tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Narashino

Narashino () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tokionlahden rannikolla prefektuurin luoteisosassa Chiban länsipuolella. Kaupungin pohjoisosat nousevat Shimōsan ylängölle. Narashinossa on 174 340 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 20,97 neliökilometriä.
Narashinon kaupungin keskustan muodostaa Tsudanuman kaupunginosa, joka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana ja Chibaan johtaneen tien postiasemana. Meiji-restauraation jälkeen sinne perustettiin keisarillisen Japanin armeijan harjoitusalue ja armeijan rautatierykmentin tukikohta. Toisen maailmansodan päätyttyä sotilaskäytössä olleille alueille sijoitettiin sairaala- ja yliopistorakennuksia. Vuonna 1954 Tsudanuman maaseutukaupungille myönnettiin kaupunkioikeudet, ja se muutti samalla nimensä Narashinoksi. Sittemmin kaupunki on kasvanut voimakkaasti yhtenä Tokion esikaupungeista. Kaupungin itäosissa on metalli- ja koneteollisuutta, jäljellä olevilla maaseutumaisilla alueilla viljellään vihanneksia.
Kaupungin eteläosassa on säilynyt vesilintujen elinalueena tärkeä Yatsu-higatan vuorovesitasanne, joka on suojeltu 1990-luvun alkupuolella. Kaupallisia palveluita on keskittynyt vilkkaan Tsudanuman rautatieaseman ympäristöön. Narashinoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Keiyō-linja ja Sōbu-päälinja, Keisei-rautateiden Keisei-päälinja ja Chiba-linja sekä Shin-Keisei-rautateiden Shin-Keisei-linja. Tōkyō metron Tōzai-linjalta harjoitetaan läpiajoliikennettä Sōbu-päälinjalle Tsudanumaan saakka.
Pantsu

Pantsu on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Urho Sipponen

Urho Aatto Sipponen (10. joulukuuta 1915 Terijoki – 30. elokuuta 1991 Turku) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän oli director musices ja vuodesta 1974 Suomen ensimmäinen musiikkineuvos.
Sipposen opettajiin kuuluivat Selim Palmgren ja Leo Funtek. Hänen aloitteestaan perustettiin Turun kansankonservatorio, jonka nimeksi vaihdettiin vuonna 1979 Varsinais-Suomen musiikkioppilaitos. Hän toimi itse oppilaitoksen rehtorina vuosina 1964–1986. Sipponen työskenteli kapellimestarina ja kuoronjohtajana esimerkiksi Suomen Nuoriso-orkesterissa. Hän perusti Varsinais-Suomen Säveltäjät ry:n ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1963.
Sipponen sävelsi oopperat "Aslak Jauri" (1939), "Kurjat" (1943) ja "Hakkapeliitat" (1984). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös yksitoista operettia, elokuvamusiikkia, neljätoista kantaattia ja orkesterimusiikkia, kuten kaksi pianokonserttoa sekä trumpetti- ja kantelekonsertot. Hän julkaisi kirjan "Musiikkikaskuja" (1963). Sipponen oli musiikkipedagogi Erkki Sipposen veli.
Martin Sturfält

Martin Sturfält (s. 1979) on ruotsalainen pianisti. 
Sturfält aloitti pianonsoiton neljän ikävuoden paikkeilla. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Lontoon Guildhall School of Music &amp; Dramassa. Hänen ensisijaiset opettajansa Tukholmassa olivat Esther Bodin-Karpe ja Stefan Bojsten sekä Lontoossa Paul Roberts ja Ronan O'Hora. Sturfält on esiintynyt varhaisesta teini-iästä laajalti pitkin Skandinaviaa, muualla Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Soolo- ja kamarimusiikkiresitaalien pitämisen ohella hän on esiintynyt orkesterien solistina muiden muassa Mark Elderin, Andrew Manzen, Vasili Sinaiskin ja Aleksandr Vedernikovin johdolla. 
Sturfältin ohjelmistoon kuuluu vanhojen klassikkojen ohella uutta musiikkia ja vähän tunnettuja teoksia.
Atli Heimir Sveinsson

Atli Heimir Sveinsson (21. syyskuuta 1938 Reykjavík – kuolema ilmoitettu 21. huhtikuuta 2019) oli islantilainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Atli syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänet lähetettiin 9-vuotiaana Heinz Edelsteinin johtamaan musiikkikouluun. Atli opiskeli sitten Reykjavíkin musiikkiopistossa pianonsoittoa Rögnvaldur Sigurjónssonin johdolla ja sai diplominsa vuonna 1957. Hän jatkoi opintojaan vuodesta 1959 Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa. Hänen opettajiaan olivat Günter Raphael, Rudolf Petzold, Bernd Alois Zimmermann, Wolfgang von der Nahmer, Karl Hermann Pillney ja Hans Otto Schmidt-Neuhaus. Diplominsa sävellyksessä ja musiikin teoriassa Atli sai vuonna 1963. Samana vuonna hän osallistui Darmstadtin kesäkurssille, jolla tapasi Olivier Messiaenin, Pierre Boulez'n, György Ligetin ja Bruno Madernan.
Atli suoritti vielä vuonna 1964 opintoja Karlheinz Stockhausenin ja vuonna 1965 Alankomaissa Gottfried Michael Koenigin johdolla. Jälkimmäisen opastuksella hän perehtyi elektroniseen musiikkiin. Atli palasi Islantiin, perusti Reykjavíkin musiikkiopistoon sävellysluokan ja työskenteli vapaana tuottajana Islannin radioyhtiö Ríkisútvarpiðissa. Atlin johdolla opiskelivat muiden muassa Atli Ingólfsson, Haukur Tómasson, Þorsteinn Hauksson ja Kjartan Ólafsson. Atli järjesti ISCM:n festivaalin ja yleiskokouksen Islannissa vuonna 1973. Hän toimi Pohjoismaisen säveltäjäneuvoston puheenjohtajana vuosina 1974–1976 ja organisoi Pohjoismaiset musiikkipäivät Reykjavíkissa vuonna 1976. Atlille myönnettiin vuonna 1976 Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto ensimmäisenä islantilaisena. Palkinnon hänelle tuonut teos oli huilukonsertto. Vuonna 1980 Atli perusti islantilaisen nykymusiikkifestivaali Myrkir músíkdagarin. Vuonna 1992 hän sai Alltingiltä elinikäisen kunniapalkan. Vuonna 1993 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Atlin tuotantoon kuuluu esimerkiksi kuusi sinfoniaa, yhdeksän konserttoa sekä oopperoita, kuten "Damask Drum" ja "Vikivaki". Balettioratorion "Tíminn og vatnið" Atli sävelsi Steinn Steinarrin runoteokseen.
Gottfried Michael Koenig

