalaisten keskiaikaisia linnavuoria. Kurkijoen taajamalla on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat arkkitehti Lars Sonckin vuonna 1914 suunnittelema Andersininmäen kartano ja 1800-luvun lopulta peräisin oleva pankkirakennus. Taajamassa toimii kotiseutumuseo.
Kevätoffensiivi (ensimmäinen maailmansota)

Kevätoffensiivi tai Ludendorff-offensiivi (saks."Kaiserschlacht)" ensimmäisessä maailmansodassa alkoi, kun saksalaiset halusivat lyödä ympärysvallat ennen merkittävää yhdysvaltalaisten joukkojen saapumista vuonna 1918. 
60 divisioonaa oli vapautunut itärintamalta, kun Venäjä antautui. Alkoi operaatioiden sarja, hyökkäykset nimeltä "Michael", "Georgette", "Gneisenau" ja "Blücher-Yorck" seurasivat toisiaan. Aikaisempaa suurempaa etenemistä tapahtui, mutta ympärysvallat torjuivat silti nämä hyökkäykset. Eteneminen johtui rintaman todellisia oloja vastaamaan kehitetystä Hutier-taktiikasta, jossa ammuttiin säästeliäästi oikeisiin kohteisiin ja kevyet jalkaväkiryhmät hyökkäsivät nopeasti vastustajan heikkoihin kohteisiin.
Hyökkäykset kuluttivat pahoin Saksan armeijaa: kuudessa kuukaudessa saksalaisten vahvuus tipahti 5,1 miljoonasta 4,2 miljoonaan.
Operaatio Michael.
21. maaliskuuta 1918 Saksa käynnisti hyökkäyksen, joka mursi muutamasta kohtaa ympärysvaltojen linjat samana iltana. Kahden päivän jälkeen brittien 5. armeija vetäytyi. Saksalaisten taktiikka ei täysin vastannut Hutier-taktiikkaa, ja Erich Ludendorff kulutti saksalaisten voimia. 24. maaliskuuta Saksa aloitti hätäisen operaatio Marsin brittien 3. armeijaa vastaan, ja se epäonnistui. 25. maaliskuuta Ludendorff päätti keskeyttää hyökkäyksen. Rautatieasema Amiens jäi ympärysvalloille, ja Saksan valtaama maa oli pahoin kranaattikuoppien repimää ja vaikeakulkuista.
Britit menettivät 178 000 sotilasta, joista noin 70 000 jäi vangeiksi. Ranskalaiset menettivät 77 000 sotilasta ja saksalaistet noin 250 000.
Operaatio Georgette.
Saksa päätti hyökätä Calais’n, Boulognen ja Dunkerquen alueella, joka oli muuttunut haavoittuvaksi, kun brittien joukot olivat siirtyneet puolustamaan Amiensia. Huhtikuun 4. päivänä alkoi "Feuerwalze", Saksan kohdennettu tulivalmistelu. Ranskan joukkojen puolustus murtui, mutta viereiset brittien joukot taistelivat vastaan. Siitä huolimatta Saksan joukot etenivät vauhdilla, kunnes hyökkäys pysähtyi huoltovaikeuksiin ja molempien sivustojen vastaiskuihin. Molempien tappiot olivat noin 110 000 kuolleina ja haavoittuneina, siis yhtä tasaväkistä kuin Operaatio Michaelissa.
Operaatio Blücher-Yorck.
Operaatio Blücher-York alkoi toukokuun 27. päivänä Soissonsin ja Reimsin välissä. Se tunnetaan myös nimellä "Aisnen kolmas taistelu". Ympärysvaltain tappiot kesäkuun 6. päivään asti olivat 137 000 sotilasta ja keskusvaltain 130 000. Saksan tulivalmistelu "Feuerwalze" luhisti nopeasti läntisten joukkojen puolustuksen muutamaa kohtaa lukuun ottamatta.
Kesäkuun 9. päivänä Saksa aloitti edellisen operaation laajennukseksi "Operaatio Gneisenaun". Ranska sai saksalaisilta sotavangeilta tietoja operaatiosta ja järjesti puolustukseen syvyyttä. Tästä huolimatta Saksan hyökkäys menestyi hyvin, mutta Compiègnessa ranskalaiset pysäyttivät saksalaiset äkillisellä vastahyökkäyksellä. 35 000 ympärysvaltain ja 30 000 saksalaisten sotilasta haavoittui tai kuoli.
Suurmarttyyri

Suurmarttyyri on lisänimi, jonka ortodoksinen kirkko on antanut sellaiselle kristitylle marttyyrille, jonka kokema marttyyrikuolema on ollut jollakin tapaa poikkeuksellisen julma ja kivulias.
Tunnettuja suurmarttyyreja.
Suurmarttyyreja ovat olleet muiden muassa 300-luvulla elänyt suurmarttyyri Marina (muistopäivä 17.7.), suurmarttyyri Demetrios Mirhanvuodattaja (muistopäivä 26. lokakuuta) sekä suurmarttyyri Georgios Voittaja (muistopäivä 23. huhtikuuta).
Ratsia

Ratsia tarkoittaa yllätystarkastusta. Yleensä yllättävä ja laajamittainen poliisioperaatio. Ratsian tarkoituksena voi olla rikoksesta epäiltyjen kiinniottaminen, todistusaineiston hankkiminen ja sen tuhoamisen estäminen. Ratsioiksi kutsutaan usein myös muita poliisioperaation tapaisia viranomaisoperaatioita.
Sana on peräisin arabiankielisestä termistä غز 'ghazw', joka tarkoittaa suomeksi käännettynä sananmukaisesti "sota"- tai "ryöstöretkeä". Historiallisesti ratsioiksi kutsuttiin arabialaisten paimentolaisheimojen Bysantin valtakuntaan tekemiä ryöstöretkiä.
Hutier-taktiikka

