tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olankohotus

Olankohotus on lihaskuntoharjoite, joka harjoittaa epäkäslihaksia. Se suoritetaan seisten suorassa ja kädet suorana vartalon molemmin puolin. Liikkeessä kohotetaan olkapäitä niin korkealle kuin mahdollista ja lasketaan ne alas liikuttamatta mitään muuta ruumiinosaa. Käsivartta ei saa taivuttaa kyynärpään kohdalta liikettä suoritettaessa.
Liikkeessä voi käyttää vastuksena levytankoa. ja sen voi suorittaa myös smith-laitteessa. Levytangon kanssa suoritettaessa on sama, pidetäänkö tankoa reisien edessä vai takana. Vastuksena toimii myös kaksi käsipainoa tai kahvakuulaa.
Tambovin alue

Tambovin alue () on hallinnollinen alue Venäjän Keskisessä federaatiopiirissä Itä-Euroopassa.
Maantiede.
Tambovin alue rajoittuu pohjoisessa Rjazanin alueeseen, idässä Penzan ja Saratovin alueisiin, etelässä Voronežin alueeseen ja lännessä Lipetskin alueeseen. Tambovin alue kuuluu Okan-Donin tasankoon.
Väestö.
Väkiluvun kehitys:
Suurimmat kaupungit olivat 2010 väestönlaskennan mukaan Tambov (280 161 as.), Mitšurinsk (98 758 as.), Rasskazovo (45 484 as.), Moršansk (41 556 as.) ja Kotovsk (31 850 as.).
Hallinto.
Tambovin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen pääkaupunki on Tambov. Alue on jaettu hallinnollisesti 23 piiriin ja 8 kaupunkialueeseen. Paikallishallinnon johdossa ovat aluehallinnon päämies ja alueduuma.
Talous.
Alueen tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, kemian-, kevyt- ja elintarviketeollisuus. Maatalous tuottaa viljaa, sokerijuurikasta, auringonkukkia, vihanneksia ja karjataloustuotteita. Siellä on myös teollista soitinrakennusta.
Tambovista on rautatieyhteys Moskovaan, Saratoviin ja Lipetskin.
Tšitan alue

Tšitan alue () on nykyistä Taka-Baikalian aluepiiriä vastannut entinen Venäjän federaation ja Venäjän SFNT:n hallinnollinen alue (liittovaltiosubjekti) Kaakkois-Siperiassa.
Alue rajoittui koillisessa Sahaan, idässä Amurin alueeseen ja Kiinaan, etelässä Mongoliaan, lännessä Burjatiaan sekä luoteessa Irkutskin alueeseen. Alueen pinta-ala oli 431 500 neliökilometriä.
Tšitan alue perustettiin Neuvostoliitossa vuonna 1937. Maaliskuun 1. päivänä 2008 Tšitan alue yhdistettiin sen sisällä sijainneen ja siihen kuuluneen toisen liittovaltiosubjektin Agan Burjatian autonomisen piirikunnan kanssa. Niistä muodostettiin uusi liittovaltiosubjekti Taka-Baikalian aluepiiri.
Väestö.
Tšitan alueen asukasluku vuonna 2002 oli 1 155 346 ja väestötiheys 2,8 as./km². Pääkaupungissa Tšitassa oli 316 643 asukasta. Väestön enemmistö oli venäläisiä. Suurin osa alueen burjaateista asui ja asuu Agan Burjatian piirikunnassa, mutta heitä asuu myös muualla varsinkin Agan Burjatian ja Burjatian välisellä alueella.
Hallinto.
Tšitan alue oli jaettu 31 piirin ja 10 kaupunkialueeseen. Alueeseen kuului myös Agan Burjatian autonominen piirikunta, joka oli kuitenkin myös suoraan yksi Venäjän federaation subjekti. Aluetta johtivat aluehallinnon päämies ja alueduuma.
Tverin alue

Tverin alue () on Venäjän federaatioon kuuluva hallinnollinen alue Moskovan luoteispuolella, yksi Venäjän 83 liittovaltiosubjektista. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin ja Vologdan alueisiin, idässä Jaroslavin alueeseen, kaakossa Vladimirin ja Moskovan alueisiin, etelässä Smolenskin alueeseen sekä lännessä Pihkovan alueeseen. Vuosina 1935–1990 alueen nimi oli Kalininin alue neuvostojohtaja Mihail Kalininin mukaan.
Maantiede.
Tverin alueen itäosa kuuluu Itä-Euroopan tasankoon ja länsiosa Valdain ylänköön. Tverin alueelta saavat alkunsa Kaspianmereen laskeva Volga ja Itämereen laskeva Väinäjoki. Alueella on kaikkiaan 500 järveä, joista suurin on Seliger. Alueen pinta-alasta noin 35 % on metsää.
Väestö.
Tverin alueen asukasluku oli 1 353 392 henkeä (vuonna 2010). Kaupunkiväestön osuus oli 74,7 %. Suurin kaupunki on alueen pääkaupunki, runsaan 400 000 asukkaan Tver. Aiemman, vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan alueen väestöstä 92,5 % on venäläisiä, 1,5 % ukrainalaisia ja 1,0 % (14 600 henkeä) karjalaisia.
Suurimmat kaupungit.
Oheisessa taulukossa on lueteltu Tverin alueen kymmenen suurinta kaupunkia asukaslukuineen (vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan). Tverin alueen kaupunkien, yli 10 000 asukkaan taajamien ja muiden piirikeskusten sijainti käy ilmi kartalta:
Muita Tverin alueen yli 10 000 asukkaan kaupunkeja tai kaupunkityyppisiä taajamia olivat vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan: Ostaškov (18 073 as.), Kašin (16 174 as.), Kaljazin (13 870), Toropets (13 018), Lihoslavl (12 259), Redkino (11 704), Ozjornyi (10 872) ja Kuvšinovo (10 008).
Tverinkarjalaiset.
Alueella asuvat tverinkarjalaiset ovat toisen maailmansodan jälkeen venäläistyneet nopeasti. Vuonna 2002 vain 3 % karjalaisista oli lapsia, kun taas eläkeikäisiä oli 50 %. Karjalaisten keski-ikä oli 56,7 vuotta.
Hallinto.
Tverin alue on yksi Venäjän federaation jäsenistä eli subjekteista. Sen pääkaupunki on Tver. Alueen lainsäädäntöelin on lainsäädäntökokous. Toimeenpanovaltaa johtaa kuvernööri Igor Rudenja.
Paikallista itsehallintoa varten Tverin alue on jaettu 36 piiriin, 5 kaupunkipiirikuntaan ja kahteen suljettuun alueeseen. Kaupunkikuntia alueella on 44 ja maalaiskuntia 318.
Piirit.
Suluissa piirin hallinnollinen keskus.
Talous.
Alueella on koneenrakennus-, kemian-, puunjalostus-, kirjapaino-, lasi-, posliini- ja kevyttä teollisuutta. Maataloudessa viljellään pellavaa, perunaa ja vihanneksia sekä kasvatetaan karjaa. 
Historia.
Tverin kaupunki perustettiin vuonna 1135. Tver oli itsenäinen ruhtinaskunta vuoteen 1485 asti, jolloin se liitettiin Moskovan Venäjään. Alueelle muutti 1600-luvulla Suomen itäosista karjalaista väestöä, joka oli paennut Ruotsin ankaraa verotusta ja luterilaistamista.
Smith-laite

