tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Allschwil

Allschwil on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Basel-Landschaftin kantonissa. Kaupungissa on noin 21 000 asukasta, ja Allschwil on kantonin väekkäin kunta.
Sijainti.
Allschwil sijaitsee Ranskan rajalla Reinin länsipuolella. Allschwilin keskusta-alue muodostaa yhteisen kaupunkialueen Baselin kanssa.
Stop (kirjaintyyppi)

Stop on Aldo Novaresen vuonna 1971 suunnittelema futuristinen sans-serif-kirjaintyyppi tai fontti. Sen kirjaimet ovat kuin sapluunalla tehtyjä, ja osan kirjainmerkeistä pystyy hahmottamaan vain muiden rinnalla. Kirjaimistossa ei ole pienaakkosia. Stop viittaa muotokieleltään vahvasti teknologiaan ja tietokoneisiin. Kirjaintyyppi sopii parhaiten julisteisiin ja otsikoihin.
Olympoksen Zeuksen temppeli (Akragas)

Olympoksen Zeuksen temppeli eli Olympieion () oli antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Akragaan kaupungissa Sisiliassa Italiassa. Se oli yksi koko antiikin Kreikan suurimpia temppelirakennuksia. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templi ('Temppelien laakso') -nimellä tunnetulla arkeologisella alueella nykyisen Agrigenton eteläpuolella.
Historia.
Olympoksen Zeuksen temppeli rakennettiin sen jälkeen, kun akragaslaiset olivat voittaneet karthagolaiset Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Tämän jälkeen kaupungissa käynnistettiin suurisuuntainen rakennusohjelma, johon kuului useita suurikokoisia temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia. Rakentamisessa hyödynnettiin karthagolaisia orjia. Olympoksen Zeuksen temppeli oli kaupungin päätemppeli, ja se oli osoitettu Zeukselle kiitokseksi voitosta. Se jäi kuitenkin keskeneräiseksi ja tuhoutui karthagolaisten vallattua kaupungin vuonna 406 eaa. Tutkimuksessa temppeli tunnetaan myös nimellä "Temppeli B".
Temppelin löysi historioitsija Tommaso Fazello 1500-luvulla. Hänen mukaansa osa temppelin pylväistä ja patsaista oli pystyssä vielä edeltäneellä vuosisadalla, sillä hän sanoo niiden romahtaneen 9. syyskuuta 1401. Tämän jälkeen kiviä käytettiin rakennusmateriaalina Agrigenton aallonmurtajaan.
Rakennus.
Zeuksen temppeli sijaitsi Akragaan eteläosassa lähellä kaupungin agoraa. Temppelin rauniot sijaitsevat Valle dei Templin alueen länsiosassa länteen Concordian temppeliksi kutsutusta rakennuksesta.
Arkkitehtuuriltaan temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu viisiportaiselle korokkeelle. Temppelin stylobaatin koko oli noin 56,3 × 112,6 metriä, ja sen pinta-ala oli siten lähes neliömetriä eli lähes jalkapallokentän verran. Tämä tekee siitä suurimman kaikista doorilaisista temppeleistä ja myös yhden kaikista suurimmista kreikkalaisista temppeleistä joonialaista tyyliä edustaneiden Efesoksen Artemiin temppelin ja Samoksen Heraionin ohella. Temppeli oli pseudoperipteraali, toisin sanoen tavanomaisen vapaasti seisovan pylväikön sijasta se oli ympäröity seinämuurilla, jossa oli määrävälein doorilaiset puolipylväät. Lyhyemmillä sivuilla puolipylväitä oli seitsemän ja pidemmillä sivuilla 14. Pylväät olivat niin suuria, että ihmisen kerrotaan mahtuneen pylvään pystyuraan.
Puolipylväiden välin täytti seinä noin puoleenväliin niiden korkeudesta. Ylemmässä puoliskossa oli puolestaan syvennykset, joissa jokaisessa oli suurikokoinen, noin 7,65 metriä korkea atlantti- eli telamonpatsas. Puolipylväiden lisäksi palkistoa kannattelivat patsaiden koholla olevat kädet. Osa patsaista on säilynyt. Temppelin ylemmät osat oli koristeltu gigantomakhiaa ja Troijan kukistumista esittävillä veistoksilla.
Temppelin alttari sijaitsi tavan mukaan sen itäpuolella. Alttarin perustusten koko on noin 17,5 × 54,5 metriä.
Cognin-les-Gorges

Cognin-les-Gorges on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Grenoblesta länteen Isèrejoen varrella.
Kunnan alueella oleva rotko Gorges du Nan on suosittu matkailukohde. Grésivaudan laaksossa on suuri saksanpähkinöiden tuotantoalue. Kunnan alueelta on 1700-luvulta peräisin oleva pähkinöiden kuivain, joka on seudun vanhin. Laaksossa kasvavilla pähkinöillä on AOC tuotesuoja. Ne kuuluvat Grenoblen ympäristössä viljeltäviin saksanpähkinöihin, joiden yhteinen tuotemerkki on Noix de Grenoble.
Urpolanlampi

Urpolanlampi on pienehkö, 13,5 hehtaarin suuruinen järvi runsas kilometri Mikkelin keskustan eteläpuolella. Järven pinta on keskimäärin 87,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pohjoisosa kuuluu Urpolan, kaakkoisosa Kattilansillan ja lounaisosa Pitkäjärven kaupunginosan alueeseen.
Urpolanlampea kiertää kuntopolku, joka muodostaa osan Urpolan-Pitkäjärven suunnan ulkoilureitistöä. Lammen pohjoisrannalla on uimaranta ja sen lähellä erilaisia urheilukentiä skeittaamista, tennistä ja jalkapalloa varten. Ne palvelevat osaltaan lammen pohjoispuolella sijaitsevan Saimaanportin yhtenäiskoulun (Rinnekatu 8) tarpeita. Järven länsirannalla sijaitsee erityistä tukea tarvitsevia lapsia palveleva Valteri-koulu Mikael (Mikael-koulu, Liuskekatu 1). Itärannalla (Urpolantaku 32) sijaitsee Urpolan luontokeskus.
Urpolanlammen länsirannalle laskee runsas 500 metriä lännempää sijaitsevasta Pitkäjärvestä (89,5 m mpy) saapuva Urpolanjoki. Se jatkaa Urpolanlammen itärannalta laskujokena Ukonveden (75,8 m mpy) pohjoisosan Pappilanselän länsipuolella sijaitsevaan suojaisaan Kattilanlahteen. Urpolanjoki rantoineen on maakunnallisesti merkittävänä pidettyä luonnonsuojelualuetta.
Getz/Gilberto Vol. 2

