tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gotse Deltšev (vallankumouksellinen)

Georgi Nikolov Deltšev (; 4. helmikuuta 1872 Kukuš, Osmanien valtakunta (nyk. Kreikkaa) – 4. toukokuuta 1903 Banitsa, Sérres, Osmanien valtakunta (nyk. Kreikkaa)) oli merkittävä vallankumouksellinen 1900-luvulla Osmanien valtakunnassa, Makedoniassa ja Traakiassa. Hän oli VMRO:n johtajia. Järjestö toimi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa Makedoniassa ja Traakiassa.
Bulgaria ja vuonna 1991 nimellä Makedonia itsenäistynyt Pohjois-Makedonia kiistelevät Deltševin etnisestä taustasta. Molemmat maat pitävät häntä kansallissankarinaan. Deltšev on mainittu Pohjois-Makedonian kansallislaulussa, sillä Deltšev, joka oli ottanut elämäntehtäväkseen Makedonian irrottamisen osmanien vallasta, ja lyhytikäinen Kruševon tasavalta ovat keskeisiä nykyisen Pohjois-Makedonian synnyssä.
Bulgarialaiseksi identifioitunut Deltšev kävi lapsena Pyhän Kyrilloksen ja Metodioksen poikakoulun Thessalonikissa. Hän kävi vuonna 1891 Bulgariassa Sofiassa sijaitsevan sotilaskoulun, mutta valmistuttuaan hän ei vasemmistolaisen poliittisen aktiivisuutensa vuoksi saanut toimia upseerina. Lopulta hänestä tuli Stipissä sijaitsevan koulun bulgarian kielen opettaja. Siellä hän tutustui VMRO:n johtajaan Dame Grueviin. Ystävyyden seurauksena hän päätti liittyä vallankumousjärjestöön. Vallankumousjärjestön jäsenenä ollessaan hän keksi, että järjestö voisi alkaa valmistaa aseita, joita alettiinkin tehdä Bulgariassa Kjustendilissa sijaitsevassa tehtaassa. Aseet salakuljetettiin Makedoniaan.
Deltšev kuoli 4. toukokuuta 1903 kahakassa poliisin kanssa Pohjois-Kreikassa Sérresin maakunnan Banitsan kylässä. Hän oli keskeinen hahmo kolme kuukautta myöhemmin puhjenneessa Ilindenin kansannousussa, jonka ansiosta syntyi kymmenpäiväinen Kruševon tasavalta.
Bulgaria on esittänyt vaatimuksia sen suhteen, miten Deltševiä käsitellään Pohjois-Makedonian historiankirjoituksessa. Muita maiden välisiä kiistakysymyksiä ovat makedonian kieli ja Bulgariassa oleva makedonialainen vähemmistö, joita kumpaakaan Bulgaria ei tunnusta. Asioista pyritään pääsemään neuvottelutulokseen maiden välisessä historiakomissiossa.
Numantian piiritys

Numantian piiritys käytiin Rooman tasavallan ja Hispanian keltiberien välillä Numantiassa Hispaniassa vuosina 134–133 eaa. Piiritys oli Numantian sodan viimeinen sotatoimi ja sen tuloksena Rooma pääsi levittäytymään sisemmälle Hispaniaan. Historioitsija Appianuksen mukaan kaupungissa esiintyi piirityksen aikana myös kannibalismia. Roomalaisten joukkojen komentaja Publius Cornelius Scipio Aemilianus ei ylivoimastaan huolimatta halunnut ottaa riskejä, joten hän päätti katkaista kaupungin huoltoyhteydet ja piirittää sen. 
Pitkään jatkuneen piirityksen jälkeen Numantian asukkaat antautuivat ehdoitta vuonna 133 eaa. Suuri osa asukkaita teki mieluummin itsemurhan kuin jättäytyi roomalaisten käsiin. Numantian lopulta kukistuttua Scipio antoi kaupungin hävitettäväksi maan tasalle, ja sen asukkaat myytiin orjiksi. Nykyään alueelta on löytynyt useita roomalaisten piiritysvallien ja -laitteiden jäännöksiä.
Sannikko

Sannikko () on kylä Sannikon kaupunkikunnassa Seuloskoin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Karjalankannaksella välittömästi Pietarin kaupungin itäpuolella. 
Sannikon kaupunkikunnan hallinnollinen keskus on Saksan Jaanila (). Sannikon kylä toimi aiemman maalaiskunnan keskuspaikkana.
Vuonna 2007 Sannikon kylässä oli 600 asukasta 600 ja silloisessa maalaiskunnassa 5 800. Kuntaan kuuluvat Sannikon ja Saksan Jaanilan lisäksi seuraavat asutuskeskukset: Hirvosi (), Jaanila (), Suoranta (), Tulokkaankylä (), Väärämäki () sekä Mähnälän () ja 5. kilometrin () asemanseudut. Eniten asukkaita (4 200 henkeä) on Saksan Jaanilassa, jossa toimii varuskunta.
Toiseen maailmansotaan saakka seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kelton luterilaiseen seurakuntaan. Saksan Jaanilassa ja Tulokkaankylässä oli saksalaiset siirtokunnat.
Nykyään kunnan alueella kulkee Pietarin kehätie sekä Pietarin ja Murmanskin välinen maantie. Seudulle rakennetaan uusia asuinalueita, kauppakeskuksia (mm. Ikea) ja logistiikkakeskuksia.
Kunnan päämies on Vjatšeslav Kondratjev ja kunnanhallinnon päämies Aleksei Gerdii.
Alfred Dahlqvist

Alfred Dahlqvist (31. toukokuuta 1914 Håsjö – 21. lokakuuta 1983) oli ruotsalainen hiihtäjä. Hän oli parhaimmillaan sotavuosina 1940–1942.
Lempinimellä ”Håsjön komeetta” tunnettu Dahlqvist saavutti hopeaa 18 kilometrin matkalla Lahden MM-kisoissa 1938. Sittemmin epävirallisiksi julistetuissa Cortina d'Ampezzon MM-kisoissa 1941 hän voitti kultaa 18 kilometrillä sekä saavutti hopeaa viestissä ja pronssia 50 kilometrillä.
Dahlqvist palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla vuonna 1941.
Ernst Albrecht

Ernst Albrecht (12. marraskuuta 1907 − 26. maaliskuuta 1976) oli saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Albrecht pelasi vuodesta 1923 vuoteen 1944 Fortuna Düsseldorfissa, jossa hän voitti Saksan mestaruuden vuonna 1933. Vuodet 1951−1952 hän edusti PSV Düsseldorfia.
Vuosien 1928 ja 1934 välissä Albrecht pelasi Saksan maajoukkueessa 17 ottelua ja teki neljä maalia. Kapteenina hän toimi kolmesti. Hän osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin 1934, joissa Saksa sijoittui kolmanneksi ja Albrecht oli joukkueensa ainut pelaaja, joka ei pelannut ainuttakaan ottelua. Hän otti osaa myös vuoden 1928 olympialaisiin.
Nathan Lane

Nathan Lane (alk. Joseph Lane; s. 3. helmikuuta 1956 Jersey City, New Jersey) on yhdysvaltalainen Tony- ja Daytime Emmy -palkittu elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Lane on ollut kaksi kertaa Golden Globe -ehdokkaana parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa elokuvista "Lainahöyhenissä" (1997) ja "The Producers – kevät koittaa Hitlerille" (2005). Lisäksi hän on saanut American Comedy Awardin vuonna 1997, People’s Choice Awardin 1999, National Board of Review -palkinnon 2002 ja SAG-palkinnon 1997. Hän sai oman tähtensä Hollywood Walk of Famelle 9. tammikuuta 2006.
Vuonna 2016 Lane näytteli rikossarjassa "".
Lane meni naimisiin pitkäaikaisen kumppanin Devlin Elliottin kanssa marraskuussa 2015.
Vilppulan urhojen muistolle