Hutier-taktiikka oli ensimmäisen maailmansodan lopulla Saksan käyttöönottama taktiikka, jossa lyhyen, kohdistetun tulivalmistelun jälkeen kevyet jalkaväen rynnäkköryhmät hyökkäsivät tulituksen suojassa vihollisen rintaman heikoiksi tiedettyihin kohtiin. Tämän jälkeen seuraava hyökkäysaalto kuljetti raskaampaa aseistusta, jolla voitiin hyökätä vaikeampiin kohteisiin. Lopulta tavallinen jalkaväki kukisti viimeiset vastarintapesäkkeet. Hutier-taistelutaktiikkaa kehittivät kenraali Oskar von Hutier ja eversti Georg Bruchmüller.
Miksi rintamahyökkäys ei toiminut?
Ensimmäisessä maailmansodassa hyökkäys yleensä alkoi jättiläismäisellä, pitkään kestävällä tykistön tulivalmistelulla, jonka jälkeen kohti vihollisen linjaa hyökättiin ennalta laaditun aikataulun mukaan monena jalkaväen aaltona. Tämä taktiikka toimi huonosti ja hyökkäävä jalkaväki menetti siinä runsaasti miehiään. Tyypillinen ympärysvaltojen puolustusrintama länsirintamalla käsitti ulkovyöhykkeen, jossa oli vain tarkka-ampujia, partioita ja konekivääripesäkkeitä. Taempana oli varsinainen rintama jossa käytiin ankarin taistelu, ja sen takana tukivyöhyke.
Rynnäkköjoukot heikkoihin kohtiin.
Vuoteen 1917 mennessä oli sodan molemmille osapuolille selvinnyt, että taisteluja ei voiteta entisellä taktiikalla: tykistön tulivalmistelu antoi viholliselle varoituksen hyökkäyksestä, eikä niillä saatu aikaan suurtakaan tuhoa. Alettiin pohtia yllätykseen ja liikkuvuuteen perustuvaa taktiikkaa. Hutier-taktiikassa pienet kevyesti aseistetut jalkaväen erikoisyksiköt, rynnäkköjoukot ("Sturmgruppen" ’rynnäkköryhmät’) iskivät lyhyen mutta tehokkaan tulivalmistelun jälkeen vastustajan heikkoihin kohtiin. Saksalaiset totesivat, että heikkoja kohtia olivat esimerkiksi eri ympärysvaltojen väliset saumakohdat. Vihollisen vahvat asemat oli parempi väistää kuin juuttua niihin. Myös tykistön oli seurattava hyökkäyksen mukana. Tulivalmistelua kutsuttiin nimellä "Feuerwalze" ’tulivyöry’.
Taktiikka otettiin käyttöön Saksan kevätoffensiivissa, ja se toimikin alussa hyvin, esimerkiksi maaliskuussa Arrasin taistelussa. Jo operaation aikana huomattiin taktiikan ongelmat: joukkojen väsymys ja tykistön puute. Saksalaiset etenivät viikossa 50 kilometriä, mutta joukot väsyivät, rynnäkköryhmät kärsivät raskaita tappioita, eikä tykistö pysynyt hyökkäyksen perässä. Sen sijaan britit ja ranskalaiset toivat tykistöä ja reservejä hyökkäyksen torjumiseksi länsirintaman muilta sektoreilta. Saksalaiset joutuivat torjumaan vastahyökkäykset ainoastaan jalkaväen aseilla. Tämän vuoksi hyökkäys pysähtyi.
Saksalaisten myöhemmätkin hyökkäykset kohtasivat saman lopputuloksen. Hutier-taktiikalla ei saavutettu siihen asetettuja toiveita.
MTV Asia Awards

MTV Asia Awards on aasialainen musiikkialan palkintojenjako-ohjelma, joka vastaa amerikkalaista MTV Video Music Awardssia ja eurooppalaista MTV Europe Music Awardsia.
Ensimmäinen tilaisuus järjestettiin Singaporessa vuonna 2002. Sittemmin se on kerännyt uskollisen katsojakunnan 15-34-vuotiaiden tv-katsojien keskuudesta. Aiempia juontajia ovat Ronan Keating ja Mandy Moore (2002), Shaggy ja Coco Lee (2003), Vanness Wu ja Michelle Branch (2004), Alicia Keys (2005), Wang Lee Hom ja Kelly Rowland (2006) sekä Jared Leto ja Karen Mok (2008). Ohjelma kokoaa yhteen ainutlaatuisen yhdistelmän itää ja länttä sekä suurimman joukon paikallisia ja kansainvälisiä tähtiä, mitä alueella on nähty.
Voittajat.
2002 - Singapore.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2003 - Singapore.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2004- Singapore.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2005 - Bangkok.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2006 - Bangkok.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2007.
Palkintoja ei jaettu vuonna 2007
2008 - Genting Highlands.
Kansainväliset musiikkipalkinnot:
2009.
Palkintoja ei jaettu vuonna 2009
Tura (joki)

