tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sopeutumattomat

Sopeutumattomat ("The Misfits") on vuonna 1961 ilmestynyt yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi John Huston. Pääosissa olivat Clark Gable, Marilyn Monroe, Montgomery Clift, Thelma Ritter ja Eli Wallach. 
Elokuvan tuotti United Artists ja sen käsikirjoitti Arthur Miller, joka oli naimisissa Marilyn Monroen kanssa. Elokuva jäi sekä Gablen että Monroen viimeiseksi. Gable kuoli ennen ensi-iltaa ja Monroe seuraavana vuonna. 
"Sopeutumattomat" kuvattiin Nevadan osavaltiossa, suurilta osin autiomaassa. Aikataulun ja budjetin ylittänyt kuvausprosessi oli vaikea. Sitä käsitellään useissa kirjoissa ja dokumenttielokuvissa. Horror punk -yhtye Misfits sai nimensä elokuvan mukaan. 
Juoni.
Elokuvan keskiössä on neljä paikkaansa etsivää sopeutumatonta. Heitä ovat nuori, vasta eronnut Roslyn Taber (Monroe), leskeksi jäänyt Guido (Wallach), ikääntyvä lehmipoika Gay Langland (Gable) sekä traumaattinen Perce Howland (Clift). He lähtevät Renon autiomaahan pyydystämään villihevosia.
Matkan aikana kunkin luonto joutuu koetukselle ja henkiset haavat avautuvat.
Kuvaukset.
Koska pääosanesittäjät, ohjaaja ja käsikirjoittaja olivat kuuluisuuksia, "Sopeutumattomien" ennakkomainonta oli suurellista. Magnum-valokuvayhtiö palkkasi luottokuvaajansa seuraamaan kuvauksia.
Prosessista tuli kuvausryhmälle ongelmallinen. Marilyn Monroen ja Arthur Millerin avioliitto rakoili, ja Monroen lääkeriippuvuus syveni. Hän myöhästyi kuvauksista tavan takaa ja joutui eräässä vaiheessa sairaalahoitoon. Sekä Monroe, että Montgomery Clift kärsivät päihderiippuvuudesta ja unettomuudesta, ja Cliftillä, joka oli alkanut kärsiä muistikatkoksista hurjan alkoholinkäytön seurauksena, oli vaikeuksia muistaa vuorosanojaan.
John Huston pelasi öisin uhkapelejä ja nukahteli kuvauksissa. Tuotantoyhtiö joutui maksamaan osan hänen peliveloistaan. 
Clark Gable vaati saada tehdä stunt-kohtauksensa itse. Elämäkerturit ovat arvelleet, että tämä vaikutti tuolloin 59-vuotiaan näyttelijän kuntoon. 
Työryhmää painosti kuvausten ajan kova helle.
Aiheesta muualla.
Marjastajat

Marjastajat (Melanocharitidae) on varsin pieni heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä elää luonnonvaraisina ainoastaan Indonesiassa ja Uudesta-Guineassa. Marjastajat ovat keskikokoisia varpuslintuja, jotka syövät hedelmiä ja marjoja, joitain hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Höyhenpeite on arkinen, siinä on yleensä harmaata, ruskeaa, mustaa ja/tai valkoista. Marjastajat elävät yleensä yksin tai pareittain, ja ne rakentavat kuppimaisen pesän, jonne munivat 1–2 munaa.
Marjastajia on ennen pidetty kukastajien sukuna, mutta nykyään se on oma heimonsa. Marjastajiin kuuluu 4 sukua ja 10 lajia
Potjomkinin portaat

Potjomkinin portaat () ovat maailmankuulu nähtävyys Odessan kaupungissa Ukrainassa. Portaita pidetään Odessan juhlallisena sisäänkäyntinä mereltä päin, ja ne ovat Odessan tunnetuin symboli.
Alkuun portaat tunnettiin muun muassa nimillä "Bulevardinportaat", "Jättiläisportaat", "Richelieun portaat" ja "Primorskin portaat". Vuonna 1955 ne kuitenkin nimettiin "Potjomkinin portaiksi" panssarilaiva Potjomkinin kapinan 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Katariina Suuren suosikin ja Krimin kuvernöörin Grigori Potjomkinin (1739–1791) mukaan nimetyn aluksen asemapaikka oli Odessassa, ja sen miehistö nousi kapinaan Venäjän vuoden 1905 vallankumouksessa. Portaille on dramatisoitu verilöyly Sergei Eisensteinin elokuvan "Panssarilaiva Potemkin" (1925) kuuluisassa "Odessan portaat" -nimellä tunnetussa jaksossa. Vaikka Ukrainan itsenäistyttyä 1990-luvulla portaat saivat takaisin aiemman nimensä ("Primorskin portaat"), odessalaiset kutsuvat portaita yhä Potjomkinin mukaan.
Suunnitelman portaista olivat tehneet jo vuonna 1825 pietarilaiset arkkitehdit Francesco Boffo, Avraam Melnikov ja Charles Pottier. Päätös valtavien 200 porrasaskelmaa ja lukuisia tasanteita käsittävien portaiden rakentamisesta tehtiin vuonna 1837, ja ne rakennettiin 1837–1841. Rakennustöistä vastasi englantilainen John Upton -niminen insinööri, joka oli paennut Britanniasta välttääkseen petostuomion. Portaita varten tuotiin Odessaan laivalla Itävalta-Unkarin Triestestä vihertävänharmaata hiekkakiveä.
Eroosion vähitellen rapautettua porraskiviä ne korvattiin 1933 punertavanharmaalla graniitilla ja porrastasanteet päällystettiin asfaltilla. Muutostöissä kahdeksan porrasaskelmaa hävisi satama-alueen hiekkaan, jolloin jäljelle jäi nykyinen rakenne: yhteensä 192 porrasaskelmaa ja kymmenen tasannetta.
Portaiden rakenne on alun perin suunniteltu taitavasti niin, että portaat luovat eräänlaisen optisen harhan. Kun portaita katsotaan ylhäältä alaspäin, voidaan nähdä vain porrastasanteet ja itse portaat jäävät näiden väliin piiloon. Alhaalta ylöspäin katsottaessa taas voidaan nähdä vain itse portaat ja porrastasanteet jäävät vastaavasti piiloon. Portaiden näkymä onkin vaikuttavimmillaan katsottaessa niitä alhaalta ylöspäin.
Vuonna 1906 portaiden viereen rakennettiin köysirata, jolla ihmiset saattoivat nousta ylös mäelle portaita kiipeämättä. Rata oli pitkään poissa käytöstä, mutta se uudistettiin vuonna 2004. Meren ja portaiden välissä on vilkasliikenteinen rantakatu ja laivaterminaali.
Geertje Wielema

Geertje Wielema (24. heinäkuuta 1934 Hilversum – 18. elokuuta 2009 Almere) oli alankomaalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Wielema voitti olympiahopeaa 100 metrin selkäuinnista Helsingissä 1952, missä hän osallisttui myös 400 metrin vapaauintiin. Wielema voitti urallaan myös kolme EM-mitalia Torinosta 1954.
Wielema valittiin ensimmäisenä naisena Alankomaiden vuoden urheilijaksi vuonna 1954.
Tulinakkelit

