tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dwight McNeil

Dwight James Matthew McNeil (s. 22. marraskuuta 1999 Rochdale) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Evertonia.
McNeil siirtyi vuonna 2014 Manchester Unitedin junioreista Burnleyn junioreihin. Hän pääsi Burnleyn edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kentälle valioliigakauden 2017–2018 viimeisen ottelun lopulla. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua pääasiassa kauden jälkipuoliskolla ja teki niissä kolme maalia, yhden West Hamia, yhden Leicesteria ja yhden Wolverhamptonia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Burnleyn kaikki 38 liigaottelua avauskokoonpanossa ja teki maalin lokakuun lopulla Chelseaa sekä helmikuussa Bournemouthia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 36 valioliigaottelua, joissa 34 kertaa avauskokoonpanossa, ja teki maalin tammikuussa Aston Villaa sekä maaliskuussa Evertonia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 38 valioliigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa. Kauden päätteeksi Burnley putosi mestaruussarjaan.
McNeil siirtyi heinäkuussa 2022 valioliigaseura Evertoniin. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 36 ottelua, joissa hän oli 28 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki kauden aikana seitsemän maalia: yhden lokakuun alussa Southamptonia, kolme viikkoa myöhemmin Crystal Palacea, maaliskuussa Brentfordia ja huhtikuussa Fulhamia ja Newcastlea vastaan sekä lopuksi kaksi maalia toukokuussa Brightonia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 liigaottelua, ja oli kahta vaille kaikissa otteluissa avauskokoonpanossa. Hän teki joulukuussa maalin peräkkäisissä otteluissa Nottinghamia ja Newcastlea vastaan sekä huhtikuussa niin ikään Nottinghamia vastaan. Lisäksi hän syötti kuusi maalia. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 21 ottelua, joista avauskokoonpanossa 15 peliä. Hän oli polvivamman vuoksi sivussa joulukuun puolivälistä huhtikuun alkuun. Hän teki syyskuussa maalin Aston Villaa ja kaksi maalia Crystal Palacea vastaan sekä toukokuussa maalin Ipswichiä vastaan. Lisäksi hän antoi kuusi maalisyöttöä.
McNeil on pelannut vuonna 2019 Englannin alle 20-vuotiaiden ja vuosina 2019–2021 alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Phil Parkinson

Phil Parkinson (s. 1. joulukuuta 1967) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Heinäkuusta 2021 lähtien hän on toiminut Wrexhamin päävalmentajana. 
Parkinson pelasi valtaosan pelaajaurastaan Readingissä, jota hän edusti yli 10 vuotta. Hän voitti seurassa 2. divisioonan mestaruuden 1994. Parkinson toimi seuran kapteenina ja hänet valittiin kahdesti kauden parhaaksi pelaajaksi. Hänet on valittu myös seuran kaikkien aikojen parhaaksi keskikenttäpelaajaksi.
Parkinsonin valmennusura alkoi Readingissä, jossa hän toimi Alan Pardew'n apuvalmentajana. Vuonna 2003 hänet palkattiin 3. divisioonan Colchester Unitedin päävalmentajaksi. Parkinsonin johdolla Colchester nousi mestaruussarjaan 2006. Nousun jälkeen hän siirtyi Hull Cityyn ja joulukuussa 2006 Pardew'n kakkosvalmentajaksi Charltoniin. Pardew'n lähdettyä Parkinsonista tuli seuran päävalmentaja. Vuonna 2011 Parkinsonista tuli Bradford Cityn päävalmentaja. Kaudella 2012–2013 Bradford ylsi Parkinsonin johdolla ensimmäisenä neljännen sarjatason seurana yli 50 vuoteen liigacupin loppuotteluun. Kausi päättyi myös ykkösliigaan nousuun. Kesällä 2016 Parkinson palkattiin Boltonin päävalmentajaksi ja hän onnistui nostamaan seuran heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruussarjaan. Lokakuussa 2019 Parkinson siirtyi Sunderlandiin.
Flaamilaiset liberaalit ja demokraatit

Flaamilaiset liberaalit ja demokraatit (), lyhennetään Open VLD, on belgialainen puolue, joka vaikuttaa lähinnä Flanderissa. Sen ranskankielinen sisarpuolue Belgiassa on Reformiliike.
Belgian entinen pääministeri Guy Verhofstadt toimi puolueen puheenjohtajana 1992–1995, 1997–1999 ja 2009. Verhofstadt oli myös perustamassa puoluetta sen nykyisessä muodossa.
Historia.
Open VLD:n vanhin edeltäjä oli Liberaalinen puolue, joka perustettiin jo 1846 vastustamaan katolisen kirkon yhteiskunnallista valtaa.
Open VLD nykyisessä muodossaan vuonna 2007, kun VLD:n nimeen lisättiin sana "Open".
Ideologia ja näkemyksiä.
Open VLD on sosiaaliliberaalinen puolue. Se ilmoittaa puolustavansa valistuksen perusarvoja ja vastustavansa rasismia ja syrjintää sen kaikissa muodoissa. Sateenkaariväestöön puolue suhtautuu positiivisesti ja haluaa Belgian olevan esimerkki muille maille..
Puolue kannattaa tiiviimpää yhteistyötä EU:n tasolla ja liittovaltioksi kehittymistä.
Reformiliike

Reformiliike () on belgialainen, lähinnä ranskankielisessä Valloniassa vaikuttava sosiaaliliberaali puolue. Puolueen läheinen yhteistyökumppani Flanderissa on Open VLD.
Puolueen puheenjohtajana toimi Charles Michel, kunnes hän tuli valituksi Eurooppa-neuvoston puheenjohtajaksi vuonna 2019.
Historia.
Reformiliikkeen juuret ulottuvat vuoteen 1846, jolloin perustettiin Liberaali reformipuolue (ran. "Parti Réformateur Libéral"), joka oli Belgian ensimmäinen puolue. Nykyisellä nimellään puolue aloitti toimintansa 2002.
Näkemyksiä.
Reformiliike kannattaa yhteistä eurooppalaista armeijaa mantereen turvallisuuden takaamiseksi. Se myös haluaa euroalueelle oman vaaleilla valitun parlamentin.
Puolue katsoo, että hallintoa voidaan tehostaa laskemalla ministerien määrää.
Semen Haran

Semen Haran (s. 19. syyskuuta 1978) on ukrainalainen karateka. Hän on saavuttanut neljä EM-hopeaa vuosina 2000, 2017, 2018 ja 2019. Lisäksi Haran on saavuttanut kerran MM-hopeaa.
Kilpaura.
Haran saavutti ensi kerran menestystä IKO-liiton EM-kisoissa 2000 Portugalissa, jossa hän voitti keskisarjassa hopeaa hävittyään loppuottelun Emil Kostoville. Hän siirtyi tämän jälkeen raskaaseensarjaan ja voitti EM-pronssia vuosina 2001 ja 2002. Haran voitti vielä EM-pronssia 2011 Italiassa superraskaassasarjassa.
Toukokuussa 2016 hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa.
WKB.
Haran siirtyi Ukrainan maajoukkueen mukana WKB-liittoon 2017 ja saavutti heti menestystä ollen Euroopan Cupissa kolmas ja myöhemmin samana vuonna EM-kisoissa toinen hävittyään loppuottelussa maamiehelleen Borys Byliskerialle.
2018 ja 2019 Haran onnistui molemmilla kerroilla etenemään EM-kisojen superraskaansarjan loppuotteluun, mutta hävisi molemmilla kerroilla Juan Manuel Crujeirasille. Haran eteni myös WKB-liiton ensimmäisten MM-kisojen loppuotteluun, jossa hän hävisi jälleen Crujeirasille.
Toukokuussa 2023 Haran saavutti superraskaansarjan EM-pronssia.
Oval Office

Oval Office on Yhdysvaltain presidentin virallinen työhuone, joka sijaitsee Valkoisen talon länsisiivessä Washington DC:ssä Yhdysvalloissa. Huone on toiminut presidentin virkahuoneena vuodesta 1909 lähtien ja sitä käytti ensimmäisenä presidentti William Howard Taft. 
Oval Office on saanut nimensä soikean ympyrän eli ovaalin mallisesta muodostaan.
Huone.
Oval Office on 5,6 metriä korkea, pitkältä akseliltaan 10,9 metriä pitkä ja lyhyeltä akseliltaan 8,8 metriä leveä.
Huoneessa sijaitsee presidentin työpöytänä toimiva Resolute-pöytä, joka on ollut monen menneen presidentin käytössä.
Huoneen sisustus on vaihdellut aikakausittain kulloistenkin presidenttien mieltymysten mukaan. Useimmat esineet ovat peräisin Valkoisen talon kokoelmasta, johon kuuluu 50 000 esinettä. 
Donald Trumpin presidenttikaudella.
Nykyinen presidentti Donald Trump on lisännyt huoneeseen moninkertaisen määrän maalauksia, lippuja, patsaita ja koriste-esineitä. Takan päällä on kullattuja hahmoja ja medaljonkeja, sivupöydillä on kultaisia kotkia, ovissa on kullattuja rokokoo-peilejä, ja oviaukkojen yläpuolella oleviin korokkeisiin on sijoitettu Mar-a-Lagosta tuodut kultaiset kerubit. Ikkunaverhot ovat kullanväriset. Jopa television kaukosäädin on kullattu. Sivupöydällä on FIFA World Cup -pokaalin kopio. Sisustukseen kuuluu kartta Meksikonlahdesta, jonka Trump nimesi uudelleen. 
Trump käyttää myös koristeena useita asevoimien puolustushaarojen taistelulippuja, toisin kuin useat edelliset presidentit, jotka olivat itsekin ottaneet osaa sotiin. Oval Officen ulkopuolelle on ripustettu Trumpin kasvokuva, jonka otti poliisi pidättäessään hänet epäiltynä vuoden 2020 vaaleihin sekaantumisesta.
Air Mali

Société nationale Air Mali oli Malin valtion omistama lentoyhtiö vuosina 1960–1986.
Air Mali perustettiin Neuvostoliiton ja Britannian tuella vuonna 1960. Se sai yksinoikeuden Malin sisäisiin ja kansainvälisiin lentoihin. Aluksi tarkoitus oli myydä 45 % osakkeista yksityisille, mutta ostajien puuttuessa yhtiö jäi kokonaan valtion omistukseen.
Air Mali aloitti toimintansa vuonna 1961 Bamakon ja Gaon välisellä kotimaanreitillä. Samana vuonna alettiin lentää Pariisiin, Casablancaan ja Marseille’hin. Miehistöinä toimivat afrikkalaisia kouluttaneet neuvostoliittolaiset. Uusia kohteita olivat Rabat, Abidjan, Accra, Douala, Brazzaville, Dakar, Conakry ja Monrovia. Kalusto käsitti kaksi Iljušin Il-18, yhden Iljušin Il-14, kaksi Antonov An-24, kaksi Antonov An-2, kolme Douglas DC-3 ja viisi tilauskäytössä ollutta Aero 45 -konetta.
Air Malin kotimaanlennot olivat yleensä kannattamattomia. Voittoa tuottivat etupäässä kansainväliset lennot, joiden matkustajamäärä oli kuusinkertainen kotimaanlentoihin verrattuna. Vuonna 1967 yhtiö tilasi kaksi uutta Antonov An-24:sta ja vuonna 1971 se sai Pariisin, Marseille’n ja Casablancan lentoja varten ensimmäisen oikean suihkukoneensa Boeing 727-173C:n. Pian sen jälkeen saatiin Afrikan-lentoja varten Boeing 737-100. Vuonna 1966 aloitettu Berliinin yhteys lakkasi vuonna 1971.
1970-luvun lopulla Air Malin lennot laajenivat Freetowniin, Ouagadougouun, ja Niameyhin. Uusia koneita olivat kaksi de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter 300:sta, Antonov An-24, Iljušin Il-18 ja Boeing 727-173C. Vuonna 1986 yhtiön kalusto käsitti Iljušin Il-18:n, Boeing 737-100C:n, Boeing 737-200:n, BAe 146-100:n ja DHC-6 Twin Otterin. Yhtiö työllisti lähes 600 henkeä.
Air Mali koki historiansa aikana neljä vakavaa onnettomuutta:
Pitkään rahoitusvaikeuksista kärsinyt yhtiö lakkautettiin vuonna 1986. Sen tilalle perustettiin uusi samanniminen yhtiö, jonka osakkeista Malin valtio omisti 51 prosenttia. Uusi Air Mali päätti vuonna 1988 keskittyä kotimaanliikenteeseen, mutta Neuvostoliiton avun loputtua se joutui lopettamaan toimintansa vuonna 1990. Liikenne jatkui vuonna 1992.
Sulfaniiliamidi

Sulfaniiliamidi (C6H8SN2O2) on sulfonamideihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty antibakteerisena aineena 1940-luvulle saakka, mutta nykyään sitä ei enää käytetä.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa sulfaniiliamidi on väritöntä kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja hyvin esimerkiksi etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin sulfanyyliamidi ei liukene. Sulfaniiliamidin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien dihydropteroaattisyntaasientsyymiin ja estää sen toiminnan. Tällöin bakteerit eivät kykene muodostamaan tarvitsemaansa foolihappoa. Yhdysvaltain armeija käytti sulfaniiliamidia toisen maailmansodan aikana haavoihin estämään bakteeri-infektioita. Toisen maailmansodan loppupuolella tästä kuitenkin luovuttiin.
Valmistus.
Sulfaniiliamidia valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1908. Sitä valmistetaan N-asetyylisulfonyylikloridin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Lopuksi asetyyliryhmä hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa, jolloin muodostuu sulfaniiliamidia.
Kanapee

