tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989

Ei oikotietä sankaruuteen 1983–1989 on huumoriyhtye Lapinlahden Lintujen toinen kokoelma-albumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1989. Albumi julkaistiin tuoreeltaan vinyylilevynä ja C-kasettina sekä alkuvuodesta 1990 myös CD-levylle Parlophone-levymerkillä.
Albumi sisältää kappaleita yhtyeen viideltä ensimmäisiltä albumeilta "Lapinlahden Linnut" (1985), "Jep" (1986), "Vihreä gorilla" (1987), "Lauluja Nuppilasta" (1988) ja "Elämä janottaa" (1989).
Albumi kohosi CD-julkaisun yhteydessä Suomen levylistalle 22. sijalle ja pysyi listalla yhteensä 9 viikon ajan.
"Helsingin Sanomien" aikalaisarvostelussa kirjoitetaan ”LLL:n musiikin – – toimivan kertakäyttövitsin lailla. Tuoreeltaan sitä vielä kuuntelee, mutta ketä kiinnostaa lp:llinen eilispäivän huumoria.”
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Pekka Hedkrok ja sovittaneet Lapinlahden Linnut, ellei toisin mainita.
B-puoli.
(*) Albumilta "Lapinlahden Linnut" (1985).
(**) Albumilta "Jep" (1986).
(***) Albumilta "Vihreä gorilla" (1987).
(****) Albumilta "Lauluja Nuppilasta" (1988).
(*****) Albumilta "Elämä janottaa" (1989).
Doggtown

Doggtown on turkulainen rockyhtye.
Entinen basisti Jankke Kuismin ja rumpali Petri Rinne olivat soittaneet yhdessä pitkään eri kokoonpanoissa. Kitaristi Kari Riihimäki on toiminut aiemmin Wardance-yhtyeen kitaristina ja soittanut useilla kotimaisten artistien levyillä. Yhtyeen laulaja Tumppi Niemelä, kokenut oululainen muusikko ja levytuottaja, hankittiin kesken levytyksen. Aikaisemmin muun muassa House Of Mirrors -yhtyeessä soittanut Juha-Pekka Paananen aloitti basistin tehtävissä vuonna 2007.
Doggtownin esikoisalbumi November Road julkaistiin vuonna 2005 Bluelight-levymerkillä. Albumi sai hyvän vastaanoton, ja keikkaili muun muassa Puistobluesissa.
Lisa Stansfield

Lisa Jane Stansfield (s. 11. huhtikuuta 1966 Lancashire) on englantilainen moderni R&amp;B- ja soul-laulajatar, joka on ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi ja voittanut Brit Awards -palkinnon. Hänen suurin menestyskappaleensa on soolouran ensimmäiseltä albumilta "Affection" singlenä julkaistu ”All Around the World” (1989). Sitä ennen hän toimi yhtyeessä "Blue Zone" yhdessä aviomiehensä Ian Devaneyn ja koulutoverinsa Andy Morrisin kanssa, jotka jatkoivat hänen taustayhtyeenään myöhemminkin. Lisa Stansfield on esiintynyt myös valkokankaalla romanttisessa komediassa "Swing" (1999).
Biffy Clyro

Biffy Clyro on Skotlannista kotoisin oleva alternative rock-yhtye. Sen jäseniä ovat Simon Neil (laulu, kitara) sekä kaksosveljekset James (basso, laulu) ja Ben Johnston (rummut, laulu). Yhtye perustettiin vuonna 1995, ja he ovat julkaisseet kuusi levyä, yhden EP:n ja yhden kokoelman.
Yhtyeen läpimurtoalbumina pidetään sen neljättä, vuonna 2007 julkaistua "Puzzle"-levyä. Viides albumi "Only Revolutions" oli ehdolla Mercury Prizen saajaksi vuonna 2010.
Esiintymiset Suomessa.
Biffy Clyron ensiesiintyminen Suomessa oli Tavastia-klubilla Helsingissä 7. joulukuuta 2008. Sittemmin yhtye on esiintynyt Nosturissa 31. tammikuuta 2010, Ilosaarirockissa kesällä 2010 ja samana vuonna Tampereen Pakkahuoneella 23. lokakuuta, Seinäjoen Rytmikorjaamolla 24. lokakuuta ja Vanhalla ylioppilastalolla Helsingissä 25. lokakuuta.
26. kesäkuuta 2011 yhtye esiintyi Foo Fightersin lämmittelijänä Helsingin Kalasatamassa.
28. helmikuuta 2013 yhtye esiintyi loppuunmyydylle yleisölle Nosturissa.
7. heinäkuuta 2013 yhtye esiintyi Turun Ruisrock-festivaaleilla.
8. marraskuuta 2013 yhtye esiintyi loppuunmyydylle yleisölle The Circus -klubilla.
2. heinäkuuta 2016 yhtye esiintyi Seinäjoella Provinssi-festivaaleilla.
28. lokakuuta 2016 yhtye esiintyi Helsingin jäähallissa.
19. kesäkuuta 2017 yhtye esiintyi Hietaniemen uimarannalla Rock the Beach-tapahtumassa.
30. kesäkuuta 2018 yhtye esiintyi Seinäjoella Provinssi-festivaaleilla.
4. kesäkuuta 2022 yhtyeen on määrä esiintyä Hyvinkäällä Rockfestissä.
Savoy Court

Savoy Court on Lontoossa sijaitseva Ison-Britannian ainoa katu, joka noudattaa oikeanpuoleista liikennettä. Syy tähän liikennesäännön poikkeukseen on se, että kadulla sijaitsee Savoy Hotel, joka tunnetaan rikkaista asiakkaistaan. He saapuvat hotelliin usein limusiinilla. Limusiini vaatii kääntyäkseen suuren pinta-alan, joten Strand-katua pitkin saapuvat limusiinit ajautuivat vasemmalle kääntyessään usein tien oikealle puolelle. Lisäksi hotellin sisäänkäynti on kadun oikealla puolella.
Savoy Court on myös umpikuja, joten limusiininkuljettajat ajavat tien päähän, tekevät siellä u-käännöksen ja ajavat takaisin Strand Streetille.
Waterloo &amp; City line

Waterloo &amp; City line on Lontoon metron lyhin linja. Se avattiin 11. heinäkuuta 1898 ja sen pituus on 2,4 kilometriä. Linja kulkee Waterloosta Thames-joen ali keskustaan Bankiin. Linja palvelee pääasiassa Waterloon rautatieaseman ja Cityn välillä kulkevia matkustajia, ja sitä ei liikennöidä sunnuntaisin, eikä muina pyhäpäivinä.
Historia.
London and South Western Railway liikennöi linjaa sen avaamisesta vuoteen 1923 asti, jolloin se siirtyi Southern Railwayn haltuun. Osa Lontoon metroa siitä tuli vasta vuonna 1996. Linjalla ei ole minkäänlaista yhteyttä muuhun metroverkkoon, joten mikäli kalustoa on saatava pois linjalta, on vaunut nostettava varikolta nosturilla maan pinnalle.
Kalusto.
Waterloo &amp; City linelle on ollut kolmenlaisia junia sen liikennöinnin aikana. Nykyiset junat ovat vuodelta 1992, ja ne ovat lähestulkoon samanlaisia Central linen kanssa. Rata peruskorjattiin näitä junia varten, koska ne tarvitsivat kaksi virtakiskoa (ns. neljäs raide).
Boris

Boris () on slaavilainen miehen etunimi, joka on yleinen Valko-Venäjällä, Bosnia ja Hertsegovinassa, Bulgariassa, Kroatiassa, Pohjois-Makedoniassa, Montenegrossa, Venäjällä, Serbiassa, Sloveniassa ja Ukrainassa. 
Boris on todennäköisesti lyhentymä nimestä "Borislav". Borislav tarkoittaa "sitä, joka taistelee kunniasta." 
On myös väitetty, että Boris on lyhennetty turkkilaisesta nimestä "Bogoris", joka merkitsee sutta tai lyhyttä.. Tämä on vähemmän uskottavaa, sillä varhaisissa kirjallisissa dokumenteissa on käytetty Boris- ja Borislav-muotoja vaihtoehtoisesti.
Nimi on käytössä jonkin verran myös Suomessa. Marraskuuhun 2025 mennessä se on annettu 2020 miehelle ja muutamalle naiselle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Boriksen nimipäivä on 11. marraskuuta.
Tbilisin etnografinen ulkomuseo

