tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sapa Inca

Sapa Inca () oli inkavaltion jumalkuningas. Hänestä käytettyjä arvonimiä olivat muun muassa "Sapa Inka" ("ainut inka"), "Sapa" ("ainut") ja "Apu" ("jumalallinen"). Sapa Incan arvo oli perinnöllinen ja periytyi yleensä isältä pojalle. Hallitsevan Sapa Incan puolisolla, josta käytettiin nimitystä Qoya, oli kuitenkin jonkin verran sananvaltaa päätettäessä, kuka pojista nimitettäisiin seuraajaksi.
Inkojen ensimmäinen hallitsija oli tarumainen Manco Capac, joka asettui Cuzcoon. Inkojen mytologian mukaan Sapa Inca oli auringonjumala Intin poika ja sitä kautta jumalaista alkuperää.
Sapa Inca oli valtakuntansa absoluuttinen hallitsija, mutta tästä huolimatta ylhäisöstä koostuvat byrokraatit osallistuivat valtakunnan hallitsemiseen. Sapa Inca konsultoi myös muumioituja edeltäjiään päätöksiä tehdessään. 
Vilcabamban inkahallitsijat.
Espanjalaisten valloitettua inkavaltion inkojen vastarintaa johtivat vielä Sapa Incat, mutta heillä ei enää ollut samanlaista kiistatonta asemaa kuin edeltäjillään.
Urszula Radwańska

Urszula Radwańska (s. 7. joulukuuta 1990 Ahaus, Saksa) on puolalainen tennispelaaja. Hän on Agnieszka Radwańskan nuorempi sisar.
Radwańska syntyi Ahausissa, Saksassa, mutta asuu Krakovassa. Hän voitti vuonna 2007 Agnieszkan kanssa nelinpelimestaruuden İstanbul Cupissa.
Uransa ensimmäisessä Grand Slam -turnauksen pääsarjan ottelussaan Wimbledonissa 2008 Radwańska voitti Klára Zakopalován eräluvuin 6–1, 6–4, ja eteni toiselle kierrokselle, jolla hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 4–6, 4–6.
Ruistankio

Ruistankio eli kitupellava eli camelina ("Camelina sativa") on tavallisesti yksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Se on toisaalta ikivanha viljelyskasvi, toisaalta viljan viljelyyn ja käsittelytapoihin sopeutunut rikkakasvi, joka on perinteisesti levinnyt viljan siemenen mukana. Suomesta ruistankion siemeniä ja ituja on löydetty Laitilan Vainionmäen merovinkiaikaisen (vuosilta 575–800) kalmiston kaivauksissa.
Ulkonäkö ja koko.
Ruistankio kasvaa jopa 120 cm korkeaksi. Sen kukat ovat kalpean keltaiset, pienet, ja niissä on neljä terälehteä. Lidut ovat 4–8 mm pitkiä, soikeita, ja niihin muodostuu 8–16 kellertävää siementä. 
Levinneisyys.
Ruistankio kasvaa villinä rikkaruohona Välimeren maissa ja Keski-Aasiassa. Suomessa sitä on vanhastaan esiintynyt satunnaisena rautateillä, myllyillä, satamissa ja harvoin myös pelloilla etelästä Oulun korkeudelle asti. Se on harvinaistunut 1900-luvun jälkipuoliskolla.
Käyttö ja viljely.
Ruistankiota on viljelty jo esihistorialliselta ajalta alkaen sekä ruoka- että lääkekasviksi, ja siitä on tehty jopa lamppuöljyä. Se on noussut terveystietoisten kuluttajien suosioon uudelleen, koska sen öljyissä on hyvä rasvahappokoostumus ja etenkin poikkeuksellisen korkea omega-3-pitoisuus. Ruistankio on Suomessa toistaiseksi melko harvinainen viljelyskasvi, ja sen viljely on kiinni teollisuuden kysynnästä. Toistaiseksi se on ollut pientä, vuonna 2017 sitä viljeltiin vain 28 hehtaarin alueella. Suurinta sen viljely oli vuonna 2007 sitä viljeltiin noin 2 000 hehtaarin alueella.
Maanviljelijöitä ruistankio alkoi kiinnostaa 1980-luvulla, koska se on aikainen ja runsassatoinen öljykasvi. Vuodesta 2008 alkaen ruistankioviljelmistä on voinut saada satovahinkokorvauksia.
Japan Airlines kokeilee camelinaa yhdessä Boeing 747-300 -lentokoneensa moottorissa. Sekoituksessa on 50 % tavallista polttoainetta, 42 prosenttia camelinaa, 8 prosenttia öljyjatropa-pensaan siemenöljyä ja vajaa puoli prosenttia levää.
Ruistankiosta saatavaa öljyä käytetään nimellä camelinaöljy margariinien ainesosana.
I.N.R.I.

I.N.R.I. on brasilialaisen metalliyhtyeen Sarcófagon albumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Albumia pidetään black ja death metalin virstanpylväänä, ja julkaisunsa aikoihin sitä pidettiin kiistanhaluisena.
Yhdysvaltalaiset musiikkilehdet ovat äänestäneet "I.N.R.I.:n" kymmenen parhaan black ja death metal -albumin joukkoon. Sarcófago tuli kuuluisaksi "I.N.R.I.:n" suosion johdosta. Sadat yhtyeet ovat äänittäneet sittemmin yhtyeen kappaleita, ja suurin osa kappaleista on tältä levyltä.
Albumi nauhoitettiin elokuussa 1987 J.G. -studiolla Brasilian Belo Horizontessa. Albumin tuottivat Tarso Senra (tuotti myös Sepulturan "Schizophrenia"-albumin) ja "Gauguin". Albumin miksasivat João Guimarães ja Sarcófagon jäsenet.
Alun perin albumi julkaistiin omakustanteena kasetilla, jonka kansi oli mustavalkoinen ja kotikopiokoneella monistettu. Sittemmin brasilialainen levy-yhtiö Cogumelo Records julkaisi albumin uudestaan. Sen jälkeen albumista on otettu lukemattomia uusintapainoksia kolmella eri kansikuvalla: oranssilla, sinisellä ja ruskealla.
Kappaleet.
Alkuperäinen julkaisu sisältää yhdeksän kappaletta ja on kestoltaan 28:16.
A-puoli ("Ascenssion"):
B-puoli ("Fall"):
Cogumelo Records julkaisi albumin 15 kappaleen CD-versiona vuonna 2002. Kappaleet 10-12 otettiin "Warfare Noise I" -kokoelmalta, kappaleet 13-15 taas olivat livelevytyksiä Argentiinan kiertueelta. Kappalelista luetteloi 10. &amp; 11. kappaleen yhdeksi kappaleeksi nimellä "Recrucify / The Black Vomit". Kokonaiskesto on 45:28.
Nuclear War Now!:n versio.
Nuclear War Now! Productions on julkaissut rajoitetun tuhannen kappaleen kuvavinyyliversion, jonka mukana tulee kirjanen, joka sisältää Sarcófagon diskografian, historian, sanoitukset, valokuvia, haastatteluja, fanzine-artikkeleja ja värillisen julisteen. Lisäksi versiossa on kaksi bonuskappaletta "Warfare Noise I" -kokoelmalta:
Painokseen sisältyy useita eri versioita albumista:
Kokoonpano.
Sanoitukset on kirjoittanut Wagner Lamounier, kappaleet ovat Sarcófagon yhdessä laatimia.
Elevator Action

