tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lucio Gutiérrez

Lucio Edwin Gutiérrez Borbúa (s. 23. maaliskuuta 1957 Quito) on ecuadorilainen sotilas ja poliitikko. Hän osallistui tammikuussa 2000 presidentti Jamil Mahuadin syrjäyttäneeseen vallankaappaukseen ja valittiin Ecuadorin presidentiksi kesken jääneelle kaudelle 15. tammikuuta 2003 – 20. huhtikuuta 2005. Hän edustaa perustamaansa "Sociedad Patriótica - 21 de Enero" -puoluetta.
Gutiérrez on opiskellut Quitossa Eloy Alfaron sotilaskoulussa, asevoimien ja maavoimien instituutissa sekä U.S. Inter-American Defense Collegessa.
Eversti Gutiérrez Borbúan joukot määrättiin 21. tammikuuta 2000 hajottamaan Quiton keskustaan maan talousvaikeuksien vuoksi kokoontuneet intiaanijoukot, mutta hän siirtyikin mielenosoittajien puolelle. Joukko syöksi vallasta presidentti Jamil Mahuad Wittin. Gutiérrez, CONAIE:n puheenjohtaja Antonio Vargas ja entinen korkeimman oikeuden tuomari Carlos Solorzano muodostivat juntan, joka kuitenkin luopui vallasta kolmen tunnin kuluttua, kun sitä ei tunnustettu. Varapresidentti Gustavo Noboa nimettiin presidentiksi. Kaappauksen seurauksena Lucio Gutiérrez ja kolmisensataa muuta kaapparia vangittiin, Gutiérrez kuudeksi kuukaudeksi ja hänet erotettiin myös armeijasta.
Päästyään vankilasta Gutiérrez aloitti populistisen kampanjan ja vasemmistopuolueiden ja alkuperäisväestön
Pachakutikin ja CONAIE:n tuella hänet valittiin presidentiksi perustamansa "Sociedad Patriótica - 21 de Enero" -puolueen ehdokkaana marraskuussa 2002. 
Presidenttinä Gutiérrez alkoi kuitenkin soveltaa edeltäjäänsäkin tiukempaa talouspolitiikkaa ja 40 prosenttia budjetista osoitettiin ulkomaanvelan lyhennyksiin. Hallitus solmi myös Kansainvälisen valuuttarahaston IMF:n kanssa helmikuussa 2003 sopimuksen, jonka ehtoja edellinen hallinto oli pitänyt liian ankarana. Siihen kuului mm. kaasun hintojen korotus 375 %, palkkojen jäädytys vuoteen 2007 asti, lakko-oikeuden rajoitus julkisella sektorilla ja laajat yksityistämiset. Menetettyään aikaisemman tukensa hän liittoutui oikeistopuolueiden kanssa.
Joulukuussa 2003 Gutiérrez erotti 27 korkeimman oikeuden 31 tuomarista ja peruutti entisiä presidenttejä Abdala Bucaramaa ja Gustavo Noboaa vastaan käydyt oikeudenkäynnit. Tammi- ja helmikuussa seuraavana vuonna Quitossa ja Guayaquilssa oli 100 000 hengen mielenosoituksia.
Maan kongressi erotti hänet 20. huhtikuuta 2005 useita päiviä jatkuneiden mellakoiden jälkeen, sillä perusteella että hän oli "hylännyt perustuslailliset velvoitteensa", ja nimitti virkaatekeväksi presidentiksi loppukaudeksi varapresidentti Alfredo Palacion. Eron jälkeen Gutiérrez pakeni Brasilian suurlähetystöön ja siirtyi maanpakoon. Kolumbia myönsi hänelle turvapaikan, mutta hän palasi maahan lokakuussa 2005. Ecuadorissa Gutiérrez julisti kansainväliselle medialle olevansa edelleen maan laillinen valtionpäämies ja käyttävänsä kaikkia perustuslaillisia ja laillisia keinoja asemaansa palaamiseen. Gutiérrez pidätettiin maan turvallisuuden vaarantamisesta, mutta oikeus hylkäsi syytteet ja hänet vapautettiin marraskuussa 2006.
Gutiérrez asettui myös uudelleen ehdolle vuoden 2009 vaaleissa vannoen pitävänsä Yhdysvaltain dollarin maan valuuttana, luovansa työpaikkoja ja alentavansa korkoja.
Assistentti

Assistentti tarkoittaa yleisesti apulaista. Yliopistossa assistentti on määräaikainen tehtävä (tyypillisesti 3-5 vuotta), joka on tarkoitettu tieteellistä jatkotutkintoa eli lisensiaatin tai tohtorin tutkintoa suorittaville jatko-opiskelijoille. Työtehtäviin kuuluu tutkimustyön lisäksi opetustehtäviä, kuten harjoitusten pitoa, harjoitustöiden tai laboratoriotöiden ohjausta sekä joskus myös luennointia. Assistentti on nimikkeenä poistumassa ja vastaavasta tehtävästä käytetään jatkossa tutkijakoulutettavan nimikettä.
Erotukseksi varsinaisista assistenteista käytetään joskus termiä "tuntiassistentti" tarkoittamaan yliopistoissa tuntityönä muuta kuin luento-opetusta antavaa henkilöä. Tässä tehtävässä voi olla myös opiskelijoita, joilla ei vielä ole tutkintoa. Varsinaista tuntiassistentin nimikettä ei ole, vaan näitä tehtäviä hoitavat henkilöt ovat työnimikkeeltään sivutoimisia tuntiopettajia, tutkimusapulaisia tai tutkimusavustajia.
Yliassistentti on yliopiston määräaikainen tehtävä (tyypillisesti 5 vuotta), johon pääsemiseksi vaaditaan pääsääntöisesti tohtorin tutkinto. Myös lisensiaatintutkinto tai ylempi korkeakoulututkinto ja erityinen perehtyneisyys alaan voi tulla kyseeseen.
Käytännössä yliassistentuuri on nykyään pätevöitymistehtävä tohtoreille, joskin tämä nimike on korvaantumassa nimikkeellä tutkijatohtori. Tavallisesti työtehtäviin kuuluu opetusta samaan tapaan kuten assistentillakin, mutta luennoinnin osuus on suurempi. Yliassistentit ohjaavat myös opinnäytetöitä, erityisesti kandidaattitasolla.
Dekaani

Dekaani ( 'kymmenenpäämies') on akateeminen ja kirkollinen hallintotehtävä.
Dekaani Suomessa.
Suomessa dekaani on yliopiston tiedekunnan johtaja. Dekaanin tehtävää ei mainita yliopistolaissa, joten nimikkeen käyttö riippuu yliopistosta. Yleensä dekaaniksi valittavan on ennestään tiedekunnan professori, mutta käytäntö vaihtelee yliopistojen kesken. Dekaanin tehtävä on määräaikainen, ja tehtävään valitaan yleensä 3−5 vuoden ajaksi. Perinteisesti dekaanin on valinnut tiedekuntaneuvosto järjestäytyessään, mutta vuoden 2010 alusta voimaan tulleen yliopistolain myötä dekaanin nimitystapa riippuu yliopistosta.
Dekaani johtaa ja valvoo tiedekunnan toimintaa ja kehittämistä sekä toimii tiedekuntaneuvoston tai tiedekunnan johtokunnan puheenjohtajana. Dekaanin ollessa estynyt hänen tehtäviään hoitaa varadekaani.
Dekaani voi vastata myös tiedekuntaa suuremman yliopiston osan hallinnoinnista. Tällainen tehtävä oli jonkin aikaa Aalto-yliopistossa käytössä ollut johtava dekaani.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon tuomiokapituleissa hiippakuntadekaani johtaa hiippakunnallista seurakuntia tukevaa toiminnallista työtä. Aikaisemmin kyseisen viran haltijasta käytettiin nimitystä hiippakunnan pääsihteeri.
Dekaani muualla.
Dekaani ("decanus") tarkoitti alun perin Rooman keisarikunnan armeijassa ja sittemmin luostareissa kymmenen sotilaan ja munkin päämiestä. Ensimmäisten yliopistojen syntyessä usein luostareiden yhteyteen nimike siirtyi tarkoittamaan eriasteisia hallintotehtäviä yliopistoissa.
Varsinkin englanninkielisessä maailmassa dekaani () voi tarkoittaa myös muunlaista hallintotehtävää kuin tiedekunnan johtamista. Toisaalta dekaani voi myös vastata jostain toiminta-alueesta kuten opiskelijapalveluista. Myös vuosikursseilla voi jokaisella olla oma dekaaninsa.
Dekaanin nimikettä käytetään jokin verran myös alemmissa oppilaitoksissa tarkoittamassa hallintotehtävää.
Dekaani on yhä käytössä myös katolisen ja anglikaanisen kirkon eri tasoisista johtotehtävistä. Esimerkiksi Joseph Alois Ratzinger (edellinen Rooman piispa ja katolisen kirkon johtaja) oli kardinaalikollegion dekaani, kunnes hänet valittiin Rooman paaviksi.
Laajavuori

