tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kilta (ainejärjestö)

Kilta on yleinen nimitys teekkarien ainejärjestölle. Ensimmäinen kilta, Kemistikilta, perustettiin vuonna 1891 silloisen Polyteknillisen opiston eli tulevan Teknillisen korkeakoulun yhteyteen. Muita yli 100 vuotta vanhoja kiltoja ovat Maanmittarikilta (1901), Arkkitehtikilta (1908), Rakennusinsinöörikilta (1913), Koneinsinöörikilta (1915), Sähköinsinöörikilta (1921) ja Kemistklubben (1923).
Killoilla on suuri merkitys paikallisen teekkarikulttuurin edistämisessä ja ylläpitämisessä. Ne huolehtivat fuksien eli uusien opiskelijoiden tutoroinnista sekä toimivat koulutusohjelmansa opiskelijoiden yhdyssiteenä. Käytännössä killat järjestävät jäsenilleen toimintaa ja erilaisia tapahtumia, kuten illanviettoja, saunailtoja, sitsejä, vuosijuhlia sekä ekskursioita.
Kiltojen toiminta on paikallistasolla melko samanlaista, mutta valtakunnallisesti vaihtelu on suurta. Saman alan kiltojen yhteistyö on kuitenkin merkittävää. Tunnetuimpia lienevät rakennusteekkareiden "SRT-päivät", koneteekkareiden "Kirkastusjuhlat", sähköteekkareiden "Sähköpäivät", tietoteekkareiden "Titeenien taistot, "kemianopiskelijoiden "Kemiat Kohtaa" ja bioteekkareiden "RekomBIOnaatio".
Killan jäsenen tunnusmerkkinä on haalarit, joiden väri määräytyy killan mukaan. Paikkakunnittain haalarien värit ovat kiltakohtaisia. Vaikka joillakin eri paikkakuntien saman alan killoilla on samanväriset haalarit, ei valtakunnallista värisäännöstöä kuitenkaan ole.
Kiltahuone on killan jäsenille tarkoitettu taukohuone, jossa voi esimerkiksi opiskella, rentoutua tai pitää kokouksia. Osa killoista omistaa jopa kokonaisen talon, kuten Oulun Arkkitehtikilta.
Oulun yliopistossa nimitystä kilta käyttävät myös eräät muidenkin kuin teekkarien ainejärjestöt. Myös Turun ammattikorkeakoulussa toimii rakennusalan opiskelijoiden kilta TROK ry.
Hippias Elisläinen

Hippias Elisläinen (, 400-luvun puoliväli eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti, joka oli kotoisin Eliistä. Hän oli Protagoraan ja Sokrateen nuorempi aikalainen.
Elämä.
Hippias oli kotoisin Eliin kaupungista Peloponnesokselta. Hän oli monipuolinen mies ja voitti aikalaistensa kunnioituksen siinä määrin, että hän sai toimia useaan kertaan lähettiläänä muissa kaupungeissa. Ateenassa hän tutustui Sokrateehen ja muihin merkittäviin ajattelijoihin. Hänen sanottiin olleen kaikkien asioiden auktoriteetti ja luennoineen menestyksellä runoudesta, kieliopista, historiasta, politiikasta, arkeologiasta, matematiikasta ja tähtitieteestä.
Hippias kehuskeli olivansa Protagorasta suositumpi, ja hän oli valmistautunut siihen, että voisi milloin tahansa pitää extempore-puheen mistä tahansa asiasta Olympiassa. Hän oli varmasti taitava, mutta yhtä varmaa on, että hän oli myös pinnallinen. Hänen tavoitteenaan ei ollut opettaa tietoa, vaan antaa oppilailleen argumentoinnin aseet, jotka tekisivät heistä kekseliäitä mitä tahansa asiaa koskevissa keskusteluissa. Hänen sanotaan kehuskelleen, ettei pukeudu mihinkään, mitä ei ollut tehnyt omin käsin.
Platonin dialogeista kaksi, Laajempi "Hippias" ja Lyhyempi "Hippias", esittelevät Hippiaan käyttämiä menetelmiä. Platon epäilemättä liioitteli argumentoinnin vuoksi, mutta joka tapauksessa tunsi kohteena olevan henkilön ja sofistien käyttämät menetelmät. On kuitenkin myös kyseenalaistettu, että Platon olisi kirjoittanut kyseist dialogit. Ne on kuitenkin kirjoittanut joku aikalaisista, sillä ne mainitaan 300-luvun eaa. kirjallisuudessa. Epäilemättä ne myös edustavat näkemyksiä, jotka vakavastiotettavilla ajattelijoilla oli sofisteja kohtaan.
On kuitenkin selvää, että Hippias teki myös palveluksen kreikkalaiselle kirjallisuudelle korostamalla sanojen merkityksiä sekä rytmin ja kirjallisen tyylin arvoa. Hänen nimiinsä on laitettu merkittävä Homerosta käsittelevä teos, kokoelmat kreikkalaista ja ulkomaista kirjallisuutta, sekä arkeologisia tutkielmia. Näistä on kuitenkin säilynyt vain osia. Hippias muodostaa yhdistävän linkin ensimmäisistä suurista sofisteista, Protagoraasta ja Prodikoksesta, lukemattomiin eristikkoihin, jotka saattoivat sofistien maineen huonoon valoon.
Gorgias

Gorgias (, n. 483–375 eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti, reetori ja esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi.
Elämä.
Gorgias oli kotoisin Leontinoista, Sisiliasta. Vuonna 427 eaa. hän toimi Ateenaan suuntautuneen lähetystön johdossa. Tarkoituksena oli pyytää Ateenan suojelua Leontinoille Syrakusan vihamielisiä toimia vastaan. Lopulta hän asettui itsekin Ateenaan, ja hankki elatuksensa harjoittamalla ja opettamalla retoriikkaa. Hän kuoli Larissassa, Thessaliassa.
Gorgias tunnetaan ennen muuta siitä, että hän istutti retoriikan pysyvästi Kreikkaan ja sai aikaan sen, että Attikan murre levisi kirjallisen proosan kieleksi. 
Gorgias on keskeisenä henkilönä Platonin samannimisessä dialogissa "Gorgias", josta voidaan päätellä että Sokrates ja Gorgias arvostivat toistensa älyä, vaikka heillä olikin ystävällishenkisen kriittinen suhtautuminen toistensa elämänasenteeseen ja tietokäsitykseen.
Teokset.
Gorgias kirjoitti kadonneen teoksen nimeltään "Luonnosta" tai "Olemattomasta". Teos on kadonnut, mutta sen sisältö voidaan koota Sekstos Empeirikoksen kirjoituksista sekä Aristoteleen nimiin laitetusta (mahdollisesti Theofrastoksen) tutkielmasta "Melissoksesta, Ksenofaneesta, Gorgiaasta" ("De Melisso, Xenophane, Gorgia"). Tässä teoksessa hän esitti seuraavaa:
Näillä väitteillä hänen katsotaan yleisesti kehittäneen filosofisen solipsismin ja nihilismin.
Kadonneisiin teoksiin kuuluvat lisäksi "Ylistys elisläisille" sekä Olympiassa ja Delfoissa pidetyt puheet. Gorgiaan teoksista ovat säilyneet "Helenan ylistys" ("Helenēs enkōmion"), "Palamedeen puolustus" ("Hyper Palamedous apologia") sekä ateenalainen hautajaispuhe ("Epitafios").
Nakki

