tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gunnar Taucher

Jarl Gunnar Taucher (2. toukokuuta 1886 Vaasa – 15. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Taucher toimi Helsingin kaupunginarkkitehtina vuodesta 1923 kuolemaansa saakka. Hän toteutti kaupungin rakennuksissa funktionalistista arkkitehtuurityyliä. Hän suunnitteli muun muassa Kalliossa sijaitsevan vuonna 1934 valmistuneen Aleksis Kiven koulun ja Kampissa sijaitsevan vuonna 1939 valmistuneen Lapinlahden kansakoulun. Pieni Roobertinkatu 1–3:ssa sijaitseva entinen keskustan poliisipiirin rakennus (1929) on hänen suunnittelemansa, samoin alun perin myös Kampin sähköasema (1939), joka tosin on sittemmin kokenut suuria muodonmuutoksia. Myös Kivelän sairaalan vuonna 1935 valmistunut päärakennus on Taucherin suunnittelema. Taucher suunnitteli myös vuonna 1938 valmistuneen Alppilan pyöreän vesitornin. Käpylän kirjasto (1939) syntyi myös Taucherin kynästä. Hän suunnitteli myös yhdessä arkkitehti Hilding Ekelundin kanssa myöhäisfunktionalistisen isolippaisen makeis- ja virvoitusjuomakioskin, niin sanotun keltaisen lippakioskin Etu-Töölöön, Runeberginkadun ja Arkadiankadun kulmaan 1940- ja 1950-luvulla. Alun perin satamavarastona toiminut Jätkäsaaren T1-Länsiterminaali (1941) oli myös Taucherin suunnittelema.
Vuonna 2007 Taucherin työstä ja sen tuloksista aloitettiin tutkimushanke, jonka on tarkoitus ilmestyä Helsingin kaupunginmuseon "Museon tutkimuksia ja raportteja" -sarjassa.
Gunnar Taucherin poika oli mainostoimisto Oy Mainos Taucher Reklam Ab:n perustaja, kauppaneuvos Per Henrik Taucher (1915–2006).
Palais Garnier

Palais Garnier, tunnettu myös Opéra Garnier'na tai Pariisin oopperana, on tunnettu oopperatalo Pariisin 9. kaupunginosassa, "l'avenue de l'Opéran" päässä. Taloa kutsuttiin pitkään nimellä "l'opéra de Paris" (Pariisin ooppera), mutta Opéra Bastille'n rakentamisen jälkeen 1989 se on kantanut arkkitehtinsa nimeä ja sitä käyttää esiintymistilanaan Pariisin oopperan baletti.
Historia.
Opiskelumatkoiltaan Ateenasta ja Roomasta palannut nuori arkkitehti Charles Garnier ei ollut vielä vakiinnuttanut asemaansa ja päätti näyttää kykynsä osallistumalla uuden oopperatalon suunnittelukilpailuun, johon otti osaa 171 kilpailijaa. Viimeinen sana rakennuksen suunnittelijan valinnassa oli keisari Napoleon III:lla. Avoin ja kansainvälinen suunnittelukilpailu "keisarillisen musiikki ja -tanssiakatemian" rakentamisesta julkistettiin 29. joulukuuta 1860. Paroni Haussmannin ehdottama rakennuksen paikka oli vääristyneen vinoneliön muotoinen tila, jonka ympärille oli tuleva korkeita rakennuksia.
Ennakkosuosikkeina kilpailuun lähteneet Charles Rohault de Fleury ja Eugène-Emmanuel Viollet-le-Duc putosivat jo ensimmäisellä kierroksella. Lopulta, 30. toukokuuta 1861, paljon julkisuutta saaneen ja yleisöä sekä lehdistöä kiinnostaneen uuden oopperatalon suunnittelukilpailun voittajaksi julistettiin yksimielisesti Charles Garnier.
Tunnettu tarina kertoo Viollet-le-Duciä kannattaneen keisarinna Eugènien kysyneen Garnier'ltä moittivaan sävyyn: "Mitä tyyliä tämä muka edustaa? Se ei ole kreikkalaista, ei Ludvig XV:n, eikä Ludvig XVI:n tyyliä!" Tähän arkkitehti vastasi työn edustavan "Napoleon III:n tyyliä".
Nykyään Palais Garnier'ssä esitetään pääasiassa baletteja.
Okanaganjärvi

Okanaganjärvi () on järvi Okanaganlaaksossa Brittiläisen Kolumbian eteläosassa Kanadassa. Järvi on 120 kilometrin pituinen ja 3–5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 351 neliökilometriä.
Järvihirviö Ogopogon on väitetty asustavan järvessä.
Master of Orion

Master of Orion ("MOO" tai "MoO") on avaruuteen sijoittuva vuoropohjainen tietokonestrategiapeli, joka julkaistiin vuonna 1993. Pelin julkaisija oli yhdysvaltalainen MicroProse ja kehittäjä Steve Barcian luotsaama Simtex. Pelistä on myös julkaistu kaksi jatko-osaa, "Master of Orion II" ja "Master of Orion III". Wargaming.net osti 2010-luvulla "Master of Orionin" tavaramerkin ja teki siitä "" -uusintaversion.
Master of Orion.
"Master of Orion" on 4X-strategiapeli (juontuu englannin kielen sanoista "eXplore, eXpand, eXploit, eXterminate" – tutki, laajene, hyödynnä, tuhoa), joka sijoittuu ulkoavaruuteen. Peli julkaistiin suositun Civilization-strategiapelin vanavedessä. Pelin toiminnallisuus muokattiin useiden aikaisempien avaruusstrategioiden, kuten Delta Taon "Spaceward Ho!:n" ja SSI:n "Reach for the Starsin", ominaisuuksia mukaillen. Peliä pidetään yhtenä lajityyppinsä parhaista teoksista.
"Master of Orionissa" pelaajan tavoitteena on saavuttaa galaksin herruus joko voimankäytön tai diplomatian avulla. Pelissä on useita eri rotuja, joiden lajilliset ominaisuudet vaihtelevat ja vaikuttavat siten pelattavuuteen. Pelaajat voivat suunnitella oman avaruuslaivastonsa yksityiskohtia myöten. Pelissä on myös useita satunnaisia tapahtumia, jotka vaikuttavat omalla tavallaan pelin kulkuun. Orionin tähtijärjestelmän valtaaminen tarkoittaa yleensä voimasuhteiden muuttumista siten, että valtaaja voittaa pelin.
Alnilam

Epsilon Orionis (ε Ori / ε Orionis) eli Alnilam on Orionin vyön keskimmäinen tähti. Tähteä käytetään muun muassa tähtisuunnistuksessa. Tähteä kutsutaan joskus virheellisesti nimillä "Alnihan" ja "Alnitam".
Tämä nuori sinivalkoinen ylijättiläinen on 1 340 ± 500 valovuoden päässä. Tähti näkyy melko hyvin molemmilla pallonpuoliskoilla, koska se on lähellä taivaanpallon päiväntasaajaa. Alnilamin näennäinen kirkkaus on 1,70 ja absoluuttinen noin -6,39. Väri-indeksi B-V on -0,19, pintalämpötila jossain 20 000 K tietämillä ja spektriluokka B0 Ia. Tähti säteilee noin 23 000 kertaa enemmän energiaa kuin Aurinko. Alnilamin massa on noin 20 Auringon massaa ja ikä suunnilleen 4 miljoonaa vuotta. Alnilam on kehittymässä punaiseksi jättiläiseksi.
Tähden ympärillä on molekyylipilvi NGC 1990, jota tähti valaisee paikoin. Nämä kohdat ovat heijastussumuja. Alnilam puhaltaa tähtituulta 20 kertaa Aurinkoa nopeammin 2 000 km/s vauhdilla.
France Gall

