tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Streptotsosiini

Streptotsosiini eli streptotsotosiini (C8H15N3O7) on nitrosoureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä eräiden haimasyöpätyyppien hoitamiseen.
Ominaisuudet ja käyttö.
Streptotsosiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee esimerkiksi veteen, etanoliin ja asetoniin. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +39. Streptotsosiinilla esiintyy mutarotaatiota. Streptotsosiini eristettiin ensimmäisen kerran "Streptomyces achromogenes"-bakteerikannasta vuonna 1965. Yhdisteellä havaittiin olevan antibakteerisia ominaisuuksia. Jatkotutkimuksissa yhdisteen havaittiin myös tappavan syöpäsoluja. Streptotsosiini alkyloi syöpäsolujen DNA:ta ja solut eivät pysty enää jakautumaan. Streptotsosiini kulkeutuu haiman Langerhansin saarekkeisiin ja sitä käytetään saarekesolukarsinooman hoidossa. Usein lisäksi käytetään fluorourasiilia. 
Streptotsosiinin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus sekä myrkyllisyys maksalle ja munuaisille. Streptotsosiini aiheuttaa diabetestä useille nisäkkäille esimerkiksi hiirille, koirille ja apinoille. Sitä käytetäänkin diabetestutkimuksissa aiheuttamaan koe-eläimille diabetestä. Ihmisillä vastaavaa vaikutusta ei ole varmasti todistettu, mutta aine voi vaikuttaa sokeriaineenvaihduntaan.
Streptotsosiinia valmistetaan bioteknisesti kasvattamalla "Streptomyces achromogenes"-bakteeria tai nitrosoimalla glukosamiinin ja metyyli-isosyanaatin reaktiotuotetta.
Fugas-luokka

Fugas-luokka oli Neuvostoliiton laivaston 1930- ja 1940-luvuilla valmistettujen miinanraivaajien muodostama alusluokka, joka voidaan jakaa neljään alaluokkaan eli projekteihin 3, 53, 53U ja 58. Luokkaan kuului yhteensä 44 alusta.
Alukset.
Vuonna 1930 hankittuun projekti 3:een kuului kahdeksan alusta, joissa oli 52 hengen miehistö. 
Vuonna 1933 hankittuun paranneltuun projekti 53:een kuului 10 alusta. Laajarunkoiseen projekti 53U:hun kuului 17 vuonna 1937 hankittua alusta. Projektin ilmatorjuntaa oli vahvistettu, jolloin miehistötarve nousi 66 henkeen. Viimeinen projekti 58 hankittiin myös vuonna 1937 ja siihen kuului seitsemän alusta. Niissä oli voimakkaammat moottorit ja paranneltu taistelukestävyys.
Heinz Kessler

Heinz Kessler (26. tammikuuta 1920 – 2. toukokuuta 2017) oli itäsaksalainen kenraali ja Itä-Saksan puolustusministeri vuosina 1985–1989. Hän sai vuonna 1993 seitsemän ja puolen vuoden vankeustuomion annettuaan määräyksen, jonka vuoksi Saksojen rajalla ammuttiin 200 ihmistä.
Olli-Pekka Vainio

Olli-Pekka Vainio (s. 1976) on suomalainen teologi ja Helsingin yliopiston dogmatiikan professori. Hän on aiemmin työskennellyt dogmatiikan yliopistonlehtorina ja ekumeniikan dosenttina yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Teologian tohtoriksi hän väitteli vuonna 2004 luterilaisen vanhurskauttamisopin kehityksestä. Hän on muun muassa uskonnonfilosofian sekä Martin Lutherin ja Søren Kierkegaardin ajattelun asiantuntija. 
Vainio on ollut vierailevana tutkijana Princetonin yliopistossa (2008, 2016–2017) ja Oxfordin yliopistossa (2011–2012). Princetonissa hän oli mukana Nasan rahoittamassa astrobiologian alaan kuuluvassa tutkimusprojektissa. Helsingin yliopiston dogmatiikan professori hänestä tuli vuonna 2023 Miikka Ruokasen eläköidyttyä.
Joachim Mickwitz

Joachim Mickwitz (s. 1962) on suomalainen historioitsija ja lehtori Åbo Akademissa. Hän julkaisi vuonna 1995 väitöskirjansa "Folkbildning, företag, propaganda: den finska icke-fiktiva filmen på det fält där nationellt symbolgods skapades under mellankrigstiden." Sittemmin hän on julkaissut kir"jat Itärajan vartijat 4" yhdessä Jyrki Paaskosken kanssa vuonna 2004 ja "Finskt krig – svenskt arv" -teoksen Tom Gullbergin ja Nils Erik Forsgårdin kanssa vuonna 2008. Julia Dahlbergin kanssa Mickwitz on tehnyt Donnerin suvusta kertovan historiateoksen "Havet, handeln och nationen" (2014) Mickwitz on myös julkaissut useita artikkeleita Itämeren alueen verkostoista 1700-luvulla. 
Mickwitz sai Svenska litteratursällskapet -palkinnon vuonna 1996.
Michaíl Stasinópoulos

Michaíl Stasinópoulos (, 27. heinäkuuta 1903 Kalamáta, Kreikka – 31. lokakuuta 2002 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi Kreikan presidenttinä 18. joulukuuta 1974 – 19. heinäkuuta 1975.
Elämä ja ura.
Stasinópoulos syntyi Kalamátassa Peloponnesoksella vuonna 1903. Hän opiskeli oikeustiedettä Ateenan yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1934. Stasinópoulos toimi Ateenan yliopiston hallinto-oikeuden apulaisprofessorina vuodesta 1937 ja Panteion-yliopiston professorina vuodesta 1943. Hän toimi myös viimeksi mainitun yliopiston rehtorina vuosina 1951–1958. Vuosina 1951–1953 Stasinópoulos toimi Kreikan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasin (ERT) puheenjohtajana.
Politiikassa Stasinópoulos toimi Uusi demokratia -puolueessa. Hän toimi ministerinä Dimítrios Kiousópouloksen hallituksessa vuonna 1952 sekä Konstantínos Georgakópouloksen hallituksessa vuonna 1958. Stasinópoulos valittiin Kreikan parlamenttiin vuoden 1974 parlamenttivaaleissa. Kun Kreikasta tuli tasavalta sotilasjuntan kauden ja vuoden 1974 kansanäänestyksen jälkeen, parlamentti valitsi Stasinópouloksen väliaikaiseksi presidentiksi ajalle 18. joulukuuta 1974 – 19. heinäkuuta 1975, kunnes uusi valtiomuoto saatiin valmiiksi.
Stasinópoulos julkaisi useita tieteellisiä artikkeleita sekä kirjallisia teoksia, mukaan lukien ranskankielisen runouden ja proosan käännöksiä. Hänet valittiin Ateenan akatemiaan vuonna 1968. Stasinópoulosta ehdotettiin Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi vuosina 1969 ja 1970.
HMS Bruray

HMS Bruray (viirinumero T236) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.
Valmistus.
Alus tilattiin heinäkuussa 1941 Trawler Builder Cook Welton and Gammellilta Beverleystä, ja sen moottorin toimitti Holmes. Alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1942 ja otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus lainattiin 8. lokakuuta 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen "NRP P1":ksi. Alus palautettiin 2. heinäkuuta 1945 kuninkaalliselle laivastolle, joka siirsi sen reserviin. Alus myytiin 11. helmikuuta 1946 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa lokakuussa nimellä "NRP São Miguel" (runkonumero M). Aluksen runkonumeroksi vaihdettiin 1951 M403. Alus romutettiin Lissabonissa 1957.
HMS Eriskay