Nakki on pienikokoinen ruokamakkara. Nakin ja makkaran välistä eroa ei ole virallisesti määritelty. Sitä syödään usein pikaruokana, keitettynä, paistettuna tai höyrytettynä, sellaisenaan tai esimerkiksi perunasoseen kanssa. Nakeista voi tehdä esimerkiksi keittoa, kastiketta ja nakkisämpylöitä. Nakki on ollut vuosikymmeniä suosittu myyntiartikkeli, ja tyypillistä pikaruoan myyntipistettä onkin perinteisesti kutsuttu nakkikioskiksi. 
Nakki, kuten Suomessa syötävät makkarat enimmäkseen, on saksalaista alkuperää. 1800-luvun lopulla suomalaiset makkaramestarit toivat nakkien tekotaidon Saksasta esikuvanaan "wienerwurst", joka tunnetaan myös "frankfurterin" nimellä. Nakkien valmistus oli pitkään käsityötä, ja se olikin lähempänä juhla- kuin arkiruokaa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä.
Nakkien suosio kasvoi teollisen tuotannon myötä ja hinnan halvennuttua, eritoten kuorettomien nakkien tultua markkinoille 1960-luvulla. 2000-luvulla kuorettomia nakkeja myydään jo enemmän kuin kuorellisia. 
Prinssinakki.
Prinssinakki on pienikokoinen, noin 5-7 cm pitkä nakki. Prinssinakki oli vuoteen 2002 asti nimisuojattu Ruotsissa, ja sen piti sisältää vähintään 45 prosenttia lihaa. Prinssinakin on kehittänyt wieniläinen teurastaja Georg Lahner vuonna 1805. Ensimmäinen kerta, kun nakkityyppiä kutsuttiin prinssinakiksi, uskotaan olevan C. E. Hagdahlin keittokirjassa vuodelta 1878.
Prodikos

Prodikos (, ; noin 465/450–398 eaa.) oli kreikkalainen sofisti, grammaatikko ja esisokraatikkoihin lukeutunut filosofi. Hänet tunnetaan ”Sokrateen edelläkävijänä”.
Prodikos oli kotoisin Iuliista Keoksen saarelta. Hän tuli Ateenaan Keoksen lähettiläänä, ja tuli siellä tunnetuksi puhujana ja opettajana. Kuten Protagoras, myös Prodikos koulutti oppilaitaan toimimaan politiikassa. Protagoraan työkaluina olivat kuitenkin lähinnä retoriikka ja tyyli, kun taas Prodikos opetti ensisijaisesti etiikkaa. Hänen etiikkansa oli pessimististä. Hän hoiti yhteiskunnalliset velvollisuudet huolimatta sairaalloisuudestaan, mutta painotti silti elämän suruja. Hän ei kuitenkaan suosinut toivotonta antautumista, vaan ajatteli, että työ toimii parannuskeinona. Hän otti esikuvakseen Herakleen, viriilin aktiivisuuden ruumiillistuman. Hänen näkemystensä vaikutusta voidaan havaita niinkin myöhään kuin kristillisessä teoksessa "Hermaan paimen".
Hänen näkemyksensä jumaluskon synnystä oli hyvin moderni. Hän esitti, että ihmiset palvoivat ennen jumalina kaikkia suuria voimia joista oli hyötyä, esimerkkinä Niilin palvominen. Myöhemmin ihmiskunnalle palveluksia tehneet henkilöt tehtiin mytologioissa jumalaisiksi. Prodikos ei kuitenkaan ollut ateisti, sillä muun muassa panteistinen Zenon Elealainen puhui voimakkaasti hänen puolestaan.
Hänen luonnonfilosofiastaan tunnetaan ainoastaan teosten "Luonnosta" ja "Ihmisen luonnosta" nimet. Muussa filosofiassaan hän painotti sanojen tarkan käytön merkitystä. Kaksi tutkielmaa olivat erityisen tunnettuja. Toinen oli "Kielen asianmukaisuudesta", johon Platon usein viittaa. Toinen sisälsi tunnustetun apologian "Herakleen valitsemisesta", jossa sekä Hyve että Pahe houkuttelevat Heraklesta, ja josta Ksenofonin esittämä Sokrates antaa tiivistelmän ("Muistelmia" II:I).
Prodikoksen merkittävin oppilas oli Sokrates. Myös Therameneen, Euripideen ja Isokrateen sanotaan olleen hänen oppilaitaan. Hänen seuraajansa antoivat hänestä erilaisia arvioita. Platon satirisoi hänen opetuksiaan varhaisissa dialogeissaan, Aristofanes kutsui häntä ”solisevaksi puroksi” ja Aiskhines paheksui häntä sofistina.
Etelä-Sumatra

Etelä-Sumatra () on provinssi Indonesiassa Sumatran saarella. Etelä-Sumatran naapuriprovinssit ovat etelässä Lampung, lännessä Bengkulu ja Jambi. Idässä ja pohjoisessa provinssi rajoittuu Jaavanmereen ja Etelä-Kiinan mereen. Bangkan ja Belitungin saaret kuuluivat Etelä-Sumatraan, ennen kuin niistä vuonna 2000 muodostettiin oma Bangka-Belitungin provinssinsa. Etelä-Sumatran provinssin pääkaupunki on Palembang.
Provinssin asukasluku on noin 7,5 miljoonaa (vuonna 2010) ja pinta-ala 91 592 neliökilometriä. Etelä-Sumatran suurimmat väestöryhmät ovat malaijit ja jaavalaiset. Vähemmistökansoja ovat komeringit, musi banyasinit, sundalaiset ja minangkabaut.
Bangka-Belitung

Bangka-Belitung on provinssi Indonesiassa. Se koostuu Bangkan ja Belitungn saarista, sekä lukuisista pienemmistä saarista. Saaret sijaitsevat Jaavanmeressä, Sumatran saaresta hieman itään. Bangka-Belitung oli vuoteen 2001 saakka osa Etelä-Sumatran provinssia, jolloin saarista muodostettiin oma provinssinsa. Provinssin pääkaupunki on Bangkan saarella sijaitseva Pangkal Pinang.
Provinssin asukasluku on noin 1 153 500 (vuonna 2010) ja pinta-ala 16 424 neliökilometriä. Malaijit ja kiinalaiset muodostavat provinssin suurimman väestönosan.
Etelä-Sulawesi

Etelä-Sulawesi on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Etelä-Sulawesin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Makassar. Alueen pinta-ala on 46 717 neliökilometriä ja asukasluku noin 8 010 700 (vuonna 2010). Provinssia rajaavat merialueet ovat Makassarinsalmi, Floresinmeri ja Boninlahti. Etelä-Sulawesilla on yhteistä maarajaa Länsi-Sulawesi, Keski-Sulawesin ja Kaakkois-Sulawesin provinssien kanssa. Vuonna 2004 osa Etelä-Sulawesista erotettiin omaksi Länsi-Sulawesin provinssikseen.
Etelä-Sulawesin väestöstä runsaslukuisimmat kansat ovat bugisit ja makassarit.
Attikalaiset puhujat

Attikalaiset puhujat on nimitys, jota käytetään antiikin Kreikan kymmenestä suurimmasta puhujasta ja puheenkirjoittajasta. He toimivat klassisella kaudella 400- ja 300-luvuilla eaa. Nämä puhujat olivat:
Tämä kymmenen puhujan kaanon muodostui osana niin kutsuttua aleksandrialaista kaanonia Aleksandriassa toimineiden grammaatikkojen parissa; sen kokosivat Aristofanes Byzantionlainen ja Aristarkhos Samothrakelainen. Attikalaisten puhujien työstä sai alkunsa myöhempi retoriikan alaan kuulunut liike nimeltä attikismi.
Ambon (saari)

Ambon on saari Indonesiassa. Se kuuluu Molukkien saariryhmään ja sijaitsee suuremmasta Seramin saaresta hieman lounaaseen. Saaren pinta-ala on 775 neliökilometriä, ja sillä on yli 650 000 asukasta. Saaren suurin kaupunki on myös nimeltään Ambon, joka on myös Molukkien provinssin pääkaupunki. 
Ambon sijaitsee aivan Seramin saaren lounaispuolella. Saari jakautuu kahteen osaan, joita yhdistää kapea kannas. Saaren eteläosan niemi on "Leitimor", kun taas pinta-alaltaan laajempi pohjoisosa on "Hitoe". Ambonin kaupunki sijaitsee Leitimorin luoteisreunassa. Saari on tuliperäinen, ja sen kaksi suurta tulivuorta Salahutu (1 225 m) ja Wawani (1 100 m) ovat kumpikin aktiivisia. Tulivuorten lisäksi saarella on kuumia lähteitä ja fumaroleja. Saaren kasvillisuus on trooppista sademetsää.
Ambonilaiset ovat enimmäkseen kristittyjä. Suurin osa asukkaista puhuu Ambonin malaijia, joka on malaijin kieleen perustuva kreolikieli, mutta kaksikielisyys indonesian kielen kanssa on yleistä. Ambonia puhutaan laajalti toisena kielenä myös muualla Molukkien saariston alueella. Muita saarella puhuttuja kieliä ovat tuleku, hitu, seit-kaitetu, asilulu, larike-wakasihu sekä laha.
Vellamo

