tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Herman Heijermans

Herman Heijermans, myös Heyermans Heyermans, Herman (3. joulukuuta 1864 Rotterdam, Alankomaat – 22. marraskuuta 1924 Amsterdam, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija.
Heijermans oli sosiaalidemokraatti ja sosialistisen sanomalehden "De jonge Gids" toimittaja. Heijermans kirjoitti kertomuksia ja romaaneja, kuten "Trinette" (1892} "Diamantstad" (1903), mutta tuli tunnetuksi etenkin näytelmistään, joista esimerkkeinä "Dora Kremer" (1893), "Ahasver" (1893), "Ghetto" (1898). "Het zevende Gebod" (1899), huomiota herättänyt naturalistinen draama "Op Hoop van Zegen" (1900); "Het Pantser" (1901); "Ora et labora" (1901). Heijermans oli hyvin tuottelias kirjailija, joka suuntautui naturalismiin, kuvasi etupäässä juutalaisten oloja ja oli itsekin juutalaistaustainen.
Emmanuel Hiel

Emmanuel Hiel (1834–1899) oli flaamilainen runoilija. Hän oli vapauden ja edistyksen ihailija, suuri saksalaisystävä. Hän on julkaissut useita runokokoelmia sekä draaman "Jacoba van Beieren" (1880).
Taras Mištšuk

Taras Viktorovytš Mištšuk (, s. 22. heinäkuuta 1995 Dubno, Ukraina) on ukrainalainen ratameloja, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 2016, jossa saavutti pronssia kanadalaiskaksikon 1 000 metrillä. Hän voitti maailmanmestaruuden kanadalaisnelosen 500 metrillä vuonna 2021. Lisäksi hänellä on kolme MM-pronssia. Hän voitti kanadalaiskaksikon 1 000 metrin Euroopan-mestaruuden 2015. Hänellä on EM-kilpailuista lisäksi yksi hopea ja kaksi pronssia..
Waltti

Waltti on julkisomisteisen, voittoa tavoittelemattoman TVV Lippu- ja maksujärjestelmä Oy:n (LMJ:n) julkisen liikenteen matkalippujärjestelmä. LMJ:n omistaa 20 suomalaista kaupunkiseutua ja Helsingin seudun liikenne -kuntayhtymä. Waltin tarkoitus on helpottaa Suomessa matkustamista yhdistämällä maan joukkoliikenne saman matkalippujärjestelmän alle. Kaikkialla Waltin toimialueella käyvät samat henkilökohtaiset matkakortit ja lippujen hinnoittelu perustuu samanlaiseen vyöhykejärjestelmään. Tällä hetkellä Waltti-kortti käy 16 kaupunkiseudun ja kahden ELY-keskuksen järjestämässä joukkoliikenteessä. Tarkoituksena on kuitenkin, että tulevaisuudessa se toimisi valtakunnallisesti myös mm. VR:n ja Matkahuollon liikenteessä ja muussa liikenteessä kuin linja-autoliikenteessä. Ensimmäisenä Waltti otettiin käyttöön Joensuun seudun joukkoliikenteessä tammikuussa 2015.
Toiminta-alueet.
Keväällä 2020 Walttia pystyi käyttämään seuraavissa joukkoliikennejärjestelmissä:
Lisäksi seuraavat joukkoliikennejärjestelmät kuuluvat Waltti-järjestelmän omistajiin, mutteivät sen toiminta-alueeseen:
Kritiikki.
Waltti-järjestelmä on saanut kritiikkiä varsinkin sen käyttöönoton alkuvaiheessa. Järjestelmää on mm. kritisoitu sekavuudesta, koska se ei ole käynyt kaikkiin linja-autoihin edes samalla kaupunkiseudulla. Lisäksi kortin käyttöönotto on johtanut tilanteeseen, jossa ELY-keskusten ostamien kaukoliikenteen linjojen aikataulut ovat kadonneet Matkahuollon aikataulujärjestelmästä hankaloittaen aikataulutietojen saamista. Syynä tähän on se, etteivät Waltti tai ELY-keskukset maksa palvelusta Matkahuollolle, joka on yksityisten linja-autoyritysten omistama. Matkahuolto on myös tehnyt Kilpailu- ja kuluttajavirastolle toimenpidepyynnön Waltti-järjestelmästä pyytäen virastoa arvioimaan, rikkooko Waltti kilpailulakia, koska koko Pohjois-Savon ELY-keskus kieltää muiden kuin Waltti-järjestelmän lippujen myynnin ostamilleen vuoroille. 
Toisaalta myös Helsingin seudun liikennettä (HSL:ää) on arvosteltu siitä, että se kieltäytyy liittymästä Waltti-järjestelmään, vaikka se on yksi järjestelmän omistajista ja maan suurimman kaupunkiseudun joukkoliikennejärjestelmän ylläpitäjä.
Hannu Tuomainen

Hannu Tuomainen (s. 1. heinäkuuta 1960) on suomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänen teatterielokuvistaan katsoja- ja festivaalimenestyksiä ovat muun muassa "Poika ja ilves" ja "Menolippu Mombasaan". Tuomainen oli yksi kansainvälisen lastenanimaation "Niko – Lentäjän poika" tuottajista ja käsikirjoittajista. Elokuvan lipputulot olivat lähes 22 miljoonaa dollaria.
Ura.
Tuomainen opiskeli Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella 1984–1991. Lisäksi hän opiskeli elokuvien tuottamista 1990-luvulla ja kävi MEDIA-ohjelman kansainvälisen tuottajakoulutuksen EAVE:n. Tuomainen on tuottanut kaikki Cinemaker Oy:n 16 elokuvaa
Tuomainen tuotti 1990-luvulla useita lyhytelokuvia, kuten "Matokuningas", jonka hän myös ohjasi. Vuonna 1998 hän tuotti seikkailuelokuvan "Poika ja ilves", joka sai yli 380 000 katsojaa teatterikierroksella. Vuonna 2002 Tuomainen ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti draamakomedian "Menolippu Mombasaan", joka sai lähes 150 000 katsojaa.
Tuomainen oli yksi tuottajista ja käsikirjoittajista lastenelokuvissa "Niko – lentäjän poika" vuonna 2008 ja "Niko 2 – Lentäjäveljekset" vuonna 2012. Elokuvat keräsivät Suomen teattereihin yhteensä lähes 390 000 katsojaa ja maailmalla molemmat elokuvat ylittivät 3 miljoonaa katsojan rajan elokuvateattereissa.
Tuomainen työskenteli Suomen elokuvasäätiön tuotantoneuvojana 2013-2017. Tuomainen palasi elokuvasäätiöstä takaisin elokuvantekijäksi. Tuomaisen tuottama ja käsikirjoittama "Niko ja myrskyporojen arvoitus" -animaatio tuli ensi-iltaan lokakuussa 2024.
Sardinianponi

