tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lagunesin piirikunta

Lagunesin piirikunta on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Lagunesin piirikunta sijaitsee Norsunluurannikon eteläisessä osassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dabou. Vuonna 2014 Lagunesin piirikunnan väkiluvuksi mitattiin 1 478 047.
Synty.
Lagunesin piirikunta perustettiin Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä vuonna 2011. Piirikunta muodostettiin yhdistämällä entiset Agnébyn ja Lagunesin alueet.
Bochnian piirikunta

Bochnia () on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 106 858. Kunnat Bochnian piirikunnassa ovat Bochnia, Drwinia, Łapanów, Lipnica Murowana, Nowy Wiśnicz, Rzezawa, Trzciana ja Żegocina.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,7 prosenttia ja eläkeläiset 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 261 lasta. Bochnian piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 108 622 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Harold Gramatges

Harold Gramatges (1918 Santiago de Cuba – 16. joulukuuta 2008) oli kuubalainen säveltäjä, kapellimestari, musiikkipedagogi ja diplomaatti.
Gramatges opiskeli aluksi Santiago de Cubassa Zoila Figuerasin ja Orienten maakunnan konservatoriossa Dulce María Serretin johdolla. Havannassa hän oli Amadeo Roldánin ja José Ardévolin oppilaana. Gramatges kuului "Grupo de renovación musicaliin" sen perustamisesta (1942). Samana vuonna hän pääsi stipendillä Tanglewoodiin, jossa sai opetusta Aaron Coplandilta ja Serge Koussevitzkylta. Hän täydensi opintojaan Coplandin johdolla vielä vuosina 1948–1949 ja osallistui Elliott Carterin seminaareihin.
Gramatges johti perustamaansa kamariorkesteria Havannassa, opetti vuoteen 1958 konservatoriossa Havannassa ja toimi vuodesta 1951 kymmenen vuoden ajan "Sociedad Cultural Nuestro Tiempon" puheenjohtajana. Hän toimi vuosina 1960–1964 Kuuban suurlähettiläänä Ranskaan. Instituto Superior de Arten perustamisesta (1976) lähtien Gramatges oli siellä sävellysprofessorina. Hän sai useita kansallisia ja kansainvälisiä palkintoja, kuten Espanjan Premio Tomás Luis de Victorian. Alkujaan Gramatges sävelsi pitkälti uusklassismin tyylin mukaisesti, mutta hän omaksui sävellyksiinsä vähitellen muitakin vaikutteita.
Dabou

Dabou on satamakaupunki Norsunluurannikon eteläpuolella. Dabou on sekä Lagunesin piirikunnan että Leboutun piirikunnan alueellinen pääkaupunki.
Daboussa sijaitsee Daboun lentoasema ja hotelleja.
Vuonna 2014 Daboun väkiluku oli 61 942.
Kylät.
Daboussa sijaitsee 16 kylää:
Alexander Schaworonkoff

Alexander Schaworonkoff (17. marraskuuta 1861 Viipuri – 28. joulukuuta 1930 Viipuri) oli suomenvenäläinen Viipurissa vaikuttanut liikemies ja kauppaneuvos.
Schaworonkoffin isä oli kauppias Wasili Schaworonkoff, joka perusti vuonna 1856 Viipuriin sekatavara- ja alkoholikaupan. Alexander Schaworonkoff kävi seitsemän vuoden ajan viipurilaista Behmin koulua ja oli sitten 15 vuotta työssä Herman Lydeckenin liikkeessä. Hän siirtyi tämän jälkeen työhön isänsä siirtomaatavaraliikkeeseen ja hankki sen lopulta omistukseensa. Vuonna 1900 hän osti myös Viipurissa toimineen saunalaitoksen. Hän luopui myöhemmin vähittäiskaupasta ja perusti 1912 Viipuriin hedelmien tuontiin ja kananmunien kauppaan erikoistuneen liikkeen. Schaworonkoff sai kauppaneuvoksen arvon 1914.
Suomen itsenäistyttyä Schaworonkoff osti 1919 enemmistön viipurilaisesta kiinteistöosakeyhtiöstä Edenistä ja hän oli kiinteistöyhtiön johdossa kuolemaansa saakka. Kiinteistöyhtiöllä oli Vaasan- ja Katariinankadun kulmauksessa vuonna 1912 valmistunut talo, jossa toimi muun muassa yksityinen sairaala. Hän oli yhdessä vävynsä Sergej Beljajeffin kanssa mukana myös "Suojärven Maakiinteistö" -yhtiössä, joka omisti 1920-luvun lopulla Raja-Karjalassa yhteensä noin 1 100 hehtaaria maata. Pietarilainen Sergej Beljajeff oli veljensä Jakobin kanssa harjoittanut Venäjällä laajaa sahateollisuutta, mutta vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen he siirtyivät Viipuriin ja perustivat The Wiborg Wood Company Oy -nimisen puunjalostusyhtiön, joka alkoi harjoittaa sahaustoimintaa Suojärvellä 1920-luvulla.
Schaworonkoff oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja taksoituslautakunnan jäsenenä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli Viipurin majoituslautakunnan jäsenenä ja hän kuului vuonna 1918 muodostettuun Viipurin väliaikaiseen kaupunginhallitukseen. Hän oli vuodesta 1905 Viipurin venäläisen seurakunnan neuvoston jäsenenä ja vuodesta 1916 kirkonisäntänä Viipurin tuomiokirkossa. Hän oli Viipurin venäläisen seurakunnan edustajana vuonna 1917 papiston ja maallikoiden välisessä neuvottelukokouksessa Valamossa sekä Suomen kreikkalaiskatolisen kirkon kirkolliskokouksissa 1919 ja 1921. Suomen kreikkalaiskatolisen kirkon ensimmäinen kirkolliskokous valitsi Schaworonkoffin myös maallikkojäseneksi kirkollishallitukseen.
Peter Canavan

Peter Canavan, (, s. 9. huhtikuuta 1971 Ballygawley, Tyronen kreivikunta, Pohjois-Irlanti) on entinen gaelilaisen jalkapallon hyökkääjäpelaaja. Hänestä on jopa liikanimi "Peter the Great" (Pietari Suuri). Hän on ollut kapteenina ja maalintekijänä ratkaisemassa mestaruuksia Tyronen kreivikunnan joukkueelle. Nykyään hän on lajin valmentaja ja asiantuntija.
Peliura.
Aikuisurallaan Peter Canavan pääsi Tyronen kanssa yleisirlantilaisen gaelilaisen jalkapalloilun finaaliin 1995, jolloin Dublinin kreivikunnan joukkue voitti niukasti lajin laskutavan mukaan 1–10 vastaan 0–12. Seuraavana vuonna hänestä tuli joukkueen kapteeni, mutta hänelle tuli nilkkamurtuma, minkä arveltiin haittaavan hänen peliään useita vuosia.
Vuosina 1998 Canavan pelasi kansainvälisten sääntöjen otteluita Australiassa, jossa hänen pelinsä oli tehokasta ja häntä ylistettiin, mutta hän joutui myös ulosajoon kentällä tappelun vuoksi. Canavanilla oli muutenkin jossain määrin kielteinen maine ulosajojen vuoksi. 
Tyronen mestaruusvuodet 2003 ja 2005 olivat Canavanin menestyksekkäimpiä pelaajaurallaan. Hän aloitti valmennuksen vuonna 2011.
Dąbrowan piirikunta