Smith-laite on kuntosalilaite, jossa levytanko liikkuu ylös ja alas kiskojen varassa. Sillä voidaan suorittaa samoja liikkeitä kuin vapaalla levytangollakin, esimerkiksi jalkakyykky ja penkkipunnerrus. Joidenkin liikkeiden, kuten hauiskäännön suorittamiseen laite ei kuitenkaan sovellu.
Smith-laitteen käyttö on aloittelijalle usein helpompaa kuin vapaalla tangolla harjoittelu. Pidemmälle ehtineet voimailijat pitävät kuitenkin usein vapaalla tangolla tehtyjä liikkeitä parempina, sillä ne kehittävät paremmin koordinaatiota, ja niissä tangon liikerata on luonnollisempi.
Smith

Smith on yleisin englanninkielinen sukunimi. Yhdysvalloissa vuoden 1990 väestönlaskennassa nimi on sukunimenä yli prosentilla väestöstä. Nimen saksankielinen vastine on Schmitt. 
Nimen merkitys on suomeksi "seppä". Se tulee germaanisesta lyömistä tai iskemistä merkitsevästä sanasta.
Kuuluisia Smithejä.
John on Ison-Britannian yleisin etunimi ja Smith yleisin sukunimi, vertaa: Matti Meikäläinen
Hauiskääntö

Hauiskääntö on lihaskuntoharjoite, jonka kohdelihas on hauis. Liikkeellä kehitetään seuraavia ominaisuuksia:
Liikettä voi tehdä seuraavilla välineillä:
Yleiskuva.
Hauiskääntöä voi käytettävästä välineestä riippuen harjoittaa monella tavalla. Liikkeen aikana tarkoituksena on pitää hauislihas jännitettynä ja kyynärpää paikoillaan. Liike on kaareva ja se aloitetaan lantion korkeudelta nostamalla paino rinnan korkeudelle (ks. kuvat) ja lasketaan takaisin aloituspisteeseen.
Ennätykset.
LeRoy Walker on tehnyt liikkeessä maailmanennätyksen 114 kg. Aiempi ennätys oli Denis Cyplenkovin 113 kg.
Variaatiot.
Hauiskäännöstä on olemassa monia variaatioita. Joissain liikkeissä on vastaote ja joissain käytetään apuna scott-penkkiä (kuvassa)
Normaalisti hauiskääntö tehdään kämmenet ylöspäin käännettynä. Kämmenten kääntäminen toisin päin vaikuttaa myös kyynärvarren lihaksiin.
Länsi-Kreikka

Länsi-Kreikka () eli Länsi-Kreikan alue (Περιφέρεια Δυτικής Ελλάδας, "Periféreia Dytikís Elládas") on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan ja Jooniansaarten hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Patras.
Hallintoalue sijaitsee nimensä mukaisesti läntisessä Kreikassa, ja osa siitä on Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa ja osa manner-Kreikan länsiosassa. Alueen pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Alueyksiköt ja kunnat.
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Kavio

Kavio (lat. "ungula") on kavioeläinten varpaan kärkeä tupen tavoin ympäröivä paksuseinäinen sarveiskynsi. Hevosen kavio on kovaa ja kimmoisaa sarveisainetta. Kavion näkyvää, tunnotonta ulkokuorta sanotaan sarveiskavioksi. Se suojaa alla olevaa martokaviota samaan tapaan kuin kenkä ihmisen jalkaa. Martokavio kasvattaa sarveisanturaa. Kavion pohja eli sarveisantura on n. 2 cm paksu. Kavion takaosan alla on kimmoisa ja kumimainen säde.
Raskaiden kuormien vetäminen, ratsastajan paino, esteiden hyppääminen ja nopea laukka rasittavat kavioita, koska kaviot joutuvat vastaanottamaan suurimmat tärähdykset hevosen liikkuessa. Kovin rasitus kohdistuu kavioon silloin, kun hevonen tukeutuu hypystä alas yhden etujalan varaan.
Kavioiden vaivoja.
Kaviokuume on vaikea kaviosairaus, joka johtuu hevosen aineenvaihduntahäiriöstä. Kaviot ovat kuumat ja etujalat voivat olla työnnetty kauas eteen, koska hevonen yrittää siirtää painoa mahdollisimman paljon takajaloille. Kaviokuumetta esiintyy yleensä vain etujaloissa. Sairaus johtuu yleisimmin ruokintavirheestä. Joissakin tapauksissa sairaus voi aiheutua myös kovalla alustalla ratsastamisesta tai jopa kengitysvirheestä. Hoito pitää aloittaa heti oireiden ilmettyä.
Sädemätä johtuu useimmiten huonosta hygieniasta, mutta myös huonosta kavionhoidosta ja sädeuurrosten ahtaudesta. Säde haisee pahalle, se on pehmeä ja se voi muuttua tummaksi. Pitkälle edennyt sädemätä voi aiheuttaa ontumista ja se on vaikea parantaa.
Leveä selkälihas

Leveä selkälihas () on suuri selän pinnallinen lihas. Sen tehtävä on olkavarren lähentäminen ja laskeminen vartaloon nähden sekä olkanivelen sisäkierto. Leveä selkälihas lähtee lannerangan ja alimpien rintarangan (Th7-L5) nikamien okahaarakkeista (), ristiluusta (), suoliluun harjasta () sekä alimmista kylkiluista () ja kiinnittyy olkaluun yläosaan ("Crista tuberculi minoris"). Leveää selkälihasta hermottaa "N. thoracodorsalis" (C6-C8).
Kuntosalilla leveää selkälihasta voi harjoittaa esimerkiksi kulmasoudulla, leuanvedolla sekä erilaisilla taljaliikkeillä. Kehonrakentajien usein tavoittelema V:n muotoinen vartalo perustuu juuri leveiden selkälihasten kasvattamiseen.
Ellesmerensaari

Ellesmerensaari [] (, ) on Kanadan arktisten saarten pohjoisin saari, jonka Smithinsalmi ja Kennedyn kanaali erottavat saaren itäpuolella sijaitsevasta Grönlannista. Pinta-alaltaan (196 235 km2) se on maailman kymmenenneksi suurin ja Kanadan kolmanneksi suurin saari. Vuonna 2001 saarella asui 168 ihmistä. Saaren kolme asutuskeskusta ovat Alert, Eureka ja Grise Fiord.
Saaren löysi englantilainen William Baffin vuonna 1616.
Ellesmerensaarella elää jonkin verran myskihärkiä ja suhteellisen pienikokoisia Pearynmaan peuroja.
Ellesmerensaaren luoteisosan jäättömällä alueella on Lake Hazen, joka on yksi Arktiksen suurimmista järvistä. Lake Hazenin lähistö on ympäristöä lämpimämpi ja pääosa Ellesmerensaaren luoteisosan kasvillisuudesta ja eläimistöstä on keskittynyt tämän ”arktisen keitaan” lähistöille.
Selkälihas

