tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hekaton

Hekaton Rhodoslainen (, 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalainen filosofi. Hänen elämästään tiedetään ainoastaan, että hän oli Panaitioksen oppilas. Hekatonin teoksista yhtäkään ei ole säilynyt. Cicero kuitenkin mainitsee hänen kirjoittaneen teoksen "Velvollisuuksista" (ainakin kuusi kirjaa) ja omistaneen sen Quintus Tuberolle. Muita Hekatonin teoksia olivat "Jutuista" (ainakin kaksi kirjaa), "Päämäärästä" (ainakin seitsemän kirjaa), "Hyveistä" (ainakin kolme kirjaa), "Hyvistä asioista" (ainakin yhdeksän kirjaa), "Paradokseista" (ainakin kolme kirjaa) ja "Tunteista" (ainakin kaksi kirjaa).
Ciceron mukaan Hekaton puolusti yksityisomaisuutta: viisaan velvollisuus oli pitää huolta omaisuudestaan rikkomatta kuitenkaan tapoja, lakeja ja perinnäissäädöksiä. Rikkautta ei kuitenkaan pitänyt havitella vain itseä varten vaan lapsia, sukulaisia, ystäviä ja etenkin valtiota varten. Hekaton piti yksityisten rikkautta valtion rikkautena. Ciceron mukaan Hekaton sanoi myös, että kaikesta häntä itseään hyödyttävästä hän jättäisi tekemättä vain sen, mikä ei ole sallittua.
Cicero esittää Hekatonin kysyneen, voiko kunnon mies jättää orjansa ruokkimatta, jos viljan hinta on liian korkea. Hekaton päätyi johtamaan vastauksen pikemminkin hyödyn kuin inhimillisyyden pohjalta. Hekaton kysyi myös, tuleeko merellä heittää laivasta mieluummin kallis hevonen kuin arvoton orja, jos lastia on vähennettävä. Tähänkin kysymykseen vastatessaan Hekaton näytti ajatelleen pikemmin omaisuutta kuin inhimillisyyttä, mitä Cicero selvästi paheksuu. Cicero tarkastelee muitakin Hekatonin "Velvollisuuksista"-teoksessa pohtimia kysymyksiä vastauksineen: Hekatonin mukaan haaksirikossa viisas ei tempaa pelastavaa lankkua tyhmältä. Jos saatavilla on vain yksi lauta mutta sitä tavoittelee kaksi viisasta, näistä väistyy se, josta on vähemmän hyötyä valtiolle. Jos taas viisaat ovat samanarvoisia, toinen väistyy kuin arvonnan hävinneenä. Velvollisuus isänmaata kohtaan on aina tärkein, mutta pojan on puolustettava isäänsä, vaikka tämä tekisi rikoksia isänmaata vastaan. Vain siinä tapauksessa, että isä suunnittelee valtiopetosta ja yksinvaltiuden kaappaamista, poika voi ilmiantaa isänsä, mutta tällöinkin on ensin yritettävä muita keinoja.
Myös Seneca lainaa Hekatonia teoksissaan "De beneficiis" ja "Kirjeet Luciliukselle". Senecan mukaan Hekaton kiisti, että orja voisi tehdä hyvän työn isännälleen, koska orja toimii aina välttämättömyyden pakon alaisena. Näin ajattelevista Seneca toteaa, että he eivät tunne ihmisyyden lakeja. Hekatonilta on myös peräisin usein virheellisesti Senecan nimissä kulkeva aforismi: "Jos tahdot tulla rakastetuksi, rakasta ("si vis amari, ama")".
Kosmeettinen silmäistute

Kosmeettinen silmäistute tai sidekalvoimplantti () on silmän sidekalvoon kosmeettisista syistä kiinnitetty koru. Istute on eräs kehonmuokkauksen muoto. Noin kolmen millimetrin läpimittainen litteä koru asennetaan paikallispuudutuksessa sidekalvon eli silmämunan valkoisen osan pintakerroksen alle. Platinaseoksesta valmistettuja koruja on saatavana useissa muodoissa, joita ovat esimerkiksi sydän, tähti, nuotti ja apila.
Silmäkorun kehitti alankomaalainen yhtiö Netherlands Institute for Innovative Ocular Surgery (NIIOS) vuonna 2002 tuotenimellä JewelEye. Korun asentaminen on Alankomaissa laillista, jos toimenpiteen suorittaa silmätauteihin erikoistunut lääkäri puhtaissa olosuhteissa. Toimenpiteestä ei ole huomattu aiheutuvan haittoja muutaman vuoden seuranta-ajalla, mutta implantin pitkäaikaisvaikutuksista ei ole tietoa. Kosmeettisia silmäimplantteja ei toistaiseksi tiettävästi asenneta muualla kuin Alankomaissa.
Muffini

 
Muffini, usein myös muffinssi, on kuohkeaksi valmistettu, yleensä makea leivonnainen, joka valmistetaan uunissa. Muffinin täytteenä voidaan käyttää muun muassa rusinoita tai pieniä hedelmiä. Muffinin makuina voidaan käyttää esimerkiksi suklaata, sitruunaa, maissia tai mustikoita. Yleensä muffineja syödään kahvin tai teen kera.
Osavaltioiden muffinit.
Useilla Yhdysvaltojen osavaltioilla on oma muffini:
Bioreaktori

Bioreaktori on laite, joka ylläpitää biologisen prosessin toimintaolosuhteita jonkin tehtävän (esimerkiksi biologisen vedenpuhdistuksen) suorittamiseksi.
Ympäristötekniikassa bioreaktorilla eli biosuotimella tarkoitetaan laitetta, johon johdetaan jätevettä puhdistettavaksi ja jonka puhdistusprosessissa hyödynnetään mikrobeja. Bioreaktori voi olla myös kuivaa ainetta biologisesti käsittelevä laite (esimerkiksi komposti).
Bioreaktorityypit.
Vettä käsittelevät bioreaktorit voidaan jakaa karkeasti aktiivilieteprosesseihin ja kantoaineprosesseihin. Prosessi voi olla joko aerobinen (hapellinen) tai anaerobinen (hapeton). Useissa käytännön sovelluksissa (kuten jätevedenpuhdistamot) aerobisia ja anaerobisia tekniikoita on yhdistetty.
"Aktiivilieteprosessissa", biologiset reaktiot perustuvat suureen määrään mikrobeja suspensiona vedessä.
"Kantoaineprosessin" toiminta perustuu biofilmiin, eli mikrobikasvustoon kantoaineen pinnalla. Kantoaineprosessissa laitteen biologinen teho riippuu paljolti biofilmin peittämästä pinta-alasta.
Kantoaineen käyttöön perustuvia bioreaktoreita on olemassa erityyppisiä:
Osmo Harkimo

Osmo Uolevi ”Ossi” Harkimo (entinen Händelin, 7. lokakuuta 1923 Kymi – 8. huhtikuuta 2007 Sipoo) oli suomalainen elokuvaaja, joka kuvasi yli 40 elokuvaa. Hänet muistetaan muun muassa yhtenä "Tuntemattoman sotilaan" (1955) kuvaajista ja leikkaajista.
Lyhytelokuvien lisäksi Harkimo kuvasi paljon sodanaikaisia dokumentteja sekä myös urheilu- ja lyhytdokumentteja. Hän työskenteli vuodesta 1961 lähtien ohjaajana Yle TV1:ssä sekä näytteli pikkurooleja muun muassa elokuvissa "Tuntematon sotilas" (1955, sotapoliisin luutnantti), "Pähkähullu Suomi" (1967, salapoliisi) ja "Badding" (2000, vanha herra).
Yksityiselämä.
Osmo Harkimo oli naimisissa teollisuusneuvos Herrick Hackmanin tyttären Doris Maria Hackmanin (1929–2023) kanssa. Heidän kolme lastaan ovat liikemies Harry Juhani ”Hjallis” Harkimo, yrittäjä Roy Juhani ”Rolle” Harkimo (1955–2025) ja Maria Helena Thelen (s. 1960), joka on naimisissa Kenneth Thelenin kanssa.
Harkimo menehtyi pitkään sairauteen kotonaan Sipoossa. Hänet on haudattu Östersundomin hautausmaalle Helsinkiin.
Punajuovasammakko

