Cheerleading Suomessa

Suomessa on harrastettu cheerleadingia 1980-luvulta alkaen. Cheerleadingin harrastajamäärät ovat kasvaneet koko 2000-luvun ja vuonna 2019 Suomessa oli yli 15 000 harrastajaa. Koronapandemia kuitenkin vaikutti lajin harrastajamääriin merkittävästi ja vuoden 2022 keväällä cheerleadingin harrastajia oli Suomessa noin 12 000. Lajin harrastajamäärän uskotaan kuitenkin palautuvan takaisin kasvu-uralle pandemiatilanteen laannuttua. Vuonna 2022 cheerleadingseuroja oli yhteensä 56.
Suomi lukeutuu cheerleadingin ehdottomiin kärkimaihin. Erityisesti 2010- ja 2020-luvulla Suomi on menestynyt upeasti kansainvälisissä arvokilpailuissa. Vuosina 2011-2022 Suomi on saavuttanut naisten cheerleadingissa neljä peräkkäistä maailmanmestaruutta, kaksi hopeaa ja neljä pronssia. Sekacheerleadingissa Suomi on saavuttanut saman ajanjakson aikana kuusi pronssia ja cheertanssissa yhden hopean ja kolme pronssia. Junioreiden MM-kilpailuista Suomi on saanut vuodesta 2017 alkaen tyttöjen cheerleadingissa maailmanmestaruuden ja kolme hopeaa, sekacheerleadingissa yhden hopean ja kaksi pronssia ja cheertanssissa yhden hopean.
Suomi on pärjännyt erinomaisesti myös lajin EM-kilpailuissa. Vuoden 2022 EM-kilpailuista Suomi saavutti EM-kultaa kaikissa kolmessa aikuisten sarjassa sekä tyttöjen cheer-sarjassa. Suomi saavutti vuoden 2022 EM-kilpailuista yhteensä kahdeksan mitalia.
Lajin historia Suomessa.
Suomeen laji tuli 1980-luvun alussa Yhdysvalloissa vierailleiden vaihto-oppilaiden ja amerikkalaisten elokuvien mukana. Ensimmäiset cheerleaderit olivat Suomeen perustettujen amerikkalaisen jalkapallon seurojen satunnaisia kannustusryhmiä, jotka koostuivat pelaajien siskoista ja tyttöystävistä. Ensimmäisenä vakituisen toiminnan aloittaneena cheerleading-ryhmänä voidaan pitää Turku Trojansin cheerleadereitä vuonna 1983.
Ensimmäiset cheerleadingin SM-kilpailut järjestettiin toukokuussa 1985 Töölön pallokentällä Helsingissä. Voiton jakoivat Turku Trojansin cheerleaderit sekä Tampereen Amerikkalaisen Jalkapalloseura Rocksin tanssiryhmä Rockettes. Kilpailutoiminnan taso kohosi nopeasti, ja lajiin tuotettiin ulkomailta vierailevia valmentajia. Laji laajeni 1990-luvulla myös junioritoimintaan.
Cheerleadingseurat olivat vuoteen 1995 saakka Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton jäseniä, mutta vuonna 1995 lajille perustettiin oma yhdistys Suomen Cheerleadingliitto ry (SCL). SCL:ssä oli vuonna 2019 jäseninä 54 cheerleadingseuraa, joissa on yli 12 000 jäsentä. Suurin osa harrastajista on tyttöjä ja naisia, mutta lajissa kilpailee naisten ja miesten sekajoukkueita sekä juniori- että aikuisten tasolla.
Suomessa järjestetään vuosittain lajin kilpailuita kaikilla toiminta-alueilla. Kilpailut on jaettu eri tasoille ajoittuen joulukuusta kesäkuuhun. Kilpailutyyppejä ovat: start-, spirit-, super- ja SM-kilpailut. Kilpailujen järjestämisestä vastaavat Cheerleadingliitto tai sen jäsenseurat. Jäsenseurojen joukkueet voivat vapaasti osallistua kilpailuihin. Lisäksi harrasteryhmille on tarjolla Stagetapahtuma, jossa joukkueita ei laita paremmuusjärjestykseen vaan he saavat esiintymiskokemuksen ja palautteen. 
