tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
James Murphy (kitaristi)

James Franklin Murphy (s. 30. heinäkuuta 1967) on yhdysvaltalainen metallikitaristi, joka on soittanut monissa yhtyeissä, kuten Cancerissa, Deathissä, Obituaryssa ja Testamentissa. Murphy on tehnyt myös muutamia soololevytyksiä. Murphy on perustanut death metal -yhtye Disincarnaten, joka julkaisi yhden albumin vuonna 1993. Murphyllä todettiin vuonna 2001 aivokasvain, mutta hän on parantunut sairaudestaan täysin.
Athabascajärvi

Athabascajärvi () sijaitsee Saskatchewanin ja Albertan provinssien rajalla Kanadassa 58. ja 60. pohjoisen leveyspiirin välillä. Sen pinta-ala on pinta-ala on 7 935 km², ja se on Kanadan kahdeksanneksi suurin järvi. 
Järven sen pituus on 283 km ja suurin leveys 50 km. Järven suurin syvyys on 243 metriä, ja sen tilavuus on noin 204 km³. Järvi on sekä Albertan että Saskatchewanin suurin ja syvin järvi. Järvi laskee Pohjoiseen jäämereen Riviere Des Rochersin, Slave Riverin ja Mackenziejoen kautta. Albertan provinssin vanhin eurooppalaisasutus, Fort Chipewyan, sijaitsee järven länsipäässä sen laskujoen luusuassa.
Teollisuus.
Kaivostoiminta alueella on tuottanut sekä uraania että kultaa, ja uraaninkaivun myötä syntyi myös pohjoisrannan kaivoskaupunki Uranium City. Kaupunki sijaitsee Saskatchewanin puolella. Viimeinen kaivos lopetti toimintansa 1980-luvulla, mutta kaivostoiminnan aiheuttamat tuhot luonnolle ovat yhä selvästi nähtävissä.
Luonto.
Athabascajärven hiekkadyynit ovat ainoat luonnontilaiset, yhä tuulen vaikutuksesta vaeltavat hiekkadyynit 58. leveyspiirin pohjoispuolella. Hallituksen ja kaivosteollisuuden välisen pitkän kädenväännön jälkeen hiekkadyynialueesta tehtiin "Provincial Wilderness Park" -luonnonpuisto vuonna 1992.
Järvessä elää 23 eri kalalajia. Järvestä pyydetty 43,6 kg painoinen harmaanieriä on yhä tämän lajin maailmanennätyskala.
Pau

Pau on kaupunki Lounais-Ranskassa. Pau on Pyrénées-Atlantiquesin departementin pääkaupunki ja Uuden-Akvitanian alueen väkiluvultaan toiseksi suurin kaupunki Bordeaux'n jälkeen. Paussa on 83 903 asukasta (2006).
Alue linnoitettiin jo 1000-luvulla. Pausta tuli Béarnin provinssin pääkaupunki vuonna 1464. Paun linna ("Château de Pau") tehtiin asuttavammaksi 1500-luvulla, ja siitä tuli Navarran kuninkaiden asuinpaikka. Siellä syntyivät kuningas Henrik IV ja Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana.
Nykyään Paussa on lentokenttä, Pau Pyrénées Airport, joka sijaitsee noin 11 kilometrin päässä keskustasta. A64-moottoritie kulkee Paun läpi. Espanjan rajalle on noin 94 kilometriä. 
Urheilu.
Kaupungissa sijaitsee Ranskan menestynein koripallojoukkue Élan Béarnais Pau-Orthez. Se on voittanut Ranskan mestaruuden yhdeksän kertaa, mikä on enemmän kuin millään muulla seuralla.
Paussa on myös jalkapalloseura Pau FC, joka pelaa toiseksi korkeimmalla tasolla 2023.
Kaupungissa järjestetään vuosittain moottoriurheilukilpailu Paun Grand Prix, joka pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1901.
Pau on toiminut Ranskan ympäriajon etapin isäntäkaupunkina 62 kertaa vuoteen 2008 mennessä. Pariisin lisäksi vain yksi toinen kaupunki on isännöinyt etappia useammin.
Eija Ahvo

Eija Helena Ahvo-Saartamo (s. 31. tammikuuta 1951 Juankoski) on suomalainen näyttelijä, ääninäyttelijä ja laulaja.
Elämä ja ura.
Ahvo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971. Vuosina 1971–1973 hän oli tanssijana Kuopion yhteisteatterissa. Vuodesta 1973 Ahvo on levyttänyt säännöllisesti. Suomen teatterikoulusta hän valmistui vuonna 1977, minkä jälkeen hän työskenteli Helsingin Kaupunginteatterissa näyttelijänä vuoteen 1984 asti.
Hän ryhtyi freelancernäyttelijäksi ja -laulajaksi vuonna 1984. Hän oli mukana MTV:n suositussa musiikkiviihdesarjassa "Soitinmenot", jota esitettiin vuosina 1985–1987.
Teatteriroolien lisäksi Ahvo on näytellyt elokuvissa, televisiosarjoissa, radioteatterissa sekä dubbaajana animaatioelokuvissa ja -sarjoissa, lukenut äänikirjoja ja puhunut mainoksissa. Vuonna 2000 hän ryhtyi myös ohjaajaksi.
Musiikin parissa Ahvo on tehnyt yhteistyötä erityisesti näyttelijä-laulaja Susanna Haaviston ja säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Helmikuussa 2005 sai ensi-iltansa Ahvon ja Edelmanin näyttämöteos "Vuodet – saanko puhua rakkaudesta?", jota esitettiin ympäri Suomea.
Ahvo on toiminut myös laulun ja ilmaisutaidon opettajana Sibelius-Akatemiassa, ammattikorkeakouluissa, musiikkiopistoissa, kouluissa ja yrityksissä. Vuodesta 1986 hän on ollut UNICEFin hyvän tahdon lähettiläs.
Yksityiselämä.
Ahvo kävi Juantehtaan oppikoulua samalla luokalla Juice Leskisen kanssa.
Ahvo on naimisissa Matti Saartamon kanssa. Ahvon lapsia ovat näyttelijät Joonas Saartamo ja Venla Saartamo. Ahvo asuu Veikkolassa Kirkkonummella.
Susanna Haavisto

Leena Susanna Haavisto-Tikka (s. 20. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tullut tunnetuksi televisiosarjoista "Naapurilähiö", "Elämänmeno" ja "Soitinmenot". Haavisto on tehnyt soololevytyksiä, ja hän esiintyy Eija Ahvon ja Anna-Mari Kähärän kanssa. Hän on Suomen ensimmäinen Unicefin hyvän tahdon lähettiläs.
Ura.
Susanna Haaviston ensimmäinen sooloalbumi "Huomenna sinä tulet" sisälsi Esa Helasvuon säveltämiä kappaleita, joista kaksi kappaletta Haavisto sanoitti. Vuonna 1989 Susanna Haavisto julkaisi lastenmusiikkilevyn "Musiikkipullat", jonka kappaleista suurin osa on Pirkko Ahtovirran sanoittamia. Säveltäjänä toimi Mick Hanian. Vuonna 1994 julkaistiin albumi "Peili", jolle Susanna Haavisto sävelsi Juha Tikan kanssa neljä kappaletta. Osa albumin kappaleista on myös Haaviston sanoittamia. Lisäksi hän on tehnyt kokonaan itse kappaleen ”Särkynyt laulu”. Oman tuotannon lisäksi Haavisto on tehnyt sanoituksia Pentti Hietaselle, Maarit Peltoniemelle sekä Milana Misicille.
Susanna Haavisto toimii tarpeen mukaan myös luennoitsijana ja on esittänyt Ihmisen Ihme -nimistä musiikkiluentoa yhdessä Anna-Mari Kähärän kanssa.
Yksityiselämä.
Haaviston täti Helena Haavisto oli myös näyttelijä.
Taneli Mäkelä

