tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asetelma (maalaustaide)

Asetelma on elottomista luontokappaleista tai esineistä koottu sommitelma tai tällaista aihetta esittävä maalaus, piirustus tai valokuva. Asetelma voidaan koostaa esimerkiksi kulhollisesta hedelmiä, riistaeläimistä tai talousesineistä.
Asetelmamaalauksen taiteenlaji liittyy perinteiseen pohjoiseurooppalaiseen taiteeseen, esimerkiksi saksalaiseen, hollantilaiseen tai englantilaiseen taiteeseen. Vaikka asetelmia maalattiin jo antiikin Roomassa ja renessanssin taiteessa, ne olivat yleensä maalauksen sivussa tai vain osa sitä ja korostivat ihmisen toimintaa, kuten hedelmäasetelma Caravaggion maalauksessa "Bacchus".
Asetelma on esitys arjen läheisistä esineistä. Se oli suosittu 1600-luvun Hollannissa kahdesta syystä: maan taide ei ollut vahvan kirkollisen vallan suojeluksessa ja nouseva luokka porvaristo arvosti maalaustaidetta sekä kauneudellisena kohteena että kaupankäynnin välineenä.
Asetelmissa käytetään usein "trompe l'oeil" -tekniikkaa, jossa viitataan osoittelevasti voimakkaan kuvasyvyyden todellisuusvaikutelmaan. Esimerkiksi Ambrosius Bosschaert vanhemman asetelmat ovat usein trompe l'oeil -maalauksia.
Asetelmaa pidetään myös erinomaisena maalauksen tai piirtämisen harjoitus- ja opiskeluaiheena.
Katoavaisuuden tunnus.
Toisinaan Hollannin asetelmamaalauksissa oli myös "vanitas", joka oli varoitus katsojalle, jotta hän ei hairahtuisi jokapäiväisen elämän aisteja houkutteleviin mukavuuksiin. Toisissa asetelmissa saattoi olla piilotettuna raamatullisia aiheita.
"Vanitas" oli osa laajempaa aihepiiriä, jota kutsuttiin sanaparilla "memento mori". Tämä latinankielinen sanonta voidaan kääntää: "Muista, että olet kuolevainen", tai "Muista, että kuolet", tai "Muista oma kuolemasi". Se on useiden taiteenlajien ja teosten aiheena, mutta niiden kaikkien tarkoituksena on muistuttaa ihmisiä heidän omasta kuolevaisuudestaan.
Maalaustaiteen hierarkkisesti määritellyt lajityypit alkoivat menettää vaikutustaan 1800-luvulla. Asetelma, joka oli aikaisemmin katsottu vähempiarvoiseksi lajityypiksi, vaikutti avantgardetaiteessa esimerkiksi impressionistien ja van Goghin teoksissa ja erityisesti Cezannen maalauksissa, joissa asetelmaan keskityttiin historiamaalauksen kaltaisella monimutkaisuudella.
1900-luvun modernismin maalaustaide käytti asetelmaa useisiin uudennuksiin ja kubistit, futuristit ja surrealistit käyttivät vanhaa maalaustaiteen lajia teoksissaan. Nykytaiteen keinona installaatio eli valmiista esineistä koostuva asetelma tilassa on jatkoa asetelmamaalaukselle.
Käsitteen alkuperä suomen kielessä.
Sanaa "asetelma" käytti ensimmäisen kerran julkisesti kirjailija, kriitikko, taidemaalari ja metsänhoitaja H. Ahtela alias Einar Reuter vuonna 1917 ilmestyneessä monografiassa, jonka otsikko oli "Helena Schjerfbeck". Tässä kirjoituksessa julkaistu käsite yleistyi myöhemmin kielenkäyttöön. Aikaisemmin suomen kielessä asetelmasta käytettyä sanaa ”hiljaiselo” kirjoittaja piti mahdottomana.
Siipiopastin

Siipiopastin eli semafori on yksi varhaisimpia rautatieliikenteen ohjauksessa käytettäviä opastimia.
Historia.
Monet rautateiden alkuaikojen opastimet olivat siipiopastimia. Tuolloin lamppuina käytettiin pääasiassa öljylyhtyjä sekä kynttilöitä, joiden valoteho ei ollut riittävä päiväkäyttöön. Valo-opasteita ei siis voitu käyttää päiväsaikaan, koska ne eivät näkyneet riittävän hyvin.
Siipiopastin kehitettiin korvaamaan asemamiehen näyttämiä käsiopasteita. Yleisesti seis–opaste annettiin aina siipi vaakasuorassa. Alkuaikoina ajon salliva opaste annettiin laskemalla siipeä noin 45 asteen kulmaan alas, mutta tämä muutettiin myöhemmin siten että ajon salliva opaste annettiin nostamalla siipeä 45 asteen kulmaan ylös. Muutos tehtiin sen vuoksi, että opastimen mekanismin vikaantuessa siipi pääsi putoamaan ala-asentoon ja näytti virheellisesti ajon sallivaa opastetta. Kun ajon salliva opaste näytettiin siipi yläviistoon, mekanismin vikaantuessa siipi palautui aina takaisin seis-asentoon.
Siipiopastin Suomessa.
Suomessa on ollut käytössä muutamia yleisiä siipiopastinmalleja. Aluksi opastimet olivat puurakenteisia ja niiden siipi osoitti ajon sallivassa asennossa alaspäin. Siiven asento kuitenkin muuttui vikaantumisien vuoksi. Uudemmat metallirakenteiset siipiopastimet ovat ilmeisesti perua Ruotsista, sillä niiden yhdennäköisyys on silmin nähtävissä.
Erään version mukaan Suomeen viimeisimmät siipiopastimet tulivat ilmeisesti Ruotsin kautta Saksasta. Saksassa siipiopastimet sijoitettiin raiteen oikealle puolelle kuten Suomessakin. Saksalaisen siipiopastimen siivet osoittivat radalta poispäin. Kun saksalaisesta opastinjärjestelmästä otettiin Ruotsissa mallia, opastin siirrettiin raiteen vasemmalle puolelle ja mastoa käännettiin 180°, jotta siivet osoittaisivat edelleen radalta poispäin. Suomen rataverkolle tuodut siipiopastimet olivat suoraan perua Ruotsista. Ne asetettiin sellaisenaan raiteen oikealle puolelle, jolloin siivet osoittivat radalle päin.
Siipien lukumäärä.
Alun perin suomalaisessa siipiopastimessa oli 1–3 siipeä. Näistä ylin siipi oli seis-asennossa aina vaakasuorassa, ja mahdolliset alemmat siivet olivat pystysuorassa maston suuntaisina.
Siipiopastimien opasteet.
Siipiopastimella saatettiin antaa siipien lukumäärän mukainen määrä opasteita:
Lopulta kolmas eli alin siipi poistettiin Suomessa tarpeettomana, sillä kahdella siivellä voitiin antaa riittävä määrä informaatiota.
Viimeiset siipiopastimet.
Suomen rataverkolla on ollut runsaasti siipiopastimia. Niitä on kuitenkin poistettu tarpeettomina turvalaitosten uusimistöiden yhteydessä. Suomen viimeiset rautatieliikenteen ohjaukseen käytetyt siipiopastimet sijaitsivat Huutokosken rautatieasemalla, ja niistä viimeinen poistettiin käytöstä marraskuussa 2003.
Olympus-tietoliikennesatelliitti

