tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nanda-dynastia

Nanda-dynastia on Intian historian aikakausi vuosina 424–321 eaa., jolloin Magadhan alueella Pohjois-Intiassa valtaa piti Nanda-suku.
Nanda-dynastian perusti edeltävän Shishunga-dynastian kuninkaan Mahanandinin avioton poika. Mahapadma Nanda kuoli 88-vuotiaana, hallittuaan dynastiaa pääosan tämän 100-vuotiaasta ajasta. Mahapadma palautti Magadhan Shishunga-dynastian loppuvaiheiden heikkouden jälkeen Ajatashatrun aikaiselle tasolle ja teki valtion merkittäväksi voimatekijäksi koko Pohjois-Intiassa. Hallitsijoita hänen jälkeensä olivat peräkkäin hänen kahdeksan poikaansa. Tämä sekava kausi antoi mahdollisuuden Maurya-suvun valtaannousulle.
It’s My Time

It´s My Time on Jade Ewen esittämä kappale, jolla hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa Venäjän Moskovassa. 
Koska Iso-Britannia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, pääsi kappale suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25 maan joukosta viidenneksi 173 pisteellä.
Sihtimonninen

Sihtimonninen ("Corydoras kanei") on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään akvaarioissa pohjakalana.
Koko ja ulkonäkö.
Sihtimonninen kasvaa noin 5 cm pitkäksi. Sen selkäevä on musta ja silmän ympärillä on musta raita. Kalassa on myös mustia pilkkuja, mutta muuten se on harmaa.
Alkuperä.
Sihtimonninen on kotoisin Brasiliasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Sihtimonninen on eloisa ja rauhallinen parvikala, joka viihtyy akvaarion pohjalla. Sen viljely on melko helppoa.
Vesiolot ja ravinto.
Sihtimonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Sille sopiva pH on 6–7, veden kovuus alle kymmenen ja lämpötila 23–26 °C astetta.
Giclée

Giclée Fine Art on taidegrafiikan menetelmä, jossa käytetään mustesuihkutulostusta.
Menetelmä on kehitetty Ranskassa ja Yhdysvalloissa 1980-luvun lopussa. Taideteoksesta tuotetaan taidegrafiikan tavoin rajoitettu sarja, jonka tuottaminen tehdään laadukkaasti digitaalitekniikalla. Giclee-menetelmän avulla on myös mahdollista tehdä taidejäljennöksiä. Taidejäljennösten laatu riippuu siitä, miten kuvaa on käsitelty ja mitä menetelmää on käytetty digitointiin. Taideteoksena sitä pidetään vain silloin, kun taiteilija itse on osallistunut giclée-tulosteiden tuottamisprosessiin.
Giclée-sanaa on alettu pitää synonyyminä korkealaatuiselle mustesuihkutulostukselle. Tulostimen ominaisuudet ja käytetyt väripigmentit sekä paperin laatu määrittävät, voidaanko painatus hyväksyä allekirjoitettavaksi "Giclée Fine Art" -merkinnällä. Merkintä on kuitenkin epävirallinen eikä sitä ole standardoitu. Taiteilija itse päättää allekirjoituksellaan, voidaanko painatus hyväksyä taideteokseksi vai onko se pelkästään tuloste.
Menetelmän kehitti 1980-luvun lopussa israelilaisamerikkalainen yhtiö Scitex. Sen kehittämä tulostin oli nimeltään "Iris". Muusikko Graham Nash osti yrityksen vuonna 1990 ja käytti sitä Nash Editions -yrityksessään. Siellä menetelmälle annettiin nimi Giclée.
Joalin Loukamaa

Joalin Viivi Sofia Loukamaa (s. 12. heinäkuuta 2001 Turku) on suomalainen artisti, sosiaalisen median vaikuttaja ja tanssija. Hän oli maaliskuuhun 2023 saakka Now United -yhtyeen jäsen. 
Loukamaan ollessa kymmenvuotias hän muutti yksinhuoltajaäitinsä kanssa Meksikoon. Loukamaan äiti Johanna ja isäpuoli Jose ovat molemmat tanssijoita. He pyörittivät yhdessä tanssikoulua Meksikon Playa del Carmenissa, mutta muuttivat vuonna 2020 takaisin Suomeen.
Loukamaalla oli 3,7 miljoonaa Instagram-seuraajaa lokakuussa 2021. YouTube-kanavan tilaajia hänellä on lähes 500 000. Loukamaa on mukana Robin Packalenin ”Benefits”-kappaleen musiikkivideolla. Hän esiintyy myös tanssijana Harry Stylesin ”Lights Up”-kappaleen musiikkivideolla.
Vuonna 2021 Loukamaa nähtiin Selviytyjät Suomen viidennellä tuotantokaudella. Kaudelle osallistui 16 julkisuudesta tunnettua henkilöä. Loukamaa sijoittui kisassa kolmanneksi. Loukamaa nähtiin ohjelmassa uudestaan syksyllä 2022, hän kuitenkin putosi jo toisena kilpailijana kisasta.
Loukamaa tekee musiikkia nimellä Joalin. Hän on julkaissut 7 kappaletta ja 6 musiikkivideota. Kappaleet ovat pääosin espanjankielisiä, mutta niissä kuullaan myös englantia ja hieman suomea.
Joalin Loukamaasta on julkaistu vuonna 2021 äänikirja artistin itsensä lukemana kolmella eri kielellä (suomi, englanti, espanja). "Joalin – Mun polku unelmiin" on tähden äidin Johanna Loukamaan kirjoittama. 
Joalin esiintyi yhdysvaltalaisella Coachella-festivaalilla Kaliforniassa huhtikuussa 2024. Joalin esitti uusimman kappaleensa "Bikinin" osana artisti Tiffany Tysonin dj-settiä.
Now United.
Now United on globaali popyhtye, jonka muodostaa 18 laulavaa ja tanssivaa jäsentä 18 eri maasta. Loukamaa edusti yhtyeessä Suomea. Loukamaan mallitoimiston agentti huomasi ilmoituksen Simon Fullerin uudesta projektista ja kysyi Loukamaalta ja tämän vanhemmilta, voisiko hän laittaa tytön kuvat eteenpäin. Kuvista pidettiin ja useiden eri vaiheiden jälkeen Joalin eteni maailmanlaajuiseen finaaliin Los Angelesissa. Hakiessaan Now United -ryhmään Loukamaa pyrki Meksikon edustajaksi, koska asui Meksikossa, puhuu espanjaa ja hänen isäpuolensa on meksikolainen. Kuitenkin ryhmän perustaja Simon Fullerin saadessa tietää Loukamaan olevan suomalainen, päätti Fuller lisätä Suomen ryhmään ja Joalinin edustamaan maata. Ennen yhtyeen perustamista Loukamaa oli keskittynyt tanssimiseen. Yhtyeessä mukana ollessaan hän oli mukana ainoastaan tanssijana. Laulamisen hän aloitti vasta muutama vuosi ennen yhtyeen jättämistä. Nykyisin Loukamaa tekee omaa musiikkia nimellä Joalin.
Henrinlehtikuusi