Vilppulan urhojen muistolle (tunnetaan myös ensimmäisten sanojensa mukaan nimellä Kytösavun aukeilla mailla) on suomalaisen Heikki Klemetin vuonna 1918 sanoittama ja säveltämä isänmaallinen marssilaulu. Kappaleessa ylistetään Suomen sisällissodassa Vilppulan rintamalla kunnostautuneita eteläpohjalaisia suojeluskuntalaisia. Klemetti sävelsi laulun sodan aikana, mutta teos sai ensiesityksensä vasta sodan jälkeen Lapuan päivillä 14. heinäkuuta 1918. Tästä huolimatta kappaleesta muodostui yksi tunnetuimpia valkoisen armeijan marssilauluja. Laulu oli suosittu suojeluskuntalaisten keskuudessa, ja Etelä-Pohjanmaan suojeluskunta- ja lottapiirit ottivat sen kunniamarssikseen.
Kappaleen viimeisen säkeistön kertosäkeessä "Laurilan työt sekä Vilppulan vaihe, lastenlapsille laulujen aihe" ylistetään jääkärieversti Matti Laurilaa, hänen veljeään Ilmaria ja näiden isää Matti Laurila vanhempaa, jotka toiminnallaan sisällissodassa nousivat valkoisen puolen sotasankareiksi ja jotka tunnettiin niin sanottuna Lapuan lumiaurana. Isä-Matti ja Ilmari kaatuivat samassa Länkipohjan taistelussa 16. maaliskuuta 1918. Nuorempi Matti Laurila oli sisällissodassa komentamassa Vilppulan rintaman joukkoja.
Jatkosodan jälkeen kappaletta ei ole kovin usein esitetty, eikä se ole enää kovin tunnettu. Porin Prikaatissa tulenjohtajat laulavat kappaleen marssilauluna.
Pisanello

Antonio di Puccio Pisano, taiteilijanimeltään Pisanello (ennen 1395 – n. 1450–1455), oli renessanssin italialainen taiteilija. Hän tuli tunnetuksi paitsi taidemaalarina, myös mitalitaiteilijana.
Elämäkerta.
Pisanello syntyi Pisassa, mutta tarkka syntymävuosi ei ole tiedossa. Joka tapauksessa tiedossa on, että hän muutti jo varhain Veronaan, kun perheen isä kuoli vuonna 1395. Pisanello mainitaan ensi kerran, kun hän jatkoi Venetsiassa dogen palatsin koristelutöitä, jotka olivat jääneet Gentile da Fabrianolta kesken. Pisanello sai oppinsa Fabrianolta, joka oli kansainvälisen gotiikan merkittävimpiä edustajia. Pisanello oli yhteydessä Fabrianon kanssa vielä vuonna 1426, jolloin Pisanello sai valmiiksi "Marian ilmestyksen". Pisanello asui vuonna 1422 Mantovassa ja vuonna 1433 Ferrarassa. Hän työskenteli vuosina 1433–1438 Veronassa Sant' Anastasia -kirkon Pellegrinin kappelissa. Hän oleskeli jälleen vuonna 1439 Mantovassa ja osallistui Ventesian vastaiseen sotaan. Vihollisen puolelle asettuminen tuotti Pisanellolle myöhemmin vaikeuksia Venetsiassa. Hän oleskeli useissa eri hoveissa, kunnes päätyi lopulta Napoliin. Napolissa oleskellessaan hän oli erittäin tuottelias. Pisanellon arvioidaan kuolleen vuosien 1450–1455 välissä.
Tyyli.
Pisanon tyylin alkuperä on gotiikassa, mutta Pellegrinin kappelin Pyhän Yrjön kuvaus osoittaa Pisanellon tutustuneen renessanssin maalaustaiteeseen ja erityisesti Paolo Uccelloon. Pisanellon tyyli ei kuitenkaan loittone uudenlaisesta tilankäsittelystä, lyhennyksistä ja perspektiivistä huolimatta kovinkaan kauas gotiikasta. Hän löysi tasapainon vanhan ritariajan ihanteiden ja uuden humanistisen kulttuurin välillä. Tämä on havaittavissa erityisesti mitaleissa. Pisanello oli ritariajan mieltymysten viimeinen tulkki Italiassa.
Pisanello kuvasi mielellään loistavissa puvuissa esiintyviä ylhäisiä herroja ja naisia mutta myös hevosia, vinttikoiria ja naarashirviä. Merkillistä oli, että hän kuvasi sekä ihmiset että eläimet mieluimmin takaapäin.
Teoksia.
Pisanellon teoksia ovat "Marian ilmestys" (1426) Veronassa San Fermon -kirkossa, Nicolò di Brenzonin hautamonumentissa, "Pyhän Eustachiuksen näky" (n. 1436–1438) National Gallery, Lontoo ja "D'Esten prinsessan muotokuva" (todennäköisesti n. 1435–1440) Louvre, Pariisi. Lisäksi on säilynyt Pyhää Yrjöä esittävä fresko Pellegrinin kappelissa Veronassa ja mitalimuotokuvia. Mantovan herttuan palatsissa on jälkiä freskoista, jotka kuvaavat taisteluita ja turnajaisia. Hän oli myös erinomainen piirtäjä. Monet Pisanellon teoksista ovat kadonneet.
Filistos

Filistos (, , noin 430–336 eaa.) oli antiikin kreikkalainen historioitsija ja valtiomies. Hän oli kotoisin Sisiliasta. Filistos auttoi Dionysios vanhempaa kaappaamaan vallan Syrakusassa. Dionysios ja Filistos riitaantuivat kuitenkin ja Filistos joutui maanpakoon. Dionysios nuorempi kutsui Filistoksen takaisin Syrakusaan neuvonantajakseen. Filistos vaati Dionin karkottamista ja kuoli taistelussa tätä vastaan.
Maanpakonsa aikana Filistos kirjoitti Thukydidestä jäljitellen laajan Sisilian historian. Tämä teos on kadonnut, mutta muun muassa Timaios Tauromenionlainen, Eforos, Diodoros Sisilialainen ja Plutarkhos käyttivät sitä lähteenään. Aleksanteri Suuren sanotaan pitäneen Filistoksen teoksesta.
0 + 1 = 01

0 + 1 = 01 on suomalaisen Cause For Effect -yhtyeen kolmas albumi. Se on äänitetty Lohjan Sound Ateljee studiossa marraskuun lopussa 2006. Äänittäminen kesti yhteensä kaksi päivää. Levy miksattiin ja masteroitiin joulukuun 2006 ja tammikuun 2007 välisenä aikana. Dies Irae Records julkaisi albumin 28. helmikuuta 2007. Levy-yhtiö fuusioitui osaksi Stay Heavy Recordsia keväällä 2007.
Studiossa äänitettiin 34 kappaletta joista 33 päätyi albumille. Aikaisemmin yhtye oli äänittänyt albuminsa Tampereella ja soittanut kaksi bassoa albumille. Tällä kertaa bassoja on vain yksi, mutta se on jaoteltu neljälle raidalle. Kappaleet on soitettu yhdessä "livenä" sisään ja lauluosuudet lisätty jälkeenpäin.
Kansi ja albumin layout ovat yhtyeen käsialaa, levy-yhtiön ehdotuksesta pakkauksena CD-levylle käytettiin pahvista digipack-formaattia yleisemmän muovisen Jewel Case -formaatin sijaan. Kannessa on yhtyeen logo, albumin nimi ja kuva valkoisilla kohokirjaimilla valkoista taustaa vasten mikä oli levy-yhtiön idea.
Kappaleet on sävelletty kevään 2004 ja loppukesän 2006 välisenä aikana. Sanat on kirjoitettu kesän ja syksyn 2006 aikana.
Jacopo Bellini

