tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Altainlumikana

Altainlumikana ("Tetraogallus altaicus") on aasialainen kanalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 58–65 cm. Naaras painaa keskimäärin 2,54 kg ja koiras 3 kg.
Esiintyminen.
Altainlumikana elää Venäjän Keski-Aasian puoleisessa osassa, Kazakstanissa, Mongoliassa ja Kiinassa. Lajin maailman populaation koko on 50 000–100 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Havumetsät.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa. Naaras munii 4–8 munaa, joita se hautoo noin 4 viikkoa.
Ravinto.
Aikuiset syövät kasvinosia ja siemeniä, poikaset hyönteisiä.
Bruce Reitherman

Bruce Phillip Reitherman (s. 15. syyskuuta 1955 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuvaaja ja entinen lapsinäyttelijä. Hänen isänsä oli animaattori ja ohjaaja Wolfgang Reitherman.
Lapsena Reitherman näytteli eräitä äänirooleja isänsä ohjaamissa Disneyn piirroselokuvissa: Mowglia "Viidakkokirjassa" (1967) ja Risto Reipasta lyhytelokuvassa "Nalle Puh ja hunajapuu" (1966), joka sisältyy myös myöhemmin tehtyyn elokuvaan "Nalle Puh" (1977).
Alexandra Araujo

Alexandra Araujo (s. 13. heinäkuuta 1972 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialaissyntyinen, nykyisin italialainen vesipalloilija. Hän kuului olympiakultaa voittaneeseen Italian joukkueeseen Ateenassa 2004. Hän pelasi keskikenttäpelaajan paikalla.
Araujo on joukkueineen voittanut myös kultaa kaksissa MM-kisoissa (Perth 1998, Fukuoka 2001) ja hopeaa Barcelonasta 2003. Euroopan-mestaruuden hän joukkueineen on voittanut kolme kertaa (1997, 1999, 2003) ja sijoittunut kerran hopealle (2001).
Araujo on 175 cm pitkä.
Michelle Dessler

Michelle Dessler on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "24". Häntä esittää Reiko Aylesworth. Michelle on CTU:lle työskentelevä liittovaltion agentti.
Rooli.
Michelle Dessler tulee mukaan sarjaan sen toisella tuotantokaudella. Hän työskentelee CTU:ssa Internet-protokollan valvojana. Hän avustaa Los Angelesiin salakuljetetun ydinpommin etsimisessä ja tekee tiivistä yhteistyötä Tony Almeidan ja Jack Bauerin kanssa. Michelle ja Tony sopivat menevänsä treffeille, jos he selviävät päivästä elossa. Michellen entinen pomo Carrie Turner tulee CTU:hun apuun, mistä Michelle on kärttyinen, koska Carriella oli ollut juttua Michellen Danny-veljen kanssa. Danny saapuu myöhemmin CTU:hun ja käy käsiksi Carrieen, mikä järkyttää Michelleä. Tony lohduttaa häntä ja he suutelevat.
Kolmannella kaudella Michelle ja Tony ovat naimisissa. Michelle kehottaa Tonya ottamaan vastaan saamansa työtarjouksen Langleystä, mutta Tony ei suostu ellei Michellelle ole myös töitä. Myöhemmin Tonya ammutaan ja Michelle ottaa hänen paikkansa CTU:n johdossa. Michelle lähtee jäljittämään tappavaa Cordilla-virusta Chandler Plaza -hotelliin, missä virus lasketaan irti ja hotelli laitetaan karanteeniin. Michelle valmistautuu jättämään Tonylle jäähyväiset, jos ei hän selviä, mutta lopulta käy ilmi, että Michelle on immuuni virukselle. Kun Michelle on matkalla CTU:hun, Stephen Saunders kaappaa hänet. Saunders kiristää Tonya auttamaan häntä, minkä takia Tony tekee maanpetoksen pelastaessaan vaimonsa. Michelle pelastetaan ja Tony joutuu vankilaan.
Michelle nähdään seuraavan kerran neljännen kauden puolessa välissä, kun hän tulee CTU:hun väliaikaiseksi johtajaksi. Hän ja Tony ovat Tonyn päästyä vankilasta eronneet tämän alkoholismin ja luonteenmuutosten takia. Myöhemmin parin tunteet lämpenevät jälleen ja he aikovat molemmat erota töistään aloittaakseen uuden elämän. Kun Tony siepataan, Michelle pelkää hänen puolestaan. Jack onnistuu kuitenkin pelastamaan Tonyn. Michelle ja Tony auttavat Jackia lavastamaan kuolemansa.
Viidennellä kaudella Michelle ja Tony ovat onnellisesti yhdessä ja omistavat oman turvallisuusyhtiön. Kuultuaan David Palmerin salamurhasta Michelle päättää lähteä apuun CTU:hun. Kävellessään autolleen, se räjähtää tappaen Michellen. Tony kaivaa hänen ruumiinsa romun keskeltä ja puhkeaa itkuun.
Tom Melarti

Tom Melarti (s. 10. joulukuuta 1987 Pietarsaari) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
FF Jaron kasvatteihin kuuluva Melarti on pelannut Veikkausliigaa kasvattajaseuransa paidassa kuuden ottelun verran. Ensiesiintymisensä liigakentillä hän teki 17-vuotiaana tultuaan vaihdosta mukaan peliin 2. lokakuuta 2005 0–0 päättyneessä kotiottelussa FC Lahtea vastaan. Loput viisi ottelua hän pelasi kaudella 2007.
Melarti siirtyi Porin Palloilijoihin 2008. Hän allekirjoitti porilaisseuran kanssa yksivuotisen sopimuksen optiolla seuraavasta kaudesta.
Tom Melartin siirto Kokkolan Pallo-Veikkoihin julkistettiin 9. helmikuuta 2010.
Katarzyna Baranowska

Katarzyna Baranowska (s. 13. syyskuuta 1987) on puolalainen uimari, joka on erikoistunut sekauintiin.
Baranowska voitti lyhyen radan EM-kilpailuista 2005 kultaa sekä 200 että 400 metrin sekauinnissa. Seuraava vuosi oli tähän asti Baranowskan uran menestyksekkäin: Hän puolusti menestyksekkäästi 200 metrin sekauinnin lyhyen radan euroopan-mestaruutta mutta jäi niukasti kullasta 400 metrillä. Samana vuonna hän voitti myös pitkän radan EM-kilpailuista hopeaa 200 ja pronssia 400 metriltä. Hän ei onnistunut puolustamaan 200 metrin lyhyen radan mestaruuttaan Debrecenissä 2007, vaan jäi hopealle ranskalaisen Camille Muffatin voittaessa mestaruuden.
Saint-Clair-sur-Epte

Saint-Clair-sur-Epte on kunta Ranskan Val-d'Oisen departementissa. Kunta on osa Pariisin metropolialuetta. Kunnassa on arviolta 978 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 12,18 neliökilometriä. 
Eptejoki virtaa kunnan läpi.
Historia.
Nimi "Saint Clair" juontuu samannimisestä englantilaisesta munkista, joka syntyi vuonna 845 Rochesterissa ja kuoli vuonna 884 silloisessa Vulcassumissa, joka nimitettiin Saint-Clair-Sur-Epteksi.
Kuningas Kaarle Yksinkertainen päätti 911 Saint-Clair-sur-Eptessa viikinkien hävitysretket solmimalla viikinkipäällikkö Rollon kanssa sopimuksen, joka antoi normanneille osan myöhempää Normandiaa.
Larry Donald

