tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saalistus

Saalistus eli predaatio tarkoittaa toisten eläinten, saaliin, tappamista ja syömistä. 
Saalistajat voidaan jakaa esimerkiksi sen mukaan, miten ne sijoittuvat ekologisessa pyramidissa. Autotrofeiksi kutsutaan eliöitä, jotka tuottavat kaikki tarvitsemansa orgaaniset yhdisteet epäorgaanisesta materiaalista ulkoisen energialähteen avulla. Autotrofeja kutsutaan myös ekosysteemin tuottajiksi, ja ne eivät kuulu saalistajiin. Yhteyttävät eliöt, kuten kasvit, ovat tällaisia tuottajia. 
Eliöt, jotka käyttävät ravinnokseen autotrofeja, kutsutaan toisenvaraisiksia eliöiksi eli heterotrofeiksi. Heterotrofit ovat ekosysteemin primaarisia kuluttajia ja autotrofien saalistajia. Kasvinsyöjäeläimet ovat tyypillisiä primaarisia saalistajia. Eliöitä, jotka käyttävät ravinnokseen heterotrofeja, kutsutaan puolestaan sekundaarisiksi kuluttajiksi ja vastaavasti sekundaarisiksi saalistajiksi. Leijonat ovat tyypillinen esimerkki sekundaarisista saalistajista. Kolmantena saalistajaluokkana ovat tertiääriset saalistajat, jotka voivat käyttää ravinnokseen joko primaarisia tai sekundaarisia saalistajia. Sekundaariset ja tertiaariset saalistajat saattavat osittain käyttää ravinnokseen myös autotrofeja.
Ravintoketjun huipulla olevaa saalistajaeliötä voidaan kutsua huippusaalistajaksi eli huippupedoiksi, jota mikään muu eliö ei käytä ravinnokseen (lukuun ottamatta mädättäjä-, lahottaja- tai raadonsyöjäeliöitä, jotka eivät kuulu saalistajiin). Esimerkiksi tiikerit tai krokotiilit ovat yleensä ekosysteemin huippusaalistaja, joilla ei ole luontaisia saalistajia. Huippusaalistaja voi myös menettää asemansa ravintoketjun huipulla, jos sen elinympäristö vaihtuu. Ihminen katsotaan usein kaikkiruokaisena huippusaalistajien joukkoon, sillä ihmiset eivät yleensä ole muiden eliöiden saalista ja vastaavasti ihminen kykenee tappamaan mitä tahansa muita huippusaalistajia.
Kasvikunnassa muun muassa lihansyöjäkasvit edustavat joko sekundaarisia tai tertiaarisia saalistajia. Eläinkunnassa termillä petoeläimet voidaan suomen kielessä tarkoittaa suppeasti vain tiettyä nisäkkäiden tieteellisen luokittelun lahkoa, Carnivora, vaikka saalistajia on runsaasti myös lintujen, matelijoiden ja kalojen joukossa. Saalistajan yleisen ja laajan määritelmän tarkennuksena voidaan lisäksi "varsinaisilla saalistajilla" tarkoittaa eliöitä, jotka aiheuttavat saaliseliön kuoleman käyttäessään niitä ravinnokseen. Esimerkiksi laiduntavat eläimet tai loiseläimet eivät kuulu tämän kapeamman määritelmän piiriin, mutta toisaalta esimerkiksi siemeniä syövät linnut kuuluvat siihen, sillä ne aiheuttavat kasvukelpoisen alkion menehtymisen.
Vaikka saalistajat ovat ekosysteemissa kuluttajaeliöitä, niillä on hyvin tärkeä rooli ekosysteemien dynamiikassa. Saalistajilla on taipumus lisätä elinympäristöjen monimuotoisuutta eli biodiversiteettiä, sillä ne voivat estää yksittäisen lajin pääsyä hallitsevaan asemaan ekosysteemissä. Saalistajien tuominen ekosysteemiin, jossa niitä ei aiemmin ole esiintynyt, tai niiden poistuminen elinympäristöstä voi vakavasti muuttaa ekosysteemin tasapainoa.
Sykloni (laite)

Sykloni on fluidien puhdistamiseen käytettävä laite. Siinä partikkeleita sisältävä kaasu tai neste saatetaan syklonikartiossa voimakkaaseen pyörimisliikkeeseen, jolloin ns. keskipakoisvoima erottaa raskaammat partikkelit kartion reunoille, joita myöten ne kerääntyvät syklonin pohjalle. 
Käyttö.
Sykloneita käytetään muun muassa hiekkapuhalluksessa, jauhemaalauksessa ja muissa teollisuusprosesseissa, joissa ilmaa halutaan puhdistaa pölystä. 
Saha- ja puutyöteollisuudessa syklonilla puuntyöstöstä syntyneet puru, höylänlastut ja sahajauho imetään tätä varten rakennettua putkistoa pitkin pois puuntyöstökoneista ja puhalletaan sykloniin, jossa puru ja lastujäte erotetaan ilmasta erillisiin säiliöihin.
Kiertopetikattiloissa syklonilla erotetaan savukaasuista niiden mukaan pedistä lähtenyt hiekka, joka sitten palautetaan takaisin petiin.
Rakenne.
Perinteisen ilmanpuhdistukseen käytettävän pystysyklonin osat ovat seuraavat:
 Puhdistettava ilma. 
 Sisääntuloputki. 
 Puhtaan ilman ulostuloputki. 
 Puhdistettu ilma. 
 Syklonilieriön / -kartion runko. 
 Pohjakartio. 
 Ilmasta poistettu kiinteä aines.
Alcide d’Orbigny

Alcide Charles Victor Marie Dessalines d'Orbigny (6. syyskuuta 1802, Couëron, Loire-Atlantique, Ranska –30. kesäkuuta 1857, Pierrefitte-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä.
Hänen isänsä Charles Marie d'Orbigny (1770–1856) oli laivalääkäri ja luonnonharrastaja. Perhe muutti La Rochelleen 1820, jossa d'Orbigny kiinnostui meren elävistä ja erityisesti mikroskooppisen pienistä huokoseläimistä. Jälkimmäiset hän nimesi "Foraminifera"ksi. Pariisissa d'Orbignysta tuli Georges Cuvierin ja L.-A. Cordierin oppilas. Lopun ikäänsä hän seurasi Cuvierin oppia ja vastusti Lamarckin kehitysoppia.
Pariisin luonnonhistorian museon lähettämänä d'Orbigny matkusti ja tutki laajasti Etelä-Amerikkaa 1826–1834. Hän kävi Brasiliassa, Argentiinassa, Paraguayssa, Chilessä, Boliviassa ja Perussa. Hän palasi Ranskaan mukanaan valtava, yli 10 000 luonnonhistoriallisesta näytteestä koostuva kokoelma. Osan lajeista hän nimesi ja kuvaili teoksessaan "La Relation du Voyage dans l'Amérique Méridionale", 10 vol. Hänen aikalaisensa Charles Darwin kutsui tätä kirjaa erääksi 1800-luvun tieteen suurista monumenteista. Osan lajeista kuvailivat museon muut eläintieteilijät.
1840 d'Orbigny ryhtyi järjestelmällisesti kuvailemaan Ranskan fossiileja ja julkaisi kahdeksanosaisen teoksen "La Paléontologie Française". Toisen suuren työnsä, "Prodrome de Paléontologie Stratigraphique"n, d'Orbigny julkaisi 1849. Hän kuvaili siinä lähes 18 000 näytettä. Vuonna 1853 d'Orbignya tuli Pariisin luonnonhistorian museon paleontologian professori. Oppituoli perustettiin varta vasten häntä varten.
D'Orbigny kuvaili ensimmäisenä geologiset ajanjaksot. Hän määritteli lukuisia yhä käytössä olevia geologisia luokkia, kuten "Toarcian, Callovian, Oxfordian, Kimmeridgian, Aptian, Albian ja Cenomanian."
Linnuista hän nimesi muun muassa isojuovanapsijan ("Mecocerculus leucophrys").
Karmiel

Karmiel () on kaupunki Israelin Pohjoisella hallintoalueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1964, ja sen asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46 124. Kaupunki on juutalainen keskittymä muuten paljolti vähemmistöjen asuttamalla alueella. 
Maantiede.
Karmiel sijaitsee rannikon Akkosta kohti Safedia kulkevan tien varrella. Matkaa Akkoon on noin 45 kilometriä ja Tiberiakseen 22 kilometriä. Kaupungista pohjoiseen kohoavat Pohjois-Galilean vuoret ja etelässä puolestaan Ala-Galilean vuoret. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 250 metriä. Alueen ilmastoa on kuvailtu kuivaksi ja miellyttäväksi. Karmelia on maisemoitu voimakkaasti ja kaupungissa sijaitsee useita puistoja ja puutarhoja.
Historia.
Karmielin perustaminen oli osa Israelin valtion laajempaa hanketta kehittää Keski-Galilean aluetta. Tarkoitus oli rakentaa lähistön arabi- ja juutalaiskyliä palveleva kaupunkikeskus. Rakennustyöt paikalla alkoivat vuonna 1963 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1964. Seuraavana vuonna karmielin asukasluku oli jo 1 740. Kunnan aseman se sai vuonna 1984. Karmiel on sittemmin kasvanut tasaiseen tahtiin. Kasvun myötä sen hallinnollista aluetta on laajennettu ja uusia asuinalueita on rakennettu.
Väestö.
Karmielin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 46 124. Noin 60 &amp; paikallisista on syntynyt Israelissa ja loput ovat maahanmuuttajia eri puolilta maailmaa. Erityisen paljon muuttajia on tullut entisen Neuvostoliiton alueelta. Ennen karmielin perustamista alue oli pääasiassa eri vähemmistöjen asuttamaa. Virallisten lukujen mukaan arabit muodostavat noin 2,5 % väestöstä, mutta joidenkin tutkijoiden mukaan oikeampi lukema saattaa olla 10–15 %.
Punatammi

Punatammi ("Quercus rubra") on tammien ("Quercus") sukuun kuuluva puu, jonka luontaiseen esiintymisalueeseen kuuluvat Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen koillisosat ja Kanadan kaakkoisosat.
Kuvaus.
Punatammi voi saavuttaa jopa 43 metrin korkeuden, mutta kasvaa yleensä noin 25–28 metriä korkeaksi. Hyvällä kasvupaikalla se kasvaa nopeasti. Rungon halkaisija on 50–100 senttimetriä. Lehdet ovat pituudeltaan 12–20 senttimetriä ja teräväliuskaisia. Lehdet saavat parhaimmillaan punaisen syysvärityksen. Tammenterhot kypsyvät kahdessa vuodessa. Punatammi voi elää jopa 500-vuotiaaksi.
Käyttö.
Punatammi on Pohjois-Amerikassa tärkeimpiä puutavaraksi kasvatettavia puita. Sitä käytetään myös laajalti koristekasvina ja se on levinnyt paikoin luontoon normaalin levinneisyysalueensa ulkopuolella. Suomessa se menestyy piha- ja puistopuuna maan eteläosissa.
Adrián Annus

 
Adrián Annus (s. 28. kesäkuuta 1973 Szeged, Unkari) on unkarilainen moukarinheittäjä.
Annus sijoittui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa moukarissa yhdenneksitoista tuloksella 63,18. Neljä vuotta myöhemmin hän karsiutui Atlantan olympialaisissa heitettyään 73,68. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän oli kahdeksas tuloksella 77,29. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 ja heitti yhdeksänneksi Edmontonin MM-kisoissa 2001 tuloksella 78,10. Vuonna 2002 hän voitti Unkarin-mestaruuden sekä EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa 81,17 metriä kantaneella heitolla. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi ja voitti yleisurheilun maailmancupin.
Annus voitti 2003 jälleen Unkarin-mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa. Kauden lopussa hän voitti tuloksella 82,10. Annus heitti pisimmälle Ateenan olympialaisissa 2004, mutta kilpailun jälkeen hänen virtsanäytteensä havaittiin kuuluvan eri henkilölle kuin Annus. Kun Annus vielä kieltäytyi uusintatestistä, hänet hylättiin.
Sabira Ståhlberg

Sabira Ståhlberg (s. 1969) on suomalainen ja suomenruotsalainen kirjailija ja tutkija. Hänet tunnetaan Suomessa etenkin selkokirjailijana. Ståhlberg on kirjoittanut yli 20 selkokirjaa ja ollut luennoimassa aiheesta myös ulkomailla asti. Ståhlberg ja opinto-ohjaaja/kuvittaja Maria Viitasalo perustivat yhdessä vuonna 2015 Bokpil-projektin, joka nykyään julkaisee selkokirjoja usealla kielellä. Ståhlberg on tataaritaustainen. Hänen isoisänsä oli poliittinen aktivisti Hasan Kanykoff.
Pinja

Pinja ("Pinus pinea") on mäntyjen ("Pinus") sukuun kuuluva havupuu, jonka alkuperäistä esiintymisaluetta on Etelä-Eurooppa. Pinjan syötäviä siemeniä on käytetty hyödyksi jo esihistoriallisilta ajoilta. Sitä käytetään nykyisin myös koristekasvina ja voidaan kasvattaa bonsai-puuna.
Kuvaus.
Pinja voi kasvaa 25 metriä korkeaksi, mutta jää useimmiten 12–20 metrin mittaiseksi. Puun kasvutavalle on tyypillistä sateenvarjon muoto, jossa lyhyen rungon päässä on leveä tasaisesti kaartuva tai lähes tasainen latvus. Kävyt ovat 8–15 cm pitkiä, ja siementen valmistuminen kestää 36 kuukautta. Siemenet ovat suuria, väriltään vaaleanruskeasta valkoiseen ja 2 cm pitkiä. Niissä on surkastunut 4–8 mm:n pituinen siipi, joka karisee herkästi pois. Siipi on tehoton tuulilevitykseen, ja siemeniä levittävätkin eläimet, kuten siniharakka ("Cyanopica cyanus").
Levinneisyys.
Pinja on alun perin kotoisin luultavasti Pyreneiden niemimaalta. Välimeren alueella sitä on kuitenkin kasvatettu siementen vuoksi jo niin kauan, että se on levinnyt luontoon, ja sitä pidetään usein alkuperäisenä lajina. Siemenillä on käyty myös kauppaa jo varhain. Noin vuodesta 1700 lähtien pinjoja on viety myös muille välimerenilmastoa muistuttaville alueille, kuten Kaliforniaan, Etelä-Afrikkaan ja Australiaan. Länsi-Euroopassa se voi selvitä Etelä-Skotlannissa saakka ja Yhdysvaltain itärannikolla New Jerseyssä saakka.
Siementen ravintokäyttö.
Pinjansiemeniä syödään paitsi sellaisenaan, myös paahdettuina ja jauhettuina esimerkiksi pestokastikkeessa. Niiden makua pidetään erityisen hienostuneena.
Tuholaiset.
Vuonna 2014 pohjoisamerikkalainen mäntykilpikirva ("Toumeyella parvicornis") kulkeutui Italian länsirannikolle todennäköisesti lastilaivan mukana. Luontaisen vihollisen puuttuessa se on levinnyt vähitellen pohjoiseen aina Roomaan asti, jossa vuonna 2021 arviolta neljä viidestä pinjasta, joita on kaupungissa kymmeniätuhansia, kärsi tuholaisesta ja oli siksi näivettymässä.
Boracay