Taneli Mäkelä (s. 10. maaliskuuta 1959 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on elokuvaohjaaja Ville Mäkelän ja näyttelijä Konsta Mäkelän veli. Hän on tullut erityisesti tunnetuksi television sketsi- ja komediasarjoista. Monissa niistä hän on ollut myös käsikirjoittajana, usein yhdessä Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa.
Mäkelä valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1985.
Mäkelä on yksi Lastenklinikoiden Kummit ry:n perustajista ja toimi Kummien hallituksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1996 saakka.
Televisioura.
Televisiosarjoja, joissa Mäkelä on ollut mukana ovat muun muassa "Ihmisten puolue", "Musta tuntuu", "Fakta homma", "Akkaa päälle", "Team Ahma", "Kaverille ei jätetä", "Kivi ja Kilpi", "Ou nou!", "Handu pumpulla", "Helppo elämä", "Roba" ja "Sunnuntailounas". Hän on vieraillut myös sketsisarjassa "Läpiveto". 
Keväästä 2009 alkaen Mäkelä näytteli Arto Maasalmea draamasarjassa "Kotikatu". Mäkelä nähtiin myös keväästä 2009 lähtien "Helppo elämä" -sarjassa rikollisen Erkki "Eki" Julkusen roolissa. Hän esiintyi sarjassa vuoteen 2011 asti. 
Laulajaura.
Mäkelä on keikkaillut myös tangolaulajana ja levyttänyt useita albumeja. Mäkelä osallistui vuoden 1991 Syksyn sävel -kilpailuun ja sijoittui kolmanneksi. 
Teatteriura.
Mäkelän teatteriura alkoi vuonna 2014, kun hän soitti Turun kaupunginteatterin teatterijohtajalle Mikko Koukille. Siellä hän on ollut muun muassa mukana Nokia -näytelmässsä Jorma Ollilan roolissa. Mäkelä esitti Vihtori Kosolaa Jukka Linkolan säveltämässä ja Tuomas Parkkisen kirjoittamassa oopperassa "Hiljaiset perivät maan", joka esitettiin Ilmajoen musiikkijuhlilla kesällä 2022.
Yksityiselämä.
Mäkelä on pitänyt tiukkaa linjaa siitä, että ei kerro yksityiselämästään julkisuuteen. Hän on naimisissa ja parilla on kaksi aikuista lasta.
Joulupuuro

Joulupuurolla tarkoitetaan yleensä riisipuuroa, joka Länsi-Suomessa on perinteisesti tehty keittämällä ja Itä-Suomessa uunissa hauduttamalla. Perinteisesti puuroon lisätään manteli, jonka lautaselleen saaminen tietää hyvää onnea. Puuro syödään kanelin, sokerin ja maidon tai voisilmän kanssa. Monesti joulupuuron kanssa tarjotaan myös luumu- tai sekahedelmäkiisseliä. Riisipuuro on tullut Suomen juhlaruokavalikoimaan 1800-luvulla.
Joulupuuro syödään useissa perheissä jouluaattopäivän aikana. Joskus puuro syödään myös jouluaterian yhteydessä. Ennen joulua joulupuuroa syödään kouluissa, laitoksissa ja työpaikoilla. Joulupuuro kuuluu sekä talonpoikaiseen että kaupunkilaiseen jouluperinteeseen. Se on keitetty kokomaitoon, johon on voitu vielä lisätä kermaa. Keskiaikaisessa piilotusleikissä ruokaan kätkettiin esimerkiksi lantti tai papu, ja sen löytäjä sai päättää, kuka sai tehdä hassuja temppuja muun seurueen viihdyttämiseksi. Ruotsissa alettiin 1800-luvusta lähtien kätkeä pavun sijaan mantelia, joka tuotti löytäjälleen onnea. Kerrotaan, että presidentti Svinhufvud pyysi nakkaamaan puurokattilaan kourallisen manteleita, jotta kaikille puuronsyöjille varmasti riittäisi onnea.
Gare du Nord

Gare du Nord on yksi SNCF:n ("Société Nationale des Chemins de fer Français") eli Ranskan valtionrautateiden kuudesta suuresta asemasta Pariisissa. Asemaa käyttää vuosittain yli 210 miljoonaa matkustajaa, ja se on Euroopan suurin ja maailman kolmanneksi vilkkain rautatieasema. Asemalla on myös useita Pariisin metron asemia ja RER-junan asema. 
Käyttö ja yhteydet.
Vuonna 2022 Gare du Nordia käytti 211 698 470 matkustajaa. Se on matkustajamäärillä mitattuna Euroopan suurin ja koko maailman kolmanneksi suurin asema.
Asemalta on yhteyksiä TER- ja TGV-junia Pohjois-Ranskaan ja Lilleen sekä Eurostar-junia Lontooseen, Kölniin, Amsterdamiin ja Brysseliin. Lisäksi asemaa käyttää kaupunkiraideliikenteen RER-junat ja Pariisin metron linjat 4 ja 5. Asemalla on 32 junalaituria.
Historia.
Gare du Nord avattiin 14. kesäkuuta 1846. Se oli kuitenkin jo valmistuessaan turhan pieni, joten sen uudistamisesta alettiin pian jo suunnitella.
Ranskan toisen keisarikunnan aikana 1850- ja 1860-luvuilla maan rautatieverkostoa laajennettiin huomattavasti. Gare du Nordin uudistamista rahoitti James de Rothschildin johtama Compagnie des chemins de fer du Nord. Jacques Ignace Hittorff viimeisteli yrityksen arkkitehtien tekemät suunnitelmat ja korvasi näin Léonce Reynaudin alkuperäisen ulkoasun. Uudistettu Gare du Nord avattiin 1864 ja saatiin seuraavana vuonna valmiiksi.
Katriina Honkanen

Marja Katriina Honkanen (s. 14. elokuuta 1960 Savonlinna) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja laulaja. Hän aloitti Mikkelin teatterin johtajana syksyllä 2014 mutta jätti johtajan tehtävät vuonna 2018.
Nuoruus.
Honkasen vanhemmat olivat näyttelijät Reino Honkanen ja Irmeli Heinänen.
Ura.
Honkanen opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1982–1986 ja valmistui teatteri­taiteen maisteriksi 1992. Hän on näytellyt muun muassa "Metsolat"-televisio­sarjan Eeva Metsolana. Hän on esittänyt laulajana muun muassa kappaleita ”Silta”, ”Siljan talossa”, ”Joskus” ja ”Matka Charlien kanssa”. Honkasen keskeinen laulu­lyriikka on koottu Sana­sadon vuonna 2006 julkaisemaan teokseen "Mä joki oon – laulu­lyriikkaa vuosilta 1987–2006". Honkasen kahdeksas studio­albumi "Halla" julkaistiin 18. helmi­kuuta 2009.
Oman soolo­tuotantonsa lisäksi Honkanen on tehnyt musiikkia näyttämölle sekä muutamille artisteille. Honkanen laulaa "Rolling Rust" -yhtyeessä, jolta on ilmestymässä englannin­kielinen albumi syksyllä 2020. Honkanen käsi­kirjoitti ja ohjasi "Armi Aavikko – Kaiken sulle antaa tahtoisin" -nimisen keväällä 2020 ensi-illassa olleen musiikki­näytelmän, joka kertoo missi-laulaja Armi Aavikon elämästä.
Honkanen on lisäksi tehnyt Tuija Rantalaisen kanssa "Kurtisaani ja neitsyt" -musiikki­novellin, jonka hän on käsi­kirjoittanut ja ohjannut itse.
Honkanen ohjasi "Metsoloista" tehdyn teatteriversion Mikkelin kesä­teatteriin kesällä 2017. Näytelmän nimi on "Metsolat – Urjan­linna".
Yksityiselämä.
Honkasen puoliso on muusikko Ilkka Tenhunen. He soittavat Tuli­lintu-yhtyeessä. Heillä on tytär.
D.C. United

