tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kamtšatkan aluepiiri

Kamtšatkan aluepiiri () on Venäjän federaation osa Kamtšatkan niemimaalla Venäjän kaukoidässä.
Kamtšatkan aluepiiri muodostettiin 1. heinäkuuta 2007 yhdistämällä entinen Kamtšatkan alue ja Korjakian autonominen piirikunta. Aluepiirin muodostaminen hyväksyttiin 23. lokakuuta 2005 pidetyssä kansanäänestyksessä. Aluepiirin lakiasäätävä kokous aloitti toimintansa 31. joulukuuta 2008.
Maantiede.
Alueella on useita kansallisia luonnonsuojelualueita.
Talous.
Kamtšatkan aluepiirin osuus Venäjän bruttokansantuotteesta oli tilastokeskus Rosstatin mukaan vuonna 2010 yhteensä 101,7 miljardia Venäjän ruplaa, joka oli vain 0,27 prosentista maan bruttokansantuotteesta. Aluepiirin laskennallinen BKT henkeä kohti ylitti kuitenkin Venäjän keskitason. Vuonna 2010 se oli jokaista aluepiirin asukasta kohti noin 7 734 EUR/vuosi (eli oli 121 % maan keskiarvotasosta 6 413 EUR).
Väestö.
Kamtšatkan aluepiirissä oli 322 079 asukasta vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan. Aluepiirin pääkaupunki on Petropavlovsk-Kamtšatski (179 780 as.), jossa asui yli puolet aluepiirin väestöstä. Muita kaupunkeja ovat Jelizovo (39 569 as.) Viljutšinsk (22 905 as.). Kaupunkilaisten osuus väestöstä on 77,4 prosenttia.
Väestön enemmistön muodostavat venäläiset (290 000), suurin vähemmistö ovat ukrainalaiset (20 870). Muita merkittäviä ryhmiä ovat alueen alkuperäiskansat korjakit (7 328) ja eveenit (noin 1 500). Korjakeista noin 6 700 asuu Kamtšatkan pohjoisosissa sijaitsevassa Korjakian autonomisessa piirikunnassa.
Hallinnollinen jako.
Paikallishallinnossa aluepiiriin jaetaan ylemmällä tasolla kolmeen kaupunkipiirikuntaan ("gorodskoi okrug") ja 11 kunnallispiiriin. Näissä on paikallishallinnon alemmalla tasolla yhteensä 6 kaupunkikuntaa ja 50 maalaiskuntaa.
Vepsän kansallinen volosti

Vepsän kansallinen volosti (, vepsäksi "Vepsän rahvahaline volost’") oli vuosina 1994–2005 Karjalan tasavallassa sijainnut pohjoisten vepsäläisten kansallinen itsehallintoyksikkö. Vepsän kansallinen volosti sijaitsi Äänisen rannalla Äänisenrannan piirin kaakkoisosassa, Kuolan valtatien M18 varrella. Etelässä se rajoittui Leningradin alueeseen. Volosti käsitti Šokšun, Šoutjärven ja Kalajoen kyläneuvostojen alaiset hallintoalueet.
Vepsän kansallisen volostin keskus oli Šoutjärven () kyläkeskus. Volostin asukasluku vuonna 2002 oli 3493 henkeä, joista vepsäläisiksi oli tilastoitu 1202. Vepsäläisten määrä on kuitenkin ollut tätä huomattavasti suurempi, sillä usein seka-avioliittojen lapset on merkitty venäläisiksi.
Vepsän kansallinen volosti oli pinta-alaltaan yhteensä 820 neliökilometriä, joista metsiä 748, asutuksia 8,94, teollisessa käytössä olleita 6,38, viljelymaita 47,7, taloudellisesta käytöstä poistettuja 9,65 ja vesistöjä 10,8 neliökilometriä.
Kunnallishallintouudistuksessa 1.1.2006 volosti lopetettiin, ja siitä muodostettiin kolme Äänisenrannan piiriin kuuluvaa "vepsäläistä maalaiskuntaa" (): Šokšun (ven. "Šokša"), Šoutjärven ("Šoltozero") ja Kalajoen ("Rybreka") vepsäläiset maalaiskunnat.
Kansallisen volostin kylät.
Alla kylien ja kylänosien (posadojen) nimet on suomalaisen ja/tai venäläisen (translitteroitu) nimen jälkeen esitetty vepsäksi vepsän kielen virallisella ortografialla; kirjoitusasut on tarkistettu Irma Mullosen kirjasta "Očerki vepsskoi toponimii". Mullonen on väitellyt tohtoriksi kyseisestä aiheesta, ja johtaa nykyisin Venäjän tiedeakatemian Kielten, kirjallisuuden ja historian instituuttia Petroskoissa.
Mureiini

Peptidoglykaani eli mureiini (PGN) on bakteerien soluseinän rakennusaine. Se antaa bakteereille muodon ja vaikuttaa soluliman osmoottiseen paineeseen. 
Peptidoglykaanikerroksen paksuus vaihtelee eri bakteerilajeilla.Grampositiivisilla bakteereilla peptidoklygaania on useita kerroksia, ja sen kokonaispaksuus on 30-100 nanometriä. Sen sijaan gramnegatiivisilla bakteereilla on vain yksi, tai korkeintaan muutama kerros peptidoglykaania muodostaen 2-3 nm paksun peptidoglykaanikerroksen. 
Koostumus.
Peptidoglykaani muodostaa suuren, verkkomaisen, aminosokereista muodostuvan makromolekyylin bakteerisolun pinnalle. Lineaariset glykaanit, jotka muodostuvat N-asetyyliglukosamiinista (GlcNAc) ja N-asetyylimuramiinihaposta (MurNAc), ovat kiinnittyneet toisiinsa lyhyiden peptidien avulla β-1,4- glykosidisidoksilla. Kun bakteerisolut kasvavat ja jakautuvat, peptidoglykaani purkautuu aiheuttaen PGN-polymeerin hydrolysoitumisen entsyymien vaikutuksesta. Hydrolysointi voi vapauttaa ympäristöön liukoisia PGN-alayksiköitä, jotka voivat toimia signalointitekijöinä muille mikrobeille. 
Peptidoglykaani ja antibiootit.
Antibiooteista laajakirjoiset beetalaktaamiantibiootit vaikuttavat bakteerin soluseinän rakentamisessa tärkeässä roolissa oleviin entsyymeihin, penislliiniä sitoviin proteiineihin (PBP). Penisilliinin sitoutuminen bakteerin soluseinään häiritsee soluseinän peptidoglykaanien tuottoa ja estää näin bakteerien lisääntymisen. 
Peptidoglykaanin vapautumisen vaikutus suoliston mikrobiomiin.
Beetalaktaamiantibioottihoito johtaa sekä suoliston kommensaalien että mahdollisten patogeenien PNG-synteesin häiriöön, jolloin bakteerisoluista vapautuu suuria määriä anhMurNAc-pep-molekyylejä. Nämä molekyylit ovat rakenteeltaan hyvin samanlaisia kuin PGN-alayksiköt, joiden on todettu indusoivan "Candida albicans" -hiivasienen hyyfakasvua. "C. albicans" on opportunisti patogeeni, jonka hyyfamuodon on todettu olevaen erityisen invasiivinen sen tunkeutuessa isännän kudoksiin ja sisäelimiin. Antibioottihoidon seurauksena syntynyt suoliston peptidoglykaanimyrsky siis altistaa "C. albicans" -hiivan aiheuttamalle kandidiaasi-taudille.
Soluseinä

