Mammuttipetäjä

Mammuttipetäjä ("Sequoiadendron giganteum") on sypressikasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Se on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu. Mammuttipetäjä on tilavuudeltaan maailman suurimmaksi kasvava puulaji sekä yksi maailman pitkäikäisimmistä puulajeista; puu voi elää yli 3 000 vuotta vanhaksi. Mammuttipetäjää esiintyy luonnonvaraisena vain suppealla alueella Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain Kalifornian vuorilla.
Nimet.
Lajin suomenkielisessä nimessä esiintyvä "petäjä" on alun perin tarkoittanut yleisesti mäntyä ("Pinus sylvestris"), ja sittemmin sanan merkitys on eriytynyt viittaamaan lähinnä suurikokoiseen mäntypuuhun. Sypressikasveihin (Cupressaceae) kuuluva mammuttipetäjä ei kuitenkaan ole läheistä sukua mäntykasveihin (Pinaceae) kuuluville männyille.
Suvun tieteellinen nimi "Sequoiadendron" on muodostettu lähisukuisten punapuiden tieteellisestä nimestä "Sequoia" sekä kreikan kielen sanasta "dendron", joka tarkoittaa puuta. Tieteellinen lajinimi "giganteum" tarkoittaa jättimäistä ja viittaa puun suureen kokoon.
Puun luontaisella esiintymisalueella Yhdysvaltain Kaliforniassa siitä käytetään englanninkielisiä nimiä "Giant Sequoia", "Sequoia" ja "Sierra Redwood".
Kuvaus.
Mammuttipetäjä on erittäin suurikokoinen ainavihanta puu. Se kasvaa enimmillään 90–95 metriä korkeaksi ja tyven juurten yläpuoliselta rungon läpimitaltaan noin 8–10 metriä leveäksi. Mammuttipetäjä on tilavuudeltaan suurimmaksi kasvava kaikista maailman puulajeista. Suurin tunnettu yksilö on ”General Sherman”, jonka rungon tilavuudeksi on mitattu 1 473,4 kuutiometriä, rinnankorkeusläpimitaksi 8,25 metriä, ja korkeudeksi 83,6 metriä. Korkein tunnettu mammuttipetäjä on ollut mitattaessa 94,9 metriä korkea.
Puu on tavallisesti yksirunkoinen. Sen runko on pysty, suora ja tyvestään voimakkaasti paksuuntunut. Rungon säikeinen kuori hilseilee kapeina pitkittäisinä liuskoina. Vanhemmiten kuoresta muodostuu noin 30–60 senttimetriä paksua syvän uurteista kaarnaa, joka on pehmeän sienimäistä kosketukselle.
Latvus on nuoremmilla puilla kartiomainen ja vanhemmilla puilla pyöristynyt. Suuremmat oksat voivat olla vaakasuuntaisesti siirottavia tai kohenevia. Suurimmat oksat saattavat olla läpimitaltaan 2–2,5 metriä leveitä. Pienemmät oksanhaarat voivat olla siirottavia tai riippuvia.
Lehdet ovat suomumaisia, ja lehtiasento on kierteinen. Suomumaiset lehdet asettuvat versorangan ympärille limittäisesti kolmeen riviin. Lehti on tavallisesti yhdestä kahdeksaan millimetriä pitkä ja 1–3,5 millimetriä leveä, mutta saattaa olla enimmillään noin 20 millimetriä pitkä ja 5 millimetriä leveä. Lehdellä on johteinen lehtikanta ja terävä tai lyhytsuippuinen kärki. Ilmarakoja on lehtien kummallakin pinnalla.
Mammuttipetäjä on yksikotinen, joten erilliset hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan puuyksilöön. Kukinnot kehittyvät tavallisesti versojen kärkiin. Hedekukinto eli hedekäpy koostuu 15–20 rangan ympärille kierteisesti asettuneesta hedelehdestä. Kunkin kilpimäisen hedelehden alapinnalla on kaksi tai kolme pallomaista pölylokeroa. Hedekäpy kasvaa 4–6 millimetriä pitkäksi ja 3–5 millimetriä leveäksi.
Emikukinto eli käpy koostuu lukuisista rangan ympärille kierteisesti asettuneista käpysuomuista, joista kukin itsessään koostuu yhteenkasvettuneesta emisuomusta ja peitinsuomusta. Käpy on yleensä kypsänä 30–70 millimetriä pitkä ja 25–50 millimetriä leveä. Kilpimäisen käpysuomun kärkiosa on vinoneliömäinen, kurttupintainen, 6–12 millimetriä pitkä ja 12–30 millimetriä leveä. Kävyt kypsyvät toisena vuotenaan. Yksi käpy tuottaa noin 200 siementä.
Siemen on litteä ja muodoltaan epäsäännöllisen soikea. Litteää siementä reunustaa kaksi keskenään erikokoista lenninsiipeä. Siemen on siipineen tavallisesti viidestä seitsemään millimetriä pitkä ja kolmesta viiteen millimetriä leveä.
Levinneisyys.
Mammuttipetäjiä esiintyy luonnonvaraisina vain Sierra Nevadan vuoristossa Kaliforniassa, mutta viljeltynä paljon laajemmalla alueella. Läntisessä Euroopassa laji voi kasvaa noin 50-metriseksi.
Lisääntyminen.
Mammuttipetäjälle metsäpalot ovat lisääntymisen kannalta välttämättömiä, sillä kuumuus saa kävyt aukeamaan ja varistamaan siemenensä maahan. Siemenet itävät parhaiten palaneella kasvualustalla, sillä palaneessa maassa on tuhkaa, joka sisältää runsaasti puulle hyödyllisiä ravinteita. Täysikasvuisia yksilöitä suojaa paksu, sienimäinen kaarna.
Suurimmat yksilöt.
Tilavuudeltaan suurimmat yksilöt vuonna 2005: