tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aarne Laine

Aarne Oskari Laine (15. maaliskuuta 1916 Iisalmi – 5. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. 
Laine syntyi Heikki ja Anna Laineen perheen kuopuksena. Hän ohjasi kaikkiaan viisi elokuvaa 1950-luvun tuntumassa. Hän oli elokuvaohjaaja-näyttelijä Edvin Laineen nuorempi veli. 
Ura.
Alkujaan toimittajana ja kauppiaana työskennellyt Laine alkoi sodasta vuonna 1944 palattuaan elättämään itseään ja perhettään näyttelijänä. Veljensä Edvinin ansiosta Aarne Laine sai Kymin Työväen Yhteisteatterin johtajalta Väinö Kääriäiseltä kiinnityksen. Sittemmin Laine näytteli Kotkan Maakuntateatterissa, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Radioteatterissa ja Pyynikin kesäteatterissa. Laine teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1945 elokuvassa "Nokea ja kultaa". Hän esiintyi usein Edvin Laineen ohjaamissa elokuvissa ja toimi joskus niissä apulaisohjaajana. Myös Aarne Tarkaksen ohjaamissa elokuvissa Laine näytteli usein.
Laineen ensimmäinen iso rooli oli elokuvassa "Prinsessa Ruusunen" (1949), jossa hän näytteli kuninkaan osan. Hän teki kaikkiaan seitsemänkymmentä elokuvaosaa, joista suurin osa oli kuitenkin pieniä. Merkittävimmät elokuvaroolinsa Aarne Laine näytteli elokuvissa "Tuntematon sotilas" (vääpeli Korsumäki) ja "Sven Tuuva" (korpraali Örn). Elokuvassa "Täällä Pohjantähden alla" (1968) Laine näytteli Töyryn isäntää. Myös hänen poikansa Jussi Laine työskenteli elokuvassa yhtenä kuvaajista. Laineen viimeiseksi elokuvaksi jäi "Akallinen mies" (1986). 
Aarne Laine kuoli 74-vuotiaana eturauhassyöpään joulukuussa 1990. Hänet on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Kristillinen tiede

Kristillinen tiede () on uskonnollinen yhteisö, joka syntyi Yhdysvalloissa 1800-luvulla. Liikkeen perustaja on Mary Baker Eddy (1821–1910), joka oli kotoisin New Hampshirestä Yhdysvaltojen Uudesta Englannista. Liikkeen ideana on henkinen ja hengellinen parantaminen. Eddy nimesi Raamatusta löytämänsä jumalalliset parantamisen lait Kristilliseksi tieteeksi. Vuonna 1875 ilmestyi liikkeen peruskirja "Science and Health with a key to the Scriptures "("Tiede ja terveys sekä avain Raamattuun").
Kristillinen tiede korostaa voimakkaasti parantamisen merkitystä henkisin keinoin. Sairauden syyksi katsotaan väärät mielikuvat ja pelot, jolloin pyrkimyksenä on poistaa henkinen syy. Tällöin itse sairaudenkin uskotaan poistuvan. Henkisten parannusmenetelmien ajaksi pidättäydytään lääketieteellisestä hoidosta ja lääkkeistä, mutta valinta hoitomuodosta jätetään hoidettavalle itselleen. Parantamisen perustana on näkemys aistimaailman pahuuden ja sairauden epätodellisuudesta sekä usko ihmisen todelliseen "jumalankaltaisuuteen".
Yhteisö pitää itseään kristillisenä, mutta sen näkemykset eroavat merkittävissä kohdissa kristillisten kirkkojen perusnäkemyksistä. Kristillisiä tieteilijöitä on eniten Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Englannissa, mutta järjestäytyneitä kannattajia on muuallakin maailmassa. Liikkeellä on kirkkoja 68 maassa yhteensä 2 400, näistä Euroopassa on 400. Kirkon vahvistamia praktikkoja on noin 2 500, näistä Pohjoismaissa on kymmenkunta, Suomessa on yksi.
Yhteisö on julkaissut vuodesta 1908 Eddyn perustamaa laajalevikkistä sanomalehteä "The Christian Science Monitor". Vuosien 1984–1997 välillä liike lähetti myös radio-ohjelmia Yhdysvalloissa Public Radio -asemilla sekä lyhytaalloilla nimellä World Service of the Christian Science Monitor.
Kristillinen tiede Suomessa.
Suomessa yhteisön toiminta alkoi vuonna 1919 opiskelija Anna Behsen palattua Saksasta. Kristillisen Tieteen Yhdistys – Kristen Vetenskap Samfund (The Christian Science Society) perustettiin vuonna 1955 ja rekisteröitiin 26. helmikuuta 1975. Yhdistys järjestää jumalanpalveluksia ja pitää tiloissaan Helsingissä pyhäkoulua. Pääkaupunkiseudulla yhdistykseen kuuluu toistakymmentä jäsentä, epävirallista toimintaa, yksittäisiä jäseniä ja Kristillisen Tieteen opiskelijoita on muuallakin maassa.
Percy Hodge