Elevator Action () on Taiton kehittämä kolikkopeli, joka julkaistiin vuonna 1983. Pelin pääosassa on hissien täyttämään rakennukseen soluttautuva vakooja, jonka tehtävänä on kerätä salaisia asiakirjoja. 
Ensijulkaisunsa jälkeen "Elevator Action" on sovitettu usealle alustalle 3 vuosikymmenen aikana. Vuonna 1994 se sai jatko-osan "Elevator Action Returns". Pelistä on myös tehty remake Playstation 3:lle nimeltä Elevator Action Deluxe.
Pelaaminen.
"Elevator Actionissä" ohjataan 30-kerroksisessa rakennuksessa Agentti 17:nä tunnettua vakoojaa, jonka koodinimi on "Otto". Pelaajan on etsittävä kaikki rakennukseen kätketyt dokumentit, jotka löytyvät punaisten ovien takaa. Rakennuksen sisään käydään katosta, josta on laskeuduttava alimpaan kerrokseen.
Rakennusta vartioivat tuliasein varustautuneet agentit. Ovien taakse piiloutuneita vihollisia voidaan vahingoittaa Oton omalla aseella, jolla on mahdollista joko ampua suoraan kohdetta kohti tai pudottaa lamppu tämän päähän. Muita vahingoittamiskeinoja ovat agenttien potkiminen ja hissi, jolla voidaan laskeutua vihollisen päälle. Otto menettää yhden elämistään, mikäli luoti osuu häneen. Vaaroihin kuuluu myös itse rakennus, sillä pelihahmo voi esimerkiksi pudota tyhjään hissikuiluun.
Kerrosten vaikeustaso kasvaa alaspäin mentäessä, mikä ilmenee aiempaa suuremmissa vihollismäärissä ja monimutkaisemmissa hissijärjestelmissä. Pelaajan päästessä pohjakerrokseen asiakirjat mukanaan Otto pakenee paikalta autollaan ja siirtyy seuraavaan rakennukseen.
Polona Hercog

Polona Hercog (s. 20. tammikuuta 1991 Maribor, Slovenia) on slovenialainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä. Ensimmäisellä kerralla hänen nelinpeliparinaan oli Barbora Záhlavová-Strýcová ja toisella kerralla Julia Görges. Hän on sijoittunut WTA:n rankinglistalla parhaimmillaan kaksinpelissä sijalle 35 syyskuussa 2011.
Hercog ylsi vuonna 2008 İstanbul Cupissa nelinpelin finaaliin parinaan uusiseelantilainen Marina Erakovic. Kaksikko kuitenkin hävisi Jill Craybasille ja Olga Govortsovalle. Ranskan avoimissa 2009 hän voitti ensimmäisen kaksinpeliottelunsa Grand Slam -turnauksen pääsarjassa pudottamalla jatkosta 23:nneksi sijoitetun Alisa Kleybanovan eräluvuin 6–2, 4–6, 6–1. Toisella kierroksella hän hävisi Aravane Rezaïlle lukemin 6–3, 4–6, 2–6.
Ranskan avoimissa 2010 hän voitti toisella kierroksella sijalle 24 sijoitetun Lucie Safarovan 6–1, 6–2 ja eteni ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Kolmannella kierroksella Flavia Pennetta pudotti hänet jatkosta. Yhdysvaltain avoimissa 2010 Hercog hävisi ensimmäisellä kierroksella Mandy Minellalle. Vuonna 2011 Hercoq saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Swedish Openin loppuottelussa Johanna Larssonin. Hän voitti saman turnauksen myös seuraavana vuonna.
Heaven Shall Burn...When we are Gathered

Heaven Shall Burn... When We Are Gathered on ruotsalaisen black metal -yhtyeen Mardukin neljäs studioalbumi. Se äänitettiin ja miksattiin The Abyssissa tammikuussa 1996 ja julkaistiin 1. heinäkuuta samana vuonna. Albumi uudelleenjulkaistiin bonuskappaleiden kera 27. kesäkuuta 2006. 
"Heaven Shall Burn... When We Are Gathered" on Mardukin ensimmäinen albumi, jossa on laulajana Legion (Erik Hagstedt) ja miksaajana Peter Tägtgren. Albumi muutti yhtyeen tyyliä ja teki yhtyeestä tunnetumman.
Saksalainen deathcore -yhtye Heaven Shall Burn nimesi itsensä tämän albumin mukaan.
Marina Erakovic

Marina Erakovic (s. 6. maaliskuuta 1988) on uransa vuonna 2018 lopettanut uusiseelantilainen tennispelaaja. Hän syntyi Splitissä, Kroatiassa, mutta muutti vuonna 1994 Aucklandiin, Uuteen-Seelantiin. Hän aloitti lajinsa kuusivuotiaana.
Erakovic voitti Michaëlla Krajicekin parina tyttöjen nelinpelin mestaruuden Yhdysvaltain avoimissa 2004. Hän ylsi vastaavaan voittoon Australian avoimissa 2005 parinaan Viktoryja Azarenka.
Erakovic aloitti ammattilaisuransa 2006. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä hän saavutti helmikuussa 2013 Memphisin turnauksessa.
Megatron Braineater

Megatron Braineater on kirjailijanimi, jota käyttää Maria Candia. Hän on julkaissut tieteisromaanin "Kapteeni Shiva" 2007. Kirjan julkaisi pienlevymerkki Flamongo, ja teoksen yhteyteen kuuluu musiikki-cd. Kirjassa olennot eivät syö lihaa, rakastavat rauhaa ja kykenevät vaihtamaan sukupuoltaan. Helsingissä asuva Candia opiskelee kirjallisuutta ja työskentelee kääntäjänä.
Janko Prunk

 
Janko Prunk () (s. 30. joulukuuta 1942 Loka pri Zidanem Mostu, Slovenia) on slovenialainen historioitsija. 
Prunk valmistui Ljubljanan yliopistosta vuonna 1966 ja hankki maisterintutkintonsa samasta yliopistosta vuonna 1972. Hän valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1976 väittelemällä slovenialaisen kristillissosialistisen liikkeen ja Slovenian kommunistiliiton suhteesta, joka oli kiistelty aihe.
Vuosina 1984 ja 1988 hänet palkittiin Alexander von Humboldt -säätiön stipendillä, joka mahdollisti hänen jatko-opiskelunsa Kölnissä ja Freiburgissa. Myöhemmin hän työskenteli tutkijana Freiburgin yliopistossa. Vuosina 1966–1995 hän teki yhteistyötä laitoksen kanssa modernille historialle Ljubljanassa. Nykyään hän työskentelee professorina yhteiskuntatieteen tiedekunnassa Ljubljanan yliopistossa.
Julkaisut.
Janko Prunk on kirjoittanut yli 350 erikoisartikkelia ja useita kirjoja.
Aleksandre Orbeliani

Prinssi Aleksandre Orbeliani (Džambakur-Orbeliani, , 24. toukokuuta 1802 – 28. joulukuuta 1869) oli georgialainen romantiikan ajan runoilija, näytelmäkirjailija, journalisti ja historioitsija. Hän kuului aateliseen Orbeliani-sukuun. 
Aleksandre Orbeliani syntyi Tiflisissä (Tbilisissä), joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan, prinssi Vakhtang Orbelianille ja prinsessa Tekle Bagrationille. Tekle oli Georgian toiseksi viimeisen kuninkaan Erekle II:n rakastettu tytär. Vuonna 1817 hän liittyi Venäjän armeijaan. Hän kuitenkin johti äitinsä ja veljensä Vakhtangin kanssa epäonnistunutta vallankaappausyritystä Venäjän hallintoa vastaan vuonna 1832. Salaliittoon kuuluneet aikoivat kutsua Venäjän virkamiehet Kaukasukselle suuriin tanssiaisiin, joissa heille annettaisiin mahdollisuus kuolla tai antautua. Juonen epäonnistumisen jälkeen Orbeliani pidätettiin ja karkotettiin Orenburgiin, josta hän ei kyennyt palaamaan ennen vuotta 1840. Pieleen mennyt kapina ja siitä langetettu suhteellisen vähäinen rangaistus saivat monet kapinalliset näkemään Georgian itsenäisyyden lopullisesti menetettynä, ja heidän oli pakko sopeutua Venäjän autokratiaan. Surunsa kadonneesta menneisyydestä ja omaperäisen georgialaisen hallitsijadynastian kaatumisesta he muunsivat romanttiseksi runoudeksi. 
Orbelianin onnistuneimmat teokset ovat vuonna 1832 laadittu allegorinen runo "Mtovare" (, "kuu") ja patrioottinen novelli "Umanko siskhli" (, "tarhraton veri") kolmesta nunnasisaruksesta, jotka mieluummin kuolevat kuin luopuvat uskostaan persialaisen hyökkäysarmeijan komentajan vaatimuksesta; komentaja on sisarusten teosta niin vaikuttunut, että hänen on kuoltava heidän kanssaan. Orbeliani kirjoitti myös useita näytelmiä, mutta hänen kiinnostuksensa lehdistöön nousi niitä merkittävämmäksi. Hän oli perustamassa "Tsiskari"-lehden toimituskuntaa, ja usean vuoden ajan se muodosti Georgian aikakauslehdistön selkärangan. Orbeliani kanavoi lehden kautta yrityksensä georgian kirjakielen standardisoimiseksi ja elvytti kielen arkaaisia ilmauksia. Hän oli myös yksi ensimmäisistä georgialaisista kirjailijoista, joka kiinnostui kansanrunouden keräämisestä. Hän kirjoitti useita teoksia Georgian historiasta ja kulttuurista. 
Lähteet.
Topkani