Gottfried Michael Koenig (5. lokakuuta 1926 Magdeburg, Saksa – 30. joulukuuta 2021 Culemborg, Alankomaat) oli saksalainen säveltäjä.
Koenig opiskeli kirkkomusiikkia Braunschweigissä sekä sävellystä, pianonsoittoa, analyysiä ja akustiikkaa Detmoldissa. Musiikki- ja tietokonetekniikan opintoja hän suoritti Kölnissä ja Bonnissa. Koenig osallistui monina vuosina Darmstadtin kesäkursseille ja toimi niillä myöhemmin itse luennoitsijana. Vuosina 1954–1964 hän työskenteli elektronisen musiikin studiolla Länsi-Saksan radiossa Kölnissä. Tänä aikana hän avusti muita säveltäjiä (Stockhausen, Kagel, Evangelisti, Ligeti, Brün) ja teki omia elektronisia sävellyksiä, joihin kuuluivat "Klangfiguren", "Essay" ja "Terminus 1". Elektronisen musiikin ohella Koenig sävelsi orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia.
Vuonna 1958 Koenig pääsi assistentiksi Kölnin musiikkiakatemiaan, jossa hän vuodesta 1962 opetti elektronista musiikkia, sävellystä ja analyysiä. Vuonna 1964 hän muutti Alankomaihin. Vuoteen 1986 saakka hän johti Sonologian instituuttia Utrechtin yliopistossa. Hän luennoi kansainvälisesti ja kehitti musiikillisiksi apuvälineiksi tietokoneohjelmat "Project 1", "Project 2" sekä "SSP". Koenig jatkoi elektronisten teosten ("Terminus 2", "Funktionen"-sarja) tuottamista ja hyödynsi tietokoneohjelmiaan myös piano-, kamari- ja orkesteriteosten luomisessa. Vuonna 1986 Sonologian instituutti siirtyi Haagin kuninkaalliseen konservatorioon. Vaikka Koenig ei enää johtanut instituuttia vuoden 1986 jälkeen, hän jatkoi säveltämistä, tietokonegrafiikan tuottamista ja musiikkisysteemien kehittämistä ammattikäyttöön. Hän julkaisi monia teoreettisia kirjoituksia vuodesta 1991 lähtien.
Koenig sai monia palkintoja, kuten Amsterdamin Matthijs Vermeulen -palkinnon vuonna 1987 ja Karlsruhen Taide- ja mediakeskuksen (ZKM) Giga–Hertz-palkinnon vuonna 2010. Vuonna 2002 Koenig sai Saarbrückenin yliopiston filosofisesta tiedekunnasta kunniatohtorin arvon. Vuosina 2002–2003 hän toimi Berliinin teknillisen yliopiston vierailevana professorina, ja vuonna 2016 hänet valittiin Berliinin taiteiden akatemian jäseneksi.
Koenig kuoli 95-vuotiaana Culemborgissa Alankomaissa 30. joulukuuta 2021.
Kijevskajan metroasema (Filjovskaja)

Kijevskaja () on Moskovan metron Filjovskaja-linjan asema. Asema avattiin 20. maaliskuuta 1937. Asemalta on vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Arbatsko-Pokrovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle.
Kijevskajan metroasema

Kijevskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Peter Lange-Müller

Peter Erasmus Lange-Müller (1. joulukuuta 1850 Frederiksberg – 26. helmikuuta 1926 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.
Lange-Müller sai varhaista pianonsoiton opetusta Gottfred Matthison-Hansenilta. Sittemmin hän opiskeli pianonsoittoa Edmund Neupertin johdolla Kööpenhaminan konservatoriossa, mutta hän joutui terveyssyistä keskeyttämään opintonsa. Lange-Müller pysyikin pitkälti itseoppineena. Hän kärsi koko elämänsä ajan päänsäryistä. Vuosina 1879–1883 Lange-Müller toimi Koncertforeningin kapellimestarina. Hän oli myös mukana sen perustamisessa.
Lange-Müller sai tuotantoonsa vahvoja vaikutteita Robert Schumannilta, mutta kehitti oman myöhäisromanttisen tyylinsä. Suuri osa hänen teoksistaan on lauluja, joita hän sävelsi noin 250. Teosten joukossa on myös piano-, kamari-, orkesteri-, kuoro- ja näyttämömusiikkia. Lange-Müllerin teatteria varten säveltämiä teoksia ovat "Det var engang" (Holger Drachmann, 1877), "Fulvia" (H. V. Kaalund, 1881) ja "Gildet på Solhoug" (Henrik Ibsen, 1888). Lange-Müller sävelsi myös oopperat "Tove" (1878), "Spanske studenter" (1883), "Fru Jeanna" (1886) ja "Vikingeblod" (1900). Kunnianhimoisen "Vikingeblod"-oopperan vähäiseksi jäänyt suosio vaikutti Lange-Müllerin aktiivisuuden hiipumiseen säveltäjänä.
Pakubuwono X

