tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Turkis

Turkis on vaatteiksi tai asusteiksi käytettävä muokattu eläimen nahka karvoineen.
Valmistus.
Turkiksia valmistetaan tarhattujen ja villien eläinten nahoista. Metsästämällä hankitut eläinperäiset turkikset ovat olleet muinoin osa neandertalinihmisen ja nykyihmisen vaatetusta. Nykyään eläinperäisiä turkiksia tuotetaan länsimaissa pääasiassa tarhaamalla.
Turkkurin ammatti.
Turkkuri osaa suunnitella, kaavoittaa, sovittaa ja valmistaa turkiksia. Turkkurit työskentelevät turkisalan yrityksissä tai yrittäjinä.
Suomessa ammattiin voi valmistua joko suorittamalla tekstiili- ja vaatetusalan perustutkinnon ammattikoulussa vaatetukseen suuntautuen, valmistumalla artesaaniksi opiskellen vaatetusalaa käsi- ja taideteollisuusalan oppilaitoksessa tai suorittamalla turkkurin ammattitutkinnon näyttötutkintona. Näyttötutkintona voi suorittaa myös turkkurimestarin erikoisammattitutkinnon.
Yleisiä turkiseläimiä.
Suomessa kasvatettavia turkiseläimiä ovat minkki, suomensupi sekä sini- ja hopeakettu.
Turkisten vastustus.
EU-maissa kissoista ja koirista peräisten olevien turkisten tuottaminen, maahantuonti, maastavienti, myynti ja markkinointi on kielletty. 
Lainsäädännöllisten rajoitusten ohella lukuisat muotisuunnittelijat, tekstiilivalmistajat ja vaateliikkeet ympäri maailmaa ovat vapaaehtoisesti kieltäytyneet käyttämästä eläinperäisiä turkiksia vaatteidensa materiaalina. Turkiksista mallistoissaan luopuneita muotisuunnittelijoita ja -taloja ovat muun muassa Giorgio Armani (omistaa vaateliikkeet Giorgio Armani, Emporio Group, AJ Armani Jeans ja Armani Casa), Hugo Boss, Tommy Hilfiger, Gucci ja Calvin Klein.
Tekoturkikset.
Tekoturkiksia voidaan valmistaa luonnonkuiduista kuten hampusta ja puuvillasta. Tekokuituisia tekoturkiksia valmistetaan akryylistä, polyesteristä ja muista synteettisistä kuiduista, tai muuntokuiduista kuten viskoosista.
Yhden keinokarvatakin valmistamiseen voi kulua jopa kymmenen tynnyrillistä öljyä. Takit ovat useimmiten akryylia, polyesteria ja nylonia. Pesun yhteydessä esimerkiksi akryylistä valmistetusta vaatteesta irtoaa keskimäärin 1 900 mikromuovihiukkasta, jotka päätyvät saastuttamaan meriä. 
Pistokokeissa on paljastunut, että monet hupuissa ja kauluksissa käytettävät karvat, joiden sanotaan olevan keinokuitua, ovat todellisuudessa aitoa turkista. Esimerkiksi supikoiran turkki tulee halvemmaksi kuin keinokarva, sillä suurin osa vaatteista on valmistettu Kiinassa, jossa turkiseläinten pitoa tai kohtelua ei säädellä minkäänlaisella lainsäädännöllä. 
Talvitakeissa käytettävä hupun turkisreunus ei ole vain somiste, vaan sillä on käytännön tarkoitus. Reunus luo lämpimämmän mikroilmaston kasvojen ympärille ja suojaa näin kylmältä ja viimalta. Tätä ovat hyödyntäneet pukeutumisessaan monet pohjoisten seutujen alkuperäisasukkaat, kuten esimerkiksi inuiitit. 
EU:n lainsäädännön mukaan tuotteesta on selvittävä, mikäli se sisältää tekstiilien lisäksi eläinperäisiä osia. Virheellisistä tai valheellisista merkinnöistä ei kuitenkaan seuraa valmistajille sakkoja, joten merkinnöissä on usein puutteita.
Elīna Garanča

Elīna Garanča (s. 16. syyskuuta 1976 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen mezzosopraano. Hän kasvoi Riiassa ja aloitti musiikkiopintonsa Latvian musiikkiakatemiassa 1996 opettajanaan Sergei Martinov. Hän on opiskellut myös Wienissä Irina Gavrilovicin johdolla. Vuonna 1999 Garanča voitti Mirjam Helin -laulukilpailun ja 2001 pääsi loppukilpailuun arvostetussa BBC:n Singer of the World -kilpailussa. Oopperauransa Garanča aloitti 1998 Bukarestin kansallisoopperassa Donizetin "Anna Bolenan" "Giovannana".
Garančan ohjelmistossa on oopperan lisäksi myös Schubertin, Brahmsin, Rahmaninovin, Fallan, Bergin, Respighin ja Sibeliuksen liedejä sekä Mozartin, Bachin, Beethovenin ja Rossinin hengellistä musiikkia.
Ulkoministeriö

Ulkoministeriö on valtion ulkopolitiikasta vastaava ministeriö. Ulkoministeriöitä ovat muiden muassa:
Pyhä Evaristus

Evaristus ("miellyttävä") oli paavi noin vuodesta 98 vuoteen 105 (vuodesta 98 vuoteen 108 Vatikaanin vuoden 2003 "Annuario Pontificio"n mukaan). Hänet tunnettiin myös nimellä Aristus. Evaristuksesta tiedetään vähän. Hän oli syntyisin helleeniperheestä. Hänet valittiin paaviksi Rooman keisari Trajanuksen hallintokaudella.
Evaristus loi perustan kardinaalikollegiolle, joka myöhemmin alkoi vastata paavin valinnasta. Häntä pidetään yleisesti marttyyrinä, mutta tästä ei ole historiallisia todisteita. Hänen muistopäivänsä on 26. lokakuuta.
Georgialaiset

Georgialaiset, kartvelilaiset () ovat kansakunta ja etninen ryhmä. Georgialaiset ovat kotoisin Kaukasiasta ja he elävät pääosin Georgiassa, mutta heitä asuu myös Turkissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa, Iranissa ja muissa valtioissa. Georgialaiset polveutuvat Kaukasian alueen varhaisimpiin kuuluvista asukkaista ja nykyinen georgialainen kansakunta on käynyt läpi monimutkaisen etnisen yhdentymisen prosessin. Georgialaisiin kuuluu nykyään erilaisia alietnisiä yhteisöjä, joilla on kaikilla omat luonteenomaiset perinteensä, tapansa ja murteensa tai kielensä. Alaryhmistä mingrelit, lazit ja svanit puhuvat tyypillisesti sekä omaa kieltään (mingreliä, lazia ja svania) että georgiaa. Georgian kielellä on oma, ainutlaatuinen aakkostonsa ja pitkä kirjallinen perinne, joka sai alkunsa viimeistään 400-luvulla. Se on Georgiassa asuvien georgialaisten kirjakieli ja koulutuksen kieli sekä maan virallinen kieli. Antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tunsivat muinaiset georgialaiset iberialaisina ja kolkhislaisina.
Suurin osa georgialaisista on kristittyjä, ja valtaosa kuuluu 300-luvulta asti itsenäiseen Georgian ortodoksiseen kirkkoon. Georgialaisia muslimiyhteisöjä elää Turkissa, Iranissa, Azerbaidžanissa ja Georgian Adžarian autonomisessa tasavallassa.
Armenialaiset

