tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Port Nelson

Port Nelson oli lyhytaikainen asutuskeskus Nelsonjoen suistossa Hudsoninlahden rannalla Manitobassa Kanadassa. Suurimmillaan Port Nelsonin asukasluku nousi tuhanteen henkeen. Nykyisin se on aavekaupunki.
1900-luvun alussa Kanadan hallitus päätti tarvitsevansa suuren sataman Hudsoninlahdelle, että viljan laivaus keskisestä Kanadasta maailmalle helpottuisi. Vuonna 1912 Port Nelson valittiin Hudson Bay Railwayn pohjoiseksi päätepisteeksi Churchillin sijaan. Rautatien rakentaminen oli aloitettu The Pas'ta vuonna 1910.
Talvella 1912–13 Port Nelsonin alueella suoritettiin tutkimukset. Laivalaiturin ja muiden rakennusten rakennustyöt aloitettiin keväällä. Projekti joutui kuitenkin vaikeuksiin heti alusta alkaen. Materiaalipula, työvoimakiistat, myrskyt, tulipalot ja vesiliikenneonnettomuudet johtivat laajamittaisiin myöhästymisiin. Toisena suurena takaiskuna huomattiin, että laivalaituri jouduttaisiin rakentamaan kokonaan uudelleen eri paikkaan, koska Nelsonjoen virtauksen kuljettama maa-aines täytti laiturin molemmat puolet nopeasti. Sataman paikka siirrettiinkin keinotekoiselle saarelle keskemmäs jokea, ja se liitettiin mannermaahan seitsemäntoistajänteisellä ristikkosillalla. Sillan toimitti montréalilainen Dominion Bridge Company.
Kun Kanada joutui mukaan ensimmäiseen maailmansotaan, työmaata kohtasi yhä pahempi materiaali- ja työvoimapula. Samalla myös poliittinen ja taloudellinen kiinnostus koko Hudsoninlahden satamaprojektia kohtaan katosi lähes kokonaan. Projektia kuitenkin jatkettiin vielä muutaman vuoden ajan, kunnes vuonna 1918 kaikki työt lopetettiin ja työmaa hylättiin. Projektia kritisoitiin voimakkaasti eräiden poliitikkojen ja jopa työnjohtajan taholta. Media kutsui koko työmaata jättiläismäiseksi haaskaukseksi.
Rautatielinjaa ei koskaan rakennettu Port Nelsoniin saakka. Kiskot lepäsivät hylättyinä vuoteen 1927 saakka, kunnes Churchill valittiin uuden sataman sijoituspaikaksi, ja rautatie valmistui vuonna 1929.
Sippar

Sippar, nykyinen "Tell Abu Habbah" oli muinaisen
Kaksoisvirtainmaan Sumerin pohjoinen kaupunki.
Se sijaitsi 60 km Babylonista pohjoiseen Eufratin itärannalla nykyisen Bagdadin maakunnan alueella Irakissa. Kaupungin sumerilainen nimitys oli "Zimbir", lintukaupunki. Kaupunki jakautui kahteen osaan, auringonjumalan ja Anunit-jumalan palvojien alueisiin. Raamatussa se tunnetaan nimellä "Sefarvaim". Jotkut tutkijat ovat arvelleet, että tämä kaupunki olisi ollut Akkadin pääkaupunki Agade eli Akkad.
Sininaamamesikko

Sininaamamesikko ("Entomyzon cyanotis") on mesikoihin kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi John Latham 1802.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 26–32 cm ja paino noin 105 g, eli se on suunnilleen räkättirastaan kokoinen. Höyhenpuku on selkäpuolelta oliivinruskea ja alapuolelta valkoinen. Rinnassa on tumma pystyjuova. Niska ja päälaki ovat mustat ja naama sininen. Nokka on tukeva ja hieman kärjestään alaspäin taipunut. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Nuori lintu muistuttaa vanhaa, mutta sen naama on kellanvihreä.
Lintu on äänekäs ja aloittaa laulunsa jo puoli tuntia ennen auringonnousua. Se liikkuu usein pienissä parvissa ja käyttäytyy kiukkuisesti muita eläimiä ja ihmistä kohtaan.
Sininaamamesikko on sukunsa ainoa laji. Lajista tunnetaan 3 alalajia: "E. c. cyanotis", "E. c. albipennis" ja "E. c. griseigularis".
Esiintyminen.
Sininaamamesikko elää Australian pohjois- ("E. c. albipennis") ja itäosissa ("E. c. cyanotis") sekä Uuden-Guinean lounaisosissa ("E. c. griseigularis"). Lajin kanta on elinvoimainen. Eteläiset populaatiot ovat osittain muuttolintuja.
Elinympäristö.
Avoimet ja harvat metsät, etenkin eukalyptusmetsiköt, sekä myös puutarhat, puistot ja viljeysmaiden reunaosat.
Lisääntyminen.
Maljamainen suurehko pesä on tehty puunkuoresta puun oksanhaaraan. Tavallisimmin laji kuitenkin käyttää muiden lintujen vanhoja pesiä. Useampi pari, tai parin poikaset edellisistä pesinnöistä, voi pesiä yhdessä siten, että ne vuorottelevat hautomisessa ja poikasten hoidossa. Munia on tavallisesti 2, joskus 3. Pesii usein kaksi kertaa heinä-tammikuussa. Variskäki on tavallinen sininaamamesikon pesäloinen.
Ravinto.
Laji on tunnettu banaaniviljelmien tuholainen, joka syö kypsiä banaaneja. Syö kuitenkin enimmäkseen hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä mettä ja muita hedelmiä. Ruokaillessaan liittyy pieniksi muutaman yksilön parviksi, jotka usein ajavat muut linnut pois alueelta.
Larsa

Larsa, nykyinen "Tell as-Senkereh", ehkä Raamatun Ellasar oli muinainen kaupunki Mesopotamian eteläosissa, nykyisessä Dhi Qarin maakunnassa Irakissa. Tämä muinaisen Sumerin eteläosan kaupunki oli merkittävä poliittinen keskus Uus-Sumerin luhistuttua joskus 2000 eaa. Larsa mainitaan jo varhaisdynastisen Ur-Gurin aikoina 2800–2700 eaa. ja oli Uus-Sumerin aikoina osa Lagashin provinssia.
Larsa itsenäistyi, kun Isinin amorilainen kuvernööri Gungunum julisti kaupungin irronneeksi Lagašista. Gungunum valtasi myös Urin, joka oli merkittävä Persianlahden kaupan keskus. Gungunumin kapinan väitetään johtuneen muun muassa siitä, että isiinin johto olisi sallinut kastelukanavien rämettyä. Larsa oli Isinin kilpailija Isin-Larsa-kaudella Sumerin hajottua, ja valtasi ajan kuluessa Isiniltä alaa. Gungunumin seuraajat Abisare ja Sumu-el pyrkivät valtaamaan Isiniltä kastelukanavien hallinnan.
Larsasta tuli merkittävä mahti viimeistään Warad-Sinin ja varsinkin hänen seuraajansa Rim-Sinin aikoina 1822–1763 eaa, jolloin kaupunki hallitsi 15 muuta kaupunkia, muttei ehtinyt kasvaa suurvallaksi, koska nousevan mahdin Babylonian kuningas Hammurabi kukisti lopulta liittolaisensa Larsan kuninkaan.
Larsan kuninkaat.
Larsan kuninkaat lyhyemmän kronologian mukaan. Katso myös Isin-Larsa-kausi
Engelbrektskyrkan

