tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kolmikärki

Kolmikärki on kolmikärkinen sauva tai keihäs. Se on kreikkalaisen merenjumalan Poseidonin ja sen roomalaisen vastineen Neptunuksen sekä myös hindujen Shivan tunnusmerkki. Kolmikärkiä on käytetty kalastusvälineenä ja aseena. Atraimet, joita käytetään esimerkiksi tuulastuksessa, voivat olla myös kolmikärkisiä. 
Autonvalmistaja Maseratin tunnuksena on kolmikärki. 
Ukrainan valtakunnanvaakunan aiheena on kolmikärki.
Bruce Bennett

Bruce Bennett (19. toukokuuta 1906 – 24. helmikuuta 2007) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja urheilija.
Bennett esiintyi Tarzanista tehdyissä elokuvissa ristimänimellään Herman Brix. Lisäksi hänellä oli rooli muun muassa film noir -elokuvassa "Mildred Pierce – amerikkalainen nainen" (1945). Bennett toimi myöhemmällä iällään myös liikemiehenä.
Bennett rakasti urheilua ja kävi vielä 96-vuotiaana laskuvarjohyppäämässä. Hän voitti hopeaa kuulantyönnöstä kesäolympialaisista 1928 Amsterdamissa. 
Bennett saavutti sadan vuoden iän 19. toukokuuta 2006, mutta kuoli lonkkamurtuman komplikaatioihin alle vuosi tämän jälkeen.
Emilíana Torrini

Emilíana Torrini Davíðsdóttir (s. 16. toukokuuta 1977) on islantilainen laulaja, joka sai kansainvälistä suosiota albumillaan "Love in the Time of Science" vuonna 1999. 
Torrinilla oli jo aiemmin menestyksekäs ura Islannissa, jossa hän debytoi albumilla "Spoon" (1994). Vuosina 1995–1997 Torrini toimi laulajana islantilaisessa elektronista ja kokeellista musiikkia soittaneessa yhtyeessä GusGus. Torrini on kiertänyt muun muassa Didon ja Stingin kanssa. Torrini tunnetaan myös "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogian lopputekstien aikana soivasta kappaleesta ”Gollum’s Song”.
Torrinin isä on italialainen ravintoloitsija Salvatore Torrini ("Davíð Eiríksson").
Sept-Îlesin rautatieasema

Sept-Îlesin rautatieasema on rautatieliikennepaikka Sept-Îlesin kaupungissa Quebecin provinssissa Kanadassa. Se on Quebec North Shore and Labrador Railwayn eteläinen päätepiste ja malmijunien purkupaikka. Säännöllinen junaliikenne alkoi 1951. Nykyisin Sept-Îles on Tshiuetin Rail Transportationin Scheffervilleen liikennöivän henkilöjuna "Tshiuetinin" eteläinen pääteasema.
Liikennepaikan ratapiha jakaantuu kolmeen pääosaan, jotka ovat henkilöasema, varikkoalue ja malmiratapiha. Henkilöaseman raiteisto käsittää muutaman henkilö- ja tavaraliikenteen käyttöön varatun raiteen asemarakennuksen kupeessa. Varikkoalue sijaitsee sen ja malmiratapihan välissä.
Sept-Îles’n malmiratapiha muodostaa suuren paluusilmukan, jonka eteläisimmässä pisteessä on malmivaunujen tyhjentämiseen tarkoitettu vaununkaatolaite. Saapuvat malmijunat ajetaan tuloratapihalle, josta ne siirretään vaununkaatolaitteelle tyhjennettäväksi. Malmivaunuissa on pyörivät kytkimet, joten vaunuja ei irroteta tyhjentämisen ajaksi. Kaatolaite kääntää vaunun ylösalaisin, jolloin kuorma purkautuu alapuolella olevaan kuljetinlaitteeseen. Vaunun tyhjennyttyä se käännetään oikein päin, ja seuraava vaunu siirretään kaatolaitteeseen.
Malmiratapihan varsinainen raiteisto muodostuu tuloratapihasta ja lähtöratapihasta, joilla kummallakin on pituutta noin kolme kilometriä.
Maastohiihdon maailmancup 1982–1983

Maastohiihdon maailmancup 1982–1983 oli historian toinen maastohiihdon maailmancup. Se alkoi 12. joulukuuta 1982 ja päättyi 27. maaliskuuta 1983.
Loppupisteet.
Loppupisteisiin laskettiin mukaan kunkin hiihtäjän kuusi parasta kilpailua. Miehillä mukaan lasketuissa kilpailuissa piti olla 15 kilometrin kilpailuiden lisäksi vähintään yksi 50 kilometrin ja kaksi 30 kilometrin kilpailua. Naisilla mukaan lasketuissa kilpailuissa piti olla kaksi 5 kilometrin kilpailua ja yhteensä neljä 10 tai 20 kilometrin kilpailua, joista vähintään yksi oli 20 kilometrin kilpailu.
Kapa Dêch

Kapa Dêch on mosambikilainen maailmanmusiikkiyhtye, joka perustettiin Maputossa huhtikuussa 1996.
Kapa Dêch on saavuttanut huomattavaa suosiota kotimaassaan, mutta sillä on myös kansainvälinen ura. Debyyttialbumi "Katcume" nauhoitettiin Pariisissa 1998.
Kapa Dêch on kiertänyt ulkomailla, muun muassa Ruotsissa ja Norjassa. Yhtyeelle myönnettiin vuonna 1997 Hararessa Music Crossroads -juhlapalkinto. Vuonna 2000 yhtye sai kotimaassaan vuoden parhaan yhtyeen Ngoma-palkinnon.
Union Station (Winnipeg)

Union Station on Winnipegin kaupungissa Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva rautatieasema. Se on myös kaupungin ainoa henkilöliikenteen käytössä oleva asema. 
Asema valmistui vuonna 1911, ja sen rakennuttivat Canadian Northern Railway, National Transcontinental Railway ja Grand Trunk Pacific Railway. Kaupungin keskustassa lähellä The Forksia sijaitsevan uusklassisen rakennuksen suunnittelijoina toimivat arkkitehdit olivat suunnitelleet myös New York Cityn Grand Central Terminalin.
Nykyisin VIA Rail Canada on Union Stationin ainoa henkilöliikennettä hoitava rautatieoperaattori. Toronton ja Vancouverin välillä liikennöivä VIA Railin pikajuna "The Canadian" pysähtyy asemalla. "The Canadianista" on vaihtoyhteys VIA Railin toiseen, Winnipegin ja Churchillin välillä liikennöivään "Hudson Bay" -henkilöjunaan.
Anna Bolena

Anna Bolena on Gaetano Donizettin säveltämä lyyrinen tragedia, joka on kaksinäytöksinen. Oopperan italiankielisen libreton kirjoitti "Felice Romani", ja hän käytti pohjanaan "Ippolito Pendemonten" näytelmää "Enrico VIII ossia Anna Bolena" sekä "Alessandro Pepolin" näytelmää "Anna Bolena". Molemmat näytelmät kertovat Englannin kuningas Henrik VIII:n toisen puolison, Englannin kuningattaren, Anna Boleynin () elämästä. Oopperan kantaesitys oli 26. joulukuuta 1830 Milanon Teatro Carcanossa.
Anna Bolenaa voidaan pitää säveltäjänsä varsinaisena läpimurtona. Donizetti oli saavuttanut oopperoillaan jo jonkin verran suosiota kansan parissa 1820-luvulla, mutta vasta Anna Bolena toi hänelle kansainvälistä mainetta ja kriitikoiden hyväksynnän. Esimerkiksi Lontoossa oopperaa esitettiin jo vuoden 1831 heinäkuussa. Oopperaan kirjoitettua "Annan" (sopraano) ja "Jane Seymourin" (mezzosopraano) välistä kohtausta pidetään yhtenä oopperakirjallisuuden hienoimmista duetoista.
Esityshistoria.
Anna Bolenaa ei esitetty kovin usein 1800-luvun loppupuolella tai 1900-luvun alkuvuosikymmeninä. Kuitenkin toisen maailmansodan jälkeen se on ollut useasti eri oopperatalojen ohjelmistossa. Vuoden 1957 huhtikuussa ooppera esitettiin Milanon Teatro alla Scalassa. Annan roolissa esiintyi Maria Callas, ja produktion ohjaajana toimi Luchino Visconti. Kumpainenkin keräsi esityksistä ylistäviä arvioita.
Nykyisin Anna Bolena kuuluu oopperakirjallisuuden merkkiteoksiin ja keskeisten oopperatalojen ohjelmistoon. Oopperasta on tehty myös joitakin äänityksiä, joskin kokonaiset studiolevytykset ovat harvassa. Oopperan nimiroolia ovat Maria Callasin lisäksi esittäneet menestyksellisesti esimerkiksi Leyla Gencer, Beverly Sills, Montserrat Caballé, Renata Scotto ja Edita Gruberova.
Roolit.
Oopperan keskeiset roolit sekä niiden esittäjät kantaesityksessä 26. joulukuuta 1830:
Nordforsk