Dąbrowan piirikunta () on Puolan piirikunta Vähä-Puolan voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 59 174. Piirikunta jakautuu Dąbrowa Tarnowskan ja Szczucinin kaupungin sisältäviin maalaiskuntiin sekä Bolesławin, Gręboszówin, Mędrzechówin, Olesnon ja Radgoszczin maalaiskuntiin.
Dąbrowan piirikunnan pinta-alasta 11,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,6 prosenttia oli naisia ja 49,4 miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat piirikunnan väestöstä 17,8 prosenttia, työikäiset 63,4 prosenttia ja eläkeläiset 18,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 40,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 538 lasta. Dąbrowan piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 52 646 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Miehistönkuljetusauto

 
Miehistönkuljetusauto (myös miehistönkuljetusyksikkö) on laajalti käytetty ajoneuvo paloasemien ja vapaapalokuntien erilaisiin tehtäviin. Ajoneuvot ovat usein varustettu ensiapu- ja alkusammutusvälineistöllä.
Käyttötarkoitukset.
Miehistönkuljetusautoja käytetään miehistönkuljetukseen, koulutukseen, hälytystehtävillä, harjoituksissa, huoltotehtävillä ja ensivastetehtävillä.
Dmitri Ukolov

Dmitri Matvejevitš Ukolov (, 23. lokakuuta 1929 Tula – 25. marraskuuta 1992 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Ukolov kuului Neuvostoliiton kultaa voittaneeseen joukkueeseen Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956, joissa hän pelasi viisi ottelua tehopistein 1+2=3 ilman rangaistusminuutteja. Ukolov saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa myös yhden MM-kullan Ruotsissa 1954 sekä kolme MM-hopeaa Saksassa 1955, Norjassa 1958 ja Tšekkoslovakiassa 1959. Ruotsissa 1954 Ukolov pelasi seitsemän ottelua tehopistein 3+1=4 keräten kaksi rangaistusminuuttia, Saksassa 1955 kahdeksan ottelua tehopistein 2+2=4 ilman rangaistusminuutteja, Norjassa 1958 seitsemän ottelua tehopistein 2+1=3 keräten neljä rangaistusminuuttia ja Tšekkoslovakiassa 1959 viisi ottelua ilman tehopisteitä keräten neljä rangaistusminuuttia.
Suur-Savon taistelu

Suur-Savon taistelu oli nuijasodan taistelu, joka käytiin 23. tammikuuta 1597 silloisen Suur-Savon pappilan alueella nykyisessä Mikkelin Kenkäverossa. Kapinalliset talonpojat eli nuijamiehet houkuteltiin ensin antautumaan ja sen jälkeen surmattiin, mikä päätti sodan Savon alueella.
Tausta.
Etelä-Pohjanmaalta alkanut talonpoikien kansannousu levisi Savoon tammikuun 1597 ensimmäisellä viikolla. Saatuaan raportteja kapinallisten kokoontumisesta Suur-Savon eli Mikkelin kirkon seudulle Olavinlinnan linnanpäällikkö Gödik Fincke pyysi Käkisalmen linnan päällikköä Arvid Henrikinpoika Tawastia lähettämään apujoukkoja. Tawast lähetti 7. tammikuuta matkaan 300 miestä. Huoveja komensi Pietari Paavalinpoika Juusten ja jalkaväkeä eli nihtejä Ambrosius Heikinpoika. Myös Viipurin linnasta lähetettiin apujoukkoja, jotka alistettiin Juustenille. Saatuaan tiedon Pohjanmaan kapinallisten tappiosta Nokian taistelussa Fincke määräsi puhdistamaan Savon kapinallisista. Olavinlinnan joukot yhdistivät voimansa Juustenin apujoukkojen kanssa 15. tammikuuta.
Tapahtumat.
Lyötyään Mikkelin pohjoispuoliset kapinapesäkkeet Juusten sai 21. tammikuuta tiedon Mikkelin lounaispuolelle Liukkolaan kokoontuneista sadoista savolaisista ja hämäläisistä talonpojista, joita johti lampuoti Tahvo (Tapani) Hänninen. Talonpojat olivat onnistuneet karkottamaan Viipurista tulleen, Martti Boijen komentaman 40 huovin joukon Sairilan kuninkaankartanosta Mikkelissä. Parisataa miestä käsittänyt talonpoikaisjoukko ehti jo kertaalleen poistua, mutta palasi Paavo Tuomahainen -nimisen loikkarin yllyttämänä uudelleen Mikkeliin 23. tammikuuta luullen kohtaavansa siellä vain alivoimaiset Boijen huovit, mutta Juustenin pääarmeija olikin tällä välin ehtinyt saapua paikalle. Talonpojat linnoittautuivat Suur-Savon pappilan umpipihalle ja tekivät kiivasta vastarintaa. Välttääkseen miestappioita Juusten ilmoitti, että jos talonpojat antautuisivat, heidän henkensä säästettäisiin, mutta muuten pappila poltettaisiin ja heidät sen mukana. Talonpojat antautuivat, mutta Juusten ei pitänyt lupaustaan vaan käski surmaamaan kaikki antautuneet. Yli 200 vankia tapettiin keihäillä, miekoilla, hakapyssyillä ja kirveillä. Ainoastaan joukon johtaja Hänninen jätettiin eloon ja vietiin vankina pois. Tähän käytännössä loppui Savon kapina.
Muistomerkki.
Taistelupaikalla Kenkäveron pappilan pihalla on nykyään kuvanveistäjä Eino Räsäsen toteuttama Nuijamiesten patsas. Savolainen osakunta ja Otavan opisto pystyttivät muistomerkin alun perin vuonna 1939 Kaihunharjulle, mistä se siirrettiin vuonna 1992 nykyiselle paikalleen.
Asaka

Asaka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Musashinon ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Ara- ja Kuromejokien varrelle. Asakassa on 142 922 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,34 neliökilometriä.
Paikkakunnan nimi oli alun perin Hizaori (膝折). Se kehittyi historiallisesti postiasemana Kawagoeen johtaneen tien varrella. Meiji-kaudella sinne sijoittui kuparin tuotantoa. Asakaksi Hizaori muutti nimensä vuonna 1932, kun siitä tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet Asakalle myönnettiin vuonna 1967, minkä jälkeen se on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen asuinlähiöistä. Kaupungissa on metalli- ja koneteollisuutta. Sen eteläosassa sijaitsee myös Japanin itsepuolustusmaavoimien tukikohta.
Asakassa toimii Tōyō-yliopiston kampus ja Asakan vedenpuhdistamo. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu entinen Takahashi-suvun asuintalo, joka on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Asakaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Musashino-linja ja Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja. Tōjō-päälinjalle liikennöidään junia myös Tōkyō metron Yūrakuchō-linjalta.
Stormbergin taistelu