Topkani oli vuosina 2007–2013 toiminut MTV Oy:n omistama verkkopelisivusto. Topkanissa oli lähes 300 peliä. Sivusto oli suomenkielinen. Topkanin yhteistyökumppaneita olivat muun muassa King.com, Bigpoint sekä Bonnier Gaming.
Topkanin pelaaminen.
Topkanin pelit oli jaoteltu kuuteen luokkaan: pulma-, toiminta-, sana-, kortti-, strategia- ja urheilupelit. Topkanissa pelaaminen oli ilmaista ja kaikenikäisille sallittua, mutta yli 18-vuotiaat voivat osallistua myös maksullisiin taitopeliturnauksiin, joissa palkintona oli rahaa. Topkanissa oli yksin pelattavia pelejä sekä kaksin tai verkon yli useampaa pelaajaa vastaan pelattavia pelejä. Osa peleistä oli selaimessa pelattavia verkkopelejä ja osa omalle tietokoneelle ladattavia pelejä. Pelivalikossa oli lisätietoa kunkin pelin juonesta, säännöistä, teknisistä vaatimuksista sekä pelimuodosta (yksipelattava vai moninpelattava).
Charles Martinet

Charles Martinet (s. 17. syyskuuta 1955 San José, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän teki Nintendo-maskotin Marion alkuperäisen äänen mutta on ääninäytellyt muitakin "Mario"-pelien hahmoja, kuten Luigia ja Warioa.
Martinet kertoo saaneensa ääniroolin yllättäen. Hän saapui koe-esiintymisiin kutsumatta ja myöhässä. Häntä pyydettiin esittämään italialaista putkimiestä Brooklynista.
Martinet teki ensiesiintymisensä Marion ääninäyttelijänä vuonna 1995 julkaistussa "Mario's FUNdamentals" -strategiapelissä. Sen jälkeen hän on toiminut hahmon äänenä yli 40 pelissä. Hänen näyttelijäntyötään on käytetty sekä pelien englannin- että japaninkielisissä versioissa. Martinetilla on ollut myös sivurooleja useissa televisiosarjoissa.
"Mario"-sarjan ohella Martinet on työskennellyt myös muiden videopelien parissa. Niihin lukeutuvat muun muassa nyrkkeilypelin "Super Punch-Out!!" Super Nintendo -versio, "," Jet Set Radio Future, "Skies of Arcadia" ja "".
Nintendo tiedotti elokuussa 2023 Martinetin luopuvan roolista Mariona ja muina Nintendon hahmoina ja siirtyvän "Mario-lähettilääksi". Hänen tilalleen Marion ja Luigin äänenä tuli Kevin Afghani Super Mario Bros. Wonder -pelistä alkaen.
Juho Koskelo

Juho Koskelo (1870 Kuopio – 1942 New York City) oli amerikansuomalainen muusikko ja laulaja. Hän oli 1900-luvun alkupuolen tuotteliain amerikansuomalainen levylaulaja, joka levytti vuosina 1910–1923 yli sata kappaletta.
Koskelo muutti Yhdysvaltoihin vuosisadan vaihteessa ja toimi kuoronjohtajana ja sellistinä soittaen useissa orkestereissa. Koskelo levytti pääosin kansanlauluja, marsseja ja muita aatteellisia kappaleita ja hän levytti myös ruotsiksi. Ainoat kevyempää tanssimusiikkia edustaneet levykset olivat J. Alfred Tannerin ”Kulkurin valssi” (1921) ja ”Orpopojan valssi” (1923).
Vakhtang Orbeliani

Vakhtang Orbeliani (, 5. huhtikuuta 1812 – 29. syyskuuta 1890) oli georgialainen romantiikan ajan runoilija ja sotilas Venäjän keisarikunnan palveluksessa. Hän kuului aateliseen Orbeliani-sukuun. 
Vakhtang Orbeliani syntyi Tiflisissä (Tbilisissä), joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan, prinssi Vakhtang Orbelianille ja prinsessa Tekle Bagrationille. Tekle oli Georgian toiseksi viimeisen kuninkaan Erekle II:n rakastettu tytär. Hän oli läheistä sukua kahdelle muulle romantiikan ajan runoilijalle: Aleksandre Orbeliani oli hänen veljensä ja Grigol Orbeliani serkkunsa. Hän opiskeli Tiflisin aatelistokoulussa ja pääsi Pietarin paašijoukkoihin, muttei kuitenkaan valmistunut ja palasi synnyinmaahansa vuonna 1832 johtamaan epäonnistunutta vallankaappausyritystä Venäjän valtaa vastaan. Salaliittoon osallistuneet aikoivat kutsua Venäjän virkamiehet Kaukasukselle suuriin tanssiaisiin, joissa heille olisi annettu mahdollisuus kuolla tai antautua. Juonen paljastumisen jälkeen Orbeliani pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio peruutettiin ja hänet karkotettiin Kalugaan. Pieleen mennyt kapina ja siitä langetetut suhteellisen vähäiset rangaistukset saivat monet kapinalliset näkemään Georgian itsenäisyyden lopullisesti menetettynä, ja heidän oli pakko sopeutua Venäjän autokratiaan. Surunsa kadonneesta menneisyydestä ja omaperäisen georgialaisen hallitsijadynastian kaatumisesta he muunsivat romanttiseksi runoudeksi. Vuonna 1838 Orbeliani liittyi Venäjän asevoimiin ja palveli Nižni Novgorodin rakuunarykmentissä. Suurimman osan sotilasurastaan hän kamppaili kapinallisia vuoristokansoja vastaan Kaukasuksen sodassa. Hänet asetettiin Georgian krenatöörirykmentin komentajaksi vuonna 1855 ja ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1860. Vuosina 1858–1863 hän toimi erilaisissa hallinto- ja sotilastehtävissä Pohjois-Kaukasuksella, esimerkiksi Kabardan ja Terekin piirikuntien komentajana. Myöhemmin hän toimi talonpoikien neuvoston jäsenenä ja työskenteli sovittelijana. 
Isoveljensä Aleksandren tavoin hänen runoutensa käsittelee pakkomielteisesti Georgian monarkian tuhoutumista 1700-luvun lopussa. Hän yrittää runoissaan löytää lohtua kristitystä kärsivällisyydestä. Hänen parhaita runojaan dominoi Georgian kristinuskon pyhä kuva, Pyhän Ninon viiniköynnösristi. 
Lähteet.
Juliana Silveira

