tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pulp (yhtye)

Pulp on brittiläinen popyhtye, jonka perusti vuonna 1978 Jarvis Cocker ystävänsä Peter Daltonin kanssa. Yhtye on lähtöisin Sheffieldistä. Pulpin alkuperäisiä nimiä olivat "Arabicus" ja "Arabicus Pulp", joista nimi lyheni nykyiseen muotoonsa. Yhtye soitti ensimmäisen konserttinsa Rotherhamissa vuonna 1980. Samana vuonna Cocker tapasi myös Russell Seniorin, josta myöhemmin tuli yhtyeen pitkäaikainen viulisti ja kitaristi. 
Pulp äänitti kahdeksankymmentäluvun aikana vaihtelevilla kokoonpanoilla kolme albumia, joista viimeisin, "Separations", julkaistiin vasta 1992. Oltuaan koossa jo 16 vuotta yhtye saavutti vihdoin laajemman suosion albumilla "His 'n' Hers", jonka Island Records julkaisi vuonna 1994. Pulpin tunnetuimmat hitit ”Disco 2000” ja ”Common People” ovat seuraavan vuoden "Different Class" -levyltä. 
Yhtye oli kaupallisen suosionsa huipulla vuosina 1995–1996. Pulp julkaisi vielä kaksi uutta albumia ja hittikokoelman ennen epäaktivoitumistaan vuonna 2002. Yhtye pysyi pitkään poissa julkisuuden valokeilasta Jarvis Cockerin luodessa soolouraa, mutta teki paluun konserttilavoille vuosiksi 2011–2013, esiintyen muun muassa Isle of Wight Festivalilla, Reading Festivalilla ja muutamilla muilla eurooppalaisilla musiikkifestivaaleilla sekä Australiassa.
Pulpin solisti Jarvis Cocker muistetaan myös vuoden 1996 Brit Awards -gaalassa sattuneesta välikohtauksesta, jossa hän nousi lavalle kesken Michael Jacksonin esiintymisen ja pyllisti. Cocker kutsui tapahtunutta protestiksi Michael Jacksonia kohtaan, koska tämä ”näkee itsensä Kristuksen kaltaisena, parantavia voimia omaavana hahmona”. 
Pulp on saanut suurimmat vaikutteensa David Bowien, The Beatlesin ja The Curen musiikista.
Pulpin on määrä palata esiintymislavoille vuonna 2023.
Just Fontaine

Just Fontaine (18. elokuuta 1933 Marrakech, Marokko – 1. maaliskuuta 2023) oli ranskalainen jalkapalloilija. Fontainen pelipaikka oli hyökkääjä. Pelé valitsi hänet maailman kaikkien aikojen 125 parhaan jalkapalloilijan joukkoon FIFA 100 -listalla.
Hän aloitti uransa vuonna 1950 synnyinmaassaan Marokossa USM Casablancan joukkueessa. Vuonna 1953 OGC Nice hankki hänet Ranskaan, jossa hän teki ensimmäisten kolmen kautensa aikana 44 maalia. Vuonna 1956 Stade de Reims osti Fontainen Raymond Kopan korvaajaksi. Kuuden Reims-kauden aikana hän teki 121 maalia. Yhteensä hän teki Ranskan liigassa 165 maalia 200 ottelussa ja voitti kaksi mestaruutta, Reimsissä vuosina 1958 ja 1960.
Parhaiten Fontaine muistetaan kuitenkin Ranskan maajoukkueesta. Jo maaotteludebyytissään 17. joulukuuta 1953 hän teki hattutempun Luxemburgin verkkoon. Vuoden 1958 MM-kilpailuissa, joissa Ranska saavutti pronssia, Fontaine teki turnauksen kuudessa ottelussaan 13 maalia, mikä on yhä yksien MM-kilpailujen yhden pelaajan maaliennätys. Yhteensä hän pelasi 21 maaottelua ja teki niissä 30 maalia.
Fontaine lopetti uransa loukkaantumisen vuoksi vuonna 1962. Vuonna 1967 hän kokeili kykyjään valmentajana Ranskan maajoukkueen peräsimessä, mutta pesti päättyi potkuihin kahden hävityn ystävyysottelun jälkeen.
Kytäjä

Kytäjä on Hyvinkäällä sijaitseva kylä ja kaupunginosa. Kytäjä on yhdystien 1361 varrella noin 15 kilometriä Hyvinkään keskustasta länteen. Vuoteen 1917 saakka kylä kuului Nurmijärven pitäjään ja vuoteen 1968 saakka Hyvinkään maalaiskuntaan.
Kytäjän kartano oli 1800-luvun lopulla Pohjoismaiden suurin yksityinen maatila. Kartanon omistanut maatalousyhtymä Laakkonen purki päärakennuksen ja lähellä sijainneen toimistorakennuksen vuonna 2023. Kytäjän ja Hyvinkään keskustan välillä kulkee linja-autolinja. Kytäjän kautta on kulkenut vuosina 1918–1967 Hyvinkään–Karkkilan rautatie. Kytäjän kirkko valmistui 1939 ja sen on suunnitellut Kytäjän kartanon silloinen isäntä, Väinö Vähäkallio. Kirkon läheisyydessä on seurantalo, nimeltään Kytäjän Maapirtti, jonka omistaa Kytäjän maamiesseura.
Rytkön eli Näsin koulu Kytäjällä perustettiin vuonna 1874. Kivisenojan vuonna 1903 perustettu koulu lakkautettiin vuonna 1993. Kytäjän golfkenttä on Suomen suurimpia golfkenttiä. Kytäjän rautatieasema lakkautettiin vuonna 1967, kun Hyvinkään–Karkkilan rautatie purettiin. Asemarakennus on yhä jäljellä, mutta on yksityisomistuksessa.
Kytäjän maisemaa hallitseva Kytäjärvi laskee Kytäjokea myöten Vantaanjokeen. Kytäjärveen laskevat pohjoisesta Suolijärvi ja Hirvijärvi, joka on osittain Riihimäen ja Lopen puolella, sekä lännestä Mustajoki. Järven alapuolella Kytäjokeen yhtyy etelästä Koirajoki, joka saa alkunsa Lopen kunnan eteläisimmistä osista.
Kytäjän pohjois- ja eteläpuoli ovat laajoja metsäalueita. Pohjoispuolella on useita pikkujärviä ja siellä maaston korkeuserot ovat varsin suuria. Kytäjältä muutama kilometri etelään sijaitsee usean neliökilometrin laajuinen Kurkisuo, jonka eteläpuolella puolestaan tulee vastaan Salpausselkään liittyvä harjualue.
Kytäjän kolmoissurma tapahtui Kytäjän kartanon mailla 12. toukokuuta 1972. Kartanon silloinen omistaja Kai Kustaa Vähäkallio ampui kolme nuorta, jotka olivat telttailemassa Kytäjällä.
Uudenmaan liiton maakuntahallitus valitsi Kytäjän vuoden uusmaalaiseksi kyläksi 2001.
Claes Oldenburg

Claes Oldenburg (28. tammikuuta 1929 Tukholma – 18. heinäkuuta 2022 New York) oli amerikanruotsalainen pop-taiteilija. Oldenburg tunnettiin parhaiten töistään, joissa jokapäiväiset esineet oli suurennettu mittakaavaltaan valtaviksi. Toinen toistuva teema hänen töissään olivat pehmeät, esimerkiksi vaahtomuovista valmistetut, versiot normaalisti kovista esineistä.
Oldenburg syntyi Ruotsissa, mutta muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1936 isänsä diplomaatintyön takia. Hän opiskeli Yalen yliopistossa ja Art Institute of Chicagossa. Vuonna 1959 hän löysi omintakeisen tyylinsä, johon kuuluivat tavalliset arkipäivän esineet mittakaavaltaan ja kooltaan muutettuina. Kulutustavaroita esittäessään hän näytti palvovan kulutusyhteiskuntaa, mutta itse asiassa hän pilaili sen kustannuksella. Hänen teoksiaan alkoi näkyä esimerkiksi yhdysvaltalaisissa puistoissa. Yksi Oldenburgin ensimmäisistä suurista töistä oli valtava huulipunapuikko, "Lipstick (Ascending) on Caterpillar Tracks", Yalen pihassa.
Vuodesta 1976 lähtien Oldenburg teki yhteistyötä aviovaimonsa, hollantilaisen Coosje van Bruggenin kanssa.
Jarmo Kekäläinen