Laajavuori on mäki Jyväskylässä Kortepohjan asuinalueen vieressä. Alue on vain muutaman kilometrin päässä kaupungin keskustasta, ja siellä on laskettelu- ja vapaa-aikakeskus: Laajavuoren hiihtokeskus eli Hiihtokeskus Laajis. Laajavuoren lähellä on Vuorilampi-niminen pieni lampi. Mäki kohoaa Laajavuoren hyppyrimäkien ja hissien yläasemien välissä lähes 227 metrin korkeuteen. 
Historia.
Laajavuori on ollut yksi Struven ketjun mittauspisteistä vuodelta 1834. Mittauspisteen merkkejä ei ole enää näkyvissä, lähin näkyvä piste on noin viisi kilometriä etelämpänä Myllyjärvellä sijaitseva Roninmäki.
Jyväskylän päättäjät suunnittelivat alueelle hiihtokeskusta vuodesta 1954 alkaen. Sen rakentaminen alkoi vuonna 1961. Ensimmäinen laskettelurinne (nykyinen kilparinne) avattiin 13. tammikuuta 1963. Hissin pituus oli 250 metriä, ja nousu maksoi ensimmäisenä talvena 30 penniä. Murtomaahiihtäjien tukikohtana oli Jyväskylän Hiihtoseuran maja. Suurempi ”kansanrinne” avattiin laskettelijoiden käyttöön vuonna 1966. Hyppyrimäki valmistui 1965 ja se nimettiin Matti Nykäsen mäeksi 22. helmikuuta 1988. Laajavuoren rallipolulla ajettiin vuosittain Suomen rallin erikoiskoe vuosina 1972–1996. 
Jyväskylän kaupunki myi laskettelukeskuksen ja vuokrasi sen alueet yksityisille yrityksille vuonna 2011.
Nykyiset palvelut.
Yhdeksän laskettelurinteen lisäksi on tarjolla kilparinne sekä kaksi lastenrinnettä. Hiihtolatuja on yhteensä 62 kilometrin edestä. Talvisin alueella on järjestetty muun muassa hiihtosuunnistuskilpailuja. Laajavuoren aktiviteetteihin on jo useamman vuoden ajan kuulunut myös alamäkiluistelurata. Laajavuoren radalla on järjestetty vuosina 2016–2019 kansainvälisiä Red Bull Crashed Ice -osakilpailuja. Ravintola- ja majoituspalveluita on tarjolla eri tasoista. Vuorilammin lähistöllä ekologista luksusmajoitusta ja yksilöllisiä palveluita tarjoaa Havu Resort sekä mäen juurella Retkeilyhotelli Laajiksessa sekä parin sadan metrin päässä sijaitsevasta Kylpylähotelli Laajavuoresta. Läheiseltä Vuorilammelta voi vuokrata savusaunaa. Alueella toimii lisäksi 88-paikkainen Caravan-alue matkailuvaunuille. 
Kesäisin Laajavuoressa voi ulkoilla lenkkeilypoluilla ja ajaa maastopyörillä. Vuodesta 2014 alueella on ollut köysiseikkailupuisto. Seikkailupuistoon on rakennettu sen jälkeen vielä lisää ratoja, joista viimeisin avautui vuonna 2018. Laajavuoressa järjestetään myös maastopyörä- sekä alamäkiajokisoja. Tarjolla on myös maksullinen 18-väyläinen frisbeegolfrata, ja läheisellä Vuorilammella pienempi ilmainen rata.
Viitaniemi

Viitaniemi on Nisulan kaupunginosaan kuuluva pienalue Jyväskylässä.
Viitaniemen asuinalue koostuu vuosina 1959–1964 rakennetuista kerros- ja rivitaloista 35 hehtaarin alueella sekä alueen puistoista. Alueen rakennutti Asuntosäätiö arkkitehti Jorma Järven vuonna 1958 laatiman asemakaavan pohjalta. Se on rakennushistoriallisesti merkittävä, aikakautensa puutarhakaupunki-ideologiaa edustava alue. Vuonna 2007 alueelle laadittiin säilyttävä suojelukaava.
Viitaniemen alue kuuluu Museoviraston ylläpitämälle valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen listalle. Viitaniemessä on myös laajoja hoidettuja viheralueita kaupunkilaisten virkistyskäytössä. Viitaniemessä on Alvar Aallon suunnittelema 13-kerroksinen Viitatorni, joka oli pitkään Jyväskylän korkein rakennus. Viitatorni, kuten muutkin alueen kerrostalot, on väriltään valkoinen.
Viitaniemessä sijaitsevat Viitaniemen koulu, Jyväskylän ammattiopiston Viitaniemen kampus, Viitaniemen liikuntapuisto eli Nisulan monttu, Stavangerin puisto, Viitaniemen uimaranta ja Viitaniemen liikennepuisto.
Pinaatti

Pinaatti eli ruokapinaatti ("Spinacia oleracea") on ruohokasveihin kuuluva vihannes. Sen lehdet ovat "ruttuiset" ja tummanvihreät. Talvilajikkeiden väri on tosin hieman vaaleampi. Se on tullut Eurooppaan Persiasta 1000-luvulla, kun arabit valloittivat Espanjan. Persiassa sitä on viljelty ainakin jo neljännellä vuosisadalla. Arabialainen kirjailija Ibn al-Awam totesi pinaatista 1100-luvulla, että se on "vihannesten prinssi".
Pinaattia käytetään ruoanlaitossa yleensä kastikkeen osana, pinaattikeitossa tai täytteenä esimerkiksi pastassa. Täytteenä käytettäessä pinaatti yhdistetään usein ricotta-juustoon ja kananmuniin. Yleensä pinaatti kypsennetään keittämällä, mutta joitakin hentolehtisiä pinaattilajikkeita voi käyttää tuoreena salaatissa. Kypsennettäessä pinaatti painuu kasaan erityisen paljon. Litra tuoretta pinaattia saattaa kypsennyksen jälkeen olla tilavuudeltaan enää desin verran. Usein pinaattia käytetään värjäämään ruokaa. Paté tai terriini saa vihreän koristeraidan, kun johonkin osaan taikinaa lisätään hienonnettua pinaattia, mutta myös vihreä pasta on saanut värinsä pinaatista.
Keskiajan lopulla ja 1600-luvulla pinaatti oli erittäin muodikas vihannes, etenkin sen värjäävien ominaisuuksiensa vuoksi. Silloisissa resepteissä pinaattia yhdistettiin yleensä makeisiin ruokiin. Sokerin saatettiin ajatella tasapainottavan pinaatin makua. Hieman kitkerästä mausta johtuen pinaatti jakaa ihmisten mielipiteitä voimakkaasti. Toiset rakastavat sen makua, ja toiset eivät voi sietää sitä. Kirjassa "Flaubert's Dictionnaire des idées" Le Prudhomme toteaa pinaatista seuraavaa: "Inhoan sitä ja olen onnellinen inhotessani sitä, koska, jos pitäisin siitä, söisin sitä, enkä voi sietää sitä".
Ravintoarvot.
Pinaatti on tunnettu rautapitoisuudestaan, vaikka todellisuudessa siinä on yhtä paljon rautaa kuin vihreissä vihanneksissa keskimäärin. Sen sisältämät oksaalihapot kuitenkin vaikeuttavat raudan imeytymistä. Lisäksi oksaalihappo sitoo kalsiumia. Siksi pinaatti tarjotaankin usein maitokastikkeen kera. 
Raa'an pinaatin runsas nauttiminen saattaa estää elimistöä hyödyntämästä jodia.
Vuonna 1870 tehtyjen laskelmien perusteella pinaatin luultiin sisältävän kymmenenkertaisen määrän rautaa verrattuna todelliseen arvoon. Tämän uskomuksen seurauksena esimerkiksi Kippari-Kalle saa voimansa pinaatista. Lopulta vuonna 1937 kävi kuitenkin ilmi, että käsitys pinaatin valtavasta rautapitoisuudesta perustui laskelmissa tapahtuneeseen desimaalivirheeseen, joka oli päässyt leviämään hämmästyttävän laajalle. Karoliinisen instituutin hiirillä tekemässä tutkimuksessa juomaveteen lisätty nitraatti, jota on myös esimerkiksi pinaatissa ja muissa lehtivihanneksissa, vahvisti kuitenkin huomattavasti hiirien lihaksia.
Tuotanto.
Suomessa teollisesti jalostettava pinaatti tuotetaan Huittisissa.
Modernisaatio

