tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Apostolinmiekka

Koruapostolinmiekka eli apostolinmiekka ("Trimezia northiana") on kurjenmiekkakasvi. Se on nykyään huonekasvina harvinainen eikä sitä ole helppo löytää kasvimyymälöistä.
Tuntomerkit.
Apostolinmiekan lehdet ovat litteät, noin 3 cm leveät ja pituutta niillä on noin 60 cm, vanhoilla kasveilla lehdet voivat olla jopa metrin mittaiset. Lehdet ovat keskivihreät. Kasvutapa on pysty, lehdet taipuvat hiukan kärjestä. Nuorella taimella on vain kaksi lehteä, uudet lehdet kasvavat yksi kerrallaan viuhkamaiseksi ryhmäksi. Kun yksi viuhka on "valmis", kasvi alkaa kasvattaa uutta viuhkaa. Viuhkat eivät välttämättä kasva yhdensuuntaisina, joten vanha kasvi vie runsaasti tilaa joka suunnassa ja voi olla kiikkerä.
Apostolinmiekka kukkii yleensä keväällä. Sanotaan, että se kukkii vasta, kun sillä on 12 lehteä (12 "apostolia"). Litteä kukkavarsi muistuttaa tavallista lehteä, mutta kukan alku tulee pian näkyviin lehden sivusta. Kukkavarressa on voimakas keskisuoni. Yhteen kukkavarteen voi tulla useita kukkia, 2–4, joskus enemmänkin. Tavallisesti apostolinmiekka kasvattaa kerrallaan vain yhden kukkavarren, mutta vanhalle kasville niitä voi tulla useita kerrallaan, yksi jokaiseen viuhkaan. Sininen kukka muistuttaa iiriksen kukkaa ja kukkii vain yhden päivän. Kun kukka on kuihtunut, kukkavarsi jatkaa kasvuaan niin, että se on melkein kaksi kertaa lehtiä pitempi. Kukkavarteen kehittyy 1–2 poikasta. Kukkavarsi poistetaan, kun poikaset on irrotettu.
Hoito.
Apostolinmiekka on helppohoitoinen, se viihtyy valossa, muttei siedä suoraa auringonpaistetta. Vähäisemmässä valossa se ei kuki, mutta kasvaa hyvin viherkasvina. Koska se on liljakasvi, se varastoi juuriinsa vettä ja kestää jonkin verran kuivuutta. Siksi se kastellaan kunnolla ja annetaan mullan kuivahtaa kastelujen välillä. Lannoitus vain kasvukaudella, niukasti. Apostolinmiekka viihtyy parhaiten pienehkössä ruukussa.
Lisääminen.
Apostolinmiekkaa lisätään poikasista. Ne voidaan irrottaa kukkavarresta, kun ne ovat noin 20 cm:n mittaiset. Poikaset juurrutetaan esimerkiksi vesilasissa ja istutetaan tavalliseen kukkamultaan. Kukkavarren voi myös taivuttaa alas multaan, juurruttaa poikasen siinä ja irrottaa varren myöhemmin emokasvista. Kasvin lisääminen poikasista onnistuu helposti. Vanhat kasvit voi myös jakaa.
Alkuperä.
Apostolinmiekka on kotoisin Brasiliasta.
Harvey Schmidt

Harvey Schmidt (12. syyskuuta 1929 Dallas, Texas – 28. helmikuuta 2018 Texas) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on tullut tunnetuksi musikaaleillaan. Hänen sanoittajanaan on usein toiminut Tom Jones (s. 1928).
Eräs Schmidtin ja Jonesin teoksista on "Fantasticks" (1960), jonka alkuperäistä tuotantoa esitettiin Broadwayn ulkopuolella yli neljän vuosikymmenen ajan aina vuoteen 2002 asti. Schmidtin ja Jonesin muiden teosten joukkoon lukeutuu "110 in the Shade", joka sai kantaesityksensä Broadwaylla 24. lokakuuta 1963. Sitä esitettiin alun alkaen Manhattanin Broadhurst Theatressa 330 kertaa, ja sittemmin se on tuotettu muun muassa New Yorkin kaupunginoopperassa.
Alan Powell

Alan Powell (s. 1949 Manchester) on englantilainen rumpali, joka muistetaan muun muassa Hawkwindin entisenä rumpalina.
Powellin ensimmäiset isommat yhtyeet olivat 1970-luvun alkupuoliskolla Chicken Shack ja Vinegar Joe. Vinegar Joessa vaikutti myös myöhemmin sooloartistina tunnettu Robert Palmer, jonka kanssa Powell kirjoitti kappaleita vielä myöhempinäkin vuosina. 
Vuonna 1974 Hawkwindin rumpalin Simon Kingin jouduttua sairauslomalle, tuli Alan Powell tuuraamaan häntä yhtyeen kiertueelle. Kingin tervehdyttyä Powell jäi yhtyeeseen toiseksi rumpaliksi. Powell oli mukana vuoteen 1976 asti, kunnes musiikillisten erimielisyyksien takia hänet erotettiin yhdessä basisti Paul Rudolphin ja Nik Turnerin kanssa.
Hawkwindin jälkeen hän oli mukana parissa lyhytaikaisessa yhtyeessä (Kicks, Tanz Der Youth) sekä Mick Farrenin sooloalbumilla. 1970-luvun lopussa hän muutti San Franciscoon ja perusti uuden aallon yhtyeen Jo Allen And The Shapes, joka teki pari singleä.
1990-luvun puolivälissä hän oli mukana Nik Turnerin Space Ritual -projektissa, jolta julkaistiin live- ja studioalbumi. Tällä hetkellä (2007) Alan Powell työskentelee Amerikan länsirannikolla konsultointialalla.
Diskografia.
Chicken Shack:
Hawkwind:
Michael Moorcock's Deep Fix:
Mick Farren:
Tanz Der Youth:
Jo Allen And The Shapes:
Nik Turner:
Ana Jelušić

Ana Jelušić (s. 28. joulukuuta 1986 Rijeka, Jugoslavia) on kroatialainen entinen alppihiihtäjä, jonka parhaat saavutukset tulivat pujottelussa.
Jelušić saavutti nuorten MM-kilpailuissa pujottelun hopeaa Montgenevressä vuonna 2003 ja pronssia Bardonecchiassa 2005. Aikuisten MM-kisoissa hän oli pujottelussa yhdeksäs Santa Caterinassa 2005, neljäs Åressa 2007, seitsemäs Val d'Isèressä 2009 sekä 17:s Garmisch-Partenkirchenissä 2011. Torinon olympialaisten 2006 pujottelussa Jelušić sijoittui viidenneksitoista ja Vancouverissa 2010 kahdenneksitoista.
Maailmancupin pujottelukisoissa Jelušić sijoittui toiseksi kotikilpailussaan Zagrebissa tammikuussa 2007 ja kolmanneksi Panoramassa marraskuussa 2007. Jelusic sijoittui kauden 2006-2007 pujottelucupin seitsemänneksi.
Jelušić ilmoitti huhtikuussa 2012 lopettavansa uransa oltuaan sitä ennen kauden 2011–2012 sivussa astman vuoksi.
Vintage

Vintage tarkoittaa menneiden vuosikymmenten vaatteita ja esineitä. Sana on lainattu englannin kielestä, johon se on tullut vanhasta ranskan kielestä, "vendange". Alun perin sana käytettiin ainoastaan viinien yhteydessä. Viineistä puhuttaessa termi "vintage" tarkoittaa vuosikertaviiniä. 
Vintage-sanasta on myöhemmin tullut käsite myös niin hifi-laitteissa kuin monessa muussakin menneen ajan tuotteistuksessa (veneet, autot, kirjat, soittimet ja musiikki jne.). Määritys vintage ilmenee jo muutaman kymmenen vuoden ikäisissä kulutustavaroissa. Yleensä sana vintage liittyy vanhojen tuotteiden keräilyyn tai käyttöesineisiin.
Vintage-vaatteet ovat yleensä 1920–1960-luvuilla valmistettuja vaatekappaleita ja pukineita. Nykyisin termin merkitys on hieman muuttunut, ja "vintagella" saatetaan tarkoittaa vanhanoloisiksi kulutettuja uusia vaatteita tai kirpputoreilta hankittuja käytettyjä tavaroita.
Toni Veijalainen

Toni Veijalainen (peitenimellä Vigren) oli fiktiivinen hahmo suomalaisessa televisiosarjassa "Salatut elämät", jossa häntä esitti Kristo Salminen vuosina 1999–2000 sekä 2003–2004.
Vaiheet sarjassa.
Jenni Vainio löysi Tonin baarista juuri ennen "Salattujen elämien" ensimmäistä jaksoa ja toi Tonin kotiinsa, jonka hän jakaa siskonsa Katja Vainion kanssa. Toni jäi Vainioille asumaan ja alkoi pian seurustella Katjan kanssa. Jonkin aikaa Katjan kanssa seurusteltuaan Toni alkoi kuitenkin rakastua Jenniin ja oli pian etäisempi ja välinpitämättömämpi Katjaa kohtaan. Pari kertaa Jenniä suudeltuaan Toni ilmoitti Katjalle rakastavansa Jenniä ja haluavansa alkaa seurustella tämän kanssa. Tämän seurauksena Katja masentui ja joutui vähäksi aikaa mielisairaalaan. Pian Toni kosi Jenniä, joka vastasikin myöntävästi. Toni halusi muuttaa Jennin kanssa Frankfurtiin saatuaan sieltä arvokkaan työn, mutta Jenni ei halunnut vielä lähteä Katjan heikon mielenterveyden vuoksi. Toni lähti edeltä Saksaan töihin ja Jenni muutti pian perässä.
Toni kuitenkin sotkeentui Frankfurtissa rikollisiin piireihin, kuten rahanpesuun. Hän halusi ottaa Jennin sukunimen naimisiinmenossa voidakseen peittää huijauksensa. Totuus selvisi Jennille pian ja juuri ennen häitä hän ilmoitti, että Toni saa luvan lopettaa rikokset ja alkaa elää rehellistä elämää. Toni ei tähän suostunut ja poistui kirkosta kesken häiden. Sitä ennen hän oli ehtinyt testamentata yli miljoonan markan suuruiset velkansa Jennille ja huijata Erik Ekholmin yrityksen mukaan huijauksiinsa. Velkojensa takia Jenni joutui vankilaan neljäksi vuodeksi. Tällä välin Toni lavasti kuolemansa.
Vuosien jälkeen Toni kuitenkin palasi takaisin Pihlajakadulle ja yritti saada Jennin takaisin. Rikoksiaan hän ei kuitenkaan lopettanut ja yritti kaikin puolin saada rahaa, muun muassa ryöstämällä yökerho Geelin kassan. Hän oli myös velkaantunut Raivolle ja muille rikollisille, jotka vaativat Tonia maksamaan velkansa. Toni ei saanut kerättyä rahoja ja tämä kostautuikin lopulta pahasti: hänen pakoiltuaan Raivoa ja velkojiaan pitkän aikaa, Raivo ja velkojat hukuttivat hänet ja hänet löydettiin jään alta merestä.
Työelämä.
Toni oli aluksi pörssialalla töissä. Hänet irtisanottiin kuitenkin Gyllendorfin firmasta, koska keskittyi liikaa perheeseensä, etenkin vammautuneeseen veljeensä Petriin, jota Toni ampui vahingossa tämän rikottua Tonin leluautoradan autot. Irtisanomisen jälkeen Toni kokeili monenlaisia eri töitä. Hän teki töitä esimerkiksi pappi Rauni Koivukujalle, oli mukana hyväntekeväisyystöissä sekä ajoi pizzaautoa Ragazzo Povero -pizzeriassa. Ollessaan töissä Ragazzo Povero:ssa hän sai uudelleen töitä Gyllendorffilta. Gyllendorffille palattuaan Tonin työt veivät Saksaan jossa Toni sotkeutui rikollisiin piireihin.
Rakkauselämä.
Tonin rakkauselämä oli vaisua. Muita suhteita hänellä ei juuri ollut kuin Katjan ja Jennin kanssa käydyt pitkät romanssit. Hänellä ja Jennillä oli yhteinen lapsi, Niko Vainio. Tonilla oli myös Camilla Mustavaaran kanssa epämääräinen suhde.
Mapungubwe

Mapungubwe on rauniokaupunki nykyisen Etelä-Afrikan alueella, aivan Zimbabwen ja Botswanan rajalla. Se kukoisti vuosina 1050–1270 alueella, jossa Shosha- ja Limpopo-joet kohtaavat toisensa. Rauniokaupunki on nykyisin Unescon maailmanperintökohde. Sen arvellaan olleen afrikkalaisen kuninkaan pääkaupunki, mutta sen hallitsijasta ei ole kirjallista eikä suullista perimätietoa.
Mapungubwessa on tehty arkeologisia kaivauksia 1930-luvulta alkaen, ja sieltä on löydetty monia esineitä, muun muassa kultainen sarvikuono. Apartheid-aikana tällaissten esineiden olemassaolo oli kiusallista valkoista ylivaltaa korostavalle hallinnolle, mutta ANC:n vallan aikana siitä tuli tärkeä kulttuurillinen symboli.
Mapungubwessa on kolme kuninkaallista hautaa kukkulalla, jota ympäröi pengerretty asuma-alue. Kuningas sotilaineen asui lähellä kukkulan huippua, ja alemmilla penkereillä asuneet talonpojat tuottivat heille elintarvikkeita. Hautalöydöistä käy ilmi, että ihmiset söivät monipuolista ruokaa, heidän elintasonsa oli korkea ja he pitivät monia kotieläimiä: nautakarjaa, lampaita, vuohia ja koiria. Varastojen hiiltyneistä jäänteistä nähdään, että penkereillä kasvatettiin hirssiä, durraa ja puuvillaa.
Työkalut ovat tyypillisiä rautakaudelle. Keramiikka, norsunluu, puu, luu ja strutsinmunan kuoret osoittavat että kauppaa käytiin laajalla alueella – Itä-Afrikkaa, Persiaa, Egyptiä, Intiaa ja jopa Kiinaa myöten.
Mapungubwe on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2003.
Nivelkierukka

Nivelkierukka () on syyrustosta muodostunut polvinivelen rakenne, joka parantaa nivelpintojen yhteensopivuutta sekä toimii iskunvaimentajana reisi- ja sääriluun välillä. Nivelkierukat mahdollistavat polven rajoittuneen kiertoliikkeen polven ollessa koukistuneena. Polvinivelessä on kaksi nivelkierukkaa: lateraalinen ja mediaalinen nivelkierukka. Mediaalinen nivelkierukka on puolikuun muotoinen ja lateraalinen on lähes pyöreä. Nivelkierukat ovat noin 1 cm leveitä ja 3–5 mm paksuja. Ne kiinnittyvät alapinnastaan sääriluun yläpintaan, missä ne ovat tiukasti kiinni, sekä sivuilta nivelpussiin.
Mediaalisen nivelkierukan ulkoreuna on myös kiinni polven mediaalisessa sivusiteessä (), ja sitä kautta reisiluussa. Tämän vuoksi kierukan reuna liikkuu nivelen taipuessa. Jos reisiluuta väännetään nopeasti sisäkiertoon säären ollessa paikallaan ja jalan koukussa, voi mediaalinen nivelkierukka revetä.
Melodrama (The Crashin albumi)

Melodrama on The Crashin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2003. Se nousi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja myi kultaa. Levyllä syntetisaattori on tärkeämmässä osassa kuin aiemmin julkaistuilla albumeilla, ja se sisältää vaikutteita muun muassa 1970–1980-lukujen disco-musiikista.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Teemu Brunila.
Leukanivel

