tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Džandarijärvi

Džandarijärvi (, ) on järvi Georgian ja Azerbaidžanin välisellä rajalla. Se sijaitsee 291,4 metriä merenpinnan yläpuolella Kurajoen laaksossa Kaakkois-Georgian Kvemo Kartlin ja Luoteis-Azerbaidžanin syrjäisellä Ağstafan alueella.
Euroopan talouskomission laatiman rajat ylittävien vesistöjen ja kansainvälisten järvien suojelua ja käyttöä koskevan yleissopimuksen kuvauksen mukaan järven pinta-ala on 12,5 km². Järven valuma-alueen pinta-ala on 102 km², josta 68 km² (noin 67 %) on Georgian ja 34 km² (noin 33 %) on Azerbaidžanin puolella. Järven tilavuus on 51,15 miljoonaa kuutiometriä.
Džandarijärvi on pääosin täynnä jokivettä, jota virtaa Kurajoesta Gardabanin kanavan kautta. 1800-luvulla tämä matala järvi kuivui usein kesäisin ja kasteluveden saantia varten rakennettiin vuonna 1870 vesikanava, jolla enimmäiskapasiteettia on 15 m³/s. Järvi tavallaan muutettiin tekojärveksi, jota nykyisin Gardabanin kanavan lisäksi ruokkii toinenkin, Tbilisin Samgori-vesisäiliöstä alkava, joidenkin lähteiden mukaan Marinskji-niminen kanava. Džandarijärvellä ei ole yhtään luonnollista sivujokea ja pohjaveden vuorovaikutus sen vedenpinnan vaihteluihin ja vedenlaatuongelmiin on vähäistä. Järvenpohja on suhteellisen suora ja peitetty harmaanvärisellä liejulla. Kesällä paikkakunnalla lämpötila on +30–32 °C ja talvella on kylmää 2–3 astetta, mutta järvi jäätyy harvoin. Joidenkin kalastajien kertomuksien mukaan Džandarijärven veden läpinäkyvyys on noin 1 m, vedellä on ominaishaju ja se ei ole juomakelpoista.
Järvialueen väkiluku on yhteensä 14 000–15 000 (eli noin 140–150 asukasta/km²) ja mm. noin 50 milj. m³ vettä käytetään Azerbaidžanin Ağstafan alueen 8 500 hehtaarin maa-alueen vuosittaiseen kasteluun. Kasteltavien maa-alueiden laajentuminen molemmissa maassa sekä eri käyttäjien koordinoimaton vedenkäyttö alentavat järven veden tasoa. Puutteellinen vesienhoito, samoin teollisuuden, asuinalueiden ja maatalouden jätteiden aiheuttama Mtkvarijoen ja vesistöjen lisääntynyt saastuttaminen ovat asettaneet järven jatkuvaan vaaraan ja kärsinyt on myös sen ekologinen tila.
Järveä pidetään melko kalarikkaana (karppi ja monni) ja se on eri maiden kalastajien suosiossa. Aikoinaan karppi oli yksi Georgian tärkeimmistä kaupallisista kaloista ja Džandarijärven olosuhteissa sen biologiselle tutkimukselle omistetun Tbilisin valtionyliopiston väitöskirjan mukaan 1950-luvun puoleen väliin saakka tämä järvi tuotti 80-100 prosenttia Georgian SNT:n karppisaaliista. Se tarjoaa myös lepopaikan suurelle määrälle vesilinnuille muuttoliikkeen aikana ja tuhansia vesilintuja käyttää järveä talvehtimiseen.
Vanuatun kielet

Vanuatulla on alle 300 000 asukasta ja kotoperäisiä kieliä on 138, mikä tarkoittaa sitä, että maassa on eniten kieliä suhteessa väkilukuun. Yhdellä kielellä on keskimäärin 1760 puhujaa.
Viralliset kielet.
Vanuatulla on maan perustuslain mukaan kolme virallista kieltä: englanti, ranska ja bislama. Tämän lisäksi bislama tunnustetaan kansallisena kielenä.
Bislama.
Bislama, joka on englantiin pohjautuva kreolikieli, on tärkeä väline erikielisten ryhmien keskenäisessä viestinnässä. Englannin- ja ranskankielisten väestöryhmien välit ovat pitkään olleet viileät ja bislama nähdään eräänlaisena neutraalina kaikkien vanuatulaisten yhteisenä kielenä. Lisäksi suurin osa poliittisista kampanjoinnista tapahtuu bislamaksi. Suurin osa Port Vilan ja Luganvillen asukkaista puhuu bislamaa äidinkielenään. Huolimatta siitä, että Vanuatulla on kaksi muuta virallista kieltä, nimenomaan bislaman osaaminen on asetettu Vanuatun kansalaisuuden saamiseksi hakemuksella.
Bislama on erittäin läheistä sukua tok-pisinille ja pijinille. Nämä kolme kieltä niputetaan yhdeksi kieleksi tai murrejatkumoksi.
Englanti ja ranska.
Iso-Britannia ja Ranska olivat samanaikaisesti Vanuatun siirtomaaisäntiä, minkä johdosta kummatkin kielet ovat maan virallisia kieliä historiallisista syistä. Käytännössä englannin- ja ranskankielinen väestö elää erillään toisistaan, ja maassa on erilliset koulut molemmille kieliryhmille. Elinkeinoelämä käyttää kuitenkin enemmän englantia.
Muut kielet.
Kaikki Vanuatulla puhuttavat kotoperäiset kielet kuuluvat oseanialaisiin kieliin. Ne jaetaan vielä puhtaasti maantieteellisin perustein kolmeen alaluokkaan:
Vanuatun perustuslaki takaa valtion suojeluksen kaikille alueella puhuttaville kielille. Lisäksi mikä tahansa niistä voidaan korottaa kansalliskielen asemaan.
François et al. (2015) listasi 138 kotoperäistä kieltä Vanuatulla:
Dragsvik (Tammisaari)