Jacopo Bellini (n. 1396 – n. 1470) oli italialainen taidemaalari. Hän syntyi Venetsiassa ja sai opetusta Gentile da Fabrianolta. Häneltä on säilynyt lukuisia maalauksia ja piirroksia; lisäksi tunnetaan nimiltä eräitä kadonneita teoksia.
Gentile sekä Giovanni Bellini olivat Jacopo Bellinin poikia ja Andrea Mantegna hänen vävynsä.
Colin Turkington

Colin Henry Turkington (s. 21. maaliskuuta 1982 Newry) on pohjoisirlantilainen autourheilija. Hän on kilpaillut vuodesta 2002 lähtien British Touring Car Championship -vakioautosarjassa. Hän on osallistunut myös World Touring Car Championshipin kilpailuihin.
Kartingin jälkeen Turkington siirtyi Ford Credit Fiesta Zetec Championship -sarjaan, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 2001. Kaudeksi 2002 hän siirtyi BTCC-sarjaan Team Atomic Kitten -talliin ajamaan MG ZS -asiakasautoa. Turkington saavutti kaudella yhden palkintosijan ja siirtyi kaudeksi 2003 ajamaan samaa autoa, mutta tehdasautoversiota, MG Sport &amp; Racing -talliin. Hän saavutti kaudella BTCC-uransa ensimmäisen voiton jo kauden ensimmäisessä kilpailussa ja oli kaikkiaan viidesti palkintosijoilla.
Kaudeksi 2004 talli vaihtui West Surrey Racingiin. Hän saavutti taas yhden voiton mutta saavutti lisäksi ensimmäisen paalupaikkansa sarjassa. Vuonna 2005 Turkington korvasi mestari James Thompsonin Vauxhallilla ja pääsi ajamaan Vauxhall Astraa. Hän saavutti voittoja kaksi, lähti kolmesti paalupaikalta ja ajoi yhden kilpailun nopeimman kierroksen.
Kausi 2006 osoittautui loppusijoituksen osalta Turkingtonin toistaiseksi parhaaksi. Team RAC -tallissa ajanut Turkington ajoi kahteen voittoon ja ylsi palkinnoille peräti 14 kertaa. Loppusijoitus kauden lopussa oli kolmas. Kaudet 2007 ja 2008 Turkington jatkoi samassa tallissa, mutta autoksi vaihtui BMW 320si. 2007 hän saavutti kolme voittoa ja 2008 toistaiseksi neljä voittoa. Kaudella 2007 hän osallistui lisäksi neljään WTCC-kilpailuun.
Roottori

Roottori suomennetaan joskus pyörijäksi. Sanaa käytetään muun muassa seuraavista eri laitteiden pyörivistä osista.
Lisäksi:
Masolino da Panicale

Masolino da Panicale (n. 1383 – n. 1445?) oli italialainen taidemaalari. Hän teki Masaccion kanssa yhteistyötä ja toimi mahdollisesti tämän opettajanakin.
Yhteistyöhön Masaccion kanssa kuuluvat Firenzen Brancacci-kappelin freskot, jotka viimeisteli sittemmin Filippino Lippi.
Heri Joensen

Heri Joensen (s. 21. helmikuuta 1973 Tórshavn, Färsaaret) tunnetaan parhaiten folk/viking metal -yhtye Týrin kitaristina ja vokalistina. Hän on myös yhtyeen pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja. Hänellä on Týrin lisäksi myös toinen yhtye, Heljareyga.
Joensen aloitti musiikkiharrastuksensa 14-vuotiaana nähdessään kitaran kaupan näyteikkunassa. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän osti kitaran ja vahvistimen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli nimeltään Wolfgang (entiseltä nimeltään Cruiser). Myös Týrin tulevat jäsenet, basisti Gunnar H. Thomsen sekä rumpali Kári Streymoy soittivat samaisessa kokoonpanossa. Streymoy kuitenkin lähti yhtyeestä opiskelun ja töiden takia.
Vuonna 1997 Joensen muutti Kööpenhaminaan opiskellakseen musiikkia. Eräänä iltana seuraavana vuonna hän tapasi vanhan bändikaverinsa Streymoyn jälleen juhlissa, ja he päättivät alkaa soittaa yhdessä. Näin Týr syntyi, ja Thomsen liittyi pian heidän joukkoonsa. Mukaan laulajaksi yhtyeeseen tuli Pól Arni Holm, mutta hän lähti ensimmäisen albumin julkaisun jälkeen. Tämän jälkeen jäsenten vaihduttua usein Joensen päätti lopulta itse hoitaa myös laulajan tehtävät kitaransoiton ohella.
Vuonna 2001 Týr osallistui paikalliseen bändikilpailuun. Kilpailussa oli mukana myös yhtye nimeltään Flux, jonka kitaristiin Terji Skibenæsiin hän tutustui. Muutamaa kuukautta myöhemmin hän ottikin Skibenæsiin yhteyttä ja pyysi tätä liittymään yhtyeeseen.
Joensen valmistui musiikkiopisto D.A.R.K.:sta (Det Alternative Rytmiske Konservatorium) tammikuussa 2003, mistä hänellä on tutkinto kitaran ja musiikin teoriasta. Hän on itse ajoittain toiminut myös kitaransoiton opettajana useissa kouluissa.
Musikaalisuutensa lisäksi Joensen on myös erittäin kielitaitoinen, etenkin skandinaavisten kielten kohdalla. Hän puhuu fääriä, islantia, norjaa, ruotsia, tanskaa, saksaa ja englantia.
Anno Domini (EP)

Anno Domini on Terveiden Käsien vuonna 1989 julkaistu EP-levy.
Kappaleet.
Sävellykset A. W. Yrjänä, sanoitukset Läjä Äijälä.
Pjotr Demjanovitš Uspenski

