tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jim Flaherty

James Michael ”Jim” Flaherty (30. joulukuuta 1949 – 10. huhtikuuta 2014 Ottawa) oli kanadalainen poliitikko ja Kanadan valtiovarainministeri. Hän toimi aiemmin Ontarion provinssin valtiovarainministerinä. Vuosina 1995–2005 hän edusti konservatiivista edistyspuoluetta Ontarion provinssin parlamentissa, ja asettui Kanadan konservatiivipuolueen ehdokkaaksi 23. tammikuuta 2006 pidettyihin Kanadan parlamenttivaaleihin, joissa tuli valituksi voittaen istuvan liberaalipuolueen edustajan.
Flahertyllä oli humanistinen tutkinto Princetonin yliopistosta sekä lisäksi lakitieteellinen tutkinto. Ennen poliittista uraansa hän toimi lakimiehenä. Jim Flaherty pyrki Ontarion parlamenttiin ensi kertaa vuonna 1990, mutta tuli valituksi vasta 1995. Ontarion hallinnossa hän ehti toimia paitsi valtiovarainministerinä, myös oikeus- ja työministerinä. Hänen yrityksensä nousta Ontarion konservatiivisen edistyspuolueen johtoon 2002 epäonnistui; kampanjansa aikana Flaherty esitti ankaran konservatiivisia näkemyksiä sosiaalisissa asioissa, mikä ei purrut valitsijakuntaan.
Vuonna 2003 Jim Flaherty kannatti innokkaasti George W. Bushia sekä tämän aloittamaa Irakin sotaa, mikä teki hänestä kiistellyn henkilön sotaan osallistumattomassa Kanadassa. 2004 hän hävisi taas puolueensa johtoaseman, kuten kaksi vuotta aiemmin; Flaherty antoi itsestään entistä oikeistolaisemman kuvan, luvaten ontariolaisille veronalennuksia sekä yksityistämisohjelmaa.
2005 Flaherty ilmoitti halukkuudestaan valtiolliseen politiikkaan. Kun Paul Martinin liberaali vähemmistöhallitus kaatui joulukuussa 2005, tiesi tämä ennenaikaisia vaaleja. Flaherty asettui ehdolle ja valittiin Kanadan parlamenttiin konservatiivien edustajana. Stephen Harperin johtamat konservatiivit saivat muutenkin selkeän voiton joskaan eivät enemmistöä parlamenttiin.
Helmikuussa 2006 Flahertystä tehtiin valtiovarainministeri Stephen Harperin konservatiiviseen vähemmistöhallitukseen. Flaherty erosi tehtävästä maaliskuussa 2014 ja kuoli 10. huhtikuuta 2014. Hän oli kärsinyt harvinaisesta ihosairaudesta.
2-metyylipentaani

2-metyylipentaani eli isoheksaani on eräs heksaanin (C6H14) viidestä isomeeristä. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön veteen liukenematon neste. 2-metyylipentaanin rakennekaava on CH3CH(CH3)(CH2)2CH3, moolimassa 86,2 g/mol, sulamispiste −153 °C, kiehumispiste 60 °C, tiheys 0,65 g/cm3, leimahduspiste −32 °C, itsesyttymislämpötila 264 °C ja CAS-numero 107-83-5. 
Muut heksaanin (C6H14) isomeeriset muodot ovat:
Paahtoleipä

Paahtoleipä on paahdettu tai paahdettavaksi tarkoitettu leipä. Leivän paahtaminen tapahtuu kypsentämällä sitä lämmönlähteen hehkussa niin, että leivän pinta tulee ruskeaksi. Paahtoleipä paahdetaan leivänpaahtimella tai grillitoiminnolla uunissa. Suuria määriä paahtoleipää tehtäessä kannattaa käyttää uunia. Paahtoleivän päälle laitetaan rapuja rapujuhlissa. Airfryerilla saadaan tehtyä paahtoleivästä ja esimerkiksi kananmunasta aamupalaksi sopiva voileipäruoka.
Paahtoleipä on valmiiksi viipaloitu. Se on yleensä vaalea leipä, jota syödään usein aamiaisella, välipalalla tai iltapalana. Paahtoleipää voidaan syödä ilman paahtamistakin. Paahtoleipä voi toimia myös voileivän tai voileipäkakun pohjana, jonka päälle lisätään esimerkiksi makkaraa, juustoa, tomaattia, kurkkua, salaattia, kinkkua, graavilohta tai paprikaa. Esimerkiksi vuokaan tehtyyn texmex-voileipäkakkuun sopii grahampaahtoleipä. Paahtoleivän päälle käytetään joskus levitteenä marmeladia, varsinkin Iso-Britanniassa.
Erilaisia paahtoleipiä.
Lähde:
Kitkajoki

Kitkajoki eli Kitkanjoki on noin 35 kilometrin pituinen joki Kuusamossa. Joki alkaa Kitkajärvestä ja se päättyy Oulankajokeen muutamaa kilometriä ennen Venäjän rajaa. Kitkajoki on Oulankajoen suurin sivujoki. Joki on yleinen (vaikkakin haastava) kalastuspaikka, sillä lähijärvien taimenet nousevat jokeen kutemaan. Kalastusalue on jaettu isoimman kosken, Jyrävän, ylä- ja alaosien kalastusalueisiin. Koski on sen verran iso etteivät Venäjän Paanajärven taimenet pysty nousemaan kosken ylitse. Ylä- ja alapuolisen osuuden taimenet ovat selkeästi eri kantaa; alempaa on paikallisesti kutsuttu loheksi. Vaellusreitti Karhunkierros kulkee Kitkajoen vartta alajuoksulta Pienelle Karhunkierrokselle.
Kitkajoen varrella sijaitsee noin kolmen neliökilometrin laajuinen Juumajärvi.
Naum Gabo

Naum Gabo (hepreaksi: נחום נחמיה פבזנר), (syntyjään Naum Neemia Pevsner, 5. elokuuta 1890 Brjansk, Venäjän keisarikunta– 23. elokuuta 1977 Waterbury, Connecticut) oli syntyjään venäjänjuutalainen, Englannissa ja Yhdysvalloissa työskennellyt kuvanveistäjä, joka oli kineettisen taiteen pioneereja ja tärkeä konstruktivismin edustaja.
Gabo opiskeli Saksassa tekniikkaa ja lähti Pariisiin 1913 taiteilijaveljensä luokse. Insinööriopinnot auttoivat häntä myöhemmin mekaanisia osia sisältävien veistosten luomisessa. Jo Saksan-aikoinaan Gabo tutustui Wassily Kandinskyyn ja abstraktiin taiteeseen. Vallankumouksen jälkeen Gabo palasi Venäjälle. 1920-luvulla hän joutui poliittiseen epäsuosioon ja muutti Saksaan, jossa opetti muun muassa Bauhausissa. Natsien vallan lujittuessa Gabo siirtyi ensin Ranskaan jossa työskenteli Piet Mondrianin kanssa, ja sieltä Englantiin. Hän tutustutti kokonaisen sukupolven brittiläisiä kuvanveistäjiä konstruktivismiin. Hänen oppilaistaan tuli toisen maailmansodan jälkeen brittiläisen modernin taiteen johtohahmoja.
1946 hän muutti Yhdysvaltoihin, josta sai kansalaisuuden 1952.
3-metyylipentaani

3-metyylipentaani on eräs heksaanin (C6H14) viidestä isomeeristä. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön veteen liukenematon neste. 3-metyylipentaanin rakennekaava on CH3CH2CH(CH3)CH2CH3, moolimassa 86,2 g/mol, sulamispiste −118 °C, kiehumispiste 63,3 °C, tiheys 0,66 g/cm3, leimahduspiste &lt;−20 °C, itsesyttymislämpötila 278 °C ja CAS-numero 96-14-0. 
Muut heksaanin (C6H14) isomeeriset muodot ovat:
Antonio Gades