Cheerleadingin voi Suomessa aloittaa yleisimmin noin seitsemänvuotiaana, joissain seuroissa aikaisemminkin. Tarjolla on myös perhetunteja ja soveltavan liikunnan tunteja. Ellei tähtää huippu-urheilijan uralle, voi lajiin tulla mukaan minkä ikäisenä tahansa. Laji soveltuu mainiosti eri ikäisille ja kaikille sukupuolille. 
Suomessa on lisäksi lukuisia muita urheilulajeja (kuten jääkiekkoa ja jalkapalloa) kannustavia tanssi- ja cheerleadingryhmiä, jotka eivät ole järjestäytyneet lajiliittoon.
Suomalaisten osallistuminen kansainväliseen toimintaan.
Suomen Cheerleadingliitto on jäsenenä European Cheer Unionissa, jonka jäsenmaat järjestävät vuosittain Cheerleadingin EM-kilpailut. SCL oli jäsenenä kansainvälisessä cheerleadingliitossa International Federation of Cheerleadingissa (IFC) vuosina 1998–2008 mutta vaihtoi vuonna 2008 kattojärjestöä uuteen International Cheer Unioniin (ICU). Tämän jälkeen myös Euroopan kattojärjestö vaihtui European Cheerleading Associationista nykyiseen ECU:hun.
ICU:n ensimmäiset MM-kilpailut järjestettiin huhtikuussa 2009 Orlandossa, Floridassa. Suomea edustivat naisten cheer-sarjassa Northern Lights Diamonds Oulusta, sekajoukkueiden cheer-sarjassa helsinkiläinen Funky Team Gorillaz ja cheer-tanssisarjassa tamperelainen Dream Team Dancers. Northern Lights Diamonds sai kilpailussa MM-hopeaa, Funky Team Gorillaz tuli neljänneksi ja Dream Team Dancers oli Freestyle Cheer Dance sarjassa MM-pronssilla.
Vuoden 2010 MM-kilpailuihin Suomen edustuspaikan saivat naisten cheer-sarjassa Golden Spirit Angels, sekajoukkueiden cheer-sarjassa Funky Team Gorillaz, sekä tanssisarjassa Dream Team Dancers. Dream Team vei jälleen Freestyle-tanssisarjassa pronssia, Golden Spirit oli sarjassaan neljäs. Funky Team Gorillaz ei päässyt kisoihin lainkaan Islannin tuhkapilven aiheuttamien lento-ongelmien vuoksi, kuten ei mikään muukaan eurooppalainen sekajoukkue.
Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Orlandossa, Yhdysvalloissa Suomi saavutti ensimmäisen MM-kultansa uudessa järjestössä, kun paristunt-sarjan voittivat Mija Schrey ja Mika Pennanen.
Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Suomen joukkueet saivat 3 pronssia. Naisten joukkue oli vain muutaman pisteen päässä hopeasta.
Vuoden 2015 MM-kilpailuista eteenpäin Suomea edustaa maailmanmestaruuskilpailuissa Suomen maajoukkue eikä SM-voittajajoukkue, niin kuin aikaisemmin on ollut.
Suomi saavutti kaksi mitalia vuoden 2016 MM-kilpailuista. Naisten joukkue sijoittui toiseksi ja sekajoukkue uusi edellisvuoden pronssin.
Vuoden 2017 MM-kilpailuista Suomi sai hopeaa naisten sarjassa ja sekajoukkue oli pronssilla kahden edellisvuoden tapaan. Ensimmäistä kertaa tapahtumassa järjestettiin myös junioreiden MM-kilpailut.