Dragsvik on Raaseporin kaupungin Tammisaaressa sijaitseva kylä. Se sijaitsee pari kilometriä Tammisaaren keskustan itäpuolella valtatie 25:n varrella. Dragsvikissä sijaitsee Dragsvikin varuskunta, joka on Uudenmaan prikaatin ruotsinkielinen varuskunta. Lisäksi kylässä on rautatieseisake.
Dragsvik tunnetaan myös vuosina 1918–1940 toimineesta Tammisaaren vankileiristä. Nykyään paikalla on muun muassa vankileirin joukkohaudalla sijaitseva muistomerkki.
Ravenin diskografia

Raven on Newcastlessa vuonna 1974 perustettu brittiläinen heavy metal -yhtye, joka on vaikuttanut NWOBHM-suuntauksen syntymiseen.
Turkin Uutiset

Turkin Uutiset on Suomen ensimmäinen suomenkielinen Turkin ajankohtaisista uutisista kertova verkkolehti. Se on perustettu Lahdessa 31. elokuuta 2014. 
Turkin Uutisten kirjoittajien ja domainin omistajan tarkoituksena on saada Turkin ystäville ajankohtaista ja luotettavaa tietoa Turkista ja muista Turkkiin liittyvistä asioista. Sivun ja bloggaajien tarkoituksena on myös vahvistaa maiden välisiä suhteita. Suomesta matkustetaan paljon Turkkiin ja Turkissa myös asuu suomalaisia. Sivuston on löytänyt kasvava joukko lukijoita, ja sivuston tarkoitus on, että tietoisuus Turkista lisääntyy.
Verkkolehteä ylläpitävät yksityishenkilöt, jotka tekevät vapaaehtoistyötä ja haluavat antaa sivuston lukijoille tietoa Turkista. 
Turkin Uutiset on Suomen ensimmäinen Turkin uutisista kertova suomenkielinen verkkolehti.
Domainin (https://turkinuutiset.fi) omistaa Ali Ergene. Sitä tukee "Egean Suomalaiset Yhdistys", joka on rekisteröitynyt Turkin Kusadasiin.
Maatähdet

Maatähdet ("Geastrum") on Geastraceae-heimoon kuuluva sienisuku. Suomessa niitä on tavattu noin kymmenen lajin verran.
Maatähdet ovat aluksi maanpinnalle noustessaan pallon muotoisia ja kaksikerroksisia. Sisempi kerros sisältää itiöt, ja kun ne kypsyvät, pallon ulompi kerros irtoaa sisemmästä ja muodostaa lopulta sen ympärille useita liuskoja tähdenmuotoisessa asetelmassa.
Maatähdet kasvavat ravinteikkaassa maaperässä, etenkin katajaa kasvavilla kedoilla. Ne suosivat kosteita paikkoja. Monesti maatähdet kasvavat pensaiden alla, missä lämpötilan vaihtelu vuorokauden aikana ei yhtä suurta kuin avoimella alueella. Maatähdet ovat lahottajasieniä. Niiden itiöt leviävät sateen, niihin putoavien pienten esineiden ja eläinten välityksellä.
Skunk Anansien diskografia

Skunk Anansie on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 Lontoossa, Englannissa. Yhtyeen muodostavat Skin (laulu), Cass (basso), Ace (kitara) ja Mark Richardson (rummut ja lyömäsoittimet). Skunk Anansie hajosi vuonna 2001, mutta palasi vuonna 2009. Yhtyeen nimi juontaa juurensa haisunäädästä sekä jamaikalaisissa kansansaduissa esiintyvästä Anansi-ihmishämähäkistä
Maa ja oikeus (puolue)

Maa ja oikeus (bislamaksi: "Graon mo Jastis Pati", lyh. GJP) on vanuatualainen puolue. Puolueen perustaja ja puheenjohtaja Ralph Regenvanu on aiemmin toiminut itsenäisenä edustajana. 
Puolue on pyrkinyt vetoamaan erityisesti kaupungeissa asuviin työttömiin nuoriin. Ideologiassaan se nojaa omien sanojensa mukaan neljään yhteiskunnan tukipilariin: naisiin, nuoriin, kirkkoon ja päällikköihin.
George Monck

George Monck, Albemarlen ensimmäinen herttua (6. joulukuuta 1608 Devon – 3. tammikuuta 1670 Lontoo) oli englantilainen sotilas ja poliitikko, jolla oli merkittävä rooli restauraatiossa eli monarkian palauttamisessa Englantiin yksitoista vuotta kestäneen tasavallan ajan jälkeen. Hän osallistui kahdeksankymmenvuotiseen sotaan, Irlannin kapinan kukistamiseen sekä Englannin sisällissotaan aluksi rojalistien puolella ja vuodesta 1646 parlamentin puolella.
Englannin protektoraatin viimeisinä vuosina Monck oli joukkoineen Skotlannissa. Hän ulotti ensimmäistä kertaa Skotlannin historiassa englantilaisten vallan Ylämaihin ja Skotlannin saarille. Monck aloitti marssin etelään tammikuussa 1660 lumipeitteistä tietä pitkin. Hän määräsi miehet kahlaamaan Tweedjoen yli, koska silta oli liian pieni kuudelle tuhannelle sotilaalle. Lontoossa hänet valittiin uuteen rojalistienemmistöiseen parlamenttiin, joka kutsui Kaarle II:n takaisin Englantiin ja toteutti restauraation. Monck hajotti New Model Armyn lukuun ottamatta omaa rykmenttiään, joka on vielä nykyäänkin olemassa. Kuningas palkitsi Monckin lukuisilla arvonimillä sekä Sukkanauharitarikunnan jäsenyydellä.
Ahvenanmaan keskussairaala