HMS Eriskay (viirinumero T217) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.
Valmistus.
Alus tilattiin 17. toukokuuta 1941 Fleming and Fergusonilta Paisleystä. Alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1942.
Palvelus.
Alus lainattiin 8. lokakuuta 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen "NRP P8":ksi. Alus palautettiin 26. kesäkuuta 1945 kuninkaalliselle laivastolle, minkä jälkeen se osallistui Välimeren saattueiden suojaamiseen. Alus haaksirikkoutui 12. marraskuuta 1945 São Jorgen edustalla Azorien rannikolla.
HMS Hayling (T271)

HMS Hayling (viirinumero T271) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.
Valmistus.
Alus tilattiin 1. tammikuuta 1942 Trawler Builder Cook Welton and Gammellilta Beverleystä, ja sen moottorin toimitti Holmes. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta.
Palvelus.
Alus lainattiin lokakuussa 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen "NRP P3":ksi. Alus palautettiin heinäkuussa 1945 kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin 11. kesäkuuta 1946 Portugalille, joka liitti sen lokakuussa laivastoonsa nimellä "NRP Terceira" runkonumerolla T. Aluksen runkonumeroksi vaihdettiin 1951 M402 ja edelleen vuonna 1956 M393. Alus poistettiin palveluksesta 1957.
HMS Whalsay

HMS Whalsay (viirinumero T293) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu sukellusveneidentorjuntatroolari.
Valmistus.
Alus tilattiin Trawler Builder Cook Welton and Gammellilta Beverleystä, ja sen moottorin toimitti Holmes. Alus laskettiin vesille 4. huhtikuuta 1942.
Palvelus.
Alus lainattiin lokakuussa 1943 Portugalin laivastolle, joka nimesi sen "NRP P4":ksi. Alus palautettiin kesäkuussa 1945 kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin kesäkuussa 1946 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa lokakuussa nimellä "NRP Santa Maria" runkonumerolla MR. Aluksen runkonumeroksi vaihdettiin 1951 M404 ja edelleen vuonna 1956 M392. Alus poistettiin alusluettelosta 1971.
Jäälevät

Jäälevät ovat merivedestä tai makeasta vedestä muodostuneessa jäässä eläviä leviä. Valtamerten napa-alueilla jäälevillä on merkittävä rooli biomin primaarituotannossa. Levien kukkimisen ajoittumisen ajoittuminen on erityisen tärkeää ravintoketjun trofiatason ylläpitämisessä silloin kun luonnonvalo on vähäistä ja jäätä on runsaasti. Jäälevät elävät yleensä jään alapinnalla, mutta ne voivat elää myös jään sisään muodostuneissa suolaliuoksissa, sulamisvesissä sekä jään pinnalla. 
Makean veden jäälevät poikkeavat merkittävästi suolaisesta merivedestä muodostuneessa jäässä elävistä levistä. Makean veden jäälevät usein muuttavat jään väriä ja vaikuttavat jään heijastavuuteen.
Disney+

Disney+ (tai Disney Plus) on yhdysvaltalainen suoratoistopalvelu, joka tarjoaa elokuvia ja televisiosarjoja suoratoistona vastaanottajille.
Historia.
Palvelu julkistettiin elokuussa 2017 ja se avattiin 12. marraskuuta 2019 Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Alankomaissa sekä 19. marraskuuta 2019 Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Itävallassa, Saksassa, Irlannissa, Italiassa, Espanjassa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa. Palvelu avattiin 24. maaliskuuta 2020 ja Ranskassa 7. huhtikuuta 2020. Belgiassa, Luxemburgissa, Portugalissa ja Pohjoismaissa palvelu avattiin 15. syyskuuta 2020. Palvelulle on povattu sen sisällöstä johtuvaa menestystä, sillä Disney omistaa lukuisten omien lapsille suunnattujen hahmojensa ja nimikkeiden lisäksi Marvel Studiosin kautta Marvel-supersankarien ja Lucasfilmin kautta "Tähtien sodan" oikeudet sekä 21st Century Foxin entisistä omistuksista "National Geographicin" dokumentit ja myöhemmin myös 20th Century Studiosin elokuvat.
The Walt Disney Company osti heinäkuussa 2016 kolmanneksen BAMTechin osakkeista miljardilla dollarilla. 8. elokuuta 2017 Disney julkisti nostavansa osakkuutensa yhtiöstä 75 prosenttiin 1,58 miljardilla dollarilla ja aikovansa perustaa BAMTechin teknologiaan perustuvan oman suoratoistopalvelun, kun Disneyn sopimus Netflixin kanssa päättyi vuonna 2019. Disney Streaming Services LLC perustettiin maaliskuussa 2018 ja siirrettiin BAMTechin ja ESPN+:n ohella uuden Walt Disney Direct-to-Consumer &amp; Internationalin omistukseen. Lokakuussa 2020 Walt Disney Direct-to-Consumer &amp; International lakkautettiin ja tilalle perustettiin Disney Media and Entertainment Distribution, jonka vastuulle Disney+ siirrettiin.
23. helmikuuta 2021 Kanadassa, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Singaporessa Disney+:aan lisättiin uusi brändätty osio nimeltä Star, joka sisältää ABC Signature Studiosin, 20th Televisionin, FX:n, Freeformin, 20th Century Studiosin, Searchlight Picturesin, Touchstone Picturesin sekä Hollywood Picturesin sisältöä. Se tullaan julkaisemaan myöhemmin samana vuonna muuallekin päin maailmaa, paitsi Yhdysvaltoihin, joissa suurin osa Stariin lisätystä sisällöstä on katsottavissa Hulun kautta. Latinalaiseen Amerikkaan Starin sisältö sen sijaan julkaistiin kesäkuussa 2021 erillisenä palveluna nimeltä Star+. Star-brändistä luovuttiin lopulta 8. lokakuuta 2025, ja se uudelleenbrändättiin Huluksi.
Faxonius immunis

Faxonius immunis on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva rapulaji, joka esiintyy vieraslajina Saksassa, Reinin yläjuoksulla. Lajia ei ole toistaiseksi havaittu Suomessa.
"Faxonius immunis" kasvaa 4–9 senttiä pitkäksi. Se on väriltään harmaanvihreä. Saksien kärjissä on oranssia. Koiraat vivahtavat yleensä hiukan violettiin, ja ovat hiukan naaraita suurempia.
Tämä rapulaji pystyy kulkemaan myös kuivalla maalla etenkin sadesäällä, ja näin siirtymään lammikosta toiseen.
Panu Tuomikko

Panu Pellervo Tuomikko (s. 7. elokuuta 1977 Ristiina) on suomalainen näyttelijä.
Tuomikko valmistui nuoriso-ohjaajaksi ennen siirtymistään teatteri- ja elokuva-alalle. Hän toimi vuonna 2013 julkaistun koululaisille suunnatun Kaikki kuvaa -elokuvakasvatussivuston juontajana. Tuomikko on opiskellut muun muassa Jamilahden ja Voionmaan kansanopistoissa, sekä suorittanut teatteritieteiden ja elokuvatutkimuksen opintoja Helsingin yliopistossa. Opiskeluaikanaan hän oli Ilves-Teatterin jäsen sekä näytteli Metropolia Ammattikorkeakoulun tuotannoissa.
Vuodet 2007–2009 Tuomikko toimi näyttelijänä Petroskoin Kansallisessa teatterissa Venäjällä näytellen suomen, venäjän sekä karjalan kielellä. Hän teki siellä muun muassa "Biarmia"-musikaalin pääroolin. Viimeksi Tuomikko nähtiin teatterilavalla talvella 2016, jolloin hän esiintyi tuottamassaan ja itse kirjoittamassaan "Selfie"-monologissa Kansallisteatterin Lavaklubilla. Nykyään Tuomikko on mukana Businessteatteri-ryhmässä, joka palvelee liike-elämän toimijoita ja työyhteisöjä teatterin keinoin.
Tuomikko on näytellyt elokuvissa sekä TV-sarjoissa. Hän on tehnyt noin 20 lyhytelokuvan pääosaa ja ensimmäinen kokoillan elokuvan pääosadebyytti tapahtui vuonna 2019 Arttu Haglundin elokuvassa "Poissa". Näyttelemisen lisäksi Tuomikko on muun muassa kirjoittanut ja ohjannut kaksi lyhytelokuvaa, lukee äänikirjoja, pitää elokuvatyöpajoja lapsille sekä opettaa kamerakynän pedagogiikkaa.
Hevonlinna

