tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hreidmarr

Hreidmarr, myös Hreidmar tai Reidmar, on skandinaavisessa mytologiassa kääpiö ja mahtava taikuri. Hänen poikansa olivat nimeltään Reginn, Fafnir ja Otr. Hreidmarrin tytärten nimet olivat lofnheid ja lyngheid. 
Otr pystyi muuttumaan saukoksi, ja meni usein koskeen saukon hahmossa. Eräänä päivänä kujeilijajumala Loki surmasi Otrin. Jumalat maksoivat surmatyöstä Hreidmarrille verirahana kääpiö Andvarilta anastamansa kulta-aarteen. Andvari oli kuitenkin kironnut kullan ja sanonut, että se johtaisi kahden veljeksen surmaan ja kahdeksan ylimyksen sotaan, eikä kukaan saisi aarteesta onnea. Myöhemmin Hreidmarrin poika Fafnir tappoi isänsä, varasti aarteen ja muutti itsensä lohikäärmeeksi.
Here

Here on Alicia Keysin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 4 marraskuuta 2016.
Désiré Beaulieu

Marie Désiré Martin Beaulieu (1791 Pariisi, Ranska – 1863 Niort, Ranska) oli ranskalainen musiikkitieteilijä ja säveltäjä. Hän perusti Niortiin musiikkiseuran Association musicale de l’Ouest, joka toimeenpani vuosittain suuren musiikkijuhlan vuoroin eri paikoissa. Hän sävelsi pari oopperaa.
Beaulieu oli Étienne Méhulin oppilas. Hän sai Grand Prix -apurahan Instituutin järjestämässä kilpailussa 1810, minkä jälkeen hän asettui asumaan Niortiin. Hän perusti sinne 1835 musiikkiseuran Association musicale de l’Ouest, johon kuului kuusi osastoa ja joka järjesti vuosittain suuren musiikkijuhlan vuoroin eri paikoissa. Niinpä Beaulieu sai tilaisuuden esittää esimerkiksi suuria oratorioteoksia ennen kuin ne saatiin Pariisiin. Hän testamenttasi seuralle 100 000 frangia. Hän perusti klassisen musiikin seuran myös Pariisiin. Beaulieu sävelsi itsekin pari oopperaa, "lyyriset näyttämöteokset" "Psyché et Amour" ja "Jeanne d’Arc", oratorioita, messuja, hymnejä, orkesteriteoksia, viulufantasioita, kuoro- ja yksinlauluja ynnä muuta sekä kirjoitti musiikkikirjallisuutta, muun muassa teoksen "Du rhytme" (1852). Hän oli Académie des Beaux-Artsin kirjeenvaihtajajäsen.
D. Raja

Doraisamy Raja (s. 3. kesäkuuta 1949) on intialainen poliitikko, joka on toiminut kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 2019 alkaen. Aiemmin hän oli parlamentaarikkona Rajya Sabhassa kaksi kautta vuosina 2007–2019. 
Raja aloitti poliittisen uransa toimimalla All India Students Federation -opiskelijajärjestössä. Hänet valittiin kommunistisen puolueen nuorisojärjestön Tamil Nadun paikallisosaston osavaltiosihteeriksi vuonna 1975. Hän toimi tehtävässä viisi vuotta. Nuorisojärjestön pääsihteerinä hän toimi vuosina 1985–1990. Puolueensa kansallisena sihteerinä hän toimi vuodesta 1994, kunnes sai ylennyksen pääsihteeriksi vuonna 2019. Vuonna 2007 hänet valittiin ensimmäiselle kaudelleen edustajaksi Rajya Sabhaan. Hänet valittiin toiselle kaudelle vuonna 2013 AIADMK-puolueen tuella. Kun hänen toinen kautensa päättyi hänet valittiin kommunistisen puolueen pääsihteeriksi, terveyssyistä eronneen Suravaram Sudhakar Reddyn paikalle. Valituksi tullessaan hän oli ensimmäinen kastiton, joka on koskaan valittu suurimpien kommunististen puolueiden johtoon.
Puolueen pääsihteerinä Raja on arvostellut Intian kansanpuolueen (BJP) yhteyksiä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -vapaaehtoisjärjestöön. Hänen mukaansa BJP ja RSS ovat yhdessä aiheuttaneet sisällissotaa muistuttavan tilanteen vuoden 2020 kansalaisuuslain uudistuksella. Hänen mukaansa Modin hallituksen ja RSS:n tavoite on muuttaa Intia hindulaiseksi teokratiaksi. Hänen mukaansa luokkataistelu ei Intiassa rajoitu vain taloudellisiin olosuhteisiin vaan myös kastisyrjinnän vastustamiseen.
Katrin Kuhlbach

Katrin (ent. Kulbas, Liivak) Kuhlbach (s. 2. helmikuuta 1960 Tallinna) on virolainen entinen uimari ja Neuvostoliiton nuorten mestari. Hän opiskeli Tallinnan 2. Keskkool (Secondary School of Science) ja Helsingin Kairon Instituutissa vyöhyketerapiaa. Kuhlbach aloitti uinnin vuonna 1971 valmentaja Ester Sillasten ohjauksessa, Tallinnan Kalev uimakoulussa. Vuonna 1972 hänestä tuli Neuvostoliiton nuorten mestari 200 metrin rintauinnissa (2.55,8), jolla hän alitti 15 vuotta vanhan Viron aikuisten ennätyksen. Hän on viisinkertainen Viron mestari rintauinnissa ja viestiuinnissa (1973-1975) sekä lyönyt Viron ennätyksen 9 kertaa.
Kuhlbachin parhaat tulokset rintauinnissa: 100 m, 25 m allas, 1.21,4 (1973), 200 m, 25 m allas, 2.51,5 (1973), 200 m, 50 m allas, 2.52,6 (1973). Mestariurheilija- titteli (Meistersportlane, Msp, 1972). Kuhlbach on Viron uinnin historian kaikkien aikojen nuorin mestarinormin ylittänyt uimari (12-vuotias). Hän kuului Viron maajoukkueeseen vuosina 1973-1975. Hän oli Tallinna Kalev Jahtklubi (Pursiseura) johtajan assistentti 1980-1985. Vuosina 1985-1990 hän oli vapaa-aikakeskus ja kahvila-elokuvateatteri Piritan johtaja (Kohvik-kino Pirita, direktor). Kuhlbach on toiminut vuodesta 1990 Suomessa yrittäjänä.
Cygnus X-3

Cygnus X-3 on suurimassainen röntgensäteilyn lähde, joka sijaitsee Cygnus X -molekyylipilven takana. Sen lähistöllä on pienempi röntgenlähde, jonka arvioidaan olevan Bokin globuli jossa on muodostunut prototähti.
Rafael Donner

Rudolf Rafael Donner (s. 1990) on suomalainen kirjailija. Donner on koulutukseltaan medianomi, ja hän on ohjannut lyhytelokuvia. Hän on julkaissut esseekirjan "Ihminen on herkkä eläin" (2017) ja yhdessä isänsä Jörn Donnerin kanssa keskustelukirjan "Ennen kuin olet poissa" (2018). Donnerin äiti on toimittaja Bitte Westerlund.
Rafael Donner on Donner Productions -yhtiön toimitusjohtaja. Hän asuu puolisonsa taidehistorioitsija Ninni Stenbergin kanssa Raaseporissa entisessä kyläkoulussa, jonka he ovat kunnostaneet asuin- ja työkäyttöön; kunnostustyötä seurataan televisiosarjassa "Kaipuu maalle – kyläkoulusta koti" ("Längtan till landet").
Adventures of Dino Riki