Soluseinä on kasvisolujen ja lähes kaikkien bakteerien solukalvon ulkopuolinen rakenne. Soluseinä tukee solun rakennetta, suojaa sitä ja antaa solulle muodon. Eläinsolussa ei ole soluseinää ja myös mykoplasmoilta se puuttuu. 
Kasvien soluseinä.
Kasvien soluseinä on muodostunut selluloosasta, hemiselluloosasta, ligniinistä ja polysakkarideista. 
Sienten soluseinä.
Sienisoluissa soluseinä on muodostunut glukosamiinista kitiinistä. Kaikilla sienillä ei ole soluseinää.
Bakteerien soluseinä.
Bakteerien soluseinä koostuu peptidoglykaanista, joka koostuu polysakkaridipolymeereista (oligosakkarideista) ja niitä toisiinsa liittävistä aminohapoista (esimerkiksi alaniinis, lysiinistä, glutamiinihaposta ja diaminopimeliinihaposta) ja sokerijohdannaisista N-asetyyliglukosamiinista ja N-asetyylimuramiinihaposta. Bakteerien soluseinään kuuluu uloimpana limakapseli, joka suojaa ympäristön haittavaikutuksilta.
Bakteereiden soluseinä on verkkomainen ja harvasilmäinen. Bakteerit voidaan jakaa gramnegatiivisiin ja grampositiivisiin soluseinän rakenteen perusteella. Grampositiivisten bakteerien soluseinässä useita päällekkäisiä peptidoglykaanikerroksia ja teikkohappoja, polysakkarideja ja proteiineja. Gramnegatiivisten bakteerien seinässä vain yksi peptidoglykaanikerros, ja sen ulkopuolella ylimääräinen ulkokalvo lipopolysakkarideista ja proteiineista. Soluseinän värjäytymisreaktioita (gramvärjäys) käytetään bakteerien tunnistukseen.
Lakisto

Lakisto on Espoon kaupunginosa, jossa toimii myös pääkaupunkiseudun kehitysvammalaitos Rinnekoti. Rinnekotia ryhdyttiin rakentamaan 1930-luvulla ja se vihittiin käyttöön vuonna 1952. Laitoksella on oma lämpökeskus. Lakistossa on mahdollisuus virkistäytyä esimerkiksi ratsastamalla ja pelaamalla golfia Suur-Helsingin Golfin kentällä. Alueella oli myös pieni ostoskeskus, jossa oli muun muassa lähikauppa. Alueella oli myös kahvila ja baari, mutta ne muutettiin Rinnekodin omaan käyttöön. Lisäksi alueella oli pieni kirkko, joka myös purettiin. Kaupunginosassa oli 160 asukasta (poislukien laitoksissa asuvat) vuodenvaihteessa 2019–2020. Lakiston rakennuskanta koostuu pääosin 1960- ja 1970-luvuilla valmistuneista kerrostaloista.
Rinnekodin asukkaat saavat veden Vihdin rajan tuntumassa olevasta Majalammesta, jonka yhteyteen on rakennettu pieni vedenottolaitos. Puhdistettu vesi johdetaan Rinnekodin omaan vesitorniin, jonka korkeus on noin 20 metriä.
Kolmen Majalammen lisäksi Lakistossa on useita pienehköjä järviä, kuten Tuhkuri. Lampia on lukuisia, kuten Kalatoin ja Lullampi.
Lakiston eteläosassa kulkee Vihdintie (seututie 120, alkujaan valtatie 2). Siitä erkanevat seututiet etelän suuntaan Kunnarlaan ja pohjoisen suuntaan Nurmijärven Lepsämään. Lakistosta on Vihdintietä pitkin vajaa kymmenen kilometriä Kehä III:n risteykseen ja noin 25 kilometriä Helsingin keskustaan. Lakistoon pääsee HSL-linjoilla 345 / 345N Helsingin Elielinaukiolta ja 348 Kalajärveltä.
Nimi.
Lakiston nimi on alun perin niityn nimi, joka sijaitsi jokilaaksossa. Lakisto oli niityn nimenä käytössä jo 1700-luvulla. Myöhemmin nimestä tuli asumuksen nimi, kun niityn laitaan perustettiin torppa. 1900-luvulla niittyaluetta kutsuttiin "Lakistonniituksi". Niityn kautta virtaava joki on saanut nimen niityn tai asumuksen mukaan. Alueen nimeksi Lakisto tuli vuonna 1972. Nimen tausta on tuntematon.
Historia.
Lakisto oli pitkään niittyaluetta Espoon pohjoiskolkassa. 1700-luvulla niityn laitaan perustettiin torppa, joka itsenäistyi 1920-luvulla. Tilan nimeksi tuli tällöin "Åvalla". Tienoon asutus lisääntyi hiljalleen 1900-luvun mittaan.
Ananda Mahidol

Ananda Mahidol (, kuninkaallinen nimi Phrabat Somdej Phra Paramenthara Maha Ananda Mahidol Phra Athama Ramathibodinthra; 20. syyskuuta 1925 Heidelberg, Saksa – 9. kesäkuuta 1946 Bangkok) oli Thaimaan kahdeksas kuningas, joka valittiin kuninkaaksi alaikäisenä vuonna 1935 ja hallitsi varsinaisesti maata vuosina 1945–1946. Kuninkaan virallinen järjestysnimi oli Rama VIII, mutta hän käytti nimeä Ananda Mahidol. Kuningas Ananda Mahidol oli Thaimaan Chakri-dynastian kahdeksas hallitsija.
Ananda Mahidol syntyi Heidelbergissa Saksassa. Hän asui vanhempiensa kanssa muun muassa Pariisissa, Sveitsin Lausannessa ja Yhdysvaltain Massachusettsissa.
Thaimaan veretön palatsivallankumous vuonna 1932 pakotti Thaimaan silloisen kuninkaan Prajadhipokin luopumaan kruunusta. Mahidol asui koko tämän ajan Lausannessa. Mahidol oli 13-vuotias käydessään ensimmäistä kertaa Thaimaassa vuonna 1938 tietämättään, että hänet oli valittu maan kahdeksanneksi kuninkaaksi vuonna 1935. Tuleva kuningas opiskeli vielä Sveitsissä saadessaan tietää, että hänen setänsä Prajadhipok oli pakotettu luopumaan kruunusta ja että hänestä tulisi Thaimaan seuraava kuningas. 
Ananda Mahidol löydettiin murhattuna makuuhuoneensa sängystä kuninkaallisesta palatsista 9. kesäkuuta 1946. Hänen nuoremmasta veljestään Bhumibol Adulyadejista tuli hänen jälkeensä seuraava hallitsija. Virallisesti tapaus selitetään edelleen vahingonlaukaukseksi, eikä asiasta ole vieläkään sallittua julkaista uutta tietoa Thaimaan sisällä.
Ejektiivi

Ejektiivi on konsonantti, jossa kurkunpää suljetaan ja sitä nostetaan, jolloin konsonantti voimistuu napsahtavaksi, kun sen sulkeuma avataan. Ejektiivejä voidaan sanoa "sylkäistyiksi" konsonanteiksi. Ejektiivejä voivat olla klusiilit, affrikaatat tai jopa pelkät frikatiivit. Ejektiivejä esiintyy Kaukasian, Amerikan ja Afrikan kielissä, esimerkiksi georgiassa, tšetšeenissä, abhaasissa, amharassa ja ketšuassa.
Jerry Siegel

