tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Exel Composites

Exel Composites Oyj (vuoteen 2009 Exel Oyj) on suomalainen teknologiayhtiö, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi komposiittisia profiileja ja putkia teollisiin sovelluksiin. Exel Compositesin osake on listattu Helsingin pörssissä.
Aiemmin Exelin toinen keskeinen liiketoiminta-alue oli Exel Sports Brands, eli outdoor- ja salibandytuotteet. Yritys myi huonosti kannattaneen urheiluvälineliiketoiminnan vuosina 2008–2009 keskittyäkseen komposiittiprofiileihin.
Suomessa Exelillä on kaksi tuotantolaitosta: Mäntyharjun tehdas ja Joensuun Kiihtelysvaarassa sijaitseva Kivaran tehdas.
Historia.
Exel perustettiin vuonna 1960 ja se aloitti toimintansa valmistamalla sähkönalleja. Yhtiön nimi muodostuu sanoista Explosive Electronics (). Urheiluvälineiden valmistamisen Exel aloitti 1970-luvulla, jolloin se alkoi valmistaa maastohiihtosauvoja. Teollisia sovelluksia yritys alkoi valmistaa vuonna 1980. Yhtiö alkoi ensimmäisenä maailmassa valmistaa kävelysauvoja vuonna 1997.
Vuosina 2006–2007 yhtiö siirsi kannattavuutensa parantamiseksi sauva- ja salibandytuotteiden jatkojalostuksen ja kokoonpanon alihankintaan Kiinaan. Toukokuussa 2008 Exel myi outdoor-liiketoimintansa (maastohiihto-, alppi-, kävely-, vaellus- ja rullaluistelusauvojen valmistus) Karhu Sportsille. Exel Sports Brandsiin jäi jäljelle salibandyliiketoiminta; Exel oli kuitenkin ilmoittanut, että urheiluvälineiden valmistus ei ole enää sen avainliiketoimintaa. Maaliskuussa 2009 Exel myi myös salibandyliiketoiminnan ja keskittyi tämän jälkeen vain komposiittiprofiileihin.
Riku Kytömäki aloitti Exel Compositesin toimitusjohtajana maaliskuussa 2014. Hän siirtyi tehtävään ABB:n johtotehtävistä ja seurasi Exel Compositesin johdossa Vesa Korpimiestä, joka oli ollut yhtiön johdossa vuodesta 2008.
Exel Sports Brands.
Exel Oyj valmisti Exel Floorball tuotenimikkeen alla salibandytuotteita, kuten mailoja, palloja ja vaatetusta vuoteen 2009 asti. Salibandytuotteita markkinoitiin lisäksi Canadien, Prostick ja Precision -tuotemerkeillä. Vuoteen 2008 asti Exel Sports Brandsiin kuului myös outdoor-liiketoiminta, eli maastohiihto-, alppi-, kävely-, vaellus- ja rullaluistelusauvojen valmistus ja markkinointi.
Vuoden 2008 lopussa Exel Sports Brandsin palveluksessa oli 19 henkilöä, joista 14 Suomessa ja viisi Ruotsissa. Samalla sen liikevaihto vuonna 2008 oli noin 10 miljoonaa euroa, ja liiketappiota syntyi noin yhdeksän miljoonaa euroa.
Maaliskuussa 2009 Exel ilmoitti myyvänsä Exel Sports Brandsin jäljellä olevan osan, eli salibandyliiketoiminnan Cape Nordic Oy:lle; kaupan hintaa ei julkaistu. Uusi omistaja jatkoi salibandytuotteiden valmistusta Exel-brändin alla. Exelin salibandytuotemerkkien oikeudet siirtyvät puolestaan EF Team Sports Oy:lle vuonna 2010. EF Team Sportsin pääomistaja Pertti Keskitalo omisti myös ESB Sports Oy:n, joka on Exelin outdoor-tuotteiden (hiihto- ja kävelysauvat) lisenssinhaltija.
Osake.
Exelin osake noteerataan Helsingin pörssissä pienten yhtiöiden sarjassa. Yhtiön suurin omistaja on Aktia-pankin erikoissijoitusrahasto Aktia Mikro Markka, joka omisti elokuun 2023 lopussa 6,41 % osakkeista.
Suurimmat osakkeenomistajat 31.8.2023:
The Fugees

Fugees oli yhdysvaltalainen yhtye, jonka suosion vuodet sijoittuvat 1990-luvulle. Fugeesin musiikki on enimmäkseen hip hopia, jossa on vivahteita reggaesta. Yhtyeeseen kuuluivat Wyclef Jean, Lauryn Hill ja Pras Michel. Yhtyeen albumeja on myyty maailmanlaajuisesti yli 22 miljoonaa kappaletta. Yksistään "The Score" -albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 18 miljoonaa kappaletta ja Yhdysvalloissa 6x platinaa.
Yhtye tekee paluun vuonna 2021 ja lähtee 12 keikan mittaiselle kiertueelle, jolla juhlistetaan vuonna 1996 ilmestynyttä The Score-albumia.
Suden uni

Suden uni on Moonsorrow-yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto, joka julkaistiin vuonna 2001. Levy äänitettiin alun perin helmikuussa 2000, mutta sen julkaisu viivästyi yli vuodella. Suden uni sisältää 7 kappaletta, jotka ovat Moonsorrow'n uusimpiin levyihin verrattuna "lyhyitä", vaikka lähes kaikki kappaleet kestävätkin yli 6 minuuttia. Levyllä soittaa kolmikko Henri Sorvali, Ville Sorvali ja Marko Tarvonen. 
Vuonna 2004 julkaistussa Special Edition -versiossa on mukana DVD-levy, joka sisältää Moonsorrowin videoita ja live-taltiointeja Tuska-festivaaleilta. Levyltä löytyy myös bonus-kappale "Tulkaapa äijät!".
Cocteau Twins

Cocteau Twins oli skottilainen alternative rock -yhtye, joka oli toiminnassa vuodesta 1979 vuoteen 1997.
Historia.
Simple Mindsin julkaisemattomaksi jääneestä kappaleesta nimensä ottanut Cocteau Twins perustettiin Grangemouthissa Skotlannissa vuonna 1980. Yhtyeen perustajajäseniä olivat kitaristi Robin Guthrie ja basisti Will Heggie. Pian perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyi Guthrien tyttöystävä Elizabeth Fraser, jonka persoonallisesta äänen käytöstä tuli myöhemmin Cocteau Twinsin tavaramerkki. Heggie irtaantui yhtyeestä vuonna 1983, minkä jälkeen uudeksi basistiksi löydettiin Simon Raymonde. Yhtyeen suurimpina vaikuttajina voidaan pitää Joy Divisionia, The Birthday Partya, Sex Pistolsia ja Siouxsie &amp; The Bansheesia.
Love at First Sting

Love at First Sting on Scorpionsin vuonna 1984 julkaisema albumi. Albumia on yleensä pidetty Scorpionsin tunnetuimpana ja se sisältääkin tunnettuja kappaleita, kuten "Still Loving You" ja "Rock You Like A Hurricane", joka ylsi parhaimmillaan yhdysvaltalaisen Billboard Hot 100 -listan 25 sijalle. 
Albumia pidetään merkittävänä, koska se oli yksi ensimmäisistä digitaalisesti nauhoitetuista heavy metal albumeista.
Albumi ylsi korkeimmillaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan kuudenneksi ja myi yli multi-platinaa (2 miljoonaa) kappaletta julkaisuvuotena. Tähän mennessä se on myynyt tripla-platinaa eli yli 3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa. Kanadassa albumi on myynyt tupla-platinaa, ja Saksassa kultaa.
Albumin alkuperäisen kansikuvan teki Helmut Newton. Scorpionsin edellisien albumien tavoin tehtiin albumille myös vaihtoehtoinen kansi, koska alkuperäinen aiheutti kohua.
Liikennepolitiikka