Larry Ali Donald (s. 6. tammikuuta 1967) on uransa lopettanut raskaansarjan nyrkkeilijä. Hän saavutti MM-pronssia amatöörien MM-kisoissa 1991 Sydneyssä ja otteli Yhdysvaltain joukkueessa vuoden 1992 olympialaisissa Barcelonassa.
Ammattilaisura.
Larry "The Legend" Donald siirtyi ammattilaiseksi 3. tammikuuta 1993. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti teknisellä tyrmäyksellä Craig Brinsonin. Vuonna 1994 hän voitti siihen asti voittamattoman Jeremy Williamsin sekä Bert Cooperin. Ensimmäisen tappionsa hän kärsi joulukuussa 1994 Riddick Bowelle. Vuonna 1997 Donald onnistui voittamaan entisen maailmanmestarin Tim Witherspoonin, mutta monta vuotta matalaa profiilia nyrkkeilyssä pitänyt promoottori Don King moitti hänen ottelutyyliään. 
Heinäkuussa 2001 Donald kärsi uransa toisen tappion hävitessään Kirk Johnsonille. Saman vuoden marraskuussa hän matkusti Saksaan ottelemaan Vitali Klytškoa vastaan. Donald hävisi nuoremmalleen tyrmäyksellä 10. erässä.
Marraskuussa 2004 Donald säväytti nyrkkeilymaailmaa voittamalla entisen maailmanmestarin Evander Holyfieldin pistein 12-eräisessä kamppailussa. Lokakuussa 2005 hän hävisi "Venäjän jätti" Nikolai Valujeville ottelussa, jossa panoksena oli pääsy ottelemaan maailmanmestaruudesta John Ruizia vastaan. Tämän jälkeen Donald piti yli 1,5 vuoden ottelutauon. Hän palasi kehään 30. kesäkuuta 2007 ottelemaan venäläisen Aleksandr Povetkinin kanssa. Donald hävisi ottelun pistetuomiolla. Ottelun jälkeen Donald lopetti uransa.
Ammattilaisurallaan Larry Donald otteli 50 kertaa. Otteluista hän voitti 42 kertaa, kärsi viisi tappioa ja ratkaisemattomaan hän on päätyi kolme kertaa.
Merguez

Merguez (ent. "markiisimakkara") on jauhetusta lampaan-, vuohen- tai naudanlihasta tai niiden sekoituksesta valmistettu punertava, voimakkaasti maustettu pohjoisafrikkalainen makkara, joka on levinnyt Ranskan kautta myös Eurooppaan. 
Makkaran nimitys juontaa juurensa makkaraa tarkoittavasta "mirqāz"-sanasta.
Merguez-massaan lisätään jokaisella alueella omia mausteita, esimerkiksi sumakkia, paprikajauhetta, cayennepippuria tai harissaa. Merguez-makkaraa käytetään perinteisesti tuoreena, ja sitä syödään grillattuna tai kuskusin kera. Tunisiassa merguezia kuivataan auringossa, minkä jälkeen sitä käytetään tajine-ruokien maustamiseen.
Whitey Ford

Edward Charles ”Whitey” Ford (21. lokakuuta 1928 – 8. lokakuuta 2020) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (syöttäjä). 
Ford pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa 1. heinäkuuta 1950 ja viimeisensä 21. toukokuuta 1967. Ainoana joukkueena oli New York Yankees.
Ford voitti vuoden 1961 Cy Young Awardin. Hän lopetti uransa vuonna 1967 ja sai paikan Baseball Hall of Famesta 1974.
Bob Turley

Robert Lee ”Bob” Turley (19. syyskuuta 1930 – 30. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (syöttäjä). 
Turley pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa 29. syyskuuta 1951 ja viimeisensä 21. syyskuuta 1963. Hän oli All Star -pelaajana vuosina 1954–1955 sekä 1958 ja voitti vuonna 1958 Cy Young Awardin.
Turleyn joukkueet olivat:
Herse (kuu)

Herse on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä astronomeja vuonna 2003.
Herse on halkaisijaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 22 134 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 672,752 päivää. Radan inklinaatio on 162° ja eksentrisyys 0,2379.
Kuu on sisin Carme-ryhmän jäsenistä.
Johann Jakob Kaup

Johann Jakob Kaup (10. huhtikuuta 1803 Darmstadt – 4. heinäkuuta 1873 Darmstadt) oli saksalainen luonnontieteilijä ja paleontologi.
Kaup opiskeli Göttingenin ja Heidelbergin yliopistoissa, minkä jälkeen hän vietti kaksi vuotta Leidenin yliopistossa tutkien erityisesti sammakkoeläimiä ja kaloja. Göttingenissä hänen opettajanaan toimi Georg August Goldfuss. 1825 hän sai assistentin viran Darmstadtin museossa ja yleni tarkastajaksi 1837. Vuonna 1834 hän avioitui Elise Hauserin kanssa ja heille syntyi neljä tytärtä ja yksi poika.
Vuonna 1829 hän julkaisi teoksensa "Skizze zur Entwickelungsgeschichte der europäischen Thierwelt", jossa hän esitti teoriansa eläinten kehityksestä korkeampiin muotoihin, ensin sammakkoeläimistä lintujen kautta petoeläimiin. Sittemmin hän kuitenkin hylkäsi teoriansa nuoruuden varomattomuutena.
Kaup tutki myös lintuja ja nimesi muun muassa punapyiden suvun "Alectoris" 1829. Hänen kunniakseen on nimetty liskohaukka ("Kaupifalco monogrammicus") ja vyöröyhelömonarkki ("Arses kaupi").
Tapio Kuula

Tapio Teuvo Kuula (19. toukokuuta 1957 Virrat – 7. marraskuuta 2017 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi vuoteen 2015 asti Fortumin toimitusjohtajana. Hän aloitti tehtävässä 1. toukokuuta 2009. Hän oli aiemmin työskennellyt Seinäjoen kaupungin energialaitoksella, Koillis-Pohjan Sähkössä, Jyllinkosken Sähkössä, Länsivoimassa ja Imatran Voimassa.
Kuula oli valmistunut sähkövoimatekniikan diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1980 ja taloustieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1981. Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Kuulan tekniikan kunniatohtoriksi vuonna 2008. Kuula oli myös toiminut Lappeenrannan teknillisen yliopiston hallituksen jäsenenä vuodesta 2009.
Kuulaa pidettiin asioihin perehtyvänä ja asiantuntevana strategina, jonka asema Fortumissa vahvistui, kun ammattijohtaja Mikael Lilius valittiin yhtiön johtoon. Kuulan Fortumin toimitusjohtajan tehtävän alkaessa hänestä oli sanottu, että "hän jos kuka voi onnistua".
Kuula jäi sairauslomalle maaliskuussa 2013, sillä häneltä löydettiin pahanlaatuisen kasvaimen etäpesäkkeitä. Töihin Kuula palasi marraskuun lopulla. Hän jäi sairauslomalle uudestaan joulukuussa 2014, kun syöpä uusiutui. Kuula jäi 1.2.2015 alkaen työkyvyttömyyseläkkeelle sairautensa vuoksi.
Hän kuoli pitkäaikaiseen sairauteen marraskuussa 2017.
Kuula oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Hän oli vuonna 2006 suurin Espoon kunnallisverojen maksaja.
Robert Hossein