Jarmo Kekäläinen (s. 3. heinäkuuta 1966 Tampere) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkoilija.
Pelaajana.
Kekäläinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja hän aloitti uransa KalPassa I-divisioonassa. Jääkiekon SM-liigassa hän edusti Tampereen Ilvestä kahden kauden ajan, jonka jälkeen hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan viettäen kolme seuraavaa kauttaan NCAA-liigassa Clarksonin yliopiston Golden Knights -joukkueessa. Ammattilaisliiga NHL:ssä Kekäläinen debytoi kaudella 1989–1990 Boston Bruinsissa, jossa hän vietti kaksi vuotta. Kun hänen tasonsa ei riittänyt vielä NHL-sopimuksen jatkamiseen, hän palasi SM-liigaan. Hän pelasi kauden 1991–1992 kasvattajaseurassaan KalPassa ollen tuolloin seurahistorian kallein suomalainen pelaajahankinta. Seuraavana kautena hän vaihtoi seuraa ja meni Tampereen Tapparaan. NHL:ään hän palasi vielä seuraavan kauden ajaksi edustamaan Ottawa Senatorsia, ja uransa viimeisen kauden hän vietti Ruotsissa Västerås IK:ssa. NHL:n runkosarjassa Kekäläinen pelasi yhteensä 55 ottelua tehopistein 5+8=13.
Johtajana.
Päätettyään uransa Kekäläinen siirtyi HIFK:n urheilutoimenjohtajaksi, ja voitti seuran kanssa Suomen mestaruuden keväällä 1998. Vuonna 1999 hän siirtyi Ottawa Senatorsiin pelaajatarkkailun johtajaksi, ja vuonna 2002 hän aloitti työskentelyn St. Louis Bluesiin amatööriscoutingin johtajana. Kesäkuussa 2005 hänet nimettiin St. Louisin varatoimitusjohtajaksi, ja vuoden 2010 toukokuussa hänet nimitettiin Helsingin Jokereiden toimitusjohtajaksi. 
Helmikuussa 2013 Kekäläinen nimettiin NHL-seura Columbus Blue Jacketsin toimitusjohtajaksi. Hän aloitti tehtävissään välittömästi. Hänestä tuli samalla ensimmäinen eurooppalainen NHL-seuran toimitusjohtaja.
Toukokuussa 2021 Kekäläinen teki Blue Jacketsin kanssa kauden 2024–2025 loppuun saakka ulottuvan jatkosopimuksen.
Helmikuussa 2024 Kekäläinen erotettiin Blue Jacketsin toimitusjohtajan tehtävästä.
Muuta.
Kekäläisen perheeseen kuuluu vaimo ja kaksi tytärtä. Hän harrastaa nykyään muun muassa maratonia ja on juossut Bostonin maratonin alle kolmeen tuntiin.
Mekaanisen musiikin museo

Mekaanisen musiikin museo on Varkaudessa sijaitseva museo. Se sijaitsee Lehtoniemen kaupunginosassa entisessä vanhainkodissa. Kokemuksellisuutensa ja kohteiden esittelytavan vuoksi matkailukohdetta nimitetään toisinaan "museoksi". Esillä on muun muassa posetiiveja ja muita automaattisoittimia.
Museon kokoelmien pohjana on saksalais-suomalaisen Kempfin perheen yksityinen kokoelma, jonka he toivat Saksasta Suomeen ja laittoivat esille vuonna 1981 aluksi Tuusniemellä Hiidenlahden lakkautetun alakoulun rakennuksessa. Sieltä kokoelma siirrettiin vuonna 1988 nykypaikalleen Varkauteen. Kokoelmaan kuului aluksi 70 mekaanista soitinta. Vuoteen 2018 mennessä kokoelmaan oli kertynyt jo noin 400 esinettä. 
Museo tarjoaa myös musiikkilaitteiden korjaus-, entisöinti-, ja arviointipalvelua.
K-Maro

K-Maro (oik. Cyril Kamar, s. 31. tammikuuta 1980 Beirut, Libanon) on kanadanranskalainen hip hop -artisti. 
Historia.
K-Maro syntyi 1980 Libanonissa, mutta varttui Pariisissa ja muutti 1995 Montrealiin. K-Maron ensimmäinen läpimurto Québecin listoille oli hänen yhtyeensä LMDS (Les messageurs du son) kanssa. K-maron kappaleiden sanoituksiin on sekoitettu englantia, ranskaa ja joskus jopa arabiaa. Hänen ensimmäinen maailmanlaajuinen läpimurto tapahtui 2004 kappaleen "Femme Like U" myötä. Samana vuonna K-Maro julkaisi albumin nimeltä "La Good Life". Vuotta myöhemmin, eli 2005 K-Maro julkaisi toisen albuminsa, joka sekin saavutti suosiota. Albumin nimi on "Million Dollar Boy".
Aleksi Litovaara

Lauri Aleksi Litovaara (s. 22. huhtikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen entinen lumilautailija, joka osallistui Naganon talviolympialaisiin vuonna 1998. Urheilu-uransa jälkeen hän on työskennellyt muun muassa televisiojuontajana, valmentajana ja luennoitsijana.
Urheilu-ura.
Litovaara voitti half-pipessa Suomen mestaruuden ja Suomi-Cupin vuonna 1994 sekä junioreiden maailmanmestaruuden 1995. Vuonna 1996 hän oli half-pipen maailman rankinglistan ykkönen ja voitti maailmancupin. Vuonna 1997 Litovaara voitti half-pipen EM-pronssia. Hän kilpaili half-pipessa myös vuoden 1998 talviolympialaisissa, joissa lumilautailu oli ensimmäistä kertaa olympialajina, ja sijoittui neljänneksitoista. 
Litovaara on ainoa suomalainen, joka on voittanut International Snowboard Federationin miesten maailmancupin kokonaiskilpailun. Lisäksi hän on ensimmäinen suomalainen lumilautailija, joka on saanut omaa nimeään kantavan pro model -nimikkolaudan. Laudan valmistaja oli ranskalainen Rossignol ja siitä tuli maailman myydyin pro model vuonna 1996 sekä Ranskan myydyin lumilauta. Litovaaralle kertyi pro model -lautoja urallaan yhteensä kolme.
Muuta.
Nykyään Litovaara työskentelee mindfulness-ohjaajana, business coachina, työnohjaajana, ratkaisukeskeisenä lyhytterapeuttina, parisuhdevalmentajana, Firstbeat-asiantuntijana ja luennoitsijana. Hän on toiminut myös Mäkelänrinteen urheilulukion psyykkisenä valmentajana. Litovaara kirjoittaa myös blogia Hidasta elämää -sivustolla.
Vuosina 2001–2010 Litovaara teki Aleksi Litovaara Snowboarding (ALS) -nimistä lumilautailusta kertovaa televisio-ohjelmaa. Se äänestettiin vuoden 2005 toiseksi parhaaksi suomalaiseksi urheiluohjelmaksi. Syksyllä 2009 Litovaara juonsi MTV3:n Ennätystehdas-ohjelmaa.
Norsupoolo

Norsupoolo on poolon muoto, jossa hevosten sijaan ratsastetaan norsuilla. Lajia harrastetaan pääasiassa Aasian etelä- ja kaakkoisosissa. Kunkin norsun selässä istuu kaksi henkilöä, norsunajaja ja pelaaja, joka lyö palloa ja kertoo ajajalle minne suuntaan ohjata eläintä. Mailana käytetään bambukeppiä. 
Ensimmäisen kerran norsupooloa pelasivat brittiläiset aristokraatit Intiassa 1900-luvun alussa. Kansainvälinen norsupoololiitto World Elephant Polo Association (WEPA) perustettiin vuonna 1982 Nepalissa. Ajatuksen keksivät mahakelkkailija Jim Edwards ja James Manclark Sankt Moritzissa Cresta Club -kelkkailuseuran baarissa. Aluksi peliä pelattiin jalkapallolla, mutta norsut usein talloivat palloa, minkä johdosta siirryttiin käyttämään tavallista hevospoolon palloa.
Ham (simpanssi)