D.C. United on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa. Se pelaa kotiottelunsa Audi Fieldillä Washingtonissa. Seura kuuluu MLS:n itäiseen konferenssiin. 
Seura perustettiin vuonna 1995 ja se oli yksi MLS:n kymmenestä perustajajäsenestä. Seura on voittanut MLS:n mestaruuden (MLS Cup) neljä kertaa, vuosina 1996, 1997, 1999 ja 2004. Lisäksi se on ollut kerran finaalin häviävänä osapuolena; vuonna 1998 Chicago Fire vei MLS Cupin mestaruuden maalein 2–0. United on voittanut myös kolmesti Lamar Hunt US Open Cupin mestaruuden, vuosina 1996, 2008 ja 2013, ja neljästi MLS Supporters’ Shieldin (liigan runkosarjan voittaja), vuosina 1997, 1999, 2006 ja 2007. Seura on hankkinut menestystä myös CONCACAFin järjestämissä turnauksissa: se voitti vuonna 1998 CONCACAF Champions’ Cupin ja Copa Interamericanan.
D.C. Unitedin pääkilpailijana pidetään Red Bull New Yorkia (aiemmin "MetroStars"). Seurat ovat kilpailleet vuodesta 2002 lähtien Atlantic Cupin voitosta: palkinnon voittaa vuosittain se seura, joka on saanut enemmän pisteitä seurojen keskinäisissä otteluista runkosarjassa.
D.C. United pelasi 22 kauden ajan kotiottelunsa Robert F. Kennedy Memorial Stadiumilla. Heinäkuussa 2018 se siirtyi uudelle erityisesti jalkapalloa varten suunnitellulle ("soccer-specific stadium") Audi Fieldille, jolla on noin 20 000 katsojapaikkaa. Stadion sijaitsee lounais-Washingtonissa kahden kilometrin päässä National Mallista.
Joukkue.
Kokoonpano.
"Päivitetty: 15. joulukuuta 2023"
Puerta de Alcalá

Puerta de Alcalá (suomeksi "Alcalán portti") on riemukaari Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se sijaitsee Plaza de la Independencialla ("Itsenäisyyden aukio") lähellä kaupungin keskustaa ja Buen Retiron puistoa. Nimensä portti on saanut vanhasta kulkuväylästä läheiseen Alcalá de Henaresin kaupunkiin. Tuo väylä, Calle de Alcalá, on nykyään yksi Madridin vilkkaimpia katuja ja kaupungin liike-elämän keskus. Aukiolta haarautuu myös kaksi muuta suurta katua, Calle de Serrano pohjoiseen ja Calle de Alfonso XII etelään.
Puerta de Alcalá rakennettiin kuningas Kaarle III:n käskystä portiksi kaupungin vanhalle muurille, joka tuohon aikaan oli vielä pystyssä. Se korvasi aiemman kahdesta erillisestä vartiotornista koostuneen portin, joka oli rapistunut erittäin huonokuntoiseksi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1778 italialaisen arkkitehdin Francesco Sabatinin johdolla. Muuri purettiin vuonna 1869 ja samalla Plaza de la Independencia sai nykymuotonsa.
Graniitista ja kalkkikivestä valmistettu rakennelma koostuu viidestä holvista, joista kolme keskimmäistä on kaaren muotoisia ja kaksi laitimmaista tasapäisiä. Jokaisessa holvissa oli teräsristikko, jotka laskettiin iltaisin. Keskimmäisen holvin yläpuolella on kivilaatta, jossa latinankieliset sanat: "Rege Carolo III. Anno MDCCLXXVIII." (Kuningas Kaarle III. Vuosi 1778.) Aivan monumentin huipulla on kuningasperheen vaakunaa kuvaava veistos.
Pertti Koivula

Pertti Matti Koivula (s. 17. huhtikuuta 1961 Ranua) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Koivulan ensimmäinen suurempi elokuvarooli oli Lahtinen vuoden 1985 "Tuntemattomassa sotilaassa". Sittemmin hän on näytellyt monessa muussakin suomalaisessa elokuvassa ja televisiosarjassa. 
Pertti Koivulan pikkuveli on näyttelijä Ilkka Koivula.
Ura.
Pertti Koivulan lapsuudessa Lapin Alueteatterin katsomossa vietetyt hetket olivat yksi harvoista Ranualla tarjolla olleista kulttuurielämyksistä. Toinen oli kirkkokuorossa laulaminen. Koivula oli innostunut molemmista ja harrastus jatkui kansalaisopiston näytelmäpiirissä. Teatteriala kiinnosti Koivulaa, mutta ylioppilaskirjoitusten jälkeen hän päätti hankkia tavallisemman ammatin ja hakeutui opetusalalle.
Koivula opiskeli kasvatustiedettä Lapin yliopistossa luokanopettajan koulutusohjelmassa vuosina 1982–1984. Teatteriharrastusta hän jatkoi Lapin ylioppilasteatterissa, ensin valo- ja äänimiehenä, sitten kitaristina ja pian jo näyttelijänä. Vuonna 1984 Rauni Mollberg antoi Lahtisen osan Pertti Koivulalle elokuvassaan "Tuntematon sotilas" ja Koivula päätti pyrkiä Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyönlaitokselle monen muun näyttelijän kehotuksesta. Koivula valittiin ensiyrittämällä vuonna 1985 opiskelijaksi ja luokanopettajan opinnot keskeytyivät. Teatterikorkeakoulusta hän valmistui vuonna 1989.
Teatterikorkeakoulun professori Jouko Turkka teki teatterikoululaisten kanssa puolessatoista vuodessa Yleisradion TV2:lle legendaarisen televisiosarjan "Seitsemän veljestä", joka valmistui vuonna 1989. Koivula näytteli siinä Laurin roolin. Vakinaisesti kiinnitettynä näyttelijänä Koivula on työskennellyt Turun kaupunginteatterissa vuosina 1989–1991 ja Helsingin Kaupunginteatterissa vuodesta 2006. Teatterityön ohella hän on tehnyt useita elokuvarooleja ja osallistunut moneen televisiosarjaan.
Koivula nousi pinnalle tangolaulajana Markku Pölösen elokuvan "Onnen maan" siivittämänä. Televisiohitti "Kohtalon tango" (jota Veikkaus käytti mainoksessaan) nosti hänet suosituksi myös laulajana. Hän on keikkaillut myös veljensä Ilkka Koivulan kanssa soittaen rokkia nimellä "Veljekset Koivula &amp; Todistajat". Vuosina 1993–1999 Koivula oli naimisissa näyttelijä Henriikka Salon kanssa. Koivula on toiminut myös ääninäyttelijänä joidenkin animaatioelokuvien suomenkielisissä versioissa.
Koivula esittää radiotoimittaja Keskistä, "The Ääntä" Yleisradion Radioteatterin huvikuunnelmasarjassa "Hanhen selästä", jota on esitetty Yle Radio 1 -kanavalla keväästä 2011 alkaen.
Koivula harrastaa radioamatööritoimintaa (radioamatööritunnus OH2BEE). Kiinnostus radioamatööritoimintaan heräsi nuorena Ranualla. Vuonna 1980 hän sai kutsumerkin OH9PK. Sittemmin harrastus tuli uudestaan mukaan ja hänellä on paitsi OH2BEE-tunnus, myös OG2W, OG0W ja OH9U.
Thalys