Punajuovasammakko eli juovakumisammakko ("Phrynomantis bifasciatus") on ahdassuusammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji. Se elää Afrikan etelä- ja itäosien savanneilla.
Punajuovasammakko on 4–6 senttiä pitkä. Sen vartalo on pitkä ja litteä ja sillä on pienet raajat. Pää on suippo, ja silmät ovat pienet ja pupillit pyöreät. Punaiset tai vaaleanpunaiset juovat ja läiskät mustan kiiltävällä taustalla kertovat sammakon myrkyllisyydestä. Uhattuna punajuovasammakko voi nousta jaloilleen ja pullistaa ruumiinsa, erittäen samalla myrkkyä iholleen. Nautittuna myrkky voi olla ihmiselle kuolettava. Punajuovasammakon juovien väri vaihtuu päivän mittaan, sillä ne haalistuvat kirkkaassa valossa.
Punajuovasammakko syö hyönteisiä, etenkin muurahaisia ja termiittejä. Se kaivautuu maan alle ja nousee yleensä esiin vain öisin. Se elää pääasiassa maassa, ja se liikkuu kävellen tai juosten sen sijaan että se hyppisi. Paritteleminen tapahtuu lammikoissa sateiden jälkeen. Koiraat kurnuttavat paritteluaikana lammikoiden reunoilla, ja niiden ääni voi kuulua lähes kilometrin päähän. Kuteakseen sammakot kokoontuvat joukoittain mataliin lammikoihin. Naaras laskee veteen jopa 600 munan rykelmiä, jotka kiinnittyvät vesikasveihin. Nuijapäät kuoriutuvat neljän päivän kuluttua muninnasta, ja ovat valmiita muodonvaihdokseen noin kuukauden ikäisinä.
Vihko

Vihko on pieni paperinen muistiinpanojen merkitsemiseen tarkoitettu kirja. Vihkoa käytetään myös piirtämiseen. Vihot eroavat toisistaan muun muassa käytetyn materiaalin, koon, viiva- ja ruutupainantojen tai sivumäärän mukaan. Vihkojen yleisimmät sivumäärät ovat joko 40 tai 80 sivua. Euroopassa vihkojen koot ovat yleensä A-sarjaa, esimerkiksi A5 tai A6.
Tavanomaisten ruudullisten kouluvihkojen ruudut ovat yleensä neliön muotoisia 7 mm × 7 mm suuruisia ruutuja.
Pelikaaniankerias

Pelikaaniankerias ("Eurypharynx pelecanoides") on noin 60 senttimetrin pituinen syvänmeren kala. Se on heimonsa ja sukunsa ainoa tunnettu laji. Pelikaaniankeriasta tavataan kaikkien valtamerten trooppisissa ja lauhkeissa osissa 1 400 metrin syvyydestä alaspäin. Se on pitkulainen ja kapea kala, jonka kita on suhteettoman suuri ja silmät sijaitsevat kuonon kärjessä. Sen oletetaan vaeltelevan ympäriinsä suu ammollaan ja syövän vastaantulevia eliöitä. Pelikaaniankeriaan oletetaan houkuttelevan saaliinsa kitaansa hännänpäässä sijaitsevalla valolla.
Mongolipoimu

Mongolipoimu eli mongolinpoimu tai epikantus on ylemmässä silmäluomessa oleva ihopoimu, joka peittää silmän sisänurkan.
Mongolipoimu on tavallinen itä- ja keskiaasialaisilla kansoilla ja jollakin Amerikan alkuperäiskansoilla sekä harvinainen joillain eurooppalaisilla kansoilla, kuten skandinaaveilla ja puolalaisilla. Sitä voi myös esiintyä kaikenrotuisilla pienillä vauvoilla sekä lapsilla, joilla nenän selkä ei ole vielä kohonnut.
Mongolipoimu on joidenkin tutkijoiden mukaan kehittynyt arktisten alueiden kansoilla suojaamaan heidän silmiään kylmältä, ja se voi myös vähentää häikäistymistä.
Mongolipoimu voi myös liittyä johonkin kehityshäiriöön tai kromosomaalisiseen häiriöön, kuten Downin oireyhtymään, sikiön alkoholioireyhtymään, Turnerin oireyhtymään, fenyyliketonuriaan, Williamsin oireyhtymään, Noonanin oireyhtymään, Rubinsteinin–Taybin oireyhtymään tai blefarofimoosiin.
Mongolipoimun poistattaminen kauneuskirurgisella toimenpiteellä on suosittua eteläkorealaisten naisten keskuudessa.
Googlefight

Googlefight on yksinkertainen WWW-palvelu, joka antaa vertailla Google-hakukoneen hakutuloksia kahdelle annetulle sanalle. Tulokset esitetään graafisesti JavaScriptilla tehdyllä animaatiolla. Kaksi animoitua tikku-ukkoa tappelee ruudulla sanojen syöttämisen jälkeen, minkä jälkeen kasvava palkki näyttää tulokset. Tikku-ukkoanimaatiolla ei ole vaikutusta tuloksiin. Googlefightilla selvitetään viihdetarkoituksessa, kumpi kahdesta asiasta on parempi, esimerkiksi Google vai Microsoft. Kuten odotettua, eniten tuloksia saavat haut kuten ”www”, ”the”, ”a” ja ”1”, joista jokaisella on yli 8 miljardia tulosta. Koska internet muuttuu jatkuvasti, myös luvut muuttuvat alituisesti.
Apple Dashboardille on myös Googlefight Widget.
Suvaitsemattomuus

Suvaitsemattomuus ("Intolerance") on vuonna 1916 valmistunut yhdysvaltalainen mykkäelokuva, jonka ohjasi D. W. Griffith. Elokuva oli vastaisku kriitikoille, jotka moittivat Griffithin edellistä elokuvaa, "Kansakunnan syntyä", sen rasistisesta sisällöstä.
Aluksi elokuva otettiin hyvin vastaan; kriitikot ylistivät sitä ja elokuvateatterit täyttyivät katsojista. Pian tilanne muuttui ja syiksi on esitetty ensimmäistä maailmansotaa, juonen vaikeaselkoisuutta tai katsojien kyllästymistä mammuttimaisiin elokuviin. "Suvaitsemattomuudesta" tuli taloudellinen floppi, jonka seurauksena Griffithin tuotantoyhtiö Triangle meni konkurssiin.
Tapahtumat.
Elokuva koostuu neljästä toinen toiseensa kiedotusta tarinasta, joissa suvaitsemattomuusteema toistuu antiikista nykypäivään. 
Babylonia.
Antiikin aikaisessa jaksossa käsitellään Babylonian tuhoutumista noin 539 eaa. Uusi hallitsija Nabudaidin poika Belsassar palvoo Ištar-jumalatarta. Marduk-jumalan ylipappi kuitenkin juonittelee kuningasta vastaan ja tukee Kyyros II Suurta Babylonian valloittamisessa.
Juudea.
Raamatullinen jakson tapahtumat sijoittuvat Juudeaan noin vuoteen 30. Tarinassa käsitellään kuinka farisealaisten suvaitsemattomuus koitui lopulta Jeesuksen ristikuolemaan.
Ranska.
Renessanssiaikainen tarina sijoittuu vuoteen 1572. Katariina de' Medici painostaa Ranskan kuningasta Kaarle IX:tä antamaan käskyn, että kaikki vääräuskoiset hugenotit on surmattava. Tästä seuraa Pärttylinyön verilöyly.
Yhdysvallat.
Nykyaikaan sijoittuva tarina tapahtuu Yhdysvaltain länsiosassa vuonna 1914. Rikollisliigan jäsenet eivät suvaitse entisen jäsenensä eroa ryhmästä vaan he lavastavat hänet syylliseksi murhaan. Entinen jäsen tuomitaan kuolemaan hirttämällä.
Linophryne arborifera