Kanapee tai "canapé" () on ranskalainen pieni pyöreä tai kulmikas voileipä, jonka päällyksenä voi olla esimerkiksi katkarapuja, pekonia, munaa, herkkusieniä, sardiinia ja majoneesia. Leipiä tarjoillaan yleensä coctailkutsuilla ja ne syödään yhdellä puraisulla. Makeaa, rapeaa voitaikinaleivonnaista kutsutaan nimellä "palmier", "ventaglio" tai "ventaglino". 
Nimi.
"Canapé"-nimi juontuu ranskankielisestä sohva-sanasta, joka pohjautuu ajattelutapaan, jonka mukaan koriste istuu leivän päällä kuten ihmiset sohvan päällä. 
Yksityiskohdat.
Koska niitä tarjoillaan usein cocktailaikaan, on usein toivottavaa, että kanapee on joko suolaista tai vahvasti maustettua rohkaisemaan vieraita juomaan enemmän. Kanapeesta voidaan käyttää myös nimitystä sorminaposteltava, vaikkakaan kaikki sorminaposteltavat eivät ole kanapeita. 
Perinteisesti kanapeet rakennetaan kuivahtaneelle leivälle (pohjana voidaan silti käyttää muitakin ruoka-aineita, kuten lehtitaikinaa, voileipäkeksejä tai tuoreita vihanneksia), leikataan ohuiksi viipaleiksi ja muotoillaan leikkurilla tai veitsellä ympyröiksi, renkaiksi, neliöiksi, liuskoiksi tai kolmioiksi. Ne uppopaistetaan, haudutetaan tai paahdetaan, sitten täytetään tai putkitetaan erittäin käsiteltyjen ja koristeellisesti levitettyjen täytteiden kanssa. Värikkäät ja silmille miellyttävät koristeet usein viimeistelevät esillepanon. Kanapeet tarjoillaan yleensä kanapee-voileipätarjottimella ja syödään pieniltä kanapee-lautasilta.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten yksikkö

Miesten soudun yksikkö Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–30. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu vähintään 32 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee vähintään 32 urheilijaa. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin yhdeksän maapaikkaa. Aasian/Osenian, Afrikan ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan jokaisessa viisi maapaikkaa. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kolme maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. Kilpailuun kutsutaan erillisellä kutsulla kaksi urheilijaa. Jos isäntämaa Japani ei saa paikkaa karsintatapahtumissa, myönnetään sille yksi kiintiöpaikka.
Kilpailu.
Alkuerät.
Lähde:
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten yksikkö

Naisten soudun yksikkö Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–30. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu vähintään 32 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee vähintään 32 urheilijaa. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin yhdeksän maapaikkaa. Aasian/Osenian, Afrikan ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan jokaisessa viisi maapaikkaa. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kolme maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa. Kilpailuun kutsutaan erillisellä kutsulla kaksi urheilijaa. Jos isäntämaa Japani ei saa paikkaa karsintatapahtumissa, myönnetään sille yksi kiintiöpaikka.
Samsung Galaxy Win

Samsung Galaxy Win on Samsung Electronicsin toukokuussa 2013 julkaisema älypuhelin. Siinä on 4,7 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Tallennustilaa on 8 gigatavua ja keskusmuistia 1 gigatavu. Laite tukee enintään 32 gigatavun microSD-kortteja. Takakameran tarkkuus on 5 megapikseliä ja etukameran 0,3 megapikseliä. Akkua on 2 000 milliampeerituntia. Käyttöjärjestelmänä on Android 4.1.2 Jelly Bean.
Kirjokerikääpä

Kirjokerikääpä ("Ceriporia excelsa") on Suomessa eteläispainotteisesti esiintyvä kääpälaji. Sitä tavataan lehtometsistä ja lehtomaisista kangasmetsistä, joissa se elää pitkälle lahonneilla ja maakosketuksessa olevilla lehtipuiden rungoilla kuten koivulla, haavalla, lepällä, tuomella ja pähkinäpensaalla.
Kirjokerikäävän yksivuotinen itiöemä kasvaa alustanmyötäisesti yleensä pieninä laikkuina, mutta joskus laajana alueena. Noin 1 mm:n paksuinen itiöemä on tuoreena pehmeä ja kuivana hauras. Reunusta ei ole vaan pillit yltävät reunaan asti. Kirjokerikäävän värivaihtelu on suurta. Nuorena pillipinta on valkoinen tai tavallisemmin vaaleanlilahtava, parhaassa kasvuvaiheessa väri on kirkas heleän- tai verenpunainen. Vanha kääpä voi olla vaaleanlila, oljenvihertävä tai -keltainen. Kuivassa itiöemässä kulloinenkin väri voi osin säilyä ja muuten kääpä muuttuu vihertävän harmaaksi. Pohjamalto on rusehtavan violetti ja tuoreena vetisen hyytelömäinen, pillit ovat väriltään vähän vaaleampia. Kuiva lohkopinta on kokonaisuudessaan oljenvärinen. Pillikoko on 2–5 millimetrillä ja käävän kuivuessa koko suurenee repeilyn vuoksi. Muista lehtipuilla elävistä kirkkaanvärisistä kerikäävistä kirjokerikäävän erottaa isomman pillikoon perusteella.
Catalin Mocanu

 
Catalin Mihai Mocanu (s. 22. maaliskuuta 1994 Giurgiu) on romanialainen karateka. Hän voitti WKB-liiton keskisarjan Euroopan mestaruuden 2017.
Kilpaura.
Mocanu aloitti uransa IKO-liitossa, jossa hän ei saavuttanut isompaa menestystä kansainvälisesti. Mocanu oli muun muassa mukana World Openissa 2015.
Siirtyminen WKB-liittoon.
2016 Mocanu siirtyi Romanian maajoukkueen mukana WKB-liittoon. Hän saavutti aluksi kesäkuussa pronssia KWU-liiton EM-kisoissa Serbiassa.
2017 Mocanu saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan WKB-liiton EM-kisojen keskisarjan loppuottelussa Igor Dotsenkon. Hän saavutti myös KWF-liiton kisoissa EM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Jonathan Redondolle.
2018 Mocanu saavutti kaksi EM-hopeaa WKB- ja KWU-liiton järjestämissä kisoissa. WKB:ssa hän hävisi loppuottelun Mykyta Peshenkolle, kun taas joulukuussa KWU:ssa Mocanu hävisi Bulgariassa käydyn turnauksen loppuottelun Alexander Drozdia vastaan. Hän otteli turnauksien välissä heinäkuussa Kyokushinin moninkertaista Euroopan-mestaria Eldar Ismailovia vastaan Dynamite Fighting Show -tapahtuman superottelussa. Mocanu voitti kolmieräisen ottelun tuomariäänin.
Anton Kontra

Anton Kontra (29. maaliskuuta 1932 – 8. toukokuuta 2020) oli unkarilaissyntyinen viulisti.
Kontra opiskeli Ede Zathureczkyn johdolla Budapestissa. Hän voitti palkinnot Bach-kilpailussa Leipzigissa ja Wieniawski-kilpailussa Varsovassa. Hän työskenteli Tanskassa solistina, Kontra-kvartetin johtajana ja Kööpenhaminan filharmonikkojen konserttimestarina sen uudelleen perustamisesta (1965) lähtien. Hän toimi konserttimestarina lisäksi Malmön sinfoniaorkesterissa. Hänen levyttämiinsä teoksiin kuuluu Per Nørgårdin konsertto "Helle Nacht".
Gyldendal-kustantamolta ilmestyi vuonna 2011 Kontraa käsittelevä kirja "Anton Kontra – historien om en kunstner", jonka kirjoittivat sellisti, professori Morten Zeuthen, musiikkitoimittaja ja -kirjailija Valdemar Lønsted sekä muusikko Peter Fabricius.
Olkikerikääpä

Olkikerikääpä ("Ceriporia humilis") on Euroopan puoleiselta Venäjältä kuvattu ja dna:n perusteella tunnistettu kääpälaji, joka tiettävästi esiintyy myös Suomessa. Käävän ekologia ja muotovaihtelut tunnetaan vielä puutteellisesti. Isäntäpuita ovat ainakin vaahtera ja tammi.
Olkikerikäävän yksivuotinen alustanmyötäinen itiöemä on hyvin ohut (alle 1 mm) ja yleensä pienialainen. Reunus on kapea ja siinä kasvaa hentoja ripsiä tai rihmastojänteitä. Pillipinta on tuoreena valkoinen. Pyöreitä tai kulmikkaita, joskus yhteensulautuneita pillejä mahtuu 4–5 millimetrille. Vanhat kuivatut kääpänäytteet kellertyvät kerman tai oljen värisiksi.
Punakerikääpä

Punakerikääpä ("Ceriporia purpurea") on koko Suomessa harvinaisena tavattava kääpälaji. Sitä esiintyy lehtometsissä ja lehtomaisissa kangasmetsissä, isäntäpuita ovat eri lehtipuut. Punakerikääpä on loppulahottaja, joten sen tekemää valkolahoa on vaikea nähdä ja isäntäpuulajia yleensä mahdotonta määrittää tarkasti.
Käävän yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava itiöemä on yleensä pienialainen, vain sormenpainalluksen kokoinen. Tuore itiöemä on sitkeähkö, kuivana se muuttuu hartsimaisen hauraaksi. Usein pillit yltävät reunaan asti, mutta paikoin näkyvissä on pillejä vaaleampi kapeampi reunus. Pillipinta on nuorena kermanvalkea ja kosketuskohdista punertuva, vanhetessaan väri muuttuu okrankeltaisen kautta täysikasvuisen käävän viinin- tai purppuranpunaiseen. Kylmänpunainen väri säilyy käävän kuivuessa. Pillejä mahtuu 3–5 millimetrille. Pohjamalto on vaalea ja pillit nuorella itiöemällä liilat, vanhemmalla purppuranpunaiset. Vertaa lajeihin: viinikääpä, jolla on valkoinen selvä reunus ja erilaiset pillit; helohäivekääpä, joka on mehevämpi, paksumpi ja kuivuessaan kutistuva.
Verkkokerikääpä

Verkkokerikääpä ("Ceriporia reticulata") on koko Suomessa kosteissa metsissä viihtyvä kääpälaji, joka elää pitkälle lahonneilla lehtipuiden ja pensaiden maapuilla ja oksilla. Isäntäpuulajien tunnistaminen onkin oikeastaan mahdotonta. Itiöemän löytää usein puoliksi irronneen kuoren sisäpinnalta.
Verkkokerikääpä on Suomessa tavattavista yleisistä kerikäävistä ohuin, hennoin ja väriltään valkoisin. Yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen ja reunaltaan epäselvä, varsinaista reunusta ei ole. Koko itiöemä on maltoa myöten pumpulimainen tai harsomainen. Pillipinta on läpikuultava ja pillit matalia, mikä luo verkkomaisen ulkonäön. Nuorena pillien välitilat ovat harsumaista rihmastoa. Pillikoko on 1–4 millimetrillä, mutta vanhoista rosoreunaisista ja sokkeloisiksi revenneistä pilleistä tarkka laskeminen ei onnistu.
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1951

Suomi–Ruotsi-maaottelu vuonna 1951 käytiin Helsingissä Helsingin Stadionilla 23. ja 24. heinäkuuta.
Verikerikääpä

Verikerikääpä ("Ceriporia torpida") on dna-analyysien ja mikroskopian perusteella todettu omaksi lajikseen ja se tunnetaan vielä varsin puutteellisesti. Verikerikääpää esiintyy ainakin Suomessa, Virossa ja Tšekissä. Ainoa varmistettu isäntäpuu on raita, myös muut lehtipuut ovat mahdollisia. Verikerikääpä voi vaatia muiden kääpien läsnäoloa kasvaakseen, sillä Suomesta se on kerätty kuolleen vyökäävän päältä.
Itiöemä on yksivuotinen ja alustanmyötäisesti kasvava, ohut ja pienikokoinen. Tuntomerkit on saatu vain kuivatuista näytteistä. Kuivana itiöemä on hartsimaisen hauras ja pillipinta väriltään viinin-, purppuran- tai hyytyneen verenpunainen. Kulmikkaat pillit ovat vaihtelevan kokoisia ja niitä mahtuu 6-8 millimetrille, kuivuessaan ne aukeavat suuremmiksi. Pohjamalto on valkoinen ja pillit tummanpurppuranpunaisia.
Alfred Wan

Alfred Wan (30. heinäkuuta 1922 Harbin, Kiina – 24. maaliskuuta 2006) oli suomalainen ilmavoimien upseeri. 
Wan syntyi vuonna 1922 Harbinissa pietarinsuomalaiselle äidille ja kiinalaiselle isälle. Harbin oli tuolloin mittava eurooppalaisperäisten Venäjän alueelta muuttaneiden keskus, Kiinan itäisen rautatien ja Venäjän sisällissodan synnyttämän pakolaisuuden takia. Hänet lähetettiin äitinsä kuoleman jälkeen tätinsä luo Viipuriin.
Wan oli Kiinan kansalainen, mutta osallistui jatkosotaan vapaaehtoisena. Hän oli mukana Viipurin taistelussa elo-syyskuussa 1941. Wan osasi sujuvaa suomea sekä venäjää. 
Wanille myönnettiin Suomen kansalaisuus jatkosodan loppuvaiheessa ensimmäisenä kiinalaisena. Sodanjälkeisten poliittisten olojen vuoksi hän kuitenkin luopui kansalaisuudesta ja siirtyi Ruotsiin, mutta palasi pian takaisin ja anoi kansalaisuutta uudestaan. 
Wan opiskeli Kadettikoulussa ja palveli upseerina Suomen ilmavoimissa, jääden eläkkeelle vuonna 1967. Wan oli Ilmavoimien teknillisen koulun johtaja 1962–1967. Sotilasarvoltaan hän oli majuri.
Viherkerikääpä

Viherkerikääpä ("Ceriporia viridans") on koko Suomessa melko harvinaisena tavattava, lehtometsissä ja lehtomaisissa kangasmetsissä viihtyvä kääpälaji. Sen isäntäpuita ovat monet pitkälle lahonneet lehtipuut, kuten haapa, lepät ja koivut sekä puutarhakasvit kuten syreeni. 
Yksivuotinen alustanmyötäisesti kasvava itiöemä on yleensä pienialainen ja paksuudeltaan alle 1 mm. Tuoreena kääpä on pehmeä ja lohkeava, kuivuessaan se muuttuu hauraaksi. Varsinaista reunusta ei ole vaan pillit yltävät reunaan asti, joka voi olla terävä tai häipyvä. Nuori pillipinta on väriltään lumivalkoinen ja vahingoittuneet kohdat saavat kermanruskean, likaisen vihreän tai joskus samean viininpunaisen sävyn, joka ennakoi käävän aikuisväriä. Kuivana itiöemä muuttuu oljenvihreäksi tai likaisen kermanvalkeaksi. Pillit ovat pieniä, niitä mahtuu 6-8 millimetrille ja vanhemmissa osissa toisiinsa sulautuneita pillejä on 4–7 millimetrillä. Lohkopinta on kokonaisuudessaan samanvärinen pillipinnan kanssa. Vertaa keltakerikääpään, joka kuivuu punaiseksi.
Össjö

