tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Genrih Jagoda

Genrih Grigorjevitš Jagoda (; 1891 Rybinsk – 15. maaliskuuta 1938 Moskova, alun perin Enon Geršonovitš Jehuda) oli Neuvostoliiton salaisen poliisin NKVD:n päällikkö vuosina 1934–1936. Jagoda oli syntyperältään juutalainen.
Jagoda oli salaisen poliisin riveissä järjestämässä pakkotyöläiset tekemään Vienanmeren–Itämeren kanavaa. Häntä on syytetty kirjailija Maksim Gorkin murhaamisesta myrkyttämällä vuonna 1936. Hän valvoi Moskovan ensimmäistä suurta näytösoikeudenkäyntiä, jossa Lev Kamenev ja Grigori Zinovjev tuomittiin kuolemaan. Tämä oli käännekohta Stalinin vainoissa, koska sen jälkeen pakkotyöleirit laajenivat GULAG-järjestelmäksi. Jagoda joutui itsekin pian Stalinin epäsuosioon, ja menetti paikkansa 16. syyskuuta 1936 Nikolai Ježoville, joka johti pääosan Stalinin suuresta puhdistuksesta. Jagoda tuomittiin ja teloitettiin 1938.
Kungsleden

Kungsleden on vaellusreitti Pohjois-Ruotsin tunturialueella, ja se kulkee läntisen ja pohjoisen Lapin halki. Reitin kokonaispituus on noin 450 kilometriä, ja se ulottuu Abiskosta Hemavaniin. Reitin varrella sijaitsevat muun muassa Kebnekaise, Sarek, Stora Sjöfallet, Kvikkjokk, Jäckvik sekä Ammarnäs.
Kungsleden on erittäin suosittu vaelluskohde kesäaikana. Vaellukset ovat vaihtelevia ja soveltuvat sekä aloitteleville että kokeneille vaeltajille. Reitin varrella on mahdollista yöpyä joko erämaakämpissä tai teltoissa. Eräkämppiä ylläpitää Svenska Turistföreningen. Osalla reitistä majoittuminen on mahdollista vain teltoissa. Ainakin pohjoisessa kämpissä majoittuvat kesäaikana majanpitäjät. Yöpyminen kämpissä on maksullista, mutta ne ovat hyvin varustettuja: sängyt, keittiö ruoanlaittoon ja joskus jopa maksullinen sauna tai pieni kioski, josta voi ostaa rajoitetusti elintarvikkeita. Ainakin Abiskon ja Kebnekaisen välillä on suhteellisen selkeä polku, jossa kompassia harvoin tarvitaan.
Gelatin luostari

Gelatin luostari () on georgialaisortodoksinen luostari Kutaisin kaupungin lähellä Imeretin alueella Georgiassa. Gelati sijaitsee kukkulalla 11 kilometriä Kutaisista luoteeseen. Sen perusti kuningas Davit IV vuonna 1106 ja se oli 1400-luvulle saakka suoraan Georgian kruunun hallinnassa. Luostariin on haudattu lukuisia georgialaisia hallitsijoita: kuuluisimmat heistä ovat Davit itse, mahdollisesti Tamar, Demetre I, Giorgi III ja Bagrat III.
Luostari oli pitkään merkittävä kulttuurikeskus. Sen akatemia edisti tieteiden ja taiteiden kehitystä Konstantinopoli esikuvanaan, ja sitä ylistettiin aikoinaan jopa "toiseksi Jerusalemiksi" tai "toiseksi Ateenaksi". Kuningas Davit IV kutsui akatemiaansa Ioane Petritsin ja Arsen Iqaltoelin kaltaisia oppineita. Osmanit polttivat luostarin vuonna 1510, mutta se restauroitiin myöhemmin, minkä jälkeen siitä tuli piispanistuin. Gelati menetti merkityksensä uskonnollisena keskuksena sen jälkeen, kun puna-armeija hyökkäsi Georgiaan ja maa liitettiin Neuvostoliittoon 1920-luvun alussa. Vuonna 1988 kirkot otettiin uudelleen käyttöön.
Yleisesti ottaen kompleksi on säilynyt hämmästyttävän hyvin, ja siihen kuuluvat Jeesuksen syntymän kirkko, suuri ristinmuotoinen Katholikon-rakennus ja kaksi pienempää kirkkoa: Pyhän Yrjön kirkko ja Pyhän Nikolaoksen kirkko. Katholikonin sisätilat on kauttaaltaan koristeltu seinämaalauksin, joista osa on 1100-luvulta, suurin osa kuitenkin 1600- ja 1700-luvuilta. Rakennuksen apsiksessa on suuri mosaiikki, johon on kuvattu neitsyt lapsineen ja arkkienkelit Mikael ja Gabriel. Mosaiikki on laadittu vuosina 1125–1130 ja se on yksi harvoista säilyneistä georgialaisista mosaiikeista. 
Vuonna 1994 Gelatin luostari otettiin yhdessä Bagratin katedraalin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. Vuonna 2017 Bagratin katedraali poistettiin maailmanperintöluettelosta, koska jälleenrakennustöiden katsottiin heikentäneen sen eheyttä ja aitoutta. Gelatin luostari kuitenkin pysyi maailmanperintökohteena.
Aku Ankan juhlasarjat 7

Aku Ankan juhlasarjat 7 on Aku Ankan juhlasarjat -kirjasarjan seitsemäs osa. Kirja sisältää Carl Barksin tarinoita 1940-, 1950- ja 1960-luvuilta. Joukossa on Suomessa aikaisemmin julkaisematon tarina "Kaikenkarvaisia keksintöjä (Inventor of Anything)". Lisäksi kirjassa nähdään ensimmäistä kertaa lyhentämätön versio tarinasta "Roope-setä joutuu maksamaan vanhan velan (The Horse-Radish Story)". Muut sarjat on julkaistu aiemmin suomalaisissa Disney-julkaisuissa.
Tämän kirjan kansikuvana on Barksin öljyvärityö "Always Another Rainbow" vuodelta 1974. Kirjan esipuheina on Pekka Tuliaran kirjoittamat artikkelit "Barks omillaan", joka esittelee Barksin taidetta Disney-aiheiden ulkopuolella, sekä "Marco Polon kiistelty aarre", joka kertoo Disney-yhtiön syistä asettaa Vietnamin sodasta vaikutteita saanut seikkailutarina "Marco Polon aarre (Treasure of Marco Polo)" maailmanlaajuiseen julkaisukieltoon. Kyseinen sarja kuitenkin ehdittiin julkaista Minä Roope-setä -kirjan kolmessa ensimmäisessä painoksessa ennen kiellon asettamista.
Synchronicity

Synchronicity oli The Policen viides albumi. Se julkaistiin kesäkuussa 1983. Albumi pääsi Billboard 200:n kärkeen ja toi yhtyeelle Grammyn.
Televisiokanava VH1 nimesi "Synchronicityn" vuonna 2001 kaikkien aikojen 50. parhaaksi albumiksi. Vuonna 2003 albumi sijoittui "Rolling Stone" -lehden viidensadan parhaan albumin listalla 455. sijalle. 
Synchronicityltä julkaistiin singleinä ”Every Breath You Take”, ”King of Pain”, ”Synchronicity II” ja ”Wrapped Around Your Finger”. Niistä kaksi ensimmäistä pääsivät Pohjois-Amerikassa listaykkösiksi. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet, joiden kohdalla ei ole toisin mainittu, on kirjoittanut Sting.
Rokuan rautatie