Leukanivel ("articulatio temporomandibularis") on parillinen nivel, joka muodostuu alaleukaluun nivelhaarakkeen ja ohimoluun leukanivelkuopan välille. Ohimoluun kuoppa ja alaleukaluun uloke eivät ole täysin yhteensopivia, jonka vuoksi osien välissä on rustoinen nivellevy. Se jakaa nivelontelon poikittain kahteen osaan. Leukanivel liikkuu ylös- ja alaspäin sekä jonkin verran myös sivuttain.
Leukaniveltä tukee leukanivelen sivuside. Lisäksi hevosella ja märehtijöillä on leukanivelen kaudaaliside.
Lakshmi Tatma

Lakshmi Tatma (Hindi: लक्ष्मी तात्मा = Lakṣmī Tātmā) (s. 2005) on intialainen tyttö, jolla oli syntyessään kahdeksan raajaa eli neljä kättä ja neljä jalkaa. Ylimääräiset raajat olivat peräisin hänen kaksoissisareltaan, jonka kehitys oli pysähtynyt kohdussa ja joka oli kiinnittynyt Tatman lantioon. Tällaista kaksosta kutsutaan loiskaksoseksi.
Tausta.
Lakshmin vanhemmat olivat työläisiä, jotka ansaitsivat alle 1 Yhdysvaltain dollarin per päivä, joten heillä ei ollut varaa Lakshmin vaikeaan leikkaukseen. Lakshmi on saanut nimensä nelikätisen vaurauden hindujumalatar Lakshmin (tai Laxmi) mukaan. Lakshmia pidettiin ”jumalan lähettämänä” ja häntä myös palvottiin jumalana hänen moniraajaisuutensa vuoksi. Jossakin vaiheessa vanhemmat myös piilottelivat tytärtään, koska sirkus oli yrittänyt ostaa hänet. 
Perhe.
Lakshmi on perheensä toinen lapsi. Hänen perheeseensä kuuluvat isä Shambhu, äiti Poonam ja isoveli Mitelesh sekä vuoden 2008 alussa syntynyt pikkusisko Saraswati. 
Leikkaus.
Lakshmi ei pystynyt seisomaan ja kävelemään kunnolla, mutta pystyi silti liikkumaan jonkin verran vetämällä itseään eteenpäin. Ylimääräiset raajat poistettiin marraskuussa 2007 sairaalan säätiön rahoittamassa kalliissa leikkauksessa Sparshin sairaalassa Bangaloressa, Intiassa. Leikkaus kesti 27 tuntia ja siihen osallistui 30 kirurgia. Leikkaus onnistui hyvin. Ilman leikkausta Lakshmi ei olisi selvinnyt lapsuusikää vanhemmaksi.
Loiskaksonen.
Lakshmin loiskaksosella ei ollut mediassa kerrotun tiedon mukaan muita sisäelimiä kuin yksi munuainen, joten se pysyi hengissä vain, koska sen verenkierto oli yhdistynyt Lakshmin verenkierron kanssa. Loiskaksosen munuainen siirrettiin leikkauksen yhteydessä Lakshmin kehoon, koska häneltä itseltään puuttui toinen munuainen.
Leikkauksen jälkeen kamerat kuvasivat pöydälle asetetun loiskaksosen jalkoineen, jolloin tämä näytti hetken aikaa erilliseltä ihmisolennolta.
Huba

Huba on viihteellisiä lyhytelokuvia vuodesta 1998 lähtien tuottanut findie-elokuvaryhmä. Ryhmän perustajajäsenet ovat kotoisin Alavudelta, mutta nykyään he asuvat eri puolilla Suomea.
Huba tekee elokuvia harrastusluonteisesti ja pääasiassa omakustanteisesti. Internet on elokuvien pääasiallinen levityskanava, ja kaikki julkaistut elokuvat ovat nähtävissä ilmaiseksi ryhmän Internet-sivustolla. "Huba 4 – naurat vain kolmasti" (2005) ja "Mäx – Miesten kanava" (2007) on lisäksi esitetty televisiossa Ylen kanavilla. Huban sketsejä esitettiin Yle TV2:n Radio Millennium -sarjassa ja ne ovat nähtävillä Ylen YouTube-sivustolla .
Ryhmän jäsenet.
Pääasiallisina käsikirjoittajina toimivat Teemu Kontoniemi, Jukka Mäntylä, Jari Varsaluoma ja Jukka Varsaluoma. Päämuusikkona toimii Timo Alho. Ryhmään kuuluu lisäksi näyttelijöitä, muusikoita ja avustajia. Esimerkiksi elokuvaa "Huba 4" oli tekemässä yli 40 vapaaehtoista.
Tuotanto.
"Huba 1" valmistui vuonna 1998 nimellä "Hubaveikot". 15-minuuttinen sketsikomedia remasteroitiin ja julkaistiin verkossa vuonna 2006. "Hubaveikot 2" julkaistiin vuonna 2001 ja se on ryhmän ensimmäinen julkisessa levityksessä oleva elokuva. "Huba 3" julkaistiin jatkona edelliselle vuonna 2002. "Huba 4 – naurat vain kolmasti" on ryhmän ensimmäinen myös DVD:lle tuotettu elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa 6.8.2005 ja DVD julkaistiin vuoden 2005 lopussa. DVD-versiota varten tuotettiin lisämateriaalia, jota ei ole verkkolevityksessä. Elokuva esitettiin Yle TV2:ssa. 2. kesäkuuta 2008. "Mäx – Miesten kanava", jossa parodioidaan suomalaisen median mieskuvaa, voitti "Vuoden 2007 paras sketsi" -palkinnon YLE Extran "Sketsiklinikka"-ohjelmassa 30.12.2007. Huba-ryhmän tekemiä mainosparodioita näkyi viikoittain Yle TV2:n Radio Millennium-ohjelman ensimmäisellä kaudella syksyllä 2009.
Johnny Horton

Johnny Gale Horton (30. huhtikuuta 1925 Los Angeles – 5. marraskuuta 1960 Milano) oli yhdysvaltalainen kantrilaulaja. Hänen ensimmäinen suuri hittinsä oli ”The Battle of New Orleans”, joka kohosi USA:n myyntitilaston kärkeen kesäkuussa 1959. Muita hänen menestyskappaleitaan olivat mm. ”Sink The Bismarck” ja ”North To Alaska”. Molemmat liittyivät samannimisiin elokuviin. Horton kuoli liikenneonnettomuudessa Texasissa marraskuussa 1960, ”North to Alaska” nousi listoille hänen kuolemansa jälkeen ja sai menestystä myös Suomessa kuten myös Tapio Rautavaaran tekemä suomenkielinen versio ”Kohti Alaskaa”.
Palko

Palko on hernekasvien (Fabaceae) hedelmä, joka on muodostunut yhdestä emilehdestä. Palko voi olla aukeava tai aukeamaton ja yksi- tai monisiemeninen. Esimerkiksi lupiineilla on suurehkot, auki räjähtävät palot ja mesiköillä on hyvin pienet, aukeamattomat palot. Joidenkin hernekasvien, kuten tarhapavun palkoja viljellään ruoaksi.
Wiborg (laiva)

