tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Besançon

Besançon [bə.zɑ̃.ˈsɔ̃] on Doubs'n departementin ja Burgundi-Franche-Comtén alueen kaupunki Itä-Ranskassa. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 116 676.
Besançon oli alun perin gallialaisheimo sekveenien pääkaupunki. Kaupungin tiedetään olleen olemassa jo antiikin Rooman aikaan, sillä Julius Caesar mainitsi kaupungin latinankielisen nimen "Vesontio" Gallian sotaretkiä käsittelevissä kirjoituksissaan. Nimen mainitsi myös keisari Julianus kirjeissään. Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan aikana Besançonista tuli piispanistuin, vuonna 1184 kaupungille myönnettiin autonominen asema, ja vuonna 1288 kaupungin arkkipiispoille myönnettiin keisarikunnassa ruhtinaan asema. Kaupunki joutui Burgundin kreivien vaikutusvaltaan 1400-luvulla, ja myöhemmin kaupunki siirtyi osaksi Habsburgien valtapiiriä. Se siirtyi ensin Itävallan ja sittemmin Espanjan vaikutuksen alle. Osaksi Ranskaa kaupunki siirtyi Nijmegenin sopimuksessa.
Kaupungin tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat historiallinen keskusta-alue "la Boucle", Vaubanin rakennuttama linnoitus, 1100-luvulla rakennettu katedraali ja kardinaali Granvellen 1500-luvulla rakennuttama kaupunkipalatsi.
Kaupungissa järjestetään vuosittain Besançon Young Conductor's -kapellimestarikilpailu, jonka toinen voittaja oli vuonna 1982 Osmo Vänskä.
Kaupungin merkittävimmät teollisuudenalat ovat kellosepänteollisuus ja mikroteknologia.
Ystävyyskaupungit.
Besançonin 14 ystävyyskaupunkia tai vastaavaa yhteistyöaluetta ovat:
Sävellys

Sävellys on yleisnimitys sävelletyille musiikkiteoksille. Sävellyksen tekijää kutsutaan säveltäjäksi. Etenkin populaarimusiikin yksittäisistä sävellyksistä käytetään usein nimeä "kappale", puhekielessä myös "biisi" (&lt; ). Tekijänoikeuslaissa käytetään nimitystä "sävellysteos" kaikkien musiikinlajien teoksista.
Kappale sisältää perinteisessä tonaalisessa musiikissa melodian ja harmonian. Musiikin lajista riippumatta kappaleella on subjektiivisesti tulkittava rakenne.
Taidemusiikin sävellys- eli teostyyppejä ovat esimerkiksi sonaatti, fuuga, lied, sinfonia ja ooppera.
Populaarimusiikin pääasialliset teostyypit ovat laulettu teos eli laulu ja instrumentaaliteos, joiden kokoelmia nimetään teoskokonaisuuksiksi tyypillisesti niitä äänitallenteina julkaistaessa (levyalbumi, äänilevy).
Ilmeen kirkko

Ilmeen luterilainen kirkko sijaitsi Ilmeessä luovutetussa Karjalassa. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marian äidille pyhälle Annalle. Nykyisin siitä on jäljellä vain kellotorni.
Kirkon ulkoasu.
Ilmeen kirkko valmistui vuonna 1777 ja se vihittiin 12. maaliskuuta samana vuonna. Kirkon rakennutti Ilmeen hovin omistaja Johan de Scott. Ilmeen kirkko oli malliltaan pitkäkirkko, jonka toisessa päässä oli kolminivelinen nelikulmainen kellotorni. Kuorin puoleisessa päässä oli puolestaan muuta kirkkoa matalampi sakaristo. Varsinainen kirkkosali oli muodoltaan poikkeuksellinen, soikea kahdeksankulmio. Kirkkosalissa oli aumakatto ja sakaristossa satulakatto. Kirkon pääsisäänkäynti oli kellotornin alaosassa. Lisäksi kirkon kummallakin sivulla oli sisäänkäynnit katoksineen. Kirkkosalissa oli neljä isoa ikkunaa yksi kullakin sivulla, ovisivuilla oli pienet ikkunat ovien yläpuolella. Kirkossa ei ollut alttaritaulua, vaan sen tilalla oli krusifiksi.
Kirkkoa korjataan.
Kirkkoa korjattiin vuonna 1910, jolloin muun muassa alkuperäinen pärevuoraus korvattiin vaakalaudoituksella ja kirkkoon rakennettiin pieni lehteri. Tuolloin kirkko myös maalattiin keltaiseksi ja nurkkalaudat ynnä muut valkoisiksi. 
Sota-aika.
Talvisodan ilmapommitukset eivät tehneet tuhoja Ilmeen kirkolle. Ilmee jäi Moskovan rauhassa aivan uuden rajan tuntumaan Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen venäläiset olivat tuhonneet kirkon sisustusta, muun muassa seiniä ja kattoa oli vaurioitettu sekä saarnastuoli, krusifiksi ja alttari oli hävitetty. Jatkosodan alussa 1941 Suomi valtasi alueen takaisin ja kirkkoa korjattiin. Vuonna 1944 kirkko jäi kuitenkin Neuvostoliitolle. 
Irtaimiston kohtalo.
Kirkon irtaimistoa saatiin pelastettua ennen talvisodan jälkeistä alueluovutusta. Ilmeen kirkon kaksi kirkonkelloa lahjoitettiin sotien jälkeen Lahden seurakunnalle, jossa ne on sijoitettu Laikon rukoushuoneeseen.
Nykytila.
Kun ilmeeläiset pääsivät vierailemaan entisellä kotiseudullaan 1990-luvulla, todettiin hylätty kirkkorakennus korjauskelvottomaksi. Vain kellotorni oli korjauskelpoinen. Vuonna 1997 kellotorni saatiin korjattua. Se maalattiin keltaiseksi. Kellotorni on nykyisin kirkon muistomerkkinä.
Aikaisempi kirkko.
Ilmeen ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1600-luvun lopulla.
Tokyo Mew Mew

Tokyo Mew Mew () on Reiko Yoshidan tarinasta Mia Ikumin piirtämä, kaikille suunnattu shōjo-manga. Sen julkaisija on Kōdansha, joka julkaisi ensimmäisen osan vuonna 2001. Sarja on suunniteltu sopivaksi yli 10-vuotiaille. Sarjan pohjalta on tehty myös TV-anime.
Tokyo Mew Mew sisältää komediaa, draamaa, taikuutta, romanssia ja scifiä.
Henkilöt.
Muut henkilöt.
Masaya Aoyama (Sininen ritari, Mark &amp; Deep Blue)
Juoni.
Ichigo, Minto, Retasu, Purin ja Zakuro joutuvat eräänä päivänä maagisen säteen kohteeksi ja kukin heistä saa jonkin uhanalaisen eläimen geenejä. Säteen takana ovat rikas lukiolaispoika Ryoo Shirogane sekä Keiichiro Akasaka, jotka palkkaavat Ichigon puolustamaan maapalloa. Ichigo joutuu työskentelemään Café Mew Mewissä, joka on myös heidän tukikohtansa, ja etsimään loput neljä kumppaniaan. Heidän työnsä on taistella avaruusolioita ja kimairoiksi muuttuneita eläimiä vastaan ja pelastaa maailma, minkä jälkeen eläimien geenien vaikutuksien pitäisi taantua, jolloin he palaavat takaisin tavallisiksi ihmisiksi. He keräävät taistelujen välissä Mew Aquaksi kutsuttua ainetta, jolla on mahdollista pelastaa suuri määrä luontoa. Ichigon suurin ongelma on, ettei hän voi kertoa ihastukselleen Masayalle olevansa mewmew.
Tokyo Mew Mew -ryhmään kuuluvat Ichigo, Mint (Minto), Lettuce (Retasu), Pudding (Purin) ja Zakura (Zakuro) sekä myöhemmin Berry. Ichigo on päähenkilö ja joukon johtaja, mutta sarjan jatko-osassa, Ichigon lähdettyä Masayan kanssa vaihto-oppilaaksi Britanniaan, Berrystä tulee uusi johtaja.
Tokyo Mew Mewin viholliset ovat Kisshu (muut nimet: Kishu, Kish, Quiche), Pai (Pie) ja Taruto (Tart).
ja St. Rose Crusaders:it
Julkaisu.
Tokyo Mew Mew -mangaa on toistaiseksi julkaistu kaiken kaikkiaan yhdeksän osaa: varsinainen sarja on seitsemänosainen ja kaksi Tokyo Mew Mew à la mode -jatko-osaa. Suomenkielisen julkaisun kustantajana toimii Sangatsu Manga.
Vastaanotto.
"Tähtivaeltaja"-lehden Toni Jerrman arvioi, että ”esiteinitytöille suunnattu ultrasöpöily” aiheuttaa kohdeyleisön ulkopuolella ”lähinnä pahaa päänsärkyä”.
Rudolf Carnap