Össjö on Ängelholmin kuntaan kuuluva taajama Skånen luoteisosassa eteläisessä Ruotsissa. Etäisyys Malmöstä on noin 70 kilometriä pohjoiseen.
Össjö on tilastoitu taajamaksi vuodesta 2015 alkaen, jolloin sen väkiluku ylitti 200 asukkaan rajan. Sitä ennen se oli tilastoitu taajamaksi vuonna 1990. Össjön piirissä (Össjö distrikt) puolestaan asuu noin 580 ihmistä (2018). Sen alue vastaa Össjön seurakunnan aluetta, ja se sijaitsee Ängelholmin kunnan itäosassa.
Pop-laulaja Marie Fredriksson (1958–2019) oli syntynyt Össjössä, josta hän muutti nelivuotiaana läheiseen Östra Ljungbyhyn.
Östra Ljungby

Östra Ljungby on Klippanin kuntaan kuuluva taajama Skånen luoteisosassa eteläisessä Ruotsissa. Se sijaitsee E4-tien varrella Åstorpin ja Örkelljungan välissä. Etäisyys Malmöstä on noin 65 kilometriä pohjoiseen.
Östra Ljungbyn taajaman väkiluku lähes kaksinkertaistui vuonna 2015, jolloin Stidsvigin taajama kasvoi yhteen sen kanssa.
Östra Ljungbyn piiri (Östra Ljungby distrikt) käsittää Klippanin kunnan luoteisosan, ja sen väkiluku oli vuonna 2018 noin 2 500 asukasta.
Brianna Hildebrand

Brianna Caitlin Hildebrand (s. 14. elokuuta 1996 College Station, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hildebrand on tunnettu roolistaan elokuvissa "Deadpool" (2016) ja "Deadpool 2" (2018), sekä esiintymisestään nettisarjassa "Annie Undocumented". Hän on myös tunnettu Elodie Davisin roolista Netflix-sarjassa "Trinkets".
Hildebrand on avoimesti sanonut olevansa lesbo.
Siouxsie and the Bansheesin diskografia

Siouxsie and the Banshees oli brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1976 Lontoossa. Sitä pidetään yhtenä ensimmäisistä post-punk-yhtyeistä. Yhtye hajosi virallisesti vuonna 1996.
John Wick (elokuvasarja)

John Wick on yhdysvaltalainen toimintaelokuvasarja, jonka on luonut käsikirjoittaja Derek Kolstad. Keanu Reeves näyttelee John Wickiä, entistä palkkatappajaa, joka lähtee jahtaamaan hänen koiransa tappaneita miehiä.
Elokuvasarjan ensimmäinen osa, "John Wick", sai ensi-iltansa lokakuussa 2014. Ensimmäinen elokuva ja sen jatko-osat ' (2017) ja ' (2019) ovat olleet sekä kaupallisia että arvostelumenestyksiä tuottaen yli 500 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Neljäs osa ' sai ensi-iltansa maaliskuussa 2023. Elokuvasarjan maailmaan sijoittuvaa televisiosarjaa ' alettiin esittää syyskuussa 2023. Kehitteillä on myös spin-off-elokuva "".
Kaikki neljä elokuvaa ohjannut Chad Stahelski on todennut olevansa avoin "John Wick: Chapter 5:n" toteuttamiselle, mikäli hän tai Keanu Reeves saavat sitä varten hyvän idean. Myöskään tuotantoyhtiö Lionsgate ei pidä ajatusta mahdottomana.
John Wick (hahmo)

Jonathan ”John” Wick on kuvitteellinen hahmo "John Wick" -toimintaelokuvasarjassa. Häntä esittää Keanu Reeves. Wick on entinen salamurhaaja, joka on jättänyt tehtävänsä ja jäänyt eläkkeelle. Hän palaa kostamaan kotiinsa murtautuneelle jengille, jotka ovat vieneet hänen autonsa ja tappaneet hänen koiransa, joka oli lahja Wickille hänen syöpään kuolleelta vaimoltaan Heleniltä.
Taustaa.
John Wickin tausta on tuntematonta, mutta hän oli orpo. Hänen nimensä oli Jardani Jovonovich, jonka hän myöhemmin muutti John Wickiksi. Hän kasvoi Ruska Roma -rikollisjärjestön New Yorkin -päämajassa, jossa hänet koulutettiin johtajan valvonnassa salamurhaajaksi. Wick oppi tehokkaaksi taistelijaksi. Hän taitaa useita kamppailulajeja, kuten karatea, ja hallitsee erilaisten ampuma-aseiden tehokkaan käytön. Wick tunnetaan siitä, että hän murhasi kolme miestä pelkällä kynällä. Työskennellessään Wick käyttää aina univormua, joka koostuu puvusta, valkoisesta kauluspaidasta ja mustasta solmiosta. Asukokonaisuuteen kuuluu myös Panerai Chronograph -merkin kello.
Pilkama

Pilkama on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Keravan kaupunginkirjasto

Keravan kaupunginkirjasto on Keravalla toimiva yleinen kirjasto. Keravalle perustettiin kirjasto vuonna 1925, mutta toimii nykyään vuonna 2003 avatussa Keravan kirjastotalossa osoitteessa Paasikivenkatu 12. Kirjasto toimii kolmessa eri kerroksessa. Kaupunginkirjaston lisäksi rakennuksessa sijaitsevat Keravan kulttuuripalvelut, Me-säätiön Me-talo, Keravan tanssiopiston Joraamo-sali sekä Keravan kuvataidekoulun luokkatila. Keravan kaupunginkirjasto kuuluu Kirkes-kirjastot-kirjastokimppaan.
Vuonna 2018 Keravan kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 184 200 nidettä, joista noin 151 400 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 681 500 ja fyysisiä käyntejä noin 424 500. Kirjastosta voi lainata myös liikuntavälineitä.
Juan Manuel Crujeiras

Juan Manuel Crujeiras (s. 1987 Galicia) on espanjalainen karateka. Hän on WKB-liiton kaksinkertainen Euroopan mestari ja maailmanmestari vuodelta 2019.
Kilpaura.
Crujeiras otteli uransa alkuvaiheessa IFK-liitossa ja saavutti menestystä Espanjan mestaruuskisoissa voittaen mestaruuden kahdesti vuosina 2016 ja 2017. Hän saavutti myös kerran hopeaa 2011 hävittyään loppuottelussa Raul Arnedolle.
Crujeiras siirtyi ottelemaan WKB-liittoon 2016 ja saavutti hopeaa Espanjan mestaruuskisoissa kesäkuussa. Hän saavutti menestystä myös kansainvälisissä turnauksissa voitettuaan pronssia Euroopan Cupissa 2017. Hän voitti myöhemmin ensimmäisen Fighters Cup turnauksen Ukrainassa.
2018 ja 2019 Crujeiras onnistui molemmilla kerroilla etenemään EM-kisojen superraskaansarjan loppuotteluun, jossa hän voitti molemmilla kerroilla Semen Haranin. 2019 Crujeiras eteni myös WKB-liiton ensimmäisten MM-kisojen loppuotteluun, jossa hän voitti uudelleen Haranin. Marraskuussa Crujeiras saavutti vielä EM-hopeaa hävittyään avoimensarjan loppuottelussa Mykyta Peshenkolle.
Lina Neidestam