Stormbergin taistelu oli toisen buurisodan aikana käyty taistelu buurien ja brittien välillä 10. joulukuuta 1899. Taistelu oli ensimmäinen kolmesta niin sanotun mustan viikon kolmesta suuresta brittien tappioista.
Tausta.
Brittejä Stormbergissa komentanut kenraaliluutnantti William Forbes Gatacre oli saapunut Etelä-Afrikkaan marraskuussa 1899 ja hänen johtamansa 3. divisioonan joukkojen tehtävänä oli vartioida Kapmaan koillisrajaa. Buurit valtasivat 26. marraskuuta rautateiden tärkeän solmukohdan Stormbergissa hieman Kapmaan koillisosassa. Gatacre päätti vastata valtaukseen hyökkäyksellä, vaikka hänen olisi saamiensa ohjeiden mukaan pitänyt toimia varovasti ennen, kuin hänen joukkonsa saisivat vahvistuksia. Gatacre oli kuitenkin tullut tunnetuksi varsin aggressiivisena komentajana.
Taistelu.
Gatacren johtamat alle 3 000 miestä olivat Sterkstroomissa noin 50 kilometriä Stormbergista etelään. 9. joulukuuta Gatacre kuljetti joukkonsa rautatietä pitkin Moltenoon noin 15 kilometrin päähän Stormbergista. Tarkoitus oli edelleen marssia yön yli ja iskeä buurien asemiin Kissiebergin kukkulalla hieman Stormbergista etelään seuraavana aamuna.
Marssin aikana joukkojen olisi pitänyt kulkea solan läpi, mutta Gatacre sai illalla kello 21.00 tietää buurien puolustavan kyseistä reittiä. Gatacre joutui muuttamaan marssireittiä hankalakulkuisempaan maastoon, jota ei oltu tiedusteltu etukäteen. Joukot olivat väsyneitä ja muodostelmat olivat pakkautuneet yhteen. Yöllä etenevät joukot olivat lopulta tietämättään kiertäneet buurien asemien taakse. Buurit avasivat tulen Auringonnousun aikaan aamulla 10. joulukuuta. Brittit yrittivät hyökätä buurien asemia vastaan Kissiebergistä, jossa jyrkät kalliot tekivät kuitenkin etenemisestä hyvin vaikeaa. Kaiken lisäksi brittien oma tykistö tähtäsi huonosti ja osui omiin sotilaisiinsa. Lopulta britit joutuivat vetäytymään kaoottisesti.
Seuraukset.
Britit olivat menettäneet taistelussa 28 sotilasta kaatuneina, 51 haavoittuneina ja 634 vangittuina. Vetäytyvät britit olivat ”unohtaneet” noin 600 sotilastaan taakse, jotka joutuivat antautumaan buureille. Buurien tappiot olivat 5 kaatunutta ja 26 haavoittunutta. Stormbergin taistelu oli ensimmäinen kolmesta suuresta brittitappiosta niin sanotun mustan viikon aikana. Stormbergia seuraneet taistelut olivat Magersfontein 11. joulukuuta ja Colenso 15. joulukuuta.
Vuoden 2020 Atlantin hurrikaanikausi

Vuoden 2020 Atlantin hurrikaanikausi käsittää hurrikaanit ja niitä heikommat trooppiset myrskyt, joita nimetään Atlantilla 1. kesäkuuta – 30. marraskuuta 2020. Nimet valitaan esiintymisjärjestyksessä etukäteen julkaistulta listalta. Kun listan nimet loppuvat, jatketaan kreikkalaisilla aakkosilla.
Kausi oli poikkeuksellinen aktiivinen. Nimettyjen myrskyjen lukumäärä rikkoi aikaisemman ennätyksen, joka oli 28 vuonna 2005. Aktiivisuuden tärkein syy oli meriveden tavallista korkeampi lämpötila. Pintavesi oli kesän ajan 1–2 °C tavanomaista lämpimämpää, ja syyskuussa lämpötilaero nousi 2–3 °C:een varsinkin niillä alueilla, joilla myrskyjä tyypillisesti muodostuu. Myös eri korkeuksilla puhaltavien tuulten jakauma oli suosiollinen matalapaineiden muodostumiselle. 
Matalapaine on trooppinen, jos siinä ei ole keskileveysasteiden matalapaineille tyypillistä rintamarakennetta ja se silti elää yli 24 tuntia ja jos se muodostuu tropiikissa tai subtropiikissa. Sitä sanotaan trooppiseksi myrskyksi, jos tuulen nopeuden suurin minuutin keskiarvo kymmenen metrin korkeudella on yli 17 m/s, ja hurrikaaniksi, jos tuuli ylittää 33 m/s.
Antti Immonen

Antti Immonen (s. 26. syyskuuta 1973 Kuopio) on suomalainen, Kuopiossa työskentelevä kuvanveistäjä ja Suomen Kuvanveistäjäliiton varsinainen jäsen. Hän on valmistunut Kankaanpään taidekoulusta kuvataiteilijaksi vuonna 1997. Hän käyttää erilaisia materiaaleja teoksissaan. Vuodesta 1996 lähtien Immonen on esitellyt tuotantoaan monissa yksityis- ja yhteisnäyttelyissä. Hänet on useasti palkittu teoksistaan. 
Julkisia teoksia.
Osa julkisista teoksista on sisällä (*) ja osa ulkotiloissa; osasta ei vielä tietoa (?).
Thoinot Arbeau

Thoinot Arbeau, oikealta nimeltään Jehan Tabourot (17. maaliskuuta 1520 Dijon – 23. heinäkuuta 1595 Langres), oli ranskalainen tanssin teoreetikko ja historioitsija. Hänen opasteoksensa "Orchésographie" (1588) sisältää yksityiskohtaiset kuvaukset tanssilajeista 1500-luvulta ja tätä aiemmalta ajalta.
Arbeau oli myös pappi, josta tuli kaniikki Langresissa vuonna 1547. Siellä häntä rohkaisivat opintojen pariin jesuiitat, jotka pitivät tanssia kasvatuksellisesti tärkeänä. "Orchésographie" on kirjoitettu kirjoittajan ja opiskelijan välillä käydyn vuoropuhelun muodossa. Tanssit on yksityiskohtaisten selitysten ohella myös yleensä varustettu kuvituksilla ja käsitelty niihin liittyvien musiikillisten muotojen yhteydessä.
Enrique Fernández Arbós

Enrique Fernández Arbós (1863 Madrid – 1939 San Sebastián) oli espanjalainen kapellimestari, säveltäjä ja viulisti.
Fernández Arbós oli viulistina Jesús de Monasteriolta, Henri Vieuxtempsiltä ja Joseph Joachimilta oppia saanut virtuoosi. Hän toimi vuosina 1904–1936 kapellimestarina Madridin sinfoniaorkesterissa. Fernández Arbós johti myös Berliinin filharmonikkoja ja Bostonin sinfoniaorkesteria. Vuosina 1894–1916 Arbós kuului Englannin Royal College of Musicin henkilökuntaan. Hän opetti myös Madridin kuninkaallisessa konservatoriossa. Fernández Arbósin sävellystuotantoon kuuluu oopperaa ja kamarimusiikkia, mutta hän tuli tunnetuimmaksi orkestroinneistaan useista Isaac Albénizin "Iberia"-sarjan osista. Fernández Arbósilta kesken jääneen orkestrointityön viimeisteli vuonna 1954 Carlos Surinach. Albéniz ja Fernández Arbós olivat aikoinaan olleet läheisiä ystävyksiä.
CLG Chontae Bhaile Átha Cliath

CLG Chontae Bhaile Átha Cliath () on Irlannin mestaruuksista gaelilaisessa jalkapallossa Dublinin kreivikunnan vastaava organisaatio. Miesten joukkue pyrkii voittamaan Sam Maguire Cupin ja naisten joukkue Brendan Martin Cupin. Organisaation vastuulla ovat myös miesten hurling ja naisten camogie. Miesten jalkapallojoukkue on onnistunut voittamaan mestaruuden yleisirlantilaisen mestaruuden kahdeksan kertaa, enempään on pystynyt vain Kerryn joukkue. Joukkueen kotistadion on Croke Park Dublinin keskustassa, ja sinne mahtuu 82 300 katsojaa.
Hurlingjoukkueen tavoitteena on Liam MacCarthy Cup ja camogiejoukkueen päämääränä O'Duffy Cup.
Juho Heikkala