Rokuan rautatie tai Lastenmaan rautatie oli kapearaiteinen rautatie Rokuan kansallispuiston tuntumassa Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Ratalinjan pituus oli noin 3,3 kilometriä ja raideleveys 900 millimetriä. Rautatie yhdisti Hotelli Rokuanhovin ja Rokuan Kuntokeskuksen, ja se valmistui heinäkuussa 1986.
Ratalinja johti hiekkapohjaisen kangasmaaston lävitse, ja sen kokonaispituus oli 3 268 metriä. Radan molemmissa päissä oli paluusilmukat, joissa koko juna pääsi kääntymään ympäri. Vaunussa oli ovet vain toisella puolella. Väliasemia ei ollut.
Junan idea lähti tarpeesta saada asiakkaat Rokuanhovin ravintolasta takaisin silloiselle kuntokeskukselle jolla ei vielä toiminnan alkuvaiheessa ollut anniskeluoikeuksia.
Utajärven kunta purki rautatien toukokuussa 2022, kun romuteräksen hinta oli korkealla. Junan veturi ja vaunu jätettiin muistomerkiksi Rokuan kuntokeskuksen lasten leikkipaikan viereen.
Kalusto.
Radan ainoa veturi oli aiemmin kaivoskäytössä ollut DHL-15-dieselveturi, jossa on 37,5 kW Deutz-dieselmoottori. Veturin paino on noin 5 000 kg.
Junassa oli yksi vaunu, jossa oli istumapaikat 24 henkilölle. Vaunun oli valmistanut nivalalainen Tuomo Takalo Ky.
Matchbox (yhtye)

Matchbox on brittiläinen vuonna 1971 perustettu rockabilly-musiikkia soittava rockyhtye.
Yhtye oli suosionsa huipulla Suomessa 1980-luvun alun rockabillybuumin aikana.
Yhtyeen suosittuja kappaleita ovat muun muassa ”Rockabilly Rebel”, ”Midnight Dynamos”, ”Buzz Buzz a Diddle It”, ”Everybody Needs a Little Love”, ”When You Ask About Love”, ”Washmachine Boogie” ja ”Teenage Boogie”.
Yhtyeen kokoonpanot.
Matchbox keikkailee edelleen Isossa-Britanniassa ja muualla Euroopassa.
Diskografia.
Matchbox hajosi jossain vaiheessa, mutta palasi yhteen vuonna 1995. Graham Fenton levytti useita levyjä hajoamisen jälkeen yhtyenimellä Graham Fenton's Matchbox.[4]
Baker Street

Baker Street on katu City of Westminsterissa Lontoon keskustassa. Se johtaa Portman Squarelta Regent's Parkin laidalle. Kadun varrella on myös Baker Streetin metroasema.
Marie Grosholtz perusti kuuluisan vahakabinetin Madame Tussauds'n vuonna 1835 Baker Streetille.
Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -kirjasarjassa mainitaan päähenkilön asuneen osoitteessa 221B Baker Street.. Todellisuudessa tällaista osoitetta ei kuitenkaan ollut olemassa siihen aikaan, kun nämä kirjat kirjoitettiin, sillä katu oli nykyistä lyhyempi. Myöhemmin, 1930-luvulla, katua kuitenkin pidennettiin liittämällä siihen sen jatkeena ollut Upper Baker Street. Nykyisin tämän jatkeen varrella sijaitsee Sherlock Holmes -museo, jonka osoitteeksi todella on vahvistettu 221B Baker Street, tosin normaalista osoitenumerointikäytännöstä poiketen, sillä museo sijaitsee osoitteiden 237 ja 241 Baker Street välissä.
Sosima Solovetskilainen

Pyhittäjä Sosima Solovetskilainen (; k. 17. huhtikuuta 1478) oli Solovetskin luostarin igumeeni, pyhittäjä Herman Solovetskilaisen kanssakilvoittelija ja pyhittäjä Savvati Solovetskilaisen työn jatkaja, yksi Solovetskin luostarin perustajista.
Hän syntyi Novgorodissa ja siirtyi vanhempien kuoltua Vienanmeren rannoille ja sieltä Solovetskin saareen kilvoittelemaan.
Ortodoksisessa kirkossa Karjalan valistajiin kuuluvan pyhittäjä Sosima Solovetskilaisen muistopäivä on hänen kuolinpäivänsä 17. huhtikuuta.
Kaakamo

Kaakamo (tai Kaakama) on kylä Tornion kaupungissa Lapin maakunnassa. Kylä sijaitsee Kaakamajoen suulla, noin neljätoista kilometriä Torniosta itäkaakkoon, Tornion ja Keminmaan rajalla. Vuoteen 1972 saakka kylä kuului Alatornion kuntaan. Vuonna 2005 Kaakamossa asui hieman yli tuhat asukasta. Tilastollisessa taajamaluokituksessa Kaakamo kuuluu Kemin keskustaajamaan. Kaakamo valittiin vuoden 2016 lappilaiseksi kyläksi.
Kaakamoon kuuluvat pienemmät kylät Yli-Kaakamo, Kaakamo ja Ala-Kaakamo, joiden välissä sijaitsee Kaakamon koulu. Kaakamossa on myös vanha Ruotsin vallan aikaisten hiippakuntien, Uppsalan ja Turun, rajajoki (Kaakamajoki (Kaakamojoki)).
Isonvihan aikana kylässä käytiin Kaakaman taistelu 15. maaliskuuta 1715. Venäläisiä joukkoja, 550 ratsumiestä ja 50 hiihtäjää, nousi meren jäätä pitkin maihin Laivaniemessä aikomuksenaan hävittää kylää. Talonpojat olivat kuitenkin aavistaneet venäläisten tulon ja olivat näitä vastassa. Venäläiset joutuivat alakynteen ja talonpojat ajoivat viholliset Kemin kirkolle. Taistelun muistoksi on Kaakamon kylälle pystytetty muistokivi.
Merete Mazzarella

Signe Merete Mazzarella (o.s. Schreck; s. 4. helmikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Elämä ja ura.
Mazzarellan äiti oli tanskalainen Annamarie Cleemann ja isä suomalainen suurlähettiläs Wilhelm Schreck. Isä oli suomenkielinen, mutta kotona puhuttiin käytännön syistä ruotsia. Mazzarella ei saanut suomenruotsalaista kasvatusta, vaan hän oppi suomenruotsalaisuudesta kirjallisuuden kautta.
Vuosina 1973–1995 Mazzarella työskenteli suomenruotsalaisen kirjallisuuden lehtorina Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1981 aiheenaan ruotsalainen Nobel-kirjailija Eyvind Johnson. Mazzarella hoiti pohjoismaisen kirjallisuuden määräaikaista professuuria Helsingin yliopistossa 1995–1998 ja oli viran vakinainen haltija 1998–2008.
Vuonna 2008 Mazzarella sai Vuoden tiedekirja -palkinnon J. L. Runebergin vaimosta Fredrika Runebergista kertovalla teoksellaan "Fredrika Charlotta född Tengström: En nationalskalds hustru" (suom. "Fredrika Charlotta o.s. Tengström: Kansallisrunoilijan vaimo"). Hän oli ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2009 teoksellaan "Ingen saknad, ingen sorg: en dag i Zacharias Topelius liv" (suom. "Ei kaipuuta, ei surua: Päivä Zacharias Topeliuksen elämässä"). Mazzarellan teos "Själens nattsida" valittiin vuoden 2015 Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi. Vuonna 2021 hänelle myönnettiin Ruotsin akatemian Suomi-palkinto.
Mazzarellan puoliso on Lars Hertzberg.
Cemex

Cemex SA de CV on meksikolainen rakennustarvikeyritys. Vuonna 2015 se oli
maailman viidenneksi suurin sementin valmistaja. Sillä oli 56 tuotantolaitosta, ja se valmistautui ostamaan kolme lisää.
Cemex kertoo olevansa myös maailman johtava valmisbetonin tuottaja. 
Yhtiö perustettiin Meksikossa vuonna 1906. Yhtiön pääkonttori on Monterreyssa Meksikossa ja sen liikealue ulottuu ympäri maailman sisältäen tuotantolaitokset 20 maassa Pohjois-Amerikassa, Karibialla, Etelä-Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa.
Giron

