tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lennart Segerstråle

Lennart Rafael Segerstråle (17. kesäkuuta 1892 Helsingin maalaiskunta – 11. huhtikuuta 1975 Kauniainen) oli suomalainen kuvataiteilija ja graafikko.
Elämäkerta.
Lennart Segerstålen isä oli lehtori Knut Albert Segerstråle, ja äiti oli taidemaalari Hanna Frosterus-Segerstråle. Hänen sisaruksiaan olivat kirjailija Solveig von Schoultz, eläintieteilijä Sven Segerstråle, iktyologi Curt Segerstråle, arkkitehti Ellen Segerstråle sekä Ingrid Basberg, Dora Othman ja Märta Stenfors. Lennart Segerstråle valmistui metsänhoitajaksi 1915, mutta vuodesta 1919 hän omistautui yksinomaan taiteen tekemiseen ja maalasi paljon muun muassa laatukuvia ja eläinaiheita. Sisällissodan aikana Segerstråle toimi valkoisten komppanianpäällikkönä Hämeen rintamalla. Padasjoen suojeluskunnan päällikkö hän oli vuosina 1918–1920.
Segerstråle opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa 1910–1911 ja myöhemmin Kööpenhaminassa Det kgl. Akademiet for de Skjønne Kunster -oppilaitoksessa vuonna 1929. Hänen töitään oli mukana monissa Suomen Taiteilijain näyttelyissä vuosina 1913–1967. Segerstråle osallistui myös moniin ulkomailla pidettyihin näyttelyihin.
Teoksellaan "Varför Moralisk upprustning" (1967) hän ilmaisi osallistuvansa MRA-liikkeeseen, joka oli moraalisuutta korostanut kansainvälinen hengellinen järjestö. 
Segerstråle sai professorin arvonimen vuonna 1963.
Taiteilijana.
Taiteilijana Segerstråle oli itseoppinut. Hänen taideopintonsa koostuivat harjoittelusta piirustussalissa sekä ulkomaanmatkoista. Erityisesti Italian varhaisrenessanssin monumentaalimaalaukset vaikuttivat hänen omaan tuotantoonsa osoittamalla freskotekniikan ja suurten pintojen mahdollisuuksia. Hän löysi oman tyylinsä 1920-luvulla työskennellessään suurten koristelutehtävien parissa. Seuraavaksi hän teki lasimaalauksia, jotka ovat siirtymävaihe kohti suurten freskojen haastetta. Hän sai freskoihinsa vaikutteita Norjasta.
Uskonnolliset aiheet nousivat 1950-luvulla Segerstrålen tuotannon keskiöön, ja hän maalasi niitä useisiin kirkkoihin. Päätyönsä hän kuitenkin teki jo 1940-luvulla maalatessaan Helsinkiin Suomen Pankin niin sanotut Finlandia-freskot "Suomi herää" ja "Suomi rakentaa" (1942–1944). Niiden suurissa henkilösommitelmissa on symbolistisesti kuvattu Suomen taistelua toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeistä jälleenrakennustyötä. Kuvat ovat askeettisesti väritettyjä ja muodoltaan tyyliteltyjä. Suurten töiden ohella Segerstråle teki puupiirroksia, etsauksia, kuivaneulatöitä ja litografioita.
DIFF – Ingenjörerna i Finland

DIFF – Ingenjörerna i Finland (DIFF) on ruotsinkielinen, itsenäinen, sitoutumaton ammattiliitto insinööreille ja insinööriopiskelijoille. DIFF on Akavan ainoa ruotsinkielinen liitto. DIFF perustettiin 1936 ja sillä on noin 3 300 jäsentä, joista noin 1 000 on insinööriopiskelijoita. Liitolla on paikallisosastot Ahvenanmaalla, Pohjanmaalla, Turun seudulla sekä Uudellamaalla.
Pilum

Pilum (, monikossa "pila") oli antiikin Rooman legioonalaisten käyttämä raskas heittokeihäs. Keihäs oli tavallisten rivisotilaiden hyökkäysaseena aina kolmannelle vuosisadalle saakka, jolloin se jäi vähittäin pois käytöstä. Se oli noin kaksi metriä pitkä ja painoi kahdesta viiteen kilogrammaa. Aseen tehokas kantama oli noin 15 metriä, ja se heitettiin etenevään vihollisrivistöön ennen siirtymistä miekan (gladiuksen) ja kilven käyttöön. 
Pilumin käyttö.
Pilumin pitkä ja kapea kärki lävisti vihollisten haarniskat ja kilvet tehokkaasti. Se tappoi vastustajan tai hankaloitti tämän liikkeitä jäädessään roikkumaan kilvestä. Vihollinen ei puolestaan voinut hyödyntää pilumia taistelussa, koska sen ohut kärki vääntyi onnistuneessa torjunnassa poikkeuksetta käyttökelvottomaksi. Tiukka kuri oli tarpeen, etteivät legioonalaiset intoutuneet heittämään keihäitään ennen aikojaan. 
Pilumin rakenne.
Terävä rautapiikki voitiin kiinnittää puiseen varteen kahdella tavalla. Joidenkin pilumien rautakärjet päättyivät holkkiin, ja liitosta lujitti puuvarren ympärille kierretty rautarengas. Yleisempi ja yksinkertaisempi tapa oli kuitenkin takoa kärjen perään leveä, suorakulmainen ruoto, joka sovitettiin puuhun koverrettuun uraan kuin puukko tuppeen ja kiinnitettiin paikoilleen kahdella naulalla.
Rooman ajan korkokuvissa ja veistoksissa on kuvattu myös kantapiikeillä varustettuja pilumeja ja pallonmuotoisia, rautapiikin alapuolelle kiinnitettyjä lyijypainoja, joilla todennäköisesti pyrittiin lisäämään keihään iskuvoimaa kohdistamalla painoa kärjen taakse. Varmuutta näiden lisävarusteiden käytön laajuudesta ei silti ole. Joskus harvoin sotilaat lisäsivät keihääseen oma-aloitteisesti kädensijan eli "kouraimen", jos aikoivat käyttää pilumia lähitaistelussa.
Varhaiskeskiaikainen ango on hyvin paljon pilumia muistuttava keihäs.
John Cygan

John Cygan (27. huhtikuuta 1954 New York, New York – 13. toukokuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Cygan esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1990, ja kaksi vuotta myöhemmin hän sai ensimmäisen pääroolin lyhytkestoisessa tilannekomediasarjassa "Bob". Sittemmin Cygan vieraili useissa televisiosarjoissa, kuten "Kuuma piiri", "Frasier", , "Tohtori Becker", "NYPD Blue" ja "Amyn lailla". Lisäksi hän teki televisioroolien ohella useita äänirooleja videopeleihin vuodesta 2001 lähtien. Cygan oli muun muassa Solidus Snaken äänenä -pelissä sekä Rautamiehenä - ja -peleissä.
Mikko Mäenpää

Mikko Pekka Mäenpää (s. 8. elokuuta 1954 Helsinki) on STTK:n entinen puheenjohtaja ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Mäenpää toimi STTK:n puheenjohtajana vuosina 2000-2013. Ennen STTK:ta hän työskenteli muun muassa STTK:n jäsenliiton STTK-J:n eli nykyisen Palkansaajajärjestö Pardian puheenjohtajana, Valtion Teknillisten Keskusliiton puheenjohtajana ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan pääsihteerinä.
STTK:laiset ammattiliitot pyysivät toukokuussa 2008 Mikko Mäenpäätä jatkamaan puheenjohtajana vielä seuraavalle kaudelle. STTK:n liittokokous valitsikin yksimielisesti Mikko Mäenpään uudelle puheenjohtajuuskaudelle Helsingissä 5. marraskuuta 2009. Mäenpään viimeinen puheenjohtajuuskausi STTK:ssa päättyi joulukuussa 2013.
Mäenpäällä on ollut useita luottamustoimia. Hän on ollut muun muassa Varman hallituksen varapuheenjohtaja sekä talousneuvoston ja Eläketurvakeskuksen edustajiston jäsen. Lisäksi hän on ollut jäsenenä Koulutusrahaston,Työttömyysvakuutusrahaston ja Ulkopoliittisen instituutin neuvottelukunnissa. Kansainvälisissä luottamustehtävissä hän on ollut muun muassa Euroopan Ammatillisen Yhteisjärjestön EAY:n hallituksen ja työvaliokunnan jäsen sekä Pohjolan ammatillisen yhteisjärjestön PAY:n hallituksen jäsen.
Yksityiselämä.
Mäenpää on naimisissa, ja hänellä on kaksi aikuista lasta. Mäenpää harrastaa golfia, uintia, mökkeilyä ja elokuvia.
Pentti Aalto (kirjailija)