Ahvenanmaan keskussairaala () on Ahvenanmaan 16 kunnan yhteiseen sairaanhoitopiiriin (Ålands hälso- och sjukvård) kuuluva yhdistetty terveyskeskus ja maakunnan keskussairaala Maarianhaminassa. Se palvelee Ahvenanmaan asukkaita ja kiireellisissä tarpeissa muitakin Ahvenanmaalla sairastuneita. Ahvenanmaan sairaanhoitopiirin johtajana on maaliskuusta 2018 lähtien toiminut Jeanette Pajunen.
Ahvenanmaan keskussairaala perustettiin vuonna 1953, jolloin siitä tuli Suomen ensimmäinen silloisen, vuonna 1943 säädetyn keskussairaalalain mukainen keskussairaala. Samana vuonna avattiin keskussairaala myös Joensuussa. Nykyisin sairaala toimii esimerkiksi synnytyssairaalana Ahvenanmaan asukkaille ja sairaalassa annetaan tarvittaessa myös tehohoitoa. Sairaala on yhteistyössä Helsingin, Turun ja Uppsalan yliopistosairaaloiden kanssa.
Mikko Löfbacka

Mikko Löfbacka (s. Ylivieska) on Ulvilan kaupunginjohtaja. Koulutukseltaan Löfbacka on hallintotieteen maisteri ja hän on puoluepoliittisesti sitoutumaton. Aiemmin Löfbacka oli Kokemäen kaupungin hallintojohtajan virassa.
Ulvilan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan lokakuussa 2019 hän sai 14 ääntä Ulvilan 27 henkiseltä valtuustolta. Suljetussa lippuäänestyksessä toiseksi tuli Sauvon vs. kunnanjohtaja Juuso Alatalo (sd) yhdeksällä äänellä. Porin palveluliikelaitoksen johtaja Marjukka Palin (kok) sai neljä ääntä. 
Löfbacka on haastatteluissaan tuonut esille Ulvilan talouden tervehdyttämisen tarvetta sekä kaupungin elinkeinoelämän potentiaalia.
Jaakko Sahimaa (psykologi)

Jaakko Sahimaa (s.1992) on suomalainen psykologi, yrittäjä, tutkija ja tietokirjailija (PsM ja DI). Hän on työssään keskittynyt erityisesti työ- ja organisaatiopsykologian aihealueisiin sekä positiivisen psykologian alueelle. Sahimaa työskentelee organisaatiopsykologina työelämän kehittämisen parissa ja on perehtynyt työssään ja tutkimuksessaan mm. työelämän merkityksellisyys -teemaan. Sahimaan omien kotisivujen mukaan hän haluaa "tehdä suomalaisesta työelämästä entistä mielekkäämpää ja merkityksellisempää sekä auttaa yksilöitä merkityksellisyyden löytämisessä niin työssä kuin elämässä ylipäänsä". Sahimaa toimii Työ- ja organisaatiopsykologit ry:n varapuheenjohtaja.
Hän on kirjoittanut kollegoidensa kanssa aiheesta kirjan Johda Merkitystä (2020). Kirja valittiin Ekonomiliiton Bisneskirja-kilpailussa top3-kirjojen joukkoon. Sahimaa on ollut myöhemmin myös mukana kirjoittamassa kirjaa Work Goes Happy - Paremman työelämän opas, sekä Ikuinen Koeaika - Tutkimusmatka merkityksellisen työn, ammatillisen itsetuntemuksen ja oman paikkansa löytämisen äärelle ja Inhimillinen tehokkuus - Jännitteet hyötykäyttöön. Myös Inhimillinen tehokkuus -kirja valittiin vuoden bisneskirja -kilpailun finalistiksi. 
Sahimaa on tunnettu erilaisista työelämän tutkimusmatkoistaan, joilla hän yhdistää työelämän kehittämistyötä, tutkimusta ja mediasisältöjen tuottamista. Vuonna 2021 Sahimaa toteutti käytännön tutkimusmatkan työn merkityksellisyyteen suomalaisesta työelämästä #Koeaika-projektin puitteissa. Projektin kautta hän tutustui 12 erilaiseen työhön 12 eri toimialalla. Projekti palkittiin vuoden sisältömarkkinointikampanjana digitaalisen markkinoinnin Grand One Gaalassa. Vuonna 2024 hän toteutti Inhimillisesti tehokas työelämä -tutkimusmatkan yhdessä Terveystalon kanssa tarjoten konsultointityötä 12 eri organisaatiolle vuoden projektin aikana.
Vector

Vector on Lontoolaisen progressiivisen metalliyhtyeen Hakenin viides studioalbumi. Levyn julkaisi Inside Out Music 26. lokakuuta 2018.
Joseph-Hector Fiocco

Joseph-Hector Fiocco (1703 Bryssel – 1741 Bryssel) oli flaamilainen barokin ajan säveltäjä ja viulisti.
Fioccon isä oli italialaissäveltäjä Pietro Antonio Fiocco. Hänellä oli viisitoista sisarusta, joihin kuului myös säveltäjä Jean-Joseph Fiocco. Opetusta hän sai perhepiirissä. Fiocco pääsi töihin Antwerpenin katedraaliin ja vuonna 1737 Brysseliin palattuaan Pyhän Mikaelin ja Pyhän Gudulan tuomiokirkkoon. Hän työskenteli myös kreikan ja latinan professorina. 
Fioccon tuotantoon kuuluu muiden muassa cembalosarjoja, joissa yhdistyvät ranskalaiset ja italialaiset tyylivaikutteet. François Couperinin vaikutus Fioccon musiikkiin oli merkittävä. Suzuki-menetelmällä toteutettavassa viulunsoiton opetuksessa käytettävään materiaaliin kuuluu Fioccon "Allegro", josta on tehty myös sovitus jousikvartetille. Fioccon hengellisiin vokaaliteoksiin kuuluvat "Missa solemnis" ja Concert Spirituelissa pitkään suosiossa ollut psalmi "Laudate pueri".
Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1950

Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1950 järjestettiin 28.–30. heinäkuuta Tartossa.
Mitalistit.
Miehet.
Lähde: 
Naiset.
Lähde:
Erika Kirpu