Tura ( tai eli Dolgaja eli "Pitkäjoki") on Venäjällä Sverdlovskin ja Tjumenin alueilla Objoen vesistöön kuuluva Toboljoen vasemmanpuoleinen sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee keskisen Uralvuoriston itäpuolella taigan alueella.
Maantietoa.
Pääuoma.
Tura saa alkunsa Uralin keskiosasta ja virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti kaakkoa ja itää. Joen pituus on 1 030 kilometriä. Tura yhtyy Tjumenin alapuolella Pokrovskojen kylässä () Toboljokeen 260 kilometriä ennen Irtyšjoen yhtymäkohtaa. Irtyšjoki on Pohjoiseen jäämereen laskevan Objoen suuri sivujoki.
Joen yläjuoksu on vuoristossa metsämaata, joka alemmaksi laskettuaan joutuu peltojen ja metsämaiden täplittämille seuduille. Alavilla mailla on runsaasti soita, jotka ovat Länsi-Siperian alangon taigalla yleisiä. Samalla joki madaltuu ja uoman kaltevuus tasoittuu. Joen ja sen tulvatasangon yleispiirre on sedimenttien runsaus ja joen mutkitteleva luonne. Joen uoma on siirtynyt ja muodostanut uusia uomia vanhojen katkettua. Tästä on ollut seurauksena makkarajärviä, joita voi olla useita rinnakkain. Joki on silti liikennöintikelpoinen 753 kilometrin matkalla joen suusta.
Joen varrella sijaitsevat Verhnjaja Turan, Nižnjaja Turan, Verhoturjen, Turinskin ja Tjumenin kaupungit sekä Turinskaja Slobodan piirikeskus. 1700-luvun loppupuolelle saakka Turan kautta kulki Euroopan-puoleisen Venäjän ja Siperian välinen tärkein vesireitti.
Sivujoet.
Tura ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 80 400 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen , jonka pinta-ala on 2,7 % koko Objoen valuma-alueesta. Taulukossa on lueteltu suurimmat Turan sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 = 
Vuodenajat ja virtaamat.
Uralin itäpuolella Länsi-Siperiassa vallitsee mannermainen ilmasto. Alueelle tulee joskus vuorten yli Atlantilta ja joskus Pohjoiselta jäämereltä sateita. Itäiset tuule muodostavat alueelle korkeapaineen lukkoja, jotka tuovat seudulle kesällä helleaaltoja ja talvella pakkasjaksoja, jotka jatkuvat toisinaan pitkäänkin. Joki jäätyy lokakuun lopussa tai marraskuussa ja sen jäät lähtevät huhtikuun lopussa tai toukokuun alussa. Vähäsateisina jaksoina joen virtaamat ovat vähäisiä. Talvella kertynyt lumi kuitenkin kasvattaa virtaamaa keväisin, kun se alkaa sulaa huhtikuussa. Tämä synnyttää joessa tulvan, joka kestää heinäkuulle saakka. Tämän jälkeen joen vedenpinta laskee alas ja joen pohjasta erottuu monin paikoin kivet. Joen virtaamista on tallella vuosien mittauksia kohdasta, joka on noin 184 kilometriä joen suistosta. Joen keskivirtaama (MQ) on 177 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), ylikeskivirtaama (MHQ) 3330 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 8,6 m³/s. Joen vettä onkin padottu talous- ja tuotantokäyttöön kolmeen tekojärveen, joiden yhteispinta-ala on 23 neliökilometriä. Ne sijaitsevat Verhnjaja Turassa, Nižnjaja Turassa ja Verhoturjessa.
Nuevo Colombino

Estadio Nuevo Colombino on monikäyttöinen stadion Huelvassa, Espanjassa. Sillä pelataan pääasiassa jalkapalloa, ja se toimii Recreativon kotikenttänä. Stadionilla 21 670 istumapaikkaa.
Nuevo Colombino avattiin 8. marraskuuta 2001, ja ensimmäinen ottelu oli samana päivänä pelattu Recreativo vastaan Newcastle United, joka päättyi kotijoukkueen 3–0-voittoon. Stadionilla pelataan myös vuosittainen Trofeo Colombino -turnaus, joka on perinteisesti järjestetty ennen Espanjan sarjakauden alkua.
Peter Sarsgaard

John Peter Sarsgaard (s. 7. maaliskuuta 1971 Scott Air Force Base, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Sarsgaard aloitti uransa vuonna 1995 näyttelemällä pienessä roolissa elokuvassa nimeltä "Dead Man Walking". Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Boys Don't Cry" (1999), "Shattered Glass" (2003), "Garden State" (2004), "Flightplan" (2005) "Merijalkaväen mies" (2005), "Ottolapsi" (2009), "Blue Jasmine" (2013) ja "Jackie" (2016).
Yksityiselämä.
Sarsgaard on seurustellut vuodesta 2002 lähtien näyttelijä Maggie Gyllenhaalin kanssa. He menivät kihloihin huhtikuussa 2006 ja avioituivat toukokuussa 2009. Pariskunnalle syntyi tytär lokakuussa 2006 ja huhtikuussa 2012.
Veli-Matti Mattila

Veli-Matti Mattila (s. 3. heinäkuuta 1961 Teuva) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Elisan toimitusjohtaja vuosina 2003–2024. Mattila on yksi Suomen pitkäaikaisimmista suuren pörssiyrityksen toimitusjohtajista.
Elämä ja ura.
Mattila valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1987. Hän on myös kauppatieteiden maisteri (MBA). Ennen siirtymistä Elisan johtoon Mattila oli Ericssonin Suomen yksikön toimitusjohtaja vuosina 1997–2003. Hän toimi vuodesta 2001 Ericsson-konsernin Pohjoismaiden ja Baltian myyntiyksikön Deputy Head -tehtävässä vastuualueenaan Customer Services -liiketoiminta. Mattila työskenteli Ericsson-konsernin eri tehtävissä Suomessa ja Yhdysvalloissa vuodesta 1986 lähtien. Mattila on toiminut myös asiantuntijana sveitsiläisessä Ascom Haslerissa. Mattila on ollut Orion Oyj:n hallituksen jäsen maaliskuusta 2021 alkaen.
Yksityiselämä.
Mattilan vaimo on suurlähettiläs Anne Huhtamäki. Heillä on kaksi aikuista lasta.
Vladimir Tšelomei