Henrinlehtikuusi ("Larix" × "marschlinsii") on euroopanlehtikuusen ("Larix decidua") ja japaninlehtikuusen ("Larix kaempferi") risteymä. Se voi muodostua luonnossa täysin itsenäisesti sen kantalajien kasvaessa samalla alueella. Henrinlehtikuusi on löydetty Skotlannista ja kuvattu ensimmäisen kerran vuonna 1917. Lähes samoihin aikoihin risteymää on myös onnistuttu tuottamaan keinotekoisesti Sveitsissä tutkittaessa eri lehtikuusilajeja ja -lajiristeymiä puuteollisuuden tarpeisiin. Henrinlehtikuusta käytetäänkin myös teollisuudessa, sillä siinä yhdistyvät puuteollisuuden näkökulmasta kantalajiensa monet hyvät puolet; puu on vastustuskykyinen taudinaiheuttajia vastaan sekä kasvaa nopeasti ja nopea kasvuvauhti ei vaikuta puuaineksen kovuuteen tai kestävyyteen.
Henrinlehtikuusi on kausivihanta havupuu, joka kasvaa keskimäärin 38 metriä korkeaksi. Rinnankorkeudelta täysikokoinen henrinlehtikuusi on halkaisijaltaan noin metrin. Muuten henrinlehtikuusi näyttää yleisesti ottaen kantalajiensa keskimääräiseltä välimuodolta. Neulaset ovat enemmän japaninlehtikuusen kaltaisia eli pidempiä ja sinertävämpiä kuin euroopanlehtikuusella. Emikävyt ovat 2,5–4 cm pitkiä eli lähes yhtä suuria kuin euroopanlehtikuusellakin, mutta käpysuomut muistuttavat ulkonäöltään enemmän japaninlehtikuusen käpysuomuja.
Suomessa henrinlehtikuusi on siperianlehtikuusen ("Larix sibirica") ja euroopanlehtikuusen ("Larix decidua") jälkeen kolmanneksi yleisin lehtikuusi.
Sienan tasavalta

Sienan tasavalta (, ) oli historiallinen valtio, joka koostui Sienan kaupungista ja sen ympäröimästä alueesta Toscanassa, Keski-Italiassa. Valtio oli olemassa yli neljänsadan vuoden ajan, vuodesta 1125 vuoteen 1555. Vuosien 1551–1559 Italialaissodassa tasavallan kukisti Sienan kilpailija Firenzen herttuakunta liittoumassa Espanjan kanssa. 18 kuukauden vastarinnan jälkeen Sienan tasavalta antautui Espanjalle 21. huhtikuuta 1555, päättäen tasavallan aikakauden. 
Aiheesta muualla.
Mjud Metšev

Mjud Marijevitš Metšev () (31. elokuuta 1929 – 27. syyskuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli venäläinen kuvataiteilija, erityisesti taidegraafikko ja akateemikko.
Metševin etunimi on Kansainvälisen nuorison päivän (МЮД) mukaan. Metševin sukunimi ja äidinnimi ovat peräisin äidiltä. Äiti Marija Metševa oli arvostettu naisten oikeuksien esitaistelija. Metševin isä oli taidemaalari Konstantin Pantelejev-Kirejev, joka tuomittiin kansanvihollisena 1936.
Metšev asui pääosan elämästään Neuvosto-Karjalassa. Hänen huomattavimpia töitään olivat Kalevalan ja Nestorin kronikan kuvittaminen. Metšev on haudattu Kižin saarelle..
Nätkin koulu

Nätkin koulu on Savonlinnan Nätkillä sijaitseva noin 120 oppilaan peruskoulun alakoulu.
Koulussa toimii viisi yleisopetuksen ryhmää, kussakin keskimäärin 18 oppilasta, sekä 1–2E- ja 3–4E-pienryhmät, joissa on enintään kymmenen oppilasta. Pienryhmissä opiskellaan pääosin yleisen opetussuunnitelman mukaan, tavoitteena siirtyminen oman lähikoulun yleisopetukseen.
Koulun johtajana toimii Timo Salmenkivi (aikaisemmin Virpi Pöllänen).
Koulun nimi herättää joskus hilpeyttä, koska ”Nätkin koulu” kuulostaa puhuttuna melkein samalta kuin Nat King Cole.
Historiaa.
Koulu aloitti syksyllä 1964 Nätkin kansakouluna. Koulun johtajana toimi Pekka Eronen. Yliarkkitehti Toimi Hämäläisen suunnitteleman, 300 oppilaalle mitoitetun tiilirakenteisen koulun aulaan sijoitettiin Viktor Terosen tekemä maalaus "Urheilijat".. Maalaus on nykyisin Talvisalon koulun portaikossa.
Syksystä 1996 alkaen lakkautetun Kaartilan ala-asteen koulupiiri yhdistettiin Nätkin koulupiiriin.
Nätkin koulu on ollut 2010-luvun lopulla lakkautusuhan alla. Koulu muutti syysloman 2018 aikana sisäilmaongelmien vuoksi väistötiloihin Kuninkaankartanonmäen päärakennuksen D-osaan, jossa toimi aiemmin Joensuun yliopiston kansainvälisen viestinnän laitos, ent. Savonlinnan kieli-instituutti. Siellä Nätkin koululaiset jakavat välituntipihan entisessä opettajankoulutuslaitoksessa sijaitsevan Heikinpohjan koulun oppilaiden kanssa.
Syksyksi 2021 valmistui uusi koulurakennus puretun tilalle.
Francis Burdett

Francis Burdett (25. tammikuuta 1770 – 23. tammikuuta 1844) oli brittiläinen baronetti ja 1800-luvun alkupuolen radikaalipoliitikko. Hän työskenteli vuosikymmeniä vapaan sanan, katolisten emansipaation ja poliittisten uudistusten nimeen päätyen jopa vankeuteen tämän vuoksi.
Burdett oli baronetti sir Robert Burdettin kolmas poika. Hän opiskeli Westminster Schoolissa ja tämän jälkeen Oxfordin yliopistossa, kunnes lähti muutaman vuoden opintomatkalle Ranskaan ja Sveitsiin. Hän oli Pariisissa Ranskan vallankumouksen alkuvaiheen aikana ja vieraili muutamassa kaupungin poliittisista klubeista. Hän palasi Englantiin vuonna 1793 ja avioitui Sophia Couttsin kanssa.
Burdettin poliittinen ura alkoi vuonna 1796, kun hän pääsi alahuoneen jäseneksi Boroughbridgen lahonneen kauppalan edustajana. Hän alkoi pian puhua Ranskaa vastaan käydystä sodasta savuverhona, jolla käännettiin huomio pois Britanniassa itsessään vallitsevista poliittisista epäkohdista ja kansalaisoikeuksien puutteista. Hän myös vastusti John Horne Tooken pääsyn estämistä parlamenttiin – Horne Tookesta ja Burdettista tulikin ennen pitkää hyvät ystävät.
Vuonna 1807 Burdett valittiin useiden myös hänen rahavarojaan kuluttaneiden poliittisten vastoinkäymisten jälkeen Westminsterin edustajaksi alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa yli 30 vuoden ajan.
Peterloon verilöylyn jälkeen vuonna 1820 Burdettin kommentit viranomaisten toimista tapauksessa todettiin liian hyökkääviksi. Hän sai tuhannen punnan sakot ja kolmen kuukauden vankeustuomion.
Vuoden 1825 jälkeen Burdettista tuli katolisten emansipaation julkinen puolestapuhuja, mikä toteutuikin vuonna 1829. Hänellä oli myös pieni vaikutus vuoden 1832 Reform Actin muodostumisessa, mutta hän alkoi tässä vaiheessa jo olla kyllästynyt aiemmin kannattamaansa radikalismiin. Osasyy tähän oli hänen inhonsa Daniel O’Connellia ja tämän periaatteita kohtaan. Hänet valittiin vielä vuoden 1837 vaaleissa parlamenttiin North Wiltshiren edustajaksi, missä tehtävässä pysyi kuolemaansa 23. tammikuuta 1844 asti.
Apollon Aigleteen temppeli

