tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Exlibris

Exlibris ( "kirjakokoelmasta") on kirjan ensiölehdelle liimattava kirjanomistajan merkki, joka yleistyi renessanssin aikana. Tunnuksessa on yleensä omistajan nimikirjaimet sekä vaakuna tai muu kuvio ja mahdollisesti lyhyt teksti.
Nimitys tulee latinankielisistä sanoista "ex libris", jotka tarkoittavat kirjaimellisesti "kirjoista", merkitystä laajentaen myös "kirjojen joukosta" eli "kirjastosta". Merkissä teksti on aina kahdessa osassa, muodossa "ex libris", jolloin L voi olla myös iso kirjain; käsitteenä exlibris-sana kirjoitetaan yhteen. Merkin oikeaoppinen paikka on kirjan etusisäkannessa, sen vasemmassa yläkulmassa, mutta sääntö ei ole enää tiukka. Kirjan kaunistukseksi tarkoitettu exlibris voidaan kiinnittää myös oikeaan ylänurkkaan, ettei se jää paperikannen läpän taakse piiloon.
Exlibrikset ovat omalta osaltaan olleet liittämässä kirjaa ja kuvataiteita yhteen. Exlibrikset ovat parhaimmillaan pienoistaidetta, joita aikaisemmin saivat suunnitella vain tietyt taiteilijat. Nykyisin exlibriksiä suunnittelevia taiteilijoita on lukuisia. Aihe merkkiin tulee aina kirjan haltijan mukaan eli aihe yleensä symboloi asioita, jotka ovat merkin omistajan elämässä tärkeitä, kuten ammattia, harrastuksia, kotiseutua, sukua, arvoja tai muita merkin omistajaan liittyviä asioita.
Entisaikoina exlibriksiä ei saanut tehdä ja suunnitella kuka vain, mutta nykyaikana lupa exlibriksien piirtämiseen on vapautunut oppipoika–kisälli–mestari -järjestelmän jäätyä pois. Yksinkertaisia exlibriksiä on jopa myytävänä painotuotteina kaupoissa. Näistä merkeistä ei kuitenkaan todellinen exlibris-harrastaja tai -keräilijä innostu, vaan katsoo ne tusinatuotteiksi. Itseään ja kirjojaan arvostava henkilö piirtää exlibriksensä joko itse tai, kuten useimmiten, tilaa sen kuvataiteilijalta. Aikaisemmin exlibrikset olivat erittäin arvostettuja kuvittajan suunnittelemia ja piirtämiä merkkejä, ja nykyisinkin exlibris voi olla pieni taidegrafiikan uniikkilehti.
Tunnettuja suomalaisia exlibris-taiteilijoita ovat olleet Akseli Gallen-Kallela, Hugo Simberg ja Erkki Tanttu. 
Exlibristen keräily on suosittua asian harrastajien ja bibliofiilien keskuudessa.
GE Money

GE Money (muissa maissa myös nimellä GE Capital) on yhdysvaltalaisen General Electricin tytäryhtiö, joka toimii teollisuuden rahoitusalalla. Ennen se tarjosi myös rahoitusta kuluttajille monissa maissa. 
Vuonna 2015 yhtiö päätti lopettaa rahoituspalveluiden tarjoamisen muutakuin teollisuus- ja energia-aloille, ja tämä siirtymä oli lopullisesti valmis vuonna 2021.
Vuonna 2008 GE Moneylla oli liiketoimintaa 55 eri maassa, ja sillä oli samana vuonna noin 130 miljoonaa asiakasta. 
Silloin yritys työllisti Suomessa 160 ja kansainvälisesti noin 36 000 henkilöä.
Konsernin tase oli noin 190 miljardia dollaria.
GE Money muodosti General Electricin toiseksi suurimman liiketoiminnan alan, ja oli myös yksi suurimmista rahoitusalan toimijoista maailmassa. Yritys onnistui kääntämään vaikean tilanteen Yhdysvaltojen rahoituskriisissä voitokseen ja julkisti liikevoittonsa kasvaneen vuoden 2007 viimeisellä neljänneksellä vuoden takaiseen verrattuna. Tuotot kasvoivat vuositasolla 7 %.
Yrityksen johtajana toimi silloin David R. Nissen ja nykyään Alec Burger.
Suomessa.
Vuonna 1998 GE Capital Autorahoituksen nimellä aloittaneen GE Money Oy:n (nimenmuutos maaliskuussa 2005) liiketoiminta Suomessa oli vuonna 2008 nopeassa kasvussa. Tasella mitattuna toiminnan volyymi oli noin 1,3 miljardia euroa.
Nopein kasvusegmentti oli yksityiset kulutusluotot, joita yritys alkoi myydä toukokuussa 2005. Niissä yritys myi vakuudettomia 5 000–50 000 euron luottoja, joiden laina-aika on kahdesta 10 vuoteen.
Yrityksen muuhun tuotevalikoimaan kuului ajoneuvojen osamaksu- ja leasingrahoitus sekä GE Money Mastercard. GE Money Oy oli silloin julkistamiensa tietojen mukaan Suomen toiseksi suurin autoja ja suurin vapaa-ajan ajoneuvoja rahoittava yhtiö. Myyntikanavana ajoneuvorahoituspalveluissaan sillä oli ajoneuvoja myyvät liikkeet, joita oli yhteistyökumppaneina noin 700.
Yritys oli taloustietojensa mukaan huomattavan tuottava, sillä esimerkiksi vuosina 2003 ja 2004 sen liikevoitto ylitti 50 %.
Näihin aikoihin yritys julkaisi mainoksen joka oli lautapeli nimeltään Lainapeli jota jaettiin Postin ilmaisjakelujen mukana.
GE Money Oy:n toimitusjohtaja ennen Santanderille myyntiä oli Mervi Pasula.
Santander osti Suomen liiketoiminnan 2009.
Santander osti 7. tammikuuta 2009 GE Money Oy:n koko osakekannan. GE Moneyn mainonta ja liikemerkki näkyivät vielä jonkin aikaa julkisuudessa ja materiaaleissa, mutta Santander Consumer Finance on vastannut kaikesta toiminnasta ostohetkestä alkaen. GE Money Oy:llä ei ollut enää yhteyttä muuhun General Electricin toimintaan Suomessa tai kansainvälisesti eikä GE:n liikemerkkiin. GE Money -nimi poistui vuoden 2009 alussa Suomessa ja kaikki liiketoiminnot siirtyivät Santander-nimen alle.
Myöhemmin myös GE Moneyn Ruotsin, Norjan ja Tanskan toiminnot on myyty Santanderille.
Annaalit

Annaalit (, sanasta "annus", vuosi) ovat vuosikirjoja, joihin merkittiin historialliset tapahtumat kronologisessa järjestyksessä vuosittain.
Palermon kivi on vanhin tunnettu annaali. Roomassa papit kirjasivat annaaleihin kunkin vuoden virkamiehet ja tärkeimmät tapahtumat. Rooman valtakunnan annaalit ovat sen historian vanhimpia lähteitä, ja niitä on roomalainen historioitsija Fabius Pictor käyttänyt hyväkseen. Keskiajalla munkkien laatimat annaalit muodostivat historiankirjoituksen rungon.
Chi-Chin maanjäristys

Chi-Chin maanjäristys (), joka tunnetaan myös nimellä 921 maanjäristys, tapahtui 21. syyskuuta 1999 kello 1.47 paikallista aikaa Keski-Taiwanissa. Järistys oli voimakkuudeltaan 7,3 Richterin asteikolla. Sen episentrumi sijaitsi noin 12,5 km länteen Sun Moon järvestä.
Vahinkojen laajuus.
Kiinan kansallisen paloviranomaisen mukaan maanjäristyksen aiheuttamat vahingot olivat:
Jälkijäristykset ravistelivat Taiwania koko yön ajan.
Puunkorjuun nolla-alue