 
Vellamo on hyvä ja arvostettu veden emäntä, veden eukko tai veen emonen kalevalaisessa runoudessa. Vellamoa on kuvattu muun muassa ruokorintaiseksi, ja hänen vaatteenaan kerrotaan olleen meren vaahtoa. Vellamo asui veden alla Ahtolassa, ja hänen puolisokseen nimetään usein Ahto tai Ahti.
Ilmeisesti Vellamo kuului kalansaaliin toivossa palvottuihin vedenhenkiin. Muita tehtäviä olivat luultavasti aaltojen nostaminen tai purjehdussäähän vaikuttaminen.
Vellamoa on ilmeisesti pidetty kauniina, ja häneen on ehkä suhtauduttu samoin kuin metsän emäntään. Myöhemmin häneen on liitetty ainakin jossain määrin merenneidon tai seireenin piirteitä.
Hinsalan neitseennokka-nimisen niemen päässä kerrotaan olevan Vellamon kivisen nenän.
Sanan Vellamo arvellaan tulevan veden liikehdintään liittyvästä "velloa"-sanasta.
Vellamo on myös Päijät-Hämeen maakunnan vaakunassa yhdessä käen kanssa.
Vellamolla sanotaan olevan sininen lakki, kaislainen paita ja vaahtoinen vaippa.
Vellamo on myös suomalaisen naisen etunimi ja veden emännän mukaan nimetyn Merikeskus Vellamo -rakennuksen nimi.
FSM Beskid

FSM Beskid on puolalainen konseptiauto, jonka tarkoitus olisi ollut korvata vanha Polski Fiat 126p. Beskidin suunnittelu annettiin tehtäväksi vuonna 1972 perustetulle yritykselle nimeltä Bosmal, joka oli käytännössä FSM:n tytäryhtiö. Beskidin suunnittelu aloitettiin vuonna 1981, ja suunnittelua johti insinööri Wieslaw Wiatrak. Vuonna 1983 valmistui ensimmäinen prototyyppi.
Beskidin erikoisuus oli sen suhteellisen kaunis ja aerodynaaminen kori, jonka oli suunnitellut Varsovan akademia. Beskid näyttää hahmoltaan samankaltaiselta kuin Renault Twingo. Beskidin kori poikkeuksellisesti tuulitunnelitestattu, ja tuloksena oli nykyäänkin hyvä arvo 0.29. Tämä tuotti Beskidille pienen kulutuksen, puolalaiset ilmoittivat kulutukseksi poikkeuksellisen vähäisen 3,9 (l/100km) 90 km/h vauhdissa.
Beskidistä tehtiin noin seitsemän prototyyppiä, jotka olivat kaikki vajaat 3,5 metriä pitkiä. Autossa oli alkujaan vanhanaikaisesti rumpujarrut joka pyörässä, mutta myöhemmin tulivat tilalle levyjarrut eteen. Jousitus oli erillinen, edessä joustintuet. Melkein kaikissa Beskideissä oli Polski Fiat 126p:stä muokattu moottori, joka tuotti vähintään 20 kW. Teholukema on suhteellisen vähän jopa Beskidin pieneen painoon (alle 700 kg) nähden. Huippunopeus (120 km/h) oli vähän länsimaisiin vastaaviin tuotteisiin nähden.
Teknisesti Beskid oli lähellä vanhaa Polski Fiat 126p:tä, mutta koritekniikka oli modernia, ja sisätilat suuremmat. Beskidin oli tarkoitus varustaa myöhemmin paremmalla moottorilla, mutta koko auto ei päässyt tuotantoon, koska Fiat toi valmistukseen modernimman Cinquecenton.
Kekkosen I hallitus

Kekkosen I hallitus oli Suomen tasavallan 33. hallitus. Se oli Maalaisliiton, Edistyspuolueen ja RKP:n muodostama porvarillinen vähemmistöhallitus, joka toimi 307 päivän ajan 17. maaliskuuta 1950 – 17. tammikuuta 1951.
Fagerholmin I hallitus erosi 1. maaliskuuta 1950. Seuraavana päivänä eduskunnan puhemies Urho Kekkonen ja eduskuntaryhmien edustajat kävivät keskustelemassa presidentti J. K. Paasikiven kanssa hallituskysymyksestä. Kekkonen ilmoitti 14. maaliskuuta ottaneensa vastaan tehtävän muodostaa hallitus. Kekkosen hallitus nimitettiin lopulta 17. maaliskuuta.
Ulkoministerinä yhtäjaksoisesti elokuusta 1944 lähtien toiminut, presidentti Paasikiven lähimpiin avustajiin ja neuvonantajiin kuulunut, puolueisiin sitoutumaton ammattiministeri Carl Enckell kieltäytyi ikäänsä ja heikentyneeseen terveyteensä vedoten enää jatkamasta tehtävässä, ja presidentti nimitti ulkoministeriksi Ahlström Oy:n apulaisjohtajan, vuorineuvos Åke Gartzin. Sisäministeri Lauri Riikonen siirtyi syksyllä 1950 Kuopion läänin maaherraksi ja uudeksi sisäministeriksi tuli kansanedustaja Johannes Virolainen.
Kekkosen I hallitus merkitsi eräänlaista ulkopoliittista käännekohtaa Suomen suhteissa Neuvostoliittoon. Kekkonen otti presidentti Paasikiveä aktiivisemman roolin, ja suostui, toisin kuin presidentti, allekirjoittamaan Neuvostoliiton sponsoroiman Maailman rauhanneuvoston vetoomuksen atomiaseen kieltämiseksi. Lisäksi kesäkuussa 1950 Kekkonen matkusti Moskovaan sopimaan ensimmäisen viisivuotissopimuksen Suomen ja Neuvostoliiton keskeisestä kaupankäynnistä. 
Hallituksen toimintaa vaikeuttivat Korean sodan laukaisema inflaatiokehitys, sekä työmarkkina- ja muiden etujärjestöjen vaatimukset. SAK uhkasi hallitusta yleislakolla kaksi kertaa ja MTK kieltäytyi keväällä 1950 korottamasta työntekijöidensä palkkoja, ellei maidon ja viljan hintaa saataisi nostettua.
Virkamiesliitto vaati 5. huhtikuuta 1950 hallitusta vastaamaan palkkavaatimuksiinsa. Hallitus vastasi 11. huhtikuuta esittelemällä alustavan suunnitelman kiistan ratkaisemiseksi. Virallinen esitys virkamiesten palkkausuudistuksesta annettiin 8. toukokuuta 1950. Hallitus päätti 12. huhtikuuta 1950 nostaa kahvitullia sekä -veroa ja sokerin hintaa, mutta eduskunta hylkäsi korotukset 26. toukokuuta 1950. Hallitus asetti myös 26. huhtikuuta ministerivaliokunnan selvittämään työmarkkinakiistoja.
Veturimiehet aloittivat 3. toukokuuta 1950 lakon. Hallitus määräsi vastatoimena veturimiehet ylimääräisiin kertausharjoituksiin. Päätös kuitenkin peruttiin kolme päivää myöhemmin ja lakko päättyikin 8. toukokuuta.
Kirjallisuutta.
Fagerholm, K-A.: Puhemiehen ääni. S. 258-260. Tammi, 1977. .
Ahtola