Getz/Gilberto #2 on Stan Getzin ja João Gilberton livealbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1966. Se nauhoitettiin livekonsertissa Carnegie Hallissa 9. lokakuuta 1964. Albumin kansikuvan maalasi Olga Albizu. 
Kappaleet.
Kappaleet 11. ja 15. eivät sisältyneet alkuperäisessä LP-levyssä.
Rakkauden sävel (Sigin kappale)

Rakkauden sävel on Matti Inkisen SIG-yhtyeen kappale vuodelta 1996. Sen esitti yhtyeen Turun kokoonpano. Kappale on poppia ja iskelmää.
Suosio.
Kappale nousi parhaimmillaan valtakunnallisten radioiden yhteisellä viikkolistalla kolmannelle sijalle. "Ulmanen ja Roiha" -ohjelmassa kappale soitettiin kahdesta kappaleesta jatkoon joka päivä kahden viikon ajan. Normaalisti ohjelmassa sama kappale pysyi vain muutaman päivän. Tämän SIG:in tekemän ennätyksen rikkoi samana vuonna Leevi and The Leavingsin kappale "Itkisitkö onnesta?".
Ihminen – Homo sapiens

Ihminen – Homo sapiens on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1982. Albumin on tuottanut Harri Saksala. Kannen kuvituksen on tehnyt Markus Heikkerö ja esittelytekstin Pekka Gronow. Albumi ilmestyi juuri ennen Lavin 70-vuotissyntymäpäivää.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Lavi, paitsi ”Saunapalvipolkan” (A2) Pertti Husu. Kaikki sanoitukset ovat Lavin. Sovitukset on tehnyt Anssi Tikanmäki. Vanhin kappale on ”Suviaamuna”, jonka Lavi oli kirjoittanut jo vuonna 1955. Kappale ”Autokolari” on tilitys auto-onnettomuudesta, johon Lavi oli joutunut valtatie 7:llä Haminan ja Kotkan välillä marraskuussa 1980.
B-puoli.
Vuonna 1996 ensiesitettiin noin 40-minuuttinen, miltei samanniminen Yle TV2 -kanavan lyhytdokumentti "Veikko Lavi – Homo sapiens", alaotsikkona ”Laulajamestarin muotokuva”.
Tuhannen ja yhden yön tarinat (Sigin kappale)

Tuhannen ja yhden yön tarinat on Matti Inkisen Sigin kappale, joka kertoi yhden yön jutusta ja sen jälkeisestä yksinäisydestä.
Suosio.
Sig pani kotisivuilleen ennen levynsä julkaisemista lyhyet näytteet tulevan albuminsa kappaleista.
Kyselyyn vastannaiden oli tarkoitus valita niistä parhaat kappaleet. Tämän parusteella Sig valitsi kappaleensa.
"Suomalaisella pop-levylle". "Tuhannen ja yhden yön tarinat" oli 39%:n mielestä paras Sig-biisi.
Kappaletta myytiin virallisesti noin 5000 kappaletta, jolloin se saavutti kultalevyrajan.
Kuitenkin suurimman osan levyistä osti Bauhaus, joka jakoi levyä eteenpäin asiakaslahjoina.
Ruusuja ja risuja

Ruusuja ja risuja on Veikko Lavin musiikkialbumi vuodelta 1980. Sen on tuottanut Harri Saksala.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ovat Lavin paitsi ”Hunajainen tango” Viljo Ylösen. Kaikki sanoitukset on tehnyt Veikko Lavi, ja sovituksista ja orkesterinjohdosta vastaa Olli Ahvenlahti. Kappaleet ”Hunajainen tango”, joka oli parodia suomalaisesta romanttisesta tangosta, ja ”Tehtaan Marja” Lavi oli levyttänyt ensimmäisen kerran jo vuonna 1952.
B-puoli.
Kannen on suunnitellut Nikolai Punin, ja esittelytekstin on kirjoittanut Pekka Gronow.
Pont-en-Royans

Pont-en-Royans on kunta Itä-Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Grenoblesta lounaaseen Bournejoen varrella.
Pont-en-Royans on tunnettu kalliolle rakennetuista värikkäistä taloistaan. Kunnalla on pitkä ja rikas historia. Kylä on ollut aikanaan linnoitettu, ja siellä on edelleen havaittavissa neljä entistä kaupungin porttia, jotka ovat olleet sitä suojanneissa valleissa. Nykyään Pont-en-Royans on matkailijoiden suosima kohde.
O Amor em Paz

O Amor em Paz on bossa nova -kappale ja jazzstandardi vuodelta 1960. Sen on säveltänyt Antônio Carlos Jobim ja sanoittanut Vinícius de Moraes. Englanninkielisen version ”Once I Loved” sanat teki myöhemmin Ray Gilbert. 
Kappaleen levytti ensimmäistä kertaa João Gilberto vuonna 1961 albumilla "João Gilberto".
Kirjojen historia

Kirjojen historia alkaa kirjoitetun kielen kehittämisestä ja monista muista keksinnöistä, kuten paperi ja painaminen, ja jatkuu nykyajan moderniin kirjanpainantaan. 
Aikaisimmat merkinnät kirjoista viittaavat esimerkiksi tauluihin tai papyruskääröihin, joita ei nykyään enää kirjoiksi kutsuta. 
Niiden jälkeen ilmestyivät käsin kirjoitetut koodeksit. Painokoneen keksiminen johti kirjojen massatuotantoon. 
Nykyisin kirjoja tuotetaan myös sähköisenä. 
Kirjat tulivat useamman käytettäväksi pistekirjoituksen ja äänikirjojen myötä.
Stone Flower

Stone Flower on brasilialaisen jazzmuusikon Antônio Carlos Jobimin kuudes studioalbumi. Albumin nauhoitti Rudy Van Gelder Van Gelder Studiosissa New Jerseyssä 16. maaliskuuta – 22. toukokuuta 1970 ja sen tuotti Creed Taylor. Albumin julkaisi CTI Records vuonna 1970.
"Stone Flower" sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 196.
Jinmen