Vuoden 2018 MM-kilpailut olivat historialliset, sillä Suomen naisten maajoukkue voitti MM-kultaa naisten premier-sarjassa. Arvostetun sarjan voitti näin ensi kertaa joku muu maa kuin USA. Sekajoukkueiden premier-sarjassa Suomi oli kuudes, Suomen tanssimaajoukkue pom-sarjassa puolestaan neljäs. Juniorit saivat omista kisoistaan kaksi mitalia; Spirit Shakin´ Blizzard nappasi tyttöjen elite-sarjassa hopeaa ja Funky Team Blackbackz sekajunioreiden elite-sarjassa pronssia. Suomea junioreiden tanssisarjassa edustanut HAC Emotion tuli kahdeksanneksi.
Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Suomen naisten maajoukkue uusi MM-kullan naisten premier-sarjassa ja Yhdysvallat jäi hopealle. Sekajoukkueiden premier-sarjassa Suomi oli kuudes, Suomen tanssimaajoukkue pom-sarjassa puolestaan viides. Spirit Shakin' Cheerleaders Dust Devil sai pronssia sekajunioreiden elite-sarjassa ja Golden Spirit Whitelighters sijoittui viidenneksi tyttöjen elite-sarjassa. Suomea junioreiden tanssisarjassa edustanut Northern Lights Cheerleading Junior Dance Team oli kahdeksas.
Vuoden 2020 MM-kilpailut peruttiin koronapandemian takia. 
Vuoden 2021 MM-kilpailut järjestettiin virtuaalikilpailuina. Naisten cheermaajoukkue saavutti kolmannen peräkkäisen MM-kullan. Cheertanssisarjassa Suomi sijoittui upeasti MM-hopealle ja sekacheer-sarjassa MM-pronssille. Junioreiden puolella Golden Spirit Whitelighters teki historiaa saavuttaen Suomelle ensimmäinen maailmanmestaruuden tyttöjen cheer-sarjassa. Northern Lights Cheerleadingin Junior Dance Team sijoittui junioreiden cheertanssisarjassa viidenneksi, samoin junioreiden sekacheer-sarjan edustaja tuusulalainen Spirit Shakin’ Cheerleadersin Dust Devil omassa sarjassaan.
Vuonna 2022 Suomen naisten cheermaajoukkue saavutti nappisuorituksella neljännen peräkkäisen maailmanmestaruutensa. Sekacheer-sarjassa ja cheertanssissa Suomen maajoukkueet saavuttivat MM-pronssia. Tyttöjen cheer-sarjassa Spirit Shakin' Cheerleaders seuran Team Finland Junior All Girl -joukkue saavutti MM-hopeaa. Muut junioriedustajat jäivät niukasti mitalien ulkopuolelle. Kolmen seuran (FTC, HAC ja SSC) yhteistyöprojekti Team Finland Junior Coed saavutti neljännen sijan junioreiden sekacheer-sarjassa. Olulainen Northern Lights Cheerleadingin Team Finland Junior Pom -joukkue ylsi niin ikään neljänneksi.
EM-kilpailut
Euroopan mestaruuskilpailuissa Suomi on vuosittain menestynyt myös erinomaisesti. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1995 lähtien. Vuoden 2011 EM-kilpailuissa Ljubljanassa, Sloveniassa Suomi saavutti kaikkiaan 13 mitalia eri sarjoissa, joista peräti kolme oli kaksoisvoittoja. Suomella on myös muun muassa kolme peräkkäistä EM-kultaa helsinkiläisjoukkueelle Golden Spirit Whitelighters (2013–2015).
EM-kilpailut vuonna 2018 järjestettiin Helsingissä kesä–heinäkuun vaihteessa.
