tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiiltokirjanpainaja

Kiiltokirjanpainaja ("Ips amitinus") on kaarnakuoriaisten alaheimoon ja kirjanpainajien sukuun kuuluva laji. Aikuinen kiiltokirjanpainaja on 3,5-4,8 mm pitkä ollen lähisukulaistaan kirjanpainajaa ("Ips typographus") kapeampi ja usein tummempi laji. Lajin peräkuoppa on lakankiiltoinen ja karkeapisteinen. Tuholaisena se on kirjanpainajaa vaarattomampi.
Kiiltokirjanpainaja on sekundaarinen tuhonaiheuttaja eli se ei iskeydy terveisiin puihin. Kiiltokirjanpainaja iskeytyy pääasiassa heikentyneisiin kuusiin ja joskus myös mäntyihin vioittaen runkoja puun pituussuuntaisilla 1,5-2,0 mm leveillä emokäytävillä. Emokäytävät ovat jonkin verran mutkikkaista. Kiiltokirjanpainaja tekee puussa käytäviään sekä ohuen että paksun kuoren alle estäen puun nestevirtauksia. Jos syömäkuvioita on laajasti puun rungon ympäri, puut voivat kuolla.
Keskeinen kiiltokirjanpainajien torjuntakeino on kuorellisen puutavaran ja tuulenkaatojen kuljettaminen metsästä pois ajoissa ennen hyönteisten lisääntymistä, sillä se käyttää niitä lisääntymismateriaalinaan. Kiiltokirjanpainajan parveilu tapahtuu toukokuun lopulla ja kesäkuun alussa ja toukkien kuoriutuminen munista ja koteloituminen tapahtuu kesä- ja heinäkuussa. Aikuiset kiiltokirjanpainajat alkavat poistua puista heinäkuun lopulla jatkuen aina lokakuun alkuun asti. Aikuiset kiiltokirjanpainajat talvehtivat karikkeessa.
Kiiltokirjanpainaja havaittiin ensimmäisen kerran Suomessa 1950-luvulla ja nykyisin sitä tavataan suurimmassa osassa maata.
Stargazing (EP)

Stargazing on norjalaisen DJ-tuottaja Kygon EP. Sen julkaisivat Sony ja Ultra Music 22. syyskuuta 2017.
Lähteet.
[[
David Greenwood

David Murphy-Kasim ”Dave” Greenwood (s. 27. toukokuuta 1957 Lynwood, Kalifornia, Yhdysvallat – 8. kesäkuuta 2025 Riverside, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi NBA:ssa vuodet 1979–1991 edustaen pisimpään Chicago Bullsia ja San Antonio Spursia. Greenwood voitti Detroit Pistonsissa NBA:n mestaruuden vuonna 1990, ja hänet valittiin tulokaskaudellaan tulokkaiden tähdistöviisikkoon.
Elämä ja ura.
Greenwood pelasi yliopistokoripalloa vuodet 1975–1979 UCLA:n joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han toisella vuorolla . Greenwoodin NBA-ura kesti vuodet 1979–1991. Hän edusti NBA:ssa neljää joukkuetta, pisimpään Chicago Bullsia ja San Antonio Spursia. Vuonna 1990 Greenwood voitti Detroit Pistonsissa NBA:n mestaruuden. Tulokaskaudellaan hänet valittiin .
Greenwood kuoli 68 vuoden iässä Riversidessa, Kaliforniassa 8. kesäkuuta 2025.
Polina

Polina on etunimi. Nimessä oleva o-kirjain äännetään usein a:na ja sanan paino i-kirjaimella. Polina on lähinnä naisten käyttämä nimi. Nimi on käytössä etenkin slaaveilla. Polina voi olla jatkumoa nimiasuille "Palina", "Pauline" ja "Pauliina"; tai Paulan, Appolinarian tai Apollinarijan muunnelma. Sana "Polýn" (Полынь) tarkoittaa marunaa, ja "kitkerä maruna" malia eli koiruohoa.
Suomessa.
Suomessa nimi Polina on Väestörekisterikeskuksen mukaan elokuuhun 2018 mennessä annettu vajaalle 542 ihmiselle, joista valtaosa tai kaikki ovat naisia. Suomessa nimi on yleisin 1980–1990-luvuilla syntyneillä.
Ilona Juutilainen-Suuronen

Elma Ilona Juutilainen-Suuronen, o.s. Juutilainen (27. marraskuuta 1897 Savonlinna – 20. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen harpun soiton uranuurtaja.
Juutilainen-Suurosen vanhemmat olivat lehtori William Alfred Juutilainen ja Hilja Alexandra Lindbohm ja puoliso vuodesta 1926 toimistopäällikkö Kauko Philip Julianus Suuronen. Juutilainen-Suuronen suoritti tyttökoulun 1913 ja valmistui Helsingin konservatoriosta 1921, opintomatkan Pariisiin hän teki 1924. Turun kaupunginorkesterin harpistina Juutilainen-Suuronen toimi 1921–1924 ja 1928–1929, Oslon filharmonisen orkesterin 1925–1928 ja Helsingin teatteriorkesterin 1931–1937. Hän työskenteli myös Helsingin kaupunginorkesterin ja Radio-orkesterin avustajana sekä vuodesta 1948 Tampereen kaupunginorkesterissa. 
Harpistina Juutilainen-Suuronen oli Lilly Kajanus-Blennerin ja ranskalaisen Henrietta Renién oppilas ja Väinö Hannikaisen työtoveri. Hän itse opetti harpun soittoa Sibelius-akatemiassa.
AGM-45 Shrike

AGM-45 Shrike on yhdysvaltalainen tutkaan hakeutuva ohjus. Ohjuksen kehitys alkoi vuonna 1958 tunnuksella ASM-N-10 ja sitä käytettiin Kaakkois-Aasiassa ilmatorjuntajärjestelmiä vastaan. Ohjuksen tuotanto loppui vuonna 1982 ja sen korvasi AGM-88 HARM.
Ohjuksen kehitystyö alkoi 1961 ja valmistus 1963. Ohjus pohjautui AIM-7 Sparrow –ilmataisteluohjukseen, josta siihen tulivat runko ja moottori.
Aseen toiminta perustuu passiiviseen etsijä-ilmaisimeen, joka määritteli vihollisen tutkan lähettämän säteilyn suunnan johon ohjus hakeutui ilmaisimen tarkkaillessa lennon aikana säteilyn tulosuuntaa. Ohjaus tapahtuu aerodynaamisesti siivekkeillä. Vietnamin sodassa ohjus menestyi heikosti, mikä johti lukuisiin muutoksiin.
Ohjusta kehitettiin jatkuvasti tuotannon aikana ja siitä oli ainakin 18 alatyyppiä sarjoissa AGM 45-1 -10. Tärkein syy jatkuvaan kehitystyöhön oli ilmaisin joita täytyi olla useita tyyppejä tutkien käyttämien erilaisten aallonpituusalueiden mukaisesti.
Esimerkiksi 1973 Jom kippur sodassa Israel käytti Shrike-ohjuksia, jotka oli viritetty kahdelle eri aaltoalueelle SA-2 ja SA-3 -ohjuksien maalinosoitustutkia vastaan. Samalla ne olivat kuitenkin hyödyttömiä uudempaa SA-6-ohjusta vastaanm joka käytti muuta aallonpituutta. Viimeisimpien Shrike-ohjusten ollessa käytössä aallonpituuksille oli 13 hakupäätä sekä sarjoja ohjuksen muokkaamiseksi tehtävän mukaiseksi.
Ohjusta käytettiin esimerkiksi Douglas A-4 Skyhawk, Republic F-105 Thunderchief, McDonnell Douglas F-4 Phantom II G – versiossa.
Shriken tärkeimmät edut olivat edullinen hinta sekä muokattavuus erilaisia ilmatorjunta- ja valvontatutkia vastaan.
Heikkouksina olivat lyhyt toimintamatka ja alkuaikoina vaihteleva tulos maaleja vastaan.
Havaitut puutteet johtivat AGM 78/Standard ARM – ohjuksen kehittämisen aloitukseen 1966.
Saltney Ferryn rautatieasema

Saltney Ferryn rautatieasema oli rautatieasema Saltneyn kylässä Flintshiressä, Walesissa. Se sijaitsi Mold Railwayn ja North Wales Coast Linen varrella.
Historia.
Asema avattiin 1. kesäkuuta 1891 Chesteristä Denbighiin kulkeneen Mold Railwayn varrelle. Teknisesti ottaen asema oli todellisuudessa North Wales Coast Linen varrella, sillä Saltney oli linjan varrella ennen kohtaa, jossa Mold Railway erkani siitä. North Wales Coast Linella oli Saltney Ferryn kohdalla neljä raidetta. Asemalla oli kuitenkin vain yksi laiturisaareke, jolla pysähtyivät ainoastaan Mold Railwayn junat.
Saltney Ferry sijaitsi Mold Junctionin veturivarikon vieressä, ja rautatieläiset käyttivätkin asemaa ahkerasti. Asema kuitenkin suljettiin 30. huhtikuuta 1962, eikä siitä ole jäänyt mitään jäljelle.
Zambezi (1880)

Zambezi oli Portugalin laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Rautakaarinen ja puulla vuorattu alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1886.
Palvelus.
Aluksen aseistus vaihdettiin kolmeen 3,9 tuuman 27 pituuskaliiperin ja yhteen yhden naulan tykkiin. Alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin proomuksi 1920.
Vouga (1882)

Vouga oli Portugalin laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Puurunkoinen alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 5. tammikuuta 1882.
Palvelus.
Aluksen aseistus vaihdettiin kahteen 3,9 tuuman 27 pituuskaliiperin ja kahteen kolmen naulan tykkiin. Alus poistettiin palveluksesta 1910.
Diu (1889)

Diu oli Portugalin laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 27. elokuuta 1889.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1918.
Dom Luiz (1895)

Dom Luiz oli Portugalin laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Puurunkoinen alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1895.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1918.
Pátria (1903)

Pátria oli Portugalin laivaston vuonna 1903 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1903.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1931.
Chesterin rautatieasema

Chesterin rautatieasema on rautatieasema Chesterin kaupungissa Cheshiressä, Englannissa. Sitä käyttävät West Coast Main Linen, North Wales Coast Linen, Chester–Manchester-radan, Wolverhampton–Shrewsbury-radan, Shrewsbury–Chester-radan, Wirral Linen, Mid-Cheshire Linen ja Halton Curven junat. Asemalle liikennöivät Arriva Trains Wales, Merseyrail, Northern ja Virgin Trains West Coast.
Chesterin asema avattiin 1. elokuuta 1848. Se sai uudeksi nimekseen Chester General vuonna 1890, mutta vanha nimi palautettiin vuonna 1969. Asemaa käytti noin 4,7 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Kirkpatrick Macmillan

Kirkpatrick Macmillan (2. syyskuuta 1812 Keir, Dumfriesshire – 26. tammikuuta 1878) oli skotlantilainen seppä, jota on väitetty polkupyörän keksijäksi. Jo aiemmin oli ollut olemassa potkupyöriä, mutta Macmillanin väitetään ensimmäisenä liittäneen niihin polkimet.
Tiedot Macmillanin polkupyörästä ovat kiistanalaisia ja perustuvat selvitykseen, jonka hänen sukulaisensa James Johnston julkaisi vuonna 1899. Macmillan oli sepän poika ja työskenteli isänsä pajassa vuodesta 1824. Kertoman mukaan hän ryhtyi rakentamaan itselleen paranneltua puista potkupyörää, joka liikkuisi polkemalla, ja sai sen valmiiksi vuonna 1839. Voimansiirto polkimien ja takapyörän välillä tapahtui ketjujen sijaan pitkien kampien avulla, mikä teki Macmillanin polkupyörästä raskaan ja työlään polkea. Macmillanin kerrotaan kuitenkin ajaneen sillä 22,5 kilometrin matkan kotikylästään Dumfriesin kaupunkiin alle tunnissa. Kesäkuussa 1842 hänen kerrotaan ajaneen kahdessa päivässä 109 kilometriä Glasgowiin, jolloin hän sai viiden šillingin sakon törmättyään matkalla pikkutyttöön. Ei ole luotettavia tietoa siitä, oliko ajaja tällä matkalla juuri Macmillan, sillä aikalaisuutiset puhuivat vain pyörällä ajaneesta herrasmiehestä, mitä nimitystä ei luultavasti olisi tuohon aikaan käytetty kyläsepästä.
Macmillan ei yrittänyt patentoida keksintöään tai rikastua sillä, joten muut alkoivat pian kopioida sitä. Vuonna 1846 toinen skotti Gavin Dalzell alkoi valmistaa samanlaisia polkupyöriä ja häntä luultiin 1800-luvun lopulle saakka laitteen todelliseksi keksijäksi. Myös Alexandre Lefèbvre -niminen ranskalainen rakensi tiettävästi poljettavan pyörän vuonna 1842. 
Macmillanin alkuperäinen pyörä ei ole säilynyt. Vuonna 1896 esitelty ”Macmillanin ensimmäinen polkupyörä” osoittautui myöhemmin yhdistelmäksi kahdesta Thomas McCall -nimisen vaununtekijän 1860-luvun lopussa valmistamasta polkupyörästä. Se ja toinen replika Macmillanin väitetystä polkupyörästä on nykyään näytteillä Dumfries Museumissa.
Crewen rautatieasema

Crewen rautatieasema on rautatieasema Crewen kaupungissa Cheshiressä, Englannissa. Sitä käyttävät West Coast Main Linen, North Wales Coast Linen, Welsh Marches Linen, Crewe–Derby-radan ja Crewe–Manchester-radan junat. Asemalle liikennöivät Arriva Trains Wales, East Midlands Trains, Caledonian Sleeper, London Northwestern Railway, Northern, CrossCountry ja Avanti West Coast.
Crewen asema avattiin 4. heinäkuuta 1837. Sitä käytti yli 3,1 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Seitsemän tähden liike