Engelbrektskyrkan () on kirkkorakennus Tukholman Östermalmin kaupunginosassa.
Kirkon suunnitteli arkkitehti Lars Israel Wahlman vuonna 1906 järjestetyn kilpailun pohjalta. Kirkko rakennettiin 1909–1914. Tiilestä ja graniitista rakennettu rakennus edustaa jugendia ja kansallisromanttista tyyliä. Kirkkoon mahtuu noin 1 000 ihmistä. Sen urut ovat peräisin vuodelta 1964.
Wahlman suunnitteli myös vuonna 1911 valmistuneen seurakuntatalon.
Tanskan valtakunnankomissariaatti

Tanskan valtakunnankomissariaatti oli Saksan valloitettujen alueiden hallintoon kuuluva alue, joka käsitti Tanskan kuningaskunnan vuodesta 1943 vuoteen 1945. Tanska oli 9. huhtikuuta 1940 jouduttuaan Saksan hyökkäyksen kohteeksi säilyttänyt tavanomaisen hallinnon.
Päinvastoin kuin Norjassa, jossa hallitus aloitti brittiläisten ja puolalaisten kanssa sinnikkään puolustustaistelun liikekannallepanoon liittyvien epäröintien jälkeen, ja missä kuningas oli lähtenyt Isoon-Britanniaan muodostaen pakolaishallituksen, Tanskassa kuningas säilyi valtionpäämiehenä ja maassa oli tanskalainen hallitus vuoteen 1943 saakka, jolloin saksalaiset muutamien terrori-iskujen ja yleislakon vuoksi olivat päättäneet ottaa Tanskan tiukempaan hallintaansa.
Ennen Werner Bestin nimittämistä Tanskan valtakunnankomissaariksi Saksa hoiti muodollisesti asiansa Tanskaan protektoraattina, toisin sanoen Tanskan korkea-arvoisin saksalaisvirkamies oli Valtakunnan täysivaltainen lähettiläs (), joka oli hyväksyttänyt akkreditaationsa Tanskan kuningas Kristianilla. Ensimmäinen heistä oli Cecil von Renthe-Fink ja toinen Werner Best, josta tuli Tanskan valtakunnankomissaari.
Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaatti

Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaatti oli toisen maailmansodan aikainen Saksan valloitettujen alueiden siviilihallintoon kuuluva osa, joka sai Alankomaiden tapaisen hallinnollisen aseman vasta Normandian maihinnousun jälkeen. Tätä ennen – päinvastoin kuin Alankomaat – oli Belgia ja Pohjois-Ranska ollut Wehrmachtin sotilashallintoon kuuluvaa aluetta.
Belgian ja Pohjois-Ranskan saksalaiseksi valtakunnankomissaariksi tuli Kölnin Gauleiter Josef Grohé. Kansalliseksi hallinnoksi Belgian ja Pohjois-Ranskan valtakunnankomissariaattiin nimitettiin flaamilais-vallonialainen valtuuskunta () 18. heinäkuuta 1944. Sen johdossa olivat Jef van de Wiele ja Léon Degrelle.
Joe Satriani (EP)

Joe Satriani on kitaristi Joe Satrianin EP-levy vuodelta 1984. Se on Satrianin ensimmäinen julkaisu sooloartistina ja soitettu kokonaan kitaralla.
EP äänitettiin Satrianin toimiessa kitaransoiton opettajana Berkeleyssä Kaliforniassa. Hän julkaisi EP:n rajoitettuna painoksena omalla Rubina-levymerkillään, jonka hän nimesi vaimonsa mukaan. EP:n ilmestymisen jälkeen Satriani maksoi studiolle ennakkoon noin 4 000 dollaria ja päätti tuottaa kokonaisen albumin, johon sisältyisivät myös rummut ja basso. Albumin nauhoituksen aikana hän solmi sopimuksen Relativity Recordsin kanssa, joka julkaisi hänen ensimmäisen täyspitkän albuminsa "Not of This Earth" vuonna 1986.
EP:n kappaleet 2–5 julkaistiin uudestaan muita harvinaisuuksia ja liveäänityksiä kokoavalla "Time Machine" -albumilla vuonna 1993.
Rafael Moneo

José Rafael Moneo Vallés (s. 9. toukokuuta 1937, Tudela) on espanjalainen arkkitehti. Hän valmistui "Escuela Técnica Superior de Arquitectura de Madridista" vuonna 1961.
Moneo on yksi kansainvälisesti tunnetuimmista espanjalaisista arkkitehdeista. Hänelle on myönnetty muun muassa seuraavat palkinnot: vuonna 1993 Rolf Schockin palkinto, vuonna 1996 Pritzker-palkinto, vuonna 2001 Mies van der Rohe -palkinto ja vuonna 2015 Espanjan valtion Premio Nacional de Arquitectura de España. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin Praemium Imperiale. 
Moneon tunnetuimpiin töihin kuuluvat Roomalaisen taiteen kansallismuseo Méridassa, Atochan rautatieaseman laajennus Madridissa, auditorio- ja kongressikeskus Kursaal San Sebastiánissa, Museo del Pradon laajennusosa Madridissa sekä Cathedral of Our Lady of the Angels Los Angelesissa.
Rafael Moneo ja Enrique de Teresa vastasivat Tieteen museon (Museo de la Ciencia) suunnittelusta Valladolidiin yhdessä Francisco Romeron ja Juan José Echevarrían kanssa.
Kurajärvi (Hailuoto)

Kurajärvi on pieni lampi Hailuodossa Järventakustan kylän pohjoisreunalla retkeilyreitin varrella. 
Järveä kuivatettiin 1930-luvulla, mutta kuivatusuoman tukkeuduttua järven vedenpinta palautui hitaasti entiselleen. Suoritettaessa laajoja suo-ojituksia 1980–1990-lukujen vaihteessa järvi oli tarkoitus jättää luonnontilaiseksi. Laskuojan suulle rakennettu lietepato esti myös kalojen nousun kutemaan järveen. Keväällä 1991 vesi kuitenkin kulutti tien padon ohitse. Seuraavana vuonna järveen siirrettiin kaloja harrastusmielessä.
Vuonna 1993 järven pinta oli laskenut jo kymmeniä senttejä, paljastaen pohjakivikkoa joka oli ollut veden peitossa kuivinakin kesinä. Laskuojan penkkoja jouduttiin tukemaan kymmenillä kivikuormilla vuonna 1994 sortumisen estämiseksi ja poisvirtauksen hidastamiseksi. Siitä huolimatta järvi valui tyhjiin vuoden 1994 aikana, ja oli kuivana vuoden 1996 loppuun saakka.
Stephen Kunda

Stephen Kunda (s. 17. elokuuta 1984) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja ja myös puolustava keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Kunda tuli Rovaniemelle talvella 2007 Chanda Mwaban, Chileshe Chibwen ja Derik Sailetin kanssa antamaan näyttöjä. Muutaman testipelin jälkeen RoPS solmi Kundan kanssa viisivuotisen sopimuksen (3+2). Kunda on pelannut aiemmin kotimaansa pääsarjassa Power Dynamoissa. Hän on tunnettu erittäin varmaotteisena ja tyylikkäänä pelaajana, joka ei tee paljoa virheitä. Kunda on pelannut myös maansa alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2007 päätyttyä RoPS jatkoi Kundan sopimusta kauteen 2012 asti. 
2. elokuuta 2008 Kunda valittiin Veikkausliigan heinäkuun tähdistöjoukkueeseen puolustajaksi. 15. marraskuuta 2008 RoPS ilmoitti Kundan liittyneen loppukaudeksi lainalle sambialaiseen Power Dynamos -joukkueeseen, myös Chanda Mwaba liittyi loppukaudeksi lainalle kitweläisseuraan.
Kaudella 2010 Kunda pelasi osan kautta puolustavana keskikenttämiehenä, kun keskuspuolustajina pelasivat Etchu Tabe ja Jarkko Lahdenmäki. Kunda ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi.
Fancy