France Gall (9. lokakuuta 1947 Pariisi, Ranska – 7. tammikuuta 2018 Neuilly-sur-Seine, Ranska), syntymänimeltään Isabelle Geneviève Marie Anne Gall, oli ranskalainen laulaja. Hän nousi kuuluisuuteen voitettuaan Luxemburgin edustajana vuoden 1965 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Poupée de cire, poupée de son”. Gall oli naimisissa ja myös esiintyi Michel Berger’n kanssa. 
Uran alku.
Gall aloitti uransa isänsä Robert Gallin rohkaisemana äänittämällä lauluja ja lähettämällä demoäänitteen levy-tuottaja Denis Bourgeois’lle. Koelaulun jälkeen Gall kiinnitettiin Phillips-levy-yhtiölle. Ensimmäisen radiosinglen Gall saavutti ollessaan 16-vuotias. Kappaleesta ”Ne sois pas si bête” tuli paikallinen hitti. Pian tämän jälkeen Gall aloitti yhteistyön laulaja-lauluntekijä Serge Gainsbourgin kanssa. Keväällä 1964 kappale ”N’écoute pas les idoles” nousi suosioon Ranskassa ja samana vuonna syntyi vielä hitti ”Laisse tomber les filles”, jonka toi uudelleen pinnalle April March vuonna 1995. Hänen esittämänsä englanninkielinen ”Chick Habit” -versio laulusta tuli tunnetuksi puolestaan Quentin Tarantinon elokuvasta "Death Proof" (2007).
Euroviisuvoitto.
Vuoden 1965 Euroviisuihin Gall osallistui Luxemburgin edustajana. Edustuskappale oli ”Poupée de cire, poupée de son”, jonka oli säveltänyt Serge Gainsbourg ja orkestroinut Alain Goraguer. Kappaleen voitettua kilpailun, suosio kasvoi jopa Euroopan ulkopuolella ja kappale levytettiin ranskan lisäksi suomeksi, saksaksi, italiaksi ja japaniksi.
Myöhempi ura.
Gall jatkoi musiikin tekemistä ja esiintymisiä Ranskassa. 1960-luvun loppua kohti mentäessä suosio alkoi laskea. 1960- ja 1970-lukujen taitteessa Gall levytti runsaasti musiikkia Saksassa, jossa hän saavuttikin suosiota. Vuonna 1973 Gall tutustui Michel Berger’hen, ja he aloittivat musiikillisen yhteistyön seuraavana vuonna. Kappaleella ”La Déclaration d’amour” Gallin ura kääntyi jälleen nousuun. Gall ja Berger menivät naimisiin vuonna 1976. 1980-luvulla hän jatkoi esiintymisiä ja levyttämistä. Lisäksi hän harjoitti hyväntekeväisyystyötä Afrikan hyväksi.
1980-luvun hiteistä muistettavimpiin lukeutuu ”Ella, elle l’a” (”Ella, she’s got it”), Berger’n tekemä kunnianosoitus Ella Fitzgeraldille. 1992 Gall ja Berger aloittivat Double Jeu -musiikkiprojektin, jossa he molemmat esiintyivät. Konserttisarja kuitenkin keskeytyi Berger’n kuoltua sydänkohtaukseen. Gall sairastui tämän jälkeen itsekin vakavasti. Hän toipui kuitenkin rintasyövästä ja palasi esiintymään 1993 Bercy-areenalla, jossa hän esitti Berger’n säveltämiä lauluja. Hän jatkoi vielä esiintymisiä ja levyttämistä, kunnes 1997 ilmoitti aikeistaan lopettaa uransa. Tämän jälkeenkin hän esiintyi ajoittain julkisuudessa ja osallistui dokumentteihin. Gall toimi suojelijana hyväntekeväisyysjärjestössä Coeurs de Femmes, joka auttaa kodittomia naisia.
Kuolema.
Syöpää pitkään sairastanut Gall kuoli vakavan tulehduksen seurauksena tammikuussa 2018.
Peter Tägtgren

Alf Peter Tägtgren (s. 3. kesäkuuta 1970) on ruotsalainen muusikko, laulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja, jonka pääprojekteja ovat yhtyeet Pain ja Hypocrisy. 
Tägtgren on tuottanut lukuisten tunnettujen yhtyeiden, kuten Dimmu Borgirin, Immortalin, Mardukin, Children of Bodomin, Amorphis ja Sabatonin albumeja omistamassaan The Abyss -studiossa. Tägtgren on myös laulanut Bloodbath-yhtyeen albumilla "Nightmares Made Flesh". 
Tägtgren aloitti rumpujen soittamisen yhdeksänvuotiaana, ja myöhemmin hän opetteli soittamaan kitaraa, bassoa ja kosketinsoittimia. Kun Tägtgrenin ensimmäinen yhtye Conquest hajosi, hän päätti muuttaa Yhdysvaltoihin. Siellä hän tutustui death metaliin Malevolent Creationin kitaristin Phil Fascianan kautta ja päätti, että hänellä olisi levytyssopimus vuoden sisällä.
Peter Tägtgren perusti Hypocrisyn, joka oli alussa sooloprojekti. Tägtgren sai levytyssopimuksen Nuclear Blast -levy-yhtiön kanssa.
Painin albumin äänitysten aikana hänen sydämensä lopetti lyömisen muutaman minuutin ajaksi, mikä inspiroi häntä kirjoittamaan kappaleen ”Dancing with the Dead”.
Vuonna 2015 hän perusti industrial metal -yhtye Lindemannin yhdessä Rammsteinin laulajan Till Lindemannin kanssa. Nimellä on julkaistu albumit "Skills in Pills" vuonna 2015 ja "F &amp; M" vuonna 2019.
Waldjinah

Waldjinah (s. 7. marraskuuta 1945 Surakarta, Keski-Jaava) on indonesialainen kansanmusiikkia esittävä laulaja. Hän voitti yläkoulussa opiskellessaan paikallisen musiikkikilpailun laulamalla jaavankielistä kroncong-musiikkia. Hän laulaa sekä jaavan- että indonesiankielisiä lauluja.
1960-luvun lopulta lähtien Waldjinah on kehittänyt omaa musiikkityyliään, joka tunnetaan nimellä langgam Jawa. Se on sekoitus gamelania ja kroncongia. Hän on esiintynyt useasti Indonesian presidenttien palatseissa järjestetyissä juhlissa esimerkiksi maan itsenäisyyspäivänä. Waldjinah on myös saanut muita tunnustuksia musiikkiuransa aikana. Vuonna 2013 AMI Awards (Anugerah Musik Indonesia) myönsi tunnustuksena Waldjinahille elämäntyöpalkinnon.
Pain

Pain on Tukholmassa vuonna 1996 perustettu ruotsalainen industrial metal -yhtye. Se sai alkunsa muusikko ja tuottaja Peter Tägtgrenin ideasta yhdistää elektronista musiikkia metallimusiikkiin. Pain tuli tunnetuksi Suomessa, kun he esiintyivät Nightwishin lämmittelijöinä.
Pain lämmitteli Nightwishiä kevään 2008 Euroopan kiertueella joka alkoi 17. helmikuuta Liettuassa ja päättyi 19. huhtikuuta Portugaliin. Keikkoja matkan varrella oli kaikkiaan 38 kappaletta.
Pain sai Swedish Metal Awards 2008 -gaalassa vuoden 2007 parhaimman metallialbumin palkinnon.
Pieris

Pieria tai Pieris voi viitata seuraaviin:
Pop rai

Pop rai on musiikkilaji, jossa yhdistyy algerialaista raita ja länsimaisen populaarimusiikin tyylilajeja, kuten funkia, rockia tai hip hopia. Tyylilajin katsotaan yleensä saaneen alkunsa Chaba Fadelan vuonna 1979 levyttämästä "Ana ma h'lali ennoumista". Suurin osa nykyisistä rai-muusikoista, kuten Khaled, tekevät pop-raita.
Atamaani