Pakubuwono X (1866 – 20. helmikuuta 1939) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1893 kuolemaansa saakka. Häntä pidetään usein Surakartan suurimpana hallitsijana.
Hallituskautensa aikana Pakubuwono X antoi määräykset muun muassa valtakunnan jaon selkeyttämisestä palatsin vaakunalla varustetuin valkoisin portein, koulun avaamisesta sukunsa lapsille, museon ja huvipuiston perustamisesta ja sähkövalojen asentamisesta kuninkaalliseen palatsiin eli "kratoniin".
Useimmista muista Surakartan hallitsijoista poiketen Pakubuwono X lihoi huomattavasti hallituskautensa aikana. Hänen kuoltuaan tapana oli, että hänen haudalleen tuotiin hovin puolesta tavallista enemmän uhrilahjoja.
Perinteisestä uskomuksesta, jonka mukaan sulttaani oli myyttisen Nyai Roro Kidulin hahmon aviomies, luovuttiin Pakubuwono X:n noustessa valtaan. Tarinan mukaan Pakubuwono X oli kiipeämässä torniin meditoimaan ja kohtaamaan Nyai Roro Kidulin, mutta hänen jalkansa lipesi, jolloin näkymättömät kädet pelastivat hänet ja kuului huudahdus "”Adhuh, anakku nggèr!”" (). Pakubuwono X tunnisti äänen Nyai Roro Kidulin ääneksi ja kysyi tältä tämän sanavalinnasta, jolloin kuului vastaus, että sulttaani olisi tästä lähin Nyai Roro Kidulin poika, ei aviomies.
Perhe.
Pakubuwono X avioitui Yogyakartan sulttaanikunnan hallitsijan Hamenkubuwono VII:n tyttären kanssa. Hänellä oli vuoteen 1929 mennessä 45 lasta, mutta vaimonsa kanssa hän sai vain yhden tyttären – kaikki muut olivat jalkavaimojen kanssa saatuja.
Pakubuwono IX

Pakubuwono IX (1830–1893) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1861 kuolemaansa saakka.
Pakubuwono IX:n isä oli sulttaani Pakubuwono VI, joka karkotettiin Ambonille vuonna 1830. Pakubuwono IX syntyi hieman tämän jälkeen Surakartassa, jonne hänen äitinsä oli jäänyt.
Surakartan ensimmäisen rautatieaseman rakennustyöt aloitettiin Pakubuwono IX:n valtakaudella 1866 hänen annettuaan Alankomaiden Itä-Intian rautatieyhtiölle luvan rakentaa sulttaanikunnan maille. Samana vuonna syntyi myös hänen poikansa ja perijänsä Pakubuwono X.
Pakubuwono IX:ttä pidettiin luonteeltaan eksentrikkona ja eristäytyvänä. Hän rakennutti käyttöönsä noin viiden kilometrin päähän Surakartasta Langenharjan kylään oman lepopaikkansa ("pesanggrahan"), missä pyrki kohtaamaan myyttisen Nyai Roro Kidulin jumalatarhahmon, joka perinteisesti oli sulttaanin aviopuoliso toisesta maailmasta.
Judit Reigl

Judit Reigl (alun perin "Némedy"; 1. toukokuuta 1923 Kapuvár – 7. elokuuta 2020 Marcoussis) oli unkarilais-ranskalainen taidemaalari.
Reigl opiskeli maalaustaidetta Unkarin kuvataideakatemiassa Budapestissa István Szőnyin johdolla. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan vuosiksi 1946–1948 Italiaan. Lokakuussa 1948 Reigl palasi Unkariin, josta kuitenkin päätti lähteä. Useiden epäonnistuneiden loikkausyritysten jälkeen hän pääsi vuonna 1950 Itävallan, Sveitsin, Saksan ja Belgian kautta Pariisiin. Reiglin varhaiset työt Pariisin-ajoilta ovat tyyliltään lähinnä surrealistisia, mutta hän teki sekä figuratiivista että abstraktia taidetta. Toukokuussa 1954 taiteilija Simon Hantaï vei André Bretonin Reiglin studiolle. Breton tarjosi tälle soolonäyttelymahdollisuutta, josta hän aluksi kieltäytyi. Marraskuussa 1954 hän kuitenkin suostui hankkeeseen. Tässä näyttelyssä oli esillä vielä myös figuratiivisia töitä, mutta näyttelyn jälkeen Reigl omaksui selkeästi abstraktin tyylin.
Vuonna 1963 Reigl muutti Pariisista Marcoussisiin. 1960-luvulta alkaen hänen erääksi innoituksen lähteekseen tuli taas ihmishahmo. Reiglin teosten soolonäyttelyitä on järjestetty Unkarissa, Ranskassa, Saksassa, Itävallassa, Belgiassa, Alankomaissa ja Yhdysvalloissa. Teoksia on julkisissa kokoelmissa esimerkiksi Metropolitan Museum of Artissa, New Yorkin Museum of Modern Artissa, Solomon R. Guggenheim -museossa, Lontoon Tate Modernissa ja Pariisin Pompidou-keskuksessa. Reiglin saamien palkintojen joukossa olivat Guggenheim International Award (1964), Carnegie Prize (1967–1968) ja Kossuth-palkinto (2016). Vuonna 2008 Reigl sai Unkarin ansioritarikunnan ristin, ja vuonna 2016 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja.
Otalammen rautatieasema

Otalammen rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko-Hyvinkää-radalla Vihdissä Otalammen taajamassa. Se avattiin laiturina 8. lokakuuta 1873, kun Hangon ja Hyvinkään välinen yksityisrata otettiin käyttöön. Otalampi kohotettiin laiturista asemaksi 1897. Asemarakennus rakennettiin vuosina 1898–1899 Bruno Granholmin suunnittelemana, ja sitä laajennettiin vuonna 1908. Rakennuksen ulkoasu on pysynyt laajennuksesta lähtien lähes muuttumattomana. Asemarakennuksen lisäksi Otalammelle rakennettiin 1908 asemapäällikön talo ja 1910 kaksoisvahtitupa. Asema-alueella on vielä näiden lisäksi tavaramakasiini, yleisökäymälä, sauna-leivintupa, talousrakennuksia sekä vuonna 1934 valmistunut tavarasuoja.
Otalammen merkitys alkoi vähentyä 1940-luvun jälkeen. Henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983 ja tavaraliikenne vuonna 1993. Ratapiha purettiin 1990-luvun puolivälissä. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 13. joulukuuta 2009.
Museovirasto on luokitellut Otalammen asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vihersuppilohapero

Vihersuppilohapero ("Russula chloroides") on haperolaji.
Sienen lakki on 7–20 senttimetriä leveä ja muodoltaan suppilomainen. Lakin yläpinta on likaisen valkoinen tai ruskehtava. Heltat ovat tiheät, johteiset ja väriltään vaaleat tai hieman vihertävät. Itiöpöly on valkoista, ja malto on valkoista ja kovaa. Sienen jalka on valkoinen ja 2–5 senttimetriä pitkä. Maku on mieto, mutta heltat ovat kirpeitä. Sieni on syötävä. Vihersuppilohaperoa tavataan yleisenä koko Suomessa lehdoissa, kuusikoissa, niityillä ja poluilla. Kasvuaika on heinäkuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Vihersuppilohapero muistuttaa suppilohaperoa ja lehtorouskua. Suppilohapero on Suomessa vihersuppilohaperoa harvinaisempi ja se on levinneisyydeltään eteläisempi. Lehtorouskulla sen sijaan on rouskuille tyypillistä maitiaisnestettä.
Hans Matthison-Hansen