Armenialaiset (armeniaksi "Hay" tai "Hai"")" ovat Kaukasukselta ja itäisestä Vähästä-Aasiasta kotoisin oleva kansa. Suuri osa armenialaisista asuu yhä alueella, varsinkin Armeniassa, mutta lähes yhtä suuri tai suurempi määrä asuu muualla ympäri maailmaa. Ensimmäinen armenialainen valtio perustettiin jo 500-luvulla eaa. ja Armenia oli maailman ensimmäinen kristinuskon valtionuskonnoksi ottanut maa (vuonna 301), ja armenialaisten omalla apostolisella kirkolla on yhä valtionkirkon asema Armeniassa. 
Nykyään noin 3,0–3,5 miljoonaa armenialaista asuu Armeniassa, 2,0–2,5 miljoonaa Venäjällä, 267 000–400 000 Georgiassa, ainakin 400 000 (mutta mahdollisesti jopa miljoona) Yhdysvalloissa, 250 000 tai enemmän Ranskassa, 200 000 Iranissa (pääasiassa Teheranissa ja Jolfan alueella), 120 000 Vuoristo-Karabahissa, 100 000 Syyriassa, 75 000–150 000 Libanonissa, 99 900 Ukrainassa, 50 000 Turkissa ja 40 505 Kanadassa – yhteensä noin kahdeksan miljoonaa.
Armenialaisten sukunimissä on yleensä pääte "-jan" (tai "-ian/-yan"), joka tarkoittaa ’(jonkun) poika’.
Alkuperä.
Legendan mukaan armenialaiset ovat Vanhassa testamentissa mainitun Nooan pojan Japethin jälkeläisiä, mutta Herodotuksen mukaan he ovat lähtöisin Traakiasta. Strabonin arvio puolestaan oli, että armenialaiset saapuivat Araratin laaksoon kahdesta eri suunnasta, lännestä ja etelästä. Saapumisajankohta on välillä 1300-700 vuotta eaa. Urartun hallitsijan Argishti I:n tiedetään rakennuttaneen nykyisen Jerevanin kaupungin alueelle Erebunin linnoituskaupungin 782 eaa. Urartun valtakunta kukistui 590 eaa., minkä jälkeen armenialaisista tuli alueen valtaväestö. Vuoteen 401 eaa. mennessä urartulaiset olivat sulautuneet armenialaisiin. Armenialaiset tutkijat ovat sitä mieltä, että armenialaiset ovat Armenian alueen alkuperäisiä asukkaita.
Oscar Niemeyer

Oscar Ribeiro de Almeida Niemeyer Soares Filho (15. joulukuuta 1907 Rio de Janeiro, Brasilia – 5. joulukuuta 2012) oli brasilialainen arkkitehti. Hän kehitti Le Corbusier’n innoittamana modernin brasilialaisen tyylin. Hän on suunnitellut muun muassa Belo Horizonten lähistöllä sijaitsevan Pampulhan vapaa-ajanviettokeskuksen sekä useita julkisia rakennuksia, muun muassa YK:n päärakennuksen New Yorkissa.
Niemeyer liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945. Armeijan kaapattua vallan vuonna 1964 hänet pakotettiin maanpakoon. Hän avasi toimistonsa Champs-Élysées’llä Pariisissa. Hän oli pitkälti vastuussa uuden pääkaupungin Brasílian rakennusten suunnittelusta ja palasi synnyinmaahansa 1980-luvulla.
Vuonna 1988 Niemeyer sai Pritzker-palkinnon yhdessä yhdysvaltalaisen Gordon Bunshaftin kanssa. Vielä 89 vuoden ikäisenä vuonna 1996 hän suunnitteli Niteróin nykytaiteen museon. Hän jatkoi uraansa aina 2000-luvulle ja avioitui vuonna 2006 60-vuotiaan Vera Lucia Cabreiran kanssa.
Segmentointi

Segmentointi on yrityksen asiakaskunnan jakamista erilaisiin osiin (segmentteihin), jotta markkinointia voidaan tehdä kullekin ryhmälle sille parhaiten soveltuvalla tavalla. Segmentointi voi tarkoittaa myös joidenkin ryhmien jättämistä tietoisesti markkinointitoimien ulkopuolelle ja keskittymistä vain yrityksen strategiaan parhaiten soveltuviin ja kannattavimpiin asiakassegmentteihin.
Segmentoinnin tuloksena voi olla yrityksen eri asiakasryhmille erilaisia tuotteita, erilaisia ostopaikkoja ja -tapoja, erilaista markkinointiviestintää tai erilaista hinnoittelua.
Segmentoinnin lähtökohtana on se, että eri markkinoilla ja asiakasryhmillä on erilaiset perusteet tekemilleen ostopäätöksille. Siksi kaikille asiakasryhmille ei kannata markkinoida samalla tavalla, vaan eriyttämällä eli "differoimalla" ja kohdistamalla markkinoinnista saadaan taloudellisempaa ja tehokkaampaa.
Segmentointiperusteet.
Segmentointiperusteet ovat jaettavissa koviin ja pehmeisiin. Kovia segmentointiperusteita ovat mm. ikä, sukupuoli ja asuinpaikka. Pehmeät segmentointiperusteet ovat sellaiset jotka eivät ole yhtä kiinteitä ja muuttumattomia kuin kovat, vaan valinnaisempia ja häilyväisempiä; helpommin muutettavissa, kuten elämäntyyli, harrastukset, mieltymykset.
Eri segmenteille markkinoidaan eri tuotteita tai saman tuotteen eri versioita käyttäen markkinointikeinoja, jotka riippuvat kohderyhmästä, segmentistä. Segmentointia käytetään usein yrityksen toiminnan alkuvaiheessa tai jo markkinoilla olevan tuotteen myynnin edistämiseksi.
Skandaalihäät (vuoden 1956 elokuva)

Skandaalihäät () on vuonna 1956 ilmestynyt Metro-Goldwyn-Mayerin tuottama elokuvamusikaali ja komediaelokuva. Siinä esiintyi lukuisia aikansa elokuvatähtiä kuten Bing Crosby, Grace Kelly, Frank Sinatra ja Celeste Holm. Louis Armstrong lauloi jazzyhtyeensä kanssa elokuvan tunnusmelodian. Elokuva ja musikaali perustuu vuonna 1940 ilmestyneeseen elokuvaklassikkoon "Skandaalihäät" ("The Philadelphia Story"). Elokuva jäi lopulta Grace Kellyn viimeiseksi elokuvaksi ennen hänen siirtymistään Monacoon. Elokuvaa pidetään yhtenä Kellyn parhaista elokuvista.
"Skandaalihäihin" perustuva musikaali "High Society" sai ensi-iltansa Broadwaylla vuonna 1998.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo ettei elokuva upeista Cole Porterin lauluista huolimatta yllä vuoden 1940 edeltäjänsä tasolle ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Toimiupseeri

Toimiupseeri oli puolustusvoimien tai rajavartiolaitoksen toimenhaltija. Toimiupseeristo muodostettiin Suomeen vuonna 1974 vanhan aliupseeriston pohjalta.
Vuonna 1972 Aliupseerien aseman kehittämistä tutkinut komitea totesi, että yleisen koulutustason noustessa myös Puolustusvoimiin tarvittaisiin kansakoulupohjaisen kanta-aliupseeriston tilalle keskikoulupohjainen virkamiesryhmä. Yleisen kehityksen sekä taitotiedon parantumisen myötä upseeriston sekä kanta-aliupseeriston tehtävien väliin oli muodostunut tehtäviä, joihin aliupseeriston koulutustaso ei enää riittänyt.
Pääesikunta laati vuonna 1973 suunnitelman puolustus- ja rajavartiolaitoksen esimiesjärjestelmän kehittämiseksi. Suunnitelman mukaan kaikkien sotilasesimiehen ammatin valinneiden tulisi saada mahdollisuus edetä urallaan kykyjensä ja taitojensa mukaan aina ylimpiin päällystöarvoihin saakka.
Toimiupseerien kelpoisuusehdot sekä koulutus määriteltiin 1.3.1974 voimaan tulleissa Laissa sotilasopetuslaitoksista sekä Asetuksessa Puolustuslaitoksesta. Samalla Aliupseerikoulun nimeksi muuttui Päällystöopisto, jonka tehtäväksi toimiupseerikoulutus tuli.
Toimiupseerien tehtäväkenttä oli hyvin laaja aina kouluttajasta perusyksiköiden vääpeleiksi. Sodanajan tehtäviksi toimiupseereille koulutettiin muun muassa perusyksiköiden päällikön sekä pataljoonan esikunnan nuoremman upseerin tehtäviä. 
Toimiupseerien palvelusarvot olivat yliluutnantti, luutnantti, sotilasmestari, ylivääpeli/ylipursimies, vääpeli/pursimies ja ylikersantti.
Myöhemmin toimiupseerille mahdollistui sotilasarvoksi myös kapteeni/kapteeniluutnantti.
Toimiupseerien peruskoulutus muuttui opistotasoiseksi vuonna 1989. Tutkinto muuttui samalla opistoupseerin tutkinnoksi.
Peneplaani