Linophryne arborifera on noin seitsemän senttimetrin pituinen syvänmeren kala, jota tavataan yli 200 metrin syvyydessä Atlantilla ja Tyynenmeren länsiosassa. Nimensä se on saanut alaleuassaan olevasta lisäkkeestä, joka muistuttaa merilevätupsua. Lisäksi sillä on kuonossaan valoelin kuten useimmilla muillakin syvänmeren krottikaloilla.
Ravinto.
Laji syö kaikkia eläimiä, jotka vain mahtuvat suuhun.
Lisääntyminen.
Kalalla on varsin erikoinen tapa lisääntyä: Koiras, joka on paljon naarasta pienempi tarraa loisena naaraan kylkeen ja kasvaa kiinni tähän. Koiras saa kaiken ravintonsa naaraalta ja muuttuu pelkäksi sokeaksi ja hajuaistittomaksi siittiövarastoksi.
High-k-eriste

High-k-eriste on puolijohdekomponenteissa käytettävä eristekalvo, jonka κ-arvo eli suhteellinen permittiivisyys on korkea. Tietyn materiaalin suhteellinen permittiivisyys kuvaa sen kykyä varastoida energiaa sähkökenttään, eli sitä kuinka hyvä eriste se on. Puolijohdeteollisuuden kielenkäytössä high-κ tarkoittaa korkeaa dielektristä vakiota verrattuna piidioksidiin, jota perinteisesti käytetään transistorien eristeenä CMOS-kalvorakenteessa. Pakkaustiheyden kasvaessa mikropiireillä alkaa vuotovirrasta tulla ongelma, minkä vuoksi piidioksidikalvo pitää korvata transistorirakenteessa paremmalla eristeellä. Uudessa 45 nanometrin prosessorisukupolvessa Intel on ottanut käyttöön hafniumyhdisteen tällaiseksi high-k-kalvoksi. Intel pitää kyseistä muutosta suurimpana muutoksena, mikä 40 vuoteen tehty CMOS-rakenteeseen ja auttaa Inteliä pitämään yhä Mooren lakia voimassa. Tarvittavan ohut ja tasainen hafniumoksidikalvo tehdään ALD-tekniikalla.
Kanadan kommunistinen puolue

Kanadan kommunistinen puolue (Communist Party of Canada, CPC) on kanadalainen kommunistinen puolue, joka on perustettu vuonna 1921. Puolue perustettiin salaisesti eräässä ladossa lähellä Guelphin kaupunkia ja se oli perustamisestaan lähtien mukana Kominternissa.
Historia.
CPC oli aluksi kielletty ja vuonna 1922 sen peitejärjestöksi organisoitiin ”Workers' Party of Canada”. CPC laillistettiin 1924, jolloin Workers' Partyn toiminta lakkasi. 1930-luvulla viranomaiset häiritsivät monin tavoin puolueen toimintaa muun muassa pidättämällä sen johtohenkilöitä. Kun CPC kiellettiin jälleen 1941 sen jäsenet muodostivat ”Labour-Progressive Party” -nimisen puolueen. LPP:n kansanedustaja Fred Rose lavastettiin Neuvostoliiton vakoojaksi vuonna 1947 ja erotettiin Kanadan parlamentista.
Nikita Hruštšovin paljastettua edeltäjänsä Stalinin julmuudet ja Neuvostoliiton miehitettyä Unkarin vuonna 1956 LPP menetti jäseniään ja kannattajiaan. Kanadan kommunistinen puolue sallittiin uudestaan vuonna 1959. Tšekkoslovakian miehitys vuonna 1968 aiheutti lisää katoa jäsenistössä.
Neuvostoliiton romahtaminen johti hajaannukseen koko kommunistisen liikkeen piirissä, eikä Kanadan kommunistinen puolue ollut poikkeus. Uudistusmieliset voimat yrittivät George Hewisonin johdolla kammeta puolueen linjaa pois perinteisestä marxismi-leninismistä, mutta lopulta vanhoillinen linja, jota edusti puheenjohtaja Miguel Figueroa, voitti ja reformisteille jäi puoluetta lähellä ollut yhdistys Cecil-Ross Society.
Vaalitulokset.
Alaviitteet:
1: Yhdeksäs edustaja, Dorise Nielson oli kommunistisen puolueen jäsen mutta tuli valituksi Progressive Unity puolueen listalta. 
2: Kommunistisen puolueen toiminta kiellettiin vuonna 1941, eikä se pystynyt osallistumaan vuosien 1943 ja 1959 välillä vaaleihin. Tuona aikana puolue toimi nimellä: Labour Progressive Party. 
3: Vuonna 1972 puolueen ehdokkaat listautuivat sitoutumattomina. Ei ole tarkkaa tietoa kuinka monta ehdokasta yritti tulla valituksi. 
4: Vuonna 1993 puolueella ei ollut vaadittavaa määrää ehdokkaita (50), eikä täten voinut osallistua parlamenttivaaleihin valtakunnallisena puolueena, Puolueen ehdokkaat listautuivat sitoutumattomina. Puolueen virallinen asema palautui vasta vuoden 2000 vaalien alla. Ei ole tietoa kuinka monta puolueen ehdokasta listautui sitoutumattomana vuosin 1993 ja 1997 välillä.
Olos

Olos on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 2000 julkaistu viides studioalbumi. Levy on soinniltaan ja kappaleiltaan huomattavasti kevyempi kuin yhtyeen aikaisemmat levyt, ja kontrasti edellisen "Suljettu"-progeteoksen ja "Oloksen" pop-kappaleiden välillä on suuri.
"Olos" on Absoluuttisen Nollapisteen ensimmäinen albumi, jolla on mukana yhtyeen ulkopuolinen tuottaja.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Tommi Liimatta. Sovitukset Otsala, Lääkölä, Krutsin, Eskelinen ja Hallamaa.
La Flèche Wallonne

La Flèche Wallonne on Valloniassa, Belgiassa, huhtikuussa järjestettävä pyöräilykilpailu. Kilpailu järjestetään yleensä viikon välein ajettavien Amstel Gold Racen ja Liège-Bastogne-Liège-kilpailun välissä. Kilpailun nimi tarkoittaa suomeksi "Vallonian nuolta". Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936 ja se kuului vuosina 2005–2007 UCI ProTouriin, 2008 ja 2009 UCI Europe Touriin sekä vuodesta 2010 lähtien UCI World Tour -sarjaan. Kilpailun on voittanut useimmin Alejandro Valverde, viisi kertaa.
Aikanaan La Flèche Wallonne ja Liège-Bastogne-Liège järjestettiin peräkkäisinä päivinä ja tuolloin yhteistapahtumaa nimitettiin "Ardennien viikonlopuksi" (molempien kilpailujen järjestäjänä toimii ranskalainen Amaury Sport Organisation). Vain seitsemän ajajaa on pystynyt voittamaan molemmat kilpailut samaa vuonna: Ferdi Kübler teki sen kahdesti vuosina 1951 ja 1952, Stan Ockers vuonna 1955, Eddy Merckx vuonna 1972, Moreno Argentin vuonna 1991, Davide Rebellin vuonna 2004, Alejandro Valverde vuosina 2006, 2015 ja 2017 sekä Philippe Gilbert vuonna 2011.
Historia.
La Flèche Wallone perustettiin alun perin lisäämään belgialaisen Les Sports -sanomalehden myyntiä 1930-luvulla. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1936 ja vaikka se ei ehkä olekaan yhtä kuuluisa kuin toiset pyöräilyn klassikot, on se kuitenkin varsin arvostettu.
Kuten monien pyöräilykilpailujen, myös La Flèche Wallonen reitti on muuttunut vuosien varrella huomattavasti. Ensimmäisillä kerroilla reitti kulki Tournaista Liègeen ja reitin pituus vaihteli 236 km ja 300 km välillä. Vuonna 1939 lähtöpaikka siirrettiin Monsiin. Vuosina 1948—1959 lähtöpaikkana oli Charleroi. Vuodesta 1960 kilpailu ajettiin päinvastaiseen suuntaan alkaen Liègestä ja päättyen Charleroi'an (tai vuodesta 1965 Marcinelleen). Joinakin vuosina kilpailun lähtö- ja maalipaikka ovat olleet samassa kaupungissa: Verviers vuosina 1974—1978 ja Huy vuosina 1983—1985.
Nykyään 199,5 km:n mittainen reitti alkaa Charleroista ja kulkee kohti itää Huy'n kaupunkiin, jossa kilpailijat ajavat kolme kierrosta vaativalla radalla. Kilpailu päättyy Mur de Huyn nousuun, jossa on useita yli 15 % jyrkkiä osuuksia. Nousu ajetaan kilpailun aikana ainakin kolmeen kertaan. Mur de Huyn nousu oli ensimmäistä kertaa mukana kilpailureitillä vuonna 1982 ja siitä on vuosien saatossa muodustunut yksi kilpailun tunnetuimmista nousuista.
Naisten La Flèche Wallonne.
Vuodesta 1998 lähtien on järjestetty myös naisten kilpailu. Kilpailu ajetaan samalla reitillä, mutta naiset ajavat lopussa kolmen kierroksen sijasta vain kaksi. Suomen Pia Sundstedt on sijoittunut kilpailussa toiseksi vuosina 1998 ja 2000.
Pikkaralan lossi

Pikkaralan lossi tai Lapinkankaan lossi oli Oulujoella Oulussa Pikkaralan ja Lapinkankaan kaupunginosien välillä Pikkaralan yksityistiellä liikennöinyt lossi. Lossin liikennekausi rajoittui sulan veden aikaan, alkaen yleensä toukokuun puolesta välistä ja jatkuen lokakuun loppuun.
Lossi ei liikennöinyt lainkaan purjehduskaudella 2022 johtuen lossin kuljettajan eläkkeelle jäännistä ja lossin käyttäjäkunnan muutoksesta. Lossireitti lakkautettiin ja lossi romutettiin kesäkuussa 2023, sillä tekniikaltaan vanhentuneelle lossille ja lossireitille ei enää ollut todellista tarvetta: lossin kantavuus oli niin alhainen, ettei se kantanut nykyaikaisia maatalouskoneita lisälaitteineen. Viimeisinä toimintavuosina lossin käyttäjäkunta muodostui henkilöautoliikenteestä sekä jalankulusta ja pyöräilystä.
Lossin kantavuus oli 9,0 tonnia, ja se liikennöi tarvittaessa arkisin kello 08–17 ja lauantaisin kello 08–15. Lossiliikenne ei ollut Liikenneviraston lauttatoiminnan alaista liikennettä, vaan sen rahoituksesta viidesosa tuli Oulun kaupungilta ja loput Suomen valtiolta. Lossiliikenteen vuotuiset ylläpitokustannukset olivat noin 25 000 euroa, ja liikenne työllisti yhden henkilön yli puoleksi vuodeksi.
Pikkaralan lossi aloitti liikennöinnin 1930-luvulla, ja sen jälkeen lossiliikennettä on ollut keskeytyksettä vuosittain aina vuoden 2021 syksyyn saakka. Alun perin paikalla liikennöi kapulalossi, joka myöhemmin korvattiin perämoottorin avulla liikkuvalla lossilla. Viimeinen käytössä ollut lossi otettiin käyttöön 1992. Se liikennöi aiemmin Madekosken ja Sanginsuun kaupunginosien välillä, mutta jäi tarpeettomaksi Sangin sillan valmistuessa.
Nelipiikki

Nelipiikki ("Apeltes quadracus") on piikkikalojen heimoon kuuluva pieni kalalaji, jota tavataan Pohjois-Amerikan Atlantin puoleisella rannikolla sekä makeassa että suolaisessa vedessä. Se on sukunsa "Apeltes" ainoa laji. Se viihtyy vedessä, jossa on runsaasti kasvillisuutta.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuisen nelipiikin pituus vaihtelee tavallisesti 5,1 ja 6,4 senttimetrin välillä. Sillä ei ole kyljissään luulevyjä kuten kolmipiikillä, mutta sillä on luinen harjanne vatsan molemmilla puolilla. 
Ravinto.
Nelipiikit syövät pieniä äyriäisiä, kuten katkoja ja hankajalkaisia.
Lisääntyminen.
Nelipiikki tulee sukukypsäksi 1 ja 2 ikävuoden välillä. Kutuaika on keväällä ja alkukesällä. Naaras laskee munat koiraan rakentamaan pesään, ja koiras jää vahtimaan niitä, kunnes ne kuoriutuvat, leyhyttäen hapekasta vettä pesään kahden pienen aukon kautta.
Claude Cohen-Tannoudji

Claude Cohen-Tannoudji (s. 1. huhtikuuta 1933) on ranskalainen fyysikko, joka on tutkinut atomien ja fotonien vuorovaikutusta, muuta kvanttifysiikkaa ja optiikkaa. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1997 yhdessä Steven Chun ja William Daniel Phillipsin kanssa kehittelemästään tavasta jäähdyttää ja ottaa kiinni atomeita laserilla.
Cohen on syntynyt Constantinessa algerian­juutalaisten vanhempien lapsena aikana, jolloin Algeria oli vielä osa Ranskaa. Hän lähti Pariisiin opiskelemaan École Normale Supérieuressa, keskeytti opintonsa mennäkseen 28 kuukaudeksi asepalvelukseen (pidennetty palvelus johtui Algerian sodasta) ja palasi opinahjoonsa, jossa väitteli vuoden 1962 lopussa. Väiteltyään hän alkoi opettaa kvanttifysiikkaa Pariisin yliopistossa. 
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1993.
Rasvasimppu

Rasvasimppu ("Comephorus baikalensis" syn. "Comephorus baicalensis") kuuluu Baikaljärven kotoperäisiin lajeihin samoin kuin lähisukulaisensa pikkurasvasimppu ("Comepherus dybowskii"). Se on noin 20 senttimetriä pitkä syvänteissä elävä kala, jonka iho on kelmeää ja läpikuultavaa. Sen ruumis on hoikka, vatsaeviä ei ole ja suu on suuri. Kalan rasvapitoisuus on noin 25 %.
Elintavat.
Rasvasimput oleilevat päivisin syvässä vedessä, mutta öisin ne tulevat pintavesiin saalistamaan pieniä äyriäisiä. Rasvasimppu kuuluu synnyttäviin kalalajeihin ja lisääntyminen tapahtuu kesällä pintavesissä.
Rasvasimppu on niin rasvainen, että kuolleet kalat nousevat pintaan ja jäätyvät talvella kiinni järven jäähän, mistä niitä keväällä huuhtoutuu rantaan.
Legioonalaistauti

Legioonalaistauti on "Legionella pneumophila" -bakteerin aiheuttama kuumeinen keuhkotulehdus. Se on saanut nimensä ensimmäisen esiintymispaikkansa mukaan, joka oli vuonna 1976 Pennsylvaniassa hotelli Bellevue Stratfordissa pidetty American Legion -järjestön sotaveteraanien kokous, jossa 221 veteraania sairastui tähän silloin tuntemattomaan tautiin. Tästä on peräisin nimi legioonalaistauti tai legionelloosi.
Legionella-bakteeri elää luonnossa makeissa vesissä ja maaperässä, joten tartunnan voi saada esimerkiksi suihkusta tai kukkamullan käsittelystä. Hoitoon käytetään antibiootteja.
Bakteerin aiheuttaman keuhkokuumeen riskiryhmiä ovat vanhukset ja tupakoivat keski-ikäiset miehet.
Legioonialaistaudin epidemiat ovat kohtalokkaita sairaaloissa ja vanhainkodeissa. Käytännössä suurin osa legionellojen aiheuttamista taudintapauksista on yksittäisiä. Suomalaiset ovat usein saaneet tartunnan ulkomailla hotelleista tai porealtaista.
Taudin oireet alkavat 2–10 vuorokauden kuluttua tartunnasta. Oireita ovat muun muassa korkea kuume, sekavuus, päänsärky, lihassäryt, kuiva yskä ja vatsakivut. Keuhkokuumetapauksissa tauti on nopeasti etenevä ja kuolleisuus 15–20 %.
Atari 7800