Modernisaatio, joskus myös nykyaikaistuminen, on yhteiskunnan muuttumista nykyisen länsimaisen yhteiskunnan kaltaiseksi. Tähän muutokseen kuuluu muun muassa teollistuminen, kaupungistuminen ja työnjaon eriytyminen. Modernisaatioon liittyy myös tieteen ja tekniikan arvostuksen kasvu, kansalaisten koulutustason kohoaminen, laajentunut osallistuminen politiikkaan, pidentynyt elinikä sekä alentunut syntyvyys.
Määritelmä.
Modernisaatioon kuuluu yksilöiden ajattelun muutos individualistisemmaksi, ja samalla sosiaalisen organisaation muutos. Keskeinen osa modernisaatiota on myös talouden modernisoituminen, johon sisältyy teollistuminen. Modernisaatio on neutraali käsite sen suhteen, tapahtuuko talouden muutos markkinataloutta vai suunnitelmataloutta kohti. Esimerkiksi Neuvostoliitossa modernisaatio vietiin läpi suunnitelmatalouden keinoin. Demokratia lasketaan usein yhdeksi modernisaation piirteeksi, toisaalta monet maat näyttävät modernisoituneen ilman demokratiaa. Joka tapauksessa poliittisen organisaation muutos rationaalisemmaksi (ja ilmeisesti byrokraattisemmaksi) on osa modernisaatiota. Modernisaatio teollistumisen myötä on valtava muutos yksilöiden elämässä ja yhteiskunnan tasolla.
Yhteiskuntatieteellisenä teoriana.
Modernisaatio on myös yhteiskuntatieteellinen teoria, joka oli suosittu varsinkin 1950- ja 1960-luvuilla. Se kuuluu ainakin sosiologian, valtio-opin, taloustieteen, sosiaalihistorian ja kehitysmaatutkimuksen piiriin. Teorian kuuluisin edustaja oli yhdysvaltalainen Walt Rostow, joka laati näkemyksen kehityksen vaiheista, jotka kaikki menestyvät valtiot tulevat käymään läpi. Myös esimerkiksi Karl Marxin teoria yhteiskunnan kehityksestä voidaan nähdä modernisaatioteoriana.
Nykyisessä kehitysajattelussa.
Aiemmin kaikkien kehitysmaiden haluttiin modernisoituvan ja teollistuvan. Jotkut kehitysmaat ovatkin onnistuneet tässä (lähinnä Kaakkois-Aasiassa), vaikka useimmat epäonnistuivat. Tällä hetkellä esimerkiksi Kiina ja muutamat muut Etelä- tai Itä-Aasian maat ovat voimakkaasti pyrkimässä kohti modernisaatiota. Nykyään kansainvälinen yhteisö (YK, Maailmanpankki, OECD) puhuu ennemmin ”köyhyyden vähentämisestä”, joka tarkoittaa talouden vakauttamista kasvua varten ja suoraan sosiaalisiin tavoitteisiin keskittyviä ohjelmia. Siihen ei sisälly esimerkiksi teollistamispolitiikkaa. 
Kritiikki.
Modernisaatiota on arvosteltu voimakkaasti etnosentrismistä. Kriitikot sanovat myös, että modernisaation tavoittelu on aiheuttanut kärsimyksiä kehitysmaiden ihmisille. Perinteisesti modernisaatio on ollut sekä oikeiston että vasemmiston kannattama hanke, mutta monet radikaalit ajattelijat saattavat hylätä koko modernisaation. Modernisaation vastakkaisena aatteena voidaan pitää kehityskritiikkiä ja post-developmentia.
Modernisaation suurimpana ongelmana on pidetty luonnonvarojen riittämättömyyttä. Miten käy, kun suuret kehitysmaat teollistuvat ja alkavat käyttää yhtä paljon luonnonvaroja kuin länsimaat? Monien mielestä ”kehittyneiden maiden” nykyinen kehitysmalli ei ole riittävä, vaan niiden pitäisi pyrkiä luomaan vähemmän luonnonvaroja käyttävä yhteiskunta.
Regulus

Regulus, α Leonis, on Leijonan tähdistön päätähti ja taivaan 21. kirkkain tähti. Tähden nimi on latinaa, ja se tarkoittaa ’pientä kuningasta’, sillä Reguluksen uskottiin aiemmin hallitsevan taivaan tapahtumia. Tähden arabiankielinen nimi on Al Kalb Al Asad (Kabelaced), joka tulee arabian ’leijonan sydäntä’ tarkoittavasta sanasta القلب الأس ("al-qalb[u] al-´asad"). Nimi viittaa tähden sijaintiin kuviossa. Muita tähden latinankielisiä nimiä ovat "Rex" (’kuningas’) ja "Cor Leonis" (’leijonan sydän’ arabiankielisestä nimestä). Regulus sijaitsee vain noin puolen asteen päässä ekliptikasta, ja se peittyy usein Auringon tai Kuun taakse. Se koostuu kolmesta erikokoisesta pääsarjan tähdestä.
Regulus A on kolmoistähden komponenteista suurin ja ylivoimaisesti kirkkain. Se on nuori sininen pääsarjan tähti, jonka suuri pyörimisnopeus on aiheuttanut tähden voimakkaan litistymisen: sen läpimitta päiväntasaajalla on noin 32 prosenttia suurempi kuin navoilla. Tähden pyörimisaika on vain 15,9 tuntia. Lisäksi tähdellä on erittäin voimakas magneettikenttä. Regulus A:n iäksi on arvioitu noin 50 miljoonaa vuotta.
A-komponenttia kiertävät suhteellisen kaukana noin 4 200 AU:n päässä korkeintaan kerran 130 000 vuodessa Regulus B ja C . Regulus B on oranssinpunainen pääsarjan kääpiötähti, joka on jonkin verran Aurinkoa pienempi ja himmeämpi. C puolestaan on pääsarjan punainen alikääpiö, joka on huomattavasti Aurinkoa pienempi. Tähdet kiertävät toisiaan 98,9 AU:n etäisyydellä noin 2 000 vuoden jaksoissa. Kaksoistähtien mahdollisilta kiertolaisilta tarkasteltuna Regulus A näyttäisi kuusi kertaa täysikuuta kirkkaammalta sinertävältä tähdeltä.
Hiiden hirvi