Ahtola on suomalaisissa muinaisrunoissa ja "Kalevalassa" vedenalainen valtakunta tai iso talo, jossa asuvat veden emäntä Vellamo ja veden isäntä Ahti. Ahtolassa asuu myös vedenväkeä, jota mainitaan olevan paljon. Näihin kuulunevat ihastuttavat Vellamon neidot ja pienet, sormenkorkuiset miehet, jotka silloin tällöin nousevat vedestä maalle suorittamaan ihmetekoja. "Kalevalassa" kerrotaan kuinka sekä Väinämöisen hauenluinen kannel, että hajonneen sammon palaset päätyivät ahtolaisten iloksi mereen pudotessaan.
Polski Fiat 126p

Polski Fiat 126p (FSM 126p) on puolalainen auto, jota valmistettiin vuosina 1973–2000. Se oli uudelleennimetty Fiat 126, nimen perään lisätty kirjain ”P” erottaa sen muualla tuotetuista Fiateista. Tuotannon aloitti PHZ Polmot italialaisella lisenssillä, joka uudisti nimensä FSM:ksi. Auto tunnettiin Puolassa lempinimellä "Maluch", joka tarkoittaa pikkuista. 
Vuosina 1989–1992 mallia vietiin Australiaan nimellä FSM Niki. Se oli tuolloin edullisin Australiassa myyty automalli.
Epiikka

Epiikka (kreikan adjektiivista "epike, epikos" ’kertova’) eli kertomakirjallisuus on kertovaa kaunokirjallisuutta. Se on kirjallisuuden laji, jonka tärkeimmät alalajit ovat eepos, romaani ja novelli. Eepokset ovat runomittaisia kertomuksia kuten Kalevala. Romaanit ja novellit ovat proosaa.
Epiikkaan kuuluva on "eeppinen".
Silkworm

HY-1 (, ; ) ) on kiinalainen 1960-1970-luvuilla kehitetty maalta laukaistava meritorjuntaohjus, jonka kantama on noin 70 km. Se pohjautuu neuvostoliittolaiseen SS-N-2 Styx -ohjukseen. Silkworm on käytännössä risteilyohjus.
Yleistä.
Silkworm laukaistaan maalta renkailla kulkevasta telineestä. Se käyttää kiinteän ja nestemäisen polttoaineen rakettimoottoreita. Ohjuksesta on kehitetty lukuisia eri versioita eri tarkoituksiin, kuten mereltä laukaisuun. Vaikka Silkworm ei ole yhtä kehittynyt kuin nykyiset meritorjuntaohjukset, tekee sen verrattain suuri (yli 500 kg) taistelukärki silti osuessaan paljon tuhoa.
Käyttäjät.
Molemmat Irakin ja Iranin sodan osapuolet käyttivät Kiinasta hankittuja Silkwormeja tai samantyyppisiä ohjuksia 1980-luvulla.
Marko Ahonen

Marko Harri Tapani Ahonen (s. 17. huhtikuuta 1967 Jyväskylä) on suomalainen toimittaja ja kriitikko. Ahonen kirjoittaa muun muassa sanomalehti "Karjalaiseen", "Keskisuomalaiseen", "Savon Sanomiin", "Iisalmen Sanomiin" sekä "Itä-Hämeeseen". Hän on työskennellyt toimittajana myös "Pelit"-lehdelle.
Ahonen on julkaissut 1990-luvulla yhden tieteisnovellikokoelman sekä tieteisromaanin. Ahosen uusin kirja on hänen lehtikirjoituksistaan koottu teos "Antennin takana". Hän on myös kirjoittanut esipuheen Aku Ankan teemataskukirjaan "Sohvaperuna". Huhtikuussa 2017 Ahonen kertoi "Keskisuomalaisen" haastattelussa valmistelevansa neljättä teosta.
Ura.
Ahonen valmistui laskentatoimen linjalta merkonomiksi vuonna 1989. Hän teki merkonomialan töitä noin kolmen vuoden ajan, kunnes hän aloitti työnsä "Keskisuomalaisen" televisio- ja elokuvakriitikkona. Lehden nykyisen varapäätoimittajan Inkeri Pasasen kehotuksesta Ahonen alkoi kirjoittamaan elokuva-arvioita. Hän aloitti kuukausittaisen elokuvapalstan parissa, kunnes työ vaihtui kokopäiväiseksi.
Yksityiselämä.
Ahonen asuu tällä hetkellä Äijälässä. Hänen perheeseensä kuuluu aviopuoliso sekä tytär, ja hän harrastaa ohjatusti pianonsoittoa.
Ambon (kaupunki)

Ambon on kaupunki Indonesiassa. Se on suurin Ambonin saarella sijaitsevista kaupungeista ja Molukkien provinssin pääkaupunki. Ambonissa on muun muassa lentoasema. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 410 207 asukasta.
Luettelo filosofian osa-alueista, koulukunnista ja opeista

Koulukuntia ja suuntauksia.
A
B
C
D
E
F
H
J
K
L
M
N
O
P
R
S
T
U
V
W
Z
Oppeja.
A
D
E
F
H
I
K
L 
M
N
O
P
R
S
T
V
Untitled (Korn)

Untitled on Kornin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 31. heinäkuuta 2007. Normaalissa versiossa levystä on 13 kappaletta, mutta deluxe-versio sisältää yhden enemmän (mukana on bonusraita "Sing Sorrow"). Albumi julkaistiin ilman nimeä, koska yhtyeen vokalisti Jonathan Davis halusi, että yhtyeen fanit saavat kutsua albumia millä nimellä tahansa. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti hieman yli miljoona kopiota. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jolla ei ole mukana rumpali David Silveriaa.
Super Mario All-Stars

Super Mario All-Stars on Nintendon vuonna Super Nintendo Entertainment Systemille sekä vuonna Wiille julkaisema pelikokoelma, joka sisältää uudistetut versiot neljästä Nintendo Entertainment Systemille ilmestyneestä pelistä yhdessä kokoelmassa. Pelit ovat:
Pelien grafiikka ja äänet on uusittu kokonaan ja peleihin on lisätty tallennusmahdollisuus. Myös muita, pienempiä muutoksia on tehty. Myöhemmin vuonna 1994 "All-Stars"-pakettiin lisättiin myös "Super Mario World" -peli, mutta harvat omistavat tätä versiota paketista.
25th Anniversary Edition.
Vuonna 2010 Wiille julkaistiin juhlajulkaisu "Super Mario All-Starsista", kun "Super Mario Bros." -pelin julkaisusta oli kulunut 25 vuotta. Tämä julkaisu on nimeltään "Super Mario All-Stars. 25th Anniversary Edition". Sisällöltään peli on juuri samanlainen kuin alkuperäinen SNES-versio. Wii-versiota voi pelata Wii Remotella sivuttain, Classic Controllerilla tai GameCube-ohjaimella.
Intiantiikeri