Sardinianponi (myös giaranponi, engl. giara horse, giara pony, sardinian pony) on Italian Sardiniasta lähtöisin oleva hevosrotu.
Ominaisuudet.
Vaikka sardinianponia kutsutaan poniksi, se on lajiltaan hevonen. Väriltään sardinianponi on aina joko rautias, musta tai ruunikko, ja aina yksiväinen. Kimo- tai voikkogeeniä rodulla ei esiinny lainkaan. Säkäkorkeus vaihtelee 114–135 senttimetrin välillä. Rakenteeltaan sardinianponi on vahvaluustoinen. Pää on suuri ja neliömäinen, leuka leveä, silmät hieman viistot. Kaula on paksu, muttei kovin pitkä. Harja on runsas, rinta kapea, säkä matala. Sardinianponilla on pitkähkö selkä ja lanne sekä kalteva lantio. Häntä on taipunut ja matala. Eläimellä on suuret nivelet ja pienet, vahvat kaviot.
Rodun alkuperä.
Sardinianponin alkuperä on epävarma; foinikialaiset tai kreikkalaiset ovat saattaneet tuoda sen Sardinain saarelle 500–400 eaa. Sillä on joitakin aasialaisten ja itämaisten hevosten ominaispiirteitä. Fossiileista saadut tiedot kuitenkin osoittavat, että saaren ihmiset ovat pitäneet hevosia jo 6000 eaa. Sardinianponit elivät luonnossa kaikkialla Sardiniassa keskiaikaan saakka suurimmaksi osaksi täysin eristyneinä, mikä suojasi niiden verilinjoja.
Määrä ja elinympäristö.
Kokonaismäärän arvioidaan olevan noin 700 yksilöä.
Sardinianponejaa esiintyi koko Sardiniassa keskiaikaan asti, mutta nykyään luonnonvarainen populaatio elää vain rajoitetulla alueella Etelä-Sardiniassa, La Giara di Gesturilla, 500–600 metriä merenpinnan yläpuolella. Jyrkkien kallioiden sivut, pääsyvaikeudet ja eristynyt sijainti ovat suojelleet villikantaa viime vuosisatojen aikana. Rotua käytettiin maataloudessa 1950-luvulle saakka, kunnes koneet syrjäyttivät sen seuraavalla vuosikymmenellä.
Vuonna 1971 Sardinian hevoskasvatuslaitos huolestui rodun kuolemisesta sukupuuttoon ja perusti kasvatuskeskuksen Foresta Burgosiin, Pohjois-Sardiniaan.Nykyään joitain yksilöitä käytetään maanviljelyyn ja ratsastukseen. Istituto di Incremento Ippico on risteyttänyt sardinianponit arabialaisten hevosten kanssa luodakseen uuden, hevosurheiluun sopivan Giarab-rodun.
Giara horse - Equinest
Mermec

Mermec on italialainen radantarkastukseen, diagnostiikkaan, raideopastukseen, omaisuudenhallintaohjelmistoihin sekä raideteollisuuden diagnostisiin ja ammatillisiin palveluihin perehtynyt yritys. Sillä on toimintaa maailmanlaajuisesti ja se työllistää 520 henkilöä. Yritys on aloittanut toimintansa 1960-luvulla, mutta siitä tuli osakeyhtiö vuonna 1988. Yrityksellä on toimintaa Italian lisäksi muun muassa Australiassa, Espanjassa, Kiinassa, Suomessa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.
Hietasen höyrysaha

Hietasen höyrysaha oli Kotkassa Hietasen saarella toiminut höyrysaha. Sahan rakensi 1874 toiminimi Paul Wahl ja K:i. Se siirtyi 1909 oston kautta osakeyhtiölle AB W. Gutzeit &amp; C:o. Vuotuinen tuotanto oli vuonna 1909 noin 1,5 miljoonaa markkaa eli noin 8 000 standerttia sahattua puutavaraa. Työntekijöitä oli 250 (perheineen noin 700 henkeä), joilla oli maksuton asunto yhtiön rakennuksissa ja vapaat puut. Sairaskassakin oli.
Wahlin kauppahuone muutettiin osakeyhtiöksi, mutta pian omistajasuvun keskinäiset riidat johtivat siihen, että yhtiön toiminta päättyi. Etelä-Suomen sahat siirtyivät W. Gutzeit &amp; Co:lle.
Viiksilentobarbi

Viiksilentobarbi ("Esomus barbatus") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Thomas C. Jerdon vuonna 1849.
Viiksilentobarbia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Intiasta. Laji kasvaa yleensä korkeintaan 12 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sirolentobarbin elinvoimaiseksi lajiksi.
Susu Honkanen

Susu Honkanen (esiintynyt myös nimellä Pauliina Lahti) (es. Tuuli Mattila 2020–2022, 2023–2024) on kuvitteellinen hahmo suomalaisessa saippuasarjassa "Salatut elämät".
Elämä Pihlajakadulla.
Susu on Miki Kajanderin ex-vaimo, Lailan ja Matiaksen äiti sekä Marika Honkasen sisko. Hän on myös Toivo Taalasmaan kummitäti ja ammatiltaan lääkäri. Erottuaan Mikistä hän seurusteli Aki Nikkisen kanssa. Myöhemmin hän seurusteli Noel Axelssonin kanssa, mutta katosi kertomatta kellekään, kun hän sai tietää Noelin ajaneen poikansa Matiaksen yli.
Vuotta myöhemmin Elinan saatua Toivon huoltajuuden Noelilta hän saapui Keravalle baariin, jossa paljastui Susun olevan baarimikkona. Selvisi, että kaksikko oli pitänyt yhteyttä ja juoninut Noelin selän takana. Susu oli alkanut tällä välin myös seurustelemaan baarin omistajan Ramin kanssa, jolle hän on kertonut nimekseen Pauliina Lahti. Noelin teot olivat olleet Susulle liikaa ja hän oli lähellä hypätä koskeen, mutta Rami ehti tulla paikalle juuri sopivaan aikaan. Rami ja Susu matkustivat yhdessä ensimmäisen vuotispäivänsä kunniaksi Kreikkaan Rodokselle. He sattuivat Ismon, Sampon ja Kallen naapureiksi, ja Susu oli vähällä paljastua. Susu onnistui kuitenkin välttämään kohtaamiset Laiteloiden ja Kaukovaaran kanssa tekeytymällä kipeäksi. Pian Rami sai tietää "Pauliinan" olevan Susu. Rami käski Susua palaamaan pihlajakadulle lapsiensa luo. 
Susu muuttaa asumaan Elinan vanhaan kämppään, kun Elina oli antanut asunnon avaimet Susulle. Pian Daniela näkee, että joku menee Elinan asuntoon. Samaan aikaan Kari tulee paikalle, jolloin Kari lainaa yleisavaimia ja menee Danielan kanssa asuntoon. Susu tulee huoneesta ja selviää, että hän on muuttanut asuntoon. Kun Noel saa tietää tästä, hän käy uhkailemassa Susua ja vaatii tämän pysyvän erossa Danielasta. Pian myös lapset saavat tietää Susun palanneen. Kierukkaa poistamassa oleva Daniela saa Susun lääkärikseen. Susu on palannut sairaalaan töihin. Susu yrittää varoittaa Danielaa Noelista, joten Noel kuitenkin juonittelee Susua kaipaavan Ramin kanssa Susun palaamaan Keravalle.
Aspidoparia

Aspidoparia on särkien (Cyprinidae) heimoon ja Danioninae-alaheimoon kuuluva kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia:
Yhdystie 2815