Peneplaani eli puolitasanko on pitkäaikaisen kulutuksen tuloksena syntynyt yleispiirteiltään tasainen mutta pienpiirteiltään loivasti kumpuileva ja vaihteleva alue. Eroosio on kuluttanut peneplaanin lähelle päätetasoaan, joka on yleensä merenpinnan taso.
Esimerkki peneplaanista on Suomen alue, josta eroosio on miljoonien vuosien aikana kuluttanut kallioperää kymmenien kilometrien paksuudelta. Merenkurkun seudulla on Suomen puolella jäljellä vanha tasainen peneplaani, kun taas Ruotsin puolella Korkearannikon alueella maankuori on kohonnut, jolloin aiemmin tasainen alue on päässyt rapautumaan jyrkkäpiirteisiksi kukkuloiksi.
Vilho Penttilä

Vilho Penttilä (6. lokakuuta 1868 Suursaari – 12. helmikuuta 1918 Kauniainen) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita jugendtyylisiä kivirakennuksia Helsinkiin vuosina 1895–1907 työskennellessään Nyström–Petrelius–Penttilän arkkitehtitoimistossa. Niistä tunnetuin on Koiton talo. Muita hänen töitään ovat esimerkiksi Hollolan kunnantupa ja Kotkassa sijaitseva Tukkukaupantalo. Tampereen Kauppakadulla on Penttilän suunnittelema Kansallis-Osake-Pankin talo (1910), jota on 1950-luvulla korotettu. Kansallis-Osake-Pankille hän suunnitteli toimitalon myös Turkuun, Lahteen, Jyväskylään ja Hämeenlinnaan.
Suursaaressa syntyneen Penttilän isä toimi kauppiaana ja kalastajana ja omisti purjealuksen, joka liikennöi Suomen ja Englannin välillä. Penttilä kävi reaalikoulun Viipurissa ja opiskeli arkkitehdiksi Polyteknillisessä opistossa Helsingissä. Hän suoritti myös 1893 piirustuksenopettajan tutkinnon Helsingin yliopistossa. Penttilä perusti vuonna 1895 arkkitehtitoimiston yhdessä opiskelutovereiensa Usko Nyströmin ja Albert Petreliuksen kanssa. Arkkitehtitoimisto Nyström &amp; Petrelius &amp; Penttilä suunnitteli rakennuksia eniten Helsinkiin mutta myös muualle Suomeen. Toimisto oli olemassa vuoteen 1908 saakka ja sen jälkeen Penttilä piti yksin omaa toimistoaan Vladimirinkadulla (nykyisin Kalevankatu). Penttilä oli myös Suomen Teollisuuslehden päätoimittajana vuosina 1895–1906 ja hän oli mukana vapaaehtoistoiminnassa nuorten parissa.
Penttilä sai surmansa 49-vuotiaana sisällissodan aikana. Hänet ammuttiin kahdeksalla luodilla sydämeen Kauniaisissa helmikuussa 1918 epäiltynä aseiden salaamisesta.
Lonkerojalkaiset

Lonkerojalkaiset (Brachiopoda) eli brakiopodit, on ryhmä selkärangattomia merieläimiä. Tällä hetkellä eläviä lajeja on noin 300, lisäksi lukuisia sukupuuttoon kuolleita. Paleotsooisella kaudella lonkerojalkaisia oli erittäin runsaasti. Nykyiset lajit ovat säilyneet lähes muuttumattomina noin 450 miljoonaa vuotta.
Lonkerojalkaiset muistuttavat simpukoita, mutta niiden rakenne poikkeaa simpukoista, koska lonkerojalkaisilla kuoret ovat ylä- ja alapuolella ja simpukoilla sivuilla. Lonkerojalkaisilla on ruumiinontelo ja lonkerokiehkura (lofofori).
Sammaleläimet

Sammaleläimet (Bryozoa tai Ectoprocta) on yksi eläinkunnan pääjaksoista. Ne ovat vedessä eläviä, tavallisesti runkokuntia muodostavia selkärangattomia, jotka ovat sukua pikarimadoille. Ne muodostavat sammalmaisen peitteen esimerkiksi kiviin tai vesikasveihin. Runkokunnan eri yksilöt voivat olla kehittyneitä eri tehtäviin.
Lisääntyminen.
Sammaleläimet lisääntyvät joko suvullisesti tai kuroutumalla. Erilajiset sammaleläimet ovat muodoiltaan hyvin erilaisia ja ne sekoitetaan usein muihin eliöihin, koralleihin tai fossilistoissa jopa leviin.
Fossiilit.
Sammaleläimet ilmestyivät meriin viimeistään varhaisella ordovikikaudella. Niitä saattoi elää pehmeäkuorisina jo kambrikaudella.
Esiintymät.
Sammaleläimet elävät yleensä merissä, mutta myös makeassa ja murtovedessä. Suomessa tavattavia sammaleläimiä ovat muun muassa Itämeressä elävä levärupi, sisävesien kulkusammaleläin sekä tulokaslaji hyytelösammaleläin.
Suomessa esiintyvät lajit.
Suomessa tavataan 11 lajia sammaleläimiä. Yhdysvalloista Itämereen levinnyt laji "Conopeum chesapeakensis" on tunnistettu viimeisimpänä, vuonna 2024.
Mikaelinkirkko (Turku)

Mikaelinkirkko on Turun keskustassa Port Arthurin kaupunginosassa sijaitseva kirkko, joka on valmistunut vuonna 1905. Kirkko on nimetty Arkkienkeli Mikaelin mukaan. Se on muodoltaan kolmilaivainen pitkäkirkko, jonka torni on 77 metriä korkea. Kirkkoa on peruskorjattu vuosina 1984–1987. Kirkossa on 1250 istumapaikkaa ja se on suosittu konsertti- ja vihkikirkko.
Mikaelinkirkko on suomenkielisen Turun Mikaelinseurakunnan pääkirkko. Sinne on keskittynyt myös Turun tuomasmessutoiminta, ja se toimii kesäisin tiekirkkona.
Historia ja arkkitehtuuri.
Mikaelinkirkko on rakennettu vuosina 1899–1905. Sen on suunnitellut Lars Sonck, joka oli 24-vuotias arkkitehtiopiskelija voittaessaan kirkon suunnittelukilpailun vuonna 1894. Sonckin ehdotus "Soli Deo gloria aeterna") peittosi jopa häntä opettaneen opettajan tekemän kilpailuehdotuksen. Vanhemmat arkkitehdit pitivät voittoa sopimattomana ja Sonckille suunniteltiin jopa potkuja polyteknillisestä opistosta. Kirkon arkkitehtuuri edustaa uusgotiikkaa ja jugendia. Vaikka Mikaelinkirkon todetaan saaneen valmistuttuaan osakseen pelkkää ihailua, arkkitehti Sonck ei myöhemmällä iällään ollut siihen itse tyytyväinen. Ennen kirkon rakennustöiden alkua Sonck kävi Keski-Euroopassa, jossa jugendtyyli oli saavuttanut suosiota ja kotiin palattuaan hän teki uuden kirkkosuunnitelman voittaneen ehdotuksen korvaajaksi, mutta suunnitelman vaihtoon ei suostuttu. Sonck vaati kirkon rakentamisaikana koko ajan kirkkoon suuria muutoksia, joista osaan pystyttiin myöntymään, osaan taas ei. Kun Sonck sitten myöhemmällä iällään vieraili Turussa, hän ei koskaan halunnut mennä lähellekään Mikaelinkirkkoa. Uudet suunnitelmat ja muutokset Lars Sonck pääsi toteuttamaan muutama vuosi myöhemmin rakennetussa Tampereen tuomiokirkossa.
Mikaelinkirkon urut on rakentanut Grönlunds Orgelbyggeri vuonna 2002. Niissä 52 äänikertaa. Uruissa on Suomen pisin metallinen urkupilli, jonka pituus on 9,6 metriä.
Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Port Arthurin puutalokorttelit ja Mikaelinkirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Lepinkäiset