Pentti Albert Aalto (28. joulukuuta 1920 Rantasalmi – 3. syyskuuta 2008) oli suomalainen kirjailija.
Aalto syyllistyi viiteen henkirikokseen. Viimeisimmän henkirikoksensa jälkeen hänet eristettiin dementoitumisen vuoksi syyntakeettomana kriminaalipotilaana Niuvanniemen sairaalaan.
Aalto voitti Marraskuun Liikkeen vangeille vuonna 1969 järjestämän kirjoituskilpailun teoksellaan "Pakkolaitosvanki". Kirja julkaistiin kaupallisesti seuraavana vuonna. "Pakkolaitosvanki" on kuvaus vankilaoloista ja elämästä vankilassa sekä vankimielisairaalassa.
Vielä 1990-luvun alussa hän kirjoitti myös muutamia juttuja Alibi-lehteen vankilassa tapahtuvista itsemurhista sekä Kyllikki Saaren ja Tulilahden murhatapauksista.
Tommi Niemelä

Tommi Niemelä (s. 17. kesäkuuta 1983 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Pelaajaura.
Niemelä on Helsingin IFK:n kasvatteja, joka siirtyi A-juniori-ikäisenä paikallisvastustaja Jokereihin. Jokereissa tilille kertyi yhteensä kahdeksan ottelua SM-liigassa kaudella 2002–2003, joista yhdessä Niemelä pääsi maaliin. Jokereiden lisäksi Niemelä on edustanut Suomessa Mestiksessä Hyvinkään Ahmoja, Kiekko-Vantaata, Forssan Palloseuraa sekä Kouvolan KooKoota kausina 2003–2007. Ulkomailla Niemelä pelasi Ruotsin, Tanskan, Hollannin, Italian ja Saksan eri sarjoissa ennen kuin loukkaantuminen päätti hänen pelaajauransa.
Valmentajaura.
Kausina 2009–2015 Niemelä toimi kuuden kauden ajan Pelicansin organisaatiossa eri huippuvaiheen ikäluokkien päävalmentajana. Niemelä toimi kaudet 2015–2017 alle 17- ja alle 16-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Hän oli osa myös alle 20-vuotiaiden maajoukkueen johtoryhmää vuoden 2017 MM-kisoissa Montrealissa. Niemelä oli päävalmentajana Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen voittaessa MM-kultaa vuonna 2018. Kaudeksi 2018–2019 Niemelä siirtyi Lausanne HC:n apuvalmentajaksi.
Syksyllä 2020 Niemelä valittiin Pelicansin päävalmentajaksi 2+2-vuotisella sopimuksella. Kaudella 2022–2023 Niemelä johdatti Pelicansin loppuottelusarjaan, jossa se taipui kuitenkin Tapparalle. Hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden valmentajaksi. Seuraavalla kaudella Niemelä ja Pelicans toistivat saavutuksensa etenemällä jälleen loppuottelusarjaan Tapparaa vastaan, mutta hävisivät uudelleen.
Toukokuussa 2024 Ilves tiedotti Niemelän siirtyvän joukkueen uudeksi päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella.
Gunnar Johansson (toimittaja)

Gunnar Severin Johansson (7. lokakuuta 1903 Helsinki – 15. toukokuuta 1942 Jandeba, Aunuksen Karjala) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnettiin lempinimillä "Iso-Pusku" ja "Jysky".
Johanssonin vanhemmat olivat professori Konrad Severin Johansson ja Signe Margaretha Liljeblad. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1923 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Hän avioitui 1928, ja hänellä oli yksi poika. Johansson työskenteli vuodesta 1926 Hufvudstadsbladet-lehden toimittajana
Johansson oli Olavi Paavolaisen ystävä ja työtoveri, ja hän toimi talvisodan ja jatkosodan aikana tiedotusupseerina ja rintamakirjeenvaihtajana 1. tiedotuskomppaniassa. Johansson astui miinaan 15. toukokuuta 1942 Jandebassa Syvärin rintamalla ja kuoli samana päivänä sairaalassa.
Johansson julkaisi 1940 talvisotaa kuvaavan teoksensa "Vi ville inte dö", joka oli voittanut kilpailun. Kirjasta otettiin useita painoksia ja se käännettiin myös suomeksi ja saksaksi.
Rintamakirjeet "Soldater: Frontbrev 1940–1942" ilmestyivät postuumisti.
Olavi Paavolainen omisti teoksensa "Synkkä yksinpuhelu" Gunnar Johanssonin muistolle ja otti teoksen motoksi Johanssonin Manssilassa 1941 lausumat samat "Jag har min metod, ser du. Jag tiger. Som muren" ('Minulla on kuule oma tapani. Minä vaikenen. Kuin muuri'). Paavolaisen mukaan Johanssonin asenne jatkosotaan oli synkkä, realistinen ja vailla turhia illuusioita. Paavolainen ihaili jo 1920-luvulla syvästi Johanssonin lehtikirjoitusten lentävää tyyliä, mutta teosta "Vi ville inte dö" hän piti pekoraalina, ”laumoille suunnattuna kirjallisuutena”. Legendaarisena rintamakirjeenvaihtajana hän oli mitään pelkäämätön, ja kaatuikin juuri uhkarohkeutensa vuoksi. Paavolaisen todistuksen mukaan hän ei enää jatkosotaan suhtautunut optimistisesti kuten talvisotaan, mutta vaikeni näkemyksistään, mihin viittaavat juuri Manssilassa lausutut sanat.
Valdemar Nyman

Bruno Valdemar Nyman (15. elokuuta 1904 Vaasa – 25. marraskuuta 1998) oli ahvenanmaalainen kirkkoherra ja kirjailija. Nyman tunnetaan Ahvenanmaata käsittelevistä historiallisista romaaneistaan.
Nyman opiskeli teologiaa Åbo Akademissa ja hän muutti 1935 Ahvenanmaalle Finströmin kirkkoherraksi. Hänen esikoisromaaninsa "Kuin valkoliljat (Som tusen liljor)" kuvasi elämää 1800-luvun Ahvenanmaalla. Historiallisten rommanien lisäksi Nyman kirjoitti Ahvenanmaan luontoa ja kulttuuria käsitteleviä opaskirjoja. Hän "löysi" ahvenanmaalaisen taidemaalarin ja kirjailijan Joel Petterssonin ja hän julkaisi myös kirjailija Anni Blomqvistin ja tämän ystävän Hildegard Ostarhildin kirjeenvaihdon.
Guerreronsolmiokolibri

