tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carolina Weltzin

Carolin(a) Weltzin (11. syyskuuta 1754 Tukholma, Ruotsi – 8. heinäkuuta 1812 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kääntäjä.
Weltzinin vanhemmat olivat kirkkoherra, virsirunoilija Anders Carl Rutström ja Brigitta, o.s. Stiernman. Hänen veljensä oli Carl Birger Rutström, joka oli Turun akatemiassa luonnontieteiden demonstaattori 1794–1796, mutta palasi Turkuun taas 1798 Suomen Talousseuran sihteeriksi, ja myöhemmin hänestä tuli Ruotsin akatemian jäsen.
Carolina Weltzin sai kotoa innostuksen kieliin ja kirjallisuuteen, ja hän oppi saksaa, ranskaa ja englantia niin paljon, että hän teki niistä kielistä käännöksiä. Hän solmi avioliiton asessori Christian Peter Weltzinin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Carolina Weltzin oli kulttuuripiireissä arvostettu henkilö, joka piti kotinsa ovet auki muille kirjailijoille ja taiteilijoille vielä senkin jälkeen kun jäi 1787 leskeksi. Hän oli Utile et dulci -seuran seuraajan Nytta och nöjen voimahahmo.
Weltzin ja hänen veljensä olivat hyvin läheisiä, ja heidän kirjallisista henkilöistä koostuvaan ystäväpiiriinsä kuuluvat muun muassa Anna Maria Lenngren, Carl Gustaf af Leopold ja Frans Mikael Franzén, ja Carl Michael Bellman omisti hänelle runonsa ”Afton-qväde. Dediceradt till fru assessorskan Weltzin”
Weltzin laati keittokirjoja ja oli entisaikojen merkittävimpiä keittokirjailijoita Cajsa Wargin, Anna Maria Rückerschöldin ja Margaretha Nylanderin ohella mutta jäänyt heitä tuntemattomammaksi. Toisin kuin muut, hän ei käsitellyt kotitaloudenhoitoa vaan keskittyi pelkästään ruokaan. Suosituin hänen kirjoistaan, "Ny kokbok" (1804), ilmestyi useana painoksena. Muita hänen kirjojaan ovat "Anwisning till tarfwelig matredning" (1805) ja yksinomaan perunaruokia sisältävä "Anwisning till potäters mångfaldiga begagnande" (1802).
Weltzin myös käänsi alan kirjoja, kuten 1805 E. Hughesin "Afhandling om sättet att brygga dricka, öl och porter och därefter" ja 1808 Christian Gottlob Weinligin "Handbok wid bränwinsbränning och destillering". Lainaamastaan ja koostamastaan aineistosta hän julkaisi "Daglig hjelpreda i köket, eller Anwisning till en tarflig matredning för hwarje dag i året" (1808), jonka hän ilmoittaa alun perin saksalaisen kirjailijan kirjoittamaksi. Hän käänsi myös matkakirjoja, kuten Christian Hwassin "Känslofull resa i Sweiz" (1802), Garlieb Helwig Merkelin "Resehändelser" (1803) ja erityisesti kolmiosaisen "Samling af korta resebeskrifningar" (1803-1806), johon hän kokosi tunnettujen ja tuntemattomien tekijöiden kuvauksia ulkomailta. Myös naisasia tuli esille kahdessa hänen käännöstyössään. Saksalaisen kirjailijan ja naisasianaisen Caroline Auguste Fischer Venturinin "Gustafs förvillelser" ilmestyi 1802. Venturini kyseenalaisti kirjoituksissaan naisen perinteisen roolin ja kuvasi avioliitolle vaihtoehtoisia polkuja. Toinen oli saksalaisen kirjailijan ja opettajan Caroline Rudolphin "Bref om fruntimmers uppfostran" (1811).
Weltzin osasi arvioida käännöstöitä valitessaan, millaisella kirjallisuudella oli menestymisen mahdollisuuksia siinä kulttuuriympäristössä, johon hän itsekin kuului.
Yetnebersh Nigussie

Yetnebersh Nigussie (s. 24. tammikuuta 1982 Ambrahan) on etiopialainen juristi ja ihmisoikeusaktivisti, joka työskentelee vammaisten oikeuksien hyväksi. Hänelle myönnettiin vuonna 2017 oikeudenmukaisuuspalkinto Right Livelihood, joka jaettiin Tukholmassa 1. joulukuuta 2017. 
Elämäkerta.
Yetnebersh Nigussiellä on seitsemän sisarusta, hänen isänsä tuli pappisperheestä. Viiden vuoden iässä hän sairasti aivokalvontulehduksen. Maaseudulla ei ollut tarvittavaa hoitoa ja se johti tytön sokeuteen. Sokeuden johdosta Nigussie välttyi lapsiavioliitolta, mikä oli hyvin yleistä Amaricin pohjoisosassa asuville tytöille. Nigussien isoäiti järjesti tytölle paikan katoliseen sokeiden kouluun Shashemenessa. Vammaiset tytöt olivat alimmassa yhteiskuntaluokassa. Kahdentoista vuoden iässä Nigussie huomasi, että hän ei ollut samanlainen kuin muut lapset. Hän jatkoi opintoja Menelik II -oppilaitoksessa Addis Abebassa ja pääsi Addis Abeban yliopistoon, jossa hän suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 2006. 
YK:n yleissopimus.
Nigussie on sitoutunut vammaisten oikeuksia koskevaan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimukseen.
Zimri-Lim

Zimri-Lim oli Syyrian Marin kuningas n. 1775–1761 eaa, hän oli Marin kuninkaan Yahdun-Limin poika. Assyrian Shamsi-Adad I oli valloittanut Marin hänen isänsä kuoltua, mutta Zimri-Lim onnistui pakenemaan ja hän oli maanpaossa Yamhadissa. Shamsi-Adad I:n kuoltua Zimri-Lim kukisti Marin assyrialaisen kuninkaan ja nousi valtaistuimelle.
Zimri-Lim oli aluksi hyvissä väleissä Babylonian kuninkaan Hammurabin kanssa ja antoi omia joukkojaan tämän sotilaallisiin kampanjoihin. Historiallisesti merkittävin oli Larsan kuninkaan Rim-Sin I:n kukistaminen, koska sen ansiosta Larsan dynastian ajankohta on helpommin ajoitettavissa.&lt;br&gt;Muutama vuosi Larsan kukistamisen jälkeen Hammurabi kuitenkin hyökkäsi Mariin ja valloitti sen.
Zimrilim noudatti kanaanilaisia tapoja. Kun Mariin oli suunnitteilla uusia hallinnollisia rakennuksia, Zimrilim pyysi Daagonin, Ishtarin ja Adadin kulttipappien tutkia enteitä uhrieläinten maksoista ja muista sisälmyksistä. Sotaretkille ei lähdetty ennen kuin kanaanilaiset papit olivat ennustaneet esimerkiksi uhrilampaan nytkähtelyn perusteella, kannattaako sotaretki vai ei. 
Zimrilimin palatsien seinille maalattiin monivärisiä freskoja, mikä oli uutta rakennustaiteessa. Zimrilim keräsi Mariin valtaisan arkiston nuolenpääkirjoitustauluja. Paitsi sumerilaisia nuolenpääkirjoituksia, arkistossa on akkadin- ja heetinkielisiä nuolenpääkirjoitustekstejä.
The Luciferian Crown