Lepinkäiset (Laniidae) on varpuslintuheimo. Lepinkäiset ovat keskikokoisia lintuja ja niillä on pitkä pyrstö. Lepinkäisten nokka on voimakas ja koukkukärkinen, jalat vahvat ja kynnet terävät. Useilla lajeilla on tumma naamari. Lepinkäiset rakentavat pesän oksanhaaraan pensaaseen.
Lepinkäiset ovat saalistajia, joiden ruokavalioon kuuluvat pieneläimet kuten hyönteiset, lepinkäistä pienemmät linnut, sisiliskot sekä hiiret. Lepinkäiset seivästävät saaliinsa piikkipuiden ja -pensaiden piikkeihin, jotta voivat myöhemmin palata varastoidun saaliin luo.
Fiktiossa.
Tapa seivästää uhreja inspiroi Dan Simmonsia nimeämään Hyperion-scifiromaanisarjansa jumalhirviön nimellä The Shrike (suom. Lepinkäinen). Shrike varastoi samalla tavalla ihmisiä suunnattomaan teräspiikkipuuhun.
Hannibal-televisiosarjassa esiintyy kannibalistinen sarjamurhaaja, jota kutsutaan Minnesotan Lepinkäiseksi, sillä hänellä on tapana seivästää uhrejaan peuransarviin.
Lasten animaatiosarjassa Kaukametsän pakolaiset esiintyy kahdessa jaksossa lepinkäinen, jota kutsutaan myös teurastajalinnuksi. Se tappaa ja seivästää hiiriperheen lapset.
Jänis (kiinalainen horoskooppi)

Jänis on yksi kiinalaisista horoskooppimerkeistä. Perinteisen kiinalaisen astrologian mukaan jäniksen vuonna syntyneitä pidetään hiljaisina, sisäänpäinkääntyneinä pohdiskelijoina, laiskottelijoina ja hyvinä ystävinä. Jäniksen vuosi on 12 vuoden välein. Niiden odotetaan olevan vauraita ja hyväntuulisia vuosia. Vuosi 2011 oli jäniksen vuosi.
Vietnamissa jäniksen vuosi tunnetaan kissan vuotena. Tästä on saanut nimensä Al Stewartin vuonna 1975 julkaistu levy "Year of the Cat".
Jäniksen kuukausi: n. 5.3.- 4.4.&lt;br&gt;
Jäniksen tunti: 05 - 07
Jäniksen onnennumerot ovat 3, 4 ja 6.
Sulttaani

Sulttaani () on islamilaisessa maailmassa käytetty hallitsijan arvonimi. 
Historia.
Tuhatluvulla turkkilaiset seldžukit (pääkaupunkeina mm. Nishapur ja Merv) loivat keskiaasialaisen jättivaltakunnan, joka oli rajoiltaan lähellä sassanidien entistä valtiota. 
Islaminuskon mukaan kalifin virka oli jakamaton, joten islamilaisessa maailmassa saattoi olla vain yksi kalifi. Bagdadin abbasidikalifit nauttivat suurta uskonnollista arvovaltaa, joten seldžukit käyttivät sitä hyväkseen ja asettuivat Bagdadin abbasidikalifin "suojelijoiksi" karkotettuaan sitä ennen samaa tehtävää hoitaneet buijidit.
Todellista valtaa edusti seldžukeilla sulttaani-instituutio, joka alkoi vähitellen murtaa kalifin asemaa koskevaa oppia, vaikka aluksi molemmat elivät rinnakkain. 900-luvulla oli jo ehditty elää kolmen kalifin järjestelmässä (abbasidit Bagdadissa, fatimidit Egyptissä ja umaijadit Córdobassa), eikä yksikään niistä kyennyt voittamaan muita. 
Seldzukkien käyttöön ottama sulttaanin virka ei tavoitellut ylintä uskonnollisen auktoriteetin asemaa kuten kalifi al-Mamunin 800-luvulla luoma idea kalifaatista aluksi oli tehnyt. Siihen ei liioin sisältynyt ajatusta yhdestä ainoasta uskovien komentajasta. Tämä teki mahdolliseksi useiden rinnakkaisten sulttaanikuntien olemassaolon, ja niitä alkoikin ilmestyä eri puolille. 
Seldžukit eivät ilmeisesti itse luoneet sulttaani-instituutiota vaan omaksuivat sen ghaznavideiltä.
Osmanien valtakunnassa sulttaanin valta oli rajaton, ja hän nautti suurta kunnioitusta ja arvonantoa. Sulttaani oli Allahin edustaja maan päällä ja profeetan seuraaja. Jokaisen alamaisen täytyi noudattaa hänen tahtoaan, ja sulttaanin palatsin sotilaat ja virkamiehet olivat hänen henkilökohtaisia orjiaan.
Nykyaika.
Nykyään sulttaani on valtionpäämiehen nimikkeenä Bruneissa ja Omanissa. Myös osa Malesian osavaltioista sekä Indonesian Yogyakartan provinssi ovat sulttaanikuntia.
Kóstas Karamanlís

Konstantínos ”Kóstas” Alexándrou Karamanlís (, s. 14. syyskuuta 1956) on kreikkalainen poliitikko keskustaoikeistolaisesta Uusi demokratia -puolueesta. Hän oli puolueensa puheenjohtaja ja toimi Kreikan pääministerinä maaliskuusta 2004 lokakuulle 2009.
Elämä ja ura.
Karamanlís on Uuden demokratian perustajan ja maan entisen presidentin Konstantínos Karamanlísin veljenpoika. Karamanlís tuli politiikkaan 1970-luvulla, jolloin hän toimi Uuden demokratian nuorisojärjestössä ONNEDissa. 
Karamanlís valittiin Kreikan parlamenttiin vuonna 1989 Thessalonikin vaalipiiristä; nykyään hän toimii parlamentissa Lárisan vaalipiirin edustajana. Hänet valittiin puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 1997 edellisvuotisten puolueelle tappiollisten parlamenttivaalien jälkeen. Hän oli puolueen pääministeriehdokas vuoden 2000 parlamenttivaaleissa, mutta puolue hävisi vaalit niukasti, vain prosenttiyksikön erolla vasemmistolaiseen PASOKiin. Seuraavissa, 7. maaliskuuta 2004 järjestetyissä parlamenttivaaleissa puolue otti sen sijaan selvän voiton viiden prosenttiyksikön erolla PASOKiin. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin 10. maaliskuuta Kreikan pääministeriksi. Karamanlís toimi hallituksensa virkaanastumisen jälkeen myös kaksi vuotta kulttuuriministerinä, kunnes tehtävän otti helmikuussa 2006 hoitaakseen Giórgos Voulgarákis.
Karamanlís ilmoitti kuitenkin syyskuussa 2009, että maassa järjestetään ennenaikaiset vaalit. Karamanlísin mukaan Kreikka tarvitsee uusia vaaleja, jotta poliittinen ilmapiiri voitaisiin puhdistaa maailmanlaajuisen taantuman iskettyä maahan. Hallituspuolueilla oli vain yhden paikan enemmistö parlamentissa, ja Karamnlisin tarkoituksena oli saada kansalta tukea talouden uudistamiselle. Karamanlis ilmoitti eroavansa puolueen johdosta lokakuun 2009 ennenaikaisten vaalien jälkeen, joissa Uusi demokratia hävisi PASOKille.
Karamanlís oli aikanaan Kreikan historian nuorin pääministeri ja ensimmäinen, joka oli syntynyt toisen maailmansodan jälkeen. Hän on ollut vuodesta 1998 lähtien naimisissa Natása Pazaḯtin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
José Echegaray y Eizaguirre