Jerome Siegel (17. lokakuuta 1914 – 28. tammikuuta 1996 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja. Siegel työskenteli sarjakuvakustantamo National Comicsissa (nyk. DC Comics). Hän kehitti mm. Aaveen, Doctor Occultin ja Sam Bradleyn. Siegel muistetaan kuitenkin parhaiten supersankari Teräsmiehen toisena keksijänä. 
Siegel haastoi ystävänsä Joe Shusterin kanssa DC Comicsin useasti oikeuteen koskien Teräsmiehen omistajaoikeuksia. Vasta Siegelin kuoleman jälkeen vuonna 1999, yhdysvaltalainen oikeuslaitos määräsi 50 % omistajaoikeudet hahmosta Siegelin ja Shusterin perikunnille.
Siegel ja Shuster ovat luoneet myös mm. seuraavat Teräsmies-sarjakuvien hahmot: Lois Lane, Lex Luthor ja vuonna 1945 luotu Teräspoika (Teräsmiehen seikkailut, kun hän oli nuori).
Vuonna 2018 ilmestyi sarjakuvaromaani ”The Joe Shuster Story: The Artist Behind Superman”, joka käsittelee Siegelin ja Shusterin elämänvaiheita 1900-luvun alun Yhdysvalloissa.
Joe Shuster

Joseph Shuster (10. heinäkuuta 1914 Toronto, Ontario – 30. heinäkuuta 1992 Los Angeles) oli kanadalais-yhdysvaltalainen sarjakuva-artisti, joka työskenteli sarjakuvakustantamo National Comicsissa (DC Comics) ja oli vastuussa muun muassa sarjakuvahahmoista Dr. Occult, Sam Bradley ja Radio Squad.
Shuster oli itseoppinut piirtäjä, joka ei huonontuneen näkönsä vuoksi pystynyt enää ammatikseen piirtämään 1950-luvun jälkeen. Hän keksi yhdessä ystävänsä Jerry Siegelin kanssa sarjakuvahahmo Teräsmiehen ("Superman").
Shuster myi ystävänsä Jerry Siegelin kanssa Teräsmiehen oikeudet National Comicsille 40-luvun loppupuolella vain runsaan sadan Yhdysvaltain dollarin korvausta vastaan mutta tunsi tulleensa petetyksi; kävi vuosikymmeniä oikeustaistelua Nationalia vastaan saadakseen tekijäoikeudet takaisin. 1970-luvulla DC Comics suostui lopulta maksamaan Shusterille ja Siegelille pienimuotoista taiteilijaeläkettä; DC myös palautti Siegelin ja Shusterin nimet takaisin Teräsmies-sarjakuviin merkitsemällä nämä hahmon luojiksi (Superman created by Jerry Siegel &amp; Joe Shuster).
Shuster kuoli vuonna 1992 lähes sokeana ja vieläkin katkerana saamastaan kohtelusta. 
Vuonna 2018 ilmestyi sarjakuvaromaani ”The Joe Shuster Story: The Artist Behind Superman”, joka käsittelee Shusterin ja Siegelin elämänvaiheita 1900-luvun alun Yhdysvalloissa.
Iapetos

Iapetos () oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani, Uranoksen ja Gaian poika ja Atlaan, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen isä. Hänen vaimonsa oli Okeanoksen tytär – Apollodoroksen mukaan Asia ja Hesiodoksen mukaan Klymene.
Zeus löi Iapetoksen Titanomakhiassa muiden titaanien tavoin, ja heitti hänet Tartarokseen. Hyginus sekoittikin titaanit gigantteihin, ja nimeää Iapetoksen Tartaroksen pojaksi.
Kreikkalaiset pitivät Iapetosta ihmiskunnan esi-isänä, koska hän oli Prometheuksen isä.
Šaahi

Šaahi () on entisen Persian hallitsijoiden arvonimi. 1900-luvun hallitsijasuku Pahlavit otti sen käyttöön muodossa šahanšah, kuninkaiden kuningas. Viimeinen šaahi oli Mohammad Reza Pahlavi, joka oli vallassa vuoteen 1979. Sana "šaahi" tulee muinaisen persian kielen sanasta "khšathra-pava" ’kuningas’.
Arvonimeä šaahi käytettiin myös Afganistanissa monarkian kaatumiseen vuonna 1973 asti. Muutamat Suurmogulien valtakunnan hallitsijoista käyttivät šaahin arvonimeä.
The Massacre

The Massacre on rap-artisti 50 Centin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. maaliskuuta 2005. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 1,14 miljoonaa kappaletta. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa 5 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti 10 miljoonaa kappaletta.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan seitsemännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kymmenen viikkoa.
Oksennustauti

Oksennustauti, arkikielessä vatsatauti tai mahatauti on mikä tahansa sairaus, joka aiheuttaa oksentelua ja vatsavaivoja.
Taudin aiheuttaja on usein virus, ruokamyrkytyksen yhteydessä syynä on pilaantunut ruoka. Noroviruksen kyseessä ollessa taudin itämisaika on lyhyt, 12 tunnista kahteen vuorokauteen, ja taudin kesto jää tyypillisesti alle kolmeen vuorokauteen.
Ripuli-oksennustaudin aiheuttaa yleensä virus, kuten norovirus tai rotavirus.
Ruokamyrkytys vai vatsatauti.
Virustautien itämisaika on 1–3 vuorokautta, noron 12–48 tuntia, bakteeritautien 2–5 vuorokautta. Ruokamyrkytys puolestaan alkaa usein parissa tunnissa syömisestä, tuoreimmasta ateriasta, yleensä alle vuorokaudessa.
Sekä ruokamyrkytyksessä että vatsataudissa on usein oksentamista, ripulia, pahoinvointia, vatsakipuja, ehkä kuumettakin. Oksentelu ja vatsakipu ovat usein voimakkaampia kuin vatsataudeissa. Jos muut samaa ruokaa syöneet eivät sairastuneet, kyseessä ei liene ruokamyrkytys. 
Hoito.
Lääkehoitoa vatsatautiin ei ole.
Oksennustaudin ja ruokamyrkytyksen hoidot ovat samanlaisia. Nestettä pitäisi nauttia samaan tahtiin kuin sitä menettää, joskus monta litraa päivässä. Paljon oksenteleva voi yrittää juoda muutaman lusikallisen kerrallaan. Suolaakin pitäisi saada koko ajan. Litraan vettä voi sekoittaa kymmenen teelusikallista sokeria ja yhden suolaa tai ostaa apteekista ripulijuomaa. 
Limsat eivät ole hyväksi, koska niiden sokeri ja muut makeutusaineet voivat lisätä ripulia. Kivennäisvesi, mieto mehu tai apteekin nesteytysjuoma voi olla parempi.
Ripuloivalla ruoka imeytyy melkein normaalisti. Oksentelevan kannattaa aloittaa syöminen varovasti vatsan rauhoituttua, pienestä annoksesta helposti sulavaa ruokaa. Se saisi olla nestemäistä tai sosetta, kuten puuro, mehukeitot ja perunasose. 
Hoitoon pitää hakeutua heti, jos oksennuksessa on verta tai migreenittömällä potilaalla on voimakas päänsärky ja äkkiä alkanut pahoinvointi ja oksentelu.
Tartunnan ehkäisy.
Likaantuneet vaatteet tulisi mieluiten pestä vähintään 60 asteessa. Käsienpesun jälkeen kannattaa käyttää käsihuuhdetta. Kädet tulee puhdistaa hyvin ennen ruoan käsittelyä. Ne voi kuivata pyyhkeen sijaan kertakäyttöpyyhkeeseen. Ovenkahvat ja muut pinnat kannattaa käsitellä desinfiointiaineella, kun vatsatauti päättyy, ja pari päivää sen jälkeenkin kannattaa olla tarkka hygieniasta.
Bhumi Jensen