Lina Neidestam (s. 22. huhtikuuta 1984 Södertälje) on ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja.
Neidestam opiskeli sarjakuvan tekemistä Malmön sarjakuvakoulussa. Tämän lisäksi hän on opiskellut erilaisia taidealan ja etnologian opintoja muun muassa Tukholmassa ja Göteborgissa. Vuonna 2007 Neidestam kehitteli ”tyttösarjakuvan” nimeltään "Zelda", josta tuli pian menestys kotimaassaan. Piirtäjän mukaan Zelda on superfeministi, joka ei kuitenkaan onnistu elämään niin kuin opettaa. Ruotsissa ja Norjassa "Zelda" ilmestyy useissa sanomalehdissä ja siitä on julkaistu kokoelma-albumeita. Suomessa "Zelda" ilmestyi ensimmäisenä "Aamulehdessä" vuonna 2019.
Athenen temppeli (Miletos)

Athenen temppeli oli antiikin aikainen Athenelle omistettu kreikkalainen temppeli Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se rakennettiin 400-luvun eaa. alkupuolella, ja sen edeltäjä on kaupungin varhaisin tunnettu pyhäkkö.
Historia.
Athenen temppeli rakennettiin Miletoksen jälleenrakentamisen yhteydessä klassisen kauden alussa noin vuonna 479–450 eaa. Sen paikalla oli ollut varhaisempi temppeli arkaaiselta kaudelta 600-luvulta eaa. lähtien. Eräs arkaaiselle kaudelle ajoittuva piirtokirjoitus mainitsee paikalla olleen Athenen kultin jo viimeistään tuolloin. Näin pyhäkkö oli kaupungin varhaisin. Esinelöytöjen perusteella paikka on ollut kulttipaikkana myös varhemmin geometrisella kaudella. Se myös sijaitsi siinä osassa Miletosta, joka asutettiin ensin.
Temppeli oli olemassa vielä roomalaisella kaudella. On ehdotettu, että se purettiin tuolloin, jotta sen osat voitiin käyttää uudelleen muihin rakennuksiin.
Rakennus.
Temppeli sijaitsi Miletoksen lounaisosassa etelään Läntisestä agorasta. Se oli rakennettu keinotekoisella pengerrykselle poikkeuksellisesti pohjois-eteläsuunnassa tyypillisen itä-länsisuunnan sijaan. Näin se oli sijoitettu sopimaan uuteen asemakaavaan, siinä missä varhaisempi temppeli oli rakennettu itä-länsisuunnassa. Temppelin kaksi- tai kolmiportaisen stylobaatin koko oli noin 17,2 × 28,2 metriä.
Temppeli oli peripteraalitemppeli ja edusti joonialaista tyyliä. Sen katsotaan nykyisin olleen pseudodipteraalitemppeli, jonka peristasiksessa oli 8 × 14 pylvästä, ja jonka sisäänkäynnin puoleinen julkisivu oli aito dipteraali. Aiemmin pylväiden määräksi tulkittiin 6 × 10. Pylväissä ei ollut abakus-laattoja. Sisällä temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä ("distylos in antis") ja jonka syvyys oli noin 6,3 metriä, sekä naos eli cella, jonka koko oli noin 15,8 × 9,2 metriä.
Temppelistä on säilynyt nykyaikaan lähinnä sen perustukset ja joitakin pylväiden osia. Alueelta on löydetty pronssista ja terrakotasta tehtyjä votiivilahjoja sekä keramiikkaa arkaaiselta kaudelta lähtien. Läheltä on löydetty Miletoksen kaikkein varhaisimman asutuksen jäänteitä aina kalkoliittiselta ja varhaiselta pronssikaudelta sekä mykeneläiseltä kaudelta eli myöhemmältä pronssikaudelta lähtien.
Buleuterion (Miletos)

Miletoksen buleuterion oli antiikin aikainen buleuterion eli kaupungin neuvoston käytössä ollut rakennus Miletoksessa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa.
Historia.
Buleuterion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuosien 175–164 eaa. aikana. Se on ajoitettu rakennuksesta löydetyn omistuspiirtokirjoituksen perusteella. Kirjoituksen mukaan veljekset Timarkhos ja Herakleides omistivat rakennuksen Antiokhos IV:n puolesta Didyman Apollonille, Hestia Bulaialle ja Miletoksen "demokselle" eli kansalle. Rakennuksella on saattanut olla varhaisempi edeltäjä, mutta siitä ei tiedetä mitään.
Buleuterionissa kokoontui Miletoksen "bule" eli neuvosto. Ennen buleuterionin rakentamista bulen arvellaan kokoontuneen Miletoksen teatterissa. Rakennus oli käytössä vielä roomalaisella kaudella. Siihen tehtiin tuolloin muutoksia ja lisäyksiä, jotka on ajoitettu keisari Augustuksen ajalle ja vielä myöhemmälle keisarikaudelle.
Rakennus.
Buleuterion sijaitsi Miletoksen keskustassa Pohjoisen agoran ja Eteläisen agoran välissä, kaupungin keskusaukion länsilaidalla. Rakennus oli suorakulmainen, ja sen koko oli noin 34,8 × 55,9 metriä. Sen julkisivuna ja pääsisäänkäyntinä toimi itäsivu. Itäsivulla oli propylon, jossa oli julkisivun puolella neljä korinttilaista pylvästä ja pihan puolella, kahden keskimmäisen kohdalla, kaksi doorilaista pylvästä. Propylonin leveys oli noin 10,9 metriä. Sen takana oli peristyyli- eli pylväikköpiha, jossa oli pylväiköt pohjois- ja eteläpuolella sekä itäsivulla propylonin kummallakin puolella. Pylväät edustivat doorilaista tyyliä. Pihan koko oli noin 34,8 × 31,6 metriä ja pylväikköjen leveys noin 5,5 metriä.
Pääsalin sisällään pitänyt varsinainen buleuterion-rakennus sijaitsi kokonaisuuden länsiosassa. Sen koko oli noin 34,8 × 24,3 metriä. Rakennuksen ulkoseinän yläosassa oli doorilaisia puolipylväitä. Saliin johti neljä ovea itäseinässä eli peristyylin puolelta ja kaksi ovea länsiseinässä. Salin sisällä oli 18 kivistä penkkiriviä hieman puolikaarta laajemmassa muodossa. Niille mahtui arviolta noin – henkeä. Penkkiriveille johti neljä porraskäytävää. Takakulmissa oli portaikot yläriveille. Rakennus oli katettu puusta tehdyllä katolla. Kattoa tuki neljä joonialaista pylvästä. Näin rakennus yhdisteli kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää.
Roomalaisella kaudella peristyylipiha kivettiin marmorilaatoilla. Pihan keskelle rakennettiin suurikokoinen alttari, joka on ulkonäkönsä vuoksi aiemmin tulkittu myös hautamuistomerkiksi. Se oli koristeltu korinttilaisilla pylväillä, häränpäillä ja mytologisia aiheita esittäneillä reliefeillä. Alttari liittyi mahdollisesti keisarikulttiin. Rakennuksesta on löydetty useita piirtokirjoituksia.
Buleuterionin propylonin kulmaus on nykyisin ennallistettuna Pergamon-museossa Berliinissä.
Karan Soni