Juliana Bragança Saúda Silveira (s. 12. maaliskuuta 1980) on brasilialainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi Santosissa, São Paulon osavaltiossa.
Silveira tunnetaan rooleista televisiosarjoissa "Malhação" ja "Floribella".
Al Stewart (jääkiekkoilija)

Alan Stewart (s. 31. tammikuuta 1964 Fort St. John, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä New Jersey Devilsissä ja Boston Bruinsissa kuudella kaudella yhteensä 64 ottelua tappelijana.
Ura.
Stewart pelasi juniorijääkiekkoa WHL:n Prince Albert Raidersissa. New Jersey Devils varaustilaisuuden loppuvaiheessa. Stewartin olisi voinut varata jo vuotta aiemmin, mutta kesällä 1982 hän ei ollut riittävän kiinnostava. Seuraavalla kaudella Stewart pelasi vielä Prince Albertissa, jossa hän teki edelleen voimassa olevan WHL:n ennätyksen tekemällä kaudella 14 alivoimamaalia. WHL-kauden päätyttyä keväällä 1984 hän siirtyi AHL:n Maine Marinersiin, joka oli New Jersey Devilsin farmijoukkue. Mariners eteni AHL:n loppuotteluun asti ja Stewart oli mukana voittamassa AHL:n mestaruutta.
Stewart jatkoi uraansa kaudella 1984–1985 Marinersissa. Ensimmäisen kerran hän pääsi pelaamaan NHL:ssä tammikuussa 1986 ja tappeli heti ensimmäisen erän puolivälissä Rick Tocchetin kanssa. Kolmen seuraavan kauden aikana Stewart pelasi suurimmaksi osaksi New Jerseyn farmijoukkueissa, pelaten NHL:ssä yhteensä vain 14 peliä. 
Syyskuussa 1987 Stewart sai tyrän New Jerseyn harjoitusleirillä. Tyrä leikattiin lokakuun lopulla, mutta Stewart ei pelannut alkukaudesta. Syyskuussa 1989 Stewartin jalka murtui neljästä kohtaa harjoitusleirillä. Jalka oli kipsissä tammikuuhun asti, mutta pelaamaan Stewart pääsi vasta huhtikuussa 1990 farmijoukkue Utica Devilsin viimeisessä pelissä.
Uran loppu.
Kaudella 1990–1991 Stewart teki lopullisen läpimurron NHL:ään pelaten 41 peliä New Jerseyn 64:tä ensimmäisestä ottelusta. Stewart lopetti kuitenkin yllättäen uransa kesken kauden 26. helmikuuta. Syyksi hän ilmoitti, ettei enää pitänyt jääkiekon pelaamisesta. Lopetuspäätös kesti kaksi viikkoa, sillä 12. maaliskuuta Stewart ilmoitti haluavansa taas pelata ja hänet lähetettiin loppukaudeksi farmijoukkueeseen.
Seuraavan kauden Stewart aloitti New Jerseyssä, mutta hänet myytiin yhden pelin jälkeen lokakuussa 1991 Boston Bruinsiin. Stewart lopetti yllättäen uransa toisen kerran 12 päivää kaupan jälkeen, pelattuaan vain neljä peliä Bostonissa. Lopettamispäätöksen syyksi Stewart kertoi "psykologiset ongelmat ja tyytymättömyyden tappelijan rooliinsa". 
Lopettamisen jälkeen kesällä 1992 Stewart oli töissä huoltoasemalla. Lokakuussa 1992 hän pyörsi lopettamispäätöksensä ja solmi sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa. Stewart pelasi kuitenkin koko kauden Winnipegin farmijoukkue Moncton Hawksissa ja kauden päätteeksi Stewart lopetti uransa kolmannen kerran.
Stewart kärsi alkoholismista uransa aikana.
Louisa Lytton

Louisa Claire Lytton (s. 7. helmikuuta 1989) on brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi vuosina 2005–2006 Ruby Allenin roolissa televisiosarjassa "EastEnders".
Vuonna 2007 Lytton aloitti Beth Greenin roolin poliisisarjassa "The Bill". Hän on myös tanssinut "Strictly Come Dancing" -show’ssa.
Vuoden 2009 aikana valmistuneessa elokuvassa "" Lytton esitti Imogenia.
Andrew Lancel

Andrew Lancel (s. 3. elokuuta 1970) on brittiläinen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleista muiden muassa poliisisarjassa "The Bill" ja lääkärisarjassa "Cardiac Arrest".
Lancel sai 7. joulukuuta 2007 Louise-vaimon kanssa ensimmäisen lapsensa, Isaac-pojan. Hänet tiedetään Everton FC:n kannattajaksi.
George Lopez

George Lopez (s. 23. huhtikuuta 1961) on yhdysvaltainmeksikolainen koomikko ja näyttelijä. Hän syntyi Los Angelesissa Kaliforniassa.
Lopez nousi maineeseen stand up -koomikkona. Hän on esiintynyt myös elokuvissa ja julkaissut komediastaan levyjä, jotka ovat tuoneet tähdelle Grammy-ehdokkuuksiakin. Vuosina 2002–2007 hän oli "George Lopez" -televisiosarjan pääosassa. Ohjelman muita esiintyjiä olivat Constance Marie, Belita Moreno, Masiela Lusha, Luis Armand Garcia, Valente Rodriguez, Emiliano Díez ja Aimee Garcia.
Lopezilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Kärsittyään munuaistaudista hän sai vuonna 2005 munuaisensiirrossa terveen sisäelimen Ann-vaimoltaan.
Constance Marie

Constance Marie Lopez (s. 9. syyskuuta 1965) on yhdysvaltainmeksikolainen näyttelijä. Hänet tunnetaan perheenäiti Angie Lopezin roolista komediasarjassa George Lopez in ohjelmassa "George Lopez Show" (2002–2007).
Constance Marie syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Varhaisella urallaan hän niitti mainetta muun muassa David Bowien tanssijana. Hän on esiintynyt myös elokuvissa.
Belita Moreno

Aurabela "Belita" Moreno (s. 1. marraskuuta 1949) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Teksasin Dallasissa.
Moreno esiintyi vuodesta 1986 1990-luvun alkuun komediasarjassa "Perfect Strangers". Myöhemmin hänet on nähty muun muassa isoäiti Bennyn roolissa "George Lopez" -sarjassa (2002–2007).
Moreno on myös elokuvanäyttelijä.
Masiela Lusha

Masiela Lusha (s. 23. lokakuuta 1985) on näyttelijä. Hän syntyi Tiranassa, Albaniassa, ja ennätti asua Unkarissa sekä Itävallassa ennen asettumistaan Yhdysvaltoihin seitsemänvuotiaana. 
Lusha on esiintynyt muun muassa perheen tyttären Carmen Lopezin roolissa komediasarjassa "George Lopez" (2002–2007). Hän on kaksinkertainen Young Artist Award -voittaja. Hän on esiintynyt myös elokuvissa. 
Tyystin pääasiallisen alansa ulkopuolella Lusha on julkaissut runoja ja perustanut hyväntekeväisyysjärjestön.
Luis Armand Garcia

Luis Armand Garcia (s. 9. maaliskuuta 1992) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan perheen pojan Max Lopezin roolista komediasarjassa "George Lopez" (2002–2007).
Garcia syntyi Illinoisissa, mutta muutti uransa edetessä Los Angelesiin, Kaliforniaan. Hän sai vuonna 2003 Young Artist Award -ehdokkuuden.
44 (luku)

44 (neljäkymmentäneljä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 43 ja seuraa luku 45.
Seamus Davey-Fitzpatrick

Seamus Liam Davey-Fitzpatrick (s. 29. joulukuuta 1998 New York City) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi New Yorkissa James Fitzpatrickin ja Marty Daveyn ainoaksi lapseksi.
Davey-Fitzpatrick sai Young Artist -palkintoehdokkuuden Damien Thornin roolista vuoden 2006 elokuvassa "The Omen".
Elli Suokas