Vladimir Nikolajevitš Tšelomei (, 30. kesäkuuta 1914 – 8. joulukuuta 1984) oli neuvostoliittolainen raketti-insinööri. 
Tausta.
Tšelomei syntyi Siedlcessä Venäjällä vuonna 1914. Kun hän oli kolmivuotias, perhe joutui pakenemaan Saksan joukkoja Pultavaan.
Tšelomein ollessa 12-vuotias perhe muutti Kiovaan. 
Vuonna 1932 Tšelomei pääsi Kiovan polytekniseen instituuttiin, jossa kunnostautui opinnoissaan. Vuonna 1936 hänen ensimmäinen oppikirjansa, "Vektorianalyysi", julkaistiin. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa paljon matematiikkaa ja lujuusoppia sekä mekaniikkaa. Valmistuttuaan kiitettävin arvosanoin hän jäi instituuttiin tutkijaksi. Hän valmistui tohtoriksi (luonnontieteen kandidaatti) vuonna 1939.
Sota-aika.
Suuren isänmaallisen sodan aikana hän toimi Baranovin lentokonemoottorien keskusinstituutissa (TsIAM) Moskovassa. Hän kehitti patopainemoottorin vuonna 1942. 
Kun havaittiin Saksan käyttävän sellaisia moottoreita V-1-ohjuksissaan, Tšelomeista tuli Tehdas N51:n johtaja ja pääsuunnittelija. Sen edellinen johtaja Nikolai Polikarpov oli kuollut lento-onnettomuudessa. Tšelomei sai tehtäväkseen kehittää V-1:n kaltaisen risteilyohjuksen. Joulukuussa 1944 10X-niminen ohjus koelaukaistiin Petljakov Pe-8 ja Tupolev Tu-2 lentokoneista.
OKB-52.
Vuonna 1952 Tšelomei sai johdettavakseen uuden OKB-52-suunnittelutoimiston. Hän jatkoi tutkimusta myös Moskovan Bauman instituutissa ja väitteli vuonna 1951. Hänestä tuli professori vuonna 1952.
Vuonna 1958 OKB-52 esitti monivaiheista mannertenvälistä ohjusta. UR-200 ei mennyt läpi vaan Mihail Jangelin R-36 valittiin. Tšelomein UR-100 pääsi jatkokehittelyyn.
Avaruusalukset.
Vuonna 1959 Tšelomei nimitettiin ilmailuvälineiden pääsuunnittelijaksi. 
OKB-52 alkoi kehittää avaruusaluksia ja raskasta ohjusta, josta tuli UR-500. 
Vuonna 1962 Tšelomei sai akateemikon arvonimen.
Tšelomeista tuli Sergei Koroljovin kilpailija miehitetyn kuualuksen suunnittelussa. Tšelomei ehdotti pienempää UR-500-rakettia, jolla voisi tehdä kahden hengen miehityksellä Kuun ohilennon. Raketista tuli Proton-kantoraketti.
Kun Hruštšov menetti valtansa, Tšelomein ja Koroljovin Kuu-lentosuunnitelmat yhdistettiin, mutta päälinja oli Koroljovin suunnitelma. 
Tšelomein suunnittelutoimisto suunnitteli Poljot-satelliitit 1960-luvun alussa. 1970-luvulla Tšelomein toimisto suunnitteli Almaz-avaruusaseman, josta tuli perusta Saljut-avaruusasemille.
Muuta.
Tšelomei kuoli Moskovassa vuonna 1984.
Hän sai muun muassa seuraavat palkinnot:
Diana Wynne Jones

Diana Wynne Jones (16. elokuuta 1934 Lontoo, Englanti – 26. maaliskuuta 2011) oli brittiläinen kirjailija, joka kirjoitti pääasiassa fantasiakirjoja.
Diana Wynne Jones opiskeli kirjallisuutta Oxfordin yliopistossa ja kävi muun muassa J. R. R. Tolkienin ja C. S. Lewisin luennoilla. Kirjailijanuransa hän aloitti varsin myöhään mutta kirjoitti sen jälkeen yli 40 teosta. Täysipäiväiseksi kirjailijaksi Jones ryhtyi vuonna 1965. Sen lisäksi hän toimi muun muassa World Fantasy Award -palkintoraadissa. 
Diana Wynne Jonesin kirjat ovat voittaneet monia palkintoja, muun muassa Guardian Children's Fiction Awardin vuonna 1978, Mythopoeic Fantasy Awardin vuosina 1996 ja 1999 sekä British Fantasy Societyn Karl Edward Wagner -erikoispalkinnon vuonna 1999.
Hayao Miyazaki on ohjannut Jonesin teoksen "Liikkuva linna" () pohjalta suositun animaatioelokuvan "Liikkuva linna" (2004), joka on Japanin kaikkien aikojen kolmanneksi katsotuin elokuva. Jonesin tuotannosta erikoisempana erottuu muun muassa "The Tough Guide to Fantasyland" (1996). Tähän teokseensa Jones on koonnut perinteisen fantasian kliseitä.
Teokset.
Suomennetut teokset.
Chrestomancin maailmat
Liikkuva linna
Derkinhovi
Magidit
Suomentamattomat teokset.
Dalemark 
Chrestomanci
Magidit
Nordsjön kartano