José Echegaray y Eizaguirre (19. huhtikuuta 1832 – 14. syyskuuta 1916) oli espanjalainen matemaatikko, valtiomies ja näytelmäkirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1904. Hän aloitti työuransa matematiikan professorina. Vuonna 1868 hän astui valtion palvelukseen ja nousi jopa talousministeriksi. Kirjallinen tuotanto alkoi myöhään, ensimmäinen näytelmä "Shekkivihko" ilmestyi 1874 Echegarayn ollessa 42-vuotias. Sen jälkeen hän kuitenkin julkaisi näytelmän tai kaksi joka vuosi. Noin puolet noin kuudestakymmenestä näytelmästä on kirjoitettu runomuodossa, ja niillä on melodramaattisia nimiä kuten "La esposa del vengador" (1874, 'Kostajan vaimo'), "En puño de la espada" (1875, 'Miekan terällä'), "En el Seno de la muerte" (1879,' Kuoleman povella'), "La muerte en los labios" (1880, 'Kuoleman maku') ja "O locura ó santidad" (1877, "Mielipuoli vai pyhimys").
Giosuè Carducci

Giosuè Carducci (27. heinäkuuta 1835 – 16. helmikuuta 1907) oli italialainen runoilija ja prosaisti, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1906. Häntä pidetään modernin Italian epävirallisena kansallisrunoilijana. Hän toimi myös opettajana ja kääntäjänä ja käänsi Vergiliuksen teoksia ja osia "Iliaasta" italiaksi. Carducci toimi aktiivisesti myös kulttuuripolitiikassa ja oli muun muassa koulutusta ja kulttuuririentoja järjestävän Società Dante Alighierin perustajajäsen. Hänen poliittiset mielipiteensä olivat ailahtelevaisia, ja hän on kirjoittanut yhtä tulisieluisia tekstejä tasavallan puolesta kuin sitä vastaan. Hänet äänestettiin Senaatiin vuonna 1890. 
Carduccin maine kirjailijana perustuu hänen runoihinsa, mutta myös proosatuotanto on laajaa.
Suomennettu runotuotanto.
Lähde:
Satunnaisluku

Satunnaisluku on tietyltä lukualueelta satunnaisesti valittu luku. 
Algoritminen satunnaisuus.
Tietokoneohjelmissa satunnaislukuja luodaan pseudosatunnaislukugeneraattoreiksi kutsutuilla algoritmeilla. Satunnaislukugeneraattori ei itse luo satunnaisuutta tyhjästä. Sen sijaan, kyseinen algoritmi luo satunnaisen näköisiä lukuja, kunhan se on ensin alustettu aidosti satunnaisella siemenarvolla. Tämän siemenarvon vaatima entropia voidaan kerätä esimerkiksi tietokoneen aidosti satunnaisista (mutta monesti heikkolaatuisista) lähteistä, esimerkiksi tekemällä mittauksia kiintolevyn hakuoperaatioiden kestosta.
Pseudosatunnaislukualgoritmit luokitellaan yleensä sen perusteella, soveltuvatko ne kryptografisiin operaatioihin, kuten salaukseen. Salauksessa käytetyt luvut luodaan tavallisesti käyttöjärjestelmän ytimen kryptografisen palvelun toimesta, joka yhdistää lukuisia heikkoja entropialähteitä. Yhdessä nämä arvot muodostavat algoritmin jatkuvasti muuttuvan sisäisen tilan. Kun algoritmin sisäinen tila on riittävän satunnainen, se pystyy tuottamaan kryptografiseen käyttöön soveltuvia lukuja käytännössä loputtomiin. Algoritmin sisäinen entropia ei heikkene käytössä, sillä algoritmin palauttamat luvut kulkevat kryptografisesti turvallisen kryptografisen tiivistefunktion läpi, joka tarjoaa suojan alkukuvahyökkäyksiä () vastaan.
Heavenly

Heavenly on ranskalainen power metal -yhtye, jonka keulakuvana toimii laulaja Ben Sotto. Sotto myös säveltää ja sanoittaa lähes kaikki kappaleet. Yhtye levytti ensimmäisen albuminsa "Coming from the Sky" Kai Hansenin ohjastuksella vuonna 2000. Mukana oli myös Piet Sielck, jonka kanssa Hansen on aiemminkin tehnyt paljon yhteistyötä. Seuraavana vuonna ilmestyi toinen levy "Sign of the Winner". Vuonna 2004 julkaistiin monien kriitikoiden ylistämä vampyyriaiheinen albumi "Dust to Dust". Vuoden 2005 alussa kitaristi Fred Leclercq, basisti PE Pelission ja rumpali Maxence Pilo jättivät yhtyeen musiikillisten erimielisyyksien takia. Uusi ja nykyinen miehistö saatiin kasaan nopeasti. Heavenly on konsertoinut yhdessä muun muassa Stratovariuksen, Edguyn ja Lullacryn kanssa. Yhtyeen neljäs albumi kantaa nimeä "Virus", joka julkaistiin vuonna 2006. Yhtye julkaisi Carpe Diem albumin vuonna 2009.
Jäsenet.
Entiset jäsenet
HDV

HDV ("High-Definition Video") on kuluttajakäyttöön tarkoitettujen videokameroiden teräväpiirtokuvan tallennusformaatti.
HDV:n hyödyt.
Kuvan tarkkuus eli resoluutio on huomattavasti suurempi kuin tavallisissa videokameroissa. Kun tavallinen Suomessakin käytettävän PAL-standardin mukaisen videon tarkkuus on 720 × 576 kuvapistettä, on HDV-standardin mukaisten videoiden tarkkuus joko 1280 × 720 tai 1440 × 1080 kuvapistettä.
HDV-formaatti oli eräänlainen siirtymävaiheen formaatti täyden teräväpiirron videoon, jonka tarkkuus on 1920 × 1080. Nykyisin kuluttajatason kamerat kuvaavat yleensä muistikorttitallenteelle AVCHD-pakkausmuodon videokuvaa.
HDV-formaatti.
Formaatin mukaiset kuvatarkkuudet ovat:
Formaatti on alun pitäen kehitetty edulliseksi ratkaisuksi kuluttajien siirtyä HD-tasoiseen kuvaukseen. HDV-kamerat käyttävät SD-laitteista tutuksi käynyttä MiniDV-nauhamediaa tai sisäistä kovalevyä tallennukseen. Videokuva pakataan digitaaliseen muotoon MPEG-2 pakkausalgoritmillä 19.7 Mbit/s (720p) tai 25 Mbit/s (1080i) tiedonsiirtonopeuksilla.
HDV:n kuvasuhde PAL-resoluutiosta poiketen on aina 16:9. 1080i:n pikselisuhde on 4:3, mutta yhden pikselin leveys on kolmanneksen korkeutta suurempi; 720p:ssä pikselisuhde on tasan 16:9. HDV:n editointia tukevat useat siihen tarkoitetut ohjelmat ja valmistajat, kuten Apple Final Cut Pro, AVID, Adobe Premiere ja Sony Vegas.
Sigrid Undset