Elli Suokas (oik. Suokas-Steinback, 1895 Viipuri – 1931) oli amerikansuomalainen laulaja. Hän oli vuoteen 1923 asti ainoa levyttänyt amerikansuomalainen naislaulaja. Suokkaan ura alkoi Suomessa Suomalaisessa Oopperassa ja hän piti myös konsertteja eri puolilla Suomea. Alkuvuoden 1915 aikana hän opiskeli Tukholmassa Adelaide von Skilondzin oppilaana. Loppuvuonna 1915 konserttimatkalla Yhdysvaltoihin hän jäi maahan ja avioitui amerikannorjalaisen Steinbackin kanssa. 
Suokas levytti vuosina 1916–1920 yli 30 levypuolta Columbia- ja Victor-merkeille. Levyuransa jälkeen hän muutti Michiganiin, jossa hänen tiedetään esiintyneen satunnaisesti.
Levytykset.
Ajankohta ilmaisee levytysession ajankohdan. Kaikki äänitykset tehtiin New Yorkissa.
Leonardo AW119

Leonardo AW119 "Koala" (aiemmin AgustaWestland AW119) on Leonardon valmistama yksimoottorinen kuljetushelikopteri. Malli on suunniteltu Agusta A109:n pohjalta, mutta se on varustettu siitä poiketen vain yhdellä moottorilla.
Käyttö Suomessa.
Rajavartiolaitoksen Vartiolentolaivueella on vuodesta 2011 ollut käytössään neljä Koalaa.
Jimmy Lydon

James "Jimmy" Lydon (30. toukokuuta 1923 – 9. maaliskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän debytoi Broadway-teatterissa vuonna 1937 ja alkoi pian saada elokuvaroolejakin. Eräs varhainen osa oli nimirooli "Tom Brownin kouluvuosissa" (1940).
1940-luvun alkupuolella Lydon saavutti mainetta myös Henry Aldrich -elokuvista. Vuonna 1948 hän esiintyi James Cagneyn tähdittämässä elokuvassa "Vain yksi vuorokausi". 
Lydon työskenteli televisiossakin – paitsi näyttelijänä, myös ohjaajana, tuottajana ja käsikirjoittajana.
Vonette Dixon

Vonette Dixon (s. 26. marraskuuta 1975) on jamaikalainen pika-aitajuoksija.
Dixon osallistui ensimmäisen kerran arvokilpailuihin Edmontonin MM-kisoissa 2001, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Hän voitti Kansainyhteisön kisoista 2002 hopeaa ajalla 12,83. Pariisin MM-kisoissa seuraavana vuonna hän juoksi yhdeksänneksi. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui välierissä ajalla 13,08, mutta seuraavissa MM-kilpailuissa Osakassa 2007 hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 12,64. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi Stuttgartin viidenneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän jäi välieriin. Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 hän oli kuudes 60 metrin aitajuoksussa. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.
Hanna Maron

Hanna Maron (; 22. marraskuuta 1923 Berliini, Saksa – 30. toukokuuta 2014 Tel Aviv, Israel) oli israelilainen näyttelijä. Hän syntyi Berliinissä, mutta muutti perheineen Palestiinaan natsipuolueen astuttua Saksassa valtaan vuonna 1933. 
Jo lapsena esiintymisen aloittanut Maron oli Tel Avivissa Cameri-teatterin tähtenä. Hänet muistetaan muun muassa musikaalista "Hello, Dolly!", mutta hän esiintyi myös elokuvissa ja televisiossa. Hän sai vuonna 1973 Israel-palkinnon.
Vuonna 1970 palestiinalaiskapinalliset heittivät kranaatin kohti lentokonetta, jossa Maron oli matkustajana. Näyttelijä haavoittui, ja hänen jalkansa jouduttiin amputoimaan. Tapaus ei kuitenkaan koitunut uran lopuksi.
Kampelakalat

Kampelakalat (Pleuronectoidei) on piikkimakrillikaloihin kuuluva alalahko, johon kuuluu noin 680 lajia. Nämä jaetaan 17 heimoon, joskin joissan lähteissä siimaeviä ei lueta tähän alalahkoon.
Aikuiset kampelakalat ovat merenpohjalla makaavia ja liikkuvia pohjakaloja. Niiden ruumis on litteä ja epäsymmetrinen; molemmat silmät ovat samalla puolella päätä. Kuoriutuessaan munasta kampelanpoikaset ovat kuitenkin normaalisti vielä kaksikylkisesti symmetrisiä, pystyssä uivia kaloja. Yleensä alle parisenttisenä ne kokevat muodonmuutoksen, jossa mm. toinen silmä vaeltaa kallon toiselle puolelle, ja kala asettuu pohjaelämään.
Yksi suurimmista kampelakaloista on ruijanpallas, joka voi kasvaa kaksi metriä pitkäksi ja painaa yli 300 kiloa. Pienimmät kampelakalat jäävät noin kymmenen senttimetrin pituisiksi.
Monet oikeasilmäkampelat-heimon kampelakalat ovat merkittäviä ruokakaloja, samoin jossain määrin jotkut merianturat ja vasensilmäkampelat.
Itämeressä Suomen vesillä esiintyy säännöllisesti kaksi kampelalajia, kampela ("Platichthys flesus") ja piikkikampela ("Psetta maxima"). Vain muutaman kerran on tavattu satunnaislajeja punakampelaa ("Pleuronectes platessa"), hietakampelaa ("Limanda limanda") ja silokampelaa ("Scophthalmus rhombus").
Joe Maross

Joseph R. ”Joe” Maross (7. helmikuuta 1923 Barnesboro, Pennsylvania – 7. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi uransa aikana muiden muassa elokuvissa "Aja ääneti, aja syvällä" ("Run Silent Run Deep", Wise, 1958) ja "Huijarisaarnaaja" ("Elmer Gantry", Brooks, 1960). 
Maross tuli lisäksi tunnetuksi vierailevista esiintymisistään lukuisissa televisiosarjoissa.
Max Simon

Max Simon (6. tammikuuta 1899 Breslau, Saksa – 1. helmikuuta 1961 Dortmund, Länsi-Saksa) oli saksalainen SS-kenraali. Hänen korkein arvonsa oli SS-Gruppenführer ja hän toimi eri tehtävissä SS-Totenkopfverbändessa. Toisen maailmansodan aikana hän johti keskitysleirivartijoista koottua SS-divisioona Totenkopfia. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana Simon palveli Grosser Kürfust -ratsuväkirykmentissä. Sodan jälkeen 1919 hän oli sleesialaisen Freikorpsin jäsen. Hän toimi armeijassa vääpelinä kunnes hänet erotettiin 1929. 
Simon liittyi SS-joukkoihin pian kansallissosialistisen puolueen valtaannousun jälkeen toukokuussa 1933. Hän toimi aluksi keskitysleirien tarkastajana ja vuonna 1934 Sachsenhausenin keskitysleirin vartioyksikön päällikkönä. Vuonna 1937 hänet ylennettiin I./SS- Totenkopf-rykmentti Oberbayernin komentajaksi. Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Simon johti yksikköään, joka seurasi armeijan joukkoja murhaten juutalaisia, poliittisia johtajia, Puolan armeijan karkureita, pappeja ja intellektuelleja.
SS-divisioona Totenkopf perustettiin pian Puolan valtaamisen jälkeen lokakuussa 1939. Simon tuli sen ensimmäisen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Divisioona osallistui Belgian ja Ranskan valtaamiseen touko–kesäkuussa 1940. Simon haavoittui pian operaatio Barbarossan alkamisen jälkeen Venäjällä heinäkuussa 1941. 
Kesäkuussa 1942 Simon sai koko Totenkopf-divisioonan komentajuuden. Lokakuussa 1943 hän siirtyi komentamaan 16. SS-divisioona Reichsführer SS:a Italiaan ja myöhemmin Unkariin. Marraskuussa 1943 neuvostoliittolainen sotaoikeusistuin tuomitsi hänet kuolemaan "in absentia" vastuullisena Harkovan seudulla suoritetusta yli 10 000 siviilin murhasta saman vuoden kesän aikana.
Vuotta myöhemmin lokakuussa 1944 Simon sai komentoonsa XIII SS-armeijakunnan, joka toimi lähinnä länsirintamalla. Simon toimi tässä tehtävässä sodan loppuun asti. Hänet vangittiin Schwendtissa, Tirolissa 6. toukokuuta 1945.
Sodan jälkeen britit asettivat hänet syytteeseen osallisuudesta Marzabottassa Italiassa suoritetuista siviilien joukkomurhista, joita oli tehty kostotoimina partisaanitoiminnasta. Simon tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin vankeusrangaistukseksi. Hänet vapautettiin vankilasta 1954. 
Uusi saksalainen oikeudenkäynti seurasi lokakuussa 1955. Simonia syytettiin kolmen siviilin hirttämisestä. Teko oli suoritettu aivan sodan lopulla, kun siviilit olivat yrittäneet riisua Hitler-Jugendin lapsia aseista ja estää näitä osallistumasta taisteluun Yhdysvaltojen joukkoja vastaan. Syyte hylättiin kahdesti, koska oikeus katsoi Simonin seuranneen tuolloisen lain mukaan annettua käskyä. Hän kuitenkin kuoli ennen kolmatta oikeudenkäyntiä.
Axel Fredrik Londen