Olympus oli Euroopan avaruusjärjestön ensimmäinen suuri tietoliikennesatelliitti, joka laukaistiin vuonna 1989 Ariane 4-kantoraketilla.
Sen rakensivat brittiläiset British Aerospace ja Marconi Space Systems, hollantilainen Fokker, italialainen Selenia Spazio ja kanadalainen Spar Aerospace.
Satelliitti tuotti ja käytti 7000 W sähkötehoa. Siinä oli 12 kappaletta 200 watin lähetinkanavia. Sen massa oli 2530 kg, josta radiohyötykuormaa 360 kg. 
Olympus I sijaitsi geostationaarisella radalla asemassa 19 W eli Atlantin päällä. Sen lähetystaajuudet olivat Ku-alueella 12 GHz (downlink, suunnattavat DBS-lähetyskeilat 5 kpl) / 18 GHz (uplink), 12 GHz / 14 GHz sekä Ka-alueella 20 GHz ja 30 GHz. 
Ku-aluetta käytettiin televisiokanavien välitykseen ja testaukseen (mm. analoginen HDTV, HD-MAC). Riippuen lähetyskeilojen suuntauksesta tv-kanavat olivat katseltavissa Suomessa halkaisijaltaan 60–180 senttimetrin satelliittiantennilla. Suunniteltu käyttöaika oli 7 vuotta, mutta satelliitti kärsi teknisistä ongelmista keväällä 1992 ja poistettiin käytöstä elokuussa 1993.
Hallitusmuoto

Hallitusmuoto on itsenäisen valtion yleensä perustuslain säätämisjärjestyksessä annettu laki, jossa määritellään valtion valtaa käyttävät instituutiot. Suomessa tämä nimi on ollut vuonna 1919 säädetyllä perustuslailla. Se samoin kuin kolme muutakin perustuslakia kumottiin vuonna 2000, kun voimaan tuli Suomen nykyinen perustuslaki.
Jaottelu.
Suppeammassa mielessä hallitusmuodolla tarkoitetaan usein valtiojärjestelmän perustyyppiä, etenkin sitä, onko kyseessä tasavalta vai monarkia ja jälkimmäisessä tapauksessa erityisesti sitä, onko kyseessä perustuslaillinen monarkia. Antiikista alkaen hallitusmuodon perusjako on ollut seuraava: 
Tässä perusjaottelussa demokratia voidaan määritellä ainoastaan sekahallinnoksi, jossa yhdistyy kaksi ja tai kolme edellä luetelluista perusmuodoista. 
1700-luvulle tultaessa jaottelu oli muuttunut. Juristin koulutuksen saanut filosofi ja kirjailija Montesquieu jakoi teoksessaan "Lakien henki" perustyypit näin: 
Montesquieu määritteli kaksi tasavallan tyyppiä näin: ”Tasavaltainen hallinto on se, jossa ylin päätäntävalta on koko kansalla tai sen osalla … Kun ylin valta on koko kansalla, kyseessä on demokratia. Kun ylintä valtaa käyttää vain osa kansasta, kyseessä on aristokratia.”
Suomen hallitusmuotojen historia.
Ruotsin vallan aikana Suomessa noudatettiin Ruotsin hallitusmuotoja, jotka annettiin 1634, 1719, 1720 ja 1772. Hallitusmuotona on usein pidetty myös vuoden 1634 hallitusmuodon korvannutta vuoden 1660 lakia ja 1693 annettua Kaarle XI:n testamenttia. Eri hallitusmuodot eli perustuslain luonteisia määräyksiä sisältäneet lait eivät ole keskenään kovinkaan vertailukelpoisia, sillä niissä oli paljon myös hallintoa koskevia asioita. Vuoden 1772 hallitusmuotoa täydennettiin vuoden 1789 yhdistys- ja vakuuskirjalla. Molemmat korvattiin Ruotsissa vuoden 1809 hallitusmuodolla. 
Suomessa molemmat pysyivät voimassa koko autonomian ajan ja ne korvasi vasta vuoden 1919 hallitusmuoto, joka puolestaan korvattiin vuonna 2000 uudella perustuslailla. Suomen Venäjään liittämisen vuoksi osa vuosien 1772 ja 1789 lakien säännöksistä jäi pois käytöstä. Niihin tehtiin myös muutoksia vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksellä, vuoden 1886 julistuskirjalla ja vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksellä.
Electric Light Orchestra

Electric Light Orchestra (ELO) oli tunnettu birminghamilainen rock-yhtye. Yhtye oli suosituimmillaan 1970- ja 1980-luvuilla. Varsinkin alkuvuosinaan yhtye tunnettiin sellojen ja viulujen käytöstä yhdistettynä rock/pop-soundeihin. 
Yhtyeen perusti vuonna 1971 Jeff Lynne (yhtyeestä The Idle Race) yhdessä The Move -yhtyeen Roy Woodin ja Bev Bevanin kanssa. ELO hajosi vuonna 1986. Vuonna 2000 Jeff Lynne teki lyhyen comebackin Electric Light Orchestra -nimellä uusien soittajien kanssa ja levytti yhden albumin. Albumi menestyi huonosti ja yhtyeen Yhdysvaltain-kiertue peruutettiin heikon suosion vuoksi. Yhtye hajosi uudelleen vuonna 2001, mutta aloitti jälleen vuonna 2013 nimellä Jeff Lynnen ELO.
Kultavuodet 1976-81.
Vuosina 1976-81 Electric Light Orchestralla oli 15 Top 20 -singlehittiä Britanniassa ja ELO oli 70-luvun lopulla yksi maailman suosituimmista yhtyeistä. LP-levyt A New World Record (1976) ja Out Of The Blue (1977) olivat lähes kaksi vuotta brittien albumilistalla. Yhtye oli myös Pohjois-Amerikan kiertueella 
Tuottelias ja suosittu yhtye julkaisi yhteensä 30 albumia ja 90 sinkkua jatkuen 2000-luvulle. Loppukesästä 2024 ELO aloitti jäähyväiskiertueensa jonka piti huipentua heinäkuussa 2025 Lontoon Hyde Parkissa järjestettävään konserttiin. Jeff Lynnen sairastuminen romutti kuitenkin nämä suunnitelmat.
Listasijoitukset.
Bändin suosituimmaksi hitiksi Britanniassa tuli kappale nimeltä Livin’ Thing vuodelta 1976 albumilta "A New World Record". Kappale on ollut myös usean elokuvan soundtrack, elokuvissa "Boogie Nights (1997)", "Tjenare kungen (2005 )", "Chaos Theory" (2007) ja "Hunky Dory (2011)". Britanniassa yhtyeellä oli pelkästään top10 listasijoituksia on 15 kpl.
Electric Light Orchestra Part II.
Vuosina 1990–1999 yhtyeen entinen rumpali Bev Bevan esiintyi ja levytti kaksi albumia nimellä 'Electric Light Orchestra Part II'. Myöhemmin Bevanin erottua yhtyeestä kokoonpanon nimeksi muutettiin 'The Orchestra'. Yhtye keikkailee edelleen.
Jamaica, Land We Love

Jamaica, Land We Love on Jamaikan kansallislaulu. Sen musiikin on säveltänyt Robert Lightbourne, sanoitukset kirjoittanut Hugh Sherlock. Sovitus on Mapletoft Poullen. Laulun lisäksi myös God Save the Queen on kuninkaallisessa käytössä.
Eternal Father bless our land
Guard us with Thy mighty hand
Keep us free from evil powers
Be our light through countless hours
To our leaders, Great Defender,
Grant us wisdom from above
Justice, truth be ours forever
Jamaica, land we love
Jamaica, Jamaica, Jamaica, land we love.
Teach us true respect for all
Stir response to duty's call
Strengthen us the weak to cherish
Give us vision lest we perish
Knowledge send us, Heavenly Father,
Grant us wisdom from above
Justice, truth be ours forever
Jamaica, land we love
Jamaica, Jamaica, Jamaica, land we love
Kenttäposti