Tulinakkelit eli aiemmalta nimeltään viirunakkelit ("Daphoenositta") on suku pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Australaasiasta. Tulinakkelit näyttävät puukiipijöiltä, mutta niillä on lyhyempi pyrstö. Ne eivät ole muuttolintuja, eivätkä muuta kuin lyhyitä matkoja ruoan perässä. Tulinakkelit ovat pieniä metsässä eläviä lintuja, joilla on terävä alaspäin kaartuva nokka, jolla se pystyy kaivamaan hyönteisiä puun kuoren alta. Pesä on kuppimainen ja puussa tai pensaassa. 
Tulinakkeleihin kuuluu yksi suku ja kolme lajia.
Never Surrender

Never Surrender on Triumphin kuudes studioalbumi. Albumi on julkaistu vuonna 1983. Albumi pääsi listoilla sijalle 26. Singlet "All The Way", "A World Of Fantasy" ja "Never Surrender" pääsivät sijoille 2, 3 ja 23.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet: Emmett, Levine and Moore.
Joaquín Navarro-Valls

Joaquín Navarro-Valls (16. marraskuuta 1936 Cartagena, Espanja – 5. heinäkuuta 2017 Rooma, Italia) oli yksi Vatikaanivaltion tärkeimmistä ei-kirkollisista työntekijöistä. Uransa aikana hän toimi muun muassa Vatikaanivaltion tiedottajana. Koulutukselliselta taustaltaan hän oli lääketieteen tohtori, joka opiskeli viestintään liittyviä aineita. Uskonnolliselta taustaltaan Navarro-Valls esimerkiksi kuului katoliseen Opus Dei -järjestöön.
Vuoden 2005 konklaavissa paavi Johannes Paavali II:n seuraajaksi valittiin Benedictus XVI. Navarro-Valls erosi tiedottajan virasta 11. heinäkuuta 2006, minkä jälkeen uusi paavi nimitti hänet Università Campus Bio-Medico -oppilaitoksen johtohenkilöstöön.
Stan Smith

Stan Smith (s. 14. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän syntyi Pasadenassa, Kaliforniassa, ja opiskeli Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän siirtyi peliuransa jälkeen valmennustehtäviin ja sai vuonna 1987 paikan International Tennis Hall of Famesta. 
Miesten kaksinpelissä Smith voitti mestaruudet kahdessa Grand Slam -turnauksessa: Yhdysvaltain avoimissa 1971 ja Wimbledonissa 1972.
Nelinpelin taitajana Smith kuului aikansa tunnetuimpiin; hän ylsi yhteen mestaruuteen Australian avoimessa (1970) sekä neljään mestaruuteen Yhdysvaltain avoimessa (1968, 1974, 1978, 1980). Hänen tunnetuin pelitoverinsa oli Robert Lutz.
Christoph Schönborn

Christoph Schönborn (s. 22. tammikuuta 1945) on itävaltalainen katolisen kirkon kardinaali, teologi ja Wienin arkkipiispa. Kardinaali hänestä tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä 1998. 
Schönborn syntyi nykyisen Tšekin tasavallan alueella 1945. Hänen perheensä kuului keskieurooppalaiseen Schönbornin aatelissukuun. Nuoruusvuosinaan Schönborn liittyi dominikaaneihin. Matura-kokeensa hän suoritti 1963. Schönborn opiskeli teologiaa Pariisissa sekä filosofiaa ja psykologiaa Bornheimissa ja Wienissä. Vuonna 1970 kardinaali Franz König vihki hänet papiksi. Hän jatkoi opiskelujaan Regensburgissa, missä hän työskenteli tulevan paavin Joseph Ratzingerin alaisuudessa. 
Schönbornista tuli Wienin arkkipiispa vuonna 1995. Kolme vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin myös kardinaalin arvo. Vuoden 2005 konklaavissa hän oli yksi ennakkosuosikeista, eli nk. "papabile", muttei tullut valituksi. Suhteellisen nuoresta iästään johtuen hänellä on kuitenkin oikeus osallistua kaikkiin konklaaveihin eli paavinvaaleihin ja tulla valituksi paaviksi, kunnes hän täyttää kahdeksankymmentä vuotta 22. tammikuuta 2025.
Fred Stolle

Frederick Sydney ”Fred” Stolle (8. lokakuuta 1938 – 5. maaliskuuta 2025) oli australialainen tennispelaaja. Hän pääsi International Tennis Hall of Fameen vuonna 1985. 
Stolle voitti Grand Slam -otteluissa kahdesti kaksinpelimestaruuden. Vuonna 1965 hänen vastustajanaan oli Ranskan avoimissa Tony Roche ja vuonna 1966 Yhdysvaltain avoimissa John Newcombe.
Ivan Dias

Ivan Dias (14. huhtikuuta 1936 Mumbai, Intia – 19. kesäkuuta 2017 Rooma, Italia) oli katolisen kirkon kardinaali. Hän toimi "Congregatio pro Gentium Evangelizatione" -kongregaation prefektinä.
Pappisvihkimyksensä Dias sai 1958. Vuonna 1964 hän siirtyi palvelemaan paavilliseen kuuriaan. Hän palveli vuosia eri puolilla maailmaa erilaisissa paavillisissa diplomaattilähetystöissä, kunnes 1991 hänet nimitettiin nuntiukseksi eli paavin diplomaatiksi Etelä-Koreaan. Vuonna 2001 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet kardinaaliksi.
Vuoden 2005 konklaavissa Dias kuului ennakkosuosikkeihin, eli oli nk. "papabile". Hän ei tullut kuitenkaan valituksi, vaan paavinistuimelle nousi saksalainen Joseph Ratzinger.
Scopusvuori

Scopusvuori (, , , "Jabal al-Mašhad", , "Jabal aṣ-Ṣawwāna") on 834 metrin korkuinen vuori Israelissa, Jerusalemista luoteeseen. Se on jatkoa Öljymäelle.
Nimi Scopus viittaa latinankieliseen sanaan "scopus", joka tarkoittaa tähystämistä. Israelin itsenäisyyssodassa Scopusvuori oli israelilaisten hallussa ja ensimmäisen ristiretken aikaan kristittyjen ritarit leiriytyivät juuri tälle vuorelle. Scopusvuorella sijaitsee "Hadassah" -nimisen järjestön ylläpitämä sairaala, joka on vihitty käyttöön vuonna 1975.
Vuorelta on hyvät näkymät Jerusalemiin ja sen lähiympäristöön. Jerusalem muureineen ja taloineen näyttäytyy lännessä ja Juudean erämaa idässä. Joitakin satoja metrejä vuoren rinnettä alaspäin on rakennustyömaita. Sekä palestiinalaiset että israelilaiset rakentavat jatkuvasti kaupungin ympärille.
Projekti Chanologia

Projekti Chanologia on itseään anonyymeiksi kutsuvien yksilöiden antama nimi protestille skientologiakirkkoa vastaan.
Hyökkäyksen aloituksen syihin kuuluu YouTubeen vuotanut video, jossa Tom Cruise selittää suhteestaan kyseiseen kulttiin. Video poistettiin myöhemmin Skientologiakirkon pyynnöstä, mikä aiheutti anonyymien voimakkaan negatiivisen reaktion.
Anonyymien mielestä kyseessä on turha internetsensuuri. Se yhdistettynä vanhoihin kultin aiheuttamiin kuolemantapauksiin aiheutti heidän päätöksensä ottaa ohjat omiin käsiinsä. Pian YouTubeen ilmestyikin anonyymien sodanjulistus. 
Näin sai alkunsa Projekti Chanologia.
Anonyymien toimintatapoihin kuuluvat mm. DDoS-hyökkäykset, pilasoitot, mustien faxien lähettely skientologien keskuksiin tuhlatakseen mustetta, skientologian salaisuuksien levittäminen, sekä rauhanomaiset protestit skientologiakirkon rakennusten edessä. Protesteja on pidetty monissa eri maissa ja niihin on liittynyt tuhansia anonyymeiksi itseään kutsuvia ihmisiä. Anonyymien tavoitteena vaikuttaa olevan puuttuminen skientologiakirkon rikoksiin ja organisaation verovapauteen, sekä uhrien vapauttaminen kultista.
Ashley Cooper

