tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
S/S Drotten

S/S Drotten oli vuonna 1928 valmistunut matkustajahöyrylaiva. Sen rakensi ruotsalainen Oskarshamns Varv Oskarshamnissa. Laiva oli Viking Linen käytössä vuosina 1964–1965.
Käyttöhistoria.
Laiva luovutettiin maaliskuussa 1928 Ångfartygs Ab Gotland -varustamolle. Vuosina 1946–1962 laiva liikennöi välillä Nynäshamn/Tukholma – Visby. Vuodesta 1949 lähtien edellä mainitun lisäksi se liikennöi kesäisin päivittäin Oskarshamniin aina vuoteen 1962. Elokuussa 1963 laiva siirrettiin Hammarbyverketille Tukholmaan, tammikuussa 1964 Rederi Ab Vikinglinjen osti sen. Laiva liikennöi välillä Kapellskär – Maarianhamina. Vuodesta 1965 se palveli kahvilana. Laiva romutettiin 1979.
Kauppa-Lopo

Kauppa-Lopo on Minna Canthin kirjoittama novelli, joka ilmestyi vuonna 1889. Sen päähenkilön on katsottu olevan suomalaisen kirjallisuuden naturalistisin hahmo. Canth halusi viestittää novellillaan, ettei yhteiskunnallisella asemalla ole vaikutusta ihmisen hyvyyteen.
Juoni.
Naispuolinen päähenkilö Kauppa-Lopo on ulkoisesti ja tavoiltaan varsin vastenmielinen henkilö: hänen nenänalustansa ja suupielensä ovat limaisia, kasvot turpeat, hiukset takkuiset ja hän nuuskaa sekä juopottelee. Lukija tutustutetaan nimihenkilöön vankilassa, jossa Lopo istuu tuomiotaan julkisesta sunnuntaijuopottelusta. Hän on tavoiltaan ja olemukseltaan huomattavan miesmäinen ja pärjää kohtuullisesti maailmassa, vaikka mies on jäänyt Kuopioon.
Kaikesta groteskiudestaan huolimatta Lopo osoittautuu hyväsydämiseksi ja epäitsekkääksi auttaessaan leskeksi jäänyttä naista loistavilla kaupankäyntitaidoillaan. Lopon hyvyyttä ei silti palkita, vaan häntä vieroksutaan. Kleptomanian vaivaama Lopo päätyy vihdoin vankilaan muutaman vaivaisen lantin tähden, kun taas Loposta hyötynyt, yhteiskunnallisesti moitteeton leskirouva jatkaa rauhassa elämäänsä.
Vastaanotto.
Konservatiivisista mielipiteistään tunnettu kriitikko F. Ahlman kertoi "Uudelle Suomelle" kirjoittamassaan arvostelussa, että hän luuli Lopoa ensin mieheksi. Novelli lähinnä inhotti häntä: ”En muista koskaan vielä lukeneeni mistään luonteesta, joka olisi ollut kaikin puolin yhtä haisevan iljettävä kuin tämä kaikenlaiseen riettauteen tahrattu irvikuva naisekseen.”
Alexander Keyserling

Alexander Friedrich Michael Lebrecht Nikolaus Arthur Keyserling, Keyserlingin kreivi (15. elokuuta 1815 Kabillen Kuurinmaa – 8. toukokuuta 1891 Raikküla Viro) oli saksalainen geologi, paleontologi, kasvi- ja eläintieteilijä.
Keyserling kuului varakkaaseen baltiansaksalaiseen sukuun. Hän oli Venäjän geologisen tutkimuksen perustajia. Hän ja hänen sukunsa olivat keisari Nikolai I:n ystäviä ja perhetuttuja. Keyserling suoritti monia tutkimusretkiä Venäjän eri puolilla.
Keyserling nimesi ja kuvaili lintuja, muun muassa pyiden suvun "Tetrastes" vuonna 1840 yhdessä Blasiuksen kanssa.
Infinite (Eminemin albumi)

Infinite on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Eminemin ensimmäinen albumi. Albumi nauhoitettiin vuonna 1995 ja se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1996 vain vinyyleinä ja kasetteina. Taiteilijanimi "Eminem" otettiin debyytin myötä ensimmäisen kerran käyttöön korvaamaan aikaisemman nimen "M&amp;M". 
Omakustanteinen albuminmyynti ei riittänyt tuotettuihin 1 000 kasettiin ja 100 vinyyliin, vaan myynti kävi ensimmäisen julkaisun myötä erittäin heikosti. Lisäksi Eminemin tyyliä albumilla kritisoitiin vahvasti samankaltaisuudesta artistien Nas ja AZ kanssa ja Eminemiä pidettiinkin lähinnä plagioijana. Pettyneenä Eminem tarttui mikrofoniin seuraavan kerran vasta The Slim Shady EP:n (1997) myötä.
Albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2003 nimikkeellä "Infinite - The European Re-Issue", jolloin se ilmestyi kasettien ja vinyylien sijaan CD-levynä. "The European Re-Issue" sisältää alkuperäisen albumin lisäksi bonusmateriaalia, kuten vanhoja freestyleja.
Wilhelmsen Ship Management

Wilhelmsen Ship Management (ennen "Barber Ship Management" ja BAR-WIL, "Barber–Wilhelmsen") on yksi maailman suurimmista laivojen hallintayhtiöistä. Se vuokraa laivoja ulkopuolisten toimijoiden käyttöön ("third-party ship management services"). Näitä ovat esimerkiksi henkilöautojen valmistajat. Yhtiön kotipaikka sijaitsee Oslossa, Norjassa. Yhtiö on sataprosenttisesti Wilhelmsen Maritime Services -yhtiön omistuksessa, joka taas on kokonaan Oslon pörssissä noteeratun Wilh. Wilhelmsen konserniyhtiön omistuksessa. Henkilökuntaa Wilhelmsen Ship Managementilla on noin 11 000. 
Lähes kaikki yhtiön hallinnassa olevat 160 alusta ovat kauppa-aluksia, kuten esimerkiksi konttialuksia, ro-ro-aluksia, autonkuljetuslaivoja, matkustaja-aluksia, irtolastialuksia ja raakaöljytankkereita. Oslon lisäksi yhtiöllä on toimistot Southamptonissa, Singaporessa, Kuala Lumpurissa, Pusanissa ja Houstonissa. Pääkonttori on Kuala Lumpurissa.
Paikkarin torppa

Paikkarin torppa (ruots. "Paikkari torp") on Sammatissa sijaitseva Suomen kansalliseepoksen "Kalevalan" kokoajan Elias Lönnrotin lapsuudenkoti.
Paikkarin torppa rakennettiin Valkjärven rannalle noin vuonna 1800, ja siinä asui räätäli Fredrik Johan Lönnrot perheineen. Elias-poika syntyi torppaan neljäntenä lapsena vuonna 1802. Hän asui Paikkarin torpassa vuoteen 1814 saakka, jolloin lähti kouluun Tammisaareen.
Museoviraston luovuttua Paikkarin torpasta se on nykyisin Lohjan museon ylläpitämä kotimuseo, ja se on auki yleisölle kesäaikaan. Siellä on esillä Lönnrotiin liittyvää esineistöä, muun muassa Lönnrotin kehto sekä hänen käyttämänsä kantele.
Paavo Haanpää