Rudolf Carnap (18. toukokuuta 1891 – 14. syyskuuta 1970) oli saksalainen filosofi, joka oli Wienin piirin tunnetuimpia jäseniä.
Carnap syntyi Ronsdorfissa ja opiskeli Barmenin lukiossa. Freiburgin yliopistossa hän opiskeli fysiikkaa, matemaattista logiikkaa ja filosofiaa. Aluksi Carnap oli pääasiallisesti kiinnostunut fysiikasta, mutta hänen opintonsa keskeytyivät hänen sotiessaan ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen Carnap jatkoi opiskelua ja kirjoitti väitöskirjansa "Der Raum" ajan ja avaruuden teoriasta. 
Vuonna 1926 Carnap muutti Wieniin saadakseen akateemisen viran Wienin yliopistossa, jossa hän tutustui ja liittyi Wienin piiriin, Moritz Schlickin johtamaan älykköjen joukkoon. Carnap ja jotkut muut piirin jäsenet tapasivat silloin tällöin Ludwig Wittgensteinin tämān ollessa Wienissä. Vuonna 1928 Carnap julkaisi teoksen "Der logische Aufbau der Welt", jossa hän käsitteli tieteellisen tietämyksen empirististä rekonstruktiota. Vuonna 1929 hän julkaisi matemaattisen logiikan oppaan "Abriss der Logistik" ja vuonna 1930 Carnap ja Hans Reichenbach perustivat filosofisen "Erkenntnis-"aikakauslehden. Vuonna 1931 Prahan yliopisto palkkasi Carnapin luonnonfilosofian professoriksi. Carnap toimi virassa vuoteen 1935, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin.
Vuosina 1936–1952 Carnap toimi Chicagon yliopiston professorina. Siellä hän kiinnostui semantiikasta ja kirjoitti aiheesta kolme kirjaa 1940-luvulla. Carnap työskenteli vähän aikaa Princetonissa ennen kuin hän sai professorin viran Kalifornian yliopistosta Los Angelesissa (UCLA) vuonna 1954.
Suvaitsevuusperiaate on Carnapin tunnettu filosofinen periaate.
Willem Drees

Willem Drees (5. heinäkuuta 1886 – 14. toukokuuta 1988) oli hollantilaisen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen (Partij van de Arbeid) jäsen ja Alankomaiden pääministeri vuosina 1948–1958.
Drees syntyi Amsterdamissa, jossa hänet tunnettiin "Isä Dreesinä" ("Vadertje Drees"). Toisen maailmansodan aikana Drees kuului vastarintaliikkeen johtajiin. Sodan jälkeen hän toimi sosiaaliministerinä. Hänen pääministerikaudellaan Alankomaat toipui toisesta maailmansodasta, kolonisaatio purkautui ja nykyaikainen hyvinvointivaltio muodostui. Drees kuoli Haagissa vuonna 1988.
Asian Kung-fu Generation

Asian Kung-fu Generation on japanilainen punkia ja muunneltua rockia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Gotō Masafumi (laulu, kitara), Kita Kensuke (kitara), Yamada Takahiro (bassokitara) ja Ijichi Kiyoshi (rummut).
Asian Kung-fu Generation perustettiin vuonna 1996 ja se jatkaa yhä toimintaansa aktiivisesti. Julkaistuja albumeja ovat "Hōkai amplifier" (2003), "Kimi Tsunagi Five M" (2003), "Sol-fa" (2004), "Fan Club" (2006) ja kaksi uutta kappaletta, livetaltiointeja sekä aikaisempien singlejen B-puolien kappaleita sisältävä "Feedback File" (2006). Yhtye on myös julkaissut singlejä suosituista kappaleistaan, sekä tehnyt kaksi DVD:tä: "Eizou Sakuhin-shou 1-maki" ja "Eizou Sakuhin-shou 2-maki". Yhtye on myös julkaissut NANO-MUGEN FESTIVAL ja NANO-MUGEN FESTIVAL 2-nimiset albumit, joiden tarkoituksena on tuoda esille indie-yhtyeitä. Kummallakin albumilla on yksi Asian Kung-Fu Generationin kappale (Fanclubillekin ilmestynyt Blackout sekä Jyuni Shinhou no Yukei) ja albumien loput kappaleet ovat yhtyeiltä, jotka olivat mukana esiintymässä Nano-Mugen Festivalissa.
Asian Kung-Fu Generation julkaisi uuden levynsä vuoden 2008 maaliskuussa. Albumi kantaa nimeä World, World, World ja sisältää mm. kappaleen After Dark. World, World, World albumilla Asian Kung-Fu Generation siirtyy koko ajan melodisempaan suuntaan.
Hiivaniemi

Hiivaniemi on ennen sotia Vahvialaan kuulunut kylä, jonka Suomen puolelle jäänyt osa liitettiin Lappeen kuntaan vuonna 1946. Nykyisin kylä on kuntaliitosten myötä osa Lappeenrannan kaupunkia.
Urho Kekkonen omisti ennen sotia Paarmakallio-nimisen maatilan Hiivaniemessä, mutta tila jäi Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle.
Kasapanos

Kasapanos oli pioneeripataljoonassa palvelleen kapteeni "Kaarlo Tuurnan" vuonna 1936 kehittelemä panssarintorjunta-ase. Panosta käytettiin panssareiden lisäksi myös pesäkkeitä vastaan. 
Kasapanoksesta oli sekä tehdastekoinen että kenttäolosuhteissa koottava versio. Tehdasvalmisteinen kasapanos oli painoltaan joko kaksi, kolme tai neljä kilogrammaa.
Panoksen rakenne oli seuraavanlainen: räjähteet oli sijoitettu puisen varren päässä olevaan metallilaatikkoon, räjäytin ja sokka sijaitsivat varressa. Panoksessa käytettiin saksalaisen M/32-käsikranaatin räjäytintä.
Talvisodan aikana huomattiin nopeasti, että 1–2 kg TNT:tä oli riittävä määrä vahingoittamaan telaketjuja pahasti, jos panos räjäytettiin panssarivaunun telan alla tai vieressä. Kuuden kilon kasapanos oli riittävä tuhotakseen jokaisen sodassa käytetyn panssarivaunun, mikäli se räjäytettiin panssarivaunun moottoritilan kannella.
Helmikuussa 1940 Suomen Päämaja ilmoitti seuraavat TNT-määrät riittäviksi eri panssarivaunujen ja -ajoneuvojen tuhoamisessa:
John Goodman