Yhdystie 2815 on yhdystie joka kulkee Loimaan Kauhanojalta Ypäjän Ypäjänkylään. Tien pituus on 6 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Katinhännäntie" koko matkan.
Jääkiekon SM-liigakausi 2020–2021

Jääkiekon SM-liigakausi 2020–2021 oli jääkiekon SM-liigan 46. kausi, joka alkoi 1. lokakuuta 2020 ja päättyi 11. toukokuuta 2021. Mestaruuden voitti Rauman Lukko, joka oli voittanut edellisen kerran 58 vuotta aikaisemmin. Hallitsevana Suomen mestarina kauteen lähti Hämeenlinnan Pallokerho, sillä viime kausi jäi koronaviruspandemian takia kesken ja mestaruus jakamatta. Kausi jää Hakametsän viimeiseksi kokonaiseksi kaudeksi. Kautta varjosti koronaviruspandemia, jonka takia runkosarja alkoi ennätysmyöhään lokakuussa ja kesken kauden tehtiin nopeita ja ennenkuulumattomia päätöksiä, kuten Jääkiekon SM-liiga Oy:n hallituksen päätös asettaa runkosarja tauolle 3.12.–19.12.2020 väliseksi ajaksi silloisen koronavirustilanteen vuoksi. Syyskaudella otteluihin pääsi rajoitettu määrä yleisöä, mutta kevätkaudella sarja jatkui tyhjille katsomoille vallinneiden koronavirusrajoitusten takia.
Joukkueet.
&lt;section begin=joukkueet/&gt;
&lt;section end=joukkueet/&gt;
Pudotuspelit.
Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta etenivät suoraan puolivälieriin ja sijoille 7–10 sijoittuneet pelasivat 1. kierroksen CHL:ssä käytettävällä pudotuspelimenetelmällä. Ratkaisevana kriteerinä oli kahden ottelun yhteenlaskettujen maalien ero ja ottelut käynnistyvät runkosarjassa heikommin sijoittuneen kotikentällä. Mahdollinen jatkoaika pelattiin normaalin ottelun tapaan viidellä viittä vastaan. Varsinaisen peliajan rangaistukset jatkuvat jatkoajalle. Kahdeksan parhaan joukkueen puolivälierissä pelattiin normaalia tiiviimmällä aikataululla. Puolivälieräsarjat käynnistyivät maanantaina 19. huhtikuuta ja mahdolliset viidennet ottelut oli tarkoitus saman viikon sunnuntaina. Välierät pelattiin niin ikään tiivistetysti seitsemän päivän aikana, ja myös loppuottelusarja pelattiin paras viidestä -menetelmällä.
Aarne Inha

Aarne Inha, sukunimi aik. "Nyström" (17. lokakuuta 1885 Hämeenkyrö – 19. toukokuuta 1921 Jyväskylä) oli suomalainen varatuomari ja kirjailija. Hän käytti kirjailijanimeä Lauri Kalma.
Aarne Inhan vanhemmat olivat Hämeenkyrön kruununnimismies, kansanedustaja Alexander Väinö Nyström ja Hildur Helena Helsingius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 yksityistodistuksella Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja suoritti oikeustutkinnon 1910. Aarne Inha oli naimisissa Seidi Saxénin kanssa.
Inha oli Venäjän vallan aikana muun muassa prokuraattorinviraston palveluksessa. Sittemmin hän toimi Kiskon nimismiehenä ja viimeksi asianajajana Lahdessa ja Jyväskylässä. Inha kirjoitti salanimellä "Lauri Kalma" seikkailuromaanin "Maapallon ympäri lentokoneella" ja häneltä jäi myös julkaisemattomia käsikirjoituksia.
Teoksia.
Nimellä "Lauri Kalma":
Malakanlentobarbi

Malakanlentobarbi ("Esomus malayensis") on seeprakalojen (Danionidae) (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Ernst Ahl vuonna 1923.
Malakanlentobarbia tavataan Malesiasta ja Vietnamista. Laji kasvaa yleensä korkeintaan kahdeksan senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut malakanlentobarbin puutteellisesti tunnetuksi lajiksi.
Yhdystie 2823

Yhdystie 2823 on yhdystie joka kulkee Tammelan keskustasta saman kunnan alueella sijaitsevaan Portaaseen. Tien pituus on 10 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Portaantie" koko matkan.
Yhdystie 2825

Yhdystie 2825 on yhdystie joka kulkee Pusulan Loukusta Lohjalla Tammelan Portaaseen. Tien pituus on 16 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Liesjärventie" koko matkan.
Pornoo

Pornoo on Sannin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä hänen neljänneltä studioalbumiltaan "Trippi" 14. maaliskuuta 2018. Sanni sanoitti kappaleen itse ja sävelsi sen yhdessä Jurekin kanssa.
Kappaleen nimi herätti kohua jo ennen kuin kappale julkaistiin. Sanni on kommentoinut, että hänelle ”Pornoo” on ensisijaisesti rakkauslaulu, joka kertoo siitä, kuinka rakastuneena ei tarvitse mitään ylimääräisiä ärsykkeitä, kun pelkkä toisen ihmisen läsnäolo riittää. Kappale nousi suoraan Suomen Spotifyn ykkössijalle ja listaykköseksi Suomen virallisella singlelistalla.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 11. toukokuuta 2018, ja sen ohjasi Karim Saheb.
Sixtus Viktor Calamnius

Sixtus Viktor Calamnius (2. heinäkuuta 1826 Vaasa – 16. heinäkuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi Valtiokonttorin ylitirehtöörinä. 
Calamniuksen vanhemmat olivat kauppias Jakob Calamnius ja Anna Sofia Sadelin ja puoliso vuodesta 1864 Sofia Vilhelmina Donner (k. 1908). Calamnius opiskeli Helsingin yksityislyseossa 1836–1841 ja pääsi ylioppilaaksi kesäkuussa 1842. Hän opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin-Yliopistossa oikeustiedettä vuodesta 1844, suorittaen tuomarintutkinnon kesäkuussa 1847. Vaasan hovioikeuden auskultanttina Calamnius työskenteli 1847 ja varatuomarin arvon hän sai 1851. Ns. suuremman kameraalitutkinnon hän suoritti seuraavana vuonna. Calamnius oli senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1852, yleisen kanslian kopisti 1853, kansliatoimituskunnan kopisti vuodesta 1854, kanslisti vuodesta 1858, valtiovaraintoimituskunnan protokollasihteeri vuodesta 1862, maanviljelystoimituskunnan esittelijäsihteeri vuodesta 1867 ja siviilitoimituskunnan vuodesta 1872. Valtiokonttorin ylitirehtöörinä hän toimi 1879–1891. Hänelle myönnettiin valtioneuvoksen virka-arvo 1888. 
Calamnius oli porvarissäädyn sihteeri säätyvaltiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872.
Että mitähän vittua