Hans Matthison-Hansen (1807–1890) oli tanskalainen urkuri ja säveltäjä.
Matthison-Hansen opiskeli aluksi Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa maalaamista, mutta siirtyi sitten musiikin pariin. Hän työskenteli Roskilden tuomiokirkon urkurina vuosina 1832–1890. Matthison-Hansen tuli tunnetuksi improvisointitaidoillaan ja esiintyi myös ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonia, urkuteoksia (kuten kuusi urkusinfoniaa ja kuusi fantasiaa uruille), jousikvartettoja, kantaatteja ja lauluja. Urkuri-säveltäjät Gottfred Matthison-Hansen ja Waage Matthison-Hansen olivat hänen poikiaan. Urkuri-säveltäjä Frederik Matthison-Hansen oli hänen lapsenlapsensa.
Karl Philipp Moritz

Karl Philipp Moritz (15. syyskuuta 1756 Hameln, Hannoverin herttuakunta – 26. kesäkuuta 1793 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen kirjailija, Sturm und Drang -kauden erikoisimpia henkilöitä ja Goethen ystävä. 
Moritzin perhe oli hyvin köyhä, ja hän oli hatuntekijän oppipoikana, mutta mesenaatit auttoivat hänet kouluun opiskelemaan teologiaa. Hänen levoton ja onneton luonteensa johti siihen, että hän hylkäsi teologian ja yritti näyttelijän uraa. Tämä yritys kuitenkin epäonnistui, ja opintojensa päätyttyä hän opetti Dessaussa ja Potsdamissa ja lopulta Berliinin lukiossa, jossa hän toimi lyhyen aikaa "Vossische Zeitung" -lehden toimittajana, johon myös Gotthold Ephraim Lessing oli ollut yhteydessä. Vuonna 1786 hän matkusti Italiaan, missä hän tapasi Goethen, jota hän myöhemmin neuvoi taideteoriassa. 
Palattuaan Berliiniin vuonna 1789 hänestä tuli estetiikan ja arkeologian professori Preussin taideakatemiassa.
Moritzin tieteellisistä teoksista ovat merkittävimmät "Über die bildende Nachahmung des Schönen" (1788) ja "Götterlehre" (1791), kaunokirjallisista on kuuluisin omaelämäkerrallinen romaani "Anton Reiser" (1785–1790), psykologinen ja kulttuurihistoriallinen kuvaus nuorukaisesta, jonka Sturm und Drang -kauden kuohuvat liikkeet ovat vallanneet.
Kalle Hyvärinen

Kalle Hyvärinen (19. maaliskuuta 1885 Suonenjoki – 20. joulukuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen osuusliikejohtaja.
Työläisperheeseen syntynyt Hyvärinen joutui lähtemään jo varhain ansiotöihin ja suoritti kansakoulun vasta 21-vuotiaana sahatyömiehenä. Hän valmistui Kotkan kauppakoulusta vuonna 1909 ja täydensi tietojaan itseopiskelun avulla.
Hyvärinen työskenteli osuuskauppojen myyjänä ja konttoriapulaisena Leppävirralla ja Helsingissä vuosina 1909–1912 sekä johtajana Auran Osuuskaupassa, Osuusliike Työkansassa ja Osuustukkukaupan Kuopion konttorissa vuosina 1913–1921. Hän hoiti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) neuvontosastoa vuosina 1922–1926 ja toimi Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana vuosina 1926–1944. Hyvärisen aikana Viipurin Osuusliikkeestä kehittyi Elannon jälkeen Suomen toiseksi suurin osuuskauppa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli KK:n eri tehtävissä, kuului sen johtokuntaan ja hallintoneuvostoon sekä vakuutusyhtiö Kansan hallintoneuvostoon.
Hyvärinen työskenteli "Savon Työmies" -lehden päätoimittajana vuonna 1920, toimitti "Työtoveri"-lehteä vuosina 1924–1926 ja oli "Osuusliike"-lehden päätoimittaja vuosina 1925–1926. Hän toimi KK:n osuuskauppakoulun ja Työväen Akatemian opettajana vuosina 1922–1926.
Hyvärinen liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen ennen vuoden 1905 suurlakkoa. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen, hoiti erilaisia luottamustehtäviä sekä osallistui teatteri- ja radiotoimintaan.
Julius Mosen

Julius Mosen (1803 Marieney – 1867) oli saksalainen runoilija. Hän opiskeli Jenassa lakitiedettä, kävi opiskeluaikana Italiassa ja työskenteli sitten erään asianajajan luona. Hän asettui 1834 asianajajaksi Dresdeniin, missä hän saavutti pian kirjallista mainetta. Hän vastaanotti 1844 Oldenburgin hoviteatterin dramaturgin toimen, josta hän erosi jo 1848 parantumattoman taudin vuoksi.
Mosenin esikoisteokset ovat sävyltään filosofiset eepokset "Das Lied vom Ritter Wohn" (1831) ja "Ahasver" (1838). Mosenin runoissa, "Gedichte" (1836), kaikuu usein raikas kansanomainen sävel, ja monet balladinomaiset runot ovat siirtyneet kansan huulille. Hänen suorasanaisista teoksistaan on merkittävin pirteä ja tunnelmallinen novellikokoelma "Bilder im Moose" (1846). Mosenin monissa draamoissa vallitsee häiritsevänä abstrakti retoriikka. Merkittävimpiä niistä ovat muun muassa "Heinrich der Finkler" (1836), "Cola Rienzi". "Kaiser Otto III". "Herzog Bernhard". Kootut teokset ilmestyi 1863.
Johann Michael Moscherosch