Bhumibol Jensen (), (16. elokuuta 1983 San Diego, Kalifornia – 26. joulukuuta 2004 Khao Lak, Thaimaa), oli Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin tyttären, prinsessa Ubol Ratanan ja tämän entisen aviomiehen Peter Ladd Jensenin poika. Bhumi Jensen, lempinimeltään Khun (herra) Poom, oli autistinen.
Prinssi Bhumi Jensen kuoli vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksessä. Hän oli äitinsä, prinsessa Ubol Ratanan kanssa lomalla La Flora Resortissa, Khao Lakissa. Bhumi oli parhaillaan rannalla, kun maanjäristyksen aiheuttama tsunami iski, ja hän hukkui heti. Hänen ruumiinsa löydettiin seuraavana päivänä rannalta. Bhumi Jensenin setä, kuningas Maha Vajiralongkorn tunnisti ruumiin, joka lennätettiin Bangkokiin haudattavaksi.
Ubol Ratana

Prinsessa Ubol Ratana (s. 5. huhtikuuta 1951) (thain kieli ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตน์ฯ, koko nimi ทูลกระหม่อมหญิง อุบลรัตนราชกัญญา สิริวัฒนาพรรณวดี ; Thunkramom Ying Ubol Ratana Ratchakanya Siriwattana Phannawadi) on Thaimaan entisen kuninkaan Bhumibol Adulyadejin ja tämän vaimon Sirikit Kitiyakaran vanhin tytär.
Ubol Ratana tapasi yhdysvaltalaisen Peter Ladd Jensenin kun hän oli opiskelemassa Massachusettsissä. Hän valmistui ja työskenteli jonkin aikaa Los Angelesin yliopistossa. Ubol Ratana ja Peter Ladd Jensen menivät naimisiin vuonna 1972. Ubol Ratanalla ja Peter Ladd Jensenillä on kolme lasta. Vaikeiden vuosien jälkeen, johon liittyi muun muassa lasten autismi, he erosivat vuonna 1998. Ubol Ratana palasi takaisin Thaimaahan. 
Ubol Ratanan ja Peter Ladd Jensenin poika prinssi Bhumi Jensen kuoli vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksessä. 
Ubol Ratanalla on kaksi tytärtä, Ploypailin Jensen (s. 1981) ja Sirikitiya Jensen (s. 1985).
Eveliina

Eveliina on suomenkielinen naisen nimi, jonka ruotsinkielinen vastine on "Evelina". Eveliinan nimipäivä on 24. joulukuuta. Samana päivänä juhlitaan myös Aatamin, Eevin ja Eevan nimiä. Puhekielessä Eveliina saattaa lyhentyä myös Eveksi, joka on myös oma etunimensä.
Eveliina-nimi on muunnos Eevasta, joka muistuttaa heprean sanaa "hawwa", "kaikkien elävien äiti". Eveliinan sanotaan tulevan myös germaanisesta nimestä Avelina tai Aveline, josta muodostui englantilainen Evelyn.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Eveliina-nimen on Suomessa saanut 28 744 naista. Nimen Evelina on saanut 2032 naista.
Tunnettuja Eveliinoja ja Evelinoja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Peter Ladd Jensen

Peter Ladd Jensen (s. 1951) on Thaimaan prinsessan Ubol Ratanan yhdysvaltalainen entinen aviopuoliso. 
Hän opiskeli Massachusettsissa, jossa tapasi prinsessa Ubol Ratanan, Thaimaan kuninkaan Bhumibol Adulyadejin vanhimman tyttären. He menivät naimisiin vuonna 1972. Heillä on kolme lasta: Ploypailin Jensen, Sirikitiya Jensen ja Bhumi Jensen. Peter Jensen ja Ratana erosivat vuonna 1998. Ubol Ratanan ja Peter Ladd Jensenin poika prinssi Bhumi Jensen kuoli vuonna 2004.
The Verve

The Verve oli vuonna 1989 Wiganissa Lancashiressa perustettu brittiläinen rockyhtye, joka saavutti suosiota 1990-luvun puolivälissä hittikappaleillaan ja omaperäisellä äänimaailmallaan sekä keulakuva Richard Ashcroftin karismalla. Yhtye sai heti alkuunsa oman kannattajakuntansa, mutta vasta toisella varsinaisella albumilla "A Northern Soul" (1995) se saavutti suosiota laajemmalti, ja kriitikotkin ylistivät yhtyettä.
Yhtyeen viimeiseksi jääneellä "Urban Hymns" -pitkäsoitolla yhtye saavutti todella suurta suosiota. Sitä pidetäänkin yhtenä 1990-luvun parhaista albumeista ja todellisena jättipottina. Erilaisten yhteensattumien summana yhtye kuitenkin hajosi huhtikuussa 1999, minkä jälkeen pääasiallinen lauluntekijä Richard Ashcroft siirtyi soolouralle. Vuonna 2004 The Verve julkaisi odotetusti "This Is Music: The Singles 92–98" -kokoelmalevyn. Suurena yllätyksenä Richard Ashcroft esiintyi yhdessä Coldplayn kanssa 2. heinäkuuta 2005 Lontoossa järjestetyssä Live 8 -konsertissa ja esitti The Verven kappaleen ”Bitter Sweet Symphony”.
26. kesäkuuta 2007 DJ Jo Whiley BBC Radio 1:stä julkisti tiedon yhtyeen comebackistä ohjelmassaan. Richard Ashcroft oli kasannut yhtyeen uudelleen, ainoana poikkeuksena Simon Tong, joka jatkaa The Good, the Bad and the Queen -yhtyeen riveissä. The Verve ilmoitti alkajaisiksi julkaisevansa uuden albumin, ja marraskuulle ajoitettu kuuden keikan minikiertue Britanniassa myytiin alle 20 minuutissa loppuun. Yhtyeen ”statementtinä” paluuseen oli yksinkertaisesti: ”Getting back together for the joy of the music.”
The Verven tunnetuimpia kappaleita ovat ”Bitter Sweet Symphony”, ”The Drugs Don't Work”, ”Lucky Man”, ”Sonnet”, ”This is Music” ja ”History”.
Harald Hirmuinen

Harald Hirmuinen () on Dik Brownen piirtämä strippisarjakuva, joka alkoi ilmestyä 1973. Se on levinnyt 58 maahan, 13 kielelle ja ilmestynyt 1 900 lehdessä sekä albumisarjoina. Se on yksi kymmenestä eniten julkaistusta sarjakuvasta maailmassa. 
Sarjakuvan risupartainen nimihenkilö on viikinkipäällikkö Harald, jonka päätoimi on Englantiin ja Ranskaan ylimystön linnoihin suuntautuvat ryöstöretket. Haraldilla on tyhmänsitkeä "adjutantti" Orm Onnekas ja muu viikinkivenemiehistö. Haraldin perheeseen kuuluu lisäksi vaimo Helga, poika Hamlet ja naimaikäinen tytär Hulda, jolla poikakaveri Luuttu, joka ei vielä kuulu perheeseen, sekä perheen koira Jeri ja ankka Vekku.
Haraldin tuntomerkkejä ovat punainen parta, niin sanottu viikinkikypärä, ylipaino ja toisen olkapään yli kulkeva säkkimäinen kaapu. Harald on rohkeasti kallellaan viinaan päin, Helga raataa ikuisena kotitöiden orjana, Hamlet on lukemaan oppinut ja tiedonhaluinen, Hulda vielä naimisiinmenoaan empivä ja saa hyviä neuvoja äidiltään Helgalta. 
Dik Brownen jäätyä eläkkeelle 1988 hänen poikansa Chris Browne on jatkanut sarjan piirtämistä.
Vuonna 1989 Hanna-Barbera tuotti noin 20 minuuttia kestäneen erikoisjakson nimeltä "Hägar the Horrible". Lyhytanimaatiossa Haraldin äänenä toimi Peter Cullen ja Helgan äänenä Lainie Kazan.
Haraldista on julkaistu myös murrealbumi Etelä-Pohjanmaan murteella nimellä "Haaraltti Häjympi Piremmän puukon päällikkö". Murteelle sen käänsi Juha Kykkänen.
Suomessa sarjan on julkaistu suomeksi puhutulla VHS-kasetilla. Dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy.
Nikolai Putškov