Antonio Gades (16. marraskuuta 1936 – 20. heinäkuuta 2004) oli espanjalainen flamencotanssija ja koreografi, jota pidetään maan flamencoteatterikulttuurin tärkeänä perustajahahmona.
Gades oli mukana tuomassa flamencoa paikallisesta erikoisuudesta kansainväliseen julkisuuteen. Hän työskenteli Carlos Sauran kanssa, joka tallensi filmille Gadesin koreografiat Lorcan Veren häät -teoksesta ("Veren häät", 1981) ja Prosper Mériméen Carmenista (1983). Gades ja Saura tekivät yhteistyötä vielä vuoden 1985 flamencoelokuvassa "Noiduttu rakkaus", joka pohjautuu Manuel de Fallan musiikkiin.
Duran Duran (vuoden 1981 albumi)

Duran Duran on Duran Duranin ensimmäinen albumi, joka alun perin julkaistiin vuonna 1981. Se julkaistiin uudelleen yhtyeen saavutettua maailmanlaajuisen suosion vuonna 1983.
Albumi nousi brittilistan kolmanneksi 27. kesäkuuta 1981 ja pysyi listoilla 118 viikkoa. Alkuperäisjulkaisu ei menestynyt Yhdysvalloissa, mutta vuoden 1983 uudelleenjulkaisu nousi sijalle kymmenen ja pysyi listoilla 87 viikkoa. Yhdysvalloissa levy myi platinaa (yli miljoona kappaletta) kesäkuussa 1985.
Albumilta julkaistiin singlet "Planet Earth", "Careless Memories", "Girls on Film" ja "Is There Something I Should Know?" (vuoden 1983 uudelleenjulkaisu). Näistä "Girls on Film" on yksi Duran Duranin tunnetuimmista lauluista.
Sen "Late night version" video herätti huomiota eroottissävyisillä rappioyökerho-elementeillä kuten muta- ja sumopaini. Musiikillisesti kappale on soitettu ja sovitettu osaksi uudelleen ja on albumiversiota pidempi. Kappaleesta Planet Earth tehtiin remix -versio ensimmäisen Sonic The Hedgehog -pelin loppuvastukseen.
Carraran akatemia

Carraran akatemia on taidemuseo ja kuvataideoppilaitos Bergamon kaupungissa Italiassa. Sen perusti kreivi Giacomo Carrara, kulttuurin ystävä ja mesenaatti, joka jätti testamentissaan huomattavan taidekokoelmansa ja muuta varallisuutta Bergamon kaupungille. Kreivin kuoltua vuonna 1796 kokoelmaa hoiti komitea, kunnes Bergamon kunta otti sen hoitaakseen vuonna 1958. Uusklassinen museorakennus valmistui vuonna 1810.
Museo on jatkanut kokoelmansa kartuttamista sekä ostoilla että lahjoituksin. Vuonna 2006 sen kokoelmiin kuului 1 800 työtä 1400-1800-luvuilta. Taiteilijoihin kuuluvat muun muassa Pisanello, Botticelli, Giovanni Bellini, Andre Mantegna, Raffaello, Moroni, Baschenis, Fra Galgario, Tiepolo, Canaletto ja Piccio.
Vuonna 1999 museo sai lahjoituksena kokoelman 1900-luvun taidetta, johon kuuluu teoksia muun muassa seuraavilta taiteilijoilta: Boccioni, Balla, Morandi, Campigli, Casorati, Savinio, De Chirico, Kandinsky, Sutherland, Manzù. Maalausten lisäksi kokoelmissa on piirroksia, grafiikkaa, veistoksia, huonekaluja, posliiniesineitä ja mitalikokoelma.
Kreivi Carrara perusti museon yhteyteen taidekoulun vuonna 1793. Vuoteen 1912 se toimi samassa talossa museon kanssa. Vuodesta 1988 koulu on ollut virallinen keskiasteen taideoppilaitos (Accademia di Belle Arti).
Jake Lloyd

Jacob Christopher ”Jake” Lloyd (s. 5. maaliskuuta 1989 Fort Collins, Colorado) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä, joka esitti Anakin Skywalkeria vuoden 1999 elokuvassa "". 
"Pimeän uhan" lisäksi Lloyd näytteli esimerkiksi vuoden 1996 elokuvassa "Isäni on turbomies" sekä televisiosarjoissa "Teho-osasto" ja "Kameleontti". Hän myös esitti Anakin Skywalkeria muutamassa "Pimeään uhkaan" liittyvässä videopelissä. Sen jälkeen hän kuitenkin luopui näyttelemisestä. Lloyd on kertonut kokeneensa paljon kiusaamista elokuvaroolinsa vuoksi, minkä lisäksi promootiokiertue lukemattomine haastatteluineen oli raskas. Sittemmin hän opiskeli elokuva-alaa chicagolaisessa Columbia Collegessa. 
Lloyd pidätettiin 17. kesäkuuta 2015 holtittomasta ajamisesta, ajamisesta ilman ajokorttia sekä pysähtymättä jättämisestä, hänen hyökättyään sitä ennen äitinsä kimppuun. Lloydyn äiti kertoi myöhemmin poikansa sairastavan skitsofreniaa, ja Lloydia hoidetaan suljetulla osastolla.
Arena (Duran Duranin albumi)

Arena on Duran Duranin alun perin vuonna 1984 julkaistu live-albumi. Se julkaistiin kahdella bonuskappaleella lisättynä uudelleen CD-muodossa vuonna 2004. Albumi nousi brittilistalla sijalle kuusi (24. marraskuuta 1984) ja Yhdysvalloissa sijalle neljä (1. joulukuuta 1984). 
Albumin kappaleet on äänitetty Duran Duranin menestyksekkäällä maailmankiertueella "Sing Blue Silver" (1983/1984). Levyn mukaan kappaleet ovat "äänitetty ympäri maailman 1984". Alkuperäislevyltä julkaistiin lokakuussa 1984 singlenä uusi kappale "The Wild Boys". Tammikuussa 1985 julkaistiin single "Save A Prayer (Live from the Arena)".
Julkaisun aikaan kriitikot olivat epäluuloisia levyn suhteen: miksaus oli liian siloinen live-albumille, yleisöä ei juuri kuulu levyllä. Uniikit sovitukset ja välispiikit kuten "Is anybody hungry?" kuitenkin osoittavat kyseessä olevan live-levyn.
Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut

Lentopallon maailman­mestaruus­kilpailut on vanhin kansainvälisen lentopalloliiton FIVB:n järjestämä lentopallon maajoukkuekilpailu. MM-kisat järjestetään neljän vuoden välein sekä naisille että miehille.
Vuodesta 2025 lähtien kisat pelataan joka toinen vuosi.
Historia.
MM-kisat järjestettiin ensi kertaa vuonna 1949, Prahassa, Tšekkoslovakiassa, kaksi vuotta FIVB:n perustamisen jälkeen. Tuolloin kilpailu järjestettiin vain miehille ja kaikki joukkueet tulivat Euroopasta. Kolme vuotta myöhemmin järjestettiin myös naisten kilpailu, mukana oli joukkueita myös Aasiasta ja Amerikasta. Samalla alkoi nykyinen järjestämistahti, jossa kilpailut pidetään neljän vuoden välein. 
Kun lentopallo oli ensi kertaa kesäolympialaisten ohjelmassa 1964 Tokion kisoissa, muutettiin järjestämisvuosia siten, että olympia- ja MM-kisat järjestetään vuoron perään kahden vuoden välein. Vuonna 1970 kisoihin osallistuivat ensimmäiset joukkueet Afrikasta. Vuoteen 1974 saakka isäntämaa järjesti sekä miesten että naisten kilpailut lukuun ottamatta vuosien 1966 ja 1967 kisoja. Sittemmin miesten ja naisten turnaus on 1998 ja 2006 Japanin kisoja lukuun ottamatta pidetty eri maissa. Vuoden 2022 kisat oli myönnetty Venäjälle, mutta Ukrainan sodan vuoksi niiden järjestäminen evättiin heiltä maaliskuussa 2022. Venäjä suljettiin kokonaan myös pois vuoden 2022 kisoista ja tilalle nostettiin Ukraina maailmanrankingin perusteella. Kisat pelattiin Puolassa ja Sloveniassa elo-syyskuussa.
Notorious