Selkälihakset ovat varsin voimakkaita lihaksia, joiden päätehtävänä on vartalon pitäminen pystyssä ja selkärangan suojaaminen iskuilta. Selkälihaksia on ihmisellä useita: suurimpia selkälihaksista ovat selän ojentajat, leveät selkälihakset sekä epäkäslihakset.
Muiden lihasryhmien tavoin myös selkälihakset tarvitsevat harjoittelua, sillä vahvuudestaan huolimatta selkälihaksetkin voivat vahingoittua vääränlaisen kuormituksen tai huonon kuntonsa vuoksi täysin arkipäiväisessäkin tilanteessa. Selkälihasten harjoittaminen ehkäisee tehokkaasti muun muassa selkävaivoja, ja varsinkin skolioosia sairastaville selkälihakset ovat erityisen tärkeitä selkärangan tukemisen vuoksi. Lihasharjoitteluista johtuvat selkäkivut johtuvat useimmiten liian äkkinäisistä liikkeistä tai liian laajoista liikeradoista.
Selkälihakset voidaan jakaa pituutensa mukaan pitkiin, keskipitkiin ja lyhyisiin selkälihaksiin.
Selkää vahvistavia harjoituksia.
Yläselän lihaksia harjoittaessa liikkeet ovat usein joko vartaloon nähden vaakatasossa suoritettuja (alatalja, kulmasoutu) taikka silkkoja ylhäältä tehtyjä vetoja (ylätalja, leuanveto). Vaakavedoissa pääosassa ovat lapaluiden välissä olevat epäkäslihakset, kun taas ylhäältä vedoissa keskitytään käsien lähentämiseen vartaloa kohti eli leveä selkälihas on silloin pääosassa.
Alaselän lihakset eli selän ojentajat vahvistuvat, kun ne pitävät keskivartaloa suorana esimerkiksi maastavedossa, kun taas aktiivisesti niitä voi treenata tekemällä vaikkapa selänojennusta.
Aiheesta muualla.
Linkkejä selkälihaksien harjoittamiseen liittyen:
Selän ojentajalihas

Selän ojentajat () ovat suuret selkälihakset, jotka alkavat lantiosta ja päättyvät kallonpohjaan. Erector spinae-lihakset koostuvat itse asiassa useista lihaksista ja jänteistä. Ne kulkevat parillisina selkärangan vieressä.
Erector spinaeta peittää rintarangan ja lantion alueella thoracolumbaalinen sidekudoskalvo. Kaulan alueella vastaavasti lihasta peittää niskaside, nuchal ligament.
Kuntosalilla niitä voi harjoittaa esimerkiksi maastavedolla ja selänojennuksella. Koska rasitus esimerkiksi selänojennuksessa kohdistuu selän ojentajien alaosaan, kutsutaan selän ojentajia usein alaseläksi.
Victoriansaari

Victoriansaari on Kanadalle kuuluva arktinen saari. Se on pinta-alaltaan 217 291 km². Victoriansaari on maailman kahdeksanneksi suurin saari ja samalla Kanadan toiseksi suurin saari. 
Saarella asui 1707 ihmistä (2001). Saaren isoin asutuskeskus on Cambridge Bay saaren kaakkoisosassa.
Saaren eteläosassa on kuparimalmia, jota inuiitit ovat hyödyntäneet.
Thomas Wallgren

Thomas Wallgren (s. 28. helmikuuta 1958) on suomalainen Helsingin yliopiston filosofian professori, dosentti, kunnallispolitiikko ja kansalaisaktivisti. Hän toimii Helsingin yliopiston Von Wright–Wittgenstein -arkiston johtajana.
Wallgren oli mukana Koijärvi-liikkeessä 1980-luvun alussa. Hän vastusti Suomen liittymistä Euroopan unioniin ja oli pitkään (VEU) -järjestön varapuheenjohtaja. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen kansanäänestyksen järjestämiseksi Suomen jäsenyydestä euroalueessa.
Wallgren oli ehdolla vuosien 2007 ja 2011 eduskuntavaaleissa. Hän pyrki kummallakin kerralla eduskuntaan sosiaalidemokraattina Helsingin vaalipiiristä, mutta ei tullut valituksi. Wallgren valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon SDP:n edustajana vuonna 2008, vuonna 2012 ja vuonna 2017. Vuonna 2021 hän jäi varasijalle, mutta nousi valtuustoon keväällä 2023 Pilvi Torstin luovuttua valtuustopaikastaan.
Wallgren toimi Suomen Pakolaisavun puheenjohtajana vuosina 2008–2011. Vuosina 2010–2013 hän johti Suomen akatemian rahoittamaa mielenfilosofista tutkimusprojektia.
Wallgrenin puoliso on näytelmäkirjailija Laura Ruohonen. Heidän tyttärensä on näytelmäkirjailija Linda Wallgren.
Aino Acktén huvila

Aino Acktén huvila on Helsingin Laajasalossa Tullisaaren osa-alueella sijaitseva historiallinen huvilarakennus, joka toimii kaupungin omistamana kulttuuritilana.
Huvila oli alun perin nimeltään Villa Lindfors, ja se on yksi kolmesta huvilasta, jotka Theodor Decker suunnitteli kauppaneuvos Henrik Borgströmin jälkikasvua varten (huviloista kaksi on säilynyt). Vuonna 1877 valmistunut kaksikerroksinen ja koristeelliseen uusrenessanssityyliin rakennettu puuhuvila sijaitsee Tullisaarenpuistossa. Siinä on käytetty pystyhirsirakennetta. Maailmankuulu suomalainen sopraano Aino Ackté osti huvilan kesäasunnokseen vuonna 1904 ja käytti sitä kuolemaansa saakka eli vuoteen 1944. Helsingin kaupunki sai sen omistukseensa vuonna 1929 ja entisöi sen vuosina 1986–1987 alkuperäisasuunsa. 2000-luvun alussa rakennuksessa korjattiin muun muassa julkisivuja ja ikkunoita. Huvilan rakennushistorialliset yksityiskohdat, kuten ikkunat, ovet ja sisätilojen koristeelliset puupinnat, ovat säilyneet hyvin alkuperäisinä. 
Acktélla oli huvila myös Heinävedellä Etelä-Savossa lähellä Koukunpolven kuuluisaa Heinäveden reitin kansallismaisemaan kuuluvaa jyrkkää vesitien käännöstä.
Vesivahinko ja remontti.
Huvilaa vuokrattiin toukokuusta lokakuun loppuun pienimuotoisiin konsertteihin ja kulttuuritapahtumiin, kokouksiin, seminaareihin ja yksityistilaisuuksiin sekä musiikin harjoittelu- ja opetuskäyttöön, kunnes rakennuksessa havaittiin laaja vesivahinko vuonna 2011. Vaurioita ei korjattu, ja rakennus kärsii niin vakavista homevaurioista, ettei sitä voinut enää käyttää. Kesällä 2020 kaupunki esitti huvilan myyntiä, mutta esitys peruttiin saman tien.
Kesäkuussa 2021 kaupunki päätti myöntää rakennuksen korjaamiseen 2,5 miljoonaa euroa. Korkeat korjauskustannukset johtuivat osaksi siitä, että kaupunki oli tehnyt aikaisemmissa korjauksissaan virheitä, kuten heikentänyt ilmastointia, ja tämä oli johtanut laajoihin kosteusvaurioihin. Huvila peruskorjattiin vuosina 2023–2025. Kaupunki ilmoitti samalla selvittävänsä, voisiko huvilaa alkaa vuokrata lyhytaikaisesti erilaisiin tarpeisiin.
Muuta.
Huvila nähdään Michael Aptedin amerikkalaisessa elokuvassa "Gorkin puisto" (198,), jota kuvattiin Helsingissä. Rakennus esittää elokuvassa Moskovan pääsyyttäjän Andrei Jamskoin datsaa.
Vatsalihasliike