Guerreronsolmiokolibri ("Lophornis brachylophus") on äärimmäisen uhanalainen Meksikossa Guerreron osavaltiossa elävä kolibri.
Kooltaan guerreronsolmiokolibri on noin seitsemän senttimetriä. Koiraan selkä ja pyrstö ovat pronssinkiiltävän vihreät. Alaselässä on valkoinen ja leveämpi ruskea raita. Vatsa on vihreä. Kurkku on kiiltävän vihreä ja kaulassa on musta ja valkoinen rengas. Päälaella koiraalla on oranssi töyhtö ja koiraalla on myös oranssi poskilaikku. Naarasguerreronsolmiokolibrilla ei ole töyhtöä eikä poskilaikkua ja se on muutenkin vaatimattoman värinen. Nokka on suora ja musta. Laji voidaan sekoittaa samankokoisiin meksikonpikkukolibriin ("Atthis heloisa") ja raitahaarakolibriin, joiden kummankin töyhtö on ruskea ja molemmilta myös puuttuu alaselän raidat. Guerreronsolmiokolibri on yleensä hiljainen, mutta saattaa toisinaan päästää teräviä tirskahduksia .
Guerreronsolmiokolibrin elinympäristöä ikivihreissä metsissä, metsän reunamilla ja kahviplantaaseilla 900–1 800 metrin korkeudessa. Ravintonaan se käyttää "Inga"- ja "Cecropia"-kasvisukujen mettä. Guerreronsolmiokolibrikannan kooksi arvioidaan 250–1 000 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on metsien hakkuut maanviljelysmaaksi .
Joel Pettersson

Joel Gustaf Pettersson (8. kesäkuuta 1892 Norrby, Lemland – 5. helmikuuta 1937 Finström) oli suomenruotsalainen Ahvenanmaalla asunut taidemaalari ja kirjailija. Hän ei saanut paljoakaan huomiota elinaikanaan mutta nykyisin häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä ahvenanmaalaiskirjailijoista.
Köyhään maanviljelijäperheeseen syntynyt Pettersson alkoi kirjoittaa ja maalata jo kouluvuosinaan. Hän opiskeli vuosian 1913-1915 Turun piirustuskoulussa mutta palasi takaisin Lemlandiin vuonna 1915. Petterssonin nuorempi veli Karl kuoli merillä ollessaan 1916 ja koska Petterssonin vanhemmat olivat jo ikääntyneitä hän joutui jäämään kotitilalleen auttamaan heitä tilan töissä. 
Petterssonin tekstejä alettiin julkaista vasta 1970-luvulla kun kirjailija Valdemar Nyman julkaisi niistä ensimmäisen valikoiman nimellä "Jag har ju sett" (1972).
Pettersson kirjoitti merkittävimmät teoksensa vuosien 1915-1921 välillä jolloin hän kirjoitti näytelmiä Lemlandin nuorisoseuralle, sanomalehtiartikkeleita, runoja sekä proosaa. Myöhemmin maatilan työt veivät hänen voimansa niin ettei kirjoittamiselle jäänyt paljoa aikaa. Petterssonin vanhemmat kuolivat 1928 ja tämän jälkeen Pettersson viljeli tilalla juurikkaita myyden pois kotieläimet sekä suuren osan tilan maista. Viimeksi Petterssonilla oli tilallaan kanala mutta kanojen pito päättyi 1933 kun kaikki kanat kuolivat hänen yrittäessään hävittää niistä syöpäläisiä.
Maalarinura.
Vuonna 1935 Pettersson alkoi maalata kuumeisesti ja hänen teoksiaan oli 1936 esillä näyttelyssä Maarianhaminassa. Taloudelliset vaikeudet ja taiteellisen työn arvostuksen puute johtivat kuitenkin samana vuonna Petterssonin mielenterveyden romahtamiseen. Hän joutui 1936 Grelsbyn sairaalaan jossa hän kuoli tammikuun alussa 1937.
Teoksia.
Valdemar Nymanin toimittamat:
Ralf Svenbladin toimittamat
Maurício Lima

Maurício Lima (s. 27. marraskuuta 1968 Campinas) on brasilialainen entinen lentopalloilija, olympiavoittaja.
Lima saavutti maajoukkueessa ensimmäisen arvokisamitalinsa Barcelonan olympialaisista 1992, jossa joukkue voitti finaaliottelussa Alankomaat. Uransa toisen olympiakullan Lima voitti Ateenassa 2004. Lima oli mukana myös maailmanmestaruuden vuonna 2002 voittaneessa joukkueessa. Seuraavana vuonna hän voitti Pan Amerikan -kisoista pronssia.
Lima voitti Lentopallon maailmanliigan viidesti (1993, 2001, 2003 ja 2004), lisäksi myös vuoden 2003 maailmancupin.
Kuusamon Uistin

Kuusamon Uistin Oy on suomalainen Kuusamossa toimiva kalastustarvikevalmistaja, joka on erikoistunut metallisiin uistimiin.
Historia.
Yrityksen perustajat Paavo Korpua ja Paavo Putila aloittivat valmistamalla 1960-luvun puolessa välissä puisia "Kitkan viisas" -vaappuja navetassa sijainneessa pajassaan Kuusamossa. Kuusamon Uistin -yritys rekisteröitiin 1967. Se hankki tuotantotilat, työvoimaa ja keskittyi sitten tuotannossaan metalliuistimiin - lippoihin ja lusikkauistimiin. Uistinten tunnettavuus parani, kun yhtiö panosti markkinointiin. Rakennettiin teollisuushalli, ja tuotevalikoimaan tulivat legendaariset "Professor"- ja "Räsänen"-lusikkauistimet.
Kuusamon Uistin työllisti 28 ihmistä 2011, ja sen liikevaihto vuonna 2012 oli 2,8 miljoonaa euroa. Yhtiö kehittää ja testaa jatkuvasti uusia uistimia käyttäjiltä saamiensa kommenttien perusteella. Valikoimassa on kymmeniä erilaisia uistinmalleja, ja yritys valmistaa myös muita kalastustarvikkeita kuten syvääjiä, perukkeita ja leikareita.
Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto myönnettiin Kuusamon Uistimen Paavo ja Kimmo Korpualle 2009.
Catscratch

Catscratch on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka loi Doug TenNapel. Sarjasta tuotettiin yhteensä 20 jaksoa, jotka sisälsivät kaksi noin 11 minuutin kestoista tarinaa. Jaksot esitettiin vuosien 2005–2007 aikana ja se sai muun muassa Annie- ja Golden Reel -ehdokkuuksia.
Suomessa sarjaa esitetään maksullisella Nickelodeon-kanavalla.
Juoni.
Mr. Blik, Gordon ja Waffle kasvoivat suuressa kartanossa rouva Edna Crandillyn luona, joka kuollessaan jätti kaiken omistamansa perintönä kolmelle kissalleen. Nyt kolmikko elää vapauden, seikkailun ja usein sekavaa elämää.
Biologinen antropologia

Biologinen antropologia eli fyysinen antropologia on antropologian haara, joka tutkii ihmisen evoluutiota ja ihmisen, muiden kädellisten sekä sukupuuttoon kuolleiden ihmislajien biologisia ja käytöksellisiä eroavaisuuksia ja niiden syitä. Biologisen antropologian piiriin kuuluu myös ihmisen ekologian tutkimus sekä esimerkiksi kulttuurin ja geenien rinnakkaisevoluution tutkimus. Ihmisyhteisöjen perintötekijöitä tutkitaan muun muassa veri-, hius- ja luunaytteitä analysoimalla.
Biologisen antropologian piiriin kuuluvia suppeampia tieteenaloja ovat muun muassa fossiileita tutkiva paleoantropologia, DNA-tutkimusta hyödyntävä molekyyliantropologia, ihmisten mittasuhteita ja koostumusta analysoiva antropometria sekä kädellisiä tutkiva primatologia.
GDDR3