Giorgi Tšitaian etnografinen ulkomuseo () on ulkomuseo Tbilisissä Georgiassa. Museossa on näytteillä esimerkkejä kansanarkkitehtuurista ja käsitöistä maan eri osista. Museo on nimetty sen 27. huhtikuuta 1966 perustaneen georgialaisen etnografin Giorgi Tšitaian mukaan. Sitä on hallinnoitu 30. joulukuuta 2004 lähtien osana Georgian kansallismuseota.
Museo sijaitsee Kilpikonnajärven länsipuolella Vaken alueen ylle kohoavalla kukkulalla. Se on käytännössä historiallinen kylä, joka koostuu kaikilta Georgian merkittäviltä alueilta paikalle siirretyistä rakennuksista. Museoon kuuluu 52 hehtaaria maata, ja se on jaettu 11 alueeseen, joissa esitellään noin 70 rakennusta ja yli 8 000 esinettä. Näyttelyyn kuuluu perinteisiä "darbazi"-tyyppisiä kivitaloja itäisestä Georgiasta, harjakattoisia puutaloja läntisestä Georgiasta, vahtitorneja Khevsuretin, Pšavin ja Svanetian vuoristoalueilta, maissivarastoja Samegrelosta ja Imeretistä, kakhetilaisia viinitiloja ("marani"), vesimyllyjä Kartlista sekä kokoelma perinteisiä talousesineitä, kuten työkaluja, vaatteita, mattoja, keramiikkaa ja huonekaluja. Museossa on myös varhaiskristillinen Sionin basilika Tianetista ja 500–600-lukujen perhehauta sarkofageineen. 
Vuodesta 2004 lähtien museossa on järjestetty kesäisin vuosittainen kansankulttuurifestivaali Art-Gene, jonka perusti ja jota hoitaa georgialainen rockmuusikko ja folk-intoilija Zaza Korinteli ("Zumba").
Franco Fraticelli

Franco Fraticelli (30. elokuuta 1928 – 26. huhtikuuta 2012) oli italialainen elokuvien leikkaaja. Hän työskenteli 1950-luvun alusta saakka runsaasti yli sadan elokuvan parissa. Niiden joukossa on esimerkiksi Dario Argenton teoksia. 
Roomassa syntynyt Fraticelli käytti uransa aikana myös pseudonyymiä Frank Rubien.
William Gaines

William Maxwell Gaines (1. maaliskuuta 1922 – 3. kesäkuuta 1992, paremmin tunnettu Bill Gainesina) oli EC Comicsin julkaisija ja apulaispäätoimittaja sekä Madin julkaisija yli 40 vuoden ajan.
Armeijavuodet.
Kun toinen maailmansota alkoi, Bill Gaines hylättiin Yhdysvaltain armeijan, rannikkovartioston ja laivaston ennakkokutsunnoissa. Hylätyksi tultuaan Gaines meni kutsuntalautakunnan eteen ja pyysi tulla kutsutuksi armeijaan. Hänestä koulutettiin valokuvaaja Lowryn lentokentällä Denverissä. Hänet kuitenkin siirrettiin Oklahoma Cityn tukikohtaan. Uudessa tukikohdassa ei ollut mitään valokuvaukseen liittyvää työtä, ja Gaines päätyikin pysyvästi keittiötyöhön. 
Palvellessaan DeRitterin lentokentällä Louisianassa Gaines uudelleensijoitettiin Marshall Fieldiin Kansasissa ja sen jälkeen Governor's Islandille New Yorkiin. 
Opinnot.
Palveluksensa lopetettuaan Gaines palasi kotiin suorittamaan loppuun kemian opintonsa Brooklynin ammattikorkeakoulussa, mutta siirtyi pian New Yorkin yliopistoon tarkoituksenaan hankkia itselleen opettajan kelpoisuus. Vuonna 1947 hän opiskeli viimeistä vuotta yliopistossa, kun hänen isänsä kuoli moottoriveneonnettomuudessa Lake Placidilla. Sen sijaan, että hän olisi alkanut opettaa kemiaa, hän päätti jatkaa sukuyrityksessään EC Comicsissa.
Rick Forzano

Richard Edward Forzano (20. marraskuuta 1928 – 10. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. 
Forzano aloitti valmennusuransa high school -tasolla. Myöhemmän uransa aikana hän nousi julkisuuteen varsinkin Detroit Lions -seuran päävalmentajana, jona hän työskenteli vuosina 1974–1976. Muuten hän työskenteli esimerkiksi Navy Academyssa ja Connecticutin yliopistossa.
Roger Staubach

Roger Thomas Staubach (s. 5. helmikuuta 1942) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänelle myönnettiin vuonna 1963 Heisman Trophy ja Maxwell Award sekä vuonna 1971 Bert Bell Award.
Ohiolainen Staubach oli pelipaikaltaan pelinrakentaja ("quarterback"). Hän pelasi Naval Academyn joukkueessa ennen ammattilaisuraansa Dallas Cowboysissa vuosina 1969–1979. Hän otteli kuudesti Pro Bowlissa. 
Staubach on Vietnamin sodan veteraani. Hänet on kelpuutettu College Football Hall of Fameen vuonna 1981, sittemmin myös Pro Football Hall of Fameen vuonna 1985.
Emad Moteab

Emad Moteab (oik. Emad Mohamed Abd El Naby Ibrahim, s. 20. helmikuuta 1983 Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Egyptin valioliigassa pelaavaa Al-Ahlia.
Moteab on muun muassa voittanut kaksi kertaa Afrikan-mestaruuden vuosina 2006 ja 2008, sekä neljä kertaa Egyptin mestaruuden.
Monte Clark

Monte Dale Clark (24. tammikuuta 1937 – 16. syyskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän pelasi yliopistotasolla Etelä-Kaliforniassa. Ammattilaisseuroina olivat San Francisco 49ers (1959–1961), Dallas Cowboys (1962) ja Cleveland Browns (1963–1969).
Clark toimi San Francisco 49ersin (1976) ja Detroit Lionsin (1978–1984) päävalmentajana.
George Seifert

George Seifert (s. 22. tammikuuta 1940) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän syntyi San Franciscossa, Kaliforniassa, ja valmistui Utah'n yliopistosta.
Seifert työskenteli San Francisco 49ersin päävalmentajana vuosina 1989–1996. Tuona aikana seura voitti Super Bowlin kahdesti (1990 &amp; 1995). 
Seifert oli päävalmentajana myös Carolina Panthersissa vuosina 1999–2001.
Margaret Keane

Margaret D. H. Keane (6. syyskuuta 1927 – 26. kesäkuuta 2022) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan niin sanoituista ”Big Eye” -maalauksista, epätyypillisen suurisilmäisiä ihmis- ja eläinhahmoja kuvaavista tauluista.
Keane syntyi Tennesseessä. 1960-luvulla hänen pelkkänä ”Keanena” signeraamistaan töistä otti kunnian hänen miehensä Walter; asian tiimoilta käydyn oikeusjutun päätteeksi hän erosi ja muutti pitkäksi aikaa Havaijille. Kauan ominta uskontokuntaansa etsittyään hän sai 5. elokuuta 1972 kasteen Jehovan todistajaksi.
Vuonna 2014 sai ensi-iltansa Tim Burtonin ohjaama elokuva "Big Eyes", jossa häntä näyttelee Amy Adams.
Islam Virossa

Islam on yksi Viron vähemmistöuskonnoista. Vuoden 2000 väestönlaskennassa maassa oli 1387 muslimia, vuoden 2011 väestönlaskennassa 1508 ja vuonna 2016 muslimeja oli 0,2 % väestöstä eli noin 2600 henkeä Pew-tutkimuskeskuksen mukaan. Diplomaatti ja Viron evankelis-luterilaisen kirkon pastori Kristel Engman totesi vuonna 2016, että Virossa asuu "muutama tuhat muslimia".
Viron muslimit ovat pääasiassa sunnalaisia tataareja (vuonna 2021 kaikkiaan 1937) tai šiialaisia azereja (vuonna 2021 yhteensä 1408). He ovat suurin ei-kristillinen uskonnollisen yhteisö Virossa. Viron suojelupoliisin vuosikirjan 2015 mukaan Viron muslimiyhteiskunta on perinteinen ja rauhanomainen mutta sisäisesti erimielinen. Jännitteet ovat keskittyneet Tallinnan Keevis-kadun Islam-keskukseen. Radikalismi on näkynyt islamilaisten terrorijärjestöjen symbolien käyttönä. Yksittäiset muslimit ovat olleet kiinnostuneita matkustamaan kriisipesäkkeisiin.
Ahmattiankeriaskalat

Ahmattiankeriaskalat (Saccopharyngiformes) on viuhkaeväisten kalojen lahko, johon kuuluu neljä heimoa ja 28 lajia. Ne muistuttavat ulkoisesti ankeriaskaloja, mutta sisuskalut ovat hyvin erilaiset. Niiltä puuttuu monia luita, esimerkiksi kylkiluut. Niillä ei ole myöskään parillisia eviä eikä uimarakkoa. Kita on suhteettoman suuri kalan kokoon verrattuna. 
Useimmat ahmattiankeriaskalat elävät merten syvyyksissä. Joillakin lajeilla on pyrstössään valoa säteilevä elin, jolla ne houkuttelevat saalista.
Luokittelu.
Ahmattiankeriaat jaetaan neljään heimoon kahdessa alalahkossa:
Majdi Traoui

Majdi Traoui (, s. 13. joulukuuta 1983 Sousse, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Seuraura.
Traoui aloitti ammattilaisuransa synnyin kaupungissaan Soussessa ES Sahel-joukkueessa vuonna 2002. Hän pelasi joukkueessa kuuden kauden verran ennen siirtymistään Itävaltaan Red Bull Salzburg-joukkueeseen. Uudessa seurassa peliaika jäi hyvin vähälle ja hänet lainattiin vuonna 2009 puoleksi vuodeksi Saudi-Arabian Al-Wahdan joukkueeseen. Traoui ajautui samalla ongelmiin valmentajansa kanssa ja pelasi kaudella 2009-2010 Red Bull Salzburgin kakkosjoukkueessa.
Tammikuussa 2010 tunisialaisseura Espérance ilmoitti ostaneensa keskikenttäpelaajan.
Maajoukkueura.
Traoui pelasi ensimmäisen maaottelunsa 4. syyskuuta 2004 Marokkoa vastaan.
Dragsvikin seisake

Dragsvikin seisake (, ) on rautatieliikennepaikka Dragsvikissä Raaseporin kaupungissa Suomen rataverkkoon kuuluvalla osuudella Karjaa–Hanko noin kolme kilometriä Tammisaaren asemalta Karjaan suuntaan. Seisakkeella pysähtyvät kaikki rataosan henkilöjunat. Seisake palvelee lähinnä Uudenmaan prikaatin varusmiehiä.
Seisakkeella on puinen odotuskatos ja korotettu laituri sekä 1,4 kilometriä pitkä sivuraide junakohtauksia varten.
Bhairon Singh Shekhawat

Bhairon Singh Shekhawat (; 23. lokakuuta 1923 – 15. toukokuuta 2010) oli intialainen Intian kansanpuolueen (BJP) poliitikko. Hän toimi maansa varapresidenttinä vuosina 2002–2007. Edeltäjänä oli Krishan Kant ja seuraajana Mohammad Hamid Ansari.
Lisäksi Shekhawat oli kolmeen otteeseen Rajasthanin pääministerinä (1977–1980, 1990–1992, 1993–1998).
Mohammad Hamid Ansari

Mohammad Hamid Ansari (; s. 1. huhtikuuta 1937) on intialainen poliitikko ja Intian entinen varapresidentti. Vuonna 2007 hänet äänestettiin Bhairon Singh Shekhawatin seuraajaksi varapresidentin virkaan, jossa hän toimi kymmenen vuotta.
Ansari on luonut huomattavan uran diplomaattina. Hän on ollut myös Aligarhin muslimiyliopiston rehtorina 2000–2002 ja Kansallisen vähemmistökomission johdossa 2006–2007. Hänelle myönnettiin vuonna 1984 Padma Shri.
Ansari on Delhin yliopiston entinen kansleri.
Aiheesta muualla.
Intian varapresidentin verkkosivujen profiili
Dv11

Dv11 (ennen 1.1.1976 Vr11) oli Valtionrautateiden käytössä ollut väliraskas dieselhydraulinen veturi. Veturit ovat valmistaneet Valmet Oy (parilliset numerot) ja Lokomo Oy (parittomat numerot). Vetureita valmistettiin vuosina 1958–1959 kaikkiaan 16 kappaletta ja niiden numerot olivat 1804–1819.
Veturi oli tarkoitettu suurten ratapihojen vaihtotyöhön, mutta ne soveltuivat myös tavaraliikenteeseen. Veturi muistutti paljon Dv15- ja Dv16-vetureita. Selvin eroavaisuus Dv11:n sekä Dv15:n ja Dv16:n välillä oli alkuun erilainen väritys. 1960-luvun puoliväliin mennessä veturinvihreät Dv11-veturitkin (numerot 1804–1809 ja 1811) maalattiin samoihin punakermaisiin väreihin kuin muutkin vuoden 1958 loppupuolella ja sen jälkeen valmistuneet dieselveturit.
Kahta veturia lukuun ottamatta koko sarja hylättiin vuonna 1981. Vähälle käytölle jääneet veturit 1804 ja 1805 hylättiin vuonna 1986. Veturi Vr11 1805 kuuluu Toijalan veturimuseon kokoelmiin. Veturi on ollut kunnostettavana vuonna 2025.
Teknisiä tietoja.
Dv11 muistutti rakenteeltaan hyvin paljon Dv15- ja Dv16-vetureita. Se oli jäykkäkehyksinen, neliakselinen ja varustettu keskiohjaamolla. Vetureissa oli kahden veturin yhteisajon mahdollistavat monikäyttölaitteet, mutta ne voitiin kytkeä monikäytössä yhteen vain takapäistään eli lyhyemmän konehuoneen päästä. Veturin paino työkunnossa oli 56 tonnia ja suurin akselipaino 14,5 tonnia.
Päämoottori.
Samoin kuin Dv15- ja Dv16-vetureissa, myös Dv11:ssä päämoottorina käytettiin Tampellan lisenssillä valmistamaa nelitahtista, kahdeksansylinteristä MAN W8V22/30 A.m.A. -rividieselmoottoria. Moottorin sylinterin halkaisija oli 220 ja iskunpituus 300 millimetriä, joten moottorin iskutilavuus oli 91 litraa. Moottori oli varustettu Brown Boveri VTR 250 -ahtimella, ja sen teho oli 619 kilowattia.
Apumoottori.
Veturin apumoottorina käytettiin joko Deutz A2L514- tai Perkins P3-NT8 -dieselmoottoria. Näistä Perkinsiä käytettiin myös Dv15- ja Dv16-vetureissa. Se oli vesijäähdytetty, kolmesylinterinen, nelitahtinen pyörrekammiomoottori, jonka iskutilavuus oli 2,36 litraa ja teho noin 18 kilowattia. Deutz taas oli kaksisylinterinen, ilmajäähdytetty, nelitahtinen pyörrekammiomoottori, jonka iskutilavuus oli 2,66 litraa ja teho 18 kilowattia.
Vaihteisto.
Veturissa käytettiin hydraulismekaanista Tampella-SRM DS 1, 2 -vaihteistoa, joka oli valmistettu ruotsalaisella lisenssillä. Vaihteisto koostuu esivaihteesta, momentinmuuntimesta ja planeettavaihteesta. Esivaihteen tarkoitus on suurentaa päämoottorin kierroslukua hydrauliselle vaihteistolle sopivaksi. Suunnanvaihtolaite oli Valmetin valmistama.
Vetureihin 1804 ja 1805 oli niiden viimeisinä käyttöaikoina asennettuna Voith L 217 -vaihteisto.
Gigantour