Percy Hodge (26. joulukuuta 1890 – 27. joulukuuta 1967) oli brittiläinen yleisurheilija, joka voitti 3000 metrin estejuoksun olympiakultaa Antwerpenin olympialaisissa 1920.
Vuoden 1920 olympialaisissa estejuoksun matkana oli ensimmäistä kertaa 3000 metriä. Ratana oli ruohorata. Percy Hodge oli ennakkosuosikki voitettuaan alkueränsä helposti. Hän voitti finaalin ajalla 10.00,4, 50 metriä hopeamitalistin edellä. Hodge otti osaa myös 3000 metrin joukkuejuoksun alkueriin.
Hodge voitti Britannian mestaruuden 2 mailin estejuoksussa vuosina 1919 - 1921 sekä vuonna 1923. Hän sijoittui yhdeksänneksi Kansainvälisessä Maastojuoksussa 1920 Ison-Britannian voittaessa joukkuemestaruuden.
Laban Ainsworth

Laban Ainsworth (19. heinäkuuta 1757 – 17. maaliskuuta 1858) oli yhdysvaltalainen kirkonmies ja pastori. Hän ylitti sadan vuoden iän 1857 ja on yhä maansa kaikkien pisimpään pastorina toiminut henkilö.
Ainsworth syntyi Woodstockissa, Connecticutissa, ja toimi Jaffreyn (New Hampshire) pastorina vuodesta 1782 kuolemaansa. Hän meni naimisiin vuonna 1787. Pariskunnan asuintalo paloi maan tasalle helmikuussa 1788. 
Laban Ainsworth kuoli maaliskuussa 1858, jolloin hän oli sadan vuoden ikäinen. Kyseessä oli varsinkin tuohon aikaan huomattava saavutus. Ainsworth oli taitava virsien kirjoittamisessa.
Rosa Albach-Retty

Rosa Albach-Retty (26. joulukuuta 1874 – 26. elokuuta 1980) oli saksalaissyntyinen itävaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Géza von Bolváryn ohjaamassa elokuvassa "Unkarilaista verta" ("Maria Ilona", 1939). Pääosan työstään hän teki kuitenkin näyttämöillä vuodesta 1891 alkaen. Vuodesta 1903 vuoteen 1958 hän näytteli Wienin Burgtheaterissa.
Albach-Rettyn ensimmäinen elokuvarooli oli vuonna 1930 ja viimeinen 1956. Vuonna 1958 hänelle myönnettiin ensimmäinen Josef-Kainz-mitali ansioistaan maan teatteritaiteen hyväksi. Hän kuoli 105 vuoden iässä vuonna 1980. Näyttelijät Wolf Albach-Retty, Romy Schneider ja Sarah Biasini ovat hänen jälkeläisiään.
Kontulan kelkkapuisto

Kontulan kelkkapuisto (myös kutsumanimi Kessa tai Kessan mäki nyttemmin jo puretun Kesoilin huoltoaseman mukaan; ) on Helsingin Kontulassa sijaitseva vapaa-ajan alue. Kelkkapuistossa on muun muassa skeittiramppeja, ja talvisin puisto on suosittu pulkkailupaikka. Kelkkapuistossa on näiden aktiviteettien ohella tarjolla myös tiloja muun muassa ratagolf- ja koiraharrastajille.
Kelkkapuiston kumpareet on muotoiltu ylijäämämassoista. Kumpareet antavat hyvän lähtökohdan puiston toiminnoille ja suojaavat naapuritaloja. Kumpareiden päällä ja rinteillä kasvaa mäntymetsikköä, ja reuna-alueilla enimmäkseen lehtipuita. Puistosta etelään sijaitsee Myllypuron lämpökeskus.
Skeittipuisto suunniteltiin yhdessä nuorten kanssa. Suunnittelutyöt aloitettiin vuonna 1999 Kontulan lähiöasemalla etsimällä puistolle sopivaa paikkaa, jossa melu ei häiritsi naapureita ja jonne olisi helppo tulla; valinta oli Kelkkapuisto. Skeittaajien ja bleidareiden suunnitteluryhmä teki Kontulan paikallisagenda-ryhmän, Kivikko Seuran ja lähiöprojektin tukemana opintomatkan Tukholman Söderiin. Matkan pohjalta nuoret suunnittelivat haluamansa rampit, ja lopulta puisto valmistui vuonna 2002. Hankkeen rinnalla Kontulan väestönsuojaan saatiin sisäskeittihalli. 
Kelkkapuistossa on myös vuodesta 2003 asti järjestetty vuotuinen KontuFestari, jossa on ollut joka vuosi noin 10 000–15 000 kävijää. Maksuton festari on Itä-Helsingin suurin kulttuuritapahtuma.
John Rimmer

John Thomas ”Jack” Rimmer (27. huhtikuuta 1878 Ormskirk, Iso-Britannia – 6. kesäkuuta 1962 Liverpool) 
oli brittiläinen yleisurheilija ja vuoden 1900 kesäolympialaisten kaksinkertainen kultamitalisti.
Pariisin olympialaisissa 1900 Rimmer otti aluksi osaa 1500 metrille, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Seuraavana päivänä uuvuttavassa ja ainoan kerran olympiaohjelmassa olleessa 4 000 metrin estejuoksussa Rimmer voitti joukkuetoverinsa Charles Bennettin puolentoista metrin erolla. Voittoaika oli 12.58,4. Toisen olympiakultansa Rimmer voitti 5000 metrin joukkuejuoksussa, jossa Ison-Britannian joukkueeseen kuuluivat hänen ja Bennettin lisäksi Alfred Tysoe, Sydney Robinson ja Stanley Rowley. Kilpailussa ei jaettu henkilökohtaisia mitaleja, mutta Rimmer tuli maaliin toisena Bennettin voittaessa.
Seuraavana vuonna Rimmer liittyi Liverpoolin kaupungin poliisivoimiin ja jäi eläkkeelle 30 vuotta myöhemmin ylikonstaapelina. Lenkkeilyä hän jatkoi yli 50-vuotiaaksi.
The Fray

The Fray on pianorockia soittava yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin vuonna 2002 Denverissä, Coloradossa. Yhtyeen perustivat yhtyeen laulaja ja pianisti Isaac Slade ja kitaristi ja taustalaulaja Joe King.
Yhtyeen esikoisalbumi "How to Save a Life" julkaistiin Suomessa vuonna 2007. Levyn nimikappale on soinut televisiosarjoissa "Tuho-osasto", "Greyn anatomia" ja "Todistettavasti syyllinen" ja löytyy myös niiden soundtrackeilta.
Varhaiset vaiheet.
Keväällä 2002 koulukaverit Isaac Slade ja Joe King alkoivat soittaa säännöllisesti kahden miehen duona, mikä johti laulujen kirjoittamiseen. He lisäsivät Zach Johnsonin rumpuihin ja Sladen nuoremman veljen yhtyeen basistiksi. Caleb oli yhtyeen ensimmäinen (ja ainoa virallinen) basisti, mutta häntä pyydettiin eroamaan. Calebin lähtö aiheutti erimielisyyksiä hänen ja Isaacin välillä, ja myöhemmin tämä oli laulun "Over My Head (Cable Car)" inspiraationa. Myöhemmin Johnson erosi käydäkseen New Yorkin taidekoulua.
Celal Bayar

Mahmut Celal Bayar (16. toukokuuta 1883 – 22. elokuuta 1986) oli turkkilainen poliitikko ja valtiomies. Bayar toimi Turkin pääministerinä 1937–1939 ja kolmantena presidenttinä 1950–1960.
Elämä.
Bayar opiskeli Istanbulin yliopistossa. Hän oli Kemal Atatürkin läheinen ystävä ja Turkin vallankumouksen johtohahmoja. Poliittisen uransa ohella hän toimi Banque d'Affaires de Turquie -pankin pääjohtajana. Ministeriksi hänet valittiin ensimmäisen kerran 1920 ja hän otti osaa Lausannen rauhankokoukseen. Atatürk nimitti Bayarin pääministeriksi vuonna 1937, mutta İsmet İnönün tultua presidentiksi Atatürkin kuoleman jälkeen Bayar erosi erimielisyyksien vuoksi.
Vuoteen 1945 asti Bayar oli maallisen ja sosiaalidemokraattisen Tasavaltalaisen kansanpuolueen jäsen. Tammikuussa 1946 hän perusti konservatiivis-islamistisen Demokraattisen puolueen yhdessä Adnan Menderesin, Mehmed Fuad Köprülün ja Refik Koraltanin kanssa. Demokraattinen puolue sai toukokuun 1950 vaaleissa 408 paikkaa, eli suuren enemmistön parlamentin 487 paikasta. Bayar valittiin presidentiksi 22. toukokuuta 1950. Hänen kymmenvuotisella kaudellaan Adnan Menderes toimi pääministerinä.
Bayar syrjäytettiin armeijan vallankaappauksella 27. toukokuuta 1960. Hänet tuomittiin kuolemaan "perustuslain rikkomisesta", mutta tuomio muutettiin elinikäiseksi vankeusrangaistukseksi. Bayar vapautettiin 1964 huonon terveyden vuoksi ja armahdettiin 1966. Hänen poliittiset oikeutensa palautettiin 1974, mutta hän kieltäytyi tarjouksesta päästä elinikäiseksi senaattoriksi ja kuoli Istanbulissa 103-vuotiaana.
Bayar sai vuonna 1958 Berliinin vapaalta yliopistolta kunniatohtorin arvon, ja Manisassa vuonna 1992 perustettu yliopisto nimettiin hänen mukaansa.
Arthur Russell

Arthur Russell (13. maaliskuuta 1886 – 23. elokuuta 1972) oli brittiläinen yleisurheilija ja 3 200 metrin estejuoksun olympiavoittaja vuonna 1908.
Staffordshirestä kotoisin ollut Russell voitti Ison-Britannian mestaruuden estejuoksussa vuosina 1904–1906. Ensimmäisen mestaruuden voittaessaan hän oli vasta 17-vuotias.
Lontoon olympialaisissa 1908 Russell voitti estejuoksussa alkueränsä, jossa vain kaksi juoksijaa selvisi maaliin asti. Finaalissa Russell johti puolimatkaan asti. Matkan jälkipuoliskolla johtoasema vaihteli Russellin ja yhdysvaltalaisen John Eiselen välillä. Viimeisen kierroksen alkaessa Ison-Britannian Archie Robinson ohitti Eiselen ja hävisi loppukirissä Russellille noin kahdella metrillä.
Apilas

Apilas, myös APILAS (Armor-Piercing Infantry Light Arm System), on ranskalaisen GIAT Industriesin valmistama rekyylitön olalta laukaistava raskas kertasinko. Sinkoja on valmistettu yli 120 000 kappaletta, ja niitä on käytössä ainakin Belgiassa, Chilessä, Espanjassa, Etelä-Koreassa, Italiassa, Jordaniassa, Ranskassa, Saudi-Arabiassa ja Suomessa.
Käyttö Suomessa.
Suomen puolustusvoimissa APILAS tunnetaan tyyppinimellä 112 RSKES APILAS OKR. Se oli pitkään operatiivisten joukkojen tärkeimpiä panssarintorjunta-aseita läpäisykykynsä ja suuren hankintamääränsä ansiosta. Sillä varustettiin jääkäriprikaatien joukkueiden panssarintorjuntapartiot. Puolustusvoimat teki vuonna 2007 hankintapäätöksen uudesta NLAW-panssarintorjuntaohjuksesta, joka tulee aikanaan korvaamaan raskaat singot ja raskaat kertasingot.
Giuliano Bonfante

Giuliano Bonfante (6. elokuuta 1904 Milano – 9. syyskuuta 2005 Rooma) oli italialainen kielitieteilijä.
Bonfante toimi alansa professorina useissa yliopistoissa, kuten Princetonissa. Hän oli perehtynyt kuolleeseen etruskien kieleen. Kyseistä kieltä käsittelevissä tutkimuksissaan hän teki yhteistyötä tyttärensä Larissa Bonfanten kanssa. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu muun muassa "Lingua e cultura degli Etruschi" (1985). 
Bonfante vietti 100-vuotispäiväänsä elokuussa 2004 ja oli kuollessaan täyttänyt 101 vuotta.
Mary Baker Eddy

Mary Baker Eddy (16. heinäkuuta 1821 Bow, New Hampshire, Yhdysvallat – 3. joulukuuta 1910 Chestnut Hill, Massachusetts, Yhdysvallat) oli uskonnollinen johtaja ja Kristillisen tieteen perustaja. Liikkeen ideana on henkinen ja hengellinen parantaminen.
Hänen vuonna 1875 kirjoittamansa liikkeen peruskirja 'Science and Health with a key to the Scriptures' (Tiede ja terveys sekä avain Raamattuun) on ollut bestseller vuosikymmenien ajan, ja se on Women's National Book Associationissa ('naisten kansallinen kirjayhdistys') valittu yhdeksi 75 naisten kirjoittamasta kirjasta, joiden sanoma on muuttanut maailmaa.
Vuonna 1908 Mary Baker Eddy perusti The Christian Science Monitor -lehden, joka on saanut seitsemän Pulitzer-palkintoa, viimeksi vuonna 2008. Hän kuuluu Yhdysvaltain 'National Women's Hall of Fame'-kunniagalleriaan.
Jim Lightbody