Karan Soni (s. 8. tammikuuta 1989 New Delhi, Intia) on intialais-yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli elokuvassa "Safety Not Guaranteed" (2012), jonka jälkeen hän on näytellyt päärooleja muun muassa televisiosarjoissa "Betas" (2013) ja "Other Space" (2015).
Soni sai entistä enemmän näkyvyyttä näytellessään Dopinderia supersankarielokuvissa "Deadpool" (2016) ja "Deadpool 2" (2018).
Hän on myös esiintynyt elokuvissa "Ghostbusters" (2016), "Firman pikkujoulut" (2016) ja "Pokémon Detective Pikachu" (2019), ja tällä hetkellä hän näyttelee pääosaa televisiosarjassa "Miracle Workers" (2019–).
Harley Quinn (animaatiosarja)

Harley Quinn on yhdysvaltalainen aikuisille suunnattu animaatiosarja Paul Dinin ja Bruce Timmin luomasta Harley Quinnistä, jota alettiin esittää 29. marraskuuta 2019 DC Universessa. Sarjan käsikirjoittavat Justin Halpern, Patrick Schumacker, Dean Lorey ja se sisältää ainakin 13 jaksoa.
Stefan Kapičić

Stefan Kapičić (s. 1. joulukuuta 1978 Köln, Länsi-Saksa) on serbialainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan parhaiten Kolossin roolista elokuvissa "Deadpool" (2016), "Deadpool 2" (2018) ja "Deadpool &amp; Wolverine" (2024).
Kapičić on 193 senttimetriä pitkä.
Suonikalvo

Suonikalvo eli "korioidea" on silmän seinämässä keskimmäinen kerros kovakalvon ("scleran") ja verkkokalvon ("retinan") välissä. Se on hyvin verisuonittunut. Se tuo ravintoaineita verkkokalvolle. Suonikalvossa on paljon pigmenttiä ja se absorboi valoa joka on kulkenut verkkokalvon läpi. Silmän etuosassa suonikalvo liittyy sädekehään (kuvassa sinisellä).
Ruben Fleischer

Ruben Samuel Fleischer (s. 31. lokakuuta 1974 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja.
Fleischer on ohjannut muun muassa elokuvia, televisiosarjojen jaksoja, musiikkivideoita ja mainoksia. Hänen ohjaustöitään on muun muassa kauhukomediaelokuva "Zombieland" (2009). Myöhempiä ohjauksia ovat muun muassa elokuvat "30 Minutes or Less" (2011), "Gangsterisota" (2013), "Venom" (2018) ja "" (2019).
Robin Lord Taylor

Robin Lord Taylor (s. 4. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Oswald Cobblepotina yhdysvaltalaisessa rikossarjassa "Gotham".
Yksityiselämä.
Taylor kasvoi presbyteriaanisessa perheessä. Hän on asunut Manhattanilla vuodesta 2000. Taylor on kertonut olevansa homoseksuaali, ja on ollut naimisissa pitkäaikaisen kumppaninsa, Richard DiBellan, kanssa vuodesta 2011.
Emil Kostov

 
Emil Kostov (s. 27. marraskuuta 1974 Varna) on bulgarialainen karateka, valmentaja ja ottelutuomari. Hän on voittanut Kyokushinin maailmanmestaruuden ja on kolminkertainen Euroopan-mestari.
Myös hänen tyttärensä Zornitsa Kostova ja poikansa Bogomil Kostov ovat karatekoita.
Kyokushin.
Kostov alkoi harjoittelemaan karatea 1985 ollessaan 8–9-vuotias. Tuolloin hänen ohjaajana oli Konstantin Bozhilov. Hän suoritti 1. danin mustan vyön 1995 Bulgariassa, jolloin Kostovin vyökoetta oli valvomassa Howard Collins. Myöhemmin 1998 hän suoritti 2. danin, jolloin vyökoetta oli valvomassa Makoto Nakamura. Seuraavan vyöarvon 3. danin Kostov suoritti Romaniassa, jossa vyökoetta valvoi IKO-liiton johtaja Shokei Matsui.
Kilpaura.
Kostov otteli ensimmäisen kerran nuorten tasolla 1987, jolloin hän voitti oman sarjansa.
Kostov kilpaili 1990-luvun puolessavälissä pienissä kansainvälisissä turnauksissa, joista hän voitti Balkan Cupin kahdesti 1995 ja 1996.
Euroopan mestaruus (1998).
Kostov saavutti uransa ensimmäisen Euroopan mestaruuden keskisarjassa kesäkuussa 1998, kun hän voitti loppuottelussa Florescu Tiberiun.
Kostov eteni toisen kerran peräkkäin EM-kisojen loppuotteluun 1999, mutta hävisi tällä kertaa mestaruuden Vadim Jakovenkolle.
Toinen ja kolmas Euroopan mestaruus ja ensimmäinen maailmanmestaruus (2000–2002).
Hän saavutti uransa toisen Euroopan mestaruuden Portugalissa toukokuussa 2000, kun hän voitti loppuottelussa Semen Haranin. Hänet palkittiin turnauksessa myös parhaasta ottelutekniikasta. Kostov sijoittui vielä viidenneksi avoimensarjan EM-kisoissa, Puolassa.
Helmikuussa 2001 Kostov voitti Venäjän Openissa keskisarjan mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Rasoul Mohammadin. Kesäkuussa Kostov voitti ensimmäisenä bulgarialaisena maailmanmestaruuden voitettuaan keskisarjan loppuottelussa Hiroyuki Kidachin. Syyskuussa Kostov sijoittui kahdeksanneksi All American Openissa.
Helmikuussa 2002 Kostov saavutti toisen kerran Venäjän Openin keskisarjan mestaruuden voitettuaan tällä kertaa loppuottelussa Artur Unezhevin. Kostov voitti vielä uransa kolmannen keskisarjan Euroopan mestaruuden kotikisoissaan, kun hän voitti maamiehensä Plamen Jeliazkovin. Hänet palkittiin turnauksessa parhaasta taisteluhengestä.
Kostov oli mukana World Openissa 2003, jossa hän sijoittui 16 parhaan joukkoon.
Kostov oli toisen kerran mukana painoluokallisissa MM-kisoissa 2005, jossa hän sijoittui tällä kertaa neljänneksi hävittyään keskisarjan pronssiottelussa Hiroyuki Kidachille.
Kilpauran jälkeen.
Kostov on sittemmin kilpauran jälkeen toiminut ottelutuomarina. Hän oli mukana Puolan EM-kilpailuissa 2021, jossa hän muun muassa tuomitsi raskaansarjan loppuottelun.
Kelucharan Mohapatra

Kelucharan Mohapatra (8. tammikuuta 1926 – 7. huhtikuuta 2004) oli intialainen tanssija ja koreografi, jonka ansiona pidetään odissitanssiperinteen elävöittämistä ja tunnetuksi tekemistä. Odissin asemaa Intian klassisten tanssien joukossa pidetään hänen ansionaan. 
Mohapatra palkittiin elämänsä aikana useasti. Hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1974, Padma Bhushan 1988 ja Padma Vibhushan 2000. Vuonna 1994 hän perusti yhdessä poikansa Ratikant Mohapatran kanssa Srijan-tanssikoulun, jossa hän opetti odissia. Mohapatran kuoltua Ratikant jatkoi opetustehtäviä yhdessä vaimonsa Sujatan kanssa. Ratikant on perustanut isänsä nimeä kantavan palkinnon, joka jaetaan vuosittaisessa tanssifestivaalissa Bhubaneswarissa.
Mohapatran oppilaisiin lukeutuu muun muassa Sanjukta Panigrahi, Kumkum Mohanty, Sonal Mansingh ja Rani Karnaa.
Valtteri Jeskanen