Intiantiikeri eli bengalintiikeri ("Panthera tigris tigris") on tiikerin ("Panthera tigris") alalaji vanhan luokittelun mukaan.
Levinneisyys ja lukumäärä.
Intiantiikeriä esiintyy nykyisin Intiassa, Bangladeshissa, Bhutanissa ja Nepalissa. Kiinasta ja Pakistanista se on kadonnut. Intiassa sitä tavataan useilla seuduilla ympäri maata niin suojelualueilla kuin niiden ulkopuolellakin.
Vuonna 2010 intiantiikereitä oli jäljellä 2 400 yksilöä, joista Intiassa 1 700, Bangladeshissa 440, Nepalissa 200 ja Bhutanissa 75. Alalaji on erittäin uhanalainen.
Koko ja piirteet.
Intiantiikeri on suurikokoinen tiikeri, jolla on vahva eturuumis ja raajat. Uroksen ruumis on pituudeltaan 173–221 senttimetriä ja naaraan 157–175 senttimetriä. Häntä on noin metrin pituinen. Säkäkorkeus on 90–110 senttimetriä. Urokset painavat 175–260 kilogrammaa ja naaraat 100–160 kilogrammaa.
Intiantiikerin turkki on lyhyt ja kiiltävä. Turkin pohjaväri on oranssi tai vaaleanruskea, ja raidat ovat mustat, usein kaksinkertaiset. Vatsassa, hännän alapinnassa ja jalkojen sisäpinnoissa on valkoista. Joillakin yksilöillä on niin leveät raidat, että tiikeri vaikuttaa lähes mustalta. Täysin mustia eli melanistisia intiantiikereitä ei kuitenkaan tunneta. Jotkin yksilöt ovat punertavia. Valkoinen ja vaaleanruskeanraidallinen värimuoto (rewantiikeri) on hyvin harvinainen.
Korvat ovat pienet ja pyöreät. Silmien ympärillä, poskissa ja korvien takana on valkoista. Kuono on vaaleanpunainen. Viikset ovat pitkät. Uroksella on kaularöyhelö.
Lisääntyminen.
Intiantiikeri lisääntyy vuoden ympäri, mutta eniten poikasia syntyy joulukuussa ja huhtikuussa. Naaraan tiineys kestää 93–106 päivää. Poikasia syntyy yhdestä neljään. Poikaset syntyvät korkeaan ruohikkoon, pensaikkoon tai luolaan. Ne itsenäistyvät 2–3 vuoden ikäisinä. Intiantiikeri elää luonnossa keskimäärin 15-vuotiaaksi, vankeudessa 20-vuotiaaksi.
Elintavat.
Intiantiikerit elävät trooppisissa ja subtrooppisissa kosteissa ja kuivissa mietsissä, mangrovemetsissä, subtrooppisissa ja lauhkeissa ylänkömetsissä ja alluviaaliruohomailla.
Intiantiikeri saalistaa öisin, enimmäkseen sambarhirviä, mutta myös muita pieniä sorkkaeläimiä ja kaloja. Joskus se saalistaa myös suurempia eläimiä, kuten sarvikuonoja, norsunpoikasia ja gaureja. Ihmisiä intiantiikeri voi saalistaa silloin, kun muuta saalista ei löydy, tai kun yksilö on vanha tai vammautunut. Intiantiikeri vaanii saalistaan korkeassa ruohikossa tai aluskasvillisuudessa ja iskee kiinni sen kurkkuun.
Indokiinantiikeri

Indokiinantiikeri ("Panthera tigris corbetti") on tiikerin populaatio tai alalaji, joka elää Kaakkois-Aasiassa. Se on saanut tieteellisen nimensä brittiläisen metsästäjän ja luonnontieteilijän Jim Corbettin mukaan.
Levinneisyys.
Indokiinantiikeriä tavataan Intiassa, Laosissa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Kambodžasta, Kiinasta ja Vietnamista se on mahdollisesti jo kadonnut.
Indokiinantiikeriä on metsästetty paljon. Se oli 1980-luvulla vielä melko laajalle levinnyt, mutta nykyisin se on kadonnut monilta elinalueiltaan, ja jäljellä olevat populaatiot ovat hajallaan. Indokiinantiikereitä arvioidaan olevan luonnossa noin 340 yksilöä, joista 200 Thaimaassa, 85 Myanmarissa, 20 Vietnamissa, 20 Kambodžassa ja 17 Laosissa.
Koko ja piirteet.
Indokiinantiikeri on tiikeriksi keskikokoinen. Uroksen ruumis on pituudeltaan 170–259 senttimetriä ja naaraan 140–239 senttimetriä. Häntä on 60–110 senttimetriä. Säkäkorkeus on 58–114 senttimetriä. Urokset painavat 150–195 kilogrammaa ja naaraat 100–130 kilogrammaa.
Indokiinantiikeri on täysin samannäköinen kuin malakantiikeri. Se on tummempi ja raidallisempi kuin intian- ja siperiantiikeri. Indokiinantiikerin turkki on lyhyt ja kiiltävä. Turkin pohjaväri on tumman oranssi, lähes kullanvärinen. Raidat ovat tummat ja kapeat. Vatsassa, hännän alapinnassa ja jalkojen sisäpinnoissa on valkoista. Uroksella on kaularöyhelö. Korvat ovat pienet ja pyöreät. Silmien ympärillä, poskissa ja korvien takana on valkoista. Kuono on vaaleanpunainen. Viikset ovat pitkät.
Lisääntyminen.
Indokiinantiikeri lisääntyy vuoden ympäri. Eniten poikasia syntyy marraskuusta huhtikuuhun. Naaraan tiineys kestää 93–106 päivää. Poikasia syntyy yhdestä neljään. Indokiinantiikeri elää luonnossa keskimäärin 15-vuotiaaksi, vankeudessa 20-vuotiaaksi.
Elintavat ja ravinto.
Indokiinantiikeri elää monenlaisissa ympäristöissä, joissa tiheä metsä ja ruohomaa vuorottelevat, ja joissa on paljon saalista ja vettä. Indokiinantiikeri saalistaa öisin. Se syö keskikokoisia ja suuria nisäkkäitä, kuten gaureja, sambarhirviä ja villisikoja. Toisinaan se syö myös pieniä nisäkkäitä, jos suuria ei ole enää saatavilla. Indokiinantiikeri on hyvä kiipeilijä ja uimari. Se viettää usein päivän kuumimmat tunnit viileässä joki- ja järvivedessä.
Kronstadtin kapina

Kronstadtin kapina oli Kronstadtin laivastotukikohdan sotilaiden epäonnistunut kapina bolševikkeja vastaan vuonna 1921. Sitä on pidetty viimeisenä merkittävänä kapinayrityksenä bolševikkeja vastaan neuvosto-Venäjällä.
Kapinan syyt.
Vuonna 1921 joukko anarkistimatruuseja ja sotilaita nousi bolševikkivaltaa vastaan Kronstadtissa. He vaativat sananvapautta, vasemmistolaisten poliittisten vankien vapauttamista, monipuoluejärjestelmää ja oikeutta itsenäiseen ammatinharjoittamiseen, toisin sanoen sitä autonomiaa, jota bolševikit olivat luvanneet 1917 päästäkseen valtaan. 
Kapina oli ikävä uutinen bolševikkijohdolle, koska kapinaan nousivat samat matruusit, jotka olivat olleet tärkeässä roolissa lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917. Matruusit väittivät bolševikkien pettäneen vallankumouksen. 
Kapinaa edelsi Pietarissa Baltian telakan ja Putilovin tehtaan lakkoilu. Käytännössä vaatimuksena oli luopua sotakommunismista ja palauttaa neuvostojen valta. Kronstadtin kapina alkoi kuitenkin vasta neljä kuukautta Pietarin lakkojen jälkeen, joten kapinan ajankohta ei ollut ennalta sovittu. 
Matruusien kritiikki kohdistui ennen kaikkea Pobaltiin eli Baltian laivaston poliittiseen johtoon. Kronstadtin matruuseista 5 000 erosi kommunistisen puolueen jäsenyydestä. He eivät myöskään hyväksyneet sota-asiain kansankomissaari Lev Trotskia.
Neuvottelut.
Mihail Kalinin tuli neuvottelemaan matruusien kanssa. Neuvotteluaikaa käytettiin noin 100 000 sotilaan armeijan kokoamiseen. Joukon kokoamiseen käytettiin myös pakkoa.
Merimiesten vaatimukset.
28. helmikuuta 1921 Petropavlovskin matruusit esittivät 15-kohtaisen vaatimuslistan:
Taistelu.
Ensimmäinen hyökkäys 8. maaliskuuta kuitenkin torjuttiin ja puna-armeija menetti 80 % joukoistaan. Siperialainen jalkaväkidivisioona, jonka vahvuus oli 12 000 kului matruusien vastaisessa taistelussa 200 miehen vahvuiseksi. 18. päivä lähetettiin toinen joukko Mihail Tuhatševskin johdolla, vahvistettuna muun muassa bolševikkipuolueen 10. puoluekokouksen osanottajilla, kukistamaan kapinoivat matruusit. Sotilaita oli tällä kertaa noin 50 000. Hyökkäys myös tapahtui yöllä ja joukot olivat paremmin varusteltuja. Tällä kertaa kapina kukistettiin armottomasti.
Hyökkääjien joukossa oli Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun kurssilaispataljoona, jota johti 25-vuotias suomalainen Uuno Malmberg. Suomalaiset kurssilaiset muodostivat komppanian, jota johti Paavo Toiviainen. Hän oli taistellut aiemmin Muurmannin legioonassa. Kurssilaispataljoona säästyi suurilta tappioilta, koska se eteni Kronstadtiin vasta valtauksen jälkeen.
Kronstadtista pakeni noin 6 400 kapinallista jään yli Suomeen. Suomessa pakolaiset siirrettiin välittömästi Inon, Raivolan, Terijoen ja Koiviston keskitysleireille punavankien kanssa. Suurin osa lähti takaisin armahduksen turvin tai maailmalle, mutta noin 1 600 jäi Suomeen pysyvästi.
Sumatrantiikeri