Liikennepolitiikalla tarkoitetaan eri tahojen toimenpiteitä, joilla pyritään huolehtimaan liikennepalvelujen tuottamisesta ja hankinnasta tai vaikuttamaan niihin.
Käytännössä sillä tarkoitetaan julkisen vallan keinoja ja toimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa liikenneverkkojen rakentamista, niiden kunnossapitoa ja käyttöä, liikennevälineitä ja niiden käyttöä, liikennekäyttäytymistä, liikenteeseen kohdistuvia tariffeja, maksuja ja erityisverotusta, sekä kuljetusyrityksiä ja laitoksia.
Liikenteen kulkutapaosuudet Suomessa.
Useimmissa Suomen kaupungeissa autoilu on pääliikennemuoto. Pääkaupunkiseudulla, Tampereella ja Turussa joukkoliikenteen osuus on suurempi ja sitä kehitetään aktiivisesti. Pääkaupunkiseudulla vuonna 2005 joukkoliikenteen osuus tehdyistä "matkoista" oli 38 %.
Helsingin sisäisistä keskustaan suuntautuneista matkoista 63 % tehtiin julkisella liikenteellä vuonna 2007.
Roger Scruton

Roger Vernon Scruton (27. helmikuuta 1944 – 12. tammikuuta 2020) oli brittiläinen filosofi, journalisti ja säveltäjä. Julkaisuissaan hän pyrki selittämään ja puolustamaan länsimaista kulttuuria ja instituutioita, joiden välityksellä sitä välitetään edelleen tuleville sukupolville. Poliittisessa filosofiassaan hän puolusti konservatismia. Hänen pääalansa oli kuitenkin estetiikka, jonka alalla hän kritisoi muun muassa modernismia arkkitehtuurissa.
Julkaisuja.
Filosofia ja taiteet
Politiikka ja kulttuuri
Fiktio
Ooppera
Omaelämäkerralliset ja muut
Suomennetut teokset
Will Heggie

Will Heggie on skotlantilainen muusikko. Hän perusti Cocteau Twinsin vuonna 1980 hyvän ystävänsä Robin Guthrien kanssa. Heggie soitti Cocteau Twinsissä bassokitaraa vuoteen 1983 asti, jolloin hän erosi yhtyeestä. Sen jälkeen hän auttoi perustamaan yhtyeen nimeltä Lowlife, jonka basistina hän oli vuodet 1983 – 1997.
QBU-88

QBU-88 (länsimaissa tunnettu myös nimellä Type 88) on kiinalainen, kaasutoiminen, itselataava, bullpup-tyyppinen tarkkuuskivääri, joka on Kiinan Kansan vapautusarmeijan ja poliisin rajatussa palveluskäytössä.
QBU-88 otettiin käyttöön 1980-luvun lopussa. Modernin luokittelun mukaan QBU-88 ei ole enää varsinaisesti tarkkuuskivääri, vaan itselataava kivääri, jonka todellinen ampumaetäisyys ja kantama on hieman normaaleja jalkaväen käyttämiä rynnäkkökiväärejä pidempi. Kivääri onkin tarkoitettu alun perin jalkaväen perusaseeksi, joten siinä on vakiona kiinteät, avoimet diopteritähtäimet. Piipussa on liekinsammutin. 
Ominaisuudet.
QBU-88:n perustuu rakenteeltaan AK-47:n, suurin muutos on lyhytiskuiseksi muutettu kaasumäntämekanismi. Aseen teräsrunko on polymeeristä valmistetun bullpup -mallisen tukin sisällä. Varmistin on laatikon alapuolella, heti lipasaukon takana. 
QBU-88:n rungon päällä on lyhyt kisko, johon voidaan kiinnittää nelinkertaiseen suurennukseen kykenevä optinen tähtäin tai pimeänäkölaite. QBU-88:aan voidaan kiinnittää tukijalat vakauden lisäämiseksi pitkän matkan ammunnassa. 
Ampumatarvike.
QBU-88 oli ensimmäinen kiinalainen uuden sukupolven kivääri, joka käyttää 5.8 x 42 mm -ampumatarviketta. Teräsvaippainen ja lentovakauden parantamiseksi pidennetty patruuna on optimoitu ammuttavaksi juuri QBU-88:lla, mutta kiväärillä voidaan ampua myös QBZ-95 -rynnäkkökiväärille tarkoitettua lyhyempää standardipatruunaa 5.8 x 42 mm DBP87.
Juan Carlos Wasmosy

Juan Carlos Wasmosy Monti (s. 15. joulukuuta 1938) on paraguaylainen poliitikko, maansa presidentti 15. elokuuta 1993 – 15. elokuuta 1998 Colorado-puolueesta. Wasmosyn unkarilaiset esi-isät ovat tulleet Brasiliaan Debrecenistä, Unkarista vuonna 1828. Silloin sukunimenä oli vielä Vámosy, József Vámosy oli vaihtanut sen Wamosyyn. Suvun jäseniä on myöskin brasilialainen Alceu Wamosy (1895–1923), runoilija.
Wasmosy opiskeli diplomi-insinööriksi Universidad de Asunciónissa. Hänen johtamansa CONEMPA-yhtiö toteutti Paranán Itaipún patohankkeen Paraguayn puolen ja hän keräsi huomattavan varallisuuden.
Presidentti Andrés Rodríguez nimitti Wasmosyn kehitysministeriksi 1991 ja Colorado-puolue valitsi Wasmosyn presidenttiehdokkaaksi vuoden 1993 vaaleihin, jolloin hänet valittiin presidentiksi ensimmäisissä demokraattisissa vaaleissa sitten vuoden 1954. Hän nimitti hallitukseensa suuren joukon entisen diktaattori Alfredo Stroessnerin tukijoita, eikä jatkanut edeltäjänsä uudistuslinjaa.
Armeijan komentaja, kenraali Lino Oviedo yritti vallankaappausta huhtikuussa 1996. Wasmosy sovitteli tarjoamalla Oviedolle ministerinpaikkaa, mutta hänet vangittiin pian ja tuomittiin sotaoikeudessa. Vuoden 1998 presidentinvaaleissa Raúl Cubas asettui Colorado-puolueen ehdokkaaksi tavoitteenaan vapauttaa Oviendo.
Vuonna 2002 Wasmosy tuomittiin korruptiosta neljäksi vuodeksi vankeuteen. Hän oli kavaltanut kuusi miljoonaa dollaria valtion varoja sosiaalirahastosta.
Edward Kaukoranta

Edward Kaukoranta (ent. Eetu Hyppönen, s. 13. marraskuuta 1985) on suomalainen liikemies, joka nousi julkisuuteen nuorena keräilykolikkokauppaa harjoittavana yrittäjänä nimellä Eetu Hyppönen vuonna 2003. Hänen yrityksensä United Coin Collectors of Europe (UCCE) haettiin kuitenkin konkurssiin joulukuussa 2005. Hyppösellä oli yhtiössä bisnesenkelinä muiden muassa kauppaneuvos Eero Lehti sekä toimitusjohtajana Moulinsart SA:n Peter Horemans. Konkurssia yritykselle hakivat verottaja sekä työeläkeyhtiö Eläke-Fennia. Konkurssitilanteessa yhtiöllä oli velkaa yli 2 miljoonaa euroa eikä käytännössä ollenkaan omaisuutta. Hyppönen on kirjoittanut kirjan "Kolikon kääntöpuoli".
Hyppönen on ollut "Image"-lehden kannessa vuonna 2005 sekä nuorimpana koskaan "Talouselämä"-lehden kannessa vuonna 2006 ollessaan 20-vuotias.
Huhtikuussa 2007 tuli ilmi, että Hyppöstä epäillään talousrikoksista, ja maaliskuussa 2010 Hyppöselle luettiin Helsingin käräjäoikeudessa syytteet 17 eri rikoksesta, muun muassa törkeistä kirjanpitorikoksista, törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja petoksista. Lisäksi syyttäjä vaati hänelle liiketoimintakieltoa. Syyttäjän mukaan Hyppönen toimi tuolloin liiketoimintakiellossa olleen isänsä Pauli Hyppösen kanssa. Kesäkuussa 2010 käräjäoikeus tuomitsi Eetu Hyppösen kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen ja neljäksi vuodeksi liiketoimintakieltoon. Hyppösen asianajaja ilmoitti tuomion jälkeen, että tuomiosta valitetaan hovioikeuteen. Helsingin käräjäoikeus katsoi Hyppösen olleen pitkälti isänsä ohjailema.
Hänet on tuomittu myös vuonna 2017 törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja törkeästä petoksesta vankeuteen vuodeksi ja kolmeksi kuukaudeksi.
Vuonna 2024 Hyppönen palasi julkisuuteen nimellä Edward Kaukoranta julkaistuaan kirjan Dom Pérignon -samppanjan juomisesta. Hyppöstä on haastateltu ainakin "Suomen Kuvalehteen" ja "Helsingin Sanomiin". Menneisyydestä Eetu Hyppösenä tai rikostaustasta ei ollut mainintaa kummassakaan haastattelussa.
Andrés Rodríguez Pedotti