Gigantour oli vuosittainen kuusiviikkoinen kiertävä heavy metal-festivaali, jonka on organisoinut Megadethin Dave Mustaine. Kiertue perustettiin vuonna 2005, jolloin se ulottui koko Pohjois-Amerikkaan. Vuonna 2006 ja 2007 yhtyeet matkustivat jopa Australiaan. Kiertueella esiintyvät bändit ovat kaikki Mustainen itsensä valitsemia, koska hän halusi "kasata kokoon festarin, joka koostui positiivisista yhtyeistä, jotka soittavat heviä energisessä ilmapiirissä". Kiertue on asetettu vaihtoehdoksi Ozzfestin ja Hellfestin kaltaisille festivaaleille.
Kiertueen tavoitteena oli tarjota faneille mahdollisuus tutustua moniin heavy metalin tyylilajeja sekä tutustuttaa heidät vähemmän tunnetuihin esiintyjiin. Tämä on toteutettu toisen näyttämön avulla, jolla esiintyi tuntemattomia metalliyhtyeitä.
Viimeisin Gigantour järjestettiin vuonna 2013.
Käärmenilkkakalat

Käärmenilkkakalat (Ophidiiformes) eli partanilkkakalat on viuhkaeväisten kalojen lahko, johon kuuluu viisi heimoa. Aphyonidae-heimon useimmat lajit ovat syvän meren lajeja, ja syvimmällä elävä tunnettu kalalaji "Abyssobrotula galatheae", kuuluu tähän lahkoon. Se on tavattu yli kahdeksan kilometrin syvyydessä lähellä Puerto Ricoa.
Sukuun "Genypterus" kuuluu merkittäviä ruokakaloja; rusopartanilkkaa ("Genypterus blacodes") saalistetaan vuosittain 30 000 tonnia Atlantin lounaisosista. Myös "Brotula barbata"a kalastetaan merkittäviä määriä Länsi-Afrikassa.
Rebbie Jackson

Maureen Reillette "Rebbie" Jackson (s. 29. toukokuuta 1950) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän on tunnetun Jacksonien perheen vanhin lapsi; sisarusten joukossa ovat Michael ja Janet Jackson.
Jacksonin ensimmäinen hitti oli Michael-veljen kirjoittama "Centipede" (1984), joka nousi Billboard Hot 100 -listan 24. sijalle. Hän on julkaissut useita albumeja ja singlejä. 
Rebbie Jackson seurasi 1960-luvun puolessavälissä äitiään Katherinea Jehovan todistajiin. Hän meni 18-vuotiaana naimisiin Nathaniel Brownin kanssa ja sai kolme lasta: Staceen (s. 5.5.1971), Yashin (s. 18.10.1977) ja Austinin (s. 22.11.1985).
Mattias Asper

Mattias Asper (s. 20. maaliskuuta 1974 Sölvesborg, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelaa tällä hetkellä ruotsalaisessa Mjällby AIF:ssa. Asper oli myös mukana Ruotsin maajoukkueessa vuoden 2000 EM-kisoissa.
Asper teki maalin 15. syyskuuta 2010 pelatussa Allsvenskan-ottelussa BK Häckeniä vastaan.
Svean hovioikeus

Svean hovioikeus () on Ruotsin vanhin ja suurin hovioikeus. Sen perusti vuonna 1614 Ruotsin kuningas Kustaa II Adolf. Suomi kuului hovioikeuden tuomiopiiriin, kunnes Suomeen perustettiin oma hovioikeus, Turun hovioikeus, vuonna 1623.
Tuomioistuin on sijainnut vuodesta 1753 lähtien Tukholman Riddarholmenilla Wrangelin palatsissa. Sillä on toimitiloja myös läheisissä Hessensteinin ja Schering Rosenhanen palatseissa. Svean hovioikeuden tuomiopiiri kattaa Tukholman, Uppsalan, Södermanlandin, Gotlannin, Västmanlandin ja Taalainmaan läänit. 
Hovioikeuden presidentti on ollut vuodesta 2008 Fredrik Wersäll. Vuosittain hovioikeuteen saapuu 10 000 juttua. 
Presidentit.
Svean hovioikeuden presidentit perustamisvuodesta 1614 lähtien:
Oi, muistatkos...

Oi, muistatkos... on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1954. Se on rillumarei-tyyppinen farssi, jossa pieneen Kitkakosken kylään kaavaillaan vesivoimalaitosta. Rakennusväen saapuminen saa paikkakunnalla aikaan kuohuntaa.
Yritys päästä osalliseksi rillumarei-elokuvien suosiosta ja tuotosta ei Suomi-Filmille onnistunut, eikä yhtiö jatkanut lajin parissa. Elokuvan aloitusmusiikkina on kansanlaulu ”Emma” ja päähenkilönä työmaaruokalan pitäjä Emma (Emmi Jurkka).
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin harvinaisen nopeasti, kahdessa viikossa. Elokuvan ensi-ilta oli 29. lokakuuta 1954 useissa kaupungeissa Helsingin ulkopuolella.
Arviot.
Kriitikkojen arvio elokuvasta oli viileä, kuten useimman aikakauden suomalaisen viihde-elokuvan kohdalla. Kriitikko Arto Pajukallio ("Helsingin Sanomat" 10.10.2012) näki ainoaksi tyhjänpäiväisyyden piristeeksi Hannes Häyrisen kovaäänisenä renkinä.
Kerttulan koulu

Kerttulan koulu on raisiolainen 1.–6. luokkien peruskoulu. Vuonna 2021 koulussa oli noin 260 oppilasta.
Kerttulan koulu vihittiin alun perin käyttöön 9. elokuuta 1931. Koulua laajennettiin vuosina 1961 ja 1994, ja rakennuksia peruskunnostettiin 1990- ja 2010-luvuilla.
Vanhempi, keltainen ja kaksikerroksinen koulu sisältää musiikinluokan ja neljä muuta luokkaa. Valkoinen, uudempi koulu sisältää käsityöluokat, kieliluokka, ruokalan ja useita luokkahuoneita. Kerttulassa opiskelleet siirtyvät 7.–9. luokille Vaisaaren kouluun.
Yutaka Niida

Yutaka Niida (; s. 2. lokakuuta 1978 Jokohama, Kanagawa, Japani) on entinen korsisarjan (46,7 kg eli 105 lb) nyrkkeilijä. Hän oli WBA-liiton korsisarjan mestari vuodesta 2004 vuoteen 2008.
Niida saavutti WBA:n korsisarjan mestaruuden 25. elokuuta 2001 voitettuaan Chana Porpaoinin pistein. Vain kaksi kuukautta myöhemmin Niida luopui tittelistään, koska oli menettänyt mielenkiinnon nyrkkeilyyn. Hän palasi kaksi vuotta myöhemmin ja otteli tittelistä mutta hävisi Noel Arambuletille. Hän otteli uudelleen Arambuletia vastaan heinäkuussa 2004 ja voitti tällä kertaa ottelun tuomariäänin Arambuletin painaessa ½ paunaa yli sallitun rajan.
Niida puolusti mestaruutta menestyksekkäästi kahdeksan kertaa, ja ottelussa 1. maaliskuuta 2008 hän voitti Jose Luis Varelan tyrmäyksellä 6. erässä. Niida menetti WBA:n tunnustaman mestaruuden 15 syyskuuta 2008 kärsittyään tappion teknisellä tyrmäyksellä tuolloin voittamattomalle Román Gonzálezille. Pian tämän jälkeen Niida lopetti nyrkkeilyn.
UCI Continental Circuits