Pjotr Demjanovitš Uspenski, (; 17. maaliskuuta 1878 Moskova – 21. lokakuuta 1947 Surrey, Iso-Britannia), laajemmin tunnettu nimellä P. D. Ouspensky, oli esoteerikkona tunnettu venäläinen intellektuelli, matemaatikko, journalisti ja teosofi. Hänen ensimmäiset kirjansa ilmestyivät Pietarissa, "Neljäs ulottuvuus (Tšetvortoje izmerenije)" 1909 ja "Avain mysteereihin (Tertium Organum)" 1912. Uspenskin teokset kiinnostivat venäläisiä avantgardisteja, heitä kiehtoi neljännen ulottuvuuden tutkiminen ja mystinen uusi todellisuus. Teos "A New Model of the Universe" ilmestyi vuonna 1914. Uspenskia on pidetty laaja-alaisena ajattelijana, joka ennakoi monia 1900-luvun filosofian, psykologian ja uskonnon avainkysymyksiä. Niinpä hän laajensi psykologiaa ja korkeamman ulottuvuuden olemassaoloa käsitteleviä keskusteluja luonnontieteiden tutkimustuloksiin, esimerkiksi euklidisen geometriaan ja epäeuklidisen geometriaan.
Elämänvaiheita.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Uspenski matkusti Egyptiin ja Aasiaan etsimään "syvempää todellisuutta", opetusta tai salattua tietoa, joka avaisi kriittiselle nykyihmiselle tien uudenlaiseen tietoisuuteen. Kun Uspenski tapasi Moskovassa 1915 kaukasialaissyntyisen mystikon ja henkisen opettajan G. I. Gurdjieffin, hän tunsi löytäneensä etsimänsä. Seuraavat vuodet hän opiskeli intensiivisesti Gurdjieffin johdolla ja oli tämän tärkein oppilas ja keskustelukumppani.
Kaksikymmenluvun alussa Uspenski muutti Englantiin ja asui siellä toisen maailmansodan alkuun saakka, jonka jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin. Hänen tunnetuin teoksensa "Sirpaleita tuntemattomasta opetuksesta" (In Search of the Miraculous: Fragments of an Unknown Teaching) kuvaa kahdeksan vuoden kokemuksia Gurdjieffin kanssa ja johdattaa ainutlaatuisella tavalla tämän opetuksiin. Kirja sai myös Gurdjieffin itsensä siunauksen. Se julkaistiin ensi kerran vasta vuonna 1949, kaksi vuotta Uspenskin kuoleman jälkeen.
Vuonna 1957 Uspenskin oppilaat julkaisivat postuumisti kirjan "The Fourth Way (Neljäs tie", ei julkaistu suomeksi), joka perustuu Ouspenskyn luentoihin.
Oppilaat.
Uspenskin oppilaita olivat muun muassa Rodney Collin, Aldous Huxley, Maurice Nicoll ja Kenneth Walker.
Suicide Club

Suicide Club ( aka "Suicide Circle") on vuonna 2002 ilmestynyt japanilainen independent-elokuva. Sion Sonon ohjaama ja kulttimaineen saavuttanut elokuva kertoo Japanissa vallitsevasta omituisesta itsemurha-aallosta, jonka syytä poliisi pyrkii selvittämään.
Elokuva palkittiin pohjoisamerikkalaisessa Fantasia Festivalissa jurypalkinnolla "Most Ground-Breaking Film" ja se on saanut huomiota myös käsittelemänsä aihepiirin ja goremaisen kuvastonsa myötä.
Vuonna 2006 ilmestyi jatko-osa "Noriko's Dinner Table" ("Noriko no Shokutaku"), joka selittää joitain "Suicide Club"in juoniaukkoja ja tapahtumien taustoja ja seurauksia. Elokuvatrilogian viimeisen osan julkaisupäivää ei ole vielä tiedossa.
Oma koloni

Oma koloni on Terveiden Käsien vuonna 1988 julkaistu EP-levy. ”Oma koloni” on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, jolla kitaristina toimii A. W. Yrjänä.
Kappaleet.
Sävellykset A. W. Yrjänä, sanoitukset Läjä Äijälä.
Antonín Ettrich

Antonín Ettrich oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän saavutti pronssia 50 kilometrin hiihdossa vuoden 1925 MM-kisoissa.
Filippino Lippi

Filippino Lippi (1457 Prato – 1504 Firenze) oli italialainen taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat taidemaalari, munkki Fra Filippo Lippi ja nunna Lucrezia Buti.
Filippino Lippi opiskeli alun alkaen isänsä johdolla. Isänsä kuoltua hän pääsi Sandro Botticellin oppiin. Hänestä tuli aikuisena tuottelias kirkkotaiteilija. Teoksia on tätä nykyä nähtävillä paitsi Firenzessä ja muissa Italian kaupungeissa, myös muun muassa Yhdysvalloissa.
Lippin uran alkuvaihe on tuntematon eikä sitä voi varmasti erottaa isä-Lippin töistä. Hänen itsenäisesti toteuttamiaan ensimmäisiä tilaustöitä ovat ainakin San Gimignanon "Pyhän Neitsyen ilmestys" (1483) ja Louvressa oleva "Pyhän Neitsyen elämä". Hän käytti hienostunutta viivasomittelua ja hentoja värisävyjä. Hän pyrki useissa teoksissaan henkilöhahmojen ryhmittämiseen siten, että niistä syntyisi rytmiikkaa. Myöhemmissä töissään hän pyrki monumentaalisuuteen ja sai vaikutteita Leonardo da Vinciltä ja myöhemmissä töissään hän toteutti tilan avartamista liehuvien vaatteiden avulla, mikä viittaa 1500-luvun manierismiin.
Rooman ainoa goottilainen kirkko on Santa Maria Sopra Minerva, joka kuuluu dominikaanien veljeskunnalle. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1280 ja kirkko tuli valmiiksi vuonna 1453, jolloin elettiin jo renessanssikautta. Kirkkoon rakennettiin vuonna 1493 kardinaali Oliviero Carafan hautakappeli ("Cappella Carafa"). Kappeli on kuuluisa, koska siellä olevat Filippino Lippin freskot ovat renessanssiajan tärkeimpiä kappelimaalauksia. Lippi maalasi ne vuosina 1488–1493. Niissä kuvataan Jumalan äidin, Oliviero Carafan ja Tuomas Akvinolaisen suuria saavutuksia. Hyvä ajankuva on freskoon sisältyvä kuva Lateraanipalatsista ja sen edustalla olevasta Markus Aureliuksen ratsastajapatsaasta. Lippi pyrki yhdistelemään todellista ympäristöä ja hengellistä maailmaa saadakseen katsojassa aikaan illusionistisen vaikutelman. 
Lippi oli myös kyvykäs piirtäjä.
Béla Szepes

Béla Szepes (tunnetaan myös nimellä Béla Strauch, 5. syyskuuta 1903 Spišská Nová Ves – 20. kesäkuuta 1986 Budapest) oli unkarilainen urheilija, joka kilpaili sekä keihäänheitossa että hiihdossa.
Hiihdossa Szepes osallistui Chamonix’n olympialaisiin 1924 18 kilometrin matkalle, mutta hän ei päässyt maaliin asti. Lisäksi hän osallistui samoissa Olympialaisissa yhdistettyyn mäkihyppyyn heikolla menestyksellä.
Szepez vaihtoi talviurheilulajit keihäänheittoon heikon menestyksen johdosta ja jo seuraavana vuonna hän voitti mestaruuskisoissa. Szepezin henkilökohtainen ennätys keihäänheitossa oli 66,7 metriä, jolla sijoittui maailman 10 parhaan joukkoon. Szepez voitti hopeaa Amsterdamin olympialaisissa 1928 tuloksella 65,26 metriä. Olympiahopeamitalin lisäksi hän on voittanut myös kolme keihään AAA-mestaruutta (1925, 1927, 1929) vierailleessaan Isossa-Britanniassa.
Palattuaan Unkariin 1930-luvulla hän työskenteli hiihto-ohjaajana, toimittajana ja sarjakuvapiirtäjänä useissa sanomalehdissä sekä vuodesta 1938 lähtien yleisurheilumaajoukkueen valmentajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän keskittyi uraansa graafikkona. Hänen sarjakuvansa ja pilakuvansa olivat erittäin suosittuja kotimaassaan.
Shine On

Shine On on australialaisen rockyhtyeen Jetin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2006.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Brittiläinen musiikkilehti NME kutsui levyä "taas uudeksi hyväntuuliseksi klassikkoihin uponneeksi vanhanajan rock'n'roll -albumiksi". Amerikkalainen sivusto Pitchfork Media taas laittoi arvosteluun pelkästään videoklipin simpanssista, joka virtsaa omaan suuhunsa.
Tyler Hemming