Ashley John Cooper (15. syyskuuta 1936 Melbourne – 22. toukokuuta 2020) oli australialainen tennispelaaja. Hän pääsi tenniksen kansainväliseen kunniagalleriaan 1991 ja sai Australian ritarikunnan upseerin arvon 2007.
Vuonna 1957 Cooper voitti miesten kaksinpelin Australian avoimissa; hänen finaalivastustajanaan oli Neale Fraser. Hän eteni finaaliin myös Wimbledonissa ja Yhdysvaltain avoimissa, mutta hävisi ensimmäisessä Lew Hoadille, jälkimmäisessä Malcolm Andersonille.
Cooperin uran menestyksekkäin vuosi oli 1958, jolloin hän voitti miesten kaksinpelissä kolme neljästä grand slam -turnauksesta. Hän voitti Australian avoimet, Wimbledonin ja Yhdysvaltain avoimet. Australian ja Yhdysvaltain avoimissa hän kohtasi Malcolm Andersonin, Wimbledonissa Neale Fraserin.
Davis Cupia Cooper oli voittamassa vuonna 1957. Melbournessa pelatussa loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan hän voitti ensimmäisen päivän kaksinpelissään Vic Seixasin viisieräisessä ottelussa ja hävisi päätöspäivänä merkityksettömän kaksinpelin Barry MacKaylle, senkin viidessä erässä. Vuonna 1958 loppuottelu pelattiin Brisbanessa. Avauspäivänä Cooper voitti neljässä erässä Barry MacKayn. Päätöspäivänä hän hävisi neljässä erässä Alex Olmedolle, mikä ratkaisi Davis Cupin voiton Yhdysvalloille.
Give Me Your Soul...Please

Give Me Your Soul...Please on King Diamond -nimisen heavy metal -yhtyeen kahdestoista albumi. Albumi on julkaistu vuonna 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 25.
Giovanni Battista Re

Giovanni Battista Re (s. 30. tammikuuta 1934 Borno, Italia) on italialainen katolisen kirkon kardinaali. Re työskenteli piispojen kongregaation ("Congregatio pro Episcopis") prefektinä vuosina 2000–2010. Hän jäi virastaan eläkkeelle 30. kesäkuuta 2010.
Re vihittiin papiksi 3. maaliskuuta 1957. Hänen kirkollinen uransa suuntautui paavilliseen kuuriaan, ja vuonna 1989 hän pääsi työskentelemään eräässä valtiosihteeristön avainvirassa kardinaalivaltiosihteeriin alaisuudessa. Tässä virassa hän oli huomattava vaikuttaja Vatikaanissa, mutta hänen virkansa ei ollut tarpeeksi riittävä kardinaalinnimitystä varten. Vasta 2000-luvulla hän kohosi piispojen kongregaation johtoon ja sai kardinaalinviran paavi Johannes Paavali II:lta.
Vuoden 2005 konklaavissa Re oli yksi ennakkosuosikeista, eli niin kutsuttu "papabile". Uudeksi paaviksi nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
TimeSplitters 2

TimeSplitters 2 on Free Radical Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on "TimeSplitters"-pelisarjan toinen osa. Peli julkaistiin Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna .
Yksinpelissä on kymmenen tasoa, joissa pelaaja matkustaa ajassa eri aikakausilla yrittäen pysäyttää TimeSplitters-rotua tuhoamasta ihmiskuntaa. Tämä tapahtuu keräämällä kaikki ”aikakristallit”. Pelin lopun tapahtumat saavat jatkoa pelisarjan seuraavassa osassa, "TimeSplitters Future Perfectissä".
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.1/10.
Peliä on sanottu aikansa parhaaksi ammuntapeliksi.
Tandem Computers

Tandem Computers oli yhdysvaltalainen tietokonevalmistaja. Sen erikoisalaa olivat korkean vikasietoisuuden omanneet suurtietokone- ja palvelinjärjestelmät. Tätä tarkoitusta varten yhtiö kehitti oman tietokonearkkitehtuurinsa, nimeltään NonStop. Kyseiseen arkkitehtuuriin perustuvia tietokoneita on luotettavuutensa vuoksi käytetty ja käytetään edelleen muun muassa puhelinyhtiöissä ja erilaisissa rahalaitoksissa.
Tandemin perustivat Hewlett-Packardin entiset työntekijät James G. Treybigin johdolla vuonna 1974. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Kalifornian Cupertinossa. 
Vuonna 1997 Compaq osti Tandem Computersin. 
Compaq päätyi Hewlett-Packardin omistukseen vuonna 2002. NonStop-arkkitehtuuriin perustuvista järjestelmistä on tullut HP:n erillinen tuoteperhe.
Sara Montiel

Sara Montiel (myös Sarita Montiel, oikealta nimeltään Maria Antonia Abad, 10. maaliskuuta 1928 Ciudad Real – 8. huhtikuuta 2013) oli espanjalainen näyttelijätär ja laulaja, joka oli aktiivinen vuodesta 1948. Hänellä oli kaksi adoptoitua lasta.
Montiel kuoli kotonaan Madridissa 8. huhtikuuta 2013.
Erkki Palosuo

Erkki Palosuo (vuoteen 1933 Brander; 28. kesäkuuta 1912 Kitee – 11. elokuuta 2007 Joensuu) oli suomalainen geofysiikan professori ja Suomen jääntutkimuksen uranuurtaja. Hänen isänsä oli maalaisliittolainen kansanedustaja Akseli Brander.
Palosuo aloitti jään fysiikan systemaattisen tutkimuksen, johon liittyi Itämeren jäiden muodostumisen ja liikkeiden ennustaminen. Tästä on ollut paljon hyötyä Suomen talvimerenkululle. Hän johti Merenkulkulaitoksen jääpalvelua vuosina 1955–1972. Palosuo oli Helsingin yliopiston geofysiikan professori vuosina 1973–1977.
Talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan aikana Palosuo ansioitui lentoupseerina.
Erkki Palosuon puoliso vuodesta 1940 oli toimittaja Maini Palosuo (o.s. Similä). Tekstiilitaiteilija Päikki Priha on heidän tyttärensä.
Teinimutanttininjakilpikonnat 2 ja mönjän salaisuus

Teinimutanttininjakilpikonnat 2 ja mönjän salaisuus () on toinen "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. maaliskuuta 1991. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 19. heinäkuuta 1991.
Elokuva palkittiin John Du Prezin parhaasta elokuvamusiikista BMI Film Music -palkinnolla vuonna 1992.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen moittii ideoiden ehtymisestä ja antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" on suopeampi ja antaa kaksi tähteä neljästä.
Soundtrack.
"Pääartikkeli:"
Osmankäämikerttunen