Erika Kirpu (s. 22. kesäkuuta 1992 Moskova, Venäjä) on virolainen miekkailija, maailman- ja euroopanmestari sekä olympiavoittaja. Hänen pääaseensa on kalpa.
Elämä ja ura.
Kirpu kilpaili Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 sijoittuen yksilökilpailussa 12:nneksi. Joukkuekilpailussa Kirpun edustama Viro hävisi pronssiottelun Venäjälle sijoittuen neljänneksi. Tokion olympialaisissa 2020 Kirpu oli mukana Viron joukkueessa, joka voitti kultaa kalvan joukkuekilpailussa. MM-kilpailuista Kirpu on voittanut kolme mitalia, joiden joukossa kalvan joukkuekilpailun maailmanmestaruus vuonna 2017, ja EM-kilpailuista viisi mitalia joiden joukossa kalvan joukkuekilpailun Euroopan mestaruudet vuosina 2013 ja 2016.
Kirpu valittiin Viron vuoden naisurheilijaksi vuonna 2014. Hänen isänsä Viktor Kirpu oli myös miekkailija. Kirpun puoliso on italialainen kalpamiekkailun olympiamitalisti Enrico Garozzo.
Lanviikki

Lanviikki () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön eteläosassa Ervastonlahden sopukassa.
Lanviikki sijaitsee Palomäen ja Preitinmäen välisessä laaksossa. Kylän pieni luonaiskulma ulottuu Ervastonlahdelle. Kylässä on vain vähän asutusta ja kylän kantatila sijaitsee pienellä mäellä laakson pohjoisosassa. Lanviikin kyläalue ulottuu laaksosta Preitinmäen yli etelään aina Mustajärvelle saakka. Kuivastontie kulkee Soukasta Lanviikin läpi edelleen Ervastoon. Laakso, jossa Lanviikki sijaitsee, on viljelty, muuten kylän alue on metsäistä korpimaata.
Lanviikki on keskiaikainen uudisasutuskylä. Ervastonlahti lienee tuolloin ulottunut syvemmälle kylän alueelle. Kylässä on ollut kolme kantatilaa, jotka on yhdistetty 1900-luvulla Uusitaloksi. Tilojen torpat Levola ja Rajala itsenäistyivät 1900-luvun alussa, mutta Rajalan torppa on nykyisin jo purettu. Uusitalo on nykyäänki asutettu ja Levolan torppa toimii kesäpaikkana. Muuta asutusta Lanviikissa ei enää ole, mutta Mustajärven rannalla on muutamia kesäasuntoja.
Andrei Fetisov

Andrei Sergejevitš Fetisov (, s. 19. tammikuuta 1972 Novokuznetsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Pelaajaura.
Laitahyökkääjänä pelannut Fetisov edusti pelaajaurallaan muun muassa venäläisiä ja espanjalaisia seurajoukkueita. Hän voitti UNIKS Kazanissa Venäjän cup-mestaruuden vuonna 2003. Boston Celtics varasi Fetisovin NBA:han 36. vuorolla , mutta hän ei pelannut sarjassa.
Fetisov edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti MM-hopeaa Kanadassa 1994, EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997. Hän pelasi myös Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 ja vuoden 1995 EM-kilpailuissa.
Puhjonrannan kurssikeskus

Puhjonrannan kurssikeskus on Kouvolan seurakunnan omistama kurssi- ja leirikeskus Valkealan Puhjossa, Rapojärven rannalla. Siellä järjestetään mm. Kouvolan seurakuntayhtymään kuuluvien Kouvolan ja Elimäen seurakuntien leirejä, kuten rippileirejä tai lasten ja nuorten kesä- ja talvileirejä. Puhjonrannan tiloja voi myös vuokrata yksityiseen käyttöön esimerkiksi juhlatilaisuuksia varten.
Puhjonranta sijaitsee Rapojärven eteläosassa, Haavistonselän rannalla. Puhjonrannassa päärakennuksen lisäksi 7 majoitusrakennusta, kolme uimarantaa, kaksi rantasaunaa, nuotiopaikkoja, urheilukenttä, leikkipaikkoja ja venelaituri. Puhjonrannan rakennukset on nimetty puiden mukaan. Kaikki rakennukset ovat yksikerroksisia.
Tammi-nimisessä päärakennuksessa sijaitsee ruokala, auditorio, kokoushuone, induktiosilmukka ja keittiö. Pihlajan ja Jalavan rakennuksissa on myös kaksi luokkaa, jotka sopivat esimerkiksi rippikoulun oppitunneille.
Etäisyydet.
Puhjonrannasta on matkaa Valkealan kirkonkylälle noin 4,5 kilometriä ja Kouvolaan 14 kilometriä. Lähin ruokakauppa sijaitsee Valkealan ABC:llä.
Anjalankosken seurakunta

Anjalankosken seurakunta on Kouvolan Anjalankoskella Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Johanna Pesonen.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Anjalankosken kirkkoherroina:
Kuusankosken seurakunta

Kuusankosken seurakunta on Kouvolan Kuusankoskella Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Kimmo Ylikangas.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kuusankosken kirkkoherroina:
Kouvolan seurakunta

Kouvolan seurakunta on Kouvolassa Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Tuija Nuutinen.
Vuoden 2024 lopussa Kouvolan seurakuntaan kuului yhteensä 53 364 jäsentä, mikä oli noin 68,1 prosenttia Kouvolan asukkaista. Jäsenmäärä on ollut laskussa 2000-luvun alusta saakka.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kouvolan kirkkoherroina:
Elimäen seurakunta

Elimäen seurakunta on Kouvolan Elimäellä Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Kirsi Hämäläinen.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Elimäen kirkkoherroina:
Valkealan seurakunta

Valkealan seurakunta on Kouvolan Valkealassa Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Arto Helle.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Valkealan kirkkoherroina:
Aleksanteri Antiokialainen (kuvanveistäjä)