Kenraali Andrés Rodríguez Pedotti (19. kesäkuuta 1923 – 21. huhtikuuta 1997) oli Paraguayn presidentti 3. helmikuuta 1989 – 15. elokuuta 1993. Hän tuli valtaan pitkäaikaisen diktaattori Alfredo Stroessnerin vallasta poistaneessa kaappauksessa.
Rodríguez opiskeli sotilaskoulussa Asunciónissa, josta valmistui 1942. Hänestä tuli eversti 1964 ja kenraali 1970. Hän kuului Colorado-puolueen perinteiseen siipeen ja oli Stroessnerin läheinen luotettu ja ystävä. Hän keräsi suuren omaisuuden salakuljetuksella ja huumekaupalla.
Monien hämmästykseksi Rodríguez aloitti 2. helmikuuta 1989 vallankaappauksen maata 35 vuotta hallinnutta Stroessneria vastaan katolisen kirkon ja Yhdysvaltain, joka ei pitänyt Stroessneria enää tärkeänä kommunismin vastaisena liittolaisena, tuella. Kaappaus onnistui ja Stroessner pakeni Brasiliaan.
Rodríguez lakkautti kuolemanrangaistuksen, päätti sotatilalain, jonka alaisuudessa Stroessner oli hallinnut, salli oppositiopuolueet ja vangitsi eräitä Stroessnerin hallituksen jäseniä. 1. toukokuuta 1989 järjestetyissä monipuoluevaaleissa Rodríguez sai 74 % äänistä, mikä jatkoi Colorado-puolueen valta-asemaa maassa.
Rodríguezin hallitus teki uusliberaaleja uudistuksia ja ehdotti vapaakauppa-alueen luomista Argentiinan, Brasilian ja Uruguayn kanssa. 20. kesäkuuta 1992 otettiin käyttöön uusi perustuslaki, joka korvasi Stroessnerin-aikaisen. Vuonna 1993 syöpää sairastava Rodríguez luopui presidentinvirasta ja jäi eläkkeelle armeijasta asettuen elinikäiseksi senaattoriksi. Hän kuoli 1997 Methodist Hospitalissa New Yorkissa.
Howie Morenz

Howard ”Howie” William Morenz (21. kesäkuuta 1902 – 8. maaliskuuta 1937 Mitchell, Ontario, Kanada) oli jääkiekkoilija ja varhaisen National Hockey Leaguen nimekkäimpiä pelaajia. Hän pelasi Montreal Canadiensissa vuodesta 1923 vuoteen 1934, Chicago Blackhawksissa 1934–1935, New York Rangersissa 1935–1936 ja vielä Montrealissa 1936–1937.
Hyökkääjä Morenz sai lempinimen ”jääkiekon Babe Ruth”. Urheilutoimittajat nimesivät 1920-luvun urheilun kulta-ajaksi ja nostivat Howie Morenzin ajan symboliksi siinä missä Ruth sai saman kunnian baseballin, Red Grange amerikkalaisen jalkapallon, Jack Dempsey nyrkkeilyn, Bobby Jones golfin ja Bill Tilden tenniksen parissa.
Morenz täytti kiekkokatsomot ennennäkemättömällä tavalla ja hänen nopeutensa teki katsojiin erityisen suuren vaikutuksen. Howie Morenz teki lajilleen PR:ää etenkin Yhdysvalloissa. Ehkä parhaalla kaudellaan 1927–28 hän teki 33 maalia ja voitti myös syöttötilaston 18 maaliin johtaneella syötöllä. Hän teki 40 maalia kaudella 1929–30 ja vei NHL:n maalikuninkuuden myös seuraavalla kaudella.
28. tammikuuta 1937 pelatussa Canadiensin kotiottelussa Howie Morenz kaatui tavoitellessaan kiekkoa, jolloin samaan tilanteeseen osallistunut vastapelaaja Earl Seibert suistui täydessä vauhdissa häntä päin ja kaatui Morenzin päälle katkaisten tämän vasemman jalan neljästä kohtaa. Morenz ymmärsi peliuransa olevan ohi ja saman vuoden helmikuussa Canadiensin lääkäri diagnosoi Morenzilla hermoromahduksen. 8. maaliskuuta Morenz sai sydänkohtauksen ja menehtyi saman päivän iltana.
Jaegwon Kim

Jaegwon Kim (12. syyskuuta 1934 Daegu, nykyinen Etelä-Korea – 27. marraskuuta 2019) oli korealaissyntyinen yhdysvaltalainen filosofi, joka työskenteli muun muassa Brown Universityssä. Hän lukeutui analyyttisen filosofian perinteeseen ja oli erikoistunut mielenfilosofiaan sekä nykyaikaisen metafysiikan ja tietoteorian kysymyksiin. Hänet tunnettiin parhaiten mentaalista kausaatiota ja mieli–ruumis-ongelmaa käsittelevistä töistään. Hänen pääteemojaan olivat kartesiolaisen metafysiikan hylkääminen, tiukan psykofyysisen identiteetin rajoitukset, supervenienssi sekä tapahtumien individuaatio.
Kim toimitti filosofista "Noûs"-aikakausjulkaisua yhdessä Ernest Sosan kanssa.
Pirkanmaan käräjäoikeus

Pirkanmaan käräjäoikeus on yksi Turun hovioikeuspiirin neljästä käräjäoikeudesta. Sen tuomiopiiriin kuuluu Pirkanmaan maakunta, ja se on Helsingin käräjäoikeuden ja Itä-Uudenmaan käräjäoikeuden tuomiopiirien jälkeen väkiluvultaan Suomen kolmanneksi suurin. Käräjäoikeus syntyi vuoden 2010 alusta osana valtakunnallista käräjäoikeusuudistusta, jonka jälkeen käräjäoikeuksien tuomiopiirit määräytyvät pääosin maakuntapohjalta. Ennen uudistusta Pirkanmaan alueella toimivat Tampereen, Ikaalisten ja Toijalan käräjäoikeudet.
Käräjäoikeuden kanslia ja pääistuntopaikka sijaitsee Tampereen oikeustalossa Tampellan kaupunginosassa, osoitteessa Kelloportinkatu 5 A.
Clas Zilliacus