Jinmen eli Quemoy tai Kinmen () on Kiinan tasavallalle eli Taiwanille kuuluva saariryhmä ja piirikunta Taiwaninsalmessa Xiamenin lahden suulla, noin 2,5 kilometrin päässä Manner-Kiinan rannikosta ja 275 kilometriä Taiwanin saaresta luoteeseen. Se koostuu samannimisestä pääsaaresta ja 11 pienemmästä saaresta ja luodosta. Pääsaarella on kukkuloita, kallioita ja tasankoja. Pääasiallinen tulonlähde on maanviljely, joka tuottaa bataattia, maapähkinöitä, hirssiä, vehnää, soijapapuja, vihanneksia ja riisiä.
Jinmen kuuluu nimellisesti Fuchienin eli Fujianin maakuntaan, vaikkakin maakuntajako on Kiinan tasavallassa menettänyt hallinnollisen merkityksensä. Vuonna 1949 nationalistit valloittivat Jinmenin saaret paetessaan Taiwaniin. Saarten hallinnasta on sodittu sen jälkeen (ensimmäinen Taiwaninsalmen kriisi ja toinen Taiwaninsalmen kriisi), ja ne olivat sotilasaluetta vuoteen 1992 asti.
Vuonna 2022 Jinmenin piirikunnassa oli 141 295 asukasta.
Vuonna 2024 ilmoitettiin että Kinmenin ja Penghun saarille sijoitetaan pysyvästi Yhdysvaltain asevoimien Green Berets -joukkoja (1st Special Forces Group). Joukot ovat nimellisesti kouluttamassa Taiwanin asevoimien 101. ambifisen tiedustelupataljoonan sotilaita. Yhdysvaltain joukkoja ei ollut virallisesti Kiinan tasavallan tukena neljäänkymmeneen vuoteen, kunnes 2021 presidentti Tsai Ing-wen paljasti että saarella on joukkoja koulutustehtävissä.
Chega de Saudade

Chega de Saudade (port. [ˈʃeɡɐ dʒi sawˈdadʒi]) on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Vinícius de Moraesin sanoittama kappale vuodelta 1959. Sitä pidetään usein ensimmäisenä bossa nova -kappaleena.
Chega de Saudade (albumi)

Chega de Saudade on brasilialaisen muusikon João Gilberton esikoisalbumi, jota pidetään usein ensimmäisenä bossa nova -albumina. Albumin julkaisi Odeon Records vuonna 1959.
"Chega de Saudade" valittiin Grammy Hall of Fameen vuonna 2000.
Dan Brouthers

Dennis Joseph Brouthers oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi pääuransa Yhdysvaltain baseball-liigassa Buffalo Bisons joukkueessa. Kaikkiaan hän kävi kymmenessä joukkueessa ja päätti uransa New York Giantsiin. Hänet on valittu Baseballin Hall of famen miehistöön 1945. Hänen pääpelipaikkansa oli ykköspesällä. 
Brouthersista tuli amatööritähti New Yorkissa ja hän oli yksi aikakautensa suuremmista pelaajista. Hän teki debyyttinsä liigaan vuonna 1879 Troy Trojansin joukkueessa. 
"Hän oli hieno hyökkääjä, yksi kaikkien aikojen voimakkaimmista taistelijoista", sanoi Hall of Fame- pelitoveri John McGraw vuonna 1894 Baltimore-joukkueesta. Hän teki 1171 pistettä vain 129 ottelussa. Brouthersin valtti oli hänen nykyaikainen syöttönsä.
Ura lukuina.
Lyöntikeskiarvo (pesälle päästyt lyönnit/ lyöntivuorot)- 0,220 on heikko ja 0,320 todella hyvä lyöntikeskiarvo.
Tiku ja Taku (talousrikosjuttu)

”Tiku ja Taku” oli 1990-luvulla toiminut tamperelainen liikemieskaksikko Jukka Malminen ja Jari Tanner, jotka tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin laajassa talousrikosvyyhdissä pääosin törkeistä petoksista ja kirjanpitorikoksista. Miehet olivat eräitä 1990-luvun talousrikosoikeudenkäyntien eniten julkisuutta saaneita tekijöitä, jotka aloittivat toimintansa 1980-luvun lopun ”löysän rahan” kasinotalousvuosina.
Malminen ja Tanner tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 1996 seitsemän vuoden ehdottomiin vankeusrangaistuksiin. Hovioikeus alensi 1997 Malmisen tuomion kuuteen vuoteen ja Tannerin 5 vuoteen 6 kuukauteen. Hovioikeuden mukaan Malminen ja Tanner olivat tietoisesti käyttäneet hyväksi Osuuspankkien Keskuspankki OKOn Helsingin Aleksanterinkadulla sijainneen konttorin johtajan ”kevytmielisyyttä ja törkeää huolimattomuutta”, jolloin miehille myönnetyt lainat olivat aiheuttaneet pankille kymmenien miljoonien markkojen luottotappiot. Entinen pankinjohtaja Risto Iso-Lotila pidätettiin kaksi vuotta asioiden ilmitulon jälkeen ja tuomittiin neljän ja puolen vuoden vankeuteen pääasiassa törkeistä kavalluksista. OKO-pankin lisäksi vahingon kärsijänä oli turkulainen Master-Rahoitus Oy.
Iso-Lotila piti kärsimäänsä tuomiota epäoikeudenmukaisena ja teki jutusta Jorma Ojaharjun kanssa kirjan "Aleksilta Nokalle". Hänen mukaansa OKO-pankin johto oli myöntänyt Malmiselle ja Tannerille jo 22 miljoonan markan luotot ennen kuin hän itse edes tapasi miehiä, ja samoilla perusteilla olisi voinut tuomita monia muitakin tuon ajan pankinjohtajia. Iso-Lotila katsoi itse syyllistyneensä enintään luottamusaseman väärinkäyttöön.
Syksyllä 1997 OKO-jutusta vankilassa istunut Jari ”Taku” Tanner tuomittiin 1 vuoden ja 6 kuukauden ehdottomaan vankeuteen avunannosta Raision Postipankin tietomurtoon, jossa eri yrityksille tulossa olleet yhteensä 20 miljoonan markan veronpalautukset ohjattiin rikoksentekijöiden tileille vuodenvaihteessa 1996. Jutussa tuomittiin puolen tusinaa tekijää, muun muassa turkulainen talousrikollinen Jakke Viheriä.
Wave (albumi)

Wave on brasilialaisen bossa nova -muusikon Antônio Carlos Jobimin viides studioalbumi, jonka A&amp;M Records julkaisi vuonna 1967. Levyn sovitukset on tehnyt saksalainen Claus Ogerman, joka myös johtaa orkesteria. Jobim soittaa kosketinsoittimia ja Ron Carter bassoa.
Albumi nauhoitettiin Van Gelder Studiosissa New Jerseyssä. Se sijoittui Billboard 200 -albumilistan sijalle 114. 
Albumin kansikuvan on kuvannut Pete Turner ja kannen on suunnitellut Sam Antupit. Esittelytekstit ovat kirjoittaneet George Frazier IV ja Norman Gimbel.
Kappaleet.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Jobim itse.
Artur Malin

Nils Artur Malin (21. lokakuuta 1871 Turku – 6. helmikuuta 1939 Helsinki) oli pappi, sotarovasti, opettaja ja kristillisten järjestöjen sihteeri.
Artur Malinin vanhemmat olivat värjärimestari Anders Malin ja Edla Amanda Lundell ja puoliso vuodesta 1903 Hildur Maria Branders. Malin tuli ylioppilaaksi 1892 ja vihittiin papiksi 1897. Hän toimi ylimääräisenä pappina Turussa 1897–1904, Suomen NMKY:n matkasihteerinä 1904–1907 ja Helsingin NMKY:n pääsihteerinä 1907–14. Pietarissa hän oli Pyhän Katarinan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherra 1914–1918, Porissa kirkkoherra 1919–1921 ja Suomen armeijan sielunhoidon ja valistustyön johtaja, puolustusministeriön osastopäällikkönä, 1918–1939. Malin toimi myös uskonnon opettajana Turussa, Helsingissä ja Pietarissa. Turun NMKY:n sihteerinä, varapuheenjohtajana tai puheenjohtajana hän toimi 1897–1905, Helsingin NMKY:n johtokunnan jäsenenä 1919–1931 ja Suomen NMKY:n puheenjohtajana 1919–1931. Hänellä oli myös useita luottamustoimia. Malin julkaisi teoksen "Om Kristi uppståndelse" 1906 ja teoksen "Konfirmatsiooniopetuksesta ja konfirmatsioonista" 1912 sekä toimitti Suomen kirkon pappisliiton vuosikirjaa 1919–1927. Hän oli myös "Nuorten airuen" toimittaja 1907–1910 ja "Kotimaan" avustaja lehden perustamisesta saakka.
Sotarovasti Malinista tuli vuonna 1919, minkä arvonimen on itsenäisyyden ajan Suomessa saanut hänen lisäkseen vain Reinhold Hedberg. Malinin tapauksessa sotarovasti oli sittemmin myös hänen virkanimikkeensä puolustusvoimien kirkollisen työn johtajana.
Metsähovin geodeettinen tutkimusasema

Metsähovin geodeettinen tutkimusasema on Paikkatietokeskuksen tutkimusasema Kirkkonummen Metsähovissa. Samalla observatorioalueella sijaitsevat Aalto-yliopiston Metsähovin radiotutkimusasema sekä Helsingin yliopiston kaukoputkia. Paikkatietokeskus ylläpitää Metsähovissa useita geodesian ja geodynamiikan tutkimuksen laitteistoja.
Asemalla on 1970-luvulta saakka sijainnut satelliittilaserjärjestelmä, jolla voidaan tehdä tarkkoja laseretäisyysmittauksia Maata kiertäviin satelliitteihin. Satelliittilaser uusittiin 1990-luvulla, ja toimi 2000-luvun alkuun. Uusi laserjärjestelmä on valmisteilla ja sen odotetaan aloittavan toiminnan vuonna 2019.
Asemalla sijaitsee kiinteä GNSS-asema, jonka GPS-antenni on osa kansallista Finnref-verkkoa.
Aseman painovoimalaboratoriossa sijaitsee kaksi suprajohtavaa gravimetria sekä absoluuttigravimetrien mittauspiste.
Vuonna 2018 asemalle valmistui uusi radioteleskooppi, joka on osa kansainvälistä geodeettista VLBI-havaintoverkkoa.
Muutaman kilometrin päässä Sjökullassa sijaitsee lisäksi testikenttä, jota käytetään fotogrammetrian ja kaukokartoitusmenetelmien kalibroinnissa.
Tehdas-teatteri

TEHDAS Teatteri on vuonna 2000 perustettu turkulainen vapaan kentän ammattiteatteri ja suomalaisen nukketeatterin päänäyttämö. Teatteri sijaitsee Aurajoen rannalla Manillan vanhassa Makasiini-salissa. TEHDAS toimii areenana ennakkoluulottomille näyttämötaiteellisille avauksille ja tukee kunnianhimoisesti, tutkien ja kokeillen työhönsä suhtautuvia ammattitaiteilijoita ja -ryhmiä.
Teatterilla on vuodessa 6-8 omaa ensi-iltaa sekä useita vierailuesityksiä sekä klubi-iltoja. Tiloja vuokrataan myös juhla- ja muuhun yksityiskäyttöön. Ohjelmistossa korostuvat yhteistyöprojektit eri taiteen alojen välillä. Teatterin ohjelmistossa painopisteen saavat omat kantaesitykset sekä rajoja rikkova ohjelmisto.
Nunatsiavut

Nunatsiavut on Kanadan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa sijaitseva vuonna 2005 perustettu Labradorin inuitien itsehallinnollinen alue. Sen hallitus vastaa esimerkiksi terveys-, koulutus- ja kulttuuripolitiikasta.
Maantiede.
Nunatsiavut sijaitsee Kanadaan kuuluvan Newfoundlandin ja Labradorin provinssissa. Nimi Nunatsiavut tarkoittaa suomeksi ”kaunis maamme”. Itsehallinnolliseen alueeseen kuuluu 72 520 km² maata ja 44 030 km² merioikeuksia. Inuitit eivät varsinaisesti omista koko aluetta, mutta heillä on siihen käyttöoikeus. Omistettuun alueeseen kuuluu noin 16 000 km² ja käyttöoikeusalueeseen noin 44 000 km².
Historia.
Nykyiset Labradorin inuitit ("Labradormiut") polveutuvat niin sanotusta Thulen kulttuurista, jonka edustajat lienevät muuttaneet itään Kanadan arktisilta alueilta 1000-luvun paikkeilla. Labradorininuitiesta tuli eri inuitiryhmistä eteläisimpiä, mutta heillä on kulttuurilliset ja kielelliset siteet pohjoisempiin ryhmiin. Eurooppalaisia alkoi saapua alueelle 1500-luvulta lähtien ja vuonna 1763 Labrador liitettiin Isoon-Britanniaan. Herrnhutilaiset lähetyssaarnaajat perustivat alueelle lähetysasemia siirtomaahallinnon tuella. Toisen maailmansodan jälkeen monet inuiteista muuttivat alueen muutamiin asutuskeskuksiin ja 1950-luvulla väestönsiirtoja teki myös keskushallinto. Muuttoliikkeiden seurauksena pysyvät inuitiyhteisöt katosivat nykyisen Nainin pohjoispuolelta.
Vuonna 1973 Labradorin inuitit perustivat Labradorin inuit-järjestön "Labrador Inuit Association" eli LIA. Jo vuonna 1977 järjestö teki vaatimuksen Labradorin inuitien omasta autonomisesta alueesta, mutta neuvottelut vaatimusta koskien alkoivat vasta vuonna 1988. Inuitien maa-vaatimukset ratkaistiin vuonna 1997 ja Nunatsiavutin itsehallinnollinen alue perustettiin vuonna 2005.
Hallinto.
Nunatsiavutin hallitus edustaa oman alueensa asukkaita, sekä muualla Kanadassa asuvia Labradorin inuiteja. Hallintoon kuuluu alueen presidentti, sekä alueen kuntien ja inuit-ryhmien edustajat. Kaikkiaan hallinnon jäseniä on vähintään 16. Nunatsiavutin hallinnollinen pääkaupunki on Nain ja lainsäädännöllinen pääkaupunki Hopeldale. Kolme muuta alueen yhteisöä ovat Rigolet, Makkovik ja Postville. Hallitus vastaa alueen terveys-, koulutus- ja kulttuuripolitiikasta, sekä järjestää alueen paikallisvaalit.
Väestö.
Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan Nunatsiavutin asukasluku oli 2 588. Heistä inuiteja oli 2 290. 2 185 ilmoitti äidinkielekseen englannin kielen ja 350 henkilöä inuktitutin. Inuktitutia ilmoitti osaavansa kaikkiaan 460 henkilöä. Nykyisin suurin osa alueen inuiteista asuu Nainin, Hopedalen ja Makkovikin asutuskeskuksissa.
Alontion

Alontion (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Se sijaitsi nykyisen San Marco d'Alunzion kaupungin paikalla.
Maantiede.
Alontion sijaitsi lähellä Sisilian pohjoisrannikkoa, noin kolme kilometriä rannikosta sisämaahan. Sen länsipuolella sijaitsivat Apollonia ja Himera ja itäpuolella Agathyrnon ja Tyndaris. Kaupunki oli rakennettu jyrkälle luoteis-kaakkoissuuntaiselle akropolis-kukkulalle ja harjanteelle, jolla myös nykyinen San Marco d'Alunzion kaupunki sijaitsee.
Historia.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Alontionin asutti Patron Akarnanialainen, joka toimi Ankhiseen oppaana. Näin kaupunki vaikuttaa esittäneen olevansa taustaltaan kreikkalainen. Sen väestö oli kuitenkin pääasiassa ei-kreikkalaista, alun perin sikuleita. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Alontīnos" ().
Alontionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Kaupunki vaikuttaa hellenisoituneen 300-luvulla eaa., ja luetaan polikseksi eli varsinaiseksi kreikkalaiseksi kaupunkivaltioksi vasta myöhäiseltä klassiselta kaudelta alkaen, jolloin se muun muassa löi omaa pronssirahaa. 
Roomalaisella kaudella Alontion oli asemaltaan "civitas decumana", toisin sanoen se joutui maksamaan Roomalle kymmenyksiä. Sen mainitaan osallistuneen yhdellä laivalla merirosvojen vastaiseen laivastoon ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Varhaisella keisarikaudella kaupunki oli "municipium".
Rakennukset ja löydökset.
Alontionista on säilynyt joitakin jäänteitä nykyisessä kaupungissa ja sen ympäristössä. Kaupunki on ollut ainakin hellenistisellä kaudella ympäröity muureilla, jotka on tehty paikallisesta marmorista. Niitä on säilynyt muun muassa keskiaikaisen San Antonion portin lähellä. Akropoliin korkeimmalla kohdalla on nykyisin normanniaikainen linna, jonka alueelta on löydetty joitakin antiikin aikaisten rakennusten osia.
Merkittävin rakennus on Herakleen tai roomalaisittain Herculeen temppelinä paikallisesti tunnettu pieni temppeli, joka sijaitsee nykyisen kaupungin luoteislaidalla (). Se on rakennettu hellenistisellä kaudella, ja sen koko on noin 20 x 7 metriä. Rakennuksen ydinosa on säilynyt suhteellisen hyvin, koska se on toiminut myöhemmin kirkkona.
Galeria

Galeria (, myös "Galaria", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myös Galerian historiasta tiedetään vain vähän. Stefanos Byzantionlaisen mukaan se oli alun perin ei-kreikkalaisten sikulien kaupunki. Noin vuonna 345/344 eaa. Galeria lähetti Entellan avuksi hopliittia karthagolaisia vastaan; nämä kaikki saivat surmansa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Galarinos" ().
Galeria on luettu polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että Diodoros Sisilialainen mainitsee sen poliksena. Lisäksi sen tiedetään lyöneen omaa kreikkalaistyyppistä rahaa klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Kaupungissa oli myös kreikkalainen Zeus Soterin kultti.
Piakos

Piakos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Piakoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Sen arvellaan kuitenkin sijaineen lähellä Adranonin kaupunkia, nykyisen Mendoliton tienoilla lähellä Adranoa. Ainoa kirjallinen lähde, joka mainitsee Piakoksen, on Stefanos Byzantionlainen. Kaupunki on luettu polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että se löi klassisella kaudella 400-luvulla eaa. omaa kreikkalaistyylistä hopea- ja pronssirahaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Piakinos" ().
Sileraioi

Sileraioi (, myös "Silaraioi", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Sileraioin historiasta ei tiedetä mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Kaupungin olemassaolo tiedetään pelkästään sen klassisella kaudella 300-luvulla eaa. lyömien kreikkalaistyylisten pronssirahojen kautta. Niihin perustuu myös sen lukeminen polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Silaraios" ().
Stielanaioi

Stielanaioi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Stielanaioin historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta varmuudella. Kaupunki sijoitetaan usein nykyisen Mazzarronen lähelle Sisilian eteläosaan, mutta sen on ehdotettu myös sijainneen lähempänä antiikin Megara Hyblaian kaupunkia. Stielanaioi löi omaa rahaa klassisella kaudella noin vuodesta 460 eaa. lähtien. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Stielanaios" ().
Taorminan teatteri