Valtteri Jeskanen (s. 7. marraskuuta 2000 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Jokereissa.
Ura.
Jeskanen on Hyvinkään Jää-Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Hämeenlinnan Pallokerhoon kaudeksi 2015–2016. Kaudella 2017–2018 Jeskanen toimi seuran B-nuorten kapteenina. Kaudella 2019–2020 hän nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Jeskanen debytoi kauden aikana myös HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua. Jeskanen teki liigadebyyttinsä 11. joulukuuta 2019 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Hänelle avautui paikka HPK:n kokoonpanosta, kun Elmeri Eronen ja Niklas Friman osallistuivat Channel One Cupiin. Jeskanen merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.27 minuuttia. Jeskanen keräsi ottelusta teholukeman –1.
Maaliskuussa 2020 Jeskanen teki HPK:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Kausi 2020–2021 oli hänelle varsinainen tulokaskausi liigassa ja Jeskanen pelasi 34 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi SM-liigassa 33 runkosarjaottelua tehden seitsemän syöttöpistettä.
Kaudeksi 2022–2023 Jeskanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Helmikuussa 2023 seura lainasi Jeskasen yhden ottelun ajaksi SM-liigajoukkue Saimaan Palloon.
Jeskanen siirtyi kaudeksi 2023–2024 jatkamaan Mestis-pelejään Jokereihin. Helmikuussa 2024 hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Muuta.
Jeskasen isoveli Eemeli pelaa hyökkääjänä Hyvinkään Jää-Ahmojen II-divisioonajoukkueessa. Hän on aiemmin luonut myös pääsarjauraa Puolassa. Veljesten isä Kimmo Jeskanen on valmentanut II-divisioonassa Hoki Klupi Hyvinkäätä ja Järvenpään Haukkoja.
Helen Huang

Helen Huang (s. 1982 Japani) on yhdysvaltalainen pianisti.
Huang syntyi taiwanilaisille vanhemmille Japanissa ja muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1985. Hänen vanhempansa eivät olleet itse musikaalisia, mutta rohkaisivat kolmea lastaan opiskelemaan soitinten soittoa. Huang aloitti pianotunneilla käymisen vuonna 1987. Hän voitti New Yorkin filharmonikkojen Young Performer Auditions -kilpailun vuonna 1992, jolloin hänen uraansa alkoi edistää Kurt Masur. Huang sai tämän ansiosta kiinnityksiä New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja levytyssopimuksen Teldeciltä. Sittemmin hän on esiintynyt muiden muassa Clevelandin orkesterin, Yhdysvaltain kansallisorkesterin, Philadelphian orkesterin, Berliinin filharmonikkojen, Leipzigin Gewandhaus-orkesterin, Orchestre National de Francen, Lontoon filharmonikkojen ja Israelin filharmonikkojen kanssa. 
Vuonna 1994 Huang sai Lincoln Centerin Martin E. Segal -palkinnon lupaaville nuorille artisteille, ja vuonna 1995 hänestä tuli yksi nuorimmista Avery Fisher -urastipendin saaneista. Hän opiskeli Juilliard Schoolissa Yoheved Kaplinskyn johdolla ja sai sieltä valmistuessaan Arthur Rubinstein -palkinnon. Tämän jälkeen hän eteni maisteriopintoihin Yalen yliopistoon Peter Franklinin johdolla. Sittemmin Huang on itse opettanut Juilliardin precollege-osaston henkilökunnassa ja työskennellyt Kaplinskyn avustajana.
Huang on levyttänyt paitsi Teldecille, myös esimerkiksi Naxokselle. Masurin johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa hän levytti konserttoja Ludwig van Beethovenilta, Wolfgang Amadeus Mozartilta, Felix Mendelssohnilta ja Dmitri Šostakovitšilta. Viulisti Cho-liang Linin kanssa hän levytti Georg Tintnerin teoksia sekä Cho-liang Linin ja Hai-Ye Nin kanssa Zhou Longin musiikkia. Kamarimuusikkona Huang on tehnyt yhteistyötä myös viulisti Sara Trobäckin kanssa.
Huang asuu miehensä ja kahden tyttärensä kanssa New Jerseyssä.
Gulabo Sapera

Gulabo Sapera (s. 1972/1973) on intialainen kalbeliyayhteisöön kuuluva tanssija, jolle myönnettiin vuonna 2016 Padma Shri -palkinto. Hän on yhteisönsä ensimmäinen, jolle kyseinen palkinto on myönnetty. 
Sapera syntyi käärmeenlumoojakastiin kuuluvaan saperaheimoon Rajasthanissa. Lapsena hänet haudattiin elävältä, koska heimon vanhimmat eivät halunneet vaivautua huolehtimaan tytöistä. Hänen perheensä onnistui pelastamaan hänet kuolemalta ja isä päätyi piilottelemaan tytärtään. Hänen tanssijan uransa alkoi 1980-luvun alkupuolella, jolloin kaksi Rajasthanin turismista vastaavaa viranomaista näkivät hänen tanssivan. Viranomaiset houkuttelivat hänen isänsä antamaan luvan, jotta Sapera saisi esiintyä julkisesti. Menestyneestä esityksestä seurasi tilaisuus esiintyä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Menestyessään tanssijana Saperan asema hänen heimossaan parani ja yhteisö lopetti tyttölasten surmaamisen. 
Saperan mukaan hänen tanssinsa on saanut innoituksensa käärmeiden liikehdinnästä, jota hän lapsuudessaan seurasi isänsä työn vuoksi. Hän vastustaa nimitystä kalbeliyatanssi, koska se tarkoittaa kuoleman ystävää. Sen sijasta hän haluaisi tanssiaan kutsuttavan saperatanssiksi.
Sapera on viiden lapsen äiti.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariairokaksikko

Miesten soudun pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariairokaksikko

Naisten soudun pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–28. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten kevyt pariairokaksikko

Miesten soudun kevyt pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 18 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 18 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin seitsemän maapaikkaa. Aasian/Osenian ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan kummassakin kolme maapaikkaa, Afrikan karsintaregatassa yksi paikka. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kaksi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kevyt pariairokaksikko

Naisten soudun kevyt pariairokaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 18 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 18 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin seitsemän maapaikkaa. Aasian/Osenian ja Amerikan karsintaregatoissa jaetaan kummassakin kolme maapaikkaa, Afrikan karsintaregatassa yksi paikka. Euroopan karsintakilpailussa jaetaan kaksi maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariaironelonen

Miesten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariaironelonen

Naisten soudun pariaironelonen Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 23.–27. heinäkuuta 2021 Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 10 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 10 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 8 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – miesten perämiehetön kaksikko

Miesten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.
Soutu kesäolympialaisissa 2020 – naisten perämiehetön kaksikko

Naisten soudun perämiehetön kaksikko Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–29. heinäkuuta Sea Forest Waterwaylla. Kilpailuun osallistuu 13 venettä.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 13 venettä. MM-kilpailuissa 2019 jaettiin 11 maapaikkaa. Kaksi paikkaa jaetaan erillisessä karsintaregatassa.