Puunkorjuun nolla-alue on alue, jolta puuta ei kuljetuskustannusten vuoksi kannata korjata metsäteollisuuden käyttöön. Perinteisesti nolla-alueille on pyritty metsien arvon kehittämiseksi hankkimaan mekaanista tai kemiallista puunjalostusteollisuutta. 
Esimerkkejä.
Kemijärvi kuului 1960-luvulla puunkorjuun nolla-alueeseen, eikä siellä kuljetuskustannusten takia kannattanut korjata puuta. Valtio kuitenkin perusti Kemijärvelle työllisyyssyistä sellutehtaan.
Metsätalouden suunnittelukomitea pohti vuonna 1961 mietinnössään metsätalouden kehittämisedellytyksiä. Mietinnössä todettiin, että metsäpolitiikan tehtävän on varmistaa raakapuu puunjalostusteollisuudelle esimerkiksi puunkorjuuta rationalisoimalla ja korjuukustannuksia alentamalla niin että nolla-alueet saataisiin tuotannolliseen käyttöön. Suunnittelukomitean mietinnössä huolestuttiin hevosten määrän vähenemisestä, ja siinä tuettiin yksityisten metsäautoteiden rahoituksen lisäämistä. Nolla-alueiden käyttöä tehostettiinkin sitten rakentamalla valtion tuella metsäautoteitä.
Williams FW30

Williams FW30 on Formula 1 -auto, jota Williams-talli käytti kaudella . Auto julkistettiin Espanjassa Valencian radalla 21. tammikuuta 2008. Lopullista väritystä ei kuitenkaan vielä paljastettu. Voimanlähteenä autossa oli Toyotan kahdeksansylinterinen V-moottori. Kilpailuissa autoa ajoivat Nico Rosberg ja Kazuki Nakajima. Autolla saavutettiin kaksi palkintosijaa. Ensimmäinen niistä saavutettiin Australian GP:ssä ja toinen Singaporen GP:ssä. Autolla ei saavutettu voittoja. Kauden pistepotiksi kirjattiin 26 pistettä ja tallien pistetaulukossa se oikeutti kahdeksanteen sijaan.
Talvitesteissä Williams käytti autossaan kuutta erilaista väritystä, jotka juhlistavat tallin 30-vuotista taivalta F1:sissä. Ensimmäisenä uudella autolla pääsi ajamaan tallin testikuljettaja Nico Hülkenberg.
Voitto Huotari

Voitto Sakari Huotari (s. 14. helmikuuta 1943 Kuhmo) toimi Mikkelin hiippakunnan piispana 1993–2009. Koulutukseltaan hän on teologian tohtori ja valtiotieteiden maisteri.
Ennen piispaksi nimittämistään hän työskenteli Mikkelin tuomiorovastina, Kymin kirkkoherrana sekä Imatran ja Ruokolahden seurakunnissa seurakuntapastorina. Pappisuran lisäksi hän on työskennellyt Helsingin yliopistossa kirkkososiologian assistenttina. Hänellä on ollut kirkkososiologian dosentuuri Helsingin yliopistossa ja pastoraaliteologian dosentuuri Joensuun yliopistossa.
SuperTux

SuperTux on kaksiulotteinen alustariippumaton avoimen lähdekoodin tasohyppelypeli, jonka päähahmo on Linux-käyttöjärjestelmän maskotti Tux. Peli on saatavilla Windowsille, Linuxille, macOS:ille ja BSD:lle. Peliä voi pelata 19 eri kielellä, myös suomeksi.
Pelissä on 26 kenttää, lisäksi voi ladata käyttäjien tekemiä kenttiä. Vakaassa versiossa on kenttäeditori, jolla voi tehdä omia karttoja.
Lindy Ruff

Lindy Cameron Ruff (s. 17. helmikuuta 1960) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi NHL-tasolla vuosina 1979–1991 joukkueinaan Buffalo Sabres ja New York Rangers.
Ruff nimitettiin kesäkuussa 2013 NHL-seura Dallas Starsin päävalmentajaksi. Aiemmin hän toimi heinäkuusta 1997 helmikuuhun 2013, 1 165 runkosarja- ja 101 pudotuspeliottelun ajan, Buffalo Sabresin päävalmentajana. Häntä enemmän otteluita yksittäisessä NHL-joukkueessa on valmentanut vain New York Islandersin pitkäaikainen valmentaja Al Arbour. Sabres eteni Ruffin valmennuksessa Stanley Cupin loppuotteluihin kaudella 1998–1999 Dallas Starsia vastaan, minkä lisäksi joukkue eteni itäisen konferenssin loppuotteluihin kausina 1997–1998, 2005–2006 ja 2006–2007. Sabres sai viimeksi mainitulla Presidents’ Trophyn eniten pisteitä runkosarjassa saavuttaneena joukkueena. Ruff itse sai vuonna 2006 parhaan valmentajan Jack Adams Awardin. 
Heinäkuussa 2020 Ruff nimettiin New Jersey Devilsin päävalmentajaksi.
Maaliskuussa 2024 Ruff erotettiin Devilsin päävalmentajan tehtävästä.
Huhtikuussa 2024 Buffalo Sabres palkkasi Ruffin toista kertaa päävalmentajakseen. 
Ruff on valmentanut myös Kanadan jääkiekkomaajoukkuetta. Hän on toiminut joukkueen päävalmentajana maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2009 ja 2013 sekä apuvalmentajana Vancouverin olympialaisissa 2010. Joukkue voitti vuonna 2009 MM-hopeaa ja vuonna 2010 olympiakultaa.
Don Cherry (laulaja)

Donald Ross "Don" Cherry (11. tammikuuta 1924 – 4. huhtikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen viihdelaulaja ja golfaaja. Hän syntyi Wichita Fallsissa, Teksasissa, ja aloitti uransa big band -laulajana; hän teki yhteistyötä Jan Garberin, Victor Youngin ja Tommy Dorseyn kanssa.
Cherryn ensimmäiset soolohitit (muun muassa "Thinking of You") ovat 1950-luvun alusta. Vuonna 1955 ilmestyi hänen tunnetuin levytyksensä, "Band of Gold". 
Golfaajana Cherry voitti vuonna 1954 kaikkien aikojen ensimmäisen Sunnehanna Amateurin.
Tapio Furuholm

Tapio Furuholm (s. 23. helmikuuta 1952) on suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja entinen jalkapalloilija, joka vaikuttaa myös kunnallispolitiikassa. Varsinaiselta koulutukseltaan Furuholm on opettaja, mutta hän työskenteli vuodesta 1999 lähtien eläköitymiseensä saakka Porin kaupungin tiedottajana. Eurosport-kanavan jalkapalloselostajana Furuholm on toiminut vuodesta 1997 lähtien ja 1990-luvulla hän työskenteli myös Yleisradion selostajana.
Jalkapalloura.
Furuholm pelasi jalkapalloa Mestaruussarjassa yhden kauden ajan Porin Ässien joukkueessa, sekä useita vuosia alemmilla sarjatasoilla Ässien lisäksi myös Musan Salamassa. Kaudella 1969 hän teki pelaamissaan kolmessatoista SM-sarjan ottelussa neljä maalia. ja vuonna 1970 Furuholm saavutti Ässissä A-nuorten Suomen mestaruuden. Ässistä hän siirtyi Musan Salamaan kaudeksi 1972 ja on edelleen seuran kaikkien aikojen toiseksi paras maalintekijä.
Politiikka.
Porin kaupunginvaltuustossa Furuholm vaikutti 1977–1986 SKDL:n valtuustoryhmässä, josta siirtyi vuosiksi 1987–1988 Demokraattiseen Vaihtoehtoon. Hän asettui jälleen Vasemmistoliiton ehdokkaaksi vuoden 2012 Kunnallisvaaleissa ja pääsi valtuustoon keräämällä yli 900 ääntä. Hän jätti valtuuston 2017. Furuholm työskenteli Porin kaupungin tiedotuspäällikkönä vuodesta 1999 lokakuun 2015 loppuun, jolloin jäi eläkkeelle. 
Furuholm oli Vasemmistoliiton ehdokkaana myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Furuholm palasi kaupunginvaltuustoon vuoden 2021 kuntavaaleissa ja hänestä tuli myös kaupunginhallituksen jäsen. Keväällä 2022 Furuholm valittiin aluevaltuustoon. Kesäkuussa 2022 hän ilmoitti luopuvansa politiikasta ikäänsä ja terveydentilaansa vedoten.
Yksityiselämä.
Tapio Furuholm on entisen jalkapalloilijan Timo Furuholmin isä. Hänen veljensä Esa Furuholm on myös entinen jalkapalloilija, joka on myöhemmin toiminut eri tehtävissä Suomen Palloliitossa.
Arktos Group

Arktos Group on suomalainen mekaanisen metsäteollisuuden konepaja- ja puunjalostusyhtiö.
Yhtiö liiketoiminta käsittää Porin liimapuutehtaan, konepajan Mikkelissä ja Kemijärvellä sekä Kemijärven saha- ja liimapuutuotannon. Tammikuun lopussa 2012 yhtiö ajautui yrityssaneeraukseen. Tammikuussa 2013 Arktos Group hakeutui konkurssiin.
Arktos Groupia edelsi liiketoimintaa nimellä Anaika Group. Anaikaan liittyvää liiketoimintaa on ollut Anaika Timber (nykyisin Anaika Components LTD Oy) nimen alla vuodesta 1993. Japaniin on toimitettu puutuotteita vuodesta 1995 alkaen. Yrityksen omistavat Juhani Kukkonen, Jaakko Kilpeläinen ja Hannu Jaatinen tasaosuuksin. Kukkonen ja Jaatinen lähtivät Anaika Timberistä ja perustivat Anaika Groupin vuonna 2004.
Vuonna 2008 Anaika Group vaihtoi nimensä Arktos Groupiksi. Taustalla oli aiemmin tehdyn sopimuksen rikkontuminen, kun yritys ilmoitti perustavansa lakkautetun Kemijärven sellutehtaan tiloihin liimapalkkitehtaan. Vanha nimi aiheutti sekaannuksia Suomessa Anaika Components LTD Oy:n kanssa ja yhtiö ei saanut markkinoida Anaika-nimisiä puutuotteita maailmalle.
Kemijärven sellutehdas.
Anaika Groupin odotettiin perustavan 80 työntekijän liimapalkkitehtaan Kemijärvelle, missä Stora Enso lakkautti Kemijärven sellutehtaan huhtikuun 2008 lopussa. Liimapalkkitehdas tuli lakkautetun selluloosatehtaan tiloihin. Stora Enso ja valtion erityisrahoitusyhtiö Finnvera tukivat molemmat hanketta 11 miljoonalla eurolla.
Anaika Group ilmoitti 29. tammikuuta 2008 tekevänsä rikosilmoituksen Kemijärven selluloosatehtaalla kiertävää häväistyskirjettä koskien. Stora Enso varoitti häväistyskirjeestä henkilökuntaansa.
Puupelletti.
Anaika Group rekisteröi 25. lokakuuta 2007 toiminimen Anaika Pellets mahdollista polttopuupellettien valmistusta varten. Anaika Group rekisteröi myös samalla 11 muuta toiminimeä, kuten Anaika Composite, Anaika Talo ja Anaika House.
Don Cherry (jääkiekkovalmentaja)

Donald Stewart "Don" Cherry (s. 5. helmikuuta 1934) on kanadalainen entinen jääkiekkovalmentaja ja tv-kommentaattori. Hän aloitti pelaajana, mutta ura NHL:ssä jäi yhteen Boston Bruinsin otteluun vuonna 1955. 
Cherry toimi Boston Bruinsin (1974–1979) sekä Colorado Rockiesin (1979–1980) päävalmentajana ja sai vuoden 1976 Jack Adams Awardin. Hänen kansallisen ikonin asema maassa on niin vakiintunut, että vuonna 2004 hän ylsi "The Greatest Canadian" -äänestyksessä seitsemännelle sijalle.
Valmentajana Don Cherry tunnettiin räväkkänä ja sanavalmiina johtajana, joka arvosti fyysistä pelaamista. Hän oli omalta osaltaan luomassa myyttiä Isosta, Pahasta Bruinsista, jota Cherry valmensi viisi kautta valmentajaurallaan. Kovuudestaan tunnetuimpia pelaajia Cherryn alaisuudessa olivat muun muassa Terry O'Reilly, Stan Jonathan ja John Wensink. Don Cherry valmensi myös kahden kauden ajan legendaarista puolustajaa Bobby Orria, jolle Cherry oli omien sanojensa mukaan lähinnä avaamassa vaihtopenkin luukkua.
Valmennusuransa jälkeen Don Cherry on herättänyt ihastusta ja vihastusta lukuisilla värikkäillä kommenteillaan, mutta on saanut kuitenkin kiitosta lajituntemuksestaan ja työstään lajin parissa. Aikaisempina vuosina Cherry tunnettiin eurooppalaisten NHL-pelaajien vihaajana, mutta nyttemmin hän on alkanut arvostaa useitakin eurooppalaistaustaisia pelaajia. Don Cherry on muun muassa puolustanut Anaheim Ducksin hyökkääjää Saku Koivua ja arvostanut Calgary Flamesin suomalaismaalivahdin Miikka Kiprusoffin NHL:n parhaimmaksi maalivahdiksi. 
Cherryä on syytetty esimerkiksi rasismista ja kaukaloväkivallan ihannoimisesta. Marraskuussa 2019 hän esitti televisiossa mielipiteen, joka herätti Kanadassa tuohtumusta. Cherryn mielestä osa maahanmuuttajista ei kunnioita maansa historiaa, kun nämä eivät hanki muistopinssiä sotaveteraanien ja kaatuneiden muistopäivänä. Televisiokanava Sportsnet sekä juontaja Ron MacLean pyysivät kommentteja anteeksi, mutta Cherry ei suostunut perääntymään. Cherry sai kohun seurauksena potkut Sportsnetiltä 11. marraskuuta 2019.
Suomen valtion omistajapolitiikka

Suomen valtion omistajapolitiikka on toimenpidekokonaisuus, jonka avulla määritellään jo ennakkoon sitä, miten Suomen valtion omistamia valtionyhtiöitä omistetaan. Omistajapolitiikan sopiminen eduskunnan ja ministeriöiden toimintaa ohjaavaksi linjaukseksi koettiin tarpeelliseksi sen jälkeen, kun valtionomaisuuden omistaja-arvoa ryhdyttiin lisäämään, jotta valtion omaisuuden poismyynti olisi entistä kannattavampaa.
Omistajapolitiikka koettiin tarpeelliseksi valtionyhtiöiden tai niiden osuuksien myymisen kannalta. Ensimmäiset linjaukset omistajapolitiikaksi tehtiin Paavo Lipposen ensimmäisen hallituksen aikana Antti Kalliomäen ollessa kauppa- ja teollisuusministeri. Johtavana virkamiehenä yksi politiikan suunnittelijoista on Markku Tapio kauppa- ja teollisuusministeriössä, nykyisessä työ- ja elinkeinoministeriössä.
Omistajapolitiikan mukaisesti valtion omistamat yritykset ja ne yritykset, joissa valtiolla on merkittävä omistusosuus, jaetaan valtion kokonaan omistamiin, valtion enemmistöllään omistamiin sekä yrityksiin, joissa valtiolla ei ole muuta tehtävää kuin omistajatehtävä ja joiden omistamisesta voidaan tilanteen mukaan luopua suunnitellusti.
Laajaa keskustelua herättäneitä valtion omistajapolitiikan piiriin kuuluvia yrityksiä ovat olleet muiden muassa Sonera, Kemiran lannoiteyksikkö, Kemira Grow-How ja 2007 alkaen Stora Enson Suomessa suljettavat selluloosa- ja paperitehtaat.
Jerry Kramer