Adventures of Dino Riki () on Hudson Softin kehittämä ja Japanissa Rix Softin vuonna 1987 julkaisema shoot ’em up-videopeli Nintendo Entertainment Systemille. Pelissä on myöskin tasohyppelyelementtejä. Pelin päähahmo Riki perustuu japanilaiseen painijaan Riki Choshuun, joka osallistui myös pelin markkinointiin.
Elinkierto

Elinkierto on eliön elämänkaari hedelmöitymisestä seuraavan sukupolven vastaavaan vaiheeseen.
Bakteerien, alkueliöiden ja monien muiden yksinkertaisten eliöiden elinkiertoa kutsutaan haplontiksi. Niillä elinkierto alkaa kun yksilö syntyy jakautumisen tuloksena ja päättyy kun se itse jakautuu.
Korkeampien eläinten elinkiertoa kutsutaan diplontiksi. Niiden elinkierto alkaa uroksen ja naaraan sukusolujen yhtyessä. Kasvaessaan yksilö saavuttaa sukukypsyyden ja lopulta lisääntyy omien sukusolujensa avulla.
Kaikilla kasveilla elinkiertoon kuuluu sukupolvien vaihtelu diploidisen sukupolven eli sporofyytin ja haploidisen sukupolven eli gametofyytin välillä. Lisäksi maakasvien sukusolut eli gameetit tuotetaan mitoosissa, ei meioosissa. Diploidiset sporofyytit tuottavat monisoluisia itiöpesäkkeitä eli sporangioita, joissa tapahtuu meioosi, jossa syntyy haploidisia itiöitä. Itiö jakautuu mitoottisesti kehittyen monisoluiseksi haploidiseksi gametofyytiksi. Gametofyytti tuottaa monisoluisia sukusolupesäkkeitä eli gametangioita, joissa sukusolut kehittyvät mitoosin kautta. Sukusolut itsessään jakautuvat naarasgametofyyttien tuottamiin munasoluihin ja koirasgametofyyttien tuottamiin siitos- eli siittiösoluihin, kuten eläimilläkin. Eri gametofyyttiyksilöiden sukusolut fuusioituvat muodostaen diploidisen tsygootin, joka vuorollaan kehittyy uuden diploidisen sporofyytin alkioksi.
Henry Becque

Henry François Becque (1837 Pariisi, Ranska −1899 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli naturalismin esitaistelija näytelmäkirjallisuuden alalla.
Kieltä yksinkertaistamalla Becque uudisti teatteri-ilmaisua. Hän oli katkera, säälimätön realisti, jonka monivuotisten ponnistusten tuloksena syntynyt synkeä, kyyninen perhedraama "Korppi" ("Les corbeaux", esitetty 1882) sai runsaasti huomiota ja aiheutti skandaalin. Muita hänen näytelmiään ovat huvinäytelmät "Navette" ja bulevardikomedia "La parisienne".
Näytelmien lisäksi Becque kirjoitti runoja, kirjallisuusesseitä ja omaelämäkerrallisia teoksia.
Ruskosusihai

Ruskosusihai eli syvännepiikkihai ("Centroscymnus coelolepis") on holkerien heimoon kuuluva kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Ruskosusihain tavallinen pituus on 92 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan sen on havaittu yltävän 120 senttimetrin mittaan. Sen selkäevässä on kaksi hyvin pientä piikkiä. Sen ruumis on kohtalaisen tanakka. Kuono on lyhyt ja tylppä. Kiduskaaret ovat lyhyitä. Tämän hain suu on hiukan kaareva ja sitä ympäröivät paksut huulet. Sillä on hyvin lyhyet selkäpiikit, jotka tuskin näkyvät pienien selkäevien juuressa. Ensimmäisen selkäevä alkaa hyvin pyöreäreunaisten rintaevien takaosan kohdalla. Ruskosusihailta puuttuu peräaukko. Se voidaan sekoittaa leijahaihin ("Dalatias licha") tai holkeriin ("Somniosus microcephalus"), mutta erotukseksi ruskosusihaihin niiltä puuttuvat selkäpiikit. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruskosusihaita tavataan laajasti mutta hajanaisesti Atlantin valtamerellä, missä sen levinneisyysalue kattaa alueen Islannista Etelä-Afrikkaan, Välimeren länsiosat sekä alueen Newfoundlandin matalikosta Delawarenlahteen. Tyynellämerellä sitä tavataan meren länsiosissa alueella Cape Hawkesta Beachportiin sekä Tasmaniassa. Vuonna 2007 ruskosusihai havaittiin yllättäen Grönlannista, minne sen uskotaan levinneen osaksi meriveden lämpenemisen takia. Ruskosusihai on tavattu Grönlannin vesiltä kolme kertaa myöhemminkin. Nämä hait elävät 270–3700 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajin tiedetään olevan vähälukuisempi kuin lattahai ("Deania calcea") tai kuonosamettihai ("Centroscymnus crepidater"), vaikka sen populaatioita ei ole määrällisesti arvioitu. Näiden syiden takia Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee ruskosusihain silmälläpidettäväksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat.
Ruskosusihain ravintoa ovat pääasiassa kalat (mukaan lukien hait) ja pääjalkaiset sekä pohjalla elävät selkärangattomat ja valaat. Australian eteläosien ulkopuolella niiden syömiä varsinaisia luukaloja ovat silokuoreet, keltaroussi ("Hoplostethus atlanticus") ja pienet valokalat. Portugalissa tehtyjen tutkimusten mukaan ruskosusihai tulee sukukypsäksi 95–110, keskimäärin 101 senttimetrin mittaisena. Australiassa taas on havaittu naaraiden saavuttavan sukukypsyyden 95 ja koiraiden 75 senttimetrin mittaisena. Australiassa syntyneiden poikasten koko oli keskimäärin 30 senttimetriä, ja niitä syntyi 8–19 kappaletta. Ruskosusihain lisääntyvyystehokkuus on todennäköisesti alhainen.
Marshall (Texas)