The Luciferian Crown on Archgoatin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2018. Se debytoi Suomen virallisen listan seitsemännellä sijalla, ja fyysisten albumien listan toisena.
Luettelo Ukrainan luonnonsuojelualueista

Tämä on luettelo Ukrainan luonnonsuojelualueista. Ukrainassa on satoja eritasoisia luonnonsuojelualueita. 
Ukrainan biosfäärialueet ja luonnonpuistot (IUCN:n I-luokka).
Ukrainan biosfäärialueet ja luonnonpuistot kuuluvat tiukimmin suojeltuihin luonnonsuojelualueisiin. Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n on antanut näille suojelualueluokittelun korkeimman, I-tason luokituksen. Vuonna 2022 Ukrainassa oli kahdeksan Unescon biosfäärialueena (MAB) tunnustamaa suojelualuetta (). Lisäksi väestönsuojelullisista syistä biosfäärialueeksi on luokiteltu Tšernobylin säteily-ekologinen biosfäärialue. Tämän ohella maassa on ainakin 19 luonnonpuistoa ().
Huom: biosfäärialue voi koostua muista suojelualueista ja ulottua valtionrajan yli; siihen voi sisältyä esim. yksi tai useampi kansallispuisto. Ohessa on lueteltu vielä taulukoimattomia ukrainalaisia luonnonpuistoja ():&lt;br&gt;
Ukrainan kansallispuistot (IUCN:n II-luokka).
Kansainvälisen luonnonsuojeluliitto IUCN:n II-luokkaan kuuluu yli 50 kansallispuistoa (, tai ; lyhennys НП tai НПП). Osa Ukrainan kansallispuistoista on hyvin nuoria, perustettu vasta 2020-luvulla. 
Näistä kertoo artikkeli: Luettelo Ukrainan kansallispuistoista. Artikkelit yksittäisistä kansallispuistoista löytyvät luokasta: 
Muut luonnonsuojelualueet.
Lisäksi Ukrainassa on useita satoja muita luonnonsuojelualueita. Yleisölle avoimia, tyypillisesti alueellisesti suojeltuja luonnonsuojelualueita ovat esimerkiksi suojellut luonnonmuistomerkit ympäristöineen (IUCN:n luokka III), alueen luontotyyppien tai lajien suojelualueet (luokka IV), alueellisesti suojelut maisema-alueet (luokka V) sekä luonnonvarojen hoito- ja
suojelualueet, joilla turvataan alueellisia kulttuuriarvoja ja luonnonvarojen perinteisiä hoito- ja käyttötapoja. 
Aiempi, poistuva artikkeliversio.
Ne on jaettu viiteen kasvillisuusvyöhykkeeseen
Nicolaus Decius

Nicolaus Decius tai Nicolaus Tech (n. 1485 Hof, Oberfranken, Baijeri – n. 1546 Stettin) oli saksalainen munkki ja reformaation jälkeen evankelinen pappi Stettinissä.
Decius oli saksalaisen reformaation alkuvaiheen merkittävimpiä virsirunoilijoita. Hän opiskeli Leipzigin yliopistossa. Vuonna 1523 hän kirjoittautui Wittenbergin yliopistoon nimellä Nicolaus Tecius de Curia, ja opintonsa päätettyään hän toimi opettajana Braunschweigissä ja rehtorina Hannoverin koulussa. Vuonna 1540 hänet mainitaan hovisaarnaajana Königsbergissä. Decius harrasti paitsi virsirunoutta, myös muita kirjallisia töitä ja sävellystä. Hän oli sekä saarnaaja että kanttori, ja virsirunoilijana hän esiintyi jo ennen Lutheria. 
Hän on kirjoittanut muutaman virren, joita lauletaan edelleen. Virsi ”Allein Gott in der Hör sei Ehr” on saksankielinen parafraasi, mukaelma latinankielisestä Gloria-hymnistä. Toinen hänen nimiinsä merkitty virsi on messun Agnus Dein mukaelma ”O Lamm Gottes, unschuldig”. Tätä virttä on Johann Sebastian Bach käyttänyt Matteus-passion alkukuoron cantus firmuksena. 
Molemmat tulivat nopeasti suosituiksi ja ne käännettiin muun muassa tanskaksi, ruotsiksi ja suomeksi. 
”Allein Gott” ilmestyi ruotsiksi 1562 ja suomeksi Jacobus Finnon virsikirjaan 1583. Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 128, "Ainoan Herran Jumalan”. Ruotsin kirkon virsikirjassa siitä on toinen käännös, virsi 18 ”Soi kiitosvirsi Herralle”. 
”O lamm Gottes” ilmestyi ruotsinkielisenä 1536 Olaus Petrin kääntämänä ja suomeksi Mikael Agricolan 1549 kääntämänä. Suomessa siihen on myöhemmin lisätty kaksi säkeistöä. Suomen kirkon virsikirjassa se on virsi 65 "Oi Jumalan Karitsa", kolmisäkeistöisenä ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 143 yksisäkeistöisenä. 
Suomen kirkon virsikirjassa on myös kolmas Deciuksen virsi, virren 131, "Oi Isä kaikkivaltias", neljäs säkeistö, joka on liitetty Jacobus Finnon muotoilemaan Herran rukouksen parafraasiin.
Mustan sydämen rovio

Mustan sydämen rovio on Marko Hietalan esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2019. Se julkaistiin myöhemmin myös englanniksi käännettynä. Albumi nousi kolmanneksi Suomen virallisella listalla.
Albumin vanhimmat kappaleet ovat yli 20 vuotta vanhoja. Osa sooloalbumin kappaleista ovat olleet joko liian henkilökohtaisia tai muuten epäsopivia Hietalan muiden yhtyeiden repertuaariin.
Paineilmatoimilaite