Että mitähän vittua on Sannin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä hänen omaa nimeä kantavalta albumiltaan 10. helmikuuta 2016. Kappaleen sanoitti Sanni, ja sävelsi hänen kanssaan Henri Salonen.
Kappale aiheutti jo ennen julkaisuaan kohua siinä käytettävän kirosanan vuoksi. Kappaleessa sanotaan sana ”vittu” yhdeksän kertaa. Sannin mukaan kappale syntyi tyhmänä ideana studiossa eikä kappaletta laskelmoitu mitenkään, vaan ”kaikki idiooteimmatkin ideat pistettiin pihalle”. Kappaleesta julkaistiin kuitenkin sen promootiosinglellä versio, jossa kirosana on sensuroitu.
”Että mitähän vittua” teki uuden Suomen ennätyksen, kun sitä kuunneltiin Spotifyssa yli 340 000 kertaa ensimmäisen vuorokauden aikana. Kappale ylsi listaykköseksi Suomen single- sekä latauslistalla, ja siitä tuli kaikkien aikojen nopeimmin kultaa striimannut kotimainen kappale Suomessa.
Ei (kappale)

Ei on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä hänen "Ei"-nimiseltä kolmannelta studioalbumiltaan (2003). Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan kolmannelle sijalle.
Vilkkumaa on kertonut, että sävellys sai alkunsa hänen yrittäessään tehdä laulua, joka kuulostaisi vähän 2000-luvun alun Britney Spearsilta. Kappaletta tehdessään hän päätti, että "Ei" tulee olemaan hänen kolmannen albuminsa nimi ja ensimmäinen single. Vilkkumaan mukaan kappaleen syntyyn on voinut vaikuttaa myös Tuomari Nurmion ”Levoton lapsi” -kappale, jossa Maija haluaa päästä ulos kodistaan, mutta vanhemmat kieltävät, sekä alitajuntaisesti myös "The Others" -elokuva (2001), jossa äiti ei vie lapsiaan ulos.
Vilkkumaa kertoo yllättyneensä kappaleen menestyksestä, koska sen tarina on traaginen. Kappaleen myötä hän sai myös paljon lapsifaneja, jotka eivät nähneet tarinan traagisuutta mutta löysivät tekstistä asioita, joihin saattoivat samaistua.
Muut versiot.
Sanni esitti "Vain elämää" -sarjan neljännellä kaudella kappaleesta coverversion, joka nousi Suomen virallisen singlelistan kolmannelle sijalle vuonna 2015.
Benjamin versioi kappaleen kertosäettä vuoden 2022 kappaleellaan ”Gay”.
Judy

Judy on naisen etunimi. Se on englantilainen muunnelma Judit-nimestä.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Judy on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 60 naisella.
Frans Alfred Paloheimo

Frans Alfred Paloheimo, ent. Brander (31. tammikuuta 1870 Eurajoki – 6. elokuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja teollisuusneuvos, joka toimi teollisuushallituksen vt. yli-intendenttinä eli pääjohtajana. 
Henkilöhistoria.
Paloheimon vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Reinhold Brander ja Josefina Vappula ja puolisot vuodesta 1896 Maria Elisabet Johansson (k. 1903) ja vuodesta 1904 Helmi Ingrid Alopaeus. Paloheimo tuli ylioppilaaksi Porin yksityislyseosta 1890 ja valmistui koneinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1894. Hän teki opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan 1890-luvun lopulla ja opiskeli 1904 Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa sähkötekniikkaa. Insinöörinä Ludvig Nobelin konepajassa Pietarissa Paloheimo toimi 1895–1896, opettajana teollisuuskoulussa Oulussa 1896–1896 ja Viipurissa konepajan insinöörinä 1898–1901, koneenrakennusosaston lehtorina teollisuuskoulussa 1898–1904, sähkölaitoksen tarkastajana 1901–1902 ja koneteknisen toimiston omistajana 1902–1904. Teollisuushallituksessa Paloheimo toimi 1904–1918 intendettinä, hoitaen yli-intendentin virkaa 1912–1914 ja 1916–1918. Kauppa- ja teollisuusministeriössä hän toimi teollisuusneuvoksena ja patenttiosaston johtajana 1918–1926. Paloheimo oli myös useiden komiteoiden jäsen. Hän kuoli Helsingissä auto-onnettomuudessa elokuussa 1926.
Agno

Agno on kunta Etelä-Sveitsissä Ticinon kantonissa. Siellä on runsaat 4 000 vakinaista asukasta.
Sijainti.
Agno sijaitsee Luganojärven läntisen haaran pohjoispäässä, Vedeggiojoen länsipuolella, pari kilometriä Luganosta länteen ja viitisen kilometriä Italian ja Sveitsin väliseltä rajalta pohjoiseen. 
Liikenne.
Moottoritie A2 Saksan rajalta Baselista Italian rajalle Chiassoon kulkee Agnon itäpuolitse. Luganon lentoasema sijaitsee suurelta osin Agnossa, ja asemaa kutsutaankin usein Lugano-Agnon lentoasemaksi. Ferrovie Luganesi -yhtiön rautatie ja paikallisjunayhteys Luganosta Italian rajalle Ponte Tresaan kulkee Agnon kautta.
Inha (täsmennyssivu)

Inha voi viitata tai liittyä seuraaviin:
Nivno

Nivno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Järvi sijaitsee Opotškasta 10 kilometriä etelään.
Maantietoa.
Järvi on 2,8 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,68 neliökilometriä eli 168 hehtaaria. Pohjois-etelä-suuntainen järvi on muodoltaan kapea ja sillä on keskellä kapeikko. Kapeikko on ilmakuvien perusteella matala ja se yhdistää järven pohjois- ja eteläpuoliset järvialtaat toisiinsa. Pohjoinen allas on alle kaksi kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Sillä on pohjoispäässä länteen työntyvä lahti. Eteläinen järviallas on yli kilometrin pitkä ja leveä, mutta sen yhtenäisyyttä rikkoo etelärannasta pohjoiseen työntyvä 700 metriä pitkä ja erittäin kapea niemi. Kummassakin järvialtaassa sijaitsee saari, joiden yhteispinta-ala on 4 hehtaaria. Järvi vaikuttaa ilmakuvista katsottuna matalalta järveltä, jonka rantojen rehevä vesikasvillisuus on levittäytynyt lähes kaikkien rantojen rantavyöhykkeille. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja syvänteessä on 7 metriä syvää. Järveä ympäröivistä kylistä Pahomovo () on virein. Yhdessä eteläisten Borodinon () ja Harinon () kulmakuntien kanssa se muodostaa itäpuolelle laajan peltoaukean. Järven eteläpuolella sijaitsee pikkukylä Bukolovo (), jonka peltoja sijaitsee etelä- ja lounaispuolella. Pahomovon, ja idempänä sijaitsevan Martinovon (), kautta kulkee tie Pustoškan ja Opotškan väliselle maantielle E95 eli P-23.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, salakka, lahna, sorva, pasuri, säyne, kiiski, suutari, ruutana ja mutakala, sekä jokirapua, jota esiintyy niukasti. Järven pohja on kivinen ja sen muodostuu siltin sekaisesta hiekasta.
Vesistösuhteita.
Nivno sijaitsee Nivnitsan () valuma-alueella. Nivnitsa on Velikajan sivujoki ja kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järvi sijaitsee maaston painaumassa, jonka pohjoispuolella on lisäksi kaksi muut järveä Žadry () ja Kudo. Ne kuuluvat kuitenkin toisen Velikajan sivujoen Kudkan valuma-alueelle. Nivno on siten Nivnitsan latvajärvi ja sen valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 14,2 tai 8,9 neliökilometriä . Laskuoja lähtee järven etelärannasta niemen itäpuolelta ja se yhtyy viiden kilometrin päässä Velikajaan.
Kitskovskoje

Kitskovskoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Järven lounaisrannassa on 500 metriä pitkä ja 480 metriä leveä niemi, jonka taakse kiertää 700 metriä pitkä ja yli 200 metriä leveä lahti. Muuten on järvi selkeäpiirteinen ja avoin, sillä järvellä ei ole saaria. Sen keskisyvyys on 3 metriä ja sen syvänteessä on 6 metriä syvää. Järven ympäristö on asuttu, mutta siitä huolimatta sen rannat ovat metsämaata, jota asuinalueet, niityt ja eräät suot pilkkovat. Järven eteläpuolella ja niemellä sijaitsee kylä Gvozdy (). Pohjoispuolella sijaitsevan Šuškovskojen () järven ranta-astus Kitskovossa () ulottuu myös Kitskovskojen pohjoisrantaan. Kylien kautta kulkeva tie ohittaa läheltä Kitskovskojen rantoja. Se saa alkunsa etelässä valtatieltä M-9 eli E22 ja ylittää Velikaja-joen kuusi kilometriä pohjoisessa Melnitsassa () Maksjutinon vesivoimalaitoksen () säännöstelypadolla.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, kiiski, lahna, pasuri, sorva, ruutana, suutari, törö, mutakala ja rantanuoliainen. Järven pohja ja rannat ovat hiekan ja mudan sekoitusta.
Vesistösuhteita.
Kitskovskoje sijaitsee Velikajan valuma-alueella ja sen laskuoja on Velikajan sivujoki. Se kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järven valuma-alueen koko on 3,4 neliökilometriä ja siihen kuuluu yläjuoksulta pienempi järvi Šuškovskoje. Šuškovskojesta laskee lyhyt oja Kitskovon läpi järven pohjoispäähän ja vuorostaan Kitskovskojen laskuoja lähtee järven kaakkoisrannasta. Se kääntyy pohjoiseen ja laskee kuuden kilometrin päässä Maksjutinon vesivoimalaitoksen tekojärveen, joka on rakennettu Velikajan uomaan.
Oliver Cromwellin patsas (Westminster)

Oliver Cromwellin patsas Westminsterissä pystytettiin Englannin, Skotlannin ja Irlannin lordiprotektorin Oliver Cromwellin kunniaksi Westminster Hallin viereiselle nurmikolle vuonna 1899, jolloin Cromwellin syntymästä oli kulunut 300 vuotta. Patsaan teki kuvanveistäjä Hamo Thornycroft, ja se rahoitettiin yksityisellä rahoituksella. Lahjoituksen teki ehkä entinen pääministeri Archibald Primrose.
Patsaan oikeassa kädessä on miekka ja vasemmassa Raamattu, jonka kannessa on vuosiluku 1641. Patsaan edustalla on leijonaa esittävä veistos.
Patsashanketta vastustivat 1890-luvulla useat alahuoneen konservatiiviedustajat sekä kaikki Irlantilaisen puolueen edustajat, mutta Liberaalipuolueen johtama hallitus sai hankkeen läpi muutettuaan sen yksityisesti rahoitettavaksi.
Vuonna 2004 Työväenpuolueen edustaja Stephen Pound ehdotti patsaan siirtämistä sulattamoon. Ehdotusta kannatti yksi konservatiivi- ja yksi liberaaliedustaja. Pound nimitti Cromwellia Droghedan teurastajaksi, mutta hänen ehdotuksensa vastustajat käyttivät nimitystä ”Jumalan englantilainen” ja mainitsivat Cromwellin puolustaneen parlamentin asemaa absoluuttisen monarkian tyranniaa vastaan. Patsas sai jäädä paikoilleen.
Kaizu

Kaizu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Kiso-, Nagara- ja Ibijokien alajuoksulla. Kaupungin maasto on pääosin hyvin alavaa, ja siellä virtaa monia pienempiäkin jokia. Lännessä sen alue nousee Yōrōvuorille ja rajautuu Mien prefektuuriin, itärajan takana on Aichin prefektuuri. Kaizussa on 33 923 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 112,03 neliökilometriä.
Kaizun kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kaizun, Hiratan ja Nannōn maaseutukaupungit. Kaizun keskusta sijaitsee Takasun kaupunginosassa, joka kehittyi alun perin Edo-kaudella linnanaluskaupunkina ja liikenteen solmukohtana. Toinen historiallisesti merkittävä paikkakunta nykyisen kaupungin alueella on Hiratassa sijaitseva Imao, jossa toimi vilkas satama. Vanhastaan alue oli tulville altis, ja asukkaat rakensivatkin kyliensä ympärille suuria maavalleja suojautuakseen tulvavesiltä. Myöhemmin seudulla on tehty suurimittakaavaisia maanrakennustöitä tulvien ehkäisemiseksi. Alavilla alueilla viljellään riisiä ja vihanneksia, Yōrōvuorten rinteillä esimerkiksi kakeja ja "mikan"-mandariineja.
Kaizun nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kiso-sansenin puisto näköalatorneineen, Kaizu-onsenin kuuma lähde, kaupungin historiallinen museo ja Chiyoho Inari-jinjan šintolainen pyhäkkö. Chisui-jinjan pyhäkkö on vuorostaan pyhitetty 1700-luvulla tulvavallien rakennustöiden yhteydessä menehtyneille, kuten virkamies Hirata Yukielle. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu myös Imaon pyhäkön "sagichō"-festivaali kokkoineen. Osa kaupungin alueesta kuuluu Ibi-Sekigahara-Yōrōn puolikansallispuistoon. Kaizua palvelee Yōrō-rautateiden Yōrō-linja.
Hiljainen hautaus

Hiljainen hautaus tarkoitti Suomessa ilman minkäänlaisia juhlallisia hautausmenoja haudattavaksi määriteltyjä, jotka olivat: kuolleena syntynyt lapsi; kastamatta kuollut lapsi; se jossakin seurakunnassa kuollut, josta ei tiedetä, kuka hän on taikka missä hänen oikea kotinsa on ollut; se joka on kuollut väkeviä juomia ylellisesti nauttiessaan; ne jotka äkkipikaisuudessa ovat tappaneet toisensa taikka muuten rikoksen teossa saaneet surmansa, ja se joka vakain tuumin on itsensä surmannut. Hiljainen hautaus määriteltiin vuoden 1869 kirkkolain 88. pykälässä vuoteen 1910, jolloin se kumottiin keisarillisella asetuksella.
Hiljaista hautausta edelsi häpeällinen hautaus, joka poistettiin vuoden 1869 kirkkolailla.
Köynnöstimali