Vatsalihasliikkeistä on olemassa useita erilaisia muunnelmia. Istumaannousuissa nostetaan alustasta alaselkä, mutta rutistuksissa pelkästään yläselkä. Rutistusten etu on siinä, että ne eristävät vatsalihakset, eivätkä rasita lonkankoukistajia.
Sekä istumaannousut että rutistukset rasittavat suoria vatsalihaksia, mutta tekemällä ne kiertäen saadaan rasitettua myös vinoja vatsalihaksia. Tämän lisäksi vinoja vatsalihaksia voi harjoittaa esimerkiksi sivutaivutuksilla. Haluttaessa kohdistaa rasitus suoran vatsalihaksen alaosaan, voidaan tehdä erilaisia jalkojennostoja.
Vatsalihaspito.
Staattiset vatsalihaspidot kohdistuvat vatsalihasten syvimpiin osiin. Kun "syviä vatsalihaksia" harjoitetaan, saa vatsa enemmän ryhdikkyyttä, jolloin sen roikkuminen saattaa vähentyä. Eräs hyvä vatsalihaspito suoritetaan pysyttelemällä ikään kuin punnerrusasennossa: noustaan kyynärpäiden sekä varpaankärkien varaan niin, ettei mikään muu osa ruumiista kosketa lattiaa, ja yritetään pysyä asennossa mahdollisimman kauan.
Pohjois-Egean saaret

Pohjois-Egean saaret () eli Pohjois-Egean saarten alue (Περιφέρεια Βορείου Αιγαίου, "Periféreia Voreíou Aigaíou") on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Egean hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Mytilíni.
Hallintoalue käsittää nimensä mukaisesti joukon saaria Egeanmeren pohjoisosassa. Siihen kuuluvat muun muassa Pohjoisen Egean saarten saariryhmän suurimmat saaret Lesbos, Chíos, Sámos ja Límnos. Saariryhmän saarista kaikki, kuten Thásos ja Samothráki, eivät kuitenkaan kuulu hallintoalueeseen. Alueen pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Alueyksiköt ja kunnat.
Vuoden 2019 Kleisthenes I -suunnitelmasta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Etelä-Egean saaret

Etelä-Egean saaret () eli Etelä-Egean saarten alue (Περιφέρεια Νοτίου Αιγαίου, "Periféreia Notíou Aigaíou") on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Egean hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Ermoúpoli.
Hallintoalue käsittää nimensä mukaisesti joukon saaria Egeanmeren eteläosassa, ja se koostuu Kykladien ja Dodekanesian saarista. Alueen pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Alueyksiköt ja kunnat.
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Itä-Makedonia ja Traakia

Itä-Makedonia ja Traakia () eli Itä-Makedonian ja Traakian alue (Περιφέρεια Ανατολικής Μακεδονίας και Θράκης, "Periféreia Anatolikís Makedonías kai Thrákis") on yksi Kreikan aluehallinnon kolmestatoista alueesta. Se kuuluu Makedonian ja Traakian hajautetun hallinnon alueeseen ja sen pääkaupunki on Komotiní.
Hallintoalueeseen kuuluvat kreikkalaisen Makedonian itäiset osat sekä kreikkalainen Traakia (Länsi-Traakia). Sen pinta-ala on neliökilometriä ja väkiluku (2021).
Alueyksiköt ja kunnat.
Vuoden 2011 alusta lähtien alue on jaettu alueyksiköihin ja kuntiin seuraavasti:
Ligitan

Ligitan on saari Malesiassa. Se sijaitsee suuremmasta Borneon saaresta itään.
Vuoteen 2002 saakka oli kiisteltyä, kuuluiko Ligitan Malesialle vai Indonesialle. Vuonna 2002 Kansainvälinen tuomioistuin päätti että Ligitan ja naapurisaari Sipadanin tulee antaa Malesian hallintaan.
Sipadan

Sipadan (malaijiksi "Pulau Sipadan") on tuliperäinen saari Malesiassa. Se sijaitsee Celebesinmeressä, noin 36 km Borneosta kaakkoon. Saari on muodostunut merenpohjassa olevan tulivuoren ja vuosituhansien aikana kasvaneen koralliriutan päälle. Se nousee 600 m miltei pystysuoraan merenpohjasta. Koralliriutan ekosysteemi tarjoaa elinympäristön noin 3000 eri lajille.
Saaren tärkein elinkeino on sukellusmatkailu. Todella suosittu sukelluskohde siitä tuli sen jälkeen kun Jacques Cousteau huomasi saaren lajiston monipuolisuuden. Parhaimmissa tapauksessa 10 metrin päässä rannalta on 600 metrin äkkijyrkkä pudotus. Saaren korallien läheisyydessä voi tavata valtavia kalaparvia, haita, kilpikonnia ja valaita. Tyypillisiä lajeja ovat esimerkiksi, barrakudat, rauskut, vasarahait ja valashai. Saaren juuressa on kalkkikiviluolia, joista löytyy kilpikonnan luurankoja.
Suurelle yleisölle saari tuli tunnetuksi vuonna 2000 kun Abu Sayyaf kidnappasi 23. huhtikuuta saarella olleen useiden eri maiden kansalaisista koostuneen matkailijaryhmän Jolon saarelle Filippiineille.
Vuoteen 2002 oli kiisteltyä, kuuluiko Sipadan Malesialle vai Indonesialle. Joulukuussa 2002 kansainvälisen tuomioistuimen päätöksellä se päätettiin yhdessä Ligitanin saaren kanssa antaa Malesian hallintaan. Malesian hallituksen päätöksellä saaren sukellusliikkeet määrättiin siirtämään toimintansa Sipadania ympäröiville saarille saaren ekosysteemin suojelemiseksi vuoden 2004 loppuun mennessä. 15. toukokuuta 2006 rakennustarvikelastissa ollut proomu ajautui saaren kylkeen Barracuda Pointin lähellä tuhoten jopa 372 m² saaren koralleista. Myöhemmin kävi ilmi, että rakennustarvikkeet oli varattu saarelle rakennettavaan Malesian hallituksen rahoittamaa sukelluskeskusta varten. Rakennustyöt jatkuvat edelleen muiden sukellusyrittäjien ja Malesian pääministerin vastustuksesta huolimatta.
Richard Ashcroft

Richard Paul Ashcroft (s. 11. syyskuuta 1971 Billinge Higher End, Greater Manchester) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Verve -yhtyeen karismaattisena keulakuvana, vokalistina, kitaristina ja lauluntekijänä. 
Yhtyeen hajottua 1999 Ashcroft on julkaissut kolme soololevyä: "Alone With Everybody" (2000) nousi ykköseksi brittilistalla, "Human Conditions" (2002) listasijoitus 3:s ja uusimpana listan sijalle 2 yltänyt "Keys To The World" (2006).
1990-luvun puolivälissä huume- ja alkoholiongelmien kanssa painiskellut Ashcroft asuu nykyään suurimmasta julkisuusmyllystä vetäytyneenä yhdessä vaimonsa Kate Radleyn ja poikiensa Sonnyn ja Cassiuksen kanssa. Hänet tunnetaan myös Oasis-veljesten Noel ja Liam Gallagherin hyvänä ystävänä - Oasiksella on jopa hänelle omistettu kappale "Cast No Shadow". Coldplay-yhtyeen Chris Martin on sanonut pitävänsä Ashcroftia maailman parhaimpana laulajana. 
Richard Ashcroftin tunnetuimpia tuotoksia ovat "Bitter Sweet Symphony", "Sonnet", "The Drugs Don't Work", "A Song For The Lovers" ja "Break The Night With Colour".
Toukokuussa 2019 Ashcroft sai vuosia kestäneen prosessin jälkeen takaisin tekijäoikeudet ja -krediitit kappaleeseen Bitter Sweet Symphony, josta ne aiemmin menivät Rolling Stones -yhtyeen Mick Jaggerille ja Keith Richardsille The Last Time -kappaleesta lainatun samplen vuoksi.
Pohjoismarquesasin kieli