Atamaani (; ) on kasakkapäällikkö. Nimitystä on käytetty muun muassa eri asemassa olleista ukrainalaisista Zaporižžjan kasakoiden päälliköistä ja venäläisistä kasakka- tai haidamakkipäälliköistä. 
Ukrainassa ja Liettuassa käytettiin joistain atamaaneista nimitystä hetmani. Sana juontunee saksan sanasta "Hauptmann", ’päämies’.
Kuuluisia atamaaneja oli muun muassa kapinan nostattanut Donin kasakkojen atamaani Stepan Razin.
Venäjän keisarikunnan armeijassa eräiden kasakkayksiköiden komentajia kutsuttiin atamaaneiksi. Venäjän sisällissodan aikana useat valkoiset kenraalit, kuten Aleksei Kaledin, Pjotr Krasnov ja Grigori Semjonov, valituttivat itsensä atamaaneiksi.
Paavo Noponen

Paavo Arno Olavi Noponen (25. maaliskuuta 1930 Helsinki – 24. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen urheiluselostaja. Hän oli Pekka Tiilikaisen ja Raimo ”Höyry” Häyrisen ohella yksi Suomen tunnetuimmista urheiluselostajista. 
Noponen menehtyi 86-vuotiaana sairastuttuaan kuumeeseen, josta hän ei toipunut. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Perhetausta.
Paavo Noposen vanhemmat olivat agronomi Arno Iivari Noponen ja Ellen Johanna o.s. Lagerwall. Noponen oli kaksi kertaa naimisissa, vuosina 1959–1973 lennätinvirkailija Kirsti Marjatta Lindbergin kanssa ja vuodesta 1990 Anja-Lena Belinskijn kanssa. Lapsia Noposella on kaksi: Jutta (s. 1960) ja Erkka (s. 1963). Paavo Noposen isosetä oli kirjailija ja runoilija Alpo Noponen.
Opinnot.
Paavo vietti kouluvuotensa Hämeenlinnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1949 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1953 ja maisteriksi 1956 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta.
Työura.
Noposen selostajaura Yleisradiossa alkoi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoista. Sen jälkeen Noponen oli selostamassa 18 olympiakisoja. Vuonna 1963 Noponen pääsi haastattelemaan itse nyrkkeilyn raskaansarjan silloista maailmanmestaria Sonny Listonia tämän tehtyä lyhyen vierailun Suomessa. Noponen jäi eläkkeelle vuoden 1994 yleisurheilun EM-kisojen jälkeen. Sittemmin Noposen ääntä saattoi kuulla mediassa Radio Helsingin kanavatunnuksissa.
Kirjallista tuotantoa.
Noponen on tullut tunnetuksi myös urheiluaiheisista kirjoistaan, kuten Pekka Tiilikaisen elämäkerrasta.
3 etsivää

3 etsivää on yhdysvaltalainen nuorten dekkarikirjasarja, joka alun perin julkaistiin englanninkielisellä nimellä "Alfred Hitchcock and the Three Investigators". Sen loi Robert Arthur, joka käytti tunnetun elokuvaohjaajan nimeä sarjan markkinoinnissa. Kirjojen kolme etsivää ovat Jupiter Jones, Pete Crenshaw ja Robert Andrews.
Jupiter "Jupe" Jones on etsivätoimiston johtaja, kyltymättömän utelias elektroniikkanörtti joka hoitaa myös ajattelupuolen.
Pete Crenshaw on toimiston autovastaava, joka harrastaa judoa ja karatea. Hän on etsivätoimiston urheilullisin heppu.
Robert "Bob" Andrews työskentelee Rokki-Plussalla ja vastaa kirjanpidosta ja tykkää tytöistä.
Alkuperäiseen kirjasarjaan kuuluu 43 kirjaa, jotka on kirjoitettu vuosina 1964–1987. Robert Arthur kirjoitti itse kirjat 1–9 ja 11. Suomeksi sarjaa julkaisi Gummerus. Vuosina 1989–1990 kirjasarjan kustantaja Random House julkaisi 11 kirjaa "3 Investigators, Crimebuster Series" -sarjana. Siinä etsiväkolmikko oli vanhempi ja kirjat sisälsivät enemmän toimintaa, mutta vähemmän salapoliisityötä – ne eivät menestyneet kovin hyvin. Saksassa julkaistaan edelleen noin kuusi uutta kirjaa vuodessa, näitä ei ole koskaan käännetty englanniksi. Saksalaisia kirjoja on jo enemmän kuin alkuperäisiä 3 etsivää -kirjoja. 
Ensimmäinen 3 etsivää -elokuva tuli ensi-iltaan vuonna 2007. "The Three Investigators and the Secret of Skeleton Island" -elokuvan ohjaaja on saksalainen Florian Baxmeyer.
GSM-ohjaus

GSM-ohjaus tapahtuu siten, että GSM-puhelimella lähetetään ohjattavan laitteen vastaanottimeen tekstiviesti tai vastaava. Vastaanotin tarvitsee SIM-kortin toimiakseen. Vastaanottimessa käytettäviä liittymätyyppejä kutsutaan koneliittymiksi. 
GSM-ohjausta voidaan käyttää muun muassa varashälyttimien etähallintaan.
X-No-Archive

X-No-Archive on uutisryhmäviesteissä käytettävä otsake, jolla estetään viestiä tallentumasta esimerkiksi Googlen arkistoon.
Se on suunniteltu noudattamaan uutisryhmissä käytettävää viestiotsakeprotokollaa. Normaalien perusotsakkeiden lisäksi (kuten "Path:, From:, Subject:," ja "Date:"), uutisryhmäohjelmat antavan käyttäjälle mahdollisuuden lisätä omia ylimääräisiä otsakkeita viestiin. Nämä ylimääräiset otsakkeet aloitetaan merkkijonolla X-, jotta uutisryhmäpalvelimet ja uutisryhmäohjelmat osaavat ohittaa ne. 
X-No-Archive otetaan käyttöön lisäämällä se otsakkeisiin seuraavassa muodossa:
Tämä voidaan myös kirjoittaa viestin ensimmäiselle riville, jos käyttäjällä ei ole mahdollisuutta muokata viestin otsakkeita. Tällöin seuraava rivi pitää jättää tyhjäksi ja aloittaa varsinaisen viestin kirjoittaminen vasta kolmannelta riviltä. Kaikki järjestelmät eivät tosin välttämättä tällöin huomioi tätä.
X-No-Archive-otsakkeen käyttö alkoi vuonna 1995, kun DejaNews aloitti toimintansa. DejaNews oli ensimmäinen suuren mittaluokan kaupallinen hanke, jonka tarkoitus oli arkistoida suuria osia Usenetin viesteistä. Useita uutisryhmäkirjoittelijoita kuitenkin huolestutti heidän oma yksityisyytensä, joten DejaNews lupasi jättää X-No-Archive-otsakkeella merkityt viestit arkistoimatta.
Kun Google osti DejaNewsin, se kunnioitti X-No-Archive-protokollaa. Vuoden 2005 alusta Google muutti uutisryhmäarkistonsa Google Groupsin toimintaa niin, että X-No-Archiven sisältävä viesti tallennetaan palveluun kuudeksi päiväksi, minkä jälkeen se poistetaan.
Monet suositut uutisryhmäohjelmat kuten Forté Agent sisältävät mahdollisuuden lisätä kaikkiin viesteihin X-No-Archive-otsakkeen käyttäjän niin halutessa.
Sirkuspelle Hermanni