Köynnöstimali ("Malacocincla sepiaria") on kerttutimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Köynnöstimali voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Köynnöstimalin pää on väriltään harmaa. Selkä, siivet ja pyrstö ovat ruskeat. Lajin rinta ja vatsa ovat valkoiset ja kyljet kellertävän ruskeat. Linnun nokka on paksuhko ja väriltään harmaa. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Köynnöstimalia tavataan Thaimaasta ja Malesiasta sekä Jaavan, Sumatran, Balin ja Borneon saarilta. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metsien keski- ja pohjakerrokset usein virtaavan veden läheisyydessä. Köynnöstimali liikkuu tyypillisesti yksin tai pareittain. Sen ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat eläimet.
Speleologia

Speleologia (, ”luola” ja λόγος, "logos", ”tiede”) on toimintaa, jossa etsitään, paikannetaan, tutkitaan, kartoitetaan ja tieteellisesti tutkitaan erilaisia luolia, joko luonnon synnyttämiä tai ihmisen tekemiä. Tämän käytänteen ja tieteen harjoittajaa kutsutaan speleologiksi. Speleologit tutkivat luolien ominaisuuksia monesta näkökulmasta, joihin kuuluvat myös luolista löytyvien paleontologisten ja antropologisten tutkimuskohteiden tutkiminen. Monissa maissa speleologisteilla on erityisiä järjestöjä.
Speleologia on moninaista tutkimustoimintaa, joka on tieteenharjoittamista, jota toteutetaan joskus muun muassa urheilussa tutuin keinoin ja johon liittyvät usean tapaiset pohdinnat. Sitä harjoitetaan myös luolien vedenalaisessa ympäristössä. Siihen kuuluu myös esimerkiksi kalkkikivimuodostumien, kuten stalaktiittien ja stalagmiittien tutkiminen.
Speleologia on poikkitieteellistä, siinä yhdistyvät kemia, biologia, geologia, fysiikka, meteorologia, kartografia sekä myös historia. Luolageologian perusteella voidaan tutkia merkkejä siitä, miten maanpinnan muodot ovat muodostuneet. Luolabiologiaan liittyvät ekologiset ja luonnonsuojelulliset näkökohdat sekä evoluutionallinen tutkimus.
Warmer in the Winter

Warner in the Winter on yhdysvaltalaisviulisti Lindsey Stirlingin neljäs studioalbumi. Se on hänen ensimmäinen joulualbumi ja se julkaistiin 20. lokakuuta 2017. Albumin kappaleilla vierailevat Becky G, Trombone Shorty, Alex Gaskarth yhtyeestä All Time Low ja Sabrina Carpenter. Albumin kappaleista kymmenen on coveroituja joululauluja ja kolme on täysin alkuperäisiä. "Warmer in the Winter" on ollut kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä albumilistoille seitsemässä eri valtiossa. Artistin kotimaassa Yhdysvalloissa kappaleen paras sijoitus oli Billboard 200-listan sija 22. Albumista julkaistiin erikoispainos 19. lokakuuta 2018, joka sisältää lisäraitoja.
Boo’d Up

Boo’d Up on brittiläislaulajan Ella Main musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records artistin ensimmäisenä kaupallisena singlenä hänen kolmannelta, Ready EP:ltä sekä hänen omaa nimeään kantavalta debyyttistudioalbumilta 20. helmikuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Mai, Joelle James, sekä sen tuottajat Mustard ja Larrance Dopson. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Nick Walker ja se julkaistiin Main vevo-kanavalla 26. huhtikuuta 2018. Videolla nähdään cameo-roolissa myös laulaja Khalid, räppäri Kamaiyah sekä YouTube-tähti Alissa Ashley.
"Boo’d Up" oli kaupallinen menestys Yhdysvalloissa, jossa se pääsi parhaimmillaan Billboard Hot 100-listan sijalle 5. Se oli Yhdysvalloissa myös vuoden 2018 15:nneksi myydyin kappale. Lisäksi se on ollut kohtalainen menestys myös Australiassa, Britanniassa ja Kanadassa. Mai on esittänyt kappaleen livenä muun muassa Saturday Night Livessä 17. marraskuuta 2018 sekä vuoden 2018 BET Awardsissa 24. kesäkuuta 2018.
Keltaperämuura

Keltaperämuura ("Euchrepomis sharpei") on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Keltaperämuuraa tavataan Yungasin alueella Boliviassa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 52 700 km2. Vuoden 2023 uhanalaisuusarvioinnissa lajin kannaksi arvioitiin 2 500–10 000 aikuista yksilöä. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Punaperämuura

Punaperämuura ("Euchrepomis callinota") on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punaperämuuraa tavataan Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Guyanassa, Panamassa, Perussa Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 5 150 000 km2. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laajan levinneisyysalueen takia se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Trip (kappale)

Trip on brittiläislaulajan Ella Main musiikkikappale. Sen julkaisivat 10 Summers ja Interscope Records artistin omaa nimeä kantavan debyyttistudioalbumin toisena singlenä 3. elokuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Mai, Varren Wade, sekä sen tuottajat Quinton ja Dijon MacFarlane. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Shane C. Drake ja se julkaistiin Main vevo-kanavalla 18. syyskuuta 2018.
”Trip” oli kaupallinen menestys Yhdysvalloissa, jossa se pääsi parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan sijalle 11. Se oli Yhdysvalloissa vuoden 2018 92:nneksi ja vuoden 2019 80:nneksi myydyin kappale. Lisäksi se on saanut kohtalaista menestystä Isossa-Britanniassa ja Uudessa-Seelannissa.
Kerttumuura

Kerttumuura ("Euchrepomis spodioptila") on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kerttumuuraa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Panamassa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 3 030 000 km2. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laajan levinneisyysalueen takia se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kastanjaolkamuura

Kastanjaolkamuura ("Euchrepomis humeralis") on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kastanjaolkamuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 610 000 km2. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zero (vuoden 2018 elokuva)

Zero (suom. ”Nolla”) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva, jonka ohjasi Aanand L. Rai. Pääosia näyttelivät Shah Rukh Khan, Anushka Sharma ja Katrina Kaif.
Juoni.
Bauua Singh (Shah Rukh Khan), lyhytkasvuinen mies Meerutista, löytää vaikeuksien jälkeen elämänkumppanin CP-vammaisesta NSAR-tieteilijästä Aafia Yusufzai Bhinderistä (Anushka Sharma). Suhde joutuu koetukselle, kun alkoholisoitunut Bollywood-tähti Babita Kumari (Katrina Kaif) kiinnostuu Bauuasta.
The Spectre

The Spectre on norjalaisen DJ-tuottajan Alan Walkerin musiikkikappale, jolla esiintyy kreditoimattomana myös norjalainen sanoittaja-tuottaja Jesper Borgen. Sen julkaisi Mer Musikk digitaalisesti ladattavana singlenä 15. syyskuuta 2017. Kappaleen ovat säveltäneet Jesper Borgen, Alan Walker, Marcus Arnbekk, Mood Melodies sekä Lars Kristian Rosness, joista kaikki Borgenia lukuun ottamatta myös tuottivat sen. Kappaleen sanoituksista vastasivat puolestaan Tommy La Verdi ja Gunnar Greve. Kappale on uudelleentoteutettu versio Walkerin 6. tammikuuta 2015 NoCopyrightSoundsissa julkaistusta kappaleesta "Spectre". Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Walkerin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä.
"The Spectre" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Norjassa, Ruotsissa, Saksassa, Sveitsissä ja Unkarissa. Walker on esittänyt kappaleen livenä muun muassa vuoden 2018 Disco Tropics-konsertissa.
Jokaisella on tämänsä – Pentti Saarikoski