Pohjoismarquesas (omakielinen nimi: "ʻEo ʻenana") on Marquesas-saarten pohjoisosissa, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä pidetään useimmiten eri kielenä kuin etelämarquesas, jota puhutaan eteläisillä Marquesas-saarilla. Pohjoismarquesasia puhuu noin 5390 ihmistä.
Toisin kuin monien muiden Ranskan Polynesian kielten kohdalla pohjoismarquesas on onnistunut välttymään merkittävältä tahitisaatiolta, eli tahitin kielen vaikutukselta. Pohjoismarquesasia käytetään radio-ohjelmissa ja sitä opetetaan paikallisissa kouluissa ala-asteella.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin pohjoismarquesaksi vuonna 1995.
Murteet.
Pohjoismarquesasilla on ainakin neljä murretta:
Fonologia.
Ua Poulla puhuttavan murteen mukaa.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Lukusanat 1–10 pohjoismarquesaksi:
Etelämarquesasin kieli

Etelämarquesas (omakielinen nimi: "ʻEo ʻenata") on eteläisillä Marquesassaarilla, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 2100 ihmistä (1981). Etelämarquesasin murteita ovat hivaoa, tahuta ja fatuhiva. Etelämarquesasia pidetään useimmiten eri kielenä kuin pohjoisilla Marquesasaarilla puhuttava pohjoismarquesas.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on vain osittain käännetty etelämarquesasiksi.
Monet etelämarquesasin puhujat puhuvat myös ranskaa tai tahitia. Tahitin kielen vaikutus etelämarquesasin kieleen (ns. tahitisaatio) on kuitenkin vähäistä verrattuna muihin Ranskan Polynesian kieliin. Etelämarquesasia opetetaan paikallisissa kouluissa ala-astetasolla ja etelämarquesaksi lähetetään myös jonkin verran radio-ohjelmia.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. 
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Lukusanat 1–10 etelämarquesaksi:
Pekka Puupää (elokuva)

Pekka Puupää (1953) on Suomen Filmiteollisuuden tuottaman "Pekka ja Pätkä" -elokuvasarjan ensimmäinen osa. Sen on ohjannut Ville Salminen ja käsikirjoittanut Reino Helismaa. 
"Pekka Puupää" -sarjakuvan pohjalta tehdystä ensimmäiseltä elokuvalta ei odotettu paljon, mutta kun se yllättäen menestyi, se sai kaksitoista osaa jatkokseen.
Juoni.
Rouva Justiina Puupää lähtee sukuloimaan ja jättää miehensä Pekka Puupään kotimieheksi Helsinkiin. Pekka ja hänen kaverinsa Pätkä ryhtyvät heti hautomaan rahantekosuunnitelmia. Justiina ei ole jättänyt Pekalle yhtään rahaa vaan tehnyt etukäteen valtavat ruokaostokset, mutta Pekka ja Pätkä myyvät ruoat ovelta ovelle. Rahoilla he laittavat lehteen ilmoituksen ”Pekka Puupään lastentarhasta”. 
Samaan aikaan pikkurikollinen Petteri varastaa miljonäärin vauvan. Hän pakenee paikalta taksilla, jonka kuljettaja Erkki Saarikivi on tietämätön asiakkaansa rikollisista puuhista. Nähdessään poliiseja Petteri pakenee kerrostaloon ja piilottaa vauvan Puupäiden asuntoon. Saarikivi seuraa perässä, koska Petteri ei maksanut matkaansa, mutta Petteri kolkkaa taksikuskin ja piilottaa hänet viereiseen asuntoon. Kun Pekka ja Pätkä tulevat kotiin ja löytävät vauvan, he kuvittelevat lastentarhansa saaneen ensimmäisen asiakkaan. Heidän naapurinsa neiti Ritva Ranta puolestaan kauhistuu löytäessään eteisestään tajuttoman Saarikiven, mutta kaksikko päätyy lopulta treffeille. 
Pekan ja Pätkän lastenhoitomenetelmät ovat omaperäisiä: he syöttävät vauvalle läskisoosia ja keinuttavat sitä kattolampussa. Neiti Ranta kauhistuu nähdessään tämän ja opettaa reipasotteisesti Puupäille oikeaa lastenhoitoa. ”Pekka Puupään lastentarha” ei kuitenkaan vedä asiakkaita, joten Pekka ja Pätkä kehittävät uuden rahanhankintakeinon, osallistumisen otteluun nyrkkeilijä Hermanni Ronskia vastaan. Erehdyksen takia otteluun joutuu Pekan sijasta Pätkä. Pätkä on alakynnessä, kunnes Ronski juo siemauksen hänen kamferipullostaan – joka Puupäiden lääkekaapin sekasortoisen tilan vuoksi sisältää unilääkettä – ja nukahtaa kesken ottelun. Lapsi on jätetty ulos vaunuihin nukkumaan, ja ohikulkeva Petteri varastaa sen jälleen, mutta jää pian kiinni. Lopuksi kiitollinen miljonääri antaa Pekalle ja Pätkälle lapsensa hoitamisesta muhkean palkkion.
Näyttelijät.
Kreditoimattomissa rooleissa näyttelevät muun muassa Åke Lindman ja Kauko Kokkonen.
Vastaanotto.
"Tv-maailman" 1/2012 kriitikko katsoo, että kohelluselokuvalla on ainoastaan nostalgisia arvoja.
Chiloé

Chiloé on Chilelle kuuluva saari Tyynellämerellä.
Maantiede.
Chiloé on osa Chiloén maakuntaa, johon Chiloén saaren lisäksi kuuluu sen rannikolla sijaitsevia pienempiä saaria sekä osa manner-Chileä. 
Saaren pinta-ala on 8 394 neliökilometriä. Se on Chilen toiseksi suurin ja koko Etelä-Amerikan viidenneksi suurin saari. Chiloén erottaa mantereesta Chacaonsalmi. Chiloésta etelään sijaitsevat Chonossaaret. Saaren pääkaupunki on Castro, joka sijaitsee saaren itäosassa. Saaren suurin kaupunki on kuitenkin Ancud. Lisäksi saarella on useita pienempiä kaupunkeja ja kyliä, kuten Quellón, Dalcahue ja Chonchi.
Saarten kasvillisuus on rehevää ja ilmastoon kostea ja tuulinen. Maisemalle ovat tyypillisiä aaltoilevat kukkulat ja tiheät metsät. Saarella on kaksi kansallispuistoa: Chiloén kansallispuisto ja Tantaucon kansallispuisto.
Saarella elää äärimmäisen uhanalainen darwininkettu.
Historia.
Saaren alkuperäisiä asukkaita olivat chonot ja huillichet. Espanjalaiset valtasivat sen vuonna 1567.
Charles Darwin vieraili saarella vuonna 1834.
Vuonna 2012 saarelle avattiin lentokenttä.
Kulttuuri.
Chiloén rannoilla on paalujen päällä seisovia puutaloja, jotka olivat aikoinaan kalastajien tyypillisiä rakennuksia muuallakin Chilessä.
Puusta tehdyt Chiloén kirkot ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Transilvanian Hunger