Boracay on pieni saari Filippiineillä noin 315 kilometriä Manilasta etelään Visayasin saariryhmän läntisellä alueella Panayn saaren luoteiskärjessä. Saari on yksi Filippiinien suosituimmista matkailukohteista. Saaren kaksi merkittävintä nähtävyyttä ovat "Valkoinen ranta" ja "Bulabog"-ranta, jotka sijaitsevat saaren vastakkaisilla puolilla. Valkoisen rannan hiekka on hienoa ja valkoista, ja se on saaren suosituin uimaranta. Se on noin neljä kilometriä pitkä, ja sen varrella on hotelleja, ravintoloita ja muita liikkeitä.
Saari ja rantavedet ovat roskaantuneet turistien vuoksi, ja rakentaminen on ollut hallitsematonta, ja siksi se suljettiin puoleksi vuodeksi vuonna 2018 siivoustoimien ajaksi. Saarella kävi esimerkiksi vuonna 2017 noin kaksi miljoonaa turistia. Saaren noin 40 000 asukasta saavat elantonsa lähinnä turismista.
Vicente de Lima

Vicente de Lima (s. 4. kesäkuuta 1977 Currais Novos) on brasilialainen pikajuoksija.
De Lima karsiutui Sevillan MM-kisoissa 1999 100 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 10,36. Seuraavana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 100 metrin alkuerissä ajalla 10,31, mutta oli kisoissa mukana Brasilian joukkueessa, joka sai olympiahopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 60 metrin välierissä ajalla 6,70. Myöhemmin samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa.
De Lima karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 100 metrin välierissä ajalla 10,28. Seuraavana vuonna hän voitti Brasilian mestaruudet 100 ja 200 metrin juoksussa. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän sijoittui seitsemänneksi 60 metrillä ajalla 6,62. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Ibero-Amerikan mestaruuden 100 metrillä ajalla 10,22, mutta karsiutui samoissa kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 21,37. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui 60 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Pekingin olympialaisissa hän eteni 100 metrillä toisiin alkueriin. Pikaviestissä hän juoksi Brasilian joukkueessa, joka sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2018 virallisesti pronssimitalille kun Jamaikan joukkue hylättiin Nesta Carterin dopingkäryn takia.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 De Lima karsiutui 60 metrin välierissä.
BMW M51

BMW M51 on suora-6 sylinterinen Diesel-moottori jonka on valmistanut BMWn tehdas Oberösterreich Upper Austrian Steyr Heinäkuusta 1991 Helmikuuhun 2000. Sen edeltäjä on BMW M21, ja seuraaja BMW M57.
Yleistä.
M51 on vesijäähdytteinen ja turboahdettu kuusisylinterinen rivimoottori, jossa on Bosch VP37-syöttöpumppu. Sylinteritilavuus on 2497cc ja puristussuhde is 22.0:1.
Joissakin moottoriversioissa on turboahtimen lisäksi välijäähdytin, ne voidaan tunnistaa "tds" merkistä. M51 on valuraudasta valmistettu moottori, jossa on yksi ketjuvetoinen yläpuolinen nokka-akseli ja kaksi venttiiliä per sylinteri. M21:een verrattuna M51:ssä on nostimia ja hydraulinen venttiilin säätö. Polttoaineen ruiskutusta ensimmäisissä moottoreissa ja kaikissa E36-malleissa ohjaa ECU Bosch DDE 2.1, joka korvattiin ensimmäisen teknisen tarkistuksen jälkeen DDE 2.2:lla. Tämä johtaa suurempaan vääntömomenttiin alhaisilla kierroksilla. Voiteluun käytetään SAE 5W-40 öljyä.
Käyttökohteet:
Carnegie Art Award

Carnegie Art Award oli Pohjoismaiden suurin taidepalkinto. Se perustettiin tuomaan esiin ja kannustamaan pohjoismaisia taidemaalareita. Tapahtuma sai alkunsa 1998. Vuoteen 2002 asti palkinto jaettiin vuosittain. Vuodesta 2004 palkinto jaettiin kahden vuoden väliajoin. Siihen kuului Pohjoismaissa kiertävä näyttely, palkittuja taiteilijoita ja heidän työtään esittelevä kirja, taiteilijoista kertova elokuva, sekä rahapalkinto kolmelle taiteilijalle ja stipendi nuorelle taiteilijalle. Palkintojen suuruudet olivat: pääpalkinto miljoona Ruotsin kruunua (noin 110 000 euroa), toinen palkinto 600 000 (noin 64 500 euroa) ja kolmas palkinto 400 000 kruunua (noin 43 400 euroa). Nuorelle taiteilijalle myönnetyn palkinnon suuruus oli 100 000 Ruotsin kruunun (noin 10 800 euroa). Esiteltävät taiteilijat valitsi asiantuntijalautakunta.
Palkinnon saaneet suomalaiset: 
Palkinnon lopetus.
Palkinnon perusti pohjoismainen sijoituspankki AB Carnegie. Se ilmoitti helmikuussa 2014 päättäneensä lopettaa palkinnon. Pankki aikoo tukea kulttuuria jollain muulla tavoin.
Süreyya Ayhan

Süreyya Ayhan Kop (s. 6. syyskuuta 1978) on entinen turkkilainen 1 500 metrin juoksija.
Ayhan karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 1 500 metrin välierissä ajalla 4.09,42. Seuraavana vuonna hän juoksi Välimeren kisoissa toiseksi ja Edmontonin MM-kisoissa kahdeksanneksi ajalla 4.08,17. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän voitti EM-kultaa ajalla 3.58,79. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Ayhan voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa 2003. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ajalla 3.57,72.
Ayhan sai kesällä 2004 kahden vuoden kilpailukiellon testipakoilusta ja yrityksestä luovuttaa vierasta virtsaa dopingtestissä. Syyskuussa 2007 Ayhan jäi kiinni kielletyn aineen käytöstä ja sai elinikäisen kilpailukiellon. Toukokuussa 2008 Turkin urheiluliitto kuitenkin muutti kilpailukiellon nelivuotiseksi, mutta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin kuitenkin palautti kilpailukiellon elinikäiseksi.
Gillian O’Sullivan

Gillian O'Sullivan (s. 21. elokuuta 1976) on irlantilainen entinen kävelijä.
O'Sullivan sijoittui 1999 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksikymmenenneksitoiseksi ajalla 1.42.20. Myöhemmin samana vuonna hän oli Sevillan MM-kisoissa matkan kolmaskymmenes ajalla 1.40.33. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän käveli kymmenenneksi ajalla 1.33.10. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän oli neljäs ajalla 1.28.46. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ajalla 1.27.34. Vuonna 2004 hän käveli kävelyn maailmancupissa kahdeksanneksi.
O'Sullivan lopetti uransa huhtikuussa 2007 loukkaantumisten takia.
Antti Hakala (jalkapalloilija)

Antti Hakala (s. 3. helmikuuta 1985 Ulvila) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Rolf Sørensen