Wiborg oli siipiratasalus, joka toimi matkustajaliikenteessä Suomessa ja Itämerellä 1800-luvun puolivälin jälkeen. 
Aluksi laiva liikennöi Englannin rannikolla Mercator-nimisenä. 6. syyskuuta 1856 lehti Sanan-Lennätin Kertoo otsikossaan: ”Wiipuriin saatu höyrylaiva Mercator”. Matkustajahöyrylaiva "Mercatorin" nimi muuttui "Wiborgiksi" viimeistään 17. syyskuuta samana vuonna.
Laivan siirryttyä viipurilaisomistukseen se laitettiin linjalle Pietari–Viipuri–Helsinki, josta se poikkesi välillä myös Lyypekkiin. Vuodepaikkoja laivassa oli uutena 50, ja siihen rakennettiin 50 lisää 1857. Lyypekki jäi pois aikataulusta 1858. Vuonna 1860 laiva oli paikallaan Viipurissa, kunnes liikennöi taas 1861, heikosti kannattavana. Viipurilaisyhtiö Bandholz &amp; Co. osti sen 1862 ja sitä uusittiin. Vuonna 1864 laiva aloitti reitillä Pietari–Viipuri–Helsinki–Turku–Tukholma.
Englantilainen höyrylaiva "Kent" ajoi Wiborgin päälle lokakuussa 1871 Helsingin Eteläsatamassa aiheuttaen suuret vauriot. Alus myytiin lokakuussa 1872 Porvooseen. Se muutettiin potkurilla kulkevaksi lastilaivaksi J.D. Stenberg &amp; Söner -konepajalla Helsingissä. Vuonna 1874 korjauksen valmistuttua laiva kuljetti puutavaraa Englantiin. Vuonna 1884 laiva oli maannut kahdeksan vuotta laiturissa, kun se huutokaupattiin porvoolaiselle Aug. Eklöfille, joka oli laivan entisiä osaomistajia, 12 000 markalla. Sitten se romutettiin Hamarissa, Porvoossa. Nykyään aluksen keulakuva on Suomen kansallismuseon kokoelmissa ja näytteillä Suomen merimuseossa Kotkassa.
AMOS (ohjelmointikieli)

AMOS on vuonna 1990 julkaistu Europress Softwaren (ent. Mandarin Software) ohjelmointikieli Amiga-tietokoneille. Se perustuu BASIC-kieleen ja on eritoten pelien kehitykseen tarkoitettu. Sen kehittivät François Lionet ja Constantin Sotiropoulos.
AMOS oli alun perin tulkkaava, mutta 1992 julkaistiin AMOS-kääntäjä Compiler ja muita laajennuksia. "AMOS 3D" käsitti AMOS-laajennuksen ja objektieditorin. "Easy AMOS" oli yksinkertaistettu versio selvillä käyttöohjeilla ja käytönaikaisella aputoiminnolla. "AMOS Pron" ominaisuuksiin kuului mm. tuki ARexxille (Amiga Rexx), käyttöliittymälaajennus ja uusia vuonohjausrakenteita.
Clickteam on julkaissut AMOS:n lähdekoodin BSD-tyylisen lisenssin alaisuudessa.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut

Jääkiekon nuorten maailman­mestaruus­kilpailut () on vuosittain pelattava, alle 20-vuotiaille pelaajille tarkoitettu jääkiekon arvoturnaus.
Pääturnauksessa, joka muodostaa A-ryhmän, pelaa vuosittain kymmenen joukkuetta kahdessa lohkossa. Kisojen ottelut pelataan vuodenvaihteen molemmin puolin: ne alkavat tavallisesti joulun välipäivinä ja ratkaisevat ottelut pelataan tammikuun alkupuolella.
Turnauksessa on myös kolme alempaa ryhmää, 1. divisioona, 2. divisioona ja 3. divisioona. Ne pelataan erillisinä turnauksina, joissa ratkaistaan nousu ylempään ryhmään ja putoaminen alempaan ryhmään.
Historia.
Turnausta on pelattu virallisesti vuoden 1977 turnauksesta lähtien. B-sarja tuli mukaan ensimmäisen kerran turnauksessa 1979. C-sarjaa on pelattu vuoden 1983 turnauksesta lähtien.
Neuvostoliiton hajottua Venäjä peri Neuvostoliiton paikan pääsarjassa. Samoin kävi Tšekkoslovakian jakautumisessa, jolloina Tšekki peri Tšekkoslovakian paikan pääsarjassa Slovakian joukkueen joutuessa aloittamaan C-sarjasta. Slovakian onnistui nousta jo vuoden 1996 turnauksen myötä pääsarjatasolle.
Mitalistit ja kisapaikkakunnat.
Kotikisojen voitto.
Kotikisansa ovat onnistuneet voittamaan Kanada seitsemästi (vuosina 1982, 1991, 1995, 2006, 2009, 2015 ja 2022), Neuvostoliitto kahdesti (vuosina 1974 ja 1983) ja Suomi kahdesti (vuosina 1998 ja 2016).
Arvokkaimmat pelaajat.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailujen arvokkaimman pelaajan arvonimi on jaettu vuodesta 2002 lähtien.
Robert Kranjec

Robert Kranjec (s. 16. heinäkuuta 1981 Kranj) on slovenialainen mäkihyppääjä, olympiamitalisti ja lentomäen maailmanmestari.
Kranjecin paras saavutus arvokilpailuissa on lentomäen maailmanmestaruus Vikersundin MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän hyppäsi kilpailussa 217,5 ja 244 metriä ja kukisti toiseksi sijoittuneen Rune Veltan kolmella pisteellä. Lisäksi hän on saavuttanut joukkuepronssia suurmäestä Salt Lake Cityn talviolympialaisista 2002 sekä Oslon MM-kilpailuista 2011 ja lentomäestä Vikersundista 2012. Lentomäen MM-kilpailuissa hän on sijoittunut lisäksi 11:nneksi 2002, 12:nneksi 2004, 15:nneksi 2006, 17:nneksi 2008, viidenneksi 2010 ja kymmenenneksi 2016. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli suurmäessä 11:s ja normaalimäessä 15:s. Vancouverissa 2010 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi ja suurmäessä yhdeksänneksi. Hiihdon MM-kilpailuissa hän on ollut kuudes suurmäessä Val di Fiemmessä 2003 sekä yhdestoista normaalimäessä ja viidestoista suurmäessä Liberecissä 2009. 
Maailmancupin kokonaispisteissä Kranjec on ollut kuudes kaudella 2012–2013, yhdeksäs kaudella 2011–2012 ja kymmenes kaudella 2009–2010. Lentomäen maailmancupin hän on voittanut kausilla 2009–2010 ja 2011–2012. Kaudella 2016–2017 hän ei pysty hyppäämään lainkaan vakavan polvivamman vuoksi.
Kranjecin pituusennätys on 244 metriä, jonka hän hyppäsi Vikersundissa 25. helmikuuta 2012. Hänen seuransa on SK Triglav Kranj.
Kranjec lopetti uransa mäkihyppääjänä Planican maailmancup kilpailuun keväällä 2019.
Wippies

Wippies oli internetoperaattori Saunalahden perustama nettiyhteisö, joka tarjoaa käyttäjilleen ilmaisen sähköpostiosoitteen sekä WLAN-reitittimen langatonta internetin käyttöä varten. Reititin kytketään käyttäjän itsensä hankkimaan ADSL- tai kaapeliverkon internetyhteyteen.
Wippiesin kotisivut ovat kadonneet verkosta archive.org-palvelun mukaan noin vuonna 2016.
Wippiesin yhtenä ideana on laajentaa maksuttomien langattomien internet-yhteyksien tarjontaa. Aiemmin Wippies-kampanjan aikana ilmaisen WLAN-tukiaseman tilaaja sitoutui jakamaan omaa laajakaistaista internet-yhteyttään langattomasti seuraavan 36 kuukauden ajan, minkä jälkeen hän sai laitteen omakseen. Mikäli laite on ennen tätä poissa verkosta yhtäjaksoisesti yli kahden viikon ajan, tilaaja maksaa toimitetun laitteen hinnan. Huhtikuussa 2009 Wippies-laitteita oli käytössä yli 30 000 kappaletta ja niiden sijainnit voi nähdä Wippiesin Internet-sivuilta.
Wippies WLAN-tukiasemien ominaisuudet.
Wippies on FONin tyyppinen Internetin jakopalvelu. Wippiesillä on kahdenlaisia WLAN-tukiasemia: WifiBoxeja ja HomeBoxeja. HomeBoxit ovat monitoimisempia, kuin WifiBoxit. HomeBoxien ominaisuuksiin kuuluu esimerkiksi:
Ammattiliitto Suora