Sumatrantiikeri ("Panthera tigris sumatrae") on pienikokoinen ja tiheäjuovainen tiikeri, jota tavataan ainoastaan Sumatran saarella Indonesiassa. Se on viimeinen suurilla saarilla asuvista tiikerin alalajeista. Sumatrantiikeri on äärimmäisen uhanalainen ja niitä arvioidaan olevan jäljellä vain noin 200–400 yksilöä luonnossa ja noin 200 yksilöä eläintarhoissa. Lajin pelätään kuolevan sukupuuttoon vielä tällä vuosisadalla. Siksi Indonesian pitäisikin ryhtyä suojelutoimiin.
Sumatrantiikeri on hyvä uimari ja viihtyy vedessä.
Joskus on esitetty väitteitä, että sumatrantiikeri ei olisi tiikerin alalaji vaan aivan oma lajinsa.
Ulkonäkö ja koko.
Sumatrantiikerillä on tumman okranpunainen turkki ja pitkät kaulakarvat. Se on tiikereistä tummin väritykseltään. Karva on lyhyempi kuin muilla tiikerin alalajeilla. Sumatrantiikeri on pienin tiikerien alalajeista. Urospuolinen sumatrantiikeri painaa noin 120 kilogrammaa ja on keskimäärin 2,4 metriä pitkä. Naaraspuolinen painaa noin 90 kilogrammaa ja on noin 2,2 metriä pitkä.
Ravinto ja saalistaminen.
Sumatrantiikerit syövät muun muassa villisikoja, hirvieläimiä (kuten muntjakkeja), kaloja, krokotiileja, kanoja ja hanhia. Saalistamisessa sumatrantiikerin tummuudesta on hyötyä, sillä se saalistaa iltahämärässä. Sen näkökyky on pimeässä jopa kuusi kertaa parempi kuin ihmisen.
Pederastia

Pederastia (kr. παιδεραστία &lt; παῖς 'lapsi' + ἐραστής 'rakastaja') tarkoittaa ensisijaisesti antiikin Kreikan kulttuurissa esiintynyttä aikuisen miehen ja nuorukaisen välistä seksuaalissävytteistä suhdetta. Perinteinen aikuistumisriitti oli teini-ikään tulleen nuoren antaminen isän valitseman miehen kasvatettavaksi. Kasvatukseen sisältyi urheilua ja opintoja. Lisäksi pojan ja kasvattajan suhteeseen sisältyi eroottista homoseksuaalisuutta, jolla poikaa opetettiin ymmärtämään rakkauden ja huomioon ottamisen merkitys, ja näin hänestä oletettiin kehittyvän vastuuntuntoinen aikuinen. Poika tavallaan asetettiin naisen asemaan, jotta hän oppisi kohtelemaan naisia oikein. Myöhemmin pederastialla tarkoitettiin yleensä vain homoseksuaalisuutta, mutta se oli laajalle levinnyt väärinkäsitys.
Aikuisella iällä nuorukaisen odotettiin menevän naimisiin perheen hyväksymän tai valitseman naisen kanssa, eikä aikuisten miesten välistä homoseksuaalisuutta välttämättä katsottu hyvällä. Kreikkalaisen kasvatuksen ääripäitä olivat ateenalaisten sivistyneenä ja hienostuneena pitämät tavat ja spartalaisten äärimmäiseen itsekuriin perustuva poikien kasvatus sotureiksi. Spartalaisten pederastiasta ei ole arkeologisia todisteita; sen sijaan Ateenasta ja muista kreikan kaupunkivaltioista niitä on löytynyt runsaasti.
Pertti Paasio

Pertti Kullervo Paasio (2. huhtikuuta 1939 Helsinki – 4. huhtikuuta 2020 Turku) oli suomalainen poliitikko. Paasio toimi kansanedustajana ja Harri Holkerin hallituksen ministerinä. Paasio oli SDP:n puheenjohtajana vuosina 1987–1991. Europarlamentaarikkona hän toimi vuosina 1996–1999.
Paasio valmistui valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1968. Hänelle myönnettiin ministerin arvonimi vuonna 2004. Myös Paasion isä Rafael Paasio oli Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen puheenjohtaja. Pertti Paasion tytär Heli Paasio oli kansanedustaja vuosina 1999–2015.
Poliittinen ura.
Pertti Paasio nousi ensimmäiseltä varasijalta eduskuntaan edustaja Esko Niskasen tilalle 5. heinäkuuta 1975 mutta ei pystynyt säilyttämään paikkaansa vuoden 1979 eduskuntavaaleissa. Hän kuitenkin nousi jälleen 1. heinäkuuta 1982 edustaja Jacob Södermanin tilalle eduskuntaan, jossa hän säilytti paikkansa kunnes tuli valituksi Euroopan parlamentin jäseneksi 1996. Paasio oli ulkoasiainministeri Holkerin hallituksessa 1989–1991. Hän toimi myös Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 2003–2006 sekä valtuuston jäsenenä vuosina 1965–1990 ja 2001–2008. Hän oli Ulkosuomalaisparlamentin puhemies ja Suomi-Seuran puheenjohtaja 1998–2010.
Novarupta

Novarupta on 841 metrin korkuinen tulivuori Alaskassa, noin 450 kilometrin päässä Anchoragesta lounaaseen. Novaruptan alue on rauhoitettu osana Katmain kansallispuistoa.
Novarupta purkautui rajusti vuonna 1912.
Drive-in

Drive-in on englanninkielinen ilmaus, jota käytetään palveluista joita voi käyttää poistumatta omasta autostaan. Erityisen suosittuja olivat 1960-luvulle asti drive-in-elokuvateatterit ja edelleen hampurilaisravintolat ym. pikaruokapaikat.
Drive-in elokuvateatteri sai patentin Yhdysvalloissa laman keskellä vuonna 1933.
Drive-in on suosittu Yhdysvalloissa, koska oma auto antaa yksityisyyttä (mm. elokuvat). Suomessa drive-in-pikaruokapaikat yleistyivät 1990-luvulla, tosin Suomen ensimmäinen drive-in-nakkikioski avattiin jo vuonna 1967 Porissa.
Maailmanlaajuisen koronaviruspandemian aikoina 2020-luvun alussa drive-in-menetelmää käytettiin virusnäytteiden ottamiseen, rokotusten antamiseen sekä äänestämiseen, esimerkkinä Suomen kuntavaalien 2021 ennakkoäänestyksessä käytetyt ulkoäänestyspaikat.
Suomessa toimi 1960–1980-luvuilla useita autopankkeja. Niissä pankkikonttorin palveluita sai autosta käsin. Yhdysvalloissa ja muissa käteisrahaa ja sekkejä maksuliikenteeseen käyttävissä maissa drive-in-pankit ovat yhä yleisiä.
1900-luvun puolivälin tienoilla Yhdysvalloissa toimi myös drive-in-kirkko ja drive-in-hautaustoimisto.
Leveysaste