Osmankäämikerttunen ("Acrocephalus melanopogon") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 12–13 cm, siipien kärkiväli 15–16,5 cm ja paino 9–17 g, keskimäärin noin 11 g. Lintu muistuttaa ruokokerttusta niin kooltaan kuin väritykseltään ja lajien erottaminen maastossa vaikeaa. Selkäpuoli ja kupeet ovat osmankäämikerttusella tummemmat ja pään kuviot ovat voimakkaammat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laulu on erilainen kuin ruokokerttusella ja muistuttaa hieman sekä etelänsatakielen että kangaskiurun livertelyä. Se ei yleensä esitä laululentoa.
Esiintyminen.
Osmankäämikerttusen pääesiintymisalue on Kaspianmeren ja Kuolleenmeren välinen alue. Euroopassa se esiintyy laikuittain Välimeren rannikoilla sekä Unkarissa, Tonavan laaksossa, Ukrainassa ja Turkissa. Pohjois-Afrikassa sillä on pari erillistä esiintymää.
Laji on enimmäkseen lyhyehkön matkan muuttolintu, joka talvehtii Välimeren rannoilla, Lähi-idässä sekä Intiassa ja Pakistanissa.
Lajin esiintymisalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 300 000–590 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Laji esiintyy keskimäärin lämpimämmässä ilmastossa kuin ruokokerttunen. Se asuu mieluiten vesistön äärellä saraniityillä, tamariskipensaikoissa, takkuisissa ryteiköissä sekä osmankäämi- ja järviruokokasvustoissa.
Lisääntyminen.
Pesä sijaitsee matalalla, 30–60 cm, kasvillisuuden varassa. Se on löyhästi lehdistä ja korsista rakennettu syvä malja, joka on pehmustettu etenkin osmankäämin siemenhahtuvilla. Naaras munii 3–6, tavallisesti 5, munaa. Muna painaa keskimäärin 1,6 g. Haudonta kestää 14–15 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä noin 12 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Ravinto koostuu lähes yksinomaan niveljalkaisista, joita se kerää kasvillisuudesta, tavallisesti vesistön äärellä.
Blitzkrieg (videopeli)

Blitzkrieg on saksalaisen CDV:n ja venäläisen 1C Companyn kehittämä toiseen maailmansotaan perustuva reaaliaikainen strategiapeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2003 Microsoft Windowsille ja OS X:lle. Pelin jatko-osa "Blitzkrieg 2" julkaistiin vuonna 2005.
"Blitzkriegissä" pelaaja ohjaa panssarivaunuja, jalkaväkeä, tykistöä ja ilmavoimia länsiliittoutuneiden, Saksan tai Neuvostoliiton puolella. 
Pelin kampanjat etenevät kronologisessa järjestyksessä tärkeimmistä toisen maailmansodan taisteluista toiseen. Pelissä ei ole tukikohdan rakentamista. Alussa on käytettävissä pieni osasto, jonka avuksi saa kutsuttua lisävoimia. 
Strategiaa ja ominaisuuksia.
Pelissä ei useiden muiden strategiapelien tapaan ole tukikohdan rakentelua. Se perustuu pitkälti realistisuuteen ja realistisiin suhteisiin – "Blitzkrieg" saattaa jopa olla verrattavissa eräänlaiseen toiseen maailmansotaan sijoittuvaan simulaattoriin. Yksiköt ovat 1:1 suhteessa todellisuuteen ja pelissä eri aselajien toimiminen yhteen on hyvin tärkeää.
Pääasiassa eri aselajeja ovat jalkaväki, panssarit, tykistö sekä ilmavoimat (joko tykistöön tai ilmavoimiin lasketaan mukaan it-yksiköt). Aselajeja voidaan käyttää hyvin realistisen tuntuisesti yhteen, esimerkiksi jalkaväen rynnäkkö ilman panssareiden tuomaa suojaa ja tukea johtaa useimmiten suuriin tappioihin ja kaaokseen pelikentällä. Myös ammusvarastojen pitäminen suojatta (it-yksiköt) saattaa johtaa vihollisen ilmavoimien estämättömään hyökkäykseen ja logistiikan tuhoutumiseen. Omat ilmavoimat taas tarjoavat merkittävää apua sekä jalkaväelle että panssareille.
Ilmavoimat kykenevät pelissä suorittamaan viidenlaisia operaatioita: tiedustelu-, pommitus-, syöksypommitus-, maahanlasku- ja ilmatilaoperaatioita (hyökkäys viholliskoneiden kimppuun).
Lisäosat.
"Blitzkrieg"-peliin on runsaasti lisäosia ja sen moottoria on käytetty useissa itsenäisissä peleissä. Näistä yksi esimerkki on suomalais-venäläisen ryhmän tekemä talvisotaan sijoittuva "".
Sampo Karjalainen

Sampo Karjalainen (s. 2. toukokuuta 1977 Tampere) on Sulake Corporation Oy:n toinen perustaja, suunnittelupäällikkö ja Habbo-pelimaailman visuaalisen ilmeen tekijä.
Tausta ja koulutus.
Karjalainen on viettänyt suurimman osan lapsuudestaan Espoossa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin kuvataidelukiossa 1997 ja on sittemmin opiskellut Helsingin yliopistossa tietojenkäsittelytiedettä, matematiikkaa ja kirjallisuutta. Karjalainen on avoliitossa freelancer-muotitoimittaja Liisa Jokisen kanssa. Karjalaisen isä oli Teknillisen korkeakoulun akustiikan laboratorion professori Matti Karjalainen.
Karjalaisen ensimmäinen tietokone oli Commodore 64, minkä jälkeen hän sai pian käyttöönsä Apple Macintoshin. Harrastuksensa myötä hän hakeutui suomalaiseen Macintosh-käyttäjien yhdistykseen, jossa hän tapasi To The Point -yhtiön perustajat Jussi Luukkosen ja Tatu Kuivalahden. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kyseisessä yhtiössä 1994.
Ura.
To The Point -yhtiössä Karjalainen tapasi yhtiökumppaninsa Aapo Kyrölän. Heidän ensimmäinen yhteishankkeensa oli graafinen chat-sovellus nimeltä "Mobiles Disco". Ohjelmistossa käytettiin FUSE-serveriteknologiaa, josta suomennettu nimi Sulake vakiintui heidän perustamansa yhtiön nimeksi.
Työskenneltyään hetken Ego Taivas Medialab -nimisessä yrityksessä Karjalainen ja Kyrölä perustivat Sulakkeen toukokuussa 2000, johon mukaan tulivat myös Taivas-yhtiöt ja Elisa. Ensimmäinen virtuaalinen Hotelli Kultakala avattiin elokuussa 2000, josta ensimmäinen kansainvälinen versio avattiin Britanniassa tammikuussa 2001. Samalla tuotteen nimeksi tuli Habbo. Vuonna 2005 palvelu toimi jo 16 maassa ja Sulake työllisti 200 henkeä.
Vuonna 2005 Karjalainen ja Kyrölä saivat Suomi-palkinnon ja 2006 Suomalaisen insinöörityöpalkinnon Habbo -virtuaalimaailman kehittämisestä.
Vuonna 2005 Karjalainen aloitti harrastusprojektina Hel Looks -nettisivun avovaimonsa Liisa Jokisen kanssa. Sivuille he valokuvaavat ja haastattelevat helsinkiläisiä ihmisiä, joilla on persoonallinen tyyli.
Blitzkrieg 2