Kenttäposti (kp) on kriisitilanteisiin suunniteltu Suomen puolustusvoimien postinkuljetus- ja osoitejärjestelmä, jossa postia kuljetetaan rintamalle ja rintamalta. Se oli tärkeä kommunikaatioväline kotiväen sekä rintamalla taistelevien sotilaiden välillä talvi- ja jatkosotien aikana. Ensimmäisen kerran kenttäpostia koekäytettiin kesällä 1939 valmiusasemaan määrätyissä joukko-osastoissa.
Suomessa kenttäpostijärjestelmää ylläpidetään edelleen Puolustusvoimien logistiikalaitoksen ja Postin yhteistyönä. Se mahdollistaa taistelevien joukkojen yhteydenpidon kotiin kun digitaalisten laitteiden käyttö on turvallisuussyistä mahdotonta. Normaalin kirjepostin lähettäminen on normaalioloissa vähentynyt, mutta poikkeusoloissa sen lisääntyvään käyttöön on varauduttu. Kenttäpostijärjestelmän toimivuutta testataan säännöllisesti esimerkiksi sotaharjoitusten yhteydessä. 
Kenttäposti talvi- ja jatkosodassa.
Suomessa talvisodan ja jatkosodan aikana kenttäposti oli tarkan valvonnan eli sensuurin alaisena. Kenttäpostilähetyksiin ei kirjoitettu osoitteita, jotta ne eivät paljastaisi yksiköiden sijaintia viholliselle vääriin käsiin joutuessaan. Selväkielisten osoitteiden sijasta käytettiin ns. "peitelukua", joka toimi postia edelleen lähetettäessä avaimena yksikön kulloiseenkin sijaintiin. Peitelukutaulukkoja käsittelivät tähän tehtävään erityisesti valitut henkilöt. Vastaavasti kirjeiden alussa oleva paikkamerkintä saattoi olla esimerkiksi ”"Kankaalla kannon päässä"”, ”"Korsussa"” tai ”"Siellä jossakin"”, joka lienee näistä tunnetuimpia.
Kenttäpostilla oli suuri merkitys sekä rintaman että kotirintaman mielialojen ylläpitäjänä. Vaikka sotilaallisesti täsmällisiä tietoja ei saanut ilmaista, kenttäposti kuljetti tunnelmia ja osoitti välittämistä. Jatkosodan aikana lähetettiin vuosittain 64–126 miljoonaa kenttäpostilähetystä. 
Kenttäpostiopas (1941) antoi sotilaille ohjeita kenttäpostin toiminnasta ja kenttäpostikirjeiden sisällöstä. Kiellettyä oli kiellettyä kirjoittaa asioista, joista vihollinen voisi hyötyä; esimerkiksi joukkojen sijainnista, joukkojen siirtämisestä, joukko-osaston vahvuudesta tai aseistuksesta ei saanut kirjoittaa. Lisäksi oli kiellettyä lisätä kirjeisiin ”sopimattomia kirjoituksia tai piirustuksia”. 
Sodan aikana oli käytössä sensuurijärjestelmä. Jokaisessa keskuskenttäpostikonttorissa oli sensuuritoimisto postin tarkastamista varten. Tarkastamisen lisäksi kirjeitä lukemalla seurattiin ihmisten mielialoja.
Hans Wind

Hans Henrik ”Hasse” Wind (30. heinäkuuta 1919 Tammisaari – 24. heinäkuuta 1995 Tampere) oli suomalainen hävittäjälentäjä toisessa maailmansodassa ja kaksinkertainen Mannerheim-ristin ritari. Wind on Suomen ilmavoimien virallisessa tilastossa toisella sijalla Ilmari Juutilaisen jälkeen 75 varmistetulla ilmavoitolla. 
Lentäjänura.
Wind aloitti lentäjäuransa vuonna 1938 vapaaehtoisella lentäjäkurssilla, ja toimi talvisodan aikana 1939–1940 ilmavoimien reserviupseerilentäjänä, muttei konepulan vuoksi päässyt taistelutoimiin. Hän suoritti upseerintutkinnon kesällä 1941, minkä jälkeen hän osallistui jatkosotaan 1941–1944 Hävittäjälentolaivue 24:ssä.
Wind lensi vuosina 1941–1943 Brewster B.239 -hävittäjäkoneella. Vuoden 1944 huhtikuusta haavoittumiseensa asti Windin lentokoneena oli saksalainen Messerschmitt Bf 109.
Windille myönnettiin Mannerheim-risti numero 116 ensimmäisen kerran 31. heinäkuuta 1943 ja toisen kerran 28. kesäkuuta 1944. Hänet ylennettiin kapteeniksi 19. lokakuuta 1943 vain 24-vuotiaana.
Toisen kerran Mannerheim-risti myönnettiin Windille 28.6.1944. Tällä kertaa yhtenä keskeisenä perusteena oli Windin taistelutahto Neuvostoliiton suurhyökkäyksen yhteydessä suurta ylivoimaa vastaan käydyissä rajuissa ilmataisteluissa. Ylipäällikkö totesi Windin pelkästään 13. ja 26. kesäkuuta välisenä aikana ampuneen alas 27 viholliskonetta.
Haavoittuminen, ero ilmavoimista ja ura.
Wind haavoittui vaikeasti ilmataistelussa ylivoimaista viholliskonemuodostelmaa vastaan 28. kesäkuuta 1944, mutta onnistui pahasti haavoittuneenakin laskeutumaan vahingoittuneella koneellaan takaisin kentälle, vaikka osa ohjaimista ja mittareista puuttui. Toinen Windin Messerschmittiin ilmataistelussa osuneista tykinammuksista räjähti istuimen selkäpanssarissa ja toinen ohjaamossa. Selkäpanssarin yli vasemmalta tullut tykinammus haavoitti pahoin Windin vasenta kättä ennen räjähtämistään mittaritaulussa. Osuman ampunut kone todennäköisesti oli P-39 Airacobra, joka oli varustettu 37 millimetrin kanuunalla.
Wind toipui sotavammoistaan kohtalaisesti, muttei palannut enää sotatoimiin. Hän erosi ilmavoimista kapteenina vuonna 1945 ja kouluttautui liikealalle, jossa toimi ensin Pieksämäen Vehnämylly Oy:n apulaisjohtajana vuosina 1947–1955 ja sitten Kenkätehdas K Branderin apulaisjohtajana vuosina 1955–1960. Hän toimi myös Linkosuo Oy:ssä johdon projektitehtävissä vuosina 1971–1974. Hans Wind asui viimeiset vuotensa 1974–1995 Tampereella Hervannassa Opiskelijankatu 12:ssa. 
Hans Wind on haudattu monen muun ritaritoverinsa tapaan Tampereen Kalevankankaalle.
Yksityiselämä.
Windin isä oli Frans Henrik Wind ja äiti Elin Irene Emilia Rehnin, joiden lisäksi hänen perheeseensä kuului 11 sisarusta. Windin isä oli ammatiltaan nahkuri.
Muuta.
Hans Windille ja Tor Lindbladille on pystytetty muistomerkki Tammisaareen. Muistomerkki paljastettiin puolustusvoimain lippujuhlan päivänä 4. kesäkuuta 2001. Hänen Hervannan kotitalonsa seinään kiinnitetty muistolaatta paljastettiin 4. kesäkuuta 2017. Laatan on suunnitellut taiteilija Nalle Ritvola.
Sukevan rautatieasema

Sukevan rautatieasema () on rautatieasema Suomen rataverkon rataosalla , Sukevan taajamassa Sonkajärvellä. Hirsinen asemarakennus on valmistunut vuonna 1905, ja sen on suunnitellut tuolloinen rautatiehallituksen pääarkkitehti Bruno Granholm.
Sukevan asemalla pysähtyvät kaikki VR:n henkilöjunat reitillä Helsinki–Kuopio–Oulu. Kaikki henkilöjunat käyttävät raidetta yksi. Asemalla kuormataan myös raakapuuta. Asemalta oli aiemmin myös pistoraide Suprom Oy:lle, mutta pistoraiteen vaihde on purettu.
Historia.
Sukeva avattiin liikenteelle rataosan valmistuessa 16. lokakuuta 1904. Asemarakennus rakennettiin Bruno Granholmin V luokan aseman piirustusten mukaan. Toivalan ja Mäntyluodon asemarakennukset on rakennettu samojen piirustusten mukaan. Sukevalla oli myös vesitorni, mutta se on purettu. Asemarakennus on säilyttänyt alkuperäisen ulkoasunsa hyvin.
Sukevan aseman ympäristöön kehittyi teollisuutta. Vuonna 1909 Sukevalle perustettiin saha ja vuonna 1918 terva- ja tärpättitehdas.
Lipunmyynti Sukevan asemalla loppui 4. kesäkuuta 2000. Syyskuussa 2006 Sukevan rautatieasema muutettiin miehittämättömäksi rataosan turvalaitetöiden valmistuessa. Tällöin rataosan kaikkien liikennepaikkojen liikenteenohjaustoiminnot siirtyivät hoidettaviksi kaukokäytöllä Iisalmesta käsin. Turvalaitetöiden myötä Sukevalta purettiin kesän 2005 aikana yksi Pohjois-Suomen viimeisistä kampiasetinlaitteista. Semaforit oli purettu jo aiemmin ja korvattu valo-opastimilla.
Ahti M. Salonen