Hevonlinna on harjumuodostuma ja ulkoilualue Tl Koskella Varsinais-Suomessa. 
Luonto.
Hevonlinnan harju on osa Säkylän–Mellilän harjujaksoa mutta on pinnanmuotona pikemminkin reunamuodostuma. Siihen liittyy kaksi suppakuoppaa, joista toiseen muodostunut laskujoeton harjujärvi Hevonlinnanjärvi. Reunamuodostuman pohjoinen eli jäätikön puoleinen reuna on jyrkkä ja sen alla on noin sadan metrin pituinen lähdealue. Harjun rinteessä erottuu rantaterasseja ja rantakivikkoja. Harjulla on ollut merkitystä sekä opetus- että ulkoilukohteena, pohjavesialueena että soranottoalueena. 
Kulttuuriympäristö.
Harjua on sen nimen perusteella arveltu myös rajavarustukseksi maakuntien rajalla ja harjua pitkin kulkee valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty historiallinen Huovintie, joka Koskella ja Mellilässä on edelleen käytössä pääosin sorapintaisena osaksi yleisenä ja osaksi yksityisenä tienä. Harjulla sijaitseva Hevonlinnanotsa on Varsinais-Suomen ja Satakunnan historiallisten maakuntien rajapaikka ja 2010-luvulla rajapaikkana Tl Kosken kunnan ja Loimaan kaupungin, aiemmin Mellilän kunnan välillä.
Ulkoilualue.
Tl Kosken kunnalla on harjulla ulkoilukeskus, johon liittyvällä ulkoilualuella on muun muassa ulkoiluratoja, näkötorni, laavu ja frisbeegolf-rata.
Redon

Redon on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella.
Redon sijaitsee Oust ja Vilaine -jokien yhtymäkohdassa. Lisäksi sitä halkoo Nantes-Brest kanava. Hyvien vesiyhteyksien ansiosta se onkin ollut huomattava satamakaupunki. Kukoistuskauttaan satama eli 1600-luvulla. Tuosta ajasta on yhä muistuttamassa kauppiaiden rakentamia asuntoja, kuten "Manoir du Mail" ja "Hôtel de Richelieu".
Alberto Cavalcanti

Alberto de Almeida Cavalcanti (6. helmikuuta 1897 Rio de Janeiro, Brasilia – 23. elokuuta 1982 Pariisi, Ranska) oli brasiliaissyntyinen elokuvaohjaaja, joka teki 50-vuotisen uransa aikana elokuvia ensin Ranskassa, sitten Britanniassa ja 1950-luvulta 1970-luvulle myös Brasiliassa, Itävallassa ja Israelissa. Hänen elokuviinsa kuuluu muun muassa Hella Wuolijoen ja Bertolt Brechtin näytelmään pohjautuva itävaltalais-itäsaksalainen musiikkielokuva "Herr Puntila und sein Knecht Matti" (1960), johon musiikin teki Hanns Eisler.
Elämä ja ura.
Alberto Cavalcanti syntyi Rio de Janeirossa yläluokkaiseen perheeseen tunnetun matemaatikon pojaksi. Hän ehti opiskella oikeustiedettä Rion yliopistossa, kunnes lähti jo 15-vuotiaana Eurooppaan opiskelemaan arkkitehtuuria Sveitsin Genevessä. Sieltä hän muutti Pariisiin ja aloitti elokuvauransa mykkäelokuvien lavastajana 1920-luvulla. Hän kuului Marcel l’Herbierin ja Louis Dellucin avantgarde-ryhmään ja sai pian myös ohjaustehtäviä ja pääsi ensimmäisten joukossa tutustumaan äänielokuvien tekoon. Hänen uraauurtavan ”kaupunkisinfoniansa” "Vain tunnit" (Rien que les heures, 1926) sanotaan vaikuttaneen neuvostoliittolaisen Dziga Vertovin kuuluisaan dokumenttiin "Mies ja elokuvakamera" (1929).
Vuonna 1934 Britannian postilaitoksen filmiosaston (GPO Film Unit) päällikkö ja brittiläisen dokumenttielokuvan pioneeriksi kutsuttu John Grierson kutsui Cavalcantin Lontooseen työskentelemään ja kouluttamaan hänen henkilökuntaansa äänielokuvien tuottamisessa. Hän oli mukana Griersonin tuotannoissa milloin käsikirjoittajana, milloin lavastajana, äänittäjänä, leikkaajana tai tuottajana. Kun Grierson siirtyi Kanadaan vuonna 1937, Cavalcantista tuli GPO Film Unitin johtaja hänen tilalleen.
Vuonna 1940 Cavalcanti siirtyi Lontoon Ealing-studioille ja työskenteli näytelmäelokuvien parissa ohjaajana ja tuottajana kuusi vuotta läpi toisen maailmansodan vuosien. Ealingin johtohahmo Michael Balcon nimesi myöhemmin Cavalcantin tärkeimmäksi työtoverikseen Ealing-studion menestyksessä 1940-luvulla. Cavalcantin tunnetuimpia Ealing-ohjauksia ovat "Champagne Charlie" (1944) ja "Nicholas Nickleby" (1947). 1940-luvun lopulla hän teki vielä kolme elokuvaa muille brittistudioille, kunnes palasi vuonna 1950 takaisin synnyinmaahansa Brasiliaan elokuvastudio Companhia Cinematográfica Vera Cruzin johtotehtäviin. Pian hän kuitenkin palasi Eurooppaan ja työskenteli monenmaalaisissa elokuvatuotannoissa 1970-luvun puoleenväliin asti. Hän kuoli 85-vuotiaana Pariisissa vuonna 1982.
Elokuvaohjauksia.
Lähde: Elonet
Taimi Mattsson

Taimi Ilona Mattsson (o.s. "Lästinen", 25. kesäkuuta 1913 Helsinki – 5. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen miekkailija.
Helsingin Miekkailijoita edustanut Mattsson kilpaili naisten floretin yksilökilpailussa Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän karsiutui alkulohkovaiheessa. Hän kilpaili myös vuosien 1951 ja 1959 MM-kilpailuissa. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuosina 1959, 1962 ja 1963. SM-kilpailuista Mattsson voitti yksilökilpailusta kultaa vuonna 1952, hopeaa vuonna 1951 ja pronssia vuosina 1949, 1950 ja 1959 sekä joukkuekilpailusta hopeaa vuosina 1961 ja 1962 ja pronssia vuosina 1959, 1963 ja 1969. Hän toimi Suomen Miekkailuliiton ja Helsingin Miekkailijoiden hallituksissa.
Isopirkko

