tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
3%

3% on brasilialainen dystopia-/trillerisarja, jonka on luonut Pedro Aguilera. Pääosissa ovat Bianca Comparato, Vaneza Oliveira ja João Miguel.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat tulevaisuuteen, jossa ihmisille annetaan mahdollisuus mennä jakautuneen maailman paremmalle puolelle, edistyksen ja vaurauden saarelle. Toinen puoli on köyhä slummialue, jonka 20 vuotta täyttäneet pääsevät koettaamaan onneaan. Ensimmäinen kausi, joka koostuu kahdeksasta jaksosta, tuli Netflixiin maailmanlaajuisesti 25. marraskuuta 2016. 2. kausi ilmestyi Netflixiin 27. huhtikuuta 2018. Sarjan kolmas kausi julkaistiin 2019.
Europe's Living a Celebration

Europe's Living a Celebration on Rosa Lópezin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa Viron Tallinnassa. 
López pääsi edustamaan maataan voitettuaan "Operación Triunfo" nimisen kykyjenetsintäohjelman, josta tuli Espanjassa todella suosittu.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 24. maan joukosta sijalle 7. 81 pisteellä. 
Lähteet.
Deixa-me sonhar (só mais uma vez)

Deixa-me sonhar (só mais uma vez) on Rita Guerran esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 2003 Eurovision laulukilpailussa Riiassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 26 maan joukosta 13 pisteellä sijalle 22.
Dime

Dime on Bethin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2003 Eurovision laulukilpailussa Riiassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 26 maan joukosta 81 pisteellä sijalle 8. 
Lähteet.
Texas Rock for Country Rollers

Texas Rock For Country Rollers on yhdysvaltalaisen muusikko Doug Sahmin levy vuodelta 1976.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Doug Sahm, ellei toisin mainita.
Acácio da Silva

Acácio Mora da Silva (s. 2. tammikuuta 1961 Montalegre, Vila Realin piiri, Portugali) on portugalilainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1982–1994.
Da Silva voitti Züri-Metzgete-klassikon 1986 ennen Steve Baueria ja Adrie Van Der Poelia. 46 ajajaa sai saman ajan. Edellisvuonna da Silva oli voittanut Giro dell'Emilian. Hän voitti Ranskan ympäriajossa kaikkiaan kolme ja Italian ympäriajossa viisi etappia.
Saavutuksia.
Lähteet: Cycling Archives, Memoire du cyclisme, Pro Cycling Stats
Flèche du Sud, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
Flèche du Sud, 5. etapin voitto
Luxemburgin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
Luxemburgin ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
Sveitsin ympäriajo, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
MM-kilpailut, maantieajossa 14:s
Liège–Bastogne–Liège, viides
Giro del Trentino, 1. etapin voitto
Italian ympäriajo, 17. etapilla toinen, 5. etapilla kolmas
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailun voitto
Kaistenberg Rundfahrt, voitto
Milano–Vignola, toinen
Coppa Placci, voitto
Giro del Piemonte, toinen
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
La Flèche Wallonne, neljäs
Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa toinen, piste- ja yhdistelmäkilpailun sekä 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 8(b). ja 10. etapin voitto, 3. etapilla toinen
Sveitsin ympäriajo, prologin voitto
Coppa Sabatini, toinen
Coppa Agostoni, voitto
Giro dell'Emilia, voitto
Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa kuudes
Trofeo Pantalica, toinen
Züri-Metzgete, voitto
Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 9. ja 21. etapin voitto
Maantieajon Portugalin-mestaruus
Clásica de San Sebastián, kuudes
Tour du Limousin, 3. etapin voitto
Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
Lombardian ympäriajo, viides
GP Lugano, toinen
Hegiberg-Rundfahrt, voitto
Ranskan ympäriajo, 3. etapin voitto
Volta a Galicia, 5. etapin voitto
Trofeo Luis Puig, voitto
Critérium du Dauphiné Libéré, kokonaiskilpailussa kuudes, pistekilpailun ja 4. etapin voitto
Schynberg Rundfahrt Sulz, voitto
Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, piste- ja yhdistelmäkilpailun sekä 3. etapin voitto
Ranskan ympäriajo, 4. etapin voitto
GP Charly Gaul, voitto
Italian ympäriajo, 2. etapin voitto, 4. etapilla kolmas
Ranskan ympäriajo, 1. etapin voitto, kolme päivää Maillot jaune -paidassa
Züri-Metzgete, toinen
Italian ympäriajo, 3. etapilla kolmas
Luxemburgin ympäriajo 1(a). (prologi) etapin voitto
Espanjan ympäriajo, sprinttikilpailun voitto, 15. etapilla kolmas
Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen
Soja Murto

Soja Leea Murto (s. 1975 Kotka) on imatralainen kansallispukualalla toimiva pienyrittäjä, joka valmistaa kansallispukuja, kankaita ja puvun osia, on kehittänyt kansallispukukankaita sekä osallistunut mallipukujen valmistukseen.
Koulutus ja toiminta.
Murto on tekstiili- ja vaatetusalan artesaani. Hän on opiskellut Lappeenrannassa ja toiminut yrittäjänä vuodesta 2001 lähtien. Murto kutoo kansallispukujen kankaita ja –nauhoja sekä ompelee ja kirjoo kansallispukujen osia museoissa olevien esikuvien mukaan. Hän toimii aktiivisesti verkossa ja sosiaalisessa mediassa ja on verkostoitunut muiden kansallispukutoimijoiden kanssa. Hän on Suomen kansallispukuyhdistys Raita Ry:n hallituksen jäsen ja valtakunnallisen vuosittain 5.8. järjestettävän kansallispukujen tuuletuspiknikin pääjärjestäjä. Murto on ommellut rouva Jenni Haukiolle 1.12.2017 lahjoitetun Jääsken kansallispuvun.
Carlos Bica

Carlos Bica (s. 6. maaliskuuta 1958 Portugali) on portugalilainen entinen ralliautoilija. Hän voitti Portugalin rallimestaruuden neljästi peräkkäin vuosina 1988–1991. MM-tasolla hän osallistui yhdeksän kertaa kotimaansa MM-osakilpailuun. Paras saavutus oli toinen sija vuoden 1986 kilpailussa. Saavutuksen arvoa tosin himmentää se tosiseikka, että kaikki tehdastallien kuljettajat vetäytyivät kisasta kolmen katsojan kuolemaan ja yli 30 loukkaantumiseen johtaneen onnettomuuden seurauksena – portugalilaiskuljettaja Joaquim Santosin ohjaama Ford RS200 -ralliauto oli karannut nyppylän jälkeen kuljettajan hallinnasta ja syöksynyt päin tietä reunustanutta ihmismuuria.
Bican toiseksi paras saavutus on viides sija vuoden 1990 Portugalin rallista. Ainoan kilpailunsa Portugalin ulkopuolella hän ajoi vuoden 1991 EM-sarjaan kuuluneessa Puolan rallissa.
M/S Côtes des Dunes

Côte des Dunes on Aker Finnyardsin entiselle SeaFrance-varustamolle rakentama matkustaja-autolautta. Se sai nimekseen "SeaFrance Rodin". DFDS osti aluksen vuonna 2016.
Sisaralus.
Samankaltaiset alukset.
M/S Côte des Dunes ja Côte des Flandres muistuttavat ulkonäöltään TallinkinM/S Star ja Viking LinenM/S Viking XPRS-aluksia. Kuitenkaan DFDS:n alukset eivät ole Itämeren alusten sisaraluksia.
Kapteeni Nemo (televisiosarja)