Fancy (s. Manfred Alois Segieth, 7. heinäkuuta 1946) on saksalainen eurodiskomusiikkia laulanut artisti, joka oli suosiossa 1980-luvun puolivälin jälkeen muutamia vuosia. 
Fancy alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana. 60-luvun lopulla Fancy tutustui Jimi Hendrixiin ja Giorgio Moroderiin.
Fancy esiintyi tanssihalleissa monissa yhtyeissä laulajana, joskus myös kitaristina ja basistin. Fancy toimi muun muassa iskelmäartistina nimellä "Tess Teiges". 70-luvulla Fancy tuotti musiikkia yhtyeelle "Claudia Field &amp; Red Face". Fancy esiintyi varieteekoomikkona 70-luvun lopulla ja 80-luvun alussa.
Fancyn todellinen läpimurtokappale oli italotyylinen ”Slice Me Nice” vuonna 1984. Se nousi tanssilistoille myös Yhdysvalloissa Top 10:een. Myös vuonna 1985 jättimenestynyt ”Chinese Eyes” saavutti Yhdysvaltain tanssilistalla 2. sijan.
Fancyn menestyskappaleita ovat myös "Bolero (Hold Me In Your Arms Again)”, ”Flames of Love” ja ”Lady of Ice”. Tunnettuja ovat lisäksi "Come Inside", "Colder Than Ice", "Latin Fire", "Angel Eyes", ”Bride In Black”, ”C'est La Vie”, ”Running Man” ja ”My Emotional Way”.
Monet menestyskappaleista on tehty yhteistyössä manageri Anthony Monnin kanssa. Myös Bobby Orlando on tuottanut Fancyn lauluja. Fancy on tehnyt yhteistyötä monien muiden artistien kanssa, muun muassa salanimellä Tess tai RicTess. 
Fancy on toiminut myös tuottajana ja näyttelijänä. 
Fancy on ollut kiinnostunut katulapsien auttamisesta, eläintensuojelusta, astrologiasta ja esoteerisista asioista.
Pitkäkankaan koulu

Pitkäkankaan koulu on Oulussa Oulunsalon kaupunginosassa, Pitkäkankaan asuinalueella sijaitseva yhtenäisperuskoulu. Koulua on rakennettu vuosien 1981–1985 välillä, ja sen on suunnittelut Heikki Taskinen. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–9. Oppilaita koulussa on noin 800. Rehtorina on toiminut Miia Viljamäki vuodesta 2022. Vuonna 2012 ala-aste ja yläaste yhdistyi.
Koulussa toimii vanhempaintoimikunta.
Koulukeskuksen historiaa.
Pitkäkankaan koulukeskus on rakennettu useassa vaiheessa. Vuonna 1983 valmistui Oulunsalon yläaste, jonka suunnitteli koulusuunnittelijana tunnettu arkkitehti Heikki Taskinen ja hänen toimistossaan suunnitteluprojektia johtanut arkkitehti Martti Karsikas. Vuonna 1985 koulua laajennettiin siipirakennuksella, johon sijoitettiin ala-aste. Ala-asteen nimeksi tuli Pitkäkankaan koulu. Vuosina 1996─2009 koulukeskukseen tehtiin peruskorjaus sekä opetus- ja erityistilojen laajennus- ja muutostöitä, joiden suunnittelijana oli Arkkitehtitoimisto Karsikas.
Kaksikerroksinen koulu luetaan tärkeäksi osaksi Oulunsalon rakennuskantaa ja se on yksi suomalaisen arkkitehtuurin niin sanotun Oulun koulun merkkirakennuksista.
Aiemmin vain ala-asteena toimineesta Pitkäkankaan koulusta ja Oulunsalon yläasteesta muodostettiin vuonna 2012 yhtenäisperuskoulu, jonka nimeksi tuli Pitkäkankaan koulu.
Warren Landing

Warren Landing (myös "Warren's Landing") on pieni asutuskeskus Winnipegjärven pohjoisosassa Nelsonjoen luusuassa Manitobassa Kanadassa. Asutuskeskus sijaitsee Mossy Pointin itäisimmässä kärjessä. Asutuskeskus on lähes kokonaan vesiliikenteen sekä vesitasoin hoidettavan lentoliikenteen varassa, sillä siellä ei ole lentokenttää eikä sinne ei ole kiinteää tieyhteyttä, ainoastaan talvitie Grand Rapidsin kylän suunnalta. Lähin toinen asutuskeskus on Norway House Nelsonjoen itärannalla noin 30 kilometrin päässä pohjoiseen.
Warren Landing sai nimensä vuonna 1815 Hudson's Bay Companyn työntekijän John Warrenin mukaan. Warren menehtyi Redjoen taisteluissa saamiinsa vammoihin ja haudattiin sotilaallisin kunnianosoituksin. Kylä tunnettiin myös sijaintinsa mukaan nimellä Mossy Point, siellä sijaitsi Winnipegjärven suurin kalastusasema, ja se oli useiden järvellä liikennöineiden höyryveneiden reitin pohjoisin päätepiste.
Warren Landingissä sijainnut Dominion Fish Companyn kalasatama tuhoutui lähes täydellisesti tulipalossa 9. elokuuta 1908. Palo oli saanut alkunsa laituriin kiinnitetyltä SS "Premieriltä", ja se tuhosi kalasataman kaikki rakennukset yhtä lukuun ottamatta.
Notkeanäkinruoho

Notkeanäkinruoho ("Najas flexilis") on yksivuotinen, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa esiintyvä makeanveden vesikasvi. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja rauhoitettu. Notkeanäkinruoho kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin mukaisesti suojeltaviin lajeihin.
Ulkonäkö ja koko.
Notkeanäkinruoho on hento, 10–20 cm korkeaksi kasvava uposlehtinen kasvi. Sen varsi haaroo voimakkaasti, parisenttiset lehdet ovat korvakkeettomat, kapeat, lankamaiset ja veltot. Kukat ovat hyvin pienet. Samassa kasvissa on sekä koiras- että naaraspuolisia kukkia. Naaraskukasta kehittyy soikea noin kolmemillinen pähkylähedelmä.
Lajia muistuttaa läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvä hentonäkinruoho ("N. tenuissima"), mutta sen lehdet ovat notkeanäkinruohoa kapeammat ja jäykemmät sekä korvakkeelliset.
Levinneisyys.
Notkeanäkinruoho on yleinen Pohjois-Amerikassa, erityisesti Suurten järvien ympäristössä ja mantereen itärannikolla. Euroopassa laji on harvinainen, mutta sitä tavataan laajalta alueelta Britteinsaarilta Keski-Eurooppaan, Pohjoismaihin ja Baltiaan. Suomesta notkeanäkinruoho tunnetaan varmasti vain puolenkymmenestä järvestä muun muassa Hollolasta, Asikkalasta, Parikkalasta, Kiteeltä ja Liperistä. Jääkauden jälkeisenä lämpökautena laji oli paljon nykyistä yleisempi ja sitä tavattiin koko Suomessa.
Elinympäristö.
Notkeanäkinruoho kasvaa vain puhtaissa, neutraalivetisissä järvissä, joissa yleensä on paljon lähteitä. Laji kasvaa 10–150 cm:n syvyydessä, joskus jopa yli 2,5 metrissä. Kasvustot ovat useimmiten ruovikon ulkopuolella alueilla, joissa pohja on liejuista savea tai hiekkaa. Notkeanäkiruohon kasvupaikkojen suurimpia uhkia ovat veden laadun muutokset.
Chzo Mythos

Chzo Mythos on Ben "Yathzee" Croshawn kehittämä seikkailupelisarja. Pelit on julkaistu vuosina 2003 – 2007 Windowsille.
Sarja pelit on tehty Adventure Game Studiolla. 
5 Days a Stranger.
5 Days a Stranger on sarjan ensimmäinen osa, joka julkaistiin vuonna 2003. Peli kertoo herrasmiesvaras Trilbystä ja neljästä muusta henkilöstä, jotka taistelevat DeFoen kartanon tuntematonta uhkaa vastaan. Peli on jaettu viiteen päivään, jotka sijoittuvat kartanoon. Tarina etenee päivä päivältä paljastaen uusia asioita. Päivien välissä koettavat painajaiset ovat taatusti yksi pelin pelottavimmista elementeistä. "5 Days a Stranger" on käännetty saksan, unkarin ja turkin lisäksi myös suomeksi. Suomenkielisessä versiossa ei kuitenkaan toimi ”ä” ja ”ö” sekä siinä on muita ongelmia
Peli voitti vuonna 2003 Parhaimman AGS-pelin tittelin sekä parhaimman pelattavuuden, parhaimman dialogin, parhaiden ongelmien sekä parhaimman käsikirjoituksen tittelit. Peli sai myös useita positiivia arvosteluita seikkailupelien internetsivuilla.
7 Days a Skeptic.
7 Days a Skeptic on "5 Days a Strangerin" jatko-osa. Pelin tapahtumat sijoittuvat lähes neljänsadan vuoden päähän ensimmäisen osan tapahtumista. Tapahtumapaikkana on avaruusalus Mephistopheles, jonka on tarkoitus tutkia universumin kaukaisempia osia. Peli kertoo tarinan veteraanipsykiatri Jonathan Somersetistä, sekä viidestä muusta miehistön jäsenestä, jotka joutuvat saman kauhun kohteeksi, kuin ensimmäisen pelin hahmot. Pelin tapahtuma-aikana ensimmäisen pelin tapahtumista on tullut urbaanilegenda, eikä kukaan enää tiedä, mitä oikeasti tapahtui DeFoen Kartanolla. "7 Days a Skeptic" käyttää osittain samoja pelkoelementtejä, kuin edeltäjänsä. Esimerkiksi päivien välissä tapahtuvat painajaiset tekevät paluun.
Trilby's Notes.
Trilby's Notes on julkaisujärjestyksessä neliosaisen sarjan kolmas peli, mutta pelin kronologiassa Trilby's Notes on toinen. Se on siis todellinen jatko-osa sarjan ensimmäiselle pelille, "5 Days a Strangerille".
Tarina seuraa Trilbyä hylättyyn walesilaiseen hotelliin, josta hän yrittää löytää epäjumalankuvan, joka ensimmäisessä pelissä sai suurta tuhoa aikaan. Trilby haluaa tuhoa epäjumalankuvan, mutta yhtäkkiä hän joutuukin outojen ja kaameiden tapausten keskelle hotellissa, joka heittelee häntä satunnaisesti rinnakkaismaailmoissa.
Peli voitti neljä AGS palkintoa (Paras peli, Paras tarina, Paras animaatio, Paras ei-pelaajahahmo). Palkintojen jaon jälkeen sarja oli kerännyt itselleen 11 AGS -palkintoa, ja 29 ehdokkuutta.
6 Days a Sacrifice.
6 Days a Sacrifice on sarjan neljäs ja viimeinen julkaisujärjestyksessä, ja kolmas sarjan aikajanassa, joka sijoittuu 196 vuoden päähän "5 Days a Strangerista", ja 196 vuotta "7 Days a Skeptictin tapahtumia ennen. Pelaat Theodore DaCabella, kunnan tarkastajalla, joka yrittää tehdä terveys -ja turvallisuustarkastuksen kuvitteelliseen Optimologyn rakennukseen, mutta joutuukin mukaan salaliiton juonikuvioihin.
Trilby: The Art Of Theft.
The Art Of Theft liittyy Chzo Mythokseen vain päähenkilön, Trilbyn, kautta.
Pelissä kerrotaan Trilbyn varasurasta, ja siinä pelataan Trilbyllä 5 vuotta ennen 5 days Strangerin tapahtumia.
Alankomaiden valtakunnankomissariaatti

Alankomaiden valtakunnankomissariaatti (, ) oli siviilihallintoalue, joka perustettiin heti Saksan suorittaman Alankomaiden valtauksen jälkeen. Sen valtakunnankomissaariksi asettui Arthur Seyss-Inquart. Hänen hallintonsa perustui kansliapäälliköiden suostuttelulle jatkamaan ja Saksasta lähetetyille hallinnon toimistopäälliköille.
Valtakunnankomissaari hajotti Alankomaiden parlamentin molemmat kamarit 21. kesäkuuta 1940, ammattiyhdistykset lakkautettiin 16. heinäkuuta ja 20. heinäkuuta vasemmistopuolueet asetettiin erityisen komissaarin valvontaan. Kommunistiset ryhmät lakkautettiin. 
Loput muista puolueista lakkautettiin vuoden 1941 lopulla.
Heinäkuun alussa porvarilliset puolueet muodostivat kuuden puolueen Alankomaalaisen unionin (), joka keräsi kahdeksassa viikossa 400 000 jäsentä. Sen tarkoituksena oli puolustaa Alankomaiden autonomiaa sekä estää Anton Mussertin oikeistoradikaalia puoluetta hyödyntämästä Saksan miehityksen vuoksi muodostunutta tilannetta. Koska Alankomaalainen unioni oli kuitenkin hengeltään monarkistinen, otti Adolf Hitler vastaan 21. elokuuta 1940 Mussertin ehdolla, että muodostettaisiin "Germanische-SS in den Niederlanden". Ryhmän jäsenten tuli vannoa uskollisuuden vala Mussertille ja Hitlerille suoraan germaanisena kansanjohtajana.
Mussertista tuli pääministeri syyskuussa 1940. Hän vastusti aluksi hollantilaisten värväämistä Waffen-SS:ään, mutta helmikuussa 1941 muutti mielensä ajatellessaan, että se voisi olla kansallisen armeijan alku. Alankomaalaisten värväys Waffen-SS:n joukkoihin aloitettiin 21. kesäkuuta 1940, mikä pelästytti muita kuin kansallissosialisteja. Maaliskuussa 1942 oli 227 000 työtöntä alankomaalaista lähetetty Saksaan töihin, ja vuonna 1944 siirtotyöläisten määrä Saksassa oli 254 000. Waffen-SS:ään liittyi 55 000 sotilasta, joista suuri osa oli kansallissosialistisen puolueen jäseniä.
Heistä koottiin joukot:
Hollannin pakolaishallitus toimi Lontoossa eikä se ollut tehnyt Ranskan tapaan aselepoa Saksan kanssa, vaan periaatteessa sotatila jatkui. Näin ollen vapaaehtoiseksi lähteminen Waffen-SS:ään oli maanpetos.
Eva Illoinen