UCI Continental Circuits on kansainvälisen pyöräilyliiton, UCI:n, järjestämä pyöräilykilpailujen sarja. Erillisiä kilpailusarjoja on yhteensä viisi, joista kukin edustaa yhtä maanosaa: Aasiaa, Afrikkaa, Amerikkaa, Eurooppaa ja Oseaniaa. Sarjat sijoittuvat ammattilaispyöräilyn huippua edustavaa UCI World Tour -sarjaa edeltävälle tasolle. 
Sarjan Euroopan kiertue koostuu lähes 350 kilpailusta, jotka vaihtelevat aika-ajoista yhden päivän kilpailuihin ja useiden päivien mittaisiin etappikilpailuihin. Sarja järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 2004–2005, jolloin sen voitti brasilialainen Murilo Fischer. Seuraavana vuonna voittajaksi nousi Belgian Niko Eeckhout ja kaudella 2006–2007 Italian Alessandro Bertolini.
Takahiro Aō

Takahiro Aō (, s. 6. huhtikuuta 1984 Ichihara, Chiban prefektuuri) on japanilainen ammattinyrkkeilijä, joka ottelee höyhensarjassa. Hän oli Japanin höyhensarjan mestari lyhyen aikaa vuonna 2007 puolustaen mestaruutta kolmesti. 
Ammattiura.
Aō siirtyi ammattilaiseksi syyskuussa 2003 Kōrakuen Hallissa, Tokiossa. Debyyttiottelussaan hän kukisti toisen japanilaisen nyrkkeilijän, Hiroshi Kashiharan toisen erän tyrmäyksellä. 
Kolmentoista voittamattoman ottelun jälkeen Aō voitti Kōji Umetsun Japanin höyhensarjan titteliottelussa marraskuussa 2007.
Aō pääsi huhtikuussa 2008 ottelemaan Hiroyuki Enokia vastaan karsintaottelussa WBA liiton seuraavasta haastajasta mutta otteli ratkaisemattoman. Lokakuussa 2008 Aō pääsi WBC liiton titteliotteluun jossa kuitenkin hävisi Oscar Lariosille.
Aō nousi kehään vuoden 2009 maaliskuussa. Ottelussa hän voitti Oscar Lariosin nousten näin WBC liiton mestariksi. 
Aō menetti mestaruuden ensimmäisessä puolustusottelussa Elio Rojasille häviten 12 eräisen ottelun kaikin tuomariäänin.
Aō tuli ylemmän höyhensarjan WBC liiton mestariksi vuonna 2010 voittaen Vitali Tajbertin kaikin tuomariäänin 12 eräisen ottelun päätteeksi. Mestaruutta Aō puolusti voitokkaasti Humberto Mauro Gutierrezia, Denis Boschieroa ja Terdsak Kokietgymiä vastaan kunnes hävisi neljännessä puolustusottelussaan Gamaliel Diazille.
Vuonna 2015 Aō otteli Raymundo Beltrania vastaan väliaikaisesta WBO liiton kevytsarjan mestaruudesta häviten ottelun toisen erän tyrmäyksellä. Tulokseksi merkittiin kuitenkin ei tulosta Beltranin oltua liian painava kevytsarjaan. Beltran kärähti myös dopingista ottelun jälkeen. 
Tämän jälkeen Aōn piti otella Gamaliel Diazia vastaan mutta ottelu peruuntui Aōn loukattua nilkkansa.
Äänekosken lukio

Äänekosken lukio on Äänekoskella toimiva lukio.
Uusi lukiorakennus valmistui kesällä 2017.
Alkujaan Äänekosken yhteiskoulu perustettiin 4-luokkaiseksi keskikouluksi vuonna 1931, vuonna 1940 keskikouluun lisättiin lukioluokat. Lukio eriytettiin keskikoulusta omaksi Äänekosken lukioksi vuonna 1973. Koulurakennukset ovat valmistuneet vuosina 1959, 1964, 1965 ja 1966. Koulu toimi 31. heinäkuuta 1973 asti yksityiskouluna ja sen toiminnasta vastasi Äänekosken yhteiskoulun kannatusyhdistys. Koulu-uudistuksen yhteydessä koulu siirtyi Äänekosken kaupungille.
Oppimispeli

Oppimispeli () tai opetuspeli on peli, jossa on oppisisältöä. Oppimispelin ensisijainen tarkoitus on saada pelaaja viihtymään pelin parissa ja tarjota opetus sellaisessa muodossa, jossa se on mahdollisimman huomaamatonta eikä siten häiritse pelaajan uppoutumista peliin.
Tunnettuja oppimispelejä ovat muun muassa "Mario is Missing" ja "Carmen Sandiego" -pelit, joissa opiskellaan maantietoa. Suomessa tehtiin 1980-luvun lopussa "Hup-peli", jonka tarkoitus oli opettaa päihteiden kohtuukäyttöä suomalaisnuorille. 1990-luvulla ala-asteella pelattiin joskus "Hurraa Henrietta!" -nimistä matematiikka-aiheista peliä, jossa tavoitteena oli löytää Henrietta ja pelastaa hänet teloitukselta.
Oppimispelit ovat viime aikoina nousseet lähes trendi-ilmiön asemaan, mikä selittää merkittävien pelitalojen kiinnostuksen niitä kohtaan. Rovio on ilmaissut mielenkiintonsa viedä lintuhahmonsa oppimispelin muodossa itään, jonne myös Samsung on suuntaamassa yhdessä Fingerprintin kanssa lapsille suunnatun Android-peliympäristönsä kanssa. 
Historia.
Varhaisia pelien käyttötapauksia oppimistarkoitukseen on "The Oregon Trail" (1971).
Rauhanmerkki

Rauhanmerkki on laajasti käytössä oleva rauhan symboli, joka esiintyy tavallisimmin sotaa vastustavassa kontekstissa rintanapeissa, julisteissa ja mielenosoituksissa.
Alkuperä.
Rauhanmerkin on suunnitellut englantilainen graafikko Gerald Holtom. Merkin taustalla ovat kansainvälisen lippu­viestitys­järjestelmän kirjaimet N () ja D (, jotka tulevat sanoista "nuclear disarmament" (Ydinaseriisunta). Niiden yhdistelmänä saadun kuvion ympärille lisättiin ympyrä, joka symboloi Maata. Ensimmäisen kerran merkkiä käytettiin 4. huhtikuuta 1958 Lontoossa.
Merkki siirtyi ydinaseiden vastustajien symbolista rauhanliikkeen tunnukseksi Vietnamin sodan aikana 1960-luvun lopulla, jolloin se levisi eri puolille maailmaa ja myös Suomeen. Merkkiin liittyi uusia vivahteita 1960- ja 1970-luvuilla, kun feministinen liike, hippiliike, kansalaisoikeusliike ja ympäristöliike ottivat sen käyttöön mielenilmaisuissaan. Yhdysvalloissa merkkiä käyttivät etenkin Vietnamin sodan vastustajat mielenosoituksissaan. Rauhanmerkkiä on käytetty paljon myös kaupallisesti, sillä sen luonut graafikko ei rekisteröinyt tekijänoikeuksia itselleen.
Suomalainen kansanedustaja Erkki Tuomioja on kantanut rauhanmerkkiä jo vuosikymmeniä aina julkisuudessa esiintyessään .
Suomen Naisyhdistys