Blitzkrieg 2 on Nival Interactiven kehittämä ja CDV Softwaren julkaisema toiseen maailmansotaan perustuva reaaliaikainen strategiapeli, joka on jatko-osa vuonna 2003 julkaistulle "Blitzkriegille". Pelille julkaistiin lisäosa "Blitzkrieg 2 Fall of the Reich".
Peliin on lisätty Tyynenmeren sota, jossa pelaaja voi taistella japanilaisia vastaan.
Pelissä ei ole normaalia tukikohdan rakentelua, vaan pelaajan käytettävänä on alussa vaihteleva määrä kalustoa, jonka lisäksi voi kutsua lisävoimia. Pelissä on kolme kampanjaa ja yli 60 tehtävää Yhdysvaltain, Saksan ja Neuvostoliiton kampanjoissa.
Saksan kampanjassa pelaaja pystyy ohjaamaan saksalaisjoukkoja Ranskan offensiivissa, Tobrukin piirityksessä sekä Stalingradin ja Ardennien taisteluissa.
Yhdysvaltain kampanjassa koetaan Filippiinien puolustaminen, Guadalcanalin taistelu, Leytenlahden taistelu ja Ruhrin teollisuusalueen motti.
Neuvostoliiton kampanjassa ovat taas Moskovan taistelu, Sevastopolin taistelu, operaatio Uranus ja Berliinin taistelu.
Anneli Pukema

Eeva Anneli Pukema (o.s. Tapiaro, 22. elokuuta 1929 Kirvu – 7. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Pukema kävi keskikoulun. Hänen kirjailijauransa alkoi radiokuunnelmilla. Niistä tunnetuimpiin kuuluu "Eleonoran testamentti" (1983), joka sai sokeain kuunnelmapalkinnon ja palkinnon Prix Italia -kilpailussa. Teatterinäytelmien menestyksekkäimpiä on ollut "Rakastettu Johansson". 
Pukema kirjoitti lisäksi pakinoita, kolumneja ja kritiikkiä sekä artikkeleita kulttuurista eri lehtiin, kuten "Kansan Tahto, Me, Uusi Nainen" ja "Kaleva". Hän on tehnyt kolme laulunsanoitusta.
Pukema toimi Näytelmäkirjailijaliitossa ja oli valtion näyttämötaidetoimikunnan jäsen.
Abra (Filippiinit)

Abra on Filippiinien pohjoisosassa Luzonissa sijaitseva provinssi. Sen pääkaupunki on Bangued. Provinssin naapureita ovat pohjoisessa Ilocos Norte ja Apayao, etelässä Ilocos Sur ja Mountain Province, Ilocos Norte ja Ilocos Sur lännessä ja Kalinga ja Apayao idässä.
Abran asukkaista suurin osa kuuluu Filippiinien suurimpaan etniseen ryhmään ilocanoon. Alueen asukasluku oli 241 160 vuonna 2015.
Alueella puhutut pääkielet ovat iloko ja itneg. Ilokoa puhuu äidinkielenään noin 73 % provinssin asukkaista. Tagalogia puhuu 0,16 % asukkaista.
Pampanga

Pampanga on Filippiinien provinssi, joka sijaitsee Keski-Luzonissa Manilanlahden pohjoisrannalla. Sen pääkaupunki on San Fernando City. Provinssin naapureita ovat Bataan ja Zambales lännessä, Tralac ja Nueva Ecija pohjoisessa ja Bulacan kaakossa. Pampangan nimi juontaa aikoinaan alueille saapuneiden espanjalaisten joenrannalla asuneille asukkaille antamasta nimestä. Sana "pangpang" tarkoittaa joenpenkkaa. Provinssi perustettiin vuonna 1571, mikä tekee siitä Keski-Luzonin alueen vanhimman. Provinssi tunnetaan myös Filippiinien kulinaarisena keskuksena. Provinssin asukasluku oli 2 198 110 vuonna 2015.
Filippiinien aiempi presidentti Gloria Macapagal-Arroyo on kotoisin Pampangan provinssista. The Black Eyed Peas -yhtyeen jäsen Apl.de.ap on myös kotoisin Pampangan provinssista.
Jordan EJ11

Jordan EJ11 oli Eghbal Hamidyn sekä John McQuilliamin suunnitelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 2001. Autoa ajoivat saksalainen Heinz-Harald Frentzen, italialainen Jarno Trulli ja muutaman kilpailun ajan brasilialainen Ricardo Zonta ja ranskalainen Jean Alesi. Auto käytti Brembon ja Hitcon yhteistyössä valmistettuja jarruja sekä Bridgestonen renkaita.
Kausi alkoi heti pistesijalla, kun Frentzen kurvaili Australian GP:ssä viidenneksi. Seuraavaksi vuorossa olleessa Malesian GP:ssä hän oli neljäs. Trulli saavutti kauden ensimmäiset pisteet Brasilian GP:ssä ajettuaan viidenneksi. Hän uusi sijoituksensa San Marinon GP:ssä. Samassa kilpailussa Frentzen ajoi kuudenneksi. Espanjan GP:ssä Trulli saavutti neljännen sijan.
Monacon GP:hen talli ilmoitti lähtevänsä kokonaan ilman luistonestoa. Syynä tähän oli epäonnistuneet kilpailuiden startit. Itävallan GP:ssä tallin molemmat kuljettajat jäivätkin lähtöruudukkoon. Kauteen mahtui dramatiikkaa, kun neljä päivää ennen Saksan GP:tä talli kertoi antaneensa potkut Frentzenille. Potkujen syyt olivat kauan epäselvät, kunnes tallipäällikkö Eddie Jordan kertoi itse niistä näin: "- Tuolloin en voinut päästää Frentzeniä uusimaan sopimustaan, koska ainoa tapa pitää Hondan moottorit oli antaa Satōlle paikka tallissa. Rakastin Frentzeniä – hän voitti enemmän kilpailuja Jordanille kuin kukaan muu, mutta minun oli varmistettava moottoritilanne. Kukaan lukuun ottamatta paria Jordanin työntekijää ei aavistanut, miksi minun täytyi tehdä se. Vihasin sitä tilannetta – olisin halunnut pitää Frentzenin, mutta en voinut." Ricardo Zonta korvasi Frentzenin Saksan GP:ssa.
Jean Alesi kilpaili Frentzenin jättämällä paikalla Unkarin GP:stä lähtien. Ainoan pistesijoituksen hän toi tallille Belgian GP:stä sijoittumalla kuudenneksi. Trulli ylsi vielä Yhdysvaltain GP:ssä neljänneksi.
Kauden aikana talli sai kokoon kokonaiset 19 pistettä. Valmistajien MM-sarjassa Jordan oli viides. Kauden päätteeksi Alesi lopetti pitkän F1-uransa. Talli ilmoitti myös, että Gary Anderson palaa talliin kolmen vuoden tauon jälkeen.
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Robbie Rist

Robert Anthony Rist (s. 4. huhtikuuta 1964 La Mirada, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä, joka työskentelee nykyisin enimmäkseen ääninäyttelijänä ja muusikkona.
Ura.
Rist aloitti uransa 1970-luvulla näytellessään Oliver Martinia televisiosarjassa "The Brady Bunch". Sarjan jälkeen hän jatkoi esiintymistään useimmiten televisiosarjoissa, kuten "The Bionic Woman", "Mary Tyler Moore", "Galactica 1980", "Simon &amp; Simon", "Tietokonejengi" ja "Ritari Ässä". Vuonna 1990 Rist sai ensimmäisen merkittävän elokuvaroolinsa ääninäyteltyään Michelangeloa elokuvassa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat", sekä myöhemmin ilmestyneissä jatko-osissa. Rooliin hän päätyi koe-esiintymisen kautta, jossa he etsivät surffislangin tapaista ääntä. Lisäksi Rist tunsi hahmon tutustuttuaan Turtles-sarjakuviin neljä vuotta aikaisemmin muusikkoystävänsä kautta. Michelangelo oli samalla hänen ensimmäisiä ääniroolejaan, jonka jälkeen Rist keskittyi urallaan enemmän ääninäyttelemiseen animaatioissa kuten "Batman", "Tosi viilee haamujengi", "Spies-tytöt", "Naruto" ja "Evil Con Carne".
Musiikki.
Rist on myös luonut uraa musiikin parissa laulajana ja tuottajana. Hän on esiintynyt laulajana ja kitaristina losangelesilaisissa rock-yhtyeissä kuten Wonderboy, The Andersons, Cockeyed Ghost ja Nice Guy Eddie. Musiikin tuottajana Rist on tehnyt yhteistyötä muun muassa Backlinen, Ginger Britt and the Mightyn, Jeff Caudillin, Steve Barton and the Oblivion Clickin ja Nice Guy Eddien kanssa.
Sibilla Aleramo