Marshall on kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Harrisonin piirikuntaan, joka rajoittuu idässä Louisianan osavaltioon. Marshall on merkittävä öljykaupunki ja East Texas Baptist Universityn kotipaikka.
Maantiede.
Marshall sijaitsee Harrisonin piirikunnan keskiosassa, piirikunta sijaitsee Texasin koillisosassa ja Texas Yhdysvaltain eteläosassa. Marshall piirikuntineen on osa Ark-La-Tex-nimistä talousaluetta, joka on runsaan miljoonan asukkaan kokonaisuus Arkansasin, Louisianan ja Texasin rajaseudulla. Marshallin etäisyys Dallasista on noin 230 kilometriä itään ja Houstonista noin 320 kilometriä pohjoiseen.
Historia.
Caddo-intiaanit asuttivat nykyistä Marshallin aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten ja afrikkalaisten saapumista. Ensimmäinen kirjallinen maininta muiden kuin alkuperäisväestön edustajien läsnäolosta alueella on vuodelta 1543, jolloin espanjalainen retkikunta saapui seudulle. Pysyvää anglosaksista ja afrikkalaista asutusta alkoi muodostua 1830-luvun taitteessa. Harrisonin piirikunta lohkaistiin Shelbyn piirikunnasta 1839 ja Marshall perustettiin 1841. Seuraavana vuonna siitä tuli piirikuntansa hallintokeskus. Alkuvaiheessaan Marshall oli nykyistä merkittävämpi tekijä: se oli Texasin neljänneksi suurin kaupunki ja sisällissodan aikana, Vicksburgin luhistuttua se toimi Konfederaation läntisenä keskuksena. Rautatieyhtiö Texas and Pacific railroadin perustaminen 1870-luvulla avitti Marshallin nousua ja yhtiö oli kaupungin suurin työnantaja aina 1900-luvun puoleen väliin.
Marshall oli Itä-Texasin suurin kaupunki, kunnes 1930-luvulla löydetyt öljy- ja kaasuesiintymät nostivat Longview'n sen rinnalle ja ohi. Marshallista tuli sittemmin osa Longview'n metropolialuetta.
Talous ja liikenne.
Marshallin talouden runkona on öljytuotannon ja öljyjalosteiden ohella maatalous. Myös Marshallin keramiikkateollisuudella on vankat perinteet. Maaliikenteen keskeinen väylä on 2 470-kilometrinen Interstate 20, joka kulkee Länsi-Texasista Etelä-Carolinan Florenceen. Paikallinen lentoasema, Harrison County Airport, sijaitsee Marshallin keskustan kaakkoispuolella. Alueellinen lentoasema, East Texas Regional Airport, sijaitsee keskustan lounaispuolella. Lähin kansainvälinen lentoasema on Dallasin kansainvälinen lentoasema.
Oppilaitokset.
Marshall on ollut perustamisestaan lähtien vireä koulukaupunki. Perusopetuksen ohella paikkakunnalla annetaan korkeampaa opetusta oppilaitoksissa East Texas Baptist University, Wiley College, Texas State Technical College ja Panola College.
En lähde surussa

En lähde surussa on Joose Keskitalon yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. tammikuuta 2019 levymerkillä Helmi Levyt.
Christian Gustaf Grenqvist

Christian Gustaf Grenqvist (28. tammikuuta 1852 Pietari – 15. elokuuta 1904 Pietari) oli Venäjän keisarillisen armeijan palveluksessa toiminut suomalainen kenraalimajuri.
Grenqvistin vanhemmat olivat everstiluutnantti, pankinjohtaja, valtioneuvos Peter Gustaf Grenqvist ja Nathalia Bruun ja puoliso vuodesta 1888 Natalia von Daehn. Grenqvist tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1863, mutta siirtyi keisarin paašikouluun Pietariin 1869. Kamaripaašiksi hänet ylennettiin 1869 ja koulusta seuraavana vuonna valmistuttuaan vänrikiksi. Hänet määrättiin Henkivartioväen Liettuan rykmenttiin komennettuna palvelukseen Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin. Aliluutnantiksi Grenqvist ylennettiin 1872 ja luutnantiksi 1875. Seuraavana vuonna hänet komennettiin Kertšin linnoitustykistöön Krimille. Grenqvist osallistui Turkin sotaan 1877–1878. Sodan jälkeen loppuvuonna 1878 hänet ylennettiin alikapteeniksi. Grenqvist siirrettiin 1. reservitykistöprikaatin Henkivartioväen patteriin 1885 ja ylennettiin seuraavana vuonna kapteeniksi. Everstiluutnantiksi ylennettynä hän tuli Länsi-Siperian tykistöprikaatin palvelukseen 1888 ja everstiksi 1893 ylennettynä sai siirron ensin 3. krenatööritykistöprikaatiin 1895 ja sitten 14. tykistöprikaatiin 1897. Turkestanin tykistöprikaatin va. komentajaksi hänet määrättiin 1900 ja vakinaistettiin tehtävään kenraalimajuriksi ylennettynä 1901. Seuraavana vuonna hänestä tuli 8. tykistöprikaatin komentaja, missä tehtävässä hän toimi kuolemaansa saakka.
Vesihyasintit

Vesihyasintit ("Eichhornia") on Commelinales-lahkoon ja vesihyasinttikasvien heimoon kuuluva koppisiemenissuku. Vesihyasinttien tieteellinen sukunimi "Eichhornia" on annettu preussilaisen kulttuuriministerin Johann Albrecht Friedrich von Eichhornin (1779–1856) kunniaksi. Saksan sana "das Eichhorn" puolestaan on vanhahtava muoto sanasta "Eichhörnchen", joka tarkoittaa oravaa.
Ulkonäkö ja koko.
Vesihyasinttilajit ovat tavallisesti monivuotisia, joskus myös yksivuotisia ruohokasveja. Ne ovat kelluvia vesikasveja, joita pitävät pinnalla turvonneet, ilman täyttämät lehtivarret. Vesihyasinttien lehdet muodostuvat aina verson tyvelle. Lehtiä on tavallisesti vain vedenpinnan yläpuolella, mutta sukuun kuuluu myös uposkasveja, joiden vedenalaiset lehdet ovat vuorottaisia.
Tähkämäisissä kukinnoissa on kaksi ylälehteä ja jopa 30 yleensä sinistä, kaksineuvoista, kolmiteräistä vastakohtaista kukkaa. Kukat ovat erilaisvartaloisia, mikä on epätavallinen ominaisuus yksisirkkaisilla kasveilla. Kolme emiä ovat kasvaneet yhteen kehänpäällisestä sikiäimestä. Hyönteispölytteisestä kukasta muodostuva hedelmä on kota, jossa on 10–200 siementä.
Levinneisyys.
Vesihyasintit ovat kotoisin trooppisesta Etelä-Amerikasta (Neotropis). Joitain lajeja on viety myös koristekasveiksi muille trooppisille alueille; monin paikoin vesihyasintit ovat villiintyneet ja syrjäyttäneet muut lajit sekä vallanneet vesistöjä. Näihin kuuluu myös vesihyasintti, joka on maailmanlaajuisesti yksi voimakkaimmin leviävistä vieraslajeista. Monet vesihyasinttien valtaamat vesialueet ovat kasvaneet umpeen ja vaihtaneet biotooppiaan; joskus myös merenkulku on vaikeutunut.
Luokittelu.
Vesihyasinttien sukuun kuuluu seitsemän lajia:
Käyttö.
Vesihyasinteille on viime aikoina yritetty etsiä hyödyllisiä käyttötarkoituksia lähinnä niiden voimakkaan lisääntymiskyvyn vuoksi. Nykyisin (2012) vesihyasintteja käytetään punontatöihin ja paperinvalmistukseen. Ne soveltuisivat myös biokaasulaitosten polttoaineeksi ja raskasmetallien saastuttaman veden puhdistamiseen. Eräitä lajeja voidaan käyttää myös akvaariokasveina.
Longview (Texas)

Longview on kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Greggin piirikuntaan. Longview perustettiin 1870-luvulla, ja sen talouselämää on hallinnut öljyteollisuus 1930-luvulta alkaen.
Maantiede.
Longview sijaitsee Greggin piirikunnan itäosassa, piirikunta sijaitsee Texasin koillisosassa ja Texas Yhdysvaltain eteläosassa. Kaupungin itäisimmät kolkat sijaitsevat Harrisonin piirikunnassa. Longview'n lähikaupunkeja ovat muun muassa Tyler lännessä ja Marshall idässä. Longview'n tilastollinen metropolialue käsittää Greggin, Ruskin ja Upshurin piirikunnat.
Longview'n etäisyys Dallasista on noin 200 kilometriä itään ja Houstonista noin 310 kilometriä pohjoiseen.
Longview'ssa vallitsee kostea subtrooppinen ilmasto. Vuotuinen keskilämpötila on 18,8 °C, lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, viileintä on joulu- ja tammikuussa. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 1 259 millimetriä, sateita saadaan verraten tasaisesti läpi vuoden.
Historia.
Longview'n alueella ei ollut mainittavaa asutusta ennen 1840-lukua. Vielä sisällissodan aikaan alue oli pientilavaltaista maaseutua. Longview'n kaupunki perustettiin 1870-luvun alussa, jolloin Southern Pacific Railroad -rautatieyhtiö ulotti rataverkkonsa Harrisonin piirikunnasta länteen. Yhtiö osti maa-alueet Ossamus Hitch Methviniltä, jonka talosta oli tarinan mukaan hulppeat, kauas ulottuvat näkymät. Kaupunki sai nimekseen Longview. Rautatieaseman ympärille muodostui nopeasti asutusta. Alkuun Longview kärsi väkivallasta ja lähes puolet paikkakunnan liikeyrityksistä oli saluunoita. Kehittyvien rautatieyhteyksien ansiosta Longview oli kuitenkin kehityskelpoinen ja puutalojen tilalle rakennettiin kivitaloja vuoden 1877 suurpalon jälkeen.
Vuonna 1910 asukkaita oli yli 5 000. Vuonna 1919 Longview'ssa oli rotumellakka, Longview Race Riot. Longview kasvoi edelleen 1920-luvulla, kunnes rautatieyhtiö työntekijöineen muutti Mineolaan ja väkiluku romahti. 1930-luvun alussa eli suuren laman aikana Longview'n läheltä löydettiin huomattava öljyesiintymä, jonka ansiosta kaupungin talous lähti nopeaan nousuun. Vuonna 1940 väkiluku oli noin 14 000. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin öljyputki (Big Inch pipeline) Yhdysvaltain itärannikolle, ja sodan jälkeen talouden ja väestön ekspansio jatkui. Elinkeinoelämä monipuolistui ja myös kulttuurielämä kehittyi. Vuonna 1980 Longview'n väkiluku oli noin 63 000. Vuosisadan loppuun tultaessa kaupunki oli paitsi alueellisesti merkittävä teollisuuskeskus, myös koulutuksen ja terveydenhuollon keskus. 2000-luvun taitteessa asukkaita oli noin 73 000.
Talous ja liikenne.
Longview'n talouselämä on öljyvetoista. Muita elinkeinoelämän aloja ovat muun muassa maatalous, logistiikka, elintarviketeollisuus, maansiirtolaitteiden valmistus ja lentokoneiden komponenttien valmistus. Koulutus ja terveydenhoito ovat merkittäviä työllistäjiä. Maaliikenteen keskeinen väylä on 2 470-kilometrinen Interstate 20, joka kulkee Länsi-Texasista Etelä-Carolinan Florenceen. Alueellinen lentoasema, East Texas Regional Airport, sijaitsee keskustan eteläpuolella. Lähin kansainvälinen lentoasema on Dallasin kansainvälinen lentoasema.
Punainen päivä

Punainen päivä oli Suomen Ammattijärjestön 1. elokuuta 1929 toimeenpanema mielenosoitus. Kommunistit olivat useissa maissa järjestäneet mielenosoituksia elokuun ensimmäiseksi päiväksi, mutta Suomessa hallitus kielsi ne.
Distoechodon

Distoechodon on aasiankarppien heimon (Xenocyprididae) kalasuku. Siihen luetaan kaksi lajia, joita tavataan endeemisinä eli kotoperäisinä Itä-Aasiassa.
Cecil Bridgewater

Cecil Bridgewater (s. 10. lokakuuta 1942 Urbana, Illinois) on yhdysvaltalainen jazztrumpetisti ja -säveltäjä.
Brridgewater opiskeli musiikkia Illinoisin yliopistossa ja aloitti sitten yhteistyön Ron Bridgewaterin kanssa Bridgewater Brothers Bandissa (1969). Vuonna 1970 hän muutti New Yorkiin. Osan 1970-luvusta hän oli naimisissa Dee Dee Bridgewaterin (o.s. Garrett) kanssa. Vuonna 1970 hän soitti Horace Silverin kanssa ja vuosina 1970–1976 toimi Thad Jonesin sekä Mel Lewisin orkesterissa. Myös Max Roachin kanssa Bridgewater alkoi soittaa 1970-luvun alussa. Hän pysyi Roachin kokoonpanojen avainhahmona siitä pitäen. Vuonna 1993 Bridgewater julkaisi debyyttilevynsä kokoonpanon johtajana ("Bluemoon").
Bridgewater sai Grammy-ehdokkuuden sovituksellaan "Undecided" Dee Dee Bridgewaterin Grammy-palkitulla albumilla "Dear Ella". Hän liittyi Manhattan School of Musicin henkilökuntaan vuonna 1991.
Culex pairoji

Culex pairoji on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Lajia tavataan Thaimaasta. Sillä ei ole alalajeja.
Culex philippinensis

Culex philippinensis on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1976. Lajia tavataan Filippiineiltä. Sillä ei ole alalajeja.
Culex grahamii

Culex grahamii on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Theobald vuonna 1910. Lajia tavataan Afrikasta. Sillä ei ole alalajeja.
Lizzo

Lizzo (oik. Melissa Viviane Jefferson, s. 27. huhtikuuta 1988 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä, räppäri ja huilisti.
Vuonna 2019 hän saavutti suuren menestyksen julkaistuaan kolmannen studioalbuminsa "Cuz I Love You", joka sijoittui Billboard 200 -listalla neljänneksi. Lizzon kappale ”Truth Hurts” puolestaan nousi Billboard Hot 100 -singlelistan ykkössijalle. Albumi oli ehdolla vuoden albumiksi Grammy-gaalassa 2020. Sen lisäksi Lizzo oli ehdolla seitsemässä muussa kategoriassa ja voitti palkinnot parhaasta urbaanista nykymusiikkialbumista, pop-sooloesityksestä ja perinteisestä R&amp;B-esityksestä.
Nuoruus.
Lizzo syntyi Detroitissa, Michiganissa. Kun hän oli kymmenvuotias, hänen perheensä muutti Houstoniin, Texasiin. Lizzo aloitti räppäämisen teini-ikäisenä ja 14-vuotiaana hän perusti ystäviensä kanssa musiikillisen ryhmän nimeltä Cornrow Clique ja keksi itselleen lempinimensä "Lizzo". Valmistuttuaan lukiosta Lizzo opiskeli huilulle keskittyvää klassista musiikkia Houstonin yliopistossa. Vuonna 2011 hän muutti Minnesotan Minneapolisiin, missä hän aloitti levy-uransa.
Paavo Pulkkinen