Ahti Markus Salonen () oli suomalainen poliitikko, taloustutkija ja suomentaja. 
Salosen vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Kaarle Edward Salonen ja Iida Tuominen. Hän kävi keskikoulun ja kauppakoulun, valmistui merkonomiksi 1931 ja suoritti ylioppilastutkinnon 1934. Hänestä tuli filosofian kandidaatti 1938 ja filosofian maisteri 1941 sekä filosofian lisensiaatti ja tohtori 1955.
Salonen toimi aluksi konttoriapulaisena ja opiskeli työn ohella. Hän oli Oy Wilh. Schauman Ab:n osastopäällikkönä 1939–1945, palveli komppanianpäällikkönä talvi- ja jatkosodassa ja oli Suomen ulkomaankauppaliiton osastopäällikkönä 1945–1946. Hän oli liikemiehenä ja vientiagenttina Etelä-Afrikassa 1946–1950 ja toimi Suomeen palattuaan Kansan markkinatutkimuslaitoksen johtajana vuodesta 1951 alkaen. Salonen oli OTK:n ekonomistina 1966–1975.
Sosialidemokraattien oikeistosiipeen kuulunut Salonen oli Väinö Tannerin kannattaja. Hän oli pääministeri K. A. Fagerholmin sihteerinä tämän hallituksessa vuonna 1958 niin sanottujen yöpakkasten aikana. Salonen toimi Honka-liiton asiamiehenä vuonna 1961. Salonen teki Fagerholmin sihteerinä ollessaan päivittäin muistiinpanoja hallituksen työstä ja tunnelmista. Salonen luovutti helmikuussa 1992 muistiinpanonsa historioitsija Hannu Rautkalliolle, joka kommentoi niitä artikkelissaan "Kanavassa" syksyllä 2002. Rautkallion mukaan muistiinpanot ovat varsin lakonisia, toisin kuin hallituksen kohtaloa koskevat julkiset kommentit.
Salonen edusti SDP:n oikeistosiipeä ja vastusti presidentti Kekkosen ulkopolitiikkaa. Hän oli jyrkimpiä Keskustapuolueen niin sanotun K-linjan arvostelijoita. Vuoden 1978 presidentinvaalissa Salonen asettui Suomen Perustuslaillisen Kansanpuolueen presidenttiehdokkaaksi, ja tämän vuoksi hänet erotettiin SDP:stä. Vaaleissa Salonen sai kuusi valitsijamiestä. Salosta oli ehdottanut PKP:n ehdokkaaksi Nootti-lehden toimittaja Kauko Kare, yksi Kekkosen ajan tunnetuimmista poliittisista toisinajattelijoista. Vuoden 1982 presidentinvaalien edellä Salonen vastusti Perustuslailliseksi Oikeistopuolueeksi muuttuneen puolueen asettumista Mauno Koiviston taakse.
Petri Hervanto

Petri Kalevi Hervanto (s. 13. lokakuuta 1973 Raisio) on suomalainen iskelmälaulaja, näyttelijä ja muusikko. Hänet kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla vuonna 1999. 
Ura.
Hervanto aloitti esiintymisen vuonna 1986. Vuodet 1986–1996 hän kiersi Suomea esiintymässä useiden yhtyeiden kanssa, joista viimeisin oli Hecuma. 
Vuonna 1995 Hervanto pääsi Tangomarkkinoiden semifinaaliin ja kaksi vuotta myöhemmin sijoitus oli 11. Hän voitti tangokuninkuuden vasta kolmannella yrittämällä. Tangokuninkuuden myötä Hervanto sai taustayhtyeekseen tanssiorkesteri Lumipallon. Vaikka Hervanto oli kiertänyt esiintymässä vuosia, musiikkiammattilaiseksi hän kykeni ryhtymään vasta kuninkuuden jälkeen. Ennen tangokuninkuuttaan Hervanto toimi varastopäällikkönä. 
Vuonna 2001 Hervanto teki debyyttinsä näyttelijänä Turun kaupunginteatterin musikaalissa "Ankkurilyhty", jossa hän esitti muun muassa Olavi Virtaa. Hän on näytellyt myös Varkauden teatterissa Baddingia, Dannya ja Tauno Paloa.
Pitkän levytystauon jälkeen Petriltä ilmestyi vuonna 2025 uusi single nimeltään "Jouluyön muisto" 
Hervanto asuu nykyisin Varkaudessa. Hän on naimisissa vuoden 1994 tangokuningatar Tiina Räsäsen kanssa ja vetää varkautelaista kuntosalia.
Andrea Luchesi

Andrea Luchesi (23. toukokuuta 1741 Motta di Livenza – 21. maaliskuuta 1801 Bonn) oli italialainen säveltäjä.
Luchesi aloitti musiikinopintonsa vanhemman veljensä johdolla. 15-vuotiaana Luchesi muutti Venetsiaan jatkamaan opintojaan. Loppuvuodesta 1771 Luchesi siirtyi Bonniin, jossa hän pääsi hovin orkesterin kapellimestariksi vuonna 1774. Vuonna 1775 Luchesi avioitui Anthonetta d'Anthoinin kanssa. Lukuun ottamatta matkaansa Venetsiaan vuosina 1783–1784 Luchesi vietti loppuelämänsä Bonnissa.
Luchesi sävelsi muun muassa konserttoja ja oopperan "L'isola della fortuna".
Saverio Mercadante

Giuseppe Saverio Raffaele Mercadante (16. syyskuuta 1795 Bari – 17. joulukuuta 1870 Napoli) oli italialainen klassisen musiikin, erityisesti oopperoiden säveltäjä. Kevyemmän musiikin puolella hänet tunnettaneen parhaiten E-mollihuilukonserttonsa "Rondò Russo" -osasta tehdyistä kansanomaisista sovituksista.
Mercadante syntyi Barissa, mutta opiskeli Napolissa. Hän aloitti uransa soitinmusiikin säveltäjänä. Myöhemmin hän kiinnostui enemmän oopperasta. Mercadante toimi Wienissä, Madridissa ja Lissabonissa ennen palaamistaan Italiaan vuonna 1831.
From Hell

From Hell, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Viiltäjä, on vuonna 2001 valmistunut kauhuelokuva, joka perustuu löyhästi Alan Mooren ja Eddie Cambellin "Helvetistä"-sarjakuvaan. Elokuvassa pohditaan Viiltäjä-Jackin henkilöllisyyttä ja motiiveja. Hughesin veljesten ohjaaman trillerin pääosia esittävät Johnny Depp ja Heather Graham.
Juoni.
Prostituoituja alkaa kuolla mystisesti Lontoossa ja komisario Frederick Abberline (Depp) alkaa tutkia murhia. Tutkimuksia tehdessään hän tapaa prostitoidun Mary Kellyn (Graham) ja rakastuu tähän, mutta Viiltäjä-Jack varjostaa heidän onneaan.
Laila Brenden