GDDR3 ("Graphics Double Data Rate 3") on näytönohjaimille tarkoitettu muistiteknologia, jonka ovat kehittäneet ATI Technologies ja JEDEC. GDDR3 muistissa on paljon yhteistä GDDR2-muistin kanssa, mutta virrankulutus ja lämmöntuotto ovat alhaisempia. Sen myötä muistimodulit voidaan asettaa toimimaan suuremmilla kellotaajuuksilla ja jäähdytysratkaisuja yksinkertaistettua. GDDR3-muisteissa siirretään dataa neljä bittiä yhdellä kellojaksolla.
Vaikka ATI julkaisi muistit, ensimmäisenä GDDR3-muisteja käytettiin NVIDIA GeForce FX 5700 Ultra -näytönohjaimessa. Seuraava näytönohjain, jossa uutta muistityyppiä käytettiin, oli GeForce 6800 Ultra, missä sitä hyödynnettiin etenkin virrankulutuksen vähentämiseen. ATI käytti GDDR3-muistia Radeon X800 -näytönohjaimessa. GDDR3-muisteja käytetään myös PlayStation 3 ja Xbox 360 -pelikonsoleiden näytönohjaimissa.
Uudempi versio on GDDR5.
Krokotiilimies (elokuva)

Krokotiilimies ("”Crocodile” Dundee") on vuonna 1986 valmistunut komediaelokuva, jonka pääosaa näyttelee australialainen Paul Hogan. Elokuvalle on tehty kaksi jatko-osaa, "Crocodile Dundee II – krokotiilimies" (1988) ja "Crocodile Dundee Los Angelesissa" (2001). Elokuva kertoo Mick ”Crocodile” Dundeesta, joka on australialainen krokotiilinmetsästäjä.
Tarina.
Rento australialainen seikkailija saa tehtäväkseen esitellä amerikkalaiselle naistoimittajalle maansa takamaita. He rakastuvat, ja nainen kutsuu Dundeen vastavierailulle New Yorkiin.
Menestys.
Elokuva on tuottanut yhteensä 360 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Paul Hogan voitti roolistaan Golden Globe -palkinnon parhaasta miespääosasta komedia- tai musikaalielokuvassa, ja elokuva oli Oscar-ehdokkaana parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1995 Esko Rautakorpi antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen” tai ”lajivalio”. Hän kuvaili "Krokotiilimiestä" Tarzan-elokuvien inspiroimaksi vanhanaikaiseksi peruskomediaksi.
Ardian Kozniku

Ardian Kozniku (s. 27. lokakuuta 1967 Đakovica, Jugoslavia) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän on edustanut Kroatiaa yksissä MM-kisoissa, vuonna 1998, jolloin maa oli kolmannella sijalla.
Kosovolaistaustaisella Koznikulla on myös Albanian kansalaisuus.
Aravane Rezaï

Aravane Rezaï (s. 14. maaliskuuta 1987 Saint-Étienne) on ranskalainen tennispelaaja.
Rezaï teki varsinaisen WTA Tour -debyyttinsä vuonna 2005 villinä korttina Ranskan avoimissa ja selviytyi toiselle kierrokselle, jolla hän hävisi Marija Šarapovalle luvuin 6-3, 6-2. Vuonna 2006 hän selviytyi Ranskan avoimissa kolmannelle kierrokselle sekä Yhdysvaltain avoimissa neljännelle kierrokselle. Jälkimmäisessä hän voitti ensimmäisellä kierroksella 15:nneksi sijoitetun Anna-Lena Grönefeldin, toisella kierroksella sijoittamattoman Lucie Šafářován ja kolmannella kierroksella 20:nneksi sijoitetun Marija Kirilenkon mutta hävisi sitten neljänneksi sijoitetulle Jelena Dementjevalle lukemin 5–7, 4–6. Grand Slam -turnausten kolmannelle kierrokselle Rezaï on yltänyt myös Wimbledonissa 2007 ja Australian avoimissa 2008.
Uransa ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Rezaï saavutti Strasbourgissa toukokuussa 2009. Seuraavalla viikolla alkaneissa Ranskan avoimissa hän selviytyi neljännelle kierrokselle. Toinen WTA-turnausvoitto tuli Indonesiasta marraskuussa 2009 ja kolmas toukokuussa 2010 Madrid Openissa. Madridin finaalissa hän voitti entisen maailmanlistan ykkösen, Venus Williamsin luvuin 6–2, 7–5. Neljäs turnausvoitto tuli Båstadin turnauksessa heinäkuussa 2010, kun finaalissa hän voitti Gisela Dulkon.
Neil Turbin

Neil Turbin (s. 24. joulukuuta 1963) on thrash metal-laulaja, joka oli Anthraxin alkuperäinen sekä nykyinen DeathRidersin laulaja.
Hän oli Anthraxin ensimmäinen vakituinen laulaja ja esiintyy yhtyeen esikoisalbumilla "Fistful of Metal". Turbin kirjoitti kaikki sanoitukset sekä keksi kappaleiden nimet ja huolehti pääasiallisen konseptin mm. kappaleisiin "Metal Thrashing Mad", "Armed and Dangerous", "Deathrider" ja "Gung Ho", jotka olivat Anthraxin ensimmäiset neljä julkaisua sekä ilmestyivät myöhemmin myös live- sekä kokoelmalevyillä.
Heikki Kröger

Heikki Kröger (26. kesäkuuta 1867 – 9. toukokuuta 1918) oli kotkalainen varastonhoitaja ja punakaartin keskisen rintaman päälliköitä Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918.
Kröger kävi armeijan niin kutsutun vanhan väen 3 vuoden sotilaskoulutuksen yleten plutoonan aliupseeriksi. Hän reservissä oli lisäksi reservissä 2 vuotta ja nostoväessä armeijan lakkautukseen 1901 asti.
Suomen sisällissota.
Suomen sisällissodassa Kröger toimi punaisten Mäntyharjun ja Savitaipaleen rintamien ylipäällikkönä, kunnes joutui juopottelun takia väistymään Aleksei Osipovin tieltä sivuun tehtävistään. Sodan jälkeen hän joutui valkoisten sotilastuomioistuimen eteen Kotkassa, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Heikki Kröger esiintyy Antti Tuurin romaanissa "Suuri asejuna Pietarista".
Yksityiselämä.
Krögerillä oli 3 lasta.
Goris tsikhe

Goris tsikhe (, "Gorin linnoitus") on keskiaikainen linnoitus Georgiassa. Se kohoaa Gorin kaupungin yläpuolella kallioisella kukkulalla.
Nimi "Goris tsikhe" esiintyy ensimmäisen kerran 1200-luvun kirjoituksissa, mutta arkeologisten todisteiden mukaan paikka on ollut linnoitettuna jo viimeisillä vuosisadoilla ennen ajanlaskun alkua. Linnoitus vartioi sotilaallisesti ja taloudellisesti tärkeitä teitä, ja siinä pidettiin suurta varuskuntaa. 1500-luvulla osmanit valloittivat sen pelotellakseen Tbilisiä, minkä jälkeen se vaihtoi toistuvasti isäntää turkkilaisten, georgialaisten ja persialaisten kesken. Linnoitus sai nykyisen muotonsa kahden georgialaisen kuninkaan hallinnossa, Kartlin hallitsija Rostomin aikana 1630-luvulla ja Erekle II:n aikana vuonna 1774. Sen jälkeen kun Venäjän keisarikunta oli liittänyt Georgian itseensä vuonna 1801, linnoitukseen perustettiin venäläisen krenatööripataljoonan varuskunta. Linnoituksen merkitys kuitenkin vähitellen laski, eikä sille ollut enää käyttöä. Brittiläinen "Encyclopaedia Metropolitana" raportoi vuonna 1845:
Goris tsikhe vahingoittui huomattavasti maanjäristyksessä vuonna 1920. Parhaiten säilynyt rakennelma on Tskhra-kara (“yhdeksänporttinen”), joka on suunnattu länteen ja johon liittyy täydentäviä muureja etelässä ja idässä.
Vihtori Saarinen