Nordsjön kartano () on viheraluevaltainen Itä-Helsingin Vuosaaren peruspiirin osa-alue Vuosaaren sataman länsipuolella. Alueella ei asunut ketään vuoden 2024 lopussa. Vuoden 2022 lopussa alueella oli 133 työpaikkaa.
Nordsjön kartanon naapureina ovat osa-alueista Uutela etelässä, Aurinkolahti lounaassa, Keski-Vuosaari lännessä, Mustavuori pohjoisessa ja Niinisaari Vuosaaren satamineen pohjoisen ja idän suunnalla.
Nordsjön kartano kuuluu laajaan Vuosaaren ulkoilupuiston alueeseen, joka ulottuu etelässä Uutelan merenrannoilta ja jatkuu Vuosaaren Huipun virkistysalueelle Vuosaaren pohjoisosissa. Merkittävä osan Nordjön kartanon alueesta vie 18-reikäinen Vuosaaren golfkenttä, joka on levittäytynyt 50 hehtaarin suuruiselle alueelle. Muukin ulkoilureitistö on laaja, vaikka Vuosaaren satama-alueelle johtava Vuotie halkoo maiseman. Esimerkiksi kotiseutupyöräilyreitistö kulkee Nordsjön kartanon alueen ytimenä toimivan Vuosaaren kartanon kautta.
Historia.
Nordsjön kartanon alueella sijaitsevan Vuosaaren kartanon historia () ulottuu aina 1540-luvulle, jolloin ensimmäiset maininnat Vuosaaren neljästä kylästä ja niiden kahdeksasta tilasta kirjattiin Kustaa Vaasan veroluetteloihin. Näistä muodostettiin myöhemmin Vuosaaren ja Rastilan kartanonmaat. Vuoden 1710 maakirjan mukaan Vuosaaressa oli Backmansin ratsutilan eli Henriksbergin lisäksi kolme muuta ratsutilaa. 1757 annetun isojakoasetuksen seurauksena Backmansin rustholli, Vuosaaren kartano, sai isojaossa 1778 kaiken kaikkiaan 371 hehtaarin alueen maata.
Sittemmin kartanon alueen koko ja omistajuus vaihtui varsin useasti. Alue jatkoi maatilana aina vuoteen 1966 saakka, vaikka vuonna 1937, Oy Saseka Ab:n ja Lohjan Kalkki Oy:n hankittua alueen, sen hiekkaharjuja ja -kankaita käytettiin samalla myös tiili- ja Siporex-tuotannon raaka-aineina. Vuonna 1966 Vuosaari liitettiin Helsinkiin ja kartanon maat rakennuksineen ja puistoineen siirtyivät Helsingin kaupungin hoiviin.
Nykyisen Vuosaaren kartanon päärakennuksen vanhimman osan arvellaan valmistuneen 1800-luvun alussa. Tilanhoitajan asunto on peräisin 1850-luvulta. Arkkitehti Waldemar Aspelinin piirtämä päärakennuksen laajennus valmistui vuonna 1897.
Päärakennus on ollut vuokrattuna viime vuosikymmenet. Vuokralaisena oli ensin Diakonissalaitos, joka kunnosti puurakenteista päärakennusta ja muita alueen rakennuksia. Diakonissalaitoksen jälkeen kartanossa toimi Helsingin kaupungin päiväkoti. Kartanon osti Helsingin kaupungilta marraskuussa 2021 Ranskalainen kauppa Oy, joka kunnostaa kartanosta liike- ja ravintolatilaa. Kartanon alueelle ollaan laatimassa asemakaavamuutosta.
Teuvo Lyly

Teuvo Lyly on Pekka Seppäsen käsikirjoittama ja Jari Pantzarin sekä Pertti Hämäläisen piirtämä sarjakuva. Se on ilmestynyt Ilta-Sanomissa vuodesta 1993 asti. Vuonna 1998 sarjan stripeistä koottiin albumi "Teuvo Lyly - Työ tekijäänsä kiittää" (Arktinen Banaani, )
Brian Kennedy

Brian Edward Patrick Kennedy (s. 12. lokakuuta 1966, Falls Road, Belfast, Pohjois-Irlanti) on irlantilainen laulaja, laulunkirjoittaja ja kirjailija.
Ura.
Kennedy tuli tunnetuksi 1990-luvun alussa, kun hän oli Van Morrisonin taustalaulajana. Hän esiintyi useissa konserteissa ja oli mukana monilla levytyksillä kuuden vuoden ajan. Yksi hänen tunnetuimmista faneistaan on entinen Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton, jolle Kennedy on antanut useita yksityiskonsertteja. Vuonna 2000 hän sai roolin Broadwayn Riverdance-musikaalissa päälaulajana ja muutti silloin New Yorkiin.
Kennedy esitti kappaleen "You Raise Me Up" alkuperäisen version yhdessä Secret Gardenin kanssa vuonna 2001, ja kappaleesta on sittemmin tehty yli 125 versiota eri kielillä. Tunnetuimpia esittäjiä ovat muun muassa Josh Groban ja Westlife. Kennedy lauloi kyseisen kappaleen legendaarisen jalkapalloilijan George Bestin hautajaisissa marraskuussa 2005, ja se julkaistiin myöhemmin nimellä "George Best: A Tribute". Kappale saavutti nelossijan Britannian listalla.
Kennedy valittiin Irlannin edustajaksi vuoden 2006 Euroviisuihin, ja hän esitti siellä oman kappaleensa "Every Song Is A Cry For Love", joka valittiin yleisöäänestyksellä edustuskappaleeksi. Semifinaalissa hän esiintyi kilpailun tuhannennessa esityksessä, ja finaalissa hän sijoittui kymmenenneksi, saaden 93 pistettä.
Kennedy on myös julkaissut kaksi kirjaa, jotka kertovat nuoresta Fergal Flynnista, joka kasvaa Belfastissa kamppaillen seksuaalisuutensa kanssa ja löytää lauluäänen. Hän kirjoittaa parhaillaan kolmannen osan kolmiosaisesta sarjastaan. Kennedy on avoimesti kertonut olevansa homoseksuaali.
Pohjois-Kivu

Pohjois-Kivu eli Nord-Kivu on maakunta Kongon demokraattisessa tasavallassa, joka sijaitsee maan itäosassa Ugandan ja Ruandan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Goma. Maakunnan eteläpuolella on Etelä-Kivun maakunta.
Pohjois-Kivu on yksi viidestä maakunnasta, joiden alue ja pääkaupunki säilyivät ennallaan vuoden 2005 perustuslakiin liittyneessä hallinnonuudistuksessa.
Vuonna 2012 arvioitu väkiluku oli noin kuusi miljoonaa.
Kolwezi

Kolwezi on kaupunki Kongon demokraattisen tasavallan eteläosassa. Se on Lualaban maakunnan pääkaupunki. Länsimaissa kaupunki tunnetaan myös vuonna 1978 käydystä Kolwezin taistelusta.
Kolwezi on tärkeä kuparin, koboltin, radiumin ja uraanin louhinnan keskus.
Vuonna 2004 kaupungissa oli runsaat 456 000 asukasta.
Soveltuvuuskoe