Sirkuspelle Hermanni oli TV2:n Pikku Kakkoselle vuosina 1978–1988 tehty lastenohjelmasarja. Sen pääosaa Pelle Hermannia esitti Veijo Pasanen. Sarjan käsikirjoittaja oli Simo Ojanen. Ohjelman tunnusmusiikkina oli Johann Strauss vanhemman "Radetzky-marssi" posetiivilla soitettuna. Loppumusiikkina taas oli yleensä Giuseppe Verdin ”Alasinkuoro” oopperasta "Trubaduuri", samoin posetiivilla soitettuna. 
Pelle Hermannin hahmon on suunnitellut pukusuunnittelija Riitta Riihonen, maskeerauksen Sinikka Hursti ja lavastuksen Marjaana Pirskanen.
2020-luvulla televisio-ohjelman pohjalta tehtiin kaksi elokuvaa.
TV-sarja.
Ohjelman ympäristönä on kuvitteellisen "Sirkus Hepokatin" työntekijöiden majoitusalue, Pelle Hermannin puinen asuntovaunu vieressään "Taikuri Maxin" (Mauri Saikkonen) asuntoauto (Renault Goélette). Hermannin ja Maxin lisäksi sarjassa esiintyviä muita hahmoja ovat Pelle Hermannin "Äitiliini" (Raili Veivo) ja ikuinen ihastuksen kohde ennustajaneiti "Sylvia" (Marjatta Rinne), jota Hermanni yritti kosia lukuisia kertoja sarjan aikana. Erikoispiirteenä ohjelmassa Hermanni on kuulevinaan tv-ruudun toiselta puolen välittyviä katsojien kommentteja ja ”keskustelee” nimeltä mainiten nuoren katsojakuntansa kanssa. Pelle Hermanni päivitteli usein asioiden tilaa sanomalla: "Voi änkeröinen!” Pelle Hermannin rekvisiittaan kuului myös näköpuhelin, pirisevä herätyskello Vekkari, ilmassa leijaileva käkättävä karttakeppi Kepakko ja kälkättävä lehmänkello kälkätin. 
Pelle Hermanni vieraili Karvakuonot-sarjassa vuonna 1981 jaksossa Laivakoirat lossilla. 
Näyttelijä Veijo Pasasen kuoltua ohjelmasarjan jatkoksi tehtiin vielä sarjat "Äitiliini" (1989–1990) ja "Oppisopimuspelle Niko" (1992–1995), jota esitti Tommi Auvinen. Myös ne olivat Simo Ojasen käsikirjoittamia.
"Sirkuspelle Hermannin" jaksoja leikattiin joskus 2000-luvun alussa lyhyemmiksi, jotta ne mahtuisivat paremmin Pikku Kakkosessa niille tarkoitetuille ohjelmapaikoille. Alun perin jaksot kestivät 16–17 minuuttia, mutta leikkausten jälkeen niiden kestoksi vakiintui 15 minuuttia. Aiheesta nousi hetkellisesti kohu vuonna 2013, kun jaksojen leikkaamisen epäiltiin johtuneen ohjelman hidastempoisuudesta.
Elokuvat.
Heinäkuussa 2021 uutisoitiin, että Pelle Hermannista tehdään elokuva. Elokuvan ohjasi Timo Koivusalo, ja se sai ensi-iltansa syyskuussa 2022. Hermannin roolissa nähdään Vesa Vierikko. Muissa rooleissa nähdään Martti Suosalo, Hannu-Pekka Björkman, Iina Kuustonen, Minttu Mustakallio sekä Helena Vierikko. Elokuva sai jatko-osan "Pelle Hermanni ja hypnotisoija" joulukuussa 2023.
Patsy Kensit

Patricia Jude Frances "Patsy" Kensit (s. 4. maaliskuuta 1968, Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, laulaja ja valokuvamalli. 
Ura.
Kensit esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa jo 4-vuotiaana. Vuonna 1974 hän sai roolin elokuvassa "The Great Gatsby". Vuonna 1985 Kensit oli Eighth Wonder -nimisen yhtyeen laulaja. Yhtyeellä oli kaksi Top 40 -hittiä "Stay With Me", "Cross My Heart" ja Top 10-hitti "Im Not Scared", jonka tuotti Pet Shop Boys. Esiintymiset yhtyeen kanssa Top of the Popsin kaltaisissa tv-ohjelmissa antoivat Kensitille hyvää näkyvyyttä.
Kensitin läpimurto tapahtui vuonna 1986, kun hän näytteli naispääosan elokuvassa "Absolute Beginners" David Bowien vastanäyttelijänä. Toinen merkittävä rooli oli elokuvassa "Tappava ase 2" jossa Patsy Kensit näytteli Rika van den Haasia johon Mel Gibsonin esittämä Martin Riggs rakastui. Vuonna 1995 Kensit näytteli elokuvassa "Angels &amp; Insects", joka oli Oscar-ehdokkaana parhaasta puvustuksesta. Elokuva tuli kuitenkin tunnetuksi lähinnä sen paljastavista seksikohtauksista.
Vuonna 2004 Kensit alkoi näytellä Sadie King -nimistä roolihahmoa saippuaooppera "Emmerdalessa", ja hän vierailee säännöllisesti myös "Bo Selecta" -sarjassa ja sen spin-offissa "A Bear's Tail". Elokuussa 2006 Kensit lopetti Emmerdalessa ja siirtyi näyttelemään Holby Cityn sairaala -sarjaan.
Yksityiselämä.
Kensit on ollut naimisissa neljästi. Vuonna 1988 hän avioitui muusikko Don Donovanin ja vuonna 1992 Simple Minds -yhtyeen laulajan Jim Kerrin kanssa. Tämän kanssa hän sai ensimmäisen lapsensa, James-pojan. Erottuaan Kerristä Kensit alkoi tapailla Oasis-laulaja Liam Gallagheriä ja he avioituvat keväällä 1997. Myrskyisä suhde oli Britannian tabloid-lehdistön seuratuimpia, ellei jopa seuratuin. Avioliitto päättyi eroon syyskuussa vuonna 2000. Liitosta heillä on yhteinen poika Lennon (s. 1999), joka on nimetty John Lennonin mukaan. Huhtikuussa 2009 Kensit avioitui Jeremy Healyn kanssa mutta liitto päätyi eroon jo seuraavana vuonna.
Beta Centauri

Beta Centauri (β Centauri / β Cen), joka tunnetaan myös nimellä Hadar tai Agena, on Kentaurin tähtikuvion toiseksi kirkkain tähti ja koko yötaivaan 11. kirkkain. Tähti ei näy Suomessa, sillä se on niin etelässä. Hadar on arabiaa ja tarkoittaa maata, kun taas Agena on latinaksi sääri. Tähteä on kutsuttu arabiaksi myös nimellä Wazn.
Hadar on noin 525 ± 43 valovuoden päässä oleva sinivalkoinen kirkas jättiläistähti, jonka väri-indeksi B-V on -0,23, spektriluokaltaan B1 III ja näennäinen kirkkaus 0,61 sekä absoluuttinen kirkkaus −5,42, joka vastaa 13 000 aurinkoa.
Hadar A:n pintalämpötila on 25 800 kelviniä ja säde 14 auringon sädettä. Absoluuttinen kirkkaus -5,1 eli 9 500 aurinkoa. Tähti on Beta Cephei -tyyppinen muuttuva tähti, ja sen valonvaihtelun suuruus on 0,045 suuruusluokkaa 0,157 päivän jaksoissa.
Hadarilla on B-komponentti noin 140 AU:n päässä. Tähtien kirkkaudet ovat 0,9 ja 4,1. Hadar A on kolminkertainen spektroskooppinen kaksoistähti, jonka kiertoajat ovat 3,7 tuntia ja 352 vuorokautta.
Beta Tauri