Eva Illoinen (o.s. Tikander, 4. heinäkuuta 1934 Uusikirkko (Vl.) – 5. kesäkuuta 1987 Uusikaupunki) oli suomalainen kirjailija.
Eva Illoinen valmistui ylioppilaaksi 1953 ja filosofian kandidaatiksi 1957. Hän toimi äidinkielen opettajana Vakka-Suomen kauppaoppilaitoksessa.
Eva Illoisen ensimmäinen romaani "Joutilaat päivät" ilmestyi vuonna 1965. Sittemmin hän julkaisi useita naisten- ja nuortenkirjoja.
Vuonna 1982 Eva Illoinen ryhtyi kirjoittamaan perhekuunnelmasarjaa "Matti, Kappu, Eeva ja Eppu", joka saavutti heti suuren suosion. Sen ansiosta hänet ehkä parhaiten muistetaankin. Rooleissa olivat Risto Aaltonen (Matti), Paula Siimes (Kappu), Riitta Elstelä (Eeva), Karin Pacius (Eppu) ja Leila Itkonen (mummi). Sarjan suosion salaisuus oli siinä, että arkisia perheasioita käsiteltiin kuunnelmassa helposti omaksuttavalla tavalla. Aiheet kuunnelmaan Eva Illoinen saikin omasta perhepiiristään. Kuunnelmasarjaa ehti valmistua sata jaksoa, kunnes sen kirjoittaminen loppui Eva Illoisen äkilliseen kuolemaan.
Tähkämaitikka

Tähkämaitikka ("Melampyrum cristatum") on Euraasiassa kasvava yksivuotinen ruohokasvi. Se on muiden maitikoiden tapaan puoliloinen. Suomessa tähkämaitikka on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Ulkonäkö.
Tähkämaitikka on 15–40 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varsi on tavallisesti yläosasta haarainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita. Kukinto on varren tai joskus haarojenkin latvassa, ja se on noin 3 cm pitkä, tiheä ja nelisärmäinen. Kukkien tukilehdet ovat puikeita, herttatyvisiä, kouruisia, tiheä- ja terävänirhaisia, ja niiden kärjet ovat pitkiä ja ehylaitaisia. Ylemmät tukilehdet ovat osittain purppuranpunaisia ja alemmat vihreitä. Kukan teriö on käyrätorvinen, pituudeltaan noin 15 mm ja väriltään purppuranpunainen. Kukan huulet ovat keltaisia. Melko usein kukinnon punaväri kuitenkin puuttuu, jolloin kukkien tukilehdet ovat kellanvihreitä ja teriöt kalpeankeltaisia. Tähkämaitikka kukkii Suomessa heinä-elokuussa.
Tähkämaitikan voi sekoittaa jonkin verran samannäköiseen peltomaitikkaan ("Melampyrum arvense").
Levinneisyys.
Tähkämaitikkaa tavataan Espanjasta läpi Euroopan Venäjän keskiosiin saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Keski-Italiassa ja Pohjois-Kreikassa, pohjoisessa lajia kasvaa Isossa-Britanniassa, Tanskassa, Etelä-Norjassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa ja Virossa. Suomessa tähkämaitikkaa kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pirkanmaalla.
Elinympäristö.
Tähkämaitikka kasvaa kivikkoisilla rinnekedoilla, kuivahkoilla lehtoniityillä ja kalliopengermillä. Laji on Suomessa suuresti harvinaistunut.
Anton Mussert

Anton Adriaan Mussert (11. toukokuuta 1894 Werkendam – 7. toukokuuta 1946 Haag) oli alankomaalainen kansallissosialisti, joka toimi Alankomaiden valtakunnankomissariaatissa kansallisena johtajana.
Anton Mussert syntyi 1894 Werkendamin protestanttikaupungissa, Noord-Brabantin provinssin pohjoisosassa Alankomaissa. Hän osoitti poikkeuksellista lahjakkuuta tekniikkaan jo hyvin nuorena ja opiskeli Delftissä insinööriksi. 1920-luvulla hänestä tuli aktiivinen äärioikeistolaisisisa järjestöissä kuten Dietsche Bondossa, joka vaati Flanderin hollanninkielisen alueen liittämistä Hollantiin.
14. joulukuuta 1931 Mussert ja kymmenen muuta perustivat Alankomaiden kansallissosialistisen puolueen, jonka nimeksi tuli NSB. Alkuun järjestöön kuului kymmeniä juutalaisia, kunnes järjestöstä tuli antisemiittinen saksalaisten vaikutuksesta. Kun saksalaiset hyökkäsivät Hollantiin 1940, kaikki muut puolueet paitsi NSB kiellettiin. Toisen maailmansodan aikana Mussert järjesteli Hollannin SS:n toimintaa, ja Adolf Hitler julisti hänet ”kansansa führeriksi”.
Natsi-Saksan antauduttua Mussert pidätettiin NSB:n puoluetoimistossa Haagissa 5. toukokuuta 1945. Häntä syytettiin oikeudenkäynnissä maanpetoksesta ja tuomittiin kuolemaan 28. joulukuuta 1945. Mussert teloitettiin ampumalla Haagissa 7.toukokuuta 1946 kuningatar Vilhelmiinan kieltäydyttyä armahtamasta häntä.
Pensaskanerva

Pensaskanerva eli euroopanpensaskanerva ("Myricaria germanica") on Euroopassa ja Aasiassa kasvava tamariskikasvi. Suomessa sitä tavataan hyvin rajoitetulla alueella Lapissa, ja se on luokiteltu vuoden 2019 Suomen luonnon Punaisessa kirjassa silmälläpidettäväksi lajiksi. Pensaskanerva on sukunsa ainoa edustaja Euroopassa.
Ulkonäkö.
Pensaskanerva on pystyhaarainen varpu tai pieni pensas, joka kasvaa Suomessa 0,5–0,8 metriä korkeaksi, etelämpänä jopa kaksimetriseksi. Varsi on kalju ja etenkin alaosastaan usein punertava. Hyvin tiheässä olevat ruodittomat lehdet ovat neulasmaisia. Lehtilapa on 2–5 mm pitkä ja väriltään harmaanvihreä. Kukinto on 2–10 cm pitkä latvaterttu. Vaaleanpunaiset kukat ovat kaksineuvoisia, pieniä ja melkein perättömiä. Heteitä on kymmenen ja emilehtiä kolme kappaletta. Pensaskanerva kukkii Suomessa heinäkuussa. Hedelmä on kota, joka sisältää keveitä, tuulen mukana helposti leviäviä karvaisia siemeniä.
Levinneisyys.
Pensaskanervan levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä tavataan Pyreneillä, Alpeilla ja niiden lähialueilla, Romaniassa, Turkissa, Kaukasuksen alueella, Iranissa ja paikoin Keski-Aasiassa. Suomen lähialueilla lajia tavataan Keski-Ruotsissa sekä Keski- ja Pohjois-Norjassa. Suomessa pensaskanervaa kasvaa vain kahdessa paikassa Lapissa, Utsjoella Pulmankijärven ympäristössä. 
Elinympäristö.
Pensaskanerva on paljon valoa vaativa pioneerikasvi, joka kasvaa tyypillisesti jokien sora- ja hiekkarannoilla. Kasvupaikat ovat useimmiten matalia, avoimia ja ajoittain korkean veden peittämiä. Laji leviää tehokkaasti kasvittomille sorarannoille. Joskus lajia tavataan myös tienvarsilla ja sorakuopissa.
Käyttö.
Pensaskanervaa viljellään toisinaan koristekasvina muun muassa Ruotsissa.
Benkőn avaus

Benkőn avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
codice_1
Avaus on saanut nimensä Pál Benkőlta, joka käytti sitä menestyksellisesti Bobby Fischeria ja Mihail Talia vastaan voitokkaasti vuonna 1962. Avausta kutsutaan myös nimellä kuningasfianchetto. Se on luokiteltu ECO-koodissa A00-luokkaan, ja se transformoituu usein muiksi avauksiksi.
Janez Brajkovič