Ammattiliitto Suora () oli suomalainen pankki- ja rahoitustehtävissä sekä sosiaalivakuutuksen, rahapelien ja alkoholikaupan parissa työskentelevien etujärjestö, joka toimi vuosina 1968–2010. Liittoon kuului lakkautettaessa noin 31 000 jäsentä, joista yli 20 000 työskenteli finanssialalla. Suora oli STTK:n, Nordiska Finansanställdas Unionin (NFU) ja Union Network Internationalin (UNI) jäsenliitto. Vuoden 2011 alusta Toimihenkilöunioni ja Suora yhdistyivät Ammattiliitto Proksi.
Suora perustettiin vuonna 1968, kun Pankkimiesliitto (perustettu 1946) ja Säästöpankkialan Toimihenkilöiden Liitto (per. 1959) yhdistyivät. Uusi Pankkitoimihenkilöliitto kuului Toimihenkilö- ja Virkamiesjärjestöjen Keskusliittoon. TVK:n mentyä konkurssiin liitto liittyi STTK:hon. Vuonna 1998 järjestö vaihtoi nimekseen Suomen Rahoitusalan ammattiliitto Suora. Valtion Laitosten ja Yhtiöiden Toimihenkilöliitto liittyi Suoraan 1999 ja nimeksi tuli Suomen Rahoitus- ja Erityisalojen ammattiliitto Suora. Nimi lyhennettiin viimeiseksi jääneeseen muotoon vuonna 2001.
Suoralla oli 16 jäsenyhdistystä ja aluetoiminnassa Suomi oli jaettu 17 alueeseen. Suoran edustajiston 60 jäsenestä alueilta valittuja oli 10. Edustajiston alueelliset jäsenet valittiin vaalipiireittäin. Aluetoiminta-alueet muodostivat 6 vaalipiiriä. Suurimmat ryhmät Suoran edustajistossa oli Nordea Unioni Suomen, Kelan Toimihenkilöiden ja OP-Henkilöstöyhdistyksen edustajilla. Suorassa oli kaksi neuvotteluyksikköä, sekä järjestö-, talous ja viestintäyksiköt ja henkilökuntaa kaikkiaan noin 45. Jäsenten työttömyyskassana toimi Rahoitus- ja Erityisalojen Työttömyyskassa. Liitto julkaisi Otavamedia Oy:n kustantamaa "UutisSuora" -jäsenlehteä.
Suora ajoi jäsentensä etujen työehtosopimusneuvotteluissa ja työpaikoilla. Suora valvoi työehtojen noudattamista ja jäsentensä ammatillisten, sosiaalisten, terveydellisten sekä oikeudellisten etujen toteutumista. Järjestö oli mukana tulopolitiikassa, lainsäädännön valmistelussa sekä yhteiskunnallisessa ja elinkeinopoliittisessa päätöksenteossa. Suora ja sen yrityskohtaiset jäsenyhdistykset neuvottelivat jäsenistöään koskevat valtakunnalliset työehtosopimukset. Alkon, Kelan, Raha-automaattiyhdistyksen, Veikkauksen ja Yleisradion toimihenkilöiden työehdoista sovittiin omissa työehtosopimuksissa.
Nousu, AHT ja Kela.
Suoran jäsenyhdistys Nordea Unioni Suomi ei liittynyt Ammattiliitto Prohon, vaan perusti yksimielisellä päätöksellään oman ammattiliiton. Päätökseen vaikutti Nousun kesän 2010 lopulla tekemä jäsenkysely. Nousuun kuului noin 7 000 jäsentä. Alkossa työskentelevät Alkoholialan Toimihenkilöt (ATH) päätti myös irtautua Suorasta ja syyskokouksessaan liittyä 1.1.2011 alkaen Palkansaajajärjestö Pardiaan. AHT:ssä oli noin 450 jäsentä. Saman päätöksen teki myös 4300 jäseninen Kelan toimihenkilöt.
Jäsenjärjestöt.
2010
Ruottisenharju

Ruottisenharju on Pudasjärven kaupungissa sijaitseva haja-asutteinen kylä. Se sijaitsee noin 25 kilometriä kaupungin keskustaajamasta Kurenalta. Kylällä sijaitsee Ala-Mainua -niminen järvi, jota kutsutaan myös Ruottisenjärveksi.
Ruottisenharjulla on aikoinaan toiminut kansakoulu, joka kuitenkin lakkautettiin jo vuonna 1965. 
Kylästä lähtevät tieyhteydet Jaalangan ja Paukkerinharjun kyliin. 
Lähteet.
Prätkähiiret (3. tuotantokausi)

Prätkähiirten 3. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 1995 jaksolla "Biker Knights of the Round Table, Part 1", joka tunnetaan Suomessa nimellä Pyöreän pöydän prätkäritarit, Osa 1. 3. kausi käsittää kolmetoista jaksoa, jotka kuitenkin esitettiin sekalaisessa järjestyksessä. Yhdysvalloissa kolmannen kauden esitys päättyi 24. helmikuuta 1996.
Suomessa 3. kausi käynnistyi vuonna 1996 ja päättyi 17. kesäkuuta 1996.
Arto Leivo

Arto Leivo (s. 1959) on suomalainen vapaa kirjailija ja pitkän linjan kirjallisuusvaikuttaja. 
Leivo on kirjoittanut dekkareita salanimellä Frank Cray sekä suomentanut kymmeniä teoksia muun muassa Frank Milleriltä, James Lee Burkelta, Augusten Burroughs’lta ja Hal Sirowitzilta. Hän työskenteli vuoteen 2006 saakka Like Kustannuksen kotimaisen kirjallisuuden kustannuspäällikkönä ja julkaisi yli 30 esikoiskirjailijan teokset, muun muassa Arno Kotron. Leivo on toiminut myös Pilot-kustannuksen kustannuspäällikkönä.
Leivo valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1991 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Gradunsa hän teki Charles Bukowskista, jota hän on kuvannut ”oppi-isäkseen”.
Lyijyvesi

Lyijyvesi () on vedellä ja mahdollisesti paloviinalla suhteessa 1:50 laimennettua lyijyetikkaa. Lyijyetikkaa taas valmistettiin liuottamalla lyijyasetaattia Pb(C2H3O2)2 veteen ja lisäämällä joukkoon lyijyoksidia PbO. Lyijyvettä käytettiin ulkoisesti hauteissa ja kääreissä hoidettaessa erilaisia ruhjevammoja.
Omnium Gatherum

Omnium Gatherum on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1996. Yhtye yhdistää melodista death metalia progressiiviseen rockiin ja perinteiseen heavy metaliin. Yhtyeen nykyinen levy-yhtiö on saksalainen Century Media Records.
Historia.
Yhtye on perustettu Kotkan Karhulassa.
Yhtyeen neljäs albumi, vuonna 2008 julkaistu "The Redshift", nousi Suomen albumilistan sijalle 24. viikolla 40.
Vuonna 2011 julkaistu viides albumi "New World Shadows" nousi ilmestyessään Suomen albumilistan sijalle 5. viikolla 7. sekä nousi "Rumban" listan ykköseksi helmikuussa 2011.
Maaliskuussa 2020 pitkäaikainen kitaristi Joonas Koto lähti yhtyeestä ja samalla uudeksi basistiksi tuli Mikko Kivistö.
Kesäkuussa 2022 Nick Cordle liittyi virallisesti yhtyeeseen toiseksi kitaristiksi.
Elokuussa 2022 yhtye lanseerasi espoolaisen pienpanimo Masis Breweryn kanssa Reckoning-nimisen IPA-oluen.
Vuonna 2025 yhtye julkaisee albumin "May The Bridges We Burn Light The Way", jolta on julkaistu ennakkoon singlet "The Last Hero" ja "My Pain".
George Segal

George Segal (13. helmikuuta 1934 Great Neck, New York – 23. maaliskuuta 2021 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Long Islandilla, opiskeli Pennsylvanian George Schoolissa ja valmistui myöhemmin Columbian yliopistosta. Hän debytoi näyttelijänä 1960-luvun alussa. 
Segal oli vuonna 1967 ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi, ja hänet palkittiin vuosina 1965 ja 1974 Golden Globella.
Segal oli kolmesti naimisissa. Hän oli juontamassa vuoden 1976 Oscar-gaalaa yhdessä Goldie Hawnin, Gene Kellyn, Walter Matthaun ja Robert Shaw’n kanssa. Segal kuoli ohitusleikkauksen aiheuttamiin komplikaatioihin 87-vuotiaana.
Robert Shaw

Robert Shaw (9. elokuuta 1927 Westhoughton, Lancashire, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. elokuuta 1978 Tourmakeady, Mayon kreivikunta, Irlanti) oli brittiläinen näyttelijä ja kirjailija.
Varhainen elämä.
Robert Shaw syntyi Westhoughtonissa, Lancashiressa. Hänen äitinsä oli entinen sairaanhoitaja ja isä lääkäri. Shaw’lla oli myös kolme siskoa ja yksi veli. Perhe muutti Stromnessiin, Orkneysaarille Shaw’n ollessa seitsenvuotias. Isä kärsi kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä ja alkoholismista, ja hän teki itsemurhan poikansa ollessa 12-vuotias. Perhe muutti sen jälkeen Cornwalliin, missä Shaw alkoi käydä yksityiskoulua. Hän opiskeli myöhemmin näyttelemistä Lontoon Royal Academy of Dramatic Artissa.
Näyttelijän ura.
Ensimmäisenä Shaw’n tunnettuna roolina voidaan pitää agentti Donald Grantia toisessa James Bond -elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa" (1963). Vuonna 1966 hän esitti Henrik VIII:n roolin elokuvassa "Kunnian mies", mikä toi hänelle parhaan miessivuosan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet. Hän esiintyi lisäksi muun muassa elokuvissa "Taistelu Ardenneilla" (1965), "Kenraali Custer – Lännen suuri taistelija" (1967), "Taistelu Englannista" (1969) ja "Nuori seikkailija" (1972).
Vuonna 1973 Shaw teki yhden uransa parhaista rooleista useita Oscareita voittaneessa elokuvassa "Puhallus". Hän esitti suuren huiputuksen kohteeksi joutuvaa mafiapomoa, vastanäyttelijöinään Paul Newman ja Robert Redford. Seuraavana vuonna hän tähditti Walter Matthaun kanssa trilleriä "Pelham 1-2-3 kaapattu" (1974). 
Shaw nähtiin yhdessä kaikkien aikojen menestyneimmässä kauhuelokuvassa, Steven Spielbergin vuoden 1975 klassikossa "Tappajahai", jossa hän näytteli kalastaja Sam Quintia; kyseinen rooli on Shaw’n kenties tunnetuin. Hän toimi yhtenä vuoden 1976 Oscar-gaalan isännistä. Vuonna 1977 hän esiintyi elokuvassa "Syvyyden saalistajat", joka "Tappajahain" tapaan perustui Peter Benchleyn kirjaan. Seuraavana vuonna ilmestynyt "Navaronen tykit" -elokuvan jatko-osa "Navaronen haukat" jäi hänen toiseksi viimeiseksi elokuvakseen.
Kirjailijan ura.
Vaikka Shaw’n maine perustuu pääasiassa elokuvarooleihin, hän oli myös romaani- ja näytelmäkirjailija. Hänen teoksistaan on suomennettu ainakin "Piilopaikka" vuodelta 1960. Shaw osallistui myös "Tappajahain" käsikirjoittamiseen: monologi, jossa Quint kertoo kokemuksistaan USS Indianapoliksella, on osittain hänen käsialaansa.
Kuolema.
Shaw kuoli 51-vuotiaana sydänkohtaukseen vuonna 1978, jolloin hän oli juuri saanut elokuvan "Atlantin pikajuna" kuvaukset valmiiksi. 
Elokuussa 2008 hänen kuolinpaikkansa lähettyville perustettiin muistokivi.
Hoffmannin tipat

Hoffmannin tipat (virheellisesti "Hokmannin tipat") olivat 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella käytössä ollut yleislääke, joka oli valmistettu sekoittamalla yksi osa eetteriä ja kolme osaa spriitä. Seoksen oli alun perin keksinyt saksalainen Friedrich Hoffmann (1660–1742). Sitä markkinoitiin kauppanimellä "Anodyne" kouristuksiin, korvasärkyyn, hammassärkyyn, munuaiskiviin, sappikiviin, kuukautiskipuihin ja moneen muuhun vaivaan.
Hoffmannin tippoja ostettiin yleisesti alkoholin korvikkeena käytettäväksi, ja tippoja käytettiin tällöin sokeripalaan imeytettynä. Tippojen väärinkäyttö päättyi Etelä-Suomessa suurelta osin sen jälkeen, kun kieltolaki kumottiin ja laillista alkoholia oli saatavana. Samaan aikaan apteekit alkoivat kontrolloida tehokkaasti tippojen myyntiä. Lapissa tippojen käyttö jatkui vielä 1950-luvulle saakka, kunnes Alkon myymäläverkko laajeni siellä ja laillisen alkoholin saanti helpottui.
Hota-pulveri

Hota-pulveri oli tamperelaisen lääketehtaan Starin valmistama särkylääke, joka oli suosittu aina 1960-luvulle asti. Pulveria myytiin keltasinisessä pakkauksessa, jossa oli kuvattuna intiaanihahmo, ja sitä kutsuttiin myös intiaanipulveriksi. Pakkauksessa näkyvä kukka viittasi intiaanien pyhään kukkaan, "Hotaan".
Jauhetta nautittiin kaatamalla sitä pussista veteen tai suoraan suuhun. Hota-pulverin ainesosia olivat asetyylisalisyylihappo, salisyyliamidi, askorbiinihappo eli C-vitamiini, kolapähkinä ja kofeiini. Aluksi pulverin valmistuksessa käytettiin kofeiinipitoisesta rohdosta valmistettua guarana-tahnaa, mutta sota-aikana tahnaa ei ollut saatavilla, ja se korvattiin kofeiinilla sekä kolapähkinällä.
Hota-pulverin valmistus alkoi vuonna 1929, ja sitä valmisti Star ja myöhemmin turkulainen Leiras (nykyinen Takeda) aina vuoteen 1998, jolloin Lääkelaitos perui sen myyntiluvan.
Hota-pulveria käytettiin vielä 1960-luvulla hyvin runsaasti särkylääkkeenä. Ajoittain sen käyttö sai riippuvuutta läheneviä piirteitä, sillä se sisälsi 1950-luvulla pienen määrän amfetamiinia. Pulverin aikaisemmin sisältämä fenasetiini, mutta ilmeisesti myös salisyyliamidi, yhdistettynä muihin pulverin ainesosiin oli munuaisille vaarallinen, ja sen takia myös hengenvaarallista.
Fernando Arrabal

Fernando Arrabal Terán (s. 11. elokuuta 1932 Melilla, Espanjan Marokko) on espanjalais-ranskalainen näytelmäkirjailija, prosaisti ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoittaa ranskaksi.
Arrabalin isä vangittiin Espanjan sisällissodassa, ja hän katosi pysyvästi paettuaan 4. marraskuuta 1941 viimeisestä vankilastaan. Arrabal asui lapsuutensa Salamancan maakunnassa Ciudad Rodrigossa ja suoritti yliopisto-opinnot Madridissa.
Sensuurin vuoksi Marokosta vuonna 1954 Pariisiin muuttanut Arrabal on kansainvälisesti tunnettu varsinkin näytelmistään. Hän sai vuonna 2005 Kunnialegioonan ritarin arvon.
Arrabalin teoksistaan on suomennettu "Baal Babylone (Viva la muerte)" (suomeksi: "Viva la muerte!" suom. Pekka Parkkinen. WSOY, 1973 ), jonka pohjalta hän on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan "Viva la muerte". Arrabalin näytelmistä on suomeksi esitetty "Fando ja Lis" sekä "Pique-nique en campagne" nimillä "Piknik, Aamiainen sotakentällä" ja "Huviretki sotakentälle". Hänen näytelmistään on tehty muutamia elokuvasovituksia, ja Arrabal toimi itse ohjaajana elokuvissa "Viva la muerte" (1971) ja "Saavun kuin hullu hevonen" ("J’irai comme un cheval fou", 1973).
Alan Bean

Alan LaVern Bean (15. maaliskuuta 1932 Wheeler, Texas – 26. toukokuuta 2018 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hän kävi neljäntenä ihmisenä Kuussa Apollo 12 -lennon yhteydessä marraskuussa 1969.
Bean tuli tunnetuksi myös Skylab 3 -lennosta, jolle hän osallistui vuonna 1973. Hän vetäytyi NASAsta vuonna 1981 ja omistautui sittemmin maalaustaiteelle.
Bean kuoli lyhyen sairauden jälkeen 86-vuotiaana Houstonissa 26. toukokuuta 2018.
Sukelluslaivalla maapallon ympäri

Sukelluslaivalla maapallon ympäri () on Jules Vernen kirjoittama, vuonna 1870 julkaistu ja WSOY:n suomeksi hieman lyhennettynä toimitettu romaani. Karisto on julkaissut kirjan suomeksi yhtenäisenä niteenä nimellä Kapteeni Nemo ja Nautilus sekä kolmen erillisen niteen sarjana nimillä "Merten alitse", "Kapteeni Nemo" ja "Nautilus". Minerva Kustannus on julkaissut kirjan (myös hieman lyhennettynä) nimellä Kapteeni Nemo : Merten syvyyksissä.
Kirja kertoo kapteeni Nemosta ja hänen sukelluslaivalleen, "Nautilukselle" joutuneista professori Aronnaxista, tämän palvelijasta sekä harppuunamies Ned Landista. Kirja poikkeaa useimmista Vernen kirjoista siinä, että sen kertojana on kirjassa esiintyvä hahmo, professori Aronnax. Vain harvat Jules Vernen kirjat on kirjoitettu minäkertojalla.
Romaani "Salaperäinen saari" päättää tässä kirjassa alkaneen tarinan.
Juoni.
Merien tuntija professori Pierre Aronnax pyydetään mukaan, kun "Abraham Lincoln" -niminen laiva lähtee etsimään meriä kauhun vallassa pitävää hirviötä, jota epäillään sarvivalaaksi. Matkalla ovat mukana myös professorin palvelija, Conseil (Neuvokas) ja valaanpyytäjä Ned Land.
Kun hirviö saadaan kiinni, se kääntyy ahdistajaansa vastaan ja taistelun aikana professori, Ned ja Conseil putoavat laivasta. He pelastautuvat metsästämänsä hirviön päälle, joka osoittautuu sukellusveneeksi, ja heidät vangitaan sen matkustajiksi. Sukellusveneen, "Nautiluksen" kapteeni Nemo vie vieraansa huimalle matkalle merten syvyyksiin, etelänavalle sekä kävelylle Atlantiksen kadonneella mantereella.
Matkustajat joutuvat myös todistamaan "Nautiluksen" hurjaa tuhovoimaa, kun kapteeni Nemo ohjaa aluksensa päin sotalaivaa ja upottaa sen. Alkuperäisessä tarinassa sotalaiva oli venäläinen tsaarin laivaston alus, mutta koska kirjan julkaisuajankohtana Ranska ja Venäjä olivat liittolaisia, poliittisista syistä kustantaja pakotti muuttamaan sen englantilaiseksi. Samalla alun alkaen maanpakoon lähteneestä Puolan aatelisesta kapteeni Nemosta tuli sepoykapinan pakolainen, prinssi Dakkar, Bundelkhandin radžan poika ja sulttaani Tippu Sahibin jälkeläinen. "Aikakone"-lehden ensimmäisessä numerossa Jari Koponen sanoi, että tämä selitys on luultavasti 
Lopulta professori Aronnax ja hänen toverinsa onnistuvat pakenemaan "Nautilukselta" ja palaamaan kotiinsa tietämättä, mitä alukselle ja sen salaperäiselle kapteenille on tapahtunut heidän lähdettyään.
Charles Duke

Charles Moss Duke Jr. (s. 3. lokakuuta 1935) on yhdysvaltalainen astronautti. Hän on yksi niistä kahdestatoista ihmisestä, jotka ovat tähän mennessä astuneet Kuun pinnalle. 
Duke syntyi Pohjois-Carolinassa ja tuli NASA:n valitsemaksi vuonna 1966. Hän on naimisissa Dorothy Meade Clairbornen kanssa, ja hänellä on kaksi 1960-luvulla syntynyttä poikaa.
Duken käynti Kuussa tapahtui osana Apollo 16 -lentoa huhtikuussa 1972.
Edgar Mitchell

Edgar Dean Mitchell (17. syyskuuta 1930 Hereford, Texas – 4. helmikuuta 2016 West Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen astronautti. Hänet valittiin NASAn astronautiksi vuonna 1966 hänen oltuaan Yhdysvaltain merivoimien lentäjä. Mitchell kävi 9. helmikuuta 1971 Kuussa osana Apollo 14 -avaruuslentoa. Hän oli kuudes Kuussa käynyt ihminen.
Albumit auki

Albumit auki on alun perin Helsinki-aiheinen valokuvatietokanta, joka keräsi vuosina 2002-2006 yli 20 000 valokuvaa helsinkiläisten kotiarkistoista. Vuodesta 2014 alkaen Albumit auki on laajentunut paperi- ja diakuvien pelastushankkeeksi ja kotialbumeihin kerätyn kulttuurihistoriallisen aineiston kerääjäksi vähitellen Suomessa.
Alkuperäiseen valokuvatietokantaan kerättiin kuvia vuodesta 2002 alkaen Kontulan ostoskeskuksessa sijaitsevassa Kontupisteessä, jonne sai tuoda valokuvia skannattavaksi. Tietokantaa kartoitti valokuvaaja Eeva Rista vuosina 2002–2006. Projekti oli EU:n Urban II -yhteisöaloiteohjelman rahoittama. Rahoitus albumeille päättyi vuoden 2006 lopussa.
Vuonna 2014 opetus- ja kulttuuriministeriö tuki Albumit auki -jatkohanketta, jonka painopiste on alle 30-vuotiaiden työllistämisessä. Tässä yhteydessä Albumit auki -aineisto linkitetään myös Kansalliseen digitaaliseen kirjastoon. Toinen jatkohanke mahdollisti hankkeen kehittämisen koko Suomen tarpeisiin. Ensimmäiset uudet kaupungit Albumit auki -kokoelmia kartuttamassa olivat Jyväskylä, Turku, Lahti ja Raasepori.
Albumit auki -arkistoa ja sen kokoelmia ylläpitää Helsingin kaupungin tytäryhtiö Lasipalatsin Mediakeskus Oy. Asiantuntijakumpaneita arkiston kehittämisessä ovat olleet Helsingin kaupunginmuseo ja Suomen valokuvataiteen museo.
Vuonna 2016 Albumit auki -kokoelma siirtyi Finnaan.
Donald Byrd