Laila Brenden (s. 1956) on norjalainen kirjailija, joka työskentelee myös kustannustoimittajana. Hän on syntynyt Oslossa ja asuu nykyään Jessheimissa. Brenden aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla tietokirjoja lapsille, ja on jatkanut kirjoittamistaan siirtymällä viihderomaanien pariin. "Hannah"-sarja on hänen ensimmäinen romaanisarjansa, ja sitä on myyty Skandinaviassa miljoona kappaletta. Se on sukutarina, jonka tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun Hemsedaliin. "Hannah"-sarjassa on julkaistu tähän mennessä nämä kirjat (nimisuomennokset norjankielisten nimien mukaan):
Näiden lisäksi Brenden on kirjoittanut Trond Vidar Vedumin kanssa lintukirjan nimeltä "Bli kjent med fuglene". Kuvituksen kirjaan on tehnyt Trond Hugskott.
Optinen tulostin

Optinen tulostin (ammattikielellä yleensä "optinen printteri") on laite, jossa yksi tai useampi elokuvaprojektori on yhdistetty mekaanisesti elokuvakameraan. Optista tulostinta voidaan käyttää erikoistehosteiden teossa sekä kopioitaessa ja restauroitaessa vanhaa filmimateriaalia.
Tyypillisiä optisia tehosteita ovat erilaiset häivytykset, ristikuvat, hidastukset, nopeutukset sekä mattemaalausten ja filmatun kuvamateriaalin yhdistäminen. Monimutkaisemmissa töissä yhteen otokseen tai kohtaukseen on yhdistetty kymmeniä eri elementtejä.
Ensimmäiset optiset tulostimet otettiin käyttöön jo 1920-luvulla, ja kehitys jatkui 1980-luvulle saakka, jolloin optiset tulostimet olivat tietokoneohjattuja. Saman vuosikymmenen loppupuolelta alkaen digitaaliset erikoistehosteet vähitellen syrjäyttivät optiset tulostimet, joita käytetään nykyisin lähinnä yksinkertaisiin häivytyksiin tai muunnettaessa filmiformaatti toiseen, esimerkiksi tehtäessä 16 millimetrin filmistä 35 millimetrin kopio.
Saturnus (jumala)

Saturnus oli roomalaisessa mytologiassa maanviljelyksen ja sadonkorjuun jumala. Roomalaiset ovat mahdollisesti omaksuneet jumalan etruskeilta. Myöhemmin Saturnus samaistettiin kreikkalaisen mytologian Kronokseen. Saturnus kuvataan usein vanhaksi mieheksi, jolla on puujalka ja kädessään viikate. Saturnuksen puoliso oli sadonkorjuun jumalatar Ops. Heidän poikansa puolestaan oli roomalaisten pääjumala Juppiter.
Roomalaisen tarun mukaan Saturnus oli paennut Italiaan sen jälkeen, kun Zeus oli ottanut hänen paikkansa kreikkalaisen jumalmaailman valtiaana. Roomassa Saturnus joutui jakamaan vallan Janiculum-kukkulalta käsin hallitsevan Januksen kanssa. Saturnus itse perusti tarun mukaan Capitoliumille "Saturnia"-nimisen yhdyskunnan. Kukkulalta on löytynyt jäänteitä pronssikautisesta asutuksesta. 
Saturnus oli myös ylijumala Juppiterin isä, jonka tämä syrjäytti valtaistuimelta.
Saturnuksen kulttipaikka sijaitsi Roomassa Capitoliumin juurella. Aluksi se oli pelkkä avoimen taivaan alla sijaitseva alttari, mutta kuningasajan lopulla paikalle rakennettiin temppeli, joka pyhitettiin Saturnukselle 498 eaa. Myöhemmin temppeli on rakennettu useaan kertaan uudestaan. Temppelin yhteydessä sijaitsi Rooman valtion rahasto, "aerarium Saturni". 
Planeetta Saturnus on nimetty Saturnus-jumalan mukaan. Sitä on astrologiassa pidetty "melankolisena planeettana", jonka vaikutuksen alla syntyneet ovat kylmiä, kuivia ja epäystävällisiä. Saturnus-planeettaan liitetyt myönteiset ominaisuudet ovat puolestaan huolellisuus, kestävyys ja kärsivällisyys, jotka ilmeisesti liittyvät planeetan pitkään kiertorataan.
Saturnuksen kunniaksi vietettiin keskitalvenjuhlaa Saturnaliaa, jonka aikana oli tapana, että isännät tarjoilivat orjilleen ja ihmiset antoivat toisilleen kynttilöitä lahjaksi. Kynttilöiden valon ajateltiin olevan taianomainen lahja talviauringon hiipuvalle voimalle.
Sylvester

Sylvester on miehen etunimi. Se on peräisin latinasta ja tarkoittaa metsäläistä, metsässä asuvaa.
Sylvesterin nimipäivä on 31. joulukuuta, Pyhän Sylvesterin eli paavi Sylvester I:n kuolin- ja muistopäivänä. Koska päivä on vuoden viimeinen eli uudenvuodenaatto, merkitsee nimi Sylvester tai Silvester useissa kielissä, muun muassa saksassa, myös uudenvuodenaattoa.
Suomessa nimi Sylvester on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 248 miehelle ja noin 30 naiselle.
Sylvester sukunimenä.
Nimi Sylvester esiintyy myös sukunimenä, esimerkiksi seuraavilla henkilöillä:
Salamaseepra

Salamaseepra ("Racing Stripes") on yhdysvaltalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 10. kesäkuuta 2005. Elokuva kertoo seeprasta nimeltä Salama, joka varttuu yhdessä kilpahevosten kanssa ja haluaa itsekin kilparatsuksi.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä sitkeää yrittämistä, unelmointia ja ystävien merkitystä korostava satuelokuva käynnistyy kohtuullisen mukavasti, mutta alkaa sitten laahata koska yksinkertainen tarina ja stereotyyppiset hahmot eivät kestä elokuvan venytettyä pituutta. Myös tarinan painotukset ovat hänestä hukassa: eläinten maailmasta siirrytään aivan liian usein vatvomaan ihmisten ongelmia, puoliorvon teinitytön isäsuhdetta.
Middle East Airlines

Middle East Airlines () on libanonilainen lentoyhtiö, joka liikennöi Lähi-itään, Eurooppaan ja Aasiaan. Sen päälentoasema on Rafik Haririn kansainvälinen lentoasema Beirutissa, jossa myös yhtiön päämaja sijaitsee. Lentoyhtiö liittyi 28. kesäkuuta 2012 SkyTeam-alianssiin.
Middle East Airlines on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 7,6 vuotta.
Waltari (yhtye)

Waltari on suomalainen vuonna 1986 perustettu crossover- ja metallimusiikin yhtye. Yhtyeen tyylilaji on vaihdellut usein. 
Historia.
Yhtye perustettiin vuonna 1986 Helsingissä. Perustajiin kuuluivat Kärtsy Hatakka (laulu, bassokitara), Jariot Lehtinen (kitarat) ja Sale Suomalainen (rummut). Toiseksi kitaristiksi liittyi Sami Yli-Sirniö vuonna 1989. Ensimmäinen albumi "Monk Punk" julkaistiin vuonna 1991.
Laulaja-basisti Kärtsy Hatakan sanoittamat laulut kertovat ihmisen sisäisen vapautumisen ja avomielisyyden uudelleen löytämisestä. Myös maailman raakuus ja ahdistus huokuu paikoitellen lyriikoista välillä sarkastisessa muodossa – vastoinkäymiset on tarkoitettu voitettavaksi. Huomattavin elementti musiikissa on crossoveriksi taipuva tyylisuuntien laajuus: hallitsevimpia elementtejä metallipohjaisessa musiikissa ovat muun muassa elektroninen musiikki, pop, rap, funk, kansanmusiikki ja taidemusiikki. Waltarin musiikille pohjan luovat metallityylitkin vaihtelevat, ja esimerkiksi vuoden 1996 albumi "Yeah! Yeah! Die! Die! Death Metal Symphony in Deep C" on yhdistelmä death metalia ja klassista musiikkia.
Yhtye oli 1990-luvun alussa pohjustamassa suomalaisten metalliyhtyeiden myöhempää menestystä Euroopassa. Waltari teki lukuisia kiertueita Euroopassa esiintyen muun muassa Roskilden ja Wackenin festivaaleilla. Kaikkiaan yhtye on tehnyt neljätoista Euroopan laajuista kiertuetta sekä pienempiä kiertueita Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Waltari on julkaissut 13 kokopitkää albumia, projektilevyn Angeleiden kanssa sekä neljä kokoelmalevyä, joissa kussakin on mukana ennen julkaisematonta materiaalia. 
Toukokuussa 2025 yhtye julkaisi studioalbumin "Nations’ Neurosis".
Neliapila