Vihtori Saarinen (20. helmikuuta 1889 – 26. heinäkuuta 1945) oli kouvolalainen työmies ja Kouvolan salaisen tutkijakomitean puheenjohtaja Suomen sisällissodan aikana 1918.
Vihtori (Viktor Rosanpoika) Saarinen oli kotoisin Jämsänkoskelta. Vuonna 1908 hänet tuomittiin vankeusrangaistukseen kylätappeluun osallistumisesta. Yksi tappeluun osallistuneista kuoli saamiinsa vammoihin. Saarinen oli ammatiltaan paperikoneen hoitaja ja hän muutti perheineen töiden mukana paperiteollisuuspaikkakunnalta toiselle. Saarinen tuli perheineen Kuusankoskelle 1917 kun Kymiyhtiö palkkasi sinne lisää työväkeä kahdeksantuntiseen työpäivään siirtymisen takia. 
Sisällissodan aikana Saarisen johtama komitea teloitti Kouvolaan tuotuja valkoisia yli sata. Osa heistä ammuttiin ja haudattiin Tommolan veripeltoon ja osa heitetiin suoraan Kymijokeen . Tunnetuin Saarisen uhri lienee Kymiyhtiöiden silloinen johtaja Gösta Björkenheim. Sodan jälkeen Saarinen pakeni laivalla muun tutkijakomitean kanssa purjeveneellä Kotkasta, mutta matka päättyi Uudellekirkolle, jossa kaikki pakenijat jäivät kiinni. Saarinen tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. 
Saarinen vapautui vankilasta 1930-luvulla ja hän muutti asumaan Suojärvelle. Etsivä keskuspoliisi seurasi häntä ja raportoi muun muassa Saarisen olleen kiinnostuneen IKL:n toiminnasta ja liittyneen järjestöön mahdollisesti hankkiakseen tietoja kommunisteja varten. 
Saarisen kuolemansyystä vuonna 1945 on kaksi erilaista tietoa. Toisen mukaan jäi junan alle Helsingissä. Helsingin Sanomien 30.7.1945 mukaan Vihtori Saarinen kuoli kotonaan Malmilla sydänhalvaukseen.
Oskar Sundman

Oskar Sundman (1883–1936) oli suomalainen puuseppä, joka toimi Suomen sisällissodan aikana Kymintehtaan punakaartin rykmentinkomentajana. Sodan loppuvaiheessa Sundman osallistui punaisten myöhemmin teloittamien teollisuusmiesten ja suojeluskuntalaisten kuulusteluihin ja tuomioihin. 
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Sundman työskenteli nuoruudessaan Ruotsissa, jossa hän omaksui sikäläisiltä nuorsosialisteilta anarkistisia vaikutteita. Myöhemmin Sundman työskenteli puuseppänä Voikkaan tehtaalla ja tuli mukaan politiikkaan ammattiosaston sekä sosialidemokraattisen nuorisoliiton kautta. 
Suurlakon aikana Suondman kuului Voikkaan punakaartiin, ja lakon jälkeen hän oli mukana työläisaktivistien toiminnassa. Sundmanin epäiltiin avustaneen Helsingistä tullutta iskuryhmää Kymi-yhtiön palkkarahojen ryöstössä huhtikuussa 1907 Kouvolan ja Kymintehtaan välillä Hinkismäessä. 
1910-luvulla Sundman oli mukana sosialidemokraattien järjestötoiminnassa. Hän oli myös ehdokkaana vuoden 1917 eduskuntavaaleissa. Ruotsia taitavana Sundman esiintyi yhteistyöhaluisena neuvottelijana Kymi-yhtiön suuntaan, minkä johdosta työnantaja piti häntä maltillisena työväenjohtajana.
Sisällissota.
Sisällissodan käynnistyttyä Sundman toimi Kymintehtaan punakaartin rykmentinkomentajana. Helmi–maaliskuun vaihteessa hän oli Mäntyharjun rintaman ylipäällikkönä toimineen Viktor Teikarin apulainen. Sundmania pidetään Kouvolassa toimineen punaisten salaisen tutkijakomitean taustavaikuttajana. Vihtori Saarisen johtama komitea tuomitsi kuolemaan ja teloitti useita kymmeniä Kymenlaakson alueelta pidätettyjä valkoisia. Seudun väkivaltaisuuksia tutkineen Mirja Turusen mukaan Sundmanin toimiin vaikutti hänen työläisanarkistitaustansa, jonka mukaan väkivallan käyttö oli hyväksyttävää tavoitteiden saavuttamiseksi.
Viimeiset vaiheet.
Sodan loppuvaiheessa Sundman pakeni perheineen Neuvosto-Venäjälle. Suoritettuaan Pietarin punaupseerikoulun hän toimi miliisipäällikkönä Uhtualla sekä NKP:n piirikomitean sihteerinä Kiestingissä. Piirikomitean sihteerinä toimiessaan Sundman kohensi metsätyömaiden työoloja, käynnisti soiden kuivatusta, rakennutti siltoja ja teitä sekä perusti uusia kolhooseja. 
1920-luvulla Sundman osallistui myös SKP:n toimintaan ja kävi useita kertoja salaa Suomessa. Hän kuoli kehkosairauteen Neuvostoliitossa vuonna 1936. Sundmanin kaksi poikaa joutui Stalinin vainojen uhreiksi, ja heidät ammuttiin Petroskoissa vuonna 1938.
Erkki Raide

Erkki Urbanus Raide (ent. Raivander, 15. toukokuuta 1892 Kuorevesi − 6. syyskuuta 1918 Helsinki) oli Viljakkalan punakaartin ylipäällikkö. Ammatiltaan hän oli maalari ja pienviljelijä, joka toimi myös kunnan kirjastonhoitajana. 
Suomen sisällissodan aikana Raiteesta tuli Viljakkalan punakaartin ylipäällikkö. Hän teloitti ainakin yhden valkoisen vangin, luultuaan vaimonsa tulleen surmatuksi Kansan Lehden esittämien tietojen perusteella. Hän pakeni Tampereelle miestensä mukana, otti osaa Pispalan taisteluihin, joissa haavoittui. Sodan jälkeen hänet tuomittiin valkoisen vangin murhasta kuolemaan ja teloitettiin Suomenlinnan vankileirillä.
Aatto Koivunen

Aatto (Adolf) Koivunen (12. toukokuuta 1874 Lammi − 9. syyskuuta 1928 Pohjois-Pirkkala) oli Pispalan punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän oli ammatiltaan rakennuseristäjä. Hänellä oli vaimonsa Hilman kanssa neljä lasta, pojat Martti ja Reino sekä kaksoistyttäret Asta ja Martta. 
Aatto Koivunen oli Pispalan työväenyhdistyksen perustajajäseniä ja toimi yhdistyksen rahastonhoitajana. Hän oli perustamassa Pispalan osuuskauppaa ja kuului myöhemmin vuonna 1917 perustetun Osuusliike Voiman edustajistoon.
Koivunen komensi Tampereen taistelun lopussa koko kaupungin läntistä puolustuslinjaa, komennossaan oli tuolloin useampi tuhat miestä sekä koko Epilän rintama. Hänen vaimonsa mainitaan yhdeksi Pispalan naiskaartin perustajista. Hänen poikansa Martti kaatui taistelussa Epilänharjulla 26. maaliskuuta 1918. Hänen koko perheensä, mukaan lukien tytöt ja vävy Gunnar Keltamäki kuuluivat punakaartiin. Koivunen pakeni Tampereen taistelun jälkeen itään, selvisi myös Lahden vankimotista, mutta jäi kiinni Voikkaalla ja joutui vankileiriin. Hänet tuomittiin kuolemaan mutta tuomio muutettiin lopulta 15 vuoden vankeusrangaistukseksi. Vapauduttuaan vuonna 1921 hän otti osaa kunnallispolitiikkaan. Vankileiriltä hän sai malarian, jonka jälkiseuraamuksiin hän kuoli syyskuussa 1928.
Richard Epcar