Giron on Ranskan kunta Ain’n departementissa lähellä Sveitsin rajaa. Kunnan pinta-ala on 9,39 km² ja asukkaita on 160 (2009). Kunta sijaitsee noin 1 000 metrin korkeudessa.
Gironissa on lomakeskus, ravintola ja liikuntahalli sekä monipuoliset talviliikuntamahdollisuudet.
Chesley Bonestell

Chesley Bonestell (1. tammikuuta 1888 San Francisco, Kalifornia – 11. kesäkuuta 1986 Carmel Kalifornia) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, muotoilija ja kuvittaja, joka maalasi muun muassa science fiction- ja fantasiataidetta. Suomessa Bonestell tunnetaan kirjasta "Avaruuden valloitus", jonka hän kirjoitti Willy Leyn kanssa.
Elämä.
Opiskeltuaan arkkitehdiksi kolme vuotta Bonestell teki töitä monille yrityksille, ja suunnitteli muun muassa Chrysler Buildingin julkisivun sekä maalasi Golden Gate -sillan rakennusvaiheet.
1930-luvun suuren laman saavuttua Amerikkaan Bonestell muutti Englantiin, jossa maalasi arkkitehtuurikuvia eräälle lehdelle. 1930-luvulla Bonestell muutti takaisin Yhdysvaltoihin Hollywoodiin missä laati kuvia moniin elokuviin, esimerkiksi Citizen Kane -eloluvaan. Vuonna 1938 Bonestell maalasi ensimmäisen avaruuskuvansa, jossa oli Jupiter jostain sen kuusta nähtynä. Avaruus kiinnosti häntä läpi koko elämän.
Bonestell keskittyi 1940-luvun puolivälistä lähtien taiteessaan yhä enemmän avaruusmaailmaan. Bonestell pyrki usein tuottamaan valokuvamaista jälkeä. Vuonna 1949 hän julkaisi yhdessä Willy Leyn kanssa kirjan "Avaruuden valloitus" (1949). Bonestell maalasi pikkutarkasti mahtavia maisemia, joissa ihmishamot olivat jäykkiä. Viimeiseksi työkseen Hollywoodissa Bonestell avusti science fiction-filmin teossa. Bonestell kuvitti scifilehtien kansia ja julkaisi kirjoja ja artikkeleita muun muassa Wernher von Braunin kanssa. Chesley Bonestell edisti osaltaan Yhdysvaltain avaruusohjelmaa ja näki kuulentojen toteutuvan 20 vuotta "Avaruuden valloitus" kirjan julkaisun jälkeen.
Bonestellilla oli maalaus kesken, kun hän kuoli 98 vuoden ikäisenä 1986. Kuuluisin Bonestellin työ on maalaus, joka esittää Saturnusta Titanista nähtynä. Nykyään monet Bonestellin maalauksista näyttävät vanhahtavilta, mutta Bonestell lienee ollut esikuva monelle nuoremmalle avaruustaiteilijalle, kuten englantilaiselle David A. Hardylle.
Bonestellin mukaan on nimetty kraatteri Marsissa ja asteroidi.
Hakulaite

Hakulaite on elektroninen mukana kannettava laite, jolla voidaan välittää muutamien merkkien pituisia viestejä, tyypillisesti puhelinnumero. Hakulaitteita käytettiin eniten 1980- ja 1990-luvuilla ennen matkapuhelimien yleistymistä. Perinteisen hakulaitteen yleisin käyttöpaikka lienee sairaalat, joissa laitteella saatettiin välittää esimerkiksi lääkärille tieto saapua tiettyyn paikkaan. Laite näyttää numeron (jotkin myös lyhyen viestin), josta kutsutaan ja näin voi pystyä päättelemään mitä asia koskee tai vaihtoehtoisesti etsiä puhelin ja soittaa numeroon josta kutsutaan. 
Nykyaikana hakulaitteita tapaa yleisimmin ravintoloissa asiakkaiden tai tarjoilijoiden kutsujärjestelmänä. Ravintolan konseptista riippuen käyttötapoja on erilaisia. Perinteisissä palveluravintoloissa kaikki pöydät saattavat olla varattuina, ja hakulaitejärjestelmän avulla odottaminen voidaan tehdä mielekkäämmäksi, kun asiakas voi mennä shoppailemaan tai baarin puolelle ottamaan alkudrinkkiä jonossa seisomisen sijaan. Joissain ravintoloissa asiakas noutaa annoksensa palvelupisteeltä, ja siihenkin käyttötarkoitukseen hakulaitteet soveltuvat erinomaisesti. Toisissa ravintolat ovat tehostaneet toimintaansa laittamalla joka pöytään minilähettimen, jota käyttämällä voi kutsua tarjoilijan paikalle.
Myös monet muut toimialat ovat löytäneet hakulaitteen keinona tehostaa henkilökunnan kommunikaatiota, palvelun nopeuttajana ja asiakasviihtyvyyden parantajana. Järjestelmiä käytetään muun muassa kaupoissa asiakkaiden ja henkilökunnan kutsumiseen, rekkaterminaalien asiakashallinnassa, jonotusjärjestelminä ja tuotantolinjoilla.
Hakulaitteissa viestit välitetään radioaaltoja pitkin.
Hakulaite tunnetaan myös nimellä "piippari" tai "piipperi", sillä se hälyttää useissa käytöissä piippaamalla. Myös värinä ja vilkkuminen ovat hakulaitteille tavallisia hälytyksiä.
Hakulaitteiden käyttö Suomessa.
Suomessa on toiminut ainakin kaksi henkilöhakujärjestelmää: Telecom Finlandin Kaukohaku ja Helsingin Puhelimen HakuNet. Vuoden 1994 lopussa Kaukohaulla oli 43 983 tilaajaa ja HakuNetillä 3 483.
Mexicana de Aviación

Mexicana de Aviación (myös: Mexicana) oli Meksikon toiseksi suurin lentoyhtiö Aeroméxicon jälkeen. Se oli perustettu vuonna 1921 ja oli maailman neljänneksi vanhin lentoyhtiö alankomaalaisen KLM:n, kolumbialaisen Aviancan ja australialaisen Qantasin jälkeen.
Mexicanalla oli reittikohteita Karibialla, Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Mexicana liittyi Star Allianceen vuonna 2001. Vuonna 2004 Mexicanan täytyi erota Star Alliancesta, koska se luopui code sharing -yhteistyöstä United Airlinesin kanssa aloittaakseen yhteistyön American Airlinesin kanssa. Huhtikuussa 2008 ilmoitettiin, että Mexicana liittyi Oneworld-allianssiin vuoden 2009 aikana. Tarkka liittymispäivä oli 10. marraskuuta 2009. Mexicana erosi Oneworldista elokuussa 2012, koska se lopetti toimintansa.
Epäonnistuttuaan uusissa rahoitusjärjestelyissä Mexicana lopetti lentotoiminnan 27. elokuuta 2010.
Laivasto.
Yhtiön laivasto elokuussa 2010:
Avaruustaide