Axel Fredrik Londén (5. elokuuta 1859 Hamina – 8. syyskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen liikejuristi, liikemies ja kilpa-ampuja.
Londénin vanhemmat olivat Ruokolahden kirkkoherra, lääninrovasti Karl Fredrik Londén (1815–1890) ja Emilia Nordenstreng. Hän pääsi ylioppilaaksi 1878 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon ja tuomarintutkinnon vuonna 1886. Londén sai varatuomarin arvon 1889. Hän toimi maataloushallituksen ja prokuraattorintoimituskunnan kanslistina 1893–1902 ja sen jälkeen hän oli liikemiehenä Helsingissä.
Londén voitti pronssia vuoden 1912 kesäolympialaisissa hirviammunnan kertalaukauksen joukkuekilpailussa. Samoissa kisoissa hän oli 18:s henkilökohtaisessa kilpailussa. Vuoden 1908 kesäolympialaisissa hän karsiutui jatkosta. 
Londén oli Suomen Olympiakomitean ensimmäisen hallituksen jäsen 1907-1908 ja 1911-1913. Hän myös julkaisi 1923-1924 kaksiosaisen kokoelman "Eräretkillä Pohjolassa".
Teoksia.
Nimellä "Ax. Fr. Londén":
Yhdyskiduskalat

Yhdyskiduskalat (Synbranchiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko. Siihen kuuluu noin 100 lajia, jotka jaetaan neljään heimoon. Kolme lajia elää murtovedessä, muut tropiikin ja subtropiikin makeissa vesissä. Lahkoon on aiemmin viitattu myös nimellä "suoankeriaat".
Sébastien Fournier

Sébastien Fournier (s. 27. kesäkuuta 1971) on sveitsiläinen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi urallaan muun muassa FC Sionissa, Vfb Stuttgartissa ja Servette Genevassa. Maajoukkueessa oli arvokisoissa mukana 1994 MM-kilpailuissa ja 1996 EM-kilpailuissa.
Gootti-linja

Gootti-linja (, ), myöhemmin Vihreä linja (), oli Saksan Italiaan sijoitetun armeijan länsirannikon Pisasta Apenniinien niemimaan yli itärannikon Riminiin ulottunut puolustuslinja Pohjois-Italiassa toisen maailmansodan loppuvaiheessa.
Sotamarsalkka Albert Kesselringin johtama Saksan armeija vetäytyi taistellen Harold Alexanderin johtamien liittoutuneiden edeltä ja muodosti useita puolustuslinjoja. Gootti-linjalle annettiin antiikin historiaan viittaava nimi saksalaisten taistelutahdon kohottamiseksi. Adolf Hitler pelkäsi kuitenkin Anzion maihinnousun kaltaista hyökkäystä joukkojen selustaan ja antoi käskyn, jonka mukaan puolustuslinjan nimi on vaihdettava neutraalimpaan. Näin liittoutuneet puolestaan eivät voisi antaa mahdolliselle voittoisalle taistelulleen omaa taistelutahtoaan kohottavaa nimeä. Kesselring nimesi linjan uudelleen Vihreäksi linjaksi.
Liittoutuneet läpäisivät puolustuslinjan syksyllä 1944, mutta saksalaiset onnistuivat jälleen vetäytymään hyvässä järjestyksessä eivätkä liittoutuneet saavuttaneet alueella ratkaisevaa läpimurtoa ennen vuoden 1945 kevätoffensiivia.
ScrewAttack

ScrewAttack on vuonna 2006 avattu verkkosivusto, joka tuottaa videopelihin liittyvää viihdettä. Kotisivujensa lisäksi ScrewAttack esittää materiaaliaan GameTrailersissa. Sivusto on nimetty "Metroid "-sarjassa esiintyvän esineen mukaan. ScrewAttackin käyttäjiä kutsutaan nimellä "g1".
Suurin osa ScrewAttackin videoista tuotetaan Dallasissa sijaitsevassa pääkonttorissa. Omia ohjelmiaan tekevä eurooppalainen jaosto sijaitsee Lontoossa.
Ohjelmisto.
Aluksi ScrewAttack tuotti vain radio-ohjelman tyyliin toteutettua "SideScrollers"-podcastia, jossa käyttäjiä tiedotetaan muun muassa pelialan uutisista ja ScrewAttack-yhteisön viikoittaisista tapahtumista. Sittemmin ohjelmisto on laajentunut usealla nimikkeellä, joista suosituimpia on DVD:llekin julkaistu "The Angry Video Game Nerd". Komediassa James D. Rolfen esittämä nörtti arvostelee retropelejä kiroillen ja alkoholia nauttien. Esimerkkejä muista ohjelmista ovat "Video Game Vault" -pelikatsaukset, 1980- ja 1990-lukujen televisio-ohjelmia parodisoiva "The New Adventures of Captain S" sekä "ScrewAttack Top Ten", jossa esitellään 10 johonkin määritelmään parhaiten sopivaa videopeliä. Ohjelmistosta poistuneita sarjoja ovat "RetroRemix", "GameJew", "Awesome Video Games" ja yksiosaiseksi jäänyt "Bebop and Steve".
"Video Game Vault", "ScrewAttack Top Ten" ja "The Angry Video Game Nerd" -ohjelmia alettiin esittää GameTrailersissä helmikuusta 2007 lähtien. Sivustojen välisen yhteistyön uskottiin vahvistavan GameTrailersin asemaa Internetin johtavana pelivideolähteenä.
Ankkuri (sanomalehti)

Kaupunkilehti Ankkuri on kotkalainen ilmaisjakelulehti, joka ilmestyy keskiviikkoisin ja lauantaisin. Lehti jaetaan kotitalouksiin Kotkassa, Haminassa, Virolahdella, Miehikkälässä, Pyhtäällä ja Loviisassa. "Ankkurin" jakelulevikki on 81 300 kappaletta ja se on Uutismedian liiton jäsen.
Historia.
Lehti muodostettiin yhdistämällä kaksi Kotkassa ilmestynyttä ilmaisjakelulehteä, "Kotkansilmä" ja "Poiju" "Ankkuriksi" vuonna 2006. Lehden verkkopalvelu uudistui 26. kesäkuuta 2008. Ankkuri ja Kaupunkilehti Pohjois-Kymenlaakso (PK-lehti) ovat tehneet yhteisiä suurnumeroisempia lehtiä koko Kymenlaakson alueella.
Dion Fortune