Rolf Sørensen (s. 20. huhtikuuta 1965 Helsinge) on entinen tanskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1986–2002. 
Sørensen on kaikkien aikojen menestynein tanskalainen ammattipyöräilijä. Hän voitti useita yhden päivän klassikkoja, kuten Liège–Bastogne–Liègen 1993, Flanderin ympäriajon 1997, Pariisi–Toursn 1990 sekä kahdesti Pariisi–Brysselin. Maantiepyöräilyn maailmancupissa hän sijoittui toiseksi vuosina 1991 sekä 1997, jolloin murtunut jalka esti häntä saamasta pisteitä kahdesta viimeisestä kilpailusta. Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti maantieajossa hopeaa Pascal Richardin jälkeen.
Sørensen menestyi myös etappikilpailuissa voittaen kahdesti niin Tirreno–Adriaticon kuin Alankomaiden ympäriajonkin. Ranskan ympäriajossa hän kantoi maillot jaune -paitaa kolmen päivän ajan vuonna 1991, kun hänen tallinsa "Ariostea" oli voittanut joukkueaika-ajon. Hän joutui luopumaan johtajan paidasta murrettuaan solisluunsa viidennellä etapilla. Vuosina 1994 ja 1996 hän voitti Tour de Francessa henkilökohtaisen etapin. Vuonna 1995 hän puolestaan oli paras Italian ympäriajon yhdeksännellä osuudella.
Sörensen tunnusti maaliskuussa 2013 käyttäneensä 1990-luvulla EPO- ja kortisoni-hormoneja.
M/S UND Atılım

M/S UND Atılım () on turkkilaisen U.N Ro-Ro İşletmeleri A.Ş:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2002 Flensburger Schiffbau Gesellschaftin telakalla Flensburgissa, Saksassa. "UND Atılım" on rekisteröity Turkin lipun alle ja sen kotisatama on Istanbul.
UND Atılımin sisaraluksia ovat M/S Maersk Vlaardingen, M/S UND Birlik, M/S Maersk Voyager, M/S UND Ege ja M/S UND Adriyatik.
Käyttöhistoria.
7. heinäkuuta 2001 tapahtui kölinlasku. 19. lokakuuta alus laskettiin vesille ja 11. tammikuuta 2002 se luovutettiin UND DENIZ TASIMACILIGI AS:n omistukseen, joka rekisteröi sen Turkin lipun alle nimellä "UND Atılım". Kotisatamaksi tuli Istanbul. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Istanbulissa sijaitsevan Pendikin ja Italian Triesten välillä. Matkaan kuluu aluksella aikaa 52 tuntia. Aluksen lastaukseen ja purkamiseen kuluu aikaa viidestä kuuteen tuntia. Vuodesta 2004 vuoteen 2007 saakka alus oli U.N. Deniz Tasimaciligi A.S:n omistuksessa, jonka jälkeen alus siirtyi U.N Ro-Ro İşletmeleri A.Ş:n omistukseen.
Ma$e

Mase eli Mason Durrell Betha (s. 27. elokuuta 1977 Jacksonville, Florida) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Ma$e tuli tunnetuksi ollessaan Sean ”Diddy” Combsin levy-yhtiössä Bad Boy Recordsissa 1990-luvun loppuvaiheilla.
Uran alkuvaiheet.
Mase kasvoi New Yorkin Harlemissa, ja tutustui siellä ensi kertaa rap-musiikkiin. Hän oli lahjakas ja liittyi rap-ryhmään nimeltä Children of Corn, jossa hänet tunnettiin paremmin nimellä "Murder Mase". Vuonna 1996 Mase matkusti ryhmänsä kanssa Atlantaan tapaamiseen, ja toivoi tapaavansa tuottaja/artisti Jermaine Duprin, mutta sen sijaan hän tapasikin Sean "Diddy" Combsin ja allekirjoitti tämän kanssa levysopimuksen Bad Boy Recordsiin.
Samana vuonna Mase teki läpimurtonsa kappaleella Only You, joka paljasti nuoren räpparinalun lahjakkuuden. Seuraavana vuonna (1997) Mase nauhoitti ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Harlem Worldin", joka myi platinaa ja tuli tunnetuiksi kappaleista "What you want", "Lookin' At Me" sekä "24 hours to live". Menestyneen albumin myötä Masesta tuli yksi levy-yhtiön suosituimmista artisteista.
Uran loppu.
20. huhtikuuta 1999 Funkmaster Flexin Hot 97 haastattelussa Mase ilmoitti jättävänsä musiikkibisneksen. Hän julisti itsensä reformaatioiduksi kristityksi ja muutti Atlantan Georgiaan, ja ryhtyi opiskelemaan Clark Atlanta Universityssä. Hän saavutti kunnioitetun tohtorin arvon St. Paul's Bible Instituutissa ja kutsuu itseään Dr. Mason Bethaksi. Serkkunsa innoittamana Mase perusti Atlantaan kirkolliset S.A.N.E sekä Mason Betha Ministries -yhdistykset. Masen mennessä menojaan hänen yhteytensä Diddyyn katkesi ja molemmat keskittyivät omiin asioihinsa.
Paluu.
Viiden vuoden poissaolon jälkeen Mase palasi takaisin Bad Boy Recordsiin albumillaan "Welcome back" sekä teki myös pienimuotoisen televisiosarjan paluustaan musiikkibisnekseen. Vaikka Mase olikin palannut takaisin musiikkibisnekseen, hän piti pastorin virkansa. Tästä syystä hänen albuminsa ei sisältänyt yhtäkään kirosanaa. Mase kuului jonkin aikaa G-Unittiin mutta ei saanut julkaistua albumiaan koska 50 Cent uskoi että levy ei menestyisi.
Ma$e sosiaalisessa mediassa.
Vuonna 2014 sosiaalisen median kuvapalvelu Instagram suoritti ison siivousurakan valekäyttäjistään, jonka seurauksena räppärin lähes jokainen 1,6 miljoonasta seuraajasta poistui.
Mike, Lu &amp; Og

Mike, Lu &amp; Og on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka loi Chuck Swenson ja sen tuotti venäläinen Kinofilm Studios. Sarja kertoi tytöstä nimeltä Michelene, joka tunnetaan lyhyemmin nimellä Mike. Hän on ulkomaalainen vaihto-oppilas Manhattanin koululta, joka jumittuu saarelle, jossa Mike tutustuu saaren prinsessaan Luhun ja hänen kaveriinsa Ogiin. Heidän seikkailuun seurataan yhteensä 26 jakson verran, jotka esitettiin alun perin vuosien 1999–2001 aikana Cartoon Networkilla.
Hirotaka Takeuchi

Hirotaka Takeuchi (, "Takeuchi Hirotaka", s. 16. lokakuuta 1946) on japanilainen kansainvälisen liiketoimintastrategian professori, joka työskentelee Hitotsubashi-yliopistossa.
Takeuchi tunnetaan parhaiten Ikujirō Nonakan kanssa kirjoittamastaan kirjasta "The Knowledge-Creating Company: How Japanese Companies Create the Dynamics of Innovation", joka käsittelee organisaatioiden tietämyksenhallintaa ja esittelee siitä japanilaisia hyviä käytäntöjä.
Takeuchi ja Nonaka ovat kehittäneet myös SECI-mallin eli tiedon luomisen prosessimallin uuden tiedon luomiseen organisaatiossa.
Turpasmökki