Transilvanian Hunger on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1994, ja albumia sanotaan yleensä yhtyeen parhaaksi.
Levyn leimaa-antava piirre on kappaleiden keskenään hyvin samanlainen, tasainen komppi (lukuun ottamatta kappaletta "I En Hall Med Flesk Og Mjød", jossa siirrytään kertosäkeessä toiseen komppiin). Levyllä yhtyeen minimalismi on viety vielä aikaisempia julkaisuja pidemmälle. Levy on äänitetty Fenrizin makuuhuoneessa (johon viitataan sanoilla "Necrohell Studios") neliraitanauhurilla. Esimerkiksi All Music Guiden arviossa (joka on sittemmin korvattu uudella) sanottiin, että levy on "epämiellyttävä hampaanporauskokemus, josta vain epäpyhistä epäpyhimmät teeskentelevät pitävänsä." Black metal -piireissä levyllä on kuitenkin arvostettu maine. Levyn kappaleista nimiraita, "Skald Av Satans Sol" sekä "I En Hall Med Flesk Og Mjød" on valittu yhtyeen "Preparing for War" -kokoelmalle.
Levyn neljän viimeisen kappaleen sanoitukset on kirjoittanut Varg Vikernes (Burzum). Vikernes itse vierailee myös "As Flittermice as Satan's Spies" -kappaleessa. Hänen puhumansa "viesti" on kappaleessa väärin päin, mutta toistettaessa kappaletta takaperin kuulee Vargin sanovan "In the name of God, let the churches burn". 
Levyn ensimmäisessä painoksessa oli takakannessa teksti "Norsk Arisk Black Metal" (norjalaista, arjalaista black metallia), mutta levymyyjien saaman negatiivisen palautteen takia se muutettiin myöhemmissä painoksissa muotoon "True Norwegian Black Metal". 
Levyn sanoituksista on löydettävissä avoimen rasistista materiaalia ja levyn julkaisun yhteydessä yhtye ilmoitti, että levy on kritiikin yläpuolella ja sen kritisoiminen ilmentää "juutalaista käytöstä". Seuraavan levyn julkaisun aikoihin Fenriz kielsi yhtyeen olevan poliittinen tai "natsibändi". Myöhemmin Fenriz on ottanut etäisyyttä tämän ajan lausuntoihinsa ja sanonut niiden olleen "inhottavia".
Vuoden 2003 digipak-painoksessa on mukana myös multimediaraita, jossa on yhtyeen jäsenten haastattelut, joissa kerrotaan yhtyeen varhaisten levyjen teosta.
Interregnum

Interregnum tarkoittaa epäjatkuvaa ajanjaksoa hallinnossa, organisaatiossa tai sosiaalisessa järjestyksessä. Alkuperäisessä merkityksessään se viittaa kahden monarkin väliseen aikaan, jolloin valtaa voi pitää sijaishallitus tai regentti, esimerkiksi valtionhoitaja.
Käsite viittaa myös uuden parlamentin valinnan ja uuden hallituksen nimittämisen väliseen ajanjaksoon parlamentaarisissa demokratioissa; tyypillisesti tällainen ajanjakso on maissa joissa hallituksen muodostamiseen tarvitaan hallitusneuvotteluja puolueiden suhteellisen suuren lukumäärän vuoksi. Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja muissa "first past the post" -vaalitapaa noudattavissa maissa tämä ajanjakso on tyypillisesti hyvin lyhyt, paitsi ns. hung-parlamentin (eli päätöksentekoon kykenemättömän parlamentin) poikkeustapauksessa, kuten Britanniassa ja Australiassa vuonna 2010. Parlamentaaristen interregnumien tapauksessa edellinen hallitus pitää tyypillisesti valtaa toimitusministeristönä, kunnes uusi hallitus saadaan nimitettyä.
Interregnum voi tarkoittaa myös paavien välistä aikaa (jota tarkkaan ottaen tulisi kutsua sedisvakanssiksi) tai konsulien välistä aikaa Rooman valtakunnassa. Myös Suomen itsenäistymiseen liittyvää valtatyhjiötä vuosina 1917–1919 kutsutaan toisinaan interregnumin ajaksi.
Saksan interregnum 1246/1254–1273.
Saksan interregnumissa keskeistä ei ollut kuninkaattomuus, vaan se, että maassa oli useita samanaikaisia kuninkaita. Näistä yksikään ei nauttinut kattavaa tunnustusta ainakaan koko valtakunnan alueella.
Rudolf I Habsburgilainen päätti interregnumin kauden saavuttamalla lopulta yleisen tunnustuksen kuninkuudelleen.
Dover (Delaware)

Dover on Yhdysvaltojen osavaltio Delawaren pääkaupunki ja Kentin piirikunnan keskus. Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047.
Maantiede.
Dover sijaitsee Delawaren osavaltion keskiosassa Delmarvan niemimaalla. Matkaa Doverista Wilmingtonin kaupunkiin pohjoisessa on noin 65 kilometriä. Kaupungin halki kulkee St. Jones-joki ja ympäröivä seutu on pääosin tasaista.
Historia.
Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Doverin aluetta asuttivat delaware-intiaanit. Alankomaalaiset siirtolaiset yrittivät perustaa 1600-luvulla paikalle laajemman alueen käsittäneen "Zwaanendael"-nimisen siirtokunnan, mutta vuonna 1631 paikalliset intiaanit surmasivat paikalle asettuneet siirtolaiset. Sittemmin siirtolaisten paine pakotti kuitenkin paikalliset intiaanit siirtymään muualle. Kentin piirikunnan perusti William Penn vuonna 1683 ja vuonna 1697 paikalle rakennettiin oikeustalo. Varsinainen Doverin kaupunki alkoi kuitenkin muodostua vasta vuonna 1717. Nimensä se sai englantilaisen Doverin kaupungin mukaan. Delawaren pääkaupunki Doverista tuli vuonna 1777. Vuonna 1787 järjestetyssä kokouksessa Doverissa Delawaresta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain perustuslain vahvistanut osavaltio. 7. joulukuuta on kokouksen mukaan Delaware Day -juhlapäivä.
Kentin piirikunta oli pitkään tärkeää maatalousaluetta. Vuonna 1856 Doveriin ulotettiin Delawaren rautatie ja paikalle kehittyi myös säilyketeollisuutta. Yhdysvaltain sisällissota jakoi Doverin asukkaat Pohjois- ja Etelävaltioiden kannattajiin. Liittovaltioin joukkojen oli valvottava paikallisia vaaleja väkivallan varalta vuosina 1862 ja 1864. Vuonna 1933 perustettiin Capitol Square ja nykyinen osavaltion hallinnollinen keskus.
Talous.
Dover on Delawaren keskiosan taloudellinen ja teollinen keskus. Paikallisen teollisuuden yrityksiin kuuluvat esimerkiksi muovi- ja elintarvikealan yritykset. Huomattava taloudellinen vaikutus on myös viereisellä ilmavoimien lentotukikohdalla Dover Air Force Base. Lentotukikohdan kautta kuljetetaan huomattavia määriä tavaraa Yhdysvaltain tukikohtiin Euroopassa ja Lähi-idässä. Myös turismilla on merkitystä paikalliselle taloudelle. Kaupungissa järjestetään esimerkiksi NASCAR-kilpailuja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Doverissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46 355 USD ja henkilöä kohden 22 707 USD. 19,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36 047 ja vuoden 2017 arvion mukaan 37 538. Kaupungin asukkaista 45,9 % oli taustaltaan valkoisia, 43.5% afroamerikkalaisia, 2,7 % aasialaisia ja 8,9 % latinoja mistä tahansa rodusta. 11,5 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 7,7 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Paikallisiin oppilaitoksiin lukeutuvat Delaware State University (1891) ja Wesley College (1873).
Amrum