Nikolai Georgijevitš Putškov (, 30. tammikuuta 1930 Moskova – 8. elokuuta 2005) oli neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti ja -valmentaja, olympiavoittaja ja lajin maailmanmestari.
Seuraura.
Putškov pelasi seuratasolla WS MVO Moskovassa vuosina 1949–1953, CDSA Moskovassa vuonna 1953, ZSK MO Moskvassa vuosina 1954–1959, TsSKA Moskovassa vuosina 1959–1962 ja SKA Pietarissa vuosina 1962–1963. Putškov valmensi SKA Pietaria vuosina 1963–1980 ja 2001–2002. Putškov valmensi SKA Pietarin nuorisojoukkuetta vuonna 2002.
Saavutukset.
Putškov pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa vuosien 1956 ja 1960 talviolympialaisissa. Hän voitti olympiakultaa vuonna 1956 ja olympiapronssia vuonna 1960. Putškov osallistui jääkiekon maailmanmestaruuskisoihin vuosina 1954–1960. Putškov voitti maailmanmestaruuden vuonna 1954 ja olympialaisten yhteydessä vuonna 1956. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuosina 1955, 1957, 1958 ja 1959. Putškov valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta ja savutti valmentaja maailmanmestaruuskilpailuista hopeaa vuonna 1972.
Kargopol

Kargopol () on kaupunki Arkangelin alueella Luoteis-Venäjällä. Se sijaitsee Äänisjoen rannalla viiden kilometrin päässä Latšajärvestä, josta joki saa alkunsa. Kaupunki on Kargopolin piirin keskus. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 10 214.
Ennen slaaviekspansiota alueella asui tšuudilaisia kansoja. Erään version mukaan kaupungin juontuu itämerensuomalaisesta sanasta "karhunpuoli". 1800-luvulla Latšajärven etelärannalla asui vielä vepsäläisiin kuulunutta väestöä.
Novgorodilaiset perustivat Kargopolin 1000–1100-luvulla. 1300-luvulta lähtien se tunnetaan kaupunkina. 1400–1600-luvuilla Kargopol oli tärkeä kauppakeskus Keski-Venäjän ja Vienanmeren välisellä reitillä. 1500–1600-luvuilla se toimi myös Venäjän pohjoisena rajalinnoituksena, joka vuonna 1613 kesti puolalaisjoukkojen piirityksen. 1600-luvulla kaupunki oli koko Äänisjoen seudun käsittäneen hallintoalueen keskus. Pietarin perustamisen jälkeen sen kaupallinen merkitys väheni huomattavasti. Vuodesta 1784 lähtien Kargopol oli Aunuksen kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyään kaupungissa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta.
Äänisjoen rannalle levittäytynyt kaupunki koostuu etupäässä matalista puutaloista, joiden yllä kohoavat lukuisat valkeat kivikirkot. Keskustassa on säilynyt entisen linnoituksen maavallien jäänteitä. Laivalaiturin vieressä vanhalla kauppatorilla sijaitsee vuonna 1562 rakennettu Kristuksen syntymän katedraali, Johannes Kastajan kirkko (1751), Neitsyt Marian temppeliintuomisen kirkko (1810) ja kolmikerroksinen kellotorni (1778). Länteenpäin sijaitsevalla aukiolla on toinen kirkkojen ryhmä, johon kuuluvat Jumalansynnyttäjän syntymän (1680), Marian ilmestyspäivän (1692) ja pyhän Nikolaoksen kirkot. Kauppatorin ja linnoituksen välillä sijaitsee vuosina 1790–1802 rakennettu pyhän kolminaisuuden kirkko. Kaupungin lounaisreunalla on klassistinen Zosiman ja Savvatin kirkko (1819). Lähistön kylissä on useita puukirkkoja 1600–1700-luvuilta.
Kaupungissa toimii kotiseutumuseo, joka esittelee seudun rikasta käsityö- ja ikonimaalausperinnettä. Kargopol on tunnettu mm. perinteisiä aiheita esittävistä savileluistaan (mm. kukkopillit).
Stoner rock

Stoner rock tai stoner metal on raskas hidas- tai keskitempoisen rockmusiikin tyylilaji, joka syntyi 1990-luvulla. Stoner rockissa yhdistyvät usein bassopitoiset kitarariffit ja melodiset, hieman käheät tai karheat lauluäänet. Stoner rockista käytetään usein myös nimeä Desert Rock eli "autiomaarock". Tämä käsite viittaa Kalifornian Palm Desertissä vaikuttavaan "Palm Desert Sceneen", johon kuuluu monia tyylilajin kuuluisimmista suurimmista artisteista ja yhtyeistä.
Nimitys "stoner rock" tulee tyylilajin ja sen edustajien yhteydestä kannabiksen käyttöön. Kannabiksen käyttäjästä käytetään joskus slanginimeä "stoner".
Stoner rockin esimuodot.
Stoner rockin juuret palautuvat lähinnä 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun raskaaseen psykedeeliseen rockmusiikkiin ja erityisesti Black Sabbathin tuotantoon (muun muassa kappaletta "Sweet Leaf" vuodelta 1971 pidetään stoner rockin varhaisena edustajana). Tyylilajin muita vaikuttajia ovat muun muassa Hawkwind, Sir Lord Baltimore ja Blue Cheer.
Tyylilajin synty.
Stoner rockin syntyyn yhdistetään erityisesti yhtyeet nimeltä Kyuss ja Sleep. Kyuss nousi 1990-luvulla maineeseen albumillaan Blues for the Red Sun. Vuonna 1995 hajonneen Kyussin seuraajista tunnetuin lienee yhtyeen jäsenten Josh Hommen ja Alfredo Hernandezin perustama Queens of the Stone Age. Myös laulaja John Garcialla on ollut monia Kyussin jälkeisiä projekteja, kuten Unida, Hermano ja Slo Burn. Kyussin rumpali Brant Bjork jätti yhtyeen soittaakseen toisessa stoner-yhtyeessä nimeltä Fu Manchu.
Suomalaisista yhtyeistä lähinnä stoneria ovat esimerkiksi Mannhai, Blake, Die Schwarzen Ladas ja The Kerstin Comeback.
Dauphin