Turpasmökki on perinteinen historiallinen rakennustekniikka, vähämetsäisillä alueilla käytetty tapa rakentaa tuvan ulkoseinät niittyjen pintakerroksesta leikatuista paloista, "turppaista".
Suomessa erityisen yleisiä turpasmökit ovat olleet Pohjois-Pohjanmaan vähämetsäisillä alueilla. Esimerkiksi maakunnan vilja-aitta, Liminka oli jo 1700-luvulla niin vähämetsäinen, että uuden pappilankin rakennuspuut piti tuottaa naapurikunnasta. Tällaisilla alueilla oli selvää, ettei köyhimmillä väestönosilla ollut mahdollisuutta rakentaa asumuksia kalliista ostopuutavarasta. Mäkitupalaiset, pikkutorpparit ja muu köyhä väestö rakensivat mökkinsä sen sijaan peltojen ja suoniittyjen pintakasvillisuudesta leikatuista turppaista.
Rakennustekniikka.
Parhaat turppaat saatiin vanhan nurmikedon runsasjuurisesta ja sitkeästä pinnasta. Turppaat leikattiin irti hakkaamalla leveäteräisellä ojakirveellä noin 40 x 60 senttimetrin kokoisia ruutuja, jotka irrotettiin lapiolla noin 10 sentin syvyydeltä. Laatan päät viillettiin viistoon.
Rakennuspaikalla turppaat ladottiin päällekkäin ½-laatan limityksellä latoen viistetyt sivut tiiviisti yhteen. Noin joka viidenteen varviin asetettiin puisia riukuja, lautoja tai rimoja jäykistämään seinää. Ikkunat ja ovet tuettiin turppaisiin. Seinän ylimmän varvin päälle asetettiin yläohjauspuu ja sen varaan vesikattorakenteet, jotka tehtiin normaaliin tapaan puusta. Kate oli yleensä päre- tai malkakatto. Koska kattorakenteet lepäävät pelkkien turppaiden päällä, ei tekniikalla saa rakennettua kovin tilavia rakennuksia.
Nelisenkymmentä senttiä paksu seinä eristi hyvin kylmää. Sisäpuolelta seinä kalkittiin, tai paperoitiin sanomalehdillä. Mökissä saattoi olla maalattia, tai lattia oli laudoitettu. Tulisija oli joko luonnonkivimuurattu tai tiilirakenteinen.
Tilat ja käyttö.
Turpasmökeissä oli usein lämmittämätön, maalattiainen kylmä eteinen, "porstua". Köyhimmät rakensivat mökkinsä yksikamarisiksi ilman porstuaa. Turpasmökkejä käytettiin asuinrakennuksina, saunoina ja eläinsuojina.
Pohjois-Pohjanmaan turpasmökit.
Turpasmökit yleistyivät metsien vähetessä 1800-luvun alussa. Pohjois-Pohjanmaan Liminka, Rantsila, Tyrnävä ja Kempele olivat tyypillisiä turpasmökkien alueita. Mökkejä oli esimerkiksi Limingassa kymmeniä vielä 1900-luvun alussa. Haukiputaalla Kurtinhaudalla oli turpasmökki vielä 1930-luvulla, Kempeleen Honkasen alueella oli turpasmökkejä 1950-luvulle asti. Limingasta viimeiset mökit purettiin 1980-luvulla: Heiskarin mökki 1980 ja viimeinen Dahlin mökki nykyisen Harakkatie 3:n tienoilta vuonna 1982. Kempeleen kotiseutumuseon alueella on yksi vanhan mallin mukaan 1980-luvulla rakennettu turpasmökki.
Warner Bros. Animation

Warner Bros. Animation on yhdysvaltalainen animaatioita tuottava Time Warnerin tytäryhtiö. Yhtiö perustettiin Hollywoodissa, Kaliforniassa vuonna 1980, jonka jälkeen siitä on tullut yksi menestyneimmistä animaatiostudioista Yhdysvaltain historiassa.
Yhtiön edeltäjä oli Warner Bros. Cartoons (alun perin Leon Schlesinger Productions), joka tuotti 1930-luvun alusta aina 1960-luvun loppuun asti Looney Tunes -animaatioita. Tämän myötä Warner Bros. Animation tunnetaan erityisesti Looney Tunesien ja Merrie Melodies -hahmojen Väiski Vemmelsäären, Repe Sorsan, sekä Putte Possun myötä. 1990-luvulta lähtien yhtiö on keskittynyt enemmän tuottamaan muun muassa DC Comicsin hahmoihin perustuvia animaatioita.
Televisiosarjat.
Warner Bros. Animationin tuotantoa 1980-luvulta nykypäivään.
Kolyman valtatie

Kolyman valtatie eli Valtatie M56 ”Kolyma” () on Venäjän itäosia halkova maantie, joka yhdistää Jakutskin ja Magadanin kaupungit. Tien pituus on 2 032 kilometriä, josta 1 197 Sahan tasavallassa ja 835 km Magadanin alueella. Tien varsinainen Jakutskin pään alkupiste on Nižni Bestjah Lenan itärannalla, kun Jakutsk on länsirannalla. Joki ylitetään yleensä lautalla tai jäätä pitkin. 
Kolyman valtatie on jatkoa Amurin alueelta Jakutskiin johtavalle 1 235 km:n pituiselle Lenan valtatielle. Lenan ja Kolyman valtatiet yhdessä muodostavat M56-valtatien.
Kolyman valtatie rakennettiin Stalinin aikana vankileirityövoiman voimin. Ensimmäinen 120 km:n osuus, josta 90 km oli vielä talvitietä, valmistui 1932, ja noin 1000 km:n tieosuus Magadanista Ust-Neraan 1953. Tietä on kutsuttu "Luiden tieksi" ja sitä on pidetty rakennustöissä kuolleiden vankien muistomerkkinä, sillä kertomuksien mukaan ruumiit haudattiin tien alle.
Kolyman valtatie kulkee pohjoisen pallonpuoliskon kylmimpien alueiden läpi, yli 50 asteen pakkaset ovat talvella yleisiä. Tien varrella sijaitsevat Tomtorin ja Oimjakonin paikkakunnat väittävät molemmat olevansa pohjoisen pallonpuoliskon kylmimmät asutuskeskukset. Talvella joet ovat kuitenkin jäässä, mikä on mahdollistanut tien käytön. Muina aikoina routavauriot, tulvat, hajonneet sillat ja muut vaikeudet ovat käytännössä estäneet tien käytön muilta paitsi maastoajoon soveltuvilta ajoneuvoilta, ja keväisin ja syksyisin tietä on ollut lähes mahdotonta ajaa päästä päähän. Lokakuussa 2008 tie kuitenkin avattiin virallisesti ympärivuotiseen käyttöön.
Kolyman valtatie on saanut julkisuutta mm. televisiosarjassa "Long Way Round", joka kertoo kuinka näyttelijä Ewan McGregor kuvausryhmineen kulki moottoripyörillä tien päästä päähän paikallisten avustuksella.
Red Rose Speedway

Red Rose Speedway on Wingsin albumi vuodelta 1973. Sillä on 9 kappaletta.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet Linda tai/ja Paul McCartney
Dean Winters

Dean Winters (s. 20. heinäkuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan televisiosarjoissa "Kylmä rinki", "30 Rock", ' ja "Asema 62". Hän on myös Charley Dixon ' -sarjassa.
Winters syntyi New Yorkissa irlantilais-italialaiseen perheeseen ja kävi collegen Coloradossa. Hänellä on kolme nuorempaa sisarusta: Bradford, Scott William ja Blair. Scott Williamilla oli itselläänkin rooli "Kylmässä ringissä". 
Elokuvien puolella Winters on esiintynyt muun muassa Yasmine Bleethin kanssa "Undercover Angelissa" (1999). Muiden elokuvien joukossa ovat "Hellraiser: Hellseeker" (2002) ja "Bristol Boys" (2005).
Winters osaa taijia ja sujuvaa italiaa.
Steven Weber