Clas Robert Zilliacus (s. , Ahvenanmaa) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja Åbo Akademin kirjallisuustieteen emeritusprofessori. 
Zilliacus kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsinkielisestä klassisesta lyseosta vuonna 1961. Hän valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi (1967), lisensiaatiksi (1968) ja filosofian tohtoriksi (1976). Hänen väitöskirjansa aiheena oli Samuel Beckettin teokset radiolle ja televisiolle ("Beckett and broadcasting: a study of the works of Samuel Beckett for and in radio and television"). Hän oli Åbo Akademin kirjallisuustieteen dosentti 1976–1986 ja hoiti sijaisena professuuria vuosina 1978, 1984–1985 ja 1986. Vuodesta 1986– kirjallisuustieteen professori, minkä ohella humanistisen tiedekunnan dekaani 2001–2002. Vuonna 1996 Zilliacus oli Minnesotan yliopiston vieraileva professori. 
Hän on tutkinut Becketin ohella lehdistön historiaa ja suomenruotsalaisia kirjailijoita, ennen kaikkea Zacharias Topeliusta. Zilliacus toimitti teoksen "Finlands svenska litteraturhistoria" toisen osan.
Professori Zilliacus on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1986 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1995. Hänet on saanut valtion kääntäjäpalkinnon 1984, Falckenska priset (&amp; H Knif) 1986, Ruotsin akatemian Suomi-palkinto 1995, tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon (et al) 2001 ja Topelius-mitali 2003.
In the Heart of the Moon

In the Heart of the Moon on Ali Farka Tourén ja Toumani Diabatén vuonna 2005 julkaistu albumi.
Albumi sisältää kaksitoista kappaletta, jotka pohjautuvat lähinnä pohjoisen Malin Songhai-perinteisiin sekä eteläisen Malin ja Guinean Bambara-perinteisiin. Kaikki albumin kappaleet nauhoitettiin ilman harjoituksia kolmessa kahden tunnin pituisessa nauhoitussessiossa Hotel Mandéssa Bamakossa, Malissa. Alun perin tarkoituksena oli nauhoittaa vain yksi kappale, mutta lopulta materiaalia kertyikin kokonaisen albumin verran. Sekä Tourén että Diabatén mukaan musiikki syntyi vaivatta ja luontevasti. Kahdessa levyn kappaleessa kuullaan Tourén laulua. Tourén ja Diabatén lisäksi albumilla on mukana myös vierailevia artisteja: Ry Cooder, Sekou Kante, Cachaíto Lopez, Joachim Cooder, Olalekan Babalola ja James Thompson.
"In the Heart of the Moon" sai ilmestyessään hyvän vastaanoton kriitikoilta. "Mojo"-lehden arviossa albumin musiikkia kuvailtiin maailman kauneimmaksi musiikiksi. "The Independent"-lehti kuvaili levyä seuraavasti: "[albumin] Musiikki avautuu kuin aarrearkku tarjoten kuulijalle hienointa improvisoitua musiikkia, jota hän todennäköisesti koskaan tulee kuulemaan". "The Times" antoi levylle täydet viisi tähteä. 
Vuonna 2006 "In the Heart of the Moon" palkittiin Grammylla.
PP-19 Bizon

PP-19 Bizon (, "bizon" (biisoni)) on venäläinen konepistooli, joka perustuu AK-74- ja AK-100 -sarjan rynnäkkökivääreihin. Aseen toimintaperiaate, tähtäin, kädensijat ja taittoperä ovatkin hyvin samanlaiset kuin AK-74:ssä. PP-19 Bizon suunniteltiin alun perin lähitaisteluaseeksi terrorisminvastaisten yksikköjen ja viranomaisten käyttöön. Aseella voidaan ampua sarjatulta tai kertatulta rynnäkkökiväärin tapaan.
Pienestä koosta huolimatta PP-19 Bizon voidaan varustaa esimerkiksi äänenvaimentimella, liekinsammuttimella, optisilla ja punapistetähtäimillä, laserosoittimella tai pimeänäkölaitteella. 
Lipas ja sen mekanismi.
Suurikapasiteettinen, sylinterimäinen 64 patruunan lipas on vaakatasossa piipun alla, jolloin se toimii samalla etukahvana antaen ampujalle lisätukea. Patruunat sijoittuvat lippaan sisälle samaan tapaan kuin revolverin rullaan, jolloin pieni tila voidaan käyttää tehokkaasti hyväksi. 
Syöttömekanismi toimii harvakierteisen poranterän lailla, jossa jousitetun lippaan mekanismi pyörittää lippaan sisällä olevaa makasiinia. Makasiinissa patruunat ovat aina yhden poranterämäisen kierteen välissä. Makasiinin pyöriessä kuten revolverin rulla patruunat syötetään patruunapesään. 
Vaikka kertalipastuksella patruunoiden määrä on kaksinkertainen kilpailijoiden, kuten Heckler &amp; Koch MP5 -sarjan konepistooleihin verrattuna, lippaan vaakasuora asento helpottaa aseen kantamista ja käsittelyä. Lippaan muodon antaman lisätuen ja suljetun lukon ansiosta kertatuli on vakaampaa ja helpommin hallittavissa kuin samankokoisen avoimella lukolla ampuvan aseen tuli. 
Jotkut PP-19:n lippaista on varustettu patruunalaskurilla, mikä helpottaa käyttäjää arvioimaan latausvälejä.
Muunnelmat.
PP-19 Bizonista on olemassa useita muunnelmia, joissa erona on lähinnä käytetty ampumatarvike. PP-19 Bizonin vaihtoehtoisia patruunoita ovat 9×17 mm Browning court, 9×19 mm Parabellum ja 7,62×25 mm Tokarev.
Herukkapuro

Herukkapuro () on puro Vantaan ja Espoon rajamailla, lähellä Vestran kylää. Puro saa alkunsa Kurkijärvestä Espoossa, mutta virtaa pääosin Vantaan alueella. Vantaan ja Espoon rajalta lännestä siihen laskee Odilampi ja puron alajuoksulla on umpeenkasvanut Pikkujärvi (). Puro laskee Vantaan Hämeenkylässä Pitkäjärven pohjoispäähän. 
Puronvarsilehto puron yläjuoksulla Vantaalla Vestran lähellä on rauhoitettu luonnonsuojelulain nojalla ja on osa Natura 2000 -aluetta. Siellä on erityyppisiä lehtoja ja harvinaisia kasveja, muun muassa lehtosinijuuri.
Herukkapuron linnustollisesti arvokkaimpana pidetty alue sijaitsee Vantaan puolella pääosin Petikon kaupunginosan koillispäässä, sekä Vestran kaupunginosan kaakkoisnurkassa ja hiukan Keimolan kaupunginosan läntisimmässä osassa.
Jukka Kuusivuori

Jukka Kuusivuori (s. 21. heinäkuuta 1980 Kuopio) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkomaalivahti.
Hän pelasi pitkään alasarjoja, kunnes hän liittyi Kiekko-Vantaan joukkueeseen. Kuusivuori pääsi heti pelaamaan, mutta loukkaantuminen keskeytti hänen kautensa.
Syksyllä 2006 Kuusivuori käväsi Forssan Palloseurassa, mutta palasi Vantaalle, jossa hän jäi kolmosvahdiksi. Tammikuussa hän palasi Forssaan, jossa hän pelasi ykkösmaalivahtina. Kaudeksi 2007–2008 Kuusivuori lähti pelaamaan Serbiaan.
Vuonna 2010 hän aloitti maalivahtivalmentajana Kajaanin Hokissa.
Kuusivuori on kuulunut KooKoon valmennusryhmään vuodesta 2014.
Joakim Bonnier