NordForsk on vuonna 2005 perustettu Pohjoismaiden koulutus- ja tutkimusministerineuvoston alainen itsenäinen laitos, joka vastaa tutkimus- ja tutkijankoulutusalan pohjoismaisesta yhteistyöstä. Lisäksi NordForsk tekee yhteistyötä Nordic Innovationin kanssa. 
NordForskin keskeisiä toimijoita ovat kansalliset tieteelliset toimikunnat, muut tutkimusrahoitusta tarjoavat tahot sekä yliopistot. NordForskin tukijärjestelmien tavoitteena on vahvistaa tiedon ja osaamisen vaihtoa, liikkuvuutta sekä yhteispohjoismaista koulutus- ja tutkimusaluetta.
Organisaation rahoituksesta vastaavat Pohjoismaiden ministerineuvosto sekä eri maiden kansalliset tutkimusrahoitusorganisaatiot. Vuonna 2011 rahoitus oli noin 15 miljoonaa euroa.
Kummitusjuttu

Kummitusjuttu on perinteinen tai kaupunkitarina yliluonnollisesta tapahtumasta, jossa esiintyy epätodellisia ja pelottavia hahmoja eli kummituksia. Kummituksen ilmestyminen saattaa liittyä selvittämättä jääneeseen tapahtumaan, vääryyden tunnustamiseen tai kostamiseen. Kummitusjuttujen kertominen on perinteinen kauhuviihteen muoto.
Perinteinen Suomessa kerrottu kummitusjuttu on esimerkiksi tarina väärennetystä mitasta: Rikkaan talon isäntä kuolee. Jonkin ajan kuluttua isännän haamu ilmestyy talon pojalle sanoen: "Kapassa on kaksi pohjaa." Talossa viljan mittaamiseen käytetty puuastia eli kappa tutkitaan ja siinä tosiaan on valepohja, jonka avulla isäntä on pettänyt viljakaupoissa. Kun valepohja poistetaan, kummitus ei enää ilmesty.
Nykyaikaisena kummitusjuttuna kerrotaan vaikkapa tarinaa katoavasta liftarista: Autoon otetaan esimerkiksi pimeältä tieltä peukalokyytiläinen, joka jonkin ajan kuluttua onkin kadonnut takapenkiltä. Tarinaan voi liittyä lähellä liftarin kyytiinnousupaikkaa tapahtunut murha.
Venezuelan lippu

Venezuelan lippu on Venezuelan tunnus vaakunan ja hymnin ohella ja se on vuodelta 1811, jolloin maa itsenäistyi Espanjan siirtomaavallasta niiden maakuntien osalta, jotka olivat tuolloin Francisco de Mirandan joukkojen hallinnassa. Lippu pohjautuu Kolumbian ja Ecuadorin lippujen tavoin Miradan ja häntä seuranneen Simon Bolivarin käyttämään kapinalippuun.
Lippu on jaettu kolmeen yhtä suureen vaakaraitaan, joiden värit ovat ylhäältä alas keltainen, sininen ja punainen. Sen lisäksi lipussa on kahdeksan tähteä sinisen raidan keskellä ja Venezuelan vaakuna lipun yläosassa.
Venezuelan lipun pohjana toimineen kapinalipun ja seudulla ensimmäisenä vapautustaistelujen jälkeen itsenäistyneen Haitin lipun värien juuret ovat Ranskan vallankumouksen trikolorissa, josta valkoinen korvattiin keltaisella. Keltainen symbolisoi siirtomaavallasta vapautettujen Etelä-Amerikan kansoja. Miranda tulkitsi lippunsa värejä seuraavasti:
Lipun värit symboloivat:
Lippu on itsenäistymisen jälkeen muuttunut useaan otteeseen. Vuonna 1811 keltainen kattoi puolet lipusta ja nurkkakulman peitti vaakuna. Kun Venezuela irrottautui itsenäiseksi Suur-Kolumbiasta 1830, vaakunaa vaihdettiin ja se sijoitettiin lipun keskelle. Vuodesta 1836 lähtien raidat muutettiin yhtä levyiksi. Käyttöön tuli puhdas trikolori. 1859 lipun keltaiseen osaan sijoitettiin seitsemää itsenäisyysjulistuksen tehnyttä maakuntaa kuvaavasti seitsemän sinistä tähteä, mutta jo samana vuonna tähtien lukumäärä nostettiin kahteenkymmeneen kunkin maakunnan mukaan. Sen jälkeen vuosien 1863–2006 lipussa oli seitsemän tähteä, aluksi ryppäänä, sitten kehänä ja lopulta kaarena. Seitsemän tähteä edustivat itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajaprovinsseja Barcelonaa, Barinasia, Caracasia, Cumanáa, Margaritaa, Méridaa ja Trujilloa. Vuonna 2006 lippuun lisättiin kahdeksas, "voiton ja tulevaisuuden" tähti edustamaan Venezuelan Guayanaa. Samalla vaakunan hevonen muutettiin juoksemaan vasemmalle, sillä vasemmistopopulisti presidentti Hugo Chavez edellytti viittausta tämänsuuntaiseen matkaan.
Tiina Krohn

Tiina Elisabet Krohn (ent. "Kaila" o.s. "Krohn", s. 16. elokuuta 1951 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Krohn opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuutta ja teoreettista filosofiaa. Hän työskenteli mainostoimistoissa 1977–1982, ja on ollut sen jälkeen vapaa kirjailija. Krohnin tunnetuin teos on romaani "Bruno", joka oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1990. Se kertoo 1500-luvulla eläneestä filosofista Giordano Brunosta.
Krohn oli 1971–2001 naimisissa Kai Kailan kanssa. Hän käytti Kaila-sukunimeä vuoteen 2004 saakka. Krohnin vanhemmat ovat kirjallisuustieteen professori Eino Krohn ja näyttelijä Kerttu Krohn.
Aarni (nimi)

Aarni on suomalainen miehen etunimi.
Aarni on muunnos muinaissaksalaisesta nimestä Arnold, joka tarkoittaa "kotkan tavoin hallitsevaa". Tällöin nimi olisi samaa alkuperää kuin Aarne ja Aarno. Toisaalta "aarni" on suomalaisessa kansanuskossa "henkiolento, aarteiden vartija".
Kansanvalistusseuran Kalenterissa Aarni esiintyi vuonna 1883, jolloin se asetettiin Edmundin ("omaisuuden vartija") päivälle 16. marraskuuta. Suomen almanakkaan nimi pääsi vuonna 1929 nykyiselle päivälleen.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on ollut kirjoilla vuoden 2021 loppuun mennessä 3 461 Aarni-nimistä miestä. Vielä nykyisen vuosituhannen alussa Aarni oli melko harvinainen nimi, mutta sittemmin se on huomattavasti yleistynyt: vuosina 1960–1979 Suomessa nimettiin vain 155 Aarnia, vuosina 1980–1999 kaikkiaan 360, mutta vuosina 2000–2009 nimettiin jo 638 Aarnia ja 2010-luvulla 1 346, mikä on jo enemmän kuin koko 1900-luvulla yhteensä (1 075).
Enrico Bombieri