Notorious on Duran Duranin albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1986. Se saavutti sijan 16 brittien myyntilistoilla ja sijan 12 Yhdysvalloissa. Singlejen "Notorious" ja "Skin Trade" myötä Duran Duranin musiikkityyli siirtyi kohti "valkoista funkia", jossa soivat erityisesti basso ja vaskipuhaltimet. Tyylin muutos aikaisempaan menestykselliseen euro-dance-pop -musiikkiin karkotti suuren osan vanhasta fanipohjasta. 
Albumilla eivät olleet enää mukana alkuperäisjäsenet rumpali Roger Taylor ja kitaristi Andy Taylor.
Albumin ensimmäinen single "Notorious" nousi Yhdysvaltain single-listalla sijalle kaksi ja Isossa-Britanniassa sijalle seitsemän. Seuraava single "Skin Trade" oli hyvin epätyypillinen Bowie-vaikutteinen Duran Duran -kappale, jolla Simon Le Bon lauloi Princen mieleen tuovalla falsetilla. Single oli Ison-Britannian listalla parhaimmillaan 22., USA:ssa 39.. Albumin kolmas single oli "Meet El Presidente".
Paul Murry

Paul Murry (25. marraskuuta 1911 Stanberry, Missouri – 4. elokuuta 1989 Palmdale, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Mikki Hiiri -sarjakuvan piirtäjä. Murry elätti itsensä aluksi maanviljelijänä 26-vuotiaaksi asti. Vuoden 1937 aikana hän työskenteli ensin vajaan vuoden mainosgraafikkona ja pääsi sitten töihin Disneyn animaatiostudioille. Siellä hän työskenteli animaattori Fred Mooren apulaisena esimerkiksi "Pinocchion", "Dumbon", "Fantasian" ja "Etelän laulun" parissa. 
Murryn taiteilijanuran alku oli hyvin samanlainen kuin legendaarisella Carl Barksilla. Kumpikin oli piirtäjänä itseoppinut, kumpikin hakeutui 1930-luvun puolivälissä töihin Disneyn animaatiostudiolle ja kumpikin ryhtyi 1940-luvun puolella kokopäivätoimisesti piirtämään sarjakuvia Western Publishing Companyn parissa. Sotaan lähteneiden tilalle tarvittiin Disneyllä sarjakuvapiirtäjiä ja Floyd Gottfredson tarjosi paikkaa Murrylle tammikuussa 1943 ja hän alkoi piirtää sarjakuvia animaattorin työnsä ohella. Vuonna 1946 hän lopetti työt animaattorina, muutti Oregoniin maanviljelijäksi ja piirsi freelancerina sarjakuvia ja muita piirroksia eri lehtiin. Keväällä 1950 Murry piirsi ensimmäisen Aku Ankka -sarjansa ja samana kesänä ensimmäisen Mikki Hiiri -sarjansa, joka oli 24-sivuinen "Monster Whale". Murryn parhaina töinä pidetään 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa "Walt Disney's Comics and Stories"- ja "Mickey Mouse" -lehdissä ilmestyneitä pitkiä Mikki-seikkailuja. Murrylle ei kuitenkaan jäänyt vieraaksi Aku Ankkakaan, ja hän piirsi myös Nakke Nakuttajaa. Vuosina 1951–1953 julkaistiin sanomalehdissä Murryn piirtämää ja Dick Huemerin käsikirjoittamaa lännensarjakuvaa.
Murry loi käsikirjoittaja Del Connelin kanssa Superhessun. Murry palautti sarjakuviin Floyd Gottfredsonin vuonna 1939 keksimän Mustakaavun, joka oli välillä ollut muutamia vuosia unohduksissa. Murrya ylisti myös Romano Scarpa, Italian kenties arvostetuin Mikki Hiiri -piirtäjä. Murryn sarjoja ilmestyi runsaasti suomalaisessa "Aku Ankka" -lehdessä sen ensimmäisten vuosikymmenten aikana. Murry piirsi uudelleen muutamia Floyd Gottfredsonin Mikki-seikkailuja, ja nämä Murryn versiot tulivat useimmille suomalaisille tutuiksi aiemmin kuin Gottfredsonin alkuperäiset.
Murryn piirrostyötä on kehuttu, mutta jatkosarjojen juonia on moitittu toistosta varsinkin loppuaikoina. Käsikirjoitukset Murryn sarjoihin teki useimmiten Carl Fallberg. 1970-luvun alussa Murryn Mikki-tarinat muuttuivat jatkosarjoista kahdeksan sivun pituisiksi. Loppuaikojen lyhyet ja innottomat käsikirjoitukset eivät motivoineet Murrya, jolloin aiemmin melko yksityiskohtaiset taustat jäivät pois, piirroksissa näkyivät myös rutinoituminen ja kangistuminen.
Paul Murry piirsi viimeisen Mikki-sarjakuvan vuosien 1982–1983 vaihteessa ja vietti rauhallisia eläkepäiviä luonnontieteiden, maanviljelyksen ja musiikin parissa. Murry kuoli elokuussa 1989 Palmdalessa Kaliforniassa.
Jan Ullrich

Jan Ullrich (s. 2. joulukuuta 1973 Rostock, Itä-Saksa) on saksalainen entinen kilpapyöräilijä. Hän voitti Ranskan ympäriajon ensimmäisenä saksalaisena vuonna 1997. Vuonna 1999 Ullrich voitti Espanjan ympäriajon. Hän on voittanut myös kultaa ja hopeaa Sydneyn olympialaisissa.
Doping.
Vuonna 2002 Ullrich sai kuuden kuukauden kilpailukiellon kärähdettyään ekstaasin ja amfetamiinin käytöstä. Ullrich ajoi autoa alkoholin vaikutuksen alaisena vuonna 2002, ja hänet tuomittiin ajokieltoon.
Vuonna 2006 Ullrichin nimi tuli esiin laajassa Operación Puerto -dopingskandaalissa. Ullrich oli osallistumassa vuoden 2006 Ranskan ympäriajoon, jossa hän oli ennakkosuosikki kilpailua vuosia hallinneen Lance Armstrongin lopetettua kilpauransa edelliskauteen (palasi kilpailuihin vuonna 2009). Ranskan ympäriajon kilpailunjohtaja Christian Prudhomme ilmoitti kuitenkin vain viikkoa ennen kilpailun alkua, että Ullrich ja moni muu huippuajaja (muun muassa Ivan Basso ja Joseba Beloki) eivät saa osallistua kisaan. El Pais -sanomalehti raportoi espanjalaisen lääkärin Eugenio Fuentesin vastaanotolta löytyneen pussitettua verta ja dopingdokumentteja, jotka liittävät yhteensä 58 ammattilaispyöräilijää mahdolliseen dopingin käyttöön. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI kehotti ammattilaistalleja vetämään kaikki epäillyt ajajat pois kilpailutoiminnasta tutkimusten ajaksi. Ullrichin talli T-Mobile veti ykkösajajansa pois juuri ennen kilpailun alkua ja purki Ullrichin työsopimuksen myöhemmin heinäkuussa skandaalin johdosta. 
Heinäkuun 2006 jälkeen Ullrichin yhteyksiä Fuentesiin tutkittiin. Helmikuun lopussa 2007 Ullrich ilmoitti lopettavansa uransa, väsyttyään kielteiseen julkisuuteen jonka hän koki ajojahdiksi. Huhtikuun alussa varmistui, että Fuentesin vastaanotolta oli löydetty Ullrichin verta. Tämän paljastuksen myötä Operación Puerto aktualisoitui uudelleen vuoden 2007 Giro d'Italian kynnyksellä.
Vuonna 2013 Ullrich myönsi käyttäneensä veridopingia.
Yksityiselämä.
Vuodesta 2016 asti Ullrich on asunut Mallorcalla. Hän on kärsinyt päihdeongelmista ja kertonut käyttäneensä amfetamiinia, kokaiinia ja runsaasti alkoholia. Lisäksi hän on aiheuttanut häiriötä naapureilleen.
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
Starwing