Ham the Chimp eli Ham the Astrochimp (1957 – 19. tammikuuta 1983) oli simpanssi, joka kävi vuonna 1961 avaruudessa ensimmäisenä korkeammalle kehittyneenä kädellisenä eläimenä (isoihmisapina). 
Ham lähetettiin avaruuteen Cape Canaveralista Floridasta Mercury-avaruusohjelman lennolla Mercury-Redstone 2 31. tammikuuta 1961. Lento ei ollut maapallon kierto vaan niin sanottu luodinrata, jollaisia tällä alusyhdistelmällä yleensä tehtiin. 
Kapseli kärsi paineenvaihteluista lennon aikana, mutta Hamin avaruuspuku esti vahinkojen syntymisen. Lento kesti kaikkiaan 16 minuuttia 39 sekuntia ja Hamin kapseli laskeutui Atlantin valtamereen, josta simpanssi pelastettiin kahden tunnin kuluttua juuri ennen kapselin uppoamista.
Lennon jälkeen Ham eli 21 vuotta Washingtonin National Zoossa ja sen jälkeen North Carolina Zoossa, kunnes kuoli 27-vuotiaana 19. tammikuuta 1983.
Drottningholmin linna

Drottningholmin linna () on Ruotsin kuningasperheen yksityisasunto. Se sijaitsee Ekerön kunnan Drottningholmissa, Lovönin saarella, ja on yksi Ruotsin kuninkaallisista linnoista. Linnasta on matkaa 15 kilometriä Tukholman keskustaan.
Historia.
Ensimmäinen kuninkaallinen rakennus samalla paikalla oli 1500-luvulla Katariina Jagellonicaa varten rakennettu kuninkaallisen perheen kesäasunto. Alkuperäinen suunnittelija oli hollantilainen Willem Boy. Linna on palanut historiansa aikana kerran, 30. joulukuuta 1661. Aiemmin samana vuonna kuningatar Hedvig Eleonoora oli ostanut sen. Kuningatar aloitutti linnan uudelleenrakennustyöt vuonna 1662, palkkaamansa arkkitehti Nikodemus Tessin vanhemman toimiessa suunnittelijana. Sisustustöitä tehtiin vuosina 1665–1703 ensin barokkityyliin, sittemmin lisättiin ranskalaista tyyliä. Linnan kunnostustyöt saattoi 1680-luvulla loppuun Nicodemus Tessin nuorempi. Sivusiivet saivat nykyisen asunsa 1700-luvun puolivälissä Carl Hårlemanin suunnittelemina.
Linna siirtyi Ruotsin valtion omistukseen vuonna 1777. Nykyisin linna ja sen ympäristö, joka käsittää muun muassa teatterin sekä Kiinalaisen paviljongin, kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kuningatar Lovisa Ulrikan määräyksestä Carl Fredrik Adelcrantz rakensi vuonna 1766 linnan alueelle teatterin, joka restauroitiin 1900-luvun alussa alkuperäiseen asuunsa. Vuonna 1769 rakennettu Kiinalainen paviljonki oli syntymäpäivälahja Kustaa III:n äidille.
Linna restauroitiin ja sisustettiin uudelleen vuosina 1907–1911 arkkitehti Agi Lindegrenin johdolla.
Ruotsin kuningasperhe on asunut linnassa vuodesta 1981 lähtien.
Puutarhat.
Drottningholmin linnaa ympäröivät puutarhat ja puistot ovat itse linnan ohella erittäin suosittuja kohteita. Puutarhat ja puistot on lisätty vuosisatojen kuluessa linnaan asteittain, ja ne heijastelevat monia eri tyylisuuntia.
Barokkipuutarha.
Barokkipuutarha on linnan puutarhoista kaikista vanhin. Hedvig Eleonoora loi sen 1600-luvun loppupuolella aivan linnan viereen. Ranskalaisen puutarhan suunnitteli Nicodemus Tessin nuorempi vuonna 1681 Versailles’n barokkipuutarhan mallin mukaan. Puutarhaa reunustavat tiheästi puilla koristellut puistokadut, ja siellä sijaitsee lukuisia erilaisia patsaita, joista on vastannut taiteilija Adrian de Vries.
1800-luvulla puutarhan yhdessä linnan muiden alueiden kanssa annettiin ränsistyä, mutta 1950- ja 1960-luvuilla puutarha restauroitiin takaisin entiseen loistoonsa kuningas Kustaa VI Aadolfin aloitteesta.
Englantilainen puutarha.
Kuningas Kustaa III:n aikana vuonna 1777 linnaan perustettiin lisäksi englantilainen puutarha. Se sijaitsee barokkipuutarhan pohjoispuolella ja koostuu kahdesta lammesta kanavineen ja siltoineen sekä laajoista aukeista alueista ja puistokaduista. Puutarhassa on antiikkisia marmoripatsaita, joista suurimman osan Kustaa III hankitutti Italiasta.
Kanoottipoolo

Kanoottipoolo on vauhdikas joukkuepeli, jota pelataan viisihenkisin joukkuein kesällä avovedessä ja talvella uimahallissa. Poolossa tarvitaan hyvää kanootinhallintataitoa ja rautaista peruskuntoa. Joukkueet pelaavat ketterillä kolmimetrisillä kajakeilla ja pyrkivät saamaan pallon maaliin, joka on kahden metrin korkeudella vedenpinnasta. Tavoitteena on monien muiden joukkuepallopelien tapaan saada tehtyä tietyssä ajassa enemmän maaleja kuin vastustaja. Pallona käytetään samanlaista palloa kuin vesipallossa. Palloa voi liikutella sekä melalla että käsillä. Palloa saa pitää hallussa enintään viisi sekuntia.
Kanoottipoolon virallinen kenttä on kooltaan 35 metriä pitkä ja 23 metriä leveä. Uimahalleissa kenttä on usein pienempi johtuen altaan koosta. Kentällä on yhtä aikaa kymmenen pelaajaa. Joukkueeseen kuuluu maalivahti, kaksi hyökkääjää ja kaksi puolustajaa. Lisäksi joukkueessa on korkeintaan kolme vaihtopelaajaa, joita voi vaihtaa pelin kuluessa. Virallinen peliaika on 20 minuuttia, joka jakaantuu kahteen kymmenen minuutin erään. Puoliajalla joukkueet vaihtavat kenttäpuoliskoita. Pakollisina pelivarusteina on kasvosuojallinen kypärä ja iskuilta suojaavat liivit. Tuomarit tuomitsevat peliä kentän molemmin laidoin kulkevilta laitureilta. 
Suomessa kanoottipooloa pelataan yleisessä sarjassa. Tällä hetkellä turnauksissa on yleisimmin 1. ja 2. divisioona. Kansallisen kilpailukauden pääturnaus on SM-kilpailut, jotka pelataan avovedessä yleisimmin heinä-elokuussa. Kanoottipooloa pelataan aktiivisesti Helsingissä, Nummelassa, Lohjalla, Tampereella ja Jyväskylässä. Myös monet koskimelontaan erikoistuneet seurat pelaavat kanoottipooloa harjoitusmuotona. 
Kanoottipooloa on pelattu Suomessa jo yli 30 vuotta. Maajoukkue oli mukana jo lajin ensimmäisessä MM-kilpailuissa Englannissa 1994. Kanoottipoolon maajoukkuetoiminta on nykyäänkin aktiivista. Suomen naisten ja miesten joukkueet ovat osallistuneet lukuisiin kansainvälisiin turnauksiin viime vuosina, mukaan lukien lajin MM- ja EM-kilpailuihin. Miesten maajoukkue osallistui viimeisimpiin kanoottipoolon MM-kilpailuihin vuonna 2016.
DJ Dado

DJ Dado (oikealta nimeltä Flavio Daddato) (s. 6. tammikuuta 1967, Milano) on italialainen DJ ja musiikkituottaja. tunnetaan ehkä parhaiten "Salaiset kansiot" -televisiosarjan tunnuskappaleen tranceversion säveltämisestä. Musiikki on dream trancea ja hän olikin uranuurtajia tässä trancen alalajissa yhdessä Robert Milesin kanssa. DJ Dadon viimeiseksi albumiksi on jäänyt "Greatest Hits &amp; Future Bits", joka julkaistiin vuonna 1998.
Farinelli

Farinelli eli Carlo Broschi (24. tammikuuta 1705 Andria – 15. heinäkuuta 1782 Bologna) oli kuuluisa italialainen kastraattilaulaja, joka oli myös taitava kosketinsoittimien ja viola d’amoren soittaja. Hän myös sävelsi useita aarioita ja sonaatteja. Farinelli nousi suureksi kansainväliseksi tähdeksi ja konsertoi ympäri Eurooppaa. Hän saavutti Espanjassa Filip V:n hovissa käytännössä pääministerin aseman, vaikka ei nimellisesti virkaa hallinnutkaan. Kuningas nimesi hänet myös Espanjan grandeksi.
Elämä ja ura.
Farinelli syntyi aatelisperheeseen, ja hänen isänsä oli Maraten ja Cisterninon kuvernööri vuosina 1706–1709. Hänet kastroitiin poikana, jotta hänen kaunis äänensä olisi säilynyt äänenmurrokselta. Hänet lähetettiin opiskelemaan kastraattilaulajille tarkoitettuun konservatorioon, jossa hän sai perusteellisen laulukoulutuksen. Hän valitsi itse itselleen taiteilijanimen "Farinelli".
Vuonna 1724 Farinelli esiintyi Wienissä ja seuraavana vuonna Venetsiassa, josta hän muutti Napoliin. Vuonna 1726 hän lauloi Milanossa, ja Johann Joachim Quantz kuvaili myöhemmin häneen lauluaan seuraavasti:
A3 ei kuitenkaan ollut Farinellin matalin sävel, vaan hänellä oli laaja alarekisteri. Farinelli pystyi laulamaan matalan C3-sävelen ”Navigante che non spera” Leonardo Vincin oopperassa "Il Medo" (1728). Korkein Farinellin esittämä sävel oli C6, joka edusti sen ajan oopperassa korkeinta säveltä. Farinellia pidetään tämän vuoksi sopraanona. Farinellin esittämissä ”Fremano l’onde” Pietro Torrin oopperassa "Nicomede" (1728) ja ”Troverai se a me ti fidi” Niccolò Conforton oopperassa "La Pesca" (1737) on molemmissa pitkäkestoinen C6-sävel.
Farinelli päätyi muun muassa Englannin ja Ranskan jälkeen Espanjaan, jossa hänen oli alun perin tarkoitus viettää muutamia kuukausia, mutta jonne hän jäi lähes 25 vuodeksi. Espanjan kuningatar pyrki parantamaan kuningas Filip V:n melankoliaa Farinellin laululla ja Farinellin näin hankkima vaikutusvalta nosti hänet aina käytännössä maan pääministeriksi asti, vaikka hän ei muodollisesti virkaa hallinnutkaan. Kaksi vuosikymmentä Farinelli lauloi samoja lauluja Espanjan kuninkaalle. Ferdinand VI:n noustessa valtaan Farinelli nimitettiin johtajaksi Madridin ja Aranjuezin teattereihin, joihin hän tuotti pääasiassa Pietro Metastasion teksteihin pohjaavia oopperoita. Hän myös teki yhteistyötä Espanjaan asettuneen italialaisen Domenico Scarlattin kanssa. Kaarle III:n noustua valtaan Farinelli palasi Bolognaan ja vietti siellä eläkkeellä elämänsä viimeiset vuodet.
Populaarikulttuurissa.
Farinellista kertova elokuva "Farinelli – kastraatti" ilmestyi vuonna 1994. Elokuvan lauluosuudet on tehty yhdistämällä äänenkäsittelytekniikalla naissopraanon (Ewa Małas-Godlewska) ja kontratenorin (Derek Lee Ragin) ääniraidat, jolloin lopputuloksena on korkea mutta miehelle tyypillisemmin resonoiva ääni. Farinellin ja muiden kastraattilaulajien äänten värin uskotaan olleen hieman erilaisia kuin naisten, minkä takia tämänlaiseen ratkaisuun päästiin.
Bulgarialaiset

Bulgarialaiset tai bulgaarit () ovat eteläslaavilainen kansa, joka muodostaa pääosan Bulgarian väestöstä. Bulgarialaiset ovat hyvin läheistä sukua makedonialaisille. Bulgarialaisia on kaikkiaan noin 7 miljoonaa, joista 6 miljoonaa asuu Bulgariassa. Perinteisiä bulgarialaisvähemmistöjä asuu lisäksi nykyisten Moldovan ja Ukrainan alueilla (Bessarabian bulgaarit), Romaniassa (Baanaatin bulgarialaiset), Pohjois-Makedoniassa, Kreikassa, Serbiassa ja Turkissa. Siirtolaisuuden myötä bulgarialaisia on levinnyt myös eri puolille maailmaa lähinnä Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Alkuperä.
Bulgarialaiset periytyvät etupäässä kolmesta väestöryhmästä, muinaisista traakialaisista, bolgaareista, turkinsukuista kieltä puhuneesta Keski-Aasiasta tulleesta kansasta, joka asettui Balkanille 600-luvulla, sekä alueelle aiemmin tulleista slaavilaisista heimoista. Ryhmät muodostivat ensimmäisen Bulgarian keisarikunnan vuonna 681. Bolgaarit sulautuivat myöhemmin slaaveihin, mutta heidän nimensä säilyi Bulgarian nimessä.
Clarence DeMar

Clarence DeMar (7. kesäkuuta 1888 – 11. kesäkuuta 1958) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.
DeMarin ensimmäinen maraton oli 1910 juostu Bostonin maraton, jossa hän sijoittui toiseksi. Myöhemmin samana vuonna lääkärit kehottivat häntä lopettamaan juoksu-uransa sydänvaivojen takia. Huolimatta varoituksista hän osallistui seuraavan vuoden Bostonin maratonille ja voitti kilpailun ajalla 2.21.39, joka oli kilpailun ennätys. DeMar osallistui 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa maratonille ja sijoittui 12:nneksi.
Olympialaisten jälkeen DeMar kilpaili maratonilla harvoin. Hän keskittyi opintoihinsa ja valmistui Harvardista vuonna 1915. 1917 hän juoksi jälleen Bostonin maratonin sijoittuen kolmanneksi. Tämän jälkeen hänet valittiin armeijaan. Armeijan jälkeen hän palasi juoksu-uralleen vuonna 1922, kun hän voitti Bostonin maratonin ajalla 2.18.10, mikä oli jälleen reittiennätys. Hän voitti kilpailun myös vuosina 1923 ja 1924. DeMar valittiin 1924 kesäolympialaisiin, missä hän sijoittui pronssille. Olympialaisten jälkeen hän jatkoi juoksu-uraansa menestyksekkäästi voittamalla Bostonin maratonin vuosina 1927, 1928 ja 1930 sekä Baltimoren maratonin 1926 ja 1928. Hän osallistui myös 1928 kesäolympialaisiin ja sijoittui 27:nneksi.
Vuonna 1929 DeMar meni naimisiin ja alkoi työskennellä opettajana. Hän valmistui kesäkuussa 1934 maisteriksi Bostonin yliopistosta. Hän harrasti juoksua lähes koko loppuelämänsä juosten viimeisen maratoninsa 65-vuotiaana. Hän kuoli 70-vuotiaana syöpään.
Albigenssiristiretki