Seitsemän tähden liike, lyhyemmin tähtiliike (lyhenne TL), oli suomalainen puolue. Kansanedustaja Paavo Väyrynen tiedotti yhdistyksen perustamisesta 28. kesäkuuta 2018, ja se kirjattiin yhdistysrekisteriin 17. heinäkuuta. 27. heinäkuuta 2018 Väyrynen ilmoitti aloittavansa kannattajakorttien keräämisen yhdistyksen merkitsemiseksi puoluerekisteriin. Puolue merkittiin puoluerekisteriin 21. joulukuuta 2018. Seitsemän tähden liike poistettiin puoluerekisteristä eduskuntavaalien 2023 jälkeen, koska puolueesta ei ollut valittu kansanedustajia kaksissa peräkkäisissä eduskuntavaaleissa. Puolue lopetti toimintansa 1. elokuuta 2024.
Väyrynen kertoi perustaneensa Seitsemän tähden liikkeen siksi, että hänen aiemmin perustamansa Kansalaispuolue ei sen johtajuutta koskevien oikeuskiistojen vuoksi välttämättä pysty osallistumaan vuoden 2019 eduskuntavaaleihin. Väyrysen mukaan Seitsemän tähden liikkeellä oli sama poliittinen linja ja säännöt kuin Kansalaispuolueella. Liikkeen nimi viittasi italialaiseen Viiden tähden liikkeeseen ja Otavan tähtikuvioon.
16. marraskuuta 2018 Seitsemän tähden liike sai oman eduskuntaryhmän, kun alun perin keskustan listalta valittu kansanedustaja Paavo Väyrynen uudelleennimesi yksin edustamansa Kansalaispuolueen eduskuntaryhmän Tähtiliikkeen eduskuntaryhmäksi. 
Puolue hyväksyi varsinaisiksi jäsenikseen vain nykyisiä ja entisiä kansanedustajia ja europarlamentaarikoita. Muut voivat liittyä puolueen kannatusjäseneksi. Kannatusjäseniltä ei peritty jäsenmaksua, mutta he eivät voineet myöskään päättää yhdistyksen toiminnasta. Malli oli samankaltainen kuin Kansalaispuolueessa.
Tähtiliike asetti ehdokkaita vuoden 2019 eduskunta- ja europarlamenttivaaleihin. Ehdokkaiksi voivat päästä sekä sitoutumattomat suomalaiset että muiden puolueiden jäsenet. Ehdokkaiden toivottiin liittyvän puolueen kannatusjäseniksi. Tähtiliike sai eduskuntavaaleissa 11 366 ääntä (0,37 %) ja europarlamenttivaaleissa 16 065 ääntä (0,88 %). Puolueesta ei valittu yhtään kansanedustajaa eikä europarlamentaarikkoa.
Väyrynen ilmoitti 13. toukokuuta 2019 jättävänsä tähtiliikkeen puheenjohtajuuden ja eroavansa puolueen jäsenyydestä. Ero astui voimaan europarlamenttivaalien jälkeen 27. toukokuuta 2019. Tilapäiseksi puheenjohtajaksi nimettiin sen jälkeen puoluesihteeri Seppo Hauta-aho. Puolue tiedotti samalla keskittyvänsä vuoden 2024 presidentinvaaleihin ja Paavo Väyrysen mahdollisen ehdokkuuden tukemiseen.
Presidentinvaalit 2024.
Syyskuussa 2023 puolue ilmoitti hakevansa takaisin puoluerekisteriin. Hankkeen taustalla oli ajatus Paavo Väyrysen presidentinvaalikampanjan vauhdittamisesta. Puolue ei saanut kasaan vaadittavia kannattajakortteja.
Kööpenhaminan lentoaseman metroasema

Kööpenhaminan lentoaseman metroasema () on Kööpenhaminan lentoasemaa palveleva metroasema Amagerin itäosassa. Se sijaitsee Kastrupin esikaupunkialueella ja Tårnbyn kunnassa. Asema on M2-linjan itäinen pääteasema. Asema sijaitsee Juutinrauman radan yläpuolella. Asema sijaitsee maksuvyöhykkeellä 4.
Redcar British Steelin rautatieasema

Redcar British Steelin rautatieasema on rautatieasema Redcarin kaupungissa North Yorkshiressä, Englannissa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Redcarin terästehtaan alueella, Tees Valley Linen varrella. Asemalla pysähtyy päivittäin vain yksi juna kumpaankin suuntaan.
Asema avattiin 19. kesäkuuta 1978 nimellä British Steel Redcar. Se sijaitsee Tees Valley Linen osuudella, joka aiemmin kulki Warrenbyn kylän läpi. Kun Warrenby purettiin laajanevan terästehtaan tieltä, linjaa siirrettiin ja Redcar British Steel korvasi kylässä olleen Warrenby Haltin rautatieaseman.
Redcarin terästehdas meni konkurssiin ja lopetti toimintansa lokakuussa 2015. Sen paikalle on suunniteltu uutta teollisuuspuistoa, jonka myötä alueelle tulisi 20 000 uutta työpaikkaa. Myös Redcar British Steelin asemalle tulisi enemmän junavuoroja.
Terästehtaan sulkemisen myötä Redcar British Steelin matkustajamäärät romahtivat. Kaudella 2016–2017 sitä käytti vain 50 matkustajaa, kun kaudella 2015–2016 käyttäjiä oli vielä 740. Se oli Britannian neljänneksi vähiten käytetty rautatieasema. Kaudella 2017–2018 käyttäjiä oli 40, ja asema oli Britannian vähiten käytetty.
Liikennöintiä asemalta suunniteltiin loppuvuodesta 2019 lakkautettavaksi väliaikaisesti, jotta Redcar Centraliin kulkevien junien matka-aika lyhenisi. Northern-yhtiön junien pysähtyminen asemalle loppui joulukuussa 2019.
Englannin Valioliigan kausi 2018–2019

Englannin Valioliigan kausi 2018–2019 oli englantilaisen seurajalkapalloilun korkeimman sarjatason Valioliigan 27. kausi. Kausi alkoi 10. elokuuta 2018 ja se päättyi 12. toukokuuta 2019. Manchester City lähti kauteen hallitsevana mestarina, ja voitti kauden päätteeksi neljännen Valioliigamestaruutensa.
Joukkueet.
&lt;section begin=joukkueet/&gt;
&lt;section end=joukkueet/&gt;
Tilastot.
Parhaat maalintekijät.
Lähde: Premier League
Pekka Kyytinen

Pekka Kyytinen (25. maaliskuuta 1906 Kurkijoki – 25. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja toimittaja.
Kurkijoen Särkijärveltä kotoisin ollut Kyytinen kuvasi 1930- ja 1940-luvuilla maalaiselämää ja ihmisiä Kurkijoella ja muualla Suomessa. Hän toimi sotavuosina TK-kuvaajana. Kyytinen oli myös toimittajana lehdissä ja toimitti kirjoja. Hän myös elokuvasi Kansatieteellinen Filmi Oy:n toimeksiannosta.
Kyytisen noin 50 000 kuvan valokuvakokoelma on Museoviraston kansatieteen kuvakokoelmassa.
1-Wire

1-Wire on Dallas Semiconductorin kehittämä kaksisuuntainen hitaan tiedonsiirron väylä. Väylää käytetään tyypillisesti yksinkertaisten, vähävirtaisten laitteiden, kuten lämpöantureiden tms. ohjaukseen.
Väylän erikoisuutena on mahdollisuus käyttää vain kahta johdinta: maapotentiaali ja data. Tällöin dataväylän virralla varataan väylään kytketyssä laitteessa oleva kondensaattori, jonka virralla laite toimii liikennöinnin ajan.
Väylä toimii aina master/slave-periaatteella, jolloin yksi laite ohjaa muita siihen kytkettyjä 1-Wire-laitteita. Samaan väylään voi kytkeä useita mittalaitteita, jotka tunnistetaan yksilöllisellä 64-bittisellä ROM-koodilla, joka tyypillisesti kirjoitetaan laitteelle laserilla valmistuksen aikaan.
Isännän ja yhden laitteen järjestelmästä käytetään termiä "single-drop" ja isännän ja usean laitteen järjestelmästä termiä "multidrop" tai MicroLAN.
Protokolla.
Isäntä aloittaa liikennöinnin tyypillisesti "reset"-pulssilla vetämällä väylän 0 voltin jännitteeseen vähintään 480 mikrosekunnin ajaksi. Tämä nollaa kaikki väylään liitetyt laitteet. Nollauksen jälkeen jokainen laite ilmoittaa olemassaolostaan "presence"-signaalilla vähintään 60 µs 0-pulssilla.
Väylällä bitti '1' on 1-15 mikrosekunnin nollapulssi ja '0' 30-60 mikrosekunnin pulssi.
Väylän laitteet on löydettävä ennen niiden käyttöä. Tämä tapahtuu enumeraatiolla. Isäntä käy läpi 64-bittisiä osoitekoodeja bitin kerrallaan ja kuuntelee jokaisen bitin jälkeen. Jokainen laite jonka osoitteen alkuosa vastaa siihen mennessä lähetettyjä bittejä vastaa.
Callum Hudson-Odoi