Starwing (Japanissa ja Yhdysvalloissa Star Fox, ) on Nintendon ja Argonaut Softwaren kehittämä räiskintäpeli. Peli julkaistiin vuonna Super Nintendo Entertainment Systemille.
Peli on "Star Fox" -pelisarjan ensimmäinen osa. Peli käytti hyödykseen Super FX -mikropiiriä, joka mahdollisti näyttävän 3D-grafiikan. Koska 3D-grafiikkaa ei pelin julkaisuajankohtana käytetty vielä juuri lainkaan, aiheutti peli paljon huomiota peliteollisuudessa. 
Pelaaminen.
"Starwing" on "raiteilla" kulkeva peli, eli pelaaja ei pysty itse päättämään minne Fox McCloudin ohjaama Arwing-alus lentää, vaan hänellä on vain mahdollisuus väistellä eteen tulevia esteitä korkeus- ja leveyssuuntaan rajatussa "tunnelissa". Pelaajan tulee pujotella läpi kenttien, tuhota kaikki viholliset, ja tehtävän lopuksi tappaa suunnattoman kokoinen loppuvastustaja päästäkseen eteenpäin pelissä. Pelistä on suunniteltu jatko-osa "Star Fox 2", mutta se julkaistiin vasta vuonna 2017 SNES:n uudelleenjulkaisun yhteydessä. Välissä on tullut muita Star Fox-pelejä, jotka jatkavat pelisarjan tarinaa suoraan Starwingista.
Big Thing

Big Thing on Duran Duranin vuonna 1988 julkaistu albumi. Se nousi Ison-Britannian albumilistalla sijalle 15 ja Yhdysvalloissa sijalle 24.
Taustaa.
Vuonna 1988 musiikillinen ilmapiiri oli muuttunut. House-musiikki ja tanssittavampi "groove" olivat muotia. Duran Duran tunnettiin pääasiassa 1980-luvun alun syntikkapop-yhtyeenä ja yhtye oli uransa kannalta tärkeässä pisteessä – Big Thing oli heidän yrityksensä säilyttää musiikillinen uskottavuus.
Big Thingiä voidaan pitää yhtyeen "house-levynä". Ensimmäinen single "I Don't Want Your Love", albumin nimikappale ja toinen single "All She Wants Is" olivat aiempaa aggressiivisempaa tanssimusiikkia.
Etääntyäkseen aiemmasta imagostaan yhtye tyylitteli nimensä yksisanaiseen muotoon "Duranduran" ja laulaja Simon Le Bon kasvatti pidemmät hiukset.
Enolit

Enoli tai alkenoli on alkeeni, jossa hydroksyyliryhmä on sitoutunut hiiliatomiin, jolla on kaksoissidos. Nimitys enoli on yhdistetty kaksoissidoksen "en"- ja alkoholin -"oli" -tunnisteista. 
Enolit ja karbonyyliyhdisteet, kuten ketonit ja aldehydit, ovat isomeerejä. Puhtainakin aineina ne muuttuvat spontaanisti toisikseen. Tätä kutsutaan keto-enolitautomeriaksi. Usein toinen tautomeeri on paljon suositumpi; yleensä se on ketoni tai aldehydi, mutta jos kaksoissidos on konjugoitunut, myös enolitautomeeri voi olla suositumpi.
Oikeanpuolinen enolimuoto ei ole stabiili, vaan se muuttuu vasemmanpuoleiseksi ketomuodoksi. Happi on elektronegatiivisempi kuin hiili, ja se muodostaa voimakkaampia kemiallisia sidoksia. Näin ollen hiili—happi-kaksoissidos on yli kaksi kertaa voimakkaampi kuin yksinkertainen sidos, mutta hiili—hiili-kaksoissidos on heikompi kuin kaksi yksinkertaista sidosta.
Konjugoituneissa yhdisteissä, kuten 1,3-dikarbonyyli- ja 1,3,5-trikarbonyyliyhdisteissä, enolimuoto on yleisempi, sillä stabiilisuutta lisäävää resonanssia ja molekyylin sisäisiä vetysidoksia muodostuu vain enoli-, eikä ketomuodoissa.
Enolaatti-ioni.
Kun enolin hydroksyyliryhmä (–OH) luovuttaa vetyionin (H+) eli protonin, muodostuu negatiivinen enolaatti-ioni:
Välituotteena, jota on vaikea havaita, enolaattia voi syntyä sekä happo-, että emäskatalyysillä. Tavalliset vesiliuoksessa stabiilit emäkset eivät ole riittävän vahvoja muuttamaan erikseen stabiloimattomia karbonyyliyhdisteitä merkittävissä määrin enolaateiksi. Tarvitaan superemäs ja täysin vedettömät olosuhteet, jotta saadaan muutettua karbonyyliyhdiste kokonaan enolaatiksi.
On olemassa stabiileja enolaatteja, joissa enolaattia stabiloi resonanssi. Fenoleissa kaksoissidos on aromaattisessa renkaassa. Muita syitä ovat konjugaatio ja keto-enolitautomeria, josta johtuu esimerkiksi askorbiinihapon happamuus.
Emäksenä voidaan käyttää esimerkiksi alkoksidia. Enolaattikemian keskeinen ongelma on se, ettei enolisaatio ole selektiivistä: kun on kaksi mahdollista enolaattia, molempia syntyy. Kylmässä (esim. kuivajää-asetonihaude) ja voimakkailla emäksillä saadaan kineettisesti helpoiten irtoava enolaatti. Lämpimässä ja heikoimmilla emäksillä enoli pääsee palautumaan karbonyyliyhdisteeseen takaisin, kunnes päästään termodynaamiseen tasapainoon. Toinen haaste on se, että jos emäs on liian heikko, karbonyyliyhdistettä jää liuokseen, ja se reagoi enolaatin kanssa. Tämän välttämiseksi on käytettävä superemäksiä.
Enolaattikemialla on osuutensa suuressa osassa monimutkaisten lääkemolekyylien synteesissä.
Enediolit.
Jos enolaatti on konjugoitunut karbonyylin tai muun elektroneja puoleensavetävän ryhmän kanssa, se toimii happona samalla tavalla kuin karboksyylihappo. Kuten karboksyylihapossa, konjugaattiemäksen elektroneja luovuttavan oksianionin ja elektroneja puoleensavetävän karbonyyliryhmän elektronit ovat delokalisoituneet; ainoana erona on välissä oleva enolin π-sidos. Askorbiinihappo on tästä tyypillinen esimerkki.
Pikku vampyyri

Pikku vampyyri (alkuper. "Der Kleine Vampir") on saksalaisen lastenkirjailija Angela Sommer-Bodenburgin kirjasarja. Ensimmäinen alkuperäiskielinen teos ilmestyi vuonna 1979.
Tarina.
Juoni perustuu ihmislapsi Antonin ja vampyyrilapsi Rydigerin (alkuper. "Rüdiger") ystävyyteen. Anton rakastaa kauhutarinoita, etenkin vampyyreistä kertovia, joten Rydiger ja Anton ystävystyvät nopeasti. Antonin vanhemmat eivät tiedä lapsensa ystävän olevan vampyyri, vaikka ovatkin kovasti yrittäneet tutustua häneen. He ihmettelevät myös Rydigerin vierailuaikoja - vampyyrithan voivat liikkua vain auringonlaskun jälkeen.
Pikkuhiljaa Anton oppii tuntemaan Rydigerin vampyyriperheen, von Schlottersteinit, heidän joukossaan mm. Rydigerin soman pikkusiskon Annan ja isoveljen Lumpin, jolle on jäänyt ikuinen äänenmurros ja murrosikä, joka johtuu siitä, että hänestä tuli vampyyri teini-ikäisenä.
Muita von Schlottersteinin perheen jäseniä ovat:
Suomennokset.
Kustannusosakeyhtiö Otava on julkaissut melkein kaikki suomenkieliset Pikku vampyyri -kirjat aina vuodesta 1987. 
Sarjan suomalaiset kirjojen nimet ja ilmestymisvuodet:
Tv-sarjat ja elokuva.
Kanadalais-saksalainen yhtiö teki kirjoista vuonna 1985 13-osaisen tv-sarjan. Kaikkia rooleja esittivät kanadalaiset näyttelijät. Vuonna 1993 ilmestyi tv-sarja saksalaiselta tuottajalta. Vuonna 2000 yhdysvaltalainen tuottaja teki kirjoista elokuvan.
Cessna