Neliapila on harvinainen muunnos yleisestä kolmilehtisestä apilasta. Neliapilan löytämisen uskotaan tuottavan onnea.
Tietyltä alueilta löytyy enemmän neliapiloita kuin joltain toiselta alueelta, mikä saattaa johtua erilaisesta kasvualustasta ja muista ilmiöistä, kuten saasteista, maan koostumuksesta tai muista ympäristöllisistä tekijöistä. Guinnessin ennätysten kirjan mukaan ennätysmäärä lehtiä apilalla on 56.
On arvioitu, että on yksi neliapila jokaista viittä tuhatta kolmilehtistä apilaa kohden.
Siitä, onko neliapila geneettisen vai ympäristöllisen syyn seuraus, väitellään paljon. Neliapilan harvinaisuus ja laaja levinneisyys viittaa siihen, että nelilehtisyyden aiheuttaisi geeni, mutta ympäristön muutokset eivät ole poissuljettuja vaihtoehtoja.
Natasha

Natasha () on belgialaisen François Walthéryn luoma sarjakuvasankaritar, joka on lentoemäntänä Bardaf-lehtoyhtiössä. Ammatin myötä Natasha joutuu hurjiin seikkailuihin. 
Vuonna 1966 Walthéry alkoi piirtää Peyon "Benjamin"-sarjaa. Pian hän loi kuitenkin oman hahmon, Natashan, vuonna 1967. Natasha alkoi ilmestyä omana sarjanaan "Spirou"-lehdessä vuonna 1970. Suomessa Natasha seikkaili 1970-luvulla "Ruutu"- ja "Non Stop" -lehdissä. Peyo on vaikuttanut myöhemminkin Natashan sisältöön, sillä hän antoi "Kivisen meren" käsikirjoituksen Walthérylle häälahjaksi. Käsikirjoitus perustui vielä vanhempaan Peyon piirtämään sarjakuvaan "Jacky et Celestin".
Natashan sivuhahmoista tärkein on Natashan hyvä ystävä, jazzia ja sarjakuvia rakastava lentostuertti Walter, Waltheryn kommelluksille altis omakuva.
Walthéry on piirtänyt itse kaikki sarjat, joitakin taustoja lukuun ottamatta. Käsikirjoittajia on ollut useita. Kustantajat Semic ja Egmont ovat julkaisseet Natashaa albumimuodossa Suomessa.
Idstein

Idstein on noin 25 000 asukkaan kaupunki Saksassa, Hessenin osavaltiossa, Taunusvuoriston pohjoispuolella. Idsteinin rekisteritunnus on Rüd (Rüdesheim). Sieltä on tiheät junayhteydet Frankfurtiin, missä monet idsteinilaiset käyvät työssä.
Turisteja houkuttelee Idsteiniin kaupungin keskiaikainen keskusta.
Syöksylasku

Syöksylasku on alppilaji, jossa lasketaan vähintään kahdeksan metrin etäisyydellä toisistaan sijaitsevien porttien läpi. Usein rinteeseen on merkitty sinisellä maalilla paras reitti, joka johtaa porttien läpi. Syöksylaskun nopeudet ovat nopeuslaskun jälkeen alppilajeista korkeimmat ja riskit siten huomattavan korkeat. Keskinopeus on selvästi yli 100 km/h:n. Rinteessä on luonnollisesti myös kumpuja. Koska kummuille lasketaan niin lujaa, rinne ikään kuin "tipahtaa" laskijan alta. Kummuilta lähteneet hypyt yritetään ottaa alas mahdollisimman nopeasti, sillä vauhti kasvaa ja pysyy yllä parhaiten suksien koskettaessa lunta. Suojakypärän käyttö on pakollista.
Syöksylasku kuuluu alppihiihdon maailmancupin ohjelmaan. Lisäksi se on talviolympialaisten ja alppihiihdon MM-kisojen ohjelmassa.
Gambina

Gambina on Alkon vuonna 1932 alun perin Viinake-nimellä myyntiin tuoma terävänmakuinen maustettu viinipohjainen alkoholijuomasekoitus eli cocktail, joka on sekoitettu punaisesta vermutista ja ginistä sekä maustettu muun muassa appelsiininkuorella. Väriltään Gambina on punaruskea. Takaetiketin mukaan Gambina sisältää säilöntäaineena rikkidioksidia, jota muovipulloihin pakattavat viinit vaativat enemmän kuin lasipulloihin pakattavat, koska muovi läpäisee happea.
Kuvaus.
Alko luonnehtii juomaa väkevöidyksi jälkiruokaviiniksi. Sitä suositellaan aperitiiviksi tai pitkien juomien osaksi esimerkiksi tonicin tai appelsiinimehun kera. Juomalla on aikojen kuluessa ollut lempinimiä, kuten "kampiviina", "gee" ja "iso gee".
Juoman viinipohjana on aiemmin ollut omenaviini. Euroopan unioni muutti heinäkuussa 2020 juomaryhmän lainsäädännön tulkintaa. Uuden tulkinnan mukaan Gambina olisi muuttunut väkeväksi alkoholijuomaksi, jolloin juoman verotus olisi noussut merkittäväksi, jolloin valmistajan Altian mukaan yhtenä vaihtoehtona oli hinnan nosto. Altia kuitenkin muutti juoman reseptiä niin, että se perustuu valkoviiniin. Gambina (21 t-%) myydään Alkossa 0,75 litran muovipulloissa.
Martti Häikiö kirjoittaa teoksessa "Alkon historiaa" (2007), että Gambina on leimautunut hinta-väkevyys-suhteensa vuoksi Sorbuksen, Vineton ja Aperitan kanssa alkoholistien juomaksi. 1970-luvun lehtiartikkelin mukaan Gambina oli silloin hinta-väkevyys-suhteessa sijalla 22.
Gambina kulttuuri-ilmiönä.
Musiikki.
Gambina on mainittu monissa suomalaisissa kappaleissa:
Yhdistykset.
Useissa Suomen korkeakouluissa toimii Gambinasta innoituksensa saaneita opiskelijayhdistyksiä. Muun muassa Tampereen yliopistossa toimii Tampereen Akateemisesti Sivistyneet Gambinan Ystävät ry. Oulussa on opiskelijajärjestö Oulun Gambinan ystävät ry.
Scary Movie

Scary Movie on Keenen Ivory Wayansin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2000. Se on kauhuelokuvia parodioivan "Scary Movie" -sarjan ensimmäinen osa. Elokuvan juoni perustuu pääasiassa elokuviin "Scream" ja "Tiedän, mitä teit viime kesänä", mutta siinä viitataan ja parodioidaan myös monia muita elokuvia.
Elokuvan huumori on pääosin ronskia, ja alapäähuumorin puolelle menevää.
Tarina.
Kaikki alkaa siitä, kun koulun kaunis tyttö, Drew, saa puhelun murhaajalta, kuminaamalta. Hetken päästä hän hiipii hänen taloonsa murhaamaan hänet. Tapaus herättää paljon kohua koulussa. Cindy ja hänen kaverinsa Brenda, Buffy, Bobby, Greg, Shorty ja Ray miettivät, onko se sattumaa, että he tasan vuosi sitten vahingossa tappoivat yhden miehen halloweenina. Tämän jälkeen kuminaama alkaa jahdata Cindyä ja hänen kavereitansa. Utelias reportteri Gail Hailstrom on valmis tekemään kaikkensa, että saisi edes vähän jutunjuurta tästä tapauksesta.
Vanitas

