Jeanne d’Albret

Jeanne d’Albret eli Johanna III Navarralainen (16. marraskuuta 1528 Saint-Germain-en-Layen linna, Ranskan kuningaskunta – 9. kesäkuuta 1572 Pariisi) oli ranskalainen Navarran kuningatar vuodesta 1555 ("suo jure" eli omalla oikeudellaan), kirjailija, uskonnollisen reformaation kannattaja ja hugenottien voimahahmo.
Suku ja lapsuus.
Hän oli Navarran kuninkaan Henri d’Albretin, Henrik II Navarralaisen (1503–1555) ja Ranskan kuninkaan Frans I:n sisaren Margareeta Navarralaisen tytär. 
Kaksivuotiaasta lähtien hänen setänsä Frans I vastasi hänen kasvatuksestaan. Jeanne varttui Château de Plessis-lèz-Toursissa Loiren laaksossa Tourainessa erillään vanhemmistaan, joita hän näki muutaman kerran vuodessa. Hän sai erinomaisen koulutuksen sekä kotiopettajaltaan Aymée de Lafayttelta vuodesta 1532 lähtien sekä humanisti, runoilija Nicolas Bourbonin (1503/1505 –1550 jälk.) ohjaamana.
Nuoruus ja avioliittosuunnitelmat.
Jeannella oli jo lapsena taipumus olla sekä itsepäinen että periksiantamaton. Keisari Kaarle V tarjosi poikaansa ja perillistään, tulevaa Filip II:ta hänelle puolisoksi Navarran kuningaskunnan aseman ratkaisemiseksi.
Kun Jeanne oli 12-vuotias, Frans I pakotti hänet poliittisista syistä naimisiin Vilhelm "Rikkaan", Jülich-Kleve-Bergin herttuan kanssa, joka oli Englannin kuningatar Anna Kleveläisen veli. Tytön vanhemmat eivät myöskään hyväksyneet tätä järjestelyä.
Huolimatta kuuliaisuudestaan Jeanne jatkoi protestoimista, ja Ranskan konnetaabeli, herttua Anne de Montmorency joutui kantamaan hänet alttarille, koska loisteliaan hääasun paino oli liikaa nuorelle tytölle. Hän oli pukeutunut ylellisesti, päässään kultainen kruunu, yllään hopea- ja kultakirjottu hame, joka oli koristeltu jalokivillä, ja karmiininpunainen satiiniviitta, jossa oli runsaasti kärpännahkakoristelua.
Ennen häitä Jeanne allekirjoitti kaksi asiakirjaa, jotka hän antoi myös taloutensa virkailijoiden allekirjoitettaviksi, ja julisti: "Minä, Jeanne de Navarre, jatkan jo esittämiäni vastalauseita, vahvistan täten ja vastustan jälleen läsnäolijoille tiettäväksi, että avioliitto, jolla halutaan tehdä sopimus Kleven herttuan ja minun välillä, on vastoin tahtoani; etten ole koskaan suostunut siihen, enkä tule suostumaan..."
Neljä vuotta myöhemmin, kun Kleven herttua allekirjoitti sopimuksen Kaarle V:n kanssa liittonsa päättämisestä Ranskan kanssa vastineeksi Gueldersin herttuakunnasta, avioliitto mitätöitiin sillä perusteella, että sitä ei ollut pantu täytäntöön ja että Jeanne joutui pakkonaimisiin vastoin tahtoaan. Hän jäi asumaan Ranskan kuninkaalliseen hoviin.
Avioliitot ja lapset.
Jeanne avioitui ensimmäisen kerran 12-vuotiaana vuonna 1541 Jülich-Kleve-Bergin herttuan Vilhelmin (1516–1592) kanssa. Paavi mitätöi vuonna 1545 poliittisesti järjestetyn ja lapsettoman avioliiton, jota ei ollut pantu täytäntöön. Jeanne avioitui toisen kerran Vendômen herttuan Antoine de Bourbonin kanssa vuonna 1548. Kirjeenvaihdosta päätelleen aviopuolisot tunsivat kiintymystä toisiaan kohtaan.
Jeannen isän kuoltua 1555 hänet ja Antoine kruunattiin Navarran kuningattareksi ja kuninkaaksi.
Jeanne kääntyi kalvinistiksi vuonna 1560, jolloin hän teki kalvinismista Navarran virallisen uskonnon, lakkautti luostarit, karkotti katoliset papit, munkit ja nunnat maasta, ja kielsi katoliset jumalanpalvelukset. Hän käännätti Uuden testamentin baskiksi ja Béarnin murteelle.
Jeannen kääntymys aiheutti hänen avioliitossaan kriisin, joka oli vähällä johtaa eroon, koska Antoine pysyi katolilaisena ja taisteli Ranskan uskonsodissa katolilaisten joukoissa.
Jeannelle ja Antoinelle syntyi viisi lasta:
Osallistuminen uskonsotiin.
Ranskan uskonsotien puhjettua 1562 Jeanne pysytteli alkuun erossa sodasta, ennen muuta siksi että hänen miehensä Antoine oli yksi katolisten komentajista. Huolimatta miehensä painostuksesta ja Katariina de' Medicin sovitteluyrityksistä Jeanne pysyi tiukasti kalvinismissaan. Maaliskuussa 1562 hän pakeni Pariisista ja suuntasi Béarniin.
Antoine haavoittui lokakuussa 1562 Rouenin piirityksessä ja kuoli kuukauden kuluttua, 17. marraskuuta. Tämän jälkeen Jeanne hallitsi Navarraa yksin ja omissa nimissään. (Navarralla oli aiemmin ollut useita hallitsevia kuningattaria, joten sitä pidettiin normaalina.) Espanjan Filip II tarjosi Jeannelle puolisoksi poikaansa mutta asetti ehdoksi, että Jeanne palaisi katolisen kirkon huomaan. Jeanne kieltäytyi tarjouksesta.
Alkuun Jeanne keskittyi vahvistamaan Navarran puolustusta ja suhtautui sotaan puolueettomasti. Paavin lähettiläät koettivat houkutellen ja painostaen saada häntä kääntymään takaisin katolisuuteen ja lakkauttamaan protestanttisen "kerettiläisyyden" valtakunnassaan, mutta Jeanne kieltäytyi ja ilmoitti, ettei tunnustanut paavin lähettilään auktoriteettia.
Asiat kärjistyivät niin, että paavi Pius IV suunnitteli jo Jeannen sieppaamista ja toimittamista Espanjan inkvisition käsiin. Jos suunnitelma olisi toteutunut, Jeannea olisi pidetty vankina Madridissa, ja Ranskan ja Espanjan kuninkaat olisivat saaneet jakaa Navarran keskenään. Häntä vaadittiin myös saapumaan Roomaan kuulusteltavaksi kerettiläisyydestä sillä uhalla, että hänet olisi erotettu kirkon yhteydestä, hänen omaisuutensa olisi takavarikoitu, ja hänen valtakuntansa julistettu kenen tahansa hyökkäämään halukkaan ruhtinaan lailliseksi saaliiksi.
Viimeinen uhkaus huolestutti kuningas Filipiä, ja paavin julkea puuttuminen Ranskan asioihin vimmastutti Katariina de' Medicin, joka lähetti poikansa Kaarle IX:n puolesta vihaisia vastalauseita paaville. Lopputuloksena uhkauksia ei pantu toimeen.
Kolmas hugenottisota.
Kolmannen hugenottisodan puhjetessa vuonna 1568 Jeanne päätti asettua aktiivisesti tukemaan hugenotteja. Peläten henkensä puolesta hän pakeni poikansa Henrikin kanssa La Rochelleen, joka oli Ranskan protestanttien tukikohta.
Jeanne toimi hugenottien propagandaministerinä, laatien manifesteja ja kirjoittaen kirjeitä myötämielisille ulkomaisille hallitsijoille, joissa hän pyysi apua hugenoteille. Hän suunnitteli Guyennen maakunnasta "protestanttien kotimaata" ja saavuttaakseen tavoitteen johti vuosien 1569-1570 sotatoimia.
La Rochellessa Jeanne otti johtaakseen kaupungin linnoittamista, talousasioiden hoitoa, tiedustelua ja kurin ylläpitämistä siviilien parissa. Hän asetti korunsa Englannin kuningatar Elisabetilta saadun lainan pantiksi ja huolehti La Rochelleen saapuneiden pakolaisten hyinvoinnista. Jeanne seurasi usein amiraali de Colignya taistelukentälle ja puolustuksen tarkastusmatkoille. Hän perusti La Rochelleen protestanttisen pappisseminaarin.
Jeanne oli yksi tärkeimmistä vaikuttajista Saint-Germain-en-Layen rauhan takana, johon kolmas hugenottisota päättyi elokuussa 1570, kun katolisen armeijan rahat alkoivat loppua. Samana vuonna Jeanne myöntyi naittamaan poikansa Kaarle IX:n sisarelle Valois’n Margaretalle. Vastikkeeksi hugenotit saivat oikeuden hoitaa julkisia virkoja Ranskassa, mikä oli ollut heiltä aiemmin kiellettyä.
Kuolema.
Jeanna d'Albret, Navarran kuningatar kuoli viisi päivää kuumetta ja oikeanpuoleista rintakipua kärsineenä 43-vuotiaana Pariisissa 9. kesäkuuta vuonna 1572. Kuolinsyy oli mahdollisesti tuberkuloosi. Jeannen kuoleman jälkeen kiersi huhuja, että Katariina de' Medici olisi murhannut hänet lahjoittamalla Jeannelle parfymoidut hansikkaat, jotka oli kyllästetty myrkyllä. Huhu oli perätön, mutta sitä on käytetty kirjallisuudessa, kuten Alexandre Dumas vanhemman romaanissa "La Reine Margot" ("Kuningatar Margot") ja Christopher Marlowen näytelmässä "The Massacre at Paris" ("Pariisin verilöyly").