Dion Fortune (oikea nimi Violet Mary Firth, 6. joulukuuta 1890 Llandudno, Wales – 6. tammikuuta 1946) oli brittiläinen okkultisti ja kirjailija. Hän kirjoitti useita salatieteitä käsitteleviä kaunokirjallisia teoksia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Violet Firth liittyi vapaamuurari Theodore Moriartyn vetämään pieneen piiriin. Hän otti itselleen perheensä tunnuslauseen mukaan nimen Deus Non Fortuna, lyhennettynä Dion Fortune. Myöhemmin Firth kirjoitti näiden aikojen innoittamana novelleja. Ne julkaistiin aluksi aikakauslehdessä ja koottiin myöhemmin kirjaksi "Tohtori Tavernerin salaisuudet" vuonna 1926.
Shepardin asteikko

Shepardin asteikko on amerikkalaisen psykologin Roger Shepardin kehittämä kuuloharha, jossa äänen taajuuden havaitaan joko laskevan tai nousevan loputtomasti. Shepard esitteli ilmiön "Journal of the Acoustical Society of America" -julkaisussa vuonna 1964 artikkelillaan "Circularity in Judgments of Relative Pitch".
Toteutus.
Shepardin harha on helpoin tehdä elektronisesti, mutta samankaltainen ilmiö voidaan toteuttaa myös akustisilla soittimilla. Jokaisen nuotin kohdalla ääniaallot nousevat tai laskevat yleisimmin puoliaskelen verran.
Oheisessa kuviossa jokainen neliö esittää säveltä, ja suoraan toistensa ylä- ja alapuolella olevat sävelet yhdessä muodostavat yhden Shepardin sävelen. Eri neliöiden värit tarkoittavat kunkin sävelen äänenvoimakkuutta siten, että purppuranpunainen merkitsee hiljaisinta ja vihreä kovinta ääntä. Toistensa ylä- ja alapuolella olevat sävelet, jotka soivat samanaikaisesti, ovat tarkalleen oktaavin päässä toisistaan, ja kukin eri oktaavialassa oleva asteikko tulee asteikkoa ylöspäin edetessä vähitellen esiin ja lopulta häviää, niin että kuulostaa siltä kuin se ei alkaisi mistään eikä päättyisi mihinkään.
Nouseva Shepardin asteikko voidaan muodostaa esimerkiksi siten, että siinä c-sävelen muodostavat tuskin kuultavissa oleva yksiviivainen eli keski-C (c¹) sekä voimakas kaksiviivainen c (c²). Tätä puoliaskelta ylemmän cis-sävelen taas muodostavat hieman edellistä voimakkaampi cis¹ ja hieman edellistä heikompi cis², seuraavan sävelen taas vielä hieman edellistä voimakkaampi d¹ ja hieman edellistä heikompi d². Oktaavin puolivälissä fis² soi jo yhtä voimakkaana kuin fis¹, ja vihdoin kromaattisen asteikon 12. sävelen muodostavat voimakas yksiviivainen h (h¹) sekä tuskin kuultavissa olevat pieni h ja kaksiviivainen h (h²). Tämän jälkeen asteikon 13. sävel, c, on aivan samanlainen kuin ensimmäinenkin, ja sävelten muodostamaa kehää voidaan kiertää loppumattomaan. Toisin sanoen jokaisen Shepardin sävelen muodostaa kaksi siniaaltoa, joiden taajuudet poikkeavat toisistaan tarkalleen oktaavien verran, ja kummankin aallon intensiteetti riippuu Gaussin funktion mukaisella tavalla siitä, kuinka etäällä sävel puoliaskelina mitattuna on siitä sävelestä, johon liittyy voimakkain yksittäisen siniaallon intensiteetti, tässä tapauksessa h:sta.
Shepardin asteikkoa on verrattu Penrosen portaina tunnettuun optiseen illuusioon ("mahdottomaan kuvioon").
Edellä kuvatussa muodossa, jossa asteikko koostuu erillisistä sävelistä, sitä sanotaan "diskreetiksi Shepardin asteikoksi". Illuusio on voimakkain, jos perättäisten sävelten välissä pidetään aina pieni tauko eli ne soitetaan staccatossa tai marcatossa, ei legatossa. Tällöin aivojen on vaikea erottaa yhtä oktaavin etäisyydellä toisistaan soivista taajuuksista pääsäveleksi (peittoilmiö).
Jean-Claude Risset loi Shepardin asteikosta version, jossa sävelten keskinäinen voimakkuus muuttuu jatkuvasti glissandona, ilman taukoja nuottien välissä. Hän kehitti myös samankaltaisen rytmisen harhan, jossa soivan äänen tempo vaikuttaa nopeutuvan tai hidastuvan loputtomasti.
Shepardin asteikko musiikissa.
Shepardin asteikon kaltaista tehokeinoa on hyödynnetty jo 1700-luvun sävellyksissä.
Ari Korhonen

Ari Korhonen (s. 28. huhtikuuta 1972 Kuopio) on Sosialidemokraattisen Puolueen puoluesihteerinä (2008–2010) toiminut poliitikko ja Raision kaupunginjohtaja vuosina 2010–2020. Hän toimi 2006–2008 SDP:n Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana ja Turun SDP:n kunnallisjärjestön toiminnanjohtajana 2003–2005. Korhonen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. 
Ari Korhonen valittiin Turun kaupunginvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa. Vuonna 2010 hänet valittiin Turun kaupungin vs. apulaiskaupunginjohtajaksi. Syyskuussa 2010, eli pian Turun vs. apulaiskaupunginjohtajaksi valintansa jälkeen, Korhonen lähti mukaan Raision kaupunginjohtajakisaan. Raision kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi 25. lokakuuta 2010.
Korhonen hävisi 2017 Kotkan kaupunginjohtajan virkavaalin Esa Sirviölle toisella kierroksella lukemin 24–27. 
Raision kaupunginhallitus ja Korhonen sopivat yhdessä tämän irtisanoutumisesta Raision kaupunginjohtajan tehtävästä kesäkuussa 2020. Kuntaliitto ilmoitti 24.6.2020, että Korhonen aloittaa sen palveluksessa kuntien varautumisen ja turvallisuuden asiantuntijana elokuun puolivälissä 2020.
Korhonen valittiin Raision kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2021. Aluevaaleissa 2022 Korhonen valittiin Varsinais-Suomen hyvinvointialueen aluevaltuustoon, jossa hän toimii puheenjohtajana.
Koulutukseltaan Korhonen on filosofian maisteri. Hän on valmistunut Turun yliopistosta pääaineenaan kemia.
Lindsay Camp

Lindsay Camp (s. 1957) on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa lapsen intoa oppia uutta käsittelevän tieteisseikkailun "Miksi? Miksi?" (1998).
Suomennetut teokset.
Campilta on suomennettu neljä kuvakirjaa.
Sivanandajooga