Aleksanteri (tai Aleksandros, ) tai Agesandros () oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti hellenististä kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Kaarian Antiokheiasta eli Antiokiasta ja toimi noin vuosina 130–110 eaa. Kuvanveistäjän nimimuotoa ei tunneta varmuudella.
Kuvanveistäjää pidetään yleensä "Milon Venuksen" eli "Meloksen Afroditen" veistäjänä. Hänen nimensä on ollut veistokseen liitetyssä, sittemmin kadonneessa jalustassa, josta on luettu alkuosasta vajaa piirtokirjoitus:
Kirjoituksen perusteella kuvanveistäjän nimeksi on täydennetty yleensä "[Aleks]andros" ("Aleksanteri"), joskus "[Ages]andros". Jalusta katosi Louvresta 1800-luvulla, mahdollisesti koska sen antama todistus ei sopinut yhteen sen kanssa, että veistoksestaan ylpeät ranskalaiset halusivat esittää "Milon Venuksen" klassisen kauden veistoksena ja jopa Praksiteleen työnä. Toisaalta myös jalustan yhteys veistokseen on kyseenalaistettu.
Agesandros

Agesandros (, ) tai Hegesandros (, ) voi viitata seuraaviin:
Aleksanteri Antiokialainen

Aleksanteri Antiokialainen tai Aleksandros Antiokialainen (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Bryaksis

Bryaksis (, myös "Bryassis", , ; n. 372–312 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Ateenasta ja toimi noin vuoden 350 eaa. tienoilla. 
Bryaksis teki veistoksia sekä kivestä että metallista. Hän osallistui yhdessä Skopaan, Timotheoksen ja Leokhareen kanssa Halikarnassoksen mausoleumin koristeluun. Hän teki myös Seleukos I:n pronssipatsaan. Muita hänen veistoksiaan olivat muun muassa viisi suurikokoista patsasta Rhodoksessa, Asklepioksen patsas sekä Pasifaen patsas.
Klemens Aleksandrialaisen mukaan Bryaksis olisi ollut niin taitava, että jotkut laittoivat kaksi hänen patsaistaan virheellisesti Feidiaan nimiin.
Deinomenes (kuvanveistäjä)

Deinomenes (; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän toimi ainakin noin vuoden 400 eaa. tienoilla.
Deinomeneen ajoitus tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 95. olympiadille. Deinomenes teki Ion ja Kalliston patsaat, jotka olivat Pausaniaan aikaan 100-luvulla jaa. Ateenan Akropoliilla. Pliniuksen mukaan hän teki myös Protesilaoksen sekä painija Pythodemoksen patsaat. Tatianos laittoi hänen nimiinsä myös Paionian kuningattaren Besantiksen patsaan.
Vladislav Kondratov

Vladislav Kondratov (, s. 16. syyskuuta 1971 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Pelaajaura.
Isona laitahyökkääjänä pelannut Kondratov edusti pelaajaurallaan pääasiassa kotimaansa seurajoukkueita. Kondratov edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti EM-hopeaa Saksassa 1993.
Deinomenes

Deinomenes () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Frynon

Frynon (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän toimi ainakin noin vuoden 408 eaa. tienoilla.
Frynon oli Plinius vanhemman mukaan Polykleitoksen oppilas. Tällä perusteella hänet voidaan myös ajoittaa. Frynonin kotipaikkaa ei tunneta.
Kanakhos nuorempi

Kanakhos nuorempi (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi noin vuoden 400 eaa. tienoilla.
Kanakhos nuorempi oli Polykleitoksen oppilas ja mahdollisesti Kanakhos vanhemman pojanpoika. Hänen ajoituksensa tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 95. olympiadille. Tiedot kummastakin Kanakhoksesta menevät antiikin lähteissä usein sekaisin.
Pausaniaan mukaan Kanakhos teki yhdessä Patrokleen kanssa patsaat kahdesta spartalaisesta, jotka olivat taistelleet Aigospotamoin taistelussa vuonna 405 eaa.
Naukydes

Naukydes (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Argoksesta ja toimi ainakin noin vuoden 420 eaa. tienoilla.
Naukydes oli Mothonin poika ja Polykleitos nuoremman sekä tämän veljen Alypoksen opettaja. Hänen ajoituksensa tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 90. olympiadille.
Naukydes teki kullasta ja norsunluusta veistetyn Heben patsaan, joka seisoi Argoksen Heraionissa vanhemman Polykleitoksen tekemän Heran patsaan vieressä. Pliniuksen mukaan hän teki myös Hermeen patsaan ja "Diskobolos"-patsaan sekä patsaan, joka esitti miestä uhraamassa pässiä. Tatianos sanoo hänen tehneen runoilijatar Erinnan patsaan, mutta tämän täytyy olla virhe, sillä Erinnan katsotaan yleensä eläneen vasta seuraavalla vuosisadalla.
Periklytos

Periklytos (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän toimi noin vuoden 420 eaa. tienoilla.
Periklytos oli Pausaniaan mukaan Polykleitoksen oppilas ja Antifaneen opettaja. Hänen ajoituksensa perustuu siihen, että Polykleitos toimi noin vuonna 440 eaa. ja Antifanes noin vuonna 400 eaa. Muutoin hänestä ei tiedetä juuri mitään.
Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 2013

Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 2013 järjestettiin 27.–28. heinäkuuta Tallinnassa.
Mitalistit.
Miehet.
Lähde: 
Naiset.
Lähde:
Nagahama

