tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Advanced Art

Advanced Art oli tamperelainen konepopyhtye. Sen perustivat Jana, Pete ja Vince vuonna 1985, ja yhtye toimi aina vuoteen 1995 asti. Advanced Art soitti alkuaikoinaan varsin suorasukaista syntikkapoppia, mutta vähitellen tulivat mukaan EBM / industrial -henkiset elementit. Yhtyeen musiikista vastasivat pääasiassa Jana (tekstit) ja Vince (musiikki).
Alkuvaiheessa Advanced Art teki demoja ja esiintyi myös nimillä Abstract ja Authorized Version. Yhtyeen ensimmäiset vinyylisinglet julkaisi Darklands Records. Poko Rekords kiinnitti Advanced Artin vuonna 1991. Samana vuonna julkaistiin myös yhtyeen ensimmäinen Poko-maksisingle "Scar". MTV Europe näytti Advanced Art -videot "From nothing to nothing" ja "Wake up". Yhtye julkaisi Pokolla vielä yhden cd-maksin ("Time") sekä kaksi pitkäsoittoa, "Product" ja "Force". Saksalainen VUZ Records uudelleenjulkaisi Advanced Artin alkuaikojen tuotantoa 1996 yhtyeen jo lopetettua.
Paria Ruotsin-visiittiä lukuun ottamatta Advanced Art ei harrastanut kiertueita vaan pikemminkin yksittäisiä, valikoituja esiintymisiä poikkeuksellisillakin areenoilla, kuten Helsingin Kaapelitehtaalla laittomissa varastobileissä tai siipirataslaivalla Tampereen Näsijärvellä. Visuaalisuus ja taustavideot olivat olennainen osa Advanced Art -keikkoja. Coverbiisejä vältellyt yhtye lopetti liveuransa huumorintajulleen sopivasti Alivaltiosihteeri-coverbiisiin "Te olette huono yleisö".
Vuonna 1998 Jana ja Vince palasivat studioon ja levyttivät kaksi biisiä Vincen uuden levy-yhtiön, Control Recordsin debyyttikokoelmalle.
Kokoonpano.
Peten myöhempiä projekteja olivat Shade Factory ja Active Media Disease. Factor (Jarkko Tuohimaa) jatkoi musiikkiuraansa oman Neuroactive-yhtyeensä primus motorina.
Malcolm McDowell

Malcolm McDowell (syntyjään Malcolm John Taylor, s. 13. kesäkuuta 1943 Leeds, Yorkshire) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Alex DeLargen roolista elokuvassa "Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini" sekä keisari Caligulan roolista samannimisessä elokuvassa.
Elämä ja ura.
McDowell syntyi Leedsissä vuonna 1943. Hän torjui opiskelupaikan yliopistossa ja meni töihin isänsä omistamaan pubiin Liverpoolissa. Sen jälkeen hän työskenteli kauppamatkustajana.
McDowell aloitti näyttelemisen kiertävässä teatteriryhmässä ja vaihtoi samalla Taylor-sukunimensä äitinsä tyttönimeen. Hän muutti Lontooseen ja esiintyi Royal Shakespeare Companyssa, Royal Court Theatressa ja pienissä televisiorooleissa.
McDowell sai vähäisestä elokuvakokemuksestaan huolimatta pääroolin nuorena vallankumouksellisena vuoden 1968 elokuvassa "Jos..." Kolme vuotta myöhemmin McDowell teki uransa tunnetuimman roolisuorituksen rikollisena Stanley Kubrickin elokuvassa "Clockwork Orange – Kellopeliappelsiini". McDowell sai roolistaan sekä ylistystä elokuvakriitikoilta että Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta pääosasta.
Vuoden 1979 elokuvassa "Caligula" McDowell esittää nimiosaa keisarina. McDowellin ensimmäinen Hollywood-elokuva oli "Aikakone eli mitä Jack Viiltäjälle kuuluu tänään" ("Time After Time") vuodelta 1979. Elokuvassa hän esittää kirjailija H. G. Wellsiä. Yhdysvaltalainen National Board of Review nosti sen vuoden kymmenen parhaan elokuvan joukkoon.
1980-luvun lopulta alkaen McDowell on näytellyt hyvin ahkerasti, usein niin sanotuissa B-luokan elokuvissa. McDowell on esittänyt usein antagonistin rooleja ja muita pahoja hahmoja. Elokuvassa "Star Trek – sukupolvet" hänen hahmonsa tappoi kapteeni Kirkin. Elokuvassa "Kotkat saalistavat" hänet nähdään natsiupseerina, joka poltti elävältä Christopher Leen esittämän mustalaispäällikön.
McDowell esiintyy ääninäyttelijänä useassa videopelissä (tunnetuimpana "Wing Commander" -sarja) sekä animaatioelokuvissa ja -sarjoissa.
Television puolella McDowell on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa, kuten "Monk", "", "Heroes", "Entourage", "Mentalist" ja "C.S.I. Miami".
SS (täsmennyssivu)

"Wikipedian käytännöstä, joka lyhennetään ”SS”, katso ."
SS voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Xysma

Xysma on vuonna 1988 Naantalissa perustettu yhtye. Kokoonpanon alkuaikoina ryhmä soitti grindcorea, mutta siirtyi myöhemmin stoner rockiin.
Yhtye muuttui levy levyltä. Grindcore-vaikutteita kuului vielä jonkin verran "Deluxe"-levyn aikoihin 1993, joskin jo "Deluxella" kuuluu vahva pyrkimys musikaalisempaan ja monipuolisempaan ilmaisuun. Sen jälkeen varsinaiset grindcore-vaikutteet jäivät heidän musiikistaan kokonaan, mutta synkän metallin sointeja ja muistumia Black Sabbathista oli kuultavissa myös kevyimmissä kappaleissa yhtyeen uran loppuvaiheissa. 
Yhtye käytti hyväkseen monenlaisia tyylejä yhdistellen hard rockiin stoner metal -tyylisiä kitaroita, tiukkaa funkkia, brittipoppia ja jopa Elvis-tyylistä laulua. Nykyään yhtyeeseen liitetään käsite ”kulttiyhtye” .
Xysma jäi lopulta suhteellisen tuntemattomaksi suurelle yleisölle. Brian De Palma käytti Xysman kappaletta ”Shortest Route” levyltä "Lotto" vuoden 1998 elokuvassaan "Snake Eyes".
Kokoonpano.
Xysman tunnetuin kokoonpano esiintyi ensi kerran vuoden 1992 "First and Magical" -levyllä ja jatkoi viimeisimpään julkaisuun asti. He käyttivät useita taiteilijanimiä:
Toni Stranius kuoli sairauteen Irlannissa vuonna 2006. Xysma kokoontui vielä kerran yhteen soittamaan hänen muistokseen muistokonsertin syyskuussa 2006. Yhtye on keikkaillut 2000-luvulla harvakseltaan, muun muassa vuosina 2022 ja 2024.
Putoranan laakio

Putoranan laakio () on vuoristoalue Keski-Siperian ylängön luoteisosassa Venäjällä, Krasnojarskin aluepiirissä, runsas 200 kilometriä Norilskin itäpuolella.
Siperian laakiobasalttipurkauksissa syntynyt ympäristönsä yläpuolelle nouseva varsin tasalakinen vuoristomassiivi on Keski-Siperian ylängön korkeinta aluetta. Korkein kohta on Kamen-vuori, joka kohoaa noin 1700 metriä merenpinnan yläpuolelle. Laakion laaksoissa sijaitsevat muiden muassa suuret Keta- ja Lamajärvet ja saavat alkunsa Heta, Kotui, Kureika, Pjasina sekä jotkin Ala-Tunguskan sivujoet.
Unesco lisäsi Putoranan laakion maailmanperintöluetteloon vuonna 2010. Maailmanperintökohde käsittää Putoranan luonnonsuojelualueen, joka sijaitsee laakion keskiosissa.
Dartmouth College