Thalys oli suurnopeusjuna, joka liikennöi Ranskan, Belgian, Alankomaiden ja Saksan välillä Dortmundista, Kölnistä ja Amsterdamista Brysselin kautta Lilleen ja Pariisiin, talvisin myös Ranskan Alpeille. Thalys-junia liikennöi Thalys International -yhtiö, jonka omistivat Ranskan, Belgian ja Saksan valtiolliset rautatieyhtiöt, SNCF (62 %), NMBS/SNCB (28 %) ja DB (10 %). Thalys sulautui vuonna 2022 Eurostarin kanssa ja brändi lakkautettiin myöhemmin. Thalys-junat liikennöivät nykyään Eurostar-brändin alla.
Thalys-junat on muunneltu ranskalaisesta TGV-suurnopeusjunasta siten, että ne voivat kulkea Ranskan, Belgian, Alankomaiden ja Saksan rautateillä eri sähkö- ja ohjausjärjestelmissä. Junia on kahdentyyppisiä, yhteensä 26 kappaletta. Yhdeksässä junassa ("PBA-junat") on kolme eri sähkönsyöttömahdollisuutta (25 kV 50 Hz, 1,5kV DC, 3 kV DC) ja ne ajavat Ranskan ja Amsterdamin välillä. Nämä junat omistaa SNCF. Junista 16 kappaletta ("PBKA-junat") toimii neljällä eri jännitteellä (edellisten lisäksi 15 kV 16,7 Hz) ja ne pystyvät ajamaan kaikilla Thalys-reiteillä. PBKA-junien omistajia ovat SNCF, SNCB, DB ja alankomaalainen Nederlandse Spoorwegen (NS).
Noin 300 kilometrin matkalla Brysselistä Pariisiin (Gare du Nord) matka-aika on 1 h 22 min. Huippunopeus on 300 km/h. 
Osa suurnopeusradoista ovat samoja, joita pitkin Eurostar-junat matkaavat Pariisista ja Brysselistä Lillen ja kanaalitunnelin kautta Lontooseen.
Thalys aloitti Eurostarin kanssa yhdistymiseen tähtäävän yhteistyön vuonna 2019. Huhtikuussa 2022 Thalyksen uusi taustayhtiö THI Factory sulautettiin uuden holdingyhtiön, Eurostar Groupin alle. Vuonna 2023 Thalys-brändi lakkautettiin ja Thalys-junat jatkoivat liikennöintiä Eurostar-brändin alla.
Himos

Himos on Jämsässä sijaitseva matkailukeskus, joka on tullut tunnetuksi Himosvuoren hiihtokeskuksesta. Ensimmäiset laskettelurinteet avattiin vuonna 1984. Himoksen rinteiden suurin korkeusero on 151 metriä. 
Alueen perustivat Rukalla työskennellyt insinööri ja hiihdonopettaja Juhani Ojala (s. 1946) ja hänen puolisonsa Päivi Kuokkanen (s. 1962). Yritysryhmän johdossa ovat nyt heidän lapsensa Elsi Ojala ja Jouni Ojala.
Himos on valittu vuoden hiihtokeskukseksi ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja uudestaan vuonna 2001. Lisäksi Himoksen hiihtokoulu on valittu Vuoden hiihtokouluksi vuosina 1998 ja 2002.
Alueella on latuverkosto, moottorikelkkareittejä ja runsaasti ympärivuotiseen käyttöön soveltuvia mökkejä. Kesällä Himoksella järjestetään tapahtumia, joista tunnetuin on Himos Festival. Kesällä Himoksella voi harrastaa muun muassa golfia, mönkijäajeluja, melontaa, kalastusta, maastopyöräilyä, sauvakävelyä sekä patikointia. Lähiseudulla on tarjolla myös värikuula-ammuntaa, koiravaljakkoajelua, ratsastusta ja kulttuuritapahtumia.
Monien aktiviteettiensa ja keskeisen sijaintinsa ansiosta Himoksesta on tullut kesäviikonloppuisin suosittu polttareiden viettopaikka. Se tunnetaan myös Himos Juhannus-, Iskelmä-, Jysäri- ja Finnhits-festivaaleistaan eli "Helsingin Sanomien" mukaan ”paikkana, joka on synonyymi kostealle hauskanpidolle”.
Himokselle on ollut suunnitteilla 30 miljoonan euron kylpylähanke, josta on sittemmin luovuttu.
Rinnepalvelut.
Länsirinteet.
10 hissiä:
Pohjois- ja Luoteisrinteet.
8 rinnettä:
5 hissiä:
Vuokko Hovatta

Vuokko Leena Hovatta (s. 2. syyskuuta 1972 Espoo) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi suositun Ultra Bra -yhtyeen jäsenenä. Ultra Bran hajottua Hovatta lauloi Tekniikan ihmelapset -yhtyeessä. Vuonna 2008 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa. Hovatta valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1999 ja on kiinnitettynä Helsingin kaupunginteatteriin.
Musiikki.
Hovatta opiskeli viulun ja pianon soittoa jo lapsena. Lisäksi hän lauloi Tapiolan kuorossa. Myöhemmin hän opiskeli kolme vuotta Sibelius-Akatemiassa. 
Hovatta liittyi Ultra Brahan vuonna 1995 ja on mukana kaikilla sen julkaisemilla albumeilla. Kun Ultra Bra hajosi vuonna 2001, Hovatta perusti Tekniikan ihmelapset -yhtyeen yhdessä Marzi Nymanin, Jukkis Kiviniemen ja Marko Timosen kanssa. Yhtyeen ainoa albumi "Syntymäpäivä" ilmestyi vuonna 2004. 
Helmikuussa 2008 ilmestyi Hovatan ensimmäinen sooloalbumi "Lempieläimiä". Lisäksi Hovatta oli mukana Suomen euroviisukarsinnassa 2008 kappaleella ”Virginia”, joka kertoo kirjailija Virginia Woolfista.
Hovatta laulaa myös Kerkko Koskinen Kollektiivissa.
Näytteleminen.
Hovatta valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulun näyttelijätyön koulutusohjelmasta vuonna 1999. Hän on näytellyt useissa Suomen Kansallisteatterin ja Helsingin kaupunginteatterin näytelmissä ja musikaaleissa. Vuokko Hovatan ensimmäinen teatterirooli oli Espoon kaupunginteatterin "Tahdon, tahdon" -musikaalissa keväällä 1998. Hovatan ensimmäinen elokuvarooli on Raimo O. Niemen vuonna 2006 ilmestyneessä elokuvassa "Suden arvoitus". Tämän lisäksi hän on tehnyt elokuvissa dubbauksia.
Yksityiselämä.
Vuokko Hovatta on nelilapsisen perheen toiseksi vanhin. Hovatan isä on koulutukseltaan diplomi-insinööri ja äiti Outi Hovatta on lääketieteen professori. Hovatta meni naimisiin ollessaan 22-vuotias, mutta liitto päättyi pian eroon. Myöhemmin Hovatalle on syntynyt kaksi lasta. Esikoinen kuoli synnytyksessä ja kuopus syntyi vuonna 2004. Hovatta on ollut avoliitossa näyttelijä Eero Ahon kanssa. Pari erosi vuonna 2013. Hovatta seurusteli siitä saakka muusikko Zarkus Poussan kanssa tämän kuolemaan, vuoteen 2016 asti. Hovatta kihlautui kesällä 2025 ruotsalaisen Sven-nimisen miehen kanssa, joka on ammatiltaan lavastaja. Pari tapasi toisensa vuonna 2021.
Peliplaneetta.net

Peliplaneetta.net oli vuonna 2001 perustettu videopelisivusto. Sivusto päätettiin sulkea vuoden 2014 alussa. 
Sisältö.
Peliplaneetta.net:ssä julkaistiin peliarvosteluja muutama kappale viikossa. Yhteensä artikkelikirjastosta löytyi noin 600 peliarvostelua ja peliaiheista artikkelia. Uutisarkistossa oli yli 6 000 uutista. Rekisteröityneillä käyttäjillä oli mahdollisuus kommentoida uutisia ja ladattavissa olevia tiedostoja. Sivusto julkaisi myös Peliplaneetta-nimistä peliaiheista sarjakuvaa, jota piirsi Jari Tapani Peltonen. 
Yhteisö.
Kesällä 2005 tuli 45 000 rekisteröityneen käyttäjän rajapyykki täyteen. Sivustolla vieraili yli 250 000 eri kävijää kuukaudessa vuonna 2005. Helmikuussa 2006 rekisteröityjä käyttäjiä oli noin 55 000. Kävijämäärät kuitenkin kääntyivät lopulta jyrkkään laskuun. 
Sivustolla oli myös oma foorumi, jossa oli useita eri keskustelualueita.
Pelipalvelimet.
Peliplaneetta.net:llä oli käytössään pelipalvelimia "Counter-Strikelle" ja "lle". Helmikuussa 2006 lle tuli myös oma palvelimensa. Pelipalvelimet poistettiin käytöstä teknisten ongelmien vuoksi.
Historia.
Peliplaneetta.net syntyi Jippii Groupin aiemman, vuonna 2001 perustetun CoreOnline-sivuston pohjalle. Peliplaneetan ylläpitäjät, joihin kuului muun muassa Mikko Heinonen, perustivat Alasin Media Oy:n, jonka kautta sivustoa ylläpidettiin. 
Kun uuden omistajat vaihtoivat sivuston sisällöntuottajan H-Towniin 2007, Alasin Media Oy perusti V2.fi-sivuston. 
Elisa päätti sulkea Peliplaneetan tammikuun lopussa 2014. Elisan mukaan sivusto oli sopimaton yrityksen verkkostrategiaan eikä yritys ollut halukas kehittämään sivustoa.
Heikki Värtsi