Leveysaste ilmaisee pisteen pohjois–etelä-suuntaisen sijainnin Maan pinnalla. Sen arvo vaihtelee päiväntasaajan 0°:sta napojen 90°:een. Leveysastetta käytetään yhdessä pituusasteiden kanssa määritettäessä pisteen tarkkaa sijaintia.
Mittaaminen.
Leveysastetta (φ) mitataan astein (°) kulmamittana päiväntasaajan 0°:sta (matalat leveysasteet) napojen 90°:seen (korkeat leveysasteet). Leveyspiirin sijainnilla on absoluuttinen arvo, mutta leveysaste on arvojen vaihteluväli. Leveysaste (°) voidaan jakaa 60 minuuttiin (′) ja edelleen 60 sekuntiin (″). Nämä minuutit ja sekunnit ilmoitetaan maapallon navan puolelta, eli esim. leveyspiiri 23° 26′ 22″ S on kauempana päiväntasaajalta kuin leveyspiiri 23° 00′ 00″ S.
Merkitseminen.
Pohjoista leveyttä merkitään yleensä kirjaimella N, eteläistä kirjaimella S. Joskus eteläinen leveys annetaan negatiivisena, pohjoinen positiivisena. Esimerkiksi Suomen mantereen pohjoisin kohta Utsjoen Nuorgamissa sijaitsee leveyspiirillä 70° 05′ N ja eteläisin Hangon Tulliniemessä vastaavasti kohdalla 59° 48′ N.
Leveysasteet muissa koordinaatistoissa.
Ekliptisessä koordinaatistossa, jonka pohjana on eläinrata, määritellään ekliptinen latitudi. Galaktinen latitudi on leveysaste galaktisessa koordinaatistossa. Galaktinen 0-leveysaste seuraa Linnunradan tasoa.
Pituusaste

Pituusaste ilmaisee pisteen itä–länsi-suuntaisen sijainnin Maan pinnalla. Sen arvo vaihtelee nollapituuspiirin 0°:sta sen vastakkaisen puolen 180°:een. Pituusastetta käytetään yhdessä leveysasteiden kanssa määritettäessä pisteen tarkkaa sijaintia.
Mittaaminen.
Pituuspiiri annetaan asteina (λ) välillä 0–180° läntistä tai itäistä pituutta. Yksi pituusaste (°) voidaan jakaa kuuteenkymmeneen minuuttiin (′), jotka puolestaan voidaan jakaa kuuteenkymmeneen sekuntiin (″). 
Merkitseminen.
Itäistä pituutta merkitään yleensä kirjaimella E, läntistä kirjaimella W. Esimerkiksi Helsingin pituuspiiri on 24°56′55″ E. Joskus läntistä pituutta merkitään negatiivisilla asteilla, itäistä positiivisilla. Pituusasteen voi ilmaista myös desimaaleilla. Itäinen ja läntinen 180. pituuspiiri yhtyvät, ja päivämääräraja kulkee suurimmaksi osaksi tätä pituuspiiriä pitkin.
Uisko

Uisko on vanha purjeellisen ja soudettavan veneen nimitys. Se on kevytrakenteinen ja laitalautoja on useampi. Sitä voitiin vetää kannasten yli.
Uiskon varhaisin kirjallinen maininta löytyy Ruotsin vanhimmasta kirjallisesta teoksesta, 1300-luvun alussa kirjoitetusta Eerikinkronikasta, johon se on lainattu suomen kielestä. Kronikassa uiskot mainitaan karjalaisten veneinä. Myös 1500-luvun alusta löytyy kirjallinen maininta "wisko"-tyypin veneistä. Sana on lainautunut myös venäjään jostakin itämerensuomalaisesta kielestä.
Pitkävene

Pitkäveneellä tarkoitetaan yleensä viikinkien pitkiä purjeellisia soutuveneitä, joita kutsutaan myös viikinkilaivoiksi. Vastaavia veneitä oli kuitenkin myös muilla merenkävijäryhmillä, esimerkiksi varhaiset kreikkalaiset pentekonter-tyyppiset alukset. Suomessa tämäntapaista venettä saatettiin kutsua uiskoksi ja runollisessa mielessä "satalaudaksi" tai "satahangaksi".
Kapeitten ja pitkien veneiden runkonopeus on suuri. Toisaalta pitkien puisten veneiden rakenne ei ollut kovin jäykkä, ja ne taipuilivat aallokossa. Viikinkien pitkäveneet oli tarkoitettu lähinnä sotimiseen. Viikingeillä oli myös enemmän kaupankäyntiin ja kuljetukseen tehtyjä aluksia, knarreja, jotka olivat lyhyempiä ja korkeampia sekä varustettu jonkinlaisella ruumalla.
Viikinkien pitkäveneen kehitys.
Arkeologisten löytöjen perusteella voidaan hahmottaa viikinkien pitkäveneen kehitystä. Hjortspring-vene, joka on ajoitettu noin vuodelle 350 ennen ajanlaskun alkua, on yksinkertainen sotakanootti. Lähes seitsemän sataa vuotta nuorempi Nydamin vene on jo kehittyneempi mutta vielä ilman purjetta. 600-luvun aluksia on löytynyt Englannin Sutton Hoosta ja Norjan Kvalsundista. Kvalsundin veneessä oli jo kehittynyt köli, ja sen mittasuhteet vastaavat viikinkilaivoja.
Pitkävene suomalaisessa mytologiassa.
Kalevalaisessa runoudessa kerrotaan usein veneistä, jotka voidaan tulkita pitkäveneiksi. Seuraava kuvaus on Kalevalasta:
"Jo tulevi Pohjan pursi,"
"satahanka hakkoavi!"
"Sata on miestä soutimilla,"
"tuhat ilman istumassa!"
Venehautaus.
Vainajia on usein poltettu tai haudattu pitkäveneissä. Tätä kutsutaan venehautaukseksi. Kuuluisia viikinkien venehautoja ovat Tunen venehauta, Osebergin laiva ja Gokstadin laiva.
Rajaton

Rajaton on kuusijäseninen a cappella -lauluyhtye, joka on perustettu vuonna 1997 Helsingissä.
Yhtyeeseen kuuluvat Essi Wuorela (sopraano), Aili Ikonen (mezzosopraano), Soila Sariola (altto), Antti Annola (tenori), Ahti Paunu (baritoni) ja Jussi Chydenius (basso).
Yhtye ei ole keskittynyt tiettyyn musiikkityyliin, vaan esitykset ja levytykset vaihtelevat popista ja jazzista hengellisiin lauluihin. Yhtye konsertoi ympäri maailmaa niin yksin kuin sinfoniaorkesterien solistinakin.
Keväällä 2005 "Kevät"-albumi pysyi 11 viikkoa Suomen virallisella listalla ollen parhaimmillaan sijalla 3. "Kevät"-albumin myynti saavutti kultalevyn rajan (15 000 kpl) kuukauden kuluessa levyn julkaisusta. Vuoden 2005 marraskuun loppuun mennessä Rajattoman levyjä oli myyty yli 100 000 kappaletta. Rajattoman myydyin albumi on "Joulu", joka ylitti tuplaplatinaan oikeuttavan 60 000 levyn rajan marraskuussa 2007.
Entiset jäsenet.
Yhtyettä olivat perustamassa Wuorelan, Moskarin, Paunun ja Chydeniuksen lisäksi Sanna Akkanen ja Antti Lehtimaja, jotka jäivät toiminnasta pois seuraavana vuonna. Vuosina 2001–2002 ja 2010 Nina Tapio on tuurannut Wuorelaa tämän sairauslomien takia. Vuosina 2013–2014 opintovapaalla ja äitiyslomalla ollutta Soila Sariolaa tuurasivat Tuuli Ikonen ja Saima Hyökki. Syksyllä 2014 Hannu Lepolan sapattivapaan aikana häntä tuurasi Jukka Nylund.
Kiinantiikeri