Taorminan teatteri ("Tauromenionin/Tauromeniumin teatteri") oli antiikin aikainen roomalainen teatteri Tauromenionin kaupungissa eli nykyisessä Taorminassa Sisiliassa Italiassa. Sen rauniot ovat Taorminan tunnetuin nähtävyys ja sijaitsevat kukkulan rinteessä kaupungin itäosassa.
Historia.
Tauromenionin teatteri rakennettiin alun perin kreikkalaisena teatterina hellenistisellä kaudella noin vuonna 265–215 eaa. Se muistutti tuolloin monin tavoin Sisilian toista suurta antiikin aikaista teatteria, Syrakusan teatteria. Kreikkalainen teatteri muutettiin roomalaiseksi teatteriksi 100-luvulla jaa. jossain välissä keisari Hadrianuksen (98–138 jaa.) kautta. Samalla sitä laajennettiin. Myöhemmällä roomalaisella kaudella 100-luvun lopulla tai 200-luvun alkupuolella teatteri muutettiin roomalaisiin taistelunäytäntöihin soveltuvaksi areenaksi.
Nykyisin teatterin rauniot ovat Taorminan ja koko Sisilian tunnetuimpia antiikin aikaisia nähtävyyksiä sekä siksi, että ne ovat säilyneet suhteellisen hyvin, että ainutlaatuisen sijaintinsa ja näköalansa vuoksi.
Rakennus.
Teatteri oli rakennettu Tauromenionin pienemmän akropoliin rinteeseen noin 100 metriä itään kaupungin agoran eli forumin paikasta. Teatteri koostui tyypillisestä puolikaarenmuotoisesta katsomosta, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomon leveys on noin 107 metriä ja orkhestran halkaisija noin 29 metriä.
Teatterin katsomossa oli alun perin tilaa arviolta noin hengelle ja myöhemmässä roomalaisessa vaiheessa noin hengelle. Katsomo oli jaettu yhdeksään sektoriin kahdeksalla pystysuuntaisella käytävällä. Pystysuunnassa se oli puolestaan jaettu kolmeen osioon ("maenianum") kahdella poikkikäytävällä. Katsomon istuinkivet ovat kadonneet ja korvattu kunnostuksen yhteydessä, mutta katsomon takamuuri on säilynyt. Katsomon yläpuolelle on voitu ilmeisesti levittää suuri aurinkokatos.
Teatterin myöhemmän vaiheen ylemmät rakenteet oli tehty roomalaiseen tapaan tiilestä. Pohjakaava kuitenkin paljastaa, että roomalainen rakennelma on tehty kreikkalaisen esikuvan päälle. Teatterin näyttämörakennus on edustanut korinttilaista tyyliä, ja se on ollut monin tavoin koristeltu. Rakennuksen taustaseinä on säilynyt poikkeuksellisen hyvin. Katsomosta avautuu suurenmoinen näköala Etnan suuntaan, ja mahdollisesti tätä varten näyttämön taustaseinään oli jätetty kolme suurta kaari-ikkunaa.
The Wonderful World of Antônio Carlos Jobim

The Wonderful World of Antônio Carlos Jobim on brasilialaisen jazzmuusikon Antônio Carlos Jobimin toinen studioalbumi, jonka Warner Bros. Records julkaisi vuonna 1966. Levyn sovitukset on tehnyt Nelson Riddle. 
Kappaleet.
Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt Antônio Carlos Jobim, sanoittajat mainitaan erikseen.
Enter (yhdistys)

Enter ry on tieto- ja viestintätekniikasta kiinnostuneiden ikäihmisten yhdistys, jonka toiminnan tarkoituksena on auttaa ikääntyneitä ihmisiä tietotekniikan käytössä. Tärkein toimintamuoto on Enterin vapaaehtoisten vertaisopastajien antama henkilökohtainen opastus tietokoneen, tabletin ja kännykän käytössä. Opastus on avointa kaikille eikä vaadi yhdistyksen jäsenyyttä. Enterin opastuspaikkoja on Uudellamaalla yli 80 ja vapaaehtoisia vertaisopastajia noin 170. 
Toiminta lähti käyntiin Sosiaali- ja terveysalan tutkimus- ja kehittämiskeskus Stakesin aloitteesta 1990-luvulla. Alkuperäiseltä nimeltään Ikäihmisten atk-yhdistys ENTER ry perustettiin 1997 ja kirjattiin yhdistysrekisteriin 18.2.1998. Yhdistyksen virallinen nimi lyhennettiin muotoon ENTER ry vuonna 2005. Nimen kirjoitusmuoto muutettiin vuonna 2023 Enter ry:ksi. Jäsenmäärä pysyi pitkään 200–250 jäsenen tienoilla, mutta 2010-luvulla se on kasvanut nopeasti ja kävi tuhannessa vuonna 2022.
Stickball

Stickball on baseballiin perustuva katupeli, jota on pelattu Yhdysvaltojen suurimmissa kaupungeissa, mm. New Yorkissa ja Pennsylvaniassa. Pelivälineenä käytetään harjanvartta tai keppiä, jolla lyödään tennis- tai kumipalloa (Spaldingin urheiluosasto Spaldeen valmisti lajia varten kumisia palloja 1950–70-luvuilla ja toi pallon retroesineeksi uudelleen tuotantoon 2000-luvun alussa). Pelin sääntöjä voidaan muokata katuolosuhteisiin soveltuviksi, esimerkiksi käyttämällä viemärinaukon kansia tai paloposteja pesinä ja rakennuksia rajalinjoina. Peli oli suosittu 1900-luvulla, mutta suosio on hiipunut kaupunkilaisten keskuudessa.
Muunnokset pelistä.
Amerikan alkuperäisasukkaat pelasivat hikkoripuusta valmistetuilla kepeillä ja peuran karvasta tai nahasta valmistetuilla palloilla stickballin kaltaisia seurapelejä, joista on myöhemmin kehittynyt, mm. lacrosse. Itsesyöttämismenetelmässä eli "fungo"'ssa lyöjä heittää pallon ilmaan ja lyö sitä joko heti tai tietyn pomppumäärän jälkeen.
Aiheesta muualla.
Mustikkalampi (Oulu)

Mustikkalampi on pieni järvi Oulun kaupungin (entisen Ylikiimingin kunnan) itäosassa Ylivuoton kylässä Vuoton kaupunginosassa. Järven korkeus on 119 metriä merenpinnasta, ja rantaviivaa sillä on runsas kilometri. Järvellä ei ole varsinaista laskuojaa, ja se on soiden ympäröimä. Lännen puolella on Mustikkasuo, pohjoisluoteessa Kivilamminsuo, idässä Torvensuo ja kaakossa Viidansuo. Järven etelärannalla on kuitenkin kapea kangaskaistale, jonka lähettyville menee Kontioviitaan päättyvä metsäautotien sivuhaara Kiiminkijoen pohjoispuolelta. Järvi on matala, ja siinä on turvelauttoja. Järvestä noin kilometri luoteeseen on sitä pienempi Pieni Mustikkalampi ja kilometri pohjoiseen Kolmas Mustikkalampi -niminen lampi.
Tyrrhenoi

Tyrrhenoi () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Tyrrhenoin historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Sen väestö oli alun perin oletettavasti ja kaupungin nimenkin perusteella tyrrheeneitä eli etruskeja, mahdollisesti saarelle tulleita palkkasotilaita. Kaupunki sijoitetaan joskus Himeran lähelle nykyisen Alimenan tienoille, josta on löydetty antiikin aikaisen asutuksen jäänteitä, tai vaihtoehtoisesti jonnekin Aitnan ja Syrakusan välille. Kaupunki löi omaa kreikkalaistyylistä pronssirahaa ainakin klassisella kaudella 300-luvulla eaa. Tähän perustuu myös sen lukeminen polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon.
Pieni Mustikkalampi (Oulu)

Pieni Mustikkalampi on pieni järvi Oulun kaupungin (entisen Ylikiimingin kunnan) itäosassa Ylivuoton kylässä Vuoton kaupunginosassa. Järven korkeus on lähes 121 metriä merenpinnasta ja rantaviivaa sillä on vajaa kilometri. Järvellä ei ole varsinaista laskuojaa, rannat ovat suota. Järven lähettyville tulee polku Mustikkaselkään päättyvästä metsäautotien sivuhaarasta Kiiminkijoen pohjoispuolelta. Järvestä noin kilometri kaakkoon on hieman suurempi Mustikkalampi ja vajaa kilometri itäkoilliseen pienempi Kolmas Mustikkalampi.
Daniil Troshin