Callum James Hudson-Odoi (s. 7. marraskuuta 2000 Wandsworth, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
Seurajoukkueura.
Hudson-Odoi on Chelsean kasvatti. Hän teki debyyttinsä edustusjoukkueessa 28. tammikuuta 2018 EFL Cup -ottelussa Newcastle Unitedia vastaan tultuaan kentälle 81. minuutilla. Kolme päivää myöhemmin 31. tammikuuta 2018 hän esiintyi ensi kerran Valioliigassa. Hän pelasi kahdessa ottelussa Chelsean voittaessa FA Cupin 2018. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joissa teki neljä maalia, Chelsean voittaessa sarjan mestaruuden. Valioliigassa hän teki ensimmäisen maalinsa 11. tammikuuta 2020 kotiottelussa Burnleya vastaan. Hän pelasi seitsemän ottelua ja teki kaksi maalia Chelsean voittaessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021. Hän ei kuitenkaan päässyt neljännesvälierien jälkeen kentälle. Hän voitti samana vuonna UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Hän pelasi kauden 2021–2022 loppuun mennessä Chelseassa 72 valioliigaottelua, joissa hän teki neljä ja syötti 12 maalia. Chelseassa pelaamissaan 17 Mestarien liigan ottelussa hän sekä tehki että syötti kolme maalia.
Hudson-Odoi pelasi kaudella 2022–2023 Bayer Leverkusenissa lainalla 14 ottelua Bundesliigassa. Mestarien liigassa pelaamissaan kuudessa ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun.
Hudson-Odoi siirtyi syyskuun 2023 alussa Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Hän teki kauden ensimmäisessä liigaottelussaan kotikentällä Burnleyä vastaan 1–1-tasoitusmaalin. Kauden aikana hän pelasi 29 valioliigaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Toukokuussa hän teki kaksi maalia ottelussa Sheffield Unitedia vastaan. Kaudella 2024–2025 hän pelasi Valioliigassa 31 ottelua ja teki viisi maalia.
Maajoukkueura.
Hudson-Odoi pelasi kaikki ottelut Englannin saavuttaessa vuonna 2017 alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja saman ikäluokan EM-hopeaa. Ensimmäisen ottelunsa Englannin A-maajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Tšekkiä vastaan maaliskuussa 2019 ja toisen kolme päivää myöhemmin Montenegroa vastaan. Jälkimmäisen ottelun hän pelasi kokonaan. Kolmannen maaottelunsa Hudson-Odoi pelasi marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Kosovoa vastaan.
Limpopo (1890)

Limpopo oli Portugalin laivaston vuonna 1890 vesillelaskettu tykkivene.
Valmistus.
Alus laskettiin vesille 1890.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1943.
Kuninkaankatu (Tampere)

Kuninkaankatu on pohjois-eteläsuuntainen katu Tampereen keskustassa. Se alkaa Finlaysonilta ja kulkee Tammerkosken kaupunginosan läpi Nalkalaan. Kuninkaankadun poikkikatuja ovat Puuvillatehtaankatu, Satakunnankatu, Puutarhakatu, Kauppakatu, Hämeenkatu, Hallituskatu ja Satamakatu.
Kuninkaankadun ja Hämeenkadun kulmassa sijaitsee Sokoksen tavaratalo. Aiemmin Kuninkaankadun varrella ovat toimineet myös Stockmann ja Anttila. 1980-luvulla osa Kuninkaankadusta muutettiin kävelykaduksi, ja myöhemmin kävelykatuosuutta on laajennettu. Nykyään se ulottuu Hämeenkadulta Satakunnankadulle asti. Pyörätie jatkuu Kuninkaankadun alusta loppuun.
Kadun historia ja nimi.
Kuninkaankatu on Tampereen vanhimpia katuja; maanmittari Daniel Hall (1739–1803) piirsi lähes koko nykyisen katulinjan jo vuonna 1775 suunnitellessaan ”Tammerkosken kauppalan” tulevaa asemakaavaa. Tampereesta oli aluksi tarkoitus tehdä kauppala, mutta sen sijaan vuonna 1779 perustettiinkin kaupunki. Hallin päivittämästä kartasta tuli kaupungin ensimmäinen asemakaava.
Ensimmäisissä kartoissa Tampereen kaduilla ei ollut nimiä. Varhaisin tunnettu maininta "Kuninkaankadusta" on vuodelta 1790, jolloin sitä käytettiin eräässä esirukouksessa (muodossa "Kuningan katu"). Katujen nimet merkittiin ensimmäisen kerran karttaan maanmittari Johan Walleniuksen (1785–1849) vuosina 1825–1826 laatimassa Tampereen asemakaavaehdotuksessa. Siinä nimet olivat ruotsinkielisiä ja Kuninkaankatu esiintyi muodossa "Kungs Gatan".
Kuninkaankadun nimi viittaa mahdollisesti kaupungin perustajaan Kustaa III:een. Kadunnimi on kuitenkin voitu muodostaa myös ulkomaisten mallien mukaan. ”Kuninkaankatu” on Euroopassa perinteinen kadunnimityyppi: se on ollut käytössä Englannissa jo 1100-luvulla ("Cuningesstrete") ja Ruotsissa 1600-luvulla ("Kungsgatan").
Nykyisestä Aleksis Kiven kadusta on käytetty ennen 1820-lukua nimeä "Kuningattarenkatu".
Rakennuksia.
Kuninkaankadulla sijaitsee useita rakennustaiteen, kulttuurihistorian ja kaupunkikuvan kannalta merkittäviä rakennuksia:
Taideteoksia.
Kuninkaankadun kävelykadulla on Ukri Merikannon veistos "Tietäjälintu" (1998). Lisäksi Kuninkaankadun varrella sijaitsevassa Wilhelm von Nottbeckin puistossa on "Kotkankallion muistomerkki" (n. 1830–1840).
Augustenburg