Beta Tauri (β Tau / β Tauri) eli Elnath (El Nath, Al Nath, Alnath, Nath)
on Härän tähdistön toiseksi kirkkain tähti. Koska tähti osuu hyvin Ajomiehen tähtikuvioon, siitä on joskus käytetty myös nimitystä Gamma Aurigae. Tähti on hieman sinertävän valkea jättiläinen tyyppiä B7III. Elnath on kemiallisesti poikkeava elohopea-mangaanitähti, jossa on mangaania 25 kertaa normaali määrä mutta kalsiumia ja magnesiumia vähemmän kuin Auringossa.
El Nathin läheltä löytyy suunta, Ajomiehen tähdistön puolelta, joka on vastakkainen Linnunradan keskustaan nähden. Linnunradan laidalla olevat tähdet ovat kuitenkin liian himmeitä näkyäkseen maanpinnalle asti.
Hurrikaani Beta

Hurrikaani Beta oli vuoden 2005 Atlantin hurrikaanikauden 23. nimetty trooppinen myrsky ja 14. hurrikaani (molemmat ennätyksiä).
Beta on toinen Atlantin trooppinen myrsky, joka on nimetty kreikkalaisen aakkosen mukaan ja ensimmäinen 3. luokkaan kuulunut, kreikkalaisella aakkosella nimetty hirmumyrsky.
Trooppinen myrsky Beta alkoi muodostua 26. lokakuuta 2005 ja vahvistui hurrikaaniksi 29. lokakuuta. Hurrikaani iski 29. lokakuuta Kolumbian ja Nicaraguan rannikolla sijaitseville saarille. Se vahvistui 3. luokan hirmumyrskyksi 09.00 UTC 30. lokakuuta mutta iski maihin 2. luokan hurrikaanina.
Beta aiheutti laajoja aineellisia tuhoja Nicaraguassa muttei tiettävästi aihettanut ihmishenkien menetyksiä.
Ōtsu

Ōtsu () on kaupunki Japanissa, Kioton naapurissa Kansain alueella. Se on Shigan prefektuurin pääkaupunki ja sijaitsee Japanin suurimman järven Biwan etelä- ja länsirannalla. Asukkaita on 343 029 (2014) ja pinta-alaltaan kaupunki on 464,10 km². Ōtsu on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Ōtsussa sijaitsee useita merkittäviä historiallisia kohteita, kuten Enryaku-jin, Mii-deran ja Ishiyama-deran temppelit ja Hiyoshi-taishan pyhäkkö. Enryaku-ji kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit”.
Historia.
Kaudella, jolloin Kioto oli Japanin pääkaupunki, Ōtsusta muodostui merkittävä kulkureitti itään kohti Edoa eli nykyistä Tokiota. Se oli sekä vesi- että maaliikennejärjestelmien kehityksen keskuspaikka. 
Nykyäänkin sisävesiliikenteen merkityksen jo vähennyttyä Japanin suurimpia kaupunkeja yhdistävät keskeiset moottoritie- ja rautatieyhteydet kulkevat Ōtsun kautta. 
Liikenteen solmukohdaksi muodostui jo kauan sitten silta nimeltä Karahashi, joka ylittää Biwa-järvestä laskevan Seta-joen. Se oli strategisesti tärkeä sotilaallisiin tarkoituksiin ollen monen taistelun näyttämönä. Tämä historiallinen silta on yhä käytössä, mutta on saanut rinnalleen muita siltoja kasvavan liikenteen tarpeisiin.
Urheilu.
Järvi tarjoaa Ōtsussa hyvät vesiurheilumahdollisuudet. Kaupungissa järjestetään kilpailuja moottoriveneilyssä, purjehduksessa, soudussa ja melonnassa. 
Kansainvälinen yhteistyö.
Ōtsulla on seuraavat ystävyyskaupungit:
Ōtsussa sijaitsee "Japanin suomalainen koulu" eli "Jasuko", joka perustettiin 1964.
Vuorovesivoima

Vuorovesivoima on ulkoisen kappaleen painovoimakentän aiheuttama häiriö (differentiaalivoima).
Maan ja kuun massakeskipistettä kiertävä Kuu aiheuttaa vuorovesivoiman ja vuorovesi-ilmiön. 
Keskuskappale kohdistaa erisuuruisen painovoiman eri puolille kappaletta.
Kauempana keskuskappaleesta olevalla satelliitin puolella painovoima on pieni ja lähempänä olevalla puolella painovoima on ainakin hivenen suurempi. 
Myös satelliitin rataliikkeen keskipakoisvoima on suurempi satelliitin kauemmaisella puolella, ja painovoimaa pienempi satelliitin lähemmäisellä puolella. Kappaleen massakeskipisteessä liikekeskuksen vetovoima on yhtä vahva kuin rataliikkeen keskipakoisvoima; liikekeskuksen lähellä vetovoima on suurempi, kauempana siitä keskipakoisvoima on suurempi.
Vuorovesivoiman laskukaava.
Melko tarkka likiarvokaava vuorovesivoimalle on
formula_1
missä
Vuorovesivoima Maan pinnalla.
Esimerkiksi Maan pinnalla Kuun aiheuttama vuorovesivoiman suunta on ylöspäin pisteessä, jossa Kuu on zeniitissä; samoin vastapisteessä, jossa Kuu on nadiirissa. Siinä, missä Kuu on horisontissa, vuorovesivoiman suunta on alaspäin; voiman vahvuus on vain puolet siitä, mitä edellä mainituissa pisteissä.
Painovoimapotentiaali.
Karkeasti sanoen vuorovesivoima heikkenee suhteessa kappaleiden välimatkan kolmanteen potenssiin.
Painovoimakenttää kuvataan usein potentiaalin avulla; tässä tapauksessa käytettävä potentiaali koostuu liikekeskuksen painovoimapotentiaalista ja liikeradan keskipakoisvoiman potentiaalista. Tämän lisäksi itse kappaleen rotaatio voi vielä aiheuttaa oman keskipakoispotentiaalin. Nyt painovoima on tämän potentiaalin gradientti eli derivaattojen vektori kolmen paikkakoordinaatin mukaan. Vuorovesivoima on taas tämän painovoimavektorin vaihtelu paikan mukaan. Usein se kuvataan ns. painovoimagradienttitensorin eli Marussi-tensorin avulla, jossa on elementteinä painovoimapotentiaalin kaikki formula_2 toiset paikkaderivaatat.
Vuorovesivoima kuiden ja tähtien lähistöllä.
Usein planeettojen kuihin vaikuttaa vahva vuorovesivoima. Maan Kuu on sen seurauksena venynyt Maan suuntaan rugby-pallon tapaan. Jupiterin Io-kuun tapauksessa vuorovesivoimat aiheuttavat kuun jatkuvaa deformointia ja aktiivista tulivuoritoimintaa.
On laskettu, että jos kuun ja planeetan tiheydet ovat samoja, vuorovesivoimat voittavat kuun oman vetovoiman ja kuu hajoaa kappaleiksi, jos sen etäisyys planeettaan on pienempi kuin 2,44 kertaa planeetan säde. Tätä kutsutaan Rochen rajaksi. Saturnuksen rengasjärjestelmän arvellaan syntyneen tällä tavoin.
Vuorovesivoimat myös pysäyttävät kappaleiden pyörimisiä suhteellisesti hyvinkin kaukana kappaleesta. Ilmiötä sanotaan vuorovesilukkiutumiseksi.
Polaris

Polaris voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Polaris-nimisiä laivoja:
Koivu ja tähti

