Robert Redford

Charles Robert Redford Jr. (18. elokuuta 1936 Santa Monica, Kalifornia – 16. syyskuuta 2025 Provo, Utah) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja tuottaja.
Redford näytteli yli viisikymmentä vuotta kestäneellä urallaan kymmenissä elokuvissa, kuten "Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat" (1969), "Valtapeli" (1972), "Parhaat vuotemme" (1973), "Puhallus" (1973) ja "Presidentin miehet" (1976). Redford on ohjannut yhdeksän elokuvaa, ja hän voitti parhaan ohjauksen Oscarin esikoisohjauksellaan "Tavallisia ihmisiä" (1980).
Redford tuli tunnetuksi poikamaisen hyvästä ulkonäöstään ja monipuolisista roolitöistään sekä ympäristö- ja poliittisesta aktivismistaan ja indie-elokuvia tukevien Sundance Instituten ja Sundancen elokuvajuhlien perustamisesta.
Varhainen elämä.
Robert Redford syntyi 18. elokuuta 1936 Santa Monicassa Kaliforniassa. Hänen isänsä oli maitomies ja myöhemmin öljy-yhtiön kirjanpitäjä. Hänen äitinsä harrasti lukemista ja elokuvia. Nuorena Redford oli hyvä juoksija sekä tenniksen ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänet erotettiin usein työpaikoistaan, ja hänet pidätettiin muutaman kerran pikkurikoksista.
Redford valmistui Van Nuysin lukiosta vuonna 1954 ja pääsi Coloradon yliopistoon baseball-stipendillä. Hän ei kuitenkaan menestynyt yliopistossa urheilijana vaan juopotteli ja keskeytti opintonsa tai erotettiin. Sen jälkeen hän muutti Eurooppaan opettelemaan taiteilijaksi. Hän eli Pariisissa opiskelijaelämää ja palasi Yhdysvaltoihin poliittisesti tiedostavampana.
Näyttelijän ja ohjaajan ura.
Redford meni naimisiin vuonna 1958 ja muutti New Yorkiin, missä hän opiskeli muotoilua Pratt-instituutissa ja sen jälkeen teatterialaa American Academy of Dramatic Artsissa. Hän ajatteli alkuun lavastajan ammattia, mutta päätyikin näyttelemiseen, jota oli nuorempana halveksinut. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Broadwaylla vuoden 1959 komediassa "Tall Story". Sitä seurasi uusia teatterirooleja, kunnes hän teki läpimurtonsa pääroolissa Neil Simonin näytelmässä "Barefoot in the Park" (1963), jonka ohjasi Mike Nichols.
Redford esiintyi 1960-luvun alussa teatterin lisäksi myös monissa televisiotuotannoissa ja suhteellisen vähäpätöisissä elokuvissa. Hänen televisiotuotantojaan olivat "Alfred Hitchcock esittää", "Hämärän rajamailla" ja "Route 66". Redfordin ensimmäinen elokuva oli "Yön taistelijat" (1962). Hänen elokuvauransa varhaisvaiheen parhaimpia elokuvia ovat kulttiklassikko "Armottomat" (1966) ja "Barefoot in the Park" -näytelmään perustunut "Paljain jaloin puistossa" (1967).
Redfordin uran käännöskohta oli toinen pääosa menestyselokuvassa "Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat" (1969). Siinä hän näytteli lainsuojatonta nimeltä Sundance Kid. Toisessa pääroolissa oli Paul Newman. Seuraavissa elokuvissaan Redford valitsi vaativia rooleja, joista erityisen tärkeä hän oli poliittisessa draamassa "Valtapeli" (1972).
Vuonna 1973 Redford näytteli kahdessa menestyselokuvassa, "Parhaat vuotemme" ja "Puhallus". Jälkimmäisestä hän sai ainoan Oscar-ehdokkuutensa näyttelijänä. Redfordin seuraavia elokuvia olivat "Kultahattu" (1974), "Korppikotkan kolme päivää" (1975) ja "Presidentin miehet" (1976). Viimeksi mainitussa Redford ja Dustin Hoffman näyttelivät "Washington Postin" toimittajia Bob Woodward ja Carl Bernstein.
Redfordin ensimmäinen ohjaustyö oli "Tavallisia ihmisiä" (1980), josta hänelle myönnettiin parhaan ohjauksen Oscar-palkinto. Itse elokuva palkittiin parhaana elokuvana. Hän näytteli 1980-luvulla harvakseltaan, esimerkiksi elokuvissa "Voittajan paluu" (1984) ja "Minun Afrikkani" (1985). Hän ohjasi elokuvan "Milagron niityt" (1988).
1990-luvulla Redford ohjasi perhedraaman "Ja keskellä virtaa joki" (1992) sekä draaman "Quiz Show – tupla ja kuitti" (1994), josta hän sai parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden. Elokuvassa "Hevoskuiskaaja" (1998) hän toimi ohjaajana, tuottajana ja pääosan esittäjänä. Hänen roolitöitään 1990-luvulla olivat sen lisäksi esimerkiksi elokuvissa "Vain yksi yö" (1993) ja "Aina lähelläsi" (1996).
Redfordin ohjaustöitä 2000-luvulla olivat "Bagger Vance – viheriön legenda" (2000), "Lions for Lambs" (2007), "Salaliittolainen" (2010) ja "The Company You Keep – Ikuiset liittolaiset" (2012). Niiden jälkeen hän on näytellyt esimerkiksi elokuvissa "All Is Lost" (2013), "" (2014), "A Walk in the Woods" (2015), "Truth" (2015), "Pete’s Dragon" (2016) ja "Our Souls at Night" (2017). Marraskuussa 2016 Redford kertoi aikovansa lopettaa näyttelemisen mutta jatkavansa vielä ohjaajana. Hän kertoi vuonna 2018 roolinsa elokuvassa "The Old Man &amp; the Gun" (2018) jäävän hyvin todennäköisesti hänen viimeiseksi näyttelijätyökseen.
Muu toiminta.
Noustuaan elokuvatähdeksi 1970-luvun alussa Redford puhui julkisesti Utahin ympäristön puolesta, sillä hän omisti siellä paljon maata.
Redford perusti 1980-luvun alussa Sundance Instituten auttamaan ja tukemaan independent-elokuvantekijöitä. Siihen liittyvistä elokuvajuhlista tuli indie-elokuvan tärkein festivaali vuosikymmenien ajaksi.
Tunnustuksia.
Parhaan ohjauksen Oscar-palkintonsa lisäksi Redford sai kunnia-Oscarin vuonna 2002. Redfordille myönnettiin vuonna 2016 Yhdysvaltain korkein siviileille myönnettävä kunniamerkki, Presidentin vapaudenmitali.
Yksityiselämä.
Redford oli kahdesti naimisissa. Hänen vuonna 1958 solmimansa avioliitto Lola Van Wagenenin kanssa päättyi eroon vuonna 1985. He saivat neljä yhteistä lasta, joista yksi kuoli vauvana vuonna 1959 ja toinen aikuisena 2020. Heinäkuussa 2009 Redford avioitui saksalaisen taidemaalari Sibylle Szaggarsin kanssa.