Robert Hossein (30. joulukuuta 1927 Pariisi, Ranska – 31. joulukuuta 2020) oli ranskalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija.
Hossein syntyi Pariisissa, ja hänen isänsä oli säveltäjä André Hossein.
Hossein aloitti uransa 1940-luvulla sekä teatterissa että elokuvissa. Hänen ohjasi ja kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1949. "Les Voyous’ta" esitettiin Vieux-Colombier’n teatterissa. Hossein ohjasi urallaan muun muassa William Shakespearen, Federico García Lorcan ja Maksim Gorkin näytelmiä.
Näyttelijänä Hossein alkoi 1950-luvulla saada suurempia rooleja. Hän näytteli muun muassa elokuvissa "Rififi" (1955) ja "Rouva Suorasuu" (1961). Elokuvatähdeksi Hossein nousi vuonna 1964, kun hän esiintyi Michèle Mercier’n vastanäyttelijänä elokuvassa "Angelika". Se perustui Anne Golonin "Angelika"-kirjasarjaan. Hossein näytteli 1960-luvulla kaikkiaan viidessä "Angelika"-elokuvassa.
Hossein muutti vuonna 1971 Reimsiin, missä hän ohjasi joitakin suuria näytelmiä. Ne eivät kuitenkaan menestyneet odotutesti, ja hän joutui jättämään kaupungin jo vuonna 1976. Hossein perusti kuitenkin oman teatteriseurueen ja alkoi tuottaa näytelmiä Pariisissa. Hän itse ei kutsunut tuotantojansa näytelmiksi vaan spektaakkeleiksi. Hossein ohjasi Palais des Sportsiin muun muassa näytelmäversiot "Panssarilaiva Potemkinista" (1975), "Pariisin Notre-Damesta" (1978) ja "Kurjista" (1980). "Les misérables" oli niin menestyksekäs, että vuonna 1983 Hossein voitti Moskovan kansainvälisten elokuvajuhlien erikoispalkinnon ja oli ehdolla César-palkinnon saajaksi.
Hossein jatkoi oman teatteriseurueensa kanssa 2000-luvulla saakka, mutta hänen suosionsa alkoi laantua. Hän alkoikin keskittyä enemmän Marigny-teatteriin, jonka taiteelliseksi johtajaksi hänet valittiin vuonna 2000. Marigny-teatterissa Hossein työskenteli vuoteen 2008, mutta hän jatkoi sen jälkeen uraansa vielä useissa näytelmissä.
Hossein kuoli joulukuussa 2020 covid-19-tautiin 93 vuoden iässä.
Tanskankuirimo

Tanskankuirimo ("Cochlearia danica") on pienikokoinen ristikukkainen kasvi, jota tavataan Euroopan saaristoissa. Se sinnittelee kapeissa kivenkoloissa ja kestää ajoittaista suolaveden huuhtomista. Tanskankuirimo on yleensä yksivuotinen kasvi. Saaristossa kasvia on syöty C-vitamiinin antajana keripukin ehkäisyyn, vaikka sen maku on vastenmielinen.
Tanskankuirimon punertavat varret kasvavat 5–25 senttimetriä pitkiksi. Lehdet ovat mehevät, tumman vihreät, kukat pienet ja valkoiset. Kukissa on neljä terälehteä ja limenvihreä verhiö.
Tanskankuirimoa tavataan Itämeren ja Pohjanmeren rannoilla sekä Atlantin rannikolla Britteinsaarilta Portugaliin. Suomessa sitä esiintyy rannikolla Porista itärajalle, mutta yleisin se on Saaristomerellä ja Ahvenanmaalla.
Gaston Bindzi

Gaston Olivier Bindzi (s. 12. helmikuuta 1980 Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Vahvana topparina tunnettu Bindzi on ollut Suomessa ollessaan yksi Ykkösen parhaista ulkomaalaisvahvistuksista. Hän pelasi kolme kautta Tornion Pallo -47:ssa, jonne hän siirtyi kotimaansa pääsarjasta kaudeksi 2006 kaksivuotisella sopimuksella. Marraskuussa 2007 Bindzi teki torniolaisten kanssa jatkosopimuksen, mutta Bindzi pelasi vain kauden 2008 torniolaisjoukkueessa. TP-47 oli hänen ensimmäinen seuransa ulkomailla. Kaikkiaan TP-47:n paidassa Bindizi pelasi kolmena Ykkösen kautenaan 70 ottelua tehden joka vuosi yhden eli yhteensä kolme maalia.
Gaston Bindzi palasi vuoden tauon jälkeen kesäkuussa 2010 Suomeen liittyen tuttuun torniolaisseuraan, joka pelasi nyt Kakkosessa. Tämä jakso torniolaisjoukkueessa kesti kautta kautta.
Bindzi on myös esiintynyt Kamerunin eri ikäluokkien maajoukkueissa.
Hermippe

Hermippe on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2001. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2001 J 3. Hermippe on läpimitaltaan noin 4 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 21,3 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 634 päivää. Radan inklinaatio on 151° ja eksentrisyys 0,2123.
Nykyisen nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta.
Surujin

Surujin tai Suruchin on yksi Okinawan kobudon perinteisistä aseista. Se koostuu 2–3 metriä pitkästä köydestä, jonka molempiin päihin on kiinnitetty paino. Yksi arvio aseen alkuperästä on se, että sitä on käytetty kalastajien työkaluna.. "Suru" tarkoittaa hampusta valmistettua köyttä. "Jin" tarkoittaa riisipaperin päällä pidettyä painoa, jonka avulla paperi pidettiin kirjoituksen aikana paikoillaan. 
Sittemmin, erityisesti 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa Surujinissa käytettiin köyden sijasta kevyttä metallikettinkiä, jonka toisessa päässä oli paino ja toisessa metallipiikki. 
Surujinille tarkoitettuja katoja ovat mm. "tansurujin no kata" (= lyhyt surujin) ja "nagasurujun no kata" (= pitkä surujin).
Eero Heliövaara

Eero Juhani Heliövaara (s. 17. huhtikuuta 1956 Helsinki) on valtioneuvoston kanslian omistajaohjausosaston osastopäällikkö. Hän on aiemmin toiminut eri tehtävissä rahoitusalalla ja tuli Pohjolan toimitusjohtajaksi sen jälkeen kun hän oli ollut järjestelemässä pankkiiriliike Conventumin myyntiä Pohjolalle. Hän oli SRV-yhtiöiden toimitusjohtaja. Heliövaaran aikana SRV-yhtiöt vietiin pörssiin. Heliövaara omistaa SRV:stä noin viisi prosenttia. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1982 ja kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta vuonna 1984.
Heliövaara oli SRV:n toimitusjohtaja vuosina 2006–2009. Hän oli Pohjola-Yhtymä Oyj:n toimitusjohtaja vuosina 2001–2005. Aiemmin Heliövaara on työskennellyt eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen sijoitusjohtajana ja Merita Pankin varatoimitusjohtajana.
Heliövaaran isä on arkkitehti Mikko Heliövaara. Hänen veljensä on tutkija Kari Heliövaara.
Mneme (kuu)

Mneme on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä astronomeja vuonna 2003, jolloin kuu sai väliaikaiseksi nimekseen S/2003 J 21. Mneme on halkaisijaltaan noin 2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 21 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 620 päivää. Radan inklinaatio on 149° ja eksentrisyys 0,2271.
Nykyisen nimensä kuu on saanut boiotialaisen mytologian Mneme muusasta.
Kari Stadigh