Richard Michael Epcar (s. 29. huhtikuuta 1955 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja ääniohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti animen dubbauksista englanniksi, sekä videopelien äänirooleista.
Ura.
Epcar aloitti uransa näyttelijänä 1980-luvulla, mutta siirtyi pian ääninäyttelijäksi tehden aluksi mainosjuontoja. Vuonna 1982 hän teki ensimmäisen ääniroolinsa dubattuaan Notoro nimisen pääroolin lisäksi muutamia sivuhahmoja animesarjassa "Don Quixote". Sittemmin Epcar teki seuraavan ääniroolinsa 1990-luvulla, jonka jälkeen häntä on kuultu useissa animesarjoissa, sekä videopeleissä. Parhaiten Epcar tunnetaan Ghost in the Shell -elokuvista ja videopeleistä Batoun ääniroolista, josta hänet myös palkittiin ADR-palkinnolla vuonna 2004. Hän oli myös Street Fighter -peleistä tutun E. Hondan äänenä elokuvassa . Dubbausten ohella Epcar on tehnyt myös alkuperäisiä äänirooleja videopelien lisäksi muun muassa Utelias Viliin, Power Rangers Ninjaan, sekä muutamiin muihin Power Rangers -televisiosarjoihin. Vuosina 2008 ja 2013 häntä kuultiin Jokerin äänenä videopeleissä Mortal Kombat vs. DC Universe ja .
Ääninäyttelyn ohella Epcar toimii myös ääniohjaajana animesarjoille, sekä videopeleille. Lisäksi hän käsikirjoittaa englanniksi dubattuja sarjoja.
Yksityiselämä.
Epcar on naimisissa Ellyn Sternin kanssa ja he asuvat Kaliforniassa. Hän myös Tom Wyner kanssa kavereita.
Ana Kalandadze

Ana Kalandadze (, 15. joulukuuta 1924 – 11. maaliskuuta 2008) oli georgialainen runoilija ja yksi Georgian nykykirjallisuuden vaikutusvaltaisimmista naishahmoista.
Kalandadze syntyi Khidistavin kylässä lähellä Tšokhatauria Georgian lounaisosassa Gurian alueella. Hän valmistui Tbilisin valtionyliopiston filologian tiedekunnasta vuonna 1946 ja julkaisi ensimmäiset runonsa samana vuonna. Hänen monimutkaiset ja hienovaraiset runonsa ja henkilökohtaiset aiheensa tulivat hyvin suosituiksi. Professori Donald Rayfieldin sanoin: 
Monista Kalandadzen isänmaallisia tai romanttisia teemoja käsittelevistä runoista on tehty suosittuja lauluja. Hän oli myös tuottelias venäläisen ja eurooppalaisen runouden kääntäjä. Hän kuoli aivoverenkiertohäiriöön ja hänet haudattiin Mtatsmindan Pantheoniin.
Brian Blessed

Brian Blessed (s. 9. lokakuuta 1936) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esittänyt muun muassa Augustuksen roolin sarjassa "Minä, Claudius" (1976), ja Boss Nassin roolin elokuvassa "" (1999), mutta hänet tunnetaan myös teatterista.
Blessed tunnetaan myös seikkailijana, joka on muun muassa kiivennyt Kilimanjarolle ja Aconcagualle sekä käynyt magneettisella pohjoisnavalla. Hän on yrittänyt Mount Everestinkin valloitusta kolmesti.
Margaret Tyzack

Margaret Tyzack OBE (19. syyskuuta 1931 – 25. kesäkuuta 2011) oli brittiläinen näyttelijä. 
Tyzack syntyi Essexissä ja liittyi vuonna 1962 Royal Shakespeare Companyyn. Hän voitti uransa aikana muun muassa Tony-palkinnon (1990). 
Tyzack on television puolella esiintynyt esimerkiksi BBC:n sarjassa "Minä, Claudius" (1976) ja sarjassa "Forsytein taru".
Patricia Quinn

Patricia Stephens (o.s. Quinn; s. 28. toukokuuta 1944 Belfast) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muiden muassa rooleista elokuvassa "The Rocky Horror Picture Show" (1975) ja BBC:n sarjassa "Minä, Claudius" (1976).
Elämä.
Patricia Quinn syntyi Belfastissa Pohjois-Irlannissa. 
Quinnilla on yksi poika, Quinn Hawkins ensimmäisestä avioliitostaan Don Hawkinsin kanssa. Nykyään poika on asianajajana Lontoossa ja hänellä on neljä poikaa (Boy, Charles, Jesse ja Harry).
Patricia meni uudestaan naimisiin vuonna 1995 näyttelijä Robert Stephensin kanssa, mutta liitto päättyi samana vuonna Stephensin kuolemaan.
Quinnin veljenpojat Jonny Quinn ja Bradley Quinn ovat Pohjois-Irlantilaisen yhtyeen, Snow Patrolin rumpali sekä valokuvaaja.
Krysoiini S

Krysoiini S (C12H9N2NaO5S) eli resorsiininkeltainen (englanniksi resorcine yellow) eli tropaeoliini on keltainen elintarvikeväri, jonka tunnus on E 103. Se on atsoväri A06/CI 14270. Sen käyttö on kielletty Euroopan unionissa ja myös muissa maissa elintarvikkeena.
Krysoiini S:ää valmistetaan sulfaniilihapon diatsoniumsuolan ja resorsinolin atsokytkentäreaktiolla ja mudostamalla reaktiotuotteesta natriumsuola. Ainetta käytetään esimerkiksi villan ja silkin värjäämiseen..
Frans Rantala

Frans Rantala (24. tammikuuta 1876 Tyrvää − 6. marraskuuta 1918 Helsinki) oli tyrvääläinen puutyömies ja Tyrvään punakaartin ylipäällikkö sisällissodan aikana. 
Hän oli kotoisin Lousajan kylästä. Rantala teloitutti paikkakunnalta vangitun liikemiehen Akseli Soivion, ja oli mahdollisesti osallisena paikkakunnalla vangittujen valkoisten joukkosurmiin. Hän joutui sodan jälkeen oikeuteen ja tuomittiin valtiorikosoikeudessa kuolemaan. Rantala ammuttiin Suomenlinnan vankileirillä. Akseli Soivion veljen, varatuomari Vilho Soivion kerrotaan henkilökohtaisesti pitäneen huolen Rantalan joutumisesta teloitettavaksi. Rantala oli yksi viimeisistä, jotka ehdittiin ampua ennen kuin valtiorikosoikeuksien langettamien kuolemantuomioiden täytäntöönpano keskeytettiin ja yleinen armahdus lievensi ne elinkautisiksi kuritushuonerangaistuksiksi.
Jim Sharman

James David "Jim" Sharman (s. 12. maaliskuuta 1945) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten "The Rocky Horror Picture Show'sta" (1975) ja sen jatko-osasta, "Shokkihoidosta" (1981). 
Sydneyssä syntynyt Sharman valmistui National Institute of Dramatic Artista.
Jan Tuckman

Jan Tuckman (myös Tuckmann, k. 20. huhtikuuta 1918 Punkalaidun) oli virolainen matruusi, joka Suomen sisällissodan aikana toimi punaisten Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänet tunnetaan myös Porissa tapahtuneesta joukkomurhasta, jonka yhteydessä teloitettiin yksitoista valkoista.. 
Toiminta sisällissodan aikana.
Tuckman kuului ensimmäisen maailmansodan aikana Poriin sijoitettuun Venäjän keisarillisen laivaston osastoon. Joidenkin tietojen mukaan hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Sisällissodan alussa 6. helmikuuta 1918 Tuckman osallistui Pietniemessä sijaitsevan Vanhakartanon piirtykseen. Vangiksi saadut yksitoista valkoista teloitettiin samana iltana Porin Lyseon pihassa ilmeisesti Tuckmanin käskystä. 
Maalis-huhtikuussa Tuckman toimi Lavian–Suodenniemen rintaman ja Karkun rintaman ylipäällikkönä. Hänen väitettiin kuuluneen myös Porin punakaartin lentävään osastoon. Punaisten perääntyessä Lauttakylän kautta Punkalaitumen suuntaan, Tuckman lähti 20. huhtikuuta tiedustelemaan valkoisten asemia ja kaatui väijytyksessä Vanttilan työväentalon luona. Hänet ampuneet valkoisten tiedustelijat Eino Jokioinen ja Kalle Liuhala saivat palkkioksi kantasormukset. 
Tuckman haudattiin 25. huhtikuuta juhlallisin menoin Hämeenlinnan kaupunginpuistoon punaisten sankarihautaan. Saksalaisten vallattua Hämeenlinnan hänen ruumiinsa ilmeisesti siirrettiin johonkin kaupungissa sijaitsevaan punaisten joukkohautaan.
Christopher Biggins