Hiiden hirvi on vaikeasti pyydystettävä, voimakas ja nopea hirvi kalevalaisessa runoudessa. Louhi asettaa tyttärensä kosijan tehtäväksi Hiiden hirven pyydystämisen elävänä. Eräässä kuvauksessa Hiidet tekevät hirven luonnonaineksista.
Hirvi säntää valtavalla voimalla lapinkylään, jossa kaataa padan tulelta ja aiheuttaa muutakin vahinkoa. Hirvi saadaan kuitenkin lopulta kiinni.
Olento voi olla samaa kantaa kuin samojedien ja obinugrilaisten taivaallinen peura, kuusijalkainen olento, jonka ensimmäinen samaani pyydysti.
On myös uskottu, että mitä useamman hirven (Hiiden hirven) miehet pyytävät kuluvan talven aikana ennen kevättä, sitä pikemmin koittaa kesä.
Spiritualismi

Spiritualismi (&lt; , ’henkinen, hengellinen’) on 1840-luvulla syntynyt hengellinen liike. Sen keskeinen ajatus on, että ihminen siirtyy kuollessaan henkimaailmaan ja että näihin vainajahenkiin on mahdollista saada yhteys meedion välityksellä. 
Spiritualismiin kuuluu myös ihmiskäsitys ja maailmankatsomus, jossa ihminen nähdään hyvään pyrkivänä henkisenä olentona, ja käsitys, että ihminen kuoltuaan siirtyy henkisille tasoille. Nykyisin spiritualismiin on vakiintunut käsitys, että henkimaailma ei ole vain henkien oleskelupaikka, vaan korkeampi taso, jossa henget jalostuvat.
Spiritualismi samastetaan usein spiritismin kanssa. Varsinaisesti spiritismillä kuitenkin tarkoitetaan spiritualismin ranskalaista versiota, joka perustuu Allan Kardecin kirjoituksiin. Varsinaisesta spiritualismista se eroaa varsinkin siinä, että se uskoo myös jälleensyntymiseen, joka on siinä keskeinen opinkappale. Kardecilainen spiritismi on tullut hyvin suosituksi Latinalaisessa Amerikassa, varsinkin Brasiliassa, jossa se on saanut uskontoihin verrattavan aseman.
Spiritualismi Suomessa.
Suomessa spiritualismin keskuksena toimii Spiritualistisen seuran huoneisto Helsingissä (Karjalankatu 2). Seura julkaisee Henkinen Kehitys -lehteä. Seuralla on noin 1 500 jäsentä (2007).
Gallipolin niemimaa

Gallipolin niemimaa () on niemimaa Turkin Euroopan puoleisessa osassa.
Gallipolin kapea niemimaa kulkee koillisesta lounaaseen ja se alkaa Marmaranmeren muuttuessa Dardanellien salmeksi. Pituutta niemimaalla on noin 203 kilometriä. Niemimaalla sijaitsee Gallipolin (turkiksi Gelibolu) kaupunki.
Gallipolin nimi on johdettu kreikankielisestä nimestä "Kallipolis" (vaihtoehtoisesti "Kalliopolis" tai "Kallioupolis"). Niemimaalla on pitkään ollut strategista merkitystä Istanbulin puolustamisen kannalta. Se oli ensimmäinen osmanien Euroopassa valtaama alue 1300-luvulla. Ensimmäisen maailmansodan aikana niemimaalla käytiin Gallipolin taistelu osmanien ja ympärysvaltojen välillä.
Laboratoriohiiri

Laboratoriohiiri on hiiri, jota ihmiset käyttävät koe-eläimenä eläinkokeissa. Hiiri on yksi tunnetuimmista ja tärkeimmistä ihmisen käyttämistä koe-eläimistä. Sitä on käytetty apuna lääketieteessä ja biologiassa jo 1900-luvun alusta lähtien ja monet hiirikokeissa saadut tulokset ovat vaikuttaneet merkittävästi tieteen kehitykseen ja uusien lääkeaineiden valmistukseen.
Historiaa.
Hiiriä alettiin käyttää koe-eläimenä vuonna 1909 Yhdysvalloissa. Tuolloin syntyi maailman ensimmäinen varta vasten koe-eläimiksi kasvatettu hiiripopulaatio joka oli nimeltään "DBA", ja tästä polveutuvat myös seuraavat koehiiripopulaatiot. Hiiri oli monessa suhteessa oivallinen koekaniini lääketieteellisiin ja biologisiin tutkimuksiin. Koska hiiri oli nisäkäs, sen elimistö muistutti suhteellisen paljon ihmisen elimistöä, minkä ansiosta eri kokeiden vaikutuksesta hiireen oli varsin helppo päätellä vastaavien kokeiden vaikutus ihmiseen. Hii­ren ja ih­misen ge­nomit vas­taavat toi­siaan yli 99-pro­sent­ti­sesti. Hiiren pieni koko ja nopea lisääntyminen tekivät siitä ihanteellisen laboratorioeläimen. Hiiri ei tarvinnut suurta tilaa elääkseen eikä vaatinut paljoa ruokaa.
Vuonna 1921 sai alkunsa maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, kun yhdysvaltalainen Clarence Cook Little sai useita hiirisukupolvia kestäneen työnsä valmiiksi. Little oli risteyttänyt toisilleen sukua olevia laboratoriohiiriä ja loi näin koehiirikannan, joka tunnetaan nimellä "C57BL/6", se on joskus lyhennetty "black 6" tai "B6". Ajan kuluessa tuosta hiirijoukosta kasvoi maailman eniten käytetty koe-eläinkanta, ja yhä nykyisinkin "C57BL/6"-hiiret ovat maailman yleisimpiä koe-eläimiä. Siitä on yritetty tehdä mahdollisimman homogeeninen, eli yhtenäinen, jotta geneettiset erot yksilöiden välillä eivät vääristäisi kokeiden tuloksia. Myöhemmin samaisesta kannasta on kehitetty myös lukuisia muita hiiripopulaatioita eri tarkoituksiin.
Hiirikannat nykypäivänä.
Geenitekniikka on jo niin kehittynyt, että hiirille voidaan räätälöidä haluttuja ominaisuuksia testejä silmälläpitäen. Maailmalla on yrityksiä, jotka tuottavat hiiriä tutkijoille, niin että tutkijat voivat katsoa listasta, millaisen hiiren tutkimuksiin tarvitsevat, ja tilata sen. Suomessa palvelua ei ole kuin Helsingin yliopiston Koe-eläinkeskuksella. 
Clarence Cook Littlein perustama The Jackson Laboratory sai elokuussa 2016 28 miljoonaa dollaria osana kansainvälistä projektia jossa tuotetaan noin 20 000 uutta B6 kantaa ja näistä poistetaan yksitellen yksi geeni hiiren 20 000 geenistä sen genomissa ja katsotaan mihin ne vaikuttavat. Sitä tehdään hiirillä CRISPR/Cas9-välittesellä genomin muuntelulla.
Priamos

Priamos (, ) on kreikkalaisessa mytologiassa Troijan hallitsija ja Laomedonin nuorin poika. 
Priamoksella oli useita vaimoja ja kymmeniä lapsia. Hänen ensimmäinen vaimonsa Arisbe synnytti hänelle Aisakoksen. Priamos erosi hänestä myöhemmin voidakseen mennä naimisiin Hekaben kanssa. Heidän vanhimman poikansa Hektorin oli määrä seurata isäänsä Troijan hallitsijana, mutta heidän toisen poikansa, Pariin, aikaansaama Troijan sota johti hänen kuolemaansa ja kaupungin tuhoon. Priamoksella kerrottiin olleen 50 poikaa ja useita tyttäriä, heidän joukossaan Helenos, Kassandra, Ilione, Deifobos, Troilos, Polites, Kreusa, Laodike, Polyksene ja Polydoros, Priamoksen nuorin poika.
Priamosta kutsuttiin alun perin Podarkeeksi. Hän vaihtoi nimensä sen jälkeen, kun hänen sisarensa Hesione osti hänen henkensä kultaisella huivilla Herakleelta.
Troijan sodan aikana Priamos oli jo iäkäs mies. Kun Akhilleus oli surmannut Hektorin ja kieltäytyi luovuttamasta ruumista takaisin troijalaisille, Priamos saapui hänen luokseen pyytämään poikansa ruumista kyynelsilmin. Akhilleus ei pelkästään suostunut pyyntöön, vaan lupasi sotatoimien taukoavan yhdeksitoista päiväksi, jotta Hektor saataisiin haudattua asiaankuuluvin menoin.
Homeros ei mainitse mitään Priamoksen kohtalosta, mutta myöhemmässä kirjallisuudessa Akhilleuksen poika Neoptolemos surmasi raa'asti Priamoksen Zeuksen alttarille. Kuolinkohtaus on kuvattu myös Shakespearen "Hamletissa".
Joseph P. Kennedy, Jr.