Jo Bonnier (Karl Joakim Jonas Bonnier, 31. tammikuuta 1930 Tukholma, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1972 Le Mans, Ranska) oli ruotsalainen kilpa-autoilija, joka osallistui myös Formula 1 -sarjaan.
Ura.
Bonnier syntyi Djurgårdenissa, Tukholmassa, varakkaaseen perheeseen. Vuonna 1956 hän siirtyi kilpailemaan F1-sarjaan ajamaan Maserati-tallin riveihin. Hänen suurin saavutuksensa Formuloissa oli tyypin 25 BRM:lla ajettu voitto kauden 1959 Hollannin Grand Prix'sta, automallin alkaessa olla vihdoinkin Grand Prix -kisoihin riittävän luotettava. Hän voitti myös Saksassa vuonna 1960 ajetun kilpailun Porsche 718 -autolla, mutta kilpailu ei kuulunut F1-sarjaan.
Bonnierilla oli jopa oma Formula 1 -talli, joka kilpaili nimillä "Jo Bonnier", "Anglo-Suisse Racing Team", "Joakim Bonnier Racing Team" ja "Ecurie Bonnier".
Voitostaan huolimatta Bonnier ei ajanut eri talleissa kovinkaan kauan. Maseratilla ajon jälkeen hän ajoi omassa Joakim Bonnier Racing Team -tallissaan ja Mimmo Dein Scuderia Centro Sud -tallissa 1950-luvun lopulla, ennen kuin hän päätyi ajamaan BRM:lla ja Porschella.
Porschen poistuttua sarjasta kauden 1962 jälkeen Bonnier vaihtoi Bob Walker Racing Team -talliin, joka oli ainoa yksityistä autoa ajattanut talli, joka oli onnistunut voittamaan MM-sarjaan kuuluneen kilpailun. Talli ajatti Cooperin ja Brabhamin autoja. Bonnier onnistui keräämään vain muutaman pisteen.
Kaudeksi 1966 Bonnier muodosti Anglo-Suisse Racing Team -tallin (myöhemmin uudelleennimetty Ecuer Bonnieriksi), mutta hänen mielenkiintonsa F1:een vähitellen hiipui. Viimeisen kokonaisen kautensa hän ajoi vuonna 1968, jolloin hän vaihtoi vanhan Cooper T86:nsa myös vanhaan McLaren M5A:an. Hän kilpaili satunnaisesti Formuloissa aina kauteen 1971 asti.
F1:n ohella Bonnier osallistui myös moniin urheiluautokilpailuihin. Hän voitti vuonna Targa Florion Porsche 718 -autolla yhdessä Hans Herrmannin kanssa. Vuonna 1962 hän voitti yhdessä Lucien Bianchin kanssa Sebringin 12 tunnin ajon ajaen Ferrari 250 TR -autoa. Vuonna 1963 hän voitti Targa Florion uudestaan, mutta tällä kertaa Carlo Mario Abaten kanssa. Tälläkin kerralla autona oli Porsche 718.
Bonnierin paras vuosi urheiluautoilussa oli vuosi 1964, jolloin hän ajoi Graham Hillin kanssa Maranello Concessionaires -kilpailussa Ferrari P -autolla toiseksi. Tämän lisäksi hän ajoi toiseksi Le Mansin 24 tunnin ajossa ja voitti Montlheryssa, kuten myös Reimsin 12 tunnin ajoissa.
Hän voitti 1000 kilometrin kilpailun Nürburgringillä (yhdessä Phil Hillin kanssa) ajaen Chaparrallia. Tämä oli hänen viimeinen merkittävä autokilpailuvoitto, mutta hän onnistui myös nappaamaan voiton 1000 kilometrin kilpailusta Barcelonasta (yhdessä Ronnie Petersonin kanssa) ja Le Mansin 4 tunnin ajosta vuonna 1972 (yhdessä Hughes de Fierlandtin kanssa).
Joakim Bonnier joutui onnettomuuteen Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 1972 Circuit De La Sarthen radalla kolaroituaan Scuderia Filipinetti -tallin auton kanssa, jota ajoi sveitsiläinen Florian Vetsch. Bonnierin auto syöksyi osuman jälkeen puihin ja Bonnier sai surmansa.
Larry Hankin

Larry Hankin (s. 31. elokuuta 1940, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten Mr. Hecklesin roolista televisiosarjassa "Frendit" ja Charley Buttsin roolista "Pako Alcatrazista" -elokuvassa.
Hankin lähti vanhempiensa mieliksi opiskelemaan Syracusen yliopistoon ja valmistui sieltä teolliseksi muotoilijaksi, jonka jälkeen muutti Greenwich Villageen New Yorkiin, jossa alkoi tehdä stand up -komiikkaa. Sieltä hän muutti Los Angelesiin, jossa hän näytteli televisiosarjoissa ja elokuvissa. Myöhemmin hän alkoi myös käsikirjoittamaan, ohjaamaan ja tuottamaan.
Filmografiaa.
Elokuvia.
Lähde:
Syysmaitiainen

Syysmaitiainen ("Scorzoneroides autumnalis", syn. "Leontodon autumnalis") on hentovartista voikukkaa muistuttava monivuotinen asterikasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Syysmaitiaisen kukinto on keltainen, 2–3 cm halkaisijaltaan ja muistuttaa voikukkaa. Syysmaitiainen kukkii heinäkuusta myöhäiseen syksyyn. Illan viilentyessä mykeröt sulkeutuvat. Ne pysyvät kiinni myös pilvisinä päivinä. Kukkavanojen päissä kypsyy pähkylähedelmiä kukinnan jälkeen. Niiden lenninhahtuvat näyttävät pieniltä hennon vaaleanruskeilta haituvapalloilta. Siemenet tempautuvat voimakkaiden syystuulien mukaan ja leviävät tehokkaasti.
Varret ovat ohuet, sitkeät ja haaraiset, ja nousevat 10–40 cm korkeuteen. Kapeat, hammaslaitaiset lehdet ovat ruusukkeena maata vasten.
Suomessa syysmaitiainen on enimmäkseen alkuperäinen, mutta osassa maata muinaistulokas. Sitä esiintyy kolme eri muunnosta, joista Etelä-Suomessa on vallitsevana silosyysmaitiainen (var. "autumnalis"), Pohjois-Suomessa yleisempi on karvasyysmaitiainen (var. "pratensis") ja tunturipaljakalla esiintyy tunturisyysmaitiainen (var. "taraxaci"). 
Elinympäristö.
Syysmaitiainen kasvaa kuivilla paikoilla, tienvarsilla ja ruohikoissa. Se viihtyy hyvin myös pihassa ja nurmikoilla.
Levinneisyys.
Syysmaitiaista tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Euroopassa ja Aasian länsiosissa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Nimi.
Aiemman tieteellisen nimen "Leontodon" viittaa leijonan hampaisiin: parijakoisissa lehdissä ne ilmenevät terävinä ja kapeina liuskoina. "Autumnalis" taas viittaa syksyyn, syysmaitiainen kukkii aina lokakuulle saakka. Alkujaan kasveilla on ollut omia paikallisia nimiä, ja suomalainen nimistö on vakiintunut kasvioissa jo varhain. Kuitenkin vielä Lönnrotin kasviossa vuonna 1860 syysmaitiaisen nimenä oli voikukka, ja kasvien nimet vaihdettiin päittäin vasta myöhemmissä kasvioissa. Tämä selittää sen, miksi syysmaitiaisen tieteellisessä nimessä viitataan leijonan hampaisiin, kun se muissa kielissä yhdistyy nimenomaan voikukan yleisnimiin: ranskaksi voikukka on "dent-de-lion", josta taas tulee voikukan englanninkielinen nimi "dandelion". Myös italiaksi voikukka on "dente di leone".
Follow Down That River

Follow Down That River on suomalaisen hard rock -yhtye Leveragen vuonna 2007 julkaistu neljä kappaletta sisältävä EP. Se debytoi Suomessa virallisen singlelistan sijalla 15.
Kappaleet.
Kappale "Follow Down That River" on yhtyeen debyyttialbumilta "Tides". Raidat "Waterfall" ja "Land of Flames" julkaistiin alun perin "Tidesin" japanilaisessa versiossa bonusraitoina. "Stranger (live)" on taltiointi yhtyeen konsertista Helsingin Tavastialla 15. helmikuuta 2007.
Aarne Ehojoki

