FC St. Pauli

FC St. Pauli on saksalainen jalkapalloseura Hampurin Sankt Paulin kaupunginosasta. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2024–2025 Saksan Bundesliigassa.
Vaikka jalkapallojoukkueen menestys on ollut vain kohtalaista, on seurasta tullut kansainvälinen kultti-ilmiö ja sen ottelut vetävät paljon yleisöä. Seuran kannattajat tunnistaa usein seuran punk-imagoa kuvastavista merirosvolippusymboleista.
Seuran paikallisvastustaja on Hamburger SV, jonka kanssa St. Pauli on kilpaillut jo sadan vuoden ajan, joskin enimmäkseen selkeänä altavastaajana. Seurojen keskinäinen kilpailu sai uusia merkityksiä varsinkin 1980-luvulla kun maineeltaan porvarillisen HSV:n kannattajakunnassa tilaa valtasivat "Hamburger Löwen"in kaltaiset äärioikeistolaiset huligaaniryhmät. Samalla HSV:n vasemmalle kallellaan olevia kannattajia kuten punkkareita alkoi siirtyä köyhän ja vailla mainittavaa suosiota olleen alasarjaseura FC St. Paulin suuntaan luoden seuraan oman alakulttuurinsa. Myöhempinä vuosina HSV:n katsomokulttuuri on siistiytynyt huomattavasti ja derbyn poliittiset elementit samalla vähentyneet, mutta henkinen jako porvarillisen esikaupunkien HSV:n ja vaihtoehtoisen rosoisten kaupunkikorttelien FC St. Paulin välillä on silti pitkälti säilynyt. Kolmas hampurilaisseura Altona 93 on kerännyt puoleensa myös FC St. Paulin kaupallistumiseen pettyneitä kannattajia. Toisaalta FC St. Paulin ja edelleen huligaaniongelmien kanssa kamppailevan FC Hansa Rostockin kannattajien välille on syntynyt uutta luonteeltaan poliittisempaa kilpailua.
Historia.
Alkuajat.
Seuran juuret ovat alun perin "Hamburg - St. Pauli Turnverein von 1862" -seurassa. Seurassa alettiin pelata jalkapalloa vasta vuonna 1907 ja joukkue liittyi "Norddeutsche Fußball-Verbandiin" vuonna 1910. Se pelasi nimellä "St. Pauli TV" aina vuoteen 1924, jolloin se otti nimekseen "FC St. Pauli", joka on edelleenkin seuran nimi. Vuonna 1919 seura nousi pelaamaan maan korkeimmalle tasolle. Toisen maailmansodan loppuun saakka FC St. Pauli nousi ja putosi eri sarjojen välillä.
1945–1974.
Toisen maailmansodan jälkeen seuraa odottivat todelliset haasteet. Sen areena oli tuhottu ja koko St. Paulin alue oli pahasti pommitettu. Joukkue lähti vuonna 1946 pelaamaan Hampurin Stadtligaa. Tällöin kuitenkin arkkivihollinen Hamburger SV oli parempi. Seuraavana vuonna St. Pauli oli kuitenkin kaupungin mestari . Seuran ensimmäinen Oberliga-kausi oli 1947–1948. Vuonna 1963 valmistui seuran areena, Millerntor-Stadion, jossa seura pelaa edelleenkin pelinsä. Kun Bundesliiga perustettiin 1963, ei St. Paulia hyväksytty mukaan, vaan he joutuivat pelaamaan Regionalligassa.
Joukkue pääsi monesti yrittämään nousua korkeammalle, mutta ei kuitenkaan onnistunut siinä. Kun seura onnistui kaudella 1973–1974 sijoittumaan sarjassaan toiseksi, se nousi 2. Bundesliigaan, joka perustettiin vuonna 1974. Kaudella 1973–1974 joukkue oli murskaava tehden 113 maalia 36 pelissä, joka on edelleenkin seuran ennätys.
1974–1979.
Ensimmäisen 2. Bundesliiga kautensa joukkue aloitti hyvin sijoittuen kolmanneksi, ollen lähellä nousua 1. Bundesliigaan. Kausi 1975–1976 ei ollut kuitenkaan yhtä helppo. Joukkue sijoittui 20 seuran sarjassa 14:nneksi, mutta mikä tärkeintä, joukkue ei joutunut karsimaan sarjapaikastaan. Kausi 1976–1977 oli seurahistorian tärkein. Se hävisi vain kolmasti ja kauteen mahtui myös 27 ottelun mittainen tappioton jakso. Kauden päätteeksi joukkue nousi ensi kertaa Bundesliigaan, jonka joukkue oli asettanut tavoitteekseen jo ennen kauden alkua. “Bundesliiga-seikkailu“ alkoi joukkueelta hyvin: se voitti Werder Bremenin 3–1. Kaudella joukkue kohtasi myös vihollisensa eli HSV:n. Ensimmäisen ottelun St. Pauli voitti vieraissa, mutta toisen vei nimiinsä HSV. Kauden päätteeksi St. Pauli joutui putoamaan. Putoaminen jatkui kaudella 1978–1979 kun seura oli lähellä konkurssia ja se pudotettiin Oberligaan. Tällä kertaa putoamisen syynä ei siis ollut pelilliset syyt, sillä joukkue oli sarjassaan kuudes.
1979–1991.
Köyhä seura taisteli faniensa avulla taloudellista ahdinkoaan vastaan ja onnistui säilyttämään paikkansa Oberligassa. Joukkue oli lähellä nousua, mutta ei kuitenkaan jaksanut loppuun saakka. Vasta kaudella 1983–1984 joukkue onnistui varmistamaan nousunsa takaisin 2. Bundesliigaan. Tälläkään kertaa visiitti ei ollut pitkäaikainen, vaan joukkue putosi kaudeksi 1985–1986 takaisin Oberligaan. Joukkue nousi samana vuotena takaisin 2. Bundesliigaan. Joukkue selviytyi kolmanneksi, mutta ei pystynyt nousemaan Bundesliigaan. Kaudella 1987–1988 nousu onnistui. Joukkue sijoittui Bundesliigassa 10:nneksi ja piti sarjapaikkansa. Kauden 1989–1990 päätteeksi joukkue sijoittui 13:nneksi. Seuraavalla kaudella joukkue oli vasta 16. ja joutui karsimaan paikastaan. Karsintasarjassa kaksi tasapeliä ja yksi tappio merkitsivät putoamista seuraavaksi kaudeksi.
1991–2000.
Uudistetussa 2. Bundesliigassa St. Pauli sijoittui ensimmäisellä kaudellaan neljänneksi. Kaudella 1992–1993 joukkue oli 17. välttäen näin niukasti karsinnat. Kausi 1993–1994 oli seuralta hyvä, mutta loppukauden tappiot laskivat lopulta sijoituksen jälleen kerran neljänneksi. Joukkue onnistui jälleen kerran nousemaan Bundesliigaan kaudella 1994–1995, kun se voitti kaikki kotipelinsä. Bundesliigassa joukkue oli 15. ja säilytti sarjapaikkansa. Jälleen kerran kauden päätteeksi edessä oli pudotus 2. Bundesliigaan, jossa joukkue sijoittui taas neljännelle sijalle. Kaudella 1998–1999 St. Pauli oli yhdeksäs. 
2000–.
2000-luku alkoi seuralta hyvin kun se pääsi jo neljännen kerran historiassaan nousemaan Bundesliigaan. Tälläkin kertaa joukkue kävi yhden vuoden vierailulla, jonka jälkeen se joutui putoamaan. Seuraavalla kaudella joukkue joutui putoamaan edelleen Regionalligaan. Joukkue haki monen kauden ajan vauhtia, kunnes sen onnistui nousemaan 2. Bundesliigaan kaudeksi 2007–2008. 2. Bundesliigassa joukkue sijoittui yhdeksänneksi. Kaudeksi 2010–2011 seura nousi jälleen ylimmälle sarjatasolle, josta se putosi jo yhden kauden jälkeen.
Seurakulttuuri.
Kannattajat.
FC St. Paulista on tullut Saksassa kulttijoukkue. Kaudella 1981–1982 seuran yleisökeskiarvo oli vain 1 619, mutta jo kaudella 1988–1989 seura oli uusien kannattajien myötä pääsarjan viidenneksi suosituin 21 085 yleisökeskiarvollaan ja ottelut usein loppuunmyytyjä. FC St. Pauli oli ensimmäisiä seuroja, jotka pistivät jalkapallohuliganismin kuriin ja kielsivät nationalisteilta pääsyn areenalle. 1990-luvun alussa media alkoi kiinnostua seuran punk-faneista. Myös lempinimet, kuten "Freibeuter der Liga" (”Liigan merirosvot”) ja "das Freudenhaus der Liga" (”Liigan ilotalo”), jota tosin St. Paulin kannattajat eivät itse käyttäneet, yleistyivät. 
Joukkueen kannattajat pitävät itseään antifasisteina, antirasisteina ja antiseksisteinä. Tämän takia seuran fanit ovat joutuneet konflikteihin uusnatsien ja huligaanien kanssa, joita esimerkiksi FC Hansa Rostockin ja VfB Lübeckin kannattajissa on jonkin verran edelleenkin.
Seura sanoo, että sillä on eniten naispuolisia kannattajia koko Saksassa. Seuralla on kaiken kaikkiaan 11 miljoonaa fania Saksassa . Joukkue on ottanut alunperin punk-muusikko Doc Mabusen 1980-luvulla katsomoon tuomat pääkallot ja merirosvot aiheekseen, joita se painattaa paitoihinsa ja muihin fanituotteisiinsa. Joukkueen tunnettuihin faneihin kuuluvat muun muassa Andrew Eldritch, Asian Dub Foundation, Turbonegro (levytti ”I Got Erection” singlestään uuden version ”Der FC St. Pauli ist schuld, dass ich so bin!”), Bad Religion (soitti St. Paulin kolmosjoukkueen hyväntekeväisyyskonsertissa) sekä Sascha Konietzko. 
Ystävyysseurat.
Joukkueella on myös monia ystävyysseuroja ulkomailla. Näkyvin niistä on Celtic FC, jonka kanssa seuralla on paljon yhteyksiä. Syyksi tähän on arveltu sitä, että HSV:llä on ystävyysseurana Rangers F.C., joka on Celticin pahimpia kilpailijoita. Muita ystävyysseuroja ovat mm. ‪Ternana Calcio‬ (Terni, Italia), ‪Hapoel Tel Aviv FC‬ (Tel Aviv, Israel) ja ‪Bohemians 1905‬ (Praha, ‪Tšekki‬). Lisäksi "Ultrá Sankt Paulilla" on ystävyyssuhde "Schickeria Müncheniin", ‪FC Bayern München‬in ultraryhmään.
Ottelutapahtumat.
St. Pauli avaa jokaisen kotiottelunsa AC/DC:n kappaleella ”Hell’s Bells” ja jokaisen kotimaalin jälkeen soitetaan Blurin ”Song 2”.
Kotistadion.
Seuran kotistadionin nimi "Millerntor" juontaa juurensa lähistöllä aikoinaan sijainneesta samannimisestä Hampurin läntisestä kaupunginportista. Stadion nimettiin vuonna 1970 uudelleen seuran entisen presidentin, Wilhelm Kochin mukaan. Koch oli kuollut edellisenä vuonna ja tämän perikunta antoi seuralle anteeksi puolet veloistaan vastineena nimenmuutoksesta. Nimi vaihdettiin kuitenkin takaisin Millerntoriin vuonna 1999, kun Kochin tausta NSDAP:n jäsenenä tuli esille. Seuran kannattajat päättivät vuonna 2007 ettei stadionin nimioikeuksia saa luovuttaa sponsorille.
Millerntorin katsojakapasiteetti on 2010-luvulla tehtyjen laajennustöiden jälkeen 29 546 henkilöä.