Kapteeni Nemo (, , ) on ranskalais-espanjalais-italialainen tv-sarja vuodelta 1973. Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi, ja se käsittää kaikkiaan 6 noin 52 minuutin pituista jaksoa. Nimiroolia esittää tunnettu egyptiläinen näyttelijä Omar Sharif. Sarjaa on kuvattu esim. Kanariansaariin kuuluvalla Lanzaroten saarella.
Televisiosarjan pohjalta muokattiin myös 96-minuuttinen elokuva, jota on esitetty nimellä Salaperäinen saari ja Mysteerien saari (engl. "The Mysterious Island").
"Kapteeni Nemo" perustuu ranskalaisen Jules Vernen romaaniin "Salaperäinen saari" (alkuteos 1874). Teos edustaa ns. robinsonadi-lajityyppiä.
Juoni.
Yhdysvaltain sisällissodan aikaan viisi miestä ja koira haaksirikkoutuvat kuumailmapallolla autiolle saarelle ja kokevat siellä monia eriskummallisia seikkailuja. Outojen tapahtumien myötä alkaa vaikuttaa siltä, ettei saari olekaan asumaton. Haaksirikkoutuneet pyrkivät pääsemään perille saaren salaperäisestä asukkaasta. He joutuvat puolustamaan saarta myös merirosvojen hyökkäykseltä.
Itä-Espanjan kalliomaalaukset

Itä-Espanjan kalliomaalaukset on yli 700 esihistoriallisen kalliomaalauksen joukko, jotka on yhdessä nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1998.
Maalaukset sijaitsevat rannikolla ja sisämaassa vuoristojen välimerenpuoleisilla rinteillä, kaiummaiset jopa tuhannen kilometrin päässä rantaviivasta. Maalauspaikkoja on kuuden itsehallintoalueen alueella: Andalusia, Aragonia, Kastilia- La Mancha, Katalonia, Murcia ja Valencia.
Useimmat kuvat esittävät eläimiä tai metsästyskohtauksia. Käytetyimmät värit ovat punainen ja musta.
Laura Suhonen

Laura Suhonen (s. 1982) on suomalainen käsikirjoittaja. Hän on kirjoittanut muun muassa tv-sarjoja "Mustat lesket" ja "Koukussa". Hänen käsikirjoittamansa esikoiselokuva "Sisko tahtoisin jäädä" valmistui vuonna 2010. Elokuvan käsikirjoitus oli osa hänen lopputyötään Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuva- ja lavastustaiteen laitokselle.
Veripankki

Veripankki on paikka, jossa käsitellään luovutettua verta ja varastoidaan sitä myöhempää käyttöä varten. Verta talletetaan pankkiin verensiirtojen varalle. Luovutettu veri kerätään ensin muovipusseihin, joissa on mukana hyytymisen estävää ainetta. Sen jälkeen verestä erotellaan punasolut, verihiutaleet ja plasma, sillä niiden säilytysvaatimukset poikkeavat toisistaan.
Veren varastoinnissa käytetään apuna jääkaappeja. Veripankkeja voi siten toimia lähinnä alueilla, joilla sähkönjakelu on luotettavaa.
Veripankit Suomessa.
Suomessa ihmisveren keräämisestä, käsittelystä, varastoinnista ja jakelusta huolehtii Suomen Punaisen Ristin Veripalvelu. Se toimittaa potilaiden tarvitsemat verivalmisteet kaikkiin sairaaloihin.
Eläimille on perustettu omia veripankkeja. Esimerkiksi Yliopistollisessa eläinsairaalassa Helsingissä on kissojen, koirien ja hevosten veripankit.
Kirjan talo

Kirjan talo on Helsingin Kruununhaassa Kirjatyöntekijänkatu 10:ssä sijaitseva Helsingin Kirjatyöntekijäin Yhdistys ry:n omistama seitsemänkerroksinen talo, jossa on kokoustiloja, asuntoja, ravintola, ullakkosauna ja juhlasali. Funktionalismia edustava talo on valmistunut 1935, ja se on peruskorjattu 1987. Talon on suunnitellut arkkitehti Georg Jägerroos. Kirjatyöntekijäin yhdistys osti talon paikalla sijainneen puutalon jo 1922.
Suomen ensimmäinen ammattiyhdistystalo Kirjan talo valmistui tammi-helmikuussa 1935. 7-kerroksisen rakennuksen tilavuus oli 11 000 m3. Kellarikerroksessa oli biljardisali ja ensimmäisessä kerroksessa 400 hengen juhlasali omine näyttämöineen. Salin päällä sijaitsi ravintola, joka oli myös muiden kuin yhdistyksen jäsenten käytössä. Kolmannessa kerroksessa sijaitsivat Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton ja Helsingin Kirjatyöntekijäinyhdistyksen toimisto-, kerho- ja kokoushuoneet. Ylimmissä neljässä asuinhuonekerroksessa oli 26 kahden huoneen ja keittiön, huoneen ja keittiön sekä keittokomerolla varustetun huoneen sisältävää huoneistoa.
Kirjan talossa toimi 1950-luvulla Levytukun äänitysstudio. Talossa on äänitetty muun muassa Aikamiesten kuoron kappale ”Iltatuulen viesti”. Elannon Näyttämö on toiminut talossa vuodesta 2012 alkaen.
Talossa toimi vuodesta 1935 ravintola Kirja, joka muutettiin vuonna 2007 yksityisklubiksi. Se oli 1960–1970-luvuilla kulttuuriväen suosiossa.
Reidar Suomenrinne

Reidar Suomenrinne (16. syyskuuta 1931 Nuorgam – 24. kesäkuuta 1974 Bodø) oli saamelaisvaltuuskunnan ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli ammatiltaan opettaja ja kuollessaan myös Utsjoen kunnan esimies.
Suomenrinne oli matkalla Trondheimiin neljän muun saamelaisvaltuuskunnan jäsenen kanssa, kun heitä kuljettanut pienkone katosi Norjassa Bodøn lähellä. Heidän lisäkseen koneessa oli lentäjä. Koneen hylkyä ei ole löydetty.
Fontainebleaun sopimus

Fontainebleaun sopimus oli Ranskan ja Espanjan 27. lokakuuta 1807 tekemä salainen sopimus, jonka mukaan maat hyökkäisivät Portugaliin ja jakaisivat sen kolmeen osaan. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut sopimuksen mukaisesti. Espanjalle sopimus oli kuitenkin jatkossa epäedullinen, sillä sopimuksen mukaan Ranskan joukoilla oli vapaa läpikulku Espanjan läpi Portugaliin. Ranska käytti tätä Espanjan alistamiseen.
Sopimuksen solmivat Ranskan keisari Napoleon I ja Espanjan kuninkaan Kaarle IV:n puolesta pääministeri Manuel de Godoy. Sopimuksen toteuttaminen alkoi, kun ranskalainen kenraali Jean-Andoche Junot vei 20 000 miehen joukkonsa Lissaboniin marraskuun 1807 lopussa. Portugalin kuningasperhe joutui pakenemaan Brasilian Rio de Janeiroon. Riosta tuli väliaikaisesti Portugalin ja portugalilaisen imperiumin pääkaupunki. Valloitus kuitenkin mutkistui ja alueella syttyi monivuotinen Pyreneiden niemimaan sota.
Godoy joutui kokemaan espanjalaisten vihan, sillä nämä pitivät häntä isänmaanpetturina. Vuoden 1808 alussa julkisuuteen tuli tieto, että Napoleon aikoi liittää joitakin Espanjan alueita Ranskaan, mikä johti Godoyn vastaisen vihan purkautumiseen. Kun hovi oli pakenemassa maasta, he joutuivat Aranjuezissa 18. maaliskuuta väkijoukon vangeiksi. Godoy piestiin ja melkein tapettiin, mutta hän säästi henkensä julistamalla olevansa uskollinen Espanjan uudelle hallitsijalle Ferdinand VII:lle. Sen jälkeen kuningas vangitutti hänet. Godoy kuitenkin vapautettiin Napoleonin pyynnöstä jo toukokuussa 1808, jotta hän voisi osallistua Ferdinandin ja Kaarlen kanssa kokoukseen, jossa molemmat kuninkaat pakotettiin luopumaan kruunusta ja se annettiin Napoleonin veljelle Joseph Bonapartelle.
Jimmy Driftwood