Heikki (alk. ) Värtsi (22. elokuuta 1931 Käkisalmi – 11. marraskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen balettitanssija ja yksi kautta aikojen tuotteliaimpia suomalaisia musikaaliohjaajia ja -koreografeja. Värtsistä tuli taiteilijaprofessori 1984.
Elämä ja ura.
Värtsin karjalankielisen perheen evakkotaival johti talvisodan päättäneen Moskovan rauhan 1940 jälkeen luovutetusta Karjalasta Jyväskylään. Isä Pjotr (Pekka) Värtsi oli kauppias jo Käkisalmessa ja Sortavalassa, mutta avasi liikkeen Jyväskylässäkin toria vastapäätä nimeltään P. Värtsi Oy. Heikki Värtsin ensimmäinen rooli oli Pinokkiona Jyväskylän Työväenteatterissa 11-vuotiaana. Paikallisen liikunnanopettajan tekemä koreografia sytytti pojassa ajatuksen tanssijan urasta.
Värtsi aloitti ylioppilaaksi tultuaan opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa, mutta tanssiharrastus vei voiton. Hän aloitti balettitanssijana opiskeltuaan Suomalaisen oopperan balettikoulussa. Kansallisteatterissa hän myöhemmin yhdisti ensitanssijana ja myöhemmin koreografina klassista ja jazztanssia. Jazztanssia Värtsi opiskeli myös New Yorkissa.
Musiikkiteatterikipinän Värtsi sai ohjaamalla Tampereen Teatterissa "West Side Storyn" ensimmäisenä Suomessa vuonna 1963. Hänen muita ohjauksiaan olivat "Viulunsoittaja katolla", "Zorbas", "Piukat paikat", "Enkeleitä Broadwaylla" ja "Loistokaupunki". Myös wieniläisoperetit ja klassisen baletin esitykset kuuluivat hänen niin tanssi- kuin ohjauskokemuksiinsa. Hän lienee tanssinut tai ohjannut kaikissa Suomen teattereissa ja esiintynyt lukuisilla maailman huippuestradeilla. 
Värtsi palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1970.
Tatjana Lebedeva

Tatjana Romanovna Lebedeva (, s. 21. heinäkuuta 1976 Volgograd, Neuvostoliitto) on venäläinen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja, olympiavoittaja ja kuusinkertainen maailmanmestari.
Lebedeva on 173 senttimetriä pitkä.
Ura.
Lebedeva saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen kolmiloikassa Lissabonissa 1994. Nuorten EM-kisoissa 1995 hän sijoittui kolmiloikassa hopealle ja pituushypyssä kuudenneksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1998 Budapestin EM-kisoissa hän oli kolmiloikassa viides ja seuraavana vuonna Sevillan MM-kilpailuissa neljäs.
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Lebedeva voitti Gentin sisäratojen EM-kilpailuista 2000, väriltään kultaisen. Sydneyn kesäolympialaisissa hän sai kolmiloikassa hopeaa tasan 15 metrin hypyllä. Seuraavana vuonna hän voitti kolmiloikassa hopeaa Lissabonin sisäratojen MM-kisoista ja kultaa Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa tuloksella 15,25. Lisäksi hän voitti kolmiloikan Pekingissä pidetyissä universiadeissa. Vuonna 2003 Lebedeva karsiutui halli-MM-kisoissa Birminghamissa kolmiloikan loppukilpailusta, mutta voitti toisen ulkoratojen maailmanmestaruutensa Pariisin MM-kisoista samana vuonna tuloksella 15,18.
2004 sisäratojen MM-kisoissa Budapestissa Lebedeva voitti kultaa sekä pituushypyssä että kolmiloikassa (ME-tuloksella 15,36). Saman vuoden syksyllä Ateenan olympialaisissa hän voitti pituushypyssä kultaa tuloksella 707 ja kolmiloikassa pronssia. Vuonna 2005 Lebedeva jätti Helsingin MM-kisat väliin kolmiloikan karsinnan jälkeen keskittyäkseen Kultaiseen liigaan. Hän voittikin ainoana urheilijana kaikki oman lajinsa, kolmiloikan, osakilpailut, ja voitti näin itselleen koko miljoonan Yhdysvaltain dollarin kultapotin. 2006 Moskovan MM-hallikisoissa Lebedeva voitti maailmanmestaruuskultaa tuloksella 14,95. Samana vuonna hän voitti kultaa myös Göteborgin EM-kisoissa 15,15 kantaneella viimeisen kierroksen hypyllään. Vuoden 2007 Osakan MM-kilpailuissa Lebedeva voitti pituushypyn kultaa tuloksella 703, jonka hän hyppäsi kahteen kertaan, sekä saavutti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 15,07. Lebedeva oli myös ollut kaksi vuotta voittamaton kolmiloikassa, ennen kuin Kuuban Yargelis Savigne löi hänet MM-kisoissa. 
Pekingin olympialaisissa 2008 Lebedeva sijoittui sekä kolmiloikassa että pituushypyssä alun perin hopealle, mutta hän menetti mitalinsa vuonna 2016 kun hänen kisoissa antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa oli merkkejä anabolisten steroidien käytöstä. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 12.9.2016–11.9.2018 ja hänen tuloksensa aikavälillä 18.8.2008–17.8.2012 hylättiin jälkikäteen. Hylättyihin tuloksiin sisältyi 2009 Berliinin MM-kisojen pituushypyn kakkossija ja kolmiloikan kuutossija sekä 2012 Lontoon olympialaisten kymmenes sija kolmiloikasta.
Lebedeva voitti ssa pituushypyn ja sekä kolmiloikan ja 2006. Ateenan maailmancupissa 2006 hän voitti kolmiloikan.
John LeClair

John Clark LeClair (s. 5. heinäkuuta 1969 St. Albans, Vermont, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitahyökkääjä. 
Ammattilaisuransa LeClair aloitti vuonna 1991 seuranaan Montreal Canadiens. Vuonna 1994 hän siirtyi Philadelphia Flyersiin, jossa pelasi vuoteen 2004 asti. Vuosina 2005–2006 hänen seuransa oli Pittsburgh Penguins. Joulukuussa 2006 Pittsburgh vapautti LeClairin sopimuksestaan ja hän lopetti uransa.
Pioneer 6, 7, 8 ja 9

Pioneer 6, 7, 8 ja 9 olivat avaruusluotaimia Yhdysvaltojen Pioneer-ohjelmassa. Ne olivat Auringon ympäri kiertäviä pyörimällä stabiloituja satelliitteja, joiden energialähteenä olivat aurinkopaneelit ja akut ja tavoitteena planeettojen välisessä avaruudessa tapahtuvien ilmiöiden jatkuva havainnointi. Ne suunniteltiin mittaamaan aurinkotuulta, auringon magneettikenttää ja kosmista säteilyä. Rakenteeltaan ne olivat keskenään samanlaisia ja painoivat kukin 64 kg.
Laukaisupäivät.
Lisäksi 27. elokuuta 1969 laukaistiin Pioneer E, joka tuhoutui 383 sekuntia laukaisun jälkeen.
Jukka Linkola

Jukka Tapio Linkola (s. 21. heinäkuuta 1955 Espoo) on suomalainen jazzpianisti, orkesterinjohtaja ja säveltäjä. Linkola kuuluu itäsuomalaiseen Collanin sukuun.
Ura.
Jukka Linkola opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1972–1980 ja teki lisäksi opintomatkan Yhdysvaltoihin, jossa myös toimi vierailevana sävellysprofessorina Berklee College of Musicissa 1991-1993. Hän toimi Helsingin kaupunginteatterin kapellimestarina 1979–1992. Vuonna 2011 Linkolalle myönnettiin 10 vuoden taiteilijaprofessoriapuraha, joka jaetaan erittäin ansioituneelle taiteenharjoittajalle. Apurahan saaja voi käyttää taiteilijaprofessorin nimikettä.
Linkola on tunnettu muun muassa musikaaleistaan. Hänen ensimmäinen musikaalisävellyksensä oli Helsingin Kaupunginteatterille vuonna 1985 tehty "Peter Pan". Sen jälkeen ovat ensi-iltansa saaneet muun muassa "Max ja Moritz" (1987), "Antti Puuhaara" (1994), "Kallion kimallus" (1990) ja "Astoria" (2003). Linkola on säveltänyt musiikin myös muun muassa Matti Kassilan elokuviin "Ihmiselon ihanuus ja kurjuus" (1988) ja "Kaikki pelissä" (1994), Päivi Hartzellin elokuvaan "Lumikuningatar" (1986) sekä ruotsalaisen Mats Arehnin elokuvaan "Valkoisia valheita" (1995). Vuonna 1987 Linkolalle myönnettiin Jussi-palkinto elokuvaan "Lumikuningatar" tekemästään musiikista. Vuonna 1989 hän sai Jussin "Ihmiselon ihanuus ja kurjuus" -elokuvan musiikista.
Suomen Jazzliitto myönsi Linkolalle vuoden 1979 Yrjö-palkinnon.
Travemünde

Travemünde [] on Lyypekin kaupunginosa ja vanha satamakaupunki Saksassa Travejoen suulla Lyypekinlahden rannalla. Siellä on noin 13 900 asukasta (2006). Travemünde perustettiin tähän tärkeään luonnonsatamaan 1100-luvulla, ja se sai kaupunkioikeudet vuonna 1317. Travemünde kuului hallinnollisesti Lyypekin alaisuuteen vuodesta 1329 alkaen, mutta vasta vuonna 1913 Travemünden kaupunki liitettiin osaksi Lyypekin kaupunkia. Travemünden linnoitukset purettiin vuonna 1807.
Lyypekin satamaan kuuluvasta Travemünden Skandinavienkai-laiturista lähtee ro-ro-aluksia moniin Itämeren satamakaupunkeihin, muun muassa Malmöön, Trelleborgiin, Liepājaan ja Helsinkiin.
Travemünden majakka vuodelta 1539 on Saksan vanhin majakka Itämeren rannikolla.
S&amp;M (albumi)

S &amp; M (lyhenne sanoista "Symphony &amp; Metallica") on metalliyhtye Metallican ja Michael Kamenin johtaman San Franciscon sinfoniaorkesterin yhteistyöprojektin tuloksena syntynyt livealbumi, jossa Metallica esittää kappaleitaan San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa. S&amp;M live-CD ja DVD on taltioitu Berkeley Community Theatressa keväällä 1999 ja julkaistiin 23. marraskuuta samana vuonna.
Albumi nousi Suomen virallisen listan toiselle sijalle. Se pysyi albumilistalla yhteensä 19 viikkoa.
Ekatarina Velika

Ekatarina Velika oli jugoslavialainen rockyhtye (jugorock). Se perustettiin nimellä Katarina II vuonna 1982. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Katarina II" julkaistiin vuonna 1984. Albumin julkaisun jälkeen kaksi jäsentä jätti yhtyeen. Myös yhtyeen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa. Vuonna 1985 ilmestyi Ekatarina Velikan toinen albumi, "Ekatarina Velika". Vuonna 1987 yhtye julkaisi ensimmäisen livealbuminsa, "EKV 19LIVE!86:n". Seuraavana vuonna yhtyeen rumpali muutti New Yorkiin. Hänet saatiin korvattua pian ja myöhemmin samana vuonna yhtyeeltä ilmestyi albumi "Ljubav". 
Ekatarina Velika oli aktiivinen kevääseen 1994 saakka, jolloin yhtyeen laulaja Milan Mladenović siirtyi Brasiliaan levyttämään sooloalbumia. Mladenović kuoli saman vuoden marraskuussa 36-vuotiaana haimasyöpään. Ekatarina Velikalta on ilmestynyt tämän jälkeen vielä kaksi livelevyä: "Live 88" (1997) ja "Kao U Snu – EKV Live 1991" (2001).
Mosse Vikstedt

Johan Magnus ”Mosse” Vikstedt (25. heinäkuuta 1926 Helsinki – 30. lokakuuta 2017 Espoo) oli suomalainen levy-yhtiöjohtaja ja sanoittaja. Hän työskenteli Akkuteollisuudessa vuosina 1951–1958, Scandiassa 1953–1955, Musiikki Fazerilla vuoteen 1958. Discophonissa hän aloitti vuonna 1958, tuli toimitusjohtajaksi vuonna 1969 ja jäi eläkkeelle 1984. Yhtiön ideana oli toimia amerikkalaisen RCA-levymerkin edustajana Suomessa. Vikstedtin uraan mahtuu monia erilaisia kiinnityksiä kuten Lasse Mårtenson, Carola, Eero ja Jussi, Konsta Jylhä sekä Hullujussi.
Vikstedt teki myös sanoituksia, joita ovat muiden muassa ”Edelweiss”, "Kaunis kotimaani" ja ”Romanssi”.
Mosse Vikstedtin isä oli taiteilija Topi Vikstedt. Myös Vikstedtin tytär Maija Kuusi on toiminut levy-yhtiön toimitusjohtajana (BMG Finland). Tyttärentytär Laura Närhi on Kemopetrol-yhtyeen laulaja.
Vikstedt on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Planckin aika

Planckin aika on ajan luonnollinen yksikkö, jota merkitään tP. Se on nimetty Max Planckin mukaan. Planckin aika on se ajanjakso, joka valonnopeudella kulkevalta fotonilta kuluu Planckin pituuden mittaiseen matkaan, ja sen suuruus on
formula_1 sekuntia, 
missä:
formula_2 on Diracin vakio (redusoitu Planckin vakio) eli Planckin vakio jaettuna 2π
"G" on gravitaatiovakio
"c" on valon nopeus tyhjiössä.
Tämä "ajan kvantti" on lyhyin ajanhetki, jolla on merkitystä Einsteinin suhteellisuusteoriaan perustuvassa maailmankaikkeuden teoreettisessa mallissa.
Arvioitu universumin ikä (13,82 miljardia vuotta) on noin 8 × 1060 Planckin aikaa.
Yksinkertainen määritelmä.
"Planckin aika on se ajanjakso, joka valolta kuluu Planckin pituuden mittaisen matkan kulkemiseen."
Prljavo Kazalište

Prljavo Kazalište () on entinen jugoslavialainen ja nykyinen kroatialainen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1977 Zagrebissa. Prljavo Kazališten kaikki levyt on laulettu serbokroaatiksi.
Liljankukka

Liljankukka on vuonna 1997 MTV3:lla lähetetty suomalainen televisiosarja, joka oli Eija Vilppaan käsikirjoittama ja Inkeri Pilkaman ohjaama. 
Ohjelmaa esitettiin perjantaisin klo 21.00–21.30. "Naurua läpi kyynelten" oli ohjelman mainosteksti.
Sarja kertoo Maire Piirosesta, jolla on Liljankukka-niminen hautaustoimisto. Mairelle ja hänen palveluksessaan olevalle Ensiolle kehittyy suhde. Mairen parhaalla ystävällä, Lailalla on Lamppukauppa Mairen liikettä vastapäätä. 
Sarjan tunnusmusiikkina soi Toivo Kärjen säveltämä ja Henry Theelin tulkitsema tango Liljankukka.
Týr (yhtye)