Dartmouth College on yksityinen yliopisto Hanoverissa New Hampshiressa Yhdysvalloissa. Yliopisto kuuluu eliittiyliopistojen ryhmään Ivy Leagueen. Yliopiston perusti Eleazar Wheelock vuonna 1767, ja siten se on yksi niistä yhdeksästä yliopistosta, jotka on perustettu Yhdysvalloissa ennen vallankumousta.
Dartmouth on Yhdysvaltojen yhdeksänneksi vanhin yliopisto. Siellä voi opiskella muun muassa lääketiedettä, tekniikkaa ja taloustieteitä. Dartmouthin yliopistoa sanotaankin yleisyliopistoksi. Silti se on Ivy Leaguen yliopistoista opiskelijamäärältään pienin.
Yliopiston lempinimi on "Big Green", Iso vihreä. Yliopiston sisäänpääsyprosentti vuonna 2006 oli 15,4 %. Hakijoita oli vuonna 2006 noin 13 933, joista hieman yli tuhat sai opiskelupaikan. Sisäänpäässeistä noin 93 % edusti lukionsa parhaimmistoa. Vuonna 2007 yliopisto valittiin Yhdysvaltojen yhdeksänneksi parhaaksi yliopistoksi. 
Yliopistosta on valmistunut muun muassa Nelson Rockefeller, Barry Sharpless ja Sarah Wayne Callies.
Wandsworth

Wandsworth "(London Borough of Wandsworth)" on yksi Lontoon 32:sta kaupunkipiiristä ja sijaitsee Thamesjoen etelärannalla Lambethin länsipuolella. Sen pinta-ala on 34 neliökilometriä, ja siellä asui vuonna 2017 noin ihmistä. Wandsworth sai nykyiset rajansa vuonna 1965, kun siihen yhdistettiin suuri osa entisestä Batterseasta.
Wandsworthin merkittävimmät paikalliskeskukset ovat lännestä itään lueteltuna: Roehampton, Putney, Wandsworth Town, Battersea ja Balham. Battersea sisältää Clapham Junctionin, jonka on pitkään väitetty olevan Ison-Britannian vilkkain rautatieasema. Päivittäin sen ohittaa noin 2 000 junaa, joista suurin osa pysähtyy asemalla. Vuodesta 2005 alkaen sen on väitetty olevan jopa Euroopan vilkkain asema.
Wandsworthin paikallishallinto on vankasti konservatiivien hallussa. Vuonna 2006 työväenpuolueella oli noin kuudesosa edustajien paikoista. Tästä huolimatta vuoden 2005 parlamenttivaaleissa työväenpuolue voitti kaksi kolmesta Wandsworthin paikasta. 
Paikallisveroaste () oli Wandsworthissa vuonna 2013 Britannian alhaisin.
Myyrmäen kirkko

Myyrmäen kirkko on Vantaan Myyrmäessä, Louhelan rautatieaseman kupeessa sijaitseva vuonna 1984 valmistunut kirkko.
Myyrmäen kirkko on Vantaankosken seurakunnan pääkirkko. Kirkkosalin lisäksi rakennuksessa on kaksi juhlasalia, kirkkoherranvirasto sekä useita monitoimitiloja pienempiin juhliin, kokouksiin ja muihin tilaisuuksiin. Kirkkosaliin mahtuu 350 henkeä, juhlasalien kanssa yli 500 henkeä. Vuosittain kirkkoa käy katsomassa noin 1500 matkailijaa.
Sisäilmaongelmien vuoksi kirkko peruskorjattiin perusteellisesti 2023–2024. Kirkko aukesi käyttöön syyskuussa 2024.
Rakennus.
Myyrmäen kirkon on suunnitellut arkkitehti ja akateemikko Juha Leiviskä. Kirkkoa on sanottu Valon kirkoksi. Sen levymäisten seinä- ja kattopintojen välistä siivilöityvä valo luo alati muuttuvia kuvioita sisätiloihin. Näennäisen satunnaisesti sijoitetut lukuisat lamput näyttävät leijuvan avarassa tilassa, ja kullanhohtoisina ne erottuvat kirkon muuten vaaleasta ja rauhallisesta sävymaailmasta. Kirkkorakennuksen ulkoseinät on vuorattu vaaleanruskeilla tiilillä. Kirkko kohoaa viereistä ratapengertä ja rautatieasemaa korkeammaksi. Kirkon kapea muoto säästi tontin valkovartista koivikkoa, joka sointuu kirkon polveileviin julkisivuihin.
Alttari, saarnastuolia vastaava puhujakoroke ja kastemalja ovat pitkällä sivulla, minkä vuoksi kaikki istumapaikat ovat suhteellisen lähellä alttarialuetta, jolloin puheen kuulee hyvin. Urut on sen sijaan sijoitettu lyhyelle sivulle, jolloin kirkkosali toimii hyvin musiikkisalina.
Kirkon alttariseinän tekstiilitaideteoksen "Valoa kohti" on suunnitellut kutsukilpailun voittanut Kristiina Nyrhinen.
Kirkkosalin hyvä akustiikka tarjoaa erinomaiset puitteet konserttien ja muiden musiikkitilaisuuksien järjestämiseen. Kolme sormiota ja 36 äänikertaa käsittävät urut ovat Kangasalan urkurakentamon vuonna 1986 rakentamat ja soinniltaan pääosin barokkityyliset.
Peruskorjaus.
Sisäilmaongelmista kärsinyt kirkko oli pois käytöstä 2019–2024. 
Myyrmäen kirkkoa korjattiin perusteellisesti ulkoa ja sisältä. Myös taloteknisiä järjestelmiä ja piharakenteita uusittiin. Kokoontumis- ja työtilojen ratkaisuja muokattiin monikäyttöisemmiksi tämän päivän tarpeisiin. Kirkon rakenneratkaisut ovat olleet tyypillisiä rakennusajankohdalle, mutta nykyisin ne on huomattu toimimattomiksi.
Korjauksessa huomioitiin rakennuksen arkkitehtoninen arvo. Kirkon ulkoasu ja kirkkosali säilyivät pääpiirteissään saman näköisinä.
Peruskorjauksen kustannukset olivat noin 17 miljoonaa euroa.
Esteban Huertas

Esteban Huertas López (1876 Umbita, Kolumbia – 1943 Panamá, Panama) oli panamalainen kenraali. 
Esteban Huertas syntyi Umbitassa Kolumbiassa. Hän pakeni kotoaan 8-vuotiaana ja liittyi armeijaan. Sotilaana hän sai urheutensa ja kyvykkyytensä ansiosta paljon kunniaa ja mainetta. Huertas menetti vasemman kätensä kanuunan kanssa tapahtuneen onnettomuuden takia, ja joutui käyttämään siitä lähtien puusta tehtyä proteesia. Vuonna 1902 vasta 26-vuotias Huertas ylennettiin kenraaliksi. Hän osallistui vuonna 1903 Panaman itsenäistymiseen johtaneeseen sisällissotaan, mutta maan itsenäistyttyä vastavalittu presidentti Manuel Amador Guerrero alkoi suhtautua vainoharhaisesti nuoreen kenraaliin. Lopulta vuoden 1904 loppupuolella vallankaappausta pelännyt Amador erotti Huertasin armeijasta. Esteban Huertas kuoli Panamán kaupungissa vuonna 1943.
CLAMP

CLAMP on tunnettu neljän japanilaisen nais-mangakan, Nanase Ohkawan, Mokona Apapan, Mick Nekoin ja Satsuki Igarashin, muodostama sarjakuvaryhmä. Ohkawa tekee käsikirjoitukset. Mokona on johtava hahmojen suunnittelija, Igarashi ja Nekoi tekevät taustat, mutta nämä kolme saattavat usein vaihtaa vuoroja eri sarjojen kohdalla. 
CLAMPin töitä ovat mm. Angelic Layer, Cardcaptor Sakura, Chobits, Magic Knight Rayearth, Suki. Dakara suki, Tōkyō Babylon, X ja xxxHOLiC.
Ryhmä on toiminut vuodesta 1989 alkaen. Se aloitti 11 taideopiskelijan ryhmänä, jonka oli tarkoitus tehdä fanisarjakuvia.
Woldemar Baeckman (arkkitehti)

Woldemar Baeckman (1. maaliskuuta 1911 Pietari – 11. huhtikuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka on suunnitellut muun muassa Etu-Töölössä osoitteessa Runeberginkatu 14–16 sijaitsevan Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennuksen yhdessä Hugo Harmian kanssa. Heidän suunnitelmansa voitti 1941 järjestetyn suunnittelukilpailun, mutta rakentamaan päästiin vasta 1948 ja rakennus valmistui 1950. Muita Baeckmanin töitä ovat Helsingin Koskelan raitiovaunuhallit, Turun Sibelius-museon rakennus ja useita Åbo Akademin rakennuksia. Sibelius-museo on 1960-luvun modernismin omaperäisimpiä luomuksia.
Åbo Akademin kirjaston Kirjatorni valmistui Erik Bryggmanin suunnittelemana vuonna 1935. Korttelin keskelle sijoitettua Kirjatornia oli tarkoitus laajentaa, mutta sota ja rahoituksen ongelmat viivästyttivät hanketta ja vasta vuonna 1955 Bryggman luonnosteli laajennusosan. Hän kuitenkin sairastui ja kuoli sen vuoden lopussa. Rakennustoimikunta tilasi laajennussuunnitelman Baeckmanilta vuonna 1956. Matala vuonna 1957 valmistunut funktionalistinen laajennusosa avautuu hienovaraisesti tuomiokirkon suuntaan. 
Baeckmanilla oli yhteinen toimisto arkkitehtivävynsä Jaakko Aartelon kanssa.
Baeckmanin puoliso oli Carin Aune Elisabet Rinne (1914–2003). Hänen tyttärensä on arkkitehti Brita Baeckman (s. 16. marraskuuta 1945), joka on naimisissa Jaakko Aartelon kanssa.
Helsingin yliopiston valtiotieteellinen tiedekunta

Valtiotieteellinen tiedekunta () on yksi Helsingin yliopiston yhdestätoista tiedekunnasta. Tiedekuntaan kuuluvat yliopiston yhteiskuntatieteelliset laitokset.
Historia.
Tiedekunta perustettiin heti toisen maailmansodan jälkeen 9. toukokuuta 1945 siirtämällä siihen historiallis-kielitieteellisestä osastosta (nykyisestä humanistisesta tiedekunnasta) yhteiskuntatieteelliset professuurit eli käytännöllisen filosofian, finanssi-opin, valtio-opin sekä kaksi kansantaloustieteen professuuria. Tiedekunnan vanhin oppituoli, käytännöllisen filosofian professuuri (aiemmin etiikan ja filosofian professuuri), oli yksi vuonna 1640 perustetun Turun akatemian alkuperäisestä yhdestätoista oppituolista.
Valtaosa tiedekunnan toiminnoista sijoittuu yliopiston keskustakampukselle Kruununhaan kaupunginosaan. Tiedekunnan päärakennuksena on entinen yliopistollinen opetussairaala eli Vanha klinikka (C. L. Engel, 1830) osoitteessa Unioninkatu 37.
Puhekielessä ja opiskelijoiden keskuudessa Valtiotieteellinen tiedekunta tunnetaan nimellä Valtsika tai Valtsikka. Valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden opiskelijajärjestö on Kannunvalajat ry.
Laitokset.
Ensimmäisestä tammikuuta 2010 lähtien tiedekunta koostuu kahdesta laitoksesta:
Sosiaalitieteiden laitokseen kuuluvat seuraavat oppiaineet: Sosiaali- ja kulttuuriantropologia, sosiaalipsykologia, sosiaalityö, sosiologia, tilastotiede, viestintä ja yhteiskuntapolitiikka.
Politiikan ja talouden tutkimuksen laitokseen kuuluvat seuraavat oppiaineet: Kehitysmaatutkimus, käytännöllinen filosofia, poliittinen historia, talous- ja sosiaalihistoria, taloustiede ja yleinen valtio-oppi.
Sikorsky MH-53 Pave Low

MH-53 Pave Low on Yhdysvaltain ilmavoimien versio CH-53 Sea Stallion -helikopterista. Syyskuussa 2008 MH-53 Pave Low korvattiin Yhdysvaltojen ilmavoimissa CV-22B Ospreylla.
Tehtävät.
Pave Low'lla suoritetaan operaatioita, jotka edellyttävät suurta toimintasädettä, matalaa lentokorkeutta ja huomaamatonta pääsyä vihollisalueille. Se on jokasään kone, joka pystyy toimintaan yöllä ja päivällä. Esimerkkejä tehtävistä ovat erikoisjoukkojen kuljettaminen toiminta-alueelle ja sieltä pois, sekä joukkojen uudelleenvarustaminen.
Ominaisuudet.
MH-53J Pave Low III raskas -kuljetuskopteri on suurin, voimakkain ja teknisesti edistynein Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä oleva helikopteri. Pitkälle kehitetyt tutkaominaisuudet mahdollistavat lentämisen hyvin matalalla ja siten vihollisen tutkan huomaamatta. Uusimpaan kehitysversioon on asennettu myös taistelukentän kokonaistilan seuraamisen mahdollistavaa välineistöä, joka antaa miehistölle mahdollisuudet välttää taisteluita.
Panssaroituun helikopteriin voidaan ripustaa noin tuhat kiloa ulkoista lastia pohjaan kiinnitetyn koukun avulla. Tämän lisäksi voidaan kuljettaa 36 miestä ja muuta lastia.
Plataniás

Plataniás () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Πλατανιά, "Dímos Plataniá"), joka sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 495,4 neliökilometriä ja väkiluku 16 874. Varsinaisen Plataniáksen kylän väkiluku on 979 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Geráni.
Plataniáksen kunta sijaitsee Kreetan saaren pohjoisrannikolla, noin kymmenen kilometriä länteen Chanián kaupungista. Kunnan rannikkoalue on suosittu lomakohde ja siellä sijaitsee paljon hotelleja ja ravintoloita.
Nykyinen Plataniáksen kunta muodostui, kun Plataniás, Kolymvári, Mousoúroi ja Voukoliés yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Plataniáksen kunta muodostuu neljästä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Suzuki

Suzuki on japanilainen moottoripyörien, mopojen, autojen sekä perämoottorien valmistaja. Se on perustettu vuonna 1909. Urheilussa Suzuki on menestynyt paremmin moottoripyöräilyssä kuin autoissa. Road racingin MM-sarjassa Suzukin kulta-aika oli vuosina 1976–1982, jolloin se voitti seitsemän 500-kuutioisten valmistajien maailmanmestaruutta. Autonvalmistuksessa Suzuki keskittyy pikkuautoihin ja maastureihin. Kuuluisin Suzukin valmistama auto lienee Suzuki SJ -maastoauto.
Vuodesta 1959 Suzuki valmisti Suzulight 360 -kääpiöautoa, jonka tilalle tuli vuonna 1966 Suzuki Fronte. Saabin maahantuoja Oy Importer Ab toi vuonna 1963 koekappaleena Suomeen yhden Suzulight-auton.
Suzuki-autojen tuonnin Suomeen aloitti Korpivaara Oy vuonna 1981. Suomessa myytyjä Suzukin malleja ovat olleet mm. Alto, Swift, Baleno ja Liana sekä SJ-, Jimny- ja Vitara-maastoautot. 1980-luvulla myytiin myös pientä Suzuki Carry -pakettiautoa umpi- ja avolavamalleina. Vuonna 1982 rekisteröitiin 831 Suzuki-henkilöautoa ja 489 Suzuki-pakettiautoa. Ensirekisteröinneissä Suzuki oli henkilöautojen tilastossa 22:nnella ja pakettiautojen tilastossa seitsemännellä sijalla. Vuoden 1988 lopussa Suomessa oli rekisterissä 10 285 Suzuki-henkilöautoa, ja merkki oli tilaston 21. sijalla. Enduromallisten moottoripyörien ja mopojen maahantuojana toimi Aarne Silander vuoteen 1996 asti. 
Nykyisin Suzuki-autoja tuo maahan Suzuki Motor Finland Oy, joka kuuluu Korpivaaraa pitkään johtaneen Mikko Ennevaaran vuonna 1997 perustamaan Bassadone Automotive Nordiciin (alun perin Simetron Group) .
A-Teens

A*Teens (tyyliteltynä A*Teens) oli ruotsalainen Tukholmasta kotoisin oleva neljän hengen pop-yhtye. He lauloivat ruotsalaisen ABBA-yhtyeen tekemiä lauluja nykyajan tyylin mukaisesti, jonka jälkeen he sävelsivät omaa musiikkia. Yhtyeen nimi oli alussa "ABBA Teens", joka muutettiin myöhemmin muotoon A*Teens.
A*Teensin albumeita on myyty 9,1 miljoonaa kappaletta ja singlejä 2 miljoonaa.
Historia.
Niklas Berg perusti ryhmän vuonna 1998 nimellä "ABBA Teens". Myöhemmin nimeksi vaihdettiin A*Teens alkuperäisten ABBA-jäsenten Björn Ulvaeusin ja Benny Anderssonin pyynnön johdosta. 
Vuonna 1999 he alkoivat äänittämään esikoisalbumia "The ABBA Generation", jonka sisältö koostui ABBAn cover-kappaleista. Albumi julkaistiin ruotsissa 25. elokuuta 1999 ja yhdysvalloissa 11. toukokuuta 2000. Esikoisalbumi nousi parhainmillaan Billboard 200-listalla sijalle 71. Vuoteen 2001 mennessä albumia on myyty yli 6 miljoonaa kappaletta.
26. helmikuuta 2001 julkaistulla "Teen Spirit" -albumilla oli omaa musiikkia ABBAn cover-kappaleiden lisäksi. Albumi kohosi Billboard 200-listalla parhainmillaan sijalle 50.
Vuonna 2002 he aloittivat työstämään albumia "Pop 'Til You Drop!", joka julkaistiin pelkästään yhdysvalloissa 18. kesäkuuta 2002. Albumi kohosi Billboard 200-listalla parhainmillaan sijalle 45. Myöhemmin albumi on julkaistu yhdysvaltojen ulkopuolella suuren kysynnän johdosta.
28. tammikuuta 2003 yhtye julkaisi "New Arrival" nimisen neljännen albumin.
Vuonna 2004 "Greatest Hits"-levyn julkaisun jälkeen yhtyeen jäsenet ilmoittivat pitävänsä parin vuoden tauon. Myöhemmin ilmoitettiin yhtyeen lopettaneen kokonaan.
Soolourat.
Syyskuussa 2004 Dhani Lennevald julkaisi ensimmäisen singlensä "Girl Talk" Ruotsissa, jossa se myi kultaa. Vuoden 2006 alussa myös Marie Serneholt julkaisi singlen "That's the Way My Heart Goes", joka on julkaistu myös "Enjoy The Ride" -albumilla. Keväällä 2006 häneltä ilmestyi single "I Need A House" samalta albumilta.
Mundan taistelu

Mundan taistelu käytiin maaliskuun 17. päivä vuonna 45 eaa. Siinä Julius Caesarin joukkoja vastaan asettuivat Sextus Pompeiuksen, Gnaeus Pompeiuksen ja Titus Labienuksen komentamat joukot. Mundan taistelu oli viimeinen Julius Caesarin aloittaman kansalaissodan taisteluista. Optimaatien ratsuväkeä komentanut Titus Labienus menehtyi taistelussa. Sextus Pompeius ja Gnaeus Pompeius onnistuivat pakenemaan, mutta Gnaeus jäi kiinni huhtikuun 12. päivä.
Taistelu.
Armeijat kohtasivat Etelä-Hispaniassa Malagan ja Sevillan välillä lähellä Ursoa. Pompeiuksen poikien johtama armeija oli ryhmittynyt kukkulalla noin puolentoista kilometrin päähän Mundan muureista. Pompeiuksen sotilaat tiesivät kuoleman koittavan jos häviäisivät, sillä useat heistä olivat jo kertaalleen antautuneet Caesarille. Tästä syystä he taistelivat epätoivon vimmalla. Toisaalta myös Caesar oli teloituttanut vankejaan, joten myös Caesarin sotilaat taistelivat epätoivoisesti. Caesar yritti ajaa Pompeiusten joukot alas kukkulalta, tässä kuitenkaan onnistumatta. Tästä syystä hän aloitti voimakkaan hyökkäyksen suoraan edestä.
Caesar itse komensi armeijansa oikeaa siipeä, missä taisteli myös hänen suosikkilegioonansa Legio X Equestris. Oikea siipi painostikin voimakkaasti Pompeiusten vasempaa siipeä, mistä syystä se joutui vetäytymään. Tämän takia Gnaeus Pompeiuksen oli irrotettava legioona oikeasta siivestään saadakseen tuetuksi perääntyvää vasenta siipeään. Tämän huomattuaan Caesarin ratsuväki käynnisti hyökkäyksen joka muutti taistelun kulun. Caesarin ratsuväki hyökkäsi takaapäin Pompeiusten leirin kimppuun. Pompeiusten ratsuväen komentaja Titus Labienus huomasi tämän, ja lähti vastahyökkäykseen. Legioonat arvelivat Labienuksen lähteneen karkuun varmana tappiosta. Tästä syystä linjat murtuivat sotilaiden kääntyessä pakoon ja Caesarin joukot alkoivat jahdata heitä.
Jälkivaikutukset.
Palattuaan Roomaan Caesar julistettiin elinikäiseksi diktaattoriksi ja hän vietti loisteliaan triumfin voittonsa kunniaksi. Tätä Rooman kansa ei kuitenkaan katsonut hyvällä, sillä triumfin aiheena oli kuitenkin voitto Rooman kansalaisista. Pian taistelun jälkeen Mundan kaupunkikin valloitettiin. Myös Gnaeus Pompeius jäi kiinni ja hänet teloitettiin huhtikuun 12. päivä vuonna 45 eaa.
Jussi Vares

Jussi Valtteri Vares (s. 20. kesäkuuta 1958 Merikarvia) on kirjailija Reijo Mäen luoma kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy "Vares"-jännitysromaaneissa ja niiden pohjalta tehdyissä elokuvissa ja televisiosarjassa.
Hahmo.
Vares toimii yksityisetsivänä Turussa. Vareksella on ystäviä lain molemmilta puolilta ja hän toimii usein molempien puolien edustajien palveluksessa, turhia kyselemättä, kunhan palkka on hyvä. Jussi Vareksen heikkouksiin kuuluvat kylmä olut ja kauniit naiset, joista hänellä ei ole yleensä tapana kieltäytyä.
Vares on kotoisin Merikarvialta ja kasvanut pienellä maatilalla. Hän on syntynyt juhannusaattona 1958 laturiongelmista kärsivän taksi-Mersun takapenkillä Vaasan tien levähdyspaikalla. Mäki on haastattelussa täsmentänyt paikan jonnekin Tuorilan tasalle. Syntymätarina muistuttaa Morgan Kanen syntymää jossain Santa Fen tien varrella.
Koulutukseltaan Vares on oikeustieteen ylioppilas. Viiden opiskeluvuotensa aikana Vares suoritti viisi tenttiä.
Asevelvollisuutensa Vares on suorittanut Säkylän Huovinrinteellä. Sotilasarvoltaan hän on vänrikki. Kertausharjoituksissa sinisten joukoissa Vares joutui vastapuolen partion vangiksi. Vares on kirjasarjan alussa 28-vuotias, ja hän vanhenee sarjan edetessä 45-vuotiaaksi. Mäki on kertonut pysäyttäneensä Vareksen ja tämän lähipiirin vanhenemisen. Poikkeuksellisesti tulevaisuuteen sijoittuvassa kirjassa "Hard Luck Cafe" Vares on jo vanha mies.
Vareksella on ollut kissa nimeltään Jeesus.
Vareksen lempijuomiin kuuluvat muun muassa olut sekä miehen itsensä nimittämä drinkki, "Talonmiehen vapaapäivä", joka yksinkertaisesti on jallukola ilman kolaa. Vareksen eri drinkeistä on koottu kirja "Jussi Vareksen drinkkiopas" (2003). 
Vares on yksityisetsivän tehtävistään useimmiten selvinnyt hengissä enemmänkin hyvällä tuurilla kuin omalla nokkeluudellaan, ja joskus rikoksen motiivi tai alkuperä on jäänyt jopa ratkaisematta. Esimerkiksi romaanissa "Jäätynyt enkeli" rikoksen alkuperä paljastuu vain lukijalle itselleen.
Vares-kirjat.
Ensimmäinen Vares-romaani "Moukanpeli" ilmestyi vuonna 1986. Sittemmin uusia romaaneja on ilmestynyt lähes vuosittain, ja vuonna 2025 ilmestynyt Tyynysotamies on sarjan 36. kirja. "Sheriffistä" (2012) Mäki sai Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon.
Vares elokuvissa.
Ensimmäisen Vares-elokuvan "Vares – yksityisetsivä" ensi-ilta oli vuonna 2004. Sen ohjasi Aleksi Mäkelä ja tuotti Solar Films. Jussi Varesta esittää Juha Veijonen. Elokuvan menestyksen jälkeen tehtiin "V2 – Jäätynyt enkeli", jonka ensi-ilta oli 2007. Veijonen jatkoi Vareksen roolissa ja Mäkelä ohjaajana.
"Vareksesta" suunniteltiin mittavaa hanketta, kun Solar Films ryhtyi yhteistyössä Turun kaupungin kanssa tuottamaan kuuden pitkän Vares-elokuvan sarjaa. Vuosina 2011–2012 ilmestyneiden elokuvien menestys ei kuitenkaan ensimmäistä ("Vares – Pahan suudelma") lukuun ottamatta noussut aiempien tasolle. Myöhemmin 2015 sarjalle tehtiin vielä jatko-osa "Vares – Sheriffi". Pääosaa kaikissa 2010-luvulla tehdyissä Vares-elokuvissa esitti Antti Reini.
Prolegomena

Prolegomena "eli johdatus mihin tahansa metafysiikkaan, joka vastaisuudessa voi käydä tieteestä" () on Immanuel Kantin filosofinen teos, joka julkaistiin vuonna 1783, kaksi vuotta "Puhtaan järjen kritiikin" ensimmäisen painoksen jälkeen. Sen tavoitteena oli toimia yhteenvetona "Kritiikille" ja selventää sen epäselviksi jääneitä kohtia.
"Prolegomena" sisältää yleiskatsauksen "Kritiikin" tärkeimmistä väittämistä ja puolustaa niitä, joskus käyttäen argumentteja joita Kant ei ollut käyttänyt "Kritiikissä". Kant luonnehti "Prolegomenassa" käyttämäänsä helpommin lähestyttävää lähestymistapaa "analyyttiseksi", vastakohtana "Kritiikin" "synteettiselle" mielen kykyjen ja niiden prinsiippien vaiheittaiselle tutkimukselle.
Teos on tarkoitettu myös polemiikiksi. Kant oli pettynyt "Kritiikin" saamasta vaisusta vastaanotosta, ja painotti uudessa teoksessaan toistuvasti hänen kriittisen hankkeensa välttämättömyyttä koko metafysiikan olemassaololle tieteenä. Kant kysyi teoksen esipuheessa, "onko sellainen asia kuin metafysiikka lainkaan mahdollinen?" Kirjan liitteessä kumotaan eräs "Kriitikin" saama epäsuotuisa arvostelu yksityiskohtaisesti.
Kollektiivinen alitajunta

Kollektiivinen alitajunta eli kollektiivinen tiedostamaton () C. G. Jungin analyyttiseen psykologiaan sisältyvä teoria koko ihmiskunnalle yhteisestä autonomisesta tiedostamattomasta todellisuudesta, johon kuuluvat arkkityypit ja vaistot. Jung erottelee henkilökohtaisen tiedostamattoman, johon kuuluu tukahdutetut tunteet ja muistot, kollektiivisesta tiedostamattomasta, joka on tyypiltään epäpersoonallinen ja yleinen. Kollektiivisen tiedostamattoman tasot alenevat aina yhä yleisemmälle tasolle, kunnes kemiallisella tasolla saavutetaan täydellinen yleisyys. Jungin mukaan psyyke on siis pohjimmiltaan itse maailma.
Kill City (kortteli)

Kill City oli lempinimi puutalokorttelille, joka sijaitsi nykyisen Kuntatalon paikalla Helsingin Kalliossa eli korttelissa Ensi linja – Alppikatu – Toinen linja – Wallininkatu. Siellä toimi 1970-luvun lopussa aktiivinen punk- ja rockyhteisö, jossa olivat mukana muun muassa Ralf Örn, Maukka Perusjätkä, Pete Malmi, Andy McCoy, Mike Monroe, Pelle Miljoona, Tumppi Varonen ja Widows.
Kill City sai nimensä Iggy Popin samannimisestä levystä.
Puutalot oli rakennettu vuonna 1897 Raajarikkoisten auttamisyhdistyksen ylläpitämää Raajarikkoisten työkoulua varten. Koulu muutti vuonna 1952 Ruskeasuolle. Koko kortteli purettiin vuonna 1980 Kuntatalon rakennustöiden tieltä.
Ennen purkamistaan Kill City paloi. Kill Cityn purkamisen jälkeen siellä ollut yhteisö siirtyi Lepakkoluolaan.
Kill City populaarikulttuurissa.
Kill City mainitaan Havana Blackin kappaleessa ”Kill City Blues” ja Hanoi Rocksin kappaleessa ”Kill City Kills”, sekä Circle yhtyeen albumilla "Terminal" olevassa kappaleessa "Kill City" Lisäksi Brother Firetribe -yhtyeen levyllä "False Metal" on kappale ”Kill City Kid”. 
Tapio Suomisen nuorisoelokuvassa "Täältä tullaan elämä!" (1980) on Kill Cityssä kuvattuja kohtauksia. Peter Lindholm ohjasi vuonna 1986 kaupunginosan elämästä kertovan elokuvan "Kill City".
Punkmuseo julkaisi vuonna 2024 Kill Cityn toimintaa käsittelevän kirjan "Kill City - Kallio Rock Club 1978 - 1979" tekijänä Virve Valli.
Kill City (levymerkki)

Kill City on levy-yhtiö, ohjelmatoimisto ja musiikkikustantaja, joka on perustettu vuonna 1990 Helsingin Kalliossa. Kalliossa aiemmin sijainnut nuorisotalo Kill City liittyy nimen syntyhistoriaan. Perustettu yhtiö Kill City Sound Oy toimii yhä musiikkikustantajana ja levy-yhtiönä.
Historia.
Yhtiö julkaisi aktiivisesti äänitteitä ja toimi ohjelmatoimistona mm. aiemmassakin Kill Cityssä soitelleelle Pelle Miljoonalle. Julkaisutoiminnassa yhteistoiminnassa toimiva Propaganda records tuottajanaan Heikki Vilenius on tehnyt yhteistyötä äänitetuotannoissaan 1980-luvun loppupuolelta 1990-luvun alkuun Kill City -talossa studiotakin pitäneen Ralf Örnin kanssa.
Tuolloin herrat Täältä tullaan elämä -elokuvastakin olivat jo siirtyneet Pitäjänmäen tuolle puolen studioille. Ilkka Vainio oli jo vienyt Maukka Perusjätkän Koiranpentujen pariin. Tavastian Backstagella soi jo Clifters ja Melrose.
Osa julkaisuista oli aluksi ensimmäisinä julkaisuja 1980-luvun hardcore-levyistä. Ensimmäiset Kill Cityn äänitteet valmistettiin Suomessa aikataulun vuoksi, mutta lisäpainokset ja seuraavat julkaisut tehtiin Ruotsissa. Ensimmäiset EP-levyt myivät tuhansia kappaleita. Osa niistä jo pian uudelleen julkaistiinkin Saksassa parin vuoden viiveellä. Viimeisimpänä Riistetyt EP on julkaistu laajempana versiona Yhdysvalloissa 3000 kappaleen painoksena 2005, jolloin yhtye teki siellä kiertueen. Vinyyli-LP julkaistiin siellä myös tuolloin alkuperäisellä kannella. Esimerkiksi se on julkaistu Saksassa kahteen kertaan eri vuosikymmenillä alkuperäisellä saksalaisella kannella.
Kill Cityn levyt jakeli Suomessa 1990-luvulla Power Records, Jukeboss/pienlevyjakelu, Amigo ja toimintansa juuri aloittanut Spinefarm Records. Nykyisin levyt jakelee Suomessa Playground Music Oy.
Kill Cityn äänitejulkaisuja.
Lähteet:
Timo Järvilahti

Timo Juhani Järvilahti (s. 5. huhtikuuta 1943 Turku) on suomalainen aiempi kansanedustaja ja Euroopan parlamentin jäsen, nykyinen pappi. Järvilahti oli Keskustan kansanedustajana Turun eteläisestä vaalipiiristä 1991–1994 ja 1996–1999. Järvilahti oli Europarlamentissa 1. tammikuuta 1995 – 10. marraskuuta 1996. Järvilahti on toiminut Halikon kunnanvaltuustossa vuosina 1977–1996 sekä kunnanhallituksessa vuosina 1973–1976.
Järvilahti työskenteli Kemira Oy:ssa 1969–1981, maa- ja metsätalousministerin poliittisena sihteerinä 1981–1983 ja maatilahallituksen esittelijänä, toimistopäällikkönä ja apulaisjohtajana 1982–1991. Kansanedustajakautensa jälkeen Järvilahti toimi maatalousylitarkastajana vuodesta 1999.
Eduskunnassa Järvilahti oli molempina kausinaan hallintovaliokunnan jäsen. Euroopan parlamentissa hän oli jäsenenä maatalousvaliokunnassa ja kuului muiden keskustalaisten tavoin ELDR-puolueen parlamenttiryhmään. 
Järvilahti herätti kohua, kun hänen väitettiin lausuneen yöllä naiskollegalleen Erika Mannille europarlamentissa: ”your man go, we go my room”. Itse hän perusteli lausumiaan varsinaissuomalaisella huumorilla.
Järvilahti on myös hoitanut Maisilan sikatilaa Halikossa. Koulutukseltaan Järvilahti on agronomi, mutta poliittisen uransa jälkeen hän opiskeli papiksi ja toimi sittemmin turistipappina Gran Canarialla sekä Teneriffalla.
Michael B. Tretow

Michael B. Tretow (20. elokuuta 1944 Norrköping, Itä-Götanmaan lääni – 20. toukokuuta 2025) oli ruotsalainen ääniteknikko, säveltäjä ja muusikko. Kansainvälisesti hänet tunnettiin parhaiten Abban ääniteknikkona. Hänen omasta tuotannostaan Suomessa tunnetaan parhaiten Benny Törnroosin suomeksi levyttämä lastenlaulu Fixu vekotin ("Den makalösa manicken").
Elämä.
Jo teinivuosinaan 1960-luvulla Tretow oli tunnettu äänenkäsittelykyvyistään, joilla hän sai kellaribändit kuulostamaan paremmilta. Tammikuussa 1968 hän päätyi "Metronome"-studion palvelukseen, jossa hän äänitti (ja joissakin tapauksissa tuotti) musiikkia.
1970-luvulla Abba valitsi hänet vakioääniteknikokseen, koska hän oli työskennellyt jo ennestään sen jäsenten Björnin ja Bennyn kanssa. Siitä lähtien hän oli mukana tekemässä kaikkia yhtyeen nauhoituksia. 1975–1976 hän ehti äänittää oman albumin yhdessä ABBA:n kanssa, ja tuloksena syntyi humoristinen englanninkielinen levy "Let's Boogie".
1980-luvulla ruotsalainen liikenneturvallisuusjärjestö NTF pyysi Tretowia tekemään musiikkia liikennevalistuksesta lapsille. Tuloksena syntyi neljä jaksoa "Trolles trafikkassettradio" -sarjaa. Tretow oli myös ääniteknikkona havaijilaismusiikkia parodioineessa Caramba-yhtyeessä, joka tuotti hitin "Hubba Hubba Zoot Zoot".
1982 Michael B. Tretow tuotti uuden sooloalbumin, jonka hän tuotti itse rakentamassaan kotistudiossa. 1985 hän teki jälleen lastenmusiikkia, tällä kertaa mainostamaan moralaista huvipuistoa "Tomteland". Syntyi huvipuiston mukaan nimetty levy, jonka kappaleesta "Den makalösa manicken" tuli välitön hitti Ruotsissa.
1980-luvun lopulla Tretow oli mukana tekemässä tunnusmusiikkia ja sketsejä radioon ja lisäksi tv-ohjelmia. Tämä toi hänelle niin suurta suosiota, että hän pääsi tekemään Ruotsin tv-kanava Kanal 1:n silloiset tunnusmusiikit 1990-luvun alussa. Hän tuotti myös kaksi albumia yhtyeelle "Big Money". Lisäksi hän oli mukana restauroimassa ABBA:n vanhoja levyjä niiden CD-julkaisun yhteydessä.
1995 hän teki ääniraidan Bert-aiheiseen elokuvaan. Vuonna 1999 Mariann Grammofon AB julkaisi Tretowin musiikista kokoelmalevyn "Greatest Hits".
2001 Tretow sai vakavan aivoinfarktin, mutta on toipunut siitä suhteellisen hyvin ja voi liikkua sekä puhua. Aktiiviura hänellä kuitenkin on jo ohi; kotistudio "Garage de Garbage" Brommassa on purettu ja myyty pois.
Nurpaši Kulajev

Nurpaši Kulajev (s. 1980) on Venäjän viranomaisten mukaan ainoa hengissä selvinnyt vuoden 2004 syyskuussa toteutetun Beslanin koulukaappauksen 32
tekijästä.
Tiistaina 17. toukokuuta 2005 alkoi Vladikavkazissa Venäjän Pohjois-Ossetiassa oikeudenkäynti, jossa Kulajevia syytettiin aseellisesta hyökkäyksestä ja panttivankien otosta sekä puolustuskyvyttömien ihmisten murhasta. Kaikkiaan häntä vastaan nostettiin kahdeksan syytettä, ja 26. toukokuuta 2006 Pohjois-Ossetian korkein oikeus totesi hänet syylliseksi niihin kaikkiin. Kulajev myönsi aluksi syytteet, mutta kiisti myöhemmin kaiken väittäen, että hänet oli sekoitettu hänen veljeensä, joka kuoli turvallisuusjoukkojen rynnäkössä kouluun. 
Kulajev tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Jotkut Beslanissa kuolleiden oppilaiden äideistä yrittivät hyökätä Kulajevin kimppuun, kun häntä ohjattiin pois oikeustalosta. 
Kulajevin nimi vaihdettiin, koska hänen uskottiin joutuvan vankilassa väkivaltaisten hyökkäysten kohteeksi.
Eric Close

Eric Close (s. 24. toukokuuta 1967, Staten Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänen isänsä on ortopedi ja Eric on vanhin kolmesta veljeksestä. Hänen perheensä muutti ensin Indianaan, sitten Michiganiin ja lopulta Ericin ollessa 7-vuotias San Diegoon Kaliforniaan. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1989. Hän meni naimisiin vuonna 1995 ja hänellä on avioliitosta kaksi tytärtä. Hän oli kiinnostunut näyttelemisestä jo nuorena, mutta päätti alkaa näyttelijäksi vasta collegen jälkeen. Hän ehti luoda uraa teatterissa, elokuvissa sekä vierailla useissa televisiosarjoissa, ennen kuin sai pääosat sarjoissa "Dark Skies" (1996), "Seitsemän rohkeaa miestä" (1998) sekä "Hyvin salainen agentti" (1999). Hän näytteli FBI-agentti Martin Fitzgeraldia CBS-kanavan televisiosarjassa "Ilman johtolankaa", jota tehtiin vuosina 2002-2009. Eric Close näytteli vuonna 2002 myös "Takenissa".
Aisankannattaja

Aisankannattaja on halveksiva ilmaus naimisissa tai muuten vakaassa liitossa olevasta miehestä, jonka vaimo on uskoton. Aisankannattaja ei pysty estämään naisensa uskottomuutta, ei tiedä siitä tai ei pysty lopettamaan liittoa. 
Ranskaksi aisankannattaja on ”cocuald” ja englanniksi ”cuckold”. Sana on halventava, pilkallinen muoto käkeä merkitsevästä sanasta "cuco" (ranskaksi) tai "cuckoo" (englanniksi). Merkitys tulee siitä, että käet munivat toisten lintujen pesiin, jolloin toisen linnun tehtäväksi tulee hautoa ja hoitaa poikanen.
Aisankannattajien kerrotaan joskus vertauskuvallisesti ”kantavan sarvia”. Tämä viittaa legendaan, jonka mukaan jossakin eurooppalaisessa kylässä mies olisi häpäisty panemalla hänen päähänsä sarvet, jos hänen vaimonsa synnyttämä lapsi ei näyttänyt häneltä. Legendan mukaan mies olisi pakotettu kulkemaan paraatissa sarvet päässään koko kyläyhteisön pilkatessa.
Italiassa, Portugalissa, Brasiliassa ja espanjankielisissä maissa ”sarvet” ovat vertauskuva vaimon uskottomuudelle.
Kiinalainen aisankannattajaa merkitsevä termi voidaan kääntää ”vihreän hatun kantamiseksi”.
Marianne Jean-Baptiste

Marianne Raigipcien Jean-Baptiste (s. 26. huhtikuuta 1967 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänellä on karibialaiset (antigualais-saintlucialaiset) sukujuuret. Hänen läpimurtoroolinsa vuonna 1996 oli kansainvälisessä menestyselokuvassa "Salaisuuksia ja valheita", jonka ansiosta hän oli ensimmäinen musta brittiläinen naisnäyttelijä, joka on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, ja samasta roolista hän sai myös Golden Globe -ehdokkuuden. Jean-Baptiste on myös säveltänyt ja sanoittanut sekä levyttänyt albumin bluesia.
Hän näytteli vuodesta 2002 alkaen yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Ilman johtolankaa" FBI-agentti Vivian Johnsonia, jolla on vakava sydänsairaus ja pieni poika. "Ilman johtolankaa" lopetettiin 2009. Jean-Baptiste näytteli brittiläisen rikossarjan "Broadchurch" toisella kaudella vuonna 2015.
Jean-Baptiste on naimisissa brittiläisen balettitanssijan Evan Williamsin kanssa, jonka kanssa hänellä on tytär.
Hitman (pelisarja)

Hitman on tanskalaisen IO Interactive -pelitalon kehittämä pelisarja, jonka päähahmo on palkkamurhaaja numero 47. Lajityypiltään sarja on sekoitus hiiviskely- ja toimintapeliä. Pelisarjan julkaisijana ovat toimineet Eidos Interactive sekä Square Enix.
Historia.
Pelisarja lisäsi hiiviskelypelien lajityyppiin naamioitumisen elementin ja avoimia tasoja. Toisessa osassa "Hitman 2: Silent Assassin" pelisarja lisäsi luokittelujärjestelmän ja pelaajan haasteen tavoitteena minimoida tarpeettomat kuolemat ja havaitsemiset. "Hitman: Blood Money" lisäsi NPC-hahmoille kyvyn muistaa mitä pelaaja piti yllään ja lisäsi kohteiden manipulointia.
Pelisarjan varhaisiin peleihin musiikin on säveltänyt Jesper Kyd.
"" paljastettiin vuonna 2011. Pelin lähestymistapaa pidettiin virheellisenä sen lisätyn toiminnallisuuden osuuden johdosta.
Sarjan eponyymisti nimetty "Hitman"-peli julkaistiin vuonna 2016 ja aloitti uuden reboot-sarjan, jonka jatko-osa on "Hitman 2".
"Hitman" julkistettiin E3 2015 -tapahtumassa ja julkaistiin 11. maaliskuuta 2016 PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille sekä Steam-palvelun kautta. "Hitman 2" julkistettiin E3 2018 -tapahtumassa. "Hitman 3" julkaistiin tammikuussa 2021.
Elokuvat.
Pelisarjaan perustuen on tehty myös kaksi elokuvaa: "Hitman" (2007), jossa pääosaa esittää Timothy Olyphant, sekä "" (2015), jonka pääosassa on Rupert Friend.
Sjöwall ja Wahlöö

Sjöwall ja Wahlöö oli kansainvälisesti tunnettu ruotsalainen kirjailijapariskunta. Avoliitossa eläneet Maj Sjöwall (1935–2020) ja Per Wahlöö (1926–1975) kirjoittivat vuosina 1965–1975 julkaistun kymmenen poliisiromaanin sarjan "Roman om ett brott" (”romaani rikoksesta”). Sarjan päähenkilönä oli ensimmäinen poliisiassistentti (vastaa Suomen ylikonstaapelia) Martin Beck, joka myöhemmissä kirjoissa yleni ensin rikoskomisarioksi ja sen jälkeen valtakunnan murhakomission päälliköksi.
Useista sarjan romaaneista on tehty elokuvia sekä Ruotsissa että muualla maailmassa. Kirjailijoiden on katsottu saaneen vaikutteita Ed McBainin "87. poliisipiiri" -sarjasta.
Sjöwallilla ja Wahlööllä on kaksi yhteistä lasta, Tetz Sjöwall ja Jens Sjöwall Wahlöö, jotka molemmat työskentelevät elokuvateollisuudessa.
Poppy Montgomery

Poppy Montgomery (synt. Poppy Petal Emma Elizabeth Deveraux Donahue, s. 15. kesäkuuta 1972 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen näyttelijätär.
Poppy Montgomery lähti Australiasta 16-vuotiaana silloisen poikaystävänsä kanssa. Hän matkusti Floridaan 18-vuotiaana, ja sieltä Hollywoodiin aikomuksenaan ryhtyä näyttelijäksi. Hän otti taiteilijanimekseen äitinsä tyttönimen Montgomery.
Parhaiten hänet tunnetaan amerikkalaisesta televisiosarjasta "Ilman johtolankaa", jossa hän näytteli Samantha Spadea vuosina 2002–2009. Montgomery on näytellyt myös Marilyn Monroeta vuonna 2001 CBS:n Suomessakin nähdyssä minisarjassa "Blonde", joka perustui Joyce Carol Oatesin romaaniin. Montgomery on näytellyt myös yhdysvaltalaisessa poliisisarjassa "Muistin vanki".
Montgomerylla on vuonna 2007 syntynyt poika. Lapsen isä on Montgomeryn miesystävä, näyttelijä Adam Kaufman.
Roselyn Sánchez

Roselyn Sánchez (s. 2. huhtikuuta 1973 San Juan, Puerto Rico) on puertoricolaissyntyinen yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. 
Sánchez on nuorin neljästä sisaruksesta ja hänellä on kolme vanhempaa veljeä. Jo nuorena hän osoitti kiinnostusta niin näyttelemistä kuin tanssiakin kohtaan. Hän opiskeli markkinointia kolme vuotta Puerto Ricon yliopistossa.
Vuonna 1991 18-vuotias Sánchez muutti New Yorkiin, jossa hän otti laulu-, tanssi- ja näyttelemistunteja. Hän palasi Puerto Ricoon vuonna 1992 ja teki samana vuonna elokuvadebyyttinsä. Hän menestyi 1990-luvun alussa hyvin myös kauneuskilpailuissa. Sánchez palasi New Yorkiin ja näytteli saippuasarjassa "As the World Turns" vuosina 1996–1997. 
Vuodesta 2005 alkaen Sánchez näytteli Elena Delgadon roolia sarjassa "Ilman johtolankaa" aina sarjan päättymiseen vuonna 2009 asti. Hän on näytellyt myös neiti Lopezia elokuvassa "Koulukyttä" ("Underclassman").
Sánchez oli vuosina 1998–2001 naimisissa Gary Stretchin kanssa. Vuonna 2008 hän avioitui näyttelijä Eric Winterin kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 2012 syntynyt tytär ja vuonna 2017 syntynyt poika.
Bad Girls

Bad Girls on ITV-kanavan esittämä englantilainen draamasarja, jota Suomessa esitettiin Nelosella. Sarja kertoo kuvitteellisen Larkhallin naisvankilan arjesta vankien ja vanginvartijoiden näkökulmasta. Sarjaa esitettiin 1999–2006.
Kaikki kahdeksan Bad Girls -kautta ovat saatavilla DVD:nä. Lisäksi suomeksi tekstitettynä ovat kaudet 1 &amp; 2.
Helen Fraser

Helen Fraser (s. 15. kesäkuuta 1942 Oldham, Lancashire) on brittiläinen näyttelijä. Hänen tunnetuin televisioroolinsa on sarjassa "Bad Girls", jossa hän esitti Sylvia Hollambya. Muita rooleja hän on tehnyt muun muassa sarjoissa "Z-Cards", "Dixon of Dock Green" ja "Doctor in the House".
PC Engine

PC Engine on japanilaisten NEC:in ja Hudson Softin yhteistyössä vuonna 1987 julkaisema pelikonsoli. Vuonna 1989 se julkaistiin Pohjois-Amerikan markkinoille nimellä TurboGrafx-16. "Turbografx"-nimistä PAL-versiota konsolista julkaistiin hyvin rajoitettu erä Isossa-Britanniassa ja manner-Euroopassa vuonna 1990. Ranskassa PC Enginea oli laajalti saatavilla kun Sodipeng-niminen yhtiö maahantoi Japanista tuotuja konsoleita ja pelejä.
PC Engine oli 8-bittinen konsoli (suoritin perustui MOS 6502:een kuten NES:ssä) varustettuna 16-bittisellä grafiikkasirulla ja se pystyi näyttämään ruudulla 482 väriä yhtäaikaisesti. PC Engine oli graafisilta ominaisuuksiltaan (värit ja spritejen käsittely) korkeammalla tasolla kuin Segan 16-bittinen Sega Mega Drive ja edusti suunnilleen samaa tasoa SNES:in kanssa. 
PC Engine oli varsin suosittu konsoli Japanin videopelimarkkinoilla, mutta jäi varsin tuntemattomaksi muilla markkina-alueilla. Sen historiallista merkitystä lisää se, että PC Engine oli ensimmäinen CD-ROM -levyjä hyödyntänyt koteihin tarkoitettu pelilaite. Konsolin CD-ROM-versio, "PC Engine CD-ROM²", julkaistiin Japanin markkinoilla vuonna 1989. Samainen laite tuotiin uudenlaisessa koteloinnissa Pohjois-Amerikan markkinoille nimellä "TurboGrafx-CD", jossa se julkaistiin vuonna 1990. Cinemaware teki pelistään "It Came from the Desert" käännöksen CD-mallille.
Monet ovat oppineet tuntemaan PC Enginen myöhemmin vapaasti levitettävien emulaattoriohjelmien kautta, joiden avulla käyttäjät ovat voineet tutustua PC Engineen ja sen peleihin ilman varsinaista laitetta.
Suomessa PC Engine esiteltiin MikroBitti-lehdessä. Lehden pelitoimittaja, Niko Nirvi, oli erityisen ihastunut "Gunhed"-nimiseen nopeatempoiseen räiskintäpeliin, joka hyödynsi hyvin PC Enginen tehokkaita sprite-ominaisuuksia. "Gunhedin" TurboGrafx-16 versio on nimeltään "Blazing Lazers". Huomiota herätti myös "Toilet Kids" -peli, jossa lennettiin vessanpöntöillä.
PC Engine SuperGrafx.
Konsolista julkaistiin päivitetty malli PC Engine SuperGrafx, myös nimellä SuperGrafx tai PC Engine SG. Konsolin nimi oli alun perin PC Engine 2.
Konsoli julkaistiin Japanissa vuonna 1989.
Konsolin suoritin oli Hudson Soft HuC6280, joka oli päivitetty versio WDC 65C02 suorittimesta (MOS Technology MOS 6502).
PC Engine GT/TurboExpress.
PC Engine GT on vuonna 1990 julkaistu käsikonsoli joka perustuu PC Enginen tekniikkaan. Konsoli julkaistiin Yhdysvalloissa nimellä TurboExpress.
Pelit.
Tunnetuimpiin PC Enginen peleihin kuuluvat esimerkiksi "Bomberman '94", "", "Gunhed", "Devil's Crush", "Parodius", "R-Type" ja "Splatterhouse". PC Enginen peleistä monet ovat avaruusräiskintöjä tai japanilaisia tietokoneroolipelejä. Useat peleistä ovat kolikkopelikäännöksiä. PC Enginen maskottihahmo on Bonk, joka tunnettiin myös nimellä BC Kid. Bonkin tähdittämä "Bonk's Adventure" oli PC Enginen eniten myynyt peli. Yksi Bonk -peli käännettiin myös IBM PC:lle ja Amigalle nimellä "B.C. Kid". "Parasol Stars" ("Bubble Bobble" -sagan kolmas osa) tehtiin alun perin nimenomaan PC Enginelle.
Jean-Pierre Kusela

Jean-Pierre Kusela on Vesa-Matti Loirin esittämä ja Spede Pasasen kehittämä kuvitteellinen hahmo, joka oli mukana "Spede Show" -sketsisarjassa 1985−1987. Kuselan hahmo esiintyi myös "Vesku Showssa", jota esitettiin vuosina 1988–1991. Hahmo on parodia tyypillisistä ranskalaisista pehmeä-äänisistä chanson-laulajista, nimenomaan Jean-Claude Pascalista, jonka sukunimi − kuten Kuselankin − vivahtaa ruumiintoimintoon.
Jean-Pierre Kusela on isonenäinen, tummahiuksinen ja -partainen hieman murtaen suomea puhunut yökerholaulaja. Tyypillisessä Kusela-sketsissä tämä esitti laulujaan tupakoiden ja alkoholia naukkaillen ruotsalaispianisti Puppen (Olli Ahvenlahti) säestäessä. 
Jean-Pierre Kuselan nosti tunnetuksi erityisesti hänen esittämänsä kappale ”Naurava kulkuri”. Kappaleesta tuli niin suosittu, että Vesa-Matti Loiri levytti Kuselan nimellä vuonna 1986 albumin "Naurava kulkuri". Albumia myytiin peräti 92 000 kappaletta. Se sai platinalevyn vuonna 1987, ja se on Suomen 60 myydyimmän kotimaisen albumin joukossa. Vuonna 1987 tehtiin toinen albumi, "Voi hyvä tavaton", joka myi vielä kultalevyyn oikeuttavan 25 000 kappaletta. Vuonna 1988 Kusela vieraili Tyynen albumilla "Pim peli pom". Yhdessä he levyttivät laulun ”Tahdon olla sulle hellä”. Vuonna 1995 julkaistiin CD-single ”Nauravan kulkurin paluu”, joka sisälsi remiksatun version alkuperäisestä vuonna 1986 levytetystä kappaleesta. 
Debyyttialbumi "Naurava kulkuri" julkaistiin artistinimellä Kusela ja levyn etiketeissä esittäjäksi kerrotaan Kusela &amp; Puppe ja tunnelbana pojkar. Myöhemmissä levytyksissä artistinimi kirjoitettiin muodoissa Jean-Pierre Kusela ja Jean Pierre Kusela.
Jean-Pierre Kusela esiintyi marraskuussa 2001 Spede Pasasen muistokonsertissa Hartwall Areenalla. Konsertti esitettiin MTV3:lla joulukuussa 2001. Kuselan viimeinen esiintyminen oli elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" (2004).