Augustenburg eli Augustenborg (koko nimi , ) oli tanskalaisen Oldenburgin hallitsijasuvun eräs haara, jolle kuului pitkään Augustenburgin herttuan arvo. Suvun edustajia oli 1800-luvulla sekä Tanskan että Ruotsin kruununperijöinä, mutta se ei lopulta noussut kummankaan maan valtaistuimelle.
Suku polveutuu Tanskan kuningas Kristian III:n pojan, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremman pojanpojasta Ernst Güntheristä (1608–1689), joka rakennutti Alsin saarella sijaitsevan Augustenborgin linnan. Augustenborgin herttuat hallitsivat läänityksiään Tanskan kuninkaiden alaisuudessa. Vuonna 1810 silloisen herttuan Fredrik Kristian II:n veli Kristian August adoptoitiin Ruotsin kruununperilliseksi nimellä Kaarle August, mutta hän kuoli ehtimättä periä kruunua. Suku alkoi näihin aikoihin riitaantua Tanskan kuningashuoneen kanssa ja kääntyi myöhemmin saksalaismieliseksi. Kun Oldenburgin suvun päähaara 1800-luvulla sammui, Augustenborgit olisivat seuraavaksi vanhimpana sukuhaarana olleet oikeutettuja perimään sekä Tanskan kruunun että Schleswigin ja Holsteinin herttuakunnat, mutta Tanskassa säädetty poikkeuslaki määräsi kuningas Fredrik VII:n valtaistuimen periytymään nuoremmalle Glücksburg-sukuhaaralle.
Fredrik VII:n kuoltua vuonna 1863 Augustenborgin herttuan Kristian August II:n poika Fredrik August julistautui Schleswig-Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII, mikä osaltaan johti toiseen Saksan–Tanskan sotaan. Suku ei koskaan tosiasiassa hallinnut Preussiin ja myöhemmin Saksan keisarikuntaan liitettyä Schleswig-Holsteinia, mutta Fredrikin jälkeläiset käyttivät Schleswig-Holsteinin herttuan arvoa, kunnes suku sammui mieslinjalta viimeisen herttuan Albertin kuollessa vuonna 1931.
Sukuun kuuluivat myös Tanskan kuningas Kristian VIII:n puoliso, kuningatar Karolina Amalia, joka oli herttua Fredrik Kristian II:n tytär, sekä Saksan keisari Vilhelm II:n puoliso, keisarinna Augusta Viktoria, joka oli herttua Fredrik VIII:n tytär.
Juhani Kostet

Aaro Juhani Kostet (s. 27. helmikuuta 1952 Oulu) on suomalainen historiantutkija ja Museoviraston aikaisempi pääjohtaja. Kostet valittiin Museoviraston pääjohtajaksi ensimmäistä kertaa vuonna 2010, ja hänet valittiin uudelle viiden vuoden kaudelle vuonna 2014. Häntä seurasi Tiina Merisalo vuonna 2020. Ennen astumistaan Museoviraston pääjohtajan virkaan Kostet toimi Turun museokeskuksen museotoimenjohtajana.
Kostet on tehnyt lisensiaatintyönsä yleisestä historiasta ja väitöskirjansa Suomen historiasta. Väitöskirja käsittelee suomalaisia kaupunkikarttoja 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Kostet on Oulun yliopiston Suomen historian ja Turun yliopiston kaupunkihistorian dosentti.
Kristian August II

Kristian August II (19. heinäkuuta 1798 Kööpenhamina, Tanska – 11. maaliskuuta 1869 Primkenau, Preussi) oli Augustenburgin herttua ja Augustenburgin suvun päämies, joka tavoitteli Tanskan sekä Schleswigin ja Holsteinin kruunua, ja myötävaikutti toiminnallaan sekä ensimmäisen että toisen Saksan–Tanskan sodan puhkeamiseen.
Suku.
Kristian August II:n isä oli vuonna 1814 kuollut herttua Fredrik Kristian II, joka oli ajautunut huonoihin väleihin etäisten sukulaistensa, Tanskan kuningashuoneen kanssa, ja epäonnistunut yrityksessään saada veljensä Kaarle August Ruotsin valtaistuimelle. Kristian Augustin äiti oli Tanskan prinsessa Louisa Augusta, kuningas Kristian VII:n tytär, joten hän oli äitinsä puolelta läheisempääkin sukua Tanskan kuningasperheelle. Koska Tanskaa hallinnut Oldenburg-suvun päähaara näytti olevan sammumassa, Kristian August II kiinnostui mahdollisuudesta saada omalle suvulleen joko Tanskan valtaistuin tai ainakin Schleswig ja Holstein siinä tapauksessa, että Tanskan kruununperijäksi valittaisiin joku muu herttuakuntien oman kruununperimysjärjestyksen vastaisesti.
Herttua.
Kristian August julkaisi vuonna 1837 nimettömänä Schleswig-Holsteinin kysymystä käsitelleen saksankielisen pamfletin, mistä alkaen hän alkoi ruokkia tanskalaisvastaista mielialaa. Julkisuudelta salassa herttua ajoi asiaansa Schleswigin maapäivillä ja lehdistössä. Vaikka oli itse saanut tanskalaisen kasvatuksen, hän alkoi vaatia saksan kielen puolustamista tanskan kieltä vastaan Pohjois-Schleswigissä. Vuodesta 1846 hän esiintyi avoimesti Schleswigin saksalaismielisen opposition johtajana ja levottomuuksien puhjettua vuonna 1848 hän taivutteli Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:tä puuttumaan asiaan sotilaallisella väliintulolla. Hänen nuorempi veljensä Fredrik vaikutti myös näkyvästi Schleswig-Holsteinin politiikassa ja toimi kapinahallituksen jäsenenä. Vuosien 1848–1851 ensimmäisen Schleswigin sodan päätyttyä Tanskan voittoon Kristian August ja hänen perheensä karkotettiin pysyvästi mailtaan. Vuonna 1852 Tanskan hallitus osti Alsin saarella sijainneet Augustenburgin suvun maat kuuden miljoonan kruunun hinnalla sillä ehdolla, että Kristian August lupautui jäämään pysyvään maanpakoon ja olemaan sekaantumatta Tanskan kruununperimysjärjestykseen. Samana vuonna oli päätetty Tanskan valtaistuimen periytymisestä Glücksburg-suvulle.
Kristian August II asui vuodesta 1853 Primkenaussa Sleesiassa. Kun Tanskan kuningas Fredrik VII vuonna 1863 kuoli, Kristian August ilmoitti luopuvansa oikeudestaan Schleswigin ja Holsteinin kruunun poikansa Fredrik Augustin hyväksi, joka julistautui välittömästi Schleswig-Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII. Tämä johti toisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Hän oli vuodesta 1820 naimisissa kreivitär Louise Sophie Danneskiold-Samsøen kanssa.
Montaigu (Vendée)

Montaigu on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Montaigu. Nykyinen linna rakennettiin kuningas Ludvig XI:n määräyksestä 1400-luvulla. Samalla läheinen puro padottiin, jotta linnan ympärille saatiin sitä suojaava lampi. Kuningas Henrik III purki osittain linnoituksen suojavalleja vuonna 1586.
Kakkosen kausi 2018

Kakkosen kausi 2018 on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Se pelattaan kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Sarjan joukkueissa tapahtui muutoksia. Jo syksyllä 2017 Kakkosen A-lohkon neljänneksi sijoittunut vantaalainen FC Legirus Inter luopui talousvaikeuksiin vedoten sarjapaikastaan. Korvaajaksi tuli Helsingistä Laajasalon Palloseura, toiseksi Uudenmaan Kolmosessa sijoittunut. Ykkösestä sarjapaikkansa menettäneen OPS:n paikan sai KTP. Vapautuneen Kakkosen paikan sai Keski-Suomen Kolmosen toiseksi sijoittunut jyväskyläläinen FCV. Sarjaan nousi myös vuonna 2014 konkurssin tehnyt pitkäaikainen Veikkausliigaseura MYPA.
Lohkojen voittajat ja paras toiseksi sijoittunut pelaavat pareittain kaksiosaiset nousukarsintafinaalit, joiden voittajat nousevat Ykköseen kaudeksi 2019. Jokaisen lohkon sijalle 10 ja huonommin sijoittuneet joukkueet putoavat Kolmoseen kaudeksi 2019.
Parhaat pelaajat.
Jalkapallon Pelaajayhdistys valitsi vuoden 2018 Kakkosen lohkojen parhaat pelaajat pelaajien oman äänestyksen perusteella:
Pelipaikkojensa parhaiksi Kakkosessa valittiin:
Ykkösen nousukarsinnat.
Jalkapallon nousukarsintoihin pääsivät jokaisesta kolmesta lohkosta voittaja sekä kaikkien lohkojen paras kakkonen, joka oli lohko C:n GBK, Kokkolasta.
Tulokset.
"TPV voitti 3–2 yhteistuloksella."
"Yhteistulos 1–1. MuSa voitti rangaistuspotkukilpailussa 5–3."
Montréverd