Cessna Aircraft Company on yhdysvaltalainen yleisilmailulentokoneita valmistava yritys, jonka päätoimipaikka sijaitsee Wichitassa, Kansasissa. Se valmistaa niin yksimoottorisia pienkoneita kuin isompia yksityiskäyttöön suunniteltuja suihkukoneitakin. 
Cessnan omistaa nykyisin New Yorkin pörssissä noteerattu monialayritys Textron. Cessnasta tehtiin vuonna 2014 osa Textroniin kuuluvaa Textron Aviation -liiketoimintasegmenttiä, johon kuuluu Cessnan lisäksi muun muassa Beechcraft-lentokonebrändi.
2,3-dimetyylibutaani

2,3-dimetyylibutaani on eräs heksaanin (C6H14) viidestä isomeeristä. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön veteen liukenematon neste. 2,3-dimetyylibutaanin rakennekaava on (CH3)2CHCH(CH3)2, moolimassa 86,2 g/mol, sulamispiste −129 °C, kiehumispiste 58 °C, tiheys 0,662 g/cm3, leimahduspiste −29 °C, itsesyttymislämpötila 420 °C ja CAS-numero 79-29-8. 
Muut heksaanin (C6H14) isomeeriset muodot ovat:
Hectorock II

Hectorock II on vuonna 1985 julkaistu Hectorin albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainita.
CD:n bonuskappaleet
Kokoonpano.
Hector &amp; Toeloe Strings (CD-bonus)
2,2-dimetyylibutaani

2,2-dimetyylibutaani eli neoheksaani on eräs heksaanin (C6H14) viidestä isomeeristä. Se on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste. 2,2-dimetyylibutaanin rakennekaava on (CH3)3CCH2CH3, moolimassa 86,2 g/mol, sulamispiste −100 °C, kiehumispiste 50 °C, tiheys 0,649 g/cm3, leimahduspiste −48 °C, itsesyttymislämpötila 425 °C ja CAS-numero 75-83-2. 
Muut heksaanin (C6H14) isomeeriset muodot ovat:
Nuku idiootti

Nuku idiootti on Hectorin vuonna 1987 julkaistu albumi. Kappaleet "Peili peili" ja "Suuri pieni mies" löytyvät ainoastaan levyn CD-versiolta. Albumi myi kultalevyyn oikeuttaneen määrän.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainita.
Otso

Otso on suomalainen miehen etunimi. Sana tarkoittaa karhua, ja on ilmeisesti alkuperäinen karhun nimitys siinä, missä karhu on yksi monista kiertoilmauksista.
Digi- ja väestötietoviraston Nimipalvelun mukaan nimi Otso on Suomessa huhtikuuhun 2025 mennessä annettu noin 5 280 miespuoliselle henkilölle, joista noin 80 prosenttia on syntynyt 2000-luvulla.
Otson nimipäivä on 11. lokakuuta, ja se on ollut almanakassa vuodesta 1908.
Eläinaiheisuus tekee Otsosta suomalaiseksi etunimeksi poikkeuksellisen.
Järjestelmäkutsu

Järjestelmäkutsu eli käyttöjärjestelmäkutsu (, "systeemikutsu") on ohjelmoinnissa sovellusohjelmien käyttämä matalan tason mekanismi käyttöjärjestelmän ytimen tarjoamien palveluiden suorittamiseksi.
Järjestelmäkutsu ei ole suora funktiokutsu kuten sovelluksissa, vaan kutsun on ylitettävä ytimen ja käyttäjäavaruuden välinen jako. Kutsutavat eroavat alustojen ja arkkitehtuurin mukaan.
Käyttöjärjestelmissä voi olla satoja eri järjestelmäfunktioita. Plan 9 -käyttöjärjestelmässä eri järjestelmäfunktioita on vain noin 50 kappaletta. Alkuperäisessä Unix-järjestelmässä oli alle 50 järjestelmäkutsua.
Tyypillisesti järjestelmäkutsut suoritetaan standardikirjaston avulla suoraan kutsumisen sijaan. Järjestelmäkutsu voi olla huomattavasti hitaampaa käyttäjäavaruuden funktiokutsuun verrattuna. Kirjastot kuten glibc toteuttavat kutsujen optimointeja käyttäjäavaruudessa muun muassa vDSO-toiminnolla.
Suorittimet kuten Motorola 68000 tukevat käyttäjämoodia ("user-mode") ja kernelimoodia ("supervisor-mode"), kun taas eräät muut suorittimet käyttävät ohjelmasegmentin tasoa.
Järjestelmäkutsun hitauteen vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa muistiavaruuden vaihdosta seuraavat toiminnot (TLB-tyhjennys) sekä tarve tallettaa ja palauttaa rekisterien tilat (pinon käsittely).
Käyttötapaukset.
Järjestelmäkutsuilla toteutetaan muun muassa seuraavia toimintoja:
Toteutukset.
Intel x86-arkkitehtuuripohjaisissa Linux-järjestelmissä järjestelmäkutsuja voidaan käyttää kahdella tavalla. Perinteinen tapa on käyttää ohjelmistokeskeytystä 80h (tai 0x80, desimaaleina 128), jolloin järjestelmäkutsun numero laitetaan rekisteriin eax ja funktion parametrit rekistereihin ebx - edx. Uudempi ja nopeampi tapa on käyttää suorittimen codice_1/codice_2-käskyjä, jotka välttävät keskeytyssignaalin lisäkuorman. 64-bittisessä x86-64-arkkitehtuurissa vastaava kutsu tehdään rekistereillä rax ja rdi - r9, ja käytetään codice_3/codice_4-käskyjä. vDSO-toiminto ja ajonaikainen kirjasto voivat automaattisesti valita suorittimen tukeman toiminnon taaksepäin yhteensopivuuden vuoksi.
MS-DOS-tyyppisissä käyttöjärjestelmissä taas käytetään keskeytystä 21h järjestelmäkutsuun.
FreeBSD käyttää Unix-tyylistä kutsumistapaa ja 80h-keskeytystä, jossa oletetaan että kutsuttu funktio herättää keskeytyksen kutsuvan ohjelman sijaan ja parametrit välitetään pinossa.
Windows NT on käyttänyt laitteistokeskeytystä "keskeytysporttien" lisäksi sekä 2e-keskeytystä järjestelmäkutsuun.
Esimerkki.
Esimerkki on laadittu assembly-konekielellä Linux-järjestelmään. Siinä pyydetään käyttöjärjestelmää suorittamaan palvelu "sys_close".
mov eax, 6 ; järjestelmäkutsu sys_close(unsigned int fd), sulkee tiedostokahvan
mov ebx, 1 ; tiedostokahva, 1 = stdout
int 80h ; tee järjestelmäkutsu
Vastaava esimerkki uudemmalla menettelyllä:
mov $6, %rax ; järjestelmäkutsun numero
mov $1, %rdi ; parametri
syscall ; tee järjestelmäkutsu
Myös ylemmän tason kielillä voi tehdä järjestelmäkutsuja suoraan:
int main()
 long pid = syscall(SYS_getpid);
 printf("Prosessinumero on %lx\n", pid);
 return 0;
Varjot ja lakanat

Varjot ja lakanat on suomalaisen rockmuusikko Hectorin 13. studioalbumi vuodelta 1988. Albumin tunnetuin kappale on ”Jos sä tahdot niin”.
Albumi nousi parhaimmillaan Suomen levylistojen neljännelle sijalle ja pysyi listalla yhteensä 28 viikon ajan. Albumi saavutti kultalevyrajan vuonna 1989 ja platinalevyrajan vuonna 1991. Albumia on myyty yhteensä 56 200 kappaletta ja on täten Hectorin neljänneksi myydyin levy.
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Albumista on julkaistu ainakin kaksi uusintapainosta LP-levynä ja yksi uusintapainos C-kasettina. CD-levynä albumi julkaistiin uudelleen vuonna 1994 Fazer-Musiikin toimesta ja vuonna 2007 Warner Music Groupin eli WEA:n toimesta. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Hector. Kappaleet jousikvartetille sovittanut Ahti Marja-aho.
Sirkka (nimi)