Juho Heikkala (s. 24. toukokuuta 2002 Veteli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Vimpelin Vetoa.
Ura.
Heikkala on Veteli-Pesiksen kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 14. heinäkuuta 2020 kotona Kankaanpään Mailaa vastaan. Hän löi ottelussa yhden juoksun. Heikkala toi ensimmäisen juoksunsa Superpesiksessä 21. heinäkuuta 2020 vieraissa Siilinjärven Pesistä vastaan. Hän löi ensimmäisen kunnarinsa  7. elokuuta 2020 kotona SiiPeä vastaan.
Muuta.
Heikkalan isoveli Olli on myös pesäpalloilija.
Maxfield Parrish

Maxfield Parrish, koko nimeltään Frederick Maxfield Parrish, (25. heinäkuuta 1870 – 10. maaliskuuta 1966) oli yhdysvaltalainen kuvittaja ja taidemaalari, joka oli 1900-luvun alkupuolen suosituimpia kuvittajia Yhdysvalloissa.
Parrishin isä oli taidegraafikko ja taidemaalari Stephen Parris, ja isä luultavasti sekä kannusti että opasti poikaansa varhaisissa taideopinnoissa. Maxfield Parrish opiskeli aluksi arkkitehtuuria Haverford Collegessa vuosina 1888–1891. Sen jälkeen hän opiskeli Pennsylvania Academy of the Fine Artsissa vuosina 1891–1894 sekä Howard Pylen johdolla Drexel Institute of Artissa vuonna 1895. 
Parrishin ura lehtien kuvittajana alkoi, kun teki Harper’s Weekly -lehden kansikuvan vuonna 1895. Hän teki monia kansikuvia myös Life- ja Collier's -lehdille. Parrish sai myös mainetta taitavana kirjankuvittajana, kun hänen kuvituksensa L. Frank Baumin "Mother Goose" -kirjaan julkaistiin vuonna 1897. Seuraavien vuosikymmenten aikana Parrish teki lukemattomia julisteita, lehtien kansikuvia sekä kirjojen kuvituksia ja mainoksia. Lisäksi Parrish maalasi muraalimaalauksia. Parrish oli 1920-luvulla Yhdysvaltojen parhaiten palkattu mainostaiteilija. Hänen suosionsa alkoi kuitenkin hiipua 1930-luvulla, mutta hänen kuvituksensa herättivät edelleen vastakaikua osassa amerikkalaista yleisöä. Parrishin työt kokivat renessanssin 1960- ja 1970-luvuilla.
Parrish tunnetaan parhaiten fantasiamaisemistaan, joissa esiintyy nuoria kauniita naisia. Hänen töissään on hyvin tarkat ääriviivat ja runsaasti yksityiskohtia sisältävät luonnonmaisemat. Kuvien erikoislaatuiset ja voimakkaat värit luovat unenomaisen vaikutelman.
John Frederiksen

John Johannesen Frederiksen (s. 1. lokakuuta 1996 Rønne) on färsaarelainen jalkapalloilija,joka edustaa Itävallan 2.liigassa pelaavaa SKU Amstettenia.
Frederiksenin vanhemmat ovat kotoisin Färsaarilta, mutta hän on itse syntynyt Tanskassa Bornholmin saarella. NB Bornholmin ohella Frederikseen edusti juniorivuosinaan FC Kööpenhaminaa, jonne hän siirtyi 15-vuotiaana. Tanskan alasarjojen lisäksi Frederiksen on pelannut Färsaarten pääsarjassa Effodeildinissa vuosina 2017–2018, jolloin hän voitti jälkimmäisellä kaudellaan mestaruuden HB:n riveissä.
Kesäkuussa 2020 Frederikseen siirtyi porilaiseen Musan Salamaan loppukauden kattavalla sopimuksella. Frederiksen on ensimmäinen Suomen jalkapallosarjoissa esiintynyt färsaarelainen pelaaja.
Frederiksen on myös edustanut Färsaarten nuorten maajoukkueita.
Józef Świder

Józef Świder (19. elokuuta 1930 Czechowice-Dziedzice – 22. toukokuuta 2014 Katowice) oli puolalainen säveltäjä.
Świder sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa kotonaan, sillä kasvoi urkurien suvussa. Hän myös syvensi musiikillista tietämystään Józef Borgiełin johdolla. Vuonna 1947 Świder muutti Katowiceen, jonka Karol Szymanowski -musiikkiakatemiassa opiskeli musiikin teoriaa Adam Mitschan, pianonsoittoa Stefania Allinównan ja sävellystä Bolesław Woytowiczin johdolla. Musiikin teorian opinnoista Świder valmistui vuonna 1953, pianonsoitossa ja sävellyksessä vuonna 1955. Hän täydensi sävellysopintojaan Woytowiczin johdolla vielä Krakovassa ja vuonna 1966 Roomassa Goffredo Petrassin johdolla. Vuonna 1952 Świder aloitti vuoteen 2006 kestäneen uransa opetustyössä Karol Szymanowski -musiikkiakatemiassa. Siellä hän sai tohtorinarvon vuonna 1959 ja täyden professorin aseman vuonna 1988. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Aleksander Lasoń, Andrzej Dziadek, Wiesław Cienciała ja Jarosław Mamczarski.
Vuosina 1985–2000 Świder johti Sleesian yliopiston (Katowice) musiikki-instituuttia. Hän työskenteli myös kuoronjohtajien jatkokursseilla Bydgoszczissa professorina vuosina 1984–2012. Hän oli tuomariston jäsenenä eri kilpailuissa. Świderin sävellystuotantoon kuuluu yli 200 kuoroteosta, kolme oopperaa ("Magnus", "Wit Stwosz", "Bal Baśni"), useita oratorioita (mm. "Tryptyk Powstańczy", "Legnickie Oratorium", "Kantata Maryjna") sekä lukuisia instrumentaaliteoksia vaihteleville kokoonpanoille. Świder sai uransa aikana monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan ritarin (1979) ja upseerin ristit (1994).
Söpöläiset

Söpöläiset () on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Maïmouna Doucouré. Elokuva on kasvukertomus 11-vuotiaasta Amystä, joka alkaa kapinoida islaminuskoisen perheensä perinteitä vastaan liittymällä twerk-tanssirymään. Elokuvan aiheena on kamppailu vanhoillisten perhearvojen ja internet-kulttuurin välillä. Sen on myös tarkoitus käsitellä alaikäisten tyttöjen ylierotisointia.
"Söpöläiset" sai ensi-iltansa 23. tammikuuta 2020 Sundancen elokuvajuhlilla, missä se voitti parhaan kansainvälisen ohjauksen palkinnon. Berliinin elokuvajuhlilla elokuva sai kunniamaininnan. Ennen Sundancen ensi-iltaa Netflix osti elokuvan maailmanlaajuiset levitysoikeudet Ranskaa lukuun ottamatta. Elokuva tuli teattereihin Ranskassa BAC Filmsin levittämänä 19. elokuuta ja se tuli katsottavaksi Netflix-suoratoistopalvelussa 9. syyskuuta.
Vaikka elokuva sai enimmäkseen hyviä arvosteluja kriitikoilta, se sai huomattavaa arvostelua katsojilta ja suurelta yleisöltä. Elokuvan kohtaukset joissa esitellään esimurrosikäisiä tyttöjä käyttäytymässä seksuaalissävytteisesti saivat osakseen syytöksiä alaikäisten näyttelijöiden erotisoinnista.
Vastaanotto.
"Söpöläiset" sai enimmäkseen hyviä arvosteluja kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivustolla sen saamista arvosteluista 88 prosenttia olivat myönteisiä, perustuen 34 arvosteluun. Metacritic-sivustolla se sai 69/100 pistettä perustuen 12 arvosteluun. Molemmilla sivustoilla käyttäjien tekemät arvostelut viittaavat huomattavaan inhoon elokuvaa kohtaan.
Ennen elokuvan maailmanjulkaisua Netflixissä, elokuvan traileri ja juliste saivat voimakasta arvostelua sosiaalisessa mediassa, jossa elokuvan väitettiin erotisoivan 11-vuotiaita tyttöjä. Yhdysvaltalainen Parents Television Council sekä useat adressit, joista eräs keräsi yli 600 000 allekirjoitusta, vaativat elokuvan poistoa suoratoistopalvelusta. Myöhemmin Netflix vaihtoi elokuvajulisteen vastauksena saamaansa arvosteluun.
Elokuvaa ei nähty kyseenalaisena Sundancen elokuvajuhlilla, jossa se sai ensi-iltansa. Esimerkiksi elokuvan Sundancessa nähneen näyttelijä Tessa Thompsonin mukaan kyseessä on ”kaunis elokuva” ja hän ”on pettynyt nykyiseen diskurssiin elokuvasta”. Monien elokuvaa näkemättä arvostelleista onkin väitetty olevan QAnon-salaliittoteoreetikkoja.
Piotr Rytel