Soveltuvuuskokeessa tai soveltuvuustestissä testataan henkilön sopivuutta johonkin tehtävään. Tavallisesti soveltuvuuskokeita tehdään ammatilliseen koulutukseen valittaville henkilöille. Soveltuvuuskokeeseen kuuluu psykologinen testi tai useita eri typpisiä testejä sekä psykologin suorittama haastattelu. Kokeessa pyritään selvittämään henkilön soveltuvuus työtehtävän alalle ja motivaatio – jälkimmäisellä on erittäin suuri vaikutus työssä menestymiseen. Soveltuvuus määritellään alalla vaadittavien taitojen ja ominaisuuksien perusteella. Kokeen tarkoitus on myös karsia epäsopivat henkilöt pois.
Soveltuvuuskokeita tehdään myös eläimille, esimerkiksi pelastuskoirille.
Soveltuvuuskokeet Suomessa.
Suomessa järjestetään erilaisia persoonallisuutta, kykyjä ja motivaatiota luotaavia soveltuvuustestejä tuhansia, ellei jopa kymmeniätuhansia vuosittain. Testauksella on Suomessa pitkät perinteet: sairaanhoitajiksi, linja-autonkuljettajiksi ja armeijan lentäjiksi haluavia on testattu 1950-luvulta lähtien. VR on testannut henkilöstöään turvallisuuteen liittyvissä tehtävissä jopa 20-luvulta asti.
Bring You Home

Bring You Home on irlantilaisen laulajan, Ronan Keatingin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. kesäkuuta, 2006 suuressa osassa maailmaa ja sen tuotti suurimmaksi osaksi Mark Taylor. Albumi sai arvosteluja laidasta laitaan ja saavutti kolmossijan Britannian albumilistalla. 
Julkaisut.
Ensimmäinen single oli "All Over Again", duetto Kate Rusbyn kanssa, joka julkaistiin vain Britanniassa ja Irlannissa 29. toukokuuta, 2006. Britannian listalla se meni kuudenneksi. Muualla maailmassa julkaistiin Goo Goo Dolls -cover "Iris", johon kuvattiin video Dubaissa. 14. elokuuta, 2006 sama kappale julkaistiin myös Britteinsaarilla, missä se meni sijalle 15 ollen näin Ronan Keatingin heikoimmin menestynyt single. James Masterson kirjoitti uk.launch-sivustolla epäilevänsä laulun olevan kirottu, sillä alkuperäinen versio jäi sijalle 26 heinäkuussa 1999, vaikka kappale olikin suuri radiohitti ympäri maailmaa. Kolmas single "This I Promise You" julkaistiin ainoastaan digitaalisessa muodossa joulukuussa 2006, mutta siihenkin kuvattiin musiikkivideo.
Levytys.
Ronan Keating levytti albumia yhteensä 18 kuukauden aikana kotistudiossaan. Joissain kappaleissa onkin vaikutteita tästä ympäristöstä. "Bring You Home" on laulu hänen lapsilleen, "This I Promise You" kertoo naimisiinmenosta ja "Superman" on laulu hänen vaimolleen. Albumilla on myös useita cover-versioita, joita ovat alkuperäisine esittäjineen: "Friends In Time" (Golden Horde), "All Over Again" (Neil McCoy), "Iris" (Goo Goo Dolls), "To Be Loved" (Westlife) ja "Hello Again" (Neil Diamond). Suuren covereiden lukumäärän epäillään johtuvan edellisen albumin, "Turn It On" (2003), heikosta myynnistä. Ronan sanoikin promootion yhteydessä useaan otteeseen tämän albumin olevan paluu hänen juurilleen ja siihen mitä hän tekee parhaiten. Hieman rokahtavamman edeltäjän sijaan "Bring You Home" sisältää yhtä poikkeusta, dance-vaikutteista "Back In The Backseat" -kappaletta, lukuun ottamatta pelkkiä ballaadeja ja hidastempoisia pop-biisejä.
Saturn (automerkki)