Enrico Bombieri (s. 26. marraskuuta 1940, Milano, Italia) on italialainen matemaatikko. Hän on tunnettu työstään lukuteorian, algebrallisen geometrian ja analyysin parissa. Bombieri palkittiin vuonna 1974 Fieldsin mitalilla.
Bombierin–Vinogradovin teoreema on yksi seulamenetelmän keskeisistä sovelluksista. Sillä voidaan tutkia muun muassa Dirichlet'n lausetta alkulukujen esiintymisestä aritmeettisessa jonossa. Vuonna 1976 Bombieri kehitti asymptoottisen seulamenetelmän.
Hän on ollut Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 1995.
Mihail Južnyi

Mihail Mihailovitš Južnyi (, s. 25. kesäkuuta 1982 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen tennispelaaja. Hän on 183-senttinen, oikeakätinen ja 73-kiloinen pelaaja, joka aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999. Hän on elokuuhun 2012 mennessä ansainnut rahaa yli 9,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Hän on korkeimmillaan ollut miesten maailmanlistan kahdeksas. Hän on urallaan voittanut kahdeksan kaksinpeliturnausta, ja pelaamistaan kaksinpeleistä hän on voittanut 390 ja hävinnyt 281 . Nelinpelissä hän on voittanut kahdeksan turnausta, viimeksi helmikuussa 2012.
Maailman huipputasolla Južnyi tuli tunnetuksi pelatessaan itsensä vuoden 2006 viimeisessä Grand Slam -turnauksessa, Yhdysvaltain avoimissa välieriin asti häviten tuolloin Andy Roddickille erin 6–7(5), 6–0, 7–6(3) ja 6–3. Puolivälierissä hän voitti maailmanlistan kakkosen Rafael Nadalin erin 6–3, 5–7, 7–6(5) ja 6–1. 
Ensimmäisen turnausvoittonsa Južnyi saavutti Stuttgartissa vuonna 2002 ja toisen Pietarissa vuonna 2004. Vuonna 2007 hän voitti Rotterdamin tennisturnauksen ja pääsi myös Dubain turnauksen loppuotteluun, mutta hävisi Roger Federerille erin 6–4, 6–3. Tammikuussa 2008 hän voitti Chennain turnauksen kukistaessaan loppuottelussa Rafael Nadalin erin 6–0, 6–1. Australian avoimissa hän selviytyi puolivälieriin.
Air One

Air One oli italialainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsi Roomassa.
Sen kotikenttiä ovat Linaten lentoasema, Leonardo da Vincin kansainvälinen lentoasema ja
Torinon kansainvälinen lentoasema. Air One ja Alitalia yhdistyivät tammikuussa 2009, ja nimi Air One poistui käytöstä vuonna 2014.
Air One lensi Albengaan, Algheroon, Bariin, Bolognaan, Brindisiin,
Cagliariin, Cataniaan, Cuneoon, Firenzeen, Genovaan, Lamezia Termeen, Lampedusaan, Milanoon, Napoliin, Palermoon, Pantelleriaan, Pescaraan, Pisaan, Reggio di Calabriaan, Roomaan, Trapaniin, Triesteen, Torinoon ja Venetsiaan.
Ulkomailla se lensi Ateenaan, Barcelonaan, Berliiniin, Kööpenhaminaan, Lontooseen ja Pariisiin.
Laivasto.
Toimintansa aikana Air One käytti seuraavia konetyyppejä:
Koskisen perhe

Koskisen perhe oli Ari ja Vesa Koskelan luoma sarjakuvaperhe, jonka elämää saattoi seurata humoristisesta "Pahkasika"-lehdestä. Sillä tehtiin pilaa "ihanteellisten" ydinperheiden elämästä. Koskisen perhe kertoi keskiluokkaisesta ja hyvin uskonnollisesta suomalaisesta pikkuporvariperheestä. Perheeseen kuuluivat isä, äiti, tytär ja poika. Isä, ammatiltaan konttoritoimihenkilö, on ehdoton perheenpää, ja nuhteettomasti kasvatetut ja hyväkäytöksiset lapset ovat ilman muuta luokkansa parhaimpia oppilaita. Iltaisin Koskisen perhe syö aina juhlaillallisen saman pöydän ääressä ja käy jumalanpalveluksessa joka sunnuntai. Näiden sarjakuvien juonikaava on sellainen, että kaikki on täydellistä siihen saakka, kunnes Koskisten tielle osuu suuri skandaali – äidin rakastaja, isän alkoholiongelmat tai huono koulutodistus – ja onni särkyy. Lopussa kaikki kuitenkin paljastuu aina suureksi väärinkäsitykseksi tai ongelmat lakaistaan maton alle ja perheen elämä palaa jälleen vanhoihin uomiinsa.
Kotivara

Kotivara (myös hätävara) on jokaiseen kotitalouteen kuuluva varmuusvarasto. Se tarkoittaa kotiin varattavaa tavaraerää, jonka tarkoitus on turvata toimeentulo poikkeusolosuhteissa.
Kotivaran sisältö ja tarkoitus.
Kotivara sisältää perheen ruokatottumusten mukaisia elintarvikkeita ja vettä (noin 2 litraa juomavettä päivässä henkeä kohden). Kotivaraa kierrätetään käytössä päivittäin. Lisäksi kotivaraan kuuluu muita välttämättömyystavaroita kuten wc- ja muita hygieniatarvikkeita sekä riittävästi vettä myös peseytymiseen. Taskulamput, varavirtalähteet, tulitikut, paristot, käteinen raha ja kyky valmistaa ruokaa ilman sähköä ovat myös tärkeitä kotivarassa. Kotivaraan kuuluu myös joditabletteja, sillä ne estävät radioaktiivisen jodin kertymisen kilpirauhaseen.
Vuonna 2013 yhteensä 40 prosenttia suomalaisista uskoi selviytyvänsä kotona olevilla ruoka-, lääke- ja muilla tarvikkeilla yli viikon. Kyselyyn vastaajista 25 prosenttia uskoi, että kotivara riittää viidestä seitsemään päivään.
Poikkeusolosuhteita, joissa kotivara voi tulla tarpeeseen, ovat muun muassa:
Kroatiankielinen Wikipedia

Kroatiankielinen Wikipedia ("Wikipedija na hrvatskom jeziku") on kroatiankielinen Wikipedian versio. 14. marraskuuta 2006 siellä oli 24 004 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 artikkeleita oli 113 249. Nykyinen artikkelimäärä on noin .
Vuodesta 2013 lähtien kroatiankielinen Wikipedia on saanut kansainvälistä huomiota ja arvostelua fasistisella näkökulmallaan.
Kroatiankielinen Wikipedia tunnetaan Kroatian serbejä vastaan suunnattuna sekä HLBT-liikkeen vastaisesta propagandasta. Wikipediassa on erityisesti edustettuna historiallinen revisionismi toisen maailmansodan aikaisen Itsenäisen Kroatian valtion Ustaša-hallinnon teoista ja sen tekemien kansanmurhien kieltäminen ja vähättely. Lisäksi Wikipedia mustamaalaa joitain nykyisiä Kroatian poliitikkoja ja julkisuuden henkilöitä.
Wikimedia-säätiön vuonna 2021 tekemän selvityksen mukaan ryhmä kroatiankielisen Wikipedian ylläpitäjiä piti projektia hallinnassaan vuosien 2011–2020 ajan. Ryhmä vääristeli Wikipedian sisältöä vastaamaan oikeistoradikaalia näkökantaa. Selvitys mainitsi myös kroatiankielisen Wikipedian yhteisön alkaneen vuonna 2020 tekemään joitakin korjauksia kiistellyimpiin artikkeleihin.
Rabbe (etunimi)