James (”Jim”) Davies Lightbody (15. maaliskuuta 1882 – 2. maaliskuuta 1953 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija, joka saavutti Saint Louisin olympialaisissa kolme kultamitalia ja epävirallisissa Ateenan välikisoissa yhden.
Saint Louisin olympialaisissa Lightbody ei ollut ennakkosuosikki millään matkoista. Ensin hän otti osaa estejuoksuun voittaen sen, vaikka kyseessä oli hänen elämänsä ensimmäinen estejuoksukilpailu. Kolme päivää myöhemmin hän sai kultaa 800 metrillä olympiaennätyksellä 1.56,0. Lopulta hän voitti 1 500 metriä siihen asti maailman kaikkien aikojen parhaalla ajalla 4.05,4. Myöhemmin samana päivänä hän oli mukana 4 mailin joukkuejuoksussa Chicago Athletic Associationin joukkueessa saaden hopeaa.
1905 Lightbody voitti USA:n mestaruudet sekä 800 että 1 500 metrillä. Seuraavana vuonna hän otti osaa Ateenan välikisoihin uusien voittonsa 1 500 metrillä ajalla 4.12,0 ja jääden toiseksi 800 metrillä.
Lightbody otti osaa myös Lontoon olympialaisiin 1908. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 800 metrin neljäs sija. 1 500 metrillä ja 3 200 metrin estejuoksussa hän karsiutui alkuerissä.
Lightbody kävi kesällä 1910 kilpailukiertueella Suomessa.
Sidonie Goossens

Sidonie (”Sid”) Goossens (19. lokakuuta 1899 – 15. joulukuuta 2004) oli brittiläinen harpisti.
Goossensin ensimmäinen ammattiesiintyminen oli vuonna 1921, ja hän vaikutti musiikkialalla aktiivisesti yli puoli vuosikymmentä. Hän liittyi Lontoon sinfoniaorkesteriin ja oli myös BBC:n sinfoniaorkesterin alkuperäisjäseniä vuodesta 1930 vuoteen 1980. 
Sidonie Goossens piti viimeisen esiintymisensä vuonna 1991. Säveltäjä Eugène Goossens oli hänen veljensä. Goossens kuoli 105-vuotiaana Reigatessa.
Punarahkasammalryhmä

Punarahkasammalryhmä ("Sphagnum medium" coll.) on epämuodollinen ryhmä rahkasammallajeja.
Ryhmään kuuluu:
Ulkonäkö ja koko.
Punarahkasammalryhmän lajit kasvavat 10–20 cm pitkiksi. Ne ovat rotevia. Niiden haarat kasvavat 4–6 haaran kimppuina, joista 2–3 siirottaa ulospäin ja samanverran alaspäin. Itiöpesäke on tumman ruskea, pallomainen.
Punarahkasammalet ovat punertavia melko alhaaltakin, kun taas rusorahkasammalessa väriä on vain ylimmissä lehdissä.
Levinneisyys.
Suomessa punarahkasammalryhmän lajeja tavataan yleisenä koko maassa karuilla rämeillä, nevoilla ja korvissa kosteilla välipinnoilla. Niitä kasvaa kaikilla mantereilla paitsi Etelämanterella.
Pizzicato

Pizzicato [] on jousisoittimen soittotapa, jossa soittaja jousella soittamisen sijaan näppäilee kieliä sormilla. Tuloksena on lyhyt, nopeasti sammuva ääni. Soittotavan ensimmäisiä käyttäjiä oli Monteverdi, jonka sävellyksessä "Il Combattimento di Tancredi e Clorinda" (noin 1638) pizzicato esiintyy tiedättävästi ensimmäistä kertaa musiikin historiassa. Sävellyksessä on ohjeena käyttää kahta oikean käden sormea ja näppäistä kieltä. Monteverdi käytti myös muita uusia soittotapoja, kuten tremoloa, luodakseen uusia sointivärejä ilmaisun korostamiseksi ja tuodakseen musiikkiin tunnelmaa. Vuonna 1756 Leopold Mozart ohjasi soittajaa teoksessaan "Versuch einer gründlichen Violinschule" soittamaan pizzicaton käyttäen oikean käden etusormea. Tapa on vakiintunut yleisimmäksi pizzicaton soittotavaksi, vaikka toisinaan käytetään myös keskisormea. Pizzicato on melko usein käytetty jousisoitinten soittotapa, joka merkitään nuoteissa myös lyhenteenä "pizz".
Desperados (kappale)