Kari Henrik Stadigh (s. 5. joulukuuta 1955 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Sammon konsernijohtajana vuosina 2009–2019. Stadigh toimi Nokian hallituksen varapuheenjohtajana vuosina 2020–2022. Stadigh valittiin Metso Outotecin hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2021.
Ura.
Stadigh valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974, diplomi-insinööriksi vuonna 1979 Teknillisestä korkeakoulusta ja diplomiekonomiksi vuonna 1980 Svenska handelshögskolanista.
Stadigh on työskennellyt markkinointipäällikkönä ja -johtajana (1978–1985) Sanoma Oyj:ssä ja toimitusjohtajana J-P Finance Oy:ssä (1985–1991), Jaakko Pöyry Oy:ssä (1991–1996), henkivakuutusyhtiö Novassa (1996–1998) ja Henki-Sammossa (1999–2001). Vuodesta 1999 hän on ollut Sampo-konsernin johtoryhmän jäsen ja toimi vuosina 2001–2009 konsernijohtajan varamiehenä. Vuonna 2009 hänestä tuli konsernijohtaja.
Stadighilla on useita luottamustoimia. Hän on muun muassa Waypoint Group Holdingsin hallituksen jäsen. Stadigh oli Nokian hallituksen jäsen vuodesta 2011.
Vuonna 2014 Stadighille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkki.
Yksityiselämä.
Stadighin isä oli Suomen Yhdyspankin pitkäaikainen varatoimitusjohtaja Erik Stadigh.
Harpalyke (kuu)

Harpalyke on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Havaijin yliopiston astronomiryhmä löysi kuun vuonna 2000. Kuu sai väliaikaiseksi nimekseen S/2000 J 5. Harpalyke on halkaisijaltaan noin 2,2 kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 623 päivää. Radan inklinaatio on noin 149° ja eksentrisyys 0,2261.
Nykyisen nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta.
Juha Laaksonen (yritysjohtaja)

Juha Olavi Laaksonen (s. 31. joulukuuta 1952 Turku) on suomalainen yritysjohtaja. 
Laaksonen työskenteli koko uransa samassa konsernissa. Hän aloitti Nesteen palveluksessa 1979 ja eteni Fortumin konsernin talousjohtajaksi. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2013 alussa.
Laaksonen vaikuttaa useiden yritysten hallituksissa. Hän on Kemiran hallituksen jäsen vuodesta 2007 ja Spondan vuodesta 2013. Hän on Saton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2007. Lisäksi Laaksonen on Fortumin taidesäätiön ja Suomalaisten taidesäätiöiden yhdistyksen hallitusten puheenjohtaja.
Vuonna 2006 Laaksonen valittiin Vuoden talousjohtajaksi Suomessa. Hän oli vuonna 2006 toiseksi suurin Helsingin kunnallisverojen maksaja Mikael Liliuksen jälkeen noin viiden miljoonan euron tuloilla.
Laaksosen isä on entinen maajoukkuejalkapalloilija ja -valmentaja Olavi Laaksonen.
Tõstamaa

Tõstamaa () on pienkauppala eli "alevik" ja entinen kunta Pärnumaan maakunnassa, Virossa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Audrun, Paikusen ja Tõstamaan kunnat sekä Pärnun kaupunki yhdistyivät muodostaen uuden Pärnun kaupungin.
Tõstamaan kunnan asukasluku oli 1 557 henkeä vuonna 2010, pinta-ala 261,01 neliökilometriä ja asukastiheys 6,0 asukasta neliökilometrillä. Kunnan keskus oli Tõstamaan pienkauppala ("alevik").
Tõstamaalla sijaitsi 19 kylää: Alu, Ermistu, Kastna, Kavaru, Kiraste, Kõpu, Lao, Lõuka, Manija, Männikuste, Peerni, Pootsi, Päraküla, Rammuka, Ranniku, Seliste, Tõhela, Tõlli ja Värati.
Väestö.
Vuonna 2011 Tõstamaan kunnassa oli 1 254 asukasta, joista 1 230 (98,1 %) oli virolaisia, 9 (0,7 %) venäläisiä ja 9 (0,7 %) muita kansallisuuksia.
Alfred Meyer

Alfred Meyer (5. lokakuuta 1891 – 11. huhtikuuta 1945) oli saksalainen virkamies, joka saavutti natsi-Saksassa valtiosihteerin ja itäisten miehitettyjen alueiden valtioministerin aseman.
Meyer oli syntynyt Göttingenissä hallintoviranomaisen poikana. Hän kävi koulunsa Soestissa ja valmistui 1911. Vuonna 1912 hänestä tuli kadettiupseeri 68. jalkaväkirykmentissä. Vuonna 1913 hän suoritti upseerintutkinnon. Ensimmäisessä maailmansodassa hän taisteli 363. jalkaväkirykmentissä länsirintamalla, ja ansaitsi rautaristin kaksi kertaa. Vuonna 1917 hän haavoittui ja jäi ranskalaisten vangiksi. Hänet vapautettiin 1920 ja hän jätti armeijan yliluutnanttina. Hän opiskeli 1920-luvulla valtiotieteitä, valmistui 1922 ja rupesi kaivosyrityksen johtajaksi. Hän nai Dorothee Capellin 1925. Huhtikuussa 1928 hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja 1929 hänestä tuli paikallinen ryhmänjohtaja. Syyskuussa 1930 hänestä tuli valtiopäivien jäsen ja tammikuussa 1931 kansallissosialistisen puolueen Gauleiter Pohjois-Westfalenissa. Vuonna 1936 hänet oli ylennetty Lippen kuvernööriksi. Vuonna 1941 hän työskenteli natsi-Saksan valtaamien itäisten alueiden ministeriössä Alfred Rosenbergin alaisena. Meyer vastasi alueen taloudesta, politiikasta ja hallinnosta. Hän vastasi työssään Neuvostoliitosta vallattujen alueiden asuttamisesta saksalaisilla, juutalaisten murhaamisesta ja orjatyövoiman haalimisesta Saksaan. Meyer otti osaa Wannseen konferenssiin tammikuussa 1942 Rosenbergin edustajana. Marraskuussa samana vuonna hänestä tuli Pohjois-Westfalenin puolustuskomissaari. Meyer tappoi itsensä Weserjoella 11. huhtikuuta 1945.
Jorma Kivinen

Jorma Kivinen (s. 5. toukokuuta 1942) on Suomen kokeneimpia judokoita ja Suomen ensimmäinen 8. danin judoka ja samalla pohjoismaiden korkea-arvoisin judoka. Hänellä on judon harjoittelusta yli 40 vuoden kokemus. Suomen Judoliiton päävalmentajaksi Kivinen valittiin vuonna 1982. Hänen kotiseuransa on helsinkiläinen Meido-Kan.
Kivinen voitti Suomenmestaruuden 80 kg:n painoluokassa 1966, 1968 ja 1973 sekä otteli samassa sarjassa SM-hopeaa 1967.
Nuoruus.
Kivinen aloitti judoharjoittelun 1962 jolloin hän ilmoittautui Väinö Haukan vetämälle alkeiskurssille. Kun Meido-kan perustettiin vuonna 1963 liittyi Kivinen siihen. Vuonna 1970 Ichiro Abe takasi Kivisen opiskelijaviisumin jolloin Kivinen pääsi opiskelemaan judoa Japaniin, Kōdōkan- Waseda- ja Meijin-yliopistoihin.
Työ suomalaisen judon hyväksi.
Kivinen valittiin vuonna 1972 Suomen Judoliiton valmennuspäälliköksi. Kivinen kiersi Suomen judoseuroja pitäen viikonloppuleirejä. Kivinen myös aloitti yhteistyön Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisen laitoksen ja Judoliiton välillä. Maajoukkueen edustusvalmennusleirit aloitettiin 1970-luvun lopulla Vierumäelle josta ne siirtyivät 1980–1990-lukujen taitteessa Tampereelle Varalan urheiluopistoon.
Marco Büchel

Marco Büchel (s. 4. marraskuuta 1971 Walenstadt, Sveitsi) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän osallistui uransa aikana viidesti talviolympialaisiin ja yhdeksän kertaa MM-kilpailuihin.
Büchel saavutti suurpujottelun MM-hopeaa Vailissa 1999 Lasse Kjusin viedessä voiton. Maailmancupissa Büchel voitti neljä kilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 18 kertaa. Kaudella 2002–2003 hän sijoittui supersuurpujottelun maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi ja kaudella 2006–2007 syöksylaskun kokonaiscupissa niin ikään toiseksi.
Kaisma

Kaisma oli kunta Pärnumaan maakunnan pohjoisosassa, Virossa. Sen asukasluku oli 566 (2009), pinta-ala 183,98 neliökilometriä ja asukastiheys 3,1 asukasta neliökilometrillä. Kaisma liittyi Vändran kuntaan vuonna 2009.
Kaisman kunnan alueella sijaitsee seitsemän kylää: Kergu, Kõnnu, Metsavere, Metsaküla, Rahkama, Sohlu ja Kaisma, joka oli myös kunnan keskus. Kaisman pinta-alasta 51 % on metsän peitossa. Myös suot ovat tyypillisiä Kaisman kunnan alueella.
Catenaccio

Catenaccio on jalkapallossa käytettävä puolustusvoittoinen taktiikka, jonka kehitti 1960-luvulla Interiä valmentanut argentiinalainen Helenio Herrera. Se perustuu ensimmäisenä puolustuslinjan alapuolista pelaajaa, liberoa, käyttäneeseen "verrou"-taktiikkaan, jonka itävaltalainen Karl Rappan esitteli kaudella 1937–1938 toimiessaan Sveitsin maajoukkueen valmentajana. Rappanin sekä Herreran taktiikoissa libero oli puhtaasti puolustava pelaaja. Franz Beckenbauerin esimerkin myötä liberolle tuli aktiivinen rooli myös hyökkäyksessä.
Sana "catenaccio", joka merkitsee oven salpaa, tulee italian kielestä. Myös Rappanin käyttämä ranskan kielen sana "verrou" merkitsee samaa.
Catenacciota on pidetty eräänlaisena synonyymina puolustusvoittoiselle ja vähämaaliselle, negatiiviselle jalkapallolle. Taktiikkaa ei kuitenkaan enää juurikaan käytetä. 
Mitä tapahtuu kentällä.
Taktiikassa pelaajat ovat yleensä muodostelmassa 1–4–4–1. Sen näkyvin piirre on muun puolustuslinjan takana oleva yksittäinen pelaaja, libero. 
Tavoitteena on luoda joukkueesta yhtenäisesti ja tiukasti puolustava ryhmä, jossa alimpana ja puolustuslinjan takana oleva mies kerää irtopallot ja paikkailee muiden puolustajien tekemiä virheitä. Puolustuksen tehtävänä on tukehduttaa vastustajan hyökkäykset ja avata peliä nopeasti hyökkääjille. Tätä pelijärjestelmää soveltaneet joukkueet luottivat usein muutaman hyökkääjän nopeisiin vastaiskuihin.
Air France-KLM

Air France-KLM S.A. on ranskalais-hollantilainen lentoyhtiökonserni, jonka pääkonttori sijaitsee Pariisin Charles de Gaullen kansainvälisellä lentoasemalla. Konsernin toinen päätukikohta on Amsterdamin Schipholin kansainvälinen lentoasema. Air France-KLM syntyi vuonna 2004, kun ranskalainen Air France ja hollantilainen KLM yhdistyivät.
Historia.
Air Francen ja KLM:n yhdistymissuunnitelma julkistettiin 30. syyskuuta 2003. Muodollisesti yhdistyminen toteutettiin Air Francen tekemällä julkisella ostotarjouksella KLM:n osakkeista. Air Francen ostotarjous julkistettiin 5. huhtikuuta 2004 Pariisin ja Amsterdamin Euronext-pörsseissä sekä New Yorkissa.
Lopullisesti fuusio varmistui toukokuussa, kun Euroopan unionin kilpailuviranomaiset olivat antaneet kaupalle hyväksynnän ja KLM:n omistajat hyväksyneet Air Francen ostotarjouksen. Air Francen ja KLM:n fuusiossa syntyi Euroopan suurin lentoyhtiö, jolla oli noin 100 000 työntekijää. Uudesta yhtiöstä Ranskan valtio omisti 44 prosenttia, Air Francen omistajat 37 prosenttia ja KLM:n omistajat 19 prosenttia.
Italialainen Alitalia olisi halunnut mukaan liittoon, mutta Air Francen ja KLM:n omistajat katsoivat tuolloin, että Alitalia pitää ensin yksityistää ja sen taloutta vahvistaa. Air France-KLM teki ostotarjouksen Alitaliasta vuonna 2008, mutta Italian silloinen pääministeri Silvio Berlusconi hylkäsi tarjouksen. Samana vuonna Altialia ajautui konkurssiin, minkä jälkeen perustettiin uusi "Alitalia-CAI" -yhtiö, jonka suurimmaksi yksittäiseksi omistajaksi tuli Air France-KLM 25 prosentin osuudella.
Noche Escandinava

Noche Escandinava on liedmusiikin projekti, jossa laulavat Tarja Turunen, Marjut Kuhnhenn (Paavilainen), Ingvild Storhaug ja baritoni Juha Koskela. Pianoa soittaa Izumi Kawakatsu. Tavoitteena on alusta pitäen ollut tehdä tämäntyyppistä musiikkia tunnetuksi Latinalaisen Amerikan maissa.
Historia.
Opiskellessaan liedmusiikkia Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa Tarja Turunen sai idean tulkita pohjoismaisia lauluja latinalaisamerikkalaiselle yleisölle. Opiskelun aikana Turunen sai tietää, että tärkeät pohjoismaiset taidemusiikin säveltäjät, esimerkiksi Jean Sibelius ja Edvard Grieg, eivät olleet kovin tunnettuja Latinalaisessa Amerikassa. Hänen mielestään tämä tarjosi tilaisuuden esittää pohjoismaista kulttuuria ja musiikkia. 
Yhdessä ystäviensä Marjut Paavilaisen ja Ingvild Storhaugin kanssa Turunen alkoi järjestää pientä kiertuetta Etelä-Amerikassa, minkä jälkeen mukaan tuli toinen ystävä, japanilainen pianisti Izumi Kawakatsu.
Noche Escandinava on lähtökohdaltaan espanjankielinen. Konsertit olivat Argentiinassa ja Chilessä, jotka ovat molemmat espanjankielisiä maita. Alkuperäisistä laulajista kaksi on Suomesta ja yksi Norjasta ja ohjelmistoon kuuluu pohjoismaisia lauluja, minkä myötä projektia kutsutaan "skandinaaviseksi yöksi".
Maa ja vapaus (elokuva)