Saturn oli yhdysvaltalaisen General Motors -konsernin automerkki, jota valmistettiin vuodesta 1990 vuoteen 2010. Saturneja valmistettiin pääasiassa Spring Hillin tehtailla Tennesseessä.
Historiaa.
Alkujaan Saturn lanseerattiin Yhdysvaltain markkinoille japanilaisten pikkuautojen kotimaiseksi vastavoimaksi ja tuli sittemmin tunnetuksi esimerkillisestä sitoutumisestaan asiakaspalveluun.
Ensimmäinen automallin prototyyppi esiteltiin julkisuuden saamiseksi jo 1984. Jo edellisvuonna oli aloitettu neuvottelut United Auto Workers -ammattiliiton kanssa. Tehdyssä sopimuksessa UAW suostui Saturn-tuotannon osalta 20 prosenttia pienempiin palkkasummiin vastineeksi GM:n lupaamista voitonjako-ohjelmista, laatupalkkioista ja muista rahallisista kannusteista. Muitakin autoteollisuuden työehtoja räätälöitiin Saturnin uudenlaisen, pitkälle robotisoidun ja muutenkin japanilaisista tuotantomenetelmistä mallia ottavan valmistustavan tarpeisiin.
Vuonna 1985 GM osti maata tehdasta varten Tennesseen osavaltion Spring Hillistä. Rakennustyöt aloitettiin seuraavana vuonna ja saatiin valmiiksi 1988, jolloin aloitettiin työntekijöiden rekrytointi ja jälleenmyyntiverkoston rakentaminen. Kaikkiaan Saturn-hanke oli noin 1,9 miljardin dollarin investointi General Motorsille.
Tuotanto saatiin käyntiin heinäkuussa 1990, ensimmäisinä tuotteina S-sarjan sedan ja coupé. Kolmantena mallivuotena aloitettiin farmarimallin valmistus. 1,9 litran nelisylinterisellä bensiinimoottorilla sekä viisiportaisella automaattivaihteistolla tai neliportaisella manuaalivaihteistolla varustettu S-sarja kannatteli Saturnia läpi 1990-luvun ja voitti useita palkintoja. S-sarjaa tuotettiin yli kaksi miljoonaa autoa, kunnes se vuonna 2003 korvautu Saturn Ion -mallilla.
Vuonna 1993 Saturn joutui korjaamaan yli 350 000 myymäänsä autoa tulipaloja aiheuttaneiden sähkölaitevikojen vuoksi. Määrä ei ollut kovin suuri, sillä vuonna 1971 GM joutui korjaamaan 6,6 miljoonaa autoa ja vuonna 1987 Ford 3,6 miljoonaa autoa.
Merkki oli voimakkaassa nosteessa 2000-luvulla ja markkinoille tuli runsaasti uusia malleja, muun muassa Sky-roadster, porrasperäinen Saturn Aura ja katumaasturi Outlook. Suuri osa uusista malleista pohjautui samaan konserniin kuuluneen Opelin mallistoon. Esimerkiksi Saturn Astra erosi vain vähäisessä määrin uudesta Opel Astrasta, Saturn Aura Opel Vectrasta ja Saturn Vue Opel Antarasta.
Saturn-merkin alasajo liittyy General Motorsin taloudellisiin vaikeuksiin ja vuoden 2009 konkurssiin. Toinen syy oli, että kysynnän ja sitä myötä myös Saturn-malliston siirtyessä isompiin katumaastureihin Saturn oli alkanut kilpailla GM:n muiden brändien kanssa, etenkin Chevrolet’n. Pesänselvittelyissä ja uudelleenjärjestelyissä Saturn pantiin myyntiin, ja kilpa-automaailmasta tunnettu Roger Penske teki siitä tarjouksen. Kauppa kuitenkin peruuntui, kun hän epäonnistui neuvotteluissaan aloittaa yhteistyö japanilaisen Nissanin ja ranskalaisen Renault’n kanssa. Lokakuussa 2009 tuotanto Saturn-tehtaassa lopetettiin.
Imjärvi

Imjärvi on kylä Heinolan kaupungissa Päijät-Hämeen maakunnassa. Kylä sijaitsee Imjärven ja Ala-Rievelin järvien välisellä kannaksella noin 15 kilometrin päässä Heinolan keskustasta paikallistien 15017 varrella.
Kylä mainitaan maakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1543 nimellä "Immijärfwi". 
Imjärven kylä on tunnettu myös 7. tammikuuta 1970 sattuneesta Imjärven ufotapauksesta.
Metroasema

Metroasema on metroille tarkoitettu asemarakennus raide- ja laiturijärjestelyineen. Metroasema voi olla joko maanalainen asema tai niin kutsuttu pinta-asema. Maanalaisten asemien syvyys maanpinnasta vaihtelee luonnollisesti maan pinnanmuotojen mukaan, mutta myös maaperän ominaisuuksien ja maan sisällä olevien muiden rakenteiden (tunnelit, putkilinjat, rakennusten perustukset jne.) asettamien vaatimusten mukaan. Esimerkiksi Pietarissa metroasemat ja -tunnelit ovat poikkeuksellisen syvällä, koska ylempänä maaperä olisi ollut liian pehmeää.
Matkustajien kulku maanpinnan tasolta metroasemalle tapahtuu yleensä liukuportaiden avulla. Lisäksi asemilla on yleensä hissi pyörätuolilla kulkemisen mahdollistamiseksi. Metroasemille tyypillistä on, että laituritaso on samalla korkeudella kuin metrojunan lattia, ja lisäksi junan oviaukon ja laiturin välinen rako on hyvin kapea. Kaikki nämä järjestelyt palvelevat matkustajien mahdollisimman sujuvaa liikkumista, mikä puolestaan mahdollistaa suhteellisen lyhyet junien pysähdysajat asemilla huolimatta suurista matkustajamääristä. 
Metroasema voi olla yksittäinen eli vain yhdellä metrolinjalla sijaitseva, tai linjojen välisen vaihdon mahdollistava, kahden tai useamman metrolinjan risteys- tai sivuamispaikassa sijaitseva asema.
Samalla metrolinjalla sijaitsevien metroasemien välimatka vaihtelee eri kaupungeissa suuresti. Asemaväli voi olla vain esimerkiksi muutama sata metriä (tyypillisesti kaupungin keskusta-alueella) tai useita kilometrejä (tavallisesti kaupungin laitamilla). Jälkimmäinen vaatii yleensä metroasemien saavuttamista tukevaa maanpäällistä joukkoliikennettä, tavallisesti alueellisia bussilinjoja (niin sanottua liityntäliikennettä).
Joissakin paikoissa metroasemista on tehty sisustukseltaan tavanomaista käytännöllisen asiallista loisteliaamman tyylisiä, kuten Moskovan ja Pietarin metroissa. Usein asemilla on myös taideteoksia, esimerkiksi seinämaalauksia tai veistoksia. Metroasemilla voi myös olla vaihtuvia näyttelyitä eri aiheista.
Jarmo Kalm

Jarmo Seppo Tapani Kalm (4. marraskuuta 1945 – 11. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen tietoliikenneinsinööri. Hän on maailman ensimmäisen GSM-verkon ja Radiolinja Oy:n perustaja.
Ura.
Kalm aloitti työuransa 1960-luvun lopulla silloisessa Posti- ja lennätinlaitoksen laboratorioinsinöörinä. Hän siirtyi vuonna 1972 Helsingin Puhelinyhdistykseen, nykyiseen Elisaan, datansiirtoinsinööriksi.
Kalm jäi eläkkeelle Elisan varatoimitusjohtajan tehtävästä 1. tammikuuta 2004. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Amanda Swisten