Desperados / Devil Woman on suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin lokakuussa 1981 julkaistu single, joka on yhtyeen singlehistorian kolmas. Nimikappale ”Desperados” julkaistiin vasta singlekokoelmalla "Self Destruction Blues", vaikka singlen julkaisemisen aikaan työstettiin vasta yhtyeen toista albumia albumia "Oriental Beat". Tältä yhtyeen toiselta albumilta löytyy singlen B-puoli ”Devil Woman”. Molemmat kappaleet on kirjattu kitaristi Andy McCoyn nimiin. Single julkaistiin vain Johannalta, koska yhtye ei ollut vielä kansainvälisesti tunnettu kuin jossain määrin Ruotsissa, pääasiassa Tukholman alueella.
Laulaja Michael Monroe kuvasi Suosikissa lokakuussa 1981 singleä näin: ”Devil Woman on kova biisi. Nämä ovat demonauhoja ja on hassua, että ne ylipäätään julkaistiin. Jos ne olisi tehty uudestaan, singlen olisi voinut julkaista muuallakin. Nyt se ilmestyy vain Suomessa.”
Pankkouuni

Pankkouuni on uunityyppi, jossa uunin sivussa on ulkoneva osa, johon on ihminen mahtunut nukkumaan, loikoilemaan tai istumaan uunin lämmössä. Pankoksi on myös ryhdytty nimittämään pientä tasannetta liesiosan sivussa. Pankko voi myös olla uunin päällys, jolla saattoi nukkua tai lepäillä.. Pankkouuneja on säilynyt jossain määrin vanhoissa maalaistaloissa. Varsinaisten pankkouunien häviämiseen on vaikuttanut myös se, että uuneihin on vuosien mittaan tehty muutoksia ja parannuksia. Muun muassa Jämsän Kotiseutumuseossa on rekonstruoitu pankkouuni, joka on ollut vuonna 1735 rakennetussa savutuvassa.
Suomen museoliitto

Suomen museoliitto ry () on suomalainen museoalan keskusjärjestö, jolla on 203 yhteisöjäsentä. Ne ylläpitävät yli 400 ammattimaisesti hoidettua museokohdetta: esimerkiksi kulttuurihistoriallisia ja luonnontieteellisiä museoita, taidemuseoita ja tiedekeskuksia. Museoliiton puheenjohtajana toimii Pekka Sauri.
Museoliitto valvoo museoiden etua, pitää ääntä niiden puolesta, edustaa museoita alan yhteisissä kysymyksissä ja toimii museoiden yhteistyöverkostona. Liiton toiminta jakautuu edunvalvontapalveluihin, koulutus- ja kehittämispalveluihin, viestintäpalveluihin ja tukipalveluihin. Liitto julkaisee "Museo"-verkkolehteä. Se ilmestyi painettuna syyskuuhun 2023 saakka.
Museoliitto koordinoi erilaisia museoalan tapahtumia ja kampanjoita. Toukokuussa vietetään Museoviikkoa ja lokakuun alussa koululaisten ja opiskelijoiden Mennään museoon! -tapahtumaa. Museoliitto ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitea jakavat keväisin Vuoden museo -palkinnon.
Museoliiton tavoitteena on museoiden palvelujen käytön lisääminen. Museokortti on Museoliiton perustama suomalaisten museoiden yhteisen pääsylippu, joka tuli käyttöön toukokuussa 2015. 
Historia.
Ajatus museoiden keskusjärjestön perustamisesta esitettiin ensimmäisen kerran jo 1880-luvulla. Suomen museoliitto perustettiin lopulta vuonna 1923 ensimmäisillä valtakunnallisilla museopäivillä Turun kaupungin historiallisen museon johtokunnan aloitteesta. Keskusjärjestön avulla haluttiin tehostaa yhteydenpitoa museoiden kesken, järjestää museoalan koulutusta ja vaikuttaa museoiden rahoituksen parantamiseen. Museoliiton merkitys ammatillisena täydennyskouluttajana korostui 1960-luvulta lähtien, kun museotyöntekijöiden määrä alkoi nopeasti kasvaa.
Rakovalkea

Rakovalkea on eränkävijän nuotiotyyppi. Siinä asetetaan kaksi puupölkkyä, jotka ovat mielellään keloa, päällekkäin vaakasuoraan asentoon maahan. Erään mitan mukaan pölkkyjen pituus on kirvesvarren pituus yöpyjää kohden kahdeksantuumaista (20cm) suoraa keloa. Pölkyt koverretaan kirveellä vastakkain tulevilta puoliltaan hiukan koveriksi. Pölkkyjen väliin asetetaan molempiin päihin tuluspuut. Tuli pistetään palamaan kiehisten avulla puiden väliin. Rakovalkea palaa hyvin tehtynä koko yön ja antaa lämpöä pitkään. Usein tuulensuojaksi tehdään lisäksi laavu. 
Metsänhoitaja A. E. Järvinen suunnitteli louevaatteen, jota käytetään selkäpuolen lämmittäjänä. Rakovalkean lämpö säteilee pystytetystä louevaatteesta alas ja louevaate estää myös kylmän vedon eli juulan.
Mount Wilsonin observatorio

Mount Wilsonin observatorio on tähtitieteellinen observatorio Los Angelesin piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Observatorio sijaitsee Mount Wilsonilla, 1 742 metriä korkealla vuorella San Gabriel -vuoristossa lähellä Pasadenan kaupunkia koillisessa Los Angelesissa. Mount Wilsonilla on ollut observatorio vuodesta 1904 alkaen. Vuonna 1917 sinne saatiin 2,5-metrinen Hooker-peilikaukoputki, joka oli maailman suurin teleskooppi vuoteen 1948 asti.
Mt. Wilsonin teleskoopilla on tärkeä asema astronomian, kosmologian ja koko nykyaikaisen maailmankuvan kehityksen historiassa. Juuri sillä tehtiin havainnot, jotka osoittivat muiden galaksien olemassaolon ja punasiirtymän.
Ensimmäinen havainto osoitti että maailmankaikkeus on miljoonia kertoja suurempi kun oli siihen mennessä ajateltu. Siihen mennessä oli tunnettu vain yksi galaksi: Linnunrata. Mt. Wilsonin teleskooppi oli ensimmäinen havaintolaite, jolla pystyttiin näkemään oman galaksimme ulkopuolelle. Tämä oli hankkeen alkuperäinen tarkoitus: George Ellery Hale käynnisti observatoriohankkeen koska hän oli asettanut henkilökohtaiseksi tavoitteekseen selvittää onko Linnunradan tuolla puolen mitään. Osoittautui, että siellä oli suurin osa maailmankaikkeudesta. Oman yötaivaamme tähdet ja Linnunrata kuuluvat vain yhteen miljardeista galakseista, joita avaruudessa on niin pitkälle kuin havaintokykymme yltää.
Toinen kuuluisa Edwin Hubblen tekemä havainto osoitti että maailmankaikkeus ei ole suuressa mittakaavassa muuttumaton, vaan että se laajenee. Tämä havainto oli ensimmäinen viite alkuräjähdyksen olemassaolosta: jos maailmankaikkeus kerran laajenee, kaiken aineen on aluksi täytynyt olla hyvin tiiviisti pakattuna pieneen tilaan.
Omana aikanaan observatorio oli uusinta huipputeknologiaa ja kehittynein koskaan rakennettu tieteellinen instrumentti. Projektista tuli malli kaikille myöhemmille observatorioprojekteille. Aikaisemmin observatoriot oli rakennettu yliopistojen tai muiden instituutioiden yhteyteen. Nyt lähtökohdaksi otettiin optimaalisen havaintopaikan valinta: korkealla vuoristossa ilmakehä on ohuempi, joten se häiritsee havaintoja vähemmän. Myös siihen aikaan läntinen USA oli harvempaan asuttua, joten valosaastetta oli vähemmän. Nykyisin Los Angeles on kasvanut alueen ympäristöön heikentäen paikan sopivuutta astronomiaan.
Itse teleskoopista tehtiin monin verroin suurempi kuin mikään aikaisempi kaukoputki. Linssikaukoputket olivat kasvaneet niin suuriksi, että linssit vääristyivät oman painonsa alla. Niinpä Mt. Wilsoniin päätettiin rakentaa peilikaukoputki. Hanke oli teknologisesti niin haastava, että se kesti 11 vuotta. Kun kallis pääpeili lopulta oli valmis, sen kuljetus ylös vuorelle huonoa soratietä pitkin oli hermoja raastava projekti.
Pääpeili sijoitettiin 12-metrisen valurautaputken pohjalle, ja putkea suojaamaan rakennettiin 30-metrinen kupoli, molemmat suurimpia maailmassa.
I Want You