Apollon Aigleteen temppeli (myös "Apollon Asgelataksen temppeli") oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Anafen eli nykyisen Anáfin saarella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat saaren itäosissa osana nykyistä Elävöittävän lähteen luostaria, linnuntietä vajaa kuusi kilometriä itään Anáfin kylästä.
Historia.
Apollon Aigleteen temppeli oli Anafen poliksen merkittävin temppeli ja myös se, josta koko saari tunnettiin muualla. Kreikkalaisessa mytologiassa pyhäkön perustajina pidettiin Iasonia ja argonautteja. Nämä omistivat temppelin Apollonille, koska jumala näytti heille saaren suojapaikaksi heidän jouduttuaan myrskyyn. Apollon sai epiteettinsä "Aigletes" tapahtumaan liittyneestä valonväläyksestä ("aiglē"). Apollonin toinen paikallinen epiteetti oli "Asgelatas".
Temppeli rakennettiin mahdollisesti varhaisemman pyhäkön paikalle 300-luvulla eaa, klassisen kauden lopulla tai hellenistisen kauden alussa. Se kukoisti erityisesti hellenistisellä kaudella, ja oli pienelle saarelle poikkeuksellisen suuri. Tämä liittyy mahdollisesti läheisen Theran eli nykyisen Santorínin Thíran saaren kukoistukseen Ptolemaiosten aikana.
Keskiajalla paikalle rakennettiin osaksi temppelin kiviä uudelleenkäyttäen paikalla edelleen oleva Elävöittävän lähteen luostari ("Moní Zoodóchou Pigís") eli Káto Panagía.
Rakennus.
Temppeli sijaitsi noin kolme kilometriä poliksen kaupunkikeskuksesta itään. Se oli rakennettu paikallisesta kvartsipitoisesta marmorista. Temppelirakennus vaikuttaa olleen tyypiltään prostylos, toisin sanoen siinä oli pylväikön muodostama portiikki ainoastaan toisessa päässä. Se johti pronaokseen ja se puolestaan naokseen eli cellaan.
Temppelistä on säilynyt huomattavia raunioita osana luostaria. Naos käytettiin uudelleen luostarin refektoriona eli ruokasalina, ja sen länsiseinää on säilynyt yli kolmen metrin korkeudelta. Myös temppelin peribolos-muuria on säilynyt suhteellisen hyvin. Rakennuskivissä on hellenistiselle kaudelle ajoitettuja piirtokirjoituksia.
Temppelin ympäristöstä on löydetty useiden muiden rakennusten stylobaatteja, mikä kertoo siitä, että pyhäkköalueella on ollut myös muita temppeleitä ja alttareita. Piirtokirjoitusten perusteella ne olisivat olleet omistettu Artemiille, Afroditelle, Asklepiokselle ja Zeus Ktesiokselle. Temppeli oli yhdistetty kaupunkiin pyhällä tiellä.
Apollonin temppeli (Syrakusa)

Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollon-jumalalle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian saaren pohjoisosassa. Temppelin rauniot sijaitsevat nykyisten Via dell'Apollonionin ja Via del Mercaton välillä.
Historia.
Apollonin temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 565 eaa. Temppelistä löydetyn piirtokirjoituksen mukaan sen arkkitehti oli Kleomenes Knidieidaksen poika. Toisena nimenä kirjoituksessa saattaa esiintyä nimi Epikles, mutta tämä on kiistanalaista. Rakennuksen uskotaan saaneen vaikutteita Samoksen Heraionin varhaisemmasta vaiheesta, niin kutsutusta Rhoikoksen temppelistä, joka rakennettiin noin kymmenen vuotta aikaisemmin. Apollonin temppeli on varhaisin esimerkki monumentaalisesta kiviarkkitehtuurista Sisiliassa, ja sillä oli suuri vaikutus temppeliarkkitehtuurin kehitykseen läntisillä kreikkalaisalueilla. Temppeliä muutettiin sen historian aikana usein.
Temppelin jäänteet löydettiin vuonna 1862 ja niiden järjestelmälliset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1943.
Rakennus.
Temppeli sijaitsi Ortygian saaren sisäänkäynnin lähellä. Se edusti doorilaista tyyliä. Temppeli oli pitkänomainen, ja sen koko oli noin 21,6 × 55,3 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 17 pylvästä. Pylväissä oli 16 pystyuraa. Sisäänkäynti oli tyypilliseen tapaan itäpäästä. Itäpään pylväikön ja pronaoksen välissä oli toinen kuuden pylvään rivi. Pronaoksen edessä oli kaksi pylvästä ("distylos in antis"). Sen takana olivat naos eli cella ja sen länsipuolella adyton. Kaksi seitsemän pylvään riviä jakoi naoksen kolmeen laivaan.
Temppelin varhaisuus näkyy sen mittasuhteiden massiivisen ja arkaaisen vaikutelman antavissa yksityiskohdissa. Pylväiden välit olivat suhteellisen pieniä suhteessa niiden paksuuteen. Pylväiden päällä oli poikkeuksellisen korkea arkkitraavi. Temppeli oli koristeltu triglyfeillä ja metoopeilla, joiden sijoittelu ei seurannut pylväiden sijainteja.
Thomas Wulff (kauppias)

Thomas Fredrik Wulff (21. joulukuuta 1856 Turku – 24. syyskuuta 1936 Helsinki) oli Wulff-yhtiöiden perustaja ja pitkäaikainen johtaja. 
Thomas Wulffin vanhemmat olivat seppämestari Fredrik Wilhelm Wulff ja Karolina Elisabeth Edlund ja puoliso vuodesta 1886 Augusta Eklund (k. 1932). Wulff opiskeli Turun kauppakoulussa 1876–1878 ja harjoitti konttorialan opintoja Saksassa 1884–1885. Hän työskenteli enonsa G. W. Edlundin kirjakaupassa Helsingissä 1878–1897, kunnes perusti vaimonsa kanssa paperi- ja toimistotarvikeliikkeen 1890. Yritystä hän johti vuoteen 1918 ja vielä sen jälkeen kahta sivuliikettä.
Isänsä jälkeen yrityksen pitkäaikaiseksi toimitusjohtajaksi tuli kauppaneuvoksen arvonimen saanut Thomas Wulffin poika Einar Wulff ja hänen jälkeensä myöskin kauppaneuvoksen arvonimen saanut Einar Wulffin poika Harry Wulff.
Artemiin temppeli (Syrakusa)