Maa ja vapaus on Ken Loachin ohjaama elokuva vuodelta 1995. ”Tierra y Libertad”, suomeksi ”maa ja vapaus”, on tunnus, jonka Espanjan sisällissodan aikaiset miliisit omaksuivat itselleen. Elokuva "Maa ja vapaus" kuvaa tätä sotaa tai pikemminkin sen alkuvaiheita.
Espanjan sisällissodan alussa kommunisteilla oli suhteellisen pieni merkitys. Esimerkiksi trotskilaisella POUM-järjestöllä oli tasavallan riveissä vähintään yhtä suuri vaikutus. Niinpä sisällissotaan lähtevä nuori englantilainen David Carr päätyy taistelemaan kansainvälisissä joukoissa POUMin riveissä vaikka on kommunistisen puolueen jäsen.
Vähitellen elokuvassa käy ilmi sisällissodan vastakkainasettelu: kommunistit ovat enemmän kiinnostuneita POUMin ja anarkistisen CNT/FAI:n tuhoamisesta kuin fasismin vastaisesta sodasta. Tämän saa Carr verisesti nähdä. Hän pettyy ja repii kommunistisen puolueen jäsenkirjan. Carr selviytyy kuitenkin nykyajan Englantiin asti, ja hänen hautajaisissaan toverit nostavat nyrkit pystyyn kommunistitervehdykseksi. Carr ei koskaan unohtanut ihanteitaan edes pahimmalla hetkellään. 
Elokuvan tarina muistuttaa suuresti George Orwellin kirjaa "Katalonia, Katalonia". Sekä Orwellin kirja että tämä elokuva ovat todisteita siitä, etteivät kaikki vasemmistolaisesti ajatelleet ihmiset Espanjan sisällissodassa olleet stalinisteja, kuten myöhempi historiankirjoitus joskus väittää pyrkiessään esittämään Espanjan sisällissodan länsimaisen sivistyksen ja stalinistien barbarian väliseksi. Tällaisena historiankirjoituksen puheenvuorona elokuva täyttää paikkansa.
Samalla elokuva kuvaa aatteellista maailmaa, joka on mahdollisimman kaukana nykyajan "historian lopun" aatteettomuudesta. Se kuvaa, kuinka tavalliset espanjalaiset ihmiset halusivat rakentaa sosialismia kukin omalla tavallaan. Tarvitaan "sosiologista mielikuvitusta", jotta voitaisiin ymmärtää maailmaa, jossa politiikka on jatkuvan väittelyn kohteena ja jossa tämän väittelyn tulokset olivat kuolemanvakavia asioita. Elokuva on hyvä lähtökohta niille jota haluavat tutustua työväenliikkeen historiaan. Elokuvassa kerrotaan, mistä Espanjan sisällissodassa ja siihen liittyneessä vasemmistolaisessa vallankumouksellisessa liikkeessä oli kyse.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti elokuvan arvostelussa, että Ken Loach saattaisi olla yksi elokuvan suurista kirkkaine ajatuksineen ja puhtaine sydämineen, ellei niin usein jäisi polkemaan yksityiskohtiin suurten linjojen sijasta. Lopussa elokuva puhkeaa Yläsen mukaan kauniseen paatokseen.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastaminen (psykiatria)

Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisella tarkoitetaan tahdosta riippumattomassa psykiatrisessa sairaalahoidossa olevan potilaan hallussaolevan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamista.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen perusteet.
Mikäli on perusteltua aihetta epäillä, että potilaalla on hallussaan tai hänelle saapuvassa lähetyksessä on:
voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri määrätä potilaan omaisuuden tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastettavaksi.
Omaisuuden ja lähetysten tarkastamisen toteuttaminen.
Potilaan hoidosta vastaavan lääkärin tulee tehdä perusteltu päätöksensä potilaan omaisuuden tarkastamisesta tai hänelle saapuvan lähetyksen tarkastamisesta ja kirjata potilaan sairauskertomukseen toimenpiteen syy, luonne, kesto, oma arvionsa sen vaikuttavuudesta sekä oma ja toimenpiteen suorittajien nimet.
Useassa psykiatrisessa toimintayksikössä omaisuuden ja lähetysten tarkastamisesta annetut erillisen toimintaohjeet sisältävät ohjeen kahden henkilökunnan edustajan ja (mahdollisuuksien mukaan myös) potilaan läsnäolosta tarkastustilanteessa.
Potilaan yksityisyyden suojasta tulisi tarkastustilanteissa pyrkiä huolehtimaan mahdollisuuksien mukaan. Potilaalle saapuvassa lähetyksessä olevaa luottamuksellista viestiä ei saa lukea.
Mikäli tarkastustilanteessa käy ilmi, että potilaalla on aiemmin mainittuja aineita ja/tai esineitä tulee potilasta ensisijaisesti kehottaa toimittamaan ne sairaalan ulkopuolelle, hävittämään ne tai luovuttaa ne osastolla säilytettäväksi. Mikäli potilas vapaaehtoisesti suostuu näin toimimaan ei kyseessä ole itsemääräämisoikeutta rajoittavasta toimenpiteestä. Päihteiden osalta psykiatrisella toimintayksiköllä on myös mahdollisuus hävittää niitä todisteellisesti tai toimittaa ne poliisin haltuun.
Omaisuuden haltuunottaminen tarkastuksen jälkeen.
Mikäli potilaan hallusta on löytynyt aiemmin mainittuja aineita tai esineitä (eikä suostu niitä hävittämään tai toimittamaan sairaalan ulkopuolelle tai antaa osastolla säilytettäväksi) voi potilaan hoidosta vastaava lääkäri laatia kirjallisen päätöksen omaisuuden haltuunottamisesta. Tähän päätökseen potilaalla taas on oikeus hakea muutosta hallinto-oikeudelta. Muutoksenhakuprosessi ei estä päätöksen toimeenpanoa.
Ne Luupojat Surf

Ne Luupojat Surf oli suomalainen yhtye, jonka muodostivat ramopunk-yhtyeet Ne Luumäet, Pojat ja Luonteri Surf. Yhtyeet keikkailivat usein yhdessä 1980-luvun lopulla, kunnes Ne Luumäet keksi, että olisi hauska myös levyttää yhdessä. Yhtyeet päätyivät studioon nimellä Ne Luupojat Surf ja levyttivät vuonna 1990 kolme jouluista kappaletta, julkaisten ne yhtenä singlenä. Jatkoa seurasi vuonna 1992, jälleen kolmen joululaulun verran. Idea joululauluista tuli alun perin Ramones -yhtyeeltä, joka oli julkaissut vuonna 1987 ”Merry Christmas (I Don’t Want To Fight Tonight)” -kappaleen. Joulukuussa 2007 molemmat Ne Luupojat Surfin joulusinglet julkaistiin "Kaikki uskoi joulupukkiin 90–92" -EP:nä.
Vuonna 2001 Ne Luupojat Surf teki kaksi keikkaa: Tavastia-klubilla Helsingissä ja Puustock-festivaaleilla Juvalla. Huhtikuinen Tavastian keikka äänitettiin ja livealbumi "Henki elää!" julkaistiin kesällä Puustockin aikaan.
Ken Rosewall