Jokaisella on tämänsä – Pentti Saarikoski on KOM-teatterin valmistama runo- ja lauluilta. Sen ensi-ilta oli KOM-teatterissa, Helsingissä 9.1.1988. Sisältönä on runoilija Pentti Saarikosken elämäntyö. Esityksen ohjasi Pekka Milonoff. Kapellimestarina toimi Markus Fagerudd. Runoja olivat säveltäneet muun muassa Kaj Chydenius ja Liisa Akimoff.
Esityksessä on ”tragediaa, satiiria, tarinoita, tunnustuksia, vitsejäkin”. (Jukka Kajava, Helsingin Sanomat 28.9.1989)
Televisio-ohjelma.
Ylen Televisioteatteri taltioi "Jokaisella on tämänsä" -runo- ja lauluillan KOM-teatterissa Ylen ulkotuotantoautolla keväällä 1989. Televisio-ohjaajana toimi Erkki Pohjanheimo. Ohjelman ensilähetys oli TV 1:ssä 28.9.1989. Sen äänitys oli kuultavissa stereofonisena Helsingin, Lahden, Sippolan ja Turun alueilla. Televisio-ohjelman kesto on 79’30”.
Lentobarbi

Lentobarbi ("Esomus danrica") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1822.
Lentobarbia tavataan luonnonvaraisena Afganistanista, Bangladeshista, Intiasta, Myanmarista, Nepalista, Pakistanista ja Sri Lankasta. Laji kasvaa yleensä korkeintaan 13 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lentobarbin elinvoimaiseksi lajiksi.
Keralanlentobarbi

Keralanlentobarbi ("Esomus malabaricus") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji.
Se kasvaa yleensä korkeintaan 12,5 senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan luonnonvaraisena ainoastaan Intiasta.
Esomus longimanus

Esomus longimanus on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Godefroy Lunel vuonna 1881.
Lajia tavataan Kambodžasta, Laosista, Thaimaasta ja Vietnamista. Se kasvaa yleensä korkeintaan kahdeksan senttimetrin mittaiseksi. Ravinnokseen se käyttää eläinplanktonia ja hyönteisiä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Barilius

Barilius on seeprakalojen (Danionidae) heimoon ja Chedrinae-alaheimoon kuuluva yksinomaan Aasiasta tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat 31 lajia:
Mestarin kynsi

Mestarin kynsi on suomalaisen Oranssin Pazuzun viides studioalbumi, joka julkaistiin 17. huhtikuuta 2020.
Yhtye esitti albumin kokonaisuudessaan koronaviruspandemian takia suoratoistona lähetetyssä live-konsertissa 15. toukokuuta. Konsertti nauhoitettiin Seinäjoen Rytmikorjaamolla ja esitettiin yhtyeen Youtube-kanavalla.
Boraras

Boraras on seeprakalojen (Danionidae) heimoon ja Rasborinae-alaheimoon kuuluva yksinomaan Aasiasta tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat kuusi lajia:
Neobola nilotica

Neobola nilotica on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Franz Werner vuonna 1919.
Laji kasvaa yleensä korkeintaan kahden senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Sudanista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Chela

Chela on seeprakalojen heimon (Danionidae) kalasuku. Suvussa on kolme lajia, joiden levinneisyys on Aasiassa:
Neobola bottegoi

Neobola bottegoi on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Decio Vinciguerra vuonna 1895.
Lajia tavataan Etiopiasta, Keniasta ja Somaliasta. Se kasvaa yleensä korkeintaan 7,3 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Franco Nenci

Franco Nenci (25. tammikuuta 1935 Livorno – 15. toukokuuta 2020 Livorno) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Nenci saavutti 63,5 kg:n painoluokassa olympiahopeaa Melbournessa 1956, missä hän hävisi loppuottelussa neuvostoliittolaiselle Vladimir Jengibarjanille. Nenci kuoli Livornossa 85-vuotiaana 15. toukokuuta 2020.
Danio

Danio on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva aasialainen särkikalasuku. Sen tyyppilaji on rengasseeprakala ("Danio dangila)". "Danio"-sukuun luetaan seuraavat 26 lajia:
Sinitäpläbarili

Sinitäpläbarili ("Barilius bakeri") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Francis Day vuonna 1865.
Sinitäpläbarilia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Intiasta. Sitä pidetään myös akvaariossa. Laji kasvaa yleensä korkeintaan 15 senttimetrin mittaiseksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sinitäpläbarilin elinvoimaiseksi lajiksi.
Microsoft Store

Microsoft Store (aiemmin Windows Store) on Microsoftin digitaalinen sisältöpalvelu. Palvelussa on mahdollista ostaa elokuvia, musiikkia ja Microsoftin alustoille tarkoitettuja konsolipelejä ja sovelluksia.
Nykymuotoinen Microsoft Store avattiin Windows 10:n julkaisun yhteydessä.
Siihen yhdistettiin aiemmat palvelut Windows Marketplace, Windows Phone Store, Xbox Music, Xbox Video ja Xbox Store sekä digitaalisen jakelun verkkosivusto Microsoft Store.
Palvelu sai uuden nimen Microsoft Store syyskuussa 2017. Tuolloin siihen yhdistettiin myös Xbox One -konsolin Xbox Store.
Edeltäjät.
Sovellukset.
Verkkosivusto Windows Marketplace avattiin alun perin syksyllä 2004.
Verkkosivustosta luopumisesta ilmoitettiin marraskuussa 2008.
Syyskuun 2011 Build-konferenssissa Microsoft ilmoitti Windows Storen avaamisesta tarjoamaan Windows 8 ja Windows RT -sovelluksia ja tulevien versioiden sovelluksia.
Windows Marketplace for Mobile avattiin syksyllä 2009. Palvelu oli tarkoitettu Windows Mobile 6.5 -puhelimille. Tämä palvelu lopeteettiin 2012.
Windows Phone -laitteille avattiin Windows Phone Marketplace joka sai nimen Windows Phone Store vuonna 2012.
Musiikki.
MSN Music -palvelu perustettiin Applen iTunesin kilpailijaksi vuonna 2004. Se oli sidottu Windows Media Player -sovelluksen käyttöön. Palvelu lakkautettiin marraskuussa 2006, jolloin Microsoft julkaisi Zune-musiikkisoittimen ja siihen liittyvän palvelun.
MSN Musicin lakkauttaminen aiheutti kritiikkiä, koska DRM-palvelimet suljettiin jo 2008, eikä palvelusta ostettua musiikkia voinut enää siirtää uusiin laitteisiin.
Myöhemmin Microsoftin musiikkikauppa on liittynyt Groove Music -sovellukseen, joka on toimitettu Windows 8 ja Windows 10:n, Xbox-konsolin ja Windows Phonen mukana.
Sovellukseen liittyi Groove Music Pass -palvelu, joka tarjosi rajoittamattoman musiikin striimauksen. Groove Music Pass lakkautettiin 1. tammikuuta 2018 ja Microsoft ilmoitti yhteistyöstä Spotifyn kanssa.
Palvelu on tunnettu Xbox-konsoleilla nimellä Xbox Music ja aiemmin nimillä Zune Music Pass.
Elokuvat ja sarjat.
Digitaalisten elokuvien kauppa alkoi Xbox Live Video Storessa vuonna 2007.
Vuonna 2009 Video Marketplace korvattiin Zune Video Marketplace -palvelulla jonka lisäksi myöhemmin avattiin Zune Music Marketplace.
Zune korvattiin Xbox Video -palvelulla syksyllä 2012.
Xbox Video ja Xbox Music -palvelut tulivat myös Windows Phone 8:lle loppuvuodesta 2013.
Zune-palvelu suljettiin lopullisesti syksyllä 2015.
Xbox Video -palvelu sai uuden nimen Movies &amp; TV vuonna 2015 (suomenkielisessä Windowsissa nimellä Elokuvat ja TV).
Sähkökirjat.
Windows 10 Creators Update -päivityksen yhteydessä marraskuussa 2017 Microsoft lisäsi Microsoft Edge -selaimeen sähkökirjojen lukumahdollisuuden ja Microsoft Storeen sähkökirjavalikoiman.
Palvelu lakkautettiin heinäkuussa 2019 ja kaikki kirjat poistettiin. Ostajat saivat täyden hyvityksen.
Leopold Canning (4. paroni Garvagh)

Leopold Ernest Stratford George Canning, 4. paroni Garvagh (21. heinäkuuta 1878 – 16. heinäkuuta 1956) oli brittiläinen aatelinen, moottoriurheilun harrastaja, lentäjä ja poliitikko. Hän oli British Fascisti -puolueen toinen perustaja Rotha Lintorn-Ormanin ohella vuonna 1923.
Elämäkerta.
Leopold Canningin isoisoisä George Canning, 1. paroni Garvagh oli Yhdistyneen kuningaskunnan lyhytaikaisen pääministerin George Canningin serkku. Hänen vanhempansa olivat Charles John Spencer George Canning ja Florence Alice de Bretton.
Canning toi Irlantiin vuonna 1898 kuuden hevosvoiman tehoisen Panhard-auton ja oli näin ensimmäisiä autoilijoita Irlannissa. Hän osallistui myöhemmin useisiin kilpa-ajoihin käyttäen moottoroituja kolmipyöräisiä. Hän oli myös yksi Irlannin moottoripyöräliiton ja Irish Automobile Clubin perustajista. Vuoden 1904 julkaisu "Motoring Annual and Motorist’s Year Book 1904" mainitsee hänen omistaneen neljä Ormonde-merkkistä moottoripyörää ja uskoneen vakaasti moottoriliikenneteollisuuden tulevaisuuteen Britanniassa.
Canning sai Royal Highland Infantry -jalkaväkirykmentin 2. pataljoonan palveluksessa luutnantin arvon ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Hän siirtyi myöhemmin luutnantiksi kuninkaallisiin lentojoukkoihin – hän oli ollut aiemmin perustamassa ranskalaista Aéro-Club de France -ilmailukerhoa. Hän palveli ainakin Makedonian rintamalla.
8. tammikuuta 1915 Canningin isä kuoli, ja hän peri paroni Garvagh’n arvon.
Vuonna 1923 Canning perusti Rotha Lintorn-Ormanin kanssa British Fascisti -puolueen. Historioitsija Robert Skidelsky luonnehti puoluetta vuoden 1975 kirjassaan "Oswald Mosley" seuraavasti:
Myöhemmin nimensä muotoon "British Fascists" muuttaneen puolueen jäseniin lukeutuivat kenraalit Ormonde Winter, Julian Tyndale-Biscoe, Roland Erskine-Tulloch, James Spens ja Thomas Pilcher; amiraalit Edmund Fremantle, Reginald Tupper ja William Ernest Russell Martin; everstiluutnantit Daniel Burges ja Edward Russell, de Cliffordin paroni, sekä kokenut diplomaatti Arthur Henry Hardinge.
Canning jätti tehtävänsä puolueen puheenjohtajana vuonna 1924, ja häntä seurasi tehtävässä prikaatikenraali R. B. D. Blakeney. Canning oli sanonut asuvansa liian kaukana Lontoosta ollakseen tehokas puheenjohtaja.
Vuonna 1928 Canningista tuli yksi Fellowship of Nineteenth Century Motorists -järjestön ensimmäisistä jäsenistä.
Canning kuoli 77-vuotiaana 16. heinäkuuta 1956. Paroni Garvagh’n arvo periytyi tällöin hänen ainoalle elossa olleelle pojalleen Alexander Leopold Ivor George Canningille.
Perhe.
Canning avioitui ensimmäisen kerran vuonna 1904 Caroline Grace Elizabeth Ruben kanssa. Avioliitto purettiin vuonna 1909. Canning avioitui 1. tammikuuta 1919 Gladys Dora May Dimmerin (o.s. Parker, 1895–1982) kanssa Bayswaterissa. Vaimo oli taistelussa Ranskassa 21. maaliskuuta 1918 kaatuneen ja Viktorian ristillä palkitun John Dimmerin leski. Pariskunnalle syntyi neljä lasta:
Kakamigahara

Kakamigahara () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kisojoen varrella. Kaupunki on rakentunut joen pohjoispuoliselle Kakamigaharan ylängölle, jolta se on saanut nimensä. Etelässä se rajautuu Aichin prefektuuriin. Kakamigaharassa on 147 421 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 87,81 neliökilometriä.
Kakamigaharan kaupunki perustettiin vuonna 1963 liittämällä yhteen Inaban, Nakan, Soharan ja Unuman maaseutukaupungit. Alue oli vanhastaan viljelyyn huonosti sopivaa. 1870-luvulla osa siitä otettiin käyttöön keisarillisen Japanin armeijan harjoitus- ja myöhemmin lentokentäksi. Toisen maailmansodan jälkeen sinne sijoittui Yhdysvaltain armeija ja nykyisin siellä toimii Japanin itsepuolustusilmavoimien tukikohta. Kakamigaharaan syntyi jo 1920-luvulla lentokoneteollisuutta, ja siellä toimii edelleenkin Kawasakin ilmailuun keskittynyt tehdas. Lisäksi kaupungissa on muuta kone-, metalli- ja muoviteollisuutta. Maaseutumaiset alueet tunnetaan etenkin porkkanoiden viljelystä. Kakamigahara on kasvanut voimakkaasti myös viereisen Gifun asuinlähiönä. Vuonna 2004 Kakamigaharaan liitettiin Kawashiman maaseutukaupunki.
Kakamigaharan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Murakuni-jinjan šintolainen pyhäkkö, jonka alueella sijaitsee myös vanha Murakuni-zan kabukiteatteri. Kisojoen maisemiltaan kaunis osuus, jota kutsutaan ”Japanin Reiniksi”, ulottuu kaupungin alueelle. Osa kaupungista kuuluukin Hida-Kisogawan puolikansallispuistoon. Kakamigaharaa palvelevat JR Tōkain Takayama-päälinja ja Nagoya-rautateiden Kakamigahara-linja.