Artemiin temppeli eli Artemision () (usein ”Joonialainen temppeli”) oli antiikin aikainen Artemis-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian eteläosissa saaren korkeimmalla kohdalla. Temppelin rauniot sijaitsevat lähellä nykyistä Piazza del Duomo -aukiota eli Katedraalin aukiota ja Syrakusan katedraalia.
Temppelin rakentaminen aloitettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, mutta se vaikuttaa jääneen keskeneräiseksi sen jälkeen, kun valta kaupungissa vaihtui. Temppeli edusti joonialaista tyyliä, ja oli koko Sisilian ainoa tunnettu tämän tyylisuunnan temppeli. Se oli rakennettu heti Athenen temppelin pohjoispuolelle samaan linjaan sen kanssa.
Temppelin pituus oli noin 59 metriä ja leveys noin 25 metriä. Siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 tai 16 pylvästä. Temppelin itäpäässä oli pronaos ja länsipäässä opisthodomos. Rakennus sai arkkitehtuuriinsa selvästi vaikutteita Efesoksen Artemiin temppelistä ja ilmeisesti myös Samoksen Heraionista.
Myöhemmin temppelin paikalla sijaitsi Madonna della Misericordian kirkko, myöhemmältä nimeltään San Sebastianellon kirkko. Alueen arkeologisia tutkimuksia on suoritettu ennen kaikkea kirkon purkamisen jälkeen. Temppelistä itsestään on säilynyt vain sen perustukset. Jäänteet löysi Paolo Orsi vuonna 1910. Vuoden 2005 jälkeen paikalle rakennettiin arkkitehti Vincenzo Latinan suunnittelema paviljonkitila, jonka sisällä temppelin rauniot ovat.
Athenen temppeli (Syrakusa)

Athenen temppeli oli antiikin aikainen Athene-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian saarella ja rakennettiin noin vuonna 470 eaa. Nykyisin temppelin jäänteet ovat osa Syrakusan katedraalia.
Historia.
Athenen temppeli rakennettiin klassisen kauden alussa noin vuonna 470 eaa., oletettavasti Gelonin Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. karthagolaisista saaman voiton kunniaksi. Rakentamisen todennäköisesti saattoi loppuun Gelonin veli Hieron I. Temppeli muistutti suuresti Himerassa itsessään ollutta Voiton temppeliä, joka rakennettiin saman sotavoiton kunniaksi. Temppeleitä kutsutaankin siksi arkkitehtonisiksi kaksosiksi. Himeran temppeli saattoi olla näistä kahdesta hieman vanhempi ja esikuva Syrakusan temppelille.
Marcellus säästi temppelin Rooman vallattua kaupungin vuonna 212 eaa. Verres kuitenkin ryösti sen taideaarteet. Varhaiskeskiajalla temppeli muutettiin kirkoksi. 700-luvulla jaa. siitä tehtiin katedraali, ja sen jäänteet on vuosisatojen kuluessa rakennettu osaksi nykyistä Syrakusan katedraalia eli Santa Maria delle Colonnea. Temppelin jäänteitä kunnostettiin vuonna 1927 poistamalla ylimääräisiä rakenteita ja rappausta, jotta antiikin aikaiset osat olisivat paremmin esillä.
Rakennus.
Athenen temppeli sijaitsi Ortygian saaren eteläosissa heti Artemiin temppelin tai niin kutsutun ”Joonialaisen temppelin” eteläpuolella samansuuntaisena sen kanssa. Se oli rakennettu pyhäkköalueelle, jossa oli myös varhaisempia, 500-luvulle eaa. ajoitettuja pyhäkkörakennelmia, alttareita ja votiivisäilöjä.
Temppeli edusti täysin kehittynyttä doorilaista tyyliä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 22 × 55 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 pylvästä. Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella sekä opisthodomos. Sisäänkäynti pronaoksen kautta oli tavan mukaisesti itäpäästä. Sekä pronaoksen että opisthodomoksen edessä oli tyypilliset kaksi pylvästä ("distylos in antis"). Naoksen koko oli noin 12,5 × 42 metriä. Temppeli oli rakennettu paikallisesta kalkkikivestä ja Kreikasta tuodusta marmorista.
Temppeli oli koko Sisilian rikkaimmin koristeltuja. Ciceron mukaan sen ovet oli tehty kullasta ja norsunluusta. Sisäosat oli koristeltu lukuisin maalauksin, jotka esittivät muun muassa taisteluita. Temppelin katolla tai päätykolmiossa oli kilpi (tai mahdollisesti kokonainen Athenen patsas kilpineen), joka toimi maamerkkinä satamaa lähestyneille tai sieltä lähteneille merenkulkijoille.
Katedraaliksi muuttamisen yhteydessä temppelin rakenteisiin tehtiin paljon muutoksia. Pylväiden välit muurattiin umpeen seiniksi ja naoksen seiniin tehtiin kaariovet. Itäpäähän sisäänkäynnin paikalle sijoitettiin alttari, ja uusi sisäänkäynti puhkaistiin länsipäähän. Temppelistä on nykyisen katedraalin osana näkyvissä sen peristyylin pitkien sivujen pylväät sekä kirkon sisällä että ulkoseinässä, sekä osa entablementista ja naoksen rakenteista. Temppelin päädyt sen sijaan ovat tuhoutuneet.
Hugh Burgoyne

Hugh Talbot Burgoyne (17. heinäkuuta 1833 – 7. syyskuuta 1870) oli brittiläinen merimies ja Kuninkaallisen laivaston upseeri.
Burgoynen isä oli Britannian armeijan marsalkka John Fox Burgoyne ja äiti Charlotte Rose. Hän oli vanhempiensa ainoa poika seitsemän tyttären ohella.
Burgoyne liittyi laivaston palvelukseen vuonna 1847. 11. tammikuuta 1854 hänet ylennettiin luutnantiksi. Hänet palkittiin Viktorian ristillä hänen noustuaan maihin Sevastopolissa 29. toukokuuta 1855 sytyttääkseen tuleen venäläisten tarvikevaraston. Hän palveli Krimin sodan jälkeen Tyynellä valtamerellä, Kiinassa ja Pohjois-Amerikassa.
Burgoyne kuoli aamuyöllä 7. syyskuuta 1870, kun hänen aluksensa HMS "Captain" upposi kaaduttuaan kovassa merenkäynnissä. Aluksen noin 450 hengen miehistöstä selviytyi vain 18 miestä, eikä Burgoynen ruumista koskaan löydetty. Burgoynen isä ei koskaan täysin toipunut poikansa poismenosta ja kuoli itse seuraavana vuonna.
Burgoyne avioitui amiraali Baldwin Wake-Walkerin tyttären Evelyn Laura Wake-Walkerin kanssa 25. elokuuta 1864.
Delion (Paros)

Delion (, ) eli "Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäkkö" tai "Deloslaisten jumalten pyhäkkö" oli antiikin aikainen pyhäkkö Paroksen saarella lähellä Paroksen kaupunkia. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Paroikián kaupungin ja sen satamalahden pohjoispuolella.
Historia.
Delion oli omistettu Deloksen jumalille eli Deloksella syntyneille Apollonille ja Artemiille sekä saarella myös palvotuille Zeus Kynthiokselle ja Athene Kynthialle. Pyhäkköön kuulunut temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin 400-luvun eaa. alkupuolella, mutta paikalla on ollut varhaisempi rakennus arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulta eaa. Pyhäkkö on mahdollisesti perustettu jo geometrisella kaudella 800-luvulla eaa. Vanhimmat jäänteet samalla paikalla ovat peräisin kykladisen kauden hautausmaasta noin ajalta 3000 eaa.
Rakennus.
Delion sijaitsi antiikin Paroksen kaupungin pohjoispuolella Kynthoksen kukkulalla, joka nykyisin tunnetaan nimillä Kástro ja Vígla. Kukkulan korkeus on noin 150 metriä merenpinnasta laskettuna. Paikka sijaitsi lähellä Paroksen saaren Deloksen puoleista rantaa, ja sieltä oli näköyhteys Delokselle, jossa sijaitsi tunnetumpi pyhäkköalue.
Pyhäkköä ympäröi noin 26 x 24 metrin kokoinen marmorista rakennettu peribolos-aitaus, jonka sisäänkäynti oli etelästä. Alueen luoteiskulmassa oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Se oli prostylos-temppeli, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä ("distylos in antis"). Temppelin perustusten koko oli noin 9,5 x 5,4 metriä. Perustukset ovat säilyneet. Temppelin harjakatto oli koristeltu akroterioneilla sekä leijonanpäisillä gargoileilla.
Temppelin vierestä on löydetty hestiatorioniksi eli pitosaleiksi oletettu rakennus, joka koostuu huoneista, joiden keskellä on ollut lattiamosaiikit ja ympärillä leposohvat. Pyhäkkökokonaisuuteen kuuluu myös alttari.
Pyhäkköalueelta on löydetty suuri määrä veistoksia, pienoispatsaita, keramiikkaa ja muita votiiviesineitä. Merkittävin on suurikokoisen, noin kolme metriä korkean Artemiin patsaan torso. Löytöihin kuuluu myös rakennusten koristeosia. Esinelöydöt ovat nykyisin Pároksen arkeologisessa museossa.
Demeterin ja Koren pyhäkkö (Syrakusa)