Janez Brajkovič (s. 18. joulukuuta 1983 Metlika, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2005–2022.
Brajkovič voitti vuonna 2004 alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailmanmestaruuden Veronassa sekä sijoittui hopealle ikäluokan EM-kilpailujen aika-ajossa. Seuraavana vuonna hän oli 23-vuotiaiden EM-kilpailujen aika-ajossa pronssilla. Aika-ajon sotilaiden maailmanmestaruuden hän voitti 2005, 2006 ja 2008.
Brajkovič aloitti ammattilaisuransa Discovery Channel -tallissa heinäkuussa 2005. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui yhdenneksitoista maantieajon MM-kilpailussa. Vuonna 2006 Brajkovič sijoittui viidenneksi niin Georgian, Katalonian kuin Sveitsinkin ympäriajoissa. Lisäksi hän voitti Georgian ympäriajon nuoren kilpailun.
Brajkovič sijoittui Espanjan ympäriajon 2006 viidennellä etapilla, kilpailun ensimmäisellä vuoriosuudella, toiseksi hävittyään loppukirin Danilo Di Lucalle. Seitsemännen etapin neljännen tilan jälkeen hän siirtyi kokonaiskilpailun kärkeen ja kantoi johtajan kultaista paitaa kahden osuuden ajan. Vuoden 2007 Tirreno-Adriaticossa Brajkovič sijoittui viidenneksi. Saman vuoden huhtikuussa hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton oltuaan paras Georgian ympäriajossa – lisäksi hän voitti nuorten kilpailun. 
Brajkovič edusti kaudet 2008–2009 Astana-tallia. Vuonna 2008 hän oli kolmas Saksan ympäriajossa ja kahdeksas MM-kilpailujen aika-ajossa. Lombardian ympäriajossa hän sijoittui Damiano Cunegon jälkeen toiseksi kukistettuaan loppukirissä Rigoberto Uranin. Brajkovič oli vuonna 2009 Italian ympäriajossa kahdeksastoista ja voitti Slovenian aika-ajomestaruuden. Mendrision MM-kilpailuissa hän sijoittui aika-ajossa kuudenneksi.
Brajkovič siirtyi kauden 2010 alusta Team RadioShack -joukkueeseen. Hän sijoittui samana vuonna viidenneksi Tour de Romandien kokonaiskilpailussa. Kesäkuussa Brajkovič voitti Critérium du Dauphinén kokonaiskilpailun sekä aika-ajona käydyn kolmannen etapin. Hän voitti 2011 Slovenian aika-ajomestaruuden ja oli Kööpenhaminan MM-kilpailujen aika-ajossa neljästoista.
Brajkovič palasi Astana-talliin kaudelle 2012. Hän voitti kolmannen etapin Katalonian ympäriajossa ja Slovenian ympäriajon kokonaiskilpailun. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui yhdeksänneksi ja Lontoon olympialaisten aika-ajossa kymmenenneksi. Hän oli Vuelta a Burgos -kilpailussa kolmas 2014.
Brajkovič edusti yhdysvaltalaista UnitedHealthcare Pro Cycling Teamia vuosina 2015–2016, Bahrain-Merida 2017 ja Adria-Mobilia vuodesta 2018. Hän jäi vuoden 2018 Kroatian ympäriajossa kiinni 1,3-dimetyyliamyyliamiinin käytöstä ja sai 10 kuukauden kilpailukiellon, minkä jälkeen palasi Adria-Mobiliin kesäkuussa 2019. Uransa viimeisellä kaudella 2022 hän edusti serbialaista Ferei - CCN Metalac -joukkuetta.
Werner Best

Karl Rudolf Werner Best (10. heinäkuuta 1903 Darmstadt, Hessen, Saksa – 23. kesäkuuta 1989 Mülheim, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli saksalainen oikeustieteen tohtori ja SS-Obergruppenführer. 
Best liittyi SS:ään Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933. Best joutui erimielisyyksiin Reinhard Heydrichin kanssa RSHA-virastoa koskevista linjauksista 1938. Hän palveli vallatussa Ranskassa 1940–1942, siirtyi sitten Saksan valtakunnan täysivaltaiseksi edustajaksi Tanskan protektoraattiin, sen jälkeen hänestä tuli Tanskan valtakunnankomissariaatin valtakunnankomissaari.
Sodan jälkeen Best sai Tanskassa kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin ja vapautettiin 1951.
Erna Gräsbeck

Erna Gräsbeck-Järnefelt (24. tammikuuta 1879 Daugavpils (Väinänlinna) – 11. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kuului Suomalaisen oopperan keskeisiin laulajiin vuodet 1911–1929. Gräsbeck oli tunnettu myös erityisesti Erkki Melartinin yksinlaulujen tulkitsijana.
Gräsbeck levytti suomalaisia lauluja kolmeen otteeseen, 1912, 1913 ja 1925. Hän esiintyi myös ulkomailla, Italiassa ja Saksassa. Gräsbeck sai Pro Finlandia -palkinnon 1948.
Gräsbeckin puoliso oli vuodesta 1929 maanmittausinsinööri Niklas Järnefelt (k. 1932).
Tadej Valjavec

Tadej Valjavec (s. 13. huhtikuuta 1977 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Fassa Bortolo -tallissa 2000, edusti Phonak Hearing Systemsiä 2004–2005, Lampre-Fonditalia 2006–2007 ja Ag2r-La Mondialea 2008–2010. Kaudella 2011 hän kilpaili turkkilaisessa Team Manisaspor -joukkueessa ja uransa päätteeksi 2013 slovenialaisessa Savassa.
Hän sijoittui Italian ympäriajossa yhdeksänneksi 2004 ja 2009 sekä Ranskan ympäriajossa kymmenenneksi 2008. Pariisi–Nizza-ajossa hän oli neljäs 2007 ja Slovenian maantieajon mestaruuden hän voitti 2003 ja 2007.
Kansainvälinen pyöräilyliitto ilmoitti toukokuussa 2010 Valjavecin veriarvojen poikenneen liikaa hänen UCI:n biologisen passinsa arvoihin verrattuna. Ag2r ilmoitti erottavansa Valjavecin tallista heti kun Slovenian pyöräilyliitto on asettanut hänelle rangaistuksen. Slovenian liitto vapautti Valjavecin dopingepäilyistä sillä perusteella, että veriarvojen vaihtelun syynä olisivat Valjavecia vuosia vaivanneen uusiutuvan mahahaavan hoitotoimenpiteet. Urheilun kansainvälinen tuomioistuin (CAS) päätti huhtikuussa 2011 kuitenkin pitää kilpailukiellon voimassa. Valjavec menetti saavutuksensa 19.4.–30.9.2009 väliseltä ajalta, sai 52 500 euron sakot sekä kilpailukiellon 19. tammikuuta 2013 saakka.
Argyle Park