John Stephen Goodman (s. 20. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa "The Flintstones – Kiviset ja Soraset" (1994) ja "Blues Brothers 2000" (1998). Hän saa useimmiten sivuosia, joko perheen isänä ("Roseanne"-televisiosarjassa) tai sankaripäähenkilön vähemmän koulutettuna toverina ("Sea of Love", "Kadotettu", "The Big Lebowski"). "West Wing" -televisiosarjassa hän esiintyi lyhytaikaisena Yhdysvaltojen presidenttinä. Joel ja Ethan Coen ovat antaneet Goodmanille roolin monissa elokuvistaan. 
Hän sai Golden Globe -palkinnon Roseannesta vuonna 1993.
Goodman on opiskellut Southwest Missouri State Universityssä, jonne hän pääsi jalkapallostipendillä.
Wittenberg

Wittenberg (virallisesti saksaksi "Lutherstadt Wittenberg") on Saksan kaupunki, jossa Martti Luther 31. lokakuuta 1517 legendan mukaan naulasi 95 teesiä linnankirkon oveen. Wittenbergistä tuli luterilaisen uskonpuhdistuksen keskus, jonne kerääntyi oppilaita ympäri Eurooppaa. Wittenberg sijaitsee Saksi-Anhaltin osavaltiossa Elben varrella, ja se on Wittenbergin piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 47 390 asukasta.
Linnankirkossa ("Schloßkirche Wittenberg") ovat Lutherin ja hänen työtoverinsa Philipp Melanchthonin haudat sekä taidemaalari Lucas Cranach nuoremman tekemiä uskonpuhdistajien muotokuvia. Osa Lutherin asumasta augustinolaisluostarista on entisöity ja toimii nykyään Luther-museona ("Lutherhaus"). Myös Melanchthonin talo toimii museona ("Melanchthonhaus"). Kaupungissa on lukuisia Lutherin ja Melanchthonin patsaita ja muita muistoesineitä. Lutherin ja Melanchthonin talot sekä kaupungin- ja linnankirkko kuuluvat myös yhdessä Eislebenin Luther-kohteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Eero Kasanen

Eero Olavi Kasanen (s. 25. joulukuuta 1952, Turku) on suomalainen kauppa- ja taloustieteilijä. 
Kasanen syntyi lääketieteen tohtori Antero Kasasen ja Sylvi Järven perheeseen. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa vuonna 1974 ja väitellyt kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulussa vuonna 1982. Lisäksi hän on suorittanut kauppatieteiden tohtorin (Doctor of Business Administration) tutkinnon Harvardin yliopistossa vuonna 1986. Kasanen toimi Helsingin kauppakorkeakoulun (HSE) rehtorina 1996–2009. Vuonna 2010 hän toimi Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtavana dekaanina ja vuodesta 2011 alkaen rahoituksen professorina. Ennen valintaansa HSE:n rehtoriksi Kasanen työskenteli useissa opetus- ja tutkimustehtävissä eri yliopistoissa Suomessa ja Suomen Akatemiassa, HSE:n laskentatoimen professori hän oli vuoden 1996 alusta. Kasasen tutkimustyö käsittelee lähinnä rahoitusteoriaa.
Akateemisten tehtäviensä lisäksi Kasanen on toiminut esimerkiksi Keskon, Emil Aaltosen säätiön, Suomen Kansallisteatterin ja Henki-Sammon hallituksissa. Vapaa-ajallaan Kasanen harrastaa purjehdusta ja moottoripyöräilyä.
Sonia Gandhi

Sonia Gandhi (, syntyään "Edvige Antonia Albina Màino", s. 9. joulukuuta 1946 Lusiana, Italia) on italialaissyntyinen intialainen poliitikko ja Intian kongressipuolueen entinen puheenjohtaja. Gandhi on Intian entisen pääministeri Rajiv Gandhin leski. "Forbes" valitsi Gandhin maailman kolmanneksi vaikutusvaltaisemmaksi naiseksi vuonna 2004.
Tausta ja yksityiselämä.
Sonia syntyi Lusianan kylässä, lähellä Vicenzan kaupunkia, Venetossa, Italiassa vuonna 1946 roomalaiskatolilaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa olivat Stefano Maino ja Paola Predebon, ja Sonialla oli kaksi sisarusta. Isä Stefano taisteli toisessa maailmansodassa ja sodan päätyttyä perhe muutti Torinon liepeille..
Gandhi tapasi tulevan puolisonsa ollessaan kielikurssilla Cambridgessä ja he menivät naimisiin vuonna 1968. Parin häitä vietettiin Sonian uskonnollisista taustoista huolimatta hindulaisten perinteiden mukaisesti. Intian kansalaisuuden Gandhi sai vuonna 1983. Samassa yhteydessä hän luopui Italian kansalaisuudestaan. Poliittiset vastustajat ovat kyseenalaistaneet Gandhin kansalaisuuden ja perusteet, joilla se hänelle on myönnetty..
Sonialle ja Rajiville syntyi kaksi lasta: Rahul ja Priyanka, jotka kummatkin ovat mukana politiikassa.
Poliittinen ura.
Gandhia pyydettiin mukaan Intian politiikkaan Rajiv Gandhin salamurhan jälkeen vuonna 1991, mutta Gandhi ei lähtenyt mukaan valtakunnan politiikkaan ennen vuotta 1999, jolloin hän asettui ehdolle Bellaryn vaalipiirissä, Uttar Pradeshin osavaltiossa ja voitti Intian kansanpuolueen ehdokkaan Sushma Swarajin.
Vuonna 1998 Gandhi valittiin kongressipuolueen puheenjohtajaksi ja toimi virassa vuoteen 2017 saakka. Hän palasi puolueen johtoon vuonna 2019 Rahulin erottua. Gandhi on puolueen pisimpään palvellut puheenjohtaja.
Gandhi toimi oppositiojohtajana, ja oli ensimmäinen nainen tässä virassa, vuodesta 1999 ja hänen puolueensa voitti maan parlamenttivaalit vuonna 2004. Gandhi oli jo valittu pääministeriksi, mutta hänen syntyperänsä aiheuttaman kohun saattelemana Gandhi luopui tehtävästä Manmohan Singhin hyväksi.
Vuonna 2010 Punjabin ja Haryanan osavaltioiden oikeusistuimet hylkäsivät tutkintapyynnön, jolla haluttiin selvittää Gandhin uskonnollinen vakaumus. Oikeuden mukaan uskonto on jokaisen yksityisasia.. Äärihindut ovat syyttäneet Gandhia "Vatikaanin vakoojaksi".
Rein Raud

Rein Raud (s. 21. joulukuuta 1961) on virolainen Japanin-tutkija. Hän toimi Helsingin yliopiston Japanin kielen ja kulttuurin professorina vuosina 1995—2016. Hän oli Tallinnan yliopiston rehtori 2006–2011.
Raud valmistui Leningradin yliopistosta vuonna 1985 japanologian laitokselta ja väitteli filosofian tohtoriksi kirjallisuuden teoriasta Helsingin yliopistossa vuonna 1994.
Raudin isä oli virolainen lastenkirjailija Eno Raud.
FAI (auto)

FAI eli Ford A Ižorski (Легкий бронеавтомобиль ФАИ) oli neuvostoliittolaisten 1930-luvun alusta 1940-luvun alkuun käyttämä panssariauto. Sen valmistus aloitettiin Neuvostoliitossa vuonna 1933, koska edelliset panssariautot D8 ja D12 eivät tyydyttäneet puna-armeijan tarpeita. Ensimmäiset autot hyväksyttiin puna-armeijan palvelukseen 1931, mutta niissä oli suunnitteluvirheitä, kuten torni, jota ei voinut kääntää ympäri. Tämän seurauksena Ižorskin tehdas valittiin suunnittelemaan uusi runko ja torni. Uusi auto nimettiin Ford A Ižorskiksi, tai vain yksinkertaisesti FAI:ksi. FAI:n massatuotanto alkoi vuonna 1933. FAI:sta kehitettiin uusi malli FAI-M vuonna 1938. Tässä mallissa oli uusi runko ja siinä oli uusi tehokkaampi moottori: kaasutinmoottori GAZ-M1.
FAI:ta käytettiin Espanjan sisällissodassa, talvisodassa, jatkosodassa ja operaatio Barbarossan alussa. Talvisodassa Suomi sai FAI-panssariautoja sotasaaliiksi moteista, ja käytti niitä vuoteen 1943 asti.
MicroProse