Suomen Naisyhdistys on suomalainen naisten yhteiskunnallista ja taloudellista aseman parantamista ajava aatteellinen yhdistys. Järjestö perustettiin Helsingissä vuonna 1884, ja se oli ensimmäinen naisasiaa ajanut järjestö Suomessa.
Perustamisaikanaan yhdistys vaati naisille samoja poliittisia, sosiaalisia ja koulutuksellisia oikeuksia kuin miehillä. Myöhemmin yhdistys on paneutunut erityisesti tasa-arvoon, perhe- ja työelämän haasteisiin sekä maanpuolustukseen. Nykyisin Suomen Naisyhdistyksen pyrkimys on yhdistää naiset toimimaan yhdessä tasa-arvon edistämiseksi..
Ensimmäinen Helsingin ulkopuolinen osasto perustettiin Kuopioon vuonna 1886 ja sen suomenkielinen sihteeri oli Minna Canth. Yhdistys on Naisjärjestöjen keskusliiton perustajajäsen.
Suomen Naisyhdistyksestä erosi kielipoliittisten erimielisyyksien vuoksi ryhmä, joka perusti 1892 Naisasialiitto Unionin. Nuorsuomalaiset jäsenet erosivat yhdistyksestä 1907 ja perustivat Suomalaisen Naisliiton. Suomen Naisyhdistys oli 1911 perustamassa Naisjärjestöjen Keskusliittoa. Vilkkainta Suomen Naisyhdistyksen toiminta oli 1900-luvun alussa, jolloin sillä oli 35 paikallisyhdistystä eri puolella Suomea. Jäseniä on ollut enimmillään 1 388 henkeä.
Suomen Naisyhdistyksen nykyinen puheenjohtaja on Kukka Lehmusvirta.
Brain Gym -aivojumppa

Brain Gym -aivojumppa on uskomushoito, jonka väitetään tehostavan aivojen toimintaa sekä kehon ja aivojen välistä yhteistyötä erilaisissa tehtävissä. Brain Gym on kehittäjänsä Paul Dennisonin ja hänen vaimonsa Gail Dennisonin omistama tavaramerkki sekä soveltavan kinesiologian piiriin kuuluvan oppimiskinesiologian (engl. "educational kinesiology"/"Edu-K") tunnetuin menetelmä. Liikkeiden tekemisen lisäksi Brain Gym -aivojumpalle on ominaista veden juominen.
Tausta.
Brain Gym -aivojumppa on amerikkalaisen Paul Dennisonin 1970-luvulla kehittämä, 26 eri liikettä sisältävä menetelmä, jonka on väitetty synnyttävän uusia ja vahvistavan jo olemassa olevia hermoratayhteyksiä, jolloin yhteydet oikean ja vasemman aivopuoliskon sekä aivojen muidenkin osien välillä aktivoituisivat yhteistyössä ohjaamaan sujuvasti aivojen ja kehon välistä toimintaa missä tahansa tehtävässä tai tavoitteessa.
Oppimiskinesiologian mukaan aivojumppaliikkeet parantavat keskittymiskykyä, kehittävät itseluottamusta, rauhoittavat ylivilkkaita lapsia, auttavat oppimisvaikeuksissa ja lieventävät stressiä. Harjoitukset auttavat myös kommunikoinnissa, organisoinnissa ja tarkkaavaisuudessa. Niiden avulla esitetään voitavan tehostaa näkemistä ja kuulemista sekä parantaa lukemista, kirjoittamista, muistamista ja fyysisiä toimintoja.
Laajimman kuvauksen aivojumpasta antaa Carla Hannaford kirjoissaan "Viisaat liikkeet" ja "Oppimisen palapeli". Vaikka näkemykset eivät vastaa tieteen käsitystä hermostosta, aivopuoliskoista, oppimisesta eikä oppimisvaikeuksista tai niiden hoidosta, aivojumpan arvellaan voivan tuoda suotuisia vaikutuksia opiskeluun, mikä perustuu taukoliikunnan vireystilaa kohottavaan vaikutukseen.
Hannaford lisää aivojumpan viitekehykseen yksilöllisen oppijaprofiilin, joka diagnosoidaan lihasvastustutkimuksella. Oppijaprofiili tehdään käden (esimerkiksi oikea- tai vasenkätisyys), jalan, silmän, korvan ja aivopuoliskon hallitsevuuden perusteella. Oppimisvaikeuksia aiheuttavina profiileina pidetään sellaisia, joissa kehon dominanssi ei ole ristikkäinen hallitsevan aivopuoliskon kanssa, koska yleensä vasen aivopuolisko ohjaa kehon oikeaa puolta ja päinvastoin. Oppimiskinesiologiassa oppimisvaikeuksia hoidetaan Brain Gym -aivojumpalla, jonka uskotaan luovan puuttuvia hermoratayhteyksiä kehon ja aivojen eri osien välille.
Paul Dennison on kertonut aivojumppaa harjoitettavan 80 maassa. Sense About Science -niminen pseudotieteen vastainen järjestö on käynnistänyt keväällä 2008 aivojumpanvastaisen kampanjan Isossa-Britanniassa, jossa menetelmää on arvioitu käytettävän tuhansissa kouluissa.
Aivojumpan tieteellinen arviointi.
Neuropsykologian asiantuntijat arvioivat toukokuussa 2007 "Helsingin Sanomien" julkaisemassa lehtiartikkelissa aivojumppaa ja sen neurologiaa koskevia väitteitä. Asiantuntijoiden mukaan esitetyillä väitteillä ei ole tieteellistä perää, mutta aivojumppa saattaa silti toimia, koska taukojumpalla tiedetään olevan suotuisia vaikutuksia oppimiseen.
Sense About Science julkaisi keväällä 2008 asiakirjan, jossa tieteilijät arvioivat aivojumpassa esitettyjä väitteitä.
Medipolar

Medipolar Oy oli oululainen lääketeollisuusyhtiö. Toimintaa Oulussa jatkaa nykyisin Orionin tytäryhtiö Fermion Oy. 
Historia.
Alun perin "Pohjolan Lääketehdas Oy" -niminen osakeyhtiö perustettiin tammikuussa 1961. Nimi muutettiin pian Medipolariksi. Virallisesti päätoiminimi vaihdettiin vuonna 1969.
 Tehtaan toiminta alkoi väliaikaisissa tiloissa Sanginsuun kansakoulussa silloisen Oulujoen kunnan alueella keväällä 1961. Tehtaan rakentamisen taustalla oli Oulun yliopistoon perustettu lääketieteellisen tiedekunta, joka loi mahdollisuuden lääketehtaan toiminnalle. Suurimman osan uuden yhtiön osakkeista merkitsivät turkulainen Farmos Oy ja sen tytäryhtiö Lääke Oy.
Vuonna 1962 yhtiö oli tuonut markkinoille jo 18 tuotetta, joista suurin osa oli verenkiertoelinten sairauksiin tarkoitettuja lääkkeitä. Tunnetuimmat lääkkeensä Medipolar kehitti 1980-luvun alussa, kun se toi markkinoille Buranan ja Antepsinin. Ibuprofeeni (alk. "Brufen") tosin on kehitetty Englannissa ja Boots-yhtymän toimesta vuonna 1961, ja sen reseptin omainen markkinoille tulo tapahtui vuonna 1969. Lääkepatentin rauettua vuonna 1983 oli Medipolarillakin mahdollista tätä lääkeainetta valmistaa.
Farmos alkoi keskittää toimintaansa 1970-luvulla, ja vuonna 1979 Medipolar fuusioitiin Farmokseen. Suomalaisen lääketeollisuuden keskittyminen jatkui 1980-luvulla, kun Farmos fuusioitiin Orioniin.
Yrityksen logon teemana oli revontulet. "Sahalaitainen" revontuli eri variaatioineen oli käytössä aina 1980-luvulle saakka. 1980-luvulla logo modernisoitiin aaltomaisemmaksi revontulikuvioksi.
Aukkoja tarinassa