Jimmy Driftwood, joskus Jimmie Driftwood, alkujaan James Corbitt Morris (20. kesäkuuta 1907 Timbo, Arkansas – 12. heinäkuuta 1998 Fayetteville, Arkansas) oli yhdysvaltalainen opettaja, folkloristi ja laulaja-lauluntekijä.
Driftwood kirjoitti yli 6000 laulua, joista levytettiin tai julkaistiin yli 300. Tunnettuja kappaleita ovat ”The Battle of New Orleans”, ”Tennessee Stud”, ”Down in the Arkansas” ja ”He Had a Long Chain On”. Hänen laulujaan ovat esittäneet muun muassa Johnny Horton, Eddy Arnold, Doc Watson, Johnny Cash ja Odetta. 
Driftwood voitti kaksi Grammy-palkintoa. Hänelle myönnettiin kansanperinteen kunniatohtorin arvo Peabodyn yliopistosta.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten supersuurpujottelu

Naisten pujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 15. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Itävallan Anna Fenninger ennen Saksa Marlies Schildiä ja Kathrin Zetteliä. 50:stä laskijasta ainoastaan 31 pääsi maaliin ja ensimmäisestä 11 laskijasta ainoastaan kolme selvisi maaliin asti. Brittilaskija Chemmy Alcott kuvasi rataa "ylhäältä jäiseksi ja alhaalta saippuanliukkaaksi".
Lähtökohdat kilpailuun.
Kilpailu alkoi kello 11:00 paikallista aikaa. Lähtöpaikka sijaitsi 1580 metrin korkeudessa "Devil's Spinen" ja "Forest Dropin" välissä.
Talven aikana alppihiihdon maailmancupissa oltiin kilpailtu viidesti supersuurpujottelussa. Itävallan Lara Gut oli voittanut kolmesti, liechtensteinilainen Tina Weirather kerran ja itävaltalainen Elisabeth Görgl kerran. Supersuurpujottelucupia johti ennen olympialaisia Gut ennen Weiratheria, Fenningeria ja Görgliä. Weirather ei kuitenkaan pystynyt osallistumaan kilpailuun, sillä hän oli kaatunut viimeisessä syöksulaskuharjoituksessa ja saanut ruhjevamman sääreensä. Muista suosikeista puuttuivat Yhdysvaltojen Lindsey Vonn (ei pystynyt osallistumaan olympialaisiin, kaksi eturistisidevammaa vuonna 2013) ja Andrea Fischbacher (ei selvinnyt karsinnoista). Kilpailun ennakkosuosikiksi nousikin sloveeni Tina Maze, joka oli lajin hallitseva maailmanmestari, talviolympialaisten 2010 hopeamitalisti ja maailmancupkauden 2012–2013 voittaja.
Northwest Airlinesin lento 255

Northwest Airlinesin lennon 255 onnettomuus tapahtui 16. elokuuta 1987 Detroitissa, kun nousussa ollut DC-9-82 putosi tielle ja syttyi palamaan. Yhtä matkustajaa lukuun ottamatta kaikki koneessa olleet kuolivat.
Lento.
Ennen onnettomuutta.
Kone lähti portilta 10–15 minuuttia ennen lentoonlähtöä tarkoituksenaan käyttää lentoonlähtöön joko kiitotietä 21R tai 21L. Kone päätyi kuitenkin käyttämään kiitotietä 3C. Useat silminnäkijät kertoivat koneen lentoonlähtökiidon olleen normaalia pidempi.
Onnettomuus.
Koneen noustua kone alkoi lähes välittömästi kallistua 15°–90° vuorotellen vasemmalle ja oikealle mutta kallistui kuitenkin enemmän vasemmalle puolelle. Kone alkoi menettää korkeutta, kunnes sen vasen siipi osui lyhtypylvääseen. Silminnäkijät kertoivat nähneensä tämän jälkeen liekkejä vasemmassa siivessä. Kone jatkoi kallistumista vasemmalle ja törmäsi toiseen lyhtypylvääseen sekä autovuokraamon sivuseinään. MD-80 oli tässä vaiheessa kallistunut jo noin 90 astetta. Kone jatkoi, kunnes törmäsi maahan tiellä. Kone liukui tietä pitkin, osui kolmeen ajoneuvoon ja törmäsi rautatiesiltaan syttyen samalla palamaan.
Ainoa eloonjäänyt.
Onnettomuudesta selvisi hengissä vain yksi henkilö, nelivuotias Cecelia Cichan, joka oli ollut lennolla perheensä kanssa. Hänet pelasti paikalle tullut palomies John Thiede.
Onnettomuuden syy.
Onnettomuuden aiheutti lentäjän virhe tarkistuslistaa läpikäydessä. Tutkinnan mukaan miehistö unohti ottaa laskusiivekkeet ulos, joten kone ei saanut tarpeeksi nostetta turvalliseen lentoonlähtöön.
Gary Stewart

Gary Stewart (28. toukokuuta 1944 Letcherin piirikunta, Kentucky – 16. joulukuuta 2003 Fort Pierce, Florida) oli yhdysvaltalainen muusikko. 
Stewartia verrattiin usein tenori-äänialaltaan Jerry Lee Lewisiin. ”She's Actin' Single”, ”Flat Natural-Born Good-Timin' Man”, ”Drinkin' Thing” ja muut kappaleet ylistivät maallisia nautintoja taitavalla sanankäytöllä ja voimakkaalla rytmillä.
Hän aloitti uransa kirjoittamalla lauluja muun muassa Stonewall Jacksonille, Billy Walkerille, Cal Smithille ja Nat Stuckeylle. Eräässä vaiheessa vuonna 1971 neljä Top 10 -country-kappaletta oli Stewartin tekemiä. Stewartin albumi "Out of Hand" (1975) vakiinnutti asemansa honky-tonk-klassikkona. Kappale ”She's Actin' Single (I'm Drinkin' Doubles)” nousi country-listan ykköseksi vuonna 1975.
Stewart eli myös yksityiselämäänsä suureen honky-tonk-tyyliin, eikä hänen rankka huumeiden käyttönsä ja juomisensa ollut salaisuus. 
Stewart teki itsemurhan kotonaan Fort Piercessa Floridassa.
Kansallispukuraati

Kansallispukuraati on Suomen kansallispukukeskuksen asiantuntijaelin, jonka jäseniä ovat kansallispukukulttuuriin perehtyneet asiantuntijat. Kansallispukuraatii päättää pukutarkistusten ja uusien pukujen kokoamisen aloittamisesta, nimeää pukuhankkeille asiantuntijan, hyväksyy mallipuvut ja ottaa kantaa sekä antaa lausuntoja erilaisissa kansallispukuihin liittyvissä kysymyksissä.
Historia.
Kansallispukuraadin perusti vuonna 1979 Suomen kansallispukuneuvosto ohjaamaan kansanpukujen ja kansallispukujen tutkimusta sekä dokumentointia, vastaamaan pukujen kokoamisesta sekä hyväksymään uudet ja tarkistetut kansallispuvut. Kansallispukuraati on laatinut kansallispuvun käyttöohjeet vuonna 1991.
Jäsenet.
Kansallispukuraadissa on 12 jäsentä. Toimikaudella 2020-2022 sen puheenjohtaja on KM Ktyö Inga Pihlhjerta, varapuheenjohtaja on FT Seija Johnson ja sihteeri on kansallispukukonsultti Taina Kangas. Raadin jäsenet ovat tekstiilityön opettaja KM Ritva Hänninen, FM tekstiilikonservaattori (AMK) Jaana Kataja, artenomi (AMK) Minna Koskinen, kansallispukukonsultti/folkdräktskonsult Maria Lindén, FM pääsihteeri Aila Nieminen, Eija Mendelin, Dessinatör, amauenssi Sari Tauriainen, koulutuspäällikko Marjo Vainio, ja kansallispukuamanuenssi Marja Liisa Väisänen.
Ludvig Hoff

Ludvig Hoff (s. 16. lokakuuta 1996 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjan pääsarjan Stavanger Oilersissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Hoff on Hasle-Løren IL:n kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Vålerenga IF:n junioreihin kaudeksi 2011–2012, jonka päätteeksi Hoff voitti Norjan U19-juniorisarjan mestaruuden. Kauden 2012–2013 päätteeksi hän voitti Norjan A-nuorten sarjan mestaruuden. 
Kesken kauden 2013–2014, joulukuussa 2013 Hoff siirtyi varaamattomana pelaajana eli ns. tender-sopimuksella Yhdysvaltain USHL-junioriliigan Lincoln Starsiin. Kaudella 2014–2015 hän oli tehoilla 16+16=32 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2015–2016 Hoff oli Starsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 20+37=57, joilla hän jakoi USHL:n pistepörssin kahdeksannen sijan Madison Capitolsia ja Waterloo Black Hawksia edustaneiden Sam McCormickin ja Ryan Lohinin kanssa. Hoff pelasi kauden aikana myös USHL/NHL Top Prospects Gamessa. Hoff valittiin kauden päätteeksi liigan kolmanteen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2016–2017 Hoff siirtyi Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueeseen. Kesällä 2017 hän osallistui New York Islandersin kehitysleirille. Hoff pelasi kolme kautta yliopistosarjaa ja teki kaudeksi 2019–2020 ammattilaissopimuksen Norjan pääsarjan Stavanger Oilersin kanssa.
Hoff teki vuonna 2021 uuden kaksikautisen jatkosopimuksen Stavangerin kanssa. Kausi 2021–2022 päättyi Hoffilla ja Stavengerilla Norjan-mestaruuteen.
Maajoukkueura.
Hoff pelasi alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014, joista molemmat turnaukset päättyivät hopeaan. Hän toimi molemmissa turnauksissa myös Norjan varakapteenina. Hoff jakoi vuoden 2014 turnauksen pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Martin Granin ja Colin Spaberg Olsenin sekä Kazakstanin Semjon Košelevin kanssa tehoilla 3+5=8. Hänellä oli myös turnauksen paras aloitusprosentti (71,43%).
Hoff pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista molemmissa turnauksissa hän toimi Norjan kapteenina. Vuoden 2015 turnaus päättyi hopeaan. Hoff voitti joukkueensa sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 2+6=8 sekä koko turnauksen jäähypörssin 31 minuutillaan. Hänellä oli myös vuoden 2016 turnauksen paras aloitusprosentti (64,58%). Hoff edusti Norjan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta myös U20 Super Challengessa vuonna 2013.
Hoff on edustanut Norjaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018 sekä MM-kilpailuissa vuonna 2018, 2021 ja 2022. Yhteensä hän on pelannut 30 maaottelua ja tehnyt niissä pisteet 0+1.
Muuta.
Hoffin isoveli Magnus pelaa kotimaassaan GET-ligaenin Stavanger Oilersissa. Veljesten isä Geir Hoff on entinen Norjan maajoukkuekiekkoilija.
Metsäalan Opiskelijat MEOL

MEOL Metsäalan Opiskelijat ry on suomalainen valtakunnallinen luonnonvara-alan opiskelijoiden yhdistys. Yhdistys toimii kaikkien suomalaisten metsäalan ammattikorkeakouluopiskelijoiden kattojärjestönä. MEOL edustaa opiskelijoiden ääntä valtakunnallisesti, tukee jäsenyhdistyksiään ja edistää metsäalan koulutuksen ja opiskelijaelämän kehittämistä.
MEOL on Meto – Metsäalan Asiantuntijat ry:n opiskelijajärjestö.
Toiminta.
MEOLin toiminnan tavoitteena on yhdistää metsäalan opiskelijat eri puolilta Suomea ja edistää heidän ammatillista osaamistaan, yhteisöllisyyttään ja työelämävalmiuksiaan. Yhdistys järjestää vuosittain useita tapahtumia, kuten Talvi- ja Kesäkisat, Käpyristeilyn sekä erilaisia koulutus- ja verkostoitumistilaisuuksia.
MEOL tekee yhteistyötä metsäalan yritysten, viranomaisten ja muiden sidosryhmien kanssa. Yhdistys osallistuu myös kansainväliseen yhteistyöhön esimerkiksi International Forestry Students’ Associationin (IFSA) kautta.
Jäsenyhdistykset.
MEOLiin kuuluu viisi paikallista jäsenjärjestöjä, jotka toimivat eri metsäopetusta tarjoavilla paikkakunnilla. Jäsenyhdistyksiä ovat:
Jäsenyhdistykset järjestävät omia paikallisia tapahtumiaan, mutta osallistuvat myös MEOLin valtakunnallisiin tapahtumiin.
Historia.
MEOL on perustettu 20. helmikuuta 1981 Kurussa alkuperäiselle nimelleen Metsäopiskelijoiden Liitto — Skogstuderandes Förbundet rf. Perustajajäseniä olivat Evon Metsäpojat ry, Nikkarilan Metsäopiston Oppilaskunta ry sekä Tuomarniemen metsäpojat ry.
1-kanal (radio)

1-kanal on Valko-Venäjän valtion radio- ja televisioyhtiön, Belteleradyjokampanijan, ensimmäinen radiokanava, joka kuuluu valtakunnallisesti. Ensimmäistä kertaa virallisesti avajaislähetyksenä yleisradiolähetys lähetettiin Valko-Venäjän sosialistisesta neuvostotasavallasta 11. marraskuuta 1925 Minskistä kello 18:30. Lähetyksen kantama oli noin kolmesataa kilometriä, eikä lähetyksiä ollut aluksi kuin puoli tuntia päivässä. Neuvostoliitossa ulkomaankauppa oli valtion monopoli, eikä Neuvostoliiton omaa radiotuotantoa ollut vielä järjestetty kuluttajakäyttöön. Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan yleisradiolähetysverkkoon kuuluivat aluksi Neuvostoliiton yleisradiolähettimien RA18- ja RA39-kutsumerkkiset radiolähettimet, joiden lähetysten aallonpituudet olivat 860 metriä ja 925 metriä. Edellinen lähettimistä oli Minskissä ja jälkimmäinen Homelissa. Lähetinten kutsumerkit liittyivät uudenvuoden 1929 suureen kansainväliseen radiouudistukseen. Kuitenkin jo 1930 uusittiin kutsumerkit RV-10:ksi ja RV-40:ksi. Minskin asema säilytti kutsumerkkinsä 1940-1941 -uudistuksessa, mutta Homelin asema ei.
Kansainvälinen toiminta.
11. toukokuuta 1962 aloitettiin ulkomaille suunnatut lähetykset eri kielillä.
The Miseducation of Cameron Post