Johann Michael Moscherosch, salanimi: Philander von Sittewald, Der Träumende, (1601 Willstädt (lähellä Strassburgia) – 1669) oli saksalainen satiirikko. Hän syntyi perheestä, joka oli aragonialaista sukua.
Moscheroschin pääteos on nimeltään "Wunderliche und wahrhaftige Gesichte Philanders von Sittewalt" (1640), jossa tämä sodan aikoihin paljon maita kiertänyt ja kokenut mies näkyjen muodossa antaa järkyttävän kuvan sorronalaisen isänmaansa tilasta, varsinkin raa’asta sotilaselämästä. Moscheroschin esikuvana oli espanjalaisen Francisco de Quevedon teos "Sueños". Kuvaava Moscheroschin ajalle on hänen kielensä, johon on sekoitettu ranskan, italian ja espanjan sanoja ja puheenparsia sekä runosäkeitä.
Tiikerin lapsi

Tiikerin lapsi on psykologi ja erityisopettaja Torey Haydenin kirjoittama todellisiin tapahtumiin pohjautuva kirja joka ilmestyi suomenkielisenä vuonna 1996. Kirjassa on yhdistetty kaksi alun perin erillisenä ilmestynyttä kirjaa: "One Child" (1980) ja sen jatko-osaan "The Tiger’s Child" (1995). Se kertoo 6-vuotiaasta Sheilasta joka on vanhempiensa hylkäämä ja kaltoin kohtelema jonka seurauksena hänestä on kehittynyt henkisesti häiriintynyt, väkivaltainen lapsi jota kaikki pelkäävät. Hänet sijoitetaan Haydenin erityislasten luokalle odottamaan laitospaikkaa.
Juoni.
Kirja kertoo siitä mitä yksikin välittävä ihminen voi saada aikaan. Sheila on 6-vuotias jonka hänen äitinsä on hylännyt moottoritielle ja jonka isä on tytärtään pahoinpitelevä alkoholisti. Hänestä on lyhyen elämänsä aikana kehittynyt henkisesti häiriintynyt, väkivaltainen lapsi jota kaikki pelkäävät. Hän ei koskaan itkenyt ja vihasi kaikkia. Hänen toista lasta kohtaan tekemänsä väkivaltaisen teon vuoksi hänet on päätetty sijoittaa suljettuun hoitopaikkaan. Sitä odottaessaan hänet laitetaan Torey Haydenin luokalle jolla on häiriintyneitä ja ongelmallisia lapsia. Hayden huomaa että Sheila on poikkeuksellisen lahjakas lapsi ja ohjaa Sheilaa vaikeaa tietä kohti aikuisuutta.
Kirjoittaminen ja julkaisu.
Hayden kirjoitti ensimmäisen osan "One Child" vuonna 1979. Hänen tarkoituksenaan ei alun perin ollut kirjoittaa kirjaa. Hän halusi kirjoittaa vaan itselleen muistiinpanoiksi ajasta jolloin hän opetti kirjan päähenkilöä Sheilaa. Hän kirjoitti sen nopeasti kahdeksassa päivässä ja alkoi sitten ajattelemaan että sen voisi julkaista ja alkoi etsimään kustantajaa sille.
Hayden lähetti kolmelle kustantajalle jotka olivat julkaisseet saman kaltaisia kirjoja kirjeen jossa tiedusteli että olivatko he kiinnostuneita hänen kirjastaan. Kustantaja G. P. Putnam's Sons lähetti hänelle vastauksen melko pian, ja he pyysivät kirjan kolme ensimmäistä lukua nähtäväkseen, jonka jälkeen he halusivat nähdä loput kirjasta.
Kirjan "One Child" pohjalta on tehty elokuva "Untamed Love" joka julkaistiin vuonna 1994.
Bill Wennington

William Percey ”Bill” Wennington (s. 26. huhtikuuta 1963 Montréal) on kanadalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti pelaajaurallaan Chicago Bullsissa kolme NBA:n mestaruutta ja Virtus Bolognassa yhden Italian mestaruuden. Wennington edusti myös Kanadan maajoukkuetta.
Ura.
Wennington pelasi yhdysvaltalaisessa St. Johnin yliopistossa vuodet 1981–1985. Dallas Mavericks varasi hänet NBA:han 16. vuorolla. Wennington pelasi NBA:ssa vuosina 1985–2000 edustaen neljää eri seuraa poikkeuksena vuodet 1991–1993, jolloin hän pelasi italialaisessa Virtus Bolognassa. Vuonna 1993 Wennington voitti Bolognassa Italian mestaruuden. Vuosina 1993–1999 Wennington pelasi NBA-seura Chicago Bullsissa, joka voitti Michael Jordanin paluun avittamana 1990-luvun toisen kolmen mestaruuden putkensa.
Wennington pelasi myös Kanadan miesten maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Kolumbian MM-kilpailuissa 1982, missä Kanada sijoittui kuudenneksi, ja Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, missä maa oli neljäs. Vuonna 1983 Wennington voitti universiadeissa kultaa.
Air India Expressin lento 1344

Air India Expressin lento 1344 oli Air India Expressin reittilento Dubaista Kozhikodeen, Intiaan. Lennolla 7. elokuuta 2020 käytetyn Boeing 737-8HG:n laskukiito meni pitkäksi sen yrittäessä laskeutua huonossa säässä Kozhikoden Calicutin kansainväliselle lentoasemalle. Kone putosi kiitotien päässä olevaan rotkoon ja hajosi osiin. Onnettomuuslennolla oli 184 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli 18 matkustajaa sekä koneen molemmat lentäjät. Lisäksi yli 140 loukkaantui, osa vakavasti.
BMW Z4 (G29)

BMW G29 on BMW Z4:n kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen E89-mallin.
BMW Z4 (G29) 2018–.
BMW G29 esiteltiin Pebble Beach Concours d’Elegancessa elokuussa 2018, tämän jälkeen suurelle yleisölle saman vuoden lokakuussa järjestetyssä Pariisin autonäyttelyssä. Edeltäjästään poiketen avattava katto on kangasta. Auto perustuu BMW:n modulaariselle CLAR-pohjalevylle, ja vuonna 2019 esitelty Toyota Supra on sille teknisesti hyvin läheistä sukua.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä G29 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Samsung Galaxy M01

Samsung Galaxy M01 on Samsungin 2. kesäkuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M01 -älypuhelimessa on 5,7-tuumainen näyttö HD 19:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,95 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 3 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kaksi takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja toisen kameran 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Pakubuwono VI