Donaldson Toussaint L’Ouverture Byrd II (9. joulukuuta 1932 Detroit, Michigan – 4. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti. Hän tuli alun alkaen tunnetuksi hard bop -muusikkona, mutta siirtyi 1970-luvun alkaessa jazz-funkiin ja 1970-luvun R&amp;B:hen. Byrdin vuoden 1972 jazz-funkalbumi "Blackbyrd" on Blue Note -merkin eniten myynyt levy. Byrd menestyi myös pedagogina.
Kannattaja-kiertonikamanivel

Kannattaja-kiertonikamanivel () sijaitsee kannattajanikaman "fovea dentisin" ja kiertäjänikaman hampaan välissä. Sen tehtävänä on osallistua pään kiertoliikkeeseen sekä pään kallistamiseen sivulle. Kannattaja-kiertonikamanivel kuuluukin kiertoniveliin. Nivelen liikelaajuus on 0–50°. Kannattaja-kiertonikamanivel on Lihansyöjillä yhteydessä ylempään niskaniveleen.
Ancash

Ancashin alue on yksi Perun 24 alueesta. Ancash sijaitsee Perun keski-pohjoisosassa, Tyynenmeren rannikolla. Pohjoisessa se rajoittuu La Libertadin alueeseen, idässä Huánucon ja Pascon alueeseen ja etelässä Liman alueeseen.
Alueen pinta-ala on 35 826 km² ja siellä oli 1 083 519 asukasta vuoden 2017 väestönlaskennassa. Sen pääkaupunki on Huaraz.
James A. McClure

James Albertus ("Jim") McClure (27. joulukuuta 1924 – 26. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. 
McClure syntyi Payettessa, Idahossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja koulutukseltaan lakimies. Hän istui Idahon osavaltionsenaatissa vuosina 1961–1966.
McClure äänestettiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1966. Hän aloitti kautensa 3. tammikuuta 1967, tuli valituksi uudelleen vuosina 1968 sekä 1970 ja istui edustajainhuoneessa aina vuodenvaihteeseen 1972–1973 saakka. Hän istui liittovaltion senaatissa vuosina 1973–1991 (valittu 1972, 1978 ja 1984). 
McClure ei ollut uudelleen ehdolla kongressiin vuonna 1990. 
McClure kuoli 26. helmikuuta 2011 86-vuotiaana.
Lukas Haas

Lukas Daniel Haas (s. 16. huhtikuuta 1976 West Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Haasilla on kaksoisveljet Nikolai ja Simon, jotka molemmat ovat äiti Emily Tracyn tapaan muusikkoja. Uransa aikana Haas on näytellyt lukuisissa elokuvissa, televisio-ohjelmissa sekä teatterinäytöksissä ja hänellä on ollut monia erittäin tunnettuja vastanäyttelijöitä, vaikka hän itse ei olekaan kovin tunnettu nimi. Haasin ensimmäinen merkittävä elokuvarooli oli elokuvassa "Peter Weirin Todistaja", jossa hän näytteli Harrison Fordin kanssa alle kymmenvuotiaana. Hän suoriutui roolistaan hyvin ja sai lukuisia uusia työtarjouksia. Seuraavien vuosien aikana hänet nähtiin muun muassa elokuvissa "Nainen valkoisissa" (1988) ja "Pojasta mieheksi" (1988). Vuonna 1996 hän esiintyi elokuvassa "Mars hyökkää!". Haas on vieraillut myös kolmessa "24"-televisiosarjan jaksossa. Viime vuosilta Haasin merkittävin rooli lienee elokuvassa "Last Days", joka kertoo rockmuusikko Kurt Cobainin viimeisistä päivistä. Haasilla oli myös rooli elokuvassa "Red Riding Hood – Punahilkka", jossa hän esittää kylän pappia. Haas esiintyy myös My Chemical Romancen musiikkivideossa ”Welcome to the Black Parade”.
Näyttelemisen lisäksi Haas on ansioitunut muusikko. Hän on esiintynyt muun muassa OutKast-yhtyeen ja Macy Grayn kanssa. Pienissä paikallisissa yhtyeissä Haas soittaa kosketinsoittimia, rumpuja ja pianoa.
Heimlichin ote

Heimlichin ote on amerikkalaislääkäri Henry Heimlichin (1920–2016) keksimä hätäkeino, joka estää henkilöä tukehtumasta. Toimenpide tehdään, kun esimerkiksi ruokaa on juuttunut autettavan henkilön kurkkuun. Otteessa mennään potilaan taakse, laitetaan omat kädet potilaan käsien alta yhteen pallean yläpuolelle ja vedetään voimakkaasti.
Heimlichin ote voi murtaa kylkiluita tai aiheuttaa sydämeen rytmihäiriöitä. Siksi sitä suositellaan käytettäväksi vasta viimeisenä hätäkeinona potilaan pelastamiseksi.
Fly Lappeenranta

Fly Lappeenranta Ltd oli suomalainen yritys, joka aloitti säännöllisen reittilentoliikenteen Lappeenrannan ja Helsinki-Vantaan lentoasemien välillä tammikuun 2008 lopulla. Lennot päättyivät keväällä 2010.
Fly Lappeenranta ei ollut missään vaiheessa varsinainen lentoyhtiö, vaan niin sanottu virtuaalilentoyhtiö, joka osti lentotoiminnot muilta.
Syksyllä 2010 yhtiön liiketoiminta myytiin yksityisten sijoittajille.
Fly Lappeenranta Oy oli edelleen olemassa lähinnä pöytälaatikkoyhtiönä yrityksen lakkauttamiseen vuoteen 2014 asti. Lappeenrannan kaupungin elinkeinoyhtiö omisti yli 80 prosenttia yhtiön osakkeista.
Aluksi yhtiön lennot operoi tšekkiläinen Central Connect Airlines (CCA).
Vuonna 2009 yhtiön lentoja hoiti skotlantilainen Highland Airways 19-paikkaisilla Jetstream-potkuriturbiinikoneilla.
Vuoden 2010 alusta yhtiön lentoja hoiti suomalainen Wingo-lentoyhtiö, kunnes lennot vielä samana keväänä loppuivat Wingon talousvaikeuksiin.
Yhtiö lennätti vuonna 2008 noin 20 000 matkustajaa. Yhtiön liiketoiminta oli heti ensimmäisenä toimintavuonna rajusti tappiollista. 2,7 miljoonan euron liikevaihdolla syntyi 1,7 miljoonan euron tappiot. (Etelä-Saimaa 1.7.2009) Missään vaiheessa toiminnasta ei tullut kannattavaa.
Kun Helsingin-lentojen kannattamattomuus oli käynyt ilmeiseksi, yhtiö ilmoitti keskittyvänsä Lappeenrannan lentokentän palvelutoimintoihin ulkomaan reittilentoja varten.
Yhtiön perustivat 2007 yksityiset sijoittajat Casper Mickwicz ja Esa Korjula sekä Lappeenrannan Kaupunkiyhtiöt vähemmistöosuudella. Yhtiön huonon taloustilanteen ja pienten matkustajamäärien vuoksi Lappeenrannan kaupunkikonserni joutui ensimmäisen toimintavuoden aikana pumppaamaan rahaa yhtiöön lähes 1,5 miljoonaa euroa. Vuonna 2009 Lappeenrannan kaupunki ja Kaupunkiyhtiöt ovat sijoittaneet yhtiöön vielä 850 000 euroa julkista rahaa. Samalla kaupunkikonsernista on tullut yhtiön pääomistaja. (ES 1.7.2009) Lappeenrannan kaupunki on perustellut Fly Lappeenranta Oy:hyn pumpattuja rahoja Lappeenrannan lentoliikenteen ja lentoaseman pelastamisella tilanteessa, jossa reittilennot Helsinkiin olivat muutoin loppumassa. Helsingin lentoja ei ole pystytty pelastamaan.