Paavo Jalmari Haanpää (20. marraskuuta 1893 Merikarvia – 4. maaliskuuta 1985 Merikarvia) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Frans Vihtori Haanpää ja Maria Josefiina o.s. Antinluoma. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Suoma Rauha Santavuoren kanssa.
Opinnot.
Haanpää kävi kansakoulun.
Jääkärikausi.
Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä oli perimätiedon mukaan kaivostöissä Norjassa, kun hän kuuli värväriltä jääkäriliikkeestä. Niinpä hän matkusti Malmöhön, sieltä Trelleborgiin ja edelleen lautalla Sassnitziin. Viimeisen vaiheen Saksan‐matkastaan hän kulki samaa tietä kuin muutkin jääkäritarjokkaat: Hampuri–Altona–Neumünster‐junalla pohjoiseen, sitten junan vaihto länteen Keisari Wilhelmin kanavalle johtavaa rautatietä. Sen varrella sijaitsi Lockstedter Lager, missä Haanpää liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. joulukuuta 1915. Pataljoonan mukana hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen vapaussota.
Haanpää astui Suomen armeijan palvelukseen 11. helmikuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, joka siirrettiin 25. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 2. komppaniaksi. Hänet siirrettiin myöhemmin 5. Jääkärirykmentin esikuntaan, missä hän toimi rykmentin muonitus- ja rehumestarina. Hän otti osaa sisällissodassa taisteluihin Karjalankannaksella muun muassa Kuokkalassa.
Vapaussodan jälkeinen aika.
Haanpää palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, jonka nimi muutettiin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4:ksi. Armeijasta hän erosi 15. helmikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen, jossa hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kuortaneen suojeluskuntaan 1. heinäkuuta 1919. Tässä tehtävässä hän oli 14. maaliskuuta 1920 saakka, jonka jälkeen hän astui uudelleen armeijan palvelukseen 1. huhtikuuta 1921 alkaen ja hänet määrättiin Kajaanin sissipataljoonaan, missä hän toimi ensin konekiväärikomppanian ja 28. helmikuuta 1922 alkaen 2. komppanian vääpelinä. Toisen kerran hän erosi armeijasta 1. huhtikuuta 1923 ja siirtyi erottuaan maanviljelijäksi omistamalleen tilalle Merikarvialle. Maanviljelyksen ohella hän teki myös kaivos-, kirves- ja satamamiehen töitä muun muassa Norjassa ja Kanadassa, missä hän oleskeli vuodet 1926–1929.
Talvi- ja jatkosota.
Talvi- ja jatkosotaan Haanpää osallistui Merikarvialla nostoväen kouluttajana ja Suojeluskunnan harjoituspäällikkönä.
Myöhempi elämä.
Sotien jälkeen Haanpää jatkoi maanviljelyä tilallaan. Hän kuoli 92 vuoden iässä 4. maaliskuuta 1985 Satakunnan viimeisenä jääkärinä ja hänet haudattiin Merikarvialle Vanhalle hautausmaalle.
The X Factor (televisio-ohjelma)

The X Factor on brittiläinen televisio-ohjelmaformaatti musiikkilahjakkuuksien etsintäohjelmasta. Kilpailun voittaja saa levytyssopimuksen – sarjan myötä tulevan julkisuuden lisäksi. 
Ohjelman nimessä oleva ”X” viittaa siihen määrittelemättömään ominaisuuteen, joka tekee toisista tähtiainesta.
Ohjelmaformaatti Suomessa.
Ohjelmaformaatin suomalainen versio "X Factor" alkoi MTV3-kanavalla 24. tammikuuta 2010. Ensimmäiset koelaulut käynnistyivät 7. marraskuuta 2009 Kuopiossa. Ennakkoon ilmoittautuneiden ikäjakauma oli 16–65 vuotta. Koelauluissa kilpailtiin kolmessa eri kategoriassa: 16–24-vuotiaat, yli 25-vuotiaat ja ryhmät.
Ohjelmaa juonsi Heikki Paasonen ja tuomareina toimivat Linda Lampenius, Renne Korppila ja Gugi Kokljuschkin. Ohjelman voitti 16. toukokuuta 2010 Elias Hämäläinen ja toiseksi tuli Samuli Taskinen.
Toisen kauden esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 4. helmikuuta 2018. X Factoria juonsivat Ilkka ”Ile” Uusivuori ja Viivi Pumpanen. Matti Roth juonsi rinnakkaisohjelmaa, "Xtra Factor"ia Sub-kanavalla. Tuomareina toimivat Michael Monroe, Saara Aalto, Suvi Teräsniska ja Mikael Gabriel.
Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983

Länsi-Yhdysvaltain Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. maaliskuuta 1983 Long Beachissa. Kilpailun voitti John Watson.
Muuta.
Raul Boeselin paras sijoitus (7. sija)
Antonín Mrkos

Antonín Mrkos (27. tammikuuta 1918 Střemchoví – 29. toukokuuta 1996 Praha) oli tšekkiläinen tähtitieteilijä, joka muistetaan ahkerana asteroidien ja komeettojen löytäjänä. Hän syntyi maanviljelijöiden perheeseen ja aloitti opinnot Brnossa teknisessä yliopistossa vuonna 1938. Mrkos vietti 1950-luvulla puolitoista vuotta tutkimustyössä Antarktiksella ja oli Kleť-observatorion pitkäaikainen johtaja.
S/2003 J 9

S/2003 J 9 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003.
S/2003 J 9 on läpimitaltaan noin kilometrin ja se kiertää Jupiteria noin 23 858 000 kilometrin etäisyydellä. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,276.
Harwich

Harwich ['hærɪtʃ] on noin asukkaan satamakaupunki ja kunta "(civil parish)" Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa. Se sijaitsee Stour- ja Orwelljokien suulla Pohjanmeren rannalla, ja kaupungissa on satama, josta on säännöllistä liikennettä Alankomaiden Hoek van Hollandiin ja Tanskan Esbjergiin. Harwich sai kaupunkioikeudet vuonna 1238.
Kaupunki on Harwich &amp; Parkeston F.C. -jalkapalloseuran kotipaikka.
Talo 2000

Talo 2000 on rakennusalalla Suomessa käytettävä "nimikkeistö", standardisoitu rakennushankkeen tiedon erittelytapa. Nimikkeistö toimi tiedonvaihdon perustana hankkeen eri osapuolten välillä ja koko hankkeen olemassaolon ajan. 
Talo 2000 -toimikunta.
Nimikkeistön on määritellyt Talo 2000 -toimikunta, jossa on kattava edustus rakennusalan eri osapuolilta. Nykyiseen päätoimikuntaan kuuluu edustus suurimmista rakennusyhtiöistä, alan etujärjestöistä ja muun muassa Suomen arkkitehtiliitosta, Senaatti-kiinteistöistä, Helsingin kaupungin rakennusvirastosta ja VTT:ltä. Koordinaattorina toimii Rakennustietosäätiö RTS. Lisäksi toimikunnassa on asiantuntijajäseniä muun muassa Teknillisestä korkeakoulusta. Kansallisen nimikkeistön laatimisen ohella toimikunnan tehtävänä on osallistua kansainväliseen nimikkeistötyöhön.
Rakennusalan nimikkeistöt Suomessa.
"Talo 2000" pohjautuu aikaisempaan nimikkeistöjen kehitystyöhön. Talo-toimikunta on kehittänyt nimikkeistöjä jo 40 vuotta. Työ alkoi 1960-luvun lopullaTalo 70-nimikkeistöllä, joka sisälsi kustannuslaskentaohjeen, pientalonimikkeistön, laskutyö- ja tavoitehintaurakoiden osittelun sekä rakennustapaselostus- ja rakennusselitysohjeen. Talo 80 -nimikkeistö laajeni erityisesti määrälaskennan yksityiskohtaisempaan määrittelyyn. 1990-luvulla laadittu, joissakin projekteissa yhä käytössä oleva Talo 90 laajensi nimikkeistöä ja standardisoi tiedonsiirtoa hankkeen eri vaiheissa. 
Samaan aikaan Suomessa laadittiin myös muita rakennusalan nimikkeistöjä. Talo-toimikunnan lisäksi "Rauta-, rakennus- ja sisustustarvikekaupan yhdistyksellä Rasi ry:llä" oli oma nimikkeistönsä, Rasi-koodipankki, ja myös Haahtela-yhtiöt kehittivät kustannuslaskentaa ja nimikkeistöjä. Talo 2000 hanketta käynnistettäessä tavoitteeksi asetettiin näiden kolmen nimikkeistön yhteensovittaminen. Nimikkeistö onkin rakenteeltaan ja tavoitteeltaan kokonaan uudistettu Talo 90-nimikkeistöön verrattuna. Talo 2000 on valmis rakennuksen tuotemallipohjaiseen kustannuslaskentaan, joka perustuu 3D-malleihin ja tuoterakenteiden sekä vaadittavien panosten erittelyyn.
Siitä tuntee joulun

Siitä tuntee joulun on Kari Tuomisaaren säveltämä ja sanoittama ikivihreä joululaulu. Sen levytti ensimmäisen kerran Brita Koivunen vuonna 1964. Kappaleen on tulkinnut myös muun muassa Pedro Hietanen yhtyeensä Pedro’s Heavy Gentlemenin kanssa vuonna 1983. 
Kari Tuomisaari sai aiheen joululauluunsa vuonna 1963 lukemastaan joulukiireistä kertovasta runosta ”Tis the Season to Be Frantic”. Tästä joulun kiireisimpien valmistelupäivien kuvauksesta onkin tullut suosittu jouluiskelmä.
Kensington and Chelsea

Kensington and Chelsea "(Royal Borough of Kensington and Chelsea)" on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee City of Westminsterin länsipuolella ja Thamesin pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 12 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä, minkä ansiosta se on tiheimmin asuttu Lontoon kaupunkipiiri. Kaupunkipiiri muodostettiin vuonna 1965 yhdistämällä Kensington ja Chelsea.
Kensington and Chelsean alueella sijaitsee useita yliopistoja, museoita ja suuria tavarataloja sekä suurlähetystöjä. Kaupunkipiiri on yksi Lontoon kalleimmista asuinalueista, ja vuonna 2004 siellä asui suurempi osuus ylimmän tuloluokan (vuositulot yli 60 000 puntaa) ihmisiä kuin millään muulla alueella.
Kensington

Kensington on alue Lontoossa Kensington and Chelsean hallintoalueella. Se on tiheään asuttua varakasta asuinaluetta, jossa on myös paljon julkisia rakennuksia. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Kensingtonissa oli 158 919 asukasta.
Kaupunginosa sijaitsee Hyde Parkin länsi- ja lounaispuolella.
Kensigtonin sydän ja tärkein ostoskatu on Kensington High Street, jossa on monia kalliita myymälöitä. Toinen keskeinen liikekeskittymä on metroaseman ympärillä South Kensingtonissa.
Kensingtonin tärkeitä nähtävyyksiä ovat kolme suurta museota Natural History Museum, Science Museum ja Victoria and Albert Museum, konserttisali ja kulttuurikeskus Royal Albert Hall sekä Kensingtonin palatsi, jossa Walesin prinsessa Diana asui viimeiset elinvuotensa.
Kallioniemi

Kallioniemi on kirjailija Kalle Päätalon lapsuudenkoti Taivalkosken Jokijärvellä. Hän asui siellä vuosina 1922–1939.
Päätalo syntyi vuonna 1919 Jokijärven Mäkelässä meijerikamariin, jonka hänen isänsä Herman Päätalo purki ja uitti hirret Kallioniemeen kesällä 1922. Yhdeksän vuotta myöhemmin 1931 pirtin yhteyteen rakennettiin laajennusosa, uusi pirtti.
Herman Päätalo asui Kallioniemessä kuolemaansa saakka, Kalle Päätalon äiti Riitu vuoteen 1970 saakka. Sen jälkeen Kallioniemi oli Kallen ja hänen sisarustensa kesäpaikkana, kunnes vuonna 1986 Taivalkosken kunta osti rakennuksen tontteineen.
Kallioniemi-Säätiö hankki paikan itselleen 1990, minkä jälkeen se on toiminut kotimuseona sekä muun muassa Päätalo-päivien tapahtumapaikkana. Kallioniemi on ollut myös Päätalo-elokuvien kuvauspaikkana.
Kalle Päätalo on kuvannut Kallioniemen rakennusvaiheita sekä elämää talossa hyvin tarkasti Iijoki-sarjassaan.
Luis Aparicio

Luis Ernesto Aparicio Montiel (s. 29. huhtikuuta 1934) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelasi shorttina Major League Baseball -tasolla vuosina 1956–1973. Hänen joukkueinaan olivat:
Aparicio äänestettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1984.
Oscar-gaala 2008

Oscar-gaala 2008 oli 80. kerran järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2007 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin Kodak-teatterissa Hollywoodissa, Kaliforniassa 24. helmikuuta 2008. Tämä oli seitsemäs kerta, kun gaala järjestettiin Kodak-teatterissa ja 33. kerta, kun ohjelman televisioi ABC. Gilbert Cates tuotti ohjelman ennätyksellisesti 14. kerran. Juontajana toimi aiemmin vuoden 2006 Oscar-gaalan juontanut Jon Stewart.
Ehdokkaat julkistettiin 22. tammikuuta 2008 kello 15.30 Suomen aikaa. Eniten ehdokkuuksia saivat Paul Thomas Andersonin ohjaama "There Will Be Blood" ja Coenin veljesten "Menetetty maa", jotka kumpikin saivat kahdeksan ehdokkuutta. Parhaiten menestyi "Menetetty maa", joka sai neljä keskeistä Oscaria, muun muassa parhaana elokuvana ja parhaasta ohjauksesta. Muita useammalla Oscarilla palkittuja elokuvia olivat "Medusan sinetti", "Pariisin varpunen – Edith Piaf" ja "There Will Be Blood".
Kaikki näyttelijäpalkinnot menivät Eurooppaan, kun miesten puolella ennakkosuosikit Daniel Day-Lewis ("There Will Be Blood") ja Javier Bardem ("Menetetty maa") sekä naisissa yllättäjät Marion Cotillard ("Pariisin varpunen – Edith Piaf") ja Tilda Swinton ("Michael Clayton") voittivat omat kategoriansa.
Gaala järjestettiin vain muutamassa viikossa, sillä käsikirjoittajien lakko päättyi vasta 11 päivää ennen tilaisuutta. Tästä syystä vuoden 2008 gaalasta puuttuivat esimerkiksi suurelliset laulu- ja tanssinumerot sekä juontajan esittämät elokuvaparodiat. Niiden sijaan juhlagaalassa näytettiin 80. tilaisuuden kunniaksi useita montaaseja menneiden vuosien kohokohdista ja voittajista.
Pietari I (Portugali)

Pietari I ( o "Justiceiro", "o Cruel"); (8. toukokuuta 1320 Coimbra, Portugali – 18. tammikuuta 1367 Estremoz, Portugali) oli Portugalin ja Algarven kuningas vuosina 1357–1367. 
Hänen lisänimensä oli Oikeudenmukainen, mutta elämäkertureiden mukaan hän nautti oikeuden jakamisesta vain silloin kun sai tehdä sen itse. 
Suku.
Pietari I oli Alfonso IV:n ja Kastilian prinsessa Beatriz de Castillon (1293–1359) kolmas ja vanhin eloonjäänyt poika. Hänellä oli kuusi sisarusta, joista kaksi eli aikuiseksi asti. Hänen vanhin sisarensa María (1313–1357) avioitui Kastilian kuningas Alfonso XI:n kanssa ja nuorin sisar Leonór (1328–1348) avioitui Aragonian kuningas Pietari IV:n kanssa.
Avioliitot ja lapset.
Pietari I avioitui nuorena Kastilian prinsessa Blanca de Castillon (1325–1333) kanssa, lapseton avioliitto julistettiin mitättömäksi. 
Poliittisista syistä hän avioitui isänsä toivomuksesta Kastilian kruununprinsessa, infanta Constanza de Castillon (1339–1345) kanssa. Heille syntyi kolme lasta, joista nuorempi poika jäi eloon, ja tästä tuli Portugalin seuraava kuningas Ferdinand I. 
Toisten tietojen mukaan Pietari avioitui 24. elokuuta 1340 Constanza Manuel de Villenan (n.  1318–1349) kanssa, joka oli Peñafielin herttua Don Juan Manuel (1282–1348) ja tämän toisen puolison Aragonian infanta, Villenan prinsessa Constanza, joka oli Aragonian kuningas Jaime II:n tytär.
Heille syntyi neljä lasta:
Pietarilla oli aviottomia lapsia:
Inês de Castron (n. 1325–1355) kanssa, joka oli kuningatar Constanzan hovinainen. He mahdollisesti menivät naimiisiin vuonna 1354.
Heille syntyi neljä lasta:
Isä Afonso murhautti Inêsin vuonna 1355. Pietari väitti menneensä Inêsin kanssa salaa naimisiin Constanzen kuoltua, jolloin Inêsin kanssa saadut lapset olisivat olleet aviolapsia ja virallisia kruununperijöitä. Tarinaa ei uskottu ja aviottomat lapset kasvatettiin Kastiliassa. 
Suhteesta Teresa Lourençon (1330–?) kanssa, joka oli lissabonilaisten kauppiaitten Lourenço ja Sancha Martinsin tytär: 
Kuningas.
Pietarin merkittävimpiä teko ja hallitsijana olivat oikeuslaitoksen uudistaminen ja kirkon ottaminen tiukemmin valtion ohjaukseen: hän määräsi, ettei paavin bullia saanut julkaista Portugalissa ennen kuin hallitsija oli ne hyväksynyt.
Flo Hyman

Flora Jean Hyman (31. heinäkuuta 1954 – 24. tammikuuta 1986) oli yhdysvaltalainen lentopalloilija. Hän syntyi perheensä kahdeksasta lapsesta toisena ja kasvoi peräti 196 senttimetrin mittaiseksi.
Valmistuttuaan Morningside High Schoolista Flo Hyman opiskeli Houstonin yliopistossa. Ura kilpaurheilussa vei kuitenkin voiton, eikä hän koskaan saattanut yliopisto-opintojaan päätökseen.
Hyman voitti joukkueensa kanssa naisten lentopallon hopeaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Hänellä oli vuonna 1985 rooli elokuvassa "Order of the Black Eagle".
Hyman kuoli Japanissa, johon hän oli muuttanut olympialaisten jälkeen. Hänen oli ollut tarkoitus palata Yhdysvaltoihin kesällä 1986, mutta kuolema tuli yllättäen 24. tammikuuta. Alun perin syyksi uutisoitiin sydänkohtaus, mutta ruumiinavauksessa hänellä havaittiin Marfanin oireyhtymä, joka oli aiheuttanut aortan repeämän.
Hyman kelpuutettiin vuonna 1988 postuumisti Volleyball Hall of Fameen.
Carlos Baena

Carlos Baena (s. 7. joulukuuta 1974 Las Palmas, Kanariansaaret, Espanja) on espanjalainen animaattori. Hän oli Annie-palkinnon ehdokkaana vuonna 2007 elokuvasta "Autot".
Baena syntyi Kanariansaarilla mutta vietti lapsuutensa Madridissa. Hän muutti 1994 Yhdysvaltoihin opiskelemaan taidetta, valmistui 1998 ja jäi Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli muun muassa Will Vintonin studiolla, Wildbrainillä ja Light &amp; Magicissa ennen kuin siirtyi kesällä 2002 Pixarille.
Abu Nidal

Abu Nidal (; toukokuu 1937–16. elokuuta 2002), oik. Sabri Khalil al-Banna, () oli palestiinalainen poliittinen johtaja, palkkasoturi ja Fatahin vallankumousneuvoston () perustaja. Fatahin vallankumousneuvosto tunnettiin myös Abu Nidal -järjestönä (ANO). Valtansa huipulla 1970- ja 1980-luvuilla Abu Nidalia eli ”taistelun isää” pidettiin laajalti maailman vaarallisimpana terroristijohtajana.
ANO perustettiin vuonna 1974 sen jälkeen kun Abu Nidal ja Jasser Arafatin Palestiinan vapautusjärjestöön kuuluva Fatah-siipi olivat riitaantuneet. PLO erotti Abu Nidalin jäsenistöstään ja tuomitsi tämän poissaolevana kuolemaan. Abu Nidalin alettua toimia freelancerina uskotaan, että hän oli määrännyt 20 eri maassa iskuja, joissa kuoli tai haavoittui yli 900 ihmistä. 
Järjestön tunnetuimpiin iskuihin kuuluivat vuonna 1985 israelilaisen lentoyhtiö El Al -lipunmyyntitiskillä tapahtuneet iskut Rooman ja Wienin lentoasemilla, kun neljä aseistautunutta palestiinalaista terroristia alkoi tulittaa matkustajia lähes samanaikaisesti molemmissa maissa. Iskuissa kuoli 18 ihmistä ja 138 haavoittui. Abu Nidalin elämäkerran kirjoittaja Patrick Seale kirjoitti, että iskujen ”mielivaltaisesta raakuudesta oli helppoa tunnistaa ne tyypillisiksi Abu Nidal -iskuiksi”.
Abu Nidal kuoli saamiinsa 1–4 ampumahaavaan Bagdadissa elokuussa 2002. Palestiinalaiset lähteet uskoivat tappokäskyn tulleen Saddam Husseinilta sen jälkeen kun hänelle esitettiin todisteet Nidalin osuudesta Irakin hallinnon syrjäyttämissuunnitelmiin. Irakin sisäinen turvallisuuspalvelu oli luultavasti Nidalin murhan takana. Abu Nidal oli yksi maailman etsityimmistä miehistä. Hänen uskotaan olleen mukana järjestämässä satoja ihmisiä tappaneita iskuja pariinkymmeneen eri maahan., vaikka Irakin hallitus väitti Nidalin kuolleen oman käden kautta. "The Guardian" kirjoitti Nidalista tämän kuoleman paljastettuaan: ”Hän oli patriootti, josta tuli psykopaatti. Hän palveli vain itseään, vain omia kieroutuneita tarpeitaan, jotka ajoivat hänet kammottaviin rikoksiin. Hän oli palkkasoturien palkkasoturi.”
Off the Wall

Off the Wall on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin viides studioalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1979. Albumia pidetään usein Jacksonin soolouran alkuna.
Jackson oli levyttänyt ennen albumia yhteensä neljä levyä levy-yhtiö Motownille. Albumit tehtiin kuitenkin levy-yhtiön tiukassa alaisuudessa, eikä Jacksonilla ollut juurikaan vaikutusvaltaa niiden sisältöön. Kansainvälistä menestystä saavuttanut Off the Wall oli hänen ensimmäinen levy-yhtiö Epic Recordsille tekemänsä albumi. Jackson aloitti Off the Wallin myötä yhteistyön tuottaja Quincy Jonesin kanssa, joka toimi Jacksonin tuottajana vuoden 1987 albumille Bad asti.
Off the Wall sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton. Sitä on myyty yli 20 miljoonaa kappaletta kansainvälisesti. Levyltä julkaistiin viisi singleä: ”Don’t Stop ’til You Get Enough” ja ”Rock with You” vuonna 1979 sekä ”Off the Wall”, ”She’s Out of My Life” ja ”Girlfriend” vuonna 1980.
Biopolymeeri

Biopolymeerit ovat eloperäisiä eli orgaanisia polymeereja. 
Tärkkelys, selluloosa, proteiinit, peptidit, DNA ja RNA ovat kaikki esimerkkejä biopolymeereista, jotka koostuvat monomeereista eli sokerista, aminohapoista ja nukleotideista. 
Biopolymeerit ja polymeerit.
Toisin kuin tavalliset polymeerit biopolymeerit koostuvat monenlaisista monomeereistä ja muodostavat erilaisia, usein hyvin mutkikkaita rakenteita. Monomeerien (esimerkiksi proteiinissa aminohappojen) järjestys määrää biopolymeerin "primaarirakenteen". Biopolymeerin muoto (α-kierteet ja β-laskokset) määrää biopolymeerin "sekundäärirakenteen". "Tertiäärirakenteella" viitataan koko molekyylin avaruudelliseen rakenteeseen. Jokaisella rakenteenosalla on oma merkityksensä biopolymeerin toimintaan.
Suurin ero biololymeerien ja keinotekoisten polymeerien välillä on biopolymeerien useimmiten paljon yksinkertaisempi rakenne.
Biopolymeerit luontoystävällisenä materiaalina.
Joitakin biopolymeereja, kuten maissin sisältämä proteiini ja polyhydroksibutyraatti ("PHB") voidaan käyttää monen keinotekoisen polymeerin tilalla. Biopolymeerit ovat tavallisia polymeereja luontoystävällisempiä, sillä ne hajoavat luonnossa huomattavasti nopeammin (90 % 6 kuukaudessa) kuin tavalliset öljyperäiset polymeerit ja hajotessa ne vapauttavat yhtä paljon hiilidioksidia kuin mitä kasvit – joista biopolymeerit tuotetaan – sitovat.
Biopolymeereja voidaan valmistaa muun muassa sokerijuurikkaasta, perunasta ja vehnästä. Biopolymeerien valmistukseen voidaan käyttää myös monimuotoiseen metanotrofien ryhmään kuuluvia gramnegatiivisia bakteereja, jotka hapettavat metaania ja tuottavat poly-β-hydroksibutyraattia metaanista, kun niiden kasvualustasta puuttuu jokin ravinne.
Mikael Stierncreutz

Jan Mikael Stierncreutz (; 21. helmikuuta 1936 Helsinki – 22. elokuuta 1976) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän oli mukana 1965 Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyssä protestinäyttelyssä "Reputettujen salonki", jossa kuusi Ateneumin Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelystä karsittua taiteilijaa esitteli uusia töitään. Stierncreutz sekä Leo Lindsten, Niilo Hyttinen, Igor Eriksson, Kari Jylhä ja Alpo Karjalainen kuuluivat kaikki nuoreen, amerikkalaisesta popista vaikutteita ottaneeseen taiteilijapolveen. Heidän teoksissaan esiintyivät niin sarjakuvasuurennokset, television välittämät kansainväliset uutisaiheet, arkipäivän kuvasto lehtileikkeineen kuin uutta naiskuvaa heijastaneet elementit.
Mikael Stierncreutz piti oman debyyttinäyttelynsä vuonna 1966 ja sai kiittävän vastaanoton niin kriitikoilta kuin yleisöltä. Hänen erottuvat värikompositionsa ja materiaalien käsittelynsä toivat kriitikoiden mieleen rinnastuksen vanhoihin mestareihin. Poptaiteen ja museomaalauksen harvinainen yhdistelmä teki hänestä kerralla uuden kuvataiteen eturivin edustajan. Ajan myötä hän kehitti yhä abstraktimman tyylin, jossa oli romanttisia piirteitä ja usein itämaisia ​​vaikutteita. Hänen maalauksiaan on nykyään useimmissa Suomen tärkeissä taidemuseoissa ja kokoelmissa.
Stierncreutzin vanhemmat olivat mainosgraafikko Helge Mether-Borgström ja Ulla o.s. Stierncreutz.
Hänen puolisonsa oli May-Britt o.s. Seitava, ja heidän lapsensa Zachris Alexander Stierncreutz eli Egotrippi-yhtyeen Knipi.
Koulutus.
Vapaa taidekoulu 1960–1961, Suomen Taideakatemian koulu 1961–1965. Det Kongelige Akademiet for de Skønne Kunster, Kööpenhamina 1964.
Daniel Giraud Elliot

Daniel Giraud Elliot (7. maaliskuuta 1835 New York, Yhdysvallat – 22. joulukuuta 1915 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Elämäkerta.
Elliotin vanhemmat olivat George T. ja Rebecca Giraud Elliot. Hänen isänsä suku oli Englannista ja äitinsä Ranskasta. 1858 Elliot avioitui Ann Eliza Hendersonin kanssa ja heille syntyi kaksi lasta.
Elliot matkusteli Euroopassa ja Lähi-idässä 1856–1857 ja opiskeli eläintiedettä. Hän keräsi yhden aikansa hienoimmista eläinkokoelmista, joka hankittiin 1869 Museum of Natural Historyn kokoelmiin.
Elliot oli yksi Amerikan luonnonhistoriallisen museon (American Museum of Natural History) ja Amerikan lintutieteellisen yhdistyksen (American Ornithologists' Union, AOU) perustajista. Hän toimi AOU:n puheenjohtajana 1890–1891. Hän oli Field Museumin Chicagon eläintieteen intendentti 1894–1906.
Elliot käytti varallisuuttaan julkaisemalla sarjan loistavilla värikuvilla varustettuja kirjoja linnuista ja muista eläimistä. Elliot laati itse tekstin ja pääosan maalauksista ja palkkasi taiteilijoita, sellaisia kuin Joseph Wolf ja Joseph Smit, jotka olivat työskennelleet jo John Gouldille, tekemään lisää maalauksia. Näitä kirjoja olivat "A Monograph of the Phasianidae (Family of the Pheasants)" (1870-72), "A Monograph of the Paradiseidae or Birds of Paradise" (1873), "A Monograph of the Felidae or Family of Cats" (1878) ja "Review of the Primates" (1913). Näiden kirjojen lisäksi hänen muiden tieteellisten julkaisujensa määrä oli suuri.
1896 hän organisoi ja johti retkikunnan Somaliaan keräämään näytteitä New Yorkin museolle. Huhtikuussa 1907 Elliot saapui Eurooppaan etsimään materiaalia tutkimukselleen kädellisistä. Hän kiersi museoita ja matkusti sitten Egyptiin ja Ceylonille sekä muualle Aasiaan. Hän palasi laivalla Japanista Yhdysvaltoihin 1909.
Ensimmäisenä amerikkalaisena hänet valittiin British Ornithologists' Unionin jäseneksi. Tämän lisäksi hän oli lukuisien tieteellisten seurojen jäsen. Columbian yliopisto vihki hänet kunniatohtoriksi 1906.
Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (The National Academy of Sciences) jakaa Daniel Giraud Elliot -mitalia eläintieteessä ja paleontologiassa kunnostautuneille ja julkaisseille tutkijoille. Palkinnon on lahjoittanut säätiö "Daniel Giraud Elliot Fund", lahjana neiti Margaret Henderson Elliotilta.
Elliot kuvaili ja nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa amurinpyyn suvun "Falcipennis". Hänen kunniakseen on nimetty peruukkifasaani ("Syrmaticus ellioti"), pikkukolibri ("Atthis ellioti"), kafiaunparatiisikalastaja ("Tanysiptera ellioti"), pikiotsatikkanen ("Dendropicos elliotii"), viherpitta ("Pitta elliotii") ja keltasiipitimali ("Garrulax elliotii").
Herman Badillo

Herman Badillo (21. elokuuta 1929 Caguas, Puerto Rico – 3. joulukuuta 2014 Manhattan, New York) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän syntyi Puerto Ricossa, mutta muutti vuonna 1941 tätinsä kanssa New Yorkiin. Badillon vanhemmat kuolivat 1930-luvulla tuberkuloosiin.
Badillo istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1971–1977. Hän edusti tuohon aikaan demokraattista puoluetta, mutta siirtyi sittemmin republikaaneihin.
Badillo oli koulutukseltaan lakimies. Hän pyrki useasti New Yorkin pormestariksi. Hän oli 77-vuotias ensimmäisen kirjansa, "One Nation, One Standard: An Ex-Liberal on How Hispanics Can Succeed Just Like Other Immigrant Groups" -teoksen ilmestyessä joulukuussa 2006.
Slither

Slither on vuonna 2006 valmistunut kauhukomedia, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut James Gunn. Elokuva on Gunnin esikoisohjaus. Se sai kriitikoilta suopean vastaanoton, mutta osoittautui taloudellisesti flopiksi. Elokuva tuotti teatterilevityksessä maailmanlaajuisesti vain 12,8 miljoonaa dollaria, vähemmän kuin 15 miljoonan dollarin tuotantobudjettinsa.
"Slitheriä" on syytetty jäljitelmäksi Fred Dekkerin vuoden 1986 elokuvasta "Lötköjen yö" ("Night of the Creeps"), joka sisältää samanlaisia juonielementtejä ja huumoria, mutta Gunnin mukaan hän näki Dekkerin elokuvan vasta tehtyään "Slitherin". Gunn on maininnut elokuvansa merkittävimmäksi esikuvaksi David Cronenbergin "Kylmät väreet" ("Shivers", 1975).
Juoni.
Grant Grant (Michael Rooker) saa tartunnan meteoriitin mukana tulevasta olennosta. Pian lemmikkejä alkaa kadota Wheelsyn kaupungissa. Kun Grant pikkuhiljaa muuttuu epämääräiseksi olennoksi, hänen vaimonsa Starla (Elizabeth Banks) huomaa muutoksen hänen käyttäytymisessään ja ruumiinrakenteessaan. Katoamistapaukset näyttävät liittyvän Grantiin, joka on aiheuttanut kaupungissa parasiittitaudin, joka muuttaa ihmiset zombeiksi. Sheriffi Bill Pardyn (Nathan Fillion) johdolla pieni joukko selviytyjiä yrittää estää parasiitteja leviämästä.
Ksenonlamppu

Xenon- tai ksenonlamppu on hyvin valkoista valoa tuottava kaasupurkauslamppu, jota käytetään muun muassa ajoneuvoissa ja katuvalaisimissa. Ksenonlamput sisältävät ksenonkaasua, joka hehkuessaan tuottaa valoa. Myös muuntyyppiset lamput voivat sisältää ksenonkaasua, joten puhuttaessa ksenonlampuista ei välttämättä tarkoiteta kaasupurkausvaloja.
Ksenonlampun sisällä on kaksi elektrodia, joihin johdetulla sytytysjännitteellä elektrodien väliin saadaan syntymään valokaari. Valokaaren ylläpitämiseen riittää pienempikin jännite. Lampun tuottaman valon värijakaumaa säädellään polttimon sisällä olevien metallisuolojen avulla, jotka höyrystyvät valokaaressa. Metallisuolat saattavat sisältää elohopeaa, joka on ongelmajätettä. Polttimo syttyy normaalia polttimoa hitaammin, koska suolojen höyrystyminen vie jonkin aikaa.
Ajoneuvovalaisimessa.
Ksenonpolttimoa voidaan pitää aiemmin yleisemmin käytettyä halogeenipolttimoa parempana ratkaisuna, sillä:
Halogeenivalaisinta suurempi valoteho ei siis lähtökohtaisesti näy ajovalon valokuvion pituudessa, vaan sen kirkkaudessa. 
Ksenonpolttimo tuottaa 2 800–3 000 lumenia 42 watin teholla, kun taas halogeenipolttimot tuottavat 700–2 100 lumenia 40–65 watin teholla. 
Ksenonvalaisimet tarvitsevat muuntajan toimiakseen ajoneuvon sähköjärjestelmässä. Muuntaja muuntaa ajoneuvossa käytettävän jännitteen useiksi tuhansiksi volteiksi, jota tarvitaan valokaaren synnyttämiseen. Ylläpitoa varten on yleensä käytettävissä jokin matalampi jännite, kuten 48 volttia.
Lainsäädäntö ajoneuvokäytössä.
Ajoneuvojen kaasupurkausvalojen (HID, High Intensity Discharge) tuottaessa yli 2 000 lumenia, niihin sovelletaan ECE-säännöksiä. Lainsäädännön mukaan valaisimien yhteydessä pitää olla puhdistusjärjestelmä ja automaattinen korkeudensäätö vuosimallista 10/2000 eteenpäin. Umpiossa tulee lisäksi olla DC-, DR-, tai DCR-merkintä. Puhdistusjärjestelmä estää valonsäteitä pirstoutumasta ja muuttamasta väriään, jotta valaisimet eivät häikäisisi vastaantulevia ja kiinnittäisi liikaa huomiota. Automaattinen korkeudensäätö estää myös vastaantulevia häikäistymiseltä.
Nykyään niin sanotut jälkiasennus-ksenonit ovat yleistyneet autoissa, joissa ei niitä ole vakiona. Tämä on aiheuttanut paljon kysymyksiä laillisuudesta. Pääsääntönä on että ”valaisimen täytyy olla kokonaisuudessaan hyväksytty siinä käytettävälle polttimolle. Normaaliin halogeenivalonlähteelle tarkoitettuun umpioon ei saa asentaa kaasupurkausvalonlähdettä.” Jos xenonvalaisimet ovat jälkiasenteiset, myös ajovalojen pesulaite on pakollinen.
Ksenon-lamppuja varten pitää olla D-umpio (ksenon-hyväksytty). H-kantainen jälkiasennussarja ei ole koskaan laillinen, koska polttimosta ei löydy E-hyväksyntää.
James Hadley Billington

James Hadley Billington (1. kesäkuuta 1929 – 20. marraskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen historioitsija, joka toimi Kongressin kirjaston 13. kirjastonhoitajana vuosina 1987–2015.
Billington syntyi Pennsylvanian osavaltiossa ja valmistui vuonna 1950 Princetonin yliopistosta. Hän sai tohtorinarvonsa Oxfordin Balliol Collegesta, johon oli saanut Rhodes-stipendin.
Billington opetti vuosina 1957–1962 historiaa Harvardin yliopistossa ja oli vuosina 1964–1974 Princetonin yliopiston historian professorina. 
Billington kuului muun muassa Venäjän tiedeakatemiaan ja Ranskan Ordre des Arts et des Lettresiin. Hän julkaisi lukuisia kirjoja ja tuli tunnetuksi varsinkin Venäjän historiaa koskevasta tutkimustyöstään.
Pierre Brice

Pierre Brice (6. helmikuuta 1929 – 6. kesäkuuta 2015) oli ranskalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan varsinkin kuvitteellisen apassipäällikkö Winnetoun roolistaan saksalaisissa Karl May -elokuvissa. 
Brice syntyi Brestissä ja levytti näyttelijänuransa ohessa populaarimusiikkia.
Rajoittuma

Matematiikassa funktion formula_1 rajoittuma osajoukkoon formula_2 on funktio formula_3,
formula_4.
Funktiolle formula_5 käytetään yleensä merkintää formula_6.
Martin Böttcher

Martin Hermann Böttcher (17. kesäkuuta 1927 – 19. huhtikuuta 2019) oli saksalainen säveltäjä. Hän syntyi Berliinissä, aloitti varhain pianonsoiton ja saavutti 1950-luvulta alkaen menestystä elokuvamusiikillaan. Hän sai Luftwaffen sotilaskoulutusta, mutta säästyi taisteluilta.
1960-luvulla Böttcher sävelsi musiikin kymmeneen Karl Mayn kirjallisuuteen pohjautuvaan saksalaiseen lännenelokuvaan. Hänelle myönnettiin "Bundesverdienstkreuz" 25. tammikuuta 2004.
Don Gutteridge

Donald Joe ”Don” Gutteridge (19. kesäkuuta 1912 – 7. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja -valmentaja. Hän syntyi pienessä Pittsburgin kaupungissa Kansasissa, jossa hänen syntymäpäiväänsä on juhlistettu vuodesta 2006 lähtien vuosittain ”Don Gutteridgen päivänä”.
Gutteridge pelasi Major League Baseball -tasolla aikavälillä 7. syyskuuta 1936 – 9. toukokuuta 1948. Hän oli kakkos- ja kolmospesämiehenä St. Louis Cardinalsissa, St. Louis Brownsissa, Boston Red Soxissa ja Pittsburgh Piratesissa. 
Gutteridge toimi pitkään valmentajana Chicago White Soxissa, jonka joukkueenjohtajaksi hän lopulta (1969–1970) eteni. Hän oli kuollessaan 96-vuotias.
Nellie Fox

Jacob Nelson ”Nellie” Fox (25. joulukuuta 1927 – 1. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi MLB-tasolla vuosina 1947–1965 tärkeimpänä joukkueenaan Chicago White Sox.
Fox aloitti ammattilaisuransa Philadelphia Athleticsissa ja päätti sen Houston Astrosissa. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1997, kolmattakymmentä vuotta kuoleman jälkeen.
Fox oli toinen pesämies. Foxilla todettiin lymfooma kesällä 1975, ja hän kuoli Marylandin Baltimoressa joulukuussa 1975.
Alfonso IV (Portugali)

Afonso IV Urhea (); (8. helmikuuta 1291 Lissabon – 26. toukokuuta 1357 Lissabon, Portugalin kuningaskunta) oli Portugalin ja Algarven kuningas vuosina 1325–1357.
Suku.
Afonso IV oli kuningas Dinis I Rakentajan ja kuningatar, Aragonian prinsessa Isabel de Aragonin poika. Isän kerrotaan kuitenkin suosineen avioliiton ulkopuolelta syntynyttä Afonson velipuolta Afonso Sanchesia. Afonson sisar Constanza avioitui Kastilian kuningas Ferdinand IV:n kanssa. 
Avioliitto ja jälkeläiset.
Afonso IV:n avioitui 12. syyskuuta 1309 Kastilian prinsessa Beatriz de Castillon (1293–1359) kanssa, joka oli Kastilian kuningas Sancho IV:n ja María de Molinan tytär. Afonso rikkoi aikaisempien kuninkaiden perinteen eikä hänellä ollut avioliiton ulkopuolisia lapsia.
Heille syntyi seitsemän lasta, joista kolme eli aikuiseksi:
Afonso pyrki luomaan tiiviit suhteen Kastiliaan naittamalla lapsiaan kastilialaisille ylimyksille ja valtakunnan kuningashuoneeseen. Avioliitot eivät olleet onnellisia ja johtivat sotiin ja vihanpitoon. Hänen kolmanneksi vanhin, aikuiseksi elänyt poikansa Pietari I seurasi häntä valtaistuimelle.
Kuningas.
Kun muslimit rantautuivat Pyreneitten niemimaalle vuonna 1340, Afonso liittoutui Kastilian ja Aragonian kanssa puolustaakseen kristittyjen valtaa. Hän lähetti laivaston Cádiziin ja johti itse maavoimien voitokasta hyökkäystä. Muslimiarmeija lyötiin 30. lokakuuta 1340 Saladon taistelussa.
Afonso muistetaan soturikuninkaana ja urheana kenraalina, joka kehitti etenkin Portugalin laivastoa. Hän tuki muullakin tavoin merenkulkua, laajensi kauppalaivastoa ja rahoitti tutkimusretket, joilla löydettiin Kanariansaaret.
Litteäselkäkilpikonna

Litteäselkäkilpikonna ("Natator depressus") on Australian vesillä elävä merikilpikonnalaji. Merikilpikonnaksi se on keskikokoinen. Sen erikoispiirre on litteä kilpi. Litteäselkäkilpikonna on "Natator"-suvun ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Litteäselkäkilpikonna on saanut nimensä litteästä kilvestä, joka on väritykseltään oliivinvihreä. Kilpi on sileä ja ohut, mistä johtuen se vahingoittuu helposti. Sen päällä on keratiinikerros, joka suojaa kilpeä ja räpylöitä, mutta ne ovat siitä huolimatta hyvin herkät. Selkäkilven reunat ovat ylöspäin kääntyneet. Kilpi on muodoltaan soikea ja sen alapuoli on vaaleankeltainen. Kilven pituus on 102–125 senttimetriä ja koko kilpikonnan paino on noin 70 kilogrammaa. Naaraat ovat koiraita kookkaampia, mutta koiraiden häntä on pidempi. Pää on pyöreä ja on yleensä kilven tapaan oliivinvihreä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Litteäselkäkilpikonnan levinneisyysalue on paljon suppeampi kuin muilla merikilpikonnilla. Sitä tavataan vain Australian pohjoisosien ja sen lähiympäristön trooppisista vesistä. Niitä liikkuu myös Uuden-Guinean vesillä. Litteäselkäkilpikonnan elinympäristöä ovat sameat ja matalat rannikkovedet, joissa on pehmeä pohja. Niitä elää myös lahdissa lähellä rannikkoa. Litteäselkäkilpikonnat karttavat koralliriuttoja heikon ruumiinrakenteensa vuoksi.
Elintavat.
Litteäselkäkilpikonnan elintavat ovat vielä osittain hämärän peitossa. Niiden tiedetään nukkuvan kivien suojissa veden alla, jossa ne voivat olla jopa tunteja ennen kuin niiden tarvitsee käydä pinnalla haukkaamassa happea. Jos kilpikonnat ovat stressaantuneita tai hereillä, ne eivät voi pidättää hengitystä yhtä pitkään kuin muulloin. Litteän kilpensä ja melamaisten eviensä ansiosta litteäselkäkilpikonnat voivat uida jopa 24 kilometrin tuntivauhtia. Litteäselkäkilpikonnien kommunikoinnista ei tiedetä juuri mitään. Ne ovat muiden kilpikonnien tapaan pitkäikäisiä ja voivat elää jopa satavuotiaiksi. Litteäselkäkilpikonnan ravintoa ovat merimakkarat, nilviäiset, meduusat, kalmarit ja katkaravut. Ne syövät kasviravintoa harvoin tai eivät ollenkaan. Kilpikonnat itse ovat suurten haiden, miekkavalaiden ja suistokrokotiilien ravintoa.
Lisääntyminen.
Naaraat nousevat munimaan Australian rannoille useimmiten marras-joulukuussa, mutta satunnaisesti ympäri vuoden eri lisääntymisrannoilla. Ne käyvät munimassa useita kertoja lisääntymiskauden aikana. Munia on kerralla noin 50. Munat hautuvat 47–58 päivää, minkä jälkeen poikaset kaivautuvat hiekasta ja kiiruhtavat veteen turvaan maapedoilta. Vastakuoriutuneilla poikasilla on oliivinvihreä kilpi, mutta suomut ovat mustat. Kilven pituus on vain noin 6 senttiä ja paino 43 grammaa. Lisääntymiskykyisiksi ne tulevat arviolta 10-vuotiaina. Litteäselkäkilpikonnien, kuten muidenkin merikilpikonnien, varhaisvuosien elinvaiheet tunnetaan huonosti.
Battaglia

Battaglia oli alun perin puhtaasti torniolainen yhtye, joka kulki nimellä "Battaglia Nobility" ja voitti Popyhtyeiden SM-kisat vuonna 1971. Kokoonpanoon kuuluivat Jake Voutilainen, Raimo Ahokas, Esa Joensuu, Hannu Turunen ja Reijo Heikkala (SM-keikalla Olavi "Olli" Tikkala). Paria vuotta myöhemmin mukaan tulivat kemiläinen Pekka Saari ja haaparantalaiset Roland Berg ja Sture Holmberg. Nimi lyheni ja helmikuussa 1974 Helsingin Finnvoxin studiolla äänitettiin Battaglian ensimmäinen single "Kuminen nainen"/"Itikoita pakoon" RCA:lle. Juhannuksen jälkeen lähdettiin tekemään myös albumia "Rokkisavotta", jonka ilmestymistä juhlittiin syksyllä loppuunmyydyllä yhteiskiertueella Hullujussin ja Expressin kanssa.
The Lansdowne Tapes

The Lansdowne Tapes on Uriah Heepin vuonna 1993 julkaistu harvinaista materiaalia sisältävä kokoelma-albumi. Vuonna 2002 se julkaistiin uudelleen tupla-albumin muodossa.
Kappaleet.
2CD Expanded Edition (2002).
CD 1
CD 2
Furuhjelm

Furuhjelm on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku.
Suvun vanhin tunnettu edustaja oli 1500-luvulla Ruotsiin kauppiaaksi muuttanut Olof Nauclér, jonka juuret olivat luultavasti saksalaisessa papistossa. Suku siirtyi Suomeen vuonna 1675, jolloin Harald Johaninpoika Nauclerus tuli Lappeen kruununvoudiksi. Myöhemmin hän toimi Viipurin pormestarina. Hänen pojanpoikansa, Uudenmaan rakuunarykmentin kirjuri Enok Nauclér (1701–1782) aateloitiin vuonna 1762, jolloin hän otti Urjalassa omistamansa Honkolan kartanon mukaan sukunimen "Furuhjelm". Suku esiteltiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1776 numerolla 2051 ja Suomen ritarihuoneeseen 1818 numerolla 146.
Suvun eräs haara asui 1800-luvun lopulta alkaen Puolassa.
Suvun suomalaisia jäseniä.
Kansanvalistaja ja kirjailija Maria Furuhjelm (1846–1916) kuului sukuun avioliiton kautta, sillä hän oli naimisissa Evon metsäopiston opettaja Emil Johan Furuhjelmin kanssa.
Peqin

Peqin () on kaupunki Albaniassa, Elbasanin maakunnassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 26 136. Peqinin antiikinaikainen latinankielinen nimi oli "Clodiana" (nyk. Mafmutaga). Nykyinen nimi tulee ottomaanien sanasta "Bekleyin", mikä merkitsee vieraanvaraisuuden paikkaa. Nykyäänkin kaupungissa on ottomaanien linna ja joitain alkuperäisiä osia Abdurrahman Pashan moskeijasta. Peqinistä on jalkapallojoukkue KS Shkumbini Peqin, joka pelaa Kategoria superioressa, Albanian superliigassa.
John Conduitt

John Conduitt (8. maaliskuuta 1688 – 23. toukokuuta 1737 Paddington, Lontoo, Britannia) oli englantilainen poliitikko ja taloustieteilijä. 
Conduitt opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän toimi brittiläisen kenraalin sihteerinä Espanjan perimyssodassa. Sieltä hänet komennettiin Gibraltarille. Vuonna 1717 Conduitt esitteli Royal Societylle artikkelin Carteiasta, löytämästään antiikin roomalaisesta kaupungista.
Conduitt avioitui Catherine Bartonin kanssa, jonka setä oli Isaac Newton. Conduit oli Newtonin harras ihailija, ja hän teki paljon muistiinpanoja Newtonin myöhäisistä vuosista ja luetteloi ja järjesti tämän asiapapereita. Conduitt seurasi Newtonia Royal Mintin johtajana vuonna 1727, mutta hän oli käytännössä hoitanut tehtäviä jo vuodesta 1722. Condruittin ainut tytär avioitui Portsmouthin ensimmäisen jaarlin vanhimman pojan kanssa, jolloin heidän pojastaansa tuli Portsmouthin toinen jaarli. Hänen kauttaan Newtonin jälkeenjääneet paperit periytyivät Portsmouthin suvulle, joka lahjoittin ne myöhemmin Cambridgen yliopiston kirjastolle.
Conduittista tuli whig-puoluen kansanedustaja Whitchurchin vaalipiiristä vuonna 1721. 
Conduitin mustavalkoinen muistomerkki on Westminster Abbeyssä lähellä Newtonin hautaa.
Kuuma koira

Kuuma koira on Nokialta lähtöisin oleva grilliruoka, joka koostuu sokerimunkista ja höyrymakkarasta. Sen valmistusaineet poikkeavat siis melko paljon hot dog -nakkisämpylästä huolimatta nimien samankaltaisuudesta. Yleisiin mausteisiin kuuluvat ketsuppi ja sinappi. Nokialla järjestetään vuosittain Kansainvälinen Kuuma koira -päivä. 2019 tapahtuma järjestettiin yhdennentoista kerran.
Historia.
Nokialainen Teuto-Grillin omistaja Teodor Leppänen (1902–1978) yhdisti kuusikymmenluvulla omenahillomunkin ja makkaran maustettuna sinapilla tarjottavaksi grilleillään. Nykyisessä versiossa omenahilloa ei yleensä enää ole.
Syöntiennätys.
Vuonna 2009 MTV3:n "Ennätystehdas"-ohjelmassa nokialainen Mikko Salonen söi suorassa lähetyksessä 4,5 koiraa 5 minuutissa tehden virallisen Suomen ennätyksen.
Euros

Euros () oli kreikkalaisessa mytologiassa itätuulen henkilöitymä ja jumaluus, yksi kahdeksasta anemoksesta. Hänen vastineensa roomalaisessa mytologiassa oli "Vulturnus".
Euroksen vanhemmiksi nimetään Astraios ja Eos kuten muillekin kolmelle pääilmansuuntien tuulten jumaluudelle, mutta näistä poiketen häntä ei liitetty mihinkään antiikin kreikkalaisten vuodenajoista. Nämä kolme hänen veljeään olivat Boreas, Zefyros ja Notos.
Ķegums

Ķegums () on kaupunki ja kunta Latvian keskiosissa Väinäjoen alajuoksulla. Paikkakunnalla on vesivoimala, jonka yli johtaa tie joen etelärannalta kaupunkiin joen pohjoisrannalle. Paikkakunta tunnetaan myös motocross-radastaan.
Vuoden 2012 alun asukasluvuksi arvioitiin 2 433, koko kunnassa asukkaita oli 6 194.
Kaupungin pinta-ala on 6,8 km², josta 2,56 km² on vettä.
Kaupungin halki kulkee A6 valtatie (osa eurooppatietä ) ja sen vieressä Riiasta itään johtava rautatie. Ķegums sai kaupunginoikeudet 1993. Kaupungin pormestari on Roberts Ozols.
Unsubstantial Blues

Unsubstantial Blues oli Unkarin edustuskappale Eurovision laulukilpailussa vuonna 2007. Kappaleen esitti Magdi Rúzsa. Sen loppusijoitus finaalissa oli yhdeksäs 128 pisteellä.
Rúzsa sanoitti kappaleen itse. Sen idea syntyi, kun hänen entinen poikaystävänsä huijasi häntä. Se sai Magdin niin surulliseksi, että kappaleen sanat ja melodia vain putkahtivat hänen mieleensä. Hän mieltyi siihen niin kovasti, että hän lauloi sen Megasztár-kykyjenetsintäkilpailun esifinaalissa ilman taustamusiikka. Tuomariston jäsen sanoi kilpailun jälkeen, että "hän ei tarvitse instrumentteja, sillä hän on itse sellainen".