Kiinantiikeri eli amoyntiikeri ("Panthera tigris amoyensis") on tiikerin alalaji ja ruumiinrakenteeltaan kaikkein lähimpänä alkutiikeriä.
Lajia ei ole tavattu luonnossa 1970-luvun jälkeen, joten vuonna 2018 arvioitiin, että se saattaa olla kuollut sukupuuttoon.
Tuntomerkit.
Kiinantiikerillä on tummahko, pitkä turkki ja tiheät, leveät juovat. Häntä on varsin tylppä.
Uhanalaisuus.
Kiinantiikeri on äärimmäisen uhanalainen ja tulee mitä ilmeisimmin kuolemaan pian sukupuuttoon. Vuonna 2008 arvioitiin että jäljellä oli enää vain noin 20 yksilöä, vaikkakin tarkkaa laskentaa on vaikea tehdä lajin piilottelevan luonteen takia. Tarhattuna eli tuolloin seitsemisenkymmentä yksilöä.
Tigris

Tigris on itäisempi kahdesta suuresta joesta, Tigris ja Eufrat, joista Kaksoisvirtainmaa eli Mesopotamia on saanut nimensä. Tigris on noin 1 900 kilometriä pitkä. Irakin pääkaupunki Bagdad sijaitsee Tigriksen länsirannalla. Historiallisesti tärkeät Niniven, Ktesifonin ja Seleukeian kaupungit ovat myös sijainneet sen varrella. Myös Saddam Husseinin kotikaupunki Tikrit sijaitsee joen varrella ja on saanut nimensä sen mukaan.
Tigrisin lähteet ovat Taurusvuoristossa Turkissa Elazığin kaupungin lounaispuolella. Sillä on monia pieniä sivujokia, joiden yhteinen valuma-alue kattaa suuren osan Turkin itäosaa. Se muodostaa osan Turkin ja Syyrian välisestä rajasta, ja Khābūrjoki yhtyy siihen lähellä Irakin rajaa. Mosulin lähellä jokilaaksosta on tehty tekojärvi. Joki saapuu alluviaalitasangolle lähellä Samarraa. Bagdadin lähistöllä joen molemmin puolin on rakennettu tulvavallit.
Joen uoma tasangolla on muuttunut monia kertoja, sekä luonnollisesti että ihmisen toimien takia. Noin 200 km Bagdadista alavirtaan on laaja riisinviljely- ja suoalue, jota monet Tigrisin sivuhaarat kastelevat. Suoalueelta alkaa Shatt al-Arab -joki, johon myös Eufrat laskee. Shatt al-Arab on osa Iranin ja Irakin välistä rajaa, ja Irakin ainoa yhteys merelle.
Ennen nykyaikaisten patojen rakentamista Tigrisin keskimääräiseksi virtaamaksi arvioitiin 1 340 kuutiometriä sekunnissa. Se kuljetti tonnin kiintoainesta sekunnissa. Nykyisin 90 % vedestä ja kiintoaineesta, joka ohittaa Bagdadin, ei koskaan päädy mereen, vaan haihtuu tai käytetään kasteluun ja imeytyy suoalueille.
Tigrisiin on rakennettu useita patoja sekä sähköntuotantoa että kasteluveden säännöstelyä varten. Turkin puolella on Kralkizin (rakennettu 1985–1997), Batmanin (1986–1999), Diclen (1986–1997) ja Ilısun padot. Irakin puolella on useita patoja, josta suurin on Mosulissa. Muut Irakin puolen padot ovat Kutissa (rakennettu 1939) ja Samarrassa (1954).
Belitung

Belitung (aiemmin myös Billiton) on saari Indonesiassa. Se kuului Etelä-Sumatran provinssiin ennen kuin se vuonna 2000 muodosti yhdessä Bangkan ja muutamien pienempien saarten kanssa oman Bangka-Belitungin provinssinsa. Belitung sijaitsee Sumatran saaresta hieman itään.
Belitungin pinta-ala on noin 4800 neliökilometriä Länsirannikolla sijaitseva Tanjungpandan on saaren tärkein kaupunki, jossa sijaitsevat satama ja lentokenttä. Saaren rannikot ovat hiekkaisia ja soisia. Suurin osa maasta sijaitsee alle 40 metrin korkeudella merenpinnasta.
Belitung oli Ison-Britannian hallussa vuodesta 1812 lähtien, mutta se luovutti alueen Alankomaille vuonna 1824. Sieltä löydettiin merkittäviä tinaesiintymiä 1851. Saarella on yhteensä noin 260 000 asukasta.
Flores

Flores on saari Indonesiassa. Se kuuluu Pienten Sundasaarten ryhmään. Flores sijaitsee Sumbawasta ja Komodosta itään sekä Lomblenista ja Alor-saarista länteen. Floresin eteläpuolella on Sumba ja pohjoispuolella Sulawesi.
Floresin pinta-ala on 15 175 km² ja väkiluku noin 1 500 000. Suurin kaupunki on Maumere. Vaikka Indonesian pääuskonto on islam, suurin osa (noin 91 %) Floresin asukkaista on roomalaiskatolilaisia kristittyjä.
Hallinnollisesti saari on osa Nusa Tenggara Timurin provinssia. Kielellisesti Flores ei ole yhtenäinen, vaan saarella puhutaan monia kieliä, jotka kaikki kuuluvat austronesialaiseen kielikuntaan. Pääkielet ovat ngadha, nage, keo, ende ja lio.
Flores on useimpien muiden Pienten Sundasaarten tapaan tuliperäinen ja siellä sijaitsee useita aktiivisia tulivuoria, tärkeimpinä Keli Mutu, Egon, Ilimuda, Leroboleng ja Lewotobi. Näistä Keli Mutun kraatterissa on kolme vulkaanista järveä, jotka vaihtavat väriään epäsäännöllisin väliajoin ja muodostavat tärkeän matkailukohteen saarelle. Saarta ympäröivät koralliriutat kärsivät pahoin vuonna 1992 saarelle iskeneestä tsunamista. Riutat ovat tuhoutuneet myös paikallisten kalastajien yleisesti käyttämien räjähteiden ja myrkyllisten kemikaalien takia. Indonesialaisessa koralliriuttojen kunnostusohjelmassa ("Coremap") tehdyn selvityksen mukaan jopa 75 prosenttia riutoista on vaurioutunut joko maanjäristysten tai kalastusräjäytysten ja -kemikaalien takia.
Maailman suurin elävä matelijalaji, komodonvaraani, esiintyy Komodon lisäksi myös Floresilla. Saarella kotoperäinen laji on floresin jättiläisrotta ("Papagomys armandvillei"). Vuonna 2003 Floresilta löydettiin jäänteitä tieteelle aiemmin tuntemattomasta ihmislajista, floresinihmisestä ("Homo floresiensis"), jonka arvioidaan kuolleen sukupuuttoon aikaisintaan 12 000 vuotta sitten. Jotkut tutkijat ovat pitäneet löydöksiä vain mikrokefaliaa sairastaneen nykyihmisen jäännöksinä, mutta viimeaikaiset tutkimukset tukevat näkemystä, jonka mukaan floresinihminen olisi oma erillinen ihmislajinsa.
Quthing (alue)

Quthing on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Sen pinta-ala on 2 916 neliökilometriä ja siellä on arviolta 129 533 asukasta (vuonna 2011). Myös alueen pääkaupunki on nimeltään Quthing. 
Alue sijaitsee Lesothon eteläosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Mohale’s Hoekin ja Qacha’s Nekin alueisiin sekä etelässä Etelä-Afrikan tasavaltaan.
Leriben alue

Leribe on yksi Lesothon kymmenestä alueesta. Sen pinta-ala on 2 828 neliökilometriä ja arvioitu asukasluku noin 331 117 (2011). 
Leriben pääkaupunki on Hlotse, josta käytetään joskus myös nimitystä "Leribe". Leriben naapurialueet ovat Butha-Buthe, Berea, Mokhotlong ja Thaba-Tseka. Sillä on yhteistä rajaa myös Etelä-Afrikan tasavallan kanssa.