Paineilmatoimilaite on säätöventtiilin osa, joka muuntaa energiaa (yleensä paineilmaa) mekaaniseksi liikkeeksi. Liike voi olla joko pyörimis- tai etenemisliikettä toimilaitteen tyypistä riippuen. 
Toimintaperiaate.
Paineilmatoimilaite koostuu yleensä männästä tai kalvosta, joka tuottaa liikkeen vaatiman voiman. Se pitää ilman sylinterin yläosassa, jolloin ilmanpaine pystyy pakottamaan kalvon tai männän liikuttamaan venttiilin karaa tai kääntämään venttiilin sulkuelintä. 
Venttiileille riittää alhainen käyttöpaine, ja ne yleensä kaksin- tai kolminkertaistavat voiman. Mitä suurempi männän koko on, sitä suurempi lähtöpaine voi olla. Suurempi mäntä hyödyttää myös ilmansyötön ollessa heikko, koska se mahdollistaa saman voiman heikommalla syötöllä. Nämä paineet ovat riittävän suuria murskaamaan putkessa olevat esineet. 100 kPa:n syöttöpaineella voi nostaa helposti pienen auton (450 kg:aan asti), ja kyseessä on kuitenkin vain pieni ja yksinkertainen venttiili. Karan tarvitsemat voimat voivat olla kuitenkin liian suuria ja aiheuttaa karan hajoamisen. 
Paine siirtyy karaan, joka on yhdistetty venttiilin sulkukappaleeseen, perhosventtiiliin yms. Suurvirtaus- tai suurpaineputkistoissa tarvitaan suurempia voimia, jotta toimilaite selviytyy paineen aiheuttamista voimista ja pystyy liikuttamaan venttiilin liikkuvia osia ohjatakseen aineen virtausta putkistossa. 
Venttiilin ”ohjaussignaalina” on tulo, joka voi tulla erilaisilta mittalaitteilta, ja jokainen eri paine on eri säätöarvo venttiilille. Signaali on tavallisesti 20–100 kPa. Venttiili voi ohjata esimerkiksi painetta säiliössä, jossa on tasainen ulosvirtaus ja muuttuva sisäänvirtaus, joka muuttuu toimilaitteen ja venttiilin avulla. Painelähetin näyttää säiliön paineen ja lähettää 20–100 kPa:n ohjaussignaalin. 20 kPa:ta tarkoittaa, että säiliössä ei ole painetta, ja 100 kPa tarkoittaa, että säiliössä on enimmäispaine, mutta tämä voi vaihdella lähettimen kalibroinnista riippuen. Kun säiliön paine nousee, lähettimen lähtösignaali kasvaa, ja tämän paineen kasvu lähetetään venttiilille, mikä saa venttiilin vetäytymään alaspäin eli se alkaa sulkeutua. Tällöin säiliöön tuleva virtaus pienenee, mikä pienentää säiliön painetta, koska painetta poistuu säiliöstä ulosvirtauksena. Tätä kutsutaan suoraksi toimintaprosessiksi. 
Paineilmatoimilaitteiden tyyppejä:.
Paineilmatoimilaitteita ovat mm:
Kehäkukkia

Kehäkukkia ("The Effect of Gamma Rays on Man-in-the-Moon Marigolds") on Paul Newmanin tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1972. Arkisen realistinen tarina perustuu Paul Zindelin Pulitzer-palkittuun näytelmään, jonka pohjalta käsikirjoituksen laati Alvin Sargent. Elokuvan pääosia näyttelevät Paul Newmanin vaimo Joanne Woodward ja tytär Nell Newman, joka käytti lapsirooleissaan nimeä Nell Potts. Kolmatta pääosaa esittää Roberta Wallach, joka on puolestaan näyttelijä Eli Wallachin tytär.
Juoni.
Alkoholisoitunut, suorapuheinen ja katkeroitunut Beatrice (Woodward) on jäänyt leskeksi, työskentelee puhelinmyyjänä ja asuu nuhruisessa talossaan kahden hyvin erilaisen tyttärensä kanssa. Vanhempi tytär Ruth (Wallach) kärsii epilepsiasta ja on ulospäin suuntautunut kuten äitinsä, nuorempi ja hiljaisempi Matilda (Potts) kasvattaa kehäkukkia koulun tiedekilpailuun ja huolehtii lemmikkikanistaan. Tarinan edetessä Beatricen mielenterveys järkkyy yhä pahemmin ja Matildasta tulee keskushenkilö, joka on huolestunut maapallon tulevaisuudesta.
Vastaanotto.
Elokuva kilpaili Kultaisesta palmusta Cannesin elokuvajuhlilla, joilla Joanne Woodward palkittiin parhaasta naispääosasta. Hän oli roolistaan myös Golden Globe -ehdokkaana.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskiven mielestä tarina kuulostaa kovin arkiselta ja sen äitihahmo on aika kauhistuttava, mutta Newmanin ohjaus ja Woodwardin näyttelijäntyö kannattelevat elokuvaa. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1986 sen olevan vakuuttava näyttö avioparin Newman–Woodward yhteistyöstä. Hän kehui näyttelijätyötä ja piti ohjaustyötä tarkkana. ”Paul Newman kantaa rehellisesti huolta kuvaamistaan ihmisistä, joten hänen humanismiinsa uskoo vahvasti.”
Hell or High Water (Matthau Mikojanin albumi)

Hell or High Water on Matthau Mikojanin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 48.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Mika Roth antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi yhtyeen muodostaneen vahvan ja tunnistettavan ominaissoundin. Soundin Eero Kettunen antoi albumille kolme tähteä, ja piti erityisesti paria boogierock-kappaletta sekä nimikkobiisiä mukavasti rullaavina yksilöinä.
Minä halusin olla niin kuin Beethoven

Minä halusin olla niin kuin Beethoven on Ismo Alangon seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 17. toukokuuta 2019. Albumin teemana on ihmisenä maailmassa olemisen omituisuus ja hämmentävyys. Alanko on soittanut albumin kitara- ja basso-osuudet, Apocalyptican Mikko Sirén rummut. Artturi Taira on soittanut syntetisaattoreita, ohjelmoinut ja laulanut taustoja. Albumin ovat tuottaneet Riku Mattila ja Artturi Taira.
Josimar

Josimar Rosado da Silva Tavares (18. elokuuta 1986 Pelotas, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Josimar. Hänen seuransa oli Chapecoense. Josimar menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Nurmijärven linja-autoasema

Nurmijärven linja-autoasema on linja-autoasema Nurmijärven kirkonkylässä (Mahlamäentie 1). Linja-autoasemalta lähtee paikallis- ja kaukoliikennettä.
Lähtölaiturit.
Lähde:
Caio Júnior

Luiz Carlos Saroli (8. maaliskuuta 1965 Cascavel, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hänet tunnettiin nimillä Caio Júnior. Viimeinen seura, jonka managerina hän toimi, oli Chapecoense. Caio Júnior kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Valo (Mustan kuun lapsien albumi)

Valo on Mustan kuun lapsien kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2019. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 43, sekä fyysisten albumien listan sijalla 7.
Kappaleesta ”Kohti valoa” kuvattiin musiikkivideo.
Vastaanotto.
Yhtyeen faniksi tunnustautunut Kaaoszinen Taru Ruusu saaneen, mitä oli yhtyeeltä tilannut. Karvan alle täydet pisteet antanut arvioija sanoi albumin tuoneen jokaisella kuuntelukerralla uusia aspekteja, joista esimerkkinä kappale ”Nostalgia” antaa kuuluvuutta eri instrumenteille.
Kempes

Everton Kempes dos Santos Gonçalves (3. elokuuta 1982 Carpina, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Kempes. Hänen seuransa oli Chapecoense. Kempes kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Filipe Machado

Filipe José Machado (13. maaliskuuta 1984 Gravataí, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänen seuransa oli Chapecoense. Machado menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Arthur Maia

Arthur Brasiliano Maia (13. lokakuuta 1992 Maceió, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänen seuransa oli Vitória, mutta hän pelasi lainalla Chapecoensessa. Maia kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Marcelo Augusto Mathias da Silva

Marcelo Augusto Mathias da Silva (26. elokuuta 1991 Juiz de Fora, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Marcelo. Hänen seuransa oli Chapecoense. Marcelo menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Delfim Peixoto

Delfim de Pádua Peixoto Filho (3. tammikuuta 1941 Itajaí, Santa Catarina, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen poliitikko, jalkapallojohtaja, Brasilian jalkapalloliiton varapresidentti, Federação Catarinense de Futebolin presidentti ja kongressin jäsen. Peixoto oli koulutukseltaan lakimies. Peixoto menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Mário Sérgio Pontes de Paiva