Montréverd on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun kolme kuntaa Mormaison, Saint-André-Treize-Voies ja Saint-Sulpice-le-Verdon yhdistyivät.
Tunnettuja kuntalaisia.
Maxime Bossis (s. 1955), jalkapalloilija, syntymäkunta Saint-André-Treize-Voies
Fredrik VIII (Schleswig-Holstein)

Fredrik VIII, alkujaan Fredrik August (6. heinäkuuta 1829 Augustenborg, Tanska – 14. tammikuuta 1880 Wiesbaden, Saksa) oli Augustenburgin suvun päämies, joka julistautui vuonna 1863 Schleswigin ja Holsteinin herttuaksi ja vaikutti osaltaan toisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen. Hän ei koskaan tosiasiassa hallinnut Schleswigiä tai Holsteinia.
Suku ja sotilasura.
Fredrikin isä oli Augustenburgin herttua Kristian August II, jonka pyrkimys varmistaa Schleswigin ja Holsteinin periytyminen suvulleen oli vaikuttanut ensimmäisen Saksan–Tanskan sodan syttymiseen vuonna 1848. Fredrik palveli sodan aikana Schleswigin saksalaismielisessä kapinallisarmeijassa. Perheen jouduttua tappiollisen sodan jälkeen maanpakoon hän siirtyi upseeriksi Preussin armeijaan. Hänen isänsä lupasi Tanskan hallitukselle olla puuttumatta kruununperimykseen, mutta Fredrik julisti vuonna 1859, ettei tämä sitonut häntä. 
Herttua.
Kun Tanskan kuningas Fredrik VII kuoli marraskuussa 1863 ja hänen seuraajakseen tuli Kristian IX nuoremmasta Glücksburgin sukuhaarasta, Kristian August II ilmoitti välittömästi luopuvansa oikeudestaan Schleswigin ja Holsteinin kruunuun poikansa Fredrikin hyväksi, ja Posenin Dolzigissa oleskellut Fredrik julisti seuraavana päivänä olevansa herttuakuntien laillinen hallitsija vuoden 1848 perustuslain mukaan. Kannattajat julistivat hänet 27. joulukuuta Elmshornissa Schleswigin ja Holsteinin herttuaksi nimellä Fredrik VIII ja hän asettui perustamansa varjohallituksen kanssa Kieliin.
Preussin kansleri Otto von Bismarck käytti Schleswigin perimyskiistaa tekosyynä sodan aloittamiselle Tanskaa vastaan, mutta päätti voittoisan sodan jälkeen estää Fredrik VIII:n valtaannousun, koska ei luottanut tähän. Fredrikin oikeus kruunuun tosin tunnustettiin Lontoon rauhankonferenssissa, mutta Preussi ja Itävalta hajottivat hänen perustamansa hallituksen helmikuussa 1865. Hänestä tuli ei-toivottu henkilö preussilaisen kuvernöörin hallitsemassa Schleswigissä, mutta hän saattoi vielä oleskella Itävallan valvomassa Holsteinissa. Preussin–Itävallan sodan puhjettua vuonna 1866 Fredrik VIII joutui pakenemaan lopullisesti ”valtakunnastaan”, joka seuraavana vuonna liitettiin kokonaan osaksi Preussia. Fredrik vietti tämän jälkeen hiljaiseloa ja asettui isänsä kuoltua tämän tiluksille Sleesian Primkenauhun.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Fredrik VIII:n puoliso oli vuodesta 1856 ruhtinatar Adelaide von Hohenlohe-Langenburg. Heille syntyi neljä lasta:
Pekka Ojanpää

Jari-Pekka Ojanpää (8. syyskuuta 1966 – 23. marraskuuta 2018 Zimbabwe) oli Lassila &amp; Tikanojan toimitusjohtaja. Hän oli toiminut aiemmin muun muassa Kemiran ja Nokian johtotehtävissä. Ojanpää oli Technopoliksen hallituksen ja eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallintoneuvoston jäsen. Hän olisi aloittanut Suomisen toimitusjohtajana 1. joulukuuta 2018, mutta kuoli sitä ennen lento-onnettomuudessa Zimbabwessa.
Neuvostosotilaiden muistomerkki (Pori)

Neuvostosotilaiden muistomerkki on Porissa sijaitseva hautamuistomerkki, joka on omistettu ”toisen maailmansodan vuosina Suomessa kaatuneille Neuvostoliiton kansalaisille”. Se on pystytetty jatkosodan aikana Porin seudulla kuolleen 319:n neuvostoliittolaisen sotavangin joukkohaudalle. Muistomerkki sijaitsee Vähärauman kaupunginosassa teknologiakeskus Pripolin ja koulutuskeskus WinNovan toimitilojen läheisessä metsikössä noin neljän kilometrin päässä kaupungin keskustasta.
Vangit olivat sijoitettuna Porissa toimineelle Sotavankileiri 22:lle, joka perustettiin talvella 1942. Leiri oli aluksi suomalaisten valvonnassa, mutta siirtyi vielä vuoden 1942 aikana Porin lentokenttää tukikohtanaan pitäneiden saksalaisten alaisuuteen. Vankeja käytettiin pakkotyössä Mäntyluodon sataman sekä lentokentän rakennustöissä. Vähäraumalle haudatut vangit menehtyivät kylmään, aliravitsemukseen tai erilaisiin tauteihin, ja osa heistä myös teloitettiin.
Hautapaikalle pystytettiin ensimmäinen muistomerkki pian sodan päättymisen jälkeen Neuvostoliiton valtion kustannuksella. Nykyinen vuonna 1983 pystytetty graniittinen muistomerkki on myös Neuvostoliitossa suunniteltu ja valmistettu. Vuonna 2009 Venäjän federaation Turun pääkonsulaatti sijoitti haudalle venäjänkielisen taulun, jossa on 98:n tiedossa olevan vainajan nimet. Vastaavat taulut pystytettiin samaan aikaan myös Köyliössä, Vaasassa ja Kokkolassa sijaitsevien hautamuistomerkkien yhteyteen.
Liberal (1884)

Liberal oli Portugalin laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu Liberal-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja laskettiin vesille 9. elokuuta 1884.
Palvelus.
Alus haaksirikkoutui Angolassa Luandan pohjoispuoella olevassa linnake- ja satamakaupungissa Ambrizissa 22. kesäkuuta 1910.
Zaire (1884)

Zaire oli Portugalin laivaston vuonna 1884 vesillelaskettu Liberal-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja laskettiin vesille 9. elokuuta 1884.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1918.
Disney Tsum Tsum