Gerald Louis ”Jerry” Kramer (s. 23. tammikuuta 1936) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi NFL:ssä vuosina 1958–1968 joukkueenaan Green Bay Packers.
Menestyksensä johdosta Kramer sai nimityksen NFL:n 1960-luvun All-Decade Teamiin. Hän oli All-Pro viidesti (1960, 1962–1963, 1966–1967), ja hänet valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2018.
Kramer syntyi Montanassa, mutta kävi Idahon yliopiston.
Propyyni

Propyyni kuuluu alkyyneihin, jolloin tunnusomainen piirre on yksi kolmoissidos hiiliatomien välillä. Alkyynit ovat alkeenien tapaan tyydyttymättömiä yhdisteitä. Sen molekyylikaava on C3H4 ja rakennekaava CH3-C≡CH.
Propyyni on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritöntä, erittäin helposti syttyvää kaasua, jolla on tunnusomainen haju. Kaasu on ilmaa raskaampaa ja voi kulkeutua maata pitkin ja syttyä etäällä. Propyynista käytetään myös nimityksiä "allyleeni" ja "metyyliasetyleeni" .
Propyynin moolimassa on 40,07 g/mol, sulamispiste −102,7 °C, kiehumispiste −23,2 °C ja CAS-numero 74-99-7. Propyyni liukenee veteen 0,36 g / 100 ml. 
Propyyniä muodostuu sivutuotteena propaanista krakkauksessa yhdessä isomeerinsä propadieenin kanssa. Propyyni ja propadieeni erotetaan kaasuseoksesta strippaamalla ja propadieeni isomeroidaan propyyniksi. Suurin osa propyynistä käytetään metyylimetakrylaatin valmistukseen. Stabiloituja propyyni–propadieeniseoksia voidaan käyttää metallien hitsauksessa ja karkaisussa. Tällöin kaasuseoksesta muodostuva liekki vastaa ominaisuuksiltaan butaani/propaaniliekkiä.
Pavel Tretjakov

Pavel Mihailovitš Tretjakov (; 27. joulukuuta 1832 Moskova – 16. joulukuuta 1898 Moskova) oli venäläinen kauppias, taidekerääjä, filantrooppi ja mesenaatti, joka tunnetaan nimeään kantavasta taidekokoelmasta ja museosta, Tretjakovin galleriasta. 
Pavel Tretjakov aloitti taiteen keräämisen vuonna 1856 hankkimalla kaksi maalausta. Ensimmäinen näistä oli Vasili Hudjakovin maalaus "Kahakka suomalaisten salakuljettajien kanssa" (1853). 
Elämä.
Pavel Tretjakov ei ollut ainoastaan intohimoinen taiteen keräilijä, vaan hän jatkoi kauppiassukunsa perinteitä elämänsä loppuun asti toimien isänsä ja isoisänsä tavoin liike-elämässä. Vuonna 1860, jolloin hän oli 28-vuotias, hän testamenttia laatiessaan määritteli itse selkeästi tehtävänsä. Se oli sellaisen julkisen ja kaikille avoimen kaunotaiteiden säilytyspaikan perustaminen, joka toisi monille hyötyä ja kaikille, sukuun ja säätyyn katsomatta, mielihyvää. Testamenttiin sisältyi lisäys: "Haluaisin jättää jälkeeni kansallisen gallerian, se on gallerian, joka koostuu venäläisten taiteilijoiden tauluista.". Tretjakov käytti koko loppuelämänsä tämän periaatteen toteuttamiseen.
Tretjakov seurasi 1880-luvun jälkipuolen taide-elämän nousua ja reagoi nopeasti maansa kulttuurin uusiin muutoksiin. Hän huolehti siitä, että kaikkea sellaista, missä hän saattoi tunnistaa aitoa lahjakkuutta ja todenmukaista elämänkuvausta, hankittiin hänen kokoelmiinsa. Vaikka Tretjakov ei saanut erityistä taiteellista koulutusta, hänellä oli sivistynyt ja hienostunut taiteellinen vaisto, jonka avulla hän pystyi valitsemaan suuresta taulujen määrästä merkittävimmät ja venäläiselle koulukunnalle luonteenomaisimmat teokset. Tretjakov ei toiminut ainoastaan omien mieltymystensä ja makunsa mukaisesti, vaan pystyi myös arvioimaan teosten merkityksen venäläisen taiteen historialle. Taiteilijat arvostivat häntä jakaen yhteisen päämäärän, tukien toisiaan ja luottaen toisiinsa tavoitteessaan, jonka päämääränä oli perustaa venäläisen taiteen museo.
Pavel Tretjakov ymmärsi etevien aikalaistensa merkityksen ja halusi säilyttää jälkipolville heidän henkilöhahmonsa. Tretjakovin tilauksesta syntyi muotokuvagalleria 1870-luvun venäläisen kulttuurielämän vaikuttajista, kirjailijoista, säveltäjistä ja monista muista taiteen alan toimijoista. Tilaustöitä Tretjakoville maalasivat muun muassa Vasili Perov, Ivan Kramskoi, Nikolai Nevrev, Nikolai Ge ja Ilja Repin. Muotokuviin ikuistuivat niin Aleksandr Ostrovski, Fjodor Dostojevski, Ivan Turgenev, Leo Tolstoi, Anton Rubinstein, Pjotr Tšaikovski kuin moni muu merkittävä venäläisen taiteen vaikuttaja. Mallien valinta kertoo Tretjakovin ymmärtäneen heidän panoksensa arvon venäläiselle kulttuurille.
Vuonna 1892 Pavel Tretjakov lahjoitti omansa ja jo kuolleen veljensä kokoelmat, yhteensä yli kolmetuhatta teosta, Moskovan kaupungille. Kokoelmasta muodostettiin Tretjakovin galleria. Elämänsä loppuun eli vuoteen 1898 asti hän jatkoi toimintaansa gallerian hyväksi ja huolehti sen kokoelmien täydentämisestä.
Frank Gifford

Francis Newton ”Frank” Gifford (16. elokuuta 1930 Santa Monica, Kalifornia – 9. elokuuta 2015 Greenwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi New York Giantsissa vuosina 1952–1964 ja siirtyi ammattilaisuransa päätyttyä selostustöihin. New York Giants on jäädyttänyt hänen numeronsa (16). 
Gifford kuului NFL:n 1950-luvun "All-Decade Teamiin". Hän oli uransa aikana kahdeksankertainen Pro Bowl -pelaaja ("Most Valuable Player", 1958) ja kuusinkertainen All-Pro.
Gifford kelpuutettiin sekä Pro (1977) että College Football Hall of Fameen (1975).
Hugh McElhenny

Hugh Edward McElhenny (31. joulukuuta 1928 – 17. kesäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon keskushyökkääjä. Hänen NFL-joukkueinaan olivat vuosina 1952–1964:
McElhenny kelpuutettiin sekä Pro (1970) että College Football Hall of Fameen (1981). Hän oli kuusinkertainen Pro Bowl -pelaaja ja NFL:n 1950-luvun "All-Decade Teamin" jäsen.
Lenny Moore