Pakubuwono VI (1807 – kesäkuu 1849) oli Surakartan sulttaani syyskuusta 1823 kesäkuuhun 1830 asti. Hänet vangittiin Jaavan sodan jälkimainingeissa epäillyistä sympatioistaan Hollannin Itä-Intiaa vastaan taistellutta kapinajohtaja Diponegoroa kohtaan ja karkotettiin Ambonin saarelle, missä hän kuoli.
Elämäkerta.
Pakubuwono VI:n vanhemmat olivat sulttaani Pakubuwono V ja tämän vähäisempi vaimo. Hänestä tuli sulttaani 16-vuotiaana hänen isänsä kuollessa yllättäen, mahdollisesti osittain suurvisiiri Sasradiningrat II:n ansiosta.
Pakubuwono VI nautti kalastuksesta ja metsästyksestä ja pukeutui usein länsimaalaistyylisiin vaatteisiin. Hän myös luki paljon ja oppi tuntemaan Jaavan historiaa.
Surakartan naapurisulttaanikunnan Yogyakartan prinssi Diponegoro aloitti kapinan alankomaalaisten valtaa vastaan heinäkuussa 1825, jolloin Pakubuwono VI oli 18-vuotias. Hän esitti ulkoisesti olevansa alankomaalaisten puolella, mutta tiettävästi osoitti sympatiaa Diponegoron liikkeelle ja mahdollisesti myös tuki sitä.
Diponegoron kapina kukistui viiden vuoden jälkeen keväällä 1830 sen jälkeen kun tämä oli yrittänyt neuvotella alankomaalaisten kanssa ja joutunut näiden vangiksi. Hänet karkotettiin ensin Menadoon ja sitten Makassariin. Kapinan kukistuttua alankomaalaiset liittivät sekä Surakartan että Yogyakartan sulttaanikunnista niiden reuna-alueita Alankomaiden Itä-Intiaan, mitä vastaan Pakubuwono VI protestoi vetäytymällä esi-isiensä hautoihin ja seansseihin myyttisen ja maagisen puolisonsa Nyai Roro Kidulin kanssa. Hän oli todennäköisesti valmistelemassa omaa aseellista kapinaansa, kun hänet pidätettiin Jaavan etelärannikolla kesäkuussa 1830 ja karkotettiin Jaavalta Ambonin saarelle. Häntä seurasivat sinne hänen suosikkivaimonsa Ratu Anom, hänen tyttärensä Gusti Radèn Ayu Timur ja pieni ryhmä uskollisia tukijoita.
Alankomaalaiset eivät sallineet Pakubuwono VI:lle paluuta Surakartaan, ja hän kuoli Ambonissa kesäkuussa 1849. Hänen mukanaan Ambonille lähteneiden sallittiin palata heinäkuussa 1850.
Pakubuwono VI:n seuraaja Surakartan sulttaanina oli hänen setänsä Purbaya, joka oli alankomaalaisten suosiossa ja joka otti hallitsijanimen Pakubuwono VII. Hänen oma poikansa nousi 31 vuotta myöhemmin vuonna 1861 sulttaaniksi nimellä Pakubuwono IX.
Palettikilliahven

Palettikilliahven ("Cyprichromis coloratus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi "coloratus" tulee latinan kielestä ja viittaa lajin koiraiden värikkääsiin eviin.
Palettikilliahvenkoiras voi kasvaa korkeintaan 10,3 senttimetrin mittaiseksi ja naaras 9,2 senttimetrin mittaiseksi. Laji elää endeemisenä eli kotoperäisenä Tanganjikajärvellä Sambiassa. Se elää satojen, jopa tuhansien, yksilöiden parvissa, jotka koostuvat täysikasvuisista naaraista ja nuorista koiraista. Täysikasvuiset koiraat valtaavat kutureviirin. Kalan ravintoa ovat pienet äyriäiset, kuten hankajalkaiset. Palettikilliahven elää yleensä noin 15–35 metrin syvyydessä, vähintään viiden metrin syvyydessä ja korkeintaan 60 metrin syvyydessä.
Palettikilliahventa voidaan pitää akvaarioissa.
Narita

Narita () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Shimōsan ylängöllä. Lännessä kaupunki rajautuu Inbajärveen, pohjoisessa Tonejokeen ja Ibarakin prefektuuriin. Naritassa on 132 878 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 213,84 neliökilometriä. Kaupungissa toimii Suur-Tokiota palveleva Naritan kansainvälinen lentoasema, yksi Japanin vilkkaimmista.
Narita kehittyi historiallisesti Narita-san Shinshō-jin buddhalaisen temppelin portineduskaupunkina. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla alue oli muun muassa Sakuran daimiokunnan ja suoraan Tokugawa-bakufun hallinnassa. Kaupunkioikeudet Narita sai vuonna 1954, kun Naritan maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi kyläkuntaa. Kaupungin luonne on muuttunut huomattavasti sen jälkeen, kun Naritan kansainvälinen lentoasema avattiin sen kaakkoisosaan vuonna 1978: sinne on rakennettu teollisuutta, asuinlähiöitä ja hotelleja. Se on saanut suosiota myös kansainvälisten turistien keskuudessa. Kaupunkia ympäröivillä maaseutualueilla tuotetaan esimerkiksi riisiä ja vihanneksia. Narita laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Shimofusan ja Taiein maaseutukaupungit.
Naritan pääasiallinen nähtävyys on yli tuhat vuotta vanha Narita-san Shinshō-jin temppeli, jonka rakennuksista useita on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Temppelille johtavaa Omotesandō-katua reunustavat vanhat rakennukset majataloineen, ravintoloineen ja paikallisia tuotteita myyvine kauppoineen. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Namekawa-Kannon eli Ryūshō-inin buddhalainen temppeli, Sakura Sōgorōlle omistettu Sōgo-reidō eli Tōshō-jin buddhalainen temppeli ja Bōsō no mura -ulkomuseo historiallisine rakennuksineen. Heinäkuisin kaupungissa järjestetään Naritan Gion-festivaali. Naritaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Narita-linja sekä Keisei-rautateiden Keisei-päälinja ja Naritan lentoasemalinja.
Baldwinella