Sigrid Undset (20. toukokuuta 1882 Kalundborg, Tanska – 10. kesäkuuta 1949 Lillehammer, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1928. 
Elämänvaiheet.
Sigrid Undset oli tunnetun arkeologin Ingvald M. Undsetin tytär. Isä vaikutti siihen, että tytär kiinnostui jo lapsena keskiajan historiasta. Isän kuoltua Sigrid joutui 17-vuotiaasta lähtien elättämään itsensä Oslossa toimistovirkailijana. Vuonna 1912 hän avioitui taidemaalari Anders Svarstadin kanssa. Liitto päättyi eroon vuonna 1925. 
Undset pakeni vuonna 1940 Norjan saksalaismiehitystä Yhdysvaltoihin mutta palasi toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945. 
Tuotanto.
Undset kuvaa teoksissaan naisia historian eri vaiheissa. Kirjailijan varhaisimpia töitä oli vuonna 1912 julkaistu novellikokoelma "Fattige skjæbner". Se viitoitti tulevienkin teosten teemoiksi naiseen, kotiin, äitiyteen ja lapseen liittyvät asiat. Niinpä Undset katsoi, että onnellisuuden tavoittelu olisi selvimmin mahdollista lapsen välityksellä. Undset tunnusti, että naisten vapautuspyrkimykset ovat oikeutettuja, mutta niiden edelle hän asetti kodin ja lasten tarpeet. 
Historiallisissa romaaneissaan Undset pyrki realistisuuteen eikä halunnut verhota keskiaikaa salaperäisyyden hämyyn. Hänen tunnetuin teoksensa "Kristiina Lauritsantytär I–III" ("Kristin Lavransdatter") on sijoitettu 1300-luvun Norjaan. Se kuvaa varakkaan naisen elämää kehdosta hautaan. Ensimmäisessä osassa päähenkilö kamppailee isänsä kanssa päästäkseen naimisiin rakastamansa miehen kanssa, toisessa osassa kuvataan päähenkilön avioliittoa ja kolmannessa osassa tämän vanhenemista ja taistelua ruttoepidemiaa vastaan.
Undset kokeili joissakin teoksissaan (muun muassa "Jenny", 1911) modernistien myöhemmin suosimaa tajunnanvirtatekniikkaa. Hän kirjoitti yli 30 teosta. Muun muassa Anna-Maria Tallgren ja Väinö Jaakkola suomensivat niistä useita.
Arvostus.
Undset sai vuoden 1928 Nobelin kirjallisuuspalkinnon. Sen perusteena oli hänen teostensa voimakkaat kuvaukset ​​Pohjolan elämästä keskiajalla. Hän myi Nobelin palkintomitalin ja lahjoitti siitä saadut rahat Suomen lasten hyväksi talvisodan aikana.
Norwegian Air Shuttle on maalauttanut Undsetin kuvan yhden Boeing 737-800 -koneensa pyrstöön. Undsetin kuva oli aiemmin myös sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737-300 -koneen pyrstössä.
Vuonna 1999 Undset sai kuvansa 500 Norjan kruunun seteliin. Undsetin kuvalla varustettu seteli jäi pois käytöstä vuonna 2019.
Trochodendrales

Trochodendrales on koppisiemenislahko, joka sijoittuu aitokaksisirkkaisten kasvien evoluutiopuun tyvelle lahkojen Ranunculales (mm. leinikkikasvit), Proteales (mm. proteakasvit) ja Buxales (puksipuukasvit) kanssa. Siinä on vain kaksi nykyisin elävää lajia: rataspuu ("Trochodendron aralioides") ja kiinanherttapuu ("Tetracentron sinense"), jotka ovat Japanissa ja Pohjois-Taiwanissa ("Trochodendron") sekä Kiinassa ja Nepalissa ("Tetracentron") kasvavia ainavihantia puita.
Tuntomerkit.
Rataspuukasvit ovat ainavihantia puita, joiden silmut ovat suomuisia. Niiden lehdet ovat sahalaitaiset, korvakkeettomat ja enemmän tai vähemmän kourasuoniset. Kukissa on useita laidoiltaan yhdeksi kiehkuraksi yhteen kasvaneita emilehtiä; sikiäin on hyvin niukasti kehänalainen. Emilehtien ulkopinnasta muodostuu mesiäinen. Hedelmä on tuppilomainen ja sen tyvellä on vartaloiden jäänteet, siemenet ovat litteitä ja reunapalteisia.
Luokittelu.
Kumpikin laji on aiemmin viety omaan heimoonsa Trochodendraceae ja Tetracentraceae eli kiinanherttapuukasvit, nykyään ne yhdistetään yhdeksi rataspuukasvien (Trochodendraceae) heimoksi.
Rataspuu ("Trochodendron aralioides") kasvaa Japanissa ja Taiwanin pohjoisosassa. Sen versot ovat kaljuja. Puusolukossa ei ole putkiloita ja nuoressa varressa on erilliset johtojänteet yksisirkkaisten kasvien tapaan. Lehtiasento on kierteinen ja lehdet ovat lähes sulkasuoniset. Kasvi on androdieekkinen: on yksilöitä, joissa on pelkkiä hedekukkia. Kukinto on terminaalinen, lyhyt ja pysty ja siinä on perällisiä kukkia. Kukassa on vähäpätöinen, enintään viisilehtinen kehä, joka voi kokonaan puuttuakin. Heteitä on paljon ja ne ovat järjestyneet enemmän tai vähemmän kierteisesti. Sikiäin on yhdislehtinen, 4–17 emilehdestä muodostunut ja istukat ovat kärki- ja aksiletyyppisiä istukoita. Vartaloita on monta ja luotti on johteinen kahta harjannetta myöten. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Siemenet ovat riippuvia ja niissä on kova kuori.
Kiinanherttapuu ("Tetracentron sinense") kasvaa Kiinassa ja Nepalissa. Sen lehdet ovat kahdessa rivissä ja kourasuonisia, leveäkantaisia; ohut reunapalle ympäröi hankasilmun. Kukinto on lehtihankainen ja tähkämäinen, pitkä ja riippuva. Siinä on pieniä, nelilukuisia kukkia. Kehälehdet ja heteet sijaitsevat kohdakkain. Sikiäinkin koostuu neljästä lehdestä ja siinä on aksiletyyppinen istukka. Kussakin emilehdessä on viisi tai kuusi siemenaihetta.
Platy