Koivu ja tähti (alkukielellä ruotsiksi "Björken och stjärnan") on Sakari Topeliuksen tunnetuimpia satuja. Satu ilmestyi kokoelmassa "Läsning för barn" (suomeksi ""Lukemista lapsille", suomentaja Aatto Suppanen, Werner Söderström, 1893). Satu kertoo koti-ikävästä ja luottamuksesta Jumalaan niin kuin monet muutkin Topeliuksen sadut.
Juoni.
Koivu ja tähti kertoo Suomesta isovihan aikana Venäjälle kaapattujen pojan ja tytön kotimatkasta. Lapsien ainoa kodin tuntomerkki on talon pihalla kasvava koivu, jonka oksilla he muistavat lintujen aamuisin laulaneen ja oksien välistä tähden iltaisin välkkyneen. Välittämättä muiden kauhisteluista he lähtevät matkaan, ja vuoden matkanteon jälkeen he kahden pikkulinnun opastamana löytävät kotinsa. Vanhemmat ilahtuvat suuresti, kun saavat kahden kuolleen lapsen tilalle elävät. Lapset käsittävät, että linnun muodossa olleet enkelit olivatkin heidän kuolleet siskonsa.
Tausta.
Sakari Topeliuksen isän isoisä Kristoffer Toppelius pakeni isonvihan aikaan vuonna 1714 sisarustensa ja äitinsä kanssa Oulusta Muhokselle piilopirttiin. Kasakat kuitenkin ryöstivät pojan ja veivät Venäjälle. Venäjällä hän pääsi asumaan lapsettoman pariskunnan taloon, sai uuden, venäläisen nimen ja opiskeli venäläisessä koulussa.
Vuosien kuluttua Kristoffer karkasi, ja kulkiessaan aina auringonlaskua kohti pääsi Viipuriin. Viipurista hän pääsi laivalla Tukholmaan, missä sattumalta kohtasi äitinsä satamassa. Äiti ja lapset muuttivat lopussa takaisin Ouluun ja Kristoffer pääsi takaisin samaan pihapiiriin, josta he olivat muuttaneet Muhokselle. Pihassa kasvoi koivu, jonka oksain haarasta näkyi illalla tähti. Suvun tapahtumat mielessään Sakari Topelius kirjoitti sadun "Koivu ja tähti".
Sadun mukaan nimettyjä kohteita.
Sadun mukaan on nimetty:
Alfa Ursae Majoris

Alfa Ursae Majoris (α UMa / α Ursae Majoris) eli Dubhe on Otavan ja Ison Karhun tähtikuvion päätähti, joskaan ei kirkkain. Tähti on Otavan "kattilan" reunalla äärimmäisenä oikealla ylhäällä. Se on Otavan tähdistä lähimpänä taivaannapaa, ja Merakista Dubheen johtava viiva osoittaa suoraan kohti Pohjantähteä. Tähti on oranssi ja sijaitsee 124 valovuoden eli 38 parsekin päässä Maasta, siis kauempana kuin monet muut Otavan tähdet. Toisin kuin useimmat Otavan tähdet, Dubhe ei kuulu Otavan liikkuvaan ryhmään.
Dubhen näennäinen kirkkaus on 1,81, eli se vaihtelee välillä 1,79 -- 1,82, ja tähden absoluuttinen kirkkaus on -1,09. Dubhe on kaksoistähti. Dubhe A on oranssi spektriluokan K0IIIa (KOII-III) jättiläinen, jonka väri-indeksi on B-V 1,07 ja pintalämpötila 4 500 kelviniä. Dubhe A:n näennäinen kirkkaus on 1,87. Tähti tuottaa säteilyä 300 Auringon verran, ja sen säde on 30 aurinkoa. Dubhe A polttaa ytimessään heliumia.
Dubhe A:ta kiertää noin 23 AU:n päässä 44,4 vuodessa himmeämpi Dubhe B, joka on (A8V) F0V-spektriluokan tähti ja jonka näennäinen kirkkaus on 4,81. Dubhe B:n massa on 1,7 Auringon massaa. 
Noin 8 000 AU:n eli 230 kaarisekunnin päässä on toinen F8-luokan tähti, jota kiertää 6,04 päivän jaksolla toinen tähti. Tämä spektroskooppinen kaksoistähti on HD 95638, ja sen näennäinen kirkkaus on 7,12.
Dubhe on silloin nelinkertainen tähti.
Vyšehrad

Vyšehrad on linnoitus Prahassa, Tšekin tasavallassa. Ensimmäinen paikalla sijainnut linna rakennettiin 900-luvulla. Nykyinen linnoitus on pääosin 1600-luvulla rakennettu ja on tyyliltään barokkia.
Historia.
Vyšehradin linna rakennettiin samalla vuosisadalla Prahan linnan kanssa lähekkäin oleville kukkuloille Vltava-joen eri puolille. Niiden suojassa alkoi Prahasta kehittymään merkittävä kauppapaikka. Vuonna 1085 Böömin kuningas Vratislav II siirsi valtaistuimensa Vyšehradiin ja vahvisti linnoitusta. Seuraavan viidenkymmenen vuoden aikana linnoituksen alueelle rakennettiin muun muassa useita kirkkoja, kunnes vuonna 1140 herttua Soběslav I palautti kruununistuimen Prahan linnaan.
Käytännössä koko linnoitusalue tuhoutui hussilaissodissa vuosina 1420–1436. Nykyisin olemassa oleva linnoitus rakennettiin samoille paikoille 1600-luvulla, ja se palveli sotilaskäytössä vuoteen 1911. 1800-luvulla muurien sisään rakennettiin Pyhän Vituksen katedraalin tapainen, uusgoottilaista tyyliä edustava Pietarin ja Paavalin kirkko, joka on yksi Prahan näkyvimmistä maamerkeistä.
Hautausmaa.
Nykyisin Vyšehradin kukkulalla sijaitsee myös Tšekin kuuluisimpien henkilöiden hautausmaa. Alueelle on haudattu muun muassa:
Turismi.
Vyšehradin kukkulalta avautuu komeat näkymät Vltava-joelle ja Prahan kaupunkiin. Alueella ei liiku yhtä paljon turisteja kuin Prahan linnan tai keskustan alueella, ja se onkin suosittu rentoutumis- ja piknikalue.
The Islanders

The Islanders on suomalainen popyhtye, joka perustettiin 1960-luvun alussa Helsingissä. Yhtyeen nimi () viittaa yhtyeen alkuperäisten jäsenten asuinpaikkaan, Lauttasaareen. Alkuvaiheissa siihen liittyi laulusolistiksi Danny, jonka taustayhtyeenä se toimi myöhemmin (nimellä D'Islanders). Alkuperäiseen ryhmään kuului myös Pepe Willberg. Vuosina 1967–1976 yhtyeen laulusolistina oli Kirka Babitzin, jonka kanssa levytettiin muun muassa Pertsa Reposen sanoittama hitti "Hetki lyö" (alun perin "Beat the Clock"). Yhtyeen rumpalina toimi 1960-luvulla Kurt Mattson.
The Creatures

The Creatures oli 1960-luvulla toiminut suomalainen rockyhtye. Se perustettiin rautalankayhtyeenä vuonna 1962. 
Creaturesin laulusolistina toimi vuodesta 1964 lähtien Kirka Babitzin, joka esiintyi yhtyeen kanssa ensimmäisen kerran 14. marraskuuta Tyttöjen ammattikoulussa Helsingissä. Komppikitaraa soitti Aarto Henttonen. Yhtyeen muut jäsenet olivat soolokitaristi Matti Kaarna, basisti Olli Könönen ja rumpali Antero Ahola. Vuonna 1965 rumpaliksi tuli Remu Aaltonen. Yhtyeen varsinainen johtohahmo oli Olli Könönen, joka kokosi bändin ja järjesti myös kaikki keikat. Kun Kirka oli saanut hieman nimeä laulusolistina, alkoi yhtye esiintyä myös nimellä Kirka and The Creatures. Yhtyeen alkuperäisen toimintakauden viimeinen esiintyminen oli 17. syyskuuta 1967 Helsingin Natsalla.
Yhtye esiintyi parissa elokuvassa (esimerkiksi "Käpy selän alla" ja "Topralli"), mutta ei 1960-luvulla koskaan levyttänyt. The Creatures -yhteen ensilevytys on taltioitu studiossa vuonna 1965 ja liitetty "Jee jee jee" -kirjan oheis-CD-levylle vuonna 1996. Kirka laulaa The Creatures -yhteen säestyksellä Elviksen "Stuck on you" -kappaleen suomeksi nimellä "Takaan sen".
The Creatures on esiintynyt Olli Könösen johtamana sixties-tapahtumassa vielä vuonna 1995 Vuokatin Katinkullassa, Kirkan ja Remun kanssa. Yhtyeen kokoonpano Katinkullassa: Kirka Babitzin – laulu, Matti Kaarna – kitara, Rafe Pikkarainen – kitara, Olli Könönen – basso ja Remu Aaltonen – rummut.
The Creatures on esiintynyt Olli Könösen johtamana sixties-tapahtumissa vielä myöhemmin 2000-luvulla muun muassa Vanhassa Maestrossa ja Kaivohuoneella, ilman Kirkaa ja Remua.
Jormas