Mário Sérgio Pontes de Paiva (7. syyskuuta 1950 Rio de Janeiro, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija, -valmentaja ja urheiluselostaja. Hänet tunnettiin nimellä Mário Sérgio. Mário Sérgio kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Bruno Rangel

Bruno Rangel Domingues (11. joulukuuta 1981 Campos dos Goytacazes, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänen seuransa oli Chapecoense. Rangel kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita henkilöitä.
Exe (joki Englannissa)

Exe on noin 97 kilometriä pitkä joki, joka virtaa Somersetin ja Devonin kreivikunnissa Lounais-Englannissa. Se saa alkunsa Exmoorin nummilta läheltä Simonsbathin kylää, vain noin 8 kilometrin päästä Bristolin kanaalista. Sieltä se virtaa etelään ja ohittaa Tivertonin ja Exeterin kaupungit. Pian Exeterin jälkeen se levenee estuaariksi, joka yhtyy Englannin kanaaliin Exmouthin kohdalla.
Exejoesta kalastetaan lohia ja taimenia ja estuaarin alueella harrastetaan purjehdusta. Joen ylävirralla on paperitehtaita ja jauhomyllyjä.
Historia.
Roomalaiset rakensivat vuonna 50 Exeterin paikalle linnakkeen, sillä se oli joen viimeinen ylityspaikka ennen merta. Seuraavien vuosisatojen aikana Exeteristä muodostui tärkeä kauppapaikka, jonka toiminta keskittyi sen sataman ympärille. Devonin kreivitär Isabella de Fortibus rakennutti joelle padon 1270- tai 1280-luvulla ohjatakseen vettä omistamiinsa myllyihin. Pato esti suuria laivoja pääsemästä Exeteriin, minkä seurauksena satama siirtyi siitä alavirtaan sijaitsevaan Topshamiin.
Vuonna 1566 vihittiin käyttöön Exeterin kanava, Englannin ensimmäinen laivakanava, jota pitkin laivat pääsivät jälleen kaupungin satamaan Turfin sulun kautta. Ylävirralla sijaitsevassa Tivertonin kaupungissa joesta saatiin vesivoimaa villateollisuuden käyttöön.
Historian aikana Exe on tulvinut yli äyräidensä useita kertoja. Tulvat ovat tuhonneet kirkkoja ja muita rakennuksia Exeterissä ja aiheuttaneet tuhoja myös Tivertonissa ja muissa kaupungeissa sekä maaseudulla. Tulviin joudutaan yhä varautumaan paikoitellen joen varrella. Exeteriin rakennettiin 1970-luvulla valleja ja kanavia tulvantorjuntaa varten.
Luonto.
Exejoen suulla sijaitsevat Exmouth ja Dawlish Warrenin luonnonsuojelualue ovat arvokkaita lintuvesiä. Niiden alueella voi nähdä muun muassa avosettejä, kuoveja, sorsia, sepelhanhia, meriharakoita, suosirrejä, punajalkavikloja, tundrakurmitsoja ja kuireja.
Exestä on perinteisesti kalastettu lohta – vuonna 1924 joesta pyydettiin peräti 29 kilogramman painoinen yksilö. Lohikannat ovat kuitenkin taantuneet kaikissa Devonin joissa, ja viranomaiset yrittävät palauttaa niitä entiselleen.
Yläjuoksullaan Exe virtaa soisilla nummilla, metsissä ja syvissä laaksoissa. Siellä sijaitsee myös Wimbleballin tekojärvi, johon johdetaan vettä joesta.
Polly Higgins

Pauline Helène "Polly" Higgins (4. heinäkuuta 1968 – 21. huhtikuuta 2019) oli skotlantilainen asianajaja, kirjailija ja ympäristöaktivisti.
Higgins syntyi Loch Lomondin alueella Skotlannissa ja opiskeli lakia muun muassa Glasgow’n yliopistossa. Hänen uransa päätavoitteena oli luonnonsurman (engl. "ecocide") saaminen osaksi Kansainvälisen rikostuomioistuimen tuomiovaltaa sotarikoksien, rikoksien ihmisyyttä vastaan ja kansanmurhan rinnalle.
Higgins kuoli 50-vuotiaana nopeasti edenneeseen syöpään.
Tiaguinho

Tiago da Rocha Vieira (4. kesäkuuta 1994 Trajano de Moraes, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Tiaguinho. Hänen seuransa oli Chapecoense. Tiaguinho kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita henkilöitä.
Thiego

Willian Thiego de Jesus (22. heinäkuuta 1986 Aracaju, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimillä Willian Thiego ja Thiego. Hänen seuransa oli Chapecoense, johon hän oli liittynyt vuotta ennen kuolemaansa. Thiego menehtyi lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Marcos Danilo Padilha

Marcos Danilo Padilha (31. heinäkuuta 1985 Cianorte, Brasilia – 29. marraskuuta 2016 Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Danilo. Hänen viimeisin seuransa oli Chapecoense. Danilo joutui 28. marraskuuta 2016 lento-onnettomuuteen, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä. Hän selvisi onnettomuudesta hengissä, mutta kuoli seuraavana päivänä sairaalassa.
Kirjokimalainen

Kirjokimalainen ("Bombus distinguendus") on keltainen tai kullankeltainen kimalaislaji. Sen perusväritystä täydentävät keskiruumiin musta keskiosa ja takaruumiin tummanruskeat poikkiraidat. Kuningatar on pituudeltaan 18–24 millimetriä, työläinen 11–18 millimetriä ja koiras 14–18 millimetriä.
Koiraalla on pitemmät jalat ja tuntosarvet kuin naaraalla. Kirjokimalaisen imukärsä on suhteellisen pitkä, ja sen lentoääni on huomattavan matala.
Kuningatar lähtee liikkeelle vasta alkukesällä ja rakentaa pesän matalaan maakuoppaan, maanalaisiin myyränkäytäviin tai maanpinnalle heinikkoon. Kirjokimalaisen yhteiskunnat ovat pieniä. Suomessa lajia esiintyy melko harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomen merenrantaniityillä ja muilla niityillä, pohjoisimmillaan eteläisessä Lapissa.
Juhannuskimalainen

Juhannuskimalainen ("Bombus humilis") on kellanoranssinruskea kimalaislaji, jonka kyljet ovat kellertävänharmaat. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen 9–15 millimetriä ja koiras 10–14 millimetriä.
Juhannuskimalainen etsii ruokansa kedoilta ja niityiltä. Keväällä kuningatar suosii kevätlinnunhernettä, myöhemmin keltamaitea, hiirenvirnaa ja masmaloa. Pesänsä kuningatar perustaa maanpinnalle sammaltuppaisiin tai myyrän talvipesään. Suomessa lajia esiintyy harvinaisena Lounais-Suomessa.
Sammalkimalainen