Piotr Rytel (16. toukokuuta 1884 Vilna – 2. tammikuuta 1970 Varsova) oli puolalainen säveltäjä.
Rytel opiskeli vuosina 1903–08 pianonsoittoa Aleksander Michałowskin ja sävellystä Zygmunt Noskowskin johdolla Varsovassa. Hänen sävelrunonsa "Sen Dantego" (op. 7, 1911) sai palkinnon Varsovan filharmonisen orkesterin kymmenvuotisjuhlan yhteydessä pidetyssä sävellyskilpailussa. Vuosina 1911–1939 Rytel työskenteli opetustehtävissä Varsovassa, vuodesta 1932 sävellysprofessorina. Hän julkaisi lukuisissa lehdissä artikkeleita, esseitä ja arvosteluja vuosina 1908–1963. Toisen maailmansodan aikana Rytel jatkoi opettamista salaisesti, mutta Varsovan kansannousun jälkeen hän joutui poistumaan Varsovasta, johon palasi maaliskuussa 1945. Toisen maailmansodan jälkeen Rytel opetti eri oppilaitoksissa ja toimi useissa musiikkialan järjestöissä. 
Rytel sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Polonia Restituta -ritarikunnan ritarin ristin (1937). Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Tadeusz Baird, Włodzimierz Kotoński ja Andrzej Markowski. Hänen sävellystensä joukossa on esimerkiksi sonaatteja pianolle, sinfonioita, sävelrunoja, oopperoita ja baletteja.
Rose Garden (Joe Southin kappale)

"Rose Garden" (joskus tyyliteltynä muotoon "(I Never Promised You A) Rose Garden") amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Joe Southin 1967 kirjoittama kappale.
 Englanninkielisen coverversion kappaleesta on levyttänyt mm. Martina McBride. Pertti Reposen sanoittaman coverin kappaleesta ovat tehneet mm. Eija Merilä ja Eija Kantola tuolloisella taiteilijanimellään Eija-Riitta.
Scott Green

Scott Green (s. 15. tammikuuta 1970 Walsall) on brittiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka on viimeksi valmentanut Kakkosessa pelaavaa Pallo-Iiroja.
Omalla peliurallaan Green pelasi muun muassa 31 ottelua Englannin Valioliigassa. Vuonna 1989 Green pelasi lainassa Suomen II divisioonan Euran Pallossa ja teki 17 ottelussa 23 maalia.
Markku Viitasalo (arkkitehti)

Markku Viitasalo (4. heinäkuuta 1947 Toholampi – 10. tammikuuta 2013 Lahti) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Oulun yliopistosta. Valmistuttuaan Viitasalo muutti Lahteen, jossa työskenteli arkkitehtina ensin toisten omistamassa, sitten omassa arkkitehtitoimistossaan. Hänet tunnettiin puurakentamisen puolestapuhujana. Arkkitehtuurin ohella hän saavutti huomiota joidenkin julkisten veistosten suunnittelijana. 
Hänen puolisonsa (1970–) oli kuvanveistäjä Pirkko Viitasalo (o.s. Väyrynen, 1946–2009).
Markku Viitasalo on julkaissut aforisimikokoelman "Askeetikon dieetti" (Lurra Editions, 2011, ).
Joel Berglund

Joel Berglund (4. kesäkuuta 1903 Torsåker, Gästrikland – 21. tammikuuta 1985 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Berglund teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1929 opiskeltuaan Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Oscar Lejdströmin ja John Forsellin johdolla. 1930–1940–luvuilla Berglund loi kansainvälisen uran etenkin Richard Wagnerin roolien tulkitsijana, mutta hänen ohjelmistoonsa kuului rooleja myös esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin, Gioacchino Rossinin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Hän esiintyi esimerkiksi Berliinissä, Wienissä, Budapestissa, Zürichissä, Lontoossa, Teatro Colónissa (Buenos Aires), Chicagossa ja Metropolitan-oopperassa (New York). Bayreuthin festivaalilla hän esiintyi Hans Sachsin roolissa ("Nürnbergin mestarilaulajat") vuorotellen Rudolf Bockelmannin kanssa. Vuonna 1943 Berglund sai hovsångaren arvonimen. Metropolitan-oopperan esiintyjistöön hän kuului vuosina 1945–1949. Hän oli aktiivinen esiintyjä myös Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuoteen 1949. Vuonna 1949 Berglund pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi, ja vuonna 1950 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.
Vuosina 1949–1956 Berglund oli Ruotsin kuninkaallisen oopperan taiteellinen johtaja. Hän esiintyi enää satunnaisesti, mutta esimerkiksi vuonna 1964 hänet nähtiin Filip II:n roolissa Verdin "Don Carlosissa". Hän kuoli vuonna 1985 kärsittyään angina pectoris -oireista. Berglundin vaimo Gunhild oli kuollut vuonna 1983. Pariskunta oli lapseton.
Creatures (täsmennyssivu)

Creature tai Creatures voi tarkoittaa seuraavia:
Threads of Fate

Threads of Fate (myös nimellä Dewprism ) on Squaren kehittämä ja julkaisema toimintaroolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille, sekä myöhemmin PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle ja PlayStation Vitalle.
Kehitys.
Peli rakentui eräille ideoille Squaren aikaisemmasta pelistä "Brave Fencer Musashi". Pelin suunnittelijoihin kuuluu Daisuke Watanabe, joka on myöhemmin osallistunut "Final Fantasy" -pelien kehitykseen. Pelin tuottaja oli Hiromichi Tanaka ja säveltäjä Junya Nakano.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.9/10.
Vagrant Story

Vagrant Story on Squaren kehittämä ja julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille, sekä myöhemmin PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle ja PlayStation Vitalle.
Kehitys.
Pelin kehitti Squaresoftilla Yasumi Matsuno (ohjaus, käsikirjoitus) ja ryhmä "Final Fantasy Tactics" -pelin kehittäjiä.
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa Ashley Riot -nimistä henkilöä, joka jahtaa kultin johtajaa nimeltä Sydney Losstarot. Peli yhdistää elementtejä toimintaseikkailusta ja tasohyppelystä roolipeliin.
Vastaanotto.
Peli on saanut "Pelit"-lehden arvostelussa arvosanaksi 93/100.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.6/10.
George Cehanovsky

George Cehanovsky (14. huhtikuuta 1892 Pietari – 25. maaliskuuta 1986 Yorktown Heights, New York) oli venäläissyntyinen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Cehanovsky syntyi aristokraattiseen perheeseen Pietarissa ja aloitti uransa oopperassa jo siellä, mutta oli laivaston upseerina Venäjän vallankumouksen aikaan. Hän pakeni Turkkiin ja saapui vuonna 1922 Yhdysvaltoihin. Cehanovsky esiintyi Metropolitan-oopperassa ensimmäisen kerran vuonna 1926. Hänen useimmin tulkitsemiinsa rooleihin kuuluivat Schaunard ("La bohème") ja Dancaïro ("Carmen"). Viimeisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Cehanovsky teki vuonna 1966 sen vanhan oopperatalon (39th Street) jäähyväisgaalassa. Hän lauloi kaikkiaan 1706 esityksessä Metropolitan-oopperassa New Yorkissa ja teki lisäksi 677 esiintymistä kiertueilla. Rooleja uralla kertyi 97.
Esiintymisuransa päätettyään Cehanovsky jatkoi työskentelyä Metropolitan-oopperassa kielivalmentajana. Hän oli kahdesti naimisissa.
Pilkkumies

Pilkkumies (), oikealta nimeltään Abner Krill, on DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superrikollinen. Hahmon loivat Bill Finger ja Sheldon Moldoff ja se esiintyi ensimmäisen kerran Detective Comics #300 numerossa helmikuussa 1962. Hahmo on toiminut vähemmän tunnettuna Batmanin vihollisena ja tämän roistogallerian jäsenenä.
Fiktiivinen historia.
Pian sen jälkeen, kun Batman aloitti toimintansa Gotham Cityssä, Abner Krill oli yksi useista henkilöistä, jotka alkoivat tehdä pikkurikoksia superroistopukuihin pukeutuneina, toivoen herättävänsä Batmanin huomion. Kun hän loi pukunsa, Abner Krill hallitsi edistynyttä tekniikkaa puvun pilkkujen muodossa, joita ohjattiin puvun vyön kautta. Kun ne oli kiinnitetty hänen asuunsa, ne olivat inerttejä, mutta kun ne oli poistettu, ne suurentuivat ja niistä tuli erilaisia ​​​​laitteita, jotka voisivat auttaa hänen rikosharrastuksiaan, erityisesti lentävä lautanen, jota hän käytti pakoajoneuvona. Krill yritti käynnistää Gotham Cityssä rikollisaallon, joka perustuu pisteiden ja pilkkujen käyttöön, muuttaen niitä kuolettaviksi aseiksi tai pakoajoneuvoiksi, aina kun hän irrotti niitä asustaan. Hän kohtasi lopulta Batmanin sekä Robinin ja onnistui kidnappaamaan jälkimmäisen, kunnes Batmanin pysäytti hänet.
Krill palasi myöhemmin rikollisuuteen, koska oli vankilasta vapauduttuaan pitkään työtön, rahaton ja kyvytön maksamaan velkojaan. Hän päätti palata rikollisuuteen, mutta hänellä ei ollut enää varaa sähköllä toimivaan asuunsa, joten hän käytti ryöstöissä vain baseball-mailaa. Hän myös pahoinpiteli konstaapeli Foleyn, mutta joutui itse rikosetsivä Harvey Bullockin pahoinpitelemäksi. Pilkkumies sai tästä syyn haastaa poliisilaitoksen oikeuteen ja Harvey määrättiin käymään psykiatrilla.
Toipumisensa jälkeen Krillistä tuli sitoutunut alkoholisti, joka vietti enemmän aikaa juopottelemalla rähjäisissä baareissa kuin vaivaamalla Batmania. Siitä, että Robin oli jäljittänyt hänet leopardin avulla, tuli eräänlainen kestovitsi muiden roistojen joukossa. Nightwingina Dick Grayson kohtasi Pilkkumiehen toisen kerran, kun hän sotki My Alibi -baarin, joka tunnetaan alamaailman vakituisista asiakkaista, jotka takasivat toistensa olinpaikan, kun he olivat poissa rikoksista. Nightwing heitti Krillin näyteikkunan läpi kadulle, josta poliisi otti hänet kiinni.
Myöhemmin Pilkkumies (palattuaan alkuperäiseen aliakseensa) ilmestyi uudelleen uudella ilmeellä liittyen kenraali Immortuksella työskentelevään roistoryhmään. Immortus, professori Milon avulla, päivitti roistojen voimat ja laitteet. Kenraali Immortuksen seuraajana professori Milo on oletettavasti käyttänyt Pilkkumiestä sisäistääkseen hänen teknologiansa. Ryhmä purettiin, kun Ihmisliekki petti heidät. Suurin osa kuoli julmassa taistelussa, mukaan lukien Pilkkumies, jonka pää murskautui, kun viemärikaivon kansi putosi hänen päälleen.
Pilkkumies esiintyi lyhyesti "Injustice 2" sarjakuvassa, jossa hän oli yksi Suicide Squad ryhmän jäsenistä, kunnes Jason Todd saapui paikalle Batmaniksi naamioituneena ja teppoi hänet.
Front Mission

Front Mission on G-Craftin aloittama taktisten roolipelien sarja. Sarjan pelejä on myöhemmin kehittänyt ja julkaissut Square sekä Square Enix.
Sarjaan on myöhemmin tullut myös muiden lajityyppien pelejä kuten kolmannen persoonan ammuntapeli "Front Mission Evolved" (2010).
Kehitys.
Sarjan on kehittänyt G-Craft, jonka perusti Toshiro Tsuchida. Sarjan ensimmäinen peli oli vuonna 1995 Super Nintendo Entertainment Systemille (SNES) julkaistu "Front Mission".
Sarjan kolmesta ensimmäisestä osasta julkaistaan "remake"-uusintaversiot, joista ensimmäinen lokakussa 2022, toinen vuonna 2023 ja kolmas on kehityksessä.
Ripsisara

Ripsisara ("Carex pilosa") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji.
Ripsisara kasvaa 30–60 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat varsia lyhyempiä ja 5–8 mm leveitä. Ripsisaran kukinto koostuu 3–4 erillään olevasta tähkästä. Ylin tähkä on 2–3 cm pitkä ja siinä on hedekukkia. Alimmat tähkät ovat emikukallisia, 2–4 cm pitkiä ja muodoltaan kapeanliereitä. Kussakin emitähkässä on 8–12 kukkaa. Pullakot ovat leveänsoikeita sekä aluksi vaaleanvihreitä, mutta muuttuvat kasvukauden mittaan kellertäviksi. Ripsisara kukkii keväällä, huhti–toukokuussa.
Ripsisara kasvaa metsissä. Ripsisaraa tavataan laajalti Euroopassa sekä Itä-Aasiassa Kiinassa, Korean niemimaalla ja Japanissa. Ripsisaraa on tavattu myös Suomesta 2010-luvulla Kouvolan seudulta.
Barry O’Meara

Barry Edward O'Meara (1770–1836) oli irlantilainen lääkäri. Hän oli lääkärinä "HMS Bellerophon" -laivalla, jolla Napoleon 1815 vietiin Englantiin. Hän oli sitten Napoleonin lääkärinä Saint Helenan saarella, mutta kun hän ei mukautunut saaren kuvernöörin, Napoleonin valvojana toimineen Hudson Lowen vaatimuksiin, hänen oli 1818 luovuttava tehtävästä. Hän moitti useissa kirjoituksissa tapaa, jolla Hudson Lowe kohteli Napoleonia. Hän julkaisi Napoleonin kanssa käymänsä keskustelut nimellä "Napoleon In Exile: or, A voice from St. Helena" 1822.
Helotähdet

Helotähdet ("Hypoxis") on iirikkikasvien (Hypoxidaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin satakunta lajia.
Siniöt

Siniöt ("Cyanastrum") on chilentähtikasvien (Tecophilaeaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi kolme lajia.
San-Pédron alue

San-Pédron alue () on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon lounaisosassa. Sen pinta-ala on 12 790 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on San-Pédro. Asukkaita on 826 700 henkeä (vuonna 2014).
San-Pédron alue rajoittuu pohjoisessa Cavallyn ja Nawan sekä idässä Gbôklén alueisiin, etelässä Atlantin valtamereen ja lännessä Liberiaan.
Alue käsittää San-Pédron ja Taboun departementit. Kuntia ovat Grabo, Grand-Béréby, San-Pédro ja Tabou. Aliprefektuureja on 11.
San-Pédro on Abidjanin jälkeen Norsunluurannikon toiseksi tärkein satamakaupunki.
Heinrich Albert Oppermann

Heinrich Albert Oppermann (1819–1870) oli saksalainen poliitikko ja kirjailija. Hän toimi asianajajana sekä valtion viroissa ja oli pitkät ajat Hannoverin kuningaskunnan kansaneduskunnan jäsenenä, jossa hän kuului oppositioon. Hänet valittiin 1867 Preussin alahuoneeseen. Hän julkaisi romaaneja, muun muassa "Pombal und die Jesuiten" (1845) sekä valtiohistoriallisia teoksia, kuten "Zur Geschichte des Königreichs Hannover 1832–60" (1860–1862).
Herald Eelma

Herald Eelma (s. 26. maaliskuuta 1934) on virolainen kuvittaja. Hän on tehnyt esimerkiksi Kalevalaan liittyviä kuvia kirjoihin.
Nawan alue

Nawan alue () on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon lounaisosassa. Sen pinta-ala on 9 193 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Soubré. Asukkaita on 1 053 100 henkeä (vuonna 2014).
Nawan alue rajoittuu pohjoisessa Guémonin ja Haut-Sassandran, idässä Gôhin ja Lôh-Djibouan, etelässä Gbôklén ja San-Pédron ja lännessä Cavallyn alueisiin. Alueella sijaitsee osa Taïn kansallispuistosta.
Alue käsittää Buyon, Guéyon, Méaguin ja Soubrén departementit. Kuntia ovat Buyo, Grand-Zattry, Guéyo, Mayo, Méagui ja Soubré. Aliprefektuureja on kymmenen. Asukkaat ovat etupäässä betejä, bakweja, nyabwoja, godieja, bauleja ja mandinkoja.
Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous, joka tuottaa muun muassa kaakaota, kautsua, kahvia ja palmuöljyä. Soubréssa on suuri vesivoimalaitos.
Martin Pospíšil

Martin Pospíšil voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Gbôklén alue

Gbôklén alue () on Bas-Sassandran piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon eteläosassa. Sen pinta-ala on 7 225 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Sassandra. Asukkaita on 400 800 henkeä (vuonna 2014).
Gbôklén alue rajoittuu lännessä San-Pédron, pohjoisessa Nawan ja Lôh-Djibouan ja idässä Grands-Pontsin alueisiin sekä etelässä Atlantin valtamereen. Kostea trooppinen ilmasto jakautuu kahteen sade- ja kuivaan kauteen. Vuotuinen sademäärä on 2 200 millimetriä ja keskilämpötila 27 astetta.
Alue käsittää Frescon ja Sassandran departementit ja kunnat. Aliprefektuureja on viisi.
Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous, kalastus, maataloustuotteiden jalostus ja matkailu. Tärkeimmät vientituotteet ovat kaakao, kahvi, palmuöljy ja kautsu.
Igor Karpinsky

Igor Karpinsky (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 15. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomenvenäläinen lavastaja ja taidemaalari.
Venäläiseen aatelisperheeseen Viipurissa syntynyt Karpinsky opiskeli Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulussa Rurik Lindquistin johdolla. Hän toimi Viipurin venäläisen reaalilyseon piirustuksen opettajana ja teki lavasteita viipurilaisiin teatteri- ja oopperaesityksiin. Karpinsky osallistui Viipurin taiteilijaseuran vuosinäyttelyyn ja hän teki taiteilijan debyyttinsä vuonna 1934. 1930-luvun lopulla Karpinsky muutti perheineen Viipurista Helsinkiin ja hän toimi sitten lavastajana Suomi-Filmin elokuvissa.
Karpinsky toimi Suomen venäläisten taiteilijoiden järjestöissä ja hän oli myös venäläisen kuvataiteen asiantuntija Suomessa. Omia taidenäyttelyjään Karpinsky piti 1970-luvulle saakka. Karpinskyn muistonäyttely järjestettiin vuonna 2009 Galleria Bulevardi 7:ssä. Karpinsky maalasi muun muassa 1956 Hertta Kuusisen muotokuvan.
Elokuvia joissa Karpinsky oli lavastajana.
Karpinsky teki lisäksi julisteet elokuviin August järjestää kaiken (1942) ja Niin se on, poijaat! (1942) ja lavastemaalauksia elokuviin Puck (1942), Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943) ja Miesmalli (1944).
Ounaskari

Ounaskari on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Jyri Kähönen

Jyri Kähönen (s. 15. joulukuuta 1975) on suomalainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Lyhytelokuvista uransa aloittanut Kähönen on ohjannut myös televisiosarjoja, kuten HBO:n suuren luokan trillerin "Trackers".
Ura.
Kähönen opiskeli valokuvausta Lahden muotoiluinstituutissa ja dokumenttielokuvan tekoa Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on ohjannut useita lyhytelokuvia ja musiikkivideoita vuodesta 2000 alkaen. Kähösen ensimmäinen kokoillan draamaelokuva on "Ja saapuu oikea yö" vuodelta 2012. Hän toimi apulaisohjaajana jo vuonna 2000 Olli Saarelan rikosdraamassa "Bad Luck Love".
Kähönen on ohjannut myös useita televisiotuotantoja, kuten "Sorjonen" ja "Ihon alla". Vuonna 2009 hän ohjasi Yleisradiolle televisioelokuvan "Pääministeri". Vuonna 2019 Kähönen ohjasi HBO:lle Etelä-Afrikkaan sijoittuvan rikossarjan "Trackers".
Kähönen on niin ikään käsikirjoittanut lyhytelokuvia, kuten "Emo" (2000), joka palkittiin New York Universityn festivaalilla vuonna 2001. Kähönen on näytellyt muutamia sivurooleja, joista osa on kreditoimattomia, kuten rekkamies lyhytelokuvassa "Rumble" (2002).
Kähosen ohjaamista musiikkivideoista mainittakoon Jenni Vartiaisen esittämä "Ihmisten edessä" (2007).
Sassandra (kaupunki)

Sassandra on kaupunki sekä Sassandran departementin ja Gbôklén alueen hallinnollinen keskus Norsunluurannikolla. Se sijaitsee Guineanlahden rannalla Sassandrajoen suussa 280 kilometriä Abidjanista länteen. Sassandran kunnassa on 45 100 asukasta (vuonna 2014).
Historia.
Portugalilaiset merenkulkijat João de Santarém ja Pedro Escobar purjehtivat Sassandrajoen suuhun vuonna 1471. He antoivat sille nimen Sao Andrea, josta nykyinen nimitys on muodostunut. 1500-luvulla Sassandrassa kävivät kauppaa hollantilaiset ja tanskalaiset ja seuraavalla vuosisadalla ranskalaiset ja englantilaiset. Paikallisia vientituotteita olivat pippuri, palmuöljy ja norsunluu.
Sassandrasta tuli Ranskan protektoraatti vuonna 1891. Se toimi kauppapaikkana, sisämaan valloituksen tukikohtana ja hallinnollisena keskuksena. Puutavaraa, kahvia ja kaakaota vienyt Sassandran satama uudistettiin vuonna 1950, mutta San-Pédron syväsataman valmistuttua se suljettiin vuonna 1972. Seudun elinkeinoja ovat maatalous, kalastus sekä matkailu, joka kärsii huonoista liikenneyhteyksistä. Nähtävyyksiin kuuluvat seudun vehreä luonto ja hiekkarannat, Saint-Andrén kirkko, kuvernöörin talo ja kalastussatama.
Ilmasto.
Kuumin aika vuodesta alkaa tammikuun lopusta ja kestää toukokuuhun. Sen aikana korkein lämpötila laskee harvoin alle 30 °C:n. Viileintä on vuodesta kesäkuun loppupuolelta ja syyskuuhun. Viileänä aikana keskimääräinen lämpötila ei yleensä nouse 28 °C:n.
Päivän pituus ei Sassandrassa vaihtele merkittävästi. Joulukuussa on vuoden lyhyin päivä jolloin päivän pituus on 11 tuntia 50 minuuttia. Pisin päivä on kesäkuussa jolloin päivän pituus on 12 tuntia 25 minuuttia.
Olli Riipinen

Olli Riipinen (s. 1988) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Q-teatterissa, Suomen Kansallisteatterissa sekä erinäisissä elokuvissa ja radiokuunnelmissa.
Ura.
Riipinen valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta 2019. Hän on näytellyt Suomen Kansallisteatterissa, Teatteri Takomossa, Q-teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Turun Kaupunginteatterissa, Teatteri Vanhassa Jukossa, Pyynikin Kesäteatterissa ja Musiikkiteatteri Kapsäkissä. Vuonna 2022 Riipinen valittiin Q-teatterin ensembleen.
Riipinen teki pääroolin Romeona Kansallisteatterin Shakespeare-tulkinnassa "Julia ja Romeo" vuonna 2018. Näytelmä sai runsaat 15 000 katsojaa. Eeppiseen "Niskavuori"-sarjaan kuuluvassa draamassa "Niskavuoren nuori emäntä" Pyynikin Kesäteatterissa Riipinen näytteli sivuroolin Niskavuoren Anttina.
Riipinen näytteli sivuroolin Iivo-renkinä Markku Pölösen epookkidraamassa "Oma maa" (2018). Lisäksi hän on näytellyt muutamissa lyhytelokuvissa. Riipisen ensimmäinen päärooli teatterielokuvassa on Paavo Nurmen osa Aleksi Salmenperän epookkidraamassa "Mestari ja haastaja" (2024).
Riipinen on näytellyt sivurooleja muutamissa televisiosarjoissa, kuten "Pahan väri" (2021). Munkkivuori (2022). Harjunpää. 
Yleisradion 20-osaisessa radiokuunnelmassa "Kaikki huutaa Dingo!" Riipinen näytteli Neumannia. Hän on näytellyt myös kuunnelmissa "Armi Aavikko – siinä välissä olin elossa" (2021) ja "Mä haluun olla Nylon" (2022).
Fresco

Fresco on kunta sekä samannimisen departementin ja aliprefektuurin keskus Norsunluurannikon Gbôklén alueella. Se sijaitsee Guineanlahden rannalla 202 kilometriä Abidjanista länteen. Frescon kunnassa on 23 700 asukasta (vuonna 2014).
Fresco on saanut nimensä juomavettä hakeneilta portugalilaisilta merenkulkijoilta vuoden 1472 tienoilla. Asutus sijaitsi alun perin meren rannalla. Se siirrettiin meren aiheuttaman eroosion takia laguunin rannalle vuonna 1967.
Kaupunki on kaakaota tuottavan maatalousalueen keskus. Muita viljelykasveja ovat maniokki, banaani, riisi, maissi ja vihannekset. Kalastusta harjoitetaan perinteisin menetelmin.
Seudun nähtävyyksiä ovat sen luonto ja ympäröivät kylät. Laguunissa elää manaatteja. Matkailupalveluja on vähän.
V8 (JavaScript-moottori)

V8 on avoimen lähdekoodin JavaScript- ja WebAssembly-moottori. Sitä kehitetään osana Chromium-projektia. Projektin perustaja oli Lars Bak. V8-moottorin ensimmäinen versio julkaistiin yhdessä Google Chromen ensimmäisen version kanssa 2. syyskuuta 2008. V8-moottoria käytetään myös asiakas-palvelin-arkkitehtuurin palvelinpäässä, esimerkiksi Couchbase-, MongoDB- ja Node.js-ympäristöissä.
Historia.
V8 kääntää JavaScriptiä konekielelle. Sen assembler perustuu Strongtalk-assembleriin. V8 on kirjoitettu C++-kielellä.Alkuperäisen kääntäjän nimi oli Full-codegen. Uusi, Crankshaft-niminen käännösympäristö julkaistiin 7. joulukuuta 2010. Julkistuksen myötä käännösnopeus parani. Google Chromen versiosta 41 lähtien (2015) kokonaisuuteen kuuluu TurboFan-projekti, jonka tarkoituksena on lisätä nopeutta edelleen. Vuonna 2016 V8-moottoriin lisättiin Ignition-tulkki, jonka tarkoitus on vähentää käytetyn muistin määrää pienimuistisissa Android-puhelimissa verrattuna TurboFan- ja Crankshaft-kääntäjiin. Vuonna 2017 moottorin kääntäjäkokonaisuus uudistettiin siten, että siihen kuuluu Ignition-tulkki ja optimoiva kääntäjä TurboFan. Versiosta 5.9 lähtien Full-codegen ja Crankshaft eivät enää kuulu V8:aan, koska tiimi uskoo, etteivät ne enää pysy JavaScriptin uusien piirteiden kehityksessä mukana.
Huhtikuussa 2024 V8:n kehittäjät ilmoittivat, että uusi hiekkalaatikko on edistynyt eikä ole enää kokeellinen ominaisuus.
Ominaisuudet.
V8 tuottaa koodista ensin omalla parserillaan syntaksipuun. Sen jälkeen Ignition-tulkki generoi syntaksipuusta välikielisen tavukoodin käyttäen V8:n sisäistä tavukoodiformaattia. TurboFan on V8:n optimoiva kääntäjä, joka tuottaa tavukoodista konekieltä. Toisin sanoen V8 kääntää JavaScriptiä konekieliseksi koodiksi juuri ennen ohjelman suoritusta ("just-in-time compilation"). Käännettyä koodia optimoidaan ja uudelleenoptimoidaan ajoaikaisesti koodin suoritusprofiloinnin pohjalta.
Seuraavia optimointitekniikoita käytetään:
Käyttö.
V8 voi kääntää x86-, ARM- ja MIPS-arkkitehtuurien konekielelle niiden 32- ja 64-bittisissä versioissa. Se on sovitettu myös palvelinkäyttöön PowerPC- ja IBM System/390 -pohjaisille palvelimille.
Erin O’Toole

Erin Michael O'Toole (s. 22. tammikuuta 1973) on kanadalainen poliitikko ja edustajainhuoneen jäsen. O'Toole toimi Kanadan konservatiivipuolueen puheenjohtajana 2020–2022. Hänet valittiin puolueen johtajaksi elokuussa 2020.