Leonard Edward ”Lenny” Moore (s. 25. marraskuuta 1933 Reading, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon keskushyökkääjä. Hän pelasi koko NFL-uransa (1956–1967) ajan Baltimore Coltsissa.
Moore on kuulunut Pro Football Hall of Fameen vuodesta 1975.
Błyskawica

Błyskawica () oli konepistooli, jonka Puolan kotiarmeija kehitti vuonna 1943. Aseen suunnitteli puolalainen Wacław Zawrotny. Asetta tuotettiin Puolan vastarintaliikettä varten. Se perustuu löyhästi brittiläiseen Sten-konepistooliin. Asetta käytettiin toisessa maailmansodassa. Błyskawicaa tehtiin noin 700 kappaletta.
Joe Perry (jalkapalloilija)

Fletcher Joseph "Joe" Perry (22. tammikuuta 1927 – 25. huhtikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän loi NFL-uransa San Francisco 49ersissa (1948–1960, 1963) ja Baltimore Coltsissa (1961–1962). 
Perry, kolminkertainen Pro Bowl -pelaaja (1952–1954), kuului NFL:n 1950-luvun "All-Decade Teamiin" ja sai vuonna 1969 paikan Pro Football Hall of Famesta.
Nico Mattan

Nico Mattan (s. 17. heinäkuuta 1971 Izegem) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1994–2007. 
Mattan voitti vuonna 2001 Giro del Piemonten, GP Ouest-Francen ja De Pannen kolmen päivän ajon. Lisäksi hän oli paras Pariisi–Nizza-ajon prologissa, kuten kaksi vuotta myöhemminkin. Vuonna 2005 hän voitti Gent-Wevelgem-klassikon kiistanalaisella tavalla: hän ohitti kilpailua johtaneen Juan Antonio Flechan loppusuoralla käyttäen monien mielestä huoltoautoja vetoapunaan.
Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut muun muassa UCI Continental -tasolla kilpailleen Pedaltech-Cyclingnews -tallin johtotehtävissä.
Dick Barwegan

Richard James ”Dick” Barwegan (25. joulukuuta 1921 Chicago, Illinois – 3. syyskuuta 1966) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja (hyökkäyksen linjamies). Hän syntyi Chicagossa, kävi Purduen yliopiston ja pelasi ammattilaisena 1940–1950-luvuilla.
Barwegan oli nelinkertainen Pro Bowl -pelaaja ja tuli valituksi NFL:n 1950-luvun "All-Decade Teamiin".
Bill Dudley

William McGarvey "Bill" Dudley (24. joulukuuta 1921 – 4. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Virginian Bluefieldissä ja opiskeli Graham High Schoolissa sekä Virginian yliopistossa. Hän voitti vuosittaisen Maxwell Awardin 1941. 
Dudley oli Pittsburgh Steelersin ykkösvaraus vuonna 1942. Hänen uransa katkaisi toinen maailmansota, jonka jälkeen hän kuitenkin palasi NFL:een ja jatkoi pelaamista ammattilaisena 1950-luvulle saakka. Pittsburgh Steelersin jälkeen hänen joukkueinaan olivat Detroit Lions ja Washington Redskins. 
Dudley oli vuonna 1946 "Most Valuable Player" ja vuosina 1950–1951 Pro Bowl -pelaaja. Hän kuuluu NFL:n 1940-luvun "All-Decade Teamiin", ja hänet on kelpuutettu sekä College (1956) että Pro Football Hall of Fameen (1966).
George McAfee

George Anderson McAfee (13. maaliskuuta 1918, Corbin, Kentucky – 4. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän opiskeli Dukessa ja aloitti NFL-uransa Chicago Bearsissa vuonna 1940.
McAfeen ura katkesi vuonna 1941, kun hän astui toisen maailmansodan vuoksi palvelukseen Yhdysvaltain laivastoon. Sodan jälkeen, vuonna 1945 hän palasi vanhaan joukkueeseensa Chicago Bearsiin, jossa pelasi aina vuoteen 1950. Hänet on nimetty NFL:n 1940-luvun "All-Decade Teamiin".
Chicago Bears on jäädyttänyt McAfeen pelinumeron 5. Hänet valittiin sekä College Football Hall of Fameen (1961) että Pro Football Hall of Fameen (1966).
Charley Trippi

Charles Louis ”Charley” Trippi (14. joulukuuta 1921 – 19. lokakuuta 2022 Athens, Georgia) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän syntyi Pennsylvanian Pittstonissa, opiskeli Georgian yliopistossa ja sai vuosittaisen Maxwell Awardin vuonna 1946. 
Trippi oli vuonna 1945 National Football Leaguen ykkösvaraus. Hän pelasi koko ammattilaisuransa Chicago Cardinalsissa, josta hän lähti vuonna 1955. Hän oli kaksinkertainen Pro Bowl -pelaaja (1952–1953) ja kolminkertainen "All-Pro" (1947–1948, 1952).
Trippi, toisen maailmansodan veteraani, kelpuutettiin sekä College (1959) että Pro Football Hall of Fameen (1968). Hän kuului NFL:n 1940-luvun "All-Decade Teamiin".
Trippi oli Pro Football Hall of Famen vanhin elävä jäsen, vanhin elävä ensimmäinen NFL-draftin valinta ja vanhin vahvistettu elävä entinen amerikkalainen jalkapalloilija.
Galvaaninen erotus

Galvaaninen erotus tarkoittaa sähkötekniikassa sähköisen järjestelmän kahden osan välillä olevaa eristystä, joka estää varauksenkuljettajien siirtymisen osien välillä. Toisin sanoen näiden osien välillä ei kulje virtaa. Osien välillä voi silti siirtyä sähköenergiaa tai informaatiota kapasitanssin, induktanssin, sähkömagneettisen kentän tai sähkömekaniikan välityksellä.
Galvaanisella erotuksella on suuri merkitys sähköturvallisuudessa ja mittaustekniikassa sekä korroosionestossa, koska se estää virran kulun eri potentiaaleissa olevien virtapiirien välillä ja rajoittaa ei-toivottujen virtojen kiertoa järjestelmässä.
Steve Van Buren

Stephen W. "Steve" Van Buren (28. joulukuuta 1920 La Ceiba, Honduras – 23. elokuuta 2012 Lancaster, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka vaikutti NFL:n Philadelphia Eaglesissa vuosina 1944–1951. 
Hondurasissa elämänsä aloittanut Van Buren sai Easton High Schoolista New Orleansista stipendin Louisianan osavaltionyliopistoon. Hän kuului NFL:n 1940-luvun vuosikymmenen tähdistöjoukkueeseen ja pääsi vuonna 1965 Pro Football Hall of Fameen. Vuonna 1999 "Sporting News" sijoitti Van Burenin lajin sadan suurimman pelaajan listan 77. sijalle.
Dante Lavelli

Dante Bert Joseph Lavelli (23. helmikuuta 1923 – 20. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän vaikutti Cleveland Brownsissa vuosina 1946–1956.
Lavelli syntyi Ohion Hudsonissa ja kävi Hudson High Schoolin sekä yliopiston Ohio Statessa. Hän oli Pro Bowl -pelaajana vuosina 1951 ja 1953–1954.
Lavelli valittiin vuonna 1969 NFL:n 1940-luvun "All-Decade Teamiin" ja vuonna 1975 Pro Football Hall of Fameen
Pete Pihos

Peter Louis ”Pete” Pihos (22. lokakuuta 1923 – 16. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, joka pelasi NFL-joukkue Philadelphia Eaglesissa vuosina 1947–1955.
Pihos syntyi Orlandossa, Floridassa, ja kävi Indianan yliopiston. Hän oli kuusinkertainen Pro Bowl -pelaaja vuosina 1950–1955.
Pihos valittiin NFL:n 1940-luvun "All-Decade Teamiin". Hänet on kelpuutettu sekä College (1966) että Pro Football Hall of Fameen (1970).
Albertina (Wien)