Platy ("Xiphophorus maculatus") on hammaskarppeihin kuuluva kala. Sukunimi "Xiphophorus", joka tarkoittaa miekkaa kantavaa, viittaa synnyttävien hammaskarppien paritteluevään. "Maculatus" puolestaan tarkoittaa laikukasta, ja se viittaa kalojen väritykseen.
Koko ja ulkonäkö.
Platy on 3–6 cm pitkä, ja siitä on useita värimuunnoksia. Luonnossa esiintyvät platyt ovat vaaleita ja värittömiä, mutta siitä on jalostettu useita värimuunnoksia. Yleisin lienee "punainen wagtail", jolla on punaoranssi ruumis ja mustat evät. Muita värimuunnoksia on muun muassa kokonaan oranssi "coral", mustakylkinen "tuxedo" ja "mickey mouse", jolla on Mikki Hiiren pään muotoinen kuvio pyrstön tyvessä. Platyjen ruumiin väritys vaihtelee valkoisesta keltaisen kautta punaiseen ja niiden evien väritys läpinäkyvästä keltaiseen, punaiseen ja mustaan.
Koiraan ja naaraan erottaa toisistaan pyrstön edessä vatsapuolella olevan paritteluevän muodosta. Koiras on myös pienempi ja tummempi kuin naaras.
Alkuperä.
Platy on kotoisin Keski-Amerikasta ja Pohjois-Amerikan eteläosista: Meksikosta ja Belizestä.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Platy on helppo saada lisääntymään akvaariossa. Se kantaa poikasiaan noin kuukauden. Emo syö omia poikasiaan, ja niitä voivat syödä myös muut samassa akvaariossa olevat kalat. Siksi kannattaakin ostaa lemmikkikaupasta poikasallas, johon emo laitetaan ennen poikasten syntymistä. Altaassa on poikasille oma paikka, johon ne voivat mennä, ettei emo syö niitä. Emon voi myös jättää akvaarioon, jos niille on hyviä paikkoja piilopaikkoja.
Platy on viimeisillään "raskaana", kun vatsa on hieman kulmikas, ja naaras hyvin suurikokoinen. Myös lähelle peräaukkoa tulee tumma täplä. Kun tämä täplä tulee, kannattaa emo siirtää poikasaltaaseen.
Platy synnyttää noin viisi poikuetta. Ensimmäisessä poikueessa syntyy 3-10 poikasta, toisessa parikymmentä enemmän, ja joka kerta poikasia tulee lähes parikymmentä enemmän kuin edellisessä poikueessa. Loppujen lopuksi poikasia voi olla jopa lähes 200. Jos poikaset syntyvät akvaarioon, niiden määrä pysyy kurissa, eikä niistä välttämättä yhtään kasva aikuiseksi. Poikanen kasvaa noin 5-6 viikossa sen kokoiseksi, että sen voi laittaa seura-akvaarioon eli akvaarioon, jossa ovat kaikki muutkin kalat.
Vesiolot ja ravinto.
Platy sopii seura-akvaarioon vain, jos asuinkumppanit valitaan tarkasti sen vesivaatimuksien mukaan. Esimerkiksi samanlaisissa vesissä viihtyvät miljoonakalat käyvät platyjen seuraksi mainiosti. Veden pH:n tulisi olla 7–8, kovuuden 9–30 sGH, ja lämpötilan 18–25 °C. Jos kalan siirtää pehmeämpään veteen kuin missä se on kasvanut, se sairastuu helposti. Aasiassa platyjä kasvatetaan kovassa vedessä, johon lisätään joskus suolaakin. Platy viihtyy monenlaisissa akvaarioissa.
Muuta.
Platy risteytyy lähisukulaisensa miekkapyrstön kanssa, ja siksi nämä lajit tulee pitää erillään toisistaan.
Codename wa Sailor V

Codename wa Sailor V (コードネームはセーラーＶ) on japanilaisen Naoko Takeuchin luoma manga-sarja, joka oli "Sailor Moonin" edeltäjä.
Vuonna 1986 collegea käyvä Naoko Takeuchi voitti Kodansha Publishingin toisen palkinnon New Manga Artist -kilpailussa "Love Callin" avulla. Silloin hän ryhtyi luomaan lisää sarjoja Kodanshalle, kuten "The Cherry Project", "Maria", "Miss Rain" ja "Chocolate Christmas". 
Vuonna 1991 hän aloitti uuden tarinan: "Codename wa Sailor V". Tarina kertoi tytöstä nimeltä Minako Aino, joka pystyi muuntautumaan Sailor V -nimiseksi soturiksi, jonka tehtävänä oli suojella maailmaa. Tarinasta tuli paljon suositumpi kuin hän oli odottanut, ja hän sai ajatuksen tehdä siitä anime. Takeuchi piirsi sarjan uudelleen alusta alkaen. Hän lisäsi paljon uutta sisältöä, ja tuloksena oli "Bishōjo Senshi Sailor Moon", jossa Sailor V saa uuden nimen – Sailor Venus - ja liittyy muiden sailor-soturien joukkoon. 
Codename wa Sailor V päättyi marraskuussa vuonna 1997.
DirectX

DirectX on Microsoftin Windows-käyttöjärjestelmälle ja Xbox-pelikonsoleille kehittämä, erityisesti peleihin tarkoitettu ohjelmointirajapinta tietokoneohjelman ja laitteiston välille. DirectX tarjoaa yhtenäisen rajapinnan mm. 3D-grafiikkaa, ääntä ja ohjauslaitteita varten.
Ohjelmointirajapinnat ohjaavat matalan tason toimintoja, jotka ovat yhteydessä laitteistoon tai korvaavat puuttuvia toimintoja emuloimalla niitä. Alun perin DirectX:n kehittivät kolme Microsoftilla työskennellyttä henkilöä: Craig Eisler, Alex St. John ja Eric Engstrom.
Tarve rajapinnan kehittämiseen oli se, että Windows 95 -käyttöjärjestelmässä suora pääsy laitteistoresursseihin oli suojattua, toisin kuin sitä edeltäneessä DOS-käyttöjärjestelmässä. Tarvittiin laitteistorajapinta (eng. hardware abstraction layer), jolla päästiin käyttämään laitteistoa matalammalla tasolla kuin mitä Windowsin perusfunktiot olisivat mahdollistaneet. Tämä oli tärkeää pelejä varten, jotta saatiin hyvä suorituskyky ja sulava pelikokemus.
Ennen DirectX:n kehitystä Microsoftilla oli WinG-rajapinta.
Komponentit.
DirectX koostuu useasta erillisestä komponentista:
Käytöstä poistuneita rajapintoja:
Direct3D.
Merkittävä osa-alue kehityksestä suuntautuu 3D-grafiikkaan käytettävän Direct3D:n kehitykseen, etenkin tehokkuuden parantamiseen. Nykyään käytetään vain yleisempää termiä DirectX puhuttaessa Direct3D:stä.
Versio 11 Direct3D:stä paransi tehokkuutta lisäämällä tuen monisäikeistykselle ja lisäsi tuen nk. GPGPU-käytölle nimellä "DirectCompute".
Uusin versio 12 julkaistiin vain Windows 10:lle.
DirectCompute.
"DirectCompute" on DirectX:n tuki GPGPU-käytölle eli grafiikkasuorittimen hyödyntämistä matematiikkasuorittimen tavoin puhtaasti laskentatehtäviin, kuten fysiikkamallinnukseen.
DirectCompute-ohjelma tehdään HLSL-kielellä.
Arwo Mikkonen

Tapani Arvo ”Arwo” Mikkonen (12. toukokuuta 1954 Tampere – 24. helmikuuta 1986 Tampere) oli suomalainen muusikko, joka muistetaan parhaiten Popedan alkuperäisenä kitaristina. 
Mikkonen kuoli sydänkohtaukseen Tampereella Cabaret Oscarissa soundcheckin jälkeen. Mikkosella oli synnynnäinen sydänvika, jota ei silloisilla tutkimusmenetelmillä ollut havaittu. Virallinen kuolinsyy oli nousevan rinta-aortan seinäpullistuman repeäminen sekä verenvuoto sydänpussiin. Mikkosen kuoleman vuoksi Popeda perui tuolloin keikkansa ja oli miltei hajota, mutta Mikkosen vaimon tuella pysyi koossa.
Vuonna 1986 Juice Leskinen Grand Slam julkaisi albumillaan "Yölento" Mikkosen muistolle omistetun laulun ”Juuret”. Kappaleella vierailee Popedan solisti Pate Mustajärvi. Popedan Mikkosen muistolle omistama kappale oli puolestaan kesäkuussa 1986 singlenä julkaistu ”Eläinten vallankumous”.
Arwo Mikkosen pojista Jukka, taiteilijanimeltään Sir Christus, soitti kitaraa Negative-yhtyeessä, ja nuorempi poika Matti, taiteilijanimeltään Matthau Mikojan, soitti kitaraa ja lauloi Bloodpit-yhtyeessä. Jukka Mikkonen kuoli 39-vuotiaana 7. joulukuuta 2017.
Kaksoispotku