Atari 7800 oli Atarin valmistama pelikonsoli, joka julkaistiin vuonna . 
Atari 7800 suunniteltiin korvaamaan huonosti menestynyt Atari 5200, ja voittamaan takaisin markkinaosuuksia Nintendolta ja Segalta. Atari 7800 vastasi kaikkiin edellisen mallin puutteisiin: siinä oli yksinkertaiset, digitaaliset joystickit ja se oli lähes täydellisesti yhteensopiva Atari 2600-konsolin kanssa.
Konsoli julkaistiin vuonna 1984, mutta viivästyi Atarin myynnin johdosta ja saapui markkinoille vasta vuonna 1986.Laitetta myytiin Pohjois-Amerikassa 3,77 miljoonaa.
Laura Lähteenmäki

Laura Lähteenmäki (myös Laura Kuitunen, s. 13. tammikuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija ja kustannuspäällikkö. 
Lähteenmäki valmistui Jyväskylän yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1998. Samana vuonna julkaistiin hänen ensimmäinen nuortenkirjansa "Rinkkadonna", jonka on kirjailijan myöhemmän tuotannon tavoin kustantanut WSOY. Lähteenmäki on kirjoittanut yhdessä Ville Lähteenmäen kanssa lasten Salakari-dekkarisarjaa.
Vuonna 2007 Lähteenmäki sai Arvid Lydecken -palkinnon teoksesta "Marenkikeiju". Hänen teoksensa "Aleksandra Suuri" oli vuoden 2010 Finlandia Junior -ehdokkaana. Lähteenmäen North End -sarjan teokset "Niskaan putoava taivas" (2012) ja "Karrelle polttava helle" (2014) olivat Topelius-palkintoehdokkaina. Sarja voitti vuoden 2015 Anni Polva -palkinnon. Lastenromaani "Laske salaa kymmeneen" oli Arvid Lydecken -ehdokas 2023 ja LukuVarkaus-ehdokas 2024. "Laske salaa kymmeneen" on myös Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoehdokas 2024.
Lähteenmäki asuu Jyväskylässä.
William Lawrence Bragg

William Lawrence Bragg (31. maaliskuuta 1890 – 1. heinäkuuta 1971) oli australialais-brittiläinen fyysikko, joka palkittiin isänsä William Braggin kanssa Nobelin fysiikanpalkinnolla 1915 kiderakenteiden analysoimisesta röntgensäteilyllä.
Elämä.
Lawrence Braggin isä William Bragg oli Lawrencen syntymäkaupungin Adelaiden yliopistossa matematiikan ja fysiikan professorina. Lawrence aloitti matematiikan opinnot samaisessa yliopistossa 14-vuotiaana 1904 ja valmistui 1908. Vuotta myöhemmin he muuttivat Englantiin Bragg vanhemman saatua viran Leedsin yliopistosta. Lawrence Bragg jatkoi opintoja Cambridgen Trinity Collegessa valmistuen 1912 pääaineenaan fysiikka. Saman vuoden syksyllä hän jo julkaisi tutkielman Max von Lauen havaitsemasta röntgendiffraktiosta lehdessä "Proceedings of the Cambridge Philosophical Society". Lawrence Braggin 1912 löytämä röntgendiffraktion tulkintaan olennaisesti liittyvä linkki kiteen atomien välimatkan ja röntgensäteilyn sirontakulman välillä tunnetaan nykyään Braggin lakina.
Bragg meni naimisiin 1921 Alice Grace Jenny Hopkinsonin kanssa ja he saivat kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. 
Ura.
Vuosina 1912–1914 Lawrence työskenteli tiiviisti isänsä kanssa tutkien röntgensäteilyn diffraktiota kiteistä. He julkaisivat tuloksensa 1915, ja jo samana vuonna heidät palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla tästä tutkimuksesta, kun Lawrence oli vasta 25-vuotias. Lawrence on kaikkien aikojen nuorimpana Nobelin fysiikanpalkinnon saanut.
Vuodesta 1938 vuoteen 1953 Bragg toimi Cavendish-laboratorion kokeellisen fysiikan professorina Cambridgen yliopistossa. Tuona aikana laboratoriossa aloitettiin biologisten materiaalien, muun muassa proteiinien ja DNAn, tutkiminen röntgenkristallografialla. Sittemmin Nobel-palkitut Francis Crick ja James D. Watson (DNA) sekä Max Perutz (hemoglobiini) tekivät uraauurtavat löytönsä Braggin toimiessa laboratorion johtajana.
Mission 400 Plus

Mission 400 Plus on Porsche 997 -malliin perustuva superauto. Auto on rakennettu kolmen saksalaisen virityspajan (H&amp;R, RS Tuning ja Jürgen Alzen Motorsport) yhteistyössä. Nimi tulee sen tavoitteesta saavuttaa maailmanennätys nopeimpana katulaillisena autona, käytännössä yli 400 km/h.
Moottorina autossa on Porschen 3,6-litrainen, jonka sylinteritilavuutta on kasvatettu 3,8 litraan. Tehoa siitä on saatu yli tuhat hevosvoimaa. Paremman aerodynamiikan saavuttamiseksi auton kattoa on jouduttu madaltamaan (75 mm). Vanteina ovat BBS:n 18-tuumaiset erikoisvanteet.
Nopeusennätystä oli tarkoitus tavoitella ensimmäisellä vuosipuoliskolla 2007 Narnon radalla Italiassa, minkä se onnistui tekemään. Auto oli myynnissä vuonna 2012 puolella miljoonalla eurolla.
Wimoweh

”Wimoweh” on laulu, joka tunnetaan myös nimillä ”Mbube” sekä ”The Lion Sleeps Tonight”. 
Alun perin laulun teki eteläafrikkainen Solomon Linda, jonka yhtye The Evening Birds levytti sen vuonna 1939. Gallo Record Company maksoi Lindalle kertaluontoisen korvauksen levytyksestä, eikä tekijä saanut pysyvää oikeutta rahalliseen korvaukseen kappaleen tuotosta. ”Mbube” oli suuri hitti Etelä-Afrikassa, ja sitä myytiin noin sata tuhatta kappaletta.
Eteläafrikkalainen levy-yhtiö lähetti 1950-luvun alussa viisi single-levyä Yhdysvaltoihin Decca-yhtiölle tarkoituksena selvittää olisiko niissä lauluja, jotka voisivat menestyä USA:ssa. Decca ei innostunut ja levyt olivat jo menossa roskiin, kun laulaja Pete Seeger halusi vielä kuunnella ne läpi. Seeger innostui yhdestä laulusta ja halusi Weavers-yhtyeensä levyttävän sen. Laulu oli ”Mbube”.
Seeger teki hieman omia lisäyksiään lauluun ja Weavers levytti sen. Kappaleen nimi oli vaihtunut muotoon ”Wimoweh”, koska yhtyeen jäsenten mielestä zulunkielinen kertosäe kuulosti siltä. Todellisuudessa alkuperäisversiossa laulutetaan "uyimbube", mikä tarkoittaa ”olet leijona”.
”Wimoweh”-laulun tekijöiksi merkittiin Paul Campbell. Paul Campbell oli Howard Richmondin salanimi, jota hän käytti tekijänoikeuksista vapaan materiaalin yhteydessä. Weaversin versio menestyi hyvin ja moni muukin yhtye Yhdysvalloissa levytti ”Wimowehin”. Solomon Linda sai Pete Seegeriltä pienehkön korvauksen uudelleenmuokatusta laulustaan.
”Wimoweh”-laulussa ei ole varsinaista sanotusta, siinä vain toistetaan sanaa wimoweh ja lauletaan välillä korkealta ooh-ooh-ooh sekä matalalta jotain sanaa joka muistuttaa lausetta way-up-ooh. Lauluntekijä George Weiss teki lauluun englanninkielisen sanoituksen ja merkitsi itsensä samalla myös laulun säveltäjäksi. Näin oli laulusta syntynyt kolmas versio, jonka The Tokens levytti nimellä ”The Lion Sleeps Tonight”.
Vuonna 2000 eteläafrikkalainen toimittaja Rian Malan kirjoitti "Rolling Stone" -lehteen artikkelin Lindasta. Malanin arvion mukaan jo pelkästään laulun käyttö Disneyn piirroselokuvassa "Leijonakuningas" (1994) olisi oikeuttanut 15 miljoonan dollarin tekijänoikeuskorvauksiin. Yhdessä elokuvaohjaaja Francois Versterin kanssa Malan teki televisiodokumentin varastetusta ”leijonalaulusta”.
Vuonna 2004 alkanut oikeudenkäynti johti helmikuussa 2006 sopimukseen Lindan perikunnan ja Abilene Music -yhtiön kanssa. Abilene Music, jolla oli tekijänoikeudet lauluun ja joka oli antanut sen Disney-yhtiön käyttöön, maksaa korvauksen jonka suuruus ei ole julkinen. Rahat menevät eteläafrikkalaiselle säätiölle.
Suomeksi kappaleen on esittänyt Danny nimellä ”Ei saa häiritä leijonaa”, suomentajana Sauvo Puhtila ja sovittajana Veikko Samuli.
Agathon

Agathon tai Agaton () on kreikkalaisperäinen miehen etunimi.
Nimi merkitsee "hyvää" tai "hyväsydämistä", ja se oli käytössä jo antiikin Kreikassa, josta tunnetaan sen niminen näytelmäkirjailija. Latinassa nimi esiintyy muodossa "Agato". Nimen naispuolinen vastine on Agata.
Suomessa nimi Agaton tai Agathon on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 60–90 henkilölle. Agatonin nimipäivä oli vuosina 1708–1928 7. joulukuuta erään varhaiskristillisen marttyyrin muistoksi. Nykyisin nimeä ei ole suomen- eikä ruotsinkielisessä kalenterissa, mutta ortodoksisessa kalenterissa se esiintyy 20. helmikuuta Agathon Roomalaisen eli paavi Agathon muistoksi, jota ortodoksinenkin kirkko kunnioittaa pyhänä.
Agathon taiteilijanimenä.
Agathon on myös suomalaisen muusikko Juha Hintikan taiteilijanimi
Sekstoksen lauseet

Sekstoksen lauseet on hellenistinen pythagoralainen kirjoitus, joka oli suosittu myös sekä gnostilaisten että ei-gnostilaisten varhaiskristittyjen joukossa. Se tunnetaan sekä osana Nag Hammadin kirjastoa (koodeksi XII, kirja 1) että aikaisemmin tunnettuina jonkin verran erilaisina versioina.
Historia.
"Sekstoksen lauseiden" opetukset on laitettu Sekstos-nimisen miehen nimiin. Hän vaikuttaa olleen pythagoralainen. Kirjoitus mainitaan 200-luvulla, jolloin Origenes lainasi Sekstosta koskien itse suoritettua kastraatiota, joka oli laajalle levinnyt tapa varhaiskristillisten askeetikkojen parissa. Origenes surkutteli tätä tapaa ja mainitsee, että kirjoitus on ”sellainen, jota monet pitävät ajan koettelemana”.
Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että Q-lähteen sekä "Filippuksen" ja "Tuomaan evankeliumien" kaltaiset kokoelmat olisivat lähtöisin tällaisista kirjoituksista, ja opetukset olisi jossain vaiheessa laitettu uudelleen Jeesuksen suuhun.
Kirjoitus on jossain vaiheessa laitettu paavi Sixtus II:n nimiin (paavina 257–258), todennäköisesti siksi, että sille on haluttu antaa enemmän painoarvoa. Tällainen kirjoitusten laittaminen jonkun maineikkaan henkilön nimiin (ns. pseudepigrafia) oli tyypillistä apokryfisessä kirjallisuudessa. On kuitenkin epätodennäköistä, että Sixtus II olisi kirjoittanut kirjoituksen, erityisesti koska hän ei ollut pythagoralainen.
Sisältö.
Kirjoitus käsittää 104 lausumaa. "Sekstoksen lauseet" muistuttaa apokryfisiä "Filippuksen" ja "Tuomaan evankeliumeja" siinä, että sekin on puhtaasti kokoelma opettavia sanoja ilman mitään kehyskertomusta. Päinvastoin kuin kristillisissä evankeliumeissa, opetukset tulevat kuitenkin Jeesuksen sijasta Sekstokselta.
Joitakin kirjoituksen lausumista ovat:
Viimeinen lainauksista muistuttaa ajatukseltaan Jeesuksen opetusta vuorisaarnassa: ”Jos oikea silmäsi viettelee sinua, repäise se irti ja heitä pois” ja ”Ja jos oikea kätesi viettelee sinua, hakkaa se poikki ja heitä pois”.
August Quirinus Rivinus

August Quirinus Rivinus, tunnettu myös nimellä Bachmann (9. joulukuuta 1652 Leipzigissa ja kuoli 20. joulukuuta 1723 samassa kaupungissa). Hän oli saksalainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Hänen isänsä Andreas Bachmann (1601–1656) oli Leipzigin yliopiston filosofian ja lääketieteen professori. Hän oli myös arvostettu runoilija, joka latinansi nimensä Rivinukseksi.
August Rivinus opiskeli lääketiedettä Leipzigin yliopistossa vuosina 1669–1671. Hänen opettajinaan toimivat mm. Michael Ettmüller, Gottfried Wellsch ja Johannes Bohn. Hän jatkoi opintojaan Helmstedtin yliopistossa, jossa hänet promovoitiin lääketieteen tohtoriksi vuonna 1676. Hän työskenteli lääkärinä Leipzigissa. Vuonna 1677 hän aloitti luennot Leipzigin yliopistossa. Vuonna 1691 hänet valittiin hoitamaan sekä fysiologian että kasvitieteen professuuria sekä lisäksi yliopiston lääketieteellisen puutarhan kuraattorin tehtävää. Vuonna 1701 hänestä tuli patologian professori ja vuonna 1719 terapeutiikan professori. Samana vuonna hänet valittiin Leipzigin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan pysyväksi jäseneksi ja Royal Societyn jäseneksi.
Näiden toimiensa ohella hän vanhempana (noin vuonna 1713) kiinnostui astronomiasta ja lähes sokeutui tutkiessaan auringonpilkkuja.
Kasvitieteessä hänen tuotantonsa tiivistyi neljään latinaksi ilmestyneeseen kirjaan. Niissä hän ensimmäisenä esitti kasvien luokittelemista lähtökohtana kukan rakenne. Myöhemmin hänen teoriaansa sovelsivat muun muassa Carl von Linné ja Joseph Pitton de Tournefort. Yhdessä Tournefortin kanssa hän loi säännön, jonka mukaan kaikkien niiden kasvien nimet, jotka kuuluivat samaan sukuun, piti alkaa samalla suvun nimellä. Jos suku käsittää vain yhden lajin, niin suvun nimi on sen ainoa nimi. Jos sukuun kuuluu useampia lajeja, pitää niiden nimi alkaa suvun nimellä, jota seuraa lyhyt ilmaiseva sana ("differentia specifica").
Metsäorvokki ("Viola rivinianus") on saanut häneltä lajinimensä.
Autoilun ennätykset

Autoilun ennätykset on listaus erilaisista autoihin liittyvistä tai autolla saavutetuista ennätyksistä.
Entiset ennätykset.
Huippunopeus.
Kursivoidut autot eivät ole tuotantoautoja.
Kiihtyvyys.
Listalla on vain katulaillisia autoja eikä konseptimalleja ja yhden kappaleen erikoismalleja ole hyväksytty. Euroopassa mittaus on tapahtunut 0–100 km/h, kun Yhdysvalloissa 0–60 mph (97 km/h).
Helkama

Helkama on suomalainen yhtiöryhmä, joka harjoittaa autoihin, polkupyöriin ja kodinkoneisiin liittyvää liiketoimintaa.
Helkaman perusti Tampereelle vuonna 1905 pyhtääläinen Heikki Juho Hellman (myöhemmin Helkama). Aluksi polkupyöriä ja ompelukoneita myynyt liike muutti vuonna 1915 Viipuriin, ja vuonna 1934 pääliike aloitti Helsingissä. Yritys kasvoi perheyrityksenä ja on edelleen suvun omistuksessa. Nykyisten Helkama-yhtiöiden toimialat ovat
Yhteensä Helkama-yhtiöt työllistävät noin tuhat henkeä.
Tunnettuja Helkaman tuotemerkkejä ovat olleet muun muassa Jopo-polkupyörät, Lumimies-kylmäkalusteet sekä Raisu- ja Ässä-mopot. Konserniin kuulunut Helkama-Radio valmisti aikoinaan radioita ja televisioita. Suomen Koneliike Oy toi Suomeen Alfa Romeo -henkilö- ja -urheiluautoja vuosina 1951–1987, Glas-henkilöautoja vuosina 1957–1967, Jaguar-henkilöautoja vuosina 1964–1971 sekä Isuzu-henkilö-, paketti- ja kuorma-autoja vuosina 1965–1972.
Polydipsia

Polydipsia eli vesijuoppous on tila, jossa potilaalla on jatkuvasti merkittävissä määrin kasvanut jano sekä poikkeuksellisen voimakas tarve juoda nesteitä. 
Polydipsia saattaa olla merkki tietyistä fyysisistä sairauksista, kuten diabeteksesta ("diabetes mellitus") tai vesitystaudista ("diabetes insipidus"). Psykogeeninen polydipsia on polydipsian toinen muoto. Siinä kyseessä on psyykkinen oire, eikä mitään polydipsian selittävää sairautta tai elimellistä vikaa ole todettavissa. Useasti psykogeenisesta polydipsiasta kärsivällä on taustallaan myös muita mielenterveydellisiä ongelmia ja sairauksia. Liiallinen vedenjuonti saattaa joillakin selittyä erilaisilla ahdistuneisuustiloilla. Polydipsia ilmenee myös tiettyjen lääkeaineiden mahdollisena sivuvaikutuksena. Arviolta 10–25 prosentista pitkäaikaisista skitsofreenikoista tulee myös polydiptikkoja.
Polydipsia voi liittyä polyurian, epätavallisen runsaan virtsanerityksen aiheuttamaan dehydraatioon. Hyvin nopeasti nautittu suuri määrä vettä saattaa johtaa vesimyrkytykseen ja olla merkittävä haitta potilaan terveydelle. Yleisiä komplikaatioita ovat aivoödeema, sekavuus ja kouristelu.
Pietarin ja kahdentoista apostolin teot

Pietarin ja kahdentoista apostolin teot on "Uuden testamentin" apokryfiseen kirjallisuuteen kuuluva gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 1). Se on ajoitettu 100-luvun loppuun tai 200-luvun alkuun. Kirjoitusta ei tule sekoittaa "Pietarin tekoihin".
Sisältö.
Kirjoitus käsittää kaksi osaa. Se alkaa allegorialla, jota seuraa gnostilainen selitys sen merkityksestä. Allegorian uskotaan olleen alun perin itsenäinen kirjoitus. Siinä esitetään tarina, joka on samankaltainen kuin "Matteuksen evankeliumissa" kerrottu tarina helmikauppiaasta. Allegorian kertomuksessa rikkaat karttavat kauppiasta, mutta köyhät ovat hänen ympärillään laumoina, ja oppivat, että helmeä säilytetään kauppiaan kotikaupungissa nimeltä ”Yhdeksän porttia”, sen sijaan että se olisi kauppiaalla mukana. Näin ne, jotka haluaisivat saada sen, joutuvat matkaamaan vaivalloisen matkan kaupunkiin.
Kertomuksen kauppiaan nimi on Lithargoel, joka käännetään tekstissä ”kevyt, säkenöivä kivi”. Kauppias on siis itse helmi. Lopulta kauppias paljastaa olevansa Jeesus.
SEAT Málaga

SEAT Málaga on SEATin vuosina 1985–1991 valmistama keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi SEAT 131:n. Malli oli hatchback-korisen SEAT Ibizan sedan-versio, sitä paremmin varusteltu ja laadukkaammin materiaalein sisustettu. Tekniikka perustui SEAT Rondaan, joka taas oli SEATin versio Fiat Ritmosta. Málaga siis vastasi Fiat Regataa, Ritmon sedan-mallia. Auto on nimetty espanjalaisen Málagan kaupungin mukaan. Sitä myytiin Kreikassa nimellä SEAT Gredos, koska sana "malaka" tarkoittaa kreikaksi ”kusipäätä”. Málagan seuraajiksi tulivat SEAT Toledo ja Córdoba, jotka pohjautuivat Volkswagen-konsernin tekniikkaan.
Málaga oli tilava ja taloudellinen, mutta sen ohjaus oli erityisen huono ja työn laatu ei kestänyt vertailua. Myös ruostesuojaus oli puutteellinen. Mallia myytiin jonkin verran Espanjassa, mutta muualla se kävi huonosti kaupaksi.
Moottoreina olivat 1,2- (64 hv) ja 1,5-litraiset (86 hv) bensiinimoottorit sekä 1,7-litrainen (54 hv) dieselmoottori. Vuonna 1987 1,5-litrainen sai polttoaineen ruiskutusjärjestelmän, jonka myötä teho nousi 100 hevosvoimaan. Katalysaattorilla varustetussa versiossa tehoa oli 90 hevosvoimaa.
Vesitystauti

 
Vesitystauti eli diabetes insipidus on harvinainen sairaus, jonka keskeinen oire on selvästi lisääntynyt virtsaneritys. Vesitystauti johtuu joko antidiureettisen hormonin puutteesta tai sen vajavaisesta vaikutuksesta munuaisissa. Tämän vuoksi vesitystautia sairastavan henkilön munuaiset eivät pysty konsentroimaan primaarivirtsaa normaaliin tapaan.
Vesitystautiin liittyy polydipsia, runsas juomisen tarve, jonka selittää runsaan virtsanerityksen aiheuttama vedenhukka. Juomisella potilas välttää elimistön kuivumisen, jonka sairaus muuten aiheuttaa. Virtsaa eritetään poikkeuksellisen paljon niin päivällä kuin yölläkin. Joskus potilaan päivittäin erittämä virtsamäärä on yli 10 litraa. Sairautta esiintyy sekä perinnöllisenä että hankinnaisena. Jälkimmäisessä tapauksessa se puhkeaa vasta myöhemmällä iällä. Vesitystaudin yleisimmät syyt ovat antidiureettisen hormonin puute tai vaikea toimintakyvyn heikkeneminen. Sairauden voivat aiheuttaa myös esimerkiksi kasvain aivonpohjassa, tulehdussairaus tai munuaistauti. Vesitystautia voidaan hoitaa. Hoitomuotona käytetään desmopressiiniä, synteettistä antidiureettista hormonia, joka yleensä annetaan potilaalle nenäsumutteen muodossa. Tätä ei kuitenkaan käytetä, jos sairaus on munuaisperäinen.
Vesitystautia ("diabetes insipidus") ei tule sekoittaa diabetekseen eli sokeritautiin, jonka latinankielinen nimi, "diabetes mellitus", on hyvin samantapainen; "diabetes" viittaa kreikaksi runsaaseen virtsaneritykseen, joka on kummankin taudin oire.
Óscar Trejo

Óscar Guido Trejo (s. 26. huhtikuuta 1988 Santiago del Estero, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa hyökkääjänä Espanjan Primera Divisiónin Rayo Vallecanoa. Trejo on argentiinalaisen Boca Juniorsin kasvatti. 3. heinäkuuta 2005 Boca Juniorsin debyyttipelissään hän teki maalin. Tammikuussa 2007 Trejo siirtyi Mallorcaan. Huhtikuun 8. päivä hän teki debyyttinsä La Ligassa kun Mallorcalla oli vastassa Getafe CF.
Mallorca lainasi Trejon kaudeksi 2009–2010 Espanjan Segunda Divisiónin Elcheen ja kaudeksi 2010–2011 saman sarjan Rayo Vallecanoon.
Aadamin ilmestys

Aadamin ilmestys on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi V, kirja 5). Se on kirjoitettu koptin kielellä. Kirja edustaa eräänlaista setiläisyyden muotoa.
Historia.
Teksti on ajoitettu ensimmäisen vuosisadan lopulle tai 100-luvun alkuun. Alkuperäinen teksti on ollut kirjoitettu kreikaksi. Kirjoituksella ei ole välttämättä yhteyksiä kristinuskoon, ja tutkijat ovat erimielisiä siitä, onko kyseessä kristilliseen vai juutalaiseen gnostilaisuuteen kuuluva teos.
Sisältö.
"Aadamin ilmestys" kertoo gnostilaisen myytin, joka alkaa Eevan luomisesta ja päättyy Vapahtajan tuloon ja ei-gnostilaisten tuomitsemiseen. Kirjoituksessa Aadam kertoo seitsemäntenäsadantena elinvuotenaan pojalleen Setille, kuinka hän oppi tiedon sanat ikuisesta Jumalasta Eevalta, ja että hän ja Eeva olivat todellisuudessa voimakkaampia kuin heidän luojanaan pidetty demiurgi. Tämä tieto kuitenkin katosi syntiinlankeemuksessa, kun demiurgi erotti Aadamin ja Eevan. Aadam kertoo, kuinka kolmen salaperäisen muukalaisen ilmestyminen johtaa Setin siittämiseen ja tämän tiedon säilymiseen. Tämän jälkeen Aadam profetoi demiurgin yrityksistä tuhota ihmiskunta. Yksi profetioista koskee vedenpaisumusta, toinen tulella aikaansaatavaa tuhoa. Lopussa tulee kuitenkin Valontuoja, joka tuo pelastuksen. Valontuojan tullessa kolmetoista valtakuntaa julistaa kolmeatoista keskenään ristiriitaista syntymälegendaa Valontuojasta, mutta vain ”sukukunta, jolla ei ole hallitsijanaan kuningasta” julistaa totuutta.
Suhteet muihin teksteihin.
Ei-gnostilaisia Aadamin viimeisiä sanoja Setille löytyy kirjoituksista "Aadamin ja Eevan riita Saatanan kanssa", "Aadamin ja Eevan elämä" sekä "Aadamin testamentti".
Michelsbergin kulttuuri

Michelsbergin kulttuuri oli nuoremman kivikauden aikainen ns neoliittinen maanviljelykulttuuri 4400–3500 kalenterivuotta eaa. Reinin jokilaakson ympärillä Atlantin ja Alppien välillä läntisessä Saksassa. Kulttuuri levisi eteläiseltä Reininmaalta mm. Alankomaihin ja Belgiaan sekä Pariisin altaaseen Ranskaan. Kulttuuria edelsivät nauhakeramiikan jatkaja Rössenin kulttuuri ja sen myöhäinen loppuvaihe Bischeimin kulttuuri. Sitä seurasi kellopikarikulttuurin muunnelmia.
Tap-Step

Tap-Step ry on steppauksen harrastajien yhdistys.
Tap-Step ry perustettiin vuonna 1971 Helsingissä Eva Hemmingin opetusryhmän ympärille. Tap-Step on siis stepin harrastajien yhdistys eikä varsinainen tanssikoulu.
Yhdistyksessä pidetään eri tasoisia tunteja omien harrastajaohjaajien vetäminä. Alkeiskursseja järjestetään 2–3 kertaa vuodessa. Tunneilla kävijöitä on kaikenikäisiä ja askelsarjojen sekä tekniikan lisäksi kokeillaan myös erilaisia rytmiharjoituksia.
Aktiivisimmille jäsenille steppi on jo elämäntapa, ei pelkästään harrastus tai tanssitunti, jonne mennään kerran viikossa.
Anaalitappi

Anaalitappi on hieromasauvaa muistuttava seksiväline, jonka voi laittaa peräaukkoon seksuaalisen mielihyvän saamiseksi. Anaalitappi eroaa hieromasauvasta erilaisen muotoilunsa puolesta; itse sauva on yleensä lyhyempi ja ulos jäävä pää on leveä, joka estää sen jäämisen vahingossa kokonaan peräsuoleen.
Anaalitappeja on usean muotoisia ja niihin on saatavilla myös lisätoimintoja, kuten vibraattori tai erillinen välilihaa stimuloiva osa. Joissakin anaalitapeissa on langaton verkkoyhteys ja kamera, jolloin tappia voi säädellä älypuhelimen sovellutuksella tai lähettää videota peräsuolen sisältä. Anaalitappin pohjassa, ulkopuolelle jäävässä päässä voi olla myös kiinnitettynä esilaisia koruja, timantteja tai eläimen häntiä erilaista ehostusta tai roolileikkejä varten. Anaalitapin pohjassa saattaa myös olla imukuppi, jotta tappi pysyy kiinni alustassaan yhdyntäliikkeitä suoritettaessa tapin ollessa anuksessa. 
Anaalitappeja myydään erotiikka-alan liikkeissä, erotiikka-alan verkkokaupoissa sekä messuilla. Anaalitappia voivat käyttää kaikkien sukupuolien edustajat.
Anaalitappi miehen eturauhasen stimulointiin.
Markkinoilla on anustappeja myös miehen eturauhasen stimulointiin. Tämän sanotaan olevan miehille mahdollisuus saada myös peräkkäisiä orgasmeja.
Suo-orvokki

Suo-orvokki ("Viola palustris") on orvokkikasvien heimoon kuuluva kukka. Se risteytyy helposti lähisukulaisensa korpiorvokin ("Viola epipsila") kanssa.
Ulkonäkö ja koko.
Suo-orvokki kukkii touko-kesäkuussa. Väriltään siniset kukat kasvavat yksittäin. Kasvin hedelmä on kota. Lehdet ovat pyöreähköjä ja matalasti sahalaitaisia; niissä ei ole varsinaista kärkeä. Keväällä kasvin kukkiessa lehdet ovat pienet ja vaaleat. Myöhemmin kesällä ne kasvavat ja tummuvat, jolloin ne saattavat kattaa kasvualustansa lähes kokonaan.
Levinneisyys.
Suo-orvokkia esiintyy lähes koko Suomen lisäksi muissa Pohjoismaissa, Keski-Euroopassa, Britteinsaarilla, Venäjällä ja osassa Pohjois-Amerikkaa.
Kasvupaikka.
Suo-orvokki viihtyy kosteilla paikoilla kasvaen muun muassa lehdoissa, rannoilla, ojanvarsilla ja kosteilla niityillä. Se levittäytyy tehokkaasti hennon, rönsyilevän juurakkonsa avulla. Suo-orvokin kukkia pölyttävät päivä- ja yöperhoset sekä kimalaiset. Kasvin siemeniä puolestaan levittävät muurahaiset.