 
Steven Weber (s. 4. maaliskuuta 1961 Briarwood, Queens, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa 1990-luvun televisiosarjassa "Wings" ja elokuvassa "Dracula – verevä vainaja" (1995). Weber on myös esittänyt Jack Torrancea minisarjassa "Stephen Kingin Hohto". Hän näyttelee rehtori Gary Bolania Netflixin tuottamassa sarjassa "Kolmetoista syytä".
DreamWorks Animation

DreamWorks Animation LLC (tunnetaan myös helpommin nimellä DreamWorks) on vuonna 1994 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Se on Universal Picturesin tytäryhtiö, joka taas on Comcastin omistaman NBCUniversalin tytäryhtiö. Yhtiö on julkaissut yhteensä 38 elokuvaa, alkaen "Antzista" vuonna 1998. Vuoden 2017 alkuun mennessä DreamWorks Animationin elokuvat ovat tuottaneet yli 5,3 miljardia dollaria voittoa. Pelkästään "Shrek 2" ja "Shrek kolmas" ovat tuottaneet yhdessä noin 1,7 miljardia dollaria.
Historia.
Animaatiostudio oli alun perin DreamWorks SKG:n yksi osasto, jonka perusti lokakuussa 1994 elokuvaohjaaja Steven Spielberg, elokuvatuottaja Jeffrey Katzenberg ja David Geffen. Vuonna 1997 yhtiö tuotti yhteistyössä brittiläisen Aardman Animations -studion kanssa elokuvan "Kananlento".
Vuonna 2004 animaatio-osasto kehitettiin julkiseksi osakeyhtiöksi DreamWorks Animation SKG, Inc., jolla käytiin kauppaa New Yorkin pörssissä.
Huhtikuussa 2016 Comcast virallisesti julkisti että aikoo ostaa DreamWorks Animationin noin 3,8 miljardilla dollarilla, 41 dollaria osakkeelta. DreamWorks Animation on tuottanut tämän jälkeen "Näin koulutat lohikäärmeesi 3" (2019), "Jetin" (2019) ja "en" (2020).
Rauhalahden kesäteatteri

Rauhalahden kesäteatteri eli Rauhalahden Teatteri on katettu kesäteatteriareena Kuopiossa Rauhalahden matkailukeskuksen alueella. 
Historia.
Rauhalahden alueella kesäteatteria on nähty Kuopion Rauhalahdessa vuodesta 1996 alkaen. Kesäteatteritoiminta toimi ns. kiertolaisena Rauhalahden matkailukeskuksen alueella, sillä vakituista kiinteää katsomo-näyttämö -rakennelmaa ei ollut. Vuonna 2003 Rauhalahden matkailukeskuksen alueelle rakennettiin uusi viisisatapaikkainen teatteriareena, joka sittemmin on toiminut paikkana kesäteatterin näytöksille. Vuodesta 2002 vuoteen 2008 saakka kesäteatteritoimintaa hoiti Rauhalahden kesäteatteri ry. Tiloissa toimi vuodet 2010-2017 Tahtiteatteri Oy:n tuottama Kuopion Uusi Kesäteatteri, joka esitti siellä alueen ensimmäisenä ammattikesäteatterina kantaesitysmusikaaleja ja -musiikkinäytelmiä. Kesäteatterin perustivat Johanna Keinänen, Kimmo Virtanen ja Sami Kojonen. Kuopion Uuden Kesäteatterin tuottajana toimi kokoaikaisesti Juha Kojonen. Em. -ajanjaksolla teatteritoiminta sai lisäksi ravintolatarjonnat ja kunnolliset kävelyreitit sekä toimivat sosiaalitilat sekä katsojille että näyttelijöille. 
Vuonna 2018 teatterin otti haltuunsa Rauhalahti Teatteri Ry. 
Vuonna 2018 Rauhalahden kesäteatterin uudeksi toimijaksi ryhtyi näyttelijä-ohjaaja-yrittäjä Ismo Apell yhdessä tuotantotiiminsä kanssa. Teatteri sai nimen "Rauhalahti Teatteri" ja katsomoa kasvatettiin mittavan remontin myötä lähes 700 paikkaiseksi. Aluetta selkeytettiin ja teatterin kupeeseen rakennettiin iso parkkialue. Myös ravintolateltta A-oikeuksin mahdollisti kesäteatterin kokonaiselämyksen parantamista. 
Ohjelmisto.
Kesän 2020 ohjelmistossa oli tarkoitus nähdä Danny Show, mutta Korona-epidemiasta johtuen koko esityskausi peruttiin. 
Vuodesta 1996 vuoteen 2005 Rauhalahden kesäteatterin ohjelmistoa olivat valtakunnallisestikin tunnetut, edesmenneen Elina Karjalaisen luomiin hahmoihin perustuvat Uppo-Nalle -näytelmät. Vuonna 2006 kesäteatteriyhdistys muutti linjaustaan perinteisistä lastennäytelmistä hieman massiivisempiin koko perheen spektaakkeleihin. Ensimmäinen uuden linjan näytelmä Rosvo-Roope esitettiin samana kesänä lähes 3 000 katsojalle. Vuonna 2007 käsittelyssä oli Jules Vernen klassikkoon pohjautunut Maailman ympäri 80 päivässä. Näytökset vuoteen 2007 saakka ohjasi näyttelijä-ohjaaja Akseli Pesä. Viimeisen produktion, Astrid Lindgrenin klassikon Ronja, ryövärintytär ohjasi teatteriohjaaja Jari Mäntyvaara. 
Tahtiteatteri Oy:n Kuopion Uusi Kesäteatteri esitti areenalla seuraavat kantaesitysmusikaalit ja -musiikkinäytelmät: 
Nimellä Rauhalahden Teatteri tuottettuja (tuttantoyhtiö Turpatalli Oy:n tuottamia) esityksiä ovat:
Eva Hellas

Eva Maria Hellas, myöhemmin Lindberg (12. heinäkuuta 1933 – 14. joulukuuta 2016) oli vuoden 1952 Miss Suomi. Hänet valittiin Miss Suomeksi Messuhallissa vuoden 1951 syksyllä. Osallistujia oli kahdeksantoista. Selostajan sanojen mukaan ”mitään täydellistä kaunotarta ei kilpailijoiden joukossa vieläkään ollut, vaikka yleistaso olikin huomattavasti kohonnut edellisvuotisesta”. Valinta taas oli ”tuomariston kompromissi ja yllätys katsojille”. Ehdokkaat eivät esiintyneet uimapuvuissa suurelle yleisölle, vaan ainoastaan tuomaristolle, valokuvaajille ja elokuvaajille. Ilmeisesti tämä johtui Miss Suomi -kisojen moraalia koskevasta arvostelusta.
Hellas esiintyi elokuvissa "Se alkoi sateessa" (1953), "Hilja – maitotyttö" (1953) ja "Sininen viikko" (1954).
Ulkokrunnin tunnusmajakka