Dauphin oli Ranskan alueella käytössä ollut harvinainen aatelisarvo, jota käytettiin Ranskan kuningaskunnan kruununperillisten tittelinä vuosina 1349–1791 ja 1824–1830.
Historia.
Dauphin on alkujaan ollut Kaakkois-Ranskassa sijaitsevan itsenäisen alueen Dauphinén Viennen kreivien lisänimi, sittemmin titteli, ”Viennen dauphin” (). Sana "dauphin" tarkoittaa delfiiniä, jonka kuva oli Viennen kreivien vaakunassa.
Viennen dauphinia jäljitellen eräs Auvergnen kreivien sukuhaara otti myös käyttöön tittelin ”Auvergnen dauphin”.
Ranskan monarkia.
Ranskan kuningaskunnan kruununperilliset kantoivat dauphinin titteliä vuodesta 1349 lähtien. Tuolloin lapseton Viennen kreivi Humbert II myi läänityksensä Dauphinén Ranskan kuninkaalle Filip VI:lle sillä ehdolla, että kruununperillinen kantaisi dauphinin nimeä ja arvoa. 
Saadakseen kruununperijänä dauphinin tittelin pelkkä perimysoikeus ei riitä. Tittelin saajan tulee olla hallitsevan, elossa olevan monarkin jälkeläinen. Täten Ranskan kuninkaista esimerkiksi Frans I ei ollut dauphin, sillä hän nousi hallitsijaksi serkkunsa Ludvig XII:n jälkeen. Ludvig XIV:n aikoihin asti arvonimenä oli yleisesti muoto Viennen dauphin, mutta tuolloin se muuttui muotoon Ranskan dauphin ().
Ensimmäinen Ranskan monarkian jäsen, jonka lisänimenä oli dauphin, oli Juhana II, joka seurasi valtaistuimelle isäänsä Filip VI:a. Viimeinen oli dauphin Kaarle X:n poika Angoulêmen herttua, joka kuitenkin luopui arvosta vuonna 1830.
Erikoisuuksia.
Ludvig XIV:n pitkä hallituskausi aiheutti paljon ongelmia. Ensinnäkin hänen poikaansa Ludvigia (1661–1715) kutsuttiin nimellä "le Grand Dauphin" (”suuri dauphin”), koska tämän poika Ludvig (1682–1712) sai arvon "le Petit Dauphin" (”pieni dauphin”). Vielä ehti listaan kolmaskin Ludvig (1707–1712), joka hänkin oli "Dauphin". Vuonna 1712 oli vuorossa seuraava Ludvig (1710–1774), joka oli "dauphin" ja hallitsijana Ludvig XV, eli hän seurasi valtaistuimelle suoraan isoisänsä isää.
Dauphinin puolisoa on yleisesti kutsuttu arvonimellä "dauphine". Lisäksi nykyisessä kielenkäytössä melkein ketä tahansa jonkun perillistä voidaan kutsua dauphiniksi. Kruununperillisen kohdalla kyse oli erisnimen luonteisesta arvosta, ja siksi se kirjoitetaan ranskassa isolla kirjaimella, kun tiedetään kenestä dauphinista on kyse.
Onega

Onega (, ) on kaupunki ja Onegan piirin keskus Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Äänisjoen suulla, Vienanmeren rannalla Äänislahden perukassa.
Onegassa on sahateollisuutta ja kaupungissa on puun vientisatama. Onegasta on rautatieyhteydet länteen Muurmannin radalle Belomorskiin ja itään Arkangelin-Vologdan radalle.
Väestö.
Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21 359 asukasta; koko piirissä asukkaita oli 35 376.
"Venäjän keisarikunnassa järjestettiin väestönlaskenta 1897 ja Neuvostoliitossa 1926, 1939, 1959, 1970, 1979 ja 1989 sekä Venäjän federaation aikana 2002".
Sæmundr fróði

Sæmundr fróði eli Saimundr Viisas (1056 – 1133) oli islantilainen kristitty pappi, joka opiskeli Pariisissa. Hän perusti Oddiin merkittävän koulun. Perimätiedon mukaan Saimundr kirjoitti tai ainakin kokosi ja toimitti "Vanhemman Eddan". Nykyään tätä tietoa epäillään. Sen sijaan Saimundr kirjoitti latinaksi Norjan kuninkaiden historian. Tämä teos on kadonnut, mutta muun muassa "Eddan" uudempien osien kirjoittaja Snorri Sturluson käytti sitä lähteenään.
Konstantin Loktev

Konstantin Borisovitš Loktev (, 16. kesäkuuta 1933 Moskova – 4. marraskuuta 1996 Moskova) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Loktev pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1957-1966 sekä olympialaisissa vuosina 1960 ja 1964. Hän voitti kerran olympiakultaa ja lisäksi kaksi maailmanmestaruutta. Loktev oli MM-kisojen paras maalintekijä vuonna 1957, ja hänet valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen vuosina 1965 ja 1966. Pelaajauransa jälkeen hän menestyi myös jääkiekkovalmentajana.
Allting

Allting () on Islannin parlamentti. Nimi merkitsee ”yleiskäräjiä”.
Historia.
Alltingin sanotaan maailman vanhimmaksi yhä toimivaksi kansanedustuslaitokseksi, ja se on perustettu joko 930 tai saagojen mukaan jo 902 Þingvellirin käräjäkivillä.
Allting alkoi kansalaisten kokouksena, johon kaikki aikuiset miehet saivat osallistua. Norjalaisten ja varsinkin tanskalaisten kuningasvallan aikana sen rooli muuttui enemmänkin tuomioistuimeksi. Vuonna 1799 Alltingin toiminta lakkautettiin 45 vuodeksi. Se kuitenkin jatkoi toimintaansa vuonna 1844 Reykjavikissa. Vuodesta 1874 alkaen allting on ollut lakeja säätävä elin.
Nykyisin Islanti on jaettu kuuteen vaalipiiriin, joita edustaa yhteensä 63 kansanedustajaa. Puolueilla on viiden prosentin äänikynnys. Vaalit pidetään joka neljäs vuosi, paitsi vuonna 2009, jolloin vaaleja aikaistettiin finanssikriisin vuoksi kahdella vuodella.
Edustajat.
Edustajaksi Alltingiin voidaan valita henkilö, joka on vähintään 18-vuotias hyvämaineiseksi todettu Islannin kansalainen. Erillisiä kiintiöpaikkoja, esimerkiksi naisille tai nuorille, parlamentissa ei ole. Vaalit järjestetään viimeistään neljän vuoden välein. Äänioikeus parlamenttivaaleissa on kaikilla vähintään 18-vuotialla Islannin kansalaisilla, jotka asuvat maassa vakinaisesti. Yli kahdeksan vuotta ulkomailla asuneet saavat äänestää vain, jos ovat hakeneet vaalirekisteriin merkitsemistä ennen vaaleja.
Parlamentti kokoontuu Reykjavíkissa sijaitsevassa Alþingishúsiðissa.
Chaosphere

Chaosphere on ruotsalaisen groove metal -yhtye Meshuggahin kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1998, ja sitä kutsutaan "Destroy Erase Improven" kanssa yhtyeen suosituimmaksi albumiksi.
"Chaosphere" oli Meshuggahin ensimmäinen muutos lähemmäksi myöhempää teknistä groove metal tyyliä. Vaikka jo edellä mainittu "Destroy Erase Improve" sisälsikin hieman raskaita ja keskitempoisia, groove metaliin viittaavia kohtia, musiikki pysyi silti thrash metallissa. "Chaosphere" on huomattavasti edellistä keskitempoisempi, mutta silti aggressiivisempi ja raskaampi levy, ja yhtyeen tavaramerkiksi muodostunutta polyrytmiikkaa kuullaan tällä levyllä huomattavan paljon. "Chaospheren" piti sisältää alun perin rauhallinen ja melodinen kappale "Unanything", mutta ennen julkaisua se otettiin pois. Kappale oli silti Chaospheren promoversiossa ja nykyäänkin levyn Japani-versiossa.
Lappalaiset skandinaavisessa tarustossa