Rabbe on miehen etunimi. Nimen alkuperästä on monia selityksiä. Ensimmäisen mukaan nimi olisi muotoutunut pohjalaisista Rabb- ja Rabbas-nimisistä taloista, jotka puolestaan ovat mahdollisesti Ragnvaldin muunnoksia. Toisen selityksen mukaan Rabbe on muunnos saksalaisesta nimestä "Rabe", joka on lyhentymä nimistä "Ratbold" ('neuvova valtias, isäntä') tai "Ratbod" ('neuvontuoja').
Kolmannen selityksen mukaan Rabbe on muunnos enkelinimestä Rafael, jonka merkitys on 'Jumala parantaa'. Neljäs vaihtoehto on saksan kielen sana "der Rabe", joka merkitsee 'korppia'.
Suomessa Rabbe-nimen sai ensimmäisenä Wrede-suvun suomalaisen sukuhaaran kantaisä Rabbe Gottlieb Wrede (s. 1742), joka nimettiin saksalaisen sukulaisen mukaan. Suomen ruotsalaisessa kalenterissa nimi on ollut vuodesta 1929 lähtien.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä noin 240 miestä saanut nimekseen Rabbe.
Puralansaari

Puralansaari on pieni saari Salmenjärvessä Pieksämäellä. Saari sijaitsee lähellä Virtasalmen taajamaa. Se on asumaton. 
1700-luvun kartoissa Salmenjärven nimi on Häyhteenselkä ja saaren nimi Lamposaari.
Don Pasquale

Don Pasquale on Gaetano Donizettin kolminäytöksinen, italiankielinen koominen ooppera (Opera buffa). Säveltäjä kirjoitti libreton yhteistyössä Giovanni Ruffinin kanssa. Libretto perustuu puolestaan Angelo Anellin librettoon, jonka sävelsi ensiksi Stefano Pavesi nimellä "Ser Marcantonio" (1810).
Kun Donizetti sävelsi tätä oopperaa, niin hänet oli juuri palkattu musiikinjohtajaksi ja säveltäjäksi Itävallan keisarin Ferdinand I:n hoviin. Don Pasquale oli hänen 64. oopperansa kaikkiaan todennäköisesti 66 oopperan tuotannosta.
Oopperan ensi-ilta oli Pariisin Italialaisessa teatterissa Théâtre Italien 3. tammikuuta 1843. Esityksen pääosissa olivat Giulia Grisi (Norina), Luigi Lablache (Don Pasquale), Antonio Tamburini (Malatesta), Giovanni Mario (Ernesto) sekä Federico Lablanche (notaari).
Christina Cock

Christina Clay Cock (25. joulukuuta 1887 – 22. toukokuuta 2002) on tiettävästi kaikkien aikojen pitkäikäisin australialainen. Hän oli kuollessaan 114 vuotta ja 148 päivää vanha. 
Cock syntyi Victoriassa ja meni vuonna 1913 naimisiin Wilbert Cockin kanssa. Avioliitto kesti yli 70 vuotta ja päättyi vasta miehen kuolemaan 96-vuotiaana. Parilla oli kolme lasta. Cock itse oli yksi vanhempiensa 11 lapsesta. 
Christina Cockista tuli iäkkäin elossa oleva australialainen 110-vuotiaan Ada Cleggettin kuoltua 8. joulukuuta 1995. Cock oli tällöin 107-vuotias. Hän rikkoi Australian kaikkien aikojen pitkäikäisyysennätyksen marraskuussa 2000. 
Cock oli ennen kuolemaansa 114-vuotiaana maailman toiseksi tai kolmanneksi vanhin elossa oleva ihminen. Hän on kuitenkin yhä Australian vanhimmaksi elänyt, eikä yksikään muu australialainen ole vielä onnistunut saavuttamaan 114 eikä tiettävästi edes 113 vuoden ikää.
Tyttären mukaan Cockin kuolema oli rauhallinen. Viimeisenä elinpäivänään hänellä oli ollut infektio keuhkoissaan, ja hän kuoli nukkuessaan sydämen pysähdyttyä.
Katherine Plunket

Katherine Plunket (22. marraskuuta 1820 – 14. lokakuuta 1932) oli vanhin tunnettu ihminen Irlannin historiassa.
Plunket oli perheensä kuudesta lapsesta vanhin. Hän tapasi Sir Walter Scottin kesällä 1825 ja vietti suurimman osan aikuisiästään Irlannissa. Nuoruudessaan hän kylläkin teki jatkuvasti matkoja mantereelle. 
Plunket oli huomattavan terve vanhoille päivilleen asti. Ensimmäinen vaikeampi tapaus oli 102-vuotiaana sairastettu keuhkoputkentulehdus. 
Plunket täytti 100 vuotta vuonna 1920 ja 110 vuonna 1930. Hän kuoli 14. lokakuuta 1932 runsasta kuukautta ennen kuin olisi viettänyt 112-vuotispäiväänsä. Hän ei koskaan ollut naimisissa, ja hänen viimeinen elossa ollut sisaruksensa Gertrude kuoli vuonna 1924.
Annette Soronen

Annette Tuominen (oik. Annette Säde Maria Soronen, o.s. Tuominen, s. 29. lokakuuta 1947 Oulu) on suomalainen laulaja. Hänen veljensä Jarmo, Jamppa Tuominen, oli 1980-luvulla platinamyyntiin yltänyt iskelmälaulaja. Hänen isänsä, Turo Tuominen, oli Oulun kaupunginorkesterin pitkäaikainen sellisti. 
Elämä ja ura.
Ensimmäisen kerran Annette esiintyi julkisesti 6-vuotiaana Oulussa Heinäpään seurakuntakodilla. Hän esitti tuolloin 4-vuotiaan veljensä Jarmon kanssa yhdessä laulun "Tuuli puita huokailee". Kansakoulun käytyään Annette pääsi töihin musiikkiliike Westerlundille. Työn ohessa hän opiskeli Oulun musiikkiopistossa klassista laulua. Vuonna 1962 Annette liittyi oululaisen Pertti Haipolan nuoriso-orkesteriin toiseksi laulusolistiksi. Aikaisemmin laulusolistina kyseisessä kokoonpanossa oli vuotta aiemmin aloittanut hänen veljensä Jarmo 12-vuotiaana.
Vuonna 1966 levy-yhtiö Scandia järjesti laulukilpailun, jonka tarkoituksena oli löytää yhtiölle Ann Christine -tyyppinen iskelmälaulaja. Kilpailun voitti Annette Tuominen ja toiseksi sijoittui Kristina Hautala. Tuominen sai kilpailun palkintona Scandian kanssa neljän vuoden levytyssopimuksen. Annetten ensimmäinen levytys, vuonna 1966 ilmestynyt single "Troikka / Alaska" ei vielä ollut suuri menestys, mutta seuraavan vuoden kesällä ilmestynyt jenkka "Kenen syy" teki jo Tuomisen laulajana tunnetuksi, kun levy soi radiossakin usein. Hän levytti Scandialle kaikkiaan viisi singleä vuosina 1966–68.
Vuosina 1967–69 Tuominen työskenteli Hämeenlinnassa ohjelmatoimisto Mainos-Musiikin palkkalistoilla. Avioiduttuaan muusikko Juhani Sorosen kanssa hän omaksui pitkäksi aikaa perheenemännän roolin.
Annette Tuomisen nuorempi veli Jarmo "Jamppa" Tuominen pääsi lopullisesti pinnalle vuonna 1977 levytyksellään, Veikko Juntusen säveltämällä kappaleella "Aamu toi, ilta vei". Levyn julkaisi Suomessa juuri toimintansa aloittanut kansainvälinen CBS-yhtiö. Huomattuaan, että nimi Tuominen lisäsi kummasti äänilevyjen myyntiä, yhtiön tuottaja Seppo Matintalo haki esille myös Jampan sisaren Annetten, joka levytti sitten CBS-yhtiölle vuonna 1981 ilmestyneen ainoaksi omaksi levykseen jääneen LP-albuminsa "Annette Tuominen". Sitä ennen hän oli esiintynyt viidellä kappaleella laulusolistina kahdella CBS-yhtiön tanssimusiikkialbumilla "Uudet humppasuosikit" (1978) ja "Tanssi kanssani" (1979). 1980-luvun puolivälin tienoilla Annette Tuominen palasi työelämään ja onkin siitä lähtien toiminut kotikaupungissaan Oulussa koulunkäyntiavustajana vuoteen 2008 asti.
Viimeisen kerran Annette Tuominen esiintyi laulajana suurelle yleisölle Jamppa Tuomisen muistokonsertissa toukokuussa 1999. Tilaisuus järjestettiin Oulussa Madetojan salissa ja mukana oli useita Jampan aikana tunnetuksi tulleita laulusolisteja. Samana vuonna ilmestyi myös Annette Tuomisen levyttämä Jamppa Tuomisen säveltämä kappale "Kaipuuni on uskomaton".
Diskografia.
Tuominen on julkaissut LP-levyn "Annette Tuominen" vuonna 1981.
Sangar