Paavo Pulkkinen (2. elokuuta 1842 Kuhmoniemi – 9. tammikuuta 1920 Nurmes) oli suomalainen Kuhmoniemellä ja Nurmeksessa asunut maanviljelijä, joka tallensi muistiinpanoihinsa Kuhmoniemen entistä elämää ja tapoja.
Pulkkinen syntyi Kuhmoniemen Kälkäneellä lähellä Venäjän rajaa suuren perheen nuorimpana poikana. Hänen vanhemmat veljensä lähtivät puutteen ja katovuosien pakottamina maailmalle ja Paavo jäi vanhempiensa kanssa pitämään kotitaloaan. Hän kävi viikko- ja rippikoulun ja sen jälkeen hän hankki Ouluun tekemiensä tervankuljetusmatkojen aikana kirjoja sekä opetteli kirjoitustaidon Oulussa asuneiden veljiensä johdolla. Pulkkisesta tuli kotiseudullaan pyhäkoulun pitäjä, vaivaishoidon piirimies ja asiakirjojen laatija. Vuonna 1879 Pulkkinen osti metsärahoilla Nurmeksen Ylikylästä Viitaniemi-nimisen maatilan ja muutti sinne perheineen. Hän toimi myös Nurmeksessa pyhäkoulun pitäjänä ja vaivaishoidon piirimiehenä. Hän oli lisäksi mukana nuorisoseura- ja osuustoimintaliikkeissä ja osallistui kansakoulun perustamiseen kotikyläänsä. 
Paavo Pulkkinen tuli tunnetuksi Kuhmoniemen vanhaa elämää tallentaneista muistiinpanoistaan, jotka ilmestyivät Rafael Engelbergin toimittamina ja Otavan kustantamina 1910-luvulla. Muistiinpanot keskittyivät etupäässä vuoden 1800 paikkeille.
Paavo Pulkkisen pojanpoika oli kirjailija Matti Pulkkinen.
John Marino

John Marino (s. 21. toukokuuta 1997) on yhdysvaltalainen NHL-seura Utah Mammothia edustava jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Kaudella 2019-2020 alkaneella NHL-urallaan Marino on pelannut 253 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt 14 maalia ja 68 syöttöä eli 82 tehopistettä. Marino on edustanut myös Pittsburgh Penguinsia Tammikuussa 2021 Marino teki Penguinsin kanssa kuusivuotisen ja yhteensä 26,4 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Tämä sopimus astuu voimaan kun Marinon tulokassopimus päättyy kauden 2020-2021 jälkeen. Heinäkuussa 2022 Penguins kauppasi Marinon New Jersey Devilsiin vaihdossa Ty Smithiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2024 Devils kauppasi Marinon ja viidennen kierroksen varausvuoron vuoden 2024 varaustilaisuudessa Utah Hockey Clubiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
David Hurley

David John Hurley (s. 26. elokuuta 1953) on australialainen kenraali, joka on toiminut heinäkuusta 2019 lähtien Australian 27. kenraalikuvernöörinä eli Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsijaa edustavana Australian seremoniallisena valtionpäämiehenä. Hän on ennen kenraalikuvernööriyttään toiminut Uuden Etelä-Walesin osavaltion kuvernöörinä, sekä palvellut neljän vuosikymmenen ajan Australian armeijassa. Häntä edelsi kenraalikuvernöörinä Sir Peter Cosgrove.
Valgrind

Valgrind on joukko ohjelmia debuggaukseen ja profilointiin.
Valgrind integroituu eri ohjelmointiympäristöihin kuten Qt Creator ja Eclipse.
Valgrind tukee muun muassa Android, Linux, Solaris ja Darwin (Mac OS X 10.12) -alustoja ARM, AMD64, Power, MIPS, S/390 ja x86-suorittimilla.
Historia.
Ohjelman kehittäjä Julian Seward sai avoimen lähdekoodin palkinnon vuonna 2006 kehitystyöstä.
Ohjelman nimi on peräisin skandinaavisesta mytologiasta.
Ratkaisu ja ominaisuudet.
Valgrind toimii ohjelmabinäärillä, jolloin lähdekoodia ei tarvita (esimerkiksi suljetun kirjaston linkityksen kanssa) ja ei tarvitse ohjelman uudelleen kääntämistä. Valgrindissä on modulaarinen rakenne ja perustuu JIT-kääntäjään ().
Valgrind sisältää useita työkaluja:
Rakenne.
Valgrindin arkkitehtuuri jakaantuu kahteen osaan: ”ytimeen” ja ”työkaluihin”. Ytimessä on yhteisiä toimintoja ohjelman instrumentointia varten mukaan lukien JIT-kääntäjän, alemman tason muistikäsittelijän, signaalikäsittelijän ja vuorontajan (säikeitä varten). Ydin jättää eräitä asioita työkalun toteutukseen kuten miten ohjelmakoodia instrumentoidaan.
Linnea Leino

Linnea Leino (s. 17. helmikuuta 1994) on suomalainen näyttelijä. Hän esiintyi viihdeohjelma "Putouksen" keväällä 2020 esitetyllä 12. tuotantokaudella. Putousta ennen hän on näytellyt sarjoissa "" ja "Aikuiset". Leino näytteli yhtä päärooleista vuoden 2022 Sundancen elokuvafestivaaleilla ensi-illan saaneessa Alli Haapasalon elokuvassa "Tytöt tytöt tytöt" (2022). Hän näytteli naispääosan 2023 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Lapua 1976".
Leino sai ensimmäisen valkokankaan valopilkku -Jussi-palkinnon 2023 suorituksistaan elokuvissa "Tytöt tytöt tytöt", "Punttikomedia", "Napapiirin sankarit 4". 2024 hänet palkittiin yleisön suosikkinäyttelijän Jussi-palkinnolla elokuvasta "Lapua 1976". 
Leino on opiskellut näyttelijäksi Nätyllä, Tampereen yliopistossa vuodesta 2016. Leino muutti isänsä työn vuoksi Ranskaan noin kuusivuotiaana, jossa hän aloitti koulunkäynnin. Käydessään Helsingin ranskalais-suomalaisen koulun lukiota, Leino oli vuoden vaihdossa Pohjois-Italiassa Breda Cisoni -kylässä. Lukion jälkeen Leino opiskeli vuoden Lahden kansanopiston teatterilinjalla. Leino on kertonut puhuvansa suomen ja englannin lisäksi ranskaa ja italiaa.
Vuonna 2025 Leino osallistui "Masked Singer Suomi" -ohjelmaan, jossa hän esiintyi Kukkakärpäsenä.
Divergenttinen evoluutio

Divergenttinen evoluutio tarkoittaa evoluutioprosessia, jossa populaation jakautuessa isolaation eristämiksi osapopulaatioiksi voivat osapopulaatiot kehittyä geneettisesti erilaisiksi. Tämä voi johtaa vähitellen uuden lajin syntyyn. 
Esimerkiksi virtahevot ovat valaiden lähin nykyisin elävä sukulainen. Molemmat lajit ovat muodostuneet yhteisestä maalla ketterästi liikkuvasta esimuodosta. 55 miljoonaa vuotta kestäneen evoluution aikana lajien ulkomuoto on kuitenkin muuttunut hyvin erilaiseksi divergentin evoluution takia.
Cynthia Erivo

Cynthia Erivo (s. 8. tammikuuta 1987 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Broadway-musikaalissa "The Color Purple", josta hän sai Tony-palkinnon, Grammy-palkinnon ja Daytime Emmy -palkinnon.
Vuonna 2019 Erivo näytteli Harriet Tubmania draamaelokuvassa "Harriet", josta hän sai parhaan naispääosan ja parhaan laulun Oscar-ehdokkuudet. Vuonna 2024 Erivo näytteli Elphaba Throppia musikaalielokuvassa "Wicked", josta hän myös sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Anneliese Uhlig

Anneliese Uhlig (27. elokuuta 1918 Essen – 17. kesäkuuta 2017 Santa Cruz, Kalifornia) oli saksalaissyntyinen näyttelijä. 
Uhlig syntyi näyttelijä Kurt Uhligin ja oopperalaulaja Margarethe Maschmannin tyttäreksi. Vanhempiensa erottua hän asui äitinsä kanssa Essenissä, Dortmundissa, Leipzigissa ja Braunschweigissa. Vuonna 1937 Uhlig meni Berliiniin ja kouluttautui näyttelijäksi Peter–Reimann-Akademiessa. Hän sai myös muotipiirtäjän koulutuksen. Vuonna 1937 hän teki elokuvadebyyttinsä esiintymällä Attila Hörbigerin ja Lucie Höflichin kanssa rikosdraamassa "Manege" (1937) taiteilija Maria Morrelin roolissa. Pian tämän jälkeen Uhlig kiinnitettiin Berliinin Schillertheateriin, jossa hän sai suosiota esiintymällä Heinrich Georgen kanssa Pedro Calderón de la Barcan näytelmässä "Der Richter von Zalamea". Tätä seurasi kiertue Euroopassa. Vuonna 1939 Uhlig solmi lyhyeksi jääneen avioliiton näyttelijä Kurt Waitzmannin kanssa. Parille syntyi poika Peter (k. 2013).
Uhlig jatkoi elokuvissa esiintymistä ja tuli suosituksi UFA:n tähdeksi. Hän esitti rooleja erityisesti rikostarinoissa ja melodraamoissa. Toisen maailmansodan alussa Uhlig esiintyi Wehrmachtin sotilaille Alankomaissa, Ranskassa, Puolassa ja Venäjällä, mutta vuonna 1942 hän lähti Italiaan ajauduttuaan ristiriitoihin Joseph Goebbelsin kanssa ja esiintyi italialaisissa elokuvissa. Heinäkuun 1943 jälkeen Uhlig toimi tulkkina Benito Mussolinin perheelle. Vuonna 1944 hän palasi Saksaan esiintymään elokuvissa, joihin kuului "Solistin Anna Alt" (miespääosassa Will Quadflieg), yksi viimeisistä Berliinissä ennen toisen maailmansodan päättymistä ensi-illan saaneista elokuvista.
Vuoden 1945 jälkeen Uhlig esiintyi näyttelijänä vain satunnaisesti. Hän työskenteli muun muassa tuottajana ja ohjaajana US Special Servicelle Salzburgissa sekä ulkomaankirjeenvaihtajana Italiassa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1948 hän muutti uuden aviomiehensä, Salzburgissa Yhdysvaltain armeijaa palvelleen taidehistorioitsija Douglas B. Tuckerin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi uraansa journalistina. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden. 1960-luvun puoleenväliin saakka hän myös kirjoitti poliittisista aiheista Saksan sanomalehtiin ja radioon. 1960-luvun alkupuolella Uhlig menestyi tuottajana Alexandrian teatterissa Virginian osavaltiossa. Vuosina 1963–1965 hän luennoi näyttämötaiteesta ja saksan kielestä Bangkokin Thammasat-yliopistossa.
Uhlig nähtiin valkokankaalla jälleen Eduard von Borsodyn komediassa "Dany, bitte schreiben Sie" (1956), jossa esiintyi Sonja Ziemannin ja Rudolf Prackin kanssa. 1970-luvulta alkaen hänellä oli useita rooleja televisiossa. Vuonna 2013 hän teki laajalti huomioidun paluun dokudraamassa "George".
Uhlig sai vuonna 1989 Bundesverdienstkreuzin. Hän julkaisi kirjailijana muistelmateoksen "Rosenkavaliers Kind. Eine Frau und drei Karrieren" (1977) ja matkakertomuksen "Einladung nach Kalifornien" (1980-luvun alku).
SystemTap

SystemTap on Linuxille kehitetty instrumentointityökalu.
Ohjelma tukee dynaamista seurantaa ilman muutoksia ohjelmien lähdekoodiin, uudelleen kääntämistä tai uudelleen käynnistämistä. 
Ohjelma on tarkoitettu turvalliseen järjestelmän seurantaan tuotantojärjestelmissä.
Ohjelman kehitystä ovat tukeneet muun muassa Hitachi, IBM, Intel ja Red Hat. Ohjelma on tarkoitettu ytimen ja sovelluksien kehittäjille, tutkijoille ja järjestelmien ylläpitäjille sekä tekniselle tuelle.
Version 1.0 julkaisu oli syyskuussa 2009.
Ohjelma tukee omaa skriptikieltä. Ohjelmaan on lisätty eBPF-tuki.
FamiTracker

FamiTracker on tracker-ohjelma musiikin tekemiseen. Ohjelma emuloi Nintendo Entertainment Systemin (NES) äänipiiriä ja ohjelmalla tuotetut tiedostot voidaan käyttää oikealla NES:llä tai emulaattorissa. Ohjelmasta voi viedä tiedosto NSF-muodossa soitettavaksi oikealla laitteistolla.
Ohjelma emuloi 2A03-piiriä ja tukee kaikkien kanavien reaaliaikaista emulaatiota. Ohjelmassa on sisäinen sample-muunnos PCM:stä DPCM:ään. Ohjelmassa on MIDI-laitteiden tuki ja se tukee sekä NTSC- että PAL-tiloja.
Lover View

Lover View on suomalaislaulaja Sansan vuonna 2020 julkaistu musiikkikappale, jolla hän osallistui samanvuotiseen Uuden Musiikin Kilpailuun. Se sijoittui kilpailun kuudenneksi eli viimeiseksi. Sansa on itse sanoittanut kappaleen ja säveltänyt sen yhdessä Otto ”Yotto” Yliperttulan ja Anton Soninin kanssa.
Kappaleen tuottaneet Yotto ja Soinin ovat molemmat saavuttaneet arvostusta kansainvälisissä konemusiikki- ja klubipiireissä. ”Lover View” yhdisteleekin Justice-tyylistä ranskalaista elektroa ja Robynin tyylistä groovaavuutta.Ylen Anni Gullichsen kuvasi ”Lover View’ta” tanssittavaksi rakkauslauluksi. Sansan mukaan kappale kertoo ”ultimaattisesta yhteydestä ja rakkaudesta, jota me kaikki tarvitsemme”.
”Lover View” julkaistiin vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailun kappaleista toiseksi viimeisenä, 30. tammikuuta.
Martinelli

Martinelli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Negatiivinen oikeus

Negatiivisella oikeudella tarkoitetaan oikeutta jostakin, kuten kidutettavaksi joutumista. Negatiivisen oikeuden vastakohta on positiivinen oikeus. Negatiivinen oikeus on etenkin filosofiassa tunnettu käsite, jossa sillä pyritään erottelemaan oikeuksien luonnetta.
Michael Beer