Lappalaiset tunnetaan skandinaavisessa kansanperinteessä ennen kaikkea voimallisina ja pelottavina noitina, samaan tapaan kuin suomalaisessa kansanperinteessä.
Skandinaavisissa tarinoissa saagoissa saamelaisista käytetään muun muassa nimityksiä "finnar", "lappir" ja "semsveinar". Joskus saamelainen ja suomalainen saattoivat mennä sekaisin ainakin myöhemmässä tulkinnassa, sillä suomalaisiakin on ajoittain on kutsuttu nimellä "finn". Yleisimmin suomalaiset on kuitenkin käsitetty kveeneiksi, kuten edelleen nykynorjassa. Myös karjalaiset on mainittu saagoissa. Suomalaisten (Kvenlandin väen) kerrotaan myös taistelleen lappalaisia (lappir) vastaan.
Muinaisskandinaaveilla oli saagojen mukaan saamelaisia tietäjiä apureinaan. Usein ihmisten poikkeukselliset taikakyvyt nähtiin seurauksena lappalaisista sukujuurista tai siitä, että henkilö oli käynyt lappalaisten opissa. Sekä lappalaisten että heidän noituuttaan opiskelleiden skandinaavien kerrotaan saagoissa tehneen samankaltaisia taikuuksia.
Muinaisskandinaaviset ryhmät saattoivat käyttää saamelaisten tietäjien mainetta muiden ryhmien pelotteluun. Vihollistakin on voitu leimata siitä, että he käyttävät hyväkseen lappalaisnoitia. Noituus koettiin usein epäoikeudenmukaiseksi, kieroksi ja epämiehekkääksi. Jopa ylijumala Odin sai muiden jumalten silmissä huonoa mainetta noituuksistaan. Muinaisskandinaavissa noituus oli "seid", joka on sukua saamen sanalle sidda, suomeksi seita.
Esimerkkejä saagoista.
Olaf Haraldinpojan saaga.
Olaf Haraldinpojan saagassa eräs soturi oli nimeltään Pieni Finn. Saaga kertoo tosin vain epämääräisesti, että jotkut väittivät häntä lappalaisen (finn) rodun edustajaksi. Finn oli todella lyhyt, mutta niin nopea, ettei mikään hevonen voinut voittaa häntä. Tällä ehkä tarkoitettiin sitä, että hän pystyi nopeasti hiihtämään syvässä hangessa, jossa hevosten oli hankala tarpoa. Hän oli kuningas Hrorekin uskottuja miehiä, mutta välttääkseen epäluuloja kuningas puhui hänen kanssaan syrjässä ja pikaisesti.
Vatnsloesaga.
Vatnsloesaga-niminen saaga kertoo kahden lappalaisen (semsveinar) matkanneen Islantiin kadonnutta esinettä etsimään. Matkan he suorittivat ilmeisesti valaina. Myös Heimskringlan mukaan lappalainen kävi Islannissa valaaksi muuttuneena. Hän vakoili Islantia Harald Gorminpojan hyväksi. Skandinaavipäällikkö Hundigr osasi noituutta, ja hän muuttui valaaksi hyökätessään erään laivan kimppuun. Valaaksi muuttuminen on ilmeisesti peräisin saamelaisesta perinteestä, jossa tietäjä vaipuu transsiin, ja hänen sielunsa uskotaan matkustavan tuonelaan valaan hahmossa.
Destroy Erase Improve

Destroy Erase Improve on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin toinen albumi. Se on "Chaospheren" rinnalla yhtyeen suosituin albumi, ja kriitikot sekä fanit yleisesti pitävätkin levyä yhtyeen parhaana. Albumi sisältää ehkä Meshuggahin tunnetuimman kappaleen "Future Breed Machine".
Tämä albumi oli Meshuggahin ensimmäinen polyrytmejä reilusti käyttävä albumi, ja monimutkaisuudessaan se saattaakin olla "vaikeasti avautuva".
"Destroy Erase Improven" neljäs kappale "Transfixion" on levyn digipack-versiossa nimellä "Catatonic Transfixion". Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Selänne

Selänne on ympäristöään korkeampi alue, jossa korkeuskäyrät eivät muodosta suljettuja silmukoita vaan vain mutkan. Selänteen ja kukkulan muotoero on sama kuin niemen ja saaren. Esimerkiksi harjut ja reunamuodostumat ovat muodoltaan selänteitä.
Shetlandinsaaret

Shetlandinsaaret eli Shetlanti (, ) on Skotlantiin kuuluva saariryhmä Ison-Britannian saaren pohjoispuolella Pohjanmeressä Orkneysaarten ja Färsaarten välissä. Se on myös yksi Skotlannin 32 hallintoalueesta ("council area"). Shetlandinsaariin kuuluu yksi suuri ja kymmeniä pieniä saaria. Hallintoalueella on arviolta 22 920 asukasta (vuonna 2019) ja sen pinta-ala on 1 466 neliökilometriä. Pääkaupunki on Lerwick.
Maantiede.
Sijainti ja pinnanmuodot.
Shetlandinsaaret sijaitsevat 210 kilometriä Skotlannin mantereesta pohjoiseen. Saaret ovat Britannian pohjoisin alue. Saariryhmään kuuluu noin sata saarta, niistä asuttuja on alle 20.
Shetlandinsaarten pinta-ala on 1 468 neliökilometriä. Pääsaaren Mainlandin pinta-ala on 899 neliökilometriä. Mainlandin itäpuolella ovat Whalsay ja Bressay sekä pohjoispuolella Yell, Fetlar ja Unst. Yell (212 neliökilometriä) on toiseksi suurin saarista ja Unst (120 neliökilometriä) kolmanneksi suurin. Muut saaret ovat alle 40 neliökilometrin suuruisia. Unst on pääsaarista pohjoisin, ja puolitoista kilometriä sen pohjoispuolella on Muckle Fluggan kalliosaari, jossa on Britannian pohjoisin kohta.
Ilmasto.
Shetlandinsaarten ilmasto on suhteellisen leuto, sillä Pohjois-Atlantin virta lämmittää sitä. Vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu ja kylmin helmikuu. Heinäkuussa päivän keskimääräinen ylin lämpötila on 14,2 astetta ja helmikuussa 5,3 astetta. Lämpöennätys 23,4 astetta on mitattu heinäkuussa 1991 ja pakkasennätys -8,9 astetta tammikuussa 1959.
Vuoden keskimääräinen sadanta on 1 220 millimetriä. Siitä suurin osa tulee talvella, ja kuivimmat kuukaudet sijoittuvat huhti–elokuulle. Vaikka talvella sataa enemmän kuin kesällä, pysyvää lunta ei sada juurikaan. Kesällä tulee kosteutta paljon sumuna.
Shetlandissa tuulee paljon, ja keskimääräinen tuulen nopeus on 6,7 m/s. Varsinkin talvisin tuuli yltyy puhureissa, eivätkä hurrikaaniluokan tuulet ole harvinaisia. Puhureita ei esiinny aivan yhtä paljon huhti–syyskuussa, ja lähes tuulettomiakin päiviä voi olla ympäri vuoden.
Luonto.
Shetlandinsaarilla kasvaa luonnonvaraisena pihlajaa ja metsäomenapuita. Ihmisasutuksen myötä on sinne tuotu muitakin saarilla selviäviä puurunkoisia kasveja. Kotoperäiseen kasvillisuuteen kuuluvat jäkälät, sammalet ja ruusujuuri.
Historia.
Viikinkien valloitettua aiemmin piktien asuttamat saaret niistä tuli 500 vuodeksi skandinaavinen siirtokunta. Viikingit käyttivät saaresta nimeä Hjaltland. Saaret siirtyivät Tanskalta Skotlannille vuonna 1472, koska Tanska ei maksanut kuningas Jaakko III:n tanskalaisen puolison myötäjäisiä. Skandinaavista nornin kieltä saarella kuitenkin puhuttiin vielä 1700-luvulle saakka.
Toisen maailmansodan aikana Shetlandinsaarilta huollettiin Saksan miehittämässä Norjassa toiminutta vastarintaliikettä.
Talous.
Pääelinkeinoja saarilla ovat öljyn ja kaasun tuotanto, kalastus ja maanviljely. Shetlanti tunnetaan shetlanninponien ja shetlanninlammaskoiran kotimaana. Sen asukkaat korostavat skandinaavisia juuriaan.
Jännevirta