Baldwinella on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva Atlantin valtameren länsiosista tavattava kalasuku. Sen tieteellinen nimi kunnioittaa National Museum of Natural Historyn Carole C. Baldwinia. Suvun tyyppilaji on "Baldwinella aureorubens". "Baldwinella"-lajeilla on kylkiviivallaan 36–53 suomua. Sukuun luetaan seuraavat kaksi lajia:
Stronger Than Pride

Stronger Than Pride on Saden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 1988.
Variskirjoahven

Variskirjoahven ("Caquetaia kraussii") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Lajilla on pieni taloudellinen merkitys ruokakalana.
Variskirjoahven voi kasvaa korkeintaan 26 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on selkäevässään 10–15 piikkiruotoa sekä 5–6 pehmeää ruotoa ja peräevässä 8–10 pehmeää ruotoa. Variskirjoahventa tavataan Kolumbiasta ja Venezuelasta. Laji elää pohjakalana joissa ja luhdissa, joissa kasvaa runsaasti vesikasveja. Sopiva lämpötila sille on noin 26–31 astetta ja pH-arvo korkeintaan 8,2.
Samsung Galaxy M01 Core

Samsung Galaxy M01 Core on Samsungin 29. heinäkuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M01 Core -älypuhelimessa on 5,3-tuumainen näyttö HD 18,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,5 gigahertsin neliydinprosessori. Laitteessa on 1 gigatavu keskusmuistia ja 16 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Takakameran tarkkuus on 8 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on puolestaan 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Albert Reyes

 
Albert Reyes (s. 1992) on espanjalainen kevytsarjan karateka. Hän on kaksinkertainen EM-pronssimitalisti Kyokushin-karatessa.
Kilpaura.
Reyes saavutti hopeaa Espanjan Openissa 2012 hävittyään loppuottelussa Sasa Stosicille.
Helmikuussa 2013 Reyes saavutti Espanjan Openissa hopeaa hävittyään loppuottelussa Maciej Millerille. Hänet palkittiin turnauksessa parhaasta taisteluhengestä. Toukokuussa Reyes oli mukana EM-kisoissa, mutta ei saavuttanut menestystä.
Lokakuussa 2014 Reyes saavutti pronssia Águilas Cupissa.
Maaliskuussa 2015 Reyes voitti Espanjan mestaruuden ja heti perään hän saavutti Lyon Openin mestaruuden voitettuaan loppuottelussa maamiehensä David Varan. Huhtikuussa Reyes saavutti pronssia Fuerteventura Openissa voitettuaan mitaliottelussa Juan Pedro Belzues.Toukokuussa Reyes eteni puolivälieriin EM-kilpailuissa Saksassa. Hän hävisi kamppailunsa Anton Khyzhynskyille, joka saavutti kisoissa hopeaa. Marraskuussa Reyes oli mukana Kyokushinin suurimmassa turnauksessa World Openissa, jossa hän jäi alkukierrokselle.
EM-pronssia (2018).
Reyes saavutti heinäkuussa 2018 hopeaa Fuerteventura Openissa hävittyään loppuottelussa Aleksandr Bedoshvilille. Toukokuussa hän saavutti EM-pronssia Bulgariassa voitettuaan mitalikamppailussa Tom Soullieren.
Maaliskuussa 2019 Reyes saavutti hopeaa Espanjan Openissa. Hän hävisi loppuottelussa Alim Junusoville. Toukokuussa Reyes oli mukana EM-kilpailuissa Puolassa, jossa hän sijoittui 8 parhaan joukkoon hävittyään Pawel Wolskille tuomariäänin.
Hän oli mukana 2021 marraskuussa Puolan EM-kisoissa, jossa Reyes sijoittui 8 parhaan joukkoon. Hän voitti avauskierroksella François-Xavier Marinellin, mutta hävisi sen jälkeen Wiktor Kolajalle, joka saavutti kisoissa pronssia.
Marraskuussa 2023 Reyes oli mukana MM-kilpailuissa, jossa hän hävisi avauskierroksella Japanin kilpailujen pronssimitalistille Yuki Okuderalle.
Siirtyminen keskisarjaan ja EM-pronssia (2024).
Toukokuussa 2024 Reyes otteli painoluokkaa ylempänä Bulgarian EM-kilpailuissa. Hän eteni turnauksessa pronssiotteluun saakka, jossa Reyes voitti saksalaisen Navid Nazarin. Lokakuussa Reyes oli mukana Euroopan Openissa, jossa hän putosi jatkosta avauskierroksella hävittyään tuomariäänin Mehdi Ebadille.
Choranthias

Choranthias on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva Atlantin valtamereltä tavattava kalasuku. Sen tieteellinen nimi viittaa suvun lajien katkonaiseen kylkiviivaan. Suvun tyyppilaji on "Choranthius tenuis". "Choranthias"-lajeilla on kylkiviivallaan 46–67 suomua. Sukuun luetaan seuraavat kaksi lajia:
Samsung Galaxy M10

Samsung Galaxy M10 on Samsungin 5. helmikuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin Experience UI -käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M10 -älypuhelimessa on 6,2-tuumainen näyttö 19:9-kuvasuhteella. Näytön tarkkuus on 720 × 1 520 pikseliä.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,6 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 3 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla. Akun kapasiteetti on 3 400 milliampeerituntia.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kaksi takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja toisen kameran 5 megapikseliä (ultralaajakulmakamera). Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30 fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin Experience UI -käyttöliittymällä. Puhelin on päivitettävissä Android 9.0 (Pie) -versioon.
Stephen Storace

Stephen John Seymour Storace (4. huhtikuuta 1762 Lontoo – 19. maaliskuuta 1796 Lontoo) oli brittiläinen säveltäjä. 
Storace syntyi italialaisen kontrabasistin ja englantilaisen äidin pojaksi. Hän lähti noin vuonna 1776 Napoliin opiskelemaan viulunsoittoa. Tämän jälkeen hän vietti vuosia Lontoossa ennen lähtemistään Wieniin vuonna 1784. Siellä hänen uskotaan opiskelleen siskonsa kautta tapaamansa Wolfgang Amadeus Mozartin johdolla. Storace aloitti oopperoiden säveltämisen Wienissä, palasi vuonna 1787 Lontooseen ja keskittyi loppuelämänsä ajan säveltämään koomisia oopperoita Drury Lanella esitettäviksi. Näihin teoksiin kuuluivat "The Haunted Tower" (1789) ja "The Pirates" (1792). Oopperoissa kuuluvat Wienin italialaistyyliset ja Mozartilta saadut vaikutteet. Oopperoiden lisäksi Storace sävelsi mm. cembalomusiikin kokoelman (1787–1789). Hän kuoli kihtiin.
Storacen sisko oli sopraano Nancy Storace.
Samsung Galaxy M11

