A. E. Wilder-Smith

Arthur Ernest Wilder-Smith (1915–1995), joka tunnetaan paremmin A. E. Wilder-Smithinä, oli englantilais-sveitsiläinen kreationisti ja kemisti. 
Wilder-Smithin uskonnollisia kirjoja on käännetty useille kielille. Hänet muistetaan muun muassa väittelystä, johon hän osallistui kreationisti Edgar Andrewsin kanssa biologeja Richard Dawkins ja John Maynard Smith vastaan Oxford Unionin Huxley-muistoväittelyssä vuonna 1986. 
Wilder-Smith kutsuttiin keväällä 1981 Suomeen pitämään yleisöluentoja, kun Suomeen tuotiin uusi aate, kreationismi, joka ei ainoastaan pidä Raamatun luomiskertomusta kirjaimellisesti totena vaan myös väittää sen olevan tieteellisesti perusteltu käsitys elämän synnystä. Tämä oli Suomessa uutta. Kustantamo Uusi Tie julkaisi suomeksi hänen kirjasensa "Ajattelen siis uskon" ja Kristityn Kasvu tarjosi ostettavaksi kahdeksan hänen teoksensa pakettia. 
Kritiikkiä.
Professori Anssi Saura kirjoittaa "Skeptikko"-lehdessä 1/2005: 
”"Wilder-Smithillä oli lukemattomia ansioita, jotka kirjassa tarkasti lueteltiin: hän oli farmakologian emeritusprofessori ja sen lisäksi jopa kenraali. Myös suomentajan oppiarvot kerrotaan lukijalle: hän oli tekniikan tohtori ja teknillisen biokemian yliassistentti. Kyseinen suomentaja onnistui ylipuhumaan Helsingin yliopiston rehtorin kutsumaan Wilder-Smithin luennoitsijaksi yliopistolle; eihän tieteessä mitään pyhää ole ja kaikkea saa kritisoida. Rehtori huomasi sillä kertaa liian myöhään kutsuneensa yliopistoonsa valetieteen edustajan."
"Turun yliopiston farmakologian laitoskin kutsui Wilder-Smithin luennoimaan. Valkopartainen emeritus oli karismaattinen esiintyjä ja hänen yleisömenestyksensä oli tavaton. Sisällöltään hänen luentonsa ja kirjansa olivat kuitenkin karkeaa kreationismia."”
Filosofi Ilkka Niiniluoto kirjoitti: 
”"Wilder-Smithin argumentit evoluutioteoriaa vastaan näyttävät olevan vain muodikkaita käsitteitä ('todennäköisyys', 'ohjelma', 'koodi', 'informaatio') hämäävästi käyttävä uusi versio ikivanhasta "teleologisesta jumalatodistuksesta": maailmassa ilmenevä järjestys edellyttää sen suunnittelijaa ja luojaa, ja vastaavasti järjestyksen jatkuva kasvu edellyttää taitavasti laskettua ennaltaohjelmointia tai jatkuvaa luomista. Tämän todistuksen heikkoudet ovat tuttuja kaikille, jotka filosofian historian opinnoissaan ovat tutustuneet muun muassa David Humen ja Immanuel Kantin sille esittämiin vastaväitteisiin."” ("Tiede, filosofia ja maailmankatsomus", Otava, 1984). 
Niiniluoto toteaa, että Wilder-Smith sekoittaa toisiinsa käsitteet "epätodennäköinen" ja "mahdoton" sekä kaksi informaation lajia: "fysikaalisen informaation" (solun ainesosien väliset reaktiotavat) ja kielellisiin merkityksiin liittyvän "semanttisen informaation". Hänen mielestään Wilder-Smithin päättely romahtaa. 
Niiniluoto myös huomauttaa, että Wilder-Smith näyttää virheellisesti luulevan, että hänen vastustajansa ”uskovat elämän spontaaniin syntymiseen”. Alkuteoksesta hän sanoo (ibid., s. 148):
”"Tekijää mainostetaan 'kansainvälisesti arvostettuna tiedemiehenä'; hän välttää mainitsemasta tieteellistä kreationismia lainkaan; ja tavallisesti korvaa – ilman minkäänlaista käsitteellistä analyysia – sanan 'Jumala' sellaisilla termeillä kuin 'teleonomia', 'suunnitelma', 'idea', 'logos', 'know-how', 'intelligenssi', 'informaatio', 'käsite', 'asiantuntemus', 'hahmontunnistus', 'ohjelmointi', 'koodaus' tai 'jokin ajan ja aineen ulkopuolella'. Kuitenkin teoksen julkaisija on CLP:n (Creation-Life Publishers) osasto San Diegossa."”
"Luonnontieteet eivät tunne evoluutiota" -kirjan suomennos toi kustantajalle Skepsis ry:n Huuhaa-palkinnon.