Amrum (friisiksi "Oomram") on Saksalle kuuluva saari Pohjanmerellä. Se on osa Pohjoisfriiseinsaaria. Saaren pinta-ala on noin kaksikymmentä neliökilometriä. Asukkaat elävät viidessä kylässä, jotka ovat Wittdün, Nebel, Norddorf, Süddorf ja Steenodde. Hallinnollisesti saari on jaettu kolmeen kuntaan: Nebel, Norddorf auf Amrum ja Wittdün auf Amrum, joissa asui vuoden 2014 lopulla 2 241 ihmistä. Amrum kuuluu Schleswig-Holsteinin osavaltion Nordfrieslandin piirikuntaan.
Noin kolmasosa saaren asukkaista puhuu vielä "öömrang"-nimistä pohjoisfriisin murretta.
Wittdünissä on Pohjois-Saksan korkein eli 63 m korkea majakka. Saari tunnetaan Kniepsandin hienosta 12 km pitkästä hiekkarannasta. Suuri osa saaresta on luonnonsuojelualuetta.
Rügen

Rügen () on Itämerellä sijaitseva saari, joka kuuluu Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltioon. Rügen on kooltaan Saksan suurin saari, ja se muodostaa suurimman osan Rügenin piirikunnasta. Saaren pinta-ala on 935 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli noin 73 000 vuonna 2001.
Saaren yhdistää muuhun Saksaan Strelasundin salmen yli Stralsundin kaupunkiin kulkeva silta. Rügenin rannikolla sijaitsee useita pienikokoisempia saaria, kuten Hiddensee ja Ummanz. Saaren tärkeimmät kaupungit ovat Bergen auf Rügen, joka on piirikunnan pääkaupunki, Putbus, Sassnitz sekä Garz/Rügen. Matkailukohteita ovat muun muassa Prora ja perinteinen kylpyläpaikkakunta Binz.
Prora.
Rügen on Saksan merkittävimpiä matkailukohteita. Adolf Hitler suunnitteli saarelle 1930-luvulla jättikokoista terveyskylpylää Proraa, josta kaavailtiin maailman suurinta rantalomakohdetta. 4,5 kilometrin pituista rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1936 ja se valmistui 1938, mutta hanke keskeytyi toisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Talosta tuli sotasairaala, ja sodan päätyttyä se jäi Itä-Saksan puolelle. Itä-Saksan aikaan sitä yritettiin turhaan räjäyttää hajalle, ja sittemmin sitä on sanottu kahden diktatuurin, natsismin ja kommunismin, yhteiseksi muistomerkiksi. Rakennus on pääosin tyhjillään, joskin kesällä 2011 sinne avattiin retkeilymaja. Lisäksi siellä on museoita, kauppoja ja disko.
Friiseinsaaret

Friiseinsaaret ovat saariryhmä Euroopan luoteisosassa, Pohjanmeren kaakkoisosassa. Saaret sijaitsevat Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikoilla Friisinmaan edustalla. Friiseinsaaret jakautuvat kolmeen pienempään saariryhmään: Länsifriiseinsaariin, Itäfriiseinsaariin ja Pohjoisfriiseinsaariin.
Saariketju on noin 5–30 kilometrin päässä rannikolta, ja ne ulottuvat Alankomaiden Den Helderin kaupungin edustalta Elbejoen suulle ja siitä suoraan pohjoiseen Saksan Schleswig-Holsteinin ja Tanskan Jyllannin niemimaan rannikkoa pitkin. Saariryhmä on yhtenäinen ketju, vaikka se onkin perinteisesti jaettu kolmeen osaan.
Friiseinsaaret erottaa mantereesta matala Vattimeri, jossa on vuoroveden vaikutuksesta paikoin hiekkatasankoja sekä niin sanottuja vatteja. Matalan veden aikaan joiltain saarilta voi kävellä mantereelle tai saarelta toiselle. Kalastus ja maatalous ovat saarten tärkeimmät talouden alat. Matkailijoita saarille tulee hiekkarantojen ja lomakohteiden ansiosta.
Länsifriiseinsaaret

Länsifriiseinsaaret on saariketju Pohjanmerellä. Saaret muodostavat osan Friiseinsaarista. Kaikki ryhmän saaret kuuluvat Alankomaihin. Saaret rajoittuvat idässä Saksalle kuuluviin Itäfriiseinsaariin.
Länsifriiseinsaaret koostuvat viidestä asutusta saarista:
Lisäksi asumattomat Rottumeroog, Rottumerplaat ja Zuiderduintjes kuuluvat Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaaret

Itäfriiseinsaaret on Saksalle kuuluva saariketju Pohjanmerellä. Ne rajoittuvat lännessä Alankomaille kuuluviin Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaarilla on seitsemän asuttua saarta. Ne ovat:
Lisäksi saariketjussa on pienempiä, asumattomia saaria ja luotoja.
Pohjoisfriiseinsaaret

Pohjoisfriiseinsaaret (, ) on saariryhmä Pohjanmerellä, Jyllannin niemimaan länsirannikolla. Se muodostaa osan Friiseinsaarista ja kuuluu osin Saksalle, osin Tanskalle.
Pohjoisfriiseinsaariin kuuluvat muun muassa Sylt, Rømø, Fanø, Föhr, Amrum, Nordstrandischmoor ja Pellworm. Suurin saarista on Sylt, joka on pinta-alaltaan noin sata neliökilometriä. Lisäksi saariryhmään kuuluu useita pienempiä saaria ja luotoja. Aiemmin saariin kuului myös vuonna 1987 valmistuneen polderin avulla mantereeseen yhdistetty Nordstrand. 
Monet saarista ovat varakkaiden saksalaisten suosima lomakohde.
Risto Paananen

Risto Juhani ”Rife” Paananen (s. 1958) on Leevi and the Leavingsissa vaikuttanut muusikko. Hän soitti yhtyeessä muun muassa kitaraa ja bassoa. Paananen kuului Leevi and the Leavingsiin sen perustamisvuodesta 1978 aina vuoteen 2003 saakka, jolloin yhtyeen laulaja ja keulahahmo Gösta Sundqvist kuoli sydänkohtaukseen. Sundqvistin kuoltua Paananen ja Leavingsin muut jäsenet Juha Karastie ja Niklas Nylund päättivät lopettaa yhtyeen, sillä heidän mukaansa Sundqvistin mukana kuoli myös yhtyeen sielu. Paananen vältteli muiden Leevi and the Leavingsin jäsenten tavoin tietoisesti julkisuutta ja halusi pitää yksityiselämänsä täysin omana tietonaan. Vuonna 2011 Karastie, Nylund ja Paananen palasivat julkisuuteen Leavings-Orkesteri-nimisenä yhtyeenä ja julkaisivat "Arpapeliä"-albumin.
Ennen Leevi and the Leavingsia Paananen soitti muun muassa Let’s Mennään -nimisessä yhtyeessä. Hän julkaisi vuonna 1979 soolosinglen Rakastan/Police special, jonka molemmat kappaleet ovat Paanasen sävellyksiä. Paananen on soittanut myös komppikitaraa Aarne Tenkasen taustayhtyeessä Tempuntekijät.
Tyrrhenanmeri

Tyrrhenanmeri () on Välimeren osa Manner-Italian länsipuolella eli Apenniinien niemimaan, Korsikan, Sardinian ja Sisilian ympäröimänä. Sen luoteispuolella oleva Välimeren osa on nimeltään Ligurianmeri.
Tyrrhenanmeri on saanut nimensä etruskien kreikankielisestä nimestä "tyrrhēnoi".
Tyrrhenanmeren syvin kohta on 3 785 metriä syvä. Tyrrhenanmeri sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajalla, joten sen syvyyksissä on harjanteita ja aktiivisia tulivuoria. Maanjäristysalttiuden ja osin merenalaistenkin tulivuorten (mm. Marsili, Stromboli) vuoksi etenkin Tyrrhenanmeren eteläosissa on olemassa mahdollisuus paikallisiin tai alueellisiin tsunameihin.
Merellä voi olla haastavaa purjehtia, sillä monet paikallistuulet sotkevat sen tuulioloja:
Tyrrhenanmerellä on useita saaria. Meren eteläosassa, Sisilian pohjoispuolella sijaitsee tuliperäinen Liparisaarten saariryhmä, joka on myös Unescon maailmanperintölistan kohde. Muinaiset kreikkalaiset uskoivat, että tuulten koti oli näillä saarilla, tuulten haltijan Aeoluksen hoivissa.
Johannes Kronstadtilainen