Albigenssiristiretki suuntautui eteläranskalaisessa Languedocin maakunnassa olleita kataareja (kreikan kielen sanasta "katharos", "puhdas") vastaan. Ranskan kataareja kutsuttiin yleisesti albigensseiksi languedocilaisen kaupungin Albin mukaan. Katolinen kirkko piti kataareja kerettiläisinä, ja heidän tukialueilleen lähetettiin kirkonmiehiä, jotka yrittivät palauttaa kataarit "oikeaan uskoon". Se ei kuitenkaan tuottanut tulosta.
Reimsin kirkolliskokouksessa 1148 kirkko julisti kirkonkiroukseen kaikki "kerettiläisyyden suojelijat Gascognessa ja Provencessa", ja vuonna 1163 Toursin kirkolliskokous sääti, että albigenssit tuli vangita ja heidän omaisuutensa takavarikoida. Vuonna 1179 kirkko kehotti alueen ylhäisöä käyttämään voimakeinoja kataareja vastaan, mutta kehotusta ei noudatettu, sillä useat ylhäiset olivat itsekin albigenssien kannattajia.
Vuonna 1198 paaviksi valittiin Innocentius III, joka lähetti sisterssiläisveljestön johtajan, apotti Arnaud-Amauryn, Languedociin ja kehotti Ranskan kuningasta Filip II:ta taivuttelemaan varsinkin albigensseihin myötämielisesti suhtautuvaa Toulousen kreiviä Raimond VI:ta vetämään tukensa kerettiläisiltä ja vainoamaan heitä.
Kun mikään toimenpiteistä ei johtanut tulokseen, kirkko päätti siirtyä voimakeinoihin, ja paavi Innocentius III julisti ristiretken albigensseja vastaan. Ristin tunnuksen otti noin 20 000 miestä ja aatelista Saksasta, Englannista ja Ranskasta. Ristiretki alkoi vuonna 1209, jolloin ensimmäiset kaupungit vallattiin.
Simon de Montfortin johdolla ristiretkeläiset valloittivat kaupungin toisensa jälkeen. Kaupunkien asukkaat, niin albigenssit kuin katolisetkin, tekivät raivokasta vastarintaa, sillä heille kyseessä oli enemmänkin isänmaallisesta taistelusta maahantunkeutujia vastaan kuin uskonnosta. Raimond VI, joka oli liittynyt ristiretkeläisiin yrittäessään säilyttää maansa, joutui jälleen kirkonkiroukseen, koska ei ollut noudattanut sopimusta riitävän tarkoin. Vuonna 1211 hänet julistettiin kirkon viholliseksi, ja hänen maansa sai kuka tahansa siihen kykenevä ottaa haltuunsa. Raimond joutui pakenemaan Englantiin, mutta teki myöhemmin sopimuksen kirkon kanssa ja palasi vuonna 1217 Provenceen, missä alkoi heti suunnitella sotaretkeä Simon de Montfortia vastaan, jolle hänen läänityksensä oli luovutettu. Vuonna 1218 Simon de Montfort kaatui Toulousen piirityksessä. Tällöin näytti, että sota olisi vihdoin ohi, mutta uusi paavi Honorius III onnistui kuitenkin suostuttelemaan Ranskan kuninkaan Ludvig VIII:n ristiretken johtoon, ja näin sota jatkui.
Ludvig VIII kuitenkin sairastui ja kuoli, ja vuonna 1229 hänen leskensä, kuningatar Blanka Kastilialainen neuvotteli rauhan. Tällä sotaretkellä kirkko ei kuitenkaan onnistunut hävittämään kerettiläisyyttä, sillä viimeinen kataarilinnoitus – Montsegur – antautui vasta 1255.
Manuel Plaza Reyes

Manuel Plaza Reyes (17. maaliskuuta 1900 San Bernardo, Chile – 9. helmikuuta 1969 Santiago, Chile) oli chileläinen kestävyysjuoksija.
Plaza Reyes osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisten maratonille ja sijoittui kuudenneksi. Seuraavissa olympialaisissa vuonna 1928 Amsterdamissa Plaza Reyes voitti Chilelle maan ensimmäisen olympiamitalin sijoittumalla maratonjuoksussa toiseksi ajalla 2 tuntia, 33 minuuttia ja 23 sekuntia. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Boughéra el-Ouafille 26 sekuntia. Reyes ja el-Ouafi jakoivat voimansa juoksussa tarkasti ja olivat 30 kilometrin kohdalla selvästi jäljessä kilpailua johtavia juoksijoita. Lopussa edellä olleiden hyytyessä he kuitenkin nousivat kärkisijoille.
Tiergarten Schönbrunn

Tiergarten Schönbrunn on Wienissä, Itävallassa sijaitseva eläintarha, joka avattiin vuonna 1752 maailman ensimmäisenä julkisena eläintarhana. Se onkin maailman vanhin eläintarha. Sen suosituimpia eläimiä ovat suuret kissapedot sekä isopandat. Tiergarten Schönbrunn sijaitsee Schönbrunnin linnan läheisyydessä.
Kawai

Kawai () on japanilainen musiikkialan yritys. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat pianot, flyygelit ja elektroniset kosketinsoittimet.
Kawai perustettiin 9. elokuuta 1927. Se valmistaa ja myy soittimia, johtaa musiikki- ja voimistelukouluja, myy tietokoneita, oheislaitteita ja muita elektronisia koneita sekä valmistaa ja myy koneita metallin ja puun työstämiseen. Yhtiö on listautunut Tokion pörssiin. Sen pääkonttori sijaitsee Hamamatsussa.
Kawai-soittimia Suomessa edustaa maahantuoja Tampereen Musiikki.
Kawai valmisti aluksi Teisco nimellä ensimmäiset syntetisaattorit.
Tuotteet.
"Syntetisaattorit"
"Sekvensserit"
"Kosketinsoittimet"
Aiheesta muualla.
Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunta

Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunta (TTYY) oli Tampereen teknillisessä yliopistossa opiskelevien perustutkinto-opiskelijoiden edunvalvontajärjestö. Tampereen teknillisen yliopiston ja Tampereen yliopiston yhdistyttyä sen virallisia tehtäviä ja velvoitteita jatkaa Tampereen ylioppilaskunta. Erityisesti teekkarikulttuuria vaaliva uusi yhdistys on Tampereen teekkarit ry.
Historia.
Teknillisen korkeakoulun Tampereen sivukorkeakoulun aloitettua toimintansa vuonna 1965 alkoi myös Tampereen teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan toiminta, vaikkakin ilman virallista asemaa. Vuodesta 1965 lasketaan myös ylioppilaskunnan ikä. Sivukorkeakoulun toiminnan aikana Tampereen teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnalle pyrittiin saamaan virallisempi asema perustamalla rinnalle Tampereen Teekkarit -yhdistys. Ylioppilaskunta on virallisesti perustettu itse yliopiston tavoin 1972. Se fuusioitui vuoden 2019 alussa Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan kanssa Tampereen ylioppilaskunnaksi.
Jäsenet ja toiminta.
Ylioppilaskuntaan kuului noin 7 600 teekkaria. TTYY:n piirissä toimi noin 90 erilaista alayhdistystä. Liikuntatoiminnasta vastasi erikseen Teekkareiden Urheilu- ja Voimailukerho, TUrVoKe ry. Ylioppilaskunnan tunnetuin omistus oli talkoovoimin rakennettu Teekkarisauna Mörrimöykky.
Ylioppilaskunnan ylintä päätösvaltaa käyttää 35-henkinen edustajisto, joka valittiin opiskelijoiden keskuudesta kaksivuotiskaudeksi. Toimivaltaa ylioppilaskunnassa käytti hallitus sekä sihteeristö.
Ylioppilaskunnan merkki.
Ylioppilaskunnan virallisessa merkissä 12-hampaisen hammaspyörän päällä lepää vasara, joka on mukailtu Tampereen kaupungin vaakunassa olevasta vasarasta. Merkki on väriltään punainen, taustaväri on valkoinen.
Mohamed Sissoko