 
Sivanandajooga on klassinen hathajoogan muoto. Sivanandajooga on dynaamisempi kuin hathajooga, mutta ei niin fyysinen kuin astangajooga.
Sivanandajoogan kehitti Swami Vishnu Devananda, joka nimesi joogamuodon gurunsa Swami Sivanandan Saraswatin mukaan.
Sivanandajoogatunti.
Sivanandatuntiin kuuluu alkurentoutuminen, hengitysharjoitukset, aurinkotervehdys ja 12 vahvistavan ja notkistavan joogaliikkeen sarja välirentoutuksineen. Yksi tunnetuimmista sivananda joogasarjoista on aurinkotervehdys ja lootusasento. Lootusasento on erityisen sopiva meditointiin. Asentojen välillä rentoudutaan ja tunnin päättää pitempi, kokonaisvaltainen loppurentoutus.
Sivanandajoogan harjoitukset (asanat) on suunniteltu tehtäväksi aina tietyssä järjestyksessä, jolloin ne vaikuttavat järjestelmällisesti koko kehoon: selkärankaan, niveliin ja nivelsiteisiin, lihaksiin, verenkiertoon ja myös ruoansulatukseen, hermostoon sekä rauhasiin. Jokainen asento joko vahvistaa edeltävää tai on sen vastaliike.
Hengitys ja rentoutusharjoitukset.
Hengitysharjoitukset ovat sivanandajoogan kannattajien mukaan tärkeitä, koska he katsovat että suurin osa ihmisistä käyttää hengittämiseen vain pientä osaa keuhkojensa hengityskapasiteetista. Harjoittelemalla pyritään oppimaan parempi hengitystekniikka, jota käytetään myös normaalielämässä, ei vain joogan aikana. Rentoutumisharjoitusten tarkoituksena on harjoittajien mukaan rentoutuminen fyysisesti, psyykkisesti ja henkisesti. Myös "oikeanlainen" ruoka, lähinnä kasvisruoka, on osa sivananda joogan ajattelumaailmaa.
Sivanandajoogassa keho ymmärretään sielun työvälineeksi. Siksi joogaharjoitusten katsotaan kehittävän myös harjoittajansa henkisiä kykyjä.
Lähteet.
http://www.sivananda.org/ Sivananda Yoga Vedanta Centers
http://www.sivananda.com/ Sivananda
http://www.wasayogacenter.fi/ Wasa Yogacenter
Melkein vieraissa – Nimemme on Dingo

Melkein vieraissa – Nimemme on Dingo on 29. lokakuuta 2008 julkaistu Dingo-tribuuttialbumi. Albumilla tunnettuja Dingon kappaleita esittää joukko suomalaisia artisteja.
Kokoelman ensimmäisenä singlenä julkaistiin Scandinavian Music Groupin versio kappaleesta ”Levoton tuhkimo”. Toinen single on Negativen ”Sinä ja minä”. Molemmat kappaleet ovat kuunneltavissa levy-yhtiö Elements Musicin sivuilla.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8. Levyä on myyty 13 735 kappaletta.
Bertil Cleve

Bertil Cleve (1907–1941) oli ruotsalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Seiichi Itō

Seiichi Itō (, "Itō Seiichi", 26. heinäkuuta 1890 – 7. toukokuuta 1945) oli japanilainen vara-amiraali ja keisarillisen Japanin laivaston viimeisen sotatoimen operaatio Ten-Gōn päällikkö toisessa maailmansodassa.
Elämä.
Lapsuus ja nuoruus.
Seiichi Itō syntyi Takadassa Fukuokan prefektuurissa Japanissa vuonna 1890. Hän valmistui keisarillisen Japanin laivastoakatemiasta Etajimassa vuonna 1911. Itō aloitti uransa keisarillisen Japanin laivaston palveluksessa panssariristeilijä "Asolla" (entinen Venäjän keisarikunnan laivaston "Bayan") ja taistelulaiva "Akilla".
Ura laivastossa.
Vuonna 1914 Itōsta tehtiin aliluutnantti ja vuonna 1917 hänet ylennettiin luutnantiksi. Vuonna 1927 hän osallistui Japanin laivaston vierailulle Yhdysvalloissa ja ylennettiin komentajaksi. Joulukuussa 1931 Itōsta tuli kapteeni ja hänet komennettiin laivastotukikohtaan Japanin miehittämässä Mantšukuon nukkevaltiossa.
Marraskuussa 1933 Itō komennettiin pois Mantšukuosta ja hänestä tehtiin Kuma-luokan risteilijä "Kison" kapteeni. Vuonna 1935 hän siirtyi Mogami-luokan risteilijä "Mogamille". Toukokuussa 1936 Itō siirtyi Takao-luokan risteilijä "Atagolle" ja saman vuoden joulukuussa Kongō-luokan taistelulaiva "Harunalle".
Marraskuussa 1938 Itō ylennettiin kontra-amiraaliksi ja nimitettiin Japanin 2. laivaston päälliköksi. Syyskuussa 1941 Itōsta siirtyi Japanin laivaston pääesikuntaan. Saman vuoden lokakuussa hänet ylennettiin vara-amiraaliksi.
Toinen maailmansota.
Japanin ja Yhdysvaltain välillä käyty Tyynenmeren sota alkoi 7. joulukuuta 1941 tehdystä hyökkäyksestä Pearl Harboriin. Toisessa maailmansodassa Itō työskenteli laivaston pääesikunnan päämajassa, kunnes hänet määrättiin joulukuussa 1944 Seton sisämerelle, jossa hän otti 2. laivaston komennon.
Talveen 1945 mennessä keisarillisen Japanin laivasto oli jo hävinnyt sodan Tyynenmeren hallinnasta. Japanilaiset laativat suunnitelman, jossa laivaston lippulaiva, Yamato-luokan taistelulaiva "Yamato", lähtisi Okinawalle ja aloittaisi saarelle maihinnousun tehneiden yhdysvaltalaisten pommituksen, kunnes laiva olisi upotettu. Pääesikunnan ehdotuksesta "Yamaton" päälliköksi nimitettiin vara-amiraali Itō, ja 6. toukokuuta 1945 "Yamato" lähti Tokuyaman satamasta määränpäänään Okinawa.
Aamupäivällä 7. toukokuuta yhdysvaltalaiset sukellusveneet havaitsivat "Yamaton", ja Task Force 58 lähetti lentokoneensa upottamaan taistelulaivan. Kahden tunnin mittaisen taistelun jälkeen raskaita vaurioita kokenut "Yamato" alkoi upota, ja Itō antoi kaikille miehistön jäsenille käskyn hylätä laiva. Itō oli päättänyt upota "Yamaton" kanssa ja jäi laivan komentosillalle, mutta ammusvarastoihin levinneen tulipalon seurauksena laiva räjähti ennen kuin se olisi voinut vajota veden alle. Operaatio Ten-Gōn tavoite epäonnistui, mutta Japanissa Itōlle annettiin postuumisti amiraalin arvonimi.
Mark Kelly

Mark Edward Kelly ( Orange, New Jersey) on yhdysvaltalainen avaruuslentäjä ja demokraattipoliitikko, joka on toiminut vuodesta 2020 lähtien toisena Arizonan senaattoreista. Kaksoisveljensä Scott J. Kellyn kanssa he ovat ensimmäiset avaruudessa käyneet kaksoset. Kellyn ensimmäinen avaruuslento oli avaruussukkula Endeavourin lento STS-108 5.–17. joulukuuta 2001 ja toinen Discoveryn STS-121 4.–17. heinäkuuta 2006. Kolmannella lennolla 30. toukokuuta - 17. kesäkuuta 2008 Kelly toimi Discoveryn lennon STS-124 komentajana. Neljännellä sukkulalennolla STS-134 hän toimi Endeavourin komentajana. STS-134:n laukaisu viivästyi toistuvasti. Laukaisu toteutui 16. toukokuuta 2011.
Kelly on naimisissa Arizonaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa edustaneen Gabrielle Giffordsin kanssa. Kellyllä on kaksi lasta aikaisemmasta avioliitosta. Demokraattien kolmannen kauden edustaja Giffordsia ammuttiin 8. tammikuuta 2011 Tucsonissa vaalitilaisuudessa. Kellyn osallistuminen STS-134 -lentoon oli epävarmaa Giffordsin Tucsonin ampumistapauksen jälkeen. Aluksi Kelly päätti keskeyttää sukkulalentoon valmistavat harjoitukset. Gabrielle Giffordsin odotettua nopeamman paranemisen seurauksena Kelly kuitenkin palasi takaisin STS-134:n komentajaksi. 
Kelly aloitti Yhdysvaltain senaatissa 2. joulukuuta 2020.