MicroProse (tunnetaan myös nimellä "MicroProse Simulation Software") oli yhdysvaltalainen pelitalo.
Yritys toimi omalla nimellään vuosina 1982–1993.
Sid Meier ja "Wild Bill" Stealey perustivat yhdessä yhtiön vuonna . Meier keskittyi lähinnä yhtiön julkaisemiin strategiapeleihin ja entisenä sotilaslentäjänä Stealey vastasi pääasiassa simulaattoripelien tuotannosta. MicroProse tuli 1980-luvulla nopeasti tunnetuksi useista Meierin suunnittelemista peleistä, kuten merirosvopeli "Sid Meier's Pirates!" (1987), rautatieaiheinen rakentelu- ja strategiapeli "Railroad Tycoon" (1990), sekä "Civilization"- (1991) ja "X-COM"-pelisarjoista. Simulaattoripuolella MicroProsen mainetta pönkittivät myös hyvin pelilehdistön arvosteluissa menestyneet, eri alustoille kehitetyt "Solo Flight" (1985), "F-15 Strike Eagle" (1985), sukellusvenesimulaattori "Silent Service" (1985), AH-64 Apachea simuloiva "Gunship" (1986), "F-19 Stealth Fighter" (1987), M1 Abrams -panssarivaunua simuloiva "M1 Tank Platoon" (1989) ja Gunshipin jatko-osa "Gunship 2000" (1991).
Vuonna 1989 MicroProse osti Telecomsoftin, jonka nimikkeet Firebird Software, Rainbird Software ja SilverBird päätyivät MicroProselle. Pian hankinnan jälkeen MicroProse lakkautti Telecomsoftin nimikkeet.
Vuonna 1993 Spectrum HoloByte osti MicroProsen. Molemmat nimet jatkoivat olemassaoloaan vuoteen 1996, kunnes kaikki yhtiön tuotteet (muun muassa Spectrum HoloByten tunnettu Falcon-pelisarja) liitettiin MicroProsen nimen alaisuuteen. Bill Stealey päätti kuitenkin lähteä fuusioituneesta yrityksestä vuonna 1994 ja perusti uuden pelialan yrityksen, Interactive Magicin (joka myöhemmin muutti nimensä iEntertainment Networkiksi. Sid Meier ja pelisuunnittelija Jeff Briggs jättivät Spectrum Holobyten ja MicroProsen rauniot yhdistymisen jälkeen vuonna 1995 ja muodostivat niin ikään oman peliyhtiön, Firaxis Gamesin.
Meierin lähdön jälkeen ja simulaattoripelien kysynnän hiivuttua MicroProse joutui taloudellisiin vaikeuksiin 1990-luvun lopulla. Leluvalmistaja Hasbron elektronisen viihteen divisioona Hasbro Interactive osti konkurssin partaalla olleen MicroProsen vuonna 1999. Hasbro Interactive myi vuonna 2001 MicroProsen edelleen ranskalaiselle Infogrames-pelitalolle. Infogrames vaihtoi nimensä Atariksi ja lakkautti tunnetun nimensä. MicroProsen nimeä käytettiin viimeisen kerran Geoff Crammond's Grand Prix 4:n Ison-Britannian versiossa (2002).
MicroProsen taru loppui vuoden 2003 marraskuussa, kun Atari sulki yhden kehitysstudioistaan Hunt Valleyssä, Marylandin osavaltiossa. Kehitysstudio oli MicroProsen alkuperäinen kotipaikka. Studion tekemä viimeinen peli oli Xbox-peli Dungeons &amp; Dragons: Heroes. 
Yhtiöllä olivat julkaisussa käytössä myös nimet "MicroStyle" ja "MicroPlay".
MicroProse-julkaisutuotemerkki elvytettiin vuonna 2020.
Raija Sollamo

Raija Tellervo Sollamo (o.s. Pursula) (s. 9. joulukuuta 1942 Padasjoki) on suomalainen teologian tohtori, eksegetiikan tutkija ja Suomen ensimmäinen teologisen alan naisprofessori.
Koulutus.
Sollamo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1961, teologian maisteriksi vuonna 1967, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1974 ja teologian tohtoriksi vuonna 1980. 
Ura.
Sollamo toimi Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokousedustajana 1988–1999 ja kirkolliskokouksen käsikirjavaliokunnan varapuheenjohtajana 1996–1999. Hän oli mukana raamatunkäännöstyössä toimien mm. raamatunkäännöskomitean kääntäjänä useita jaksoja 1984–1988, sekä apokryfitoimikunnan käännöskomitean puheenjohtajana 1999–2006.
Sollamo sai pappisvihkimyksen vuonna 1995. Kirkossa hän on vaikuttanut tasa-arvoa edistävästi perustellen raamatullisesti naisten oikeutta pappisvirkaan. Hän on toiminut aktiivisesti myös Yhteys-liikkeessä puolustaen seksuaalivähemmistöjen ihmisoikeuksien toteutumista ja ajaen parisuhteensa rekisteröineiden homo- ja lesboparien oikeutta halutessaan saada liitolleen kirkollinen siunaus.
Sollamo toimi Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa Raamatun alkukielten professorina 1982–2007, teologisen tiedekunnan dekaanina 1992–1998 ja yliopiston eksegetiikan laitoksen johtajana 2004–2007. Hän oli yliopiston 1. vararehtori 1998–2003. Sollamo jäi eläkkeelle 1. elokuuta 2007.
Sollamo on julkaissut laajasti eri teologian alueita käsitteleviä artikkeleita ja oppikirjoja. Hänen päätutkimusalueensa ovat Septuagintan käännöstekniikka, Qumranin tekstit ja Vanhan testamentin eksegetiikka, erityisesti naistutkimus.
Palkinnot ja tunnustukset.
Sollamo on saanut lukuisia tunnustuksia ja huomionosoituksia: Suomen Akatemian väitöskirjapalkinto 1980, Helsingin yliopiston Eino Kaila -palkinto 1992, Maikki Friberg -palkinto 1996, Suomen liike- ja virkanaisten liiton valitsema Vuoden nainen 1993 (yhteiskunnallinen vaikuttaja). Vuonna 2014 hän sai Alfred Kordelinin yleisen edistys- ja sivistysrahaston tunnustuspalkinnon tunnustuksena suurista ansioista Raamatun alkukielten tutkimuksessa, akateemisen työyhteisön kehittämisessä sekä kamppailussa avaran, rajoja rikkovan näkemyksen ja käytännön puolesta. Hän on teologian ylioppilaiden tiedekuntayhdistyksen kunniajäsen, Suomen Eksegeettisen Seuran kunniajäsen vuodesta 2002, Suomen Akateemisten Naisten Liiton kunniajäsen vuodesta 2003. Hän on Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2006.
Perhe.
Professori Raija Sollamo on naimisissa seurakuntaneuvos Matti Sollamon kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Morihiro Hosokawa

Morihiro Hosokawa (, s. 14. tammikuuta 1938 Chiyoda, Tokio) on japanilainen poliitikko, joka oli Japanin 79. pääministeri 9. elokuuta 1993 – 28. huhtikuuta 1994. Hänen isänsä oli Hosokawa-samuraisuvun päämies, kōshaku Morisada Hosokawa. Vanhimpana poikana hän oli myös itse kōshaku, mutta kun Yhdysvaltain Japanin miehitystä ylläpitävät yhdysvaltalaiset vaativat aateluuden poistamista, hän menetti aatelisarvonsa 1947. Morihito Hosokawan isoisä on prinssi Fumimaro Konoe, joka oli Japanin pääministeri kolme kertaa. 
Hosokawa suoritti lakitieteen alemman tutkinnon Jōchin yliopistossa 1961 ja työskenteli toimittajana useita vuosia Asahi Shimbun -sanomalehdessä. Vuonna 1971 hänet valittiin Japanin valtiopäivien ylähuoneeseen Japanin liberaalidemokraattisen puolueen vaalilistalta Kumamoton prefektuurin edustajana. Kahden kauden jälkeen hän jätti valtiopäivät ja hänestä tuli Kumamoton prefektuurin kuvernööri, missä tehtävässä hän oli viisi vuotta, vuoteen 1991. Vuonna 1992 hän ilmoitti, ettei kestä enää liberaalidemokraattisen puolueen korruptiota ja erosi siitä perustaakseen puolueen Japan New Party (JNP, Nihon shintō), joka myöhemmin sulautui NFP-puolueeseen. Politiikasta hän vetäytyi toukokuussa 1998. Eläkkeellä ollessaan hän on pitänyt keramiikkanäyttelyitä Euroopassa ja Japanissa.
Shapiron epäyhtälö

Shapiron epäyhtälö on matematiikassa epäyhtälö, jota kehittivät H. Shapiro ja Vladimir Drinfeld.
Olkoon "n" positiivinen kokonaisluku ja "x1,x2...,xn" positiivisia reaalilukuja. Jos "n" on parillinen ja "n"&lt;13 tai "n" on pariton ja "n"&lt;24, on voimassa
formula_1. Tässä indeksit on luettava modulo "n". Tapaus "n"=3 on nimeltään Nesbittin epäyhtälö.
Nesbittin epäyhtälö

Nesbittin epäyhtälön (1903) mukaan positiivisille reaaliluvuille "a, b" ja "c" on voimassa
formula_1 Nesbittin epäyhtälö voidaan todistaa suuruusjärjestysepäyhtälön avulla. Nesbittin epäyhtälö on kuuluisin erikoistapaus yleisemmästä Shapiron epäyhtälöstä.
Yksinkertainen todistus.
Merkitään formula_2, formula_3 ja formula_4. Tällöin luvut formula_5, formula_6 ja formula_7 ovat myös positiivisia ja formula_8, formula_9 ja formula_10.
Sijoittamalla nämä Nesbittin epäyhtälön vasempaan puoleen saamme
formula_11
formula_12
formula_13
formula_14sillä positiivisen luvun ja sen käänteisluvun summa on aina formula_15.
Jos nimittäin formula_16 on positiivinen reaaliluku, niin on
formula_17
mistä väite seuraa.
Yleistys.
Olkoot formula_18,missä formula_19 on kokonaisluku, mielivaltaisia positiivisia reaalilukuja ja formula_20. Tällöin
formula_21
Perustelu. Tapaus formula_22 on yhtäpitävä sen kanssa, että positiivisen luvun ja sen käänteisluvun summa on aina formula_15. Tapaus formula_24 esitettiin ja perusteltiin tätä tulosta käyttäen edellä. Suuremmilla luvun formula_25 arvoilla epäyhtälön todistus onnistuu samaa tekniikkaa käyttäen.
Esimerkiksi neljälle positiiviselle reaaliluvulle formula_26 pätee siis
formula_27
Turbo (albumi)

Turbo on brittiläisen heavy metal -yhtye Judas Priestin albumi vuodelta 1986. Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing alkoivat tehdä kappaleita albumille alkuvuonna 1985, Marbellassa Espanjassa. Osa faneista vierasti syntetisaattoreita, ja heille "Turbo" oli pettymys. Levy menestyi silti: se nousi brittilistalla sijalle 33 ja Billboard 200:lla sijalle 17, ja se pysyi listalla 36 viikkoa. ”Locked in” kohosi Billboard Top Mainstream Rock Single -listalla sijalle 25. Albumin tunnetuin kappale lienee ”Turbo Lover”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Se on myös yhtyeen vakiokappaleita konserteissa. Myös kappaleesta ”Locked in” on tehty musiikkivideo.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Glenn Tipton, Rob Halford ja K. K. Downing -trion kirjoittamia. 
Remasteroitu versio
Aiheesta muualla.
Miles ”Tails” Prower

Miles Prower (tunnetaan paremmin lempinimellä Tails) on 8-vuotias "Sonic the Hedgehog" -sarjoissa esiintyvä Segan kehittämä kuvitteellinen kettuhahmo. Hänen nimensä juontuu sanaleikistä ”miles per hour” (mailia tunnissa), jolla verrataan Sonicin nopeutta äänennopeuteen. Hän pystyy liikkumaan lähes yhtä nopeasti kuin Sonic pyörittämällä häntiään kuin potkuria.
Varhaisissa peleissä Sonic on Tailsin idoli ja hän seuraa tätä joka paikkaan. Aluksi Sonic yrittää karistaa Tailsia kannoiltaan, mutta lopulta hän vaikuttuu ketun kyvyistä pysyä perässä. Nykyään Sonic ja Tails ovat parhaita kavereita.
Pelit.
Tails teki debyyttinsä Sega Master Systemin ja Sega Game Gearin pelissä "Sonic the Hedgehog 2 (8-Bit)" vuonna 1992. Monet tosin ovat tutustuneet Sonicin parhaaseen ystävään vasta Sega Mega Drive -versiossa.
Tailsilla on myös kaksi omaa peliä: 
Ikä.
Peleissä Tails on aina ollut 8-vuotias.
Kyvyt.
Tails pystyy suorittamaan samoja liikkeitä kuten Sonic (mm. Spin Dash ja pallona pyöriminen). Juostessaan kovaa Tails pyörittää häntiään perässään kuin lentäessään, minkä ansiosta hän pystyy liitämään, mutta hän on silti hitusen hitaampi kuin Sonic. Erikoisimmat taidot Tailsilla ovat lentäminen (myös lentokoneilla kuten "Tornadolla") ja uiminen (Sonic ei ole koskaan oppinut uimaan).
Uusimmissa peleissä (kuten "Sonic Adventure", "Sonic Advance", "Sonic Advance 2" ja "Sonic Advance 3"), Tails hyökkää sivaltamalla hännillään.
Tails ei ole erityisen älykäs "Adventures of Sonic the Hedgehogin" eikä "Sonic the Hedgehog" -animaation alkupään jaksoissa, eikä myöskään varhaisimmissa Archien "Sonic the Hedgehog" -sarjakuvissa, toisin kuin peleissä, "Sonic the Moviessa" ja "Sonic X":ssä, sekä nykyisissä Archien "Sonic the Hedgehog" -numeroissa.
Tailsilla on paljon mekaanisia lahjoja. "Sonic X" -animaatiossa Tailsin ja Sonicin ystävystyessä Tails korjaa ja maalaa Sonicin lentokoneen "Tornadon".
Tails on naiivi ja huippuälykäs ja hänen älykkyysosamääränsä on lähes sama kuin Tri Ivo ”Eggman” Robotnikin eli 300 ellei enemmänkin. "Sonic Battle" -pelissä hänellä on hyökkäys nimeltä ”IQ 400 Attack” (ÄO 400 -isku).
Muut esiintymiset.
Tails esiintyy Archie Comicsin "Sonic the Hedgehog" -lehdessä mutta myös "Sonic X"- ja "Sonic Universe" -lehdissä.
Animaatiot, joissa Tails esiintyy, ovat "Adventures of Sonic the Hedgehog", "Sonic the Hedgehog", "" ja "Sonic X".
Mauke

Mauke on atolli Cookinsaarten eteläosissa. Sen pinta-ala on 18,4 neliökilometriä ja asukkaita oli 289 vuoden 2016 väestönlaskennassa. Atollin ensimmäinen asukas oli paikallisen mytologian mukaan Uke, jonka mukaan Mauke on myös nimetty.
Aluejako.
Mauke jaetaan neljään alueeseen, joista kaksi on edelleen jaettu tapereihin: Niiden nimet ovat:
Vaurio (yhtye)