Mohamed Lamine Sissoko (s. 22. tammikuuta 1985 Mont-Saint-Agnain, Ranska) on malilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa espanjalaista Levantea.
Vuosina 2003—2005 Sissoko edusti espanjalaista Valenciaa, missä hän kaudella 2003/04 voitti Espanjan mestaruuden ja UEFA-cupin. Vuonna 2005 hän siirtyi englantilaisseura Liverpooliin, jonka managerina toimii entinen Valencian valmentaja Rafael Benítez, kahdeksan miljoonan euron siirtosummalla. Liverpoolissa hän voitti 2005 Mestarien liigan ja UEFA Super Cupin. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Liverpoolista Juventukseen 13milj€ siirtosummalla.
Sissoko käyttää kentällä usein koviakin otteita. Mestarien liigan ottelussa Benficaa vastaan hän loukkasi silmänsä pahoin saatuaan potkun päähänsä ja kausi näytti hänen kohdallaan olleen ohi, mutta hän palasikin takaisin jo 21. maaliskuuta FA Cupin otteluun Birminghamia vastaan, minkä Liverpool voitti 0-7.
Pentti Kouri

Pentti Juha Kalervo Kouri (12. helmikuuta 1949 Kemijärvi – 22. tammikuuta 2009 Los Angeles, Yhdysvallat) oli suomalainen taloustieteilijä ja pääomasijoittaja. Hän oli Suomen ensimmäisiä sijoitusalan julkisuuden henkilöitä.
Akateeminen ura.
Kouri oli toinen kahdesta suomalaisesta, jotka saivat vuonna 1966 Suomen Kulttuurirahaston kaksivuotisen opiskelustipendin kansainväliseen Atlantic Collegeen. Vuonna 1970 hän valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteen maisteriksi, ja hänet palkattiin Kansainväliseen valuuttarahastoon. Valuuttarahaston tutkimusorganisaatiossa hän tapasi australialaisen taloustieteilijä Michael G. Porterin, jonka kanssa hän myöhemmin kehitti kansainvälisiin valuuttaliikkeisiin liittyvän Kouri–Porter-mallin. Kourin ja Porterin siteeratuin tieteellinen artikkeli on vuonna 1974 yhdysvaltalaisessa "Journal of Political Economy" -lehdessä julkaistu "International Capital Flows and Portfolio Equilibrium". Kouri väitteli taloustieteen tohtoriksi vuonna 1974 MIT:stä. Sen jälkeen hän toimi taloustieteen professorina Stanfordin, Yalen, Helsingin ja New Yorkin yliopistoissa.
Liikemies ja sijoittaja.
1980-luvulla Kouri sai hoidettavakseen suursijoittaja George Sorosin Suomeen kohdistuvat sijoitukset. Hän nousi julkisuuteen 1980-luvun lopun mittavien osakekauppojen yhteydessä, kun Kansallis-Osake-Pankki ja Pohjola yrittivät saada haltuunsa Suomen Yhdyspankin. Pankit rahoittivat tätä nurkanvaltausta bulvaaniksi nostamansa Kourin avulla. Yritys oli suurisuuntainen, ja siinä käytettiin rahaa miljardeja markkoja ja kuljetettiin kuorma-autolasteittain osakekirjoja. Julkisuudessa Kourista alettiin puhua ”Suomen omistajana”, vaikka hän tosiasiassa oli pelkkä bulvaani. Kansallispankki ei voinut enää lain puitteissa lisätä omistuksiaan, joten se joutui käyttämään välikäsiä.
Valtaushanke epäonnistui. Pankkitarkastusvirasto tulkitsi myöhemmin, että kauppojen rahoituksessa oli toimittu liikepankkilain vastaisesti, sillä sijoittaja ja pankki olivat sopineet voitonjaosta keskenään. Epäselvyydet johtivat lopulta KOP:n pääjohtajan Jaakko Lassilan eroon.
Kouri oli yksi hakukone Hakian perustajista ja rahoittajista ja toimi sen hallituksen puheenjohtajana.
Kouri taiteen kerääjänä.
Kouri kokosi 1980-luvulla mittavan nykytaiteen kokoelman, joka siirtyi velkojen takia Postipankin kautta opetusministeriölle. Sittemmin se päätyi nykytaiteen museo Kiasman kokoelmiin. Kourin kokoelmissa oli muun muassa minimalismia ja arte poveraa edustavia taiteilijoita ja suuri kokonaisuus Helsinki Schoolin valokuvaajien teoksia. Hän toimi Tate Galleryn kansainvälisen työvaliokunnan jäsenenä.
Yksityiselämä.
Ensimmäisestä avioliitosta Maria Kourin kanssa Pentti Kourilla on poika Janne Kouri. Toisesta liitosta Elly Kourin kanssa Pentti Kourilla on lapset Laila, Clarissa, Nicole ja Kyle. Pentti Kourin sisar Marjatta Huuhtanen on naimisissa Kelan entisen pääjohtajan Jorma Huuhtasen kanssa. Lisäksi Pentillä oli neljä veljeä: Pekka Kouri, Juhani Kouri, Mauri Kouri ja Timo Kouri sekä kaksi sisarta: Marjatta Kouri ja Katarina Kouri. Myös Pentti Kourin iäkäs äiti oli elossa vielä poikansa kuollessa.
Dachhiri Sherpa

Dachhiri Dawa Sherpa (; s. 13. marraskuuta 1969 Chulemo-Taskindu Solukumbu) on nepalilainen kestävyysurheilija. 
Ennen kestävyysurheilijan uraansa Sherpa vietti seitsemän vuotta luostarissa Bhutanissa. Hän on muun muassa voittanut 4 000 metrin korkeudessa Himalajan vuoristossa käydyn tuhannen kilometrin mittaisen vaelluskilpailun sekä voittanut ja saavuttanut palkintosijoja lukuisissa ultrajuoksukilpailuissa ja vuoristomaratonjuoksuissa. Hän on myös kiivennyt Mount Everestille.
2006 Torinon olympialaisissa Sherpa muodosti maansa yhden urheilijan kisajoukkueen. Hän osallistui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuun, jossa sijoittui maaliin tulleista kolmanneksi viimeiseksi.
Sherpalla ja hänen sveitsiläisellä vaimollaan on yhdeksän lasta.
M/S Malmi