Demeterin ja Koren pyhäkkö oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistettu pyhäkköalue Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Akhradinen kaupunginosassa. Pyhäkön rauniot sijaitsevat Piazza della Vittorian arkeologisella alueella.
Historia.
Demeterin ja Koren pyhäkkö rakennettiin klassisen kauden alussa. Sen rakennutti Syrakusan tyranni Gelon Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Karthagosta saadun voiton jälkeen. Pyhäkön alue oli aiemmin käytössä hautausmaana. Pyhäkössä vietettiin muun muassa kaupungin Thesmoforia-juhlia. Yleensä on tulkittu, että kyseessä on sama Demeterin ja Koren pyhäkköalue, jonka temppelit karthagolaiset Diodoros Sisilaisen mukaan tuhosivat vuonna 396 eaa., mutta tämä on myös kyseenalaistettu.
Pyhäkköalue löydettiin 1960-luvulla aukiolla olevaa modernia Madonna delle Lacrimen kirkkoa rakennettaessa. Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin 1970- ja 1980-luvuilla.
Rakennukset.
Demeterin ja Koren pyhäkköalue sijaitsi Syrakusan agoran pohjoispuolella Akhradinen kaupunginosassa, joka sijaitsi Sisilian pääsaaren puolella pohjoiseen kaupungin vanhasta ytimestä Ortygian saaresta. Pyhäkön arkeologinen alue on nykyisellä Piazza della Vittorialla heti Madonna delle Lacrimen kirkon eteläpuolella.
Pyhäkköalueella oli kreikkalainen temppeli, temppelit tai pienemmät pyhäköt sekä Demeterille ja Korelle että myös Artemis Feraialle. Tärkein löydetty temppeli oli kooltaan noin 10 × 18 metriä. Se oli prostylos-temppeli, jonka julkisivussa oli neljä pylvästä ("tetrastylos"). Sen rauniot sijaitsevat Piazza della Vittorian arkeologisen alueen luoteiskulmassa.
Temppelin itäpuolella oli suuri lähdekaivorakennus. Ympäriltä on kaivettu myös muun muassa katuja sekä hellenistisen ja roomalaisen kauden talojen jäänteitä. Osa raunioista on näkyvissä Madonna delle Lacrimen kirkon sisällä. Alueelta on löydetty suuri määrä votiiviesineitä, kuten terrakotasta tehtyjä pienoispatsaita.
Syrakusan amfiteatteri

Syrakusan amfiteatteri oli antiikin aikainen roomalainen amfiteatteri Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se on yksi kaupungin parhaiten säilyneitä muinaisjäänteitä, ja sen rauniot sijaitsevat Neapoliin arkeologisella alueella nykyisen kaupungin länsiosassa.
Historia.
Syrakusan amfiteatteri oli rakennettu myöhemmällä roomalaisella kaudella, oletettavasti 200-luvulla jaa. Eri arviot ovat vaihdelleet ensimmäisen vuosisadan jaa. ja 300-luvun jaa. välillä. Antiikin lähteiden mukaan kaupungissa järjestettiin gladiaattorinäytäntöjä jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. On mahdollista, että ne järjestettiin kaupungin kreikkalaisella teatterilla, joka oli roomalaisella kaudella muokattu roomalaisille huvituksille ("ludi circenses") sopivaksi. Amfiteatteri saatettiin rakentaa teatterin käytyä liian pieneksi kyseiseen tarkoitukseen. Toinen mahdollisuus on, että amfiteatterissa olisi useampia rakennusvaiheita, ja se olisi rakennettu alun perin ensimmäisellä vuosisadalla ja nykyisessä muodossaan 200-luvulla.
1500-luvulla amfiteatterin samoin kuin useiden muiden alueen rakennusten kiviä käytettiin Ortigian saaren linnoittamiseen. Paikan arkeologiset kaivaukset aloitti Domenico Lo Faso Pietrasanta vuonna 1839. Amfiteatteria on tutkittu enemmän suhteellisen vähän ja myöhään, ja se oli vielä vuonna 2012 paljolti kasvillisuuden kätköissä. Se onkin usein jäänyt tunnetumman kreikkalaisen teatterin varjoon. Nykyisin amfiteatteri on turistien nähtävissä, mutta ainoastaan rajoitetuilta osin turvallisuussyistä.
Rakennus.
Amfiteatteri sijaitsi Neapoliin eli Syrakusan ”Uuden kaupungin” alueella n itäpuolella, kaakkoon kreikkalaisesta teatterista. Rakennus oli ellipsin muotoinen. Sen pituus jotakuinkin pohjois-eteläsuunnassa oli 140 metriä ja leveys itä-länsisuunnassa 119 metriä. Keskellä olleen areenan pituus oli noin 69,3 metriä ja leveys noin 39,2 metriä. Amfiteatteri on yksi suurimmista tunnetuista roomalaisista amfiteattereista, ja esimerkiksi Veronan amfiteatteri on vain hieman suurempi. Amfiteatterin katsomon itäpuoli oli kaiverrettu kallioon ja länsipuoli rakennettu läheisistä latomioista eli louhoksista otetusta kalkkikivestä. Katsomo oli jaettu kolmeen osaan, joista ensimmäinen oli tarkoitettu Rooman kansalaisuuden omaaville, toinen varakkaille suvuille ja kolmas rahvaalle. Istuimiin oli kirjoitettu piirtokirjoituksina, kenelle ne oli tarkoitettu.
Sisäänkäynnit alas areenalle olivat pohjoisesta ja etelästä. Areenan keskellä oli suuri kaivanto, joka oli alun perin peitetty ja johon johti sivuilta kaksi käytävää. Se oli tarkoitettu joitakin esityksessä käytettyjä koneistoja varten. Ulkosivua kiersi tukimuuri, johon yhdistyivät katsojien sisäänkäynnit sekä joukko erilaisia huoneita ja vesisäiliöitä.
Syrakusan arkaainen teatteri