Týr on progressiivista viikinkimetallia esittävä färsaarelaisyhtye. Sen tarina alkoi Kööpenhaminassa, Tanskassa tammikuussa 1998. 
Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Heri Joensen ja Kári Streymoy. Pian mukaan liittyi myös Gunnar H. Thomsen ja Pól Arni Holm. Terji Skibenæs liittyi mukaan vasta debyyttialbumin julkaisun jälkeen, jolloin yhtyeen kokoonpano koki muutoksia tiuhaan tahtiin. Se oli kuitenkin vakiintunut nykyisekseen jo yhtyeen äänittäessä toista albumiaan.
Týr teki levytyssopimuksen Napalm Recordsin kanssa vuonna 2006. Edellinen levy-yhtiö oli niin ikään färsaarelainen Tutl.
Yhtyeen nimi tulee skandinaavisen mytologian Tyristä, joka oli yksi viikinkien sodanjumalista. Yhtyeen musiikissa yhdistyvätkin vanhat färsaarelaiset balladit ("kvæði") ja skandinaavinen mytologia yleensä.
Joensen on yhtyeen pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja. Vaikka Týrin kappaleet ovat lähinnä englannin- ja fäärinkielisiä, on Joensen kirjoittanut kappaleita myös norjaksi, tanskaksi ja islanniksi.
Huhtikuussa 2008 Týriä ja joitain muita Paganfest -festivaaleilla soittaneita yhtyeitä syytettiin natsismista, rasismista ja fasismista. Syytökset ilmeisesti saivat alkunsa bändien käyttämistä muinaisskandinaavisista riimuista, joita käytettiin myös natsipuolueen symboleina. Joensen julkaisi YouTubessa videon, jolla hän yhdessä suomalaisen Moonsorrowin Ville Sorvalin kanssa kumosi väitteet.
Týr esiintyi Tuska-festivaaleilla vuonna 2008, sekä Metalheim-festivaaleilla vuonna 2011.
Circuito del Jarama

Circuito del Jarama (aik. Circuito Permanente del Jarama) on moottorirata Madridin itsehallintoalueella Espanjassa.
Siellä ajettiin Formula 1 -luokan Espanjan GP:tä yhteensä yhdeksän kertaa 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla. Se sijaitsee E5-eurooppatien varrella San Sebastián de los Reyesin kunnassa, noin 26 kilometriä maan pääkaupungista Madridista pohjoiseen. Nimensä se on saanut lähistöllä virtaavasta Jaramajoesta.
Circuito del Jaraman on suunnitellut myös Zandvoortin ja Suzukan suunnittelusta vastannut John Hugenholtz. Rakentaminen alkoi vuonna 1966 ja se valmistui vuonna 1967. Ennen valmistumistaan joulukuussa 1966 radalla ajettiin paikallinen kilpailu ja viralliset avajaiset olivat heinäkuussa 1967. 
Rata koostuu lyhyestä pääsuorasta ja lukuisista tiukoista mutkista, jonka vuoksi ohittaminen sillä oli erittäin vaikeaa. Viimeinen Formula 1 -osakilpailu sillä ajettiin kaudella 1981, jonka jälkeen se todettiin liian kapeaksi kyseiselle luokalle. Nykyään radalla järjestetään muita urheiluauto- ja moottoripyöräkilpailuja.
Herkku &amp; Partanen

Herkku &amp; Partanen on vuosina 1995–1996 MTV3-kanavalla lähetetty suomalainen televisiosarja, joka on Eija Vilppaan ja Mikko Kivisen käsikirjoittama ja Inkeri Pilkaman ohjaama.
Ohjelma koostui Herkun ja Partasen juonnosta ja valmiiksi kuvatusta näytelmästä. Jokaisessa jaksossa on tietty teema, muun muassa flirtti, kateus, rakastuminen, suvaitsemattomuus ja ahneus, jonka pohjalta Eija ja Mikko vuoroviikoin kirjoittivat tarinan. Herkku (Vilpas) ja Partanen (Kivinen) juonsivat televisio-ohjelmaa ja katsoivat etukäteen nauhoitettua tarinaa.
Eija Vilppaan ja Mikko Kivisen lisäksi vakionäyttelijänä oli Hannele Lauri. Heidän lisäkseen jokaisessa jaksossa oli vierailevia näyttelijöitä, muun muassa Juha Veijonen, Aake Kalliala, Mari Vainio, Esko Hukkanen, Ville Virtanen, Satu Silvo ja Sinikka Sokka.
Chuck Panozzo

Chuck Panozzo (s. 20. syyskuuta 1948) on Styx-yhtyeen nykyinen basisti. Hän oli yksi Styxin perustajajäsenistä vuonna 1961. Myös Chuckin kaksoisveli John Panozzo toimi Styxissä kuolemaansa 16. heinäkuuta 1996 saakka. Chuck Panozzo todettiin HIV-positiiviseksi vuonna 1998. Hän erosi Styxistä vuonna 1999, mutta on ottanut osaa kiertuelle osa-aikaisesti vuodesta 1999 aina vuoteen 2017. Tällä hetkellä hän on Styxin osa-aikainen basisti.
Panozzo sairastui eturauhassyöpään, mutta toipui. Hän on avoimesti homoseksuaali.
Vjatšeslav Platonov

Vjatšeslav Aleksejevitš Platonov (, 21. tammikuuta 1939 – 26. joulukuuta 2005 Pietari) oli venäläinen eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä lentopallovalmentajista.
Platonov valmensi Neuvostoliiton maajoukkuetta 1977–1985, 1990–1992 ja Venäjän maajoukkuetta 1995–1997. Neuvostoliiton maajoukkue voitti olympiakultaa vuonna 1980. Tämän lisäksi hänen valmentamansa joukkueet voittivat kaksi maailmanmestaruutta, kahdeksan Euroopan-mestaruutta ja kolme maailmancupia. Hän itse pelasi SKIF:n, SKA:n ja Spartakin joukkueissa vuosina 1954–1967, jonka jälkeen siirtyi valmentajaksi. Platonov valmensi Suomessa Raision Loimua 1989–1990 ja 1992–1995 sekä Suomen maajoukkuetta 1992–1995.
Platonov kuoli 67-vuotiaana pitkällisen sairauden murtamana, vuonna 2005 joulukuussa. Heti kuoleman jälkeen päätettiin, että hänelle pystytetään muistopatsas Pietariin. Patsas sijoitettiin hänen haudalleen Nikolskojen hautausmaalle, Aleksanteri Nevskin luostarin läheisyyteen.
Christoph Schneider

Christoph "Doom" Schneider (s. 11. toukokuuta 1966 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen rumpali. Hän on tullut tunnetuimmaksi industrial metal -yhtye Rammsteinin rumpalina. Lempinimi Doom tulee tietokonepelistä.
Elämä.
Schneider syntyi vuonna 1966. Hänen isänsä on oopperanjohtaja ja äitinsä musiikinopettaja. Hänellä on yksi sisar, ja hän on kommentoinut että Wikipediassa on ollut väärää tietoa sisaruksista.
Vanhempiensa ehdotuksesta hän opiskeli musiikkia ja soitti trumpettia orkesterissa. Siellä hän kiinnostui rummuista, rakenteli omiaan ja osti 14-vuotiaana oikeat rummut.
Vuonna 1984 ollessaan 18-vuotias, Schneider aloitti asepalveluksen Itä-Saksan armeijassa. Schneider on yhtyeen ainoa jäsen, joka on palvellut armeijassa.
1985-86 Schneider lopetti työnsä tietoliikenneapulaisena ja ryhtyi opiskelemaan musiikkia. Schneider yritti päästä moniin yhtyeisiin ja kun hän oli 24-vuotias, soitti hän paitsi Die Firma -nimisessä yhtyeessä, myös monissa muissa bändeissä. Vuonna 1994 Till Lindemann, Richard Z. Kruspe, Oliver Riedel ja Christoph "Doom" Schneider osallistuivat "The Berlin Senate Metro Beat"- kilpailuun ja voittivat. Tämän seurauksena he tekivät neljän kappaleen demon.
Schneider meni toukokuussa 2005 naimisiin venäläisen Regina Gizatulinan kanssa. Hänellä on kaksi lasta.
Mausoleumi

Mausoleumi on hautarakennus, joka on pystytetty rikkaalle tai merkittävälle henkilölle, usein kansanjohtajalle. Sana tulee Kaarian kuninkaasta Mausolloksesta, jonka leski Artemisia II rakensi tälle hautamuistomerkin Halikarnassokseen. Mausoleumi voi olla oma rakennuksensa tai osa toista rakennusta, esimerkiksi kirkkoa.
Carolyn Keene

Carolyn Keene on pseudonyymi niille kirjailijoille, jotka kirjoittivat Stratemeyer Syndicate -kustantamon julkaisemia Neiti Etsivä- ja Dana-tytöt-kirjasarjoja. Edward Stratemeyerin (1862–1930) perustama The Stratemeyer Syndicate -kustantamo olikin kuuluisa siitä, että se oli julkaissut kirjojaan keksityillä kirjailijanimillä, oli alkuperäinen kirjailija kuka tahansa. Kustantamo palkkasi kirjailijoita kirjoittamaan lyhyitä romaaneja kirjasarjaan. Heille maksettiin vain vaatimattomat 125 Yhdysvaltain dollaria tarinaa kohti ja heidän oli myös luovuttava kaikista oikeuksistaan kirjoittamaansa materiaaliin.
Edward Stratemeyerin kuolinvuonna julkaistiin "Nancy Drew" -sarjan ensimmäinen kirja, "The secret of the Old Clock", joka myöhemmin suomennettiin nimellä Neiti Etsivä ja kadonnut testamentti. Vuotta tätä aikaisemmin The Stratemeyer Syndicate -kustantamo oli alkanut julkaista Hardy Boys -sarjaa. Kaikkia näitä nuorisosarjoja julkaistiin pseudonyymin alla - kustantajan mukaan jatkuvuussyistä esimerkiksi yhden kirjailijan kyllästyttyä sarjaan voitiin aina palkata uusi kirjoittaja.
Edward Stratemeyerin tytär Harriet Adams on ollut yksi Neiti Etsivien kirjoittajista, hänen kirjoittamiaan on sarjasta 24 osaa. Toinen tuottelias haamukirjailija on Mildred Wirt Benson, joka kirjoitti sarjaan 23 osaa, myös sarjan kolme ensimmäistä osaa. 
Lisäksi kyseistä salanimeä ovat käyttäneet seuraavat henkilöt:
Suomennetut Neiti Etsivä -kirjat.
Suomeksi Neiti Etsiviä on käännetty 105 kirjaa, englanniksi niitä on ilmestynyt 175 kirjaa. Muita Neiti Etsivä -tuotteita Amerikassa on muun muassa tietokonepelejä, kalentereita, elokuvia ja tv-sarja.
Detlef Michel

Detlef Michel (s. 13. lokakuuta 1955 Berliini) on entinen saksalainen keihäänheittäjä, joka aktiiviaikoinaan edusti kansainvälisellä tasolla Saksan demokraattista tasavaltaa. Hän oli ensimmäinen keihäänheiton maailmanmestari.
188-senttinen ja 95-kiloinen Detlef Michel sijoittui 1978 EM-kisoissa Prahassa neljänneksi, ja neljä vuotta myöhemmin 1982 Ateenassa pronssille 20-vuotiaan maanmiehen Uwe Hohnin viedessä voiton. Vuonna 1981 Michel voitti sekä Euroopan että maailmancupin. 
1983 Helsingin MM-kisoja edeltävinä aikoina miesten keihäänheiton suurin ennakkosuosikki oli yhdysvaltalainen, samana vuonna maailmanennätyksen heittänyt Tom Petranoff. Aikaisemmin Michel ja Petranoff olivat kohdanneet kaksi kertaa voittojen ollessa 1-1. Vuonna 1982 Karl-Marx-Stadtissa käydyssä DDR-Yhdysvallat maaottelussa oli Michel heittänyt pitemmälle, kun taas ennen MM-kisoja pidetyssä maaottelussa Los Angelesissa oli Petranoff voittanut.
Michel heitti MM-kisavuonna 1983 kesäkuussa 96,72 metriä kantaneen heiton, mikä sivusi Unkarin Ferenc Paragin Euroopan ennätystä. Samassa kilpailussa hän heitti viisi kertaa yli 90 metriä (96,72 - 94,42 - 92,58 - 92,54 - 90,30). Tätä ennen hän oli kymmenen päivän aikana heittänyt kahdeksantoista kertaa yli yhdeksänkymmenen metrin. Helsingin MM-kisojen miesten keihäänheittoon osallistui vain 18 kilpailijaa. Karsinnassa paras oli Michel yli 90 metriä kantaneella heitollaan. Sateisessa säässä käydyssä loppukilpailussa Michel oli täysin ylivoimainen. Hän sai aikaan neljä onnistunutta heittoa: 88,96, 89,48 ja 86,70, joista hän kaikilla olisi voittanut Petranoffin, jonka paras heitto kantoi 85,60 ja riitti hopeasijaan. 
1984 Los Angelesin olympialaisiin ei Michel osallistunut itäblokin maiden boikotin takia. 1980 Moskovassa oli tie katkennut karsintoihin, ja niin kävi myös 1988 Soulissa.
1986 EM-kisoissa Stuttgartissa Michel saavutti hopeaa tuloksella 81,90. Voiton vei tuolloin Saksan liittotasavallan Klaus Tafelmeier.
Putkenpuhdistusneste

Putkenpuhdistusneste on natriumhydroksidin vesiliuos, joka on vahvasti emäksinen. Siinä on 10 % lipeää, vettä ja väriainetta. Suomessa tunnetuin putkenpuhdistusainemerkki on "Kodin putkimies". Viemäreitä tukkivat tukokset sisältävät yleensä rasvaa: ruokaa, saippuaa ja hiuksia. Putkenpuhdistusneste hajottaa rasvan jolloin tukos lähtee yleensä liikkeelle. Se ei toimi, jos tukoksen syynä on esimerkiksi hiekka, terveyssiteet, kondomit tai muut kiinteät esineet. 
Tee-se-itse-nikkarit käyttävät putkenpuhdistusnestettä piirilevyjen syövyttämiseen. 
Moottoripyöräilijät ovat myös todenneet natriumhydroksidi-liuoksen avaavan hyvin moottoripyörien pakoputkia.
Bodrum

Bodrum on satamakaupunki Turkissa, muinaisen Halikarnassoksen paikalla. Siellä on 34 866 asukasta (2011). Se sijaitsee samannimisellä niemimaalla vastapäätä kreikkalaista Kosin saarta. 
1980-luvulta alkaen Bodrum on ollut merkittävä matkailukohde. Sen ilta- ja yöelämä on Turkin vilkkainta, ja houkuttelee nuoria lomanviettäjiä. Alue sopii myös sukeltajille. Bodrumin ympäristössä on paljon lomakyliä ja täysihoito-hotellikeskuksia.
Bodrumissa on pieni lentokenttä.
Karatšai

Karatšai () on pieni järvi eteläisessä Uralvuoristossa Venäjän Tšeljabinskin alueella Ozjorskin suljetun kaupungin lähellä. Järven lähellä on Majakin ydinlaitos, jossa on 1940-luvulta lähtien tuotettu radioaktiivista plutoniumia ydinaseisiin. Järveä on käytetty ydinlaitoksen tuottaman radioaktiivisen jätteen kaatopaikkana.
Keväällä 1968 järvi alkoi kuivua, tuuli kuljetti mukanaan huomattavan määrän radioaktiivista pölyä ja puoli miljoonaa ihmistä altistui säteilylle. Vuosina 1978–1986 koko järvenpohja peitettiin betonielementeillä.
Worldwatch-instituutin mukaan Karatšai on maapallon saastunein paikka. Vuonna 1990 järven rannalla mitattiin 600 röntgenin säteilyannos tunnissa. Järven rannalla seisova ihminen saa tappavan määrän säteilyä tunnissa.