Nagahama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee Biwajärven rannikolla prefektuurin koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee Anejoen suiston alavalla rannikkotasangolla. Siihen kuuluu myös laajoja alueilta ympäröiviltä Ibukivuorilta ja Chikubushiman saari, Biwajärven toiseksi suurin. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Fukuin prefektuuriin, idässä Gifun prefektuuriin. Nagahamassa on 117 677 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 539,63 neliökilometriä.
Nagahama sijaitsee historiallisen Hokuriku-kaidō-tiereitin varrella, ja asutus alueella onkin vanhaa. Nykyinen kaupunki sai kuitenkin alkunsa vuonna 1574, kun Toyotomi Hideyoshi rakensi uudelleen siellä sijainneen vanhan linnan ja vaihtoi paikkakunnan nimen Nagahamaksi. Hetken aikaa se kehittyi linnanaluskaupunkina. Edo-kaudella siitä tuli Hikonen daimiokunnan satama- ja kauppakaupunki. Eräs perinteinen elinkeino on kreppikankaan ("chirimen") kudonta, joka alkoi jo 1700-luvun puolivälissä. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupunkiin on sijoittunut monipuolista tuotantoa, kuten bio-, lasi-, muovi- ja koneteollisuutta, ja se onkin alueensa paikallinen kauppa- ja teollisuuskeskus. Maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi esimerkiksi soijaa, vehnää ja koristekukkia. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Nagahamalle myönnettiin laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1943. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Azain ja Biwan maaseutukaupungit, sekä jälleen vuonna 2010, kun siihen liitettiin Kinomoton, Kohokun, Nishiazain, Takatsukin, Torahimen ja Yogon maaseutukaupungit.
Nagahaman kulttuuriperintöön kuuluvat useat historialliset temppelit ja muut muistomerkit. Kaupunki tunnetaan lukuisista bodhisattva Kannonille omistetuista temppeleistä Kannonia esittävine veistoksineen, joista monet on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Kaupungin keskustaajamassa sijaitsevat Nagahaman linnan rauniot, Daitsū-jin temppeli puutarhoineen ja Nagahama Hachiman-gūn pyhäkkö, jonka Hikiyama-festivaalin seremonia on hyväksytty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Sille on rakennettu kaupunkiin oma museonsa. Rakennettua kulttuuriperintöä edustaa myös vuonna 1882 valmistunut Nagahaman entinen rautatieasema, Japanin vanhin säilynyt asemarakennus. Chikubushiman saari muodostaa oman matkailukohteensa. Siellä sijaitsevan Tsukubushiman pyhäkön päähalli ja Hōgon-jin temppelin portti on valittu kansallisaarteiksi. Osa kaupungista kuuluu Biwajärven puolikansallispuistoon. Nagahamaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Kosei-linja.
Hans Jepsen

Hans Pauli Lyngby Jepsen (1. huhtikuuta 1920 – 31. heinäkuuta 2001) oli tanskalainen kirjailija. Hän oli etenkin novellistina merkittävä ja julkaisi teokset "Kvindesind" (1945), "Vintervej" (1955) ja "Vejen" (1956) ja "Paradishuset".
Pavel Melnikov (soutaja)

Pavel Melnikov (s. 8. elokuuta 1969) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 sekä sijoittui samassa luokassa neljänneksi Tampereella 1995 ja Kölnissä 1998.
Jens Ludvig Jensen

Jens Ludvig Jensen oli kansakoulunopettaja ja myöhemmin kasvipatologi. Hän oli 1872 perustamassa liikettä, joka auttoi Tanskan siemenkauppaa järkevälle kannalle. Hän tutki perunaruttoa ja viljan nokisieniä sekä keksi ohran kätkönoen ja lentonoen eron.
Sven Aurén

Sven Anders Göte Aurén (26. maaliskuuta 1906 Tukholma – 1985) oli ruotsalainen sanomalehtimies ja kirjailija, joka julkaisi useita matkakirjoja, joista suomennettu on "Sahara" ja "Minun Pariisini". Vuodesta 1945 lähtien hän työskenteli Svenska Dagbladetin Pariisin-kirjeenvaihtajana. Kirjailijana hänet tunnetaankin Pariisin-kuvauksistaan.
Antoninuksen rutto

Antoninuksen rutto oli vuosina 165–180 Välimeren seudulla riehunut kulkutauti.
Taudin oireita olivat kuume, musta ripuli, oksentelu, jano, turvonnut kurkku ja yskä. Oireet kestivät parisen viikkoa. Oireiden perusteella taudin arvellaan olleen isorokkoa. Epidemia on saanut nimensä silloisen Rooman keisarin Marcus Aurelius Antoninuksen mukaan, joka ilmeisesti kuoli tähän tautiin.
Tauti tuli Välimerelle luultavasti Kiinasta silkkitien ja kauppalaivojen välityksellä. Sitä levittivät Lähi-idästä palanneet roomalaiset sotilaat. Tautiin arvellaan kuolleen viisi miljoonaa ihmistä. Selviytyneille kehittyi immuniteetti.
Epidemia teki suuren loven Rooman valtakunnan verotuloihin, kauppaan, ruoantuotantoon ja käsityöteollisuustuotantoon sekä sotavoimiin. Rooman armeijan heikennyttyä germaanit ylittivät vuonna 167 Reinin ensimmäistä kertaa 200 vuoteen.
Angelo Poliziano

Angelo Poliziano (1454 Montepulciano – 1494 Firenze) oli italialainen humanisti ja runoilija. Hän oli etevä tekstikriitikko. Vuonna 1478 hän julkaisi latinankielisen teoksen Pazzi-salaliitosta. Hänen paimennäytelmänsä "Orfeo" on ensimmäinen italiankielinen näytelmä ja tulkintojen mukaan kaikkein ensimmäinenkin ooppera. Poliziano kirjoitti runoja Medicien hovissa. Hänet tunnettiin sekä latinan- että italiankielisenä lyyrillisenä runoilijana.
Poliziano oli Lorenzo de' Medicin sihteeri ja hänen poikiensa opettaja. Hän toimi vuodesta 1480 Firenzen yliopiston puhetaidon opettajana. Hän käytti latinaa kirjoittaessaan tutkimuksiaan ja italian kieltä lyriikkaan. Hänen pastoraalinäytelmänsä "Orfeo" (1480) on ensimmäinen tunnettu ei-uskonnollinen näytelmä Italian kirjallisuudessa. Hänen runoissaan yhdistyvät kansaonmaiset ja antiikin runouden vaikutteet.
Andrei Gluhov

Andrei Gluhov (s. 1. kesäkuuta 1972) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin. Gluhov saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 ja sijoittui samassa luokassa neljänneksi Kölnissä 1998.
Anton Tšermašentsev

Anton Tšermašentsev (s. 21. tammikuuta 1976) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin. Maailmanmestaruuskilpailuissa Tšermašentsev sijoittui kahdeksikossa neljänneksi Tampereella 1995 ja kuudenneksi Aiguebelettessa 1997.
Cole Bardreau