Pyhä Johannes Kronstadtilainen, oikealta nimeltään "Ioann Iljitš Sergijev" (19. lokakuuta 1829 Sura, Arkangelin lääni – 20. joulukuuta 1908 Kronstadt) oli Venäjällä vaikuttanut seurakuntapappi. 
Johanneksen isä Ilja oli ortodoksisen kirkon lukkari ja äiti Feodora kotiäiti Pohjois-Venäjällä Arkangelin läänissä nykyisen Pinegan piirin Surassa. Vuonna 1839 Johannes lähetettiin Arkangeliin seurakuntakouluun, josta hän siirtyi samassa kaupungissa sijainneeseen ortodoksiseen seminaariin.
Vuonna 1855 Johannes avioitui ja vihittiin papiksi, minkä jälkeen hän siirtyi papiksi apostoli Andreaksen kirkkoon Kronstadtiin, jossa hän toimi koko ikänsä saman seurakunnan palveluksessa. Ansiokkaan ja merkittävän toimintansa johdosta hän saavutti suurta kuuluisuutta jo eläessään ja oli suosittu puhuja eri puolilla laajaa Venäjää.
Vuonna 1902 Johannes nimitettiin Tarton yliopiston kunniajäseneksi, mutta hän luopui tästä asemasta, koska samaan aikaan myös Leo Tolstoi nimitettiin kunniajäseneksi.
Johannes Kronstadtilainen, jonka nimisenä hänet yleisesti tunnettiin koko valtakunnassa, kuoli vuonna 1908 kotonaan Kronstadtissa. Hänet on haudattu kuitenkin Pietariin pyhän Johannes Rilalaisen luostariin.
Venäjän pakolaiskirkko luki Johanneksen vuonna 1964 pyhien joukkoon kuuluvaksi, ja vuonna 1990 hänet kanonisoi myös Venäjän ortodoksinen kirkko. Tämä oli harvinainen poikkeus kirkon kanonisoimien pyhien joukossa, sillä Johannes oli tavallinen kaupungin seurakuntapappi, ei siis munkki eikä edes piispa.
Motu

Motu voi tarkoittaa:
Saaret.
Motu tarkoittaa useissa polynesialaisissa kielissä pientä saarta ja sana esiintyy ainakin seuraavien saarten ja saariryhmien nimissä:
Muut paikat.
Sanasta "motu" tulevat myös ainakin seuraavien paikkojen nimet:
Motun kieli

Motu on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 14 000 ihmistä (1981). Motu jakautuu kahteen murteeseen: itä- ja länsimotuun. Motun läheisimpiä sukulaiskieliä ovat hula, keapara ja sinaugoro, joiden kanssa se muodostaa sinagoro-keapara-kielet.
Joskus motusta käytetään nimitystä True Motu tai Pure Motu. Tällä tehdään yleensä eroa hiri motuun. Hiri motu on yksi Papua-Uuden-Guinean virallisista kielistä ja sen on katsottu kehittyneen motusta kreolisaation kautta.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan motuksi ensimmäisen kerran vuonna 1959.
Fonologia.
Vokaalit.
Lisäksi motussa on kuusi diftongia: /ae/, /ai/, /ao/, /au/, /oi/ ja /oe/.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Motu Iti (Ranskan Polynesia)

Motu Iti, eli Hatu Iti, on saari Ranskan Polynesiassa. Se on osa Marquesassaaria ja sijaitsee niiden pohjoisosassa. Saarella ei ole vakituista asutusta. Saaren nimi tarkoittaa paikallisilla kielillä "pientä saarta".
Ensimmäiset kirjalliset maininnat saaresta teki ranskalainen purjehtija Étienne Marchand vuonna 1791.
Motu Iti (Pääsiäissaari)

Motu Iti on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren vieressä, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee vain 20 metriä viereisestä Motu Nuin saaresta. Motu itin pinta-ala on 0,0015 km2. Saaren nimi tarkoittaa paikallisella kielellä "pientä saarta". Motu Itin vierellä sijaitsee myös Motu Nuin saari, jonka nimi tarkoittaa "isoa saarta". Motu Itillä ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta.
Karsastus

Karsastus () on silmien virheasento, jossa silmät ovat kohdistuneet eri kohteisiin. Tällöin oikean ja vasemman silmän verkkokalvon keskikuoppaan tarkentuu eri alue näkökentästä.
Isoaivojen näkökuorialueen hermosolujen väliset yhteydet muotoutuvat ensimmäisten kahden–kolmen elinvuoden aikana. Yleensä toinen silmä on hallitseva. Ellei karsastusta korjata ajoissa, hermosto alkaa hyljeksiä ”heikommasta” silmästä tulevaa informaatiota. Tällöin näkökenttä kapenee ja stereonäkökyky voi kadota kokonaan. Karsastus voi kehittyä myös aikuisiällä, jolloin vaivana on kahtenanäkeminen.
Karsastusta voidaan hoitaa silmälihaksiin kohdistuvalla kirurgialla. Väliaikaista helpotusta voi saada valon tulosuuntaa muuttavilla silmälasien prismalinsseillä.
Motu Nui

Motu Nui on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren eteläpuolella, Tyynellä valtamerellä. Aiemmin Pääsiäissaaren asukkailla oli perinne, jossa Motu Nuilla järjestettiin eräs kilpailu, jossa kilpailijat etsivät saarelta nokitiiran munaa. Ensimmäinen, joka palasi takaisin, sai heimolleen oikeuden hallita saaren luonnonvaroja seuraavan vuoden ajan ja lisäksi voittajan klaanin päällikkö sai tittelin "Tangata manu" ("lintuihminen"). Perinne oli elossa vielä 1800-luvulla.
Saaren nimi tarkoittaa rapanuin kielellä "suurta luotoa". Motu Nuin vierellä sijaitsee myös kaksi muuta motua, Motu Kao Kao ja Motu Iti.
Motu Nuilla ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta.
Meritorjuntaohjus

Meritorjuntaohjus on pinta-alusten tuhoamiseen tarkoitettu ohjus. Useimmat meritorjuntaohjukset ovat lähellä merenpintaa lentäviä, nopeudeltaan alle äänennopeuden ja ovat inertia- ja tutkaohjautuvia. Meritorjuntaohjus voidaan laukaista lentokoneesta, laivasta, sukellusveneestä tai maalla sijaitsevasta laukaisualustasta. Ohjusvene on meritorjuntaohjuksin käytävään taisteluun kehitetty pieni 200–300 tonnin sota-alus.
Meritorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla, kuten Sea Sparrow ja Sea Wolf tai konetykkijärjestelmillä, kuten Phalanx CIWS sekä erilaisilla harhautusjärjestelmillä.
Motu Oa

Motu Oa on saari Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee kilometrin päässä Ua Pun saaresta kaakkoon. Motu Oa on osa pohjoisia Marquesassaaria. Saaren nimi tarkoittaa pohjoismarquesasin kielellä "Pitkä luoto". Saari on asumaton.