Tyler Hemming (s. 9. toukokuuta 1985 London, Ontario) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa USSF Division 2:ssa pelaavaa Austin Aztexia.
Hemming edusti loppukaudesta 2008 Veikkausliigan Tampere Unitedia. United ei kuitenkaan tarjonnut Hemmingille jatkosopimusta.
Hemming pelasi juiorivuosinaan Hartwick Collegen joukkueessa, ja hänet valittiin kahdesti Atlantic Soccer Conferencen vuoden pelaajaksi. Tämän jälkeen hän pelasi kaksi kautta Ottawa Furyssa. Vuonna 2007 Hemming siirtyi Major League Soccer -joukkue Toronto FC:n riveihin. Hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin huhtikuussa 2008. Syyskuussa 2008 Hemming siirtyi Tampere Unitediin. Hänen sopimuksensa kesti kuitenkin vain loppukauden 2008. Hemming teki liigadebyyttinsä Tampere Unitedin paidassa 13. syyskuuta 2008 FC KooTeePeetä vastaan.
Maaliskuussa 2009 Hemmingin uutisoitiin tehneen sopimuksen Charleston Batteryn kanssa.
Tammikuussa 2010 Hemming myytiin USSF Division 2:ssa pelaavaan Montreal Impactiin.
Valerie Martin

Valerie Martin (s. 1948 Missouri) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Martin on suorittanut tutkinnon Massachusettsin yliopistosta. Hän on opettanut muun muassa Mount Holyoke Collegessa, Loyola University New Orleansissa, New Orleansin yliopistossa, Alabaman yliopistossa ja Sarah Lawrence Collegessa.
Martinin vuonna 1990 ilmestyneen romaanin "Mary Reilly" (suom. "Isäntäni tri Jekyll") pohjalta tehtiin vuonna 1996 Stephen Frearsin ohjaama elokuva "Mary Reilly – isäntänä tri Jekyll", jonka pääosissa olivat John Malkovich ja Julia Roberts. Martinin romaani "Property" (2003) voitti Orange-palkinnon.
Luostarin valvoja

Luostarin valvoja on ortodoksisen luostarin luottamushenkilö. 
Valvoja huolehtii luostarin asukkaiden elämän valvonnasta. Hänen vastuullaan on, että luostarissa asutaan oikein ja kristillis-siveellisesti. Tämä koskee paitsi veljestöä tai sisaristoa myös maallikkohenkilöstöä ja mahdollisia talkoolaisia. Mahdollisesta hotellista, retkeilymajasta ja ravintolasta vastaavat niiden isänniksi määrätyt, jotka ovat vastuussa valvojalle ja johtokunnalle. Valvoja on vastuussa luostarin johtajalle, johtokunnalle, luostarista vastaavalle piirinvalvojalle sekä tietenkin hiippakunnan piispalle.
Valvoja on yleensä veljestön tai sisariston vanhimpia, kuitenkin vähintään pienen skeeman munkki tai nunna. Luostarin valvojan tehtävä on pääsääntöisesti pysyvä, siitä vapautetaan yleensä vasta vanhuuden tai vakavan sairauden vuoksi.
Pluto vartiossa

Pluto vartiossa () on vuonna 1943 valmistunut lyhytelokuva, jonka tuotti The Walt Disney Company. Lyhytanimaation ohjasi Clyde Geronimi, ja animaattorina toimi Al Bertino. Elokuvassa Yhdysvaltain armeijan tukikohdassa sotilaana toimiva Pluto saa vastaansa kaksi maaoravaa.
Tiku ja Taku tekevät ensiesiintymisensä, mutta heidän nimiään ei mainita. Ulkoisesti maaoravat ovat täysin samannäköisiä kuin Tiku ja Taku.
Juoni.
Pluto palvelee Yhdysvaltain armeijan tukikohdassa sotakoirana ja saa kersantilta käskyn vartioida bunkkeria ja siellä olevaa tykkiä, sillä alueella on havaittu sabotoijia. Aluksi Pluto tottelee kersantin käskyä mutta saa huomata, että kaksi maaoravaa käyttää tykkiä sekä pähkinöiden säilytyspaikkana että pähkinänsärkijänä.
Pluto yrittää päästä tunkeilijoista eroon, mutta maaoravakaksikko osoittautuu ovelammaksi. Kun Pluto varastaa maaoravilta pähkinöitä, nämä ampuvat tykillä Pluton ilmaan ja asettavat pähkinöitä koiran laskeutumisalustalle käyttäen Plutoa pähkinänsärkijänä. Maaoravat saavat pähkinänsä takaisin ja turhautunut Pluto jätetään bunkkerin ulkopuolelle.
Einar Landvik

Einar Aslaksen Landvik (25. maaliskuuta 1898 Kviteseid – 27. marraskuuta 1993 Tinn) oli norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, mäkihyppääjä sekä maastohiihtäjä. Hän voitti pronssia yhdistetystä Lahden MM-kisoissa 1926. 
Chamonix’n olympialaisissa 1924 Landvik sijoittui viidenneksi sekä 18 kilometrin hiihdossa että mäkihypyssä. 
Landvik palkittiin Holmenkollen-mitalilla vuonna 1925.
František Häckel

František Häckel oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä. Hän saavutti hopeaa 50 kilometrin matkalla vuoden 1925 MM-kilpailuissa.
Juri Nummelin

Juri Nummelin (s. 10. toukokuuta 1972 Rauma) on suomalainen tietokirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa pulp-kirjallisuudesta, elokuvan historiasta ja harvinaisista etunimistä sekä toimittanut useita novelliantologioita.
Semicin sarjakirja

Semicin sarjakirja on nimensä mukaisesti Semicin vuosina 1972–1987 julkaisemia koosteita eri sarjakuvista. Lehdessä ilmestyi mm. Masin, Mustanaamion ja Nakke Nakuttajan seikkailuja. 
Sarjakirjat olivat valtaosaltaan yhteispainatuksia ruotsalaisen Serie-Pocket -sarjan kanssa. Ruotsalainen sarja sisälsi pelkkiä uusintapainoksia 1960-luvulta lehdistä, joita suomeksi ei ollut julkaistu, varsinkaan Sarjakirjojen ensimmäisten numeroiden kohdalla. Ruotsissa "Nakke Nakuttajia" ja "Väiski Vemmelsääriä" ei julkaistu Serie-Pocket-sarjassa. Suomenkielisessä sarjassa ei taas ilmestynyt esim. "Lätsää" ja joitakin ruotsalaisia sarjakuvia, kuten "Kronblom" (aik. suom. "Lumperi") ja "Pikku Rikun" piirtäjän Torsten Bjarren kolmatta sarjakuvaa "Oskar".
Myöhemmässä vaiheessa osa pokkareista oli paksumpia "saksalaistyylisiä" pokkareita. Mustavalkoiset Marvel-pokkarit vuosina 1984-85 taas olivat suomalaista yksinpainatusta.
Numeroitujen sarjakirjojen jälkeen pokkareita ilmestyi vielä 90-luvun puolelle asti ilman numeroita. Osa näistä oli uusintapainoksia vanhemmista osista, mutta sitä oli esiintynyt jo numeroitujenkin loppuvaiheessa.
Joko teitä on rakastettu?

Joko teitä on rakastettu? on kirjailijana ja laululyyrikkona tunnetun Jukka Itkosen ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa studioalbumi. Se julkaistiin 21. marraskuuta 2007.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jukka Itkonen.
Gustaf Jonsson

Karl Gustaf Jonsson (7. heinäkuuta 1903 – 30. heinäkuuta 1990) oli ruotsalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti, joka kilpaili 1920-luvulla. Hän saavutti hopeaa 50 kilometrin matkalla Sankt Moritzin olympialaisissa 1928. 
Jonsson oli neljäs 30 kilometrin matkalla MM-kisoissa 1926 ja yhdeksäs 50 kilometrillä Lake Placidin olympialaisissa 1932.
Olav Kjelbotn

Olav Kornelius Kjelbotn (aik. Kristoffersen, 5. lokakuuta 1898 Fosnes – 17. toukokuuta 1966 Namsos) oli norjalainen hiihtäjä, joka kilpaili 1920-luvulla.
Kjelbotn voitti pronssia MM-kisoissa 1926 50 kilometrin matkalla. Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 hän sijoittui neljänneksi samalla matkalla.
Wiltonin diptyykki

Wiltonin diptyykki on liikuteltava molemmin puolin maalattu diptyykki, jonka osat on kiinnitetty toisiinsa saranalla. Diptyykki on kooltaan 2 × (53 × 37 cm). Sen on maalannut 1390-luvulla tuntematon englantilainen tai ranskalainen taiteilija. Nimi perustuu siihen, että diptyykkiä säilytettiin pitkään Wilton Housessa Englannissa. Nykyisin se on Lontoossa National Galleryn kokoelmissa.
Diptyykki esittää Englannin kuningasta Rikhard II:ta polvistumassa Neitsyt Marian ja Jeesus-lapsen eteen. Rikhard II:n takana seisovat hahmot vasemmalta oikealle ovat Edmund Marttyyri, Edvard Tunnustaja ja Johannes Kastaja. Teos on täynnä erilaisia symboleita. Kuninkaan kaulariipus koostuu kultaisista osista, jotka muistuttavat väriherneen siemenkotia. Näin taiteilija on viitannut Plantagenetin sukuun, johon Rikhard II kuului (väriherne on latinaksi "planta genista"). Enkeleillä on kaulassaan väriherneriipukset. Heidän rintasolkensa esittävät Rikhard II:n henkilökohtaista tunnusta peuraa, joka tukee kuninkaan asemaa Jumalan edustajana maan päällä.
Unitaariuniversalismi

Unitaariuniversalismi on vapaamielinen uskonnollinen suuntaus. Sen kannattajat eivät jaa samoja dogmeja, vaan liike kannustaa jäseniään vapaaseen ajatteluun ja totuuden omatoimiseen etsintään. Universaaliunitarismi korostaa suvaitsevuutta ja jokaisen oikeutta oman elämänkäsityksensä valitsemiseen. Kannattajat voivat tunnustaa jonkin tietyn uskonnon oppeja, mutta joukossa on myös runsaasti sitoutumattomia.
Historia.
Alun perin unitaariuniversalismissa yhdistyivät unitarismi ja universalismi. Tämä tapahtui virallisesti vuonna 1961, kun keskusjärjestöt "The Universalist Churches of America" ja "American Unitarist Association" yhdistyivät "Unitarian Universalist Associationiksi" (UUA). Vaikka sekä unitarismin että universalismin juuret ovat protestanttisessa uskossa, huomattavaa on, että vain osa nykyisen liikkeen jäsenistä pitää itseään edes kristittyinä.
Oppi.
Unitaariuniversalismia ei aina luokitella uskonnoksi johtuen pyhien kirjoitusten, yhteisten uskontunnustusten ja yhteisten virallisten opinkappaleiden puutteesta. Liikkeen jäsenet voivat edustaa mitä tahansa todellisuuskäsitystä. Universaaliunitaristeihin kuuluu ihmisiä, jotka määrittelevät itsensä kristityiksi, juutalaisiksi, buddhalaisiksi, hinduiksi, pakanoiksi, ateisteiksi, agnostikoiksi ja humanisteiksi.
Moninaisuudestaan huolimatta universaaliunitaristit tunnustavat seitsemän yhteistä periaatetta:
Universaaliunitaristien uskon perustana pidetään seuraavia ”lähteitä”:
Toiminta Suomessa.
Suomen Unitaariuniversalistinen Seura perustettiin vuonna 1996, tavoitteena saada Suomeen avoin vapaamielinen uskonnollinen foorumi, jossa voisi keskustella ja kyseenalaistaa vapaasti. Seura on järjestänyt Helsingissä talvisaikaan kuukausittain kokouksia, joissa on keskustelu, pidetty alustuksia vapaan uskonnollisuuden ilmiöistä sekä järjestetty hartaushetkiä.
Jordan Simpson

Jordan Simpson (s. 28. elokuuta 1985 Sydney) on australialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan FF Jaroa.
Simpson pelasi Australian pääsarjassa Queensland Roarin riveissä kaudella 2005-06, mutta hänet sopimuksensa purettiin tammikuussa 2006. Kaudella 2006 hän edusti sveitsiläistä BSC Young Boysia ja kaudella 2007 Perth Glorya.
Simpson siirtyi loppukauden kattavalla sopimuksella Jaroon 7. elokuuta 2008. Ennen Pietarsaareen siirtymistään hän kävi saksalaisen Borussia Mönchengladbachin testissä.
Diptyykki

Diptyykki on kaksiosainen maalaus. Hyvänä esimerkkinä pidetään Wiltonin diptyykkiä. Diptyykki koostuu kahdesta taulusta, jotka on liitetty toisiinsa saranoilla. Ne olivat muodissa varsinkin renessanssitaiteessa. On olemassa myös triptyykkejä, joka koostuu kolmesta taulusta, jotka on liitetty toisiinsa saranoilla. Triptyykkejä on ollut pääasiassa kirkoissa, kun taas diptyykit maalattiin usein varakkaille yksityishenkilöille.
Lähteet.
Dickins&amp;Griffith: Taideseikkailu. WSOY 2007.
Rudolf Burkert

Rudolf Burkert (31. lokakuuta 1904 Polubný – 7. kesäkuuta 1985) oli tšekkoslovakialainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä, joka kilpaili 1920- ja 1930-luvuilla.
Burkert saavutti mäkihypystä pronssia Sankt Moritzin olympialaisissa 1928. Samoissa kisoissa hän sijoittui yhdistetyssä 12:nneksi. MM-kisoissa Burkert voitti kultaa yhdistetystä 1927 ja hopeaa mäkihypystä 1933.
Suurlähettiläät (maalaus)