Ulkokrunnin tunnusmajakka (myös "Ulkokrunnin pooki") on Iin kunnan alueella Perämerellä Krunnien saaristoon kuuluvalla Ulkokrunnin saarella sijaitseva merenkulun ohjauslaite. Tunnusmajakka toimii saariston halki Oulun edustalta Kemiin ja Tornioon johtavan 10 metrin rannikkoväylän väyläohjauslaitteena. Se sijaitsee luonnonsuojelualueella, ja maihinnousu on sallittu vain Maakrunni-säätiön luvalla.
Puinen kuusikulmainen ylöspäin kapeneva 29,6 metrin korkuinen torni on rakennettu F. W. Lüchoun piirustusten mukaisesti vuonna 1874. Aiemmin lähes täsmälleen samalla paikalla sijaitsi Struven ketjuun kuulunut vuonna 1841 rakennettu 9,6 metrin korkuinen kolmiomittaustorni, jota merenkulkijat alkoivat käyttää kiintopisteenään. Kolmiomittaustorni siirtyi luotsilaitoksen hallintaan 1849. Ulkokrunniin perustettiin luotsiasema 1872 ja sen rinnalle kahta vuotta myöhemmin nykyinen tunnusmajakka. 
Pookissa on viisi kerrosta, joita alun perin yhdistivät jyrkät puutikkaat. Alimman välitasanteen lattia on parin metrin korkeudella maanpinnan yläpuolella. Tornin tuuliankkurina on lähes kahden metrin paksuinen kivikerros. Ylimmän kerroksen seinissä on ikkunaluukkuja, joista luotsit tähystivät saapuvia aluksia. Tornin huippumerkkinä oli alun perin tuuliviiri. Luotsaustoiminnan alkuaikoina tornissa oli myös lipputanko.
Nuottakalastajat käyttivät pookia hevosten suojatallina aavan meren myrskyjä vastaan. Tämä toiminta jatkui ainakin 1930-luvulle saakka, ja se todennäköisesti aloitti puurakenteisen merimerkin rappeutumisen. 1980-luvun alussa tuuliankkurin alapuolinen hirsipohja romahti, ja vaurion syyksi todettiin sadeveden ja muurahaisten aiheuttama hirsien hapertuminen. Muurahaiset olivat kulkeutuneet pookiin ilmeisesti kalastajien hevosten heinäkuormissa.
Kun Merenkulkulaitos vuonna 1988 aloitti vielä olemassa olevien tunnusmajakoiden pelastamisen, valittiin huonoon kuntoon päässyt Ulkokrunnin pooki ensimmäiseksi kohteeksi, sillä sen pelättiin kaatuvan seuraavassa myrskyssä. Torni korjattiin kahdeksan kirvesmiehen voimin, ja kustannukset nousivat 300 000 markkaan. Kunnostustyössä käytettiin mm. yli kilometri lautaa ja kolme kilometriä rimaa. Samalla tornin sisäpuolella olevat puiset tikkaat korvattiin nykyaikaisilla turvatikkailla.
Nykyisin Oulun–Kemin 10 metrin väylän taaempana linjamerkkinä toimivassa tunnusmajakassa on myös pieni sektoriloisto, joka saa energiansa aurinkopaneelista ja neljästä akusta.
Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloopuun on Ulkokrunneilta osallistunut nivalalainen Laaksojen Radioamatöörit ry., kutsumerkiltään OH8AAU vuosina 2000 ja 2001.
Otto Pfister

Otto Pfister (s. 24. marraskuuta 1937 Köln) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Helmikuusta 2017 lähtien hän on toiminut Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Pfisterin pelaajaura ei ollut erityisen menestyksekäs. Hän jätti Saksan kentät 1959 siirryttyään Sveitsiin FC Chiasson joukkueeseen. 1960-luvulla Pfister opiskeli valmentajaksi Sveitsissä ja toimi pelaajavalmentajana eri seuroissa 1961–1972. 
Ura valmentajana.
Pfister on yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä saksalaisvalmentajista, muttei ole koskaan valmentanut kotimaassaan. Pitkällä urallaan lähinnä Afrikassa uraa tehnyt Pfister on menestynyt sekä maajoukkue että seurajoukkuetasolla. Ensimmäisissä MM-kisoissaan Pfister oli Saksassa 2006 Togon maajoukkuevalmentajana. 
Afrikan mestaruuskisoissa Pfister on parhaimmillaan luotsannut Ghanan hopealle 1992. Pfisterillä oli mahdollisuus kruunata uransa Afrikan mestaruuteen 10. helmikuuta 2008, kun Kamerun kohtasi finaalissa Egyptin. Mohamed Aboutrikan maali 77. minuutilla kuitenkin murskasi Pfisterin unelman ja Egypti vei toisen perättäisen mestaruutensa. Hän sai potkut Kamerunin maajoukkuevalmentajan tehtävistä toukokuussa 2009. 
Maaliskuussa 2011 73-vuotias Pfister palasi valmennustehtäviin Trinidad ja Tobagon uutena maajoukkuevalmentajana. Pfister sai potkut tammikuussa 2012. 
Helmikuun lopussa 2014 Pfister palasi seitsemän vuoden tauon jälkeen sudanilaisen Al-Merreikhin päävalmentajaksi. Hän sai potkut jo toukokuussa 2014 huonojen tulosten vuoksi. Helmikuussa 2015 Pfisterin pitkä valmennusura jatkui USM Algerissa. Veteraanivalmentaja sai potkut jo toukokuussa.
Helmikuussa 2017 Pfisterin ura jatkui Afganistanin maajoukkueen päävalmentajana.
Kaarina Leskinen

Kaarina Marita Leskinen (s. 14. marraskuuta 1944 Helsinki) on vuoden 1962 Miss Suomi ja vuoden 1963 Miss Scandinavia. Lisäksi hänet valittiin Miss Maailma -kilpailuissa 1. perintöprinsessaksi, Miss Eurooppa -kilpailuissa 2. perintöprinsessaksi ja Miss YK -kilpailuissa 3. perintöprinsessaksi
Leskinen meni naimisiin englantilaisen liikemiehen Peter Jonesin kanssa 1965 nairobilaisessa eläintarhassa. Pariskunta asui Belgiassa. Avioliitto päättyi vuonna 1983 eroon. Heillä on kaksi poikaa (s. 1966 ja 1969). Eron jälkeen Leskinen työskenteli matkaoppaana Belgiassa. Hän asuu Waterloossa. Leskisen sisar Maiju Leskinen teki 1970-luvulla mallintöitä ja asuu Yhdysvaltojen Floridassa.
Leskinen lauloi vuonna 1964 levylle Seppo Rannikon säveltämät kappaleet "Missikisat" ja "Shaking baby". Ensimmäisen sanoitti Juha Vainio ja toisen Keijo Ahola.
Tom Sito

Tom Sito (s. 19. toukokuuta 1956 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen ohjaaja ja animaattori.
Ura.
Hän aloitteli uraansa 1970-luvun lopulla apulaisanimaattorina muun muassa Raggedy Ann &amp; Andy: A Musical Adventure -piirretyssä. Sito tuli tunnetuksi ohjattuaan muutamia jaksoja He-Man and the Masters of the Universe piirretyssä. Sito muun muassa suunnitteli storyboardeja Nalle Puhin uudet seikkailut -piirrettyyn ja on viimeks ollut tekemisissä myös ohjaajana Prätkähiirissä ja Ben 10:ssä.
Hän oli puheenjohtajana vuodesta 1992–2001 Motion Picture Screen Cartoonists and Affiliated Optical Electronic and Graphic Artsilla.
Sito palkitaan vuoden 2010 Annie-gaalassa June Foray -palkinnolla vaikutuksestaan animaation parissa.
Andreas Björk

Andreas Björk (s. 28. syyskuuta 1980 Vaasa) on uransa päättänyt suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.
Peter Blomberg

Peter Blomberg (s. 23. marraskuuta 1981 Närpiö) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Blomberg edusti kuuden kauden ajan närpiöläistä Kraftia Ykkösen ja Kakkosen tasolla ennen siirtymistään Veikkausliiga-joukkue IFK Mariehamniin kaudeksi 2006. Hän debytoi Veikkausliigassa 27. huhtikuuta 2006 ottelussa Honkaa vastaan.
Blomberg kuului kahden kauden ajan IFK:n avauskokoonpanon pelaajiin kunnes pelit katkesivat vakavaan polvivammaan kauden 2008 alussa. Kahdesta leikkauksesta ja pitkällisestä kuntouttamisesta huolimatta polvi ei tullut pelikuntoon, ja Blomberg ilmoitti peliuransa päättämisestä kesäkuussa 2009. Hän pelasi urallaan 51 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia.
Pertti Hynni

