Nikodemuksen evankeliumi

Nikodemuksen evankeliumi () on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin kuuluva kirjoitus, joka jakaantuu kahteen hyvin erilaiseen osaan, "Pilatuksen teot" (; tai "Gesta Pilati") ja "Kristuksen laskeutuminen tuonelaan" ().
Historia.
Alkuperä.
"Pilatuksen teot" on kahdesta tekstistä tunnetumpi. Sen kirjoitusaikaa ei tiedetä. Teksti sisältyy kreikankieliseen "Pietarin ja Paavalin tekoihin" sekä keskiaikaiseen latinankieliseen "Nikodemuksen evankeliumiin", vaikka näiden kirjoitusten välillä ei ole näkyviä yhteyksiä.
"Pilatuksen tekojen" vanhimmat tunnetut osat on kirjoitettu kreikaksi. Teksti koostuu useasta osasta, jotka ovat tyyliltään erilaisia ja vaikuttavat olevan eri henkilöiden kirjoittamia. Kirjoituksen arvioidaan olevan peräisin 300-luvun puolesta välistä. Se ei väitä olevansa Pontius Pilatuksen kirjoittama, mutta väittää sen sijaan perustuvansa Jerusalemin "praetoriumissa" säilytettyihin virallisiin asiakirjoihin. Väitetty hepreankielinen alkuperäiskappale on laitettu pseudepigrafisesti Nikodemoksen (latinaksi Nikodemus) nimiin. Tästä kirjoitukselle on keskiajalla annettu nimi "Nikodemuksen evankeliumi". Kreikankielisen alkutekstin lisäksi "Pilatuksen teot" on säilynyt koptin, armenian ja latinankielisinä versioina.
"Kristuksen laskeutuminen tuonelaan" ei liity "Pilatuksen tekoihin", mutta se on keskiaikaisissa "Nikodemuksen evankeliumeissa" usein liitetty liitteeksi samaan teokseen. Se ei sisälly "Pilatuksen tekojen" kreikankielisiin versioihin.
Kriittinen vastaanotto.
Kirkkohistorioitsija Eusebios Kesarealainen, joka kirjoitti noin vuonna 325, mainitsee Justinuksen ja Tertullianuksen tunteneen "Pilatuksen teot" ja muita ei-kanonisia tekojen kirjoja, mutta ei vaikuta tunteneen kirjoitusta itse. Epifanios viittasi "Pilatuksen tekoihin" noin vuonna 376.
Kirjoitus pyrkii vähentämään Pilatuksen syyllisyyttä Jeesuksen ristiinnaulitsemisesta, ja antaa ymmärtää Pilatuksen jopa kääntyneen kristityksi. Varhaiskristillinen perimätieto sen enempää kuin historiankirjoituskaan eivät kuitenkaan anna tällaista tietoa. On mahdollista, että kirjoitusta ei koskaan ollut tarkoitettu kristityille vakavastiotettavaksi. Se on ollut osa laajempaa Pilatus-kirjallisuutta, jonka tarkoituksena on ollut tarjota enemmän yksityiskohtaista tietoa Jeesuksen elämästä eräänlaisena hurskaana viihdekirjallisuutena.
"Pilatuksen teot" vaikutti keskiajalla ja jossain määrin edelleenkin kristillisen ”pop-kulttuurin” tuotteisiin. Kirjoituksen suosio voidaan päätellä siitä, että siitä on säilynyt kopioita useilla kielillä useissa käsikirjoitusversioissa ja -perinteissä.
Sisältö.
"Pilatuksen teot".
"Pilatuksen teot" kertoo Jeesuksen tuomitsemisesta, ristiinnaulitsemisesta ja hautaamisesta. Se puolustelee Pilatuksen toimintaa ja tukee hänen pyhimyskulttiaan. Erityisesti koptilainen kirkko piti Pilatusta pyhänä, joten kirja on saattanut syntyä koptilaisten keskuudessa.
"Pilatuksen teot" jakaantuu kahteen osaan. Ensimmäinen osa (luvut 1–11) sisältää "Luukkaan evankeliumiin" perustuvan kuvauksen Jeesuksen oikeudenkäynnistä ja ristiinnaulitsemisesta. Toinen osa (luvut 12–16) käsittelee ylösnousemusta ja Sanhedrinissä, juutalaisten suuressa neuvostossa, asian tiimoilta käytyjä keskusteluja.
"Kristuksen laskeutuminen tuonelaan".
"Kristuksen laskeutuminen tuonelaan" kertoo nimensä mukaisesti Jeesuksen saapumisesta tuonelaan kuolemansa jälkeen, sekä paikalla käydyistä keskusteluista. Keskustelussa ovat mukana mm. Tuonela itse, Saatana, Aadam, Set ja Daavid. Tuonelassa Kristus lunastaa vanhurskaat, jo edesmenneet "Vanhan testamentin" patriarkat. Kirjoituksessa myös Pyhä Dismas, mikä on yhdessä Jeesuksen kanssa ristiinnaulitulle ”hyvälle” ryövärille annettu nimi, liittyy Kristuksen seuraan tuonelassa.