Kaksoispotku (engl. "double push") on rullaluistelun tekniikka, jossa luistimella tuotetaan eteenpäin vievää voimaa koko sen ajan, kun se on kontaktissa alustaan. Passiivista liukuvaihetta ei synny. 
Kaksoispotkun tekniikka.
Tekniikan perusteet lyhyesti:
Oikeanpuoleisen jalan tullessa maahan luistin käännetään ulkosyrjälle ja ohjataan vartalon keskilinjan vasemmalle puolelle, josta syntyy ensimmäinen potku (puristus). Tämän jälkeen luistin ohjataan takaisin perinteiseen potkuun eli sisäsyrjälle. Luistin tekee siis vajaan S-kirjaimen muotoisen liikeradan. Kaksoispotku ei lisää huippunopeutta, mutta pidemmillä matkoilla se kasvattaa keskinopeutta.
Tekniikan vaikeutena on tasapainon ylläpito potkun ensimmäisessä vaiheessa. 
Tekniikan kehittäjänä pidetään nykyisin jäällä tapahtuvaa pikaluistelua harjoittavaa Chad Hedrickiä, mutta hieman vastaavanlaista tekniikkaa tiedetään alankomaalaisten käyttäneen aikaisemminkin.
Jukka Mikkonen

Jukka Mikkonen (taiteilijanimeltään Sir Christus, 10. huhtikuuta 1978 – 7. joulukuuta 2017) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Negativen kitaristina. Ennen Negativea hän vaikutti muun muassa basistina Bloodpit-yhtyeessä pikkuveli Matthaun toimiessa yhtyeen keulakuvana. Vuonna 2008 tapahtuneen eroamisen jälkeen Mikkonen liittyi pikkuveljensä Matthau Mikojanin taustayhtyeeseen, mutta kuukauden jäsenyyden jälkeen Mikkonen halusi pitää taukoa musiikista. Myöhemmin Mikkonen toimi The Salvation -yhtyeen kitaristina. 
Mikkonen toimi säveltäjänä sekä Negativelle sekä Bloodpitille. Hän kuoli 39-vuotiaana joulukuussa 2017. 
Perhe.
Jukka Mikkosen isä, Arwo Mikkonen oli Popedan alkuperäinen kitaristi. Arwo Mikkonen kuoli vuonna 1986 Popedan konsertissa soundcheckin jälkeen aortan repeytymiseen. 
Selkävamma Ruisrockissa 2003.
Esiintyessään vuoden 2003 Ruisrockissa Mikkonen putosi lavalta murtaen alaselkänsä. Selkä jouduttiin leikkaamaan, ja luustoon kiinnittämään ruuveja, mutta jo kaksi viikkoa onnettomuuden jälkeen Mikkonen esiintyi Aitoon kirkastusjuhlilla.
Proteales

Proteales on aitokaksisirkkaisten tyviryhmiin (engl. basal eudicots) kuuluva kasvilahko, johon sisältyvät lootus-, plataani- ja proteakasvien heimot. Ensin mainittuun kuuluu luonteenomaisennäköisiä vesikasveja vedenpinnan yläpuolelle kohoavine kilpimäisine lehtineen ja lumpeen kukkaa muistuttavine kukkineen, kahteen jälkimmäiseen puuvartisia kasveja. Yhteensä heimoissa on noin 1 610 lajia, suurin osa (1 600) proteakasveja. Lahko on pienuudestaan huolimatta morfologisesti epäyhtenäinen, mutta sitä pitävät koossa molekulaariset seikat. Lahkon levinneisyys sijoittuu yhtäältä pohjoiselle lämpimälle ja lauhkealle vyöhykkeelle, toisaalta eteläiselle pallonpuoliskolle.
Viriaaliteoreema

Viriaaliteoreema (, voima) on tilastollisen mekaniikan tulos, joka kuvaa klassisen kaasun hiukkasten liike-energian ja potentiaalienergian odotusarvojen suhdetta. Ulkoisessa potentiaalissa, jonka voimakkuus on kääntäen verrannollinen etäisyyden neliöön, liike-energia on puolet painovoimaenergiasta:
formula_1
Viriaaliteoreemasta voidaan johtaa yleisimpiä lausekkeita muille kuin painovoimakentälle.
Energian ekvipartitioperiaate on viriaaliteoreeman suora seuraus. Ekvipartitioperiaatteen mukaan lämpötilassa "T" olevan systeemin jokaisella vapausasteella on "kT/2" verran energiaa, missä "k" on Boltzmannin vakio.
Yllä keskiarvolla tarkoitetaan keskiarvoa eri hiukkasten yli. Viriaaliteoreema pätee samassa muodossa myös yksittäisille hiukkasille, jos keskiarvoksi otetaan aikakeskiarvo.
Gunnerales

Gunnerales on pieni, vain kaksi heimoa käsittävä kaksisirkkaislahko. Lahkon kasvit eivät ole ulkoasultaan mitenkään toistensa kaltaisia. Gunnerakasvit (Gunneraceae) ovat reheviä ja isokokoisia ruohoja, kun taas lahkon toisessa heimossa Myrothamnaceae on kaksi aromaattista ja pihkaa erittävää kuivakkopensaslajia. 
Molekyylirakenteisiin perustuvat syyt ovat johtaneet heimojen yhdistämisen samaan lahkoon, ja on jopa ehdotettu, että ne voitaisiin yhdistää yhdeksi heimoksi. Yhteistä niille on ellaghapon esiintyminen, ainakin kolmiaukkoiset nivelet, siiviläputkien plastidien proteiinikiteet ja tärkkelys, varren ytimen vahvikesolukkoiset väliseinät, hammaslaitaiset, kourasuoniset ja korvakkeelliset lehdet, pienet ja lähes kehälehdettömät kukat, jotka ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat kaksikotisesti.
Richard Stanley

Richard Charlie Stanley (12. elokuuta 1943 Leicester, Iso-Britannia – 13. lokakuuta 2025) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja musiikkituottaja. Hän muutti Suomeen 1970-luvulla. Ennen Suomeen muuttoa hän muun muassa osallistui Lontoossa Harry Nilssonin 1972 ilmestyneen levyn "Son of Schmilsson" äänitysten filmaamiseen.
Suomessa hän toimi muun muassa Teddy &amp; The Tigers- sekä Hurriganes-yhtyeiden tuottajana. Hän myös lauloi Hurriganesin tunnetuimman levyn "Roadrunner" kappaleella ”Mister X”. Hurriganesin tuottajana Stanley osallistui myös lukuisten muiden kappaleiden tekemiseen, esimerkiksi useita kappaleita levyillä "Crazy Days", "Hot Wheels" ja "Tsugu Way".
Stanley ohjasi lukuisia dokumentti- ja mainoselokuvia sekä teki niihin käsikirjoituksia. Hän asui Porvoossa ja hänellä on kaksi tytärtä. Hän sävelsi "Huomenta Suomen" tunnusmusiikin. Laulaja Ronja Stanley on Richard Stanleyn ja kirjailija Anna Gullichsenin tytär.
1990-luvulla Richard Stanley oli mukana luomassa Alvar Gullichsenin Bonk Business -taidekonseptia ja kuvitteellisen yrityksen historiaa.
Berberidopsidales

Berberidopsidales on koppisiemenisiin kuuluva aitokaksisirkkaisten lahko, joka käsittää vain kaksi heimoa: Aextoxicaceae ja Berberidopsidaceae. Ensimmäisen ainoa laji "Aextoxicon punctatum" on Keski-Chilessä kasvava kaksikotinen ja ainavihanta puu, ja jälkimmäinen käsittää yhden chileläisen ja yhden itäaustralialaisen puuvartisen köynnössuvun. Geenitutkimusten mukaan ne muodostavat yhtenäisen ja monofyleettisen ryhmän, mitä tukevat muun muassa niiden puusolukon samankaltaisuudet.
Fotogrammi

Fotogrammi on valokuva, jonka valmistamiseen ei ole käytetty kameraa. 
Periaate.
Esine (tai mikä tahansa asia, joka vaikuttaa valon kulkuun) asetetaan valoherkälle materiaalille, yleensä valokuvapaperille, ja materiaali valotetaan esineen tms. ollessa sen päällä. Kuva muodostuu valoherkälle pinnalle varjokuvana. Tekniikan kehittäjiä olivat Man Ray ja László Moholy-Nagy, joskin se on ollut tunnettu niin kauan kuin valokuvaustekniikkakin.