M/S Malmi oli Etelä-Suomen Laiva -varustamon omistama kuivalastialus. Alus oli 7. joulukuuta 1979 täydessä hiililastissa matkalla Puolasta Turkuun, kun se upposi myrskyssä Itämereen. Paikalle tulleet M/S "Bore Sky" ja neljä ruotsalaista pelastushelikopteria saivat pelastettua 14 ihmistä, mutta 11 miehistön jäsentä ja kolme matkustajaa hukkui.
Alus.
Englantilaisvarustamon M/S "Sugar Transporter" valmistui vuonna 1958. Varustamo kuljetti tällä osittain niittaamalla ja osittain hitsaamalla valmistetulla laivalla raakasokeria Länsi-Intiasta Englantiin. Vuonna 1966 Etelä-Suomen Laiva "("nyk. ESL Shipping Ltd")" osti sen ja antoi sille nimen "Malmi". Varustamolla oli tapana nimetä laivansa Helsingin paikannimien nimien mukaan: M/S "Alppila", M/S "Arkadia", M/S "Eira", M/S "Hesperia", "M/S Pasila" ja M/T "Vuosaari".
Suomen lipun alla liikennöineen laivan kotisatama oli Helsinki ja radiotunnus OGRQ. "Malmi" kuljetti puutavaraa Välimerelle, rahtia Yhdysvaltoihin sekä toi koksia ja malmia Suomeen. Katsastukset laiva oli läpäissyt normaalisti. Viimeksi "Malmi" oli telakoitu Gdyniassa heinäkuussa 1978.
Viimeinen matka.
"Malmi" oli viemässä 6 500 tonnin kivihiililastia Gdyniasta Turun sähkölaitokselle. Illalla kello 20.30 "Malmin" päällikölle ilmoitettiin laivan kallistumisesta vasemmalle ja kallistumisen hitaasta lisääntymisestä. Alus kertoi radiolla asiasta "Bore Skylle", joka lähti lähemmäksi. Kello 23.25 "Malmi" pyysi "Bore Skyltä" apua muttei sanonut olevansa "varsinaisessa merihädässä". Kello 23.44 päällikkö lähetti hätäsanoman ja ruotsalaiset pelastushelikopterit lähtivät liikkeelle. Kello 23.57 päällikkö peruutti hätäsanoman ilmoittaen yrittävänsä oikaista laivan pumppaamalla. Kello 0.17 päällikkö uudisti hätäviestin, kun laivan kallistuma oli 70 astetta, jolloin merenkäynti vei mennessään puhallettavan pelastuslautan ja toisen pelastusveneen.
Tuulen nopeus oli 20 metriä sekunnissa, aaltojen korkeus 8–10 metriä ja räntäsade haittasi näkyvyyttä. Miehistö kokoontui kannelle, huuhtoutui mereen ja pelastautui vedestä veneeseen ja kumilautalle. Veden lämpötila oli 5–6 astetta. Ensimmäinen helikopteri oli paikalla 0.30.
"Malmi" pyörähti ympäri, kellui vähän aikaa ylösalaisin ja vajosi pohjaan valot palaen. Kello 0.38 "Bore Sky" ei nähnyt enää "Malmin" valoja. "Malmi" upposi 40 meripeninkulmaa koilliseen Gotska Sandöstä koordinaateissa 58 astetta 48,4 minuuttia pohjoista leveyttä ja 20 astetta 21,3 minuuttia itäistä pituutta.
Neljä ruotsalaista helikopteria ja "Bore Sky" saivat pelastettua 14 laivassa ollutta. Osan heistä helikopterit veivät Ruotsiin sairaalaan, osan toi "Bore Sky" Turkuun. Aaltoihin katosi 14 ihmistä.
Myöhemmin ilmeni, että "Malmin" kansi repesi ja että siksi laivaan pääsi vettä. Lisäksi laivan sisäisissä rakenteissa oli puutteita, joiden takia vesi pääsi virtaamaan osastosta toiseen.
Onnettomuuden tutkinnassa todettiin "Malmin" olleen huonokuntoinen ja puutteellisesti huollettu. "Malmin" päällikköä moitittiin viivyttelystä avun kutsumisessa ja johtajuuden puutteesta pelastustoimissa.
Waterloo

Waterloo (holl. [ˈʋaːtərloː], ransk. [watɛʁlo]; ) on kaupunki Vallonian Brabantissa Belgiassa. Vuoden 2011 alussa Waterloossa oli 29 699 asukasta. Kaupungin pinta-ala oli 21 neliökilometriä ja väestötiheys 1 414 asukasta neliökilometrillä.
Neljännes Waterloon asukkaista on nykyään ei-belgialaisia, ja heistä suurin osa käy töissä lähellä olevassa Brysselissä, Euroopan unionin hallintokaupungissa. Yleisimmät kansallisuudet ei-belgialaisten joukossa ovat ranskalaiset (1237), italialaiset (537), britit (503), amerikkalaiset (445) ja ruotsalaiset (425). Waterloossa sijaitsee myös St. John's International School, joka on yksi Belgian suurimmista kansainvälisistä kouluista, sekä pohjoismainen koulu, Scandinavian School of Brussels (SSB).
Kuuluisin Waterloo on kuitenkin 18. kesäkuuta 1815 käydystä Waterloon taistelusta, joka sinetöi Napoleon Bonaparten tappion ja Napoleonin sotien päätöksen.
Pohjois-Helsingin lukio

Pohjois-Helsingin lukio oli lukio Helsingin Tapanilassa. Lukio yhdistyi vuonna 2005 Malmin ja Suutarilan lukioiden kanssa. Uusi lukio toimii Pohjois-Helsingin lukion tiloissa, aluksi nimellä Koillis-Helsingin lukio ja vuodesta 2010 nimellä Helsingin medialukio. Vuonna 1995 aloittanut rehtori Pekka Luoma jatkoi uuden lukion rehtorina aina vuoteen 2017.
Pohjois-Helsingin lukiossa oli yleislinjan lisäksi myös medialinja. Lukiossa oli noin 300 opiskelijaa. Joka vuosi uusia opiskelijoita otettiin noin sata, joista kolmekymmentä lukion medialinjalle. Pitkinä kielinä Pohjois-Helsingin lukiossa saattoi opiskella ruotsia, englantia, saksaa ja ranskaa, joista kahta viimeistä tarjottiin myös lyhyinä kielinä.
Pohjois-Helsingin lukio toimi kahta viimeistä vuottaan lukuun ottamatta samoissa tiloissa Pohjois-Helsingin yläasteen kanssa. Viimeksi mainittu muutti vuonna 2004 Tapanilaan, ja siitä tuli Hiidenkiven peruskoulu.
Paperisavi

Paperisavi on keramiikkaa, jossa saven seassa on paperimassaa. Paperisavi on lujaa polttamattomana, koska paperin selluloosakuidut toimivat tukiverkkona. Poltettaessa paperi palaa pois ja jättää saveen kennomaisen reikäverkoston.
Paperisavea tehtäessä paperia, joka voi olla esimerkiksi sanomalehti tai paperinenäliina, lisätään noin kolmannes saven määrästä. Paperi silputaan hienoksi ja sekoitetaan saveen tehosekoittimella. Paperisavimassan kuivakutistuminen on pienempi kuin perussaven. Paperisavilietettä voidaan käyttää myös liimana liitoskohdissa.
Paperisaven huokoinen rakenne tekee siitä sopivan kuvanveistoon. Kookkaatkin työt ovat kevyitä ja on mahdollista tehdä läpikuultavan ohuita veistoksia. Parisavea voi korjailla ennen polttoa ja liittää uusia osia.
Japanin punainen armeijakunta

Japanin punainen armeijakunta () oli japanilainen helmikuussa 1971 perustettu terroristijärjestö, jonka perustajana pidetään Fusako Shigenobua. Järjestö perustettiin, kun Shigenobu riitautui Japanin kommunistisen liiton - Punainen armeijakunta kanssa.
Japanin punaisessa armeijakunnassa oli noin 40 jäsentä. Sillä oli läheiset suhteet palestiinalaiseen PFLP:hen. Liikkeen aktiivisimmat vuodet olivat 1960-luvun loppupuoli ja 1970-luku. 1980-luvulla JPA ei ollut aktiivinen Japanissa ja tukeutui lähes kokonaan PFLP:hen rahoituksessa. JPA:n tavoitteena oli kaataa Japanin keisarikunta ja aloittaa maailmanvallankumous. Japanissa sen kohteina olivat muun muassa Yhdysvaltain joukot ja Yhdysvaltain kansalaiset.
JPA syntyi Vietnamin sodan vastaisten opiskelijalevottomuuksien aikaan 1960-luvulla. Vuonna 1997 JPA menetti tukikohtansa Libanonissa. Perustaja Shigenobu pidätettiin vuonna 2000. Vuonna 2001 hän lakkautti järjestön. Vapautuessaan vuonna 2022 hän pyysi anteeksi ja sanoi: "aiheutimme vahinkoa viattomille ihmisille".
San Quentin State Prison

San Quentin State Prison (SQ) on Kalifornian rikosseuraamuslaitoksen operoima vankila San Quentinissa, Marinin piirikunnassa Yhdysvaltojen Kaliforniassa, San Franciscosta pohjoiseen.
Vankila avattiin heinäkuussa 1852, ja se on Kalifornian vanhin vankila. Vankilan rakensivat vangit, jotka asuivat vanginkuljetuslaiva Wabanissa rakentamisen ajan. Vuoteen 1933 se oli sekä mies- että naisvankila, mutta vuodesta 1933 lähtien naiset on viety Tehachapin naisvankilaan.
San Quentinissa oli osavaltion ainoa kuolemanselli ja kaasukammio, jossa kuolemaantuomitut vangit teloitettiin. Vuodesta 1893 lähtien vankilassa teloitettiin kaasulla, myrkyllä tai hirttämällä 422 vankia. Kalifornian kuvernööri Gavin Newsom keskeytti kuolemaantuomioiden täytäntöönpanon vuonna 2019 ja San Quentinin kaasukammio päätettiin purkaa. Vankilasta on tarkoitus luoda vankien "kuntoutuskeskus" ja sen kuolemaantuomitut vangit siirretään muihin vankiloihin.
Johnny Cash esiintyi San Quentinin vangeille vuonna 1969. Myös Metallica kuvasi 2003 paluuvideonsa "St. Anger" vankilan tiloissa. Vankilakirjailija Edward Bunker, joka vietti puolet elämästään San Quentinissa, kuvailee teoksessaan "Elukkatehdas" kyseistä vankilaa ja sen elämää hyvinkin tarkasti.
Vangit.
Vankilassa on vankeja murhaajista jengijohtajiin ja raiskaajiin. Kuolemansellissä olevat vangit tunnistaa siitä, että heillä on valkoinen puku tavallisen vankipuvun sijasta. Tällä hetkellä San Quentinissa istuvat mm.:
Trafalgar Square

Trafalgar Square on aukio Lontoon keskustassa. Sen keskellä on Trafalgarin taistelun voittajan Horatio Nelsonin kunniaksi pystytetty muistomerkki, joka kohoaa yli 50 metrin korkeuteen.
Aukion alkuperäinen nimi oli King William the Fourth’s, mutta lontoolainen arkkitehti ja maanomistaja George Ledwell Taylor (1788–1873) suositteli aukion nimen muuttamista sankari Horatio Nelsonin muistoksi, joka kuoli aivan Trafalgarin taistelun alussa ranskalaisen luodista. Trafalgar Square valmistui vuonna 1844.
Aukion keskellä oleva Nelsonin patsas rakennettiin osittain yleisön avustusrahoilla. Patsaan juurella olevat neljä pronssista leijonaa seisovat vartiossa, ja öiseen aikaan suihkulähteet valaisevat aukiota. Leijonien sanotaan innoittaneen Narnian kirjoittanutta C. S. Lewisia. Narnia-tarinoiden Aslan-leijona on pronssisten leijonien kaltainen.
Aukion itäpuolella on St Martin-in-the-Fields -kirkko, jossa järjestetään lounaskutsuja ja klassisen musiikin iltakonsertteja. Pohjoislaidalla on kansallisgalleria, jossa on eräs laajimmista maalauskokoelmista.
Aukion etelälaidalla on Charing Cross -niminen risteys, josta mitataan kaikki etäisyydet Lontoossa. Sieltä johtavat Whitehall etelään parlamenttitalon ja Westminster Abbeyn luo, The Mall länteen Buckinghamin palatsin eteen ja Strand itään Aldwychille Westminsterin ja Lontoon Cityn rajalle.
Muutaman minuutin matkan päässä aukiolta pohjoiseen on Lontoon viihdemaailman keskus Soho. Kaukana eivät myöskään ole Lontoon viheralueet Hyde Park ja Kensington Gardens. Oxford Street ja Piccadilly Circus ovat myös aivan Trafalgar Squaren läheisyydessä.
Trafalgar Squaren aukiolla on järjestetty vuodesta 1947 lähtien joulumyyjäiset, joista on tullut jo traditio lontoolaisten keskuudessa. Niihin liittyy jokajouluinen, Norjalta saatava parikymmenmetrinen lahjakuusi, joka muistuttaa norjalaisten toisen maailmansodan aikana briteiltä saamasta avusta.
Aukiosta on myös tullut perinteikäs tärkeiden asioiden ilmoittamispaikka. Muun muassa Sir Winston Churchill ilmoitti aukiolla toisen maailmansodan päättyneen. Aukiolle kerääntyy myös yleensä ihmisiä juhlimaan suuria tapahtumia, voittoja ja saavutuksia. 
Lontoossa on ennen ollut toinenkin Trafalgar Square, jonka nykyinen nimi on Chelsea Square.
ClanBase

ClanBase oli suurin ja yksi vanhimmista verkkopelaamiseen liittyvistä portaaleista. Se aloitti toimintansa lokakuussa 1998 alankomaalaisella Quake II-ladderilla "Capture the flag", josta se kasvoi nopeasti Euroopan laajuiseksi. Sen omistajana toimi Global Gaming League, joka osti portaalin heinäkuussa 2005. Toiminta päättyi joulukuussa 2013 taloudellisten ongelmien vuoksi.
ClanBasessa klaanit ottelivat keskenään "laddereissa" ja erilaisissa turnauksissa toisiaan haastamalla. Eri peleille oli luotu erilaisia kansallisia tai kansainvälisiä laddereita, joissa pelattava pelimuoto ja peleissä pelaavien pelaajien lukumäärä vaihtelivat. Portaali oli klaanien kohtauspaikka, jossa klaanit esittelevät itsensä tai pelaavat otteluita, mutta portaali tarjosi myös muun muassa ladattavia pelitiedostoja, selostuksia odotetuimmista otteluista tai demoja katseltavaksi.
Portaali järjesti myös kilpailuja, joista suosituimmat olivat EuroCup ja NationsCup. EuroCupissa pelasivat voitosta Euroopan parhaat klaanit ja NationsCupissa eri maiden maajoukkueet.
Kilpailut.
Ladderit.
Klaanit pelasivat pääsääntöisesti portaalissa erilaisissa kansallisissa tai kansainvälisissä laddereissa, joiden pelattava peli, pelattava pelimuoto ja peleissä pelaavien pelaajien lukumäärä vaihtelivat. Laddereiden sivuilla oli sijoitustaulukko, joka kertoi klaanien sijoituksen ladderissa, kokonaispisteet ja klaanin voitot, tasapelit ja tappiot. Klaanin kokonaispiste määrän muutokset päätti ELO-pisteytysjärjestelmä, joka laski ottelun lopuksi osapuolille menetyt ja voitetut pisteet. Siihen vaikuttivat ottelun lopputulos ja osapuolien välinen piste-ero ennen ottelua.
EuroCup.
EuroCup oli yksi arvovaltaisimpia online-peliturnauksia Euroopassa, jossa pelasivat Euroopan parhaat klaanit. Aikoinaan turnauksen finaalit pelattiin LAN tapahtumassa, myöhemmin käytännöstä kuitenkin luovuttiin.
NationsCup.
NationsCup oli online-pelaamisen Euroopan mestaruus de facto. Kilpailussa kisasivat klaanien sijasta maajoukkueet, joiden kokoamisen takana olivat valtuutetut joukkueiden johtajat. Pelaajien valintaan vaikutti sääntö, joka rajoitti pelaajien valitsemista samasta klaanista. Tämä esti maajoukkueen muodostamisen pelkästään saman klaanin pelaajista. Näin maajoukkueista muodostui väkisin sekaporukka, jonka oli toimittava yhteistyössä ja sovellettava keskenään strategioita.
OpenCup.
OpenCup oli avoin turnaus kaikille klaaneille. Usein yhden turnauksen sisällä oli useampia liigoja jotta myös hieman kokemattomammat pelaajat pääsivät mukaan.
Palvelun lopetus.
Joulukuussa 2013 ClanBase ilmoitti palvelun sulkemisesta. Virallisen tiedotteen mukaan ClanBase suljettiin taloudellisten ongelmien vuoksi, jotka olisivat alkaneet jo vuonna 2007 ClanBasen henkilökunnan ja taustayhtiö Global Gaming Leaguen erimielisyyksistä koskien erityisesti palvelun ja siinä järjestettävien tapahtumien rahoitusta. Palvelussa oli jonkinasteisia käyttökatkoksia elokuusta 2013 lähtien maksamattomien laskujen vuoksi noin kuukauden välein ja jo tuolloin oli tiedossa, että palvelu tulee kohtaamaan loppunsa nykymallilla ennen vuodenvaihdetta.