Syrakusan arkaainen teatteri (tutkimuksessa usein ”Lineaarinen/Suora teatteri”) oli pieni antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se oli rakennettu arkaaisella kaudella, todennäköisesti 500-luvulla eaa. tai 400-luvun eaa. alussa. Teatterin rauniot sijaitsevat Neapoliin arkeologisella alueella nykyisen kaupungin länsiosassa.
Teatteri sijaitsi noin 100 metriä länteen myöhemmästä, klassisella kaudella 400-luvulla eaa. rakennetusta Syrakusan teatterista. Arkaainen teatteri oli muodoltaan suorakulmio, ja sen katsomossa oli suorat kallioon kaiverretut penkkirivit. Katsomon leveys oli noin 27,5 metriä, ja siihen mahtui arviolta noin katsojaa. Myöhemmissä kreikkalaisissa teattereissa oli tyypillisesti aina puolikaarenmuotoinen katsomo. Teatterin rakenne voi olla merkki sen arkaaisuudesta, mutta toisaalta on myös epäilty sitä, oliko rakennus lainkaan tarkoitettu teatteriksi; sitä on ehdotettu myös buleuterioniksi eli kaupungin neuvoston kokoontumispaikaksi.
I Walk Alone

I Walk Alone on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2007.
Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan kuudennella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Samuli Onnela

Samuli Onnela (20. kesäkuuta 1938 Sodankylä – 5. marraskuuta 2018 Oulu) oli Oulun maakunta-arkiston pitkäaikainen johtaja ja historioitsija. 
Henkilöhistoria.
Sodankylän Siurunmaassa maanviljelijäperheeseen syntynyt Onnela opiskeli Oulun lyseossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1966. Filosofian kunniatohtoriksi hänet vihittiin Oulun yliopistossa 1998. Onnela työskenteli valmistuttuaan yliopistossa, mutta siirtyi 1974 Oulun maakunta-arkiston palvelukseen. Vuonna 1987 hänestä tuli maakunta-arkiston hoitaja ja vuonna 1992 tehtävänimike muuttui maakunta-arkiston johtajaksi. Eläkkeelle Onnela jäi vuonna 2002. Historian tutkijana hän paneutui varsinkin Pohjois-Suomen historiaan. Hänen merkittävin julkaisunsa aiheesta oli kaksiosainen "Suur-Sodankylän historia", jonka ensimmäisen osan hän julkaisi Aimo Kehusmaan kanssa 1995 ja toisen osan yksin 2006. Onnela lahjoitti huomattavan tutkimusaineistokokoelmansa Oulun yliopistolle vuonna 2015.
Onnela oli naimisissa Eila Pirhosen kanssa, pariskunnalle syntyi kolme lasta.
Kruunu (Iso-Britannia)

Kruunu () on brittiläinen kolikkotyyppi. Sen nimellisarvo oli vuoteen 1971 asti viisi šillinkiä eli 60 penniä ja vuodesta 1971 vuoteen 1990 asti 25 penniä – kumpikin oli tasan punnan neljäsosa. Vuodesta 1990 asti kruunujen nimellisarvo on ollut viisi puntaa.
Ensimmäinen Englannissa käytetty kruunu-niminen kolikko oli elokuussa 1526 käyttöön otettu kultakolikkojen tyyppi, jonka arvo oli neljä šillinkiä ja kuusi penniä. Lokakuussa samana vuonna sen arvoa nostettiin tasan viiteen šillinkiin. Hopeinen kruunun kolikko sai alkunsa vuonna 1551 Edvard VI:n valtakaudella, mutta kultaisia kruunuja lyötiin Kaarle II:n valtakaudelle asti.
1700-luvun puoliväliin mennessä kruunut olivat suurelta osin menettäneet suosionsa rahanvaihdon välineenä. Vuonna 1818 kruunujen ulkoasua uudistettiin lyömällä niihin klaavapuolelle Pyhä Yrjö surmaamassa lohikäärmettä. Uudistettu kolikko miellettiin jopa Euroopan kauneimmaksi. Kruunujen käyttö ei kuitenkaan lisääntynyt. Samoin kävi myös 1800-luvun lopulla, kun niiden käyttöön pyrittiin kannustamaan.
Kruunujen suuren koon (läpimitta 38,61 millimetriä) vuoksi niitä on usein käytetty juhlarahojen lyömiseen. Näitä juhlarahoja tuotetaan suurimmaksi osaksi, joskaan ei pelkästään, kuningashuoneeseen liittyvien merkkipäivien kunniaksi. Jotkin pankit sallivat juhlarahakruunujen tallettamisen, ja ne ovat myös käypää valuuttaa postitoimistoissa.
Victor Teronen

Victor Teronen (myös Viktor, synt. "Terentjev"; 1. lokakuuta 1923 Suojärvi – 24. joulukuuta 1974 Savonlinna) oli suomalainen taidemaalari, alun perin vaatturi, jonka tuotantoa on erityisesti Savonlinnan alueella. Hän oli Savonlinnan kulttuurielämän keskeisiä hahmoja 1940-luvulta 1960-luvulle.
Raja-Karjalan Suojärvellä, Moisseinvaaran kylässä syntynyt Teronen sairasti lapsena luutuberkuloosia, minkä seurauksena hänen jalkansa kasvoivat erimittaisiksi. Hän muutti Savonlinnaan sotien jälkeen ja toimi aluksi vaatturina, sitten kuvataiteilijana. Hän opiskeli Helsingin Vapaassa taidekoulussa ja Taideteollisessa koulussa. Savonlinnassa kaupunginjohtaja Vilho Virtanen antoi Teroselle tilaustöitä, kuten Savonlinnan ammattikoulun ruokalan seinämaalaus "Työn aamu" (1960) ja Nätkin koulun aulaan tehty maalaus "Urheilijat", joka on nykyisin Talvisalon koulun portaikossa.
Uransa alussa Teronen teki realistisia maisemia vesi- ja öljyväreillä. Pariisissa käytyään hän muutti tyyliään värikkään abstraktiin suuntaan. Teronen opetti Savonlinnan vapaaopistossa ja kuului muiden savonlinnalaisten taidemaalarien kanssa (Jaakko Karvanen, Vilho Niemi, Olli Palomäki ja Jalmari Vaahtoluoto) vuonna 1961 perustamaansa Dekora-taiteilijaryhmään.
Teronen kuoli keuhkosyöpään 51 vuoden iässä 1974.
Nishi-Nippon-rautatiet

Nishi-Nippon-rautatiet (), lyhyemmin Nishitetsu () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Kyūshūn saarella Fukuokan metropolialueella. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Nishitetsun rautatielinjojen yhteispituus on 106,1 kilometriä ja vuodessa yhtiö kuljettaa niillä noin 102 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia sillä on käytössään 72 kappaletta. Yhtiö liikennöi myös laajaa linja-autoverkostoa. Se on osa Nishitetsu Group -ryhmää, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, kiinteistökehityksen ja vähittäiskaupan aloilta.
Yhtiöllä on 4 553 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella.
Historia.
Nishi-Nippon-rautateiden edeltäjä oli vuonna 1908 perustettu Kyūshūn raitiotieosakeyhtiö (). Se aloitti vuonna 1911 liikennöinnin nykyisen Kita-Kyūshūn kaupungin alueella. Nishi-Nippon-rautatiet syntyi toisen maailmansodan aikana vuonna 1942, kun Japanin hallinto velvoitti sen ja neljä muuta Kyūshūn alueen rautatieyritystä fuusioitumaan.
Linjat.
Nishi-Nippon-rautatiet liikennöi neljää rautatielinjaa, joista merkittävin on Fukuokasta etelään Ōmutan kaupunkiin saakka ulottuva Tenjin–Ōmuta-linja. Siitä haarautuu kaksi lyhyempää, Dazaifuun ja Amagiin johtavaa linjaa. Tästä verkostosta erillään Fukuokan keskustan pohjoispuolella kulkee Kaizuka-linja, jonka pääteasemalta on kuitenkin vaihtoyhteys Fukuokan metroon.
Antti Rietrikki Helaakoski