Samsung Galaxy M11 on Samsungin 2. kesäkuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI -käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M11 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö 19,5:9-kuvasuhteella. Näytön tarkkuus on 720 × 1 560 pikseliä.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,8 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 3 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla. Akun kapasiteetti on 5 000 milliampeerituntia, ja se tukee 15 watin latausta. Sormenjälkitunnistin on sijoitettu takakanteen.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä, toisen kameran 5 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 8 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30 fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI -käyttöliittymällä. Laite on päivitettävissä Android 12 -versioon.
Samsung Galaxy M20

Samsung Galaxy M20 on Samsungin 5. helmikuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M20 -älypuhelimessa on 6,3-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,8 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 4 gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kaksi takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja toisen kameran 5 megapikseliä (ultralaajakulmakamera). Etukameran tarkkuus on 8 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Samsung Galaxy M21

Samsung Galaxy M21 on Samsungin 23. maaliskuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M21 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 4 gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps ja 1080p (Full HD) -resoluutiolla 240fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Honda Brio

Honda Brio on Hondan vuodesta 2011 lähtien valmistama A-segmentin automalli, jota myydään Kaakkois-Aasian ja Intian markkinoilla.
Honda Brio I (2011–2018).
Ensimmäisen sukupolven Brio esiteltiin keväällä 2011. Siihen perustuva sedan-versio on nimeltään Honda Amaze, joka tuli markkinoille vuonna 2013.
Vuonna 2016 keulan ilmettä uudistettiin uudella puskurilla ja etusäleiköllä. Kojetaulu oli täysin uusi.
Honda Brio II (2018–).
Toisen sukupolven Brio esiteltiin Jakartan autonäyttelyssä elokuussa 2018.
Ainoa moottorivaihtoehto on 1,2-litrainen (87 hv) bensiinimoottori.
Samsung Galaxy M30

Samsung Galaxy M30 on Samsungin 7. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M30 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 1,8 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä, toisen kameran 5 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Samsung Galaxy M30s

Samsung Galaxy M30s on Samsungin 29. syyskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M30s -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 4 gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 60fps ja 720p (HD) -resoluutiolla 240fps (hidastettu videokuva).
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Samsung Galaxy M31

Samsung Galaxy M31 on Samsungin 5. maaliskuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M31 -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 64 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (makrokamera) ja neljännen kameran 5 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 60fps ja 720p (HD) -resoluutiolla 240fps (hidastettu videokuva).
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
OnePlus 8 Pro

OnePlus 8 Pro on OnePlussan 21. huhtikuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 OxygenOS-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
OnePlus 8 Pro -älypuhelimessa on 6,78-tuumainen näyttö QHD-resoluutiolla ja 19,8:9-kuvasuhteella. Laitteessa on 5G-tuki.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,8 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 8 tai 12 gigatavua keskusmuistia ja 128 tai 256 gigatavua tallennustilaa.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (telekamera), kolmannen kameran 48 megapikseliä (ultralaajakuvakamera) ja neljännen kameran 5 megapikseliä (värisuodatinkamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 60 fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 240 fps ja 720p (HD) -resoluutiolla 480 fps kuvataajuudella.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 OxygenOS-käyttöliittymällä. OnePlus on luvannut ohjelmiston olevan päivitettävissä Android 12 -käyttöjärjestelmäversioon saakka.
Samsung Galaxy M31s

Samsung Galaxy M31s on Samsungin 6. elokuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M31s -älypuhelimessa on 6,5-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 64 megapikseliä, toisen kameran 12 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmannen kameran 5 mmegapikseliä (makrokamera) ja neljännen kameran 5 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 60fps ja 720p (HD) -resoluutiolla 240fps (hidastettu videokuva).
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Samsung Galaxy M40

Samsung Galaxy M40 on Samsungin 18. kesäkuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Samsung Galaxy M40 -älypuhelimessa on 6,3-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 32 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera) ja kolmannen kameran 5 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 16 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps ja 720p (HD) -resoluutiolla 240fps (hidastettu videokuva).
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.
Lewis Morris

Lewis Morris (1833–1907), Sir, oli walesilainen runoilija, jonka tunnetuimmat ja merkittävimmät teokset ovat runokokoelma "Songs of two worlds" (1872–1875), Tennysonia jäljittelevä draama "Gwen" (1878) ja mytologinen eepos "The epic of Hades" (1877). "Complete works" ilmestyi 1905.
Sasradiningrat II

Sasradiningrat II (k. 1846) oli jaavalainen aatelinen ja Surakartan sulttaanikunnan "patih" () vuosina 1812–1846.
Sasradiningrat II:n valtakausi ulottui sulttaani Pakubuwono IV:stä Pakubuwono VII:een asti. Hän oli mahdollisesti osallisena sulttaani Pakubuwono VI:n nostamisessa valtaistuimelle. Hänellä oli sukunsa puolesta yhteyksiä kuningashuoneeseen, mutta hän ei monesta syystä erityisesti pitänyt maan hallitsijoista. Hän kuitenkin nautti kansan suosiota.
Historioitsija Vincent Houbenin mukaan Sasradiningrat II oli ovela ja tiesi kuinka olla tekemisissä Alankomaiden Itä-Intian asiamiesten kanssa, kuitenkin niin, että hän sai pidettyä nämä riittävän etäällä oman asiansa ajamiseksi. Kun alankomaalaiset pyysivät Bagelenin herruutta jonkin aikaa ennen Jaavan sotaa, Sasradiningrat II vastasi, että oli valmis luovuttamaan Banyumasin ja Ponorogon, mutta ei Bagelenia, koska se ahkeralla väestöllään toi Surakartan ylimystölle sen toimeentulon.
Myös Sasradiningrat II:n poika tai pojanpoika Sastrawidakda toimi Surakartan sulttaanikunnan palveluksessa.