Huugo Aarne Eliel Ehojoki (25. kesäkuuta 1913 Haapavesi – 30. heinäkuuta 1998 Iniö) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli useita merkittäviä julkisia rakennuksia, asuntoalueita ja liikerakennuksia.
Ehojoki on suunnitellut muun muassa Turun yliopiston rakennuksia. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1978.
Ehojoen suunnittelemia rakennuksia.
Asuinrakennukset.
Patterinhaan lähiö (yhdessä Veijo Kahran kanssa)
Juhannuskukkulan kerrostalot
Iso-Heikkilänmäen lähiö
Kuralan lähiö
Laukkavuoren lähiö
Petreliuksen lähiö
Nättinummen lähiö
Muu Turku
Muu Suomi
Christopher Hornsrud

Christopher Andersen Hornsrud (15. marraskuuta 1859 – 12. joulukuuta 1960) oli norjalainen työväenpuolueen poliitikko. Hän syntyi Vikersundissa ja oli vuonna 1928 maansa pääministeri 18 päivän ajan. Hän toimi Norjan työväenliikkeessä lähes 80 vuotta. Hornsrud kuoli 101-vuotiaana ja on siten Norjan historian kaikkien aikojen pitkäikäisin pääministeri.
Mikko Haanpää

Mikko Jaakko Ehto Haanpää (3. lokakuuta 1875 Pulkkila – 3. syyskuuta 1954 Piippola) oli keskipohjalainen maanviljelijä, kunnallispoliitikko ja kirjailija Pentti Haanpään isä. Mikko Haanpää kirjoitti myös itse joitain kaunokirjallisia teoksia.
Mikko Haanpään vanhemmat olivat maanviljelijä ja valtiopäivämies Juho Haanpää ja talollisentytär "Liisa Haaraniemi". Haanpää vieraantui jo varhain kotoaan ja hän yritti aluksi pitää maatilaa yhdessä veljensä kanssa mutta myi pian pois osuutensa. Tämän jälkeen hän vaelsi muutamia vuosia jätkänä ja pelimannina kunnes kävi sitten Haapaveden kansanopiston 1897–1898. Opiston käytyään Mikko Haanpää lähti 1899 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin ja siellä hän meni 1902 naimisiin "Maria Susanna (Sanna) Keckmanin" (1877–1950) kanssa. Pariskunta palasi Suomeen 1904 ja he asuivat aluksi vähän aikaa Haapavedellä kunnes Mikko Haanpää osti Pulkkilan Leskelän kylästä Makkosen rappiotilan jota hän sitten viljeli seuraavat 13 vuotta. Tällä tilalla syntyi myös 1905 hänen vanhin poikansa Pentti. Myytyään Makkosen tilan Mikko Haanpää osti samasta kylästä Nivalan kruununtorpan, haki sen itsenäiseksi tilaksi ja laajensi tilaa myöhemmin maakaupoilla.
Mikko Haanpää oli mukana kunnallispolitiikassa, osuustoiminnassa sekä sosialidemokraattisen puolueen, maalaisliiton ja pienviljelijäpuolueen paikallisosastojen toiminnassa. Hän kirjoitti ahkerasti sanomalehtiin artikkeleita, pakinoita, kertomuksia, maaseutukirjeitä yms. käyttäen nimimerkkejä "M.E.H." ja "Nivan äijä". Haanpää oli alkanut kirjoittaa jo Amerkan-siirtolaisena ollessaan sikäläisiin suomalaisiin lehtiin ja samoihin aikoihin hän julkaisi ensimmäiset kaunokirjalliset kertomuksensa. 
Vuonna 1916 Mikko Haanpää julkaisi "Hätämaan Jussin unikirjan" joka perustui samassa Leskelän kylässä eläneen kansanparantaja ja tietäjä Jussi Luomajoen antamiin tietoihin. Hän jatkoi saman aihepiirin käsittelyä vielä 1924 kirjoitetussa näytelmässään "Tietäjän talossa". Viimeksi Mikko Haanpää kirjoitti romaanikäsikirjoituksen "Kauneuden kirous" jota ei kuitenkaan painettu. Hän tarjosi käsikirjoitusta pojalleen Pentti Haanpäälle ja tämä alkoikin suunnitella sen pohjalta "Sisarukset"-nimistä romaania. Tämä romaani ei kuitenkaan toteutunut mutta romaanin alusta Pentti Haanpää teki kertomuksen "Lähtö maailmalle" ja hän julkaisi romaania varten kirjoittamaansa materiaalia myös kertomuskokoelmassa "Heta Rahko korkeassa iässä" (1947) ja romaanissa "Jauhot" (1949).
Tahroja paperilla

”Tahroja paperilla” on Eppu Normaalin kappale yhtyeen albumilta "Historian suurmiehiä". Kappale julkaistiin albumilta myös singlenä ja siitä onkin tullut yksi yhtyeen tunnetuimmista ja suosituimmista kappaleita. Kappaleessa soittaa pianoa vieraileva muusikko, Safka.
Singlestä julkaistiin myös 50 kappaleen harvinaisuuspainokset, joiden kansissa on laulaja Martti Syrjän paljas takapuoli. Erikoispainoksista on tarjottu huutokaupoissa useita satoja euroja.
Yön versio.
Yö-yhtye julkaisi 10. huhtikuuta 2015 oman versionsa ”Tahroja paperilla” -kappaleesta. Versio sisältyy "Eput rautaa II" -nimisellä tribuuttialbumille, jolla eri artistit versioivat Eppu Normaalin kappaleita. Yö kertoi ottavansa kappaleen myös kesän 2015 keikkaohjelmistoonsa.
Ōnin-sota

Ōnin-sota () oli sisällissota Japanissa Muromachi-kaudella vuosina 1467–1477. Sota aloitti sotivien valtioiden Sengoku-kauden, joka merkitsi pitkää daimioiden välistä kamppailua vallasta koko Japanissa.
Sodan syynä olivat taloudelliset vaikeudet: vaikeat nälänhädät olivat aiheuttaneet lähes jokasyksyisiä kapinoita. Sota syttyi shōgunin perimystä koskeneesta kiistasta Ashikaga Yoshimasan pojan ja veljen Hosokawa Katsumoton ja Yamana Sōzenin välillä. Hosokawan "itäisellä" armeijalla oli shōgunin ja keisarin tuki, Yamanan "läntistä" puolta taas avusti Ōuchi-klaani. Sota raivosi pääasiassa Kioton ympäristössä tuhoten kaupunkia pahoin, mutta Sengoku-kaudella sodan päättymisen jälkeen taistelut levisivät provinsseihin.
Juho Haanpää

Juho (Johan) Haanpää () oli keskipohjalainen maanviljelijä, valtiopäivämies ja kirjailija Pentti Haanpään isoisä.
Henkilöhistoria.
Juho Haanpää toimi nuoruudessaan kiertokoulun opettajana. Käytyään Nivalan Maliskylään perustetun kaksivuotisen maamieskoulun hän oli Pulkkilan Leskelän kylässä sijainneiden Myllymäen ja siihen liitetyn Leskisenojan tilojen tilanhoitajana kymmenisen vuotta ja hankki sen jälkeen nämä tilat omistukseensa. 
Haanpää oli Pulkkilan kunnallislautakunnan esimiehenä ja kunnankirjurina useita vuosia. Hän edusti Piippolan tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1882 ja 1897. Vuonna 1882 Haanpää teki ehdotuksen kansakoulun käyntipakon säätämisestä ja vuonna 1897 hän ajoi raittiusasiaa muun muassa allekirjoittamalla anomuksia, joilla pyrittiin laajentamaan kunnallisen kieltolain soveltamista väkijuomien myynnissä. Haanpää oli 1890-luvun lopulla jäsenenä myös valtion rautatiekomiteassa. 
Haanpää oli kotiseudullaan arvostettu juhlatilaisuuksien puheenpitäjä ja hän toimi myös maalaisasioitsijana hoitaen perunkirjoituksia, perinnönjakoja, huutokauppoja yms. Haanpää oli taitava seppä ja keksijä; hän suunnitteli ja rakensi erilaisia maatalouskäyttöön tarkoitettuja koneita ja laitteita. Haanpää rakensi myös myllyn patorakennelmineen ja siihen liittyneen tiilitehtaan Lamujokeen Myllymäen tilan kohdalle. Hän kirjoitti kotiseutunsa asioista sanomalehtiin ja tutustuttuaan vuoden 1882 valtiopäivien yhteydessä Helsingissä toiseen valtiopäivämieheen, kansankirjailija Pietari Päivärintaan, hän päätti kokeilla myös kansankuvausten kirjoittamista. Haanpää julkaisikin 1890-luvun alussa kaksi tällaista kuvausta.
Haanpää meni naimisiin 1864 talollisentytär Liisa Haaraniemen kanssa. Perheessä oli kaksitoista lasta, joista yksi oli 1875 syntynyt Mikko Haanpää, kirjailija Pentti Haanpään isä.
Harold Abrahams