Disney Tsum Tsum on joukko japanilaisia keräiltäviä pehmoleluja, jotka perustuvat Disneyn ja Pixarin elokuvahahmoihin. Pitkulaiset lelut on suunniteltu pinottavaksi päällekkäin pyramidin muotoon. 
Historia.
Nimi ”Tsum Tsum” on peräisin japanilaisesta sanasta "tsumu (積む)," joka tarkoittaa ”pinoamista”. Lelut tuotiin markkinoille Japanissa vuonna 2013 Konamin ja Line Corporationin kehittämien arcade- ja mobiilipelien oheistuotteena. Disney alkoi myydä leluja Yhdysvalloissa heinäkuussa 2014 ja Disneyland Pariisi noin kuukausi myöhemmin. Line Corporationin mobiilipelistä tuli yksi vuoden 2015 parhaiten tuottaneista mobiilipeleistä.Samaan aikaan Disney julkaisi Tsum Tsumin Etelä-Korean markkinoille ja luovutti kuvakkeet käytettäväksi verkkokeskustelujärjestelmissä. Leluja on tehty Disneyn ja Pixarin elokuvahahmoista, mukaan lukien Disneyn omistamien Star Wars- ja Marvel-tuotemerkkien hahmoista. 
Materiaalit ja koot.
Tsum Tsumit ovat tyypillisesti tehty huovasta, mikrohelmistä (silmät; joillakin nenä) ja täytteistä, mutta niitä löytyy myös muovista tehtyinä. Tsum Tsumit ovat muodoltaan pitkulaisia, ja ne vaihtelevat kooltaan. Aluksi leluja julkaistiin kolmessa eri pituudessa: "mini" (8,9 cm), "medium" (28 cm) ja "suuri" (43 cm). Kesäkuussa 2014 Japanin markkinoille tuli "megakoko" (55 cm). Lokakuussa 2015 Disney julkaisi tilattavaksi pienen koon (19 cm). Myös pieniä venytettäviä tai puristeltavia muovisia tsumeja on valmistettu taloineen ja keräilykoteloineen. 
Tsumit Suomessa.
Tsumit saapuivat Suomeen 2015 "Frozen"-elokuvaan perustuneen erikoissarjan myötä. Hahmot olivat Disneyn erikoissarjaa valoilla ja äänellä. Tsumeja myydään muun muassa Disney Storessa internetissä. Suomessa on myyty myös erikoistsumeja eli ns. tyynykokoisia tsumeja, jotka ovat isompia kuin perustsumit, kuitenkin muodostaen myös pyramidin. Suomessa on myyty Frozenin lisäksi Bambia ystävineen, Aku Ankkaa ystävineen, Mikki, Minni ja Star Wars -hahmoja ja alkuaikojen Disney-elokuvien hahmoja. Tsumeilla on pieni fanikuntansa Suomessakin.
Bengo (1879)

Bengo oli Portugalin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu Bengo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja laskettiin vesille 23. elokuuta 1879.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1910.
Mandovi (1879)

Mandovi oli Portugalin laivaston vuonna 1879 vesillelaskettu Bengo-luokan tykkivene.
Valmistus.
Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä ja laskettiin vesille 16. elokuuta 1879.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1910.
Miguel Cardoso

Miguel Cardoso (s. 28. toukokuuta 1972) on portugalilainen jalkapallovalmentaja. 
Ura.
Cardosolla ei ole pelaajauraa, vaan hän aloitti valmentamisen FC Porton organisaatiossa juniorivalmentajana työskennellessään liikunnanopettajana. Hän on valmistunut liikunnanopettajaksi vuonna 1995 ja liikuntatieteiden maisteriksi vuonna 1998 Porton yliopistosta. Cardoso työskenteli Porton organisaatiossa yhdeksän vuotta ja valmensi eri ikäluokkien joukkueita.
Aikuisten sarjoihin Cardoso siirtyi valmentamaan vuonna 2004 CF Os Belenensesin apuvalmentajana. Seuraavat vuodet hän toimi apuvalmentajana Belenensesin lisäksi SC Bragassa. Syyskuussa 2007 hänestä tuli Académica de Coimbran apuvalmentaja ja samalla alkoi yhteistyö Domingos Paciêncian kanssa. Hän työskenteli Paciêncian apuvalmentajana myös Bragassa ja Sportingissa. Bragan he johdattivat Portugalin liigassa toiseksi sekä kaudella 2010/11 Eurooppa-liigan loppuotteluun. Yhteistyö Paciêncian kanssa päättyi helmikuussa 2013, kun portugalilainen sai potkut RC Deportivo de La Coruñasta.
Huhtikuussa 2013 Cardoso siirtyi ukrainalaisen FK Šah’tar Donetskin palvelukseen. Hän toimi seuran junioriakatemian johtajana ja alle 21-vuotiaiden joukkueen valmentajana. Kaudeksi 2016/17 hän siirtyi Paulo Fonsecan apulaisvalmentajaksi edustusjoukkueeseen ja voitti Ukrainan tuplamestaruuden. Kauden jälkeen Cardoso jätti Šah’tarin ja siirtyi Rio Aven päävalmentajaksi. Cardoson johdolla Rio Ave sijoittui Portugalin liigassa viidenneksi, mikä oli seuran paras sijoitus pääsarjatasolla. Menestyksekkään kauden jälkeen Cardoso jätti Rio Aven ja siirtyi Ranskan pääsarjaan FC Nantesin päävalmentajaksi. Nantes'n kausi ei lähtenyt Cardoson johdolla vahvasti liikkeelle. Joukkue erotti Cardoson lokakuun alussa, kun Nantes oli kerännyt vain kuusi pistettä kahdeksasta pelaamastaan ottelusta.
Marraskuun puolivälissä 2018 Cardososta tuli Espanjan pääsarjan Celta Vigon päävalmentaja. Cardoson johdolla Celtan menestys jäi vaisuksi ja joukkue vajosi putoamiskamppailuun voitettuaan vain kaksi kymmenestä liigaottelusta. Heikot tulokset johtivat Cardoson potkuihin maaliskuun alussa 2019.
Toukokuun lopussa 2019 vahvistettiin, että Cardoso toimii kaudella 2019/20 Kreikan Superliigan AEK Ateenan päävalmentajana. Portugalilaisen pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän sai potkut seurasta jo ensimmäisen liigakierroksen jälkeen AEK:n hävittyä Xanthille. AEK oli aiemmin hävinnyt Eurooppa-liigan karsinnoissa Trabzonsporille 3–1.
Tammikuun lopussa 2021 Cardoso palasi Rio Aven päävalmentajaksi. Rio Ave jäi Cardoson johdolla Portugalin liigassa sijalle 16 ja joutui karsimaan sarjapaikastaan. Joukkue hävisi putoamiskarsinnoissa FC Aroucalle yhteismaalein 5–0 ja putosi liigasta. Rio Ave erotti Cardoson kauden jälkeen.
Tornion Lapin hallintopitäjä

Tornion Lapin hallintopitäjä oli Ruotsin vallan aikana Suomen alueen verotusta käsittelevissä lähteissä eli voudintileissä ja läänintileissä esiintyvä alueellinen kokonaisuus. Tämän 1809 Suomeen liitetyn verohallintopitäjän maantieteellinen alue ulottui kahteen nykykuntaan. Vuonna 1939 käytössä olleen kuntajaon mukaan siihen kuuluivat seuraavat kunnat:
Vuonna 1747 Tornion Lapin hallintopitäjästä siirrettiin Koutokeino Norjaan.
Kemin Lapin hallintopitäjä

Kemin Lapin hallintopitäjä oli Ruotsin vallan aikana Suomen alueen verotusta käsittelevissä lähteissä eli voudintileissä ja läänintileissä esiintyvä alueellinen kokonaisuus. Tämän 1809 Suomeen liitetyn verohallintopitäjän maantieteellinen alue ulottui useaan nykykuntaan. Vuonna 1939 käytössä olleen kuntajaon mukaan siihen kuuluivat seuraavat kunnat:
Vuonna 1775 Kemin Lapin hallintopitäjästä eriytyi omaksi kokonaisuudekseen Kuusamon hallintopitäjä ja 1776 Kemin Lapin hallintopitäjään kuulunut Kuolajärvi eli Salla siirrettiin Kemijärven hallintopitäjään.
Potlatch