Christopher Biggins (s. 16. joulukuuta 1948) on brittiläinen näyttelijä ja televisiojuontaja. Hän esiintyi Neron roolissa BBC:n sarjassa "Minä, Claudius" (1976) ja ilkeän pastori Osbourne Whitworthin roolissa toisessa BBC:n 1970-luvun sarjassa "Poldark" (1977).
Biggins on lisäksi nähty muun muassa "The Rocky Horror Picture Show'ssa" (1975). Hän selviytyi vuonna 2007 voittajaksi maansa "Pelastakaa julkut" -tosi-TV-ohjelmassa.
European Photovoltaic Industry Association

The European Photovoltaic Industry Association (EPIA) on Euroopan aurinkokennoteollisuutta edustava yhdistys. Yhdistyksessä on yli 150 jäsentä, jäsenistön tuotannon kattaessa aurinkosähkön koko valmistusketjun silikaattivalmistuksesta järjestelmätoimituksiin. Yhdistys edustaa 95 % Euroopan ja 80 % koko maailman aurinkokennojen valmistajista. yhdistyksen tarkoituksena on kannustaa aurinkosähkön tuotantoa kansallisella, eurooppalaisella ja maailmanlaajuisella tasolla, ja auttaa yhdistyksen jäseniä kehittämään liiketoimintaansa sekä EU:n sisäisillä että globaaleilla markkinoilla. Yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Brysselissä..
EPIAn tavoitteet.
Lähiajan markkinaosuus ja tuotanto.
EPIAn lähivuosien markkinatavoite on tuottaa Euroopassa 7 miljoonalle asukkaalle sähkö aurinkosähkönä vuoteen 2010 mennessä. Vuonna 2007 sähköä tuotettiin 1,5 miljoonalle kotitaloudelle. Markkinaosuuksiin verrattaessa tämä tarkoittaisi Euroopassa 3,6 GWpower tuotantoa ja maailmanlaajuisesti yhteensä 7 GWp tuotantoa. Vuonna 2007 maailman aurinkokennokapasiteetti oli yli 9 GW.EPIA ennustaa, että aurinkokennojen sähköntuotanto on kulutuksen huipputunteina taloudellisesti kilpailukykyistä muiden sähköntuotantotapojen kanssa Etelä-Euroopassa vuonna 2015 ja muualla Euroopassa vuonna 2020. Järjestön mukaan tuotannon kaksinkertaistaminen laskee tuotantokustannuksia 20 prosenttia. 
Tukijärjestelmien muutos.
EPIAn ajaa tukijärjestelmien uudistamista niin, että uudistuvan energiantuotannon saama tuki kanavoitaisiin kokonaan syöttötariffien kautta. Järjestö pitää tukea tarpeellisena uuden tekniikan käyttöönoton nopeuttamiseksi. EPIAn mukaan esimerkiksi Saksan aurinkokennojen syöttötariffijärjestelmä on yksinkertainen ja toimiva, ja se on lisännyt Saksassa sekä aurinkokennojen käyttöä että tuotantoa. EPIAn mukaan syöttötarifffi ei kuitenkaan automaattisesti johda hyvään tulokseen, vaan se on suunniteltava huolella. Tuen tulee olla riittävää rohkaistakseen sijoittajia investointeihin, mutta sen tulee toisaalta olla yleisesti hyväksyttävällä tasolla.
Jäsenyydet.
EPIA on jäsenenä seuraavissa yhdistyksissä:
Ian Ogilvy

Ian Raymond Ogilvy (s. 30. syyskuuta 1943) on brittiläinen näyttelijä. Hänet muistetaan muiden muassa televisiosarjoista "Return of the Saint" (1978–1979) ja "Minä, Claudius" (1976). Hänellä oli myös merkittävä rooli kauhuelokuvassa "Noidantappajat" (1968).
Ogilvy on myös kirjailija, joka tunnetaan varsinkin lapsille suunnatuista romaaneista.
Outerspace

Planetary sekä Crypt The Warchild yhdessä Jedi Mind Tricks -yhtyeen kokoonpanosta tutun Vinnie Pazin kanssa perustivat Outerspace-nimisen underground hip hop -yhtyeen. Yhdessä Vinnien kanssa ""Jedi Mind Tricks presents: Outerspace" julkaistu debyytti albumi ilmestyi 2004. Sen jälkeen Crypt The Warchild sekä Planetary ovat julkaisseet kaksi pitkäsoittoa: "Blood And Ashes" sekä "Blood Brothers"". Outerspacen jäsenet tunnetaan myös Itärannikon UG-porukan Army Of The Pharaohsin riveistä. He ovat tehneet yhteistyötä muun muassa Reef The Lost Cauzen sekä King Syzen kanssa, jotka myös ovat AOTP:n jäseniä
Outerspace on tehnyt yhteistyötä myös suomalaistuottaja Juan Muteniacin kanssa.
Wii Fit

Wii Fit on Nintendon julkaisema kuntoiluaiheinen videopeli Wii-pelikonsolille. Pelin mukana tulee "Wii Balance Board" -niminen tasapainolauta. Se mittaa oikeaan ja vasempaan taka- ja etukulmaan kohdistuvaa painetta, ja mittaa näin mm. pelaajan painon ja kallistumisen.
Pelaaminen.
Pelin käynnistyessä näkyviin tulee "Wii Fit Plaza". Siinä näkyy pelaajien Mii-hahmot ja heidän painoindeksinsä kehitys. Avattuaan profiilinsa pelaaja voi valita joko "Body Testin" (kehotesti) tai "Trainingin" (harjoittelu). Body Testissä peli mittaa pelaajan tasapainon keskipisteen, painon ja painoindeksin, sekä tekee kaksi satunnaista tasapainotestiä. Näiden perusteella se päättelee pelaajan Wii Fit Agen eli kuntoiän. 
Training koostuu neljään päätyyppiin jaetuista harjoitteista ja minipeleistä; päätyypit ovat jooga, lihasharjoitteet, aerobiset harjoitteet sekä tasapainoilupelit. Joogassa on erilaisia venytyksiä, joilla harjoitetaan notkeutta, lihaskuntoharjoitteissa harjoituksia eri lihaksille ja staattisia harjoitteita, joilla pyritään vahvaan lihaksistoon, aerobisiset harjoitteet keskittyvät rasvan polttoon ja niissä on mm. lenkkeilyä, tasapainopeleissä taas erilaisia minipelejä, joissa peliä ohjataan vartaloa kallistelemalla. Aerobisissa harjoitteissa ja tasapainopeleissä pelihahmona käytetään profiilin Mii-hahmoa.
Pelin mukana tulee mahdollisuus asentaa "Wii Fit Channel," jonka avulla pelaaja voi tehdä Body Testin ja seurata BMI:n, painon, Wii Fit Agen sekä FitCashin kehitystä suoraan Wii Menusta.
Tiikerikatka