Antti Rietrikki (Rieti) Helaakoski (7. marraskuuta 1858 Raahe – 2. tammikuuta 1945 Tampere) oli suomalainen lyseon lehtori ja maantieteilijä.
Helaakosken vanhemmat olivat merimies Antti Helaakoski ja Maria Hahtola. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Myöhemmin hän valmistui filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1936. Hänestä tuli vuonna 1936 myös riemumaisteri.
Helaakoski oli oppikoulun opettajana Oulussa ja Tampereella. Hän oli vt. saksan kielen, luonnonhistorian ja matematiikan opettajana Tampereen reaalilyseossa 1887–1890, luonnontieteen, maantieteen ja historian lehtorina Oulun lyseossa 1890–1905, historian, maantieteen ja luonnonhistorian kollegana Oulun klassillisessa lyseossa vuoteen 1912 ja viimeksi historian ja maantiedon lehtorina Tampereen lyseossa 1912–1926. Helaakoski tutki muun muassa mannerjäätikön kulkusuuntia Pohjanmaan rannikon ja Näsijärven rantakallioissa. Hänen harrastuksiinsa kuului myös purjehdus omalla purjeveneellä muun muassa Näsijärvellä.
Helaakoski oli naimisissa vuodesta 1892 Anna Maria Lindmanin kanssa. Heidän lapsiaan olivat filosofian tohtori, runoilija Aaro Hellaakoski ja taidemaalari Aira Helaakoski.
Anna Karen

Anna Karen (19. syyskuuta 1936 Durban, Etelä-Afrikka – 22. helmikuuta 2022 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten englantilaisesta komediasarjasta "Mennään bussilla", jossa hän esitti bussikuski Stanin Olive-siskoa kaikkiaan 74 jaksossa. Hän esiintyi myös sarjaan perustuneissa kahdessa elokuvassa sekä spin-off-sarjassa "The Rag Trade". Vuodesta 1997 hän esiintyi BBC:n tuottamassa tv-sarjassa "EastEnders".
Anna Karen tuli Lontooseen vuonna 1952 opiskelemaan London Academy of Music and Dramatic Artissa. 
Karen kuoli 85-vuotiaana tulipalossa kotonaan Ilfordissa, Lontoossa helmikuussa 2022.
Sagami-rautatiet

Sagami-rautatiet (), lyhyemmin Sōtetsu (), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Sōtetsun rautatielinjojen yhteispituus on 38,1 kilometriä, ja se kuljettaa vuodessa noin 230 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia yhtiöllä on käytössään 25 kappaletta. Sōtetsu on osa Sōtetsu Groupia, johon kuuluu 30 yritystä liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistökehityksen aloilta.
Yhtiöllä on 1 163 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Jokohaman kaupungin Nishin suuralueella. 
Historia.
Sagami-rautatiet on alun perin perustettu joulukuussa 1917. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 se fuusioitui Jinchū-rautateiden kanssa, jolloin sen verkoston pituus kasvoi 61,8 kilometriin, mutta jo seuraavana vuonna noin 35 kilometrin pituinen nykyisin JR Higashi-Nihonin Sagami-linjana tunnettu osuus otettiin valtion haltuun. Nykyinen yritys on perustettu virallisesti vuonna 1964. 
Linjat.
Sagami-rautateiden kaksi matkustajaliikenteen käytössä olevaa rautatielinjaa palvelevat Jokohaman kaupunkia ja ympäröiviä kaupunkeja Kanagawan prefektuurissa. Merkittävin terminaali on Jokohaman rautatieasema. Lisäksi yhtiö liikennöi lyhyttä, rahtiliikenteen käytössä olevaa Atsugi-linjaa. Rakenteilla on yhteys pohjoiseen Tokion suuntaan, joka mahdollistaisi vastavuoroisen läpiajoliikenteen JR:n ja Tōkyū-rautateiden linjoille.
Matthew G. Whitaker

Matthew G. Whitaker (s. 29. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen juristi. Hän toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä, ja kun Jeff Sessions erosi oikeusministerin virasta 7. marraskuuta 2018, Donald Trump nimitti Whitakerin hänen tilalleen. 
Whitaker opiskeli Iowan yliopistossa ja suoritti MBA-, oikeustieteen ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnot. Hän työskenteli liittovaltion syyttäjänä Iowan eteläisessä piirikunnassa 2004-2009. Vuoden 2014 vaaleissa Whitaker pyrki republikaanien senaattoriehdokkaaksi Iowassa.
Kun Whitaker nousi vt. oikeusministeriksi, hän sai samalla vastuun presidentti Trumpin Venäjä-kytkentöihin liittyvän tutkinnan valvomisesta. Hänen edeltäjänsä oli kieltäytynyt tehtävästä ja todennut olevansa jäävi, koska oli itse mukana Trumpin kampanjassa. Whitaker on julkisesti arvostellut tutkintaa ja sanonut, että presidentin lähipiirin Venäjä-yhteyksiin kohdistuva tutkinta ”menee liian pitkälle”. Tämän arvostelun takia demokraattisenaattorit ovat vaatineet, että myös Whitaker jäävää itsensä.
Presidentti Trump kertoi 7. joulukuuta, että hän on esittänyt William Barria uudeksi oikeusministeriksi. Senaatin täytyy hyväksyäehdotus ennen kuin Barr voidaan nimittää.
Denmark Placen tulipalo

Denmark Placen tulipalo oli Lontoon Denmark Streetillä luvattomassa yökerhossa tapahtunut tuhopoltto, jossa kuoli 37 henkeä.
Aamuyöllä 16. elokuuta 1980 John Thompson riitautui baarimestarin kanssa drinkin hinnasta. Hän otti taksin läheiselle huoltoasemalle, josta hankkimaansa bensiiniä hän valutti baarin postilaatikkoon ja sytytti tulitikulla. Sisällä oli tanssimassa 150 ihmistä laudoitettujen ikkunoiden ja lukittujen hätäuloskäyntien takana. Monet selvinneet kävelivät pois paikalta vammoista huolimatta, koska eivät halunneet olla tekemisissä viranomaisten kanssa.
Munro

Munro on Skotlannissa olevista yli 3 000 jalkaa (914,4 m) korkeista vuorista käytetty nimitys.
Munrojen historia.
Skotlantilainen vuorikiipeilijä baronetti Sir Hugh Munro julkaisi vuonna 1891 Journal of the Scottish Mountaineering Club (SMC) -lehdessä listan "Tables giving all the Scottish mountains exceeding 3,000 feet in height", jossa hän luetteloi 538 skotlantilaista vuorenhuippua. Niistä hänen mielestään 283 oli erillisiä vuoria, jotka pian opittiin tuntemaan "Munroina". Loput 255 olivat hänen mielestään toissijaisia huippuja eli "Toppeja".
Munrojen kerääminen.
Sir Hugh Munro ei koskaan käynyt kaikilla Munroilla. Ensimmäisenä kaikki vuoret kiipesi A. E. Robertson vuonna 1901. Tämän jälkeen Munrojen keräämisestä tuli suosittua brittiläisten kävelijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa. 1980-luvun lopulla huippujen kiertämisestä tuli yleisesti suosittua, jollaisena se on yhä säilynyt.
U Ottama