Michael Beer (1800 Berliini – 1833 München) oli saksalainen juutalaistaustainen kirjailija. Hänen huomattavin teoksensa on murhenäytelmä "Der Paria", joka käsittelee juutalaisuutta. Merkittävä on myös näytelmä "Struensee".
Beer sai jo varhain nauttia varakkaassa juutalaisessa kodissa taiteellisesti innostavasta seuraelämästä. Hän opiskeli yliopistossa ja matkusteli sen jälkeen Italiassa ja Ranskassa. Beeriä on kuvattu miellyttäväksi ja hienoksi ihmiseksi, joka kirjallisuuden alalla sai nimeä teoksellaan "Elegien aus Genua" (1826) sekä murhenäytelmillään "Der Paria" (1823; kertoo juutalaisten surullisesta sorronalaisesta asemasta) ja "Struensee" (1829), jonka voima on sen runomuodossa ja hienossa musiikissa, jonka hänen veljensä Giacomo Meyerbeer on säveltänyt. Beerin kootut teokset julkaistiin 1835 (sisältää Eduard von Schenkin laatiman elämäkerran) ja hänen kirjeenvaihtonsa 1837. Hänen nimeään kunnioittaa säätiö, jota hallinnoi berliiniläinen taideakatemia.
Beerin veljiä olivat astronomi Wilhelm Beer ja säveltäjä Giacomo Meyerbeer.
Parasol Stars

Parasol Stars Taiton kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna PC Enginelle ja sen jälkeen Amigalle, Atari ST:lle, Game Boylle ja Nintendo Entertainment Systemille.
Pelillä on alustasta riippuen lisänimi "The Story of Bubble Bobble III" viitaten aiemmin julkaistuun "Bubble Bobbleen" tai lisänimi "The Story Of Rainbow Islands II" viitaten "Rainbow Islandsiin".
Pelin sanotaan olevan samaa jatkumoa kuin "Bubble Bobble" ja "Rainbow Islands", mutta pelimekaniikka on kuitenkin sen verran erilainen että pelaajat halusivat lisää nimenomaan "Bubble Bobblen" tyylisiä pelejä.
Vastaanotto.
Peli sai "CU Amiga" -lehden arvostelussa arvosanaksi 95 %.
Anselmi Nurmela

Anselmi Mikael Nurmela (s. 22. marraskuuta 1996 Emmen, Alankomaat) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Veikkausliigan AC Oulussa. Nurmela debytoi Veikkausliigassa kaudella 2017 RoPS:in riveissä ja hän on pelannut myös Viron Meistriliigassa. Nurmelan isä on entinen jalkapalloilija ja A-maajoukkueen valmentaja Mika Nurmela.
Seurajoukkueet.
Anselmi Nurmelan pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2013, kun hän nousi vain 16-vuotiaana Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Nurmelan debyyttiottelussa nähtiin kentällä isä ja poika, kun myös Mika Nurmela pelasi AC Oulun keskikentällä. Varsinainen läpimurtokausi oli kuitenkin kausi 2014. Nurmela vakiinnutti paikkansa AC Oulun kokoonpanossa ja pelasi yhteensä 25 Ykkösen ottelua. Hän teki jatkosopimukset myös kausista 2015 ja 2016. Nurmela jatkoi AC Oulun runkopelaajana puolustuksessa ja keskikentällä, ja pelasi kaudella 2015 yhteensä 19 ja kaudella 2016 yhteensä 22 Ykkösen ottelua. Kausina 2013–2016 Nurmela pelasi yhteensä 69 Ykkösen ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Nurmela siirtyi kaudeksi 2017 Veikkausliigassa pelanneeseen RoPS:iin. Nurmela debytoi Veikkausliigassa 29. huhtikuuta 2017 ottelussa RoPS–PS Kemi. Nurmela pelasi kaudella 2017 yhteensä 29 liigaottelua, joista 24 avauskokoonpanossa. Ensimmäisen ja ainoan liigamaalin Nurmela teki 10. syyskuuta 2017 Ilvestä vastaan. RoPS oli kaudella 2017 Veikkausliigassa seitsemäs. Nurmela siirtyi kaudeksi 2018 Meistriliigan ja Viron mestaruuden edellisellä kaudella voittaneeneen FC Floran riveihin. Nurmela pelasi kaudella 2018 yhteensä 11 Viron liigan ottelua sekä Floran reservijoukkueessa Viron kakkostasolla Esiliigassa. Flora oli kaudella 2018 Meistriliigassa kolmas. Kaudella 2019 Nurmela pelasi yhteensä 14 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Flora voitti kaudella 2019 Mestriliigan ja Viron mestaruuden. Nurmela pelasi kahden kauden aikana yhteensä 25 Viron liigan ottelua.
Nurmela palasi kaudeksi 2020 Ykkösen AC Ouluun. Hän pelasi kaudella 2020 yhteensä 21 sarjaottelua ja teki kaksi maalia, kun AC Oulu voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan. Nurmela teki AC Oulun kanssa sopimuksen myös kaudesta 2021.
Maajoukkue.
Anselmi Nurmela debytoi ikäluokkansa (1996) maajoukkueessa 17-vuotiaana 3. joulukuuta 2013 Tubizessa pelatussa ottelussa Belgia–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 16 ottelua.
Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa Nurmela debytoi 20-vuotiaana 24. maaliskuuta 2017 Espanjan Murciassa pelatussa ottelussa Hollanti–Suomi. Nurmela kuului Suomen joukkueeseen vuoden 2019 alle 21-vuotiaiden EM-kisojen karsintaotteluissa. Nurmela pelasi yhteensä kahdeksan nuorten maaottelua.
Gustaf Axel von Kothen

Gustaf Axel von Kothen (; 17. heinäkuuta 1843 Pietarhovi, Venäjä – 25. kesäkuuta 1906 Lauritsala) oli suomalainen vapaaherra, kenraaliluutnantti, valtiopäivämies ja lääninkuvernööri.
Von Kothen kuului von Kothenin aatelissuvun vapaaherralliseen haaraan. Hänen vanhempansa olivat kenraalimajuri Mauritz Ferdinand von Kothen ja kreivitär Amalia Magdalena Piper. Von Kothen kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1855–1860 ja valmistui vänrikiksi Pietarin keisarillisesta paašikoulusta vuonna 1862. Hän palveli sen jälkeen Henkikaartissa, jonka mukana osallistui Puolan kapinan kukistamiseen vuosina 1863–1864. Hän sai 1863 aliluutnantin, 1870 luutnantin, 1873 alikapteenin ja 1877 kapteenin arvon. Osallistuessaan Turkin sotaan hänet nimitettiin keisarin sivusadjutantiksi toukokuussa 1877 ja ylennettiin everstiksi syyskuussa 1878. Von Kothen nimitettiin vuonna 1881 14. tarkk’ampujapataljoonan, vuonna 1888 65. jalkaväkirykmentin ja vuonna 1895 Henkikaartin Liettuan rykmentin komentajaksi. Hän sai kenraalimajurin arvon vuonna 1894.
Von Kothen nimitettiin Suomeen Vaasan läänin kuvernööriksi joulukuussa 1898 pysyen yhä Henkikaartin upseeriluetteloissa. Hän edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä 1899. Tammikuussa 1900 hän siirtyi Hämeen läänin kuvernööriksi. Hän kuitenkin pyysi ja sai eron toukokuussa 1901. Saman vuoden lokakuussa hän sai eron myös sotapalveluksesta ja samalla kenraaliluutnantin arvon.
Von Kothenin puoliso oli venäläinen Anna Leonovna Hromova. Heillä ei ollut lapsia. Säveltäjä Axel von Kothen oli Gustaf Axel von Kothenin velipuoli ja senaattori Casimir von Kothen hänen setänsä.
Von Kothen rakennutti itselleen huvilan Lappeen pitäjän Laihian kylään nykyiseen Lappeenrantaan. Kunnostettu huvila on nykyiseltä nimeltään Villa Tallbo. Von Kothen kuoli siellä, ja moni lehti noteerasi kuolinpaikan, Laihian huvilan.
Von Kothen on haudattu sukuhautaan Janakkalaan Janakkalan hautausmaalle.
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista (451–475)

Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjojen numeroista 451–475.
Herman Henrik Wärnhjelm

Herman Henrik Wärnhjelm (vuoteen 1802 Kjerting; 25. tammikuuta 1776 Helsinki – 14. heinäkuuta 1830 Turku) oli suomalainen eversti ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1822–1830.
Wärnhjelmin isä, eversti Henrik Georg Kjerting aateloitiin vuonna 1802 nimellä "Wärnhjelm". Viaporin linnoituksessa syntynyt Wärnhjelm palveli vuodesta 1789 vapaaehtoisena Suomen linnoitusjoukoissa ja sai armeijassa luutnantin arvon. Vuodesta 1798 hän palveli Leskikuningattaren henkirykmentissä, vuonna 1802 hänet ylennettiin majuriksi ja nimitettiin kuninkaalliseksi esikunta-adjutantiksi. Hän siirtyi vuonna 1804 Adlercreutzin rykmenttiin. Suomen sodan aikana vuonna 1808 Wärnhjelm palveli Viaporin varuskunnassa ja joutui linnoituksen antautumisen jälkeen joksikin aikaa sotavankeuteen Kalugaan Venäjälle. Hän erosi Ruotsin armeijasta vuonna 1810 ja siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan palvelukseen. Hänet nimitettiin vuonna 1812 Suomen 3. jääkärirykmentin komentajaksi ja ylennettiin vuonna 1814 everstiluutnantiksi. Vuonna 1818 Wärnhjelmistä tuli Helsingin opetuspataljoonan (myöhempi Suomen kaarti) ensimmäinen komentaja ja hän johti sen järjestäytymistä. Hänet ylennettiin vuonna 1819 everstiksi ja hän siirtyi 1820 Suomen 2. jalkaväkirykmentin komentajaksi.
Wärnhjelm oli Torniossa Suomen ja Ruotsin välisen rajankäynnin komissaarina, mistä hyvästä Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana palkitsi hänet vuonna 1821. Wärnhjelm nimitettiin Vaasan läänin maaherraksi maaliskuussa 1822. Hän kuoli vuonna 1830 ollessaan matkalla Turussa. Hän omisti Hitån kartanon Sipoossa vuodesta 1810.
Wärnhjelmin puoliso oli Ottiliana Sofia Adlercreutz. Heillä oli seitsemän lasta, joihin kuuluivat tuomari Herman Georg Maria Wärnhjelm ja eversti Ernst Emil Vilhelm Wärnhjelm.
Mustavalkoinen

Mustavalkoinen kuva koostuu mustasta ja valkoisesta sekä näiden väliin jäävistä harmaasävyistä. Muun muassa valokuva, elokuva ja televisio ovat alkujaan olleet mustavalkoisia, mutta tekniikan kehittyessä muuttuneet pääosin värillisiksi. Kirjapainotekniikka on alun alkaenkin mahdollistanut myös värien käytön, mutta pääosassa painotuotteitta mustavalkoisuus oli pitkään yleisempää.
Televisiolähetykset olivat aiemmin mustavalkoisia. Tekniikan kehityttyä alkoivat väritelevisiot yleistyä 1960-luvulta. Suomen ensimmäinen väritelevisiolähetys lähetettiin vuonna 1969.
Francisco Trincão

Francisco António Machado Mota Castro Trincão (s. 29. joulukuuta 1999 Viana do Castelo) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa portugalilaisseura Sportingia, jossa hän pelasi jo kauden 2022–2023 lainalla espanjalaisseura Barcelonasta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Trincão teki debyyttinsä SC Bragan edustusjoukkueessa 28. joulukuuta 2018. 31. tammikuuta 2020 FC Barcelona tiedotti hankkineensa Trincãon Bragasta 31 miljoonalla eurolla. Hän liittyi joukkueeseen 1. heinäkuuta 2020. Hän pelasi kauden 2021–2022 lainalla Englannin Valioliigan Wolverhampton Wanderersissa.
Trincão pelasi useissa Portugalin nuorisomaajoukkueissa. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2018. Hän pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran syyskuussa 2020 ja on pelannut kaikkiaan seitsemän A-maaottelua marraskuun 2022 loppuun mennessä. Huhtikuussa 2023 Sporting ilmoitti ostaneen Trincãon lopullisesti yhteensä 10 miljoonan euron siirtokorvauksella.
Ezequiel Ávila

Luis Ezequiel "Chimy" Ávila (s. 6. helmikuuta 1994 Rosario, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Elokuussa 2017 Ávila siirtyi lainasopimuksella Huescaan, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Kauden päätteeksi joukkue nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin. Kesäkuussa 2018 Huesca ja San Lorenzo pääsivät sopuun Ávilan lainan jatkamisesta yhdellä kaudella lisää.
27. kesäkuuta 2019 Ávila teki nelivuotisen sopimuksen Osasunan kanssa ja hänestä maksettiin 2,7 miljoonan euron siirtokorvaus.
LZ-20

LZ-20 on Lanzaroten saarella Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa saaren pääkaupunki Arrecifestä. Sieltä tie jatkuu neliajorataisena San Bartoloméen ja sieltä edelleen kaksiajorataisena Tinajoon. Tiellä on pituutta noin 18 kilometriä ja se on kokonaan päällystetty.
Lähteet.
Väinö Lattunen

Väinö Albin Lattunen (, 1892 Joroinen – ?) oli Neuvostoliitossa muun muassa toimittajana ja opettajana työskennellyt suomalainen kommunisti.
Väinö Lattunen syntyi työläisperheeseen ja oli koulutukseltaan ylioppilas. Hän työskenteli vaasalaisen "Vapaa Sana" -lehden vastaavana toimittajana vuosina 1922–1923, sai lehden kirjoituksista kaksi vankeustuomiota ja siirtyi sitten Neuvostoliittoon.
Lattunen toimi Leningradissa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston opettajana vuosina 1923–1928. Hän työskenteli myös sanomalehti "Vapauden" toimituksessa, Kustannusliike Kirjassa sekä 1930-luvulla Petroskoissa "Punaisen Karjalan" vastaavana toimittajana ja maatalouskorkeakoulun rehtorina.
Lattunen siirtyi vuonna 1935 SKP:n ulkomaanbyroohon ja keväällä 1936 Lenin-kouluun, jossa hän opetti NKP:n historiaa salanimellä Leo Lind. Lenin-koulun suomalaisista ilmiantoja laatinut Lattunen tuomittiin ilmeisesti vuonna 1938, mutta hänen kohtalostaan ei ole tarkempaa tietoa. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.
LZ-40

LZ-40 on Lanzaroten saarella Espanjassa kulkeva päätie, joka saa alkunsa läheltä Arrecifen lentoasemaa San Bartolomén kunnassa ja päättyy Puerto del Carmenin matkailukaupunkiin Tíaan kunnassa. Tiellä on pituutta noin kahdeksan kilometriä, se on kaksiajoratainen ja sen kaikki liittymät ovat eritasoliittymiä.
Lähteet.