Vaurio oli vuosina 1981–1985 toiminut naantalilainen punk-yhtye. Se perustettiin kesäkuussa 1981 nimellä Sidi &amp; Siivottomat; perustajajäseniä olivat laulaja Sauke, basisti Sidi, kitaristi Masa ja rumpali Brando. Vuonna 1982 Brando jätti yhtyeen ja uudeksi rumpaliksi tuli turkulainen Minni. Tämä kokoonpano muodosti yhtyeen vakiokokoonpanon ja soitti myös kaikilla Vaurion levytyksillä, muut yhtyeessä soittaneet olivat joko vierailijoita tai kuuluivat siihen vain lyhyen aikaa. Vuodenvaihteessa 1982–1983 yhtye vaihtoi nimekseen Vaurio. Yhtye toimi aktiivisesti kesään 1985 asti, minkä jälkeen se kokoontui uudelleen ainoastaan 11. toukokuuta 1990 turkulaisen Auran panimon valtauksen kuusivuotisjuhlissa. Yhtyeen laulaja Sauke menehtyi 38-vuotiaana vuonna 2003.
Vaurion katsotaan kuuluvan suomalaiseen 1980-luvun alun hardcore punk -liikkeeseen, jonka tunnetuimpia edustajia olivat muun muassa Riistetyt, Kaaos, Terveet Kädet, Maho Neitsyt ja Appendix. Musiikillisesti Vaurion voidaan kuitenkin katsoa usein olleen hardcoren ja 1970-luvun lopun suomalaisen punkin välimaastossa, jossa sen mahdollisia vertailukohtia olisivat sellaiset yhtyeet kuin Lama ja Nolla nolla nolla.
Vaurio levytti yhden EP-levyn ja yhden LP:n. Vuonna 1983 kansia myöten valmiiksi tehty EP kuitenkin julkaistiin kokonaisuudessaan vasta 1996, bonusraitoina Kråklund Recordsin CD-uusintajulkaisulla Propaganda recordsin kokoelmalevystä. Vuonna 2007, 24 vuotta valmistumisensa jälkeen, EP ilmestyi vihdoin omana julkaisunaan ja alun perin tarkoitetussa ulkoasussaan, 7-tuumaisena vinyylilevynä, yhdysvaltalaisen Feral Ward -levymerkin julkaisemana.
Iñaki Lafuente

Iñaki Lafuente Sánchez (s. 24. tammikuuta 1976, Barakaldo, Vizcaya, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen jalkapallomaalivahti. 
Lafuente on Athletic Bilbaon kasvatteja. Hän debytoi Primera Divisiónissa kuitenkin vasta vuonna 2000, kierrettyään ensin useassa seurassa lainasopimuksilla. Lafuente teki pikavisiittejä Sestaoon, Getxoon ja Elcheen. Hänellä on ollut vaikeuksia vakuuttaa paikkansa Athletic Bilbaossa ja tästä syystä hänet on lainattu useaan otteeseen muihin seuroihin. Kaudella 2007-2008, Lafuente lainattiin Espanyoliin ja toiseen suuntaan matkasi Gorka Iraizoz.
Heinäkuussa 2008, Lafuente palasi Bilbaoon. 13. tammikuuta 2009, hän siirtyi loppukauden mittaisella lainasopimuksella Sporting Gijóniin.
Takutea

Takutea on asumaton saari Polynesiaan kuuluvilla Cookinsaarilla Tyynellämerellä. Se sijaitsee noin 200 kilometriä koilliseen Cookinsaarten pääsaari Rarotongasta. Saaren pinta-ala on 1,2 neliökilometriä, pituus 1,6 kilometriä ja leveys 1,2 kilometriä. Sen korkein kohta on kuusi metriä merenpinnan yläpuolella. James Cook vieraili saarella ensimmäisenä eurooppalaisena vuonna 1777.
U2 (Berliinin metro)

U2 on yksi Berliinin metron linjoista. Se alkaa Pankowin rautatieasemalta, kulkee Alexanderplatzin, Potsdamer Platzin ja Zoologischer Gartenin rautatieaseman kautta Ruhlebeniin.
Linjalla on 29 asemaa ja sen pituus on 20,7 kilometriä. Linjan junat ovat "Kleinprofil"-junia.
Anthony Quinn

Anthony Quinn (alunp. Manuel Antonio Rodolfo Quinn Oaxaca); (21. huhtikuuta 1915 Chihuahua, Meksiko – 3. kesäkuuta 2001) oli meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä, taidemaalari ja kirjoittaja. Hänet muistetaan parhaiten roolisuorituksistaan elokuvissa "Kerro minulle, Zorbas" ja "Viva Zapata".
Quinnilla oli irlantilais-meksikolaiset juuret, ja hänen äidinäitinsä oli cherokee. Perhe muutti Kaliforniaan Anthonyn ollessa lapsi.
Uransa alussa Quinn näytteli meksikolaisrosvoja ja muita ulkomaalaisia Paramountin 1940-luvun elokuvissa. Vuoteen 1947 mennessä hän oli esiintynyt yli 50 elokuvassa: italialaisena, arabisheikkinä, kiinalaisena sissinä ja intiaanina. Kun Hollywoodissa oli käynnissä kommunistien vastainen vaino, Quinn siirtyi muutamaksi vuodeksi teatteriin jossa sai menestystä Broadwayllä. Hän palasi elokuviin 1951, ja vuonna 1952 hän sai sivuosa-oscarin Marlon Brandon vastanäyttelijänä Elia Kazanin ohjaamassa elokuvassa "Viva Zapata!". Toisen sivuosa-Oscarinsa hän sai esittäessään Paul Gauguinia Vincente Minnellin elokuvassa "Hän rakasti elämää".
Yksityiselämä.
Hänen vaimojaan olivat Cecil B. DeMillen tytär Katherine DeMille (1937-1965), Jolanda Addolori (1966-1997) ja Katherine Benvin (1997-).
Hänellä on yhteensä 12 lasta. Ensimmäisestä avioliitosta Christopher (1938–1941), Christina (s. 1941), Catalina (s.1942), Duncan (s. 1945) ja Valentina (s. 1952). Toisesta avioliitosta näyttelijä Francesco Quinn (1963–2011) elokuvassa Platoon, näyttelijä Danny Quinn (s. 1964) ja näyttelijä, kuvanveistäjä Lorenzo Quinn (s. 1966). Suhteesta tapahtumatuottaja Friedel Dunbarin kanssa Sean Quinn (s. 1973) ja Alexander Anthony Quinn (s. 1976). Suhteesta sihteerinsä Katherine Benvinin kanssa Antonia Patricia Rose Quinn (s. 1993) ja Ryan Nicholas Quinn (s. 1996). He avioituivat vuonna 1997.
Vahvialan kirkko