Jormas oli suomalainen vuosina 1965–1968 toiminut suomeksi ja englanniksi levyttänyt popyhtye. Yhtyeen laulusolisteina toimivat Pepe Willberg ja Raul Wikström. Jormas syntyi The Islanders ja Jim &amp; The Beatmakers -yhtyeiden entisistä jäsenistä vuonna 1965. Yhtye sai nimensä ohjelmatoimiston myyjän Jorma Weneskosken mukaan, ja esikuvana nimenmuodostukselle oli samaan aikaan Ruotsissa vaikuttanut Tages-yhtye. Alun perin yhtyeen nimenä oli The Beatmakers ja myöhemmin The Finnish Beatmakers (erotukseksi samannimisestä norjalaisesta yhtyeestä). The Finnish Beatmakers teki elokuussa 1965 julkaistun singlen "Mr. Tambourine Man".
Jormasin suuria hittejä olivat "Saat miehen kyyneliin" (alun perin "To Make a Big Man Cry"), "Taivas vain tietää" ("God Only Knows") ja "Rööperiin" ("Penny Lane").
Jormas teki paluun lavoille 1995 ja on tehnyt satunnaisesti keikkoja muun muassa Back To Sixties -tapahtumissa.
Länsimaisen filosofian historia (kirja)

Länsimaisen filosofian historia ("History of Western Philosophy", alaotsikkona "Poliittisten ja sosiaalisten olosuhteiden yhteydessä varhaisimmista ajoista nykyaikaan asti", "And Its Connection with Political and Social Circumstances from the Earliest Times to the Present Day") on filosofi Bertrand Russellin vuonna 1945 julkaisema opas länsimaisen filosofian historiaan esisokraatikoista varhaiselle 1900-luvulle.
Teoksesta.
Russell kirjoitti teoksen toisen maailmansodan aikana. Sen alkuperä oli Russellin Barnes Foundation -instituutissa, Philadelphiassa vuosina 1941 ja 1942 laajalle yleisölle pidetyissä filosofian historian luennoissa. Suuren osan historiallisesta tutkimuksesta teki Russellin kolmas vaimo Patricia. Vuonna 1943 Russell sai kustantajalta 3000 dollarin etumaksun kirjan kirjoittamiseksi, ja hän kirjoitti kirjan vuosien 1943 ja 1944 välillä. Kirja oli heti julkaisunsa 1945 jälkeen suuri myyntimenestys, vaikka useat filosofian tutkijat arvostelivat sitä huomattavasti. Kirjan menestys takasi, että Russell saattoi elää taloudellisesti turvatun loppuelämän.
Russell kirjoitti kansantajuisella tyylillä huumoria unohtamatta, ja teos on yksi hänen tuotantonsa merkittävimpiä. Kun Russell sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1950, "Länsimaisen filosofian historia" mainittiin yhtenä teoksista, joka sai aikaan palkinnon myöntämisen Russellille, ja teosta lainattiin myöntämispuheessa kahdesti.
Russell käsitteli kirjassa kirjan kohteena olleiden filosofian elämää, historiallista kontekstia, yhteiskunnallista ympäristöä ja filosofisia järjestelmiä. Sen jälkeen hän selitti, missä ja millä tavalla he menivät ajattelussaan väärille jäljille. Näin kirja käsittelee usein sekä kirjan kohteena olevien filosofien että Russellin omaa filosofiaa.
Rakenne.
"Länsimaisen filosofian historia" on jaettu kolmeen kirjaan, joista jokainen on jaettu osiin ja lukuihin. Kukin luku käsittelee yleensä yhtä filosofia, filosofista koulukuntaa tai ajanjaksoa. Erityisesti toinen kirja on enemmän katsaus historialliseen ajanjaksoon kuin filosofiseen kehitykseen. Ainoastaan Platonille, Aristoteleelle ja Lockelle on omistettu useampi luku. Viimeinen luku, ”Loogisen analyysin filosofia”, on Russellin tuon ajan omaan filosofiaan pohjautuva esitys.
Limpopon provinssi

Limpopo on Etelä-Afrikan provinssi. Se sijaitsee valtion pohjoisosassa ja rajautuu Botswanaan, Zimbabween ja Mosambikiin. Provinssi tunnettiin aiemmin nimillä "Northern Province" (Pohjoinen provinssi) ja "Pohjois-Transvaal". Sen pääkaupunki ja suurin kaupunki on Polokwane. Limpopossa on arviolta 5 799 090 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 125 754 neliökilometriä.
Piirikunnat.
Limpopo on jaettu hallinnollisesti viiteen piirikuntaan, jotka jakautuvat edelleen yhteensä 24 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Polokwane

Polokwane on kaupunki Etelä-Afrikassa. Se on Limpopon provinssin suurin kaupunki sekä pääkaupunki, joka tunnettiin ennen nimellä Pietersburg. Polokwane perustettiin vuonna 1886 ja siitä tuli kaupunki 23. huhtikuuta 1992. Sen nimi on ollut virallisesti Polokwane 11. kesäkuuta 2003 lähtien. Polokwane oli yksi vuoden 2010 Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja isännöivistä kaupungeista.
Historia.
Andries Potgieter perusti vuonna 1840 Voortrekkerin johdolla Zoutpansbergdorpin kaupungin 100 km luoteeseen. Tämä ratkaisu oli hylättävä, koska yhteenottoja oli paikallisten heimojen välillä. He perustivat uuden kaupungin vuonna 1886 ja nimesivät sen Pietersburgiksi Voortrekker-johtajan Petrus Jacobus Joubertin kunniaksi. Britit rakensivat Polokwaneen buurisodan aikana keskitysleirin, johon sijoitettiin lähes 4000 buurinaista ja -lasta. Kaupunki tuli virallisesti kaupungiksi 23. huhtikuuta 1992. 25. helmikuuta 2005 hallitus julisti virallisesti englanninkieliseksi nimeksi kaupungin pohjoissothon kielisen nimen Polokwane. Kaupungissa oli ANC:n kansallinen konferenssi, jossa Jacob Zuma otti vastaan puolueen johtajajuuden.
Väestö.
Vuonna 1904 Polokwanen asukasluku oli 3 276, joista 1 620 (49,5 %) oli valkoisia. Loput 50 % olivat todennäköisesti mustia. Polokwanessa oli valkoinen enemmistö oli ylivoimainen apartheidin aikana ennen vuotta 1990. Apartheidin loputtua kaupunki on edelleen säilyttänyt suuren valkoisen väestön. Naapurikunnissa on ylivoimaisesti musta enemmistö.
Itse Polokwanen kaupungissa on noin 130 000 asukasta. Koko Polokwanen kunnan asukasluku on noin 630 000.
Ilmasto.
Köppen ilmastoluokittelun mukaan Polokwanen ilmaston ominaisuuksia kuvaa puolikuiva ilmasto. Huolimatta siitä, että kaupunki sijaitsee Kauriin kääntöpiirin eteläpuolella , että Polokwane on tasangolla 1230 metriä merenpinnan yläpuolella ilmasto on suopea . Keskilämpötila on noin tammikuussa 21–22 °C ja laskee heinäkuussa 11 °C:een. Kuten muuallakin Etelä-Afrikan sisämaassa, on Polokwanessakin ollut lämpimiä vuodenaikoja viime vuosikymmenellä yli pitkän aikavälin keskiarvon. Polokwanessa on kuiva ilmasto ja voimakas sadekausi talvella. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä on 495 mm, joulukuu tai (harvemmin) tammikuu luetaan kosteisiin kuukausiin ja heinäkuu kuiviin kuukausiin . 
Urheilu.
Kaupungin jalkapalloseura on Winners Park F.C., joka pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaupungissa sijaitsevat jalkapallostadionit Pietersburg Stadium ja Peter Mokaba Stadium, joka rakennettiin Jalkapallon vuoden 2010 MM-kisoja varten.
Eta Ursae Majoris