The Miseducation of Cameron Post on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Desiree Akhavan. Se perustuu Emily M. Danforthin samannimiseen romaaniin vuodelta 2012. Elokuvan pääosia esittävät Chloë Grace Moretz, Sasha Lane, Forrest Goodluck, John Gallagher Jr., Jennifer Ehle, Emily Skeggs, Owen Campbell ja Quinn Shephard.
"The Miseducation of Cameron Post" sai ensi-iltansa 22. tammikuuta 2018 Sundancen elokuvajuhlilla, jossa se voitti festivaalin pääpalkinnon.
Conquistador (1758)

Conquistador oli Espanjan laivaston vuonna 1758 vesille laskettu kaksikantinen 58-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin 9. marraskuuta 1756 ja nimettiin 27. syyskuuta 1757. Sen suunnitteli Mateo Mullán perustuen Jorge Juanin Cartagenassa vuonna 1754 valmistetun "Tridenten" piirustuksiin. Muutoksella oli tarkoitus lisätä aluksen nopeutta. Köli laskettiin 1. kesäkuuta 1757. Alus laskettiin vesille 29. heinäkuuta 1758.
Palvelus.
Alus lähti 6. joulukuuta 1858 Cadizista päällikkönään Juan de Soto y Aguilar koeajoihin ja partiomatkalle.
Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi 13. elokuuta 1762 Havannassa aluksen. Alus saapui 20. syyskuuta Woolwichiin, missä se tarkastettiin. Aluksen arvoksi merkittiin 309 puntaa 15 shillinkiä, millä hinnalla se lunastettiin 9. maaliskuuta 1764 laivastolle. Alus varustettiin lokakuusta joulukuuhun 1770 Woolwichissa, minkä jälkeen se makasi ankkurissa.
Alus otettiin marraskuussa 1770 palvelukseen kuninkaallisessa laivastossa nimellä "HMS Conquestador" päällikkönään Andrew Snape Hamond. Alus lähti seuraavana vuonna Falklandin saarille päällikkönään John Falkingham. Alus poistettiin toukokuussa 1771 palveluksesta.
Amiraliteetin 20. lokakuuta 1775 antamalla määräyksellä alus varustettiin Sheernessissä vastaanottoalukseksi Noreen. Alus otettiin palvelukseen vielä lokakuussa päällikkönään Samuel Thompson. Alus varusteltiin Chathamissa syyskuusta lokakuuhun 1777 ja se poistettiin palveluksesta vuonna 1778.
Alus palautettiin vastaanottoalukseksi Noreen toukokuussa 1779 päällikkönään James Orrok ja poistettiin palveluksesta elokuussa 1782. Alus myytiin romutettavaksi 23. syyskuuta 1782 Chathamissa.
Diligente (1756)

Diligente oli Espanjan laivaston vuonna 1756 vesille laskettu Triunfante-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Ferrolista Reales Astilleros de Esteirolta, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta 1754 telakkanumerolla 21. Alus laskettiin vesille 25. syyskuuta 1756 ja otettiin palvelukseen huhtikuussa 1759 Ferrolissa päällikkönään Luis de Córdoba. 
Palvelus.
Britannian kuninkaallinen laivasto valtasi Cabo de São Vicenten taistelussa 16. tammikuuta 1780 aluksen. Se rekisteröitiin ja nimettiin 20. huhtikuuta "HMS Diligentiksi". Alus varustettiin 7. toukokuuta - 27. syyskuuta Portsmouthissa, minkä jälkeen se ankkuroitiin Spitheadiin.
Alus otettiin huhtikuussa 1780 palvelukseen vastaanottoaluksena Portsmouthissa päällikkönään Anthony Hunt. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 1782 John Knowles, kun alus siirrettiin Portsmouthissa vartiolaivaksi. Alus oli 10. kesäkuuta 1783 Spitheadissa avustamassa "HMS Royal Georgen" hylyn nostamisessa. Alus myytiin 2. joulukuuta 1784 Portsmouthissa 1 010 punnalla.
William B. Travis

William B. Travis (1. huhtikuuta 1809 – 6. maaliskuuta 1836) oli yhdysvaltalainen lakimies ja sotilas. Travis oli syntynyt Etelä-Carolinassa, mutta jo nuorena hän muutti Alabamaan, jossa työskenteli opettajana ja opiskeli lakia. Lokakuussa 1828 hän solmi avioliiton, joka jäi lyhytaikaiseksi. Vuonna 1831 Travis muutti Texasin, jossa hän alkoi ottaa aktiivisesti osaa politiikkaan. Liityttyään paikalliseen "sotapuolueeseen" hän joutui yhä useammin mukaan Texasin poliittisiin levottomuuksiin. Kun Texasin vallankumous alkoi 1835, Travis nimitettiin Texasin vakinaisen armeijan ratsuväen everstiluutnantiksi.
Alkuvuodesta 1936 Travisista tuli Alamon varuskunnan komentaja, joskin tehtävän hänen kanssaan jakoi aluksi Jim Bowie. Bowien sairastuttua Travis otti vastuulleen koko Alamon. Varhain 6. maaliskuuta kenraali Santa Annan johtamat meksikolaiset joukot valtasivat Alamon ja surmasivat varuskunnan 189 puolustajaa. Travis menehtyi ensimmäisten joukossa.
Kovaa aikaa

Kovaa aikaa – Erään punakaartilaisen kokemuksia kansalaissodan ajoilta on punakaartiin 17-vuotiaana liittyneen Paavo Järvisen 1950-luvun jälkipuolella valmiiksi kirjoittama romaanimuotoinen kuvaus kokemuksistaan sisällissodasta. Kirjan on julkaissut Warelia vuonna 2017.
Järvinen tarjosi tekstiään ainakin Karistolle ja WSOY:lle, mutta ne eivät kiinnostuneet julkaisusta. Kirjaan esipuheen kirjoittanut Tuomas Hoppu pitää kirjaa ansiokkaana paitsi kaunokirjallisesti, ennen kaikkea myös historiallisesti mielenkiintoisena. Hän vahvistaa, että tapahtumat voi paljolti historiallisesti tarkistaa, ja hän on lisännyt tekstiin alaviitteisiin tarkentavia tietoja. Hoppu huomauttaa, että käsikirjoitus jätettiin valmiina kustantajalle ennen Väinö Linnan Pohjantähti-trilogian ensimmäisen osan julkaisua, ja se poikkeaa sodan syiden ja seurausten osalta Linnan kuvauksesta, joka on Hopun mukaan muuttunut lähes historialliseksi totuudeksi.
Hoppu korostaa, että sisällissota oli, toisin kuin Linnan teoksesta saa käsityksen, pitkälti kaupunkilaisten sota. Kaatuneista punakaartilaisista oli runsaat 12 prosenttia helsinkiläisiä. Järvinen oli kansanopiston jälkeen muuttanut Helsinkiin, ja sisällissodassa hän kuului helsinkiläiseen komppaniaan. Siltä pohjalta hän on romaanin kirjoittanut. Alkuperäisestä käsikirjoituksesta on ajan myötä kadonnut loppupuolelta viisi liuskaa, ja tästä muodostuu kertomukseen katkos, jolla ei Hopun mukaan ole kuitenkaan erityistä merkitystä.
Teos on ollut kustantajansa Warelian tähänastisista julkaisuista myydyin.
Kirjan alkuasetelmassa Järvinen antaa kuvan työläisten suhtautumisesta esimiehiin: 
Arviot.
"Kovaa aikaa" on saanut kritiikeissä kautta linjan hyvin myönteisen vastaanoton. Matti Kuusela toteaa Aamulehdessä, että kirjassa olisi paljon ainesta elokuvaksi.
Jouko Juonala luonnehtii Ilta-Sanomissa kirjaa väkeväksi romaaniksi. Hän pitää kirjoittajaa tasapuolisena ja sovinnollisena, mikä tulee esiin muissakin arvioissa.
Sirpa Koskinen (Kansan Uutiset) muistuttaa, että tekijä kypsytti kertomusta neljäkymmentä vuotta, ja Koskisen mukaan se näkyy tekstissä.
Järvisen pojanpoika Simo Kurra pitää romaania raakileena, jota kirjoittaja olisi aikanaan voinut kustantajan palautteen avulla kehittää eteenpäin.
Harold Thomas