Kenneth Robert ”Ken” Rosewall (s. 2. marraskuuta 1934 Sydney) on australialainen tennispelaaja, joka saavutti aktiiviuransa aikana useita voittoja Australian, Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa tennisturnauksissa. Hän menestyi myös useina vuosina Wimbledonissa, vaikka ei koskaan voittanutkaan siellä kaksinpelimestaruutta.
Rosewall aloitti tenniksenpeluun 15-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1957. Hän ei pystynyt yli kymmeneen vuoteen osallistumaan Grand Slam -turnauksiin, sillä ne avautuivat ammattilaisille vasta vuonna 1968. Siitä huolimatta Rosewall esiintyi Grand Slam -turnausten kaksinpelien finaaleissa 16 kertaa, ja ennen 1980-lukua vain Rod Laver oli miespelaajista pystynyt parempaan.
Ensimmäiset Grand Slam -voittonsa Rosewall saavutti jo 18-vuotiaana voittamalla vuonna 1953 Australian avointen loppuottelussa Mervyn Rosen ja Ranskan avointen loppuottelussa Vic Seixasin. Vuoden viimeisenä päivänä Rosewall ratkaisi maalleen Davis Cupin voiton kaatamalla ratkaisevassa kaksinpelissä jälleen Seixasin. Vuonna 1954 Rosewall ylsi loppuotteluun Wimbledonissa mutta hävisi toistakymmentä vuotta itseään vanhemmalle Jaroslav Drobnýlle. Vuoden päättäneessä Davis Cupin loppuottelussa Vic Seixas voitti Rosewallin ja Yhdysvallat varmisti voittonsa jo ennen viimeisiä kaksinpelejä.
Vuonna 1955 Rosewall voitti kaksinpelin Australian avoimissa ja vuonna 1956 Yhdysvaltain avoimissa. Molemmilla kerroilla loppuotteluvastustajana oli maanmies ja ikätoveri Lew Hoad. Vuoden 1956 Australian avointen ja Wimbledonin loppuottelussa Hoad voitti vuorostaan Rosewallin. Sekä vuonna 1955 että 1956 molemmat miehet olivat voittamassa Davis Cupia.
Rosewall oli edelleen huippupelaaja vuonna 1968, kun siirryttiin ammattilaisillekin avointen tennisturnausten aikakauteen. Hän voitti samana vuonna Ranskan avointen loppuottelussa Rod Laverin ja vuonna 1970 Yhdysvaltain avointen loppuottelussa Tony Rochen. Vuosina 1971 ja 1972 hän oli paras Australian avoimessa turnauksessa. Vuonna 1974 hän pelasi neljännen kerran Wimbledonin kaksinpelin loppuottelussa mutta hävisi Jimmy Connorsille, ja näin Wimbledon jäi ainoaksi Grand Slam -turnaukseksi, jonka kaksinpelimestaruutta Rosewall ei onnistunut voittamaan. Nelinpelimestaruuksia hän voitti kaikissa neljässä Grand Slam -turnauksessa.
Rosewall pelasi viimeisen ammattiottelunsa lokakuussa 1980. Samana vuonna hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen.
Antietamin taistelu

Antietamin taistelu (tunnetaan etelävaltioissa myös "Sharpsburgin taisteluna") käytiin Yhdysvaltain sisällissodassa 17. syyskuuta 1862 Marylandissa Sharpsburgin lähellä ja Antietam Creek -nimisellä joella osana Maryland-sotaretkeä. Kyseessä oli sisällissodan ensimmäinen suurtaistelu, joka käytiin Pohjoisvaltioiden maaperällä. Antietam on verisin yksipäiväinen taistelu, joka on käyty Yhdysvaltojen maaperällä.
Robert E. Leen johtama Etelävaltioiden armeija oli edennyt Marylandiin, jolloin Unionin armeijan kenraalimajuri George B. McClellan käynnisti hyökkäyksen etenevää Leen armeijaa vastaan Antietam Creekin takaa. Aamulla 17. syyskuuta kenraalimajuri Joseph Hookerin joukot iskivät suurella voimalla Leen vasemman armeijan sivustaan. Hyökkäykset ja vastahyökkäykset riehuivat Millerin maissipellolla ja Dunkerin kirkolla. Unionin hyökkäykset kohti etelävaltioiden asemia Sunken Roadilla puhkaisivat etelävaltioiden rintaman, mutta saavutettua etua ei käytetty hyödyksi. Iltapäivällä kenraalimajuri Ambrose Burnsiden joukot vuorostaan kävivät hyökkäykseen, valtasivat Antietam Creekin ylittävän kivisillan ja etenivät kohti etelävaltioiden oikeaa sivustaa. Taistelun kriittisellä hetkellä etelävaltioiden armeijan kenraalimajuri A.P. Hillin divisioona saapui Harpers Ferrystä ja käynnisti vastahyökkäyksen, pakotti Burnsiden joukot perääntymään ja päätti taistelun. Unionin armeijaa vähälukuisempi Leen armeija oli kiinnittänyt kaikki voimansa taisteluun, kun taas McClellan oli käyttänyt vähemmän kuin kolme neljäsosaa. Yön aikana molemmat armeijat vahvistivat linjojaan. Kovista tappioista huolimatta Leen ja McClellanin armeijat kahakoivat koko 18. päivän, kunnes Lee veti joukkonsa joen eteläpuolelle.
Ylivoimasta huolimatta McClellan ei onnistunut kunnolla keskittämään joukkojaan, kun taas Lee pystyi vastaamaan jokaiseen unionin armeijan hyökkäykseen ryhmittämällä joukkojaan. Joistain onnistumisistaan huolimatta McClellan ei onnistunut tavoitteissaan tuhota Leen armeijaa. Leen eteneminen Marylandissa kuitenkin päättyi ja hän joutui vetämään joukkonsa takaisin Virginiaan ilman McClellanin joukkojen häirintää. Antietamin taistelu päättyi taktisessa mielessä ratkaisemattomana, mutta strategisesti se oli Unionin voitto, koska vihollisen eteneminen pysähtyi.
S/S Halla IX

S/S Halla IX on teräsrunkoinen hinaaja, joka on rakennettu vuonna 1896 J.D. Stenberg &amp; Söner konepajalla Helsingissä.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Sarah Hughes

Sarah Elizabeth Hughes (s. 2. toukokuuta 1985) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti naisten yksinluistelun kultaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä.
Hughes syntyi New Yorkin Great Neckissä perheensä kuudesta lapsesta neljäntenä. Hänen isänsä on irlantilaistaustainen kanadalainen ja äitinsä amerikanjuutalainen. Taitoluistelijakollega Emily Hughes on hänen nuorempi siskonsa.
Hughes voitti Yhdysvaltain juniorimestaruuden jo vuonna 1998, ja hän debytoi aikuistason Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa vuonna 1999. Hänen paras saavutuksensa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa on pronssisija, jolle hän ylsi vuonna 2001.
Hughes kelpuutettiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 2005. Hän on vuoden 2002 James E. Sullivan -palkittu.
Valasratsastaja

Valasratsastaja ("Whale Rider") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut uusiseelantilainen elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Niki Caro vuonna 1987 ilmestyneen, Witi Ihimaeran "The Whale Rider" -romaanin pohjalta.
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2002.
Keisha Castle-Hughes oli vuonna 2003 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi, ollessaan 13-vuotias, mikä tekee hänestä kaikkien aikojen nuorimman tässä kategoriassa ehdokkuuden saaneen.
Juoni.
Kun Paikea Apirana, ”Pai”, syntyi, hänen äitinsä ja kaksosveljensä kuolivat. Perinteen mukaan esikoispojasta pitäisi tulla heimon päällikkö. Pain isoisä Koro Apirana on vihainen Pain syntymästä ja alkaa syyttää tätä monista ongelmista, joita heimolle sattuu. Pai päättää lähteä isänsä kanssa pois isoisän syyttelyjen takia. Pai ei kuitenkaan tahdo jättää merta vaan päättääkin jäädä ja tulla heimon johtajaksi, vaikka onkin tyttö.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kirjoitti "Valasratsastajan" kuuluvan niihin harvinaisiin hyvää tarkoittaviin elokuviin, joiden puutteita katsoisi mieluummin sormien lävitse perusteellisemman arvioinnin sijasta. Elokuva seuraa hänestä maorikansan tapoja tarkkaan, mutta ilmeisen kaunistellusti ja ottamatta mitään kantaa kansan ympärillä olevaan valkoihoisten yhteisöön. ”Valasratsastaja tarjoaa runsain mitoin tyhjää visuaalista maisemamaalailua, joka kääntyy toisinaan kyllästyttävän pitkäveteiseksi. Loppujen lopuksi Niki Caroa tuntuu kiinnostavan vain kamerataiteilu maorien kohtaloilla, sillä hänen taltioinnissaan elämänmeno jatkuu kylässä ikuiseksi idylliksi pysähtyneenä.”
Jimmy Piersall

James Anthony ”Jimmy” Piersall (14. marraskuuta 1929 Waterbury, Connecticut – 3. kesäkuuta 2017 Wheaton, Illinois) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (takakenttämies keskellä, "center fielder"). 
Piersall syntyi Waterburyssä, Connecticutissa. Hän pelasi ensimmäisen Major League Baseball -ottelunsa 7. syyskuuta 1950 ja viimeisensä 1. toukokuuta 1967. Hänen joukkueinaan olivat:
Hän oli All Star -pelaajana vuosina 1954 ja 1956, ja hänet palkittiin Gold Glovella vuosina 1958 ja 1961. Hänellä oli kaksisuuntainen mielialahäiriö. Robert Mulligan ohjasi hänestä kertovan elokuvan "Fear Strikes Out" (1957), jossa baseballtähteä esitti Anthony Perkins.
Acker Bilk

Acker Bilk, oik. Bernard Stanley Bilk, tunnetaan nimellä ”Mr. Acker Bilk” () oli englantilainen jazz-muusikko, jonka soitin oli klarinetti.
Ura.
Bilk liittyi vuonna 1954 Ken Colyerin yhtyeeseen mutta perusti sitten oman kokoonpanonsa ja nousi listoille kappaleellaan ”Summer Set”. Kansainväliseksi läpimurroksi osoittautui ”Stranger on the Shore” (1961). Vuonna 1984 hän levytti albumillisen Olavi Virran säveltämiä kappaleita
A. P. Hill

Ambrose Powell Hill (9. marraskuuta 1825 – 2. huhtikuuta 1865) oli etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hän saavutti mainetta Hillin kevyeksi divisioonaksi kutsutun joukko-osaston johdossa, ja tuli myös yhdeksi kenraali Stonewall Jacksonin tunnetuimmista alaisista. Hän myös komensi yhtä Robert E. Leen komentaman Pohjois-Virginian armeijan armeijakuntaa ennen kuin kaatui taistelussa.
A. P. Hill eli ”Pikku Powell”, kuten hänen sotilaansa häntä kutsuivat, syntyi Culpeperissä Virginiassa vuonna 1825. Hän kävi Yhdysvaltain sotilasakatemian, josta valmistui vuonna 1847. Hänet komennettiin 1. tykistöön, jossa hän palveli toisena luutnanttina. Hän otti osaa Meksikon-sotaan ja hänet ylennettiin ensimmäiseksi luutnantiksi syyskuussa 1851. Vuosina 1855–1860 Hill työskenteli Yhdysvaltain rannikkovartiostossa.
Vuonna 1859 Hill nai Kitty Morgan McClung -nimisen nuoren lesken, jolloin hänestä tuli kahden tulevan etelävaltioiden ratsuväenkenraalin, John Hunt Morganin ja Basil W. Duken, lanko.
Maaliskuussa 1861 juuri ennen sisällissotaa Hill erosi armeijasta. Kun Virginia erosi unionista, Hillistä tuli 13. virginialaisen jalkaväkirykmentin majuri ja hän löysikin pian itsensä Bull Runin taistelukentältä. Hänestä tuli prikaatinkenraali seuraavassa helmikuussa.
Virginian niemimaalla käytyjen taistelujen aikana 1862 Hill ylennettiin jälleen hänen kunnostauduttuaan Williamsburgin taistelussa. Hänestä tuli kenraalimajuri ja yksi Leen luottoupseereista. Hillin kevyt divisioona, joka oli yksi etelävaltioiden armeijan suurimpia, kunnostautui Seven Daysin, Cedar Mountainin, toisen Bull Runin, Antietamin ja vielä Fredericksburgin taisteluissa. Hänen divisioonansa oli osa Stonewall Jacksonin armeijakuntaa. Sen jälkeen kun Jackson haavoittui kuolettavasti Chancellorsvillessä toukokuussa 1863, Hill otti armeijakunnan komennon ja haavoittui itsekin.
Jacksonin kuoleman jälkeen Hill ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänestä tuli Leen kolmannen armeijakunnan komentaja, jota hän johti Gettysburgin kampanjassa 1863. Hän johti myös saman vuoden syyskampanjaa ja Overlandin kampanjaa sekä Petersburgin piiritystä 1864–1865. Hill kaatui Petersburgin taistelussa 2. huhtikuuta 1865. Unionin sotilas, korpraali John W. Mauck 138. Pennsylvanian rykmentistä onnistui ampumaan hänet hengiltä.
Uuselintarvike

Uuselintarvike on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen EY 258/97 mukaisesti elintarvike, jonka käyttö ihmisravinnoksi on ollut vähäistä EU-alueella ennen toukokuuta 1997. Uuselintarvikkeita ovat siten geeniteknisesti muunnellut elintarvikkeet ja niiden aineosat, sekä mikrobeista, sienistä, levistä, kasveista ja eläimistä hyödynnettävät uudet elintarvikelähteet, uudet elintarvikkeiksi sopivat yhdisteet ja uudet elintarvikeprosessit. Säädös ei koske lisäaineita ja aromeja.
Vastuu merkittävän elintarvikekäyttöhistorian todistamisesta on elintarviketoimijalla. Elintarviketurvallisuusvirasto Evira arvioi toimijan toimittaman aineiston yhdessä muiden jäsenmaiden uuselintarvikeasiantuntijoiden kanssa EU:ssa yhdessä laaditun ohjeistuksen avulla. Esimerkiksi merkittävää käyttöhistoriaa arvioitaessa sota-ajan käyttöä ei huomioida, koska ”pula-aikana” ravinnoksi saattoivat kelvata myös elintarvikkeeksi nykykäsityksen mukaan kelpaamattomat kasvit, joiden turvallisuudesta ihmiselle ei voida olla varmoja.
Turvallisuus.
Uuselintarvikkeiden turvallisuus ihmiselle on todistettava markkinointiluvan saamiseksi. Ensimmäisen turvallisuusarvion suorittaa jäsenmaa, joka aikoo tuoda tuotteen ensimmäisenä markkinoille. Tämän jälkeen muiden jäsenmaiden asiantuntijoilla on 60 päivää aikaa kommentoida ja esittää mahdollisia vastalauseita. Mikäli hakemuksesta on esitetty perusteltuja vastalauseita, siirtyy asia komission käsiteltäväksi. Komissio konsultoi asiasta EU:n pysyvää elintarvikekomiteaa ja mahdollisesti elintarvikkeiden tiedekomiteaa. Äärimmäisissä tapauksissa hakemuksen käsittely siirtyy vielä Euroopan neuvostolle.
Mikäli tuotteet ovat olennaisesti perinteisten kaltaisia eikä esimerkiksi geenimuunneltu tuote eroa luonnollisesta, voidaan turvallisuusarvioinnissa hyödyntää ilmoitusmenettelyä. Muun muassa kasviöljyjä ja geenimuunnelluista maissista ja rapsista prosessoituja tuotteita on hyväksytty ilmoitusmenettelyllä.
Suomessa markkinointilupahakemukset jätetään Eviraan kauppa- ja teollisuusministeriön alaisuudessa toimivan uuselintarvikelautakunnan arvioitavaksi.
Drake &amp; Josh

Drake &amp; Josh on Dan Schneiderin luoma televisiosarja, jota on esitetty Nickelodeon-televisiokanavalla vuodesta 2004. Pääosia sarjassa esittävät Drake Bell (Drake Parker) ja Josh Peck (Josh Nichols) muita näyttelijöitä ovat mm. Miranda Cosgrove (Megan Parker), Jonathan Goldstein (Walter Nichols) ja Nancy Sullivan (Audrey Parker-Nichols).