Vanitas-maalaukset () ovat asetelmamaalauksia, jotka aiheillaan muistuttavat ihmisen kuolevaisuudesta, elämän lyhyydestä ja maallisen rikkauden katoavaisuudesta. Tämä maalaustyyppi oli yleinen erityisesti Alankomaissa 1600-luvulla. Se saavutti itsenäisen aseman 1550-luvulle mennessä, ja kukoistus jatkui noin 1650-luvulle.
Vanitas viittaa Vanhan testamentin Saarnaajan kirjaan:
Kuoleman ja katoavaisuuden symbolit.
Elämän rajallisuuden ja kuoleman vertauskuvia maalauksissa olivat mm. kallot, palavat ja sammuneet kynttilät sekä saippuakuplat tai niiden puhaltamiseen käytetty ruokopilli. Ajan kulumiseen viitattiin myös kelloilla ja tiimalaseilla sekä kukilla. Maallisia nautintoja kuvasivat juomapikarit, piiput ja pelikortit. Tieteen, taiteen ja oppineisuuden symboleja olivat kirjat, kartat ja soittimet. Esineet oli usein aseteltu epäjärjestykseen, mikä kertoi niiden symboloimien saavutusten väliaikaisuudesta.
Kuolema on tasapuolinen.
Usein maalauksissa haluttiin muistuttaa myös ihmisten tasavertaisuudesta kuoleman edessä. Tähän käytettiin maallisen vallan ja varallisuuden vertauskuvia kuten kruunuja, muita kultaesineitä ja koruja. Esimerkiksi Edwaert Collierin "Vanitas"-maalauksessa kruunu on ylösalaisin ja valtikka pistetty kallon suuhun. Kuoleman tasapuolisuudesta tunnettiin myös useita sanontoja, kuten latinankielinen "Sic transit gloria mundi" (Niin katoaa maailman kunnia).
Jerzy Dudek

Jerzy Henryk Dudek (s. 23. maaliskuuta 1973 Rybnik, Puola) on puolalainen jalkapallomaalivahti.
Ura.
Dudek pelasi aikaisemmalla urallaan Puolassa Concordia Knurówissa ja Sokół Tychyssä, Alankomaissa Feyenoordissa ja Englannissa Liverpoolissa. Feyenoordissa hän voitti kerran maan pääsarjan Eredivisien mestaruuden. Hänet valittiin myös kahdesti sarjan parhaaksi maalivahdiksi.
Liverpoolissa Dudek nousi sankariksi torjuttuaan joukkueen voittoon kauden 2004–2005 Mestarien liigan loppuottelussa Milania vastaan, mutta joutui myöhemmin espanjalaisen Pepe Reinan syrjäyttämäksi ja siirtyi kesällä 2007 Real Madridiin. Liverpoolissa hän saavutti myös muun muassa FA Cupin.
Real Madridissa Dudek oli voittamassa Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin mestaruutta heti ensimmäisellä kaudellaan, mutta hän toimi lähes koko kauden Iker Casillasin varamiehenä. Ensiesiintymisensä sarjassa hän teki kauden toiseksi viimeisellä kierroksella mestaruuden jo ratkettua. Joulu–tammikuussa hän pelasi neljä ottelua Espanjan cupissa Copa del Reyssä.
Kesäkuussa 2010 hän teki uuden jatkosopimuksen madridilaisseuran kanssa, joka ulottui kesään 2011 asti. Hänen vastuunsa kolmen pelaamansa kauden aikana on lähinnä keskittynyt vain Copa del Reyhin, sillä sarjaotteluita tilille on ainoastaan kertynyt kaksi.
Dudek pelasi myös Puolan maajoukkueessa vuodesta 1998. Hän pelasi vuoden 2002 MM-kilpailuissa Puolan kaksi ensimmäistä ottelua mutta jäi vaihtoon kolmannessa ottelussa Puolan jo menetettyä jatkomahdollisuutensa.
Saavutukset.
Seurajoukkueet
Henkilökohtaiset
Dark Light

Dark Light on suomalaisen HIM-yhtyeen viides albumi, joka ilmestyi vuoden 2005 lopulla. Albumilta on julkaistu singlet "Wings of Butterfly", "Killing Loneliness" ja "Under The Rose" (vain Suomessa radiopromona). Videoiksi on tehty "Wings of a Butterfly", "Killing Loneliness" ja "Killing Loneliness (New Version)". "Dark Light" on ensimmäinen albumi, jonka yhtye levytti Yhdysvalloissa Sire Records -levy-yhtiölle, aikaisemmat on tehty Euroopassa. Levyn tuottajana toimi yhdysvaltalainen Tim Palmer.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa virallisen albumilistan sijalla 18, joka oli siihen mennessä paras suomalaisen yhtyeen tai artistin sijoitus maassa. HIM rikkoi oman ennätyksensä albumillaan Venus Doom vuonna 2007. Ensimmäisellä viikolla albumia myytiin pelkästään Pohjois-Amerikassa lähes 50 000 kappaletta. Syyskuussa 2006 albumi ylitti Yhdysvalloissa 500 000 myydyn kappaleen kultalevyrajan. Albumi on menestynyt myös Euroopassa. Kotimaan myynti on 38 000 kappaletta, mikä oli tuohon mennessä yhtyeelle kaikkein kehnoin myyntitulos Suomessa. Maailmanlaajuisesti Dark Light on ylittänyt puolentoista miljoonan kappaleen myyntiluvut.
Peruslevyn kappaleet.
Limited edition -albumilla on lisäksi kappale
Internet edition -albumilla ovat peruskappaleiden lisäksi
Vinyylilevyllä ovat peruskappaleiden lisäksi
Guiro

Guiro [gwiro] (esp. "güiro") on yleensä paksuhkon putken muotoinen idiofoneihin kuuluva soitin, jossa on kyljessä uria. Guiron rapsakka ääni syntyy, kun kapulaa tai guiron soittoon suunniteltua kampaa hangataan uria vasten. Guiro valmistetaan yleensä kuivatusta kalebassista, mutta niitä tehdään myös muovista ja metallista. Soittimen tyypillinen pituus on noin 25–35 senttimetriä. 
Historia.
Guiron kaltaisia soittimia on käytetty muun muassa Puerto Ricossa esikolumbiaanisista ajoista lähtien. Guiron mainitsi kirjoituksissaan ensimmäistä kertaa Fray Iñigo Abbad y Lasierra (1745–1813) vuonna 1788. 
Guiron käyttö musiikissa.
Guiroa käytetään lähinnä latinalaisamerikkalaisessa tanssimusiikissa. Sitä käytetään myös satunnaisesti uudemman klassisen musiikin teoksissa, kuten Igor Stravinskin "Kevätuhrissa". Rock-musiikissa tunnetuin esiintymä lienee David Bowien kappaleessa The Man Who Sold The World.
Arthur Tedder