Jännevirta on kahteen kuntaan jakautunut kylä noin 20 kilometriä Kuopion keskustasta koilliseen. Kylä sijaitsee samannimisen virran rannalla ja Joensuun suuntaan johtavan valtatie 9:n varrella. Kylä kuului aiemmin Kuopion maalaiskuntaan, mutta Siilinjärven perustamisen yhteydessä vuonna 1925 kylä puolitettiin. Nykyään kylän länsiosat kuuluvat Siilinjärveen ja itäosat Kuopioon. 
Jännevirta tunnettiin pitkään muun muassa vuonna 1951 valmistuneesta sillastaan, joka korvattiin syksyllä 2018 käyttöön otetulla uudella sillalla. Virtaa pitkin kulkee Saimaan syväväylä. Ennen siltoja virran yli kuljettiin lautalla ja lossilla.
Kylällä toimii kauppa-lounasravintola (Jännevirran Kauppasilta). Jännevirran alakoulu lakkautettiin vuonna 2009.
Kuopion lentoasema (Rissalan lentoasema) sijaitsee kylän luoteispuolella.
Fear Factory

Fear Factory on vuonna 1989 Los Angelesissa perustettu metalliyhtye, jonka varhaisempi tuotanto on death metallia ja uudempi industrial metallia.
Yhtye kertoi julkistavansa tulevan laulajansa henkilöllisyyden vuoden 2022 alussa. Helmikuussa 2023 yhtyeen uudeksi laulajaksi julkistettiin Milo Silvestro.
Matalikko

Matalikko tarkoittaa vesiliikenteessä sellaista joessa, järvessä tai meressä sijaitsevaa aluetta, jonka keskisyvyys on niin pieni, että siitä on merkittävää haittaa vesiliikenteelle.
Joskus matalikolla on alueita, jotka ovat toisinaan veden pinnan yläpuolella ja toisinaan veden pinnan alapuolella, kuten Mantsin matalikolla Puruvedellä. 
Sisävesien merikartoissa ns. "matalan veden alueen" tai "sinisen veden alueen" syvyys on alle 6 metriä. Merellä "sinisen veden alueen" syvyys on alle 10 metriä.
Tyypillisiä esimerkkejä matalikoista ovat joen mutkiin sekä suistoihin syntyneet alueet, johon virtauksen mukanaan kuljettama maa-aines (yleensä hiekka tai savi) kasautuu. Suistojen matalikoille tyypillisiä ovat myös matalikkoja halkovat virtausuomat. Suistoissa olevia pienempiä matalikkoja kutsutaan usein hiekkasärkiksi. Ne muodostuvat, kun joen kuljettamat ainekset kulkeutuvat meriveden virtausten mukana hieman merenrantaa kauemmas.
Merellä matalikot ovat yleensä muodostuneet saarien ympärille. Merellä matalikko-nimitystä käytetään sellaisesta matalan veden alueesta, joka on pinta-alaltaan huomattavan laaja tai jonka olemassaoloa ei voi muutoin päätellä. Esimerkiksi Koivusaaren matalikko sijaitsee merenlahdella, jossa on joitakin saaria ja josta avautuu Koivusaaren selkä. Tavallisista rantamatalikoista ei yleensä käytetä nimitystä matalikko. Sen sijaan rantamatalikkoja luonnehditaan usein geologisessa mielessä rantatasanteiksi.
Matalikkojen yhteydessä esiintyy usein myös karikkoja. Näistä varoitetaan varoitusmerkein.
Vaski

Vaski on ikivanha sana, joka lienee alun perin tarkoittanut kuparia, sittemmin myös pronssia ja messinkiä. Joissain uralilaisissa kielissä sanan vastineet merkitsevät myös rautaa (esimerkiksi "vas" unkarissa merkitsee rautaa pelkästään).
Vaski on uralilaisten kielten vanhin metallin nimitys, ja luultavasti näissä kielissä omaperäinen. Tosin myös indoeurooppalaisia etymologioita on sanalle ehdotettu. Sana on kiinnostanut tutkijoita. Metallien ja niihin liittyvän sanaston on arveltu tulleen indoeurooppalaisten kielten puhujilta, mutta sana "vaski" vaikuttaa tämän näkemyksen vastaesimerkiltä. Onkin ehdotettu, että uralilaisten kielten puhujat olisivat kehittäneet itsenäisesti kuparin käsittelyn. Tämä ei olisi ennennäkemätöntä; kuparin käsittely on suhteellisen yksinkertaista, ja sitä on ilmeisesti opittu käsittelemään useaan kertaan aikojen kuluessa, useammassa paikassa. Selvin esimerkki tästä on kuparin käsittelyn itsenäinen kehittäminen Väli-Amerikan intiaanien keskuudessa, vailla minkäänlaisia kauppa- tai muita suhteita Euraasian kuparia käyttäviin kulttuureihin. Jotkut kuitenkin huomauttavat, että "vaskea" muistuttavia sanoja löytyy myös indoeurooppalaisista kielistä, esimerkiksi 600-luvulla kuolleessa keskiaasialaisessa tokaarin kielessä kulta oli "was" tai "yasa". Monet pitävät sanaa kulkusanana, jonka alkuperä tai lainautumissuunta eivät ole selvillä. 
Muita suomen kielessä omaperäisiä metallien nimiä ovat "hopea" ja "teräs", mutta näillä nimityksillä on (metallin nimen merkityksessä) paljon suppeampi levikki suomensukuisissa kielissä ja siten ne ovat paljon uudempia. Sana "hopea" on ilmeisesti tarkoittanut alun perin haurasta, ja sanan vastineilla on edelleen tämä merkitys saamelaiskielissä. "Teräs" on saanut nimityksensä siitä, että se soveltuu terien tekoon. Sana on johdettu itämerensuomalaisten kielten piirissä sanasta terä.
Nykyään vaski-sanaa käytetään puhuttaessa metallisista puhallinsoittimista, ns. "vaskisoittimista" tai "vaskista".
PFK TsSKA Moskova

PFK TsSKA () on Venäjän armeijan keskusurheiluseuran TsSKA Moskovan jalkapalloseura. TsSKA Moskova on yksi Venäjän jalkapallon mestaruussarjan parhaista joukkueista. Joukkueen suurin paikallinen vastustaja on Spartak.
Historia.
Joukkue perustettiin vuonna 1911. Jalkapallossa TsSKA voitti Neuvostoliiton mestaruuden yhteensä seitsemän kertaa (1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1970 ja 1991), Neuvostoliiton cupin viidesti (1945, 1948, 1951, 1955 ja 1991), Venäjän mestaruuden kuudesti (2003, 2005, 2006, 2013, 2014 ja 2016), Venäjän cupin yhdeksästi (2002, 2005, 2006, 2008, 2009, 2011, 2013, 2023 ja 2025) sekä Venäjän supercupin kahdeksasti (2004, 2006, 2007, 2009, 2013, 2014, 2018 ja 2025).
Lisäksi kaudella 2004–2005 TsSKA voitti jalkapallon UEFA Cupin peittoamalla finaalissa Sporting Lissabonin maalein 3–1. Näin siitä tuli Venäjän ensimmäinen jalkapallon eurocup-tittelin voittanut seura.
Lempinimi ”hevoset” juontuu seuran ensimmäisestä harjoituskeskuksesta, jossa pidettiin Jusupov-aatelissuvun talleja. Kyseinen aatelissuku oli yksi vauraimmista Venäjällä, ja se omisti vuonna 1917 muun muassa 400 km² maata, josta osa oli viljelty tai tehdaskäytössä. Jusupov-suku oli myös sekaantunut Grigori Rasputinin murhaan.