Cole Bardreau (s. 22. heinäkuuta 1993) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura New York Islanders. Bardreau on varaamaton pelaaja, jonka kanssa Islanders teki sopimuksen heinäkuussa 2019. Bardreau on pelipaikaltaan keskushyökkääjä ja kätisyydeltään right. Hän pelasi kaudella 2019–2020 uransa ensimmäiset kymmenen NHL-runkosarjaottelua. Niissä hän teki yhden maalin ja yhden syötön eli kaksi tehopistettä.
Pjotr Saveljev

Pjotr Jefimovitš Saveljev (, 27. kesäkuuta 1902 nykyisen Jessoilan kunnan Salmenniskan kylä – 23. joulukuuta 1969 Petroskoi) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.
Pjotr Saveljev syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Uhmoilan kaksiluokkaisen koulun ja valmistui Petroskoin venäläisestä opettajaopistosta vuonna 1922. Vuonna 1928 hän valmistui Krupskajan kommunistisen kasvatuksen akatemiasta Moskovassa.
Saveljev työskenteli opettajana Uhmoilassa vuosina 1922–1924, Karjalan autonomisen tasavallan valistusasian kansankomissariaatissa vuosina 1928–1930 sekä komissariaatin osastopäällikkönä ja varakansankomissaarina vuosina 1930–1932. Hän oli Karjalan pedagogisen instituutin johtaja vuosina 1932–1935 ja tasavallan valistusasiain varakansankomissaari vuosina 1935–1936. Saveljev työskenteli NKP(b):n Karjalan aluekomiteassa vuosina 1936–1938 ja karjalankielisen "Sovetskoi Karelija" -lehden päätoimittajana vuonna 1938.
Saveljev vangittiin karjalan kirjakielen luomiseen liittyneen jutun yhteydessä vuonna 1938, mutta hänet vapautettiin vuonna 1940. Hän työskenteli sen jälkeen keskikoulun rehtorina Petroskoissa ja osallistui toiseen maailmansotaan. Saveljev toimi Petroskoin opettajainstituutin johtajana vuonna 1946 ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan varaopetusministerinä vuosina 1946–1951. Vuosina 1952–1954 hän työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n opettajien täydennyskoulutusinstituutissa ja vuosina 1954–1955 tasavallan ministerineuvostossa.
Aleksandr Lukjanov

Aleksandr Lukjanov (s. 19. elokuuta 1949) on venäläinen soutaja, joka kilpaili venekuntien perämiehenä. Hän voitti Montrealin olympialaisissa 1976 Neuvostoliittoa edustaen kultaa perämiehellisessä nelosessa. Moskovan olympialaisissa 1980 hän saavutti hopeaa perämiehellisessä kaksikossa ja Soulin olympialaisissa 1988 hopeaa kahdeksikossa. Atlantan olympialaisissa 1996 hän edusti Venäjää ja saavutti pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin.
Nikolai Aksjonov

Nikolai Aksjonov (s. 8. kesäkuuta 1970) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 sekä sijoittui samassa luokassa neljänneksi Kölnissä 1998 ja kuudenneksi Aiguebelettessa 1997.
Dmitri Rozinkevitš

Dmitri Rozinkevitš (s. 1. lokakuuta 1974) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin. Hän saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 sekä sijoittui samassa luokassa neljänneksi Tampereella 1995 ja Kölnissä 1998. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa hopeaa Ateenassa 2008.
Sergei Matvejev

Sergei Matvejev (s. 8. syyskuuta 1972) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän jäi olympialaisissa B-finaaliin kahdeksikossa Sydneyssä 2000 ja perämiehettömässä nelosessa Ateenassa 2004. Matvejev saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 sekä sijoittui samassa luokassa neljänneksi Tampereella 1995 ja Kölnissä 1998.
Roman Montšenko

Roman Montšenko (9. elokuuta 1964 – 2. tammikuuta 2020) oli venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän edusti IVY:tä perämiehettömässä nelosessa ja jäi B-finaaliin. Montšenko sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi kahdeksikossa Tampereella 1995.
Vladimir Volodenkov

Vladimir Volodenkov (s. 25. huhtikuuta 1972) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Hän ei soutanut alkuerässä mutta tuli Vladimir Sokolovin tilalle keräilyerään ja loppukilpailuun. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän jäi kahdeksikossa B-finaaliin kuten myös Ateenan olympialaisissa 2004 perämiehettömässä nelosessa. Volodenkov saavutti maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia kahdeksikossa St. Catharinesissa 1999 ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa kahdeksikossa Ateenassa 2008.
Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1951

Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1951 järjestettiin 4.–6. elokuuta Tallinnassa.
Mitalistit.
Miehet.
Lähde: 
Naiset.
Lähde:
Vanuatun liberaaliliike

Vanuatun liberaaliliike (, lyh. VLM) on Vanuatussa toimiva liberaali puolue.
Puolue on perustettu vuonna 2018. Ensimmäisillä puoluepäivillään vuonna 2019 puolue ilmoitti asettavansa ehdokkaita tuleviin parlamenttivaaleihin sekä Luganvillen kunnallisvaaleihin. Luganvillen valtuustoon puolue voitti yhden paikan.
Ensimmäisen edustajansa maan parlamenttiin puolue sai vuoden 2020 vaaleissa, kun puolueen puheenjohtaja ja perustaja Gaetan Pikioune tuli valituksi. 
VLM on nostanut esille mm. kavan myyntiin liittyvän epäreilun kilpailutilanteen Kiinan markkinoilla puolustaen paikallisten vanuatualaisten tuottajien oikeutta reiluun hintaan ja markkinaympäristöön oman kansallisjuomansa kohdalla. 
Puolue ilmoitti järjestävänsä toiset puoluekokouksensa vuonna 2021 Efatessa, Melen kylässä.
Riho Embrich