Argyle Park on yhdysvaltalainen kristillinen industrial metal -superyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 ja oli aktiivinen vuoteen 1996 saakka. He muodostivat yhtyeen uudelleen nimellä AP2 vuonna 1998 ja olivat sillä nimellä aktiivisia talveen 2000 saakka.
Historia.
Argyle Parkin musiikki yhdistää raskaita kitaroita ja ääninäytteisiin painottuvia elementtejä. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa nimeltä "Misguided" maaliskuussa 1995 R.E.X. Records -levy-yhtiöllä. "Misguided" on moninainen albumi, joka yhdistää elementtejä kuten teknoa, metallikitaraa, koomista pianoa, torvia, sampleja ja synkkiä vokaaleja. Alkuperäisellä julkaisulla tekijöiksi mainittiin Buka, Deathwish ja Dred; viimeiset kaksi edustivat Klaytonia (parhaiten tunnettu yhtyeistä Circle of Dust ja Celldweller). Todellisuudessa yhtyeessä vaikutti useiden eri yhtyeiden lahjakkuuksia, kuten Jim Thirlwell (Foetus), Klank, Jyro Xhan (Mortal), Dirk Lemmenes (Stavesacre), Tommy Victor (Prong) ja Lauren Boquette (Drown) muiden muassa.
Kesällä 1995 Argyle Park teki ainoan konserttinsa Cornerstone Festivalissa, Bushnellissa, Illinoisissa. Vuonna 1996 Argyle Park oli mukana satiirisella Stryper-tribuuttialbumilla "Sweet Family Music: A Tribute to Stryper" omalla versiollaan kappaleesta "Lonely". Kokoelmalla olivat mukana myös vertaiset Celldweller ja Klank. Myöhemmin samana vuonna Argyle Park päätti lopettaa toimintansa.
Argyle Park palasi yhtyeen vuonna 1998 nimellä AP2 (Argyle Park 2). AP2 julkaisi Tooth and Nail Records -levy-yhtiöllä albumin nimeltä "Suspension of Disbelief" vuonna 2000.
Diskografia.
Kappaleita mukana kokoelmilla
Maxwell Montes

Maxwell Montes (suom. "Maxwellvuoret") on Venuksessa sijaitseva vuoristo. Se sijaitsee Ishtar Terran itäosassa, kohdassa 65° pohjoista leveyttä ja 3° itäistä pituutta. Siihen kuuluvat Venuksen korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpien kohtien kohotessa yli 11 kilometriä planeetan keskimääräisen pinnankorkeuden yläpuolelle. Vuoristoalue on halkaisijaltaan 797 km. Vuoriston läntiset rinteet nousevat hyvin jyrkästi, mutta itäinen rinne laskeutuu loivana alas Fortuna Tesseraan. Maxwell Montes näkyy planeetan pinnasta otetuissa tutkakuvissa huomattavan kirkkaana, mikä viittaa alueen maaperän sisältävän runsaasti pyriittiä tai muita radioaaltoja hyvin heijastavia mineraaleja. Heijastuksen voimakkuus vaihtelee korkeuden mukaan, joten heijastava aine säilynee hajoamatta vain tietyissä fysikaalisissa tai kemiallisissa olosuhteissa.
Alpha Regio, Beta Regio ja Maxwell Montes ovat ainoat Venuksen pinnanmuodot, joita ei ole nimetty historiallisten tai mytologisten naisten mukaan. Leikkisästi onkin sanottu, että nimensä vuoristolle antanut James Clerk Maxwell on ainoa mies Venuksessa.
Ray Jurgens löysi Maxwellvuoret Arecibon radioteleskoopilla 4. syyskuuta 1967.
Karl Rove

Karl Christian Rove (s. 25. joulukuuta 1950 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen politiikan alan konsultti, joka johti useita republikaanipuolueen vaalikampanjoita. Hän oli Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin varakansliapäällikkö (Deputy Chief of Staff) ennen eroaan 31. elokuuta 2007.
George W. Bushin Rove tapasi työskennellessään Bush vanhemmalle RNC:llä 1973–1974. Vuonna 1977 hän muutti Texasiin työskentelemään Bushin vaalikomiteassa hänen yrittäessään kongressiin. Austinissa hän työskenteli kuvernööri Bill Clementsin apuna. Rove auttoi Bushin voittoon 1994 Ann Richardsia vastaan Texasin kuvernööriksi. Häntä pidettiin myös keskeisenä vaikuttajana Bushin presidentinvaalivoitoissa 2000 ja 2004.
Rove ei kaihtanut vastustajien mustamaalausta, vaan levitti Ann Richardsia vastaan huhun, jonka mukaan hän oli lesbo, ja hänen uskottiin olleen vuoden 2000 republikaanien esivaalin aikaisen John McCainin mustamaalauskampanjan takana.
Rove sai useita lempinimiä. Presidentti Bush kutsui häntä nimellä "Poikanero" ja kuuluisuutta saaneella lempinimellä "Turd Blossom", "Paskakukkanen", joka viittaa Texasissa lehmän tai hevosen ulosteessa kasvavaan kukkaseen.
Aulis Junes

Osmo Olavi Aulis Junes (16. elokuuta 1938 Kemi – 30. syyskuuta 2023) oli suomalainen kansalaisvaikuttaja.
Junes teki erityisesti huumeista kärsiviin nuoriin liittyvää työtä. Hän toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton vuonna 1969 perustetun nuorille päihteidenkäyttäjille ensiapua tarjonneen yksikön eli Arkadian nuorisoklinikan johtajana. Erityisen paikasta teki sen toimiminen ympäri vuorokauden. Klinikka toimi vain kuuden vuoden koeajan. Vastaavaa niin sanottua matalan kynnyksen toimintaa nuorille jatkettiin nuorisoasemilla.
1960-luvun lopulla Junes toimi myös Keskustapuolueen piirissä Helsingissä yhdessä Jouko Loikkasen ja Risto Volasen kanssa. Myöhemmin he perustivat vihreä aalto -nimisen poliittisen liikkeen, jota pidetään usein vihreän liikkeen ensimmäisenä ilmentymänä Suomessa. Politiikassa Junes toimi sekä Espoon että Helsingin kaupunginvaltuutettuna.
Junes toimi päihdeasiantuntijana Tapio Suomisen elokuvassa "Narrien illat" (1970).
Myöhemmin Junes vihittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakoniksi, mutta hänet vapautettiin myöhemmin tehtävistään, kun hän antoi virka-asuntonsa asunnottomien ja alkoholistien käyttöön.
Marraskuussa 1990 Junes ja Hannu Penttinen perustivat Aseman Lapset ry:n, jonka tarkoituksena oli reagoida kasvavaan huumeongelmaan Helsingin rautatieasemalla.
Junes omisti vuodesta 1977 Helsingin Linnunlaulussa sijainneen suuren huvilan, jossa hän itse asui sekä majoitti päihdeongelmaisia ja auttoi ongelmanuoria. Helsingin kaupungin rakennuslautakunta ja kaupunginhallitus kehottivat toistuvasti Junesta korjaamaan huvilaa. Junes piti huvilassaan myös kirpputoria. Syksyllä 2010 Juneksen huvilan tontilla paljastettiin Greenpeace Nordenin kustantama ydinvoiman vastainen Itsekkyyden muistomerkki.
Junes omisti myös kansanparantajien kokoontumispaikaksi rakennetun Pauanne-nimisen rakennusryhmän Kaustisella.
Junes-Granrothin talonpoikaissuvun juuret ovat Pietarsaaressa ja Torniossa. Suvussa on valtiopäivämiehiä ja yksi ministeri, Antti Junes, joka on Aulis Juneksen isän Aaton setä.
Genelec

Genelec Oy on suomalainen vuonna 1978 perustettu äänentoistolaitteita valmistava perheyritys. Yrityksen pääkonttori ja tehdas toimivat Iisalmessa, minkä lisäksi toimii myynnin ja markkinoinnin tukitoimisto Helsingissä. Yritys markkinoi tuotteitaan yli 70 maahan ympäri maailman.
Vuonna 2009 yritys voitti Fennia Prize -tuotemuotoilukilpailun pääpalkinnon 5040A-bassokaiuttimellaan. Tuotteen on suunnitellut muotoilija Harri Koskinen. Palkintosumma oli 15 000 euroa. Kilpailussa Genelecin taakse jäivät muun muassa Iittala Group, Metso Automation, Saas Instruments ja Polar Electro.
Viimeisimpänä kansainvälisenä saavutuksena yrityksen 1031A-malli pääsi 2014 erittäin arvostettuun seuraan NAMM-messujen yhteydessä, kun se valittiin TECnology Hall of Fame -tuotteeksi. Samassa palkintogaalassa vuonna 2013 lanseeratut M-sarjan kaiuttimet saavuttivat studiomonitorien kategoriassa Outstanding Technical Achievement -tunnustuksen.
Tuotteet.
Studiotarkkailukaiuttimet.
Genelec valmistaa studiotarkkailukaiuttimia, joita Suomessa käyttää muun muassa Yleisradio studioissaan. Samoja tekniikoita hyödynnetään myös kuluttajakäyttöön suunnatuissa malleissa.
Kotikaiuttimet
Hedviga Malinová