Eta Ursae Majoris (η UMa / η Ursae Majoris) eli
Alkaid ("Elkeid") tai Benetnash ("Benetnasch") on Otavan tähtikuvion "karhun hännän" tai "kattilan varren" äärimmäinen tähti.
Tähti ei kuulu Otavan liikkuvaan ryhmään, jossa ovat useat Otavan tähdet.
Tähden näennäinen kirkkaus on 1,85 ja etäisyys 
101 valovuotta. Absoluuttinen kirkkaus -0,60. Tämän sinisen tähden spektrityyppi on B3V ja
väri-indeksi B-V -0,19 ja lämpötila 20000 kelviniä, eli se on eräs kuumimmista paljain silmin havaittavista tähdistä. Tähden massa on kuusi Auringon massaa.
ja koko säteilyntuotta 700 aurinkoa. Tähti ei ole voimakas röntgenlähde, koska se on juuri sen rajan alapuolella, missä tähdet tuottavat omiin tähtituuliinsa voimakkaita shokkiaaltoja, jotka kehittävät röntgensäteilyä.
Martti Jukola

Martti Henrik Jukola (22. marraskuuta 1900 Turku – 3. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, urheilija ja päätoimittaja. Pekka Tiilikaisen mukaan Martti Jukola loi koko suomalaisen radioselostuksen perusteet. Jukola osallistui urheilijana Pariisin olympialaisiin 1924.
Jukolan vanhemmat olivat kuuromykkäinkoulun opettaja Aapo Henrik Jukola ja Maria Wilhelmina Grönroos. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1922, lisensiaatiksi 1930 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1932 aiheenaan runoilija J. H. Erkko. Jukola oli Urheilulehdessä toimitussihteerinä 1922–1923, vastaavana toimittajana 1924–1925 ja päätoimittajana 1931–1936. Hän toimi Werner Söderström Oy:n kirjallisuusosaston virkailijana Porvoossa 1926–1930 sekä toimittajana Kansan Kuvalehdessä 1927–1929 ja Urheilija-lehdessä 1928–1931. 
Jukola toimi Yleisradion selostajana 1931–1952 ja selostusosaston päällikkönä 1939–1942. Hän oli samaan aikaan myös Enso Gutzeit-Tornator -yhtymän sosiaalipäällikkönä Ensossa vuosina 1936–1939 sekä Urheilijain Kustannus Oy:n kirjallisena johtajana ja Urheilukuvaston päätoimittajana vuosina 1943–1952. Ensossa työskennellessään hän perusti Ylä-Vuoksen Palloseuran.
Martti Jukolan urheilu-uran huippuvuodet ajoittuvat 1920-luvun alkuun. Hänen kotiseuransa olivat yleisurheilussa Turun Urheiluliitto ja palloilussa Turun Palloseura, jonka perustajäseniä Jukola oli. Hänen paras saavutuksensa oli Pariisin olympiakisojen 400 metrin aitajuoksu, jonka välierissä hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti useita yleisurheilun SM-mitaleja, mm. hopeaa 400 metrin aidoissa 1923-26, 110 metrin aidoissa 1924, ja 400 metrillä 1926. Hänen ennätyksensä 110 metrin aidoissa oli 15,9, 400 metrin aidoissa 55,4, 200 metrillä 23,0 ja 400 metrillä 49,9. Muutettuaan Turusta Jukola edusti yleisurheilussa aktiiviaikanaan Porvoon Urheilijoita ja Helsingin Kisa-Veikkoja, jonka kunniajäseneksi hänet valittiin myöhemmin.
Córdoba (Argentiina)

Córdoba on samannimisen maakunnan pääkaupunki Argentiinassa. Sen asukasluku on noin 1,5 miljoonaa, joten se on Argentiinan toiseksi suurin kaupunki (Buenos Airesin jälkeen).
Maantiede ja ilmasto.
Córdoba sijaitsee Primerojoen varrella Argentiinan pampan luoteisosassa, Córdobavuorten juurella 472 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Vuoden lämpimin kuukausi on joulukuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 29 astetta. Kylmintä on heinäkuussa, keskimääräinen alin 4,4 astetta. Sateet ajoittuvat lokakuusta huhtikuuhun ulottuvalle jaksolle, tavella (touko-syyskuu) sataa vain vähän.
Historia ja kulttuuri.
Córdoba perustettiin vuonna 1573 ja nimettiin Espanjassa sijaitsevan Córdoban kaupungin mukaan. Córdobassa sijaitsee muun muassa Etelä-Amerikan vanhin yliopisto, Universidad Nacional de Córdoba. Jesutiitat perustivat sen vuonna 1613.
Vuonna 1866 kaupungin läpi virtaavaan Primero-jokeen tehtiin pato, josta saatiin vesivoimaa teollisuuden tarpeisiin. Padon synnyttämä tekojärvi tarjosi viljelmille kasteluvettä ja kaupunkilaisille juomavettä. Kaupallista kasvua lisäsi rautatien vetäminen kaupunkiin vuonna 1869.
1900-luvulla Cordoban tehdastyöläiset olivat etunenässä ammattiliittojen ja valtiovallan välisissä hankauksissa. Vuonna 1955 presidentti Juan Perónin syrjäyttämiseen johtanut kaappaus alkoi, kun kenraali Eduardo Lonardi valtasi Córdoban.
Córdoban jesuiittakortteli ja -estanciat liitettiin osaksi Unescon maailmanperintöluetteloa vuonna 2000.
Liikenne.
Córdoban lentoasemalta, noin 25 km kaupungista pohjoiseen, on lentoyhteydet useimpiin Argentiinan suuriin kaupunkeihin. Junayhteys Buenos Airesiin kulkee kahdesti viikossa, matka yöjunalla kestää 21 tuntia. Linja-autoilla pääsee myös muihin provinsseihin.
Kaupungin sisäinen liikenne on haastavaa suurten korkeuserojen takia. Joukkoliikennejärjestelmä muodostuu busseista ja kolmesta johdinautolinjasta.
Banff

Banff on kaupunki Albertassa Kanadassa. Se perustettiin vuonna 1880 lähinnä turistikohteeksi ja sinne rakennettiin Banff Springs Hotel. Banff sijaitsee Kalliovuorilla Banffin kansallispuistossa, joka pääsi vuonna 1984 yhdessä muiden Kanadan Kalliovuorten luonnonpuistojen kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon. 
Banffista tuli kaupunki vuonna 1990. Kaupunki nimettiin samannimisen Skotlannissa sijaitsevan kaupungin mukaan. Banffin asukasluku on 7 500 ja pinta-ala vajaat viisi neliökilometriä.