Daniil Troshin (s. 18. helmikuuta 1999 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokkia.
Ura.
Troshin on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän nousi kaudella 2018–2019 seuran A-nuorten varakapteeniksi. Troshin nousi samalla kaudella myös Ilveksen SM-liigajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 23. lokakuuta 2018 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Troshinille vapautui paikka Ilveksen kokoonpanosta loukkaantumisten myötä. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Troshin sai ottelussa jääaikaa lopulta 3.44 minuuttia. Kauden 2019–2020 hän pelasi kokonaan Ilveksen A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Troshin oli tehoilla 4+13=17. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9.
Kaudeksi 2020–2021 Troshin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hänet valittiin sarjan lokakuun kuukauden tulokkaaksi. Kaikkiaan Troshin pelasi tulokaskaudellaan 22 runkosarjaottelua tehopistein 1+8=9. Toukokuussa 2021 hän teki Hokin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas päivälleen myöhemmin 6. toukokuuta 2022.
Pelityyli.
Hokin entisen päävalmentaja Niko Erosen mukaan Troshinin vahvuudet ovat puolustuspelissä ja alivoimalla, eikä hän aristele käyttää kokoaan hyväksi kamppailuissa.
Muuta.
Troshinin kaksoisveli Anton pelaa puolustajana Daniilin joukkuetoverina Hokissa. Veljeksillä on venäläiset sukujuuret. Heidän virallinen äidinkielensä on englanti, mutta he puhuvat kotonaan venäjää.
Troshin kirjoitti ylioppilaaksi Sammon keskuslukiosta syksyllä 2018.
Mäkihypyn maailmancup 2018–2019

Mäkihypyn maailmancup 2018–2019 alkoi 17. marraskuuta 2018 Puolan Wisłassa ja päättyi Slovenian Planicassa sekä Venäjän Tšaikovskissa 24. maaliskuuta 2019. Miesten kilpailukalenterissa oli 28 henkilökohtaista osakilpailua sekä seitsemän joukkuekilpailua, naisilla kilpailuja oli 25 ja kaksi joukkuekilpailua.
Maailmancupin pistetilanteet.
Naiset.
"Tilanne 12/24 osakilpailun jälkeen:"
Härölä

Härölä on suomalainen komedia-sketsisarja, jossa seurataan kuvitteellisessa Härölässä sijaitsevan kerrostalon asukkaiden elämää. Naapurikateus on keskeisessä roolissa naapuruston asukkaiden välillä. Jatkuvajuonisen sarjan rakennetta rikkoo jaksojen keskellä nähtävät sketsit.
Sarjan pääosissa näyttelevät Pilvi Hämäläinen, Jussi Puhakka, Anna-Riikka Rajanen sekä Matti Leino, jotka esittävät muiden sarjan näyttelijöiden ohella useampaa hahmoa.
Rooleissa.
Sarjassa cameoroolit tekevät Anna-Leena Härkönen sekä Ressu Redford ja Elias Kaskinen, jotka esittävät ”supersankareita”, jotka pelastavat Pia Anderssonin esittämän Sannan mitä arkipäiväisimmistä tilanteista.
Saint-Nazaire-en-Royans

Saint-Nazaire-en-Royans on kunta itäisessä Ranskassa Drômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Valencen kaupungista koilliseen Isèrejoen ja sen sivujoen Bournen haarassa.
Kunnan nähtävyyksiä on sen keskustaa halkova akvedukti. Se rakennettiin vuosina 1876 – 1878, ja se on 235 metriä pitkä ja 35 metriä korkea. Akvedukti on osa 118 kilometriä pitkää Canal de la Bournen kanavaverkostoa, jonka avulla kuljetetaan kasteluvettä Valencen tasangolle. Akveduktin juurella on museo, jossa kerrotaan kanavan historiaa. Akveduktin yläosaan pääsee hissillä, josta on näkymät Bournen laaksoon. 
Saint-Nazaire-en-Royansista pääsee jokiristeilylle siipiratasaluksella. Risteilyalus pysähtyy Grotte de Thaïs -luolalle, johon on mahdollista käydä tutustumassa.
Jake Arrieta

Jake Arrieta (s. 6. maaliskuuta 1986 Farmington, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän edustaa MLB-liigassa pelaavaa Philadelphia Phillies -joukkuetta. Arrieta aloitti MLB-uransa vuonna 2010 Baltimore Oriolessa. Piituudeltaan hän on 193 cm ja painoltaan 102-kiloinen. Jake Arrieta solmi vuonna 2018 kolmivuotisen, arvoltaan 75 miljoonan dollarin sopimuksen Philadelphia Phillies -joukkueen kanssa vuosiksi 2019–2021. Vuonna 2018 hänen vuosipalkkansa on 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria kaudessa ja hän on liigan palkkataulukossa neljäntenä.
Arrietan pelipaikka on aloittava syöttäjä. Pelissä hän syöttää ja lyö oikealta. Arrieta sai vuonna 2015 Cy Young -ykköspalkinnon, joka on MLB:n vuosittain jaettava palkinto American Leaguen ja National Leaguen parhaalle syöttäjälle.
Elis &amp; Tom

Elis &amp; Tom on brasilialaisten laulajan Elis Reginan ja laulaja-lauluntekijän Antônio Carlos Jobimin bossa nova -albumi, jonka Verve Records julkaisi vuonna 1974. Albumi nauhoitettiin 22. helmikuuta – 9. maaliskuuta 1974 MGM:n äänitysstudiolla Los Angelesissa.
Kalle Ruusukallio

Kalle Ruusukallio on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän näytteli Aapo Rönkköä vuosina 2010–2018 Ylen tv-sarjassa "Uusi päivä", soitti koskettimia sarjan Vihreät Valot -yhtyeessä ja toimi säveltäjänä, sanoittajana ja sovittajana osana sarjan musiikkitiimiä. Ruusukallio näytteli Aapo Rönkköä myös "Uuden päivän" spin-off-sarjassa "Väärät Bileet," joka esitettiin Ylellä vuonna 2016. Ruusukallio juonsi omaa radio-ohjelmaa YleX-kanavalla Valtteri Lehtisen kanssa vuosina 2014-2016.Muusikkona hän on soittanut ja laulanut mm. Screaming Thundersin, Sami Hintsasen, Costello Hautamäen, Heikki Salon, Sointi Jazz Orchestran ja Takomon kanssa.
USS John Paul Jones (DDG-53)

USS John Paul Jones (runkonumero DDG-53) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1990. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1991 ja otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1993.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Curtis Wilbur (DDG-54)

USS Curtis Wilbur (runkonumero DDG-54) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 12. maaliskuuta 1991. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1994.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS John S. McCain (DDG-56)

USS John S. McCain (runkonumero DDG-56) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. syyskuuta 1991. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 2. heinäkuuta 1994.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Laboon (DDG-58)

USS Laboon (runkonumero DDG-58) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1992. Alus laskettiin vesille 20. helmikuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Paul Hamilton (DDG-60)

USS Paul Hamilton (runkonumero DDG-60) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 24. elokuuta 1992. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Carney (DDG-64)

USS Carney (runkonumero DDG-64) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1993. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 13. huhtikuuta 1996.
Palvelus.
Alukselle asennettiin SeaRAM-järjestelmä vuonna 2016. 3. joulukuuta 2023 alus joutui Jemeniläisten Huthi-kapinallisten dronehyökkäysten kohteeksi.
USS Gonzalez (DDG-66)

USS Gonzalez (runkonumero DDG-66) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 3. helmikuuta 1994. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1996.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS The Sullivans (DDG-68)

USS The Sullivans (runkonumero DDG-68) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 27. heinäkuuta 1994. Alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 19. huhtikuuta 1997.
Palvelus.
Aluksella kokeiltiin Flight II:een suunniteltuja muutoksia. Alus on palveluksessa.
USS Hopper (DDG-70)

USS Hopper (runkonumero DDG-70) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Bath Iron Worksilta Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 23. helmikuuta 1995. Alus laskettiin vesille 6. tammikuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 6. syyskuuta 1997.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Stout (DDG-55)

USS Stout (runkonumero DDG-55) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1991. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 1992 ja otettiin palvelukseen 13. elokuuta 1994.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Mitscher (DDG-57)

USS Mitscher (runkonumero DDG-57) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 12. helmikuuta 1992. Alus laskettiin vesille 7. toukokuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1994.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Russell (DDG-59)

USS Russell (runkonumero DDG-59) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 24. heinäkuuta 1992. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1993 ja otettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Ramage (DDG-61)

USS Ramage (runkonumero DDG-61) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 4. tammikuuta 1993. Alus laskettiin vesille 11. helmikuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Stethem (DDG-63)

USS Stethem (runkonumero DDG-63) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 11. toukokuuta 1993. Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 21. lokakuuta 1995.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Benfold (DDG-65)

USS Benfold (runkonumero DDG-65) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 27. syyskuuta 1993. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1994 ja otettiin palvelukseen 30. maaliskuuta 1996.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Milius (DDG-69)

USS Milius (runkonumero DDG-69) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1994. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1995 ja otettiin palvelukseen 23. marraskuuta 1996.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
USS Ross (DDG-71)

USS Ross (runkonumero DDG-71) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1995. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 28. kesäkuuta 1997.
Palvelus.
Alukselle asennettiin 2016 SeaRAM-järjestelmä. Alus on palveluksessa.
Carmen Calvo

María del Carmen Calvo Poyato (s. 7. kesäkuuta 1957 Cabra, Espanja) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Calvo on ministeri pääministerin kansliassa ja ensimmäinen varapääministeri Pedro Sánchezin hallituksessa tammikuusta 2020 lähtien. 
Calvo on aiemmin toiminut muun muassa Espanjan kulttuuriministerinä ja Espanjan tasa-arvoministerinä. 
Calvo on suorittanut oikeustieteen tutkinnon Sevillan yliopistossa ja tohtorin tutkinnon valtiosääntöoikeudessa Córdoban yliopistossa. Hän on Córdoban yliopiston vakinainen professori.
Calvo on tunnettu feminismin ja tasa-arvon kannattaja. Hän on toiminut sosialistisen työväenpuolueen tasa-arvosihteerinä. Hän on työskennellyt miesten ja naisten samapalkkaisuus- ja yhdenvertaisuuslain aikaansaamisen hyväksi.
Calvolle myönnettiin Kaarle III:n ritarikunnan suurristi vuonna 2007.
Mahmud Kati

Mahmud Kati (1468? – 1552 tai 1593) oli timbuktulainen oppinut, jota on pidetty Länsi-Sudanin historiasta kertovan "Tarikh al-fattaš" -kronikan tekijänä.
Mahmud Katin isän on kerrottu olleen Espanjasta Timbuktuun muuttanut arabimuslimi, joka meni naimisiin songhai- tai soninkenaisen kanssa. Kati kasvoi Kurminan alueella, mutta vietti suurimman osan aikuiselämästään Timbuktussa. Hän kuului Songhaivaltakunnan soninkelaisperäiseen wakuri-eliittiin. 1500-luvun vaihteessa Kati toimi maan hallitsijan Askia Muhammadin virkamiehenä ja osallistui tämän pyhiinvaellusmatkalle Mekkaan.
Katin ja hänen jälkeläistensä laatima "Tarikh al-fattaš" on tärkeä Länsi-Sudanin historian lähde ja elävä kuvaus 1500-luvun Songhaivaltakunnasta. Hänen hautansa Timbuktussa on merkittävä uskonnollinen kohde.
Linus Roache

Linus Roache (s. 1. helmikuuta 1964 Manchester, Englanti) on brittiläinen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän aloitti esiintymisen jo 11-vuotiaana esittäessään nuorta Barlowia TV-sarjassa "Coronation Street". Vuotta myöhemmin hän esitti ruttoon sairastunutta poikaa TV-sarjassa "Merilinja". Tämän jälkeen hänellä oli useita pieniä sivurooleja eri TV-sarjoissa kunnes vuonna 1994 hänet valittiin pääosan esittäjäksi elokuvaan "Priest". Vuosina 2008–2010 hänellä oli syyttäjä Michael Cutterin rooli TV-sarjassa "Kova laki". Tämän jälkeen hän palasi "Coronation Streetille" Lawrence Cunninghamin roolissa neljän jakson verran.
Vuosina 2011 ja 2012 Roache esitti jälleen syyttäjä Cutterin roolia "Kovan lain" spinoff-sarjassa . Vuosina 2014–2017 hän esitti kuningas Echebertiä TV-sarjassa "Viikingit" kaikkiaan 33 jaksossa.
Yksityiselämä.
Roachen vanhemmat olivat näyttelijä William Roache ja Anna Cropper. He erosivat vuonna 1974, ja William Roache avioitui uudelleen Sara McEwan Mottramin kanssa. Roache on ollut avioliitossa englantilaisen näyttelijätär Rosalind Bennettin kanssa tammikuusta 2003 lähtien.
Roache on vegaani ja "Priestin" kuvausten jälkeen hän oleskeli 18 kuukautta Intiassa, jossa hän tutustui muun muassa meditaatioon.