Amanda Swisten (s. 20. joulukuuta 1978, New York) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä.
Hänen ensimmäinen esiintymisensä oli "" -elokuvassa vuonna 2003. Sen jälkeen hän on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa "Unelmien naapuri" (2004) ja "Freezerburn" (2005). Lisäksi hän on ollut vieraana erilaisissa televisiosarjoissa kuten "Miehenpuolikkaat", "Quintuplets" ja "Joey".
Garth Nix

Garth Nix (s. 19. heinäkuuta 1963) on australialainen kirjailija. Syntymäkaupunkinsa Melbournen lisäksi hän on asunut Canberrassa ja viettänyt nuoruuttaan ajelemalla ympäri Englantia. Nykyisin hän asuu perheineen Sydneyssä.
Nix kirjoittaa pääasiassa fantasiakirjallisuutta. Hänen teoksistaan on suomennettu kolme ensimmäistä "Vanha valtakunta" -sarjaan kuuluvaa romaania, näistä ensimmäisenä vuonna 1995 julkaistu "Sabriel". Sille oli alun perin tarkoitus tulla vain yksi jatko-osa ("Abhorsen"), mutta kirjasta tuli niin laaja, että se jaettiin kustantajan toivomuksesta kahtia "Liraeliksi" (2001) ja "Abhorseniksi" (2003). Vuonna 2014 Nix julkaisi neljännen sarjaan kuuluvan teoksen nimeltä "Clariel", jonka tapahtumat sijoittuvat aikaan noin 600 vuotta ennen "Sabrielin" alkua. Sarjan viides osa, "Goldenhand", julkaistiin vuonna 2016 ja se jatkaa Liraelin tarinaa. Kuudes osa, "Terciel and Elinor", julkaistiin vuonna 2021.
AFC West

AFC West on amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliigan National Football Leaguen American Football Conferencen läntinen divisioona.
AFC West perustettiin vuonna 1970 American Football Leaguen (AFL) ja NFL:n yhdistyttyä. NFL jaettiin kuuteen divisioonaan, joista kolme sijoitettiin American Football Conferenceen (AFC) ja kolme National Football Conferenceen (NFC).
Alkuperäiset AFC West -joukkueet olivat Denver Broncos, Kansas City Chiefs, Oakland Raiders ja San Diego Chargers. Kaikki kuuluivat aiemmin AFL:n läntiseen konferenssiin ja ovat edelleen AFC Westin ainoat joukkueet. Kun Raiders siirtyi Oaklandista Los Angelesiin vuosiksi 1982-1994, joukkue pysyi AFC Westin jäsenenä. 
Kun Seattle Seahawks ja Tampa Bay Buccaneers liittyivät NFL:een kaudella 1976, ne sijoitettiin väliaikaisesti NFC:en ja AFC:en yhdeksi kaudeksi, mutta jo 1977 joukkueet vaihtoivat konferensseja keskenään. Seahawksista tuli AFC Westin jäsen ja Buccaneersista NFC Centralin jäsen. Vielä yhden uudelleenjärjestelyn myötä Seahawks sijoitettiin NFC Westiin vuonna 2002.
Play off -esiintymiset yhteensä.
1 Raiders pelasi Los Angelesissa vuosina 1982-1994&lt;br&gt;
2 Seahawks siirtyi NFC Westiin vuonna 2002.
Toshiya

Toshiya () (31. maaliskuuta 1977 Sapporo, Japani) on J-rock-yhtye Dir en greyn basisti.
Toshiya on säveltänyt muutaman yhtyeen kappaleista: egnirys cimredopyh +) an injection, Erode, Bottom of the death valley, sekä Dien ja Kyōn kanssa RED...[em] ja THE IIID EMPIRE, Shinyan kanssa raison detre.
Ennen Dir en greytä Toshiya soitti "D+L" ja "GOSICK" -yhtyeissä.
Diabetesliitto

Diabetesliitto ry on kansanterveys- ja potilasjärjestö, joka toimii diabeteksen ja siihen liittyvien lisäsairauksien ehkäisemiseksi sekä näiden hoidon kehittämiseksi. 
Diabetesliitto on valtakunnallinen keskusjärjestö, johon kuuluu noin 90 paikallista diabetesyhdistystä, kolme valtakunnallista yhdistystä ja neljä ammatillista diabetesyhdistystä. Diabetesliiton jäsenjärjestöissä on yhteensä noin 45 000 henkilöjäsentä. 
Diabetesliitto on diabetesta sairastavien ääni suomalaisessa yhteiskunnassa. Liitto selvittää säännöllisesti diabetesta sairastavien näkemyksiä ja kokemuksia sosiaali- ja terveyspalveluista diabeteksen omahoidon tukena ("Diabetesbarometri") sekä erilaisista arkeen ja sairauteen liittyvistä asioista ("Diabetes arjessa -kysely"). 
Valtakunnallinen Sokeritautisten Liitto perustettiin vuonna 22. toukokuuta 1955 Tampereella, joka jäi liiton kotipaikaksi. Diabetesta sairastavien yhdistystoiminta oli alkanut jo vuonna 1948, kun insuliinin hinnannousu vaaransi diabetesta sairastavien hyvinvoinnin. Vuonna 1955 kuusi yhdistystä perusti valtakunnallisen Sokeritautisten Liiton. Vuonna 1957 järjestön nimi muutettiin Sokeritautiliitoksi. Vuonna 1975 nimeksi vaihdettiin Suomen Diabetesliitto.
Diabetesliitto julkaisee "Diabetes"- ja "Diabetes ja lääkäri" -lehteä. Lisäksi järjestö tuottaa tietoa ja tukea diabetesta sairastaville, heidän läheisilleen ja ammattilaisille. 
Diabetesliitto on SOSTEn jäsenjärjestö.