Arthur William Tedder (1. paroni Tedder) (11. heinäkuuta 1890, Glenguin, Stirling, Skotlanti – 3. kesäkuuta 1967) oli brittiläinen ilmavoimien marsalkka ja huomattava komentaja toisessa maailmansodassa.
Arthur Tedder syntyi Glenguinissa Skotlannissa. Hän sai koulutuksensa Cambridgen Magdalene Collegessa. Tedder liittyi Dorsetshiren rykmenttiin vuonna 1913, josta myöhemmin siirrettiin Royal Flying Corpsiin vuonna 1916. Hän palveli ensimmäisen maailmansodan aikana Ranskassa vuosina 1915–1917 ja sitten Egyptissä vuosina 1918–1919. Saatuaan viran Kuninkaallisissa ilmavoimissa (RAF) hänestä tuli sen koulutusjohtaja vuosiksi 1934–1936. Ennen toista maailmansotaa hän komensi RAF:n Kaukoidän joukkoja ja oli tutkimuksesta vastaava kenraali ilmailuministeriössä.
Komentajana toisessa maailmansodassa.
Toisessa maailmansodassa hän toimi vuodesta 1941 RAF:n Lähi-idän komentajana ja johti liittoutuneiden ilmaoperaatioita Välimerellä ja Pohjois-Afrikassa mukaan lukien Kreetan evakuointi toukokuussa 1941 ja Operaatio Crusader Afrikassa. Pääministeri Churchillin mielestä Tedder oli komentajaksi liian kyyninen, mikä oli vähällä johtaa hänen erottamiseensa. Voittojen ja tappioiden vaihdellessa kenraali Erwin Rommelin Afrika Korpsia vastaan Tedderin ilmavoimat olivat tärkeä tekijä liittoutuneiden voitossa, erityisesti El Alameinin taisteluissa.
Tedder ylennettiin kenraaliluutnantiksi ("Air Marshal") ja hän osallistui liittoutuneiden Sisilian maihinnousun suunnitteluun. Tammikuussa 1943 pidetyn Casablancan konferenssin jälkeen Tedder nimitettiin Yhdysvaltojen kenraali Eisenhowerin alaisuuteen varaylipäälliköksi Tunisian rintamalle. Huomatessaan ettei asemaan liittynyt paljoakaan vastuuta, hän kamppaili itselleen roolin Normandian maihinnousun lentosuunnittelussa Britannian ilmajoukkojen komentajalta Trafford Leigh-Malloryltä.
Sodan viimeisenä vuonna Tedder lähetettiin hakemaan apua Neuvostoliitolta, kun länsirintama oli paineessa Ardennien taistelun vuoksi. Kun saksalaiset antautuivat ehdoitta toukokuussa 1945, oli Tedder sopimuksen allekirjoittaja kenraali Eisenhowerin puolesta.
Arvonimet ja yksityiselämä.
Tedder sai ritarin arvon vuonna 1942 ja hänelle myönnettiin aatelisarvo sodan loppuessa. Hän seurasi Charles Portalia RAF:n komentajana (1946–1950). Vuonna 1950 hänestä tuli Cambridgen yliopiston kansleri. Hän avioitui kahdesti. Tedder sairastui Parkinsonin tautiin ja kuoli vuonna 1967.
Monster – Aileen Wuornos

Monster – Aileen Wuornos on yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo prostituoidun ja sarjamurhaajan Aileen Wuornoksen elämästä. Vuonna 2002 teloitettua, seitsemän miestä tappanutta Wuornosta näyttelee eteläafrikkalainen Charlize Theron. Wuornoksen rakastajaa näyttelee Christina Ricci. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Patty Jenkins.
Theron sai roolityöstään Wuornoksena kiitosta sekä useita palkintoja kuten parhaan naispääosan Oscar-palkinnon ja Golden Globen parhaasta naispääosasta draamaelokuvassa.
Juoni.
Aileen tapaa Selbyn (Ricci) baarissa Floridaan muuttonsa jälkeen. Selby ihastuu Aileeniin välittömästi, vaikka on selvää, että Aileenilla on ongelmia. Lopulta pari muuttaa yhteiseen asuntoon. Laskujen maksamisesta tulee hankalaa ja Aileenin on pakko hakea laillista työtä. Tämä on kuitenkin todella vaikeaa, sillä hänellä ei ole minkäänlaisia suosituksia.
Lopulta rahanpuute, stressi ja hänen asiakkaidensa osoittama viha kasaantuvat ja pakottavat Wuornoksen tappamaan useita ihmisiä. Alussa naiivi Selby alkaa lähellä elokuvan loppua auttaa poliisia saamaan Aileenin kiinni. Tämä pidätetään, vangitaan ja tuomitaan kuolemaan.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mukaan ohjaaja Jenkins ei oikein osaa pitää tarinaa loogisesti kasassa. Sen sijaan Theronin roolityön hän sanoo jättävän varjoon muut näyttelijät, ohjaajan ja lopulta myös Aileen Wuornosin.
Julius Benedict

Julius Benedict (27. marraskuuta 1804 – 5. kesäkuuta 1885) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja kapellimestari, joka asui suurimman osan elämästään Englannissa.
Benedict syntyi juutalaiseen perheeseen Stuttgartissa. Hän opiskeli sävellystä Johann Nepomuk Hummelin ja Carl Maria von Weberin johdolla. Vuonna 1823 Benedict tutustui Wienissä Beethoveniin. Samana vuonna hän sai paikan Kärnthnerthor-teatterin kapellimestarina Wienissä. Benedict sävelsi ensimmäiset oopperansa 1820-luvun lopulla. Vuodesta 1838 lähtien hän toimi kapellimestarina Lontoossa. Vuosina 1850-1852 Benedict kierteli laulaja Jenny Lindin kanssa esiintymässä Yhdysvalloissa. Benedict lyötiin ritariksi vuonna 1871. Hän kuoli Lontoossa vuonna 1885.
Lakivaliokunta

Lakivaliokunta (LaV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä yleistä lakia koskevat asiat, esimerkiksi erilaisia tuomioistuimia, sotilasoikeutta, rikosoikeutta, prosessioikeutta, yhteisöoikeutta ja perheoikeutta käsittelevät asiat. Lisäksi valiokunnan toimialaan kuuluu esimerkiksi vankeinhoito, painovapaus ja kokoontumisvapaus.
Esimerkkejä lakivaliokunnan käsittelemistä asioista:
Suomen Suuriruhtinaskunnan aikana, Suomen senaatin alaiseen valiokuntalaitokseen perustettiin lakeja säätä valiokunta eli lakivaliokunta, joka tominta alkoi vuoden 1863 säätyvaltiopäivillä, valiokunnan toiminta on jatkunut pysyväisenä edelleen Suomen eduskunnassa.
Valiokunnan jäsenet.
Valiokunnassa on 17 jäsentä ja yhdeksän varajäsentä. Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.
Puolustusvaliokunta

Puolustusvaliokunta (PuV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä maanpuolustukseen ja poikkeusolojen hallintaan liittyvät asiat, jotka koskevat esimerkiksi puolustusvoimia, asevelvollisuutta ja rauhanturvaamistoimintaa.
Esimerkkejä valiokunnan käsittelemistä asioista:
Historia.
Valiokunnan nimi oli vuoteen 1925 sotilasasiainvaliokunta ja sen jälkeen puolustusasiainvaliokunta. Siitä tuli pysyvä valiokunta vuonna 1937.
Valiokunnan jäsenet.
Valiokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Valiokunta kokoontuu neljä kertaa viikossa.
Rusettiluistelu

Rusettiluistelu on luistinradalla tapahtuva leikki. Yleisesti sitä on harrastettu kouluissa, opiskelijayhdistyksissä ja nuorisoryhmissä. Rusettiluistelun periaate on yksinkertainen: luistellessa tulee löytää muiden luistelijoiden joukosta etukäteen arvottua rusetinnumeroa vastaava pari, jonka kanssa luistellaan yhdessä. Usein luistinradalla soi myös musiikkia.
Leikin kulku.
Järjestäjät valmistavat kahden värisiä rusetteja varustettuna numerolla. Yleensä käytetään punaisia rusetteja tytöille ja sinisiä pojille. Jokaista numeroa esiintyy kahdesti; kerran kummankin värisessä rusetissa. Luistelijat saapuvat paikalle ja saavat järjestäjiltä sukupuoltaan vastaavan värisen rusetin. Luistelijat luistelevat kentällä etsien omassa rusetissa esiintyvää numeroa muiden osallistujien ruseteista. Parin löydettyä toisensa on tapana, että pari luistelee yhdessä.