Pertti Tapani Hynni (s. 14. helmikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen painonnostaja, vesipalloilija ja kiekonheittäjä. Parhaiten kiekonheittäjänä tunnettu Hynni on Suomen kaikkien aikojen parhaiden kiekonheittäjien listalla kahdentenatoista tuloksella 63,25 metriä.
Hynni voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden vuonna 1999 Seinäjoella tuloksella 62,27 ja vuonna 2004 Vaasassa tuloksella 60,24. Vaasassa mestaruuden voittaessaan Hynni oli 44-vuotias. Lisäksi Hynnillä on SM-hopeaa vuodelta 1998 ja pronssia 1987, 1997, 2000, 2001 ja 2007 (47-vuotiaana). 
Seuratasolla Hynni edustaa Viipurin Urheilijoita (painonnostossa Helsingin Heraklesta).
Klemetti Näkkäläjärvi

Heikki Klemetti Näkkäläjärvi, saam. Juvvá Lemet, (s. 18. lokakuuta 1960 Enontekiö) on pohjoissaamelainen kielenkääntäjä ja poliitikko. Näkkäläjärvi on Lapin yliopiston arktisten alkuperäiskansojen tutkimuksen tutkijatohtori. 
Hän toimi 2008–2015 Suomen saamelaiskäräjien puheenjohtajana. Vuosina 1996–2003 hän toimi Saamelaiskäräjien jäsenenä, minkä jälkeen hän toimi varajäsenenä puheenjohtajuuteen asti. 
Näkkäläjärvi pyysi eroa Saamelaiskäräjien puheenjohtajan tehtävästä maaliskuussa 2015. Valtioneuvosto myönsi eron 19.3.2015. Saamelaiskäräjien tiedotteen mukaan Näkkäläjärven eropyynnön syynä oli se, että eduskunta ei hyväksynyt hallituksen esitystä saamelaismääritelmäksi. Näkkäläjärven mukaan eduskunnan päätös säilyttää nykyinen saamelaismääritelmä vaarantaa saamelaisten alkuperäiskansa-aseman.
Saamelaiskäräjien ohella Näkkäläjärvi on työskennellyt esimerkiksi Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen saamen kielen lautakunnan pohjoissaamenkielisenä jäsenenä. Eduskuntavaaleissa 2011 Näkkäläjärvi oli RKP:n ehdokkaana Lapin vaalipiirissä saaden 261 ääntä. 
Näkkäläjärvi on koulutukseltaan kulttuuriantropologi (FT). Hän on suorittanut saamen kielen ja saamelaiskulttuurin ylemmän jatkotutkinnon (FL). Hänen väitöskirjansa käsittelee Jauristunturin poropaimentolaisuutta ja sen kehittymistä. Ennen Saamelaiskäräjien puheenjohtajan tehtävää Näkkäläjärvi toimi useissa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa ja keskittyi tutkimaan väitöskirjaansa sivuten saamelaista poropaimentolaisuutta, sen suhdetta ympäristöönsä sekä aiheeseen liittyvää terminologiaa.
Anderson Cooper 360°

Anderson Cooper 360° (lyhennetään usein AC-360 tai 360) on toimittaja Anderson Cooperin juontama yhdysvaltalainen ajankohtaisohjelma, jota esitetään CNN-uutiskanavalla.
"Anderson Cooper 360°" lähetetään maanantaista perjantaihin yleensä suorana CNN:n Time Warner Centerin studioilta New Yorkista, mutta joskus lähetys tehdään CNN:n studioilta Washington D.C:sta tai paikan päällä suurten uutistapahtumien aikana.
360° on viittaus ohjelman tapaan tehdä uutisraporttinsa "360 asteesta", eli jokaisesta näkökulmasta. Uutislähetysten katsojien keski-ikä oli vuonna 2002 noin 60 vuotta, mutta Cooperin ohjelma oli aloittaessaan suunnattu nuoremmille katsojille pyrkien tavoittamaan erityisesti 18–54-vuotiaiden ikäryhmän. "Anderson Cooper 360°:n" ensimmäinen lähetys oli 8. syyskuuta 2003. Ohjelma aloitti teräväpiirtolähetyksensä 26. syyskuuta 2007 CNN HD -kanavalla.
Aleksandr Halifman

Aleksandr Valerjevitš Halifman (, s. 18. tammikuuta 1966 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen shakin suurmestari, shakkikirjailija ja entinen FIDE:n maailmanmestari.
Halifman oppi shakin kuusivuotiaana isältään. Hän saavutti suurmestarin arvon 1990 kovatasoisessa New Yorkin avoimessa turnauksessa, jonka hän voitti. 
Halifmanin merkittävin saavutus oli FIDE:n maailmanmestaruuden voitto 1999, vaikka samaan aikaan häntä vahvempi pelaaja Garri Kasparov piti kilpailevan liiton titteliä hallussaan. Halifman menetti tittelinsä seuraavana vuonna.
Halifman on myös voittanut 1982 Neuvostoliiton nuorten mestaruuden, 1984 neuvostoliitonmestaruuden, 1985 ja 1987 moskovanmestaruuden, 1990 Groningenissa, 1993 Ter Apelissa, 1994 Eupenin avoimen turnauksen, 1995 Pietarin avoimet, 1996 venäjänmestaruuden, 1997 Pietarin turnauksen, 1997 Århusissa, 1997 maailman joukkuemestaruuden Luzernissa, 1998 Bad Wiesseessa, 2000 Hoogenveenissa ja 2000 shakkiolympialaiset.
Halifman on tunnettu shakin avausteoriaa käsittelevistä kirjasarjoistaan "Opening for White According to Kramnik, 1. Nf3" ja "Opening for White According to Anand 1. e4".
Psychedelic Phinland

Psychedelic Phinland – Finnish Hippie &amp; Underground Music 1967–1974 on vuonna 2006 julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää suomalaista psykedeelistä rockia ja underground-musiikkia.
Tunnetuimpia esittäjiä ovat muun muassa Suomen Talvisota 1939–1940, Wigwam, Hector, Jukka Kuoppamäki, Juice Leskinen &amp; Coitus Int ja The Sperm.
Sopimus (elokuva)

Sopimus on suomalainen elokuva, joka käsittelee Tehyn vuoden 2007 työtaistelua sairaanhoitajien näkökulmasta.
Elokuvan teki Iskuryhmäksi itseään kutsunut joukko. Iskuryhmään kuuluivat Rostislav Aalto, Roope Ahola, Heikki Färm, Katja Gauriloff, Markku Heikkinen, Jouni Hiltunen, Tahvo Hirvonen, Marita Hällfors, Anna Korhonen, Anu Kuivalainen, Laura Kuivalainen, Maria Lappalainen, Iris Olsson ja Markku Tuurna.
Elokuva kuvattiin Helsingissä kahdessa viikossa marraskuussa 2007. Kuvaukset alkoivat 20. marraskuuta. Kuvauspaikkoina toimivat sairaalat, eduskuntatalo ja Tehyn tilaisuudet.
Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä DocPoint-elokuvajuhlilla 26. tammikuuta 2008 elokuvateatteri Bio Rexissä. Televisiossa elokuva esitettiin TV1:llä 3. helmikuuta 2008.