Albertina on museo Itävallan pääkaupungin Wienin 1. kaupunginosassa eli Innere Stadtissa. Se toimii Palais Erzherzog Albrechtissa ja sisältää yhden maailman huomattavimmista grafiikan kokoelmista ja lisäksi valokuvia ja arkkitehtuuripiirroksia. Äskettäin museo on saanut pysyvään lainaan kaksi impressionististen ja 1900-luvun alun maalausten kokoelmaa. Museo on nimetty perustajansa, Teschenin herttuan Albert Kasimir von Sachsen-Teschenin (1738–1822), mukaan.
Historia.
Herttua Albert kokosi grafiikan kokoelman Pressburgin linnaan 1770-luvulla toimiessaan siellä vuosina 1765–1781 Unkarin kuningaskunnan kuvernöörinä. Albertinan perustamisesta päätettiin 4. heinäkuuta 1776. Taidekokoelma siirrettiin Palais Erzherzog Albrechtiin vuonna 1795. Kokoelma avattiin yleisölle vuonna 1822.
Herttua Albertin kuoltua kokoelma ja museorakennus siirtyivät ensin herttua Karlille (1771–1847), sitten herttua Albrechtille (1817–1895) ja myöhemmin herttua Friedrichille (1856–1936). Tällä ajanjaksolla grafiikkaakokoelma kasvoi edelleen.
Rakennuksen ja kokoelman hallinta siirtyi keväällä 1919 Habsburgeilta Itävallan tasavallalle. Osa museon kokoelmista yhdistettiin vuonna 1920 keisarillisen hovikirjaston kokoelmiin. Nimi "Albertina" otettiin käyttöön vuonna 1921.
Toisessa maailmansodassa Albertina koki merkittäviä vaurioita. Museo kunnostettiin perusteellisesti vuosina 1998–2003. Arkkitehti Hans Hollein on suunnitellut museon uuden sisäänkäynnin katoksen, josta on tullut museon tunnus.
Henki Kolstad

Johan Henrik Ludvig ”Henki” Kolstad (3. helmikuuta 1915 Oslo, Norja – 14. heinäkuuta 2008 Oslo, Norja) oli norjalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi muun muassa joulukalenteriohjelmasta "Jul i Skomakergata", joka esitettiin televisiossa ensimmäistä kertaa vuonna 1979.
Kolstad esiintyi menestyksellä myös teatterissa sekä elokuvissa, ja hänelle myönnettiin vuoden 1952 Filmkritikerprisen. Myös hänen nuorempi veljensä Lasse on tunnettu viihdetaiteilija. 
Kolstad kuoli Oslossa 93-vuotiaana 14. heinäkuuta 2008.
Odiai

Odiai eli busa on noin 250 puhujan isolaattikieli. Sitä puhutaan kolmessa kylässä Papua-Uuden-Guinean länsiosassa, Sandaunin provinssissa.
Odiain kielessä ei ole murteita. Monet kielen puhujat osaavat äidinkielensä ohessa myös yalëa sekä tok-pisiniä ja avioliitot yalëjen kanssa ovat ainakin olleet tavallisia. Odiain kieleen on otettu lainasanoja tok-pisinistä.
Uetersen

Uetersen (), aik. myös "Ütersen (Holstein)", on Pinnaujoen varrella sijaitseva, niin sanottu "ruusukaupunki" () Saksan Schleswig-Holsteinin osavaltiossa. Uetersen kuuluu Hampurin metropolialueeseen. Itse Hampurin kaupunki sijaitsee Uetersenista noin 30 kilometriä kaakkoon. 
Pinnebergin piirikuntaan kuuluvassa kaupungissa asuu noin 17 865 asukasta ja se on pinta-alaltaan 11,43 neliökilometrin suuruinen.
Moskovan Punaiselle torille 28. toukokuuta 1987 laskeutunut harrastajalentäjä Mathias Rust lähti kuuluisalle lennolleen 13. toukokuuta Uetersenista.
Luci Christian

Louisa Michelle Christian (s. 18. maaliskuuta 1973 Hico, Texas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista dubbauksistaan animesarjoissa ja elokuvissa. Hänet palkittiin kuudesti ADR-palkinnolla ja oli vuonna 2007 kaksi kertaa ehdokkaana American Anime -palkinnon voittajaksi.
Elämäkerta.
Christianin näyttelijän ura alkoi varhaisella iällä, kun hänen äitinsä laittoi kolmevuotiaan tyttärensä kykyesitykseen. Varsinaisesti Luci osallistui näyttelemiseen high schoolissa ja myöhemmin valmistui yliopistosta ansaiten loppututkinnon teatterista. Koulun jälkeen hän muutti Houstoniin näyttelemään teattereiden näytelmissä.
Vietettyään muutaman vuoden teatterin parissa Luci päätyi ääninäyttelemiseen ja teki ensimmäisen ääniroolinsa OVAan "Those Who Hunt Elves" vuonna 1999. Useiden dubbausten lisäksi Christian teki alkuperäisen ääniroolin vuonna 2006 "Catscratchiin". Hän työskentelee päätoimisesti ADV Filmsillä ja FUNimationilla. Urallaan hän on tehnyt yli 240 dubbausroolia, jonka myötä Christian on toiseksi eniten englanninkielelle äänittänyt henkilö. Christianilla oli myös pariroolia elokuvassa "Halo Legends".
Christianilla oli myös äänirooli lyhytelokuvassa "Blade Runner Black Out 2022", joka on ainut animena toteutettu kolmesta "Blade Runnerin" sekä "Blade Runner 2049:n" välille sijoittuvasta lyhytelokuvasta.
Michel Vion

Michel Vion (s. 22. lokakuuta 1959 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä ja urheiluvaikuttaja.
Vion voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden Schladmingissa 1982. 1985 Bormion maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi. Urallaan Vion pystyi yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, joka tuli Wengenin alppiyhdistetystä 1985. Yhteensä hän saavutti kolme palkintokorokepaikkaa.
Vion valittiin Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n pääsihteeriksi kesäkuussa 2021. Ennen valintaansa pääsihteeriksi hän oli ollut FIS:n hallituksessa vuodesta 2004 lähtien. Hän on toiminut Ranskan hiihtoliiton puheenjohtajana vuodesta 2010 lähtien.
Mikko Salakari

Mikko Esa Salakari (s. 1972) on suomalainen tenori. Hän toimii Turun Martinseurakunnan kanttorina. Mikko Salakari valmistui musiikin maisteriksi vuonna 2001 Sibelius-Akatemian Kuopion osastolta ja 2005 Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolta. Hän on opiskellut Esko Jurvelinin ja Jorma Hynnisen johdolla, osallistunut eri mestarikursseille ja laulanut oratorioiden ja passioiden solistina. Hän on julkaissut seitsemän omakustanneäänitettä.
Kóstas Martákis

Konstantínos ”Kóstas” Martákis (, s. 25. toukokuuta 1984 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen laulaja, joka oli yksi ehdokkaista edustamaan maataan vuoden 2008 Euroviisuissa.
Ura.
Martákis nousi kuuluisuuteen "Dream Show" -kykyjenetsintäohjelmasta. Ennen musiikkiuraansa hän oli toiminut mallina ja opiskellut Ateenan amerikkalaisessa korkeakoulussa, jossa hän keskittyi tietokoneteknologiaan. "Dream Show" -menestyksen ansiosta Martákis solmi levytyssopimuksen Kreikan Sony BMG:n kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä, "Pánta Mazín", kesällä 2006.
Heinäkuussa 2007 julkaistiin Martákisin ensimmäinen albumi, nimeltään "Anatropí". Albumi sai yleisesti hyvän vastaanoton, ja kappaleet ”Anatropí” ja ”Nai” nousivat hiteiksi. Samana kesänä Martákis osallistui myös Latviassa järjestettyyn kansainväliseen "New Wave Festivaliin", jossa hän sijoittui neljänneksi. Yleisö äänesti Martákisin suosikikseen, minkä ansiosta hänen kappaleensa saivat myös radiosoittoa. Kilpailumenestys johti jälleen levytyssopimukseen, kun Martákis sopi Venäjän Sony BMG:n kanssa englanninkielisen albumin julkaisemisesta kaikissa entisen Neuvostoliiton alueen valtioissa vuoden 2008 aikana. Nousussa olevan suosion johdosta ERT pyysi Martákista yhdeksi ehdokkaaksi edustamaan maataan Eurovision laulukilpailussa 2008.
Martákis osallistui karsintaan englanninkielisellä kappaleella "Always &amp; Forever", jonka on säveltänyt Dimítris Kontópoulos ja sanoittanut Víky (Vicky) Gerothódorou. Kappale tullaan julkaisemaan singlenä Venäjän Sony BMG:n kautta ja siitä tehdään myös kreikan- ja venäjänkieliset versiot. Kreikan edustuskappaleeksi valittiin kuitenkin Kalomoiran "Secret Combination".
Ulawun

Ulawun on aktiivinen kerrostulivuori Papua-Uuteen-Guineaan kuuluvalla Uuden-Britannian saarella. Se on Papua-Uuden-Guinean korkein tulivuori.
Ulawun on 2 334 metriä korkea ja sijaitsee noin 130 kilometriä etelään Rabaulista. Vuoren alarinteet ovat trooppisen sademetsän peitossa 1 000–1 500 metrin korkeuteen saakka, jonka jälkeen rinteillä ei ole enää kasvillisuutta. Varhaisin dokumentaatio vuoren purkauksesta on vuodelta 1700, jolloin William Dampier näki vuoren toiminnassa. Ulawun on hyvin aktiivinen ja se purkautuu muutaman vuoden välein. Erityisen kiivaita purkaukset ovat olleet vuosina 1898, 1915, 1970, 1978, 1980, 1985, 2000 ja 2001. 1970-luvulta alkaen purkaukset ovat olleet yleensä räjähdysmäisiä ja niihin on liittynyt lähes poikkeuksetta pyroklastisia virtoja sekä etenkin sadekaudella myös mutavyöryjä.
Ulawuin on mitattu tuottavan rikkidioksidia jopa 7,4 kg/s, mikä yksinään vastaisi noin 2 % koko maapallon ilmakehän rikkidioksidipäästöistä. Useissa aikaisemmissa mittauksissa päästöt ovat olleet paljon pienemmät.
Emund Vanha

Emund Vanha oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1050–1060. Hän oli Ruotsin ensimmäisen kristityn kuninkaan Olavi Sylikuninkaan (Olof Skötkonung) avioton poika. Lisänimen Vanha hän sai siitä, että hän oli edellisen kuninkaan Anund Jakobin vanhempi velipuoli. Emundin kaksi poikaa kuolivat ennen isäänsä, ja seuraavaksi kuninkaaksi nousi hänen vävynsä Stenkil.
Emund oli kristitty, mutta kiisteli Bremenin arkkipiispan kanssa Ruotsin kirkon itsenäisyydestä.
Kirjailija Lempi Jääskeläinen sijoitti kirjansa "Kvenlannin hurtta" juuri Emund Vanhan hallituskauden loppuun.
Aiheesta muualla.
Michelle Ruff

Michelle Suzanne Ruff (s. 22. syyskuuta 1967 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan ja videopelien äänirooleistaan.
Elämäkerta.
Michelle Ruff opiskeli alun perin näyttelemistä Chicagossa teatteria ja improvisointia, sekä Second Cityssä Players Workshopissa ja Improv Olympicissa. Ääninäyttelemistä hän opiskeli animaation saralla muun muassa Susan Bluun, Andrea Romanon ja Charlie Adlerin opeissa ja mainosjuontoa Kalmenson Working Prossa.
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelemisen Ruff aloitti opiskellessaan vielä collegessa, kun hänen pomonsa Michiganin kykyagentuurissa kehotti Ruffia koe-esiintymään radiomainoksiin. Sittemmin vuonna 1998 hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin, jonka jälkeen Ruff on tehnyt äänirooleja alkuperäisiin animaatioihin, kuten The Oblongs ja Yli aidan, sekä videopeleihin ja on useimmiten erikoistunut tekemään lasten ääniä, vauvoista aina teini-ikäisiin asti niin poikien, kuin tyttöjen ääniä. Enimmäkseen hän on dubannut animea, jonka myötä Ruff on yli 180 dubbausroolilla kuudenneksi eniten dubbausrooleja englanniksi tehnyt henkilö. Parhaiten hänet tunnetaan Bleachista Rukia Kuchikin dubbausroolista.
Antti Tirkkonen

Antti Tirkkonen (s. 18. kesäkuuta 1971 Savonlinna) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. SaPKon kasvatti pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 1988–89 silloisessa I-divisioonassa. 
Puolustajan paikkaa pelaava Tirkkonen ehti vuosien varrella edustaa monia seuroja ympäri maailman. Kokemusta kertyi Suomesta, Ruotsista, Saksasta ja Yhdysvalloista. Kotoista SM-liigaa hän pelasi yhteensä 39 ottelua urallaan KalPan ja TuTon väreissä. Keväällä 1993 Vantaalla Tirkkonen teki SaPKon nousun takaisin I-divisioonaan ratkaisseen maalin one-timer lämärillä lähes nolla kulmasta, Tommi Turusen oivasta syötöstä.
Keväällä 2004 Tirkkonen päätti uransa ja ryhtyi SaPKon manageriksi. Seuraavalla kaudella veri veti kuitenkin kaukaloihin ja hän pelasi SaPKossa 25 ottelua. Kaudella 2005–2006 Tirkkosesta tuli SaPKon toimitusjohtaja. Kausi päättyi riemukkaasti, kun Tirkkosen kasaama SaPKo onnistui nousemaan heti Mestikseen.
Lempinimen "Aso" saanut Tirkkonen oli monien katsojien mieleen riskejä kaihtamattoman pelityylinsä vuoksi. Jalkakikat alimpana miehenä ja läpisyötöt välillä omankin maalin takaa aina hyökkäyssiniselle asti olivat tyypillistä "Asoa".
Aso Tirkkosen veli on entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja Pekka Tirkkonen. Veljesten isä oli myös jääkiekkoilija, Paavo Tirkkonen ja setä Heikki Tirkkonen
Butes (Pandionin poika)

Butes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandionin ja Zeuksippen poika. Hän meni naimisiin Khthonian, kaksoiveljensä Erekhtheuksen tyttären kanssa. Erektheus ja hänen kaksoisveljensä Butes jakoivat isänsä kuoltua vallan keskenään siten, että Erekhtheus hallitsi valtiota ja Butes sai Pallas Athenen ja Poseidonin ylipappeuden.
Butes oli attikalaisen Butadien aatelissuvun esi-isä, ja häntä kunnioitettiin myöhemmin heeroksena Erekhtheionissa Akropoliilla.
Prytz