Avaruustaide on avaruusaiheita käsittelevää taidetta. Avarauustaide voi kuvata avaruutta tai sijoittua avaruuteen. Aiheina ovat usein tähtitieteen ilmiöt ja tieteelliset löydökset. Avaruustaidetta tehdään esimerkiksi maalauksina, piirroksina ja digitaalisena taiteena.
Avaruustaide kytkeytyy monesti läheisesti science fiction- ja fantasiataiteeseen, ja on monesti itse science fictionia eli tieteiskuvitelmaa. Avaruustaidetta ovat luoneet muun muassa 1950-luvulla tuottelias Chesley Bonestell, 1970-luvulta alkaen David A. Hardy, William Hartmann ja Don Dixon ja monet muut. Avaruustaide liikkuu taiteen ja tieteen rajamailla ja taiteilija monesti käyttää mielikuvitustaan vapaasti. Avaruustaide osuu harvoin oikeaan kuvatessaan vieraiden planeettojen pintoja. Esimerkiksi Bonestellin maalauksessa Kuun vuoret ovat jyrkkiä, todellisuudessa ne ovat melko loivia. Bonestellin kuva Titanin pinnasta on erilainen kuin avaruusluotaimen ottama. Koska monesta avaruuden kohteesta voidaan tehdä vain epätarkkoja, kaukaisia havaintoja, avaruustaiteen kysyntä on edelleen kova. Avaruustaide voi olla myös vaikkapa kuva avaruussukkulasta avaruudessa.
Nasa aloitti ensimmäisen taideohjelman pian perustamisensa jälkeen ja pitää lahjoitettujen teosten kokoelmaa. Nasa on myös kutsunut taiteilijoita laitoksiinsa keräämään viitemateriaalia.
EAAE ("European Association for Astronomy Education") pitää avaruustaide-ohjelmaa, joka on keino kannustaa nuoria oppimaan tähtitieteestä ja löytämään asioita hakemalla tietoa. Ohjelmaa sponsoroi ESO ("European Southern Observatory").
Avaruustaiteen historiaa.
Avaruustaide tuli laajempaan julkisuuteen vasta 1950-luvulla Collier's-, This Week-, ja Coronet -lehtien myötä. Chesley Bonestellin ja Willy Leyn kirja "The Conquest of Space" eli Avaruuden valloitus julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1949.
Jules Vernen kirja "Maasta Kuuhun" julkaistiin 1865 ensimmäisen avaruustaiteen kera Emile Bayardin ja A. de Neuvillin kuvittamana. Lucien Rudaux (1874–1947) loi hyvää avaruustaidetta kirjaansa "Larousse Encyclopedia of Astronomy". 1900-luvun alun avaruustaiteilijoita olivat muun muassa Scriven Bolton, Abbe Moreux, Howard Russell Butler, Frank R. Paul, Rockwell Kent ja Charles Schneeman.
Avaruuskilpa Kylmän sodan aikana oli merkittävä sysäys populaarikulttuurissa nähdylle taiteelle, jonka inspiraationa oli avaruus. 1970-luvulla alkunsa saivat tunnetut elokuva- ja televisiosarjat "Star Trek" ja "Tähtien Sota".
Ensimmäinen avaruudessa tehty taidetyö on Aleksei Leonovin tekemä piirros Voshod 2 -lennolla. Teos on värikynillä tehty piirros auringonnoususta.
Luettelo avaruustaiteilijoista.
Alla joitain avaruustaiteilijoita, jotka ovat vaikuttaneet 1900- ja 2000-luvuilla.
Suolapannu

Suolapannu on geologinen muodostuma, joka syntyy autiomaahan pinta- ja pohjavesissä olevien suolojen ja muiden vesiliukoisten mineraalien kerrostuessa maan pintakerrokseen haihtumisen seurauksena, jolloin painanteeseen muodostuu tasainen mutta hauras 'suolakansi'. Suolapannun synty edellyttää paitsi runsasta haihtumista myös tiivistä, vettä läpäisemätöntä sedimenttikerrosta tai ehyttä kalliopohjaa, jonne sadevesi ei voi vajota normaaliksi pohjavedeksi.
Suolapannuja tavataan kaikkialla, missä haihtuminen on suurempaa kuin vuotuinen sademäärä. Tunnettuja suolapannuja ovat Salar de Uyuni Atacaman autiomaassa Boliviassa, Bonnevillen suolatasanko Utahissa sekä Etoshan suolapannu Namibiassa.
Suolapannut voivat olla vaarallisia, koska hauraan suolakuoren alla on useinkin upottavaa suolaliejua ja savea.
Lemlandin kirkko

Lemlandin kirkko on Ahvenanmaan Lemlandissa yksi Suomen vanhimmista kirkkorakennuksista. Harmaakivisen pitkäkirkon runkohuone on Ålands Kyrkor -hankkeen puulustotutkimusten mukaan ajoitettu 1200-luvun loppuun. Runkohuoneeseen liittyy lännessä kellotorni, jonka alkuperäiset hirret kaadettiin vuosien 1311 ja 1316 välillä. Pohjoissivustalla runkohuoneeseen liittyy sakaristo, joka periytynee 1400-luvun puolivälin paikkeilta. Eteläsivustan asehuone on todennäköisesti myöhäiskeskiajalta. 
1600-luvun lopulla rakennettiin itäpäätyyn tiilinen amiraali Johan Bergenstjernan hautakuori, joka oli jonkin verran runkohuonetta matalampi ja pohjan muodoltaan monikulmio. Se kuitenkin yhdistettiin takaisin kirkkosaliin 1775 ja sen tilalle siirrettiin kirkon alttari.
Yksilaivaisen kirkon sisäkatto on lautarakenteinen tynnyriholvi. Jossain vaiheessa umpeen kalkitut seinämaalaukset restauroitiin takaisin näkyville vuosina 1952–1958 suoritetussa entisöinnissä. Vanhimmat kalkkimaalaukset ovat vuoden 1300 paikkeilta.
Kirkossa on Veikko Virtasen rakentamat 14-äänikertaiset urut vuodelta 1960. Kirkon alttaritaulu on Robert Wilhelm Ekmanin 1872 maalaama "Kristuksen taivaaseenastuminen". Kirkossa on säilynyt myös vanha, 1300-luvulta peräisin oleva puinen krusifiksi.
Lemlandin pitäjän koillisosassa Lembötessä on pieni harmaakivinen, Pyhälle Olaville pyhitetty varhaiskeskiaikeinen kappeli. Raunioitunut kappeli katettiin uudelleen 1951.
Jack McConnell

Jack Wilson McConnell (s. 30. kesäkuuta 1960, Irvine, North Ayrshire) on skotlantilainen poliitikko, Skotlannin työväenpuolueen johtaja ja vuodet 2001–2007 Skotlannin pääministeri.
Elämä ja ura.
McConnell kasvoi lammasfarmilla Arranilla ja liittyi 16-vuotiaana Skotlannin kansallispuolueeseen ("Scottish National Party", SNP), mutta erosi myöhemmin. Suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon Stirlingin yliopistossa 1983 hän opetti matematiikkaa Lornshill Academyssa Alloassa Clackmannanshiressa. Seuraavina vuosina hänet valittiin kunnanvaltuustoon, jossa hän toimi kahdeksan vuotta.
McConnellista tuli Skotlannin työväenpuolueen pääsihteeri 1992. Hänen läpimurtonsa tapahtui vuonna 1997, jolloin työväenpuolue saavutti murskavoiton konservatiiveista ja vei kansallispuolueen kanssa kaikki konservatiivien edustajanpaikat Skotlannissa.
Vuonna 1998 McConnell oli jäsenenä Skotlannin perustuslaillisessa kokouksessa, jonka tuloksena kansanäänestyksen jälkeen perustettiin Skotlannin parlamentti. McConnell oli ehdokkaana ensimmäisissä vaaleissa 1999 ja valittiin. Hänet nimitettiin valtiovarainministeriksi Skotlannin Donald Dewarin hallitukseen. Dewarin kuoleman jälkeen McConnell haastoi Henry McLeishin pääministerin paikasta, mutta hävisi. Kun McLeish joutui eroamaan ns. Officegate-skandaalin vuoksi, McConnellista tuli ilman vastaehdokkaita pääministeri.
Ensimmäisessä hallituksen muutoksessaan hän korvasi lähes kaikki McLeishille uskolliset ministerit ja puolueen toimihenkilöt. Hän ei ole myöskään innostunut Skotlannin itsenäisyyshankkeista kuten edeltäjänsä.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 McConnell ilmoitti tukevansa Trinidad ja Tobagon joukkuetta Englannin sijaan.
McConnell on Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen jäsen vuodesta 2010.
Bio-Salo