Sirkka on suomalainen naisen etunimi. Nimen alkuperä liittynee 1800-luvun lopulla ilmestyneeseen satukirjaan "Prinsessa Lumisirkku ja kääpiöt". Lumisirkusta tuli Lumikki, mutta Sirkku jäi tytönnimeksi.
Lokakuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 35 510 henkilöä on saanut etunimekseen Sirkka, kaikki ovat naispuolisia. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana.
Raili

Raili on suomalainen naisen etunimi. Nimeä on arveltu mukaelmaksi heprealaisperäisestä nimestä Raakel.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Raili-nimen on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä saanut 23 046 henkilöä, jotka kaikki ovat naisia. Suurin osa heistä on syntynyt vuosien 1920 ja 1960 välisenä aikana.
Starsky ja Hutch

Starsky ja Hutch () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tehtiin vuodesta 1975 vuoteen 1979. Sarja kertoo kahdesta kalifornialaispoliisista, David Starskystä ja Ken ”Hutch” Hutchinsonista. Yksi sarjan tunnettu erikoispiirre on poliisikaksikon käyttämä valkoisella maalauksella varustettu punainen Ford Gran Torino.
Hahmoista.
Sarjan nimihenkilöistä Paul Michael Glaserin esittämä David Starsky on katuviisas ja toimintaan helpommin mukaan lähtevä kuin parinsa. David Soulin esittämä Ken Hutchinson kuvataan sarjassa Starskya älykkäämpänä ja vakavampana. Kontrastia hahmojen välille luovat myös ulkoiset seikat: Starsky on pariaan lyhyempi ja tummatukkainen, Hutch pitkä ja vaalea.
Sarjan vakituisista sivuhenkilöistä Antonio Fargasin esittämä Huggy Bear edustaa poliisikaksikon kaveria alamaailmassa. Bernie Hamilton toimii poliisipäällikkö Dobeyna, lupsakkana johtajahahmona. Sarjan pohjalta on tehty vuonna 2004 samanniminen elokuva, jossa nimikkohahmoja esittivät Ben Stiller ja Owen Wilson
Silvía Night

Silvía Night () on islantilaisen näyttelijä Ágústa Eva Erlendsdóttirin esittämä hahmo, joka esiintyy Skjár 1 -televisiokanavan ohjelmassa "Sjáumst með Silvíu Nótt".
TV-Ohjelma Sjáumst með Silvíu Nótt.
Hahmon kehittivät televisiota varten Gaukur Úlfarsson ja Ágústa Eva Erlendsdóttir. Ohjelmassaan Silvía Night esitti julkisuudenkipeää, narsistista ja huonokäytöksistä islantilaisnuorta parodioiden nuorison huonoja tapoja ja kielenkäyttöä. Hänellä on ollut tapana haastatella ohjelmassa kadunmiehiä, jotka menevät hänen käytöksestään hämilleen. Ennen show’n ensiesitystä televisiossa ja Silvían hahmon oltua vielä tuntematon hän suututti monet ihmiset rajuilla haastatteluillaan. Sittemmin Islannin nuoriso on ottanut mallia Silvía Nightin harjoittamasta käytöksestä ja hänen viljelemistään maneereista. 
Vuonna 2005 Silvía sai Edda-palkinnon (Islannin vuosittainen elokuva- ja televisioalan palkinto) vuoden parhaasta komediashowsta ja hänet valittiin vuoden televisiopersoonaksi. Helmikuussa 2006 valtakunnallisen Rás 2 -radiokanavan kuuntelijat valitsivat Silvían Islannin seksikkäimmäksi naiseksi. Ágústa Eva tuli samassa äänestyksessä neljänneksi.
Euroviisukohu.
Silvía Night myös edusti maataan vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Congratulations” (alun perin islanniksi nimellä "Til hamingju Ísland", ”Onnittelut Islanti”), mutta ei selvinnyt kilpailun finaaliin. Laulussa Silvia muun muassa ylistää itseään, mollaa mannereurooppalaisten musiikkimakua ja soittaa puhelun Jumalalle. Laulussa esiintyi myös kiroilua, joka on Euroviisujen sääntöjen vastaista. Semifinaaliesityksessä kirosanat oli korvattu toisella ilmaisulla. Myös lavaesitys oli erittäin yliampuva ja oli osittain parodia perinteisistä Euroviisu-esityksistä.
Koko Euroviisujen ajan Silvía Night aiheutti kohua ja pahennusta Ateenassa. Silvía oli roolinsa mukaisesti äärimmäisen itseriittoinen ja itserakas, mollasi kanssakilpailijoita ja ärsytti toimittajia. Silvía muun muassa haistatteli Euroviisujen tekniikasta vastanneille henkilöille, sekä antoi kohua herättäneitä lausuntoja kreikkalaisista köyhistä katulapsista paikallisessa tv-ohjelmassa. Media kritisoi ja hyökkäsi laulajaa vastaan osaksi siksi, että kaikki eivät ymmärtäneet jutun olevan vitsiä ja osaksi siksi, että he kokivat Silvian tietoisesti loukkaavan itse tapahtumaa. Silvían provosoivasta käytöksestä johtuen muun muassa kilpailujen esikarsinnan yleisöstä suuri osa buuasi ja vihelsi poikkeuksellisen äänekkäästi Islannin esitykselle.
Semifinaalitappion jälkeen Silvía jatkoi rooliaan näytellen ”mielipahaansa”. Hän teeskenteli lyövänsä poikaystäväänsä ja ”uhkaili” itsemurhalla sillan kaiteella seisten. Lisäksi hän huuteli karkeuksia ja syljeskeli toimittajia kohti. Silvia myös haukkui Suomen edustajaa Lordia ”rumiksi hirviöiksi”, Hollantia edustanutta Trebleä ”lehmäksi” ja Ruotsin Carola Häggkvistiä ”vanhaksi, rumaksi ämmäksi”.
Elias

Elias on miehen etunimi, kreikkalainen muoto heprean nimestä Elia "Jahve on Jumalani". Vanhassa testamentissa Elia oli profeetta, josta kerrotaan Ensimmäisessä ja Toisessa kuninkaiden kirjassa.
Huhtikuuhun 2025 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 35 908 miestä ja alle 90 naista saanut nimekseen Elias.
Suomessa Eliaksen nimipäivä oli aikoinaan 17. huhtikuuta. Vuonna 1929 se siirrettiin huhtikuun 9. päivään kyseisenä päivänä syntyneen Elias Lönnrotin muistoksi.
Kai Lehtinen

Kai Antero Lehtinen (s. ) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan muun muassa nimiroolista televisiosarjassa "Raid".
Ura.
Lehtinen valmistui ylioppilaaksi Lohjan lukiosta vuonna 1980 ja opiskeli sen jälkeen Jouko Turkan oppilaana Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjalla, josta hän valmistui vuonna 1987. Hän on työskennellyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Espoon teatterissa, Tanssiteatteri Raatikossa ja Pyynikin kesäteatterissa. Suuren yleisön tietoisuuteen Lehtinen tuli Juhanin roolista televisiosarjassa "Seitsemän veljestä".
Lehtinen voitti Olavi-palkinnon roolityöstään Taru Mäkelän elokuvassa "Pikkusisar" (1999). Hän on esiintynyt myös elokuvissa "Raid" (2003), "Poliisin poika" (1998), "Pikkusisar" ja "Mosku – lajinsa viimeinen" (2003), jossa Lehtinen näytteli Moskua eli porokeisari Aleksi Hihnavaaraa (1882–1938). Elokuvapuolella Lehtisen esikoisohjaustyö oli vuonna 2002 valmistunut "Umur". Nurmijärven Kivi-juhlille Lehtinen ohjasi Aleksis Kiven näytelmän "Nummisuutarit", jota esitettiin kesinä 2007–2009. Lehtinen ohjasi niin ikään Kivi-juhlille näytelmän "Seitsemän veljestä", jota esitettiin kesäisin 2011–2012.
Lehtinen toimii myös videotuotantoyhtiössä sekä WWF:n luonnon lähettiläänä. Vuonna 2008 Lehtinen toimi yrittäjänä Sodankylän Vuotsossa sijaitsevassa baarissa, jonka hän nimesi Mosku-baariksi
Yksityiselämä.
Lehtinen joutui klapikoneonnettomuuteen vuonna 1995, jonka seurauksena hän menetti neljä varvasta oikeasta jalastaan. Lehtinen asuu perheineen Karjalohjalla. Hänellä ja vaimollaan on kuusi lasta. Lehtisen esikoispoika kuoli hirsimökin tulipalossa Karjalohjalla vuonna 2007. Vuonna 2017 Lehtisen kotitilalla sattui vakava tulipalo. Tulipalossa Lehtisen perheen kaksikerroksinen ulkorakennus tuhoutui täysin. Tuhoutuneessa ulkorakennuksessa oli autotalli, verstas, talon lämpökeskus, hevostalli, sekä varastotilaa.
Paholaisrausku

Paholaisrausku ("Mobula birostris", ent. "Manta birostris") on suurin rauskulaji. Sen suun molemmilla puolilla on rintaevistä kehittyneet sarveismuodostumat, joista nimi johtuu. Sen ajateltiin aiemmin kuuluneen omaan "Manta"-sukuunsa, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet sen ja toisen "Manta"-sukuun kuuluneen lajin "Manta alfredin" olevan osa "Mobula"-sukua. 
Koko ja ulkonäkö.
Paholaisrausku voi kasvaa 9,1 metriä pitkäksi ja painaa jopa 3 000 kilogrammaa. Normaalipituus on 3,8–4,6 metriä. Suuresta koostaan huolimatta paholaisrausku on rauhallinen jätti, eikä ihmisten tarvitse pelätä sitä. Paholaisrausku on selkäpuoleltaan musta ja vatsapuoleltaan yleensä vaalea. Vatsapuolella on tumma pilkku- ja läiskäkuvionti, jota käytetään rauskun tunnistamiseen, sillä kuvio on hyvin yksilöllinen. Tavataan myös paholaisrauskuja, joiden vatsan pääväritys on tumma ja kuviointi vaalea.
Ravinto.
Paholaisrauskujen pääravintoa on plankton.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Paholaisrauskuja tavataan trooppisissa vesissä, yleensä koralliriuttojen läheisyydessä. Paholaisrauskut hyödyntävät koralliriuttojen puhdistusasemia, joissa puhdistajakalat puhdistavat rauskun loisista, saaden näistä oman ravintonsa.
Hiilitetrakloridi

Hiilitetrakloridi (CCl4) eli tetrakloorimetaani on synteettinen kemiallinen yhdiste, jota on käytetty vaahtosammuttimissa ja jääkaapeissa. Aineesta on kuitenkin luovuttu sen myrkyllisyyden takia. Huoneenlämmössä ja normaalipaineessa se on läpinäkyvää, väritöntä nestettä, jolla on helposti tunnistettava makea tuoksu.
Valmistus.
Useimmiten hiilitetrakloridia muodostetaan hiilidisulfidista ja kloorista. 105–130 °C:n lämpötilassa aineet reagoivat keskenään muodostaen hiilitetrakloridia:
CS2 + 3Cl2 → CCl4 + S2Cl2
Pieni määrä hiilitetrakloridia muodostuu myös metyleenikloridin ja kloroformin synteesiprosessin sivureaktiossa, jota kuvaa alla oleva reaktiyhtälö:
CH4 + 4Cl2 → CCl4 + 4HCl
Ominaisuudet.
Hiilitetrakloridimolekyylissä hiiliatomiin yksinkertaisilla kovalenttisilla sidoksilla kiinnittyneet neljä klooriatomia sijoittuvat symmetrisesti muodostaen tetraedrin. Symmetrisyyden ansiosta molekyylillä ei ole dipolimomenttia. Tämän ansiosta hiilitetrakloridi on ei-polaarinen, joten sitä voidaan käyttää liuottamaan muita ei-polaarisia yhdisteitä. 
Puhtaalla hiilitetrakloridilla on alhaisissa lämpötiloissa erittäin huono syttyvyys.
Käyttö.
1900-luvun alussa hiilitetrakloridia käytettiin vaahtosammuttimissa, liuottimena kuivapesussa, tuholaistorjunnassa sekä jäähdytysaineena. Kun aineen myrkyllisyys tuli selville, alettiin sitä korvata turvallisemmilla vaihtoehdoilla. Ainetta on käytetty myös neutriinojen etsinnässä.
Vaikutukset ihmiseen.
Altistuminen suurille määrille hiilitetrakloridia voi vaikuttaa keskushermoston, mukaan lukien aivojen, toimintaan. Altistuneet voivat tuntea itsensä huumatuiksi. Muita oireita ovat päänsärky, huimaus, väsymys ja pahoinvointi. Pidempiaikainen altistus voi aiheuttaa kooman tai jopa kuoleman. Lyhytaikainenkin altistus voi aiheuttaa maksa- ja munuaisvaurioita.
Hamari (laite)

Hamari on vesivoimalla toimiva konevasara, joka takoo edestakaisella liikkeellä punahehkuista metallia alasinta vasten. Konevasaralla tehtiin useimmiten karkeat taontatyöt. Niitä käytettiin muun muassa Suomen ruukeissa, joissa rautaa valmistettiin suo- ja järvimalmista harkoiksi. 
Hamaria käyttivät Ilmajoella Könnin mestarit ja Nopankylässä toiminut seppä Salomon Koskela.
Lylat Wars

Lylat Wars on Nintendon kehittämän "Star Fox" -pelisarjan toinen osa ja se julkaistiin vuonna 1997 Nintendo 64 -konsolille. Peli julkaistiin Euroopassa ja Australiassa nimellä "Lylat Wars", mutta Yhdysvalloissa nimellä Star Fox 64 (). Pelistä julkaistiin myös versio Rumble Pak -lisälaitteen kanssa.
Alun perin SNES:ille suunniteltu, julkaisematta jäänyt "Star Fox 2" sisälsi joitakin uusia ominaisuuksia, joita hyödynnettiin myöhemmin "Lylat Wars" -pelissä. Muun muassa Wolf O'Donnell -hahmo esiintyi ensimmäisen kerran "Star Fox 2:ssa".
Pelin idea.
"Lylat Wars" on "Starwingin" tapaan raiteilla kulkeva avaruusräiskintä. Pelin juoni on melkein samanlainen kuin "Starwingissa": Star Fox -tiimin tulee jälleen estää pahan Androssin suunnitelmat vallata Lylat-järjestelmä ja pelastaa Corneria-planeetta. Verrattuna "Starwingiin", "Lylat Warsissa" on lukuisia uudistuksia. Pelin kenttien suorittamisjärjestys riippuu siitä miten hyvin kentät onnistuu suorittamaan: taitava pelaaja pääsee vaikeimmille planeetoille. Vaikeinta reittiä pelaamalla pääsee näkemään pelin vaihtoehtoisen loppuratkaisun. Jos jollakin planeetalla suoritettava tehtävä epäonnistuu, reitti jatkuu helpompia planeettoja kohti. Joillakin kentillä on kulkuneuvona Landmaster-tankki tai Blue Marine -sukellusvene Arwing-aluksen sijaan.
Kiš

Kiš oli muinainen kaupunki nykyisen Irakin eteläosassa muinaisessa pohjoisessa Sumerissa.
Kišin paikalla nykyään sijaitseva Tell al-Uhaymir on suhteellisen lähellä muinaista Babylonia, 80 km nykyisestä Bagdadin kaupungista etelään nykyisen Babylonin maakunnassa Irakissa. Kiš oli Eufratin lähellä ja kattaa nykyään 40 rauniokumpua soikealla suunnilleen 8 × 3 km alalla. Kish asutettiin Jemdet Nasr-aikakauden alussa. Sumerilaiset kutsuivat Kišin aluetta nimellä Uri. Sinne saapuneiden itäseemiläisten on väitetty kukistaneen Urukin valta-aseman noin 3100 eaa. Itäseemiläisten vaikutus olisi alkanut alueella 4. vuosituhannen alkupuoliskossa. Kišin lisäksi Abu Salabikh oli protoakkadilainen keskus, muita itäseemiläisiä alueita olivat Ebla, Mari ja Nagar.
Sumerilaisen jälkikäteen laaditun kuningasluettelon mukaan suuren tulvan jälkeinen kuningas Gushur oli Kišistä, joka luultavasti pohjoisen sijaintinsa takia kärsi tulvasta vähiten. Kišiä hallitsi tulvan jälkeen Jushur. Monissa varhaisissa Kišin kuninkaiden nimissä on seemiläistä akkadia ei sumerilaista kieltä. Etanaa edeltävät Kišin varhaiset kuninkaat on nimetty akkadilaisesti eläinten mukaan esim Zuqaqip "Skorpioni". Kuningasluettelon mukaan Kišin 12. kuningas Etana "nousi taivaaseen ja vakautti maat". Rouxin mukaan Etana olisi hallinnut niinkin aikaisin kuin 3000 eaa. Ensimmäinen aikalaiskaudelta peräisin olevilla arkeologisilla löydöillä historialliseksi varmistettu kuningas Enmebaragesi kaappasi perimätiedon mukaan itäisen elamin aseet. Tämä tapahtui noin 2700–2500 eaa.
Enmabaragesin poika Aga (Agga) oli Urukin kuninkaiden "kalastaja Dumuzin" ja Gilgamešin poliittinen vastustaja ja soti Gilgamešia vastaan. Kuningasluettelo ei mainitse esimerkiksi hamazin lyöneeksi väitettyä Utuqia/Uhubia ja Mesilimiä. Kišiä hallitsi yhdessä vaiheessa nainen, alkujaan kapakanpitäjä Kubau.
Kišin kuningas rakensi jossakin vaiheessa suurvallan ja monet kuninkaat sanoivat tämän jälkeen itseään "Kišin kuninkaiksi" eli kutsuivat itseään nimellä Lugal. Akkadin, Urin ja jopa jotkut Babylonin kuninkaat tunnettiin Kišin kuninkaina. Monet Kišin kuninkaat olivat seemiläisiä. Kišin jumaluus oli Zababa. Alkujaan suurvallan rakentaja Akkadin Sargon Suuri oli Kišin kuninkaan Ur-Zababan juomanlaskija.
Kišistä on löydetty eräitä vanhimpia tunnettuja kuvakirjoituksia, ajalta noin 3200 eaa.
Paja

Pajaksi sanotaan rakennusta, jossa seppä takoo vasaralla rautaa alasinta vasten ja valmistaa siitä erilaisia käyttö- tai koriste-esineitä.
Könnin mestarit valmistivat pajassa erilaisia karkea- ja hienotaontatöitä kelloihin ja käyttöesineihin. Nopankylässä, jossa oli 1869–1955 välisenä aikana Suomen suurin hevosajokaluteollisuus, työskenteli parhaana aikana jopa 30 seppää omassa pajassaan raudoittaen ajokaluja.
Pajan keskeisin kaluste oli ahjo, jossa rautaa kuumennetaan hehkuvilla hiilillä työstölämpöiseksi. Ahjo saatiin riittävän kuumaksi puhaltamalla hiiliin ilmaa palkeiden avulla. Ilman puhallus nostaa hiilien lämpötilaa hehkuvaksi ja kuumentaa raudan sen sulamispisteeseen asti.
Reino Lehväslaiho

Reino Veikko Lehväslaiho (13. huhtikuuta 1922 Akaa – 27. maaliskuuta 2019 Seinäjoki) oli suomalainen panssariässä, arvonimeltään sotakamreeri ja tuotteliaimpia suomalaisia sotakirjailijoita.
Nuoruus.
Nuoruutensa Lehväslaiho vietti Toijalassa, mistä hän 17-vuotiaana koulukaveriensa kanssa lähti vapaaehtoisena talvisotaan.
Sota.
Lehväslaiho osallistui talvi- ja jatkosotaan sekä Lapin sotaan. Hän haavoittui kolmesti: ensimmäisen kerran 17-vuotiaana talvisodassa ja kahdesti jatkosodassa. Hän palveli Ruben Laguksen panssaripataljoonassa kolmannessa panssarivaunukomppaniassa ja toimi muun muassa T-34-panssarivaunun ampujana. Todistettavasti hän tuhosi tai pysäytti seitsemän vihollisen panssarivaunua, kymmeniä kuorma-autoja ja muutaman torjuntatykin. Lehväslaihon sotilasarvo oli reservin vääpeli, ja hän sai 30 sotilaan kunniamerkkiä.
Lehväslaihon karmeimpia sotatilanteita on kuvattu myös suomalaisissa sotaelokuvissa. Niistä kuuluisin on Åke Lindmanin elokuva "Tali-Ihantala 1944", joka perustuu osittain Lehväslaihon kirjoituksiin. Erityisen huomattava tapahtuma oli vihollisen suuren joukko-osaston tuhoaminen konepistoolilla. Lehväslaiho oli harjoitellut nimenomaan konepistoolilla ampumista tankista käsin, ja hän oli siinä ilmeisen taitava. Taistelun lopuksi venäläiset osuivat räjähtävällä luodilla Lehväslaihoa suuhun. Hän haavoittui pahoin mutta vierittäytyi vaunusta tielle ja ojaan. Omat joukot saivat hänet joukkosidontapaikalle ja siitä sotasairaalaan. Lehväslaiho parani sairaalassa ja ehti vielä Lapin sotaan Laguksen divisioonan mukana.
Ura sodan jälkeen.
Sodan jälkeen Lehväslaiho ei jäänyt puolustusvoimien palvelukseen vaan siirtyi siviilitöihin, muun muassa Kuolan niemimaalle tietyömaille toimistoesimieheksi. Myöhemmin hän toimi myös kartoitustoimiston esimiehenä.
Kirjailijanura.
Lapin sodan loputtua Lehväslaiho kummasteli, miksi jalkaväestä ja panssaridivisioonasta ei tehty kirjoja. Hän soitteli everstituttavalleen ja tiedusteli, onko näitä kirjoja tekeillä kuuluisista taisteluista ja sattumuksista. Eversti vastasi, että hänhän oli ollut itse mukana, eikö hän voisi itse kirjoittaa kirjoja! Lehväslaiho kertoi vastanneensa: ”Herra eversti, tehdään.” Lehväslaiho haastatteli veteraaneja ympäri Suomea.
Lehväslaiho pyrki tuottamaan myös muuta kuin sotaromaaneja: hän suunnitteli kirjoittavansa rakkausromaanin, mutta WSOY-kustantamon silloinen pääjohtaja Hannu Tarmio tyrmäsi idean ja suositteli pysyttelemään sotakirjoissa. Niitä valmistui 45.
Suurin osa Lehväslaihon myöhemmistä kirjoista kuvaa suomalaisten sissien toimintaa jatkosodassa, mutta ensimmäisessä kirjassaan "Panssarisotaa 1941–44" hän kertoi vähäeleisen vaikuttavasti omista sotakokemuksistaan panssarivaunumiehistön jäsenenä. Kokopäiväiseksi kirjailijaksi Lehväslaiho ryhtyi vuonna 1967. Nimimerkillä Veikko Remes hän kirjoitti teoksen "Rintamalotat". Vuonna 2012 Lehväslaiho julkaisi viimeisen kirjansa "Korven Peura." Lehväslaiho sanoi, että ilman sotaa hän ei olisi kirjailija. Hän kirjoitti myös pakinoita lehtiin. 
Lehväslaiho teki myös merimiehen ja kauppiaan töitä sekä työskenteli tietyömaan toimistonhoitajana. Hän asui Seinäjoella.