Vuonna 2022 Ateenassa järjestetyissä EM-kilpailuissa Suomi saavutti EM-kilpailuista neljä mestaruutta ja yhteensä kahdeksan mitalia. Suomi teki uskomattoman tempun saavuttaessaan euroopanmestaruuden kaikissa aikuisten sarjoissa. Naisten cheer-sarjan euroopanmestariksi kruunattiin helsinkiläinen HAC Elite ja sekacheer-sarjan EM-kullan nappasi helsinkiläinen Funky Team Gorillaz. Cheertanssisarjassa Suomi nappasi peräti kaksi mitalia. Voiton vei tamperelainen Dream Team Dancers ja EM-pronssia saavutti oululainen Northern Lights Cheerleading Dance Team. Junioreiden puolella Suomi ylsi kaksoisvoittoon tyttöjen cheer-sarjassa. Helsinkiläinen HAC Junior Elite vei mestaruuden ja niin ikään helsinkiläinen Golden Spirit Whitelighters saavutti EM-hopeaa. Junioreiden sekacheer-sarjassa helsinkiläinen Funky Team Blackbackz saavutti EM-hopeaa ja helsinkiläinen Golden Spirit Dragons EM-pronssia.
Suomalaiset maailmanmestarit.
Naisten cheerleadingmaajoukkue voitti MM-kultaa vuosina 2018, 2019, 2021 ja 2022. Lisäksi Mika Pennanen ja Mija Schrey on voittanut yhden paristuntsarjan MM-kullan vuonna 2011. Suomalaisia aikuisten cheerleadingin maailmanmestareita on yhteensä 60 henkilöä. Lisäksi Suomi on voittanut vuonna 2021 juniorityttöjen maailmanmestaruuden.
4 maailmanmestaruutta - Tuuve Häkkinen, Kayleigh Karinen, Milla Keränen, Krista Laulajainen, Ann-Marie Marschan, Jessika Ojajärvi, Emmi Reenkola, Hanna Stocklin ja Vilja Veikkolainen
3 maailmanmestaruutta - Felicia Backström, Lotta Fagerholm, Emma Hytönen, Noora Ingalsuo, Nea Kieslich, Ronja Nyholm, Katri Pohjakallio, Ronja Rotinen ja Rosanna Toivonen. 
2 maailmanmestaruutta - Maaria Arvaja, Alexandra Berner, Malla Brännare, Krista Ingalsuo, Anni Jussila, Jemina Jylhä, Sonja Kortelainen, Hanna Lehtovirta, Maria Märkälä, Elli Niemi, Nina Nyberg, Pauliina Pyrrö ja Joanna Remes.
1 maailmanmestaruus - Edda Ahonen, Camilla Badermann, Minea Enestam, Michaela Hautala, Sara Holopainen, Riina Häkkinen, Julia Jaako, Kamilla Kaartti, Laura Karintaus, Jutta Kaunisto, Laura Kokkonen, Tiia Koponen, Veronika Koponen, Laura Laattala, Nea Lehterä, Milla Lehtinen, Anna-Kaisa Lukkari, Salama Nevanlinna, Johanna Niilerpalo, Tessa Rantala, Maija Rauramo, Viveka Rosen, Vanessa Sohlberg, Sara Tamminen, Tytti Tamminen, Noora Tuomi ja Benita Vartiainen sekä paristuntpari Mika Pennanen ja Mija Schrey
Vuonna 2018 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Heidi Idman, Hanna Salo ja Mark Coleman. Joukkueenjohtaja toimi Jani Järvelin.
Vuonna 2019 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Krista Allinen, Hanna Salo ja Mark Coleman. Joukkueenjohtajana toimi Niklas Hagel.
Vuonna 2021 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Krista Allinen, Hanna Salo ja Mark Coleman. Joukkueenjohtajana toimivat Niklas Hagel, Katri Kakkuri ja Tiina-Mari Asikainen.
Vuonna 2022 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Ina Tiittula, Tytti Tamminen ja Mark Coleman. Fysiikkavalmentajana toimi Mika Leistiö ja joukkueenjohtajana Niklas Hagel
Vuonna 2023 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Ina Tiittula, Tytti Tamminen ja Hanna Salo.
Vuonna 2024 naisten maajoukkuetta valmensivat Maria Wahlroos, Ina Tiittula ja Katariina Hintsa. Fysiikkavalmentajana toimi Mika Leistiö ja Saija Suominen, huoltajana Hanna Haapalinna ja fysioterapeuttina Karoliina Ståhle