Vahvialan luterilainen kirkko sijaitsi entisessä Vahvialan kunnassa luovutetussa Karjalassa. 
Kirkon rakentaminen ja ulkoasu.
Vahvialan seurakunnan aloitettua toimintansa 1920, oli sen ensimmäisenä tehtävänä kirkon rakentaminen. Kirkkoa varten oli saatu jo lahjoituksena tontti, jota vielä laajennettiin ostamalla lisämaata. Väliaikaista kirkkoa varten ostettiin Terijoelta suuri kaksikerroksinen hirsirakenteinen huvilarakennus, joka siirrettiin Vahvialaan. Tästä aumakattoisesta huvilarakennuksesta tehtiin rakennusmestari August Kolehmaisen suunnitelmien mukaan kirkko. Kaksikerroksisen huvilan kerrokset yhdistettiin, ja näin saatiin avara kirkkosali. Rakennuksen itäpäähän rakennettiin yksinkertainen nelikulmainen kellotorni vuonna 1922, jonne asennettiin kaksi kirkonkelloa. Kirkon pääsisäänkäynti oli kirkon pitkällä sivulla, jonka yhteyteen rakennettiin pieni eteinen. Lisäksi oli myös sisäänkäynnit kirkon päädyissä. Kirkkorakennusta kiersivät ikkunarivit kahdessa kerroksessa. Katon etureunassa oli myös kattoikkunoita ja katon keskellä pieni tornimainen rakennelma. Huolimatta muutostöistä ei rakennus oikein näyttänyt kirkolta. 
Tämä huvilasta kirkoksi muutettu rakennus oli alun perin suunniteltu väliaikaiseksi kirkoksi, mutta jo ennen sen pystyttämistä tultiin siihen lopputulokseen, että kirkosta tulee varsinainen kirkko.
Sisätilat ja irtaimisto.
Sisäpuolelta kirkko näytti huomattavasti enemmän kirkolta kuin ulkoa ja siellä oli noin 400 istumapaikkaa. Kirkkosalin pitkillä sivuilla oli lehterit, joita kannattelevat tuet jakoivat kirkkosalin kolmilaivaiseksi. Kirkkosalissa oli lautainen tasakatto. Alttari sijaitsi kirkkosalin länsipäässä. Alttaritauluna oli vahvialalaisen taiteilijan Matti Yläneen maalaama "Kristuksen ylösnousemus". Varsinaisen alttaritaulun molemmin puolin oli vielä pienemmät taulut, jotka kuvasivat kohti alttaritaulun Jeesusta kulkevia valkopukuisia sanankuulijoita. Urkuparvi sijaitsi kirkkosalin itäpäässä, mutta urkuja sinne ei ehditty hankkia, vaan säestykseen käytettiin urkuharmonia. Saarnastuoli oli alttarin oikealla puolella. 
Monitoimitalo.
Vahvialan kirkkorakennus ei ollut pelkästään kirkko, sillä siellä oli kirkkosalin lisäksi seurakuntasali, seurakunnankanslia ja -arkisto sekä kunnantiloja kuten kunnantoimisto, kirjasto ja vahtimestarin asunto. Myös kunnanvaltuuston kokoukset pidettiin seurakuntasalissa. Kirkkoa nimitettiinkin kunnan tilojen vuoksi toisinaan "Kuntalaksi".
Kirkon tuhoutuminen ja esineistön kohtalo.
Vahvialan kirkko oli ehjä, kun Vahviala talvisodan jälkeen luovutettiin Neuvostoliitolle. Kirkko tuhoutui tulipalossa talvi- ja jatkosodan välisenä aikana. Nykyisin kirkon kivijalka löytyy puiden siimeksestä.
Suuri osa kirkon irtaimistosta jäi evakuoimatta vuonna 1940. Pelastetuista esineistä on ehtoollismalja ja -lautanen lahjoitettu Iitin seurakunnalle, ja suurempi kirkonkello on nykyisin Järvenpäässä rukoushuoneen tornissa.
Manuae

Manuae on saari Cookinsaarilla. Sanaa Manuae käytetään myös yhteisnimityksenä Manuaesta ja sen lähellä sijaitsevasta Te Au O Tun saaresta. Kummallakaan saarella ei ole ihmisasutusta. Manuaen saaren pinta-ala on 2,1 neliökilometriä, Te Au O Tun pinta-ala 3,9 neliökilometriä ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala 6 neliökilometriä.
James Cook näki Manuaen ensimmäisenä eurooppalaisena vuonna 1773. Kun lähetyssaarnaaja John Williams saapui Manuaelle vuonna 1823, saarella oli noin 60 asukasta. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Manuaeta käytettiin lyhyen aikaa vankilasaarena. Vuonna 1956 saarella oli 32 asukasta ja vuonna 1971 enää kaksi asukasta. 1970-luvun jälkeen saari on ollut asumaton.
Patrick Roy

Patrick Jacques Roy (s. 5. lokakuuta 1965 Quebec, Quebec, Kanada) on kanadanranskalainen jääkiekkovalmentaja ja uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hänet tunnetaan Ken Drydenin perhostyylin edistäjänä.
Ura pelaajana.
Montreal Canadiens (1984–1995).
Patrick Roy aloitti NHL-uransa Montreal Canadiensissa, jonka organisaatiossa hän pelasi vuodesta 1984 vuoteen 1995. Ensimmäisen NHL-pelinsä Roy pelasi 23. helmikuuta 1985 Winnipeg Jetsiä vastaan. Canadiens voitti Stanley Cupin seuraavana vuonna, ja Roy palkittiin Conn Smythe Trophylla pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Hänet valittiin myös kauden 1985–1986 tulokkaiden tähdistökentälliseen (NHL All-Rookie Team). Hän voitti myös toisen Stanley Cupin Canadiensissa vuonna 1993.
Canadiens hävisi 2. joulukuuta 1995 kotonaan Detroit Red Wingsille 1–11. Montrealin valmentaja Mario Tremblay antoi Patrick Royn seisoa maalilla yhdeksän takaiskumaalin ajan ennen kuin vihdoin päästi hänet vaihtoon toisessa erässä. Roylle kertyi ottelussa vain 17 torjuntaa. Nöyryytyksestä suuttunut Roy luisteli pois maaliltaan, rynni ohi Tremblayn ja ilmoitti vaihtopenkin takana istuneelle Canadiensin presidentille Ronald Coreylle, ettei enää koskaan pelaa Canadiensille.
Colorado Avalanche (1996–2003).
Roy siirtyi Colorado Avalancheen joulukuussa 1995, ja heti samalla kaudella Avalanche voitti Stanley Cupin. Toisen kerran kyseisessä joukkueessa Roy voitti NHL-mestaruuden 2001. Viimeisen NHL-pelinsä hän pelasi 22. huhtikuuta 2003 Minnesota Wildiä vastaan.
Saavutukset NHL:ssä.
Roy rikkoi uransa aikana monia ennätyksiä NHL:ssä. Merkittäviä ennätyksiä ovat esimerkiksi maalivahdin eniten pudotuspelivoittoja (151) ja eniten pelattuja pudotuspelejä (247). Hänellä on myös maalivahdeista toiseksi eniten voittoja (551) Martin Brodeurin jälkeen. Roy valittiin Hockey Hall of Fameen kesäkuussa 2006 ja liittyi siihen virallisesti saman vuoden marraskuussa.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Roy aloitti vuonna 2005 osaomistamansa Quebec Rempartsin päävalmentajana juniorisarja LHJMQ:ssa. Hän toimi myös seuran toimitusjohtajana. Roy valmensi Rempartsia kahdeksan kauden ajan, joista ensimmäisellä joukkue voitti Canadian Hockey Leaguen mestaruuden Memorial Cupin.
Toukokuussa 2013 Roy siirtyi aiemmin pelaajana edustamansa NHL-seura Colorado Avalanchen päävalmentajaksi edeltäjänsä Joe Saccon irtisanomisen jälkeen. Hänestä tehtiin myös seuran jääkiekkoasioiden varajohtaja (). Roy erosi päävalmentajan ja jääkiekkoasioiden varajohtajan paikalta omasta tahdostaan 11. elokuuta 2016, sillä hän ei mielestään saanut vaikuttaa pelaajien hankkimiseen liittyviin päätöksiin siinä määrin kuin olisi rooleissaan halunnut.
Tammikuussa 2024 Roy nimettiin New York Islandersin päävalmentajaksi potkut saaneen Lane Lambertin tilalle.
U3 (Berliinin metro)

U3 on yksi Berliinin metron linjoista. Tekniikaltaan se edustaa "Kleinprofil"-tyyppiä. Linja kulkee Warschauer Straßen ja Krumme Lanken välillä ja sillä on 24 asemaa.
Vuoteen 1993 asti U3 tarkoitti Wittenbergplatzin ja Uhlandstraßen välistä rataosuutta. Osuudelle annettiin nimi U15 ja siitä tuli U1:n osa.
Tulevaisuus.
U3:lle suunnitellaan jatkoa lounaaseen Mexikoplatzille, jossa olisi vaihtoyhteys S-bahniin. Berliinin senaatti päätti laajennuksen rakentamisesta 13. helmikuuta 2024. Laajennuksen pituudeksi tulee noin 800 metriä, rakennustyöt alkavat vuonna 2026 ja sen pitäisi valmistua vuonna 2030.
Naruhito