Sangar () eli Sangaar () on taajama ja Kobjain ulusin eli Kobjain piirin hallinnollinen keskus Sahan tasavallassa Lenan oikealla rannalla. Jakutskiin on täältä vesiteitse 330 kilometriä. 
Sangar on asukasluvultaan suurin Kobjain piirin 12 kunnasta. Sangariin kuuluvat keskustaajaman lisäksi Aviaportin ja Smoroditšnyin kylät. 
Sangar perustettiin vuonna 1928 paikkakunnalta löytyneen hiiliesiintymän yhteyteen.
Asukasluvun kehitys:
Shaun of the Dead

Shaun of the Dead (televisiolevityksessä myös Shaun, kuolleiden kunkku) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut brittiläis-ranskalainen kauhukomediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Edgar Wright.
Elokuva on Simon Peggin ja Edgar Wrightin "Three Flavours Cornetto trilogy" -sarjan ensimmäinen osa. Sarjaan kuuluvat myös elokuvat "Hot Fuzz" (2007) ja "The World's End" (2013).
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Shaun of the Deadin" sekä sitä seuraavan "Hot Fuzzin" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle. 
Juoni.
Elokuva kertoo 29-vuotiaasta Shaun Rileystä (Simon Pegg), jonka elämä ei ole parhain päin. Hän on huonossa maineessa työpaikallaan elektroniikkaliikkeessä, eikä juurikaan etene elämässään. Shaun omaa kylmät välit hänen isäpuoleensa Philipiin, kämppäkaveriinsa Peteen sekä eritoten naisystäväänsä Liziin. Pete kyllästyy Shaunin yrityksiin suojella työtä välttelevää ystäväänsä Ediä (Nick Frost), joka elää ilmaiseksi heidän asunnossaan. Lizin ja Shaunin vuosipäivänä Shaun ei varaa Lizin lempiravintolasta pöytää ja ehdottaa tilalle kantapubiaan "Winchesteriä", jolloin jo alkujaankin Shaunin toilailuihin kyllästynyt Liz jättää hänet. Shaun ja Ed viettävät illan "Winchesterissä", ja heidän huomaamatta kuolleet heräävät henkiin alkaen metsästää ravinnokseen eläviä ihmisiä.
Shaun ja Ed seuraavat televisiosta ylimääräistä uutislähetystä, jossa uutisankkuri opastaa miten suojautua eläviltä kuolleilta. Yhdessä kaksikko päättää hakeutua suojaan Winchesteriin ja pelastavat Shaunin äidin Barbaran, Phillipin, Lizin ja tämän ystävät Davidin ja Diannen. Phillip kuolee matkalla saamaansa puremaan, kuitenkin tunnustaen Shaunille rakastaneen häntä aina. Muut pääsevät Winchesterin oville matkimalla zombeja. 
Tilanne riistäytyy sisällä iltaa kohden käsistä, kun Barbara kuolee puremaan. David alkaa kyseenalaistamaan Shaunin suunnitelmaa, ja muut ihmiset kääntyvät tätä vastaan. Lauma zombeja murtautuu sisään pubiin tappaen Davidin, ja Dianne katoaa zombien sekaan pelastamaan tätä. "Winchester" syttyy tuleen, täyttyen epäkuolleista. Zombiksi muuttunut Pete saapuu pubiin, ja puree Ediä. Shaun, Liz, sekä lopulta kuolemaa tekevä Ed piiloutuvat baaritiskin taakse, ja pakenevat pubin kellariin. Toivon hiipuessa sekä Shaunin ja Lizin välien lämmetessä Shaun huomaa kellarissa olevan hissin. He hyvästelevät Edin ja pakenevat maan pinnalle. Pubin ulkopuolella armeija saapuu paikalle ja saa epidemian hallintaan.
Puoli vuotta myöhemmin "Z-Day" -nimellä tunnettu epidemia on ohitse, ja jäljelle jääneitä epäkuolleita hyödynnetään niin viihteessä kuin työelämässä. Shaunin ja Lizin suhde kukoistaa heidän yhteisessä asunnossaan. Pari suunnittelee päiväänsä, kunnes Shaun pistäytyy takapihalla varastossaan. Shaun on kahlinnut epäkuolleen Edin varastoonsa, ja alkaa pelaamaan tämän kanssa pelikonsolia tuttuun tyyliinsä.
Elokuvan lisämateriaaleissa kerrotaan että myöskään Dianne ei kuollut vaan onnistui pakenemaan puuhun, ja zombien harvennettua muutti tätinsä luo.
Monte Binga

Monte Binga on vuori, jonka huippu muodostaa Mosambikin korkeimman kohdan. Se ulottuu 2 436 metrin korkeuteen merenpinnasta. 
Monte Binga sijaitsee Manican maakunnassa, lähellä Mosambikin ja Zimbabwen välistä rajaa.
Linosa

Linosa on Italialle kuuluvista Pelagisista saarista pohjoisin ja toiseksi suurin. Saari on tuliperäinen ja sijaitsee Välimeressä 30 kilometriä Lampedusan saaresta koilliseen. Linosa on osa Lampedusa e Linosan kuntaa. Saaren pinta-ala on 5,4 neliökilometriä ja siellä on noin 420 asukasta. Linosan tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus, maanviljely ja matkailu.
Linosan saari on vuosisatojen saatossa tunnettu monilla nimillä. Plinius nuorempi kutsui sitä nimellä "Aethusa". Myöhemmin niminä ovat olleet "Lenusa", "Larniusa" ja "Algusa".
Maantiede.
Saari sijaitsee Sisiliansalmessa ja meri saaren ympärillä on 500 metriä syvää. Saarelta on matkaa Lampedusalle 30 kilometriä, Afrikan rannikolle, Mahadiaan 165 km, Sisilian Licataan 167 km, Pantellerian saarelle 121 km ja Maltalle 118 km. Saarelle on kolme tulivuorta: Monte Vulcano (195 m), Monte Rosso (186 m) ja Monte Nero (107 m).
Saari on 195 metriä korkea.
Talous.
Aikoinaan saaren pääelinkeinot olivat kalastus, maanviljely ja metsästys. Saaren ensimmäiset asukkaat olivat pääasiassa maanviljelijöitä. Kalastus ei saarella kehittynyt, sillä Linosalta puuttuvat riittävän suuret veneet ja hyvä satama. Nykyisin saarelle on rakennettu turistikyliä, leirintäalueita, ravintoloita, supermarketteja, pubeja ja kahviloita. Jotkin kalastajat vuokraavat omia talojaan kesäaikaan.
Riku Oksa

Riku Oksa () on Suomessa aikoinaan Zoom-lehdessä ja Super Pokkareissa ilmestynyt seikkailusarjakuva. Sarjan tekijät olivat "Tibet" (oikea nimi Gilbert Gascard) ja André-Paul Duchâteau. Vuoden 1961 jälkeen Rick Master on seikkaillut yli 70 sarjassa.
Sarjan päähenkilö on sanomalehtimies ja yksityisetsivä Riku Oksa, jonka henkinen sukulaisuus Tintti-sarjakuviin on selvä.
Phorusrhacos

Phorusrhacos oli kolme metriä korkea, lihaa syövien lintujen eli hirmulintujen (Phorusrhacidae) heimoon kuulunut petolintu. Sen arvellaan saalistaneen Etelä-Amerikassa isoja kasvinsyöjiä, muun muassa "Toxodoneja" ja "Macrauchenioita", sekä syöneen raatoja. Peto katosi Etelä-Amerikasta "Smilodon"-sapelihammaskissan saavuttua Pohjois-Amerikasta ja alkaessa kilpailla sen kanssa ravinnosta kolmisen miljoonaa vuotta sitten. Lintu kuitenkin levittäytyi Pohjois-Amerikkaan Teksasin ja Floridan alueille, ja eräiden hyvin kiistanalaisten lähteiden mukaan katosi juuri ennen, kuin ihminen saapui mantereelle, siis noin 12 000 vuotta sitten. "Phorusrhacos" oli kaukaista sukua 50 miljoonaa vuotta aikaisemmin eläneille "Gastornis"- eli "Diatryma"-linnuille. Lintu lienee ollut yksi suurimpia petolintuja.
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja

Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja () on Yhdysvaltain liittovaltion ylimmän oikeusasteen eli korkeimman oikeuden johtaja ja maan korkein oikeudellinen viranhaltija. Muita tuomareita ("Associate Justice of the Supreme Court") on kahdeksan. Puheenjohtajan nimittää Yhdysvaltain presidentti eliniäksi, tosin senaatin on vahvistettava nimitys. Puheenjohtaja johtaa korkeimman oikeuden toimintaa, ja perinteen mukaan hän myös vastaanottaa uusilla presidenteillä virkaanastumisjuhlallisuuksissa virkavalan.
Yhdysvaltain perustuslaki ei suoraan määrittele korkeimmalle oikeudelle puheenjohtajaa, mutta Ensimmäisen Artiklan ("Article I") mukaan tuomioistuimen puheenjohtaja johtaa senaatissa käytävää oikeudenkäyntiä presidentin virkasyytteen tapauksessa. Korkeimman oikeuden tuomareilla ei ole mitään muodollisia pätevyysvaatimuksia, mutta tehtävään valituilla on kaikilla ollut lainopillinen tausta.
Presidentin virkavalan vastaanottamisen perinne alkoi vuonna 1797, kun Oliver Ellsworth otti vastaan John Adamsin valan. Tavasta ollaan joskus poikettu, kuten vuonna 1963, kun Lyndon B. Johnsonista tuli presidentti John F. Kennedyn salamurhan jälkeen, ja valan otti vastaan liittovaltion tuomari presidentin lentokoneessa Air Force Onessa.
Korkeimman oikeuden käsiteltyä oikeustapauksen se julkaisee lausunnon, johon tarvitaan vähintään viisi tuomaria. Jos puheenjohtaja on samaa mieltä kuin enemmistö, hän päättää, kuka kirjoittaa lausunnon. Muussa tapauksessa kirjoittajan päättää enemmistöön kuuluva virkaiältään vanhin tuomari. Tuomioistuimen toimintaan liittyvien tehtävien lisäksi puheenjohtaja johtaa korkeimman oikeuden rakennusta, jossa työskentelee yli 400 henkilöä. Hän tekee myös joitakin tuomarinimityksiä ja on muun muassa Smithsonian-instituutin johtokunnan jäsen.
Jotkut puheenjohtajat ovat aiemmin toimineet korkeimmassa oikeudessa tavallisena tuomarina. Edward Douglass White, Harlan Fiske Stone ja William Rehnquist ylennettiin puheenjohtajiksi heidän ollessaan virassa. Charles Evan Hughes ja John Rutledge olivat välillä eronneet toimiakseen muissa tehtävissä ennen paluuta korkeimpaan oikeuteen. Senaatti kuitenkin hylkäsi Rutledgen nimityksen. Useimmat tehtävään valitut on siis nimitetty suoraan puheenjohtajaksi. Joillakin, kuten John Marshallilla ja Earl Warrenilla, ei ollut edes kokemusta tuomarina olemisesta ennen nimitystään. William Howard Taft oli ennen nimitystään toiminut Yhdysvaltain presidenttinä, ja on toistaiseksi ainoa henkilö, joka toiminut molemmissa näissä viroissa.
Vuonna 2017 puheenjohtajan palkka on 263 300 dollaria vuodessa, eli noin kymmenen tuhatta dollaria suurempi kuin muiden korkeimman oikeuden tuomareiden.
Luettelo Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtajista.
Lähde:
Telemobiloskooppi

Telemobiliskooppia pidetään ensimmäisenä varsinaisena tutkana, jonka kehitteli saksalainen keksijä Christian Hülsmeyer. 
Telemobiloskooppia oli tarkoitus käyttää laivojen, jäävuorien ja ehkä myös junien havaitsemiseen ja etenkin yhteentörmäysten estämiseen.
Historia.
Telemobiloskoopille myönnettiin patentti 22.9.1904 (nimellä "Hertzian-wave projecting and Receiving Apparatus Adapted to Indicate or Give Warning of the Presence of a Metallic Body, Such as a Ship or a Train, in the Line of Projection of Such Waves"). 
Telemobiloskoopin kantama oli aluksi vain muutaman kilometrin, ja vaikka sitä saatiin vähän kasvatettua myöhemmin, jäi telemobiliskoopin käyttö toisen uuden keksinnön, kipinänlennättimen varjoon, eikä katkeroitunut Hülsmeyer enää jatkanut laitteen kehittämistä.
Tekniikka.
Kipinälennätin, radion esiaste, oli jo aikaisemmin kehitetty ja sen rakenneosiin perustui myös telemobiloskooppi. Kipinävälillä tehtyä kohinaimpulssia suodatettiin resonanssipiirillä ja näin saatu n. 650 MHz:n lähetyspulssi johdettiin antenniin, joita oli useita vaihtoehtoja. Parhaaksi osoittautui parabolinen peiliantenni. Vastaanottimena toimiva kohereeri reagoi antennin suunnassa olevista suurehkoista esineistä, kuten laivoista heijastuneeseen kaikupulssiin, jolloin se alkoi johtaa sähköä ja kytki hälytyskellon, joka alkoi soida ja laivan kurssia voitiin muuttaa törmäyksen välttämiseksi. Laite ilmaisi siis vain kohteen olemassaolon ja suunnan antennin avulla, mutta ei etäisyyttä. Koko laite oli tarkoitus asentaa kiinteästi alustalle, esim. laivan mastoon tai yläkannelle osoittamaan kulkusuuntaan.
Lähetysteho lienee ollut alle watin luokkaa ja vastaanottimen herkkyys kohereerilla oli heikko, mutta lähetystaajuus UHF-alueella oli varsin korkea ottaen huomioon sen ajan (1904) radiotekniikan kehityksen. Korkea lähetystaajuus mahdollisti hyvin toimivan tutkalaitteen pienikokoisella antennirakenteella ja hyvän kaikusignaalin pienestäkin kohteesta. Hülsmeiyer, kokeissaan sillalta Kölnissä, ilmaisikin laivoja jopa 20 km:n etäisyydeltä.
Osia telemobiloskoopista on edelleen nähtävissä museoituna Deutsches Museumissa Münchenissä.
Ugandan piirikunnat

Ugandan neljä hallintoaluetta oli jaetaan paikallishallinnossa piirikuntiin. Niitä oli aiemmin 80 kappaletta. Useimmat piirikunnat on nimetty niiden hallinnollisen keskuksen mukaan. Useita kymmeniä piirikuntia on perustettu muutaman viime vuosien aikana, viimeksi 1. heinäkuuta 2006 astui voimaan yksitoista uutta piirikuntaa. 
Vuonna 2020 piirikuntia oli yhteensä 136.
Ohenen piirikuntajako edustaa vuoden 2006 tilannetta. Asukasluvut ovat vuoden 2002 väestönlaskennasta.
Kodomo no omocha

, joka tunnetaan myös nimellä Kodocha, on Miho Obanan luoma mangasarja, josta on myös tehty anime 1990-luvun loppupuolelta. Se kertoo Sana Kuratasta, joka on lapsi-idoli. Sarja kuuluu shōjo-kohderyhmään.
Juoni.
Sana Kurata muuttaa uudelle paikkakunnalle ja joutuu hänelle uuteen kouluun, jossa asiat eivät ole kunnossa. Opetus onnistuu huonosti, koska Akito Hayaman (Tatsuya Nakazaki) johtama poikajoukko järjestää luokassa joka päivä niin paljon häiriötä, että Mitsuya-sensei (Azusa nakao) ei voi asialle mitään. Hän ei voi kutsua apuun edes "ystäväänsä" Tanaka-senseitä (Mitsuo Iwata), koska Akito kiristää häntä ottamallaan Polaroid-valokuvalla.
Sana kuitenkin haluaa opiskella koulussaan rauhassa, koska hänen on sinne lähes joka päivä mentävä, joten hän päättää tehdä asialle jotain. Häntä auttaa luokan älykkäin poika, joka on yllättäen Akiton paras kaveri, Tsuyoshi Ouki (Mayume Mizawa), jolla on vahva temperamentti. Tsuyoshi auttaa Sanaa muuttamaan häirikkö-Akiton täysin auttamalla häntä ottamaan Akitosta kuvan, jolla häntä voidaan kiristää olemaan kunnolla. Tämä suunnitelma jopa onnistuu ja kouluun palaa rauha. 
Akito Hayaman menneisyydestä paljastuu asioita, jotka saavat Sanan taas tarttumaan toimeen. Yhden ongelman selvitettyään Sana joutuu aina uuden kimppuun, ja samalla hän kasvaa sekä henkisesti että fyysisesti. Alkujaksojen tapahtumista kertovia OVA-jaksoja on kaksi.
Tarinan henkilöt.
Päähenkilöitä ovat Sana ja Akito koulukavereineen, Sanan työkaverit ja molempien perheet.
Sana Kurata; (äänenä Shizue Oda): Sarjan alussa 11-vuotias Sana on nuori, suosittu ja hyperaktiivinen lapsi-idoli. Sana esiintyy muun muassa näytelmissä, elokuvissa ja huippusuositussa "Zenjirou no kodomo no omocha" -lastenohjelmassa. Hän asuu suuressa talossa äitinsä Misako Kuratan ja lempeän kodinhoitajan, Shimuran, kanssa. Lisäksi talossa asuu Sanan manageri, Rei, jota Sana kutsuu "parittajaksi".
Akito on Sanan ystävä ja koulukaveri.
Misako Kurata (äänenä Kino Hana) on Sanan äiti, jonka omituisessa tukkalaitteessa asuu orava, Maro-chan. Misako on voittanut eksentrisen kirjallisuuspalkinnon suosituilla romaaneillaan.
Rei (äänenä Masashi Ebara) on Sanan manageri.
Shimura (äänenä Keiko Amano) on Kuratan perheen kodinhoitaja.
Nick Schulman

Nick Schulman (s. 18. syyskuuta 1984) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen, joka on kotoisin New Yorkin Manhattanilta.
Schulman aloitti pokerinpeluun 18 vuoden iässä ja aloitti ammattilaisena 19-vuotiaana. 21-vuotiaana marraskuussa 2005 hänestä tuli kaikkien aikojen nuorin World Poker Tourin (WPT) turnausvoittaja. WPT:n neljännellä kauden World Poker Finalsin ykköstilasta hän ansaitsi 2 167 500 dollaria. Alle kuukautta myöhemmin hän oli neljäs World Series of Pokerin oheisturnauksessa Atlantic Cityssä. Palkintosumma oli 74 495 dollaria.
Huhtikuussa 2006 Schulman oli ykkönen WPT Battle of Champions IV -turnauksessa. Lopussa hän kukisti Freddy Deebin. Vuoden 2007 WSOP:ssa hän oli kuudes 5 000 dollarin no limit hold'em -turnauksessa. World Poker Finalsissa hän oli toinen ansaiten 864 652 dollaria.
Vuoden 2009 WSOP:ssa Schulman voitti uransa ensimmäisen WSOP-rannekkeen 10 000 dollarin sisäänoston no limit deuce to seven draw'n maailmanmestaruusturnauksessa. Kaksinpelissä hän voitti suomalaisen Ville Wahlbeckin ja ansaitsi 279 742 dollaria.
Internetissä Schulman on pelannut PokerStarsin nettipokerihuoneella nimellä "TheTakeover".
Marraskuussa 2007 Schulmanin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,3 miljoonaa dollaria.
Kobjai

Kobjai () eli Kebeeji () on nasleg eli maalaiskunta ja tämän kunnan keskuskylä Kobjain ulusin eteläosassa Sahan tasavallassa. Kobjai sijaitsee 61 kilometriä lounaaseen Kobjain ulusin eli piirinn hallinnollisesta keskuksesta Sangarista ja 238 kilometriä pohjoiseen tasavallan pääkaupungista Jakutskista. Paikalla on lentokenttä.
Kobjain lisäksi kuntaan myös kuuluvassa "Oiun-Unguohtahin" kylässä oli yksi asukas vuonna 2001, "Sagan" kylässä viisi.
Asukasluvun kehitys:
Edvard

Edvard () on englantilaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa alkujaan omaisuuden vartijaa. Edvardin nimipäivä on 18. maaliskuuta, Englannin kuningas Edvard Marttyyrin kuolin- ja muistopäivänä.
Suomessa nimi Edvard on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1800-luvun lopulta maaliskuuhun 2025 mennessä annettu 22 644:lle ja Edward 2 972 miehelle. Satunnaisesti näitä nimiä on annettu myös naisille. Nimestä on käytössä myös muunnelma Eetu.
Tunnettuja Edvardeja ja Edwardeja.
Englannin ja Ison-Britannian kuninkaita.
Vuosiluvut tarkoittavat hallitsijakausia
Anyone, Anymore

”Anyone, Anymore” on Lovexin kappale, joka julkaistiin singlenä 21. helmikuuta 2007. Se kohosi debyyttiviikollaan Suomen singlelistan sijalle kaksi. Kappale julkaistiin myös "Divine Insanity" -albumin kansainvälisellä versiolla.
Lovex osallistui kyseisellä kappaleella Suomen euro­viisu­karsintoihin ja sijoittui kolmanneksi.
Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
Full Metal Panic!