Joseph Patrick Kennedy, Jr. (25. heinäkuuta 1915 – 12. elokuuta 1944) oli vanhin Joseph P. Kennedyn ja Rose Kennedyn yhdeksästä lapsesta, ja hänen veljensä oli presidentti John F. Kennedy. Hänen haluttiin jatkavan suvun poliittista työtä. 29-vuotiaana kuollut Kennedy ei koskaan mennyt naimisiin, mutta hänet yhdistettiin kahteen naiseen: Edith Bouvier Bealeen, Jacqueline Kennedy Onassisin serkkuun ja New Yorkin seurapiirinaiseen Katharine Mortimeriin.
Joseph Jr. opiskeli Harvardin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1938. Sieltä hän jatkoi Harvardin lakikouluun, mutta viimeisenä vuotenaan hän ilmoittautui vapaaehtoisena merivoimiin lentäjäksi. Lentäjäksi valmistuttuaan vuonna 1942 hänet lähetettiin Englantiin ja oli siellä jatkuvasti komennuksella talvella 1943–1944.
Heinäkuussa 1944 hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi tehtävään, jossa Consolidated B-24 Liberator-pommikoneella (joka tunnettiin Yhdysvaltain laivastossa tunnuksella PB4Y) oli tarkoitus lähettää radio-ohjattu pommikone kohti kohdetta Saksassa vastatoimena V-2-iskuille Englantia vastaan. Koneeseen lastattiin 9 600 kilogrammaa räjähteitä. Tarkoitus oli, että ohjaajat lentävät sen Englannin kanaalin yli, ja sen jälkeen lentäjät hyppäisivät koneesta laskuvarjolla. Lopun matkaa kone lentäisi radio-ohjauksella, ja se syöksyisi V-2-ohjustukikohtaan. Kone kuitenkin räjähti ennen kuin Kennedy ehti hypätä ulos. Kennedyn ruumista ei ole löydetty.
Ruteenit

Ruteenit eli rusynit ovat itäisen Keski-Euroopan eri alueilla hajallaan elävä slaavilainen kansa, joka puhuu itäslaavilaisiin kieliin kuuluvaa ruteenin kieltä. Ruteenien perinteisenä kotiseutuna pidetään Ruteniaa. Suurimmat nykyiset ruteenien keskittymät ovat Slovakiassa, Ukrainassa (karpatoruteenit), Puolassa ja Serbian Vojvodinassa.
Ruteenien asema on monin paikoin melko epämääräinen ja sekava. Esimerkiksi neuvostoaikana Ukrainan Taka-Karpatian alueella ruteenien kansalliset pyrkimykset tukahdutettiin melko voimakkaasti, ja heidät laskettiin virallisesti ukrainalaisiksi.
Ruteenin kieli on lähimpänä ukrainan kieltä. Ukrainan valtio katsookin, että ruteeni on vain ukrainan murre. Varsin lähellä se on myös valkovenäjän kieltä, jota kutsutaan myös valkoruteeniksi. Myös ukrainan kieltä on lännempänä kutsuttu ruteeniksi.
Tšekkoslovakiassa ruteeneja, ukrainalaisia ja venäläisiä ei pitkään aikaan tilastoitu erillisiksi kansoiksi, ja sosialismin aikana ruteenit olivat virallisesti vain ukrainalainen heimo, jonka kieltä ei tunnustettu. Vastaavasti Unkarissa Slovakian rajan läheisyydessä eläneet ruteenit laskettiin slovakeiksi ja pantiin slovakinkielisiin kouluihin. Nykyään ruteenin kieli on Slovakiassa tunnustettu, mutta kansa on vieraantunut siitä. 
Länsislaaviseksi luokiteltu Pannonian eli Vojvodinan ruteenien kieli, joka voimakkaita paikallisvaikutteita saatuaan on läheistä sukua sekä serbin että slovakin kielille, normitettiin vuonna 1923, ja myöhemmin siitä tuli yksi alueen seitsemästä virallisesta kielestä. Nykyään ruteeneja elää Vojvodinassa noin 30 000 henkeä, ja alueella on sadan vuoden aikana ilmestynyt yli 200 ruteeninkielistä kaunokirjallista teosta. 
Katolisessa Puola-Liettuassa elettyään useimmat ruteenit ovat ortodoksista riitusta noudattavia mutta paavin ylivallan tunnustavia uniaatteja.
Puolan ja Galitsian Karpaateilla elävät ruteenit jaetaan kolmeen heimoon, jotka ovat lännestä itään lueteltuna lemkot, boikot ja hutsulit.
Vickers 6-ton

Vickers 6-ton toiselta nimeltään Vickers Mark E oli brittiläinen kevyt panssarivaunu. Vickers-yhtiön yksityisenä projektina suunnittelema vaunu ei ollut Britannian armeijan käytössä, mutta sitä myytiin useille muille valtiolle. Suomen lisäksi muita Vickers -panssarivaunun käyttäjiä olivat Puola (38 kpl), Kiina (20), Siam (30), Bulgaria (8), Bolivia (3). Neuvostoliittoon myytiin vuonna 1931 valmistuslisenssi ja 15 vaunua ja se kehitti niiden pohjalta oman T-26 -versionsa.
Historia.
Panssarivaunusuunnittelijoiden John Valentine Carden ja Vyvian Loyd suunnitteleman Mark E -vaunun ensimmäinen kappale valmistui vuonna 1928. Sen runko rakentui edessä ja suurimmassa osassa tornia 25 mm:n paksuisesta ja rungon takaosassa 19 mm:n paksuisesta niitatusta teräslevystä. Moottorina oli 80–95 hevosvoimainen (60–70 kW) Armstrong Siddeley Puma, joka antoi vaunulle 35 km/h huippunopeuden maantiellä.
Käyttö Suomessa.
Suomeen hankittiin 32 vaunua vuosina 1936–1939. Ne piti varustaa 37 mm:n Bofors-tykillä, mutta hallitus päätti säästäväisyyssyistä ostaa vaunut ilman aseistusta. Lopulta vaunut varustettiin Valtion tykkitehtaan 37 mm:n vaunukanuunoilla. Talvisodan jälkeen vaunuihin asennettiin 45 mm:n neuvostoliittolaiset sotasaalistykit. Näin muokattuja T-26E -vaunuja käytettiin jatkosodan taisteluissa.
Klaus Karppinen

Klaes ”Klaus” Karppinen (9. lokakuuta 1907 Iisalmen mlk – 24. tammikuuta 1992 Iisalmi) oli suomalainen kilpahiihtäjä, olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.
Karppinen kuului Suomen viestijoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Garmisch-Partenkirchenissa 1936. Samojen kisojen 50 kilometrillä hän sijoittui viidenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti yhden henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja neljä viestikultaa.
Karppinen edusti Iisalmen Visaa. Hän ei voittanut yhtään henkilökohtaista Suomen mestaruutta. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä.
Ekstensionaalinen