I Want You / Kill City Kills on marraskuussa 1980 julkaistu suomalaisen rockyhtye Hanoi Rocksin ensimmäinen single ja julkaisu. Singlen kannessa yhtyeen nimenä on Hanoi Rocks with Andy McCoy. Hanoi Rocks solmi levytyssopimuksen Johannan Atte Blomin kanssa marraskuussa 1980, jolloin myös ”I Want You” ilmestyi. Alun perin ”I Want You” / ”Kill City Kills” -singlen piti olla kitaristi ja lauluntekijä Andy McCoyn soolojulkaisu, mutta kun Hanoi Rocks perustettiin toisen kerran elokuussa 1980 singlestä tuli yhtyeen ensimmäinen julkaisu. Single oli ensimmäinen Michael Monroen laulama myyntiin tarkoitettu äänite.
”I Want You” on itse asiassa ruotsalainen kappale ”Vill ha dej”, jonka McCoy vain käänsi englanniksi ja otti kappaleen omiin nimiinsä. Asia selvitettiin myöhemmin oikeudessa. ”Kill City Kills” on McCoyn Ralf Örnin kanssa 16–17-vuotiaana tekemä kappale, joka on saanut innoituksensa Kill City -korttelista. Kill Cityssä monet punkkarit, kuten Hanoi Rocksin McCoy, Nasty Suicide ja Michael Monroe viettivät 15–17-vuotiaina aikaansa. ”Kill City Kills” on alun perin Maukka Perusjätkän albumilla "Ennen kolmatta maailmansotaa" oleva kappale ”Koske mua”, johon McCoy ja Örn tekivät uudet sanat ja sovituksen. Kumpikin singlen kappaleista julkaistiin vasta kolmannella studioalbumilla ja ainoalla singlekokoelmalla "Self Destruction Blues", kun ensimmäinen albumi "Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks" ilmestyi jo helmikuussa 1981. Singleä ei siis julkaistu markkinoimaan tulevaa albumia, vaan se oli vain ensimmäinen näytepala uudesta yhtyeestä ja sen musiikista. 
Levyllä soittaa rumpuja Maukka Perusjätkän ja Ralf Örnin yhtyeissä mukana ollut Keimo Hirvonen, vaikkei hän ei kuulunut Hanoi Rocksin jäsenistöön. Rumpaliksi valitulla Gyp Casinolla oli sessio ruotsalaisyhtyeen kanssa Tukholmassa, josta hän ehti käydä studiolla vasta viimeisenä nauhoituspäivinä. Singlen kannen kuvat on ottanut Kari Riipinen. Etukannessa on laulaja Michael Monroe ja takakannessa Andy McCoy. Levy äänitettiin Pitäjänmäellä uudella Photosonic-studiolla. Levyn äänitti Heikki Loukovaara.
Kappaleesta ”Kill City Kills” on huomattavasti myöhemmin julkaistu myös vaihtoehtoinen versio ”Kill City Kills (Namilo remix)” kokoelmalla 4 CD Box, JHNCD 2524, v. 2001. Kyseessä on ensimmäisen äänityspäivän lopuksi tuottaja/äänittäjän levy-yhtiötä varten tekemä raakamiksaus, ”raw demo mix”.
Mash-up

Mash-up (myös mashup) on musiikkityyli, jossa yhdistetään kahden tai useamman yhtyeen tai artistin musiikkia yhdeksi kappaleeksi. Useimmiten mash-up tehdään poistamalla toisesta musiikkikappaleesta laulu pois, jonka jälkeen taustamusiikin päälle lisätään lauluraita jostakin toisesta kappaleesta. Yleensä yhdistetyissä kappaleissa säkeistöjen ja kertosäkeistöjen pituudet ovat suunnilleen samanpituisia, jolloin kappaleiden yhdistely on helpointa. Yhdisteltävät musiikkikappaleet voivat olla täysin eri musiikkigenreistä. Esimerkiksi Roy Kerr yhdisti toisiinsa Christina Aguileran hitin "Genie in a Bottle" ja The Strokesin "Hard to Explain" -kappaleen. Vaikka mash-up "A Stroke of Genius" tehtiin lupaa kysymättä, levy-yhtiö piti kappaleesta, ja Kerr palkattiin tekemään virallisia remixejä muun muassa Aguileran kappaleista.
Historiaa.
Levy-yhtiöt eivät yleensä suhtaudu mash-upeihin suopeasti. Eräs tunnetuimmista mash-upien tekijöistä on Adrian Burton. Hän teki taiteilijanimellä "Danger Mouse" albumin "The Grey Album", jossa yhdistettiin toisiinsa Jay-Z:n "The Black Album"in lauluraita ja The Beatlesin "White Albumin" taustat. Burtonia ei haastettu oikeuteen teostaan, ja hän on myöhemmin toiminut Gnarls Barkleyn tuottajana.
‎Kymmenen vuotta sitten esimerkiksi klassinen reggae-rytmi yhdistettynä hiphop/r&amp;b -lauluun saattoi olla jollain mittarilla tuore yhdistelmä. Termi "mash-up" on kuitenkin hyvin uusi. Kappaleita ovat dj:t soittaneet toistensa päälle (alkuperäinen termi "blending") jo ainakin 1970-luvun puolivälistä lähtien. Francis Grasso teki tekniikan tunnetuksi.