Aukkoja tarinassa on suomalaisen, modernia kansanmusiikkia esittävän Hehkumo -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin 16. huhtikuuta 2008. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Albumilta jaettiin radioille "Meitä onni hipaisi" -single 6. maaliskuuta 2008. "Tähtiin kirjoitettu" -kappaleen alkuperäinen singleversio on vuonna 2006 esitetyn YLE TV2:n Menolippu –ohjelman tunnusmusiikki.
Adam Czerniaków

 
Adam Abram Czerniaków (30. marraskuuta 1880 – 23. heinäkuuta 1942) oli puolalainen senaattori ja Varsovan gheton johtaja.
Czerniaków syntyi Varsovassa. Hän opiskeli teknistä suunnittelua ja opetti juutalaisessa ammattikoulussa. Vuosina 1927–1934 hän oli Varsovan kunnanvaltuustossa ja vuonna 1931 hänet valittiin Puolan senaattiin. 4. lokakuuta 1939, pari päivää kaupungin antauduttua saksalaisille, Czerniakówista tehtiin gheton Judenratin johtaja.
Saksalaiset alkoivat valmistella Varsovan juutalaisten siirtoa Treblinkaan heinäkuussa 1942. Judenratin käskettiin toimittaa listat juutalaisista ja kartat asuinpaikoista. 22. heinäkuuta 1942 Judenrat sai ohjeet kaupungin kaikkien juutalaisten ”siirtämiseksi itään”. Päivän kuluessa Czerniaków sai vapautuksia pienelle joukolle. Hän ei kuitenkaan saanut vapautettua esimerkiksi Janusz Korczakin orpokodin orpoja. Ohjeita tuli lisää, ja pian päivittäinen siirrettävien kiintiö nousi kuuteen tuhanteen. Jos natsien vaatimaa juutalaismäärää ei toimitettaisi Umschlagplatzille, natsit teloittaisivat Judenratin jäseniä ja Czerniakówin vaimon, Felicjan.
Czerniakówin tajutessa karkotuksen tarkoittavan kuolemaa, hän anoi vapautusta orvoille. Hän ei onnistunut, palasi työhuoneeseensa, otti syanidikapselin ja jätti itsemurhaviestin vaimolleen ja kollegoilleen. 
Czerniaków piti puolankielistä päiväkirjaa vuodesta 1939. Se julkaistiin 1979 ja on käännetty muun muassa englanniksi. Adam Czerniaków on haudattu Varsovan juutalaiselle hautausmaalle.
Salmenkaitajoki

Salmenkaitajoki () on joki Karjalankannaksella Viipurin ja Käkisalmen piirien rajalla Leningradin alueella Venäjällä. Salmenkaitajoki kuuluu Vuoksen vesistöön. Salmenkaitajoki on Äyräpäänjärven laskujoki ja se laskee Vuokseen. Salmenkaitajoki sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan Salmenkaitajoki muodosti osan Muolaan ja Äyräpään kuntien välisestä rajasta.
Salmenkaitajoen kohdalla oli aikaisemmin yli kilometrin levyinen Puratsinsalmi. Vuoksen laskun myötä vuonna 1857 leveä salmi kuivui nykyiseksi joeksi. Ennen kutistumistaan salmella liikennöi Moiniemen lautta.
Bled number one

Bled number one tai Back home on Rabah Ameur-Zaïmeche'n ohjaama algerialais-ranskalainen elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlilla, jossa se voitti nuorisopalkinnon.
Texaco

Texaco ("The Texas Company") on yhdysvaltalainen huoltoasemaketju. Yhtiö fuusioitiin vuonna 2001 Chevron-yhtiöön, jolloin uudeksi nimeksi tuli ChevronTexaco. Nimi muutettiin vuonna 2005 takaisin Chevroniksi. Texacon tunnettu tähtilogo ja nimi on silti yhä käytössä.
Texaco perustettiin vuonna 1901 nimellä Texas Fuel Company Beaumontissa Texasissa. Yhtiön perustajina olivat Joseph S. Cullinan, Thomas J. Donoghue, Walter Benona Sharp ja Arnold Schlaet.
Muotkatunturit

Muotkatunturit ( ja ) on tunturiryhmä Utsjoella ja Inarissa, Inarin kirkonkylän ja Inarinjoen välissä, Vaskojoen pohjoispuolella. Alue on lailla suojattu erämaa-alue. Tunturiryhmällä on pinta-alaa 1570 km² ja siellä sijaitsee noin sata erillistä tunturia, joista korkeimmat ovat Koarvikodds (590 m) ja Peltoaivi (567 m).
Risto Oikarinen

Risto Oikarinen (s. 17. maaliskuuta 1978 Kajaani) on suomalainen runoilija ja pastori. Oikarinen voitti vuonna 2003 Eino Leinon juhlavuoden kunniaksi järjestetyn nuorten runokilpailun. Vuonna 2005 hän sai Kalevi Jäntin palkinnon. Oikarinen opettaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Laajasalon opistossa.
Oikarinen on taustaltaan muusikko ja soittaa saksofonia. Hän opiskeli musiikkia Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa, kunnes siirtyi Helsingin yliopistoon lukemaan teologiaa ja ryhtyi runoilijaksi.
Juha-Pekka Kilpiö pitää Oikarisen kolmesta varhaisesta proosarunokokoelmasta parhaana esikoista "Puupuhaltajaa". Neljäs kokoelma "Kiitos tästä yöstä" ei hänen mukaansa muistuta aiempia, vaan Oikarinen on keksinyt itsensä uudelleen. Tavurunot lähestyvät oulipon poetiikkaa. Kokoelma koostuu tyylillisesti kahdenlaisista runoista, "perinteisestä" ja "kokeellisesta" (sanat ovat Kilpiön tekstissä lainausmerkeissä), mutta puhuvat samoista asioista. Kilpiö huomauttaa, että vaikka kokoelma tuntuu varautuneelta, se on kuitenkin käänne Oikarisen tuotannossa.
Hutuvalta

Hutuvalta tai Hutuvoima () oli akazujen sekä äärihutujen 1980-luvun ja lopulla 1990-luvun alussa kehittämä ja omaksuma ideologia, jonka toteuttaminen huipentui tutsien ja maltillisten hutujen vastaiseen Ruandan kansanmurhaan. Hutuvallalla tarkoitetaan myös kaikkia niitä äärihutuliikkeitä, jotka kannattivat tätä ideologiaa.
Hutuvalta oli vastine käsitteelle "tutsivalta", jolla tarkoitettiin entistä feodaali- ja siirtomaavaltaa, jossa tutseilla oli erityinen johtava ja vauraampi valta-asema hutuihin sekä twa-heimoon nähden. Ideologiaan kuului olennaisesti voimakkaan kaksijakoinen näkemys Ruandan vaihtoehdoista; hutuvalta tai tutsivalta. Hutujen oli pyrittävä hutuvaltaan olemassaolonsa turvaamiseksi. Tutsien syrjäyttäminen ja poistaminen Ruandasta vaikka väkivalloin oli vain hutujen itsesuojeluvaistoa, koska jollei puhdistusta olisi toteutettu, olisi toisena vaihtoehtona ollut hutujen orjuus ja tutsien ylivalta. Ideologian mukaan tavoitteena oli vain hutujen muodostama Ruanda, jonka kohtalo olisi vain ja ainoastaan kiinni hutuista. Se väitti myös, etteivät hutut olleet vapaita, niin kauan kuin maassa oli vielä tutsivähemmistö. Ruandan väestöstä noin 84 prosenttia on hutuja ja 15 prosenttia tutseja.
Ensimmäistä kertaa käsitettä "hutuvalta" käytti MDR-puolueen ("Mouvement démocratique républicain") varapuheenjohtaja Froduald Karamira tarkoittaen sillä valtapuolue MRND:tä ("Mouvement républicain national pour la démocratie et le développement") tukevia hutuliikkeitä. Hutuvalta-ideologia siis tuki Ruandan valtajärjestelmää ja pyrki takaamaan sen, että akazut eli presidentti Juvenal Habyarimanan ympärille ryhmittynyt hutujen johtava luokka pysyisi vallassa. Ideologian tavoitteena oli, että uutta hutu-Ruandaa johtaisi edelleen akazu-luokka ja MRDN itsevaltaisesti.
Hutuvallan pää-äänenkannattajia olivat radiokanava Radio Télévision Libre des Mille Collines ja Kangura-lehti, joka julkaisi myös hutuvallan ideologisen pääohjelman "Hutujen kymmenen käskyä". Näissä kymmenessä käskyssä vaadittiin hutuja katkaisemaan kaikki välinsä tutseihin ja karkottamaan tutsit armeijasta. Lisäksi tässä ohjelmassa korostettiin naisten asemaa perheessä. Pääryhmät, jotka edustivat hutuvalta-ideologiaa, olivat valtapuolue MRND, MDR-puolueen radikaalisiipi MDR-Power, CDR-puolue ("Coalition pour la Défense de la République") sekä hutumiliisit Interahamwe ja Impuzamugambi
Tanskan puolustusvoimat