Sammalkimalainen ("Bombus muscorum") on pienehkö kimalaislaji. Sillä on lyhyt tasainen karvapeite, joka on keskiruumiin selkäpuolelta oranssinpunainen. Muualta keskiruumiista nuoren yksilön karva haalistuu punaruskeasta himmeän kellanruskeaksi. Jalat, kyljet, vatsa ja pää ovat mustat. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen 10–16 millimetriä ja koiras 14–18 millimetriä.
Sammalkimalainen voi pesiä monenlaisissa paikoissa. Se on saanut nimensä siitä, että se tiivistää pesänsä sammalilla. Lajille on ominaista myös se, että se ei lennä kauas pesästään kerätessään mettä ja siitepölyä.
Suomessa sammalkimalaista esiintyy lounaisen etelärannikon ja Pohjanlahden merenrantaniityillä sekä paikoin Pohjois-Pohjanmaan jokivarsiniityillä. Laji on Suomessa harvinainen ja silmälläpidettävä.
Mustakimalainen

Mustakimalainen ("Bombus ruderarius") on keskikokoinen kimalaislaji. Naaras on väriltään musta ja takaruumiin kärjestään oranssi. Koiraan etu- ja takaselkä sekä takaruumiin tyvi ovat harmahtavat ja takaruumiin kärki oranssi. Kuningatar on pituudeltaan 16–20 millimetriä, työläinen 9–16 millimetriä ja koiras 15–18 millimetriä.
Mustakimalainen elää niityillä, ruohokentillä ja pellonreunoilla, ja se etsii ravintonsa muun muassa keltamaitteen ja masmalon kukista. Kuningatar perustaa pienen pesänsä maanpinnan tuntumaan, usein ruohotuppaiden tyville. Suomessa mustakimalainen elää melko harvinaisena Oulusta etelään.
Hevoskimalainen

Hevoskimalainen ("Bombus veteranus") on pienehkö, pääväritykseltään harmaa kimalaislaji. Sen keskiruumiin keskiosa ja selkäkilpien tyviosat ovat mustat, ja takaruumis näytätä poikkiraitaiselta. Kuningatar on pituudeltaan 15–20 millimetriä, työläinen 6–14 millimetriä ja koiras 13–17 millimetriä.
Hevoskimalainen viihtyy hiekkaisilla mailla, tienpientareilla, niityillä ja pihanlaiteilla. Kukista se suosii valkoapilaa ja rantatädykettä. Pesänsä hevoskimalainen rakentaa tavallisesti ruohotuppaisiin, jonka eristystä työläiset parantavat vuoraamalla seinämät heinillä ja sammaleilla. Joskus laji pesii vanhoissa hiirenpesissäkin. Hevoskimalaisia lentelee vielä syyskuussakin.
Laji on melko yleinen Etelä-Suomessa, ja sitä on tavattu Rovaniemen korkeudella saakka. Keski-Euroopassa ja Ruotsissa laji on harvinaistunut suuresti.
Kaakonkimalainen

Kaakonkimalainen ("Bombus schrencki") on oranssiselkäinen, vaaleakylkinen ja raidallinen kimalaislaji. Sen naama ja vatsapuoli ovat mustat, ja lonkissa on valkoiset karvatupsut. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen 9–15 millimetriä ja koiras 10–14 millimetriä.
Kaakonkimalaista tavataan monenlaisista paikoista, kuten niityiltä, pellon- ja tienreunoilta, pihoilta ja puutarhasta sekä metsästä. Sen pesä on maassa lähellä maanpintaa esimerkiksi kulottuneen heinän sisällä. Laji suosii ravintonaan hernekasveja kuten virnoja ja apiloita. Kaakonkimalainen esiintyy laajasti Siperiassa, ja Suomessa sitä esiintyy maan kaakkoisosissa.
Alppikimalainen

Alppikimalainen ("Bombus alpinus") on pohjoinen kimalaislaji. Se on pitkäkarvainen, eturuumiiltaan musta, takaruumiiltaan oranssinpunainen tai haalistuneen keltainen. Kuningatar on pituudeltaan 20–22 millimetriä, työläinen 12–15 millimetriä ja koiras 14–16 millimetriä.
Suomessa alppikimalaista tavataan harvinaisena Pohjois-Lapin tunturirinteillä. Laji pesii etenkin vanhoissa tunturisopulin koloissa. Yhteiskuntaan kuuluu yleensä alle 50 yksilöä. Alppikimalainen ruokailee mielellään mustikan kukilla.
Laji katsotaan IUCN:n mukaan maailmanlaajuisesti vaarantuneeksi (VU). Suomessa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Arnold Rosenquist

Emil Arnold Rosenquist (27. huhtikuuta 1907 Helsinki – 27. toukokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen upseeri ja urheiluvaikuttaja.
Henkilöhistoria.
Arnold Rosenquistin vanhemmat olivat filosofian tohtori Oskar Rosenquist ja Julie-Frederique Lippe-Dubois. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1930–1936 oli Elvi Packalén ja toinen vuodesta 1939 Margaretha Philip. Rosenquist tuli ylioppilaaksi 1930, valmistui Kadettikoulusta 1929, suoritti alemman oikeustutkinnon 1932 sekä filosofian kandidaatin tutkinnon 1934 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon 1952. 
Rosenquist toimi upseerina eri joukko-osastoissa vuodesta 1930, sota-aikana päämajan palveluksessa, rykmentin komentajan apulaisena, pataljoonan komentajana sekä sotilasasiamiehenä Ranskassa 1942–1945 ja Sveitsissä 1942–1946. Pääesikunnan ulkomaantoimiston päällikkö hän oli vuodesta 1946 vuoteen 1948, jolloin hän erosi puolustusvoimien palveluksesta. Rosenquist, joka oli toiminut 1930-luvulla partiojärjestön johtotehtävissä, työskenteli sittemmin liike-elämän palveluksessa. 
Hän oli Suomen Olympiakomitean pääsihteeri 1950–1961 ja Suomen olympiajoukkueiden johdon jäsen 1952, 1956 ja 1960. Reservin kornetiksi Rosenquist ylennettiin 1927, vänrikiksi 1929, luutnantiksi 1931, kapteeniksi 1939 ja majuriksi 1942.
Luettelo Romanian kansallispuistoista

Luettelo Romanian kansallispuistoista sisältää Romanian 14 kansallispuistoa.
Stribog

Stribog on slaavilaisessa mytologiassa tuulten jumala. Stribog mainitaan Nestorin kronikassa, ja kiertoilmaus "Stribogin lapsenlapset" viittaa tuuliin. Stribog oli tuulten pääjumala, jonka lisäksi slaaveilla oli myös muita tuulten jumalia. Varpulis synnytti myrskyn äänet, Erisvors oli "pyhän rajuilman" jumala ja Vikhor nostatti pyörteisiä tuulia.
Decatur (Illinois)