Harold Abrahams (15. joulukuuta 1899 Bedford – 14. tammikuuta 1978) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Harold Abrahams voitti 100 metrin juoksun olympiakultaa Pariisissa 1924. Hän juoksi ajan 10,6 neljänneserissä, välierissä ja finaalissa. Hän sai myös hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja sijoittui 200 metrillä kuudenneksi. Hänen ja Eric Liddellin olympiavoitoista kertoo vuonna 1981 valmistunut fiktiivinen elokuva "Tulivaunut".
Abrahams toimi urheilu-uransa jälkeen BBC:n urheiluselostajana, "The Sunday Timesin" yleisurheilureportterina, Ison-Britannian yleisurheiluliiton puheenjohtajana ja Kansainvälisen yleisurheiluliiton jäsenenä. Hänen veljistään Sidney Abrahams oli Ison-Britannian mestari pituushypyssä ja Adolphe Abrahams tunnettu urheilufysiologi.
Eric Liddell

Eric Liddell (16. tammikuuta 1902 Tientsin Kiina – 21. helmikuuta 1945 Kiina) oli brittiläinen pikajuoksija ja olympiavoittaja, jonka elämäntarinan on tehnyt tunnetuksi elokuva Tulivaunut. Liddell myös pelasi rugbya Skotlannin maajoukkueessa. 
Eric Liddell syntyi lähetyssaarnaajan poikana Kiinassa ja kuoli lähetyssaarnaajana samassa maassa. Hänet on myös sinne haudattu. Nykyisin haudalla on muistomerkki, joka sinne pystytettiin vuonna 1991.
Elämäkerta.
Liddell opiskeli kotimaassaan Skotlannissa. Juoksuradalla hän juoksi pää takana ja kädet oudosti heiluen niin, ettei hän aikalaisten mielestä edes nähnyt minne oli menossa. Hänen arvioitiin juoksevan puhtaasti uskon voimalla.
Ennen Pariisin olympiakisoja 1924 Liddell oli suosikki 100 metrillä. Kuuluisaksi hän tuli kieltäytymällä kristillisen vakaumuksensa takia osallistumasta tuolle matkalle, koska sen alkuerät juostiin sunnuntaina. Skotlannissa hänestä tehtiin lähes maanpetturi ennen kisoja. 
Pariisin kesäolympialaiset.
Kisoissa Liddell kuitenkin voitti ensin pronssia 200 metrillä ja lähti sitten mukaan myös 400 metrille. Alkuerien jälkeen hänellä oli vasta viidenneksi paras aika.
Kilpailussa Liddell juoksi kuin hurmiossa pää takana, kädet heiluen olympiasankariksi täysin yllättäen väärällä matkalla maailmanennätysajalla 47,6. 
Eric Liddell voitti 400 metrin juoksun olympiakultaa Pariisissa 1924. Ennen kisoja hänen ennätyksensä oli 49,3, mutta Pariisissa hän voitti välieränsä ajalla 48,2 ja finaalin Euroopan ennätyksellä 47,6. Liddell sijoittui 200 metrillä pronssille. Hän oli Ison-Britannian ennätysmies 100 jaardilla, mutta hän kieltäytyi Pariisissa 100 metrin juoksusta, koska sen alkuerät juostiin sunnuntaina eikä Liddell uskonnollisena miehenä halunnut kilpailla pyhäpäivänä. 
Myöhemmin Liddell useaan otteeseen korosti, että olympiakisojen pitää olla yksilöiden, ei kansakuntien välinen kilpailu.
Retorisesta rohkeudestaan huolimatta Liddellistä tuli kansallissankari aikaisempien maanpetossyytteiden jälkeen.
Eric Liddellin ja Harold Abrahamsin olympiavoitoista kertoo vuonna 1981 valmistunut tositapahtumiin pohjautuva elokuva "Tulivaunut". Toisin kuin elokuvassa, Liddell kieltäytyi juoksemasta 100 metriä jo kuukausia ennen kisoja, kun kisojen aikataulu julkaistiin.
Elämä urheilu-uran jälkeen ja kuolema.
Pariisin olympialaisten jälkeen hän palasi Kiinaan ja ryhtyi lähetyssaarnaajaksi. Hänen elämänsä päättyi vain 43-vuotiaana japanilaisten internointileirillä Kiinassa aivokasvaimeen ainoastaan kuusi kuukautta ennen kuin liittoutuneet tulivat ja vapauttivat leirin. Kuolinvuoteellaan japanilaisleirillä hän halusi viimeisenä musiikkinaan kuulla Sibeliuksen Finlandian.
Muuta.
Kun Liddell Pariisissa kieltäytyi juoksemasta 100 metrin alkuerissä, tuli toisesta britistä Harold Abrahamsista matkan olympiavoittaja. Skottivoittajaa saatiin odottaa aina Moskovan kisoihin 1980, jolloin boikottikisojen nopein satasella oli Alan Wells. Kun Wellsiltä kysyttiin oliko hän juossut mielessään vuoden 1924 voittaja Abrahams, Wells vastasi: ”En, tämä voitto kuuluu Eric Liddelille”.
Story – 10th Anniversary

Story – 10th Anniversary on Amorphiksen vuonna 2000 julkaistu kokoelma-albumi, joka julkaistiin Spinefarm Recordsin kautta.
Albumi nousi suomen virallisen listan sijalle 34.
Jackson Scholz

Jackson Volney Scholz (15. maaliskuuta 1897 Buchanan, Michigan – 26. lokakuuta 1986 Delray Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Scholz voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ja sijoittui 100 metrillä neljänneksi Antwerpenissa 1920. Neljä vuotta myöhemmin Pariisissa hän voitti 200 metrin juoksun olympiakultaa ajalla 21,6 ja sai 100 metrillä hopeaa. Amsterdamin olympiakisoissa 1928 Scholz sijoittui 200 metrillä neljänneksi, vaikka maalikuvan perusteella hän oli maalissa kolmantena. Tukholmassa 16. syyskuuta 1920 hän sivusi 100 metrin maailmanennätystä 10,6.
Antwerpenin olympialaisten pikaviestin voittoaika 42,2 oli uusi maailmanennätys ja paransi Saksan nimissä ollutta edellistä ennätystä 0,1 sekunnilla. Joukkueessa olivat mukana myös Loren Murchison, Morris Kirksey ja Charles Paddock. Ennätys pysyi voimassa neljän vuoden ajan, kunnes Britannian joukkue rikkoi sen.
Ray Barbuti

Ray Barbuti (12. kesäkuuta 1905 Brooklyn, New York – 8. heinäkuuta 1988) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Ray Barbuti, lempinimeltään ”Arkansasin härkä”, voitti olympiakultaa 400 metrin juoksussa Amsterdamissa 1928. Se oli Yhdysvaltain ainoa henkilökohtaisten juoksulajien kultamitali noissa kisoissa. Barbuti juoksi olympiafinaalissa ennätyksensä 47,8. Toisen kultamitalinsa hän sai 4 × 400 metrin viestissä, jossa syntyi ME-aika 3.14,2.
Shih Kien