Hedviga Malinová "(Malina Hedvig)" on slovakialainen kansallisuudeltaan unkarilainen opiskelija, joka väitti tulleensa kahden miehen hakkaamaksi Nitrassa 25. elokuuta 2006 puhuttuaan unkaria matkapuhelimeensa. Hänen mukaansa skinheadit kirjoittivat myös hänen vaatteisiinsa fraasin ”unkarilaiset Tonavaan”. Malinová oli tuolloin 23-vuotias.
Slovakian poliisi tutki asiaa kaksi viikkoa ja päätteli, että hyökkäystä ei ollut tapahtunut ja luopui jutun tutkimisesta 11. syyskuuta. Syyttäjän toimisto nosti syytteen Malinováa vastaan poliisin ajan tuhlaamisesta ja väärästä valasta, josta hän puolestaan valitti, mutta perustuslaillinen oikeus hylkäsi valituksen Operaattorin mukaan puhelimesta ei ollut soitettu puhelua tuona aikana. Toisaalta Malinová oli selvästi hakattu.
Tapaus johti kansallisuuksien välien kiristymiseen, kuten rasistisiin sloganeihin ja kyltteihin jalkapallo-otteluissa ja Internetin videopalveluissa.
Pääministeri Robert Fico ja sisäministeri Robert Kaliňák sanoivat lehdistötilaisuudessa tytön valehdelleen ja pääministeri korosti hallituksen jatkavan ekstremismin vastaista taistelua, sekä toimivan myös niitä vastaan, jotka vahingoittavat Slovakiaa keksimällä valheita. Slovakian ulkoministeriö joutui myös puolustautumaan eräiden unkarilaisten poliitikkojen Slovakian oikeusjärjestelmää arvostelevia lausuntoja vastaan ja tapaus kiristi maiden välejä.
Radio Slovakia International syytti tapauksen julkisuudesta unkarilaispuolueen (SMK) ”unkarilaista peliä”. Myös Ján Slota syytti ulkomaisia organisaatioita Slovakian vastaisesta propagandasta.
Unkarilaisen yhteisön puolue

Unkarilaisen yhteisön puolue (unkariksi "Magyar Közösség Pártja", aiemmin "Magyar Koalíció Pártja", slovakiaksi: "Strana maďarskej komunity", aiemmin "Strana maďarskej koalície", SMK) on slovakialainen puolue, joka edustaa unkarilaisten vähemmistöä. Puolue on konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on Pál Csáky alkaen maaliskuusta 2007. Häntä edelsi Béla Bugár, joka johti puoluetta sen perustamisesta alkaen vuodesta 1998.
Se on ollut hallitusvastuussa 1998-2002 ja 2002-2006. Vuoden 2006 vaaleissa se sai 20 paikkaa kansalliskokouksen 150 paikasta. Puolueen kannatus on ollut vuosien 2002 ja 2006 vaaleissa sekä Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 13 %.
Vuoden 2010 vaaleissa puolue menetti kaikki paikkansa uudelle Most-Híd-puolueelle eikä saanut yhtään paikkaa myöskään 2012 vaaleissa. Puolue vaihtoi tämän jälkeen nimensä "Unkarilaisen yhteisön puolueeksi".
Vuoden 2014 eurovaaleissa puolueesta valittiin yksi meppi.
Smer-SD

Smer-SD () on slovakialainen sosiaalidemokraattinen puolue, jota johtaa Robert Fico.
Historia.
Smer erosi Demokraattisesta vasemmistopuolueesta (, SDĽ) vuonna 1999. Puolueen nimi oli aluksi "SMER – tretia cesta" (). Robert Fico oli tuolloin sen suosituin jäsen ja SMER nousi nopeasti maan suosituimmaksi puolueeksi. Samaan aikaan SDĽ:n kannatus väheni. SDĽ sekä kaksi muuta vasemmistopuoluetta, SDĽ:sta aiemmin eronnut "Sociálnodemokratická alternatíva" ja aiemmin Alexander Dubčekin johtama "Sociálnodemokratická strana Slovenska", liittyivät Smeriin 1. tammikuuta 2005.
Kesäkuun 2006 vaaleissa Smer sai 29,1 prosenttia äänistä ja 50/150 parlamenttipaikkaa, ja muodosti hallituksen Vladimír Mečiarin Kansanpuolueen (ĽS-HZDS) ja Slovakian kansallispuolueen (SNS) kanssa. Euroopan sosialidemokraattinen puolue, johon Smer kuuluu, piti SNS:ää äärioikeistolaisena ja rasistisena ja jäädytti Smerin jäsenyyden 12. lokakuuta 2006. Vuonna 2008 täysjäsenyys kuitenkin palautettiin. Syksyllä 2023 Smer jäädytettiin uudelleen sen muodostettua hallituksen Slovakian kansallispuolueen kanssa.
Kesäkuun 2010 vaaleissa Smer jatkoi suurimpana puolueena saatunaan noin 35 prosenttia äänistä ja 62 parlamenttipaikkaa. Parlamentissa enemmistön saanut neljän puolueen keskustaoikeistolainen liittouma kuitenkin ilmoitti, ettei suostu yhteistyöhön puolueen kanssa, vaikka presidentti Gašparovič nimitti edellisen pääministeri Ficon aluksi muodostamaan uuden hallituksen.
Iveta Radičován johtama keskusta-oikeistolainen hallitus kaatui lokakuussa 2011 hävittyään parlamentin luottamusäänestyksen ja maaliskuussa 2012 järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Ficon johtama Smer-SD sai selvän vaalivoiton, yli 44 prosenttia äänistä ja 83 paikkaa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Slovakian vuonna 1993 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen, kun yksittäinen puolue sai yli puolet parlamenttipaikoista ja kykeni näin muodostamaan hallituksen ilman koalitiokumppaneita. Ficon hallitus aloitti toimintansa kolme ja puoli viikkoa vaalien jälkeen.
Smer-SD:n enemmistö hävisi vuoden 2016 vaaleissa, mutta se säilytti suurimman puolueen asemansa. Ficon johtama Smer-SD muodosti hallituskoalition Slovakian kansallispuolueen, konservatiivisen Siet-puolueen ja unkarilaisvähemmistön Most-Hídin kanssa. Presidentti Kiska nimitti Ficon uuden hallituksen virkaansa 24. maaliskuuta 2016. Ficon hallitus jätti eronpyynnön 15. maaliskuuta 2018, kun korruptiotutkimuksia tehneen toimittajan murha aiheutti mielenosoitusaallon maassa. Eronpyynnön jälkeen Fico kertoi jatkavansa politiikassa ja Smer-SD:n puheenjohtajana. Presidentti Andrej Kiska hyväksyi eronpyynnön, minkä jälkeen varapääministerinä toiminut Peter Pellegrini nimitettiin muodostamaan uusi hallitus.
Vuoden 2020 parlamenttivaalien jälkeen Smer jäi oppositioon ja pääministeriksi nousi Pellegrinin tilalle Tavalliset ihmiset -puolueen johtaja Igor Matovič.