Full Metal Panic! () on japanilainen tieteisseikkailukirjasarja, josta on tehty sekä manga- että animeversiot. Alkuperäisen light novel -kirjasarjan on kirjoittanut Shouji Gatou. Kirjoihin perustuvan mangan on piirtänyt Retsu Tateo. Sarjan nimen samankaltaisuus Fullmetal Alchemist -sarjaan on sattumaa.
Juoni.
Tarina alkaa kun 16-vuotias Sousuke Sagara naamioituu siviiliksi ja soluttautuu japanilaiselle yläasteelle suojelemaan temperamenttista Kaname Chidoria. Sagaralla on apunaan tehtävässä Melissa Mao, entinen yhdysvaltain merijalkaväen sotilas, sekä Kurz Weber. Kolmikko kuuluu salaiseen terroristien hyökkäyksiä torjuvaan ja monta vuotta teknologiassa edellä olevaan järjestöön nimeltä Mithril. Kaname ei tästä tiedä ja uskookin Sousuken olevan sotahullu.
Sousuke ja Kaname lähtevät luokkamatkalle, mutta lennon aikana kone kaapataan ja viedään syrjäiselle alueelle. Kaapparijoukion johtajana toimi Sousukelle jo ennestään tuttu terroristi, jonka hän itse luuli tappaneensa jo vuosia sitten ampumalla tätä päähän. Kaname viedään koneesta pois, ja Sousuke saa tietää koneessa olevasta pommista. Käskyt Mithrilistä muuttuvat, ja Sousuken käsketään pelastaa koneessa olevat siviilit ja jättää entinen suojeltava Kaname Chidori. Pian Mithrilin apuvoimat saapuvat, ja Sousuke rientää pelastamaan Kanamea, jolle on sillä välin tehty outoja tutkimuksia. Pelastautuminen ei aivan onnistu suunnitelmien mukaan, ja Sousuke, Kaname ja kaksi entistä kaverusta joutuvat jälkijoukkoihin. 
Matkalla kotiin Tokioon selviää Kaname Chidorin osa mysteerisenä kuiskauksena.
Kirjasarja.
Kirjasarjaa on julkaistu vuodesta 1998 jatkokertomuksena "Kadokawa Shoten's Monthly Dragon" -lehdessä. Tokyopop on ilmoittanut kääntävänsä kirjasarjan englanniksi.
Novellikokoelmat.
Novellit sijoittuvat pääasiassa koulumaailmaan ja ovat pääasiallisesti keveitä ja humoristisia verrattuna enemmän vakavimpiin romaaneihin.
Manga.
Kirjasarja on sovitettu mangaksi useampaan kertaan. Tunnetuin lienee Retsu Tateon piirtämä versio. 
Full Metal Panic! Σ -sarjan piirsi Hiroshi Ueda. Fumoffun tavoin huumoriin keskittynyt Full Metal Panic - Overload! -mangan piirsi Tomohiro Nagai. Mangat on kustantanut Kadokawa Shoten. Englanniksi sarjaa on kääntänyt A.D. Vision.
Anime.
Vuonna 2002 valmistuneen animen tuotti GONZO Digimation, ja sarja käsitti kolme ensimmäistä romaania. Sarjassa oli 24 jaksoa, ja sen on julkaissut Suomessa Emina/PAN Vision. Full Metal Panic? Fumoffu (2003) keskittyi päähenkilöiden Kaname Chidorin ja Sousuke Sagaran kouluelämään ja erosi aiemmasta animesta huomattavalla huumoripainotuksellaan. Sarjassa oli 12 jaksoa. Kyoto Animation tuotti vuonna 2005 -sarjan, joka jatkaa alkuperäisen animesarjan tapahtumia. Sarja käsitti 'Full Metal Panic! End of Day By Day' -kirjojen tapahtumat. Toukokuussa 2006 ilmestyi "The Second Raid"iin itsenäinen jatko-osa. Tämä lyhyt OVA perustui novelliin 戦隊長のわりとヒマな一日.
Viljuiskin ulus

Viljuiskin ulus eli Viljuiskin piiri (, )) on kunnallinen itsehallintoalue Viljuin ja siihen laskevan Tjungin ympärillä Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Viljuiskin piiri rajoittuu lännessä Verhneviljuiskin ulusiin, luoteessa Olenjokin kansalliseen piiriin, pohjoisessa Žiganskin kansalliseen piiriin, idässä Kobjain ulusiin ja etelässä Gornyin ulusiin.
Piirin pinta-ala on 55 200 km² ja vuonna 1995 väkiluku oli 28 900. Alueella harjoitetaan maanviljelyä sekä nautakarjan- ja hevostenkasvatusta. 
Kunnat.
Viljuiskin piirin hallinnollinen keskus on Viljuiskin kaupunki. Piirissä on kaksi kaupunkikuntaa (Viljuisk sekä Kysyl-Syr, jonka keskus on taajama) ja näiden lisäksi 19 maalaiskuntaa (naslegia). Asutuskeskuksia kunnissa on yhteensä 27.
Mikas Petrauskas

Mikas Petrauskas (13. lokakuuta 1873 – 23. maaliskuuta 1937) oli liettualainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja. 
Petrauskasin tuotantoon kuuluu ensimmäiseksi liettualaiseksi oopperateokseksi luettava "Birute". Suurin osa hänen sävellyksistään on yhä julkaisematta.
Petrauskas syntyi Palusessa ja opiskeli Pietarin konservatoriossa. Palattuaan kotimaahansa hän kirjoitti oopperansa "Birute", joka sai kantaesityksensä Vilnassa 6. marraskuuta 1906. Pian tämän jälkeen säveltäjä lähti ulkomaille eikä palannut ennen vuotta 1930. Hän kuoli Kaunasissa 1937. 
Petrauskas sävelsi "Biruten" lisäksi esimerkiksi operetteja ja runsaasti laulumusiikkia.
Toopelivisio

Toopelivisio on tietokirja kotimaisesta televisioviihteestä. Jukka Annalan teokseen on koottu tv-komedioiden historiaa 1950-luvun lopulta 2000-luvulle saakka. 
Kirjassa esitellään tärkeimmät suomalaiset sketsisarjat ja tilannekomediat "Spede Show’sta" "Hanskiin", "Velipuolikuusta" "Kummeliin" ja "Hyvistä herroista" "Studio Julmahuviin".
Kirjaa varten on haastateltu kymmeniä suomalaisia tv-ammattilaisia – näyttelijöitä, käsikirjoittajia ja ohjaajia. Äänessä ovat muiden muassa Pirkka-Pekka Petelius, Kari Heiskanen, Vesa-Matti Loiri, Neil Hardwick, Jukka Virtanen, Ritva Valkama, Pentti Siimes, Jani Volanen ja Eija Vilpas.
Haastatellut kertovat kirjassa klassikkosarjojen, -sketsien ja -hahmojen syntytarinoita. Esimerkiksi Petelius luonnehtii omia hahmojaan "Velipuolikuun" Balle Ramstedtista aina "Pulttiboisin" James Potkukelkkaan.
Kirjan nimi "Toopelivisio" juontuu MTV:n sketsisarjasta "Parempi myöhään..." (1979), jossa oli samanniminen sketsiosuus.
"Toopelivision" julkaisi lokakuussa 2006 helsinkiläiskustantamo Teos. Jukka Annala on aiemmin kirjoittanut tietokirjan Salmiakki (2001), joka oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana ja valittiin Vuoden kauneimmaksi kirjaksi.
Yli 200-sivuisen "Toopelivision" ulkoasun ovat suunnitelleet Salmiakki-kirjan graafikot Petri Salmela ja Ilona Ilottu.
Apple TV

Apple TV (tyyliteltynä tv) on Applen mediatoistin, joka tuli markkinoille maaliskuussa 2007. Apple TV -nimellä laite julkaistiin ensimmäisen kerran Steve Jobsin Keynote-puheessa MacWorld-tapahtumassa 9. tammikuuta 2007. Laitteen koodinimi ennen MacWorld-tapahtumaa oli iTV. Laite mahdollistaa muun muassa kuvien, elokuvien, musiikin ja televisiosarjojen synkronoimisen iTunesin avulla tietokoneesta Apple TV:n kiintolevylle ja sieltä edelleen teräväpiirtotelevision ruudulle.
Laitteesta julkaistiin toisen sukupolven malli syyskuussa 2010. Uusi malli on suunnattu videoiden suoratoistoon verkosta, joten siinä ei ole kiintolevyä. Muita uusia ominaisuuksia ovat televisiosarjojen vuokraus ja suoratoisto. Laite tuli myyntiin Suomessa ja muissa Pohjoismaissa 4. lokakuuta 2011. Koska Apple TV:n yhtenä pääominaisuutena on videoiden suoratoisto iTunes Storesta, laitetta ei aiemmin myyty Pohjoismaissa niiden kaupoista puuttuneen elokuvavalikoiman vuoksi.
Suomalaisista televisiokanavista laitteella voi katsella Yle Areenan, MTV Katsomon ja C Moren ohjelmia.