Potlatch (chinookin kielen sanasta "patlatsh") on Pohjois-Amerikan luoteisrannikon intiaanien seremonia, jossa lahjoitetaan omaisuutta muille tai tuhotaan sitä sosiaalisen aseman vahvistamiseksi. Seremonia ja siihen liittyvä juhla olivat kukoistuksessaan etenkin vuosien 1849–1925 välillä. Potlatch-juhlia järjestettiin tyypillisesti erilaisten kriisien yhteydessä, esimerkiksi päällikön kuollessa. Toisinaan sotakin voitiin välttää potlatchin avulla; heimo joka kykeni tuhoamaan enemmän omaisuuttaan, oli voittaja. Nykyisessä amerikanenglannissa sanalla tarkoitetaan nyyttikestejä.
Meea Lehtinen

Meea Lehtinen on suomalainen pesäpalloilija, joka on edustanut Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa. Hän oli mukana voittamassa joukkueen edellistä pronssimitalia vuonna 2015. 2017 ennen takaisin Raumalle siirtymistään Lehtinen voitti Superpesiksen hopeamitalin Porin Pesäkarhuissa. Pesäkarhujen ja Feran lisäksi Lehtinen on edustanut Superpesiksessä myös Turku Pesistä. 
Vuonna 2010 alkaneella Superpesis-urallaan Lehtinen on 6. elokuuta 2018 mennessä pelannut 151 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt yhden kunnarin ja 65 tavallista juoksua, tuonut 33 juoksua ja lyönyt 524 kärkilyöntiä. 47 pudotuspeliottelussa Lehtinen on lyönyt kuusi ja tuonut seitsemän juoksua sekä lyönyt 127 kärkilyöntiä.
Urallaan Lehtinen on voittanut yhteensä kuusi SM-mitalia ja edustanut naisten Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2018. Sittemmin Lehtinen on siirtynyt kilpailemaan padelissa.
C.L. Seifert

C.L. Seifert on tanskalainen hattuvalmistaja, joka valmistaa ylioppilaslakkeja ja muita valmistujaistuotteita.
Historia.
C.L. Seifert on perustettu 25. tammikuuta 1865. Yrityksen perustajana toimi saksitaustainen räätäli Carl Ludwig Seifert (1834–1898). Vuonna 1873 aloitti Carl Ludwigin poika Carl Julius Seifert liikkeessä apulaisena. 24-vuotiaana hänestä tuli liikkeen osaomistaja. Viimein muutamien vuosien yhteisen työskentelyn jälkeen Carl Ludwig luovutti liikkeen kokonaan pojalleen. C.L. Seifertin räätäliliike sijaitsi alusta alkaen Kööpenhaminan Store Regnegade 12–16:ssa. C.L Seifertin kasvusta ja tulevaisuuden suunnitelmista johtuen historialliset liiketilat Store Regnegadella jäivät liian pieniksi vuonna 2010. Yrityksen pääkonttori muutti vain muutaman kadunvälin päähän uudistettuihin tiloihin Ny Adelgadelle.
Ylioppilaslakit.
C.L. Seifert on nykyään pohjoismaiden suurin ylioppilaslakkien ja valmistujaistuotteiden valmistaja, joka valmistuttaa yli 100 000 ylioppilaslakkia vuosittain. Perinteisiä ylioppilaslakkeja valmistetaan Tanskaan, Ruotsiin ja Suomeen, kaikkiin maihin kyseisen maan perinteistä lakkimallia noudattaen. 
Käsityöläisperinteen lisäksi C.L. Seifertin ylioppilaslakeissa yhdistyy yksilöllisyys, sillä oman ylioppilaslakin saa suunnitella 3D-ohjelmalla omannäköiseksi. Jokainen C.L. Seifertin ylioppilaslakki valmistetaan tilauksesta ja käsityönä. 
C.L. Seifert on luonut Ruotsiin ja Tanskaan vahvan perinteen kirjailla valmistuvan opiskelijan nimi omaan ylioppilaslakkiin: Ruotsissa lakin eteen ja Tanskassa lakin taakse. Suomalaisiakin ylioppilaslakkeja voidaan kustomoida; lakkiin on mahdollista valita esimerkiksi huomaamattomia omia yksityiskohtia, kuten lipan alapinnan kaiverrus tai silkkinen sisävuori vaikka sateenkaariväreissä.
Suomeen C.L. Seifert valmistaa myös perinteisiä teekkarilakkeja.
Hovitoimittajuus.
Yritys on toiminut lisäksi kuninkaallisena hovitoimittajana sekä Tanskan että Ruotsin hoveille vuosista 1903 ja 1911 lähtien. Seifertin Gaala-osastolla valmistetaan univormuja, hattuja ja rintamerkkejä hovin lisäksi esimerkiksi armeijoille, lentoyhtiöille, Kööpenhaminan kuuluisalle Hotel D’Angleterrelle ja lukuisille muille toimijoille.
C.L. Seifert – Suomi.
Suomalaisia opiskelijoita varten perustettiin vuonna 2010 C.L. Seifert Finland Oy. Suomalaisille lukiolaisille yritys toimittaa perinteisten ylioppilaslakkien lisäksi abivaatteita, joilla on Suomessa muista Pohjoismaista poikkeava, mutta sitäkin vahvempi perinne.
Emil Svensk

Emil Svensk (s. 12. heinäkuuta 1993 Borlänge) on ruotsalainen suunnistaja. Latvian MM-kilpailuissa 2018 Svensk saavutti sprinttiviestin maailmanmestaruuden Ruotsin joukkueessa ja oli henkilökohtaisen sprintin kuudes. Norjan MM-kilpailuissa 2019 Svensk oli mukana kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Tšekin MM-kilpailuissa 2021 Svensk voitti sprinttiviestin maailmanmestaruuden. Sveitsin MM-kilpailuissa 2023 Svensk saavutti pronssia viestissä. Ison-Britannian MM-kilpailuissa 2024 Svensk saavutti pronssia sprintissä.
EM-kilpailuissa Ticinossa 2018 Svensk oli toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Sveitsin EM-kilpailuissa 2021 Svensk voitti sprintin ja oli mukana toiseksi tulleessa sprinttiviestijoukkueessa. Italian EM-kilpailuissa 2023 Svensk oli pudotussprintissä kolmas. Unkarin EM-kilpailuissa 2024 hän oli Ruotsin toiseksi tulleessa viestijoukkueessa. 
Svensk edustaa Stora Tuna OK -suunnistusseuraa. Stora Tuna on voittanut Jukolan viestin vuosina 2019, 2021, 2022, 2023 ja 2024 joukkueella, jossa Svenskin lisäksi ovat suunnistaneet hänen kolme veljeään Viktor, Jesper ja Joakim.
NRP Delfim (1934)

NRP Delfim oli Portugalin laivaston vuonna 1934 vesillelaskettu Delfim-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickersiltä Barrow'sta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 1935. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1950-luvulla.
Yakuzi Pato

Yakuzi Pato on vuonna 2006 perustettu turkulaislähtöinen instrumental-yhtye, joka on julkaissut kaksi albumia ja yhden EP:n.
Aiheesta muualla.
Yhtyeen kotisivu
NRP Espadarte (1934)

NRP Espadarte oli Portugalin laivaston vuonna 1934 vesillelaskettu Delfim-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickersiltä Barrow'sta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 1935. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1950-luvulla.
NRP Golfinho (1934)

NRP Golfinho oli Portugalin laivaston vuonna 1934 vesillelaskettu Delfim-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Vickersiltä Barrow'sta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 30. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 1935. 
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1950-luvulla.