Riho Embrich (s. 10. maaliskuuta 1993) on suomenvirolainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on HIFK:n junioriorganisaation kasvatti ja pelasi seurassa kauden 2011–2012 puoliväliin ennen siirtymistään Venäjän MHL:n B-liigaan liettualaiseen Baltica Vilniusiin. Vilnasta Embrich palasi seuraavaksi kaudeksi Espoo Blues A-junioreihin kaudeksi 2012–2013.
Juniorikiekkoilun jälkeen Embrich pelasi aikuisten tasolla ensin kaksi kautta Bewe TuusKin Suomi-sarjan joukkueessa ennen siirtymistään Jyväskylään pelaamaan Riemun II-divisioonan/Suomi-sarjan joukkueessa. Sieltä hän siirtyi pelaamaan lainasopimuksella JYP-Akatemian Mestis-joukkueessa. Kaudelle 2018–2019 Embrich siirtyi Ranskaan maan 3. sarjatasolla pelanneen Toulouse-Blagnacin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hän ei pelannut, minkä jälkeen hän palasi Liikunnan Riemuun. 
Maajoukkue.
Embrich pelasi ensimmäisen kerran Viron maajoukkueessa kaudella 2012–2013 olympiakarsinnoissa. Hän pelasi keväästä 2015 lähtien joka vuosi Viron maajoukkueessa 1. divisioonan B-lohkon maailmanmestaruuskilpailuissa. Kaikkiaan Riho Embrich on pelannut harjoitusottelut mukaan lukien 33 peliä Viron maajoukkueessa.
Muuta.
Riho Embrichin nuorempi veli Erik Embrich on pelannut jääkiekkoa 11 ottelua Ässien liigajoukkueessa, 1 ottelun Jokerien KHL-joukkueessa ja edustanut Viroa 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa.
Marwan al-Shehhi

Marwan Yousef Mohamed Rashid Lekrab al-Shehhi (9. toukokuuta 1978 Ra’s al-Khaima, Arabiemiirikunnat – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli arabiemiraattilainen terroristi ja yksi viidestä United Airlinesin lennon 175 kaappaajasta. Hän oli lentäjänä kyseisellä lennolla.
Al-Shehhi muutti Saksaan vuonna 1996 ja ystävystyi siellä Mohammed Attan, Ziad Jarrahin ja Ramzi bin al-Shibhin kanssa. Vuoden 1999 lopulla he matkustivat Afganistaniin terroristien koulutusleirille ja tapasivat siellä Osama bin Ladenin, joka värväsi heidät terrorihyökkäykseen. Hän saapui Yhdysvaltoihin toukokuussa 2000, kuukautta aiemmin kuin Atta. Molemmat kouluttautuivat lentäjiksi Huffman Aviationissa Floridassa ja saivat lentolupakirjansa FAA:lta joulukuussa 2000.
9. syyskuuta 2001 Al-Shehhi matkusti Floridasta Bostoniin, jossa hän yöpyi hotellissa 11. syyskuuta asti. Noustuaan lennolle Loganin kansainvälisellä lentoasemalla hän ja neljä muuta kaappaajaa ottivat koneen haltuunsa 30 minuuttia nousun jälkeen. Al-Shehhi ohjasi koneen päin World Trade Centerin etelätornia New Yorkissa kello 9.03 paikallista aikaa. 17 minuuttia aiemmin Mohammed Atta oli ohjannut American Airlinesin lennon 11 päin pohjoistornia. Al-Shehhi oli nuorin iskujen lentäjistä. Lennon 175 törmäys nähtiin televisiossa ympäri maailmaa suorassa lähetyksessä. Kello 9.59, 56 minuuttia koneen törmäyksen jälkeen, 110-kerroksinen etelätorni sortui, mikä johti satojen ihmisten kuolemaan.
Keski-Pohjanmaan keskussairaala

Keski-Pohjanmaan keskussairaala (KPKS) on kymmenen kunnan muodostamaan Keski-Pohjanmaan hyvinvointialueen (Soite) kuuluva keskussairaala Kokkolassa. Se palvelee noin 68 000 asukkaan aluetta. Sen alueeseen kuuluu kahdeksan kuntaa jotka ovat Halsua, Kannus, Kaustinen, Kokkola, Lestijärvi, Perho, Toholampi ja Veteli.
Keski-Pohjanmaan keskussairaalasta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1962. Sairaala valmistui 1969 arkkitehtien Erkki Helamaa ja Veijo Martikainen suunnitelman pohjalta. 1980-luvulta lähtien sairaalaa on laajennettu tai korjattu joka vuosikymmenellä.
Maailman AIDS-päivä

Maailman AIDS-päivä on kansainvälinen vuosipäivä, jota on vietetty 1. joulukuuta vuodesta 1988 lähtien. Se oli myös Maailman terveysjärjestö WHO:n historian ensimmäinen terveyden teemapäivä. AIDS-päivän tarkoitus on muistaa siihen kuolleita ja samalla nostaa esiin HIV-/AIDS-hoidoissa saavutettuja voittoja. 
Vaikka AIDSin leviämistä on saatu hidastettua, kuolee tautiin ja siitä seuranneisiin komplikaatioihin edelleen 1,6 miljoonaa ihmistä vuosittain. Joka vuosi uuden HIV-tartunnan saa yli kaksi miljoonaa ihmistä.
Nykyisin HIV-tartuntoja saavat 15–24-vuotiaat nuoret. HIV:tä vastaan on tärkeintä ennaltaehkäisy. Paras tapa välttyä HIV-tartunnan saamiselta on käyttää kondomia sukupuoliyhteydessä sekä välttää ruiskuhuumeiden käyttöä, tai ainakin käyttää puhtaita välineitä.
Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1952

Yleisurheilun Viron-mestaruuskilpailut 1952 järjestettiin 5.–7. syyskuuta Tartossa.
Mitalistit.
Miehet.
Lähde: 
Naiset.
Lähde:
Sergei Fedorovtsev

Sergei Fedorovtsev (s. 31. tammikuuta 1980) on venäläinen soutaja. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa pariaironelosessa. Hän sijoittui samassa luokassa Pekingin olympialaisissa 2008 seitsemänneksi ja Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksanneksi. Fedorovtsev sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa pariaironelosessa parhaimmillaan viidenneksi Sevillassa 2002, Milanossa