Henri Michaux

Henri Michaux (24. toukokuuta 1899 Namur, Belgia – 19. lokakuuta 1984 Pariisi, Ranska) oli alun perin belgialaissyntyinen kirjailija ja kuvataiteilija.
Elämä.
Michaux syntyi 24. toukokuuta 1899 Belgiassa Namurissa. Perhe muutti Brysseliin, jossa Michaux kävi jesuiittakoulua. Hän aloitti lääketieteen opinnot, mutta jätti ne kesken. Michaux lähti merille ja matkusteli koko elämänsä ajan käyden esimerkiksi Keski- ja Etelä-Amerikassa, Intiassa ja Kaukoidässä. Pääasiallisesti hän asui Pariisissa ja sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1955. Elämänkumppaniinsa Marie-Louise Ferdièreen Michaux tutustui vuonna 1935. 
Lautréamont’n runot herättivät Michaux’n kirjallisen kutsumuksen. Myös Michaux’n opettaja kannusti häntä ryhtymään kirjailijaksi. Pariisiin muutettuaan vuonna 1924 hän ystävystyi Jules Supervillen kanssa ja tutustui myös moniin surrealisteihin, kuten Max Ernstiin, Giorgio de Chiricoon ja Paul Kleehen. 
1950-luvulta lähtien Michaux’n taideteoksia alkoi olla esillä lukuisissa museoissa ja taidegallerioissa.
Michaux sai Einaudi Prize -palkinnon Venetsian biennaalissa vuonna 1960. Hänelle myönnettiin myös Grand Prix National des Lettres -kirjallisuuspalkinto vuonna 1965, mutta hän kieltäytyi vastaanottamasta sitä. 
Michaux kuoli sydänkohtaukseen Pariisissa 19. lokakuuta 1984.
Tuotanto.
Vuonna 1927 Michaux julkaisi teoksen "Qui je fus", joka sai ristiriitaisen vastaanoton. Teosta ei voinut verrata oikein mihinkään aiempaan kirjallisuuteen. André Gide ryhtyi puolustamaan Michaux’n kirjoitustapaa luennossaan Découvrons Henri Michaux (1941, Tutustukaamme Henri Michaux’hon), jonka jälkeen Michaux alkoi vähitellen saavuttaa suosiota. 
Michaux loi kuvitteellisen Iso-Garabannian maan, jonka ihmisistä, kasveista ja elämästä hän kertoi seikkaperäisesti. Myös medosemien heimo, joka on eläinten, kasvien, aineen ja hengen ristisiitos, on Michaux’n mielikuvituksesta lähtöisin. 
Fantasiakirjojensa lisäksi Michaux kirjoitti proosarunoja ja lukuisia matkakirjoja. Uusien paikkojen ja ihmisten kohtaaminen on Michaux’lle samalla itsetutkiskelua. Tuotanto muodostaa ikään kuin katkonaisen matkapäiväkirjan.
Vuonna 1944 ilmestyi "Labyrinthes", jossa oli mukana Michaux’n piirros. Samana vuonna hän piti ensimmäisen taidenäyttelynsä. Kuvataiteesta tuli entistä tärkeämpi ilmaisukeino Michaux’lle. 
Michaux tunnetaan varsinkin luomastaan henkilöhahmosta, Höyhenestä (Plume). Plume on antisankari, joka kokee koko ajan olevansa ulkopuolinen minne ikinä hän meneekin. Hänessä voidaan nähdä viitteitä Dostojevskin Idiootista, Buster Keatonista tai Kafkan K:sta. Absurdi maailmankokemus ja musta huumori leimaavat Plume-proosarunoja.
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Runoja julkaisussa: "Tuli &amp; Savu: runouslehti", 2001; nro 1 ; s. 37. Osa Plume -sarjasta, joka oli julkaistu 1938. Proosaruno, päivätty 1938. Suom. Janna Kantola.
Runo julkaisussa: "Tuli &amp; Savu : runouslehti", 2017 ; nro 87
Proosarunoja kokoelmasta "La nuit remue" (1935). Julkaisussa: Kerberos 2001; nro 2. Suom. Janna Kantola. 
Proosarunoja kokoelmasta "Mes proprietes" (1929). Julkaisussa: Parnasso 2012 ; nro 5 ; s. 19. Suom. Riikka Ala-Hakula.
Runoja antologiassa: "Toistasataa runoilijaa: runosuomennoksia 1960-luvun kulttuurilehdistä", toim. Kalevi Seilonen, Helsinki: Tammi 1989 Runot suomentanut Tuukka Kangasluoma.
Runoja antologiassa: "Tulisen järjen aika: kymmenen modernia ranskalaista lyyrikkoa", suom. Aale Tynni, WSOY 1962 (sis. suomentajan johdanto sekä runojen selityksiä ja tulkintoja.)