Sibilla Aleramo (14. elokuuta 1876 – 13. tammikuuta 1960) oli italialainen kirjailija ja feministi. Hänet tunnetaan parhaiten omaelämäkerrallisista kuvauksistaan naisen elämästä 1800-luvun lopun Italiassa. 
Aleramo (syntymänimeltään Rina Faccio) syntyi Alessandriassa, Piemontessa. Hänet pakotettiin lopettamaan koulu kuusitoistavuotiaana ja menemään naimisiin miehen kanssa, joka raiskasi hänet. Aleramon ensimmäinen kirja kuvasi hänen päätöstään jättää miehensä ja poikansa ja muuttaa Roomaan 1901. Hän oli aktiivinen poliittisissa ja artistisissa ympyröissä, mutta kirjoitti kuitenkin koko ajan feminismistä ja homoseksuaalisesta ymmärryksestä. 
1908 Aleramo tapasi Cordula "Lina" Polettin naisten kongressissa ja heidän vuoden mittainen suhteensa muodosti pohjan romaanille "Il passaggio". Poletti kuvattiin kauniina ja kapinallisena, ja taipuvaisena pukeutumaan miesten vaatteisiin. 
Aleramo jatkoi Italian johtavana feministinä. Hänen kirjoituksensa Polettille ovat viime vuosina olleen tutkimuksen alaisena niiden ennakkoluulottomista näkemyksistään homoseksuaalisuudesta. Vaikka Aleramo oli suhteessa Polettin kanssa hän oli myös rakastunut mieheen nimeltä Giovanni Cina. Aleramo ilmaisee kirjeissään Polettille ettei koskaan katunut rakastaneensa molempia samaan aikaan. 
Myöhemmin Aleramo kiersi Eurooppaa ja oli aktiivinen kommunisti politiikassa toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 2002 elokuva "Un Viaggio Chiamato Amore" kuvaa Aleramon suhdetta kirjailija Dino Campanaan.
Tokugawa Iemitsu

Tokugawa Iemitsu (, 1604–1651) oli Japanin Tokugawa-shōgunaatin kolmas shōgun. Hän toimi shōgunina vuosina 1623–1651. Iemitsu oli shōgunaatin perustaja Tokugawa Ieyasun pojanpoika ja toisen shōgunin, Tokugawa Hidetadan, vanhempi poika.
Tokugawa Iemitsu johdatti Japanin avoimuudesta eristäytymiseen ja harjoitti ankaraa sakoku-ulkopolitiikkaa, joka pyrki rajoittamaan japanilaisten kaikkia yhteyksiä ulkomaalaisiin. Vuonna 1633 hän kielsi ulkomaalaisia laivoja käymästä muissa Japanin satamissa kuin Nagasakissa, ja vuonna 1635 japanilaisia laivoja kiellettiin purjehtimasta ulkomaille. Iemitsu koki etenkin kristinuskon uhaksi, ja vuonna 1639 hän karkotti maasta kaikki ulkomaalaiset hollantilaisia ja kiinalaisia lukuun ottamatta. Erityisesti portugalilaisia kiellettiin käymästä lainkaan Japanissa. Koska hollantilaiset eivät olleet yrittäneet käännyttämistä, he saivat erivapauksia, ja niin Hollannista tuli Japanin pääasiallinen linkki ja tietolähde Eurooppaan päin.
RSS Laaka

Riihimäen Seudun Salibandyseura Laaka on 2002 perustettu riihimäkeläinen salibandyn erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Timo Kapulainen. Kaudella 2011–2012 seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeinta sarjatasoa II-divisioonaa.
Historia.
Seuran miesten edustusjoukkue pelasi kolme kautta I-divisioonassa, ennen kuin se päätti luopua sarjapaikastaan taloudellisista syistä kaudelle 2009–2010, ja anoi salibandyliitolta paikka II-divisioonasta. Liitto ei kuitenkaan myöntänyt paikkaa II-divisioonasta, vaan joukkue sijoitettiin III-divisioonaan.
Lew Hoad

Lewis Alan "Lew" Hoad (23. marraskuuta 1934 – 3. heinäkuuta 1994) oli australialainen tennispelaaja. Hän kuului lajissaan aikansa maineikkaimpiin nimiin ja sai vuonna 1980 uramenestyksistään paikan Hall of Famesta.
Hoad asui myöhempinä vuosinaan puolisonsa Jennyn kanssa pitkään Espanjan Fuengirolassa. Hän kuoli siellä 59-vuotiaana sydänkohtaukseen kesken leukemian hoitojen.
Hoadin saavutusten joukkoon lukeutuvat kaksinpelin voitot kolmessa neljästä Grand Slam -turnauksesta vuonna 1956, jolloin hän päihitti Australian avointen ja Wimbledonin loppuottelussa maanmiehensä Ken Rosewallin sekä Ranskan avointen loppuottelussa Ruotsin Sven Davidsonin. Yhdysvaltain avoimissakin hän ylsi loppuotteluun, jossa Ken Rosewall oli häntä parempi. Seuraavana vuonna Hoad uusi Wimbledon-voittonsa.
Nelinpelissä Hoad on saavuttanut useita Grand Slam -turnausten voittoja. Australian avoimissa hän voitti nelinpelin jo 18-vuotiaana vuonna 1953 häntä kolme viikkoa vanhemman Ken Rosewallin parina. Davis Cupia hän oli voittamassa vuosina 1953, 1955 ja 1956.
U-Bayou

U-Bayou oli suomalainen zydeco- ja cajun-henkinen yhtye, joka toimi aktiivisesti 1990-luvun alkupuolella. Mukana olivat muun muassa Mikko Saarela, Tuomo Heikkola, Päivi Takala, Make Salama, Ari Taponen, Juha Sivonen, Honey Aaltonen ja Woude Voutilainen. Yhtyeeltä ilmestyi kaksi albumia, "Tuu steppaamaan!" (1991) ja "Juupajuu tuu" (1993). Voutilaisen ohella myös Heikkolalla oli päälaulusolistin tehtäviä. Yhtyeen ohjelmistossa oli sekä perinteisten laulujen suomennoksia että Voutilaisen, Heikkolan ja Saarelan sävellyksiä.
Ellsworth Vines

Henry Ellsworth Vines, Jr. (28. syyskuuta 1911 – 17. maaliskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen urheilija. Hän tuli alun alkaen tunnetuksi tennismestarina, mutta lopetti kyseisen uransa jo 28-vuotiaana siirtyäkseen golfiin. Hän kilpaili molemmissa lajeissaan ammattilaistasolla.
Vines on kuulunut Rhode Islandin International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1962.
Vines voitti miesten kaksinpelin Yhdysvaltain avoimissa 1931 ja 1932 sekä Wimbledonissa 1932. Vuonna 1933 hän voitti Yhdysvaltain joukkueen jäsenenä Davis Cupin.
Golfaajana Vines voitti Massachusetts Openin 1946 ja Utah Openin 1955. Hän oli 82 vuoden ikäinen kuollessaan 17. maaliskuuta 1994.
Penkojat