Naruhito (, s. 23. helmikuuta 1960 Tokio) on Japanin 126. keisari. Hän on edellisen keisarin Akihiton ja keisarinna Michikon vanhin poika. Hänestä tuli Japanin kruununperillinen virallisesti 23. helmikuuta 1991, jonkin aikaa keisari Hirohiton kuoleman jälkeen. Lapsena hänen nimensä oli prinssi Hiro ().
Tausta ja yksityiselämä.
Naruhito opiskeli historiaa Gakushūin-yliopistossa, valmistui vuonna 1982 ja opiskeli sen jälkeen ulkomailla Oxfordin yliopistossa Britanniassa vuosina 1983–1985. Hänestä tuli Gakushūin-yliopiston tohtori vuonna 1988.
Naruhito on ollut vuodesta 1993 naimisissa prinsessa Masakon kanssa. Parilla on yksi lapsi, tytär Aiko, joka syntyi vuonna 2001.
Naruhito on innokas urheilija ja harrastaa muun muassa hiihtoa, vaellusta, tennistä ja hölkkäämistä. Lisäksi hän soittaa viulua. Japanin entisen pääministeri Fumio Kishidan mukaan Naruhiton ja Charles III:n perheiden välinen suhde on erittäin läheinen.
Ennen valtaannousuaan, vuonna 2012, Naruhito toimi parin viikon ajan sijaishallitsijana, kun hänen isälleen, keisari Akihitolle, tehtiin ohitusleikkaus.
Japanin keisarina.
Naruhitosta tuli keisari 1. toukokuuta 2019 kun hänen isänsä keisari Akihito luopui kruunusta terveydellisistä syistä. Kyseessä on ensimmäinen kerta 200 vuoteen, kun Japanin keisari luopuu vallasta. Vallanvaihdon yhteydessä alkoi uusi hallintokausi, joka sai nimekseen Reiwa. Seuraavan kauden nimi paljastetaan Naruhiton kuoltua tai luovuttua vallasta.
Naruhito kruunattiin virallisesti 22. lokakuuta 2019. Kruunajaisiin kutsuttiin 2 000 vierasta, joukossa valtionpäämiehiä ja muita arvovieraita 170 maasta. Suomen presidentti Sauli Niinistö ja Jenni Haukio osallistuivat myös kruunajaisiin. Kruunajaispäivänä Japanissa armahdettiin 500 000 vähäisiin rikoksiin syyllistynyttä henkilöä keisarin kruunajaisten kunniaksi.
Ensimmäisen ulkomaanmatkansa keisarina Naruhito teki vuonna 2022, kun hän osallistui puolisoineen Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet II:n hautajaisiin. Naruhiton ensimmäinen virallinen valtiovierailu suuntautui Indonesiaan kesäkuussa 2023.
Huhtikuussa 2024 keisarillisesta perheestä vastuussa oleva viranomainen perusti keisariperheelle virallisen Instagram-tilin, joka sai ensimmäisen päivän aikana 320 000 seuraajaa.
Naruhitolla on vain yksi lapsi, joka ei voi sukupuolensa takia olla perillinen nykyisen perimyslain nojalla. Japanissa on kuitenkin keskusteltu mahdollisesta naisperillisestä, koska selkeä enemmistö japanilaisista suhtautuu hyväksyvästi naispuoliseen hallitsijaan. Toistaiseksi Naruhiton perillinen on hänen nuorempi veljensä Fumihito, jolla itsellään on poika, Hisahito.
Kunnianosoituksia.
Japanilaiset.
Lähde:
Muita kunnianosoituksia.
Naruhito oli Tokion olympialaisten ja paralympialaisten suojelija. Hän on lisäksi Oxfordin yliopiston oikeustieteiden kunniatohtori.
Hasan Salihamidžić

Hasan Salihamidžić (s. 1. tammikuuta 1977 Jablanica, Bosnia) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikenttäpelaaja. Hän pelasi Bosnia ja Hertsegovinan maajoukkueessa 43 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1996–2006.
"Bratso"-lempinimeä "(suom. pikkuveli)" kantava tähti aloitti jalkapallouransa 10-vuotiaana kotikaupunkinsa FK Turbinassa, josta hän siirtyi vuoden kestäneelle visiitille FK Velez Mostariin, yhteen maan parhaista seuroista. Vuonna 1992 Salihamidžić nousi julkisuuteen siirryttyään Saksaan, Hamburger SV:n riveihin. 
Vuonna 1998 Salihamidžić siirtyi FC Bayern Müncheniin. Hän voitti Mestarien liigan kolmantena kautenaan seurassa. Hän saavutti Bayernissa tuon voiton lisäksi kuusi Bundesliigan mestaruutta, neljä Saksan cupin voittoa ja seurajoukkueiden MM-turnauksen voiton. Kauden 2006–2007 jälkeen Salihamidžić jätti Saksan ja siirtyi italialaisseura Juventukseen. Kesällä 2011 hän siirtyi VfL Wolfsburgiin, jossa päätti uransa kauden 2011–2012 lopussa. Hän pelasi urallaan 321 bundesliigaottelua ja teki niissä 53 maalia. Italian Serie A:ssa hän pelasi 61 ottelua ja teki seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 88 ottelua, joista 85 ottelua Bayern Münchenin joukkueessa, ja teki niissä yhdeksän maalia.
Kesällä 2017 Salihamidžićista tuli FC Bayern Münchenin urheilutoimenjohtaja.
Paltaniemi

Paltaniemi on kylä, taajama ja niemi Kajaanissa Oulujärven rannalla. Taajaman väkiluku vuoden 2022 lopussa oli 271 ja maapinta-ala 2,55 km².
Paltaniemi on kuuluisa puisesta kuvakirkostaan, Eino Leinon talosta sekä hyvin matalasta ja hiekkapohjaisesta uimarannastaan. Paltaniemeltä löytyy myös Paltaniemen koulu (nyk. kyläyhdistyksen käytössä), joka oli valmistuessaan 1883 Paltamon ensimmäinen kansakoulu, ja siihen liittyvä koulu­museo­aitta, Valon kappeli, Paltaniemen pappila sekä Kajaanin lentoasema.
Paltaniemi kuului vuoteen 1954 asti Paltamon kuntaan, jolloin se liitettiin tuolloiseen Kajaanin maalaiskuntaan. Paltaniemellä sijaitsi Paltamon ensimmäinen kirkonkylä. Myöhemmin kirkonkylä siirtyi Kiehimänjoen suulle, valtatien 22 ja kantatien 78 risteykseen.
U4 (Berliinin metro)

U4 on yksi Berliinin metron linjoista. Se sijaitsee kokonaan Schönebergin kaupunginosan alueella. Linja avattiin liikenteelle vuonna 1910 ja sen rakennutti tuolloin vielä itsenäinen Schönebergin kaupunki.
Linja on vain 2,9 kilometriä pitkä ja sillä on 5 asemaa. Siten se on Berliinin lyhin metrolinja. Tekniikaltaan se edustaa "Kleinprofil"-tyyppiä.
U5 (Berliinin metro)

U5 on "Großprofil"-linja Berliinin metrossa. Se on ainoa metron linjoista, joka oli kokonaan Itä-Berliinin puolella. Linja kulkee päärautatieaseman ja Hönowin välillä ja sillä on 26 asemaa. Linjan läntisin pää Brandenburgin portin ja päärautatieaseman välillä muodosti erillisen linjan U55 avaamisestaan vuonna 2009 vuoteen 2020, jolloin puuttuva osuus valmistui Alexanderplatzin ja Brandenburgin portin välille.