Prytz, myös muodossa Pryss (), on ruotsalainen suku, jonka usea sukuhaara on aateloitu. Yksi sukuhaara on introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 57. Suomalainen suku sammui mieslinjassa vuonna 1991.
Suvun vanhin tunnettu jäsen on 1400-luvulla elänyt, saksalaisena pidetty sotaeversti "Claes Prytz". Hänen ja hänen vaimonsa hauta on Sköllerstan kirkossa Ruotsin Örebron läänissä. Koska hautakivessä vainajan kuva on esitetty haarniskoituna, on päätelty, että Claes Prytz kuului aateliin. Suvun vanhin varmuudella tunnettu kantaisä on Örebron kaupunginkirjuri "Claes Hansson Prytz" (k. 1554), mahdollisesti edellisen pojanpoika. Suku on antanut nimensä Pryssgårdenin kaupunginosalle Norrköpingissä.
Suvun jäseniä.
Porin Prytzit.
Porissa on asunut Prytzejä 1500-luvulta aikakin vuoteen 1881 saakka. Ennen isovihaa eläneet kuuluivat Ruotsista tulleeseen aatelissukuun. Isovihan aikana suvun kaupunkitalo ja nimi siirtyi avioliiton kautta porvarilliselle vävylle.
Turun Pryssit.
Turussa vaikuttanut Claes Hansson Prytzistä polveutunut sukuhaara saapui Suomeen 1600-luvun alkupuolella, kun kapteenin poika, myöhemmin raatimies "Håkan Andersson" († 1667) saapui Turkuun Itä-Götanmaalta.
Kiuruveden seurakunta

Kiuruveden seurakunta on Kiuruveden kaupungissa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Iisalmen rovastikuntaan Kuopion hiippakunnassa.
Vuonna 2022 seurakunnassa oli 6 249 jäsentä, 83,1 % kaupungin asukasluvusta. Työntekijöitä seurakunnassa on 16.
Herätysliikkeet.
Kiuruveden seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Kiuruvesi kuuluu Pohjois-Savon herännäisyyden voimakkaimpaan tukialueeseen. Kiuruvedellä on jossain määrin myös vanhoillislestadiolaisuuden kannatusta.
Vic Mignogna

Victor Joseph Mignogna (s. 27. elokuuta 1962 Greensburg, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, pianisti, ohjaaja ja muusikko, joka tunnetaan lukuisista animen dubbauksistaan ja videopelien äänirooleistaan. Hänet muun muassa palkittiin vuonna 2007 American Anime -palkinnolla parhaasta dubbauksesta animessa.
Ura.
Mignognan ura alkoi vuonna 1986 mainosten tuottajana ja ohjaajana, jolloin hän muun muassa ohjasi musiikkivideoita. Mignogna teki vuosina 1986–1988 mainos- ja opetusvideoita Ocean Cityn poliisiyksikölle Marylandissä. 1990-luvun alussa Mignogna toimi muun muassa Houstonin taideinstituutissa opettajana videon tuottamisessa ja äänten suunnittelijana, sekä säveltäjänä.
Laulajana Mignogna julkaisi ensimmäiset levynsä vuonna 2006.
Ääninäyttelijänä.
Mignogna päätyi ääninäyttelemisen pariin työskennellessään Houstonissa videotuotannon parissa, kun hänen työkaverinsa kysyi Mignognan halukkuutta kokeilla ääninäyttelemistä animen parissa. Mignogna esiintyi aikaisemmin pitkään erimuotoisissa teatterinäytelmissä ja suostui ehdotukseen, jonka myötä muutaman kerran ADV Filmsilla työskennellyt kaverinsa lähetti kyseiselle dubbaus-yhtiölle suosituksen Mignognasta. Päästyään koe-esiintymään hän sai myöhemmin vuonna 1999 ensimmäisen ääniroolinsa Street Fighter II V -sarjasta, jossa Mignogna ääninäytteli Vegaa. Sittemmin hän on tehnyt useimmiten äänirooleja AVD:lle, sekä muutaman kerran FUNimationille. Mignogna kertoi myös olevansa harras kristitty, jonka vuoksi hän on valikoiva tiettyjen ääniroolien suhteen mikäli sarja on liian väkivaltainen.
Uransa merkittävämpään roolin hän päätyi Justin Cookin myötä, jonka oli tarkoitus alun perin ohjata Fullmetal Alchemist. Hän kutsui puhelimitse Mignognaa koe-esiintymään Dallasiin. Päästyään paikalle hän istui odotushuoneessa ja huomasi kansion, jossa oli sarjan erihahmojen profiileja. Selatessaan kaikki hahmot läpi sarjan ohjaaja Cook tuli paikalle kutsuessaan Mignognaa koe-esiintymis vuorolleen. Hän näytti Cookille haluavansa kokeilla Edward Elricin roolia tietämättä sen olevan sarjan päähahmo. Cook oli tyytyväinen Mignognan valintaan ja teki hyvin nopeasti demoversion sarjan ensimmäisestä jaksosta, koska Fullmetal Alchemistin japanilaisyhtiö halusi tietää miltä yhdysvaltalaisdubbaus kuulostaisi ja tarvitsisiko siihen tehdä muutoksia ääniroolien suhteen. Mignognan onneksi japanilaiset pitivät hänen roolisuorituksesta, jonka myötä Mignogna myös sai Edwardin roolin. Myöhemmin vuonna 2005 hänet palkittiin roolistaan ADR-palkinnolla kuukauden ääninäyttelijänä Edwardin roolista.
Urallaan Mignogna on dubannut yli 180 animesarjaa, joista merkittävin rooli on ollut "Fullmetal Alchemistissa", josta Mignogna palkittiin American Animella vuonna 2007. Samaisessa gaalassa hänet palkittiin Fullmetal Alchemistin ohella "Macrossin" dubbaamisesta Hikaru Ichijon ääniroolista.
Eero Sissala

Erik (Eero) Helin, kirjailijanimi Eero Sissala (10. maaliskuuta 1851, Liminka – 18. huhtikuuta 1909, Vaasa) oli suomalainen kauppias ja kirjailija. Hän julkaisi teoksensa 1880- ja 1890-lukujen vaihteessa käyttäen kirjailijanimeä "Eero Sissala". 
Sissalan isä oli Alajärveltä kotoisin ollut pitäjänsuutari Juho Helin (sukunimi alkujaan Sissala). Perheessä oli kymmenen lasta joista Eero oli vanhin. Eero osasi jo 5-vuotiaana Svebiliuksen katkismuksen ulkoa ja 7-vuotiaana hän aloitti suutarintyöt isänsä apuna. Hän oli jo 11-vuotiaana parempi suutari kuin isänsä ja hallitsi myös monia muita käytännön töitä. Vuodesta 1864 Sissala oli suutarina isänsä kanssa Oulussa ja vuonna 1870 hän muutti Helsinkiin jossa hän toimi suutarina ja vuodesta 1881 myös nahkakauppiaana. Sissala lopetti liikkeensä 1892 ja oli sitten jonkin aikaa toisen palveluksessa muun muassa myyjänä. Viimeksi hän toimi jalkinekauppiaana Helsingin torilla.
Sissalan esikoisteos "Helmikankaan Heikki" ilmestyi 1887 mutta hän oli kirjoittanut sen jo paljon aikaisemmin. Seuraavaksi hän julkaisi novellin "Naavalan Taavetti" kansankirjailijoiden kokoelmassa "Syvistä riveistä" ja viimeksi laajan kertomuksen "Munkkiniemen Elsa" 1891. Kaikissa Sissalan teoksissa kuvataan päähenkilön elämänvaiheita lapsuudesta kuolemaan saakka. Kaksi ensimmäistä sijoittuivat Liminkaan ja kuvaisvat köyhien maalaispoikien nousua turvemökeistä isojen talojen isänniksi, Munkkiniemen Elsa taas sijoittui Helsinkiin ja sen päähenkilönä oli köyhänä orpotyttönä Helsinkiin palvelijaksi tuleva Elsa.
Sissalan kirjailijanura jäi lyhyeksi sillä hän luopui siitä noudattaakseen körttiläisiin kuuluneen isänsä vaatimusta.