Penkojat eli maatimalit (Orthonychidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Lajeja esiintyy luonnonvaraisina ainoastaan Australiassa ja Uudessa-Guineassa. Maatimalit käyttävät syödessään jäykkää pyrstöään tukenaan. Ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä ja toukista. Maatimalit elävät puoliksi maassa, ja niiden lentotaito on heikohko. Pesä on maassa tai lähellä maata.
Penkojien heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku: penkojat ("Orthonyx"), johon kuuluu kolme lajia. Nimitystä "maatimalit" käytettiin aiemmin viiriäispenkojien ryhmästä (Cinclosomatidae, syn. Cinclosomatini tai Cinclosomatinae), johon penkojien suku joskus luokitellaan.
Jean Borotra

Jean Robert Borotra (13. elokuuta 1898 – 17. kesäkuuta 1994) oli ranskalainen tennispelaaja. Hän muodosti Jacques Brugnonin, Henri Cochet'n ja René Lacosten kanssa niin kutsutun "Neljän muskettisoturin" ryhmän, joka oli lajissaan maailman huipulla 1920–1930-lukujen vaihteessa. Borotra, Brugnon, Cochet ja Lacoste pääsivät International Tennis Hall of Fameen yhtäaikaisesti vuonna 1976.
Borotra valmistui École polytechniquesta vuonna 1920 ja kilpaili kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa, jossa hän ylsi pronssisijalle miesten nelinpelissä. Hän voitti miesten kaksinpelin ja nelinpelin mestaruuksia kolmessa Grand Slam -turnauksessa: Australian avoimissa, Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa. Sekanelinpelimestaruuksia hän voitti edellisten lisäksi vielä Yhdysvaltain avoimissakin.
Borotra kuului Ranskan Davis Cup -joukkueeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1921 ja hän oli voittamassa cupia kuutena peräkkäisenä vuonna 1927–1932. Hän oli myös Kunnialegioonan komentaja ja François de La Rocquen "Parti social françaisin" poliitikko Vichyn Ranskassa. Hän kuoli Arbonnessa ehdittyään 95 vuoden ikään.
Aineenopettajan koulutus

Aineenopettaja on peruskouluissa ja lukiossa toimiva opettaja, joka opettaa tiettyjä aineita. Peruskouluissa aineenopettajat toimivat pääosin yläluokilla 7–9, mutta myös alakouluissa voi toimia esimerkiksi kielten, käsityön ja musiikin aineopettajia.
Aineenopettajalta edellytetään ylempää korkeakoulututkintoa. Opintosuorituksiin on kuuluttava 60 opintopisteen laajuiset opettajan pedagogiset opinnot sekä kussakin opetettavassa aineessa vähintään 60 opintopisteen opinnot. Lukion aineenopettajalta edellytetään vähintään yhdessä opetettavassa aineessa 120 opintopisteen laajuiset opinnot. Pelkkä vaadittavan opintopistemäärän suorittaminen ei kuitenkaan sellaisenaan aineenopettajan muodollisen pätevyyden saavuttamiseen vielä riitä. Tällainen on tilanne muun muassa silloin, kun mainitut opinnot sisältyvät muuhun kuin aineenopettajan tutkintoon. Tarvittaessa on yliopistosta saatavalla erillisellä todistuksella, ns. "vastaavuustodistuksella" osoitettava, että suoritetut opinnot vastaavat aineenopettajalta vaadittavia opintoja. Tällainen vastaavuustodistus tai "vastaavuuslausunto" on siis todistus siitä, että yliopistossa suoritetut opinnot vastaavat asetuksen mukaisia aineenopettajalta vaadittavia jonkin opetettavan aineen opintoja perusopetuksessa tai lukiossa.
Ville Muranen

Ville Muranen on suomalainen lentopalloilija. Hän on edustanut urallaan Perungan Poikia. Hän opiskeli Rovaniemen ammattikorkeakoulussa liikunnan- ja vapaa-ajan ohjaajaksi.. 
Ville Muranen on naimisissa entisen maastohiihtäjän Pirjo Murasen kanssa. He menivät naimisiin kesällä 2007.
Phil Mickelson

Philip Alfred "Phil" Mickelson (s. 16. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen golfaaja, ammattilaisena vuodesta 1992. Hän syntyi San Diegossa, Kaliforniassa, ja opiskeli University of San Diego High Schoolista vuonna 1988 valmistuttuaan Arizona State Universityssa. 
PGA Tour -uransa aikana Mickelson on voittanut kuusi major-mestaruutta: kolmesti The Masters Tournamentin (2004, 2006, 2010), kahdesti PGA Championshipin (2005, 2021) ja kerran Britannian avoimen golfturnauksen (2013). Yhdysvaltain avoimissa hän on sijoittunut kuusi kertaa toiseksi. Mickelson on vanhimpana major-turnauksen voittanut golfaaja; hän oli 50-vuotias voittaessaan PGA-mestaruuden vuonna 2021. Mickelson oli pitkään Tiger Woodsin jälkeen toisena maailman rankinglistalla.
Mickelson meni naimisiin puolisonsa Amyn kanssa 16. marraskuuta 1996. Parille on syntynyt kolme lasta: Amanda, Sophia ja Evan.
Viljo Luukka

Viljo Johannes Luukka (3. helmikuuta 1925 Muolaa – 14. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja vuorineuvos. Luukka oli Miettusen toisen hallituksen toisena valtiovarainministerinä 30. marraskuuta 1975–9. huhtikuuta 1976. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä. Varsinaisen uransa Luukka teki SOK:n johtotehtävissä.
Henkilöhistoria.
Luukka kuului vanhaan talonpoikaissukuun, joka tunnettiin Muolaassa jo 1600-luvulla. Hän oli vanhempiensa Eemil ja Tyyne Luukan toiseksi vanhin poika. Luukan puoliso vuodesta 1947 oli Sirkka-Liisa Vallinkoski. Luukka kävi kotikylänsä kansakoulun ja sitten Viipurin kaksoislyseon, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingissä Suomen liikemiesten kauppaopistossa. Luukan ei tarvinnut osallistua talvisotaan, mutta jatkosotaan hän osallistui rannikkotykistössä. Koulujen jälkeen Luukka työskenteli liike-elämässä. Hän toimi SOK:n johtokunnassa vuodesta 1960 vuoteen 1983 ja pääjohtajana vuodesta 1975 vuoteen 1983. Luukka sai kauppaneuvoksen arvonimen 1969 ja vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1977.
Luukalla oli kesämökki Karjalohjalla. Siellä hän harrasti kalastusta, puutöitä ja golfia. Luukka toimi Lions-järjestön piirikuvernöörinä vuosina 1966 ja 1967 ja oli 1967–1968 Lions-järjestön Suomen puheenjohtaja. Luukka kuoli Helsingissä toukokuussa 2005 sairastettuaan leukemiaa viitisentoista vuotta.
Gene Littler

Gene Alec Littler (21. heinäkuuta 1930 – 16. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi San Diegossa, Kaliforniassa, ja valmistui San Diego State Universitysta.
Littler aloitti ammattilaisuransa vuonna 1954. Ainoaksi hänen voittamakseen "major championshipiksi" jäi U.S. Open, jonka mestariksi hän ylsi vuonna 1961. Hänelle myönnettiin Bob Jones -palkinto (1973) ja paikka World Golf Hall of Famesta (1990).
Senioritasolla Littler jatkoi uraansa vielä 2000-luvulle saakka.
Japanin Grand Prix 1977