Decatur on kaupunki Yhdysvalloissa Illinoisin osavaltion keskiosassa. Se on Maconin piirikunnan hallintokeskus. Decaturilla on pitkät perinteet maatalouden ja jalostuksen keskuksena.
Maantiede.
Decatur sijaitsee Sangamon-joen varrella noin 290 kilometriä Chicagosta lounaaseen.
Decaturin vuotuinen keskilämpötila oli 11,6 °C kaudella 1961–1990. Lämpimin kuukausi oli heinäkuu (24,6 °C) ja kylmin tammikuu (–3,8 °C). Decaturin lämpötilavaihtelut ovat suuria: kesäisin voidaan mitata yli 40 asteen helteitä, talvella puolestaan 30 asteen pakkaslukemia. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 977,9 mm.
Historia.
Decaturin nykyinen asutus sai alkunsa vuonna 1820, ja kaupunki perustettiin 1829. Se sai nimensä yhdysvaltalaiselta meriupseeri Stephen Decaturilta (1779–1820). Abraham Lincoln asui 1830-luvun alussa vuoden verran Decaturin liepeillä. Hän piti ensimmäisen poliittisen puheensa Decaturissa ja hänet virallistettiin presidenttiehdokkaaksi niin ikään Decaturissa toukokuussa 1860.
Decaturin elinkeinoelämän runkona oli alkuun maatalous, mutta 1854 avatun rautatieyhteyden myötä kaupungista kehittyi teollisuuskeskus. George Halas (1895–1983) perusti urheiluseuran Decatur Staleys (nykyinen Chicago Bears) vuonna 1920. Vuonna 1922 kaupungissa avattiin ensimmäinen kaupallisesti merkittävä soijapapujen tuotantolaitos. Erikoistuminen soijapapuihin toi Decaturille lempinimen "Soybean Capital of the World", eli maailman soijapääkaupunki.
Talous.
Maatalous ja siihen liittyvä jatkojalostus ja tuotteiden jakelu on tärkeä osa Decaturin taloutta. Teollisuus on monipuolista: se käsittää muun muassa koneenrakennusta ja farmaseuttisia tuotteita.
Rakennemuutoksen myötä Decaturin teollisuus on taantunut, mikä on johtanut väestön vähenemiseen. Decaturissa on muun muassa Caterpillarin tuotantolaitoksia.
Liikenne.
Decatur on rautateiden solmukohta. Valtatiet U.S. Route 51 ja U.S. Route 36 risteävät Decaturissa. Lentokenttä sijaitsee keskustan itäpuolella.
Veikko Rossi

Veikko Severi Rossi (23. lokakuuta 1904 Huittinen – 19. marraskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen meteorologi ja aerologian uranuurtaja, joka sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria.
Veikko Rossin vanhemmat olivat puutarhuri Juho Rossi ja Hilda Emilia Keilán. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1938–1942 oli Helvi Helena Isokauppila ja toinen vuodesta 1946 Saara Helena Mattila. Rossi tuli ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931 ja lisensiaatiksi 1943. Hän toimi Ilmatieteen laitoksen observaattorina 1930–1935, ylimääräisenä lentometeorologina 1936–1937, nuorempana apulaisena 1937–1945, vt. osastonjohtajana 1946–1947, vanhempana apulaisena ja osastonjohtajana vuodesta 1948, Ilmalan observatorion johtajana sekä Ilmatieteen laitoksen vt. ylijohtajana 1970–1971. Rossi kehitti useita meteorologisia mittalaitteita, opetti Teknillisessä korkeakoulussa 1951–1968 ja oli Helsingin yliopiston meteorologian dosentti 1948–1971. "Geophysica"-lehden toimitussihteeri Rossi oli 1946–1952. Sota-aikana hän toimi meteorologina ilmapuolustuksen esikunnassa 1939–1940, päämamajassa 1941–1942 ja ilmavoimien esikunnassa 1942–1944. Rossi oli sotilasarvoltaan kapteeni. Professorin arvonimen hän sai 1965.
Dirk Pitt jr.

Dirk Pitt jr. on henkilöhahmo Clive Cusslerin kirjoissa. Hän esiintyy ensi kerran kirjan "Valhalla nousee" loppusivuilla.
Dirk jr. on Dirk Pittin ja havaijilaisen Summer Moranin lapsi; hänellä on kaksoissisko Summer Pitt. Sisarukset muuttivat isänsä luo heidän äitinsä kuoltua. Dirk jr. on insinööri, helikopterilentäjä ja sukeltaja sekä yhtä pätevä pienoissukellusveneiden ohjaaja kuten tämäkin. 
Dirk on yksineläjä; parissa kirjassa vilahtaa hänen tyttöystäviään. Summer vinoilee kirjassa "Hurrikaanin silmässä," että Dirkin viimeisin olisi varastanut vaikka kolehtilippaan kirkosta. Dirk toteaa että se juuri oli tytössä kiehtovinta – mutta ei välitä vaikka Dirk sr. ajaa kyseisen tytön matkoihinsa. Kerran Dirk kiusaa Hiram Yeageria sanomalla, että pyytäisi tämän tyttäret kanssaan ulos – mistä tietokonenörtti suuttuu tosissaan.
Kirjassa "Musta tuuli" Dirkillä on romanssi Sarah-nimisen tutkijaeläinlääkärin kanssa.
Merenpinta nousee

Merenpinta nousee ("The Rising Sea") on Clive Cusslerin vuonna 2018 julkaistu jännitysromaani. Kirjan erikoisuus on se, että normaali keskushahmo Dirk Pitt on täysin sivussa ja NUMAn vt. johtajana on Rudi Gunn. 
Juoni.
Tarina alkaa Japanin shogunaatin aikaan sijoittuvalla taistelulla, jossa kaksi samuraita surmaa toisensa. Kummaltakin jää omalaatuinen katana, joiden sanotaan edustavan hyvää ja pahaa. Kirjan lopussa selviää, että hyvää edustava miekka onkin taottu harvinaisesta metallista, jonka ominaisuudet ovat ennen näkemättömät.
Nykyhetkessä meren pinta kohoaa arvaamattomalla vauhdilla. Kurt Austin ja Joe Zavala tutkivat asiaa: he havaitsevat, että jäätiköt eivät sula odotettua nopeammin, vaan itse asiassa hitaammin. Liian veden alkuperää tutkiessa johtolangat vievät Kiinan aluemerelle salaiseen kaivokseen. Tästä alkaa seikkailu meressä, sen pinnalla ja pinnan yllä liitolaudoilla. Salaperäiseltä kaivossaarelta Japanin rannikolla löytyy muun muassa robottisotilaita, joiden voittamisessa Austinilla ja kumppaneilla on kova työ.
He onnistuvat lopulta estämään Japanin pääministerin julkisen murhan ja Kiinan salaiset juonittelut. Paljastuu, että vesitulvan syy on robottikaivurien tunkeutuminen merenpohjan alla olevaantiksotrooppiseen kerrostumaan, jossa on vettä liikaakin. Kaivoksen olemassaolon syy on tarinan punaisena lankana toimiva erikoismetalli, jota kyseisestä paikasta on löydetty. Metalli on jo loppunut, joten robottikaivurit pysäytetään ja veden nousu loppuu.
Rudi Gunn

Rudi Gunn on henkilöhahmo Clive Cusslerin kirjoissa. Gunn on entinen Yhdysvaltain laivaston komentaja, joka toimii NUMAn apulaisjohtajana. Hän on pienikokoinen voimakkaita silmälaseja käyttävä älykkötyyppi, sellainen, jota kukaan ei yleensä huomaa saati varo millään lailla. Monessa pahassa paikassa Gunn kuitenkin aivotyönsä avulla kääntää lähes toivottoman tilanteen edukseen. Hahmo on kirjoissa se järjen ääni, joka monesti rauhoittaa kuumapäiset sankarit oikeilla hetkillä. Kirjassa "Merenpinta nousee" Gunn on NUMAn vt. johtaja. Vuoden 2005 "Sahara"-elokuvassa hahmoa esittää Rainn Wilson.
Borom Sarret

Borom Sarret (wolofinkielinen muunnos ranskan sanoista "bonhomme charette"; vapaa suomennos: "Kärrynkuljettaja") on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Ousmane Sembènen ohjaama pääosin ranskankielinen, joiltain osin wolofinkielinen lyhytelokuva. Elokuvaa pidetään eräänä afrikkalaisen elokuvan klassikoista, keskeisenä teoksena erityisesti ranskankielisen länsiafrikkalaisen elokuvan synnyssä. Elokuvan ikärajaksi on esimerkiksi Britanniassa asetettu 15 vuotta ja African Filmlibraryllä raja on 16 vuotta, mutta Suomessa elokuva on luokiteltu kaikille ikäryhmille sallituksi (S).
Eräänä keskeisenä tyylikeinona Sembène käyttää kertojan ääntä, joka esittää kärrynkuljettajan ajatusmaailmaa, hänen sisäistä puhettaan. Epäsynkronisen voiceover-äänen kautta esitetään myös elokuvan näyttelijöiden vuoropuhelut. Samantapaista epäsynkronista ääntä on käytetty myös aikakauden elokuvissa "Afrique sur Seine" (Paulin Doumanou Vieyra, 1955) ja "Aouré" (Moustapha Alassane, 1962).
Elokuvan juoni.
Mustavalkoinen elokuva seuraa yhtä köyhän kärrymiehen työpäivää Dakarissa. Elokuvan päähenkilö on vaatimattoman, ihmisten ja tavaroiden kuljettamiseen käytettävän hevosvetoisen kärryn kuljettaja (borom sarret). Päivään sopii monia pieniä tuokiokuvia ja paljon katunäkymiä afrikkalaisen kaupungin elämästä. Aina kuljettaja ei saa odottamaansa maksua kyydistään. Hän kuljettaa niin talousvaikeuksista kärsivää rouvaa kaupungilla kuin raskaana olevaa naista puolisoineen synnytyssairaalaan. Mukana kulkee niin tynnyreitä kuin rakennustiiliäkin. Kun kuollutta pikkulasta tuovaa miestä ei päästetä hautausmaalle jonkun puuttuvan paperin vuoksi, kärrynkuljettaja jättää ruumiin maahan ja poistuu. Hyvin pukeutunut mies pyytää kuljettajaa viemään hänet kaupungin vauraampaan uuteen osaan. Suhteillaan kehuskeleva ja hyvää palkkiota lupaileva kyytiläinen suostuttelee kuljettajan matkaan vaikka hevoskärryt on kielletty tässä uudessa kaupunginosassa. Kyydin pysäyttävä poliisi paitsi polkee kärrynkuljettajan vahingssa pudottaman mitalin kenkänsä alle, myös takavarikoi sakon panttina kärrynkuljettajan kärryn. Kyydittävä livahtaa pois maksamatta, jatkaa autolla. Kärrynkuljettaja palaa kotiin laihan hevosensa kanssa ilman kärryjään, rahaa ja ruokaa.
Tunturikimalainen

Tunturikimalainen ("Bombus pyrrhopygus") on kookas pohjoinen kimalaislaji. Sen etupää on musta ja takaruumiista puolet on punertava tai haalistuneen keltainen. Kuningatar on pituudeltaan 18–22 millimetriä, työläinen ja koiras 14–16 millimetriä.
Tunturikimalaisen kuningatar tekee pesän tavallisesti vanhaan tunturisopulin koloon aivan maanpinnan tuntumaan. Laji elää tunturien rinneniityillä ja ottaa ravintonsa pajuista, juolukasta, mustikasta, kurjenkanervasta ja sieliköstä sekä tienvarsien maitohorsmista ja puna-apiloista. Suomessa tunturikimalaista tavataan vain Pohjois-Lapin tuntureilla.
Euraasiassa elävä tunturikimalainen "Bombus pyrrhopygus" on erotettu vuoden 2015 jälkeen omaksi lajikseen "Bombus polaris" -lajista, joka elää Pohjois-Amerikassa.
Pohjankimalainen

Pohjankimalainen ("Bombus balteatus") on pohjoisessa elävä suurehko, väriltään useimmiten kellertävä kimalaislaji. Kuningatar on pituudeltaan 17–20 millimetriä, työläinen ja koiras 11–17 millimetriä.
Kuningatar rakentaa pesänsä tavallisesti tunturisopulin vanhoihin käytäviin. Se kerää mettä ja siitepölyä muun muassa pajujen, mustikan ja tunturikurjenherneen kukista. Suomessa laji elää melko harvinaisena Lapin tunturirinteiden koivikoissa.
Tundrakimalainen

Tundrakimalainen ("Bombus hyperboreus") on suurikokoinen pohjoinen kimalaislaji. Sen pitkä ja tiheä turkki on väriltään oranssin ja mustan kirjava, ja sen takaruumiin kärki on leveämmin musta kuin muilla Suomen kimalaislajeilla. Kuningatar on pituudeltaan 22–25 millimetriä, työläinen 14–16 millimetriä ja koiras 16–18 millimetriä.
Tundrakimalainen ei ole varsinainen loiskimalainen, mutta se voi loisia muiden kimalaisten pesissä. Laji on harvinainen, ja Suomessa sitä on tavattu vain muutamasta paikasta Enontekiön suurtuntureilta.
Pitkäsiipikimalainen

Pitkäsiipikimalainen ("Bombus sporadicus") on kimalaislaji, joka on saanut nimensä suhteellisen pitkistä siivistään. Sen siivet ovat ruskeasävyiset ja turkki perusväritykseltään musta, mutta etuselän ja takaruumiin poikkivyö on tummankeltainen. Lajin lentoääni on poikkeuksellisen matala. Kuningatar on pituudeltaan 18–21 millimetriä, työläinen 13–17 millimetriä ja koiras 14–18 millimetriä.
Pitkäsiipikimalainen elää niityillä, kedoilla, hakkuuaukeilla ja puutarhoissa, ja se pitää erityisen paljon maitohorsman kukista. Kuningatar tekee pesänsä vanhaan myyränkoloon. Yhteiskunnassa on joskus jopa yli 100 yksilöä ja niiden lentoaika jatkuu syyskuun loppuun. Suomessa lajia tavataan koko maassa, yleisimmin Keski- ja Pohjois-Suomessa.
Isokimalainen

Isokimalainen ("Bombus magnus") on suurikokoinen kimalaislaji. Kuningattarella on keltainen etuselkä ja leveä keltainen poikkivyö takaruumiissa. Etuselässä sillä on keltaista karvoitusta, joka ulottuu pitkälle siiven tyvisuomun alapuolelle. Takaruumiin kärki on valkoinen. Koiras on kuningatarta keltaisempi. Kuningatar on pituudeltaan 19–22 millimetriä, työläinen 11–17 millimetriä ja koiras 14–16 millimetriä.
Isokimalainen käyttää hyvin monia kasvilajeja etsiessään mettä ja siitepölyä. Se tekee pesänsä vanhoihin maanalaisiin myyränkoloihin. Suomessa lajia esiintyy harvinaisena maan etelä- ja länsiosissa.
Jotkut tutkijat pitävät isokimalaista edelleen vain mantukimalaisen värimuotona.
Kangaskimalainen

Kangaskimalainen ("Bombus cryptarum") on pienehkö kimalaislaji, joka kuuluu mantukimalaisryhmään. Lajilla on keltainen etuselkä ja takaruumiin poikkivyö sekä valkoinen takaruumiin kärki. Mantukimalaisesta ja isokimalaisesta sen erottaa mustat naamakarvat ja takaruumiin keltaisen vyön vaaleampi väri. Kuningatar on pituudeltaan 17–19 millimetriä, työläinen 10–14 millimetriä ja koiras 12–13 millimetriä.
Kangaskimalaisen elinympäristöjä ovat valoisat kangasmetsät, niityt ja pientareet. Kuningatar etsii ravintoa keväällä muun muassa pajun, puolukan ja mustikan kukista ja loppukesällä esimerkiksi maitohorsmasta, karhunputkesta ja kanervasta. Pesänsä kuningatar perustaa tavallisesti vanhaan myyränkoloon. Lajia esiintyy koko Suomessa, runsaimmin pohjoisessa.
Uralinkimalainen

Uralinkimalainen ("Bombus semenoviellus") on mustan ja keltaisen kirjava kimalaislaji. Takaruumiin kärjessä ja naamassa on valkoista karvoitusta. Kuningatar on pituudeltaan 17–19 millimetriä, työläinen 10–14 millimetriä ja koiras 12–13 millimetriä.
Uralinkimalainen elää niityillä, pelloilla ja metsänreunoilla. Suomessa lajia on havaittu harvinaisena erityisesti maan kaakkois- ja itäosista.
Robbie Azodo

Robbie Floyd Odimegwu Azodo (s. 23. huhtikuuta 2001 Vantaa) on suomalais-nigerialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Hän edustaa Honkaa.
Azodo on edustanut juniorisarjoissa IVUa (Itä-Vantaan Urheilijat) Tikkurilan Palloseuraa, PK-35 Vantaata (2017) ja PK Keski-Uusimaata (2018). TiPSissä hän pelasi ensimmäiset miesten sarjaottelunsa 15-vuotiaana. Azodo pelasi 20 ottelua ja teki kuusi maalia Kakkosen kaudella 2018.
Kaudeksi 2019 Azodo siirtyi Honkaan. Honka Akatemian Kakkosen avauskierroksen kotiottelussa Jazzia vastaan 27. huhtikuuta Azodo teki joukkueensa molemmat maalit Honka Akatemian voittaessa 2–1. Kaksi päivää myöhemmin 29. huhtikuuta hän pelasi ensimmäisen ottelunsa pääsarjatasolla Veikkausliigassa. Azodo tuli vaihdosta kentälle, kun Honka hävisi vierasottelun HIFK:lle 0–2.
Azodon isä Hilary Azodo (s. 1974) on pelannut jalkapalloa Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Siward

Siward on englantilainen miehen etunimi. Sen alkuperäinen muoto on ollut germaanista alkuperää oleva "Siegward" (Sigvard), joka merkitsee "voiton vartijaa", kuten myös nimen skandinaavinen vastine Sigurd.
Cats (vuoden 2019 elokuva)

Cats on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut Tom Hooperin ohjaama musikaalielokuva. Se perustuu Andrew Lloyd Webberin samannimiseen musikaaliin vuodelta 1981, joka taas perustuu T. S. Eliotin runokokoelmaan "Kissojen kielen kompasanakirja" vuodelta 1939. Elokuvan pääosissa ovat Jennifer Hudson, Taylor Swift, James Corden, Rebel Wilson, Jason Derulo, Idris Elba, Ray Winstone, Ian McKellen ja Judi Dench.
"Cats" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. joulukuuta 2019 ja Suomessa 3. tammikuuta 2020.
Elokuvaa käsiteltiin digitaalisesti vielä sen jälkeen kun se oli saanut ensi-iltansa.
Vastaanotto.
Elokuva sai kömpelöinä ja jopa vastenmielisinä pidettyjen erikoistehosteidensa takia osakseen murskaavan kansainvälisen kohun jo trailerinsa julkaisuvaiheessa. Arvostelijat eri maissa antoivat sille tyypillisesti vain yhden tai kaksi tähteä viidestä ja intoutuivat kuvailemaan sen kehnoutta toinen toistaan värikkäämmin sanakääntein. Kohun takia elokuvan arvioitiin jäävän raskaasti tappiolliseksi.
"Helsingin Sanomien" Laura Hallamaa kirjoitti, ettei "Cats" ollut ihan niin kamala kuin hän ennakkokohun perusteella odotti, vaan jopa ihan katsottava. Hänestä elokuva kuitenkin vaatii katsojalta melkoisesti heittäytymistä, minkä takia sitä on myös helppo vihata. 
"Film-O-Holic.com"-elokuvasivuston Jussi Lahtonen piti elokuvaa paljon parempana kuin sen osakseen saaman ”koulukiusaamisen” perusteella voisi päätellä: ”Vahvasta ennakkokritiikistä huolimatta ihmisnäyttelijöiden päälle animoidut turkit, hännät ynnä muut efektit eivät pistä silmään sen enempää kuin muutkaan nykypäivän Hollywoodin tehostelisäykset. Hooper hyödyntää tasapainoisesti sekä staattisempia mutta värikkäitä lavastuksia että sulavia elokuvallisia leikkauksia eikä yritä toisintaa teatteriesitystä sellaisenaan valkokankaalle. "Cats" on oma elokuvansa, ei hiilikopio näyttämöltä.”
"Cats" sai 6 Razzie-palkintoa vuoden 2020 gaalassa, mukaan lukien huonoin elokuva, huonoin ohjaaja (Tom Hooper), sekä huonoin naissivuosa (Rebel Wilson) ja miessivuosa (James Corden).
Radegunda

Radegunda, myös Radegund, Radegundis tai Sainte Radegonde, (k. 13. elokuuta 587 Poitiersissa) oli frankkien kuningatar ja kuningas Klotar I:n puoliso. Hän kuitenkin jätti miehensä tullakseen nunnaksi ja perusti myöhemmin luostarin Poitiersiin. Hän on yksi ensimmäisiä merovingien pyhimyksistä.
Davinder Singh

Davinder Singh tai Devinder Singh -nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Aleksandr Gusev

Aleksandr Gusev -nimisiä henkilöitä ovat:
Delamanidi

Delamanidi (C25H25N4O6F3) on imidatso-oksatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muille lääkeaineille vastustuskykyisen tuberkuloosin hoitoon. Delamanidi kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Delamanidin antibioottiset ominaisuudet perustuvat todennäköisesti siihen, että se estää mykobakteereita muodostamasta soluseinien biosynteesiin tarvittavia mykolihappoja. Muilla bakteereilla ei vastaavia yhdisteitä soluseinissä ole, joten niihin delamanidi ei tehoa. Se annostellaan tablettina ja sitä käytetään muille antibiooteille vastustuskykyisen tuberkuloosin hoidossa yhdessä muiden tuberkuloosilääkkeiden kanssa. Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella delamanidi hyväksyttiin vuonna 2014
Haittavaikutukset.
Delamanidi voi aiheuttaa QT-ajan pitenemistä, ahdistuneisuutta ja vapinaa.