Harold Joseph Thomas (Bundoo) (s. 1947 Alice Springs, Australia) on Australian aluperäiskansoihin kuuluva taiteilija ja aktivisti, joka on myös suunnitellut Australian aboriginaalien lipun. Hänen äitinsä kuului Luritja-kansaan ja isänsä Wombai-kansaan.
Kun Thomas oli seitsemän vuotta vanha hänet vietiin anglikaaniseen aboriginaalipojille tarkoitettuun kouluun. Hänen ollessaan yksitoista vuotta hänet siirrettiin papin perheeseen kasvattilapseksi Willungaan Etelä-Adelaideen Etelä-Australiassa. Hän oli ainoa aboriginaalilapsi koulussa, mutta sai ystäviä ja hänestä tehtiin jalkapallojoukkueen kapteeni. Ollessaan seitsemäntoista hän alkoi opiskella stipendin turvin South Australia School of Artissa, ja hänestä tuli ensimmäinen aboriginaali joka on valmistunut tästä instituutista. Hän opiskeli myös myöhemmin sosiaaliantropologiaa Adelaidessa. Opiskelunsa aikana hän alkoi osallistua kasalaisoikeusliikkeen toimintaan. Hänestä tuli myös kunniatohtori Adelaiden yliopistoon. 
Thomas meni vuonna 1970 naimisiin vaimonsa Shirley kanssa, ja alkoi työskentelemään tutkivana taiteilijana Etelä-Australian museossa. Siellä ollessaan hän suunnitteli aboriginaalien lipun joka liehui ensimmäisen kerran Viktorianaukiolla Adelaidessa Kansallisena Aboriginaalien päivänä 12. heinäkuuta 1971. Vuonna 1994 Cathy Freeman aiheutti kohun juoksemalla kunniakierroksen Kansainyhteisön kisoissa heiluttaen aboriginaalien lippua Australian lipun kanssa, hän teki saman tempun vuonna 2000 Sydneyn olympialaisissa.
Vuonna 2016 Harold Thomas voitti 33. Telstra National Aboriginal and Torres Strait Islander Art Awards (NATSIAAs) maalauksellaan "Tribal Abduction", palkinnon summa oli 50 000 dollaria.
Carl Dekker

Carl Dekker, myös Carl Decker, on australialainen kirjailijanimimerkki, jota käyttivät useat kirjailijat. Käyttäjiä ovat ainakin John Laffin ja Keith Hetherington ja mahdollisesti Gene James. Nimimerkillä on julkaistu 41 kirjaa. Samaa nimimerkkiä on käyttänyt myös yhdysvaltalainen Dennis Lynds (1924–2006), vaikkakaan hän ei identifioidu samaksi kuin australialainen nimimerkki.
Suomennokset.
Vaasa Oy on julkaissut vuonna 1962 kaksi nimimerkin kirjaa "Ilvessarjassa". Kaksi vuotta myöhemmin Sarjakustannus julkaisi niitä kuusi sarjassa "Max Strong", tosin tekijännimeä mainitsematta, mutta Toni Johnson-Woods on selvittänyt tekijänimimerkin kirjojen alkuperäisnimen perusteella. Viihdekirjat julkaisi 13 nimikettä. Dekker-nimellä on siis ollut Suomessa kolme kustantajaa, ja Johnson-Woods epäilee, että nimimerkki olisi ollut käytössä erityisesti Pohjoismaiden markkinoita varten.
Suomennetut teokset.
Fennicaan on nimellä Carl Dekker luetteloitu ainoastaan kaksi:
Sarjakustannuksen julkaisemat alkuperäisnimillä:
Viihdekirjojen sarjassa "Peter Flynn" julkaisemat alkuperäisnimillä:
Ruby Langford

Ruby Langford Ginibi (26. tammikuuta 1934 Coraki, New South Wales, Australia – 2. lokakuuta 2011 Sydney, Australia) oli australialainen kirjailija
Box Ridge -lähetysasemalla syntynyt Ginibi vietti lapsuutensa Bonalbossa ja kävi koulua Casinossa. Hän muutti viisitoistavuotiaana Sydneyyn vaatetustehtaan työntekijäksi. Hän avioitui nuorena ja sai yhdeksän lasta. Perhe asui Coonabarabranin lähistöllä, ja hän työskenteli tehdastyössä vuoroin siellä, vuoroin Sydneyssä.
Ginibin esikoisteos "Don't Take Your Love To Town" ilmestyi vuonna 1988 hänen ollessaan 54-vuotias. Vuosi oli Australian 200-vuotisjuhlavuosi. Omaelämäkerrallisessa kirjassa hän kertoo, millaista on aboriginaalinaisen elämä. Hänelle myönnettiin kirjasta ihmisoikeuspalkinto. Sen jälkeen hän julkaisi useita kirjoja, mutta samalla hän myös kiersi luennoimassa ja kertomassa aboriginaalien elämästä niin kotimaassa kuin ulkomaillakin.
Nimi Ginibi tarkoittaa mustaa joutsenta, ja hän sai heimon kunnianimen vuonna 1990 tädiltään.
Stephen F. Austin

Stephen F. Austin (3. marraskuuta 1793 – 27. joulukuuta 1836) yhdysvaltalainen empresario, joka tunnetaan "Texasin Isänä". Austin jatkoi vuonna 1821 kuolleen isänsä aloittamaa työtä ja johdatti 300 siirtolaista nykyisen Texasin alueelle. Ryhmä asettui Brazos- ja Coloradojoen väliselle alueelle, jossa he saivat Meksikon hallitukselta luvan laajentaa maitaan. Austin jatkoi menestyksellistä uraansa empresorina ja vuoteen 1825 mennessä Texasiin oli muuttanut yli 1 500 perhettä. Myös seuraavina vuosina Austin teki paljon työtä perheiden hyvinvoinnin turvaamiseksi, mutta ei kuitenkaan onnistunut luomaan pysyvää sopua siirtokunnan, tejanojen (Texasin meksikolaiset asukkaat) ja Meksikon hallituksen välille. 
Kun 1830-luku alkoi, Meksikon hallituksen yhteistyöhalu Austinin kanssa aleni merkittävästi. Texasilaiset olivat kyllästyneet hallituksen määräämiin lakeihin ja erimielisyydet lisääntyivät. Lopulta hallitus kieltäytyi ottamasta Texasiin uusia Yhdysvalloista saapuvia siirtolaisia. Austinin anoessa lupaa itsenäisen siirtokunnan perustamiseen, hänet vangittiin. Päästyään vapaaksi syyskuussa 1835 hänet nimitettiin Texasin armeijan komentajaksi. Texasin vallankumouksen alkaessa Austin johti armeijaansa Bexarin piirityksessä. 
Texasin tasavallan ensimmäisissä presidentinvaaleissa 1836 Austin hävisi selvästi vastaehdokkaalleen Sam Houstonille. Houston nimitti Austinin hallituksensa ulkoministeriksi, mutta tehtävä jäi lyhytaikaiseksi Austinin menehtyessä keuhkokuumeeseen joulukuussa 1836.
Zabaglione