Ekstensionaalinen tarkoittaa kielen itsensä ulkopuolista viittauksen kohdetta, joka on ajallis-avaruudellinen. Kyseisiä kohteita voivat olla esimerkiksi oliot tai niiden luokat. Ekstensionaalisen vastapari on intensionaalinen. Käsitettä voi havainnollistaa seuraavalla esimerkillä: sanayhdistelmillä "Suomen ensimmäinen naispresidentti" ja "Tarja Halonen" on sama ekstensionaalinen kohde mutta ei intensionaalinen. 
Logiikassa kieli on ekstensionaalinen jos ja vain jos sen lauseiden totuusarvo määrittyy yksiselitteisesti lauseiden ekstensioiden perusteella. Ekstensio voi olla esimerkiksi totuusarvo. 
Lääketieteessä ekstensio on sekä ojennusliike, joka vie raajan toisiinsa niveltyviä osia kauemmaksi toisistaan ojentuneeseen asentoon, että ojennusvaihe, jonka aikana sikiön pää tulee näkyviin synnytyskanavasta. Ekstension vastakohta on fleksio.
Äänen nopeus

Äänen nopeus ilmassa on noin 343 metriä sekunnissa eli 1 235 km/h (20 °C) taajuudesta riippumatta. Äänen nopeus vaihtelee kaikissa olomuodoissa materiaalista riippuen. Levymäisillä rakenteilla äänen nopeus riippuu taajuudesta. 
Seuraavassa äänen nopeuksia (m/s) joissakin materiaaleissa lämpötilassa 20 °C, ellei toisin mainita:
Äänen nopeus ilmassa on suoraan verrannollinen lämpötilaan; se kasvaa noin 0,6 m/s celsiusastetta kohden. 
Äänen nopeus riippuu muun muassa lämpötilasta. Äänen nopeus on lämpöliikkeen nopeus kappaleessa. Jos jokin aalto etenee kappaleesta ääntä nopeammin, se on iskuaalto. Meressä äänen nopeus on riippuvainen paineesta, lämpötilasta ja suolaisuudesta.
Äänen nopeus kaasussa.
Äänen nopeuden yhtälö on
formula_1,
jossa
formula_2 on Boltzmannin vakio,
formula_3 keskilämpötila kelvineissä ja
formula_4 kaasumolekyylin keskimääräinen massa.
Kaavasta voidaan kehittää likiarvo molekyylimassan funktiona:
formula_5,
jossa formula_6 on molekyylimassa. Esimerkiksi vedylle se on 1,008.
Usein kirjoitetaan formula_7, jossa nopeus formula_8 on yksikössä m/s, lämpötila formula_9 kelvineinä ja formula_6 on molekyylimassa. Todennäköisimmät kaasuhiukkasten nopeudet ovat 81,6 % tästä ja keskimääräiset nopeudet 92,1 % tästä. Kaasuhiukkasten nopeusjakauma riippuu Maxwellin–Boltzmannin nopeusjakaumasta.
Matti Lähde

Matti Ensio Lähde (14. toukokuuta 1911 Joutseno – 2. toukokuuta 1978 Lappeenranta) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Matti Lähde hiihti Suomen olympiakultaa voittaneen viestijoukkueen kolmannen osuuden Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympialaisten viestihiihdossa. Samojen kisojen 18 kilometrillä hän sijoittui 15:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1938 hän sijoittui 18 kilometrillä 16:nneksi.
Seuratasolla Lähde edusti Korven Honkaa (Joutseno), Tainionkosken Urheilijoita (Imatra), Enson Kisailijoita (Jääski) ja Kuopion Poliisi-Urheilijoita. Hän voitti kaksi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja Salpausselän Kisoissa 50 kilometrin kilpailun vuonna 1941. Holmenkollenilla hän oli parhaimmillaan neljäs vuonna 1935. Vaasahiihdossa hän sijoittui yhdeksänneksi vuonna 1948. Puijolla 1946 hän sai viimeisen merkittävän voittonsa 50 kilometrillä.
Ammatiltaan Matti Lähde oli poliisikonstaapeli. Garmisch-Partenkirchenin olympiakisojen aikaan hän oli vielä viilarina Enso-Gutzeitin tehtailla Ensossa. Hän sai seitsemän lasta. Hänen poikansa Kyösti Lähde pelasi jääkiekon SM-sarjassa kausilla 1967–1968 ja 1972–1973.
Diofantos

Diofantos Aleksandrialainen (, n. 200/214 – n. 284/298) oli kreikkalainen matemaatikko, joka nimettiin kreikkalaisen algebran isäksi. Diofantoksesta ei tiedetä paljoa, mutta hänen tarkka ikänsä tiedetään hautaan kaiverretun ongelman ansiosta.
Diofantoksen ongelma.
”Matkamies! Tähän haudattu on Diofantoksen tomu. Ja luvut, mikä ihme, voivat saattaa sinulle sanan, miten pitkä oli hänen elonsa aika. Kuudennes siitä oli kaunista lapsuutta. Kului vielä kahdestoista osa elämää, niin puhkesi parta poskipäihin. Seuraavan seitsemänneksen vietti Diofantos poikamiehenä. Kun viisi vuotta kului avioliitossa, niin syntyi elämän onneksi esikoispoika, jolle kohtalo antoi kauniin ja valoisan elon aikaa maan päällä vain puolet isänsä päiviä. Ja syvässä surussa tunsi vanhus maisen osansa päättyvän, eläen vuosia neljä siitä, kun poikansa menetti. Sano, montako elinvuotta saavutettuaan Diofantos meni syliin kuoleman?”
formula_1
Ratkaisu.
josta saadaan:
formula_2
Lohjansaari

Lohjansaari () on Lohjanjärven suurin saari. Sen pinta-ala on 20 neliökilometriä ja se on Suomen 64. suurin saari. Saari sijaitsee Lohjan kaupungin alueella. Ennen vuoden 2013 kuntaliitosta saaren läntinen osa kuului Karjalohjan kuntaan.
Lohjansaaresta on 1800-luvulla louhittu sekä kuparia että rautaa.
Myös kalkkia louhittiin 1900-luvun alkupuolella.
Lohjansaarelle johtaa maantie Kirkniemestä. Saarella on sekä ympärivuotista että kesäasutusta. Saaressa sijaitsevat muun muassa Ciderbergin viinitila sekä aiempi Lohjansaaren koulu, jonka opetus lakkautettiin vuonna 2014. Talvisodan aikana koululle tuotiin suojaan äitejä ja lapsia Helsingistä asti.
Halkaisijaltaan noin 400-metrinen Innoonlampi on saaren ainoa merkittävä vesistö.
Lohjansaaressa sijaitsi 1930-luvulla myös työväentalo, joka kuitenkin tuhoutui tulipalossa vain muutama vuosi valmistumisestaan.
Myös motelli toimi saarella aina 1980-luvun loppuun saakka, jolloin sekin paloi.
Kalle Jalkanen

Kalle Jalkanen (10. toukokuuta 1907 Suonenjoki – 5. syyskuuta 1941 Kirjasalo, Inkeri) oli suomalainen kilpahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ura.
Jalkasen suoritus vuoden 1936 talviolympialaisten viestinhiihdon ankkuriosuudella on jäänyt suomalaiseen urheiluhistoriaan. Viimeisessä vaihdossa matkaan lähtiessään Jalkanen oli jäljessä Norjan Bjarne Iversenia minuutin ja 22 sekuntia. Kun osuutta oli hiihdetty vähän yli puolet, oli Jalkanen ottanut Iversenin jo kiinni. Eräässä alamäessä Jalkanen kuitenkin sylkäisi ja samalla hänen tekohampaansa lensivät hankeen. Hän palasi hakemaan ne ja norjalainen pääsi uudelleen johtoon. Puoli kilometriä ennen maalia Jalkanen saavutti Iversenin ja voitti lopulta kuudella sekunnilla. Lisäksi hänen osuusaikansa oli koko kilpailun nopein.
Seuratasolla Jalkanen edusti Iisveden Vesaa (TUL), Iisveden Kiriä, Helsingin Hiihtäjiä ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä. Hän oli 1930-luvun huippuhiihtäjistä ainoa Työväen urheiluliiton kasvatti. Jalkasen uran erikoisuus oli se, että hän voitti olympiakullan ja maailmanmestaruuden, mutta ei koskaan Suomen mestaruutta.
Jalkanen työskenteli uransa aikana maatyömiehenä, sahatyömiehenä, suksivoidevalmistajana ja kahvilanpitäjänä Suonenjoella ja vuodesta 1937 varastokirjanpitäjänä Paraisten Kalkkivuori Oy:llä Lappeenrannassa. Jalkanen oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi tytärtä, joista nuorempi syntyi vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Korpraali Jalkanen kaatui rintamalla jatkosodassa astuttuaan miinaan Inkerin Kirjasalossa.
Laulajalegenda Kari Tapio (1945-2010) oli Kalle Jalkasen veljenpoika.
Armanjakki

