Frans de Waal

Franciscus Bernardus Maria ”Frans” de Waal (29. lokakuuta 1948 ’s-Hertogenbosch, Alankomaat – 14. maaliskuuta 2024) oli alankomaalais-yhdysvaltalainen psykologi, etologi ja kädellisten tutkija. Hän oli kädellisten käyttäytymisen professori Emoryn yliopistossa Atlantassa Yhdysvalloissa. De Waal kirjoitti lukuisia kirjoja kädellisten käyttäytymisestä, joista on suomennettu ainakin "Hyväluontoinen : oikean ja väärän alkuperä ihmisessä ja muissa eläimissä" (alkuteos "Good natured : the origins of right and wrong in humans and other animals"). Hänen tutkimuksensa keskittyi kädellisten sosiaaliseen käyttäytymiseen, kuten ristiriitojen ratkaisuun, yhteistyöhön ja ruuan jakamiseen.
Nuoruus ja opiskelu.
De Waal oli jo nuorena kiinnostunut eläimistä, ja hän muun muassa kasvatti naakkoja ja kokosi pienen vesieläintarhan, jossa oli ämpäreissä ankeriaita ja muita kaloja. De Waalin lukion biologian opettaja oli varsin epäinnostava, joten hän oli jo valitsemassa matematiikkan tai fysiikan alan. Hänen äitinsä kuitenkin ohjasi hänet takaisin biologian pariin.
De Waal aloitti 1966 biologian opinnot Nijmegenin katolisessa yliopistossa. Monet koulutyöt liittyivät eläinten anatomian kuvaamiseen, ja ainoat eläinkontaktit olivat niiden aukileikkaamista. De Waal työskenteli opintojensa ohessa psykologian laboratoriossa, jossa hän teki kognitivisia testejä kahdelle nuorelle simpanssille. Hän tajusi laboratoriossa haluavansa työskennellä eläinten parissa.
De Waal valmistui 1970 biologian kandidaatiksi Nijmegenin yliopistosta, ja seuraavan tason hän suoritti Groningenin yliopistosta 1973. De Waal valmistui 1977 tohtoriksi Utrechtin yliopistosta. Väitöskirjaansa varten hän tutki makakien aggressiivista käytöstä ja liittoumia.
Ura.
De Waal oli väitöskirjansa aineistoa varten tutkinut makakeja Arnhemin eläintarhassa, missä oli myös poikkeuksellisen iso 25 simpanssin yhteisö. De Waalia ennen kukaan ei ollut tutkinut vankeudessa elävää suurta simapanssiryhmää. Hän kirjoitti tutkimusesta teoksen "Chimpanzee Politics" (1982), jossa hän vertasi ihmisten politiikkaa simpanssien jutusteluun ja juonitteluun. De Waal irrottautui teoksessa pitkästä perinteestä, jossa ihmisten ominaisuuksia ei voitu käsitellä eläimillä.
De Waal suostui 1981 muuttamaan Yhdysvaltoihin ja aloittamaan työskentelyn Wisconsin-Madisonin yliopiston kansallisessa kädellistutkimuksen keskuksessa. Hän oli siellä alkujaan vierailevana tutkijana, mutta sai sittemmin virallisen paikan ja työskenteli keskuksessa vuoteen 1991.
De Waal siirtyi 1991 Emory-yliopistoon, missä hän työskenteli alkujaan psykologian laitoksen "associate professorina" ja Yerkesin kansallisen kädellistutkimuksen keskuksen tutkimusprofesorina. Psykologian laitoksen professoriksi hän nousi 1993, kädellisten käyttäytymisen professoriksi 1996 ja Yerkesin kädellistutkimuksen keskuksen johtajaksi 1997.
De Waal muutti Emory-yliopistossa tutkimustapaansa, sillä aiemmin hän oli tehnyt lähinnä havintotutkimusta mutta Yerkesin keskuksessa hän aloitti kokeellisen tutkimuksen. Hän pystytti laboratorion, jossa hän keskittyi kapusiiniapinoiden tutkimiseen. De Waal kiinnostui samalla myös apinoiden empatiakykyyn ja kirjoitti siitä vuonna 1996 julkaistun teoksen "Hyväluontoinen". Siinä hän tuli johtopäätökseen, että ihmisapinat ja ihmiset ovat vain erityyppisiä apinoita ja että lajien välillä on vain pieniä eroja.
Kirjassaan "Our Inner Ape" (2005) De Waal kirjoitti ihmisten käyttäytymisestä kädellistutkijan näkökulmasta ja käytti simpanssien ja kääpiösimpanssien käyttäytymistä vertauskuvana ihmisen psykologialle. Aikakauslehti "Time" nimesi hänet yhdeksi vuoden 2007 sadasta vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä.
De Waal työskenteli myös sosiaalipsykologian parissa ja kirjoitti artikkeleita Kalifornian yliopiston Greater Good Science Centerin julkaisemassa "Greater Good" -aikakauslehdessä. Hän kirjoitti myös kolumneja suosittuun alankomaalaiseen "Psychologie"-aikakauslehteen.
De Waalin teos "Olemmeko riittävän älykkäät tunnistamaan, kuinka älykkäitä eläimet ovat?" julkaistiin 2016 ja "Mama’s Last Hug: Animal Emotions and What They Tell Us About Ourselves" 2019. Samana vuonna hän myös eläköityi Emory-yliopistosta. De Waal jatkoi kuitenkin aktiivisena kirjoittamista ja piti puheita erilaisissa konferensseissa. Hän myös jatkoi kirjoittamista ja julkaisi 2022 teoksen "Different: Gender Through the Eyes of a Primatologist".
De Waal oli yli 40 vuoden ajan naimisissa Catherine Marinin kanssa. He asuivat Georgian Stone Mountainissa, mutta heillä oli myös asunto Alankomaissa. De Waal kuoli maaliskuussa 2024 mahasyöpään.