Japanin Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 23. lokakuuta 1977 Fujin radalla. Kilpailun voitti James Hunt.
Álex Mumbrú

Álex Mumbrú Murcia (s. 12. kesäkuuta 1979 Barcelona) on espanjalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Mumbrú teki seurauransa Espanjassa Joventut Badalonan, Real Madridin ja CB Bilbaon joukkueissa.
Mumbrú kuului Espanjan miesten maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden Japanissa 2006, olympiahopeaa Pekingissä 2008 ja kolme EM-mitalia.
Mumbrú on toiminut Saksan maajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2024. EM-kilpailuissa 2025 hän kärsi alkulohkon aikana sairaalahoitoa vaatineesta akuutista infektiosta ja luovutti turnauksen ajaksi päävastuun apuvalmentaja Alan Ibrahimagicille.
Jamie Baulch

 
Jamie Baulch (s. 3. toukokuuta 1973 Nottingham, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen entinen pikajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin juoksu.
Baulch sijoittui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa neljänneksi 200 metrin juoksussa ajalla 21,04. Hän oli Atlantan olympialaisissa 1996 mukana Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa, joka voitti olympiahopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrillä MM-hopeaa Pariisin sisäratojen MM-kisoissa ajalla 45,62. Myöhemmin samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän oli 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemäs ajalla 45,22 ja voitti MM-kultaa pitkässä viestissä kun alun perin kilpailun voittanut Yhdysvaltain joukkue hylättiin myöhemmin. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän voitti EM-kultaa 4 × 400 metrin viestissä.
Baulch voitti Maebashin sisäratojen MM-kisoissa MM-kultaa 400 metrillä ja oli Yhdistyneen kuningaskunnan viestipronssia voittaneessa joukkueessa. Myöhemmin samana vuonna hän oli voittamassa Euroopan cupissa pitkää viestiä. Sevillan MM-kisoissa hän oli 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa kuudes ajalla 45,18. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 400 metrin alkuerissä, samoin hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001. Baulch oli Münchenin EM-kisoissa 2002 voittamassa pitkässä viestissä EM-kultaa. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrillä Euroopan sisäratojen cupin. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa hän voitti pronssia 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä.
Baulch pitää hallussaan Euroopan ennätystä 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Peder Anker

Peder Anker (8. joulukuuta 1749 – 10. joulukuuta 1824) oli norjalainen kamariherra, kartanonomistaja, Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja maansa ensimmäinen pääministeri Tukholmassa Ruotsi-Norja-unionin aikana.
Ankerin suku oli aikansa merkittävimpiä norjalaisia liikemiessukuja, jonka muita edustajia olivat hänen serkkunsa Carsten Anker ja Peter Anker. Peder oli eräs rautatie- ja puunkuljetusalan päätoimijoita. Hän omisti Bogstadin kartanon ja Bærumin tehtaat, rautatehtaita Mossissa ja Hakadalissa ja paljon metsää. Hän oli myös tärkeässä tielaitoksen virassa () ja toimi armeijan kenraalisotakomissaarina 1788. Hän oli myös aktiivinen aikansa tärkeissä yhdistyksissä, esimerkiksi isänmaallisessa "Norges Vel" -yhdistyksessä.
Eidsvollin kansalliskokousedustus.
Kielin rauhan jälkeen tammikuussa 1814 Anker näki välittömän tarpeen siirtyä Ruotsi-unioniin. Eidsvollin kansalliskokouksessa hän oli yhdessä vävynsä kreivi Herman Wedel-Jarlsbergin kanssa niin sanotun unionipuolueen keulahahmoja. Huolimatta tästä oppositioon jääneestä kannastaan hänet valittiin kansalliskokouksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Jälkikäteen asiaa on spekuloitu, että puheenjohtajaksi haluttiin aluksi opposition edustaja, jotta tärkeiden asioiden tullessa päätettäviksi, olisi puheenjohtajan vuoro siirtynyt unionipuolueen vastustajan itsenäisyyspuolueen haltuun.
Norjan ensimmäinen pääministeri 1814–1822.
Anker ei tullut valituksi Stortingiin syksyllä 1814, mutta sen sijaan hänet valittiin maan ensimmäiseksi pääministeriksi Tukholmaan, edustamaan Norjaa Ruotsi-Norja-unionissa. Tässä roolissa Anker toimi pääasiassa välittäjänä kruununprinssi Kaarle Juhanan ja vävypoikansa kreivi Wedel-Jarlsbergin välillä, joka oli Norjassa toimivan hallituksen keulahahmoja.
Keisaritamariini

Keisaritamariini ("Saguinus imperator") on eteläamerikkalainen apinalaji. Se on saanut nimensä Saksan keisari Vilhelm II:n mukaan, jolla oli samantyyppiset viikset.
Koko ja ulkonäkö.
Keisaritamariini painaa 300–400 grammaa ja kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sen häntä on 35–senttinen.
Levinneisyys.
Keisaritamariini elää Amazonin valuma-alueen lounaisosassa Perun itäosissa, Bolivian pohjoisosissa sekä Brasilian läntisissä osavaltioissa Acressa ja Amazonaksessa.
Elintavat.
Keisaritamariinit elävät 2–8 yksilön ryhmissä, joita johtaa ryhmän vanhin naaras. Ne ovat kaikkiruokaisia, ja syövät etenkin hedelmiä ja hyönteisiä. Myös linnunmunat ja pienet selkärankaiset kuten sammakot kuuluvat tamariinien ruokavalioon.
Jaakobin huone

Jaakobin huone on Virginia Woolfin kolmas romaani, ja se ilmestyi 1922. Kirsti Simonsuuren suomennoksen on julkaissut vuonna 2008 Tammi.
Kirjan päähenkilö on nuori Jaakob Flanders, joka elää ensimmäistä maailmansotaa edeltävässä edvardiaanisessa yhteiskunnassa. Tässä teoksessaan Woolf kehitti omanlaisensa kokeellisen kuvailun tavan ja romaanin rakenteen. Teos käsittelee Woolfin keskeisiä aiheita: elämän, minuuden, kokemuksen ja muistamisen luonnetta.
Romaanin on suomentanut kirjailija ja tutkija Kirsti Simonsuuri, joka on kirjoittanut myös teoksen esipuheen. Hän on aiemmin suomentanut Virginia Woolfin teokset "Oma huone" ja "Orlando".esipuheen.
James Purefoy

James Brian Mark Purefoy (s. 3. kesäkuuta 1964) on brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Somersetin Tauntonissa, opiskeli Central School of Speech and Dramassa ja liittyi vuonna 1988 Royal Shakespeare Companyyn.
Purefoy on myöhemmällä urallaan saavuttanut mainetta myös esiintymisillään televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä oli Marcus Antoniuksen rooli televisiosarjassa "Rooma", ja hänet nähtiin Brian Helgelandin "Ritarin tarinassa" (2001). Purefoy oli pääosassa vuonna 2009 valmistuneessa elokuvassa "Solomon Kane".
Purefoylla on vuonna 1997 syntynyt poika.
Adam Carl

Adam Jason Carl (s. 27. tammikuuta 1971 Fullerton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi vierailtuaan televisiosarjassa "Perhe on paras". Toinen Carlin merkittävistä rooleista oli vuonna 1991 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa , jossa hän ääninäytteli Donatelloa.