Suurlähettiläät on Hans Holbein nuoremman maalaama taulu vuodelta 1533. Maalaus on renessanssitaiteen tunnetuimpia muotokuvia. Se esittää Ranskan suurlähettilästä Jean de Dintevilleä ja piispa Georges de Selveä. Dinteville tilasi taulun ikuistaakseen itsensä ja ystävänsä. Maalaus on 209,5 senttimetriä leveä ja 207 senttimetriä korkea ja on maalattu öljyväreillä tammelle. Taulua pidettiin alun perin Dintevillen kotona. Se on kuulunut National Galleryn kokoelmiin vuodesta 1890 lähtien.
Yksityiskohdat ja niiden merkitykset.
Teoksen alalaitaa hallitsee optisesti vääristynyt kallo, joka on memento mori, muistutus kuolevaisuudesta. Memento mori on teoksen tilanneen Dintevillen tunnuslause. Vasemmasta yläkulmassa näkyy verhon raosta krusifiksi, joka kertoo kristillisestä ajatuksesta kuoleman jälkeisestä elämästä.
Miesten takana olevalla tasolla oleva matto on valmistettu osmanien valtakunnassa ja se on aikansa luksustuote. Holbein maalasi tauluihinsa usein vastaavia mattoja ja niitä on sittemmin kutsuttu ”Holbein-matoiksi”. Arvokas matto osoittaa muotokuvan miesten korkeaa asemaa ja on luultavasti myös viittaus Ranskan tuolloisiin ulkosuhteisiin, joihin kuului pyrkimys lähentyä osmaneita.
Pöydän alatasolla on luuttu, jonka kieli on katkennut, sekä avonainen virsikirja, jossa on Martti Lutherin virsiä. Näiden on ajateltu merkitsevän uskonpuhdistuksen tuomaa epäsointua. Niiden vieressä on karttapallo, jossa näkyy muun muassa Brasilia ja sen merkintä kartalla. Maalauksen valmistusmisaikana Ranska pyrki perustamaan kauppa-asemia Brasiliaan ja saamaan siellä jalansijaa. Kartalle on merkitty Tordesillasin ja Saragossan sopimusten rajat, mikä viittaa siirtomaavaltojen kilpailuun maa-alueista. Lisäksi tasolla on saksalaisen tähtitieteilijän Petrus Apianuksen kirja, joka käsittelee liiketoimintaa. Ylemmällä tasolla olevat navigointivälineet ovat myös viittauksia liiketoimintaan.
Lattian kuvioinnin perusteella paikka on tunnistettavissa Westminster Abbeyksi. Joidenkin taidehistorioitsijoiden mukaan lattian kuviointi olisi viittaus samantyyppisiin lattioihin Roomassa ja siten symboli kuvassa olevien miesten katolisuudelle.
The Horse

The Horse on Terveiden Käsien vuonna 1985 julkaistu albumi. Yhtyeen nimenä käytetään levyn kannessa lyhennettä TK. Levy poikkeaa yhtyeen aiemmasta tuotannosta siten, että sen sanoitukset ovat englanninkielisiä. ”The Horse” on yhtyeen viimeinen julkaisu, jolla on mukana yhtyeen alkuperäinen kitaristi Tiimo Viik.
Kappaleet.
Sävellykset Tiimo Viik, sanoitukset Läjä Äijälä.
A-puoli
B-puoli
Bacchus ja Ariadne

Bacchus ja Ariadne on Tizianin maalaama maalaus. Teos valmistui vuonna 1523, kun sitä oli työstetty kaksi vuotta. Maalauksen tilasi italialainen herttua Alfonso d’Este. Herttua tilasi Tizianilta suuren kokoelman, jonka aiheena olisi antiikin tarut. Teos sijoittuu tapahtumaan, jossa Ariadne hänen rakastajansa hylkäsi, ja törmää sattumalta hän törmää viinin ja hedelmällisyyden jumalaan Bacchukseen, joka rakastuu häneen. Yläkulmassa siintää tähtitaivas, joka viittaa tarinan loppuun, jossa Bacchus muuttaa Ariadnen tähtikuvioksi. 
Lähteet.
Dickins&amp;Griffith: Taideseikkailu. WSOY 2007.
Yrjö Sadeniemi

Yrjö Jaakko Sadeniemi (vuoteen 1906 Sadenius, ) oli suomalainen arkkitehti ja Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtaja.
Arkkitehtina Yrjö Sadeniemi tunnetaan erityisesti kirkko- ja koulurakennusten suunnittelijana. Hänen työnsä ovat tyyliltään lähinnä 1920-luvun klassisismia. Valtion rakennushallinnossa työskennelleenä hänen töitään löytyy ympäri Suomea.
Elämäkerta.
Yrjö Sadeniemen isä oli Nurmijärven kirkkoherra Alfred Sadenius.
Sadeniemi valmistui arkkitehdiksi Helsingin Polyteknillisestä opistosta vuonna 1891. Samana vuonna hänet nimitettiin Yleisten rakennusten ylihallitukseen ylimääräiseksi arkkitehdiksi. Ennen nimitystään ylihallituksen ylijohtajaksi Sadeniemi toimi eri tehtävissä ylihallituksessa, Suomen leimakonttorin tarkastajana ja opettajana Teknillisessä korkeakoulussa.
Sadeniemi nimitettiin Yleisten rakennusten ylihallituksen ylijohtajaksi edellisen ylijohtajan Alfred Wilhelm Stenforsin erottua vuonna 1922. Sadeniemi jäi eläkkeelle 28. marraskuuta 1936. Uusi, Yleisten rakennusten ylihallituksen korvaava keskusvirasto, rakennushallitus, aloitti toimintansa 1. joulukuuta pääjohtajanaan arkkitehti Väinö Vähäkallio.
Tierra (tietokonesimulaatio)

Tierra on tietokoneessa ajettava ohjelma, jonka kehitti ekologi Thomas S. Ray jäljittelemään eliöyhteisössä tapahtuvaa kilpailua ja evoluutiota. Tierra-ohjelmassa ohjelmanpätkät kilpailevat koneen keskusmuistin käytöstä ja prosessoriajasta. Nämä ohjelmat voivat 
mutatoida, yhdistyä ja kehittyä evoluution kautta. Näin ollen Tierra mainitaan usein esimerkkinä yksinkertaisesta keinoelämästä tietokoneen sisällä. Tierra pohjautuu aiempaan, suosittuun samantapaiseen Core War-ohjelmaan. Yhä kiistellään siitä, missä määrin Tierra muistuttaa oikean luonnon ekosysteemejä ja evoluutiota siinä mielessä, kuin sen tekijät antavat ymmärtää. Tierra näyttää tuovan esille esimerkiksi isäntä-lois-yhteisevoluution, tiheysriippuvan luonnonvalinnan ja ajoittain vaihtuvat tasapainotilat.
Mary Bono

Mary Bono (ent. Bono Mack, o.s. Whitaker; s. 24. lokakuuta 1961) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1998–2013.
Bono syntyi Clevelandin kaupungissa Ohiossa mutta on asunut jo vuodesta 1963 eteläisessä Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat lääkäri Clay Whitaker ja kemisti Karen Whitaker. Bono opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa (University of Southern California) ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1984.
Bono avioitui vuonna 1986 muusikkona ja näyttelijänä tunnetuksi tulleen Sonny Bonon kanssa. He saivat kaksi yhteistä lasta, vuonna 1988 syntyneen pojan ja vuonna 1991 syntyneen tyttären. Heidän avioliittonsa aikana Sonny Bono siirtyi politiikkaan ja toimi vuosina 1988–1992 Palm Springsin pormestarina sekä vuoden 1995 alusta Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kalifornian vaalipiiristä numero 44. Sonny Bono kuoli tammikuussa 1998 hiihto-onnettomuudessa.
Bono seurasi miestään Kalifornian vaalipiirin 44 edustajana. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen huhtikuussa 1998 järjestetyissä erikoisvaaleissa, joissa hän sai 64 prosenttia äänistä ja toiseksi eniten ääniä saanut ehdokas demokraatti Ralph Waite 28,8 prosenttia. Syksyn 1998 vaaleissa Bono sai 60,1 prosenttia äänistä ja vastaehdokkaana jälleen ollut Waite 35,7 prosenttia. Bono valittiin vuoden 1998 jälkeen kuusissa vaaleissa jatkamaan edustajainhuoneen jäsenenä. Vaaleihin 2002 Kalifornian vaalipiirejä muutettiin niin, että hänen edustamansa vaalipiirin numeroksi muuttui 45. Vaaleissa 2012 hän menetti edustajanpaikkansa Raul Ruizille. Hänen vaalipiirinsä numeroksi muuttui tuona vuonna 36.
Vuosina 2001–2005 Bono oli naimisissa liikemies Glenn Baxleyn kanssa. Joulukuussa 2007 Bono avioitui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 2005–2013 toimineen floridalaisen Connie Mack IV:n kanssa. Toukokuussa 2013 pari ilmoitti eroavansa.
Keinokemia