Isopirkko ("Anatis ocellata") on leppäpirkkojen (Coccinellidae) heimoon kuuluva pääasiassa havupuissa elävä kovakuoriaislaji. Aikuinen isopirkko on kooltaan 8–9 mm ollen Suomen suurin leppäkerttu. Isopirkon punaisissa tai ruskeanpunaisissa peitinsiivissä on tummia täpliä, joiden ympärillä on usein kermanvärinen rengas. Täplien lukumäärä voi vaihdella eri yksilöillä. Toisinaan täplät ovat sulautuneet yhteen. Isopirkon mustan etuselän takaosassa on kaksi vaaleaa täplää. Toukka on musta ja sen selkäpuolella on piikkejä. Aikuisena isopirkko ja toukat syövät kirvoja sekä punkkeja. Aikuiset isopirkot talvehtivat maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleen kasvillisuuden seassa.
Isopirkkoa esiintyy Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Isopirkko erittää häirittäessä sukulaistensa tavoin pahanhajuista nestettä raajojensa nivelistä.
Lehtori (kirkollinen virka)

Lehtori (seurakuntalehtori) on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa pappisvirasta erillinen alkujaan vain naispuolisen teologin virka. Virka perustettiin vuoden 1963 kirkolliskokouksessa. 
Alkujaan lehtori tarkoitti pappia, joka luki jumalanpalveluksessa raamatunkohdan (latinan kielessä "lectio" = lukukappale, "lector" = lukija). 
Lehtorin viran perustamisen taustalla oli se, että naisteologien määrä Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kasvoi huomattavasti toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina mutta naispappeutta ei kirkossa vielä pitkään aikaan mahdollistettu. Naisten työskentelymahdollisuuksia kirkon piirissä haluttiin laajentaa. Vuosina 1963, 1976, 1984 ja 1986 kirkolliskokous äänesti siitä, olisiko pastorin virka avattava naisille, ja vuoden 1986 kirkolliskokouksen äänestyksen tuloksen perusteella avattiin. Kaikillakin mainituilla kerroilla valtaosa kirkolliskokouksesta äänesti naispappeuden puolesta, mutta vasta 1986 naispappeuden kannattajat saivat niin suuren enemmistön, että se riitti näin suureen muutokseen. Vuoden 1953 kirkolliskokous ehdotti erityisviran luomisesta teologian tutkinnon suorittaneille naisille. Tämä kuitenkin onnistui vasta 1963, jolloin lehtorin virka perustettiin. 
Lehtorin virka on opetus- ja sielunhoitotyöhön keskittynyt maallikkovirka. Maallikkona lehtori ei voi toimittaa jumalanpalveluksia tai kirkon pyhiä toimituksia. Viran oikeuksia lisättiin kuitenkin vuonna 1978 siten, että lehtori voi saarnata kirkkoherran luvalla jumalanpalveluksessa, avustaa ehtoollisella ja toimittaa konfirmaation. Sen lisäksi lehtori voi jakaa ns. sairaanehtoollisen.
Lehtorin viran hoitamisen edellytyksenä on, että henkilö saa lehtorin oikeudet. Oikeuksien kelpoisuusehtona on teologian maisterin tutkinto. Oikeuksia haetaan hiippakunnan tuomiokapitulilta ja se vastaa menettelyltään pappisvihkimyksen anomista. Tarkasti ottaen lehtoriksi kutsutaan vain henkilöä, joka lehtorin oikeuksien lisäksi myös hoitaa seurakunnassa lehtorin virkaa. Vaikka lehtorin virka on maallikkovirka, kirkon hallinnossa lehtorit rinnastetaan monin tavoin pappeihin. Lehtoreilla on pappien ohella äänioikeus tuomiokapitulin pappisasessorin ja piispan vaalissa.
Suomen evankelisluterilaisessa kirkossa pappisvirka avattiin naisille vuonna 1986, kirkon ensimmäiset naispapit vihittiin vuonna 1988, ja tällöin myös monet lehtorit vihittiin papeiksi. Vastaavasti lehtorin virkoja muutettiin pappisviroiksi. Lehtorin virkojen määrä on seurakunnissa vähentynyt sen jälkeen paljon. Kirkossa on keskusteltu sen vuoksi lehtorin viran tulevaisuudesta ja olemassaolon tarkoituksenmukaisuudesta ja hyödykkyydestä. 2000-luvulla lehtorin oikeuksia on myönnetty vain muutamia ja seurakunnissa se on miltei kadonnut ammattiryhmä. Nykyisessä kirkkokäsikirjassa ei ole enää lehtorin virkaan vihkimisen kaavaa, vaan vihkimisissä on hyödynnetty vanhan kirkkokäsikirjan kaavaa.
Nykyään miehestäkin voi tulla seurakuntalehtori.
Oskari Sallinen

Oskari Sallinen (s. 22. kesäkuuta 2001) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Hakaa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Veikkausliigassa Sallinen pelasi ensimmäisen kerran JJK:n riveissä 15. kesäkuuta 2017 ottelussa HJK:ta vastaan. Toukokuussa 2017 JJK ilmoitti Sallisen siirtyvän seuraavaksi kaudeksi lainalle Groningeniin. Sopimukseen sisältyi optio jatkosta, jonka Groningen myös käytti ja tarjosi Salliselle uuden akatemiasopimuksen toukokuussa 2018. Näinä vuosina hän oli mukana Suomen ikäkausimaajoukkueissa ikäluokissa U16-U19 ja pelasi 22 juniorimaaottelua.
Palatuaan Suomeen kesällä 2020 Oskari Sallinen teki 2+1 - sopimuksen Veikkausliigaseura KuPS:n kanssa. Sallinen ei saanut KuPS:ssa peliaikaa, joten hän siirtyi lainalle Ykkösen EIF:n riveihin, joka muuttui kaudeksi 2022 sopimukseksi Ykköstä pelanneen EIF:n kanssa. EIF:n riveissä Sallisesta tuli EIF-valmentajan ratkaisun myötä maaleja tekevä hyökkääjä, joka teki loppukauden aikana kahdeksan maalia.
Veikkausliigaura Sallisella pääsi kunnolla käyntiin kaudella 2023, kun hän tei 2-vuotisen sopimuksen IFK Mariehamnin kanssa. Pelaaminen Maarianhaminassa kesti vajaa kaksi kautta, sillä seura ja Sallinen purkivat sopimuksen kesällä 2024 hänen pelattua 34 Veikkausliigaottelua IFK Mariehamnissa. Pian sen jälkeen hän ilmoiti siirtyneensä Veikkausliigaseura FC Hakan riveihin loppukauden ja seuraavan kauden option sisältävän sopimuksen. Haka lunasi Sallisen option, joten hän jatkoi Hakassa kaudella 2025.
Oskari Sallinen on kauden 2024 loppuun mennessä pelannut kolme kautta Veikkausliigaa JJK:n, IFK Mariehamnin ja FC Hakan riveissä 44 ottelua ja tehnyt kolme maalia.
Elias Mastokangas