Shih Kien (1. tammikuuta 1913 – 3. kesäkuuta 2009) oli hongkongilainen näyttelijä. Hän loi pitkän uran kantonilaisten wuxia-elokuvien parissa, mutta länsimaissa hänet muistetaan parhaiten roolista elokuvassa "Lohikäärmeen kidassa" ("Enter the Dragon", 1973).
Kienille myönnettiin vuonna 1996 Golden Bauhinia -palkinto elämäntyöstään elokuvan alalla.
Okinotorishima

Okinotorishima (, ’ulappalintusaari’) on Japanille kuuluva asumaton atolli Tyynen valtameren Filippiinienmeressä. Se on Japanin eteläisin piste. Atolliin kuuluu muutama pieni saari, jotka ovat laskuveden aikaan merenpinnan yläpuolella; atolli on itä-länsisuunnassa 4,5 kilometriä pitkä ja pohjois-eteläsuunnassa 1,7 kilometriä leveä. Okinotorishima sijaitsee 1 740 kilometriä lounaaseen Tokiosta ja 900 kilometriä lounaaseen Ogasawarasaarten Chichijimasta. Hallinnollisesti atolli kuuluu Tokion metropolin Ogasawaran kyläkuntaan.
Okinotorishima on Japanin ja Kiinan välisen kiistan kohteena. Jos Okinotorishima katsotaan saareksi, Japani voi vaatia sen ympäriltä noin 400 000 neliökilometrin laajuisen yksinomaisen talousvyöhykkeen (EEZ). Kiinan ja Etelä-Korean mukaan Okinotorishima ei täytä saaren määritelmää. Aiemmin atollilla oli kuusi kohtaa, jotka nousivat merenpinnan yläpuolelle, mutta vuosien saatossa osa niistä hävisi eroosion myötä ja vuonna 1989 enää kaksi oli havaittavissa. Niiden suojelemiseksi Japani rakennutti niille betoniset jalustat ja aloitti vuonna 2011 noin 75 miljardia jeniä maksavan sataman rakentamisen.
Me &amp; My

Me &amp; My on tanskalainen eurodance- ja Bubblegum dance-duo, jonka muodostavat sisarukset Susanne (s. 1976) ja Pernille (s. 1974) Georgi. Kokoonpano tunnetaan kansainvälisesti parhaiten hittikappaleista ”Dub-I-Dub”, ”Baby Boy”, ”So Many Men” ja ”La La La Superstar” sekä videopelisarjasta "Dance Dance Revolution".
Yhtye osallistui vuonna 2007 maansa kansallisiin Eurovision laulukilpailun esikarsintoihin. Vuonna 2009 Susanne edusti Andorraa euroviisuissa omalla kappaleellaan ”La teva decisió (Get a Life)”.
Korunuolikko

Korunuolikko ("Nemateleotris decora") on nuolikoiden alaheimon tokkokalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Korunuolikko kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Sen vartalo on puikkomainen. Etuosa on valkea, takaosa ruskehtava, evät koristeellisen puna-sinijuovaiset.
Alkuperä.
Korunuolikko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen.
Korunuolikko puolustaa reviiriään aggressiivisesti muita saman lajisia ja samanmuotoisia kaloja kohtaan. Toisaalta se säikähtää helposti ja säntäilee silloin päättömästi, joten piilopaikkoja pitää olla, ja on syytä varmistua, ettei akvaariosta ole helppoa hypätä ulos. 
Ravinto.
Korunuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa, jota se siilaa virtaavasta vedestä. Jos ruoassa ei ole tarpeeksi vitamiineja, kalan värit haalistuvat.
Peter André

Peter André (s. 27. helmikuuta 1973) on Englannissa syntynyt laulaja ja lauluntekijä sekä televisiopersoona. Hän on sukujuuriltaan kyproksenkreikkalainen. Hän on julkaissut useita albumeita.
André "löydettiin" australialaisessa "New Faces" -show'ssa vuonna 1990. Hänen debyyttisinglensä "Gimme Little Sign" nousi listan kolmoseksi ja toi laulajalle ARIA-palkinnon. Ensimmäinen Top 50 -single Britanniassa oli "Only One" (#16), ja hän sai laajempaa kansainvälistä suosiota hitillään "Mysterious Girl".
André ja Katie Price menivät naimisiin 10. syyskuuta 2005 Berkshiren Highclere Castlessa. He saivat kaksi lasta, jotka syntyivät vuosina 2005 ja 2007. Pari erosi vuonna 2009.
Robert Tisdall

Robert Tisdall (16. toukokuuta 1907 Nuwara Eliya, Ceylon – 27. heinäkuuta 2004 Nambour, Queensland, Australia) oli irlantilainen aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Robert Tisdall voitti olympiakultaa 400 metrin aitajuoksussa Los Angelesissa 1932. Ennen kisoja hänen ennätyksensä oli 54,2, mutta Los Angelesissa hän voitti välieränsä ajalla 52,8 ja finaalin maailman parhaalla ajalla 51,7, jota ei hyväksytty maailmanennätykseksi, koska Tisdall kaatoi viimeisen aidan. Seuraavilla sijoilla olivat lajin tuleva olympiavoittaja Glenn Hardin sekä edelliset olympiavoittajat Morgan Taylor ja David Burghley. Samana päivänä, 1. elokuuta, Irlanti sai myös toisen olympiavoiton, kun Patrick O'Callaghan voitti moukarinheiton.
Los Angelesin olympiakisoissa Tisdall sijoittui kymmenottelussa kahdeksanneksi. Kisojen jälkeen hän muutti Etelä-Afrikkaan. Hänen 400 metrin aitojen aikansa 51,7 pysyi 1980-luvulle saakka Irlannin ennätyksenä.
Täplänuolikko

Täplänuolikko ("Ptereleotris heteroptera") on nuolikoiden alaheimon tokkokalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Täplänuolikko kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sen vartalo on vaaleansininen, evät tummemmat. Pyrstössä on kalalle nimen antanut musta täplä.
Alkuperä.
Täplänuolikko elää luonnossa Indopasifisella merialueella.
Käyttäytyminen.
Täplänuolikkoja tavataan luonnossa usein pareittain. Akvaariossa se on niin aggressiivinen lajitovereita tai muita suunnilleen saman muotoisia kaloja kohtaan, että sitä pidetään joko yksin tai parina mutta ei useampien nuolikkojen kanssa.
Ravinto.
Täplänuolikko syö eläinplanktonpitoista ruokaa sekä vedestä että pohjalta. Sitä on syötettävä kolme kertaa päivässä, ellei altaassa kasva tarpeeksi planktonia, jota se voi saalistaa itsekseen.
Itsenäisten valtioiden yhteisön jalkapallomaajoukkue

Itsenäisten valtioiden yhteisön jalkapallomaajoukkue edusti Itsenäisten valtioiden yhteisöä jalkapallon kansainvälisissä kisoissa puolen vuoden ajan vuoden 1992 alkupuolella. Koska Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkue oli saanut vuoden 1991 karsinnoissa paikan vuoden 1992 Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin, hajonneen Neuvostoliiton pelaajien ainoa laillinen tapa osallistua kisoihin oli perustaa yhteisjoukkue. Koska Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Viro, Latvia ja Liettua olivat jo perustaneet kansalliset joukkueensa, IVY:n joukkueeseen tuli pelaajia muista 12 entisestä neuvostotasavalloista. Suurin osa pelaajista tuli Venäjältä, mutta lisäksi mukana oli neljä ukrainalaista, yksi georgialainen ja yksi valkovenäläinen pelaaja.
Joukkue hävisi lohkonsa EM-kisoissa yhdellä häviöllä ja kahdella tasapelillä.
Pelaajat 1992 EM-lopputurnauksessa.
Maalivahdit:
Puolustajat:
Keskikenttäpelaajat:
Hyökkääjät: