tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Käyrä

Matematiikassa käyrä on halutulla välillä jatkuva pisteiden joukko avaruudessa. Käyrän ei välttämättä tarvitse noudattaa mitään matemaattista mallia. Yksinkertaisimmillaan käyrä on suora viiva. 
Topologinen määritelmä.
Olkoon formula_1 topologinen avaruus ja formula_2 reaaliakselin jokin väli. Tällöin käyrä on jatkuva kuvaus formula_3. Käyrää sanotaan yksinkertaiseksi, jos formula_4 on injektiivinen. Jos I on suljettu ja rajoitettu väli, formula_5, sanotaan käyrää yksinkertaiseksi siinäkin tapauksessa, että formula_6 ja formula_4 on välin sisäpisteissä injektiivinen. 
Käyrä on suljettu käyrä, jos formula_5 ja formula_9. Suljettua yksinkertaista käyrää sanotaan Jordanin käyräksi.
Topologisessa tarkastelussa on huomattava, että käyrä ja sen kuvaaja ovat kaksi eri asiaa. Kahden eri käyrän kuvaajat voivat olla samat. Esimerkiksi fysikaalisesti tulkittuna käyrää pitkin voidaan kulkea eri nopeuksilla tai Jordan-käyrää voidaan kiertää useita kertoja.
Sytytysjärjestelmä

Sytytysjärjestelmään kuuluu bensiiniä käyttävässä perinteisessä ottomoottorissa mekaaninen, moottorin tahtia pyörivän akselin ohjaama katkoja, sytytyspuola (sytytysmuuntaja), virranjakaja ja sytytystulpat sekä näiden väliset johtimet. Sytytyspuolan ensiöpiiriin tulee jatkuva tasajännite, ja kun katkojan kärjet ovat kiinni toisissaan, sytytyspuolan ensiöpiiri maadoituu niiden kautta päästäen virran kulkemaan ensiökäämin läpi. Virranjakajan akselin avatessa katkojan kärjet puolan ensiöpiirin virtapiiri katkeaa ja tällöin toisiopiiriin indusoituu suuri, jopa kymmenientuhansien volttien jännite. Puolan toisiopiiri on yhdistetty suurjännitejohdolla virranjakajan kanteen, josta se pyörijän kautta ohjautuu oikean sylinterin sytytystulppaan ja aiheuttaa siellä kipinän.
Katkojan kärkien rinnalla on kondensaattori, jonka tarkoitus on vähentää ensiöpuolen kipinöintiä. Kun katkojan kärjet avautuvat, virta pääsee pienen hetken kulkemaan kondensaattorin kautta, mikä antaa kärjille aikaa avautua kunnolla ennen kuin virta katkeaa. Tämä estää valokaaren syntymisen kärkien välille ja pakottaa jännitteen purkautumaan toisiokäämin ja tulpan kautta.
Jos katkojan kärkiväli on liian pieni, moottorin käynti muuttuu röpöttäväksi ja kierrosten otto vaikeutuu. Sama tapahtuu, kun katkojan kärjet kuluvat. Katkojan kärjet ovat kiinni virranjakajassa sijaitsevassa kärkilevyssä.
Virranjakajassa on usein myös alipaineella toimiva sytytysennakon säätö, joka säätää ennakkoa moottorin kuormituksen ja kierrosluvun mukaan sopivaksi. Normaaleihin huoltotoimenpiteisiin kuuluu kyseisen järjestelmän toiminnan sekä itse ennakon tarkastus, joka suoritetaan helpoiten ajoituslampulla.
Nykyisissä bensiiniautoissa on yleensä käytössä kärjetön sytytysjärjestelmä, jossa puolan ensiövirtaa ohjataan elektronisesti. Katkojan kärjet on korvattu moottorin asentoanturilla ja elektronisilla sytytyksen vahvistus- ja/tai ohjausyksiköillä, jotka korvaavat mekaanisen katkojan. Nykyään virranjakajastakin on usein luovuttu, ja jokaista sylinteriä kohti on oma puolansa, minkä ansiosta moottorinohjausyksikkö voi säätää kunkin sylinterin sytytystä täysin yksilöllisesti.
Eräs vaihtoehto on käyttää niin sanottua hukkakipinäsytytysjärjestelmää, jossa esimerkiksi nelisylinterisessä moottorissa kahdelle sylinterille annetaan kerrallaan kipinä. Toisessa sylinterissä on puristustahti lopuillaan ja toisessa vastaavasti poistotahti lopuillaan. Sylinterissä, jossa on poistotahti menossa, menee kipinä "hukkaan." Järjestelmästä voidaan myös käyttää nimitystä DIS, Distributorless Ignition System. (suom. virranjakajaton sytytysjärjestelmä) 
Yksi- (ja usein myös kaksi) sylinterisissä moottoreissa voi olla ns. magneettosytytys, joka sekin voi olla kärjellinen tai kärjetön.
Alpo Tuomisto

Alpo Tuomisto (19. marraskuuta 1937 – 15. syyskuuta 2021) oli suomalainen taidemaalari. Hän oli 1980-luvun alusta lähtien eräs tuotteliaimpia suomalaisia muotokuvamaalareita. Virallisesti julkistettuja Tuomiston töitä löytyy pääosin pankkien, kuntien, sähkölaitosten ja erilaisten julkisyhteisöjen kokoelmista.
Tämän lisäksi Tuomisto maalasi huomattavan määrän taiteilijaprofessoreita ja viihdetaiteilijoita. Esimerkiksi Juice Leskisen albumin "Minä" kansikuvituksessa käytettiin Alpo Tuomiston muotokuvamaalausta.
Kallaveden lukio

Kallaveden lukio on kuopiolainen lukio, jonka juuret ulottuvat vuoteen 1879 Suomalaisen tyttökoulun perustamiseen. Nimi muuttui vuonna 1928 Kuopion tyttölyseoksi, Kallaveden yhteislyseoksi vuonna 1973 ja Kallaveden lukioksi vuonna 1975.
Kallaveden lukio on yksi Kuopion neljästä päivälukiosta. Sitä käy noin 500 opiskelijaa. Opettajia on noin 40. Rehtorina on Ensio Vatanen. Samassa rakennuksessa toimi aikaisemmin myös Kuopion aikuislukio.
Arkkitehti Magnus Schjerfbeckin suunnittelema, alkujaan nelikerroksinen punatiilinen koulurakennus valmistui Piispanpuiston pohjoislaidalle (Maaherrankatu 2) vuonna 1924. Koulu oli alkujaan Kuopion suomalaisen tyttökoulun käytössä. Nykyisen korkeutensa koulu sai 1950-luvulla. 
Lukio hyväksyttiin Unesco-kouluksi vuonna 1984. Unesco-koulu korostaa kansainvälisyyttä eri toiminnoissaan. 
Opiskelu.
Kallaveden lukiossa painotetaan viestintää ja mediakasvatusta, kuvataidetta, käsi- ja taideteollisuutta sekä kansainvälisyyttä. Lukiodiplomin suorittaminen on mahdollista musiikissa, kuvataiteessa, tekstiilityössä, mediassa ja liikunnassa. Samassa rakennuksessa toimii myös Kuopion aikuislukio, jonka kursseja oppilaiden on mahdollista hyödyntää.
Lehti ja radioasema.
Kallaveden lukiossa julkaistaan perinteistä "Oras" -lehteä, jonka perustaminen ajoittuu aivan 1800-luvun loppuun, mikä tekee siitä yhden Suomen vanhimmista opiskelijalehdistä.
Siellä on toiminut myös 10 vuoden ajan lukiolaisten oma radioasema, Putkiradio.
Ystävyyskoulut.
1980-luvun alusta on Kallaveden lukiolla ollut viisi ystävyyskoulua: Nowy Wisniczin taidelukio (Puola), Tarton 14. taidekoulu (Viro), Himmelsthurin lukio (Saksa) ja 15. lyseo Pihkovassa (Venäjä) Desenzanon lukio (Italia) . Koulut pitävät yhteyttä toisiinsa mm. vuosittaisten vierailujen merkeissä.
Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukio

Kuopion yhteiskoulun musiikkilukio oli musiikkiin ja tanssiin erikoistunut kuopiolainen lukio, joka perustettiin vuonna 1968 ja joka toimi itsenäisenä erikoislukiona heinäkuuhun 2015 saakka. 
Elokuussa 2015 erillinen musiikkilukio lopetti, ja uusi Kuopion taidelukio Lumit aloitti toimintansa aiemmissa musiikkilukion tiloissa Kuopion Minna Canthin kadulla. Kuopion taidelukio muodostettiin Kuopion yhteiskoulun musiikkilukion ja Minna Canthin lukion pohjalta.
Historiaa.
Tanssiopetus aloitettiin musiikkilukiossa vuonna 1983. Kuopion musiikkilukio on ensimmäinen suomalainen erikoislukio, joka erikoistui musiikkiin ja tanssiin. Nimi Kuopion yhteiskoulun musiikkilukio otettiin käyttöön vuonna 1995.
Opinnot ja yhteistyö muiden oppilaitosten kanssa.
Perusopintojen lisäksi opiskelijalla oli mahdollisuus valita musiikinteoriaa, musiikintietoa, soitinopetusta, ryhmämusisointi-, orkesteri- ja kuoro-opetusta. Tanssijat saivat valita sekä klassisen baletin että nykytanssin tunteja. Opiskelijalla oli mahdollisuus käydä myös Kuopion konservatoriolla, jonka kursseista osa voitiin hyväksilukea lukio-opintoihin. Yhteiskoulun musiikkilukiossa lukioiden oppimäärään kuuluvista pakollisesta 75 kurssista kaksitoista oli oltava musiikin tai tanssin kursseja.
Lukiota kävi noin 210 opiskelijaa. Puolet opiskelijoista oli kotoisin Kuopion ulkopuolelta.
Koulu teki yhteistyötä Kuopion konservatorion, Sibelius-Akatemian Kuopion osaston ja Petroskoin Taidekoulu nro 1:n kanssa. Musiikkilukio muodosti osan ainutlaatuista musiikin koulutusketjua, joka ulottuu Kuopiossa aina päiväkodista tohtorinopintoihin asti.
Vuoden taidelukiolainen.
Vuoden taiteilija on diplomi, joka myönnettiin vuosittain yhdelle ansioituneelle Kuopion yhteiskoulun musiikkilukion aiemmalle opiskelijalle. Kriteerinä on, että diplomin saaja oli kirjoittanut opiskellut ja kirjoittanut Kuopion yhteiskoulun musiikkilukiosta ylioppilaaksi, ja menestynyt sittemmin elämässään valitsemallaan osa-alueellaan. Nyttemmin perinne jatkuu Kuopion taidelukio Lumitissa, jossa valitaan "Vuoden taidelukiolainen".
Vuoden taiteilijat/taidelukiolaiset:
Kuopion konservatorio

Kuopion konservatorio on vuonna 1954 perustettu musiikkioppilaitos, joka tarjoaa musiikin ja tanssin perusopetusta että järjestää musiikkialan toisen asteen ammatillista koulutusta. Omien sanojensa mukaan se on Suomen suurin ja monipuolisin musiikki- ja tanssioppilaitos. 
Kuopion konservatorion toimipisteet sijaitsevat Kuopiossa, Juankoskella, Lapinlahdella, Nilsiässä, Siilinjärvellä ja Suonenjoella. Konservatorion rehtorina toimii Elina Vetoniemi (FM). 
Pääosa konservatoriosta toimii vuonna 1985 valmistuneessa Kuopion musiikkikeskuksessa, johon ovat sijoittuneet myös Savonia-ammattikorkeakoulun Kuopion musiikki- ja tanssiakatemia, Taideyliopiston Sibelius-Akatemian Kuopion osasto ja Kuopion kaupunginorkesteri. Samassa talossa on mahdollista opiskella musiikkia ja tanssia varhaislapsuudesta korkeimpiin ammattitutkintoihin saakka.
Musiikkikeskuksessa toimivilla oppilaitoksilla on monia yhteisiä tai vuorovetoisia toimintoja. Esimerkiksi kirjastopalveluista vastaa Taideyliopiston Kuopion kirjasto.
Dol Amroth

Dol Amroth on Gondorin alaisuuteen kuuluva suuriruhtinaskunta J. R. R. Tolkienin kehittämässä Keski-Maan fantasiamaailmassa. "Tarussa sormusten herrasta" esiintyy Dol Amrothin kahdeskymmenestoinen suuriruhtinas, Imrahil, joka on yksi Gondorin armeijan päälliköistä.
Dol Amrothin satamakaupunki sijaitsee Belfalasin niemimaan länsirannikolla Suuren Meren rannalla. Suuriruhtinaiden hallitsemaa aluetta Ringló- ja Sernijokien välillä kutsutaan myös Dor-en-Erniliksi, "Ruhtinaan maaksi". Jossakin Dol Amrothin lähistöllä Morthondin suiston tuntumassa on Lórienin haltioiden muinainen satama Edhellond, joka hylättiin Kolmannen ajan toisen vuosituhannen lopulla, kun Lórienin viimeinen kuningas Amroth hukkui Belfalasin lahteen. Dol Amroth on nimetty Amrothin mukaan.
Tolkien luonnosteli Dol Amrothin ja sen suuriruhtinaiden alkuperästä kaksi toisistaan olennaisesti eroavaa versiota. Toisen mukaan suuriruhtinaat polveutuvat Belfalasissa asuneesta korkea-arvoisesta suvusta, joka oli saapunut Númenorista jo ennen sen häviötä. Kuningas Elendil, jolle he olivat sukua, antoi heille suuriruhtinaan arvonimen jo Toisen ajan lopulla ennen Viimeisen liiton sotaa. Toinen, yksityiskohtaisempi versio ajoittaa suuriruhtinaskunnan perustamisen vasta Kolmannen ajan 2000-luvun alkuun. Tällöin syntyi Belfalasissa asuneen Imrazôr Númenorilaisen ja salohaltia Mithrellasin liitosta poika Galador, josta tuli Dol Amrothin ensimmäinen suuriruhtinas ja josta kaikki myöhemmät suuriruhtinaat polveutuivat suoraan alenevassa polvessa.
Jälkimmäiseen tarinaan liittyy luettelo Dol Amrothin suuriruhtinaista, joskin toisesta kahdeksanteentoista heidät tunnetaan vain elinvuosiltaan. Vuosiluvut viittaavat Kolmanteen aikaan lukuun ottamatta kolmen viimeisenä luetellun suuriruhtinaan kuolinvuosia Neljännellä ajalla.
Järvamaa

Järvamaa eli Järva on maakunta Viron keskiosassa. Pinta-ala on 2 474 km² ja asukkaita runsaat 30 000. Maakunnan pääkaupunki on Paide.
Maantiede.
Järvamaa rajoittuu idässä Länsi-Virumaahan ja Jõgevamaahan, etelässä Viljandimaahan, lännessä Pärnumaahan ja Raplamaahan sekä pohjoisessa Harjumaahan.
Järvamaa on etupäässä tasanko- ja kumparemaata ja pohjoisosastaan melko soista. Keski- ja itäosistaan Järvamaa on laajasti viljeltyä.
Kaupungit ja kunnat.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Järvamaan 11 kunnasta ja yhdestä kaupungista sekä yhdestä Raplamaan kunnasta (Käru) muodostettiin kaksi kuntaa ja yksi kaupunki. Järvamaan kunnat ovat:
Väestö.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan silloisella Järvamaalla oli 30 537 asukasta, joista 28 926 (94,7 %) oli virolaisia, 828 (2,7 %) venäläisiä ja 753 (2,5 %) muita kansallisuuksia.
Talous.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarvike- ja metsäteollisuus.
Läänemaa

Läänemaa (, , ) on maakunta Viron länsirannikolla. Maakunnan keskuspaikka on Haapsalu. Maakunnassa on 21 174 asukasta (1.1.2018). Sen pinta-ala on 1 816 neliökilometriä.
Maantiede.
Läänemaa on alavaa tasankoa tai loivasti kumpuilevaa lakeutta, jonka pääosa on viljelys- tai laidunmaata. Suurin joki on Kasari, joka laskee Matsalunlahteen Pohjois-Euroopan suurimmalla luhtasuolla. Maakuntaan kuuluvat myös saaret Vormsi ja Osmussaari.
Kaupungit ja kunnat.
Vuoden 2017 hallintouudistuksen jälkeen maakunnassa on yksi kaupunki (Haapsalun kaupunki) ja kaksi kuntaa: Lääne-Nigula ja Vormsi. Uudistuksessa Ridalan kunta ja vanha Haapsalu yhdistyivät uudeksi Haapsaluksi. Lääne-Nigulan kunta muodostettiin vanhasta Lääne-Nigulasta, neljästä muusta kunnasta (Noarootsi, Nõva, Martna ja Kullamaa) sekä Nissin kunnan Rehemäen kylästä. Läänemaan eteläosan kaksi kuntaa (Hanila, Lihula) siirtyivät uudistuksessa osaksi Pärnumaalle muodostettua Läänerannan kuntaa.
Väestö.
Vuonna 2011 Läänemaalla oli 24 140 asukasta, joista 21 499 (89,1 %) oli virolaisia, 1 965 (8,1 %) venäläisiä ja 659 (2,7 %) muita kansallisuuksia.
Talous.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarvike- ja metsäteollisuus. Lisäksi maakunnassa työllistää virkistys- ja terveydenhoitoala.
Hallinto ja politiikka.
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Hannunvaakuna

Hannunvaakuna (⌘) eli käpälikkö on esikristillinen symboli, jota on perinteisesti käytetty koristeluun monessa maailman kolkassa, etenkin Pohjois-Euroopassa ja Virossa, jossa se esiintyy muun muassa Kastren kunnan lipussa ja vaakunassa. Suomessa on ollut tapana maalata käpälikköjä talojen tai latojen seiniin suojaamaan rakennusten asukkeja huonolta onnelta ja pahoilta hengiltä. Sitä myös kaiverrettiin usein puisiin esineisiin, kuten lusikoihin tai juustolautoihin, joissa hannunvaakunaa on käytetty jo satoja vuosia sitten. Käpälikköä on käytetty myös kirjontakuviona, riipuksissa ja soljissa. Vanhin tunnettu suomalainen hannunvaakuna on kaiverrettu noin vuoden 1000 paikkeilla sukseen. Läntisellä viikinkiajalla Suomen alueella käytettiin hannunvaakunakuvioita vaatteissa. 
Suomen Kotiseutuliitto ehdotti 1950-luvulla hannunvaakunan käyttöä kulttuurimuistomerkkien symbolina. 1960-luvulla se otettiin käyttöön Pohjoismaissa nähtävyyttä kuvaavana liikennemerkkinä, ja nykyisin se on levinnyt kansainväliseen käyttöön. Merkkiä on käytetty myös koko Kalevala Korun historian ajan sen tuotteissa kuten riipuksissa. Kalevala Koru kuvailee, että "Hannunvaakuna suojelee pahalta. Yhdestä nauhasta muodostuva kuvio synnyttää suojaavan voiman, jonka mahtiin uskoi muinoin koko pohjoinen Eurooppa. Kuvio muistuttaa myös maan neljästä suojelushengestä, jotka asettuivat kukin omaan nurkkaansa ja kannattelivat taivasta maan yllä. Pohjolan kansat antoivat näille hengille nimiksi Länsi, Itä, Pohjoinen ja Etelä."
Lisäksi merkkiä on käytetty Suomen kulttuurirahaston tunnuksessa, Svenska kulturfondenin tunnuksessa, Pörssisäätiön tunnuksessa ja Pörssitalon lipussa, Apple Macintoshin komentonäppäimenä, Ruotsissa Riksantikvarieämbetetin tunnuksessa sekä suomalaisissa pennin (vuodesta 1963 vuoteen 1979) ja viiden pennin kolikoissa (1963–1990). Ulkonäöltään samanlaiset, mutta markka-arvoiset kolikot olivat käytössä 1952–1962. Hannunvaakuna esiintyy myös 15. Prikaatin muistoristissä. Kulttuurirahaston tavoin se on poistettu myös Suomen tykistömuseon, nykyisen Museo Militarian tunnuksesta.
Virossa symbolin nimityksiä ovat muun muassa ("silmus")"nelinurk" eli '(silmukka)nelikulmio', "nelikand" 'nelikanta', "nelikant" 'nelikantti', "aasruut" ja "võlusõlm" 'taikasolmu'. Virossa hannunvaakunoita on tavattu erilaisista arkeologisista korulöydöistä, jotka ovat 800–1100-luvulta peräisin. Sitä tavataan enemmän tekstiilien koristeena kuin puuesineisiin kaiverrettuna. Nelikantaa käytetään Virossa kintaissa, setukaisten vöissä ja etelävirolaisessa kirjonnassa. Merkkiä on pidetty suojelua antavana, mutta myös manalan symbolina. Hannunvaakunaa käytettiin Viron Nuorten laulu- ja tanssijuhlien tunnuksena vuonna 2017, jolloin järjestettiin 12. Nuorten laulu- ja tanssijuhlat. Sen on ajateltu kuvastavan muun muassa sukupolvien välistä yhteenkuuluvuutta ja jatkuvuutta. Se on myös maan kulttuurimonumenttien tietokannan tunnuksena. 
Hannunvaakunan nimi tulee kristillisestä pyhimyksestä Johannes Kastajasta, mutta merkin alkuperä on esikristillinen.
Emily Watson

Emily Anita Watson (s. 14. tammikuuta 1967 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän on saanut kaksi Oscar-ehdokkuutta.
Varhainen elämä.
Watson syntyi arkkitehdin ja äidinkielenopettajan perheeseen. Tultuaan hylätyksi kolmesti teatteriopinnoista hän liittyi lopulta Royal Shakespeare Companyyn, jossa tutustui aviomieheensä Jack Watersiin.
Ura.
Watsonin elokuvadebyytti oli pääosa Lars von Trierin vuoden 1996 melodraamassa "Breaking the Waves". Hän sai roolistaan ylistävät arvostelut ja ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Alun perin osaan kaavailtiin Helena Bonham Carteria, jolle voimakkaan eroottiset kohtaukset olivat kuitenkin liikaa.
Toinen Oscar-ehdokkuus tuli Anand Tuckerin vuonna 1998 ohjaamasta elokuvasta "Hilary ja Jackie – rakkaudesta musiikkiin", jossa Watson esittää sellisti Jacqueline du Prétä.
Vuonna 2000 Watson näytteli Marleen Gorrisin elokuvassa "Rakkauden viimeinen siirto", jossa hän esittää autismiin taipuvaisen shakkineron rakastajatarta. Miespääosassa on John Turturro. Elokuva perustuu Vladimir Nabokovin romaaniin.
Emily Watson kieltäytyi hänelle varta vasten kirjoitetusta menestyselokuvasta "Amélie", koska ei halunnut muuttaa Pariisiin ja näytellä ranskaksi. Osan sai Audrey Tautou.
Emily Watson esittää vuoden 2017 televisiosarjassa "Pikku naisia" sisarusten äitiä Marmee Marchia.
Ukkosmerkki

Ukkosmerkki on symboli, jonka slaavit uskoivat suojaavan rakennusta ukkoselta. Se on ilmeisesti ollut myös ylijumala Perunin merkki, ja siitä on ollut käytössä useanlaisia versioita. Ne kaikki kuitenkin muistuttavat pyörää tai kukan terälehtiä ja ovat ilmeisesti sukua aurinkopyörälle. Perunin merkki suojasi kotia myös epäonnelta. Maailman eri kansat tuntevat lukuisia erilaisia ukkosmerkkiä muistuttavia merkkejä, joilla on eri nimityksiä, esimerkiksi kukkiin liittyviä. Ukkosmerkeissä ja sen verrokeissa on yleensä kuusi terälehteä, mutta niitä saattoi olla myös kahdeksan. Toisaalta Virossa ukkosen merkkinä oli viisikanta eli pentagrammi. Sen sijaan spiraalimaista kuviota, joka on kuvattu tämän artikkelin galleriassa oikealla, kutsutaan virolaisten perinteessä aurinkopyöräksi (vir. "päikeseratas", 'päivänratas') tai nimityksillä "sirkelrosett", "tuuleroos" ja "pärittuul", jotka merkitsevät 'harppiruusuketta', 'tuulenruusua' ja 'alkutuulta'. Niitä on käytetty Virossa puuesineiden koristelussa. "Sirkelrosett" tunnetaan Virossa ja eri nimillä muualla hedelmällisyysmagian ja auringon symbolina. 
Ukkosmerkki tehtiin usein talon kattopalkkiin, julkisivuun tai aitaan näkyvälle paikalle. Se on peräisin jo esikristilliseltä ajalta, mutta kristinuskon saapuminen Itä-Eurooppaan ei lopettanut sen käyttöä. Merkkejä onkin yhä olemassa joissakin vanhoissa rakennuksissa Venäjällä.
Urheiluruutu

Urheiluruutu on Yleisradion päivittäin lähettämä urheilu-uutisohjelma. Sen ensimmäinen lähetys oli 18. elokuuta 1963, johon Anssi Kukkonen teki intron ja sen juonsi ja koosti Seppo Kannas. Ohjelman nimen keksi Kukkonen ruotsalaista "Sportspegelniä" mukaillen. Sitä ennen urheilu-uutiset oli kerrottu muiden uutisten päätteeksi.
Aluksi "Urheiluruutua" lähetettiin 15 minuuttia vain sunnuntai-iltaisin, mutta myöhemmin se alkoi tulla myös torstaisin ja lauantaisin. Vuonna 1967 perustettiin TV1:n urheilutoimitus, jonka lippulaivaksi "Urheiluruutu" tuli, ja vuonna 1993 ohjelmaa alettiin lähettää joka päivä. Jouluaattona ja joulupäivänä "Urheiluruutua" ei kuitenkaan lähetetä.
"Urheiluruudun" ulkoinen ilme ja tunnusmusiikki ovat vaihtuneet vuosien aikana lukuisia kertoja. Ensimmäisessä tunnuksessa kukko juoksi kukkuloiden takaa kameran eteen. Tarinan mukaan tunnuksessa Kukkonen juoksi Kannaksen yli.
Tunnusmusiikeista tunnetuimmaksi on noussut 1980- ja 1990-luvulla käytetty Leevi and the Leavings -yhtyeen esikoisalbumilla oleva ”Tuhannen markan seteli”. Viimeksi ilme vaihtui 10. kesäkuuta 2024, jolloin studio ja tunnus vaihtuivat.
"Urheiluruutua" lähetetään arkisin kolme lähetystä: kello 19.15 TV2:ssa, kello 20.55 TV1:ssä (päälähetys) ja kello 22 TV2:ssa. Ne kestävät viisi minuuttia, paitsi keskiviikon, torstain ja perjantain päälähetykset, jotka kestävät kymmenen minuuttia. Viikonloppuisin "Urheiluruudun" päälähetys (TV1) alkaa lauantaisin kello 20.50, jolloin se kestää 25 minuuttia ja sunnuntaisin kello 20.45, jolloin lähetys kestää 20 minuuttia (1. kesäkuuta 2025 lähtien 15 minuuttia). Viikonloppuna ovat lähetykset myös kello 18.10 (viisi minuuttia), kello 19.05 (viisi minuuttia; vain lauantaina) ja kello 22 (10 minuuttia). "Aamu-TV:ssä" ei lähetetä "Urheiluruutua" (aikaisemmin sitä tosin lähetettiin), vaan urheilu-uutiset lukee muiden uutisten jälkeen sama uutisankkuri.
Vuosina 1995–2011 keskiviikon "Urheiluruudun" yhteydessä näytettiin Veikkauksen V5-ravipelin tulos.
Bad Brains

Bad Brains on yhdysvaltalainen vuonna 1977 perustettu punk- ja reggae-yhtye, joka oli suosionsa huipulla 1980-luvulla.
Yhtye aloitti jazz-yhtyeenä, mutta kehittikin todella nopean punk rock -soundin. Monet pitävät Bad Brainsia ensimmäisenä hardcore punk -yhtyeenä, mutta arvio on kiistelty. Punkin ohella yhtye teki myös reggae-kappaleita, ja myöhemmillä levyillä on vaikutteita myös funkista ja heavy metalista. Yhtyeen jäsenet ovat rastafareja ja kertovat elämänkatsomuksestaan paljon kappaleissaan.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1936

Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1936 Garmisch-Partenkirchenissä sisälsivät kolme kilpailua hiihdossa, yhden mäkihypyssä ja yhden yhdistetyssä. Kilpailut toimivat myös lajien maailmanmestaruuskilpailuina.
Hiihto.
18 km.
Päivämäärä: 12. helmikuuta
50 km.
Päivämäärä: 15. helmikuuta
4 x 10 km viesti.
Päivämäärä: 10. helmikuuta
Viimeisessä vaihdossa matkaan lähtiessään Suomen Kalle Jalkanen oli jäljessä Norjan Bjarne Iversenia minuutin ja 22 sekuntia. Kun osuutta oli hiihdetty vähän yli puolet, oli Jalkanen ottanut Iversenin jo kiinni. Eräässä alamäessä Jalkanen kuitenkin sylkäisi ja samalla hänen tekohampaansa lensivät hangelle. Hän palasi hakemaan ne ja norjalainen pääsi uudelleen johtoon. Puoli kilometriä ennen maalia Jalkanen saavutti Iversenin ja voitti lopulta kuudella sekunnilla.
Yhdistetty.
Päivämäärä: 12.–13. helmikuuta
Mäkihyppy.
Päivämäärä: 16. helmikuuta
RPK

RPK () on AKM:n pohjalta jalkaväen ryhmäaseeksi kehitetty 7,62 mm:n pikakivääri. RPK:n eroavaisuuksia AKM-rynnäkkökivääriin verrattuna ovat muun muassa vahvempi runko, uudelleenmuotoiltu kahva, perä ja kädensuojus sekä pidempi ja raskaampi piippu. Hieman piipun suun takana on taitettava etutuki. Takatähtäin on varustettu suuremmalla asteikolla ja sivuttaissäätömahdollisuudella.
RPK:ssa käytetään joko 40 patruunan käyrää tankolipasta tai 75 patruunan rumpulipasta. Yhtenevän patruunan johdosta aseessa on mahdollista käyttää myös AK-sarjan 7,62 mm:n rynnäkkökiväärien 30 patruunan tankolipasta.
RPKS on taittoperällä varustettu versio maahanlaskujoukoille ja moottoroidulle jalkaväelle. RPK-74 on uudempi AK-74:ään perustuva versio, jonka oleellisin ero RPK:hon on sen 5,45x39 patruuna.
Alfred Schnittke

Alfred Schnittke ( () oli venäläis-saksalainen säveltäjä. 
Schnittke aloitti musiikin opiskelun vuonna 1946 Wienissä ja muutti kaksi vuotta myöhemmin perheineen Moskovaan. Vuonna 1961 hän valmistui Moskovan konservatoriosta, jossa toimi myöhemmin myös opettajana. Schnittkellä oli usein ristiriitoja neuvostoliittolaisen byrokratian kanssa ja säveltäjän ensimmäinen sinfonia joutui käytännössä esityskieltoon. Hän sai myös matkustuskiellon ulkomaille vuonna 1980. Vuonna 1985 Schnittke sai aivohalvauksen ja vajosi koomaan. Vastoin lääkärien odotuksia hän kuitenkin toipui, jopa niin että kykeni jatkamaan säveltämistä. Vuonna 1990 Schnittke muutti Hampuriin. Hänen terveytensä ei kohentunut, ja hän kuoli Hampurissa vuonna 1998.
Schnittken varhaistuotannossa on paljon vaikutteita Dmitri Šostakovitšilta, mutta tutustuttuaan italialaisen säveltäjän Luigi Nonon tuotantoon hän alkoi käyttää sarjallisuutta sävellyksissään. Pian hän kuitenkin ryhtyi kritisoimaan "sarjallisen itsekieltämisen puberteettisia rituaaleja" ja säveltämään uudella monityylisellä tekniikalla, jossa erilaisia musiikillisia tyylejä sekoitetaan keskenään. Schnittken musiikki nousi esille ulkomailla 1980-luvulla muun muassa Gidon Kremerin vaikutuksesta. Schnittke on säveltänyt muun muassa oopperat "Žizn s idiotom" ("Elämä idiootin kanssa", 1992), "Gesualdo" (1995) ja "Historia von D. Johann Fausten".
Ignacy Paderewski

Ignacy Jan Paderewski (18. marraskuuta 1860 – 29. kesäkuuta 1941) oli puolalainen säveltäjä, pianisti, diplomaatti ja poliitikko. Hän oli Puolan kolmas pääministeri.
Elämäkerta.
Paderewski syntyi Kurylovkan kylässä, Venäjällä (nyk. Ukraina). Hänen isänsä työskenteli siellä ekonomina. Hänen äitinsä, Poliksena née Nowicka, kuoli muutamia kuukausia Paderewskin syntymän jälkeen. Vuonna 1872 Paderewski lähetettiin Varsovaan, jossa hän pääsi Varsovan konservatorioon. Hän valmistui vuonna 1878. Vuonna 1880 Paderewski meni naimisiin Antonina Korsakównan kanssa, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna. Vuonna 1881 Paderewski siirtyi Berliiniin opiskelemaan sävellystä. Vuonna 1884 hän siirtyi Wieniin, jossa hän myös teki ensimmäisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Siitä lähtien hän konsertoi ympäri maailmaa yhtenä aikansa tunnetuimmista pianisteista. Vuonna 1901 Dresdenissä esitettiin Paderewskin ooppera "Manru". Vuosina 1909–1913 Paderewski toimi Varsovan konservatorion johtajana.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Paderewski toimi Yhdysvalloissa Puolan hyväksi ja lienee vaikuttanut presidentti Woodrow Wilsoniin. Vuonna 1919 Paderewskistä tuli Puolan pääministeri, ja vuosina 1920–1921 hän oli Puolan edustajana Kansainliitossa. Vuonna 1922 hän kuitenkin vetäytyi politiikasta ja jatkoi konsertoimistaan. Viimeiset vuotensa hän asui Yhdysvalloissa. Hänen muistelmateoksensa ilmestyi vuonna 1939. Vuonna 1940 hän toimi Puolan pakolaisparlamentin puhemiehenä Ranskassa. Paderewski kuoli New Yorkissa vuonna 1941, kahdeksankymmenen vuoden iässä.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1948

Vuoden 1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin maastohiihdossa, yhdistetyssä ja mäkihypyssä yhteensä viidessä eri lajissa.
Hiihto.
18 km.
Päivämäärä: 31. tammikuuta
50 km.
Päivämäärä: 6. helmikuuta
4 x 10 km.
Päivämäärä: 3. helmikuuta
Yhdistetty.
Päivämäärä: 31. tammikuuta–1. helmikuuta
Mäkihyppy.
Päivämäärä: 7. helmikuuta
Max Reger

Johann Baptist Joseph Maximilian (Max) Reger (19. maaliskuuta 1873 Brand – 11. toukokuuta 1916) oli saksalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja opettaja. Hän opiskeli musiikkia Münchenissä ja Wiesbadenissa Hugo Riemannin johdolla. Vuonna 1901 hän muutti Müncheniin, jossa hän opetti urkujen soittoa ja sävellystä. Vuodesta 1907 lähtien hän työskenteli Leipzigissa. Reger johti orkesteria Meiningenissa vuodesta 1911 siihen asti, kun hän muutti Jenaan vuonna 1914. Reger kuoli sydäninfarktiin Leipzigissa vuonna 1916.
Reger sävelsi yli kaksisataa urkusävellystä, laajoja sinfonisia teoksia sekä suuren määrän kamari- ja kuoroteoksia. Hänen tyylissään nähdään yhdistyvän romantiikan ajan musiikin ilmaisu barokin ajan muotokieleen ja kontrapunktiin. Hänen ehkä tunnetuin urkusävellyksensä on "Fantasia ja fuuga nimestä B-A-C-H" opus 46 vuodelta 1900. Rosalinde Haas on levyttänyt vuosina 1988–1993 kaikki Regerin urkuteokset.
Elämä ja ura.
Ensimmäiset viulu- ja piano-oppinsa Reger sai vanhemmiltaan. Sitten urkuri Adalbert Lindner opetti Regerille pianonsoittoa. Myös Regerin isä Joseph Reger soitti urkuja, ja poika auttoi isää rakentamaan kotiurkuja koulu-urkujen rikkinäisistä osista. Kotiuruilla Reger tutustui Bachin, Robert Schumannin, Felix Mendelssohnin ja Franz Lisztin urkuteoksiin.
Vuonna 1890 Reger pääsi Sondershausenin konservatorioon musiikkiteoreetikko Hugo Riemannin oppiin. Armeija-ajan aiheuttamien mielenterveysongelmien ja rahapulan vuoksi Reger kuitenkin muutti takaisin vanhempiensa luokse Weideniin.
Regerin sävellystyön tärkeimmät ajanjaksot sijoittuvat Weideniin 1898–1901, Müncheniin 1901–1907, Leipzigiin 1907–1911 sekä Meiningeniin 1911–1915. Weidenissa Reger sävelsi monia piano- ja urkuteoksia, liedejä sekä kuoro- ja kamarimusiikkia. Vuonna 1901 hän sai vanhempansa muuttamaan Müncheniin saadakseen itselleen paremmat työolot ja enemmän musiikillisia vaikutteita. Münchenin vuosina Reger olikin hyvin aktiivinen sekä säveltäjänä että pianistina, jossa roolissa konsertoi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1902 Reger avioitui Elsa von Berckenin (o.s. Bagenski) kanssa.
Vuonna 1907 Reger kutsuttiin Leipzigin yliopiston musiikilliseksi johtajaksi ja sävellyksen professoriksi. Ensinmainitun toimen hän jätti pian ja keskittyi opetukseen, säveltämiseen ja konsertointiin. Vuonna 1909 pidettiin ensimmäinen hänelle omistettu Reger-Fest Dortmundissa. Regerin sävellysoppilaisiin kuului muiden muassa suomalainen Aarre Merikanto.
Reger ryhtyi vuonna 1911 Meiningenin hoviorkesterin (Meininger Hofkapelle) kapellimestariksi. Vuonna 1915 Reger muutti Jenaan keskittyäkseen säveltämiseen, jota jatkoikin kuolemaan asti huolimatta terveysongelmista. Hän kävi kuitenkin yhä opettamassa Leipzigissa, ja kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1916 sikäläisessä hotellissa.
Anton Arenski

Anton Stepanovitš Arenski (; 12. heinäkuuta 1861 Novgorod – 25. helmikuuta 1906 Terijoki) oli venäläinen säveltäjä. 
Hän aloitti musiikinopiskelun Pietarissa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Valmistuttuaan vuonna 1882 hänestä tuli professori Moskovan konservatorioon. Hän opetti mm. Aleksandr Skrjabinia, Sergei Rahmaninovia ja Aleksandr Gretšaninovia. Arenski kuoli tuberkuloosiin suomalaisessa parantolassa vuonna 1906.
Arenski sävelsi kolme oopperaa ja muuta näyttämömusiikkia, kaksi sinfoniaa, viulukonserton, kamarimusiikkia, pianokappaleita ja kirkkomusiikkia sekä kirjoitti musiikin oppikirjoja. Tyyliltään Arenski on lähempänä Pjotr Tšaikovskia kuin niin kutsuttua nuorvenäläistä koulukuntaa.
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1932

1932 talviolympialaisissa Lake Placidissa Yhdysvalloissa kilpailtiin hiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä neljässä eri sarjassa. Kilpailut toimivat myös lajien maailmanmestaruuskilpailuina.
Maastohiihto.
18 km.
Päivämäärä: 10. helmikuuta 
50 km.
Päivämäärä: 13. helmikuuta 
Yhdistetty.
Päivämäärä: 10. helmikuuta 
Mäkihyppy.
Päivämäärä: 10. helmikuuta
Liberec

Liberec () on kaupunki Neisse-joen varrella Tšekissä. Liberec sijaitsee noin 90 kilometriä Prahasta koilliseen. Kaupungin pinta-ala on 106 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 100 914 (2009). Kaupungissa on mm. teknillinen korkeakoulu, kasvitieteellinen puutarha ja eläintarha. Kaupungissa on myös talviurheilukeskus, jossa järjestetään muun muassa mäkihypyn maailmancupin kisoja ja hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2009. Kaupungissa järjestettiin myös pöytäjääkiekon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2017.
Historia.
Liberec perustettiin jo 1200-luvulla ja se mainittiin ensi kerran 1352. Se oli suurin sudeettisaksalaisista kaupungeista. Vuodesta 1622 vuoteen 1634 kaupunki kuului Albrecht von Wallensteinille. Hänen kuolemansa jälkeen se siirtyi Matthias Gallakselle ja pysyi hänen jälkeensäkin Clam Gallaksen suvulla. Toiseen maailmansotaan asti kaupunki tunnettiin "Reichenberg"-nimisenä ja se oli pohjoisten Sudeettialueiden pääkaupunki.
Nähtävyyksiä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat Liberecin kaupungintalo (1893), kreivi Clam Gallas'n linna (1700-luvulta) ja Ještěd-vuorella oleva saman­niminen torni (1968), josta on tullut kaupungin symboli. Kaupunki kehittyi nopeasti 1800-luvun lopulla, ja kaupungissa onkin hyvin säilyneitä 1800-luvun lopun rakennuksia. Kaupungintalon lisäksi muita merkittäviä rakennuksia ovat oopperatalo ja Severočeské muzeum (Pohjois-Böömin museo).
Kalle (lehti)

Kalle oli suomalainen pornolehti, jota kustansi Suomen miestenlehdet Oy. Sitä alettiin julkaista vuonna 1973. "Kalle" oli suunnattu heteroseksuaalisille miehille, mutta siinä oli mukana homoseksuaaleille suunnattu liite. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin, mikä merkitsi "Kallen" lakkauttamista.
"Kalleen" kirjoittivat muun muassa Veikko Ennala, Jorma Ojaharju, Oskar Reponen, Martti Innanen ja Juha Vainio.
Kiertävä reportteri Börje Mellberg raportoi lehteen erityisesti Viron- ja Latvian-matkojen edesottamuksistaan.
1980-luvulla "Kalle" sponsoroi myös ”Käteenvedon SM-kisoja”, jossa lehden mukaan ”maan parhaat runkkarit käsittelivät seivästään taidolla ja asiantuntemuksella” ja esimerkiksi vuonna 1981 ”neljä parasta sai alle minuutin ajan ja voittaja ylsi huikeaan 3,5 sekuntin lopputulokseen”.
Kaisa Riihinen oli Kallen päätoimittajana 2012–2015. 
Myös vuosina 1950–1956 ilmestyi "Kalle"-niminen miestenlehti. Sen sisältö oli nykyistä perhelehtitasoa, mutta lehti jouduttiin lopettamaan vuoden 1956 lopussa kustantajan talousvaikeuksien ja lehden epäsiveellisyysluokittelusta johtuneen lisäverotuksen vuoksi. Vuonna 1958 aloittanut "Jallu" oli sisällöllisesti samantapainen yleisaikakauslehti kuin vanha "Kalle", mutta Lehtimiesten kustannettavaksi siirryttyään se muuntui 1960-luvun loppupuolella pornolehdeksi.
Jallu (lehti)

Jallu oli suomalainen miestenlehti, jota alettiin julkaista elokuussa 1958. Lehden nimi syntyi yhdistelmänä tunnetusta miehen lempinimestä ja Jaloviinasta eli Jallusta. "Jallua" kustansi Suomen Miestenlehdet Oy. Vuonna 2015 Pirkanmaan käräjäoikeus asetti lehden taustalla olleen Press Mastersin konkurssiin, mikä merkitsi "Jallun" lakkauttamista.
Seksuaalista kanssakäymistä käsittelevien artikkeleiden lisäksi "Jallussa" kirjoitettiin myös esimerkiksi muukalaislegioonasta, Suomen vankilaoloista, euroviisuista, suoritettiin erilaisia testejä ja laadittiin Euroopan metropolien ilta- ja yöelämän oppaita. Lehdessä oli mm. videonurkkaus, vitsiosasto, Jalluvaarin palsta, jossa pyrittiin vastaamaan lukijoiden seksuaalisuuteen liittyviin mielipiteisiin tai ongelmiin sekä kontakti-ilmoitusosasto. Tärkeän osan lehdestä muodostivat lukijoiden omat tarinat.
Historiaa.
Lehti vedettiin kerran pois myynnistä 1960-luvulla. Syynä ei ollut epäkorrekti tai epäsovinnainen materiaali vaan tunnettuihin päättäjiin kohdistuneet paljastukset. Vuonna 1961 kohua herättivät Tabe Slioorin jatkokertomuksena ilmestyneet muistelmat, joissa hän kertoi muun muassa suhteestaan 39 vuotta vanhempaan kaupunginjohtaja Erik von Frenckelliin. 1960-luvun lopulla julkaistiin ”kreivi” Lindgreninä tunnetun Pertti Ylermi Lindgrenin muistelmat, joissa hän kertoi olleensa 76 kertaa kihloissa ja istuneensa niihin liittyneiden rahahuijausten takia vankilassa yhteensä yli kolme ja puoli vuotta.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä "Jallu" oli kaikista lehdistä vuonna 1963 sijalla 20, vuonna 1973 sijalla 10 ja vuonna 1983 sijalla 32.
"Jalluun" kirjoittelivat vuosien aikana muun muassa nimimerkit Liisa Berselius, Tomi Gulliksen ja Into Himonen. Myös eniten elokuvia Suomessa tuottanut ja kuvannut Kullervo Koivisto aloitti uransa 1980-luvulla "Jallun" ja "Kallen" valokuvaajana.
Vuonna 2008 tamperelaiset rockmuusikot tekivät lehden 50-vuotisjuhlan kunniaksi "Jallun herrasmieslaulut" -nimisen pornolaululevyn, jossa esiintyivät laulajina Pate Mustajärvi, Juri Lindeman, Heikki Salo, Mika Sundqvist ja Pauli Hanhiniemi. "Jallun" päätoimittaja Vesa Riihinen kertoi idean levyn tekemisestä tulleen muusikoilta ja "Jallun" toimituksen ottaneen idean innolla vastaan. Levyllä oli uudet pornosanoituksen saaneet versiot kappaleista ”Lennä Juri Gagarin”, ”Moottoripyörä on moottoripyörä” sekä ”Vetree ja nuori” ja pari kokonaan uutta kappaletta. Riihisen käsityksen mukaan "Jallu" oli ollut aina tärkeä osa muusikoiden raskasta keikkaelämää ja siksi arvostettu.
Kummeli-televisiosarjan sketsissä Radio Yömyöhä (2/94) parodioitiin "Jallun" tutkivaa journalismia, kun Esko Mörkö luki radiossa vanhoja "Jalluja".
Julkaisijat.
Päätoimittajat ja omistajat aikajärjestyksessä. 
 Päätoimittajat 
 Omistajat 
Aiheesta muualla.
__notoc__
Enthrone Darkness Triumphant

Enthrone Darkness Triumphant on norjalaisen black metal -yhtyeen Dimmu Borgirin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997, ja se oli ensimmäinen albumi, jonka Dimmu Borgir teki Nuclear Blast -levy-yhtiön leivissä. Uusiojulkaisu (Deluxe Edition) julkaistiin vuonna 2002 bonusmateriaalin kera. Saksassa albumin tultua myyntiin "Tormentor of Christian Soulsin" sanoitukset jouduttiin sensuroimaan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Dimmu Borgir.
Curt Swan

Curt Swan (17. helmikuuta 1920 – 16. kesäkuuta 1996) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja -kirjoittaja. Hän syntyi ja vietti nuoruutensa Minneapolisissa, Minnesotassa, ja oli erityisesti tunnettu pitkäaikaisena Teräsmies-lehtien piirtäjänä.
Hänet värvättiin armeijan palvelukseen vuonna 1940 ja toisen maailmansodan ajan hän oli työssä armeijan virallisessa lehdessä "Stars and Stripes". Sodan jälkeen 1945 Swan siirtyi sarjakuvapiirtäjäksi National Comicsille (nykyinen DC Comics) ja piirsi lyhyen aikaa muun muassa sarjakuvia "Boy Commandos", "Tommy Tomorrow" ja "Gangbusters". Hän päätti jättää sarjakuvien tussaamisen kuitenkin muiden vastuulle jo uransa alkuvaiheilla. Ensimmäisen Teräsmies-sarjakuvansa hän piirsi 1948. 
1950-luvun alussa Swan siirtyi Teräsmies-lehtiin vähentäen muun muassa kuuluisien Wayne Boringin sekä Al Plastinon työtaakkaa. Johtavaksi Teräsmies-piirtäjäksi hän nousi kuitenkin vasta 1960-luvulla.
Curt Swan toimi päätoimisena taiteilijana muun muassa lehdissä:
Hän toimi myös vierailevana piirtäjänä useissa DC Comicsin sarjakuvissa (muun muassa villin lännen sarjakuvat). 
Sarjakuvien niin kutsutulla hopeakaudella Swan tuli tunnetuksi useista Teräsmies-sarjakuvatarinoistaan ja sadoista piirtämistään kansikuvista. Hänen pitkäaikaisena tussaajanaan toimi Murphy Anderson. Esimerkiksi Suomessa useat ennen vuotta 1987 julkaistut Teräsmies-lehdet ovat olleet juuri niin kutsutun ”Swanderson” -työryhmän tekemiä. Swan vetäytyi eläkkeelle vuonna 1985 ja hänen viimeiseksi sarjakuvakseen jäi "Whatever Happened to the Man of Tomorrow" (Swan tosin toimi vielä vierailevana kuvittajana tarinoissa "Superman: Earth Stealers" sekä "Superman: The Wedding &amp; Beyond" 1996). Kunnianosoituksena hänelle eräässä "Smallville"-televisiosarjan jaksossa vierailleen Christopher Reeven roolinimenä oli "tohtori Swan".
Nuclear Blast

Nuclear Blast on saksalainen itsenäinen levy-yhtiö ja jakelija, jonka perusti Markus Staiger vuonna 1987. Levy-yhtiön varhainen tuotanto keskittyi hardcore punk -musiikkiin, mutta sittemmin sen tarjonta on painottunut metallimusiikkiin; julkaisulistoilla on niin melodista metallia, black metalia, grindcorea, death metalia kuin tribuuttialbumeitakin.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee Göppingenin piirikunnassa, Saksassa.
Vuonna 2018 Believe Digital osti enemmistöosakkuuden Nuclear Blastista.
Sir

Sir on englannin kielessä kohtelias puhuttelusana sekä ritarin arvonimi. 
Arvonimenä.
Arvonimeä Sir käytetään Kansainyhteisön ritarin tai baronetin arvon omaavien miesten etunimen tai etu- ja sukunimen edessä. Dame on vastaava naisen arvonimi. Arvo on henkilökohtainen, baronetin arvo myös vanhimmalle pojalle periytyvä, eikä tavanomaista ritaria mielletä varsinaiseen aristokratiaan kuuluvaksi, koska he eivät ole päärejä.
Kansainyhteisöön kuulumaton, ritarin arvon saanut henkilö voi käyttää nimensä perässä ainoastaan tavanomaista ritarikunnan mukaista titteliä. Esimerkiksi Brittiläisen imperiumin ritarikunnassa: William Henry Gates III, KBE, mutta ei Sir William Henry Gates III, KBE. Ritarin arvon saaneita puhutellaan koko nimellä tai etunimellä, mutta ei koskaan pelkällä sukunimellä, esimerkiksi Sir Paul McCartney tai Sir Paul, mutta ei Sir McCartney.
Puhuttelusanana.
Sanaa sir käytetään englannin kielessä yleisesti myös kohteliaana puhuttelusanana päivittäisissä palvelutilanteissa ja varsinkin ylemmässä asemassa olevasta henkilöstä.
Yhdysvaltain asevoimissa käytetään ”Sir”-sanaa ylempiarvoisia sotilaita puhuteltaessa tai heille vastattaessa (”Sir, yes Sir!”, tai vastaavasti ”Sir, no Sir!”); merijalkaväessä kaikista ylempiarvoisista, muissa puolustushaaroissa vain upseereista. Brittiläisissä asevoimissa sitä ei sen sijaan käytetä.
Kärsämäen koulu

Kärsämäen koulu on Kärsämäessä Turussa sijaitseva puinen koulurakennus. Se rakennettiin vuonna 1881 entisen Maarian kunnan keskustaan, joka on nykyisin osa Turkua. Edelleen käytössä oleva koulu toimii alkuperäisissä tiloissaan vanhassa pihamiljöössä. Koulu on Lounais-Suomen ympäristökeskuksen ja museoviraston suojelema.
Koulun alkuhetket.
Päätös koulun rakentamisesta tehtiin maaliskuussa 1879 pidetyssä kuntakokouksessa. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1880, ja koulu valmistui vuonna 1881. Koulun rakentaminen maksoi 13 208 markkaa ja 21 penniä. Kärsämäen koulun ensimmäinen opettaja oli J. V. Vuori.
Yhdistyminen Pallivahan koulun kanssa.
Tiedot tarvitsevat päivitystä !
Kärsämäen koulu yhdistettiin hallinnollisesti syyslukukauden 2007 alettua lähellä sijaitsevan Pallivahan koulun kanssa. Yhdistyminen on toistaiseksi vain hallinnollinen, ja Kärsämäen koulurakennuksessa järjestetään vielä opetusta. Moni vastusti yhdistymistä, ja yli tuhat allekirjoitti Kärsämäen koulun puolesta tehdyn adressin, joka luovutettiin huhtikuussa 2007.
Kärsämäen koulun viimeisenä omana rehtorina toimi Erkki Rötkönen, joka aloitti virassa syksyllä 1997. Hän korvasi lukukauden 1996–97 jälkeen eläkkeelle jääneen Helka Sarénin.
Paul Robinson

Paul William Robinson (s. 15. lokakuuta 1979) on englantilainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa sekä seuratasolla Leeds Unitedissa, Tottenham Hotspurissa, Blackburn Roversissa ja Burnleyssä.
Robinson aloitti uransa Leeds Unitedissa. Hän pelasi aluksi seuran junioriakatemian riveissä ja johdatti seuran muun muassa FA Youth Cupin voittoon vuonna 1997. Robinson teki debyyttinsä aikuisten joukkueen avauskokoonpanossa syksyllä 1998 ottelussa Chelseaa vastaan ja piti ottelussa maalinsa puhtaana. Hän sai tilaisuuden pelata enemmän seuran avauksessa kaudella 2000–2001 tuolloisen ykköstorjujan Nigel Martynin ollessa loukkaantuneena. Robinson pelasi kauden aikana 16 ottelua Valioliigassa ja kuusi Mestarien liigassa. 
Robinson vakiinnutti paikkansa Leedsin ykkösmaalivahtina kaudella 2002–2003 ja piti asemaa hallussaan kahden kauden ajan. Kaudella 2003–2004 Leedsin talousvaikeudet olivat kasvaneet entisestään ja myös seuran pelillinen menestys oli heikompaa kuin vuosiin; tuloksena oli lopulta seuran putoaminen Valioliigasta. Robinson siirtyi toukokuussa 2004 Tottenham Hotspuriin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän toimi Tottenhamissa ykkösmaalivahtina. 26. heinäkuuta 2008 Robinson siirtyi Blackburn Roversiin 3,5 miljoonalla punnalla kun Tottenham Hotspur oli aikaisemmin hankkinut Heurelho Gomesin ykkösmaalivahdikseen kaudelle 2008–2009.
Vuonna 2007 Robinson teki ensimmäisen maalinsa Englannin valioliigan ottelussa Watfordia vastaan. Vapaapotku maalialueen reunalta yllätti Watfordin maalia vartioineen Ben Fosterin.
Maajoukkueura.
Robinson teki debyyttinsä Englannin maajoukkueessa helmikuussa 2003 ystävyysottelussa Australiaa vastaan. Hän tuli kentälle vaihdosta. Robinson oli pelannut viisi maaottelua, kun hänet valittiin Englannin kokoonpanoon vuoden 2004 EM-kilpailuihin, joissa hän toimi joukkueen kakkosmaalivahtina David Jamesin ollessa ykkösmaalivahti. EM-kilpailujen jälkeen Robinson otti haltuunsa maajoukkueen ykköstorjujan paikan. Vuoden 2006 Saksan MM-kilpailuissa hän oli Englannin maalilla joukkueen kaikissa otteluissa ja maa eteni puolivälieriin, joissa tuli tappio Portugalia vastaan rangaistuspotkukilpailussa. MM-kilpailujen jälkeen hän oli pelannut maajoukkueessa yhteensä 26:ssa ottelussa. EM-karsintojen 2008 aikana Robinson joutui kovan kritiikin alle päästettyään muutaman helpon maalin. Englanti ei päässyt EM-kisoihin ja Robinson menetti paikkansa Englannin ykkösmaalivahtina. Elokuussa 2010 Robinson ilmoitti lopettavansa maajoukkuepelit. Hän pelasi urallaan 41 maaottelua.
Muuta.
Robinson on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Tansaniitti

Tansaniitti on zoisiittimineraalin läpinäkyvä tai läpikuultava muunnos, jota esiintyy vain pienellä alueella Tansanian pohjoisosissa. Kivi on luonnostaan voimakkaan pleokroinen muuttaen väriään sinisestä punaviolettiin ja vihertävään tai ruskeaan katselusuunnan mukaan. Lämpökäsittelyn seurauksena kiven väri muuttuu tummemmaksi ja kauttaaltaan violetinsiniseksi. Tansaniitti on suosittu jalokivi.
Historia.
Tansaniitti löydettiin Meralanin kukkuloilta Manyarassa Tansanian pohjoisosasta läheltä Arushan kaupunkia vuonna 1967. Pian tämän jälkeen amerikkalainen korualan yritys Tiffany &amp; Co. antoi sille nykyisin vakiintuneen kaupallisen nimensä. Tansaniitista tuli nopeasti suosittu pääosin Tiffanyn voimakkaan markkinoinnin kautta. Nykyisin kiven suppealla esiintymisalueella sijaitsevat kaivokset ovat alkaneet vähitellen ehtyä samalla, kun louhitut kivet ovat olleet yhä heikkolaatuisempia, mikä on nostanut syvänsinisten kivien hintaa viime vuosina. Kaivoksien arvellaan ehtyvän kokonaan 2040-luvulle tultaessa. Kaivokset ovat tuottaneet Tansanian hallitukselle vuosittain noin 20 miljoonaa euroa, ja hiottujen kivien vuosittainen kokonaismyynti on ollut 500 miljoonaa euroa. Kesäkuussa 2003 hallitus ilmoitti kieltävänsä raakakivien viennin Intiaan, sillä tähän asti useimmat kivet oli hiottu Jaipurissa. Päätöksellään hallitus halusi tukea Tansanian omien käsittelylaitosten kehittymistä. Vuonna 2017 presidentti John Magufuli määräsi rakennettavaksi muurin Merelanin kaivosalueen ympärille kaivossektorin tulojen turvaamiseksi.
Ominaisuudet.
Tansaniitin kovuus Mohsin asteikolla on 6,5, joten se on pehmeämpää kuin kvartsi ja siten altis hitaalle kulumiselle pölyn vaikutuksesta. Kivi on usein puhdas eikä sisällä sulkeumia, ja tummimmillaan sen väri on verrattavissa hienoimpaan safiiriin. Luonnostaan tummansiniset kivet ovat erityisen haluttuja, sillä niissä pleokroismi on selvemmin havaittavissa ja synnyttää hiotussa kivessä punertavia välähdyksiä, kun sitä tarkastellaan eri kulmissa. Valtaosa tansaniiteista lämpökäsitellään niiden vaaleansinisen tai punaruskean värin parantamiseksi. Myös synteettistä tansaniittia on markkinoilla, ja sen arvo on vain murto-osa luonnonkiveen verrattuna.
Sylkikaskas

Sylkikaskas ("Philaenus spumarius") on noin 5–6 millimetriä pitkä hyönteinen. Sen väritys vaihtelee suuresti vaaleankeltaisesta mustaan ja on kuvioinniltaan vaihteleva sekä olemukseltaan tanakan suippo. Sylkikaskaan saalistajia luonnossa ovat ainakin maakiitäjäiset (Carabidae). Sylkikaskaan ravintokasveja ovat mansikka, mesimarja, vadelma ja kihokkikasvit.
Toukkavaihe.
Etenkin keväällä voi nähdä kasvien varsissa niiden aiheuttamia sylkipalloja, joita kansanomaisesti kutsutaan käärmeensyljeksi. Sylkipallon sisällä elää sylkikaskaan toukka, joka imee kasvinesteitä suojaavan pallon sisässä. Imiessään kasvinesteitä toukka samalla puhaltaa ilmaa peräpäästään, jolloin vaahto syntyy. Toukkien imentä aiheuttaa kasvin lehtien lievää käpertymistä ja vioitettujen kukkavarsien marjat jäävät normaalia pienemmiksi. Sylkipallo suojaa toukkaa sekä kuivumiselta että myös vihollisilta. Hailakan keltaisen toukan voi nähdä pyyhkimällä syljen pois. 
Levinneisyys.
Sylkikaskas on yleinen melkein koko Suomessa ja Skandinaviassa.
Skeleton talviolympialaisissa 1948

1948 talviolympialaisissa Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin toista kertaa olympialaisten historiassa skeletonissa eli mahakelkkailussa. Myös tällä kertaa ratana toimi Cresta Run. 
Kilpailussa laskettiin kuusi laskua, joiden yhteisaika ratkaisi voittajan. Kilpailuun osallistui 15 osanottajaa, joista yhdeksälle saatiin mitattua lopullinen yhteisaika.