Tuulispää

Tuulispää oli Suomessa vuosina 1903–1957 ilmestynyt pilalehti. Poliitiselta linjaltaan se oli suomenmielinen ja porvarillinen ja alkuvuosinaan lähellä Suomalaista puoluetta.
Historia ja tekijät.
"Tuulispään" perustivat keväällä 1903 sähköteknikko Wilfrid Nenonen ja pilapiirtäjä Kaarlo Kari, jotka toimittivat sen ensimmäiset numerot. Nenonen oli anonut lehden perustamislupaa viranomaisilta jo vuonna 1901. Uudeksi omistajaksi tuli pian Edvard Lammin-Koskinen ja päätoimittajaksi Onni V. Tuisku, joka oli ollut sensuurin muutamaa vuotta aiemmin lakkauttaman pilalehti "Matti Meikäläisen" viimeinen päätoimittaja. "Tuulispää" henkilöityi Tuiskuun, joka jatkoi päätoimittajana aina vuonna 1920 tapahtuneeseen kuolemaansa asti. Lehden alkuvuosien muita kantavia voimia olivat Nuutti Vuoritsalo, A. E. Salmelainen ja kirjailija Kaarlo Terhi.
Monet tunnetut kirjailijat lähettivät kirjoituksiaan "Tuulispäähän" ja se oli taloudellisesti kannattavampi kuin muut saman ajan suomalaiset pilalehdet. Tuisku testamenttasi lehden omistuksen Suomalaiselle Sanomalehtimiesliitolle ja määräsi muun omaisuutensa käytettäväksi lehtimiesten lepokodin rakentamiseen. "Tuulispäätä" kustansi sittemmin Suomalaisten sanomalehtimiesten lepokotisäätiö. Lehden sisältö koostui pilakuvista, pakinoista ja kuplettisanoituksista. Lehdessä oli myös runsaasti mainoksia. Lehden esikuvaksi muodostui saksalainen "Fliegende Blätter" -pilalehti.
"Tuulispää" ei ollut useimpien muiden aikansa pilalehtien tavoin kovin puoluesidonnainen, mutta ruotsinkielisten ja -mielisten arvostelijana se oli lähellä vanhasuomalaisia ja arvosteli näiden linjan mukaisesti 1910-luvulta alkaen myös venäläistämispolitiikkaa ja sosialisteja. Tuiskun jälkeen päätoimittajina toimivat G. A. Saarinen ja Oiva R. Kyrö sekä 1920-luvun lopulta Yrjö Nikkola, mutta lehden uusi kantava voima oli pakinoitsija Ilmari Kivinen eli nimimerkki Tiitus. Ahkeroita pakinoitsijoita olivat myös Erkki Kivijärvi ja Eero Alpi, myöhemmin Väinö Nuorteva (Olli) ja Ensio Rislakki (Valentin). "Tuulispään" toimittajat olivat 1920-luvulta alkaen pääasiassa "Helsingin Sanomien" ja "Uuden Suomen" toimituskunnasta valikoituja, ja "Tuulispää" arvosteli muita puolueita paitsi kyseisten lehtien taustavoimia edistyspuoluetta ja kokoomusta. Politiikka painui kuitenkin taka-alalle 1920-luvun puolivälin jälkeen.
Suuren laman aikana "Tuulispään" taloudellinen pohja heikkeni, ja 1930-luvun alussa se siirtyi ilmestymään vain kerran kuukaudessa. Sotavuosina lehden ilmestyminen oli epäsäännöllistä. Vuodesta 1946 alkaen se ilmestyi pääsääntöisesti neljä kertaa vuodessa. Sotien jälkeen "Tuulispäätä" julkaisi Ensio Rislakki vuoteen 1949. Sen jälkeen kustantajaksi tuli Kiltalehdet Oy ja sisällöstä vastasi muutaman vuoden ajan pääasiassa Reino Palmroth eli Palle. Hänen kaudellaan lehti alkoi siirtyä pikkutuhmaan huumoriin. "Tuulispää" palasi lopuksi takaisin Sanomalehtimiesten lepokotisäätiön harteille, joka jatkoi sen julkaisua enää lähinnä symbolisena eleenä. Viimeisenä päätoimittajana toimi Juha Nevalainen. Vuoden 1951 jälkeen lehti ilmestyi enää kerran vuodessa, viimeisen kerran 1957. Lopettaessaan "Tuulispää" oli Suomen vanhin pilalehti.
Yksi "Tuulispään" varhaisista pilapiirtäjistä oli Heino Aspelin, jonka vuodesta 1909 piirtämä "Väkevämies" oli Suomen pilalehtien ensimmäisiä säännöllisesti esiintyneitä sarjakuvahahmoja. Muita nimekkäitä piirtäjiä olivat Edwin Lydén, Eric Vasström, Jalmari Ruokokoski, Topi Vikstedt, Tauno Miesmaa, Oki Räisänen, Rafael Lindell, Oscar Furuhjelm, Yrjö Ollila, Akseli Halonen, Alexander Paischeff, Alexander Tawitz, Yrjö Yrjölä ja Rudolf Koivu. Myöhempinä vuosina lehteen piirsivät myös muun muassa Erkki Tanttu, Olavi Hurmerinta ja Kari Suomalainen.