U Ottama (1897 – 9. syyskuuta 1939) oli burmalainen buddhalainen munkki, jota on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisena kansallisena johtajana. U Ottama sai vaikutteita Intian itsenäisyysliikkeeltä ja Mahatma Gandhin menetelmistä, joita hän alkoi soveltaa Burmassa kirjoitellen lehtiin ja järjestäen poliittisia tapahtumia. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman useampaan otteeseen ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1939.
Elämäkerta.
U Ottama syntyi vuonna 1897. Etniseltä taustaltaan hän oli arakanilainen. Nimeä U Ottama hän käytti todennäköisesti 1880-luvulla toimineen Mingyi-U Ottaman mukaan. Nuoruudessaan U Ottama matkusteli ympäri maailmaa käyden esimerkiksi Ranskassa ja ehkä myös muissa Euroopan maissa. Hän toimi myös paalin kielen opettajana Tokion yliopistossa Japanissa ja opiskeli paikallista buddhalaisuutta Kiotossa. Paalin ja sanskritin opettajana hän oleskeli myös pitkään Kalkutassa Intiassa. Intiassa U Ottama otti osaa politiikkaan ja joidenkin lähteiden mukaan hän oli toiminut myös Hindu Mahasabha -puolueen puheenjohtajana. Intiassa oleskellessaan hän tutustui myös Intian itsenäisyysliikkeen jäseniin ja Mahatma Gandhin menetelmiin.
Palatessaan Burmaan vuonna 1919 U Ottama oli mukana perustamassa buddhalaisia seuroja ja myöhemmin hän perusti isänmaallisen seuran eli "Wuthana Athins". U Othama kirjoitti Maung Ba Penin ja Maung Hla Penin perustamaan "Thuriya"- eli Aurinko-lehteen, joissa hän ehdotti Intian itsenäisyysliikkeen tapaisia toimia esimerkiksi englantilaisten tuotteiden boikotoimisesta ja jopa veron maksusta kieltäytymistä. Brittejä hän piti esteenä buddhalaisen "nibbanan" eli nirvanan saavuttamiselle. Brittejä hän syytti myös erilaisten turmeluksien, kuten alkoholismin, rikollisuuden ja oopiumin käytön lisääntymisestä. Poliittisissa tilaisuuksissa hän esiintyi munkkikaavussaan ja piti puheita usein hindiksi hinduihin ja muslimeihin vedotakseen.
Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman vuonna 1921 ja hän sai 20 kuukauden vankeusrangaistuksen. Hänen kannattajansa järjestivät vastalauseeksi briteille "hartalin" eli eräänlaisen yleislakon. Hartal merkitsi mielenosoituksia, paastoamista ja uskonnollisia seremonioita. Lisäksi buddhalaisten, hindujen ja muslimien uskonnolliset johtajat tuomitsivat brittien toimet Shwdagonin pagodissa järjestetyssä kokouksessa. U Ottama pääsi vapaaksi vuonna 1922, mutta hänelle annettiin toinen, tällä kertaa kolmivuotinen vankeusrangaistus vuonna 1924. Päästyään vapaaksi hänet vangittiin jälleen vuonna 1928. U Ottama kuoli vankeudessa 9. syyskuuta 1939. U Ottamaa on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisten kansallisena johtajana, joka innoitti myös myöhemmin toimineita burmalaisia vaikuttajia.
Charles Currey

Charles Norman Currey (26. helmikuuta 1916 – 10. toukokuuta 2010) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Currey saavutti Finnjolla-veneluokassa olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Domretor

Domretor on suomalainen elintarvikealan yritys, joka tekee valmisruokia ja puolivalmisteita. Yrityksen tuotantotilat ovat Kauhavalla. Se on loppuvuodesta 2020 lähtien kuulunut elintarvikekonserni Atriaan.
Domretor on perustettu vuonna 1999 ja se toimi aluksi valmisruokien sopimusvalmistajana. Tehtaalla valmistui muun muassa Härkis-tuotteita Verso Foodille. Atria tuli Domretorin osakkaaksi vuonna 2013 vajaan neljänneksen omistusosuudella. Vuonna 2020 yhtiö siirtyi kokonaan osaksi Atria-konsernia. Tuolloin Domretorissa oli noin 70 työtekijää, lisäksi sesonkityöntekijöitä oli noin 40.
Trevor Francis

Trevor John Francis (19. huhtikuuta 1954 Plymouth, Devon – 24. heinäkuuta 2023 Marbella, Espanja) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä Englannin maajoukkueessa 1970- ja 1980-luvuilla ja oli kahdesti voittamassa seurajoukkueiden Euroopan cupia. Hänestä tuli vuonna 1979 Britannian ensimmäinen pelaaja, josta maksettiin siirtosummana miljoona puntaa.
Seurajoukkueura.
Francis nousi liigapelaajaksi 16-vuotiaana Birmingham Cityssä ja oli nostamassa joukkuetta silloiseen pääsarjaan, 1. divisioonaan keväällä 1972. Koko vuosikymmenen ajan hän oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia ja teki 29 liigamaalia parhaalla kaudellaan 1977–1978. Nottingham Forest osti hänet yli miljoonaan puntaan nousseella siirtosummalla 9. helmikuuta 1979. Samana keväänä hän teki Euroopan cupin loppuottelun voittomaalin Nottinghamin voittaessa ruotsalaisen Malmö FF:n 1–0. Seuraavana keväänä Nottingham voitti Euroopan cupin toistamiseen mutta loukkaantumisista kärsinyt Francis ei pystynyt pelaamaan loppuottelussa. Hän kävi lainasopimuksella pelaamassa myös Yhdysvalloissa Detroit Expressin joukkueessa.
Vuonna 1981 Francis siirtyi Manchester Cityyn, jossa hän pelasi yhden kauden. Vuonna 1982 hän siirtyi italialaisseura Sampdoriaan, jossa hän oli voittamassa Italian cupia vuonna 1985. Vuonna 1986 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan Atalantaan, jossa hän pelasi yhden kauden. Kotisaarelle palattuaan hän pelasi vielä skotlantilaisseura Rangersissä, Queens Park Rangersissä ja liigacupin vuonna 1991 voittaneessa Sheffield Wednesdayssä, kahdessa viimeksi mainitussa pelaaja-valmentajana.
Francis jatkoi valmentajauraansa vielä Birmingham Cityssä vuosina 1996–2001 ja Crystal Palacessa vuosina 2001–2003. Vuonna 2001 Birmingham City ylsi liigacupin loppuotteluun, jossa se hävisi Liverpoolille.
Maajoukkueura.
Francis pelasi 52 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1977–1986. Kaksi maalia samassa ottelussa hän teki lokakuussa 1979 Pohjois-Irlantia ja syyskuussa 1982 Tanskaa vastaan; molemmat olivat EM-karsintaan kuuluneita vierasotteluita. MM-kilpailuissa 1982 Francis pelasi viidessä ottelussa ja teki yhden maalin sekä Tšekkoslovakiaa että Kuwaitia vastaan.
Foúrnoi

Foúrnoi () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot

Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot ovat kansallisesti merkittäviä luonnonsuojelualueita Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Niiden hoito ja hallinto on kansallista toimintaa, mutta puistojen maa-alueet ovat tyypillisesti yksityisessä omistuksessa. Puistojen alueella asuu tuhansia ihmisiä, South Downsin alueella jopa satatuhatta henkeä. Rakentamista ja elinkeinojen harjoittamista puistoalueella säädellään tarkasti.
Puistoja on kaikkiaan viisitoista: kaksi Skotlannissa, kolme Walesissa ja kymmenen Englannissa.