Armanjakki on viinitisle, jota valmistetaan Armagnacin alueella Ranskassa.
Armanjakki on tuotenimisuojattu samoin kuin esimerkiksi konjakki ja samppanja. Sen valmistuksessa käytetään samoja rypälelajikkeita kuin konjakin teossa (mutta päärypäleistä Folle Blanche on paikallisesti nimetty Piquepoultiksi), mutta ne tulevat vain kolmelta viini-alueelta, jotka ovat tärkeysjärjestyksessä Bas Armagnac, Ténarèze ja Haut Armagnac. 
Tärkein ero konjakkiin verrattuna on se, että armanjakki tislataan jatkuvalla tislauksella eräänlaisessa kolonnitislauslaitteessa. Sen tisle ei ole kovin väkevää, noin 55–60 prosenttista. Konjakin tisle on noin 70-prosenttista. Tällä tavalla lopputulos on pyöreämpi ja runsasmakuisempi. Tämän jälkeen se kypsytetään tammitynnyreissä konjakin tavoin. Kypsytetyn armanjakin alkoholipitoisuus on 40 prosenttia.
Armanjakkiin pätevät suunnilleen samat laatumääreet (VS, VSOP, XO) kuin konjakkiin, mutta armanjakkia kypsytetään usein pidempään kuin vastaavia konjakkilaatuja. Armanjakista esiintyy myös vuosikertapullotuksia, mikä on harvinaista väkevien alkoholijuomien kohdalla.
Armanjakin tuotantoa valvoo "Bureau National Interprofessionel de l'Armagnac". Toisin kuin konjakkia, jota tuotetaan suuria määriä ja suurilla tiloilla, armanjakkia valmistetaan lukemattomilla pienillä ja keskisuurilla tiloilla. Armanjakkia pidetään toisinaan "II-luokan konjakkina", mutta asiantuntijat usein arvostavat armanjakkia hinta-laatusuhteessa jopa konjakkia enemmän.
Foreca

Foreca Oy on suomalainen yksityinen sääpalveluyritys, jonka toimisto sijaitsee Espoossa. Foreca toimittaa sääpalvelua Suomessa ja maailmalla kuluttajille ja kaupallisille medioille, kuten MTV3:lle.
Yhtiön perusti vuonna 1996 meteorologi Pirkko Saarikivi yhdessä neljän tietotekniikka-asiantuntijan kanssa nimellä "Weather Service Finland". Se oli Suomen ensimmäinen yksityinen säätietoyritys. Nykyinen nimi tulee englanninkielisestä sanasta "forecast", mitä tarkoittaa "ennustaa", ja se otettiin käyttöön vuonna 2001.
Foreca on myös erikoistunut pidempiin sääennusteisiin, mikä näkyy muun muassa kahden viikon paikkakuntakohtaisena sääennusteena.
Boris Podoprigora

Eversti Boris Aleksandrovitš Podoprigora (, s. 27. helmikuuta 1955 Leningrad) on Venäjän valtakunnanduuman neuvonantaja, Konfliktin tutkijoiden liiton puheenjohtaja ja entinen Leningradin sotilaspiirin ulkoisten suhteiden osaston apulaispäällikkö, joka puhuu venäjää, englantia, kiinaa ja daria.
Kadettina Podoprigora haavoittui kahdesti 1976 Podoprigora oli palveli majurina Baikalin takaisessa sotilaspiirissä 1986 ja opiskeli asevoimien kieli-instituutissa islamin asiantuntijaksi ja darin tulkiksi vuoteen 1988. Tätä ennen hän oli idäntuntija ja kiinan kielen tulkki. Valmistuttuaan intensiivikurssilta hänet lähetettiin 40. armeijakuntaan Kandaharin ja Geratin lähelle toimimaan yhteyshenkilönä afgaanieliittiin päin. 1991 Podoprigora palveli Vilnassa ja Riiassa Liettuan ja Latvian itsenäistymisprosessien aikana neuvostoarmeijan yhteiskunnallisella osastolla myös Sajudikseen liittyen ja suoritti etäopintoina Leningradin yliopiston psykologisen tiedekunnan tutkinnon. Siellä hän tutustui myös tykistöeversti Aslan Mashadoviin.
1993–1994 Podoprigora osallistui Tadžikistanissa käytyihin neuvotteluihin eri ryhmien välillä sisällissodan ehkäisemiseksi. 1996–1998 hän palveli Balkanilla ylläpitäen yhteyksiä yhdysvaltalaisiin joukkoihin näiden esikunnassa. 
Hän toimi myös Venäjän federaation yhdistettyjen joukkojen komentajan apulaisena Kaukasuksella Tšetšeniaan liittyen ja on antanut lausuntoja mm. venäläisiä joukkoja koskevista tapahtumista Tšetšeniassa sekä Naton laajentumisesta Baltiaan samoin kuin ilmatilanloukkauksista. Podoprigora antaa usein lausuntoja mm. uutistoimisto Interfaxille.
22. elokuuta 2005 Yleisradion A-studio uutisoi Venäjän valtakunnanduuman neuvonantaja eversti Boris Podoprigoran haastattelun, minkä mukaan Suomessa on politisoitu venäläisten lentokoneiden ilmatilanloukkauksia protestoimalla niistä Viron tapaan samanaikaisesti.
Hämäläis-Osakunta

Hämäläis-Osakunta (HO) on vuonna 1653 perustettu Helsingin yliopiston suurin osakunta. Sen tunnusvärit ovat punainen ja valkoinen.
Osakunnan alue.
Hämäläis-Osakunnan alue sijaitsee Hämeen historiallisen maakunnan eteläosissa eli Kanta-Hämeessä, Päijät-Hämeessä ja eteläisessä Keski-Suomessa, mutta myös Satakunnan historiallisen maakunnan itäosassa, joka suurimmaksi osaksi muodostaa Pirkanmaan nykymaakunnan alueen. Sieltä Punkalaidun ei kuitenkaan kuulu osakunnan alueeseen, mutta toisaalta Etelä-Savosta kuuluu Pertunmaa.
Joutsa, Jämsä ja Luhanka Keski-Suomesta sekä Kuhmoinen ja Mänttä-Vilppula Pirkanmaalta ovat yhteistä aluetta Keskisuomalaisen Osakunnan kanssa. Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Nokia, Parkano ja Sastamala Pirkanmaalta ovat yhteistä aluetta Satakuntalaisen Osakunnan kanssa. Somero Varsinais-Suomesta on yhteistä aluetta Varsinaissuomalaisen osakunnan kanssa.
Toiminta.
Osakunnan toiminta keskittyy Hämäläisten taloon Helsingin Kamppiin Urho Kekkosen kadulla. Osakuntalaisten käytössä on neljä kerrosta harrastus- ja ajanvietetiloja, kirjasto sekä opiskelijaruokala. Osakunnan kerhot järjestävät päivittäin toimintaa osakuntatalossa lukukausien aikana. Kesällä osakunnan toiminta siirtyy Hämeessä, Hausjärven Torholassa sijaitsevaan kesäpaikkaan. Osakunnan juhlaperinteisiin kuuluvat marraskuussa vietettävien vuosijuhlien lisäksi keväisin vietettävät Hämäläiset pidot ja kesällä tehtävä, 1800-lopulta lähtien järjestetty Kesäretki. Hämäläis-Osakunta on myös vuodesta 1959 lähtien järjestänyt hiihtotapahtuman Hämeessä, Ilveshiihdon.
Kerhot ja valiokunnat.
Hämäläis-Osakunnalla toimii parikymmentä kerhoa, joista jokainen on keskittynyt ylläpitämään oman aihepiirinsä harrastusmahdollisuuksia osakunnalla:
Lisäksi osakunnalla on kuusi valiokuntaa, jotka tukevat osakunnan perustoimintoja:
Virkailijat.
Osakunnan arki pyörii vapaaehtoisten eli virkailijoiden voimin. Osakunnan päävirkailijoita ovat taloudenhoitaja, sihteeri ja toiminnanohjaaja. Päävirat ovat palkkiollisia luottamustoimia, joihin kuuluu päivystämistä osakunnan toimistolla. Osakunta valitsee vuosittain jäsenistöstään virkailijoiksi noin 80 muuta vapaaehtoista opiskelijaa organisoimaan omaa osa-aluettaan osakuntatoiminnasta. Osakuntavirkoja ovat valiokuntien ja kerhojen puheenjohtajuudet sekä esimerkiksi valokuvaajan, saunamajurin ja lipunkantajan virat.
Ystävyysjärjestöt.
Hämäläis-Osakunnalla on ystävyysjärjestöt Uppsalan, Lundin, Kaunasin ja Tarton yliopistoissa:
Rahoitus.
Hämäläis-Osakuntaa tukee taloudellisesti Hämäläisten ylioppilassäätiö, joka omistaa Helsingin keskustassa sijaitsevan 1931 valmistuneen Hämäläisten talon, jonka tiloista suurta osaa vuokrataan ulkopuolisille. Myös talon pohjakerroksessa sijaitseva Tavastia-klubi oli aiemmin osakunnan omistuksessa. Nykyään se on Suomen tunnetuin rock-klubi, jota johtaa Mari Hatakka.
Hämäläisten ylioppilassäätiö tukee osakuntalaisia tarjoamalla vuokra-asuntoja sekä myöntämällä stipendejä. Lisäksi säätiö ylläpitää Hämäläisten talossa kirjastoa ja opiskelijalounaita tarjoavaa Osakuntabaaria.
Henkilöitä.
Kunniajäsenet.
Vuosi, jolloin henkilö kutsuttiin kunniajäseneksi, on suluissa:
Sturmgeschütz IV

Sturmgeschütz IV (StuG IV) oli saksalainen rynnäkkötykki, jota Wehrmacht ja Waffen-SS käyttivät toisessa maailmansodassa. Vaunun alusta oli Panzerkampfwagen IV:stä ja sen päällysrakenteet olivat hiukan muunneltuna Sturmgeschütz III Ausf. G:stä, josta myös 75 millimetrin StuK 40 L/48 -tykki oli peräisin. StuG IV – toisin kuin StuG III – oli jo alun perin tarkoitettu panssarintorjuntavaunuksi ja siinä oli parempi panssarointi edeltäjäänsä verrattuna. Jalkaväkeä vastaan oli kuitenkin säilytetty tornin katolla MG-34-konekivääri, joka myöhemmissä malleissa voitiin laukaista myös vaunun sisältä.
StuG IV:ää valmistettiin 1 139 kappaletta vuodesta 1943 sodan loppuun mennessä.
Hemminki Maskulainen

Hemminki Maskulainen (Hemming Henrikinpoika Hollo, Hemmingius Henrici, myös Maskun Hemminki; noin 1550–1619) oli suomalainen pappi, virsirunoilija ja suomentaja. Toimiessaan Maskun kirkkoherrana hän laati varhaisen suomenkielisen virsikirjan "Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria" ja vaikutti työllään vahvasti myöhempään suomenkieliseen virsirunouteen.
Elämä.
Hemminki Henrikinpoika syntyi noin 1550 Turussa porvarisperheeseen. Hän opiskeli Turun katedraalikoulussa, jossa häntä opettivat muun muassa ulkomailla opiskelleet Eerik Härkäpää ja Jacobus Finno (Jaakko Suomalainen). Hemminki saattoi itsekin opiskella jonkin aikaa ulkomailla, kuten yleisenä tapana oli, mutta varmuutta asiasta ei ole.
Valmistuttuaan papiksi Hemminki sai Maskun kirkkoherran viran vuonna 1586. Työnsä ohessa hän laati aikaisempaa Jacobus Finnon virsikirjaa laajemman suomenkielisen virsikirjan. Hemminki Maskulaisen virsikirja ilmestyi luultavasti vuonna 1605 nimellä "Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria", mutta alkuperäisestä painoksesta ei tiettävästi ole säilynyt yhtään kappaletta.
"Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikirja" sisälsi kaikki Jacobus Finnon virsikirjan 101 virttä. Niiden lisäksi kirjaan sisältyi 141 uutta virttä. Suurin osa oli varsin vapaita ja suomen kielelle mukautettuja käännöksiä ruotsista, saksasta, latinasta ja tanskasta. Hemmingin mahdollisesti itse kirjoittamia virsiä oli 26. Lisäksi kirjaan sisältyi viisi tuomiorovasti Petrus Melartopaeuksen virsirunoa. Kaikkiaan virsiä oli 242.
Hemminki Maskulaisen virsikirja muodosti rungon myös vuoden 1701 niin sanottuun "Vanhaan virsikirjaan", jota käytettiin yleisesti aina 1800-luvun lopulle asti ja Lounais-Suomen rukoilevaisten keskuudessa osittain edelleenkin. Vuoden 1986 virsikirjassa on 17 Hemmingin omiin virsiin ja 28 hänen käännöksiinsä pohjautuvaa virttä.
Hemminki Maskulainen laati myös latinankielisen "Piae Cantiones" -laulukokoelman suomennoksen, joka ilmestyi 1616 nimellä "Vanhain Suomen maan pijspain ja Kircon Esimiesten Latinan kielised laulud". Kokoelmassa on myös seitsemän laulua, jotka eivät sisälly vuosien 1582 ja 1625 latinankielisiin laitoksiin.
Henrik on haudattu Maskun kirkon alttarin alle. Kirkon luona on hänen muistomerkkinsä.
Hemminki Maskulaisen kirjoittamat ja kääntämät virret.
Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa (1986).
Maskulaisen kirjoittamat virret
Kääntämät ja muokkaamat virret 
Ruotsin kirkon virsikirja (2002).
Hemminki Maskulaisen kääntämät virret
Timo Veijola

Timo Kaarlo Veijola (25. huhtikuuta 1947 Oulu – 1. elokuuta 2005 Hyvinkää) oli suomalainen teologi. Hän oli Helsingin yliopiston Vanhan testamentin eksegetiikan professori 1985–2005. Veijola oli paitsi kansainvälisesti merkittävä tutkija myös arvostettu opettaja, joka valittiin vuonna 2004 teologisen tiedekunnan vuoden opettajaksi.
Ura.
Veijola valmistui Helsingin yliopistosta teologian maisteriksi vuonna 1970 ja väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1975. Hänen väitöskirjansa käsitteli Vanhan testamentin ns. Deuteronomistisen historiateoksen (Deuteronomium sekä Joosuan, Tuomareiden, Samuelin ja Kuninkaiden kirjat) toimituksellisia kerrostumia. Hänen arvioitiin olevan tämän teoksen synnyn paras asiantuntija maailmassa.
Veijola kuului Raamatunkäännöskomiteaan vuosina 1983–1991.
Viimeisenä suurena työnään Veijola sai valmiiksi saksankielisen Viidennen Mooseksen kirjan kommentaarin ensimmäisen osan. Veijola tutki myös Israelin oikeushistoriaa sekä Vanhan testamentin teologiaa ja hermeneutiikkaa. Viimeisinä vuosinaan hän käsitteli julkisissa esitelmissään depressiota omakohtaisena ja teologisena ongelmana.