Zabaglione eli sabaione eli suomeksi viinivaahto on italialainen jälkiruoka ja joskus myös juoma. Se valmistetaan munankeltuaisesta, sokerista ja makeasta viinistä tai likööristä (usein marsalasta). Siinä voidaan käyttää joskus kermaa.
Zabaglione on myös suklaamakeinen Pandan Juhlapöydän konvehdeissa. 
Zabaglione on suosittu Argentiinassa ja Uruguayssa, ja se tunnetaan siellä nimellä "sambayón". Ranskassa se tunnetaan nimellä "sabayon".
Jälkiruokaa voi myös karamellisoida pinnalta, ja sen kanssa voidaan tarjota erilaisia marjoja.
Lauri Inna

Lauri Inna (s. 1979 Vammala) on suomalainen kuntajohtaja ja Porin kaupunginjohtaja. Hän toimi Salon kaupunginjohtajana vuosina 2017–2020. Aiemmin Inna toimi Hattulan ja Punkalaitumen kunnanjohtajana. Lisäksi hän on toiminut Maavoimien tiedotuspäällikkönä ja Teollisuuden voiman viestintäpäällikkönä. Koulutukseltaan Inna on valtiotieteiden maisteri. 15. kesäkuuta 2020 Inna aloitti Keskon Lounais-Suomen aluejohtajana. Vuoden 2022 marraskuussa hänet valittiin Porin kaupunginjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässään 1. maaliskuuta 2023.
Inna on myös Lentopalloliiton puheenjohtaja sekä Olympiakomitean hallituksen 2. varapuheenjohtaja 30.11.2024 alkaen.
Simo Paassilta

Simo Paassilta (s. 1943) oli Halikon viimeinen kunnanjohtaja ennen kuin Salon seudun kuntaliitos 2009 toteutui. Liitoksen jälkeen Paassilta on ollut SDP:n edustaja Salon kaupunginvaltuustossa. Paassilta valittiin 2017 Eläkkeensaajien keskusliiton puheenjohtajaksi. Paassilta on nimitetty kunnallisneuvokseksi
Petteri Niittynen

Petteri Niittynen on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka on edustanut viimeksi SM-liigassa pelaavaa Porin Ässiä. Hän kuului kausilla 2016-2018 Porin Ässien SM-liigajoukkuen valmennusryhmään. Kaudella 2016-2017 joukkueen taival päättyi pudotuspelien karsintakierroksella Tampereen Ilvestä vastaan. Kaudella 2017-2018 joukkue selvisi puolivälieriin pudoten Oulun Kärpille. Kaudella 2018-2019 Niittynen erotettiin heikosti sujuneen alkukauden jälkeen. 
Niittynen on toiminut kuuden kauden ajan Porin Ässien Nuorten SM-liigajoukkueen päävalmentajana (2009-2013 ja 2014-2016). Hänet valittiin Nuorten SM-liigan vuoden valmentajaksi kaudella 2011-2012. Tätä ennen Niittynen on toiminut useiden eri ikäryhmien vastuuvalmentajana niin Porin Ässissä kuin Tampereen Kooveessa. Vuonna 2006 Ässien U16 -joukkue saavutti SM-pronssimitalin Niittysen valmennuksessa. Niittynen on toiminut myös Porin Ässät ry:n hallitusjäsenenä.
Niittysellä ei ole pelaajataustaa aikuisten sarjoista. Hän on junioripelaajana edustanut Porin Ässiä.
Petro Dorošenko

Petro Dorošenko (; 1627 Tšyhyryn – 19. marraskuuta 1698 Jaropolets, lähellä Volokolamskia, Venäjä) oli kasakkahetmani, joka hallitsi Dneprin länsipuolista Ukrainaa vuosina 1665–1676. Myöhemmin hän oli Vjatkan voivodina Venäjällä.
Elämänvaiheet.
Dorošenkon isoisä oli hetmani Myhailo Dorošenko. Petro Dorošenko osallistui H’melnytskyin kansannousuun vuodesta 1649 alkaen. Hetmani Bohdan H’melnytskyin kuoleman jälkeisinä valtataistelun vuosina hän kannatti Kasakkahetmanaatin mahdollisimman laajan itsehallinnon säilyttämistä ja oli mukana useissa neuvotteluissa Puola-Liettuan ja Venäjän kanssa. Hän oli kasakkarykmentin komentajana Tšyhyrynissä vuosina 1660–1663 ja Tšerkasyssä vuonna 1665, jolloin hänet valittiin Puola-Liettuan alaisen Länsi-Ukrainan hetmaniksi.
Dorošenko pyrki yhdistämään koko vanhan hetmanaatin H’melnytskyin aikaisiin rajoihin ja liittoutui Krimin kaanikunnan kanssa Puolaa vastaan aloittaen sodan. Kun Dneprin itäpuolista Ukrainaa Venäjän alaisuudessa hallinnut hetmani Ivan Brjuh’ovetskyi syrjäytettiin ja surmattiin kesäkuussa 1668, Dorošenko julistettiin koko Ukrainan yhteiseksi hetmaniksi, mutta hänen sotiessaan Puolaa vastaan venäläismieliset kasakat valitsivatkin pian Itä-Ukrainan hetmaniksi Demjan Mnohohrišnyin. Koska Puola ja Venäjä olivat vahvistaneet Ukrainan jaon vuoden 1667 Andrusovon rauhassa, Dorošenko solmi keväällä 1669 Osmanien valtakunnan sulttaanin kanssa liittosopimuksen. Liitto turkkilaisten kanssa ei saavuttanut kasakoiden suosiota, ja Dorošenkon vastustajat valitsivat myös Länsi-Ukrainaan kilpailevan vastahetmanin, Myhailo Hanenkon, jonka Puola tunnusti.
Puolan–Turkin sodassa vuonna 1672 Dorošenko onnistui yhdessä turkkilaisten kanssa syrjäyttämään Hanenkon ja valloittamaan takaisin läntisen Ukrainan, josta Puola luopui Buczaczin rauhassa samana vuonna. Vuonna 1674 suuri osa Dorošenkon upseereista siirtyi tukemaan Mnohohrišnyin seuraajaksi tullutta Ivan Samoilovytšia, joka yritti vuorostaan yhdistää vanhan hetmanaatin idästä käsin. Seuranneessa sodassa venäläiset ja Samoilovytšin joukot saartoivat Dorošenkon Tšyhyryniin, mutta Kara Mustafa paššan turkkilainen armeija pelasti hänet.
Valtataistelusta tarpeekseen saanut Dorošenko luopui hetmaniudesta Venäjän tsaarin hyväksi zaporogikasakoiden atamaanin Ivan Sirkon välityksellä. Venäläiset jatkoivat silti sotaa häntä vastaan, ja syyskuussa 1676 hän antautui Samoilovytšille Tšyhyrynissä. Dorošenko pakotettiin muuttamaan loppuiäkseen Venäjälle, mutta vannottuaan uskollisuutta tsaarille hän sai erilaisia suosionosoituksia. Vuosina 1679–1682 hän oli Vjatkan voivodina. Tsaari luovutti hänelle läänitykseksi Jaropoletsin alueen.
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö

Tukholman opiskelija-asuntosäätiö (SSSB, ) on Ruotsin suurin opiskelija-asuntoja tarjoava yritys, joka hallinnoi yli 8 000 huonetta ja asuntoa Tukholmassa. Yhtiö sekä omistaa, hallinnoi, välittää että rakennuttaa opiskelija-asuntoja. Yhtiön taustalla on säätiö, jonka hallituksen nimittää Tukholman ylioppilaskuntien keskusliitto. Toinen merkittävä opiskelija-asuntojen tarjoaja Tukholmassa on Tukholman asunnonvälitys.
Tukholman ylioppilaskunnat perustivat säätiön vuonna 1958. Sen tarkoitus on tarjota asuntoja opiskelijoille, jotka ovat jäseniä ylioppilaskuntien keskusliiton alaisissa opiskelijayhdistyksissä.
Kuten yleisestikin Tukholmassa ja opiskelija-asuntoihin muualla Ruotsissa, hakijoita on enemmän kuin tarjolla olevia asuntoja, ja siksi asuntoja jonotetaan. Hakijat keräävät jonopäiviä ja ilmoittavat kiinnostuksensa tarjolla oleviin asuntoihin, minkä jälkeen asuntoa tarjotaan eniten jonopäiviä keränneelle hakijalle. Kuka tahansa voi kerätä 90 jonopäivää, mutta sen jälkeen jonopäivien kerääminen, asunnon vastaanottaminen ja säätiön asunnossa asuminen edellyttää Tukholman ylioppilaskuntien keskusliiton alaisen ylioppilaskunnan jäsenyyttä ja aktiivista opiskelua vähintään 15 opintopistettä lukukaudessa.
Historia.
Tukholman opiskelija-asuntosäätiö perustettiin tammikuussa 1958, kun opiskelijoiden asuntopula Tukholmassa oli hälyttävä. Tuolloin Tukholmassa oli tarjolla asunto vain kuudelle prosentille kaikista opiskelijoista. Silloinen Tukholman ylioppilaskunnat, nykyinen Tukholman ylioppilaskuntien keskusliitto, aloitti varainkeruun tavoitteena rakentaa lisää opiskelija-asuntoja. Kerätyllä säätiöpääomalla säätiö osti ensimmäisen tonttinsa Väbelnin korttelista Gärdetistä. Ostohinta oli silloin noin 900 000 kruunua, ja kaupunki maksoi puolet ostohinnasta. Vuonna 1961 valmistui ensimmäinen asuintalo, ja ensimmäiset opiskelijat muuttivat Jerumin asuinalueelle. Säätiö omistaa enemmistön vuokrakohteistaan, mutta vuokraa myös itse vapailta markkinoilta ja välittää niitä opiskelija-asuntoina.
Asuntokanta.
Säätiö omistaa ja hallinnoi asuntoja 26 eri alueella Suur-Tukholmassa. Suurin osa asunnoista sijaitsee Tukholman kunnan alueella, mutta niitä löytyy myös muun muassa Solnan, Huddingen ja Täbyn kunnista. Asuntoja on jopa Vanhassa kaupungissa. Säätiö hallinnoi noin 8 000 opiskelija-asuntoa ja välittää lähes 4 000 asuntoa vuodessa. Asukkaiden muuttoaste on korkea, sillä asunnot on tarkoitettu vain asumisratkaisuksi vain aktiivisille opiskelijoille.
Asuntotyyppejä on kolmea erilaista: käytävähuoneita, yksiöitä ja asuntoja. Käytävähuoneissa asuntoon kuuluu tyypillisesti oma WC ja suihku, mutta keittiö ja oleskelutilat jaetaan tyypillisesti 8–20 muun asukkaan kanssa. Yksiöissä on keittokomero ja asunnoissa oma keittiö. Suurin osa tarjonnasta on käytävähuoneita, mutta 2000-luvulla rakentamisen painopiste on siirtynyt yksiöihin.
Suurin yksittäinen asuntoalue on Pohjois-Djurgårdenissa. Tukholman yliopiston läheisyydessä sijaitsevassa Lappkärrbergetissä on noin 2 040 opiskelija-asuntoa, ja siitä on itsessään kehittynyt omanlaisensa kampusalue. Alueen täydennysrakentaminen on alkanut loppuvuodesta 2018.
Metron

Metron () on antiikin kreikkalaisten runomittojen perusyksikkö, joka vastaa runojalkaa tai koostuu useammasta jalasta.
Kreikkalaisessa metriikassa ajan perusyksikkö on "mora" (mon. "morai", lat. "morae"). Lyhyt tavu on kestoltaan yhden moran ja pitkä tavu kaksi moraa. Yli kolmen moran pituisista tavuyhdistelmistä voi muodostaa runojalkoja. Kreikkalaisessa metriikassa runojalkoja ei kuitenkaan yleensä käytetä, vaan sen sijaan puhutaan metroneista. Metron vastaa yleensä runojalkaa, mutta jambin, trokeen ja anapestin tapauksessa muodostuu kahdesta jalasta.
Metroneita.
Kreikkalaisen runouden tavallisimmat metronit niiden runojalkojen pituuksien mukaan ovat:
3 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
4 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
5 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
6 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
7 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
8 moran pituisiin jalkoihin perustuvat metronit
Dimetri

Dimetri (, ”kaksimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä yleensä kaksi kertaa. Jambisen, trokeisen ja anapestisen dimetrin tapauksessa säkeessä toistuu kuitenkin kaksi metronia, joissa kummassakin on kaksi jalkaa. Dimetri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Dimetrimittoja.
Kreikkalaisen runouden dimetrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen dimetri ("jad")
Säe koostuu kahdesta jambimetronista.
Jambinen katalektinen dimetri ("jadc")
Säe koostuu kahdesta jambimetronista, joista jälkimmäinen on katalektinen.
Trokeinen dimetri ("trd")
Säe koostuu kahdesta trokeemetronista.
Trokeinen katalektinen dimetri ("trdc")
Säe koostuu kahdesta trokeemetronista, joista jälkimmäinen on katalektinen.
Anapestinen dimetri ("and")
Säe koostuu kahdesta anapestimetronista.
Paroimiakos eli anapestinen katalektinen dimetri ("andc")
Säe koostuu kahdesta anapestimetronista, joista jälkimmäinen on katalektinen.
Kreetalainen dimetri ("crd")
Säe koostuu kahdesta kreetalaisesta metronista.
Bakkhinen dimetri ("bad")
Säe koostuu kahdesta bakkhisesta metronista.
Trimetri

Trimetri (, ”kolmimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä kolme kertaa. Jambisen, trokeisen ja anapestisen trimetrin tapauksessa säkeessä toistuu kuitenkin kolme metronia, joissa kummassakin on kaksi jalkaa. Trimetri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Trimetrimittoja.
Kreikkalaisen runouden trimetrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen trimetri ("jat")
Säe koostuu kolmesta jambimetronista.
Kholiambi ("jats")
Säe koostuu kolmesta jambimetronista, joista viimeinen ”ontuu”. Tunnetaan myös nimellä Hipponaksin trimetri.
Anapestinen katalektinen trimetri ("antc")
Säe koostuu yhteensä kolmesta anapestimetronista, joista yksi jää katalektiseksi.
Tetrametri

Tetrametri (, ”nelimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä neljä kertaa. Jambisen, trokeisen ja anapestisen tetrametrin tapauksessa säkeessä toistuu kuitenkin neljä metronia, joissa kummassakin on kaksi jalkaa. Tetrametri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Tetrametrimittoja.
Kreikkalaisen runouden tetrametrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Jambinen katalektinen tetrametri
Säe koostuu neljästä jambisesta metronista, joista viimeinen on katalektinen.
Trokeinen katalektinen tetrametri ("trqc")
Säe koostuu neljästä trokeemetronista, joista viimeinen on katalektinen.
Daktyylinen tetrametri ("da4")
Säe koostuu neljästä daktyylimetronista.
Anapestinen tetrametri
Säe koostuu neljästä anapestimetronista.