Elias Mastokangas (s. 1. helmikuuta 2001 Turku, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa.
Ura.
Ensimmäisen kerran hän esiintyi Veikkausliigassa FC Interin joukkueessa 19. elokuuta 2017 ottelussa PS Kemiä vastaan. Mastokangas teki elokuussa 2018 kolmivuotisen jatkosopimuksen Interin kanssa mutta pelasi Interin ohella myös lainalla kasvattajaseuransa Kaarinan Poikien riveissä. Hän palasi lainasopimukseltaan takaisin Interiin syyskuussa 2018 ja pelasi loppukauden Interin kakkosjoukkueen mukana. Kaudella 2019 Mastokangas pelasi Veikkausliigassa kymmenen ottelua ja teki maalin heinäkuussa voittoisassa kotiottelussa FC Honkaa vastaan. Kaudella 2020 hän pelasi 19 ottelua ja teki heinäkuussa joukkueensa liigakauden ensimmäisen maalin Rovaniemen Palloseuraa vastaan sekä elokuun lopulla maalin FC Lahtea vastaan.
Kaudeksi 2021 Mastokangas siirtyi lainasopimuksella IFK Mariehamniin. Heinäkuussa 2022 hän siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Hakan riveihin. Sen jälkeen hän pelasi vielä seuraavat kaksi kautta Hakassa Veikkausliigaa.
Elias Mastokangas on pelannut Veikkausliigassa kauden 2024 loppuun mennessä seitsemän kautta kolmessa joukkueessa (Inter, IFK Mariehamn ja Haka) yhteensä 110 ottelua ja tehnyt 15 maalia.
Läntinen Pitkäkatu

Läntinen Pitkäkatu (ruots. "Västerlånggatan") on Turun ruutukaava-alueella sijaitseva katu, joka alkaa Aninkaistenkadulta ja loppuu Käsityöläiskatuun. Sen poikkikatuja ovat edellisten lisäksi Brahenkatu, Kauppiaskatu, Ajurinkatu ja Humalistonkatu. Läntinen Pitkäkatu on noin kilometrin pituinen. 
Historia.
Läntinen Pitkäkatu on yksi Carl Ludvig Engelin vuonna 1828, Turun palon jälkeen laatiman asemakaavan mukaisisesti rakennetuista uusista kaduista. Alun perin sen oli määrä ulottua merenrantaan saakka, samoin kuin viereisen, kaavoitetun alueen rajana olleen Läntisen Linjakadun (nykyisen Ratapihankadun), mutta suuri osa siitä on myöhemmin rakentamattomaksi jääneenä poistettu asemakaavasta. Läntisen Pitkäkadun ja Linjakadun väliset olivat kapeampia kuin kaupungin muut korttelit, samoin kuin kaupungin toisella laidalla Itäisen Pitkäkadun ja Itäisen Linjakadun (nykyisen Kupittaankadun) väliset korttelit. Tällä tavoin kaupungin laidoille pyrittiin muodostamaan käsityöläisten asutustarpeille sopivia tontteja.
Läntinen Pitkäkatu on saanut maineen sille sijoittuneista useista erotiikka-alan liikkeistä, ja sitä on kutsuttu "Turun punaisten lyhtyjen alueeksi".
Etoposidi

Etoposidi (C29H32O13) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä useiden syöpätyyppien hoitoon. Etoposidi on WHO:n julkaisemassa tärkeimpien lääkeaineiden luettelossa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Etoposidi on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdiste on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -110,5.
Etoposidi estää topoisomeraasi II-entsyymiä yhdistämään DNA:n paloja toisiinsa solujen jakaantumisvaiheessa. Näin ollen syöpäsolut eivät kykene jakaantumaan. Etoposidin käyttökohteita ovat muun muassa kivessyövän, keuhkosyövän ja akuuttien leukemiatyyppien hoidossa. Usein sitä käytetään yhdessä sisplatiinin tai karboplatiinin kanssa. Etoposidia käytetään joko tabletteina tai se annetaan ruiskeena laskimoon.
Etoposidin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, kaljuuntuminen, leukopenia ja luuydinsuppressio. Aine voi myös aiheuttaa verenpaineen laskua ja olla myrkyllistä maksalle. 
Etoposidi on jalkalehtien ("Podophyllum") suvun kasveista eristetyn podofyllotoksiinin puolisynteettinen johdannainen. Podofyllotoksiini reagoi vetybromidin ja tämän jälkeen bariumkarbonaatin kanssa muodostaen podofyllotoksiinin epimeerin. Tästä välituotteesta muodostetaan 2,3,4,6‐tetra‐O‐asetyyli‐β‐d‐glukoosin kanssa, jolloin siitä muodostuu glykosidi. Asetyyliryhmät poistetaan vedyttämällä ja viimeisessä vaiheessa tapahtuu reaktio asetaldehydin dimetyyliasetaalin kanssa.
Andrés Avelino Cáceres

Andrés Avelino Cáceres (1833–1923) oli perulainen upseeri, joka toimi maansa valtionpäämiehenä kolmeen otteeseen toisella sotilasvallan kaudella.
Avelino Cáceres liittyi armeijaan nuorena ja osallistui taisteluihin Chilen miehitystä, Espanjaa ja Ecuadoria vastaan. Tyynenmeren sodan puhjetessa hän oli Cuzcossa ja osallistui taisteluihin. Hän haavoittui puolustaessaan Perun pääkaupunkia Limaa, jonka chileläiset miehittivät. Tästä alkoi chileläisten miehitysaika, jolloin hallitus pakeni vuorille. Cáceres kävi Breñan kampanjaksi kutsuttua sissisotaa chileläisiä vastaan paikallisten talonpoikien tuella, ja sai mainetta lahjakkaana strategina. Parlamentti nimesi kuitenkin pohjoisen joukkojen johtajan Miguel Iglesiasin neuvottelemaan rauhasta Chilen kanssa. Hän taipui Anconin sopimukseen, mitä Cáceres vastusti äänekkäästi. Sodan jälkeen maata hallitsivat sotilaat, mutta kun Iglesias luopui vallasta, Cáceres voitti vaalit ylivoimaisesti. Ensimmäisellä hallintokaudellaan (1886−1890) Cáceres perusti Perustuslaillisen puolueen.
Cáceresin seuraaja Remigio Morales Bermúdez kuoli kesken kautensa. Varapresidentti jatkoi kautta, mutta Cáceres voitti täytevaalit ja hallitsi toisen kauden (1894−1895). Hänen valintaansa vastustettiin, syttyi sisällissota, jonka päätteeksi Cáceres muutti Buenos Airesiin.
Japanin miesten lentopallomaajoukkue

Japanin miesten lentopallomaajoukkue edustaa Japania kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Japani on voittanut olympialaisissa miesten lentopallossa kultaa Münchenissä 1972 sekä saavuttanut hopeaa Méxicossa 1968 ja pronssia Tokiossa 1964. MM-kilpailuissa se on saavuttanut pronssia vuosina 1970 ja 1974. Se jäi ensi kertaa yli 50 vuoteen MM-kisojen ulkopuolelle vuonna 2014 mutta oli mukana jälleen vuonna 2018, jolloin se voitti viidestä alkulohko-ottelustaan kaksi mutta putosi jatkosta eräsuhdevertailun jälkeen.
Maailmanrankingissa joukkue on tällä hetkellä sijalla 12.
Harbinin hotellipalo 2018

Harbinin hotellipalo 2018 tapahtui 25. elokuuta Beilong Hot Spring Hotel -kylpylähotellissa Harbinissa, Kiinassa. Aamuyöllä kello 4.36 syttyneessä palossa kuoli 20 ihmistä, ja 23 loukkaantui. Kaikki kuolleet asuivat Pekingissä ja kuuluivat samaan turistiryhmään.
Tapahtumat.
Palo syttyi kello 4.36 hotellin toisen kerroksen keittiössä. Se levisi noin 400 neliömetrin alalle nelikerroksisen hotellin toisessa, kolmannessa ja neljännessä kerroksessa sekä ensimmäisen kerroksen aulassa. Palomiehet evakuoivat hotellista 80 ihmistä ja pelastivat 20 loukkuun jäänyttä. Palo saatiin sammumaan kello 7.50. Palaneesta hotellista löytyi 19 kuolonuhria, ja lisäksi sairaalaan viedyistä 24 ihmisestä yksi kuoli myöhemmin.
Seuraukset.
Kiinan hätätilaministeriö lähetti työryhmän Harbiniin johtamaan palon tutkintaa, ja Harbinin paikallishallinto aloitti laajat palotarkastukset kaupungin hotelleissa, sairaaloissa, vanhainkodeissa, kouluissa, ostoskeskuksissa ja muissa rakennuksissa.
Harbinin turvallisuusviranomaiset tiedottivat paloa seuranneena päivänä, että hotelli oli hylätty palotarkastuksissa ainakin viidesti paloa edeltäneiden kahden vuoden aikana. Hotellia oli pidetty paloturvallisuudeltaan heikkona jo useita vuosia. Sen käytävät olivat sokkeloisia, eikä hotellin joillain alueilla ollut poistumistiemerkintöjä eikä sammuttimia. Hotellin omistaja pidätettiin ja häntä kuulusteltiin liittyen mahdollisiin laiminlyönteihin.
Turvallisuusviranomaiset antoivat 29. elokuuta etsintäkuulutuksen 52-vuotiaasta Li Yanbinista, jonka epäiltiin liittyvän paloon. Hänen pidätykseensä johtavista tiedoista tarjottiin 400 000 yuanin (44 000 USD) palkkio. Hänet saatiin pidätettyä seuraavana päivänä.
Kiinan miesten lentopallomaajoukkue

Kiinan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Kiinaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Kiina on osallistunut olympialaisissa miesten lentopalloturnaukseen kahdesti ja sijoittui kotikisoissaan Pekingissä 2008 viidenneksi. MM-kilpailuissa joukkue on pelannut 14 kertaa ja sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi vuosina 1978 ja 1982. Aasian kisoissa Kiina on voittanut lentopallomestaruuden vuosina 1986, 1990 ja 1998. Aasian-mestaruuden se on voittanut vuosina 1979, 1997 ja 1999.
Maailmanrankingissa joukkue on tällä hetkellä sijalla 20.
Dominikaanisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue

Dominikaanisen tasavallan miesten lentopallomaajoukkue edustaa Dominikaanista tasavaltaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Dominikaaninen tasavalta on osallistunut lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1974, jolloin se sijoittui 22:nneksi, ja vuonna 2018, jolloin se sijoittui 24. sijalle. Joukkue voitti Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa kultaa vuonna 2014. Pan-Amerikan cupissa joukkue on parhaimmillaan saavuttanut hopeaa vuonna 2006.
Maailmanrankingissa joukkue on tällä hetkellä sijalla 38.
Maria Väisänen

Maria Väisänen (s. 3. heinäkuuta 1984) on suomalainen sulkapalloilija. 
Ura.
Maria Väisänen on voittanut useita nuorten SM-kisoja ja pronssia junioreiden Euroopan mestaruuskisoissa vuonna 2003.  Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen aikuisten SM-kisansa sekanelinpelissä. SM-voittoja seurasi myös vuosina 2004 (sekanelinpeli) ja 2007 (naisten nelinpeli).
Flaperon

Flaperon on lentokoneen siiven ohjainpinta, joka yhdistää hitaamman lentonopeuden lentoonlähdössä ja laskeutumisessa mahdollistavien laskusiivekkeiden () ja koneen kallistamiseen käytettyjen siivekkeiden ("ailerons") toimintoja. Flaperonit nousevat ja laskevat erikseen lentäjien ohjainkomentojen mukaan, kuten siivekkeet, mutta ne voidaan myös laskea symmetrisesti laskusiivekkeiden tapaan. Niitä voidaan käyttää molempiin tarkoituksiin samanaikaisesti. Flaperonien käyttö erillisten siivekkeiden ja laskusiivekkeiden sijaan voi vähentää lentokoneen kokonaispainoa.
Flaperoneja käytettiin monissa toisen maailmansodan aikaisissa lentokoneissa, muun muassa Stuka-syöksypommittajissa. Sittemmin flaperoneja on käytetty lähinnä pienkoneissa, mutta myös esimerkiksi Boeing 777:ssa on flaperonit.
Joseph D. Pistone

Joseph Dominick Pistone (s. 17. syyskuuta 1939) on yhdysvaltalainen entinen FBI-agentti, joka tunnetaan parhaiten peitenimellään Donnie Brasco. Hän toimi peitetehtävissä vuosina 1976–1981 soluttautuen Bonannon mafiaperheeseen ja jossain määrin Colombon mafiaperheeseen, jotka ovat osa New Yorkin viittä suurta mafiaperhettä. Pistonen toiminta johti yli sadan mafioson vangitsemiseen sekä Yhdysvaltain mafian heikkenemiseen.
Tausta.
Pistone syntyi 17. syyskuuta 1939 Erien kaupungissa Pennsylvaniassa, mutta varttui italialaiskorttelissa Patersonissa, New Jerseyssä. Hän on syntyperältään sisilialainen. Pistone valmistui korkeakoulusta ja suoritti antropologian tutkinnon vuonna 1965. Ennen FBI-uraansa hän työskenteli vuoden ajan opettajana Patersonissa ja kolme vuotta Yhdysvaltain laivaston tiedustelupalvelussa.
FBI-ura ja peitetoiminta.
Pistone liittyi FBI:hin 7. heinäkuuta 1969 ja aloitti uransa Jacksonvillessä, Floridassa. Vuonna 1974 hänet siirrettiin New Yorkiin kuorma-autojen kaappauksiin erikoistuneeseen yksikköön. Pistonen italialainen tausta ja sujuva italian kielen taito tekivät hänestä ihanteellisen ehdokkaan peitetehtäviin. Vuonna 1976 hän vapaaehtoisesti otti tehtäväkseen soluttautua Bonannon mafiaperheeseen.
Peitenimellä Donnie Brasco Pistone esiintyi jalokivivarkaana. Hän kävi FBI:n gemmologiakursseja valmistautuakseen rooliinsa ja vietti aikaa mafiapiirien suosimissa baareissa ja ravintoloissa Brooklynissa ja Manhattanilla. Noin vuoden kuluttua hän sai luottamuksen tärkeiltä Bonannon mafiaperheen jäseniltä, erityisesti Benjamin "Lefty" Ruggierolta ja Dominick "Sonny Black" Napolitanolta.
Pistonen peitetoiminta kesti odotettua pidempään, lähes kuusi vuotta. Hän keräsi arvokasta tietoa mafian toiminnasta New Yorkissa ja Floridassa, osallistuen mm. laittomaan uhkapeliin, koronkiskontaan ja kiristykseen, mutta välttäen murhia. Vuonna 1981 tilanne kärjistyi, kun Napolitano määräsi Pistonen tappamaan Anthony Indelicaton, mutta FBI päätti keskeyttää operaation turvallisuussyistä. Pistone vedettiin pois tehtävästä 26. heinäkuuta 1981.
Elämä peitetoiminnan jälkeen.
Toimintansa vuoksi mafian asettama 500 000 dollarin palkkio Pistonen päästä on edelleen voimassa, ja hän elää vaimonsa Maggien ja kolmen tyttärensä kanssa tuntemattomassa paikassa. Hän on ollut aktiivinen kirjailija ja konsultti lainvalvontaviranomaisille, mm. Scotland Yardille, ja on todistanut Yhdysvaltain senaatissa järjestäytyneestä rikollisuudesta.
Populaarikulttuurissa.
Vuonna 1997 julkaistiin elokuva "Donnie Brasco," jossa Johnny Depp näyttelee Pistonea. Elokuva perustuu Pistonen kirjaan "Donnie Brasco: My Undercover Life in the Mafia" (1987).
Camilla Grebe

Camilla Grebe (s. 1968) on ruotsalainen jännityskirjailija ja liikkeenjohdon konsultti, koulutukseltaan ekonomi. Hänen läpimurtoteoksena on "Kun jää pettää alta", joka on käännetty yli 20 kielelle. Hän on kirjoittanut myös Paul Leander-Engströmin kanssa. Grebe on saanut Lasiavain-palkinnon vuosina 2018 ja 2020. Rikossarjan "Siri Bergman" hän on kirjoittanut sisarensa Åsa Träffin kanssa.
Törmäsjärvi (järvi Ylitorniolla)

Törmäsjärvi on Lapissa Ylitorniolla Törmäsjärven kylällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Tornionjoen vesistöön.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 812 hehtaaria eli 8,1 neliökilometriä. Se sijaitsee Tengeliönjoen eteläpuolella metsämaaston matalassa painaumassa. Järven lounaispuolella virtaa pienempi Kallijoki, joten järven valuma-alue jää pieneksi. Se on 4,3 kilometriä pitkä ja 2,8 kilometriä leveä. Järven lähiympäristä on alavaa metsämaata. Järven länsirannoille ulottuvat Talasmaan ja Vajovaaran loivat rinteet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 53 miljoonaa kuutiometriä eli 0,053 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 6,5 metriä ja suurin syvyys on 18,9 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskellä, missä on suppea yli 15 metriä syvä syvänne.
Järven rantaviivan pituus on 12 kilometriä ja vain sen etelä- ja lounaisrannassa on kiinteää asutusta, joka muodostaa Törmäsjärven kylän. Rannoille on rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet seututieltä 930 ja yhdystieltä 18582. Kylässä sijaitsee leirikeskus. Monelle järven autiolle rannalle on merkitty hiekkarantaa.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Lohijärven alueella (67.92), jonka Törmäsjärven valuma-alueeseen (67.927) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,8 metriä mpy.
Koska se on valuma-alueensa latvajärviä, valuu siihen vesiä vain sen omalta valuma-alueelta. Järven lähialueita on ojitettu tiheästi ja esimerkiksi Törmäsvaaran rinteiltä on johdettu ojat järveen. Järven valuma-alueella ei ole olemassa muita järviä tai lampia.
Järven laskujoki on Harjusoja, joka lähtee pohjoisrannasta kohti pohjoista. Se laskee 2,5 kilometrin päässä Tengeliönjokeen Majamaalompolon länsipäähän Törmäsnivan niskan kohdalle. Tengeliönjoen reitti yhtyy Tornionjokeen, joka laskee Itämeren Pohjanlahteen.
Hakran keramiikka

Hakran keramiikka n. 3300–2800 eaa. oli varhaisharappalainen pohjoinen keramiikkaperinne. Se vastaa esiharappalaista Ravi-vaihetta. Hakran asutuskeskuksia oli runsaasti Länsi-Punjabin Bahawalpurissa. Erityisen runsas keskittymä oli Fort derawarin lähellä. Hakran ihmiset asuivat puoliksi maanalaisissa taloissa. Hakran aikaan oli lännessä Belutšistanin vuorilla ja Induksen tasangolla Kechi Begin keramiikka.
Hakran jälkeen alueelle tulivat Kot Dijin ja Siswalin perinteet. Arkeologi Raon mukaan Haryanan Bhirranassa oli Hakran keramiikkaa jo 8000–7000 eaa.
Ravi-vaihe.
Harappan Hakran keramiikkaa vastaavaa vaihetta sanotaan Ravi-vaiheeksi. Sen ensimmäinen vaihe alkoi 3900–3500 eaa. ja päättyi noin 3300 eaa. Ravi-vaiheen myöhäisempi jakso alkoi 3300 eaa. ja päättyi 2900–2800 eaa.. Ravi-vaiheessa saatettiin käyttää Harappassa jo vaunuja. Harappa oli Ravi-vaiheessa vain pieni kylä tai kyläryhmä.
Hakran löytöpaikkoja.
Ne Hakra-keskukset, joiden ala on yli 10 ha
Tähdellä merkityt paikat leirejä
Yli 20 ha:
10–20 ha:
5–10 ha:
Muutamia melko tunnettuja pienempiä paikkoja:
NHL 19

NHL 19 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli, joka on NHL-pelisarjan 28:s osa. NHL 19 julkaistiin maailmanlaajuisesti 14. syyskuuta 2018. Pelin suomalaisessa kansikuvassa on Winnipeg Jetsiä edustava Patrik Laine ja pohjoisamerikkalaisessa Nashville Predatorsia edustava P. K. Subban.
JVG:n Tarkenee -kappale on NHL 19 -pelin soundtrackissa. 
Uudistukset.
Peliin on palautettu ulkoilmaottelut pipolätkämuodossa. Myös taklauspeliä ja luistelua on uudistettu.
Kreikan kasvisto

Kreikan kasvistoon kuuluu noin kasvilajia. Niistä noin 750 on endeemisiä eli kotoperäisiä, toisin sanoen yksinomaan Kreikassa kasvavia lajeja. Näin suuri endeemisyyden määrä () on poikkeuksellista koko Euroopassa.
Kreikan pinta-alasta noin on metsien peittämää. Suurimmat metsät ovat maan pohjoisosissa Epeiroksen, Makedonian ja Traakian alueilla. Suurin osa metsistä on mäntykasveja, tammia, poppeleita, plataanipuita sekä pensaikkoa. Vuoriston metsät ovat pääsiassa mäntykasvistoa, kun taas muut lajit kasvavat alarinteillä ja alavammilla alueilla. Yksi tyypillisimpiä maastoja Kreikassa on koko Välimeren alueelle tyypillinen macchia ("frýgana") eli pensaikko- ja matalien puiden maasto, jonka kasvit kestävät hyvin kuivuutta ja kuumuutta. Muinaisina aikoina Kreikka oli lähes kauttaaltaan metsien peittämä, mutta metsää on hakattu voimakkaasti jo esihistorialliselta ajalta lähtien.
Tunnusomaisin puulaji Kreikalle on oliivipuu. Vuonna 2003 oliivin viljelyala maassa oli . Suurimmat oliivilehdot ovat Kreetalla, Peloponnesoksella ja Lesboksella. Muita merkittäviä hyötylajeja ovat hedelmäpuut, kuten appelsiinipuu, sitruunapuu, omenapuu, viikunapuu, päärynäpuu, persikkapuu sekä pähkinäpuut. Noin pinta-alasta on maanviljelysmaata ja noin laidunmaata.
Lajisto.
Endeemisiä lajeja.
Kreikan endeemisiä kasvisukuja ja -lajeja ovat muun muassa:
Endeemisiä kasvisukuja
Endeemisiä kasvilajeja
Kreikan eläimistö

Kreikan eläimistö on maan sijainnista johtuen harvinainen sekoitus Euroopan, Aasian ja Afrikan lajistoa. Monet lajit ovat endeemisiä eli kotoperäisiä, toisin sanoen yksinomaan Kreikassa eläviä lajeja.
Kreikassa elää laskutavasta riippuen 116–118 nisäkäslajia, joista 57 on uhanalaisia. Kreikalle tunnusomaisimpia lajeja ovat kotieläimet, kuten vuohet ja lampaat. Lintulajeja on havaittu 422, ja niistä noin on muuttolintuja. Kreikan vesistöt, kuten järvet ja laguunit, ovat merkittäviä muuttolintujen pesimis- ja levähdysalueita. Perhoslajeja on havaittu 232, joista 11 endeemisiä, ja matelijoita ja sammakkoeläimiä 68. Uhanalaisiin lajeihin maassa kuuluvat muun muassa karhu, susi ja eräät käärmeet.
Lajisto.
Endeemisiä lajeja.
Kreikan endeemisiä eläinlajeja ovat muun muassa:
Nisäkkäitä
Matelijoita
Sammakkoeläimiä
Makeanveden kaloja
Kotiloita
Perhosia
Muita hyönteisiä
Tervajärvi (Jämsä, Kavala)

Tervajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Kavalan kulmakunnan lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 110 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 2,3 kilometriä pitkä ja 1,1 kilometriä leveä. Järvi on keskiosastaan vain 200 metriä leveä, jolloin järven kummatkin päät ovat laajempia. Pohjoisosaa rikkoo kolme laajaa saarta ja eteläosaan jää saarten eteläpuolelle pieni järvenselkä. Keskiosan kaventavat Peltoniemi, Kotaniemi ja niiden vastarannalla Pitkäniemi.
Järvessä on kartan mukaan 9 saarta. Kaksi suurinta saarta Jokelansaari ja Niinisaari sijaitsevat järven pohjoisosassa yhdessä pienemmän Lehtosaaren kanssa. Järven eteläpäässä sijaitsevat lähes samankokoiset Sikosaari, Töyrysaari, Talassaari ja Valkamasaari. Viimeiset kaksi saarta ovat rannan vieressä olevat nimettömät luodot. Jokelansaari on kartasta mitattuna 280 metriä pitkä ja 180 metriä leveä. Sen pinta-ala on yli 3,5 hehtaaria. Niinisaari on 260 metriä pitkä ja 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata, jonka metsärantaa katkovat pienet peltotilkut mutta eivät suoalueet. Järven lähellä sijaitsee seitsemän maatilaa ja rannoille on rakennettu noin 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdysteiltä 3423 ja 14323 sekä Kolonkulmalta kantatielle 58 oikaisevalta kylätieltä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (35.614) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 104,8 metriä mpy.
Järvi on vesistöalueensa latvajärviä ja saa siksi vetensä vain omalta lähialueeltaan. Järveen on johdettu yhdeksän pitempää metsäojaa, joista osa lähtee ojitetulta soilta. Länsipuolella sijaitseva Kaleton on valuma-alueen toinen järvi. Järven oma laskuoja Hallaoja lähtee järven pohjoispäästä ja se virtaa Hallasuon, Ajossuon ja Rimminsuon läpi ennen kuin se laskee 1,6 kilometrin päästä Kuoreveden Vessarinselällä Moisionlahteen. Laskuojalla on pudotusta lähes kuusi metriä. Kuorevedeltä vesireitti jatkaa Kotaselän kautta Ruoveteen.
Questembert

Questembert on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella.
Kunnan nähtävyyksiä on 1500-luvulta peräisin oleva katettu kauppatori "Halles de Questembert", sekä samalta ajalta peräisin oleva talo "hôtel Belmont" torneineen.
Eksonyymi

Eksonyymit ovat vakiintuneita sovinnaisnimiä muun kielisistä paikannimistä, ihmisryhmistä, tai kielistä, jotka kirjoitetaan kyseisessä kielessä eri tavalla kuin samat nimet kohteidensa sijaintimaiden kielissä. Eksonyymin vastakohta on endonyymi. 
Usein historiallisista syistä on lähes joka maassa ja kielessä käytössä paikannimistä omaan kieleen sopeutettuja muotoja. Nämä nimet saatetaan kirjoittaa toisin kuin kyseisen paikan paikalliskieliset nimet. 
Esimerkiksi Georgian valtiosta käytetty nimi Georgia tai Gruusia on eksonyymi, koska maan georgiankielinen nimi on Sakartvelo (georg. საქართველო).
Ihmisryhmästä käytetty eksonyymi voi olla esimerkiksi "unkarilaiset", jotka itse tunnistautuvat nimellä "magyarok".
Aimo Jokinen

Aimo Allan Jokinen (2. huhtikuuta 1931 Eräjärvi – 21. heinäkuuta 2014) oli suomalainen ratapyöräilijä.
Tampereen Yritystä ja Tampereen Kilpa-Veljiä edustanut Jokinen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, missä hän karsiutui Suomen joukkueessa joukkuetakaa-ajossa alkukilpailussa. Vuoden 1953 MM-kilpailuissa hän oli 17:s. SM-kilpailuista Jokinen saavutti vuonna 1952 hopeaa eräajossa ja takaa-ajossa ja aika-ajossa pronssia vuosina 1952 ja 1953. Vuonna 1952 hän osallistui myös maaotteluihin Yhdysvaltoja ja Japania vastaan.
Jokisen mieleen on kokemuksena jäänyt VBP-ajo vuonna 1953, jolloin hän kaatui Karpaateilla ja oli luiskahtaa 100 m syvään rotkoon. Jokinen toimi 1957–1959 Tampereen Yrityksen pyöräilyjaoston puheenjohtajana ja poikien ohjaajana. Hänellä oli II luokan tuomarikortti. Jokinen oli ammatiltaan palomies ja hän harrasti slalomia, kalastusta ja retkeilyä. Jokisen kotikunta oli Tampere.
Egyptin miesten lentopallomaajoukkue

Egyptin miesten lentopallomaajoukkue edustaa Egyptiä kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Egyptin lentopallomaajoukkue on pelannut olympialaisissa viisissä kisoissa ja sijoittunut parhaimmillaan yhdeksänneksi Rio de Janeiron olympiakisoissa 2016. MM-kilpailuihin joukkue osallistui vuonna 2018 kuudennen perättäisen ja kaikkiaan yhdeksännen kerran. Se on voittanut useita mestaruuksia Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja Afrikan kisoissa.
Maailmanrankingissa joukkue on tällä hetkellä korkeimmalle sijoitettuna afrikkalaisjoukkueena 13:ntena.
Tunisian miesten lentopallomaajoukkue

Tunisian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Tunisiaa kansainvälisissä lentopallokilpailuissa.
Tunisian lentopallomaajoukkue on pelannut olympialaisissa kuusissa kisoissa ja sijoittunut parhaimmillaan yhdeksänneksi Los Angelesin olympiakisoissa 1984. MM-kilpailuihin joukkue on osallistunut kymmenen kertaa, viimeksi vuonna 2018, ja paras saavutus on viidestoista sija vuonna 2006. Tunisia on voittanut kymmenen Afrikan-mestaruutta, viimeksi vuonna 2019.
Maailmanrankingissa joukkue on lokakuussa 2019 sijalla 22.
Iiro Vanha

Iiro Vanha (s. 19. joulukuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Kaudella 2020 hän edusti Kolmosessa pelannutta TP-47:ää.
Vanha on pelannut myös Veikkausliigaa kaudella 2018 PS Kemissä, jonka riveissä pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 22. huhtikuuta 2018 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Kemiin Vanha siirtyi tammikuussa 2018 1+1-vuotisella sopimuksella TP-47:sta. Nykyiseen seuraansa SalPaan hän siirtyi huhtikuussa 2019.
Futsal-ura.
Vanha on pelannut myös futsalia FC Kemissä ja kuului myös Suomen futsalmaajoukkueeseen. Tammikuussa 2019 Vanha ilmoitti lopettavansa futsalin keskittyäkseen jalkapallouraansa PS Kemissä. Vanha teki kuitenkin paluun futsalkentille jo loppuvuodesta Tornion Palloveikkojen riveissä joka pelaa Futsal-Ykkösessä.