Tiikerikatka ("Gammarus tigrinus") on alun perin Pohjois-Amerikasta lähtöisin oleva äyriäinen, joka vieraslajina on levinnyt Itämereen ja muualle Eurooppaan ja syrjäyttänyt alkuperäistä lajistoa.
Tiikerikatka on suurimmillaan vähän yli senttimetrin mittainen ja näin Itämeressä alkuperäisinä eläviä "Gammarus"-suvun leväkatkoja pienempi. Sen kellertävä tai vihertävä ruumis on tyypillisesti tummien poikkijuovien kirjavoima. Tiikerikatka on lähes kaikkiruokainen toisin kuin Itämeren alkuperäiset kasvinsyöjäkatkat ja lisääntyy niitä tehokkaammin, useita kertoja vuodessa. 
Tiikerikatkan alkuperäinen elinalue on Pohjois-Amerikan Atlantin rannikolla. Se ulottuu Floridasta Kanadan Saint Lawrence-joen suistoon. Kotiseudullaan tiikerikatka esiintyy alle 25 promillen suolapitoisuudessa, muttei makeassa vedessä. Laji ilmestyi Britteinsaarille 1930-luvulla ilmeisesti laivojen painolastivesien mukana. Sittemmin 1960-luvulta lähtien se levisi edelleen Saksaan sekä tahallisten että tahattomien ihmistoimien ansiosta. Euroopassa tiikerikatka on menestynyt hyvin myös sisävesissä. 
Vasta 1990-luvulta tiikerikatka on levittäytynyt erittäin nopeasti Itämeren rantavyöhykkeessä ja monin paikoin syrjäyttänyt alkuperäiset katkat. Puolan rannikot se valtasi vuoteen 2002 mennessä ja Länsi-Viron (Saarenmaan) 2004. Venäjällä Suomenlahden perukassa tiikerikatka tavattiin Koivistolta 2005 ja oli levittäytymässä itään 2006.
Suomessa tiikerikatkaa löydettiin ensi kerran vuonna 2003 Haminasta sekä paikallisesti runsaana Turusta. Vuonna 2007 sen todettiin esiintyvän Helsingin rannoilla paikoin jo muita katkoja yleisempänä.
Julie Maddalena

Julie Maddalena (oik. Julia Lynn Kliewer, s. 26. kesäkuuta 1963) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten dubattuaan Hikaru Shidouta animesarjassa "Taikasoturit".
Ura.
Maddalena aloitti uransa aluksi näyttelijänä vuonna 1984 ja esiintyi elokuvissa "Maissilapset" (1984) ja "Tappava himo" (1989), sekä "Vaaran maku" (1989), jossa hän teki ensimmäisen ääniroolinsa. Myöhemmin 1990-luvulla Maddalena siirtyi ääninäyttelemisen pariin ja on vuodesta 1994 tehnyt useita dubbauksia animeen, joista hänen tunnetuin äänirooli on Magic Knight Rayearthissa. Useiden dubbausten ohella Maddalena on tehnyt alkuperäisiäkin äänirooleja "Masked Rideriin", "Duckmaniin", "Power Rangers in Spaceen" ja "Power Rangers Lost Galaxyyn".
David Robb

David Robb (s. 23. elokuuta 1947) on brittiläinen näyttelijä. Hän on uransa aikana esiintynyt muun muassa BBC:n sarjassa "Minä, Claudius" (1976). 
Lontoossa syntynyt Robb kasvoi Edinburghissa, Skotlannissa.
M/S Galileusz

M/S Galileusz () on Balfer -nimisen yhtiön omistama ro-ro-matkustajarahtilaiva. Se on rakennettu vuonna 1993 Van der Giessen de Nordin telakalla Krimpen aan den IJsselissä, Alankomaissa. "Galileusz" on rekisteröity Kyproksen lipun alle ja sen kotisatama on Limassol. Nykyään aluksella liikennöi puolalainen Unity Line reitillä Trelleborg–Świnoujście.
Galileuszin sisaraluksia ovat M/S Via Adriatico, M/S Espresso Ravenna, M/S Scandola, M/S Espresso Catania, M/S Lazio ja M/S Puglia.
Käyttöhistoria.
11. heinäkuuta 1992 alus laskettiin vesille. Vuonna 1993 alus luovutettiin Viamare di Navigazione S.p.A:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Italian lipun alle nimellä "Via Tirreno". Luovutuksen jälkeen alus aloitti liikennöinnin linjalla Termini Imerese–Voltri. Vuonna 1996 alus rekisteröitiin Tirrenia di Navigazione S.p.A:n omistukseen. Vuonna 1998 Via Tirreno siirtyi reitille Termini Imerese–Genova. Vuonna 2001 alus siirtyi Adriatica di Navigazione S.p.A:n Genovan ja Palermon väliseen liikenteeseen. 
27. helmikuuta 2006 puolalainen Euroafrica Shipping Lines osti aluksen. Toukokuussa 2006 alus siirtyi Balferin omistukseen ja Kyproksen lipun alle nimellä "Galileusz". Kotisatamaksi tuli Limassol. 19. kesäkuuta alus meni Szczecinin, Puolaan kunnostettavaksi. 12. marraskuuta alus siirtyi Świnoujścien ja Ruotsin Ystadin väliseen liikenteeseen. Vielä saman kuukauden aikana alus kuitenkin poistettiin liikenteestä korjaustöitä varten aluksen ajettua kolmesti laituriin Ystadissa. 6. joulukuuta alus palasi takaisin liikenteeseen. 5. helmikuuta 2007 alus siirtyi nykyiselle Świnoujście–Trelleborg -reitilleen. 26. lokakuuta 2007 alus ajoi Trelleborgissa ruotsalaisen autolautan M/S Nils Dacken kylkeen.
John Castle

John Castle (s. 14. tammikuuta 1940) on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjassa "Minä, Claudius" (1976) ja elokuvassa "Leijona talvella" (1968). 
Castle opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa.
CT2

CT2 on langattomien puhelimien standardi, joka oli käytössä 1990-luvun alkuvuosina. Suomessa järjestelmää markkinoitiin nimellä Pointer. Verkon asiakkailla oli CT2-standardin mukainen taskupuhelin, joilla pystyi ottamaan puheluita järjestelmän tukiasemien läheisyydessä.
CT2 oli käytössä useissa maissa kuten Britanniassa, Ranskassa ja Suomessa. Britanniassa avattiin Ferranti Phonezone -järjestelmä vuonna 1989. Huomattavasti laajempi Rabbit-verkko oli käytössä vuosina 1992–1993. Ranskassa ollut Bipop-verkko oli käytössä vuosina 1991–1995. Euroopan ulkopuolella järjestelmä oli laajasti käytössä Hongkongissa kolmen operaattorin verkossa kunnes niiden toimilupa päättyi vuonna 1996.
Järjestelmän etuina oli muita matkapuhelinverkkoja edullisemmat puheluhinnat ja mahdollisuus käyttää samaa puhelinta kotona langattomasti. Toisaalta sillä pystyi ainoastaan soittamaan, ei vastaanottamaan puheluita. Lankapuhelinliittymään liitetyn kotitukiaseman kautta myös puhelujen vastaanotto oli mahdollista, tämän käyttökelpoisuutta rajoitti kuitenkin 100 metrin toimintasäde.
Nykyään kaupallisia CT2-verkkoja ei ole maailmassa käytössä yhtään, mutta puhelimia voi käyttää kotona langattomana puhelimena omaan tukiasemaan liitettynä.
Nathaniel Woodard

Nathaniel Woodard (; s. 21. maaliskuuta 1811 Essex, Englanti – 25. huhtikuuta 1891) oli Englannin kirkon pappi. Hänen katsomuksensa oli anglokatolinen.
Woodard sai pappisvihkimyksen vuonna 1842. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli useiden oppilaitosten perustaminen Britanniaan.
Barry Bostwick

Barry Knapp Bostwick (s. 24. helmikuuta 1945) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bostwick muistetaan varsinkin roolista elokuvassa "The Rocky Horror Picture Show" (1975). Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "Spin City" (1996–2002). Hän on voittanut Golden Globen vuonna 1989 roolistaan sarjassa "Sodan muisto" ja Tony-palkinnon.
Bostwick syntyi Kaliforniassa yhtenä vanhempiensa kahdesta lapsesta; hänen veljensä kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1973.