Keinokemia on kemiallisten reaktioiden ja niitä muistuttavien järjestelmien jäljittelemistä lähinnä tietokoneohjelmilla. Keinokemian tutkimus on saanut alkunsa keinoelämän tutkimuksesta, mutta sillä on käyttöä kemiassa, talostieteessä, yhteiskuntatieteessä ja kielitieteessä. Keinokemian järjestelmiä on monenlaisia ja monenlaajuisia.
Keinokemian järjestelmä määrittelee monesti molekyylit, niiden väliset mahdolliset vuorovaikutukset ja molekyylien muuttumiset toisiksi reaktioiden kautta. Molekyylien väliset reaktiot voivat olla katalyyttisiä tai reaktiivisia. Keinokemiaa tutkitaan mm. Japanissa ja Saksassa.
Atomoidit ja "hypersyklit".
Eräs keinokemian esimerkki on Japanissa Shinichiro Yoshiin, Hiroaki Inayoshin ja Yukinori Kakazun luoma tietokoneohjelma, atomoidijärjestelmä, jossa pyritään jäljittelemään lähes luonnollisen tyyppisesti atomeja, molekyylejä ja kemiallisia reaktioita. 
Tässä simulaatiossa erityyppisille atomoideille kuvataan sidosmäärät, sidosenergiat, sidosten synty ja purku, jotka vaativat tai vapauttavat energiaa. Energia tulee atomoideihin fotoneina niin kuin oikeissakin reaktioissa atomit saavat säteilyä.
Simulaatioissa ulkoa tuotu energia pitää reaktioita yllä. Atomoidisimulaatiossa syntyi itseään ylläpitäviä hypersyklien tapaisia reaktiokehiä.
Maarten van Heemskerck

Maarten Jacobszoon Heemskerk van Veen eli "Maarten van Heemskerck" (1498 Heemskerk – 1. lokakuuta 1574 Haarlem) oli 1500-luvun johtavia hollantilaisia muotokuva- ja uskonnollisia taidemaalareita. Hänen tunnetuimpia töitään ovat kuvat maailman seitsemästä ihmeestä.
Benoît Magimel

Benoît Magimel (11. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa 12-vuotiaasta asti ja kuuluu nykyisin ranskalaisen elokuvan suuriin tähtiin.
Magimel eli vuosia ranskalaisen näyttelijättären Juliette Binochen kanssa, jonka hän tapasi elokuvan "Vuosisadan rakkaustarina" ("Les Enfants du Siècle", 1999) kuvauksissa. Hänellä on Julietten kanssa tytär. Magimel voitti parhaan miesnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla elokuvasta "Pianonopettaja" ("La Pianiste", 2001).
Kehruujalkaiset

Kehruujalkaiset (Embioptera tai Embiidina) on vain noin 300 lajia käsittävä hyönteislahko. Lajien levinneisyys rajoittuu lähinnä maapallon trooppisille ja subtrooppisille alueille. Suomessa kehruujalkaisia ei esiinny.
Kehruujalkaiset ovat pieniä, muodoltaan sylinterimäisiä hyönteisiä, joiden väri vaihtelee ruskeasta mustaan. Naaraat ovat siivettömiä, mutta joidenkin lajien koirailla on siivet. Elinympäristönä ovat labyrinttimäiset käytävät, joita nämä eläimet tekevät maaperään, karikkeeseen tai puiden kaarnan alle. Käytävät vuorataan seitillä, jota erittävät kehruurauhaset sijaitsevat etummaisessa raajaparissa. Tämä on erikoinen anatominen piirre, joka erottaa kehruujalkaiset kaikista muista hyönteislahkoista. Tunneleissa eläimet liikkuvat yhtä sujuvasti etu- ja takaperin. Erikoisena piirteenä aikuisten koiraiden siivet taittuvat tarvittaessa eteenpäin (pään yli) mahdollistaen sujuvan liikkumisen takaperin. 
Yhdessä pesätunnelissa elää naaras sekä nuoria yksilöitä (nymfejä). Eri "perheiden" tunnelit voivat kuitenkin yhtyä toisiinsa, vaikka kehruujalkaiset eivät olekaan yhdyskuntahyönteisiä. Aikuiset koiraat eivät syö mitään ja ovat lyhytikäisiä. Joskus naaras saattaa myös syödä koiraan parittelun aikana. Suuosat suuntautuvat eteenpäin ja ovat purevat. Ravinto, jota eläimet tulevat keräämään yöllä tunneliverkoston ulkopuolelta muodostuu lähinnä kuolleesta kasviaineksesta. Naaras munii pesäkäytävän seinämille ja hoivaa jälkikasvuaan. Kehruujalkaisilla on osittainen muodonvaihdos.
Lahko lienee ilmestynyt jurakaudella ja esiintyy runsaana liitukautisessa meripihkassa.
Enna (nimi)

Enna on suomalainen naisen etunimi.
Enna voi olla friisiläinen nimi, joka on lähtöisin kärkeä tai piikkiä tarkoittavasta muinaissaksalaisesta sanasta angul.
Alkuperänä voi myös olla Palestiinan Kesareassa 200-luvun lopulla marttyyriksi joutuneen neidon Ennata eli Ennatha -nimen lyhentymä, samoin kuin nimellä Enni.
Nimen myös arvaillaan liittyvän Elviinaan. Elviina voi olla lähtöisin Alviinasta tai naispuonen muoto pyhimyksen nimestä Elwin.
Vuoden 2022 loppuun mennessä Enna-nimi on annettu 1828 naiselle. Nimi oli harvinaisena käytössä jo 1800-luvulla, mutta yli puolet Enna-nimisistä on 2000-luvulla syntyneitä.
Nimipäivä.
Ennan nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 23. tammikuuta.
Viron almanakassa Ennan nimipäivä on 8. kesäkuuta.
Ennata on Suomen ortodoksisessa kalenterissa 10.2. ja katolisen kirkon pyhimysluettelossa 13.12.
Ascoli Piceno

Ascoli Piceno on kaupunki Italian Marchen alueella Ascoli Picenon maakunnassa. Se on maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on arviolta 49 407 asukasta (vuonna 2015), ja sen pinta-ala on 158,09 neliökilometriä.
Uskonto.
Kaupungin suojelijana pidetään marttyyrina kuollutta pyhää piispa Emidiusta. Kaupungin mukaan on nimetty alueella sijaitseva katolisen kirkon hiippakunta, jonka piispana toimii Silvano Montevecchi.
Urheilu.
Ascoli Picenosta on kotoisin jalkapalloseura Ascoli Calcio 1898.
Pieni capoeirakirja

Pieni capoeirakirja on Nestor Capoeiran eli Mestre Nestorin kirjoittama perusteos capoeirasta. Ranskankielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2003 nimellä "Le petit manuel de capoeira". Suomeksi kirja ilmestyi vuonna 2005 Art Housen kustantamana. 
Kirjassa esitellään capoeiran perusliikkeet ja -tekniikat. Lisäksi siinä esitellään capoeiran historiaa, capoeiran eri tyylit ja luodaan katsaus lajin nykytilaan maailmalla.
Ascoli Picenon maakunta

Ascoli Picenon maakunta on yksi Marchen alueen maakunnista Italiassa. Sen pääkaupunki on Ascoli Piceno. Maakunnassa on 33 kuntaa ja kaikkiaan 211 266 asukasta (31.12.2015).
Fermon maakunta erotettiin Ascoli Picenosta vuonna 2009.