Tanskan puolustusvoimat () on Tanskan aseellisesta puolustuksesta vastaava viranomainen. Ne jakaantuvat maa-, meri- ja ilmavoimiin sekä kodinturvajoukkoihin ("Hjemmeværnet").
Historia.
Asevelvollisuus tuli Tanskassa voimaan vuonna 1849.
Tehtävät.
Tanskan asevoimien käyttötarkoitus ja tehtävät on määritelty 27. helmikuuta 2001 annetussa laissa No. 122, joka astui voimaan 1. maaliskuuta. Se määrittelee kolme käyttötarkoitusta ja kuusi tehtävää. Käyttötarkoituksina on ehkäistä konflikteja ja sotia, suojata valtiomuotoa, turvata maan olemassaolo jatkossa ja edistää rauhanomaista kehitystä maailmassa.
Pääasialliset tehtävät ovat osallistuminen Naton toimintaan, tunnistaa ja torjua valtiomuotoa uhkaavat tekijät Tanskan alueella (mukaan lukien Grönlanti ja Färsaaret), puolustusyhteistyö Natoon kuulumattomien, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa, kansainväliset rauhanturvaamistehtävät, kriisinhallinta, humanitääriset tehtävät, rauhanedistäminen, kokonaismaanpuolustus Tanskan siviilihallinnon kanssa sekä kulloisenkin tarpeen mukaisen sotilaallisen voiman ylläpito.
Varusmiehet.
Vuoden 2024 Tanska otti tavoitteekseen, että aiempaa useammat nuoret käyvät asepalveluksen. Maa aikoi tuolloin laajentaa armeijan kutsunnat koskemaan myös naisia ja pidentää palvelusaikaa molemmille sukupuolille 4 kuukaudesta 11 kuukauteen. Pääministeri Frederiksenin hallitus tavoitteli tuolloin täyttä tasa-arvoa sukupuolten välillä. Tanskalla oli tuolloin 9 000 ammattisotilasta. Lisäksi peruskoulutuksessa oli  noin 4 700 varusmiestä. Hallitus tahtoi kasvattaa varusmiesten määrää 300:lla. Tanskan järjestelmässä kaikki ruumiillisesti hyväkuntoiset yli 18-vuotiaat miehet kutsutaan asepalvelukseen. Vapaaehtoisia on kuitenkin niin paljon, että käytössä on arvontajärjestelmä. Naiset voivat osallistua vapaaehtoisesti asepalveluksen, ja heitä oli vuonna 2023 noin neljäsosa asepalvelusta suorittaneista.
Heinäkuussa 2025 asevelvollisuus muuttuu Tanskassa sukupuolineutraaliksi.
Wilhelm Lehmbruck

Wilhelm Lehmbruck (4. tammikuuta 1881 – 25. maaliskuuta 1919) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hän teki lukuisia varsinkin ihmistä kuvaavia teoksia. Lehmbruckin synnyinkaupungissa Duisburgissa on hänen mukaansa nimetty, useiden taiteilijoiden töitä esittelevä museo.
Mielialahäiriöstä kärsinyt Lehmbruck teki itsemurhan Berliinissä.
Imatran Moottorikerho

Imatran Moottorikerho (IMK) on Imatralla toimiva moottoriurheiluseura. Se perustettiin 30. tammikuuta 1937 nimellä Ylä-Vuoksen Moottorikerho, ja nimi vaihtui vuonna 1953 Imatran Moottorikerho ry:ksi. Kerhossa toimii road racing-, motocross-, matkamotoristit-, minimoto- ja veteraanijaostot.
Motocross-rata on Kurkvuoressa, ja minimotot ajavat Saarlammin FK-radalla. Imatran Moottorikerholla on omat toimitilat osoitteessa Tainionkoskentie 8, ja tilojen yhteydessä on kerhon historiasta kertova näyttely.
Kuuluisin kerhon järjestämistä tapahtumista on ratamoottoripyöräilyn Imatranajo. Imatranajo ajettiin Imatran katuradalla vuosina 1962–1986, ja vuosina 1964–1982 se oli ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruussarjan Suomen GP. Vuodesta 1999 alkaen Imatralla ajettiin Muistojen Imatranajo. Imatranajo teki paluun elokuussa 2016, kun IMK järjesti Imatran katuradalla International Road Racing Championship -sarjan osakilpailun.
IMK:lla on myös oma motocross-koulu.
IMK:n menestynein kilpailija on ollut motocross-kuljettaja Jukka Sintonen.
Sintosen saavutukset.
Toivo Humalisto ja Kaarlo Lampinen (IMK) ajoivat Päijänteen ympäriajon voittoon vuonna 1938 sivuvaunullisella Harley-Davidson 1200cc pyörällä. Voittopokaali on IMK:n näyttelyssä.
Luettelo Tapparan maalivahdeista

__notoc__ 
Luettelo Tapparan joukkueessa pelanneista jääkiekkomaalivahdeista.
Minä olen hullu

Minä olen hullu on Olavi Uusivirran 16. huhtikuuta 2008 julkaistu kolmas sooloalbumi. Ennen albumin julkaisua radioille lähetettiin single "Salmisaaren Salome", johon kuvattiin myös musiikkivideo. Toisena singlenä julkaistiin "Ukonlintu ja virvanliekki".
Levyn nimikkokappaleen teossa käytettiin apuna Toijalan takana-runoa.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.
Vuonna 2018 albumista tehtiin 10-vuotisjuhlapainos joka sisältää pari uutta kappaletta, "Maria" ja "Kaikki on hetken tässä".
Jabotabek

Jabotabek (joskus myös Jabodetabek tai Jabodetabekpunjur) on Indonesian pääkaupungin Jakartan suurkaupunkialueen nimi.
Suurkaupunkialueen nimi tulee alueen muodostavien kaupunkien kahdesta tai kolmesta alkukirjaimista. Jabo(de)tabek: Jakarta, Bogor, (Depok), Tangerang ja Bekasi, myöhemmin myäs Puncak ja Cianjur. Suurkaupunkialue muodostuu viidestä kaupungista ja kolmesta Indonesian sijaishallinnon hallitsemasta alueesta joista Indonesian kielessä käytetään termiä kabupaten ja jotka taas jakaantuvat lukuisiin kuntiin.
Suurkaupunkialueella asui vuonna 2006 lähes 24 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä yhden maailman suurimmista metropoleista. Alueen väkiluku kasvaa myös nopeasti Indonesian nopean kaupungistumisen ja kohtalaisen korkean syntyvyyden takia. 
Vuonna 2023 alueella arvoitiin asuvan jo noin 37.8 miljoonaa ihmistä, jolloin se ohitti Delhin ja lähestyi Tokiota.
Suurkaupunkialue on Indonesian tärkein alue niin taloudellisesti, kulttuurillisesti, poliittisesti kuin sosiaalisestikin.