Bio-Salo on Salossa osoitteessa Helsingintie 11 toimiva elokuvateatteri. Teatterin omistaa Bio-Kuva Jari Mäkilä. Bio-Salo on yksi Suomen vanhimmista toimivista elokuvateattereista. Se on toiminut yhtäjaksoisesti 1930-luvulta asti samassa kiinteistössä ja samalla nimellä. 
Historia.
Rakennus on alun perin rakennettu elokuvateatteriksi. Se avautui syksyllä 1938. Alkujaan siinä oli yksi sali, jossa oli parveke- ja permantokatsomo. Vuonna 1975 toteutetussa muutostyössä Bio-Salo jaettiin kahteen saliin. Teatterisalin alkuperäisestä permantokatsomosta tuli Bio-Salo 1 ja parvekekatsomosta muokattiin Bio-Salo 2.
Toinen suuri rakennemuutos tehtiin vuonna 2007, jolloin teatterin aulatilat palautettiin 1970-luvun ilmiasusta lähes alkuperäiseen 1930-luvun asuun kattovalaisimia ja lasimaalauksia myöten, ja saleista tehtiin nykyaikaisemmat. Istuimia uusittiin, jalkatilaa lisättiin 92 cm:stä 110 cm:iin, lämmitystä parannettiin ja valkokankaat uusittiin. Keväällä 2012 esitystekniikka uusittiin filmiteknikaasta digitaaliseksi. Vanhat filmiprojektorit poistettiin yli 70 vuoden käytön jälkeen.
Vuonna 2018 elokuvateatterin sisätiloja uusittiin. WC-tilat kunnostettiin ja ison salin lattiaa nostettiin takaosasta katsomismukavuuden parantamiseksi. Myös molempien salien äänentoisto uusittiin johdotuksia myöten.
Seuraava uudistus tehtiin kesällä 2021, jolloin teatterikiintöistön tiloihin rakennettiin kolmas sali. Bio-Salo 3 -salissa on 17 katsojapaikkaa ja yksityisnäytöksiä varten myös tarjoilutila.
Salit ja esityslaitteisto.
Teatterissa on kolme salia, jotka on varustettu digitaalisilla esityslaitteistoilla. 3D-järjestelmänä on XPand ja äänijärjestelmänä Dolby Digital. Saleissa ei ole numeroituja paikkoja, vaan asiakas voi valita paikan itse.
Sohrab Bakhtiarizadeh

Sohrab Bakhtiarizadeh (; s. 11. syyskuuta 1972 Noor Abad, Iran) on iranilainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana.
Bakhtiarizadeh edusti seuraurallaan muun muassa kotimaansa pääsarjassa pelannutta Saba Batterya. Hänet valittiin Iranin maajoukkueeseen vuoden 2006 Saksan MM-kisoihin, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Iranin toisen alkulohko-ottelun lopulla ja pelasi kokonaan kolmannen ottelun Angolaa vastaan ja teki Iranin tasoitusmaalin.
Paimion Kino

Paimion Kino oli Varsinais-Suomen Paimiossa vuosina 1955–2017 toiminut elokuvateatteri, loppuaikoina nimillä Vistan Kino ja Kino-LSS.
Paimion Kino oli ulkoa ja sisustukseltaan likimain alkuperäisessä asussaan, eikä sitä ollut tarkoituksella haluttukaan muuttaa. Teatteri oli varustettu muun muassa Dolby-Stereo-äänentoistolla, ja siellä oli yksi valkokangas. Teatterissa ei myyty numeroituja paikkalippuja.
Historiaa.
Vuonna 1953 Paimion Urheilijat ry ehdotti uuden elokuvateatterin rakentamista, koska Paimion senhetkinen, kivimakasiinissa oleva teatteri oli jo käytössä nuhjaantunut ja liian pieni. Paimion Urheilijat sai avukseen Paimion maataloustuottajat ry:n, jolloin uuden teatterin rakentaminen aloitettiin kesällä 1954. Teatterin piirustukset laati arkkitehti Olavi Kantele, Paimion silloisen rovastin poika. Rakennukseen suunniteltiin elokuvateatterin lisäksi molempien yhdistysten kokous- ja kerhotilat, maatalousneuvojan asunto ja urheilijoiden saunatilat. 
Uuden elokuvateatterin rakentamisen hoiti neljän paimiolaisen kirvesmiehen ryhmä. Sähkötyöt suoritti Iivari Lähteenmäen sähköliike (Sähkölähteenmäki), putkityöt Vähäsillan paja, ja ovet ja ikkunat tilattiin Akseli Nurmen puutyöliikkeestä. Elokuvatekniset asennukset suoritti helsinkiläinen insinööritoimisto G. W. Berg. Myös istuimet tilattiin Helsingistä, Heteka Oy:ltä. 
Uusi Kino avattiin helmikuun viimeisenä sunnuntaina 1955, jolloin ensimmäinen esitetty elokuva oli "Martti Luther" (1953). Tilaa oli 310 katsojalle. Uudessa Kinossa oli alusta alkaen kaksi esityskonetta.
Kinon ensimmäinen hoitaja oli maatalousneuvoja Erkki Peltonen, joka muutti rakennukseen asumaan. Hän hoiti tehtävää viisi vuotta. Metsätyönjohtaja Väinö Mäkilä jatkoi hoitamista vuoteen 1988 asti. Mäkilän lopetettua hoitajana hänen lapsenlapsensa Jari Mäkilä otti teatterin vastuulleen ja toimi sen hoitajana vuoteen 2013. Jari Mäkilän hoitajakaudella ja johdolla teatterin teknistä ja muuta tasoa parannettiin useasti, viimeisempänä koko esityskaluston digitalisoiminen.
Paimion MTK-yhdistys omistaa rakennuksen edelleen, mutta paimiolainen yritys LSS – Light &amp; Sound Sillanpää vuokrasi kiinteistön syyskuussa 2016 ja aloitti oman teatteritoimintansa. Paimion Kino muutti nimensä Vistan Kinoksi kesällä 2013, ja syksyllä 2016 siitä tuli Kino-LSS.
Vappuna 2017 MTK-Paimio irtisanoi elokuvateatterin vuokrasopimuksen. Paikallislehden mukaan koko elokuvateatteri vuokrattiin Paimion Kesäteatterille teatterisaliksi. Paimion ainoana elokuvateatterina jatkaa Jari Mäkilän vuonna 2014 perustama Bio Stara.
Iguazún kansallispuisto

Iguazún kansallispuisto on 55 000 hehtaarin kansallispuisto Argentiinassa Misionesin maakunnassa. Vuonna 1934 perustetun puiston kuuluisin nähtävyys on Iguassun putoukset, jota ympäröi subtrooppinen sademetsä. Iguaçu-joen toisella rannalla Brasiliassa on Iguaçun kansallispuisto. Molemmat ovat listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Valinta tapahtui vuonna 1984.
Kansallispuistossa elää monia harvinaisia eläimiä, kuten jaguaareja, tapiireja, oselotteja ja muurahaiskarhuja. Lisäksi alueella asuu myös muun muassa kuohukiitäjä, suuria tukaaneja, coati ja useita perhoslajeja.
Iguaçu päättyy 23 kilometriä putousten jälkeen Paraná-jokeen. Puiston alueella Iguaçusta tulee 1,5 kilometriä leveä ja sen uoma tekee U-kirjaimen muotoisen kuvion. Joen rannoilla on tiheää metsää, jossa kasvaa muun muassa korallipensasta, jonka kukka on Argentiinan kansalliskukka ja bignoniakasvien heimon puita.
Flávio Amado

Flávio da Silva Amado (s. 30. joulukuuta 1979 Luanda, Angola) on angolalainen jalkapalloilija, joka tunnetaan paremmin nimellä Flávio. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Seuratasolla hän edusti muun muassa kotimaansa menestyneimpiin seuroihin kuuluvaa Petro Atléticoa, egyptiläistä Al-Ahlia ja Saudi-Arabian valioliigan Al-Shababia.
Flávio kuului Angolan maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006. Hän pääsi vaihtopelaajana kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Irania vastaan 21. kesäkuuta 2006 ja teki siinä Angolan ainoan MM-kisamaalin.
Flávio on 91 maaottelullaan ja 34 maaottelumaalillaan vielä keväällä 2018 Angolan maajoukkueen kaikkien aikojen ottelutilastossa ykkönen ja maalintekijätilastossa toinen.
Asamoah Gyan

Asamoah Gyan (s. 22. marraskuuta 1985 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Gyan edustaa Shanghai SIPGia.
Ura.
Hyökkääjänä pelaava Gyan siirtyi Stade Rennais'n joukkueeseen kesällä 2008 italialaisesta Udinese Calciosta, joka oli omistanut miehen pelioikeudet vuodesta 2003 lähtien. Hän pelasi Udinesessa kuitenkin vain 39 ottelua ollen kaksi kautta lainalla Modenassa. Elokuussa 2010 Gyan siirtyi Sunderlandiin seuran uudella 13,2 miljoonaa punnan ennätyssiirtosummalla.
Maajoukkueura.
Asamoah valittiin Ghanan olympiajoukkueeseen 2004, mutta joukkue putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Hänet valittiin myös Ghanan jalkapallomaajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin vuonna 2006. Hän teki kisoissa yhden maalin, alkusarjaottelussa Tšekkiä vastaan. Vuoden 2010 MM-kisojen alkulohkossa hän teki rangaistuspotkusta maalin sekä Serbiaa että Australiaa vastaan. Neljännesvälierässä Yhdysvaltoja vastaan hän teki voittomaalin jatkoajalla. Puolivälierässä Uruguayta vastaan hän epäonnistui jatkoajan viimeisellä minuutilla rangaistuspotkussa, jonka onnistuminen olisi vienyt Ghanan välieriin historian ensimmäisenä afrikkalaisjoukkueena. Voitto ratkottiin rangaistuspotkukilpailussa, jossa Gyan onnistui, mutta Uruguay voitti kisan ja pudotti Ghanan jatkosta maalein 4–2.
Myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012, Gyan epäonnistui rangaistuspotkussa 7 minuutilla. Sambia eteni loppuotteluun voittaen Ghanan 1-0.
Koko maajoukkueurallaan Gyan on tehnyt 95 ottelussa 48 maalia.
Web-anime

Web-anime () tarkoittaa Japanissa suoraan Internetissä julkaistavia animeteoksia. Tyypillisesti tällaiset animet ovat lyhyitä ja usein taiteilijoiden itsenäisesti julkaisemia tai yhteistyössä animestudioiden kanssa toteutettuja teoksia. Televisiossa jo esitetyt animaatiot, jotka asetetaan saataville Internetin suoratoistopalveluissa, eivät ole web-animea.
Japanin ulkopuolella käytetään termiä ”original net animation” eli ONA, vastaavasti kuin suoraan videolle julkaistusta animesta käytetään termiä original video animation eli OVA. Termin keksivät Papillon Rose -animen kehittäjät ja se otettiin käyttöön Anime News Network -internetsivustolla.
Jahti

Jahti (&lt; &lt; &lt; , ’takaa-ajava pursi’) on vesikulkuneuvo, kuten kilpa- tai huvialus, tai yksimastoinen pienehkö rahtipurjealus.
Yhdysvalloissa jahdiksi (engl. "yacht") kutsutaan alusta, jolla on oma miehistö. "Superjahdiksi" kutsutaan alusta, joka on yli 30 metriä pitkä. "Megajahti" on yli 70 metriä pitkä, ja yli 90-metriset alukset ovat "gigajahteja". 
Maailmassa on noin 5 400 superjahtia. Gigajahteja on koko maailmassa satakunta. Niistä pisin on 180-metrinen "Azzam""." Suurten jahtien varustukseen saattaa kuulua esimerkiksi viinikellari, puutarha, helikopterikenttä sekä pienempi 30-jalkainen moottorivene, jolla matkustajat kuljetetaan rannalta laivaan.
Gigajahdin rakentaminen maksaa ainakin miljoona dollaria metriltä. Laivan ylläpitokuluihin kuluu vuosittain 10 prosenttia ostohinnasta vastaava summa ja toiset 10% menee pääomakuluihin. Kapteeni maksaa 1000 dollaria vuodessa jokaista laivan pituuden jalkaa kohti. Lisäksi on palkattava insinööri, kokki ja muuta miehistöä yksi jokaista vierasta kohti. Kulujen kattamiseksi omistaja voi vuokrata laivansa osaksi vuodesta.
Tifo

Tifolla tarkoitetaan urheilukannattajien katsomossa toteuttamaa, kuvataiteellisia elementtejä sisältävää esitystä. Sana on lyhenne italian kielen sanasta "tifosi" ("kannattajat").
Tifoja on järjestetty ennen kaikkea jalkapallo-otteluissa, ja ne yhdistetään usein ultrakulttuuriin. Perinteisesti tifo on esillä vain muutaman minuutin, yleensä pelaajien esittelystä ottelun alkuun.
Historia.
Tifokulttuuri on lähtöisin Italiasta ja Itä-Euroopasta. Sillä on paljon yhteistä ultrakulttuurin kanssa. Ne syntyivät samoihin aikoihin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Tifoperinne on levinnyt ja saanut suosiota eurooppalaisessa jalkapallokulttuurissa. Tifoja esitetään nykyään suurimmassa osassa Eurooppaa, Portugalista Pohjoismaihin, Venäjälle ja myös Suomeen.
Richard Franklin

Richard Franklin (15. heinäkuuta 1948 Melbourne, Australia – 11. heinäkuuta 2007 Melbourne) oli australialainen elokuvaohjaaja, joka loi uransa pääasiassa Hollywoodissa.
Franklin aloitti ohjaajauransa vuonna 1964 television "Homicide"-jännityssarjan myötä. Tämän jälkeen hän ohjasi "Loveland"-nimisen pornoelokuvan vuonna 1973, mutta jätti lajityypin tekemisen tähän elokuvaan. 
Hänen tuotantonsa on pääasiassa kauhuelokuvapainotteista, mikä sai alkunsa vuonna 1978 valmistuneen "Patrickin" myötä. Australiassa kuvattu elokuva sai palkintoja ympäri maailman ja antoi mahdollisuuden seuraavan elokuvan kuvaamiseen. "Kuolema kyydissä" ("Roadgames", 1981) kuvattiin vielä Australiassa, mutta pääosiin oli palkattu yhdysvaltalaiset Stacy Keach ja Jamie Lee Curtis. 
Alfred Hitchcockin tyyliä jäljitelleen Franklinin uran seuraava ohjaus oli Hitchcockin vuonna 1960 ohjaaman "Psyko"-kauhuelokuvan jatko-osa, "Psyko II" (1983). Elokuva oli kassamenestys, mutta jäi kauas Hitchcockin alkuperäisestä taiteellisesta saavutuksesta. 
Franklin jatkoi Hollywoodissa ja ohjasi seuraavaksi perhe-elokuvan "Viitta ja tikari" (1984). "Link"-elokuvan – jonka hän kuvasi Isossa-Britanniassa – myötä hän palasi takaisin kauhuelokuvien pariin. "FX2 – murha tilauksesta" ("F/X2", 1991) oli jatko-osa elokuvalle "F/X".
Franklin jatkoi draama- ja televisioelokuvien ohjaajana. Vuonna 1995 hän sai Australian elokuvainstituutin palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta. Franklinin viimeiseksi elokuvaksi jäi "Uhka merellä" vuodelta 2003.
Franklin kuoli 11. heinäkuuta 2007 Melbournessa eturauhassyöpään. Hän oli kuollessaan 58-vuotias.
Mick Garris

Mick Garris (4. joulukuuta 1951 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pääasiassa televisioelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja.
Garris on ohjannut useita kauhu- ja jännityselokuvia, joista tunnetuimpia ovat: "" (1988), televisioelokuvaksi tehty "Psycho IV: The Beginning" (1990), "Stephen Kingin Unissakävelijät" ("Sleepwalkers", 1992) sekä myös Stephen Kingin tarinaan pohjautuva "Riding The Bullet" (2004).
Tunnetuimmat Garrisin televisiosarjaohjaukset ovat "Tukikohta" ("The Stand", 1994), jättibudjetilla tehty minitelevisiosarja "Hohto" ("The Shining", 1997) sekä "Desperation" (2006), jotka kaikki perustuvat Stephen Kingin kauhutarinoihin.
Natalija Verboten

Natalija Verboten (s. 12. joulukuuta 1976) on slovenialainen laulaja, jonka ensimmäinen albumi julkaistiin vuonna 1996. 
Verboten on osallistunut Slovenian Eurovision laulukilpailu -karsintaan vuonna 1997 kappaleella ”Nekdo”, vuonna 2004 kappaleella ”Cry on my shoulders” ja 2006 kappaleella ”SOS”.
Dempsterin valtatie

Dempsterin valtatie () on 736 kilometriä pitkä valtatie, joka kulkee arktisessa Kanadassa Yukonin Dawsonista Luoteisterritorioiden Inuvikiin. Tie on soratie, ja se on (vuonna 2013) ainoa tie, joka ulottuu eteläisestä Kanadasta napapiirin pohjoispuolelle Jäämerelle. Tien varrella sijaitsee neljä huoltoasemaa sekä niiden läheiset asutukset. Vuonna 1979 valmistunut tie ulottui alun perin Fort MacPhersoniin asti. Mackenzie- ja Peeljokien yli kulkee kesällä lautta ja talvella jäätie. Tie on suljettu niinä aikoina, kun jokia ei pysty ylittämään. Talvisin tie on 194 kilometriä pidempi ja ulottuu Jäämeren rannalla sijaitsevaan Tuktoyaktukiin. 
Tie on nimetty ratsupoliisi William Dempsterin mukaan, joka ajoi säännöllisesti koiravaljakolla tien reittiä pitkin Dawsonista Fort McPhersoniin.
Saša Lendero

Saša Lendero on slovenialainen laulaja. 
Julkisuudessa Saša on ollut vuodesta 2000 julkaistuaan ensimmäisen levynsä, "Sašan". Seuraava levy, "Če boš moj" julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 2002 ja kaksi vuotta myöhemmin julkaistiin seuraava levy, "Zate noč, zame dan". Tämän lisäksi hän on osallistunut Slovenian Eurovision laulukilpailun karsintaan, EMA:n, kaksi kertaa vuosina 2005 ja 2006. Molempina vuosina hän jäi niukasti toiseksi ja kappaleet "Metulj" (perhonen) ja "Mandoline" (mandoliinit) ovat molemmat nousseet euroviisufanien joukossa suosikeiksi. Hän on myös julkaissut yhdessä Anžej Dežanin, Maja Slatinšekin ja Miha Hercogin kanssa kokoelman perinteisistä joululauluista. 
Aiheesta muualla.
Viralliset kotisivut
Justyna Steczkowska

Justyna Maria Steczkowska (s. 2. elokuuta 1972 Rzeszów, Puola) on puolalainen laulaja, joka tunnetaan myös nimellä Justyna.
Vuonna 1995 hän edusti Puolaa Eurovision laulukilpailussa 1995 nimellä Justyna ja kappaleella ”Sama” (). Hän sijoittui 18:nneksi ja sai 15 pistettä, joista suurimmat (6 pistettä) tulivat Islannista. Vuoden 2025 kilpailussa hän edusti maata jälleen kappaleellaan ”Gaja”. Hän sijoittui neljänneksitoista saaden 156 pistettä.
Kirkkokunta

Kirkkokunta on kristillisten seurakuntien tai kirkkojen muodostama yhteisö, jolla on yhteinen oppi. Usein kirkkokunnalla tarkoitetaan maailmanlaajuista samanuskoisten yhteisöä, jolla on yhteinen oppi, esimerkiksi luterilainen kirkkokunta. 
Nimitystä voidaan käyttää myös yhteisöstä, jolla on maailmanlaajuinen keskusorganisaatio, esimerkiksi roomalaiskatolinen kirkko. Toisaalta esimerkiksi ortodoksit käyttävät Suomessa rekisteröidystä uskontokunnasta nimitystä ortodoksinen kirkkokunta. 
Asiayhteydestä riippuen kirkkokunta-sanan synonyyminä käytetään sanoja kirkko, tunnustuskunta tai uskontokunta. Katolisesta kirkosta puhutaan kirkkona, koska se on yksi organisaatio; luterilaisista puhutaan tunnustuskuntana, koska luterilaisuuden määräävä piirre on luterilainen tunnustus; anglikaanisia ja episkopaalisia kirkkoja ja myös reformoituja uskonsuuntauksia nimitetään usein kirkkokunnaksi.
Stuartin valtatie

Stuartin valtatie eli Australian valtatie 87 on yksi Australian valtaväylistä. Siitä käytetään usein nimeä ”The Track” (suom. ura, polku, rata). Tie on nimetty John McDouall Stuartin mukaan. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka kulki Australian halki etelästä pohjoiseen, ja suurelta osaltaan tie seuraa hänen käyttämäänsä reittiä. Tien reitti sovittiin tarkasti vasta 1980-luvun puolivälissä. 
Stuartin valtatie on noin 2 700 kilometriä pitkä ja se yhdistää Adelaiden ja Port Augustan Australian mantereen halki Darwiniin pohjois-Australiassa. Tien varrella sijaitsee Alice Springs. Kaupunkien ulkopuolella tiellä ei yleensä ole nopeusrajoituksia, vaan tien käyttäjien odotetaan sovittavan ajonopeutensa sääolosuhteiden mukaan. Tiellä on ajettu muun muassa Australian kanuunankuularalli. Toinen Australian keskiosissa kulkeva reitti on niin sanottu Outback Highway.
Hatem Trabelsi

Hatem Trabelsi (, s. 25. tammikuuta 1977 Ariana Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija ja Afrikan mestari. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Trabelsi aloitti ammattilaisuransa aluksi hyökkääjänä kotimaansa Club Sportif Sfaxienissa vuonna 1996. Pian hänet siirrettiin laitapuolustajaksi, koska joukkueessa oli ollut paljon puolustajien loukkaantumisia ja uusille puolustajille oli tarvetta. Pelipaikan vaihdon myötä Trabelsi on ollut maansa parhaimpia laitapuolustajia. Vuodet 2001–2006 hän pelasi Ajaxissa, jonka jälkeen siirtyi kesällä 2006 Manchester Cityyn. Manchesterissä kausi jäi lyhyeksi ja hänet vapautettiin sopimuksestaan. Trabelsi lopulta siirtyi pelaamaan Al-Hilaliin vuonna 2007. Sitä ennen hän sai useita tarjouksia Ranskasta, Saksasta, Turkista ja Tunisiasta, mutta mikään näistä joukkueista ei suostunut maksamaan Trabelsin vaatimaa palkkaa. Viiden kuukauden odottelun jälkeen saudiarabialainen Al-Hilal teki alustavasti yhden kauden sopimuksen Trabelsin kanssa. Hän voitti kauden aikana Saudi Arabian liigamestaruuden ja Crown Prince Cupin. Al-Hilal ei uusinut Trabelsin sopimusta ja hän jäi ilman seuraa. Trabelsi oli koeajalla Yhdysvalloissa, mutta jäätyään ilman sopimusta hän päätti uransa erinäisten syiden vuoksi.
Maajoukkueura.
Trabelsin ensimmäinen maaottelu oli 2. toukokuuta 1998 Georgiaa vastaan. Hän on pelannut 61 maaottelua, joissa teki yhden maalin. Trabelsi oli mukana vuoden 1998 MM-kisoissa, 2002 MM-kisoissa ja vuoden 2006 kisoissa, jossa hän pelasi täyden ajan kaikissa kolmessa Tunisian ottelussa. Trabelsi ilmoitti myös kisojen jälkeen lopettavansa maajoukkueuransa.
Haykel Guemamdia

Haykel Guemamdia tunnetaan myös nimellä Haykel Gmamdia (, s. 22. joulukuuta 1981 Gafsa, Tunisia) on tunisialainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Guemamdia edusti seuraurallaan muun muassa CS Sfaxienia ja RC Strasbourgia. Hän voitti kahdesti Tunisian maalikuninkuuden vuosina 2004 ja 2005.
Seuraura.
Guemamdia aloitti ammattilaisuransa CS Sfaxienissa, jossa hän nousi kolmannen kauden jälkeen joukkueen johtavaksi maalintekijäksi. Guemamdia voitti samalla Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden kahdesti peräkkäin vuosina 2004 ja 2005.
Menestysvuosien jälkeen Guemamdia siirtyi heinäkuussa 2005 Ranskaan Strasbourgiin neljän vuoden sopimuksella, jossa hän jäi vaihtopelaajan rooliin. Peliajan vähyyden vuoksi Guemamdia siirtyi Saudi-Arabiaan lainalle, jossa hän onnistui maalinteossa kahdeksan kertaan pelaamassaan 15 ottelussa. Jäätyään ilman jatkosopimusta Guemamdia siirtyi kauden 2007–2008 lopulla Romaniaan Ceahlăul Piatra Neamţiin puolen vuoden sopimuksella. Kauden päätyttyä hän palasi takaisin kotimaahansa ja vanhaan seuraansa CS Sfaxieniin.
Maajoukkueura.
Guemamdian ensimmäinen maaottelu oli 26. maaliskuuta 2005 Malawia vastaan. Hän pelasi 14 maaottelua, joissa teki kuusi maalia. Guemamdia oli mukana vuoden 2006 MM-kisoissa, jossa hän pelasi yhdessä ottelussa 11 minuuttia.
Mehdi Nafti

Mehdi Nafti (, s. 28. marraskuuta 1978 Toulouse, Ranska) on ranskalais-tunisialainen jalkapallovalmentaja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja edusti urallaan enimmäkseen espanjalaisseuroja. Nafti on ollut Merida UD:n päävalmentajana vuodesta 2017 lähtien.
Ura.
Nafti aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Toulouse FC:ssä vuonna 1998. Vuodet 2000–2005 hän pelasi Racing Santanderissa, josta siirtyi lainasopimuksella tammikuussa 2005 Englantiin Birmingham Cityyn. Myöhemmin Birmingham osti Naftin 1,5 miljoonalla eurolla Racing Santanderilta. Hän pelasi englantilaisseurassa neljä vuotta pelaten yhteensä 80 sarjaottelua. Joukkueen noustua kauden 2008–2009 päätteeksi Englannin valioliigaan Naftin sopimusta ei uusittu, joka päättyi kesällä 2009. Birmingham City ilmoitti ettei Nafti enää kuuluisi joukkueen tulevaisuuden suunnitelmiin.
Aris FC.
Kesäkuussa 2009 hän allekirjoitti kahdenvuoden sopimuksen kreikkalaisen Arisin kanssa. Avauskaudellaan Nafti pelasi pääsarjassa 22 ottelua ja onnistui neljästi maalinteossa. Toisella kaudellaan hän ehti pelata kymmenen ottelua, kunnes 27. tammikuuta 2011 joukkue ilmoitti purkaneensa Naftin sopimuksen.
Real Valladolid.
31. tammikuuta 2011 Nafti allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen Real Valladolidin kanssa. Hän pelasi avausottelunsa joukkueen paidassa 12. helmikuuta 2011 Recreativo Huelvaa vastaan. Nafti pelasi kauden aikana lopulta neljätoista ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Maali syntyi kauden päätösottelussa Córdobaa vastaan.
Maajoukkue.
Ensimmäisen maaottelunsa Nafti pelasi 21. tammikuuta 2002 Zambiaa vastaan. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002, mutta ei mahtunut saman vuoden MM-kisajoukkueeseen. Nafti oli voittamassa Afrikan-mestaruutta 2004 ja pelasi vuoden 2006 MM-kisoissa kolmessa ottelussa.
Nafti palasi takaisin maajoukkueeseen 30. toukokuuta 2010 Ranskaa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Sitä ennen hän oli ehtinyt kieltäytyä osallistumasta vuoden 2010 Afrikan kisoihin.
Hän on pelannut 43 maaottelua, joissa on tehnyt yhden maalin.
Outback Highway

Outback Highway tai Outback Way on ryhmä teitä Keski-Australiassa. Ne yhdistävät Queenslandin ja Länsi-Australian. 2 800 kilometrin pituinen reitti kulkee Australian keskisen aavikkoalueen halki itä-länsi -suunnassa, ja sen tarkkaa reittiä ei ole kaikilta osin vielä sovittu. Osaa teistä voi ajaa vain nelivetoisilla autoilla ja monien osien käyttöön tarvitaan viranomaislupa. Reitin käyttäjien tulee ilmoittaa lähdöstään ja saapumisestaan. Sen osat ovat:
Etäisyydet, lämpötila ja villieläimet voivat aiheuttaa vaikeuksia tai jopa kuolemia mikäli valmistautumista ennen reitin käyttöä ei tehdä huolellisesti. Reitin varrelle osuvat Alice Springs, Uluru eli Ayers Rock sekä monia pieniä kaivoskyliä.
Richard Hooker (kirjailija)

H. Richard Hornberger (1. helmikuuta 1924 – 4. maaliskuuta 1997), tunnettu nimellä Richard Hooker, oli yhdysvaltalainen sotilaslääkäri. Hän kirjoitti kokemuksistaan Korean sodasta vuonna 1968 valmistuneen romaanin "M*A*S*H". Romaanin pohjalta kirjoitettiin menestyksekäs, vuonna 1970 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuva. Hooker oli myös kirjoittamassa elokuvan pohjalta tehtyä, 11 tuotantokautta kestänyttä, samannimistä televisiosarjaa.
Henkilöhistoria.
Richard Hooker valmistui arvostetusta Hightstownin Peddie Schoolista (New Jersey) vuonna 1941. Toimi Korean sodassa Yhdysvaltain maavoimien lääkärinä. Siviilitoimenaan hän työskenteli rintakirurgina Mid-Maine Medical Centerissä (Waterville, Maine), kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1988. Ei aluksi ollut halukas myymään kirjansa filmatisointioikeuksia, mutta eräät hänen elokuva-alalla työskennelleet opiskelijatoverinsa rohkaisivat häntä tekemään niin. Richard Hooker kuoli leukemiaan vuonna 1997.
Cueva de las Manos

Cueva de las Manos () on luola, joka sijaitsee Santa Cruzin maakunnassa Argentiinassa. Luola valittiin Unescon maailmanperintölistalle vuonna 1999.
Luola sijaitsee Pinturas-joen eristyksissä olevassa laaksossa Patagoniassa. Lähimpään päätiehen alueelta on matkaa noin 100 kilometriä. Luola on kuuluisa kalliomaalauksistaan, jotka esittävät käsiä. Maalaukset ovat tehneet joku alkuperäiskansa (luultavasti tehuelchien edeltäjät) noin 13 000 – 9 000 vuotta sitten. Pääluola on 24 metriä syvä. Suuaukko on 15 metriä leveä sekä 10 metriä korkea. Maa luolassa viettää ylöspäin ja korkeus pienenee aina kahteen metriin.
Kädet ovat yleensä kohteensa negatiiveja. Näiden lisäksi luolaan on maalattu kuvia ihmisistä, guanakoista, nanduista, kissaeläimistä ja muista eläimistä sekä geometrisiä muotoja, sahalaitakuviointia, esityksiä auringosta ja metsästyskohtauksia. Samantapaisia maalauksia löytyy myös läheisistä luolista. Kuviin on käytetty punaista (tehty hematiitista), valkoista, mustaa ja keltaista.
Suurin osa käsimaalauksista esittää vasenta kättä. Luultavasti maalaajat ovat pitäneet suihkupiippuaan hallitsevassa kädessään. Epäillään, että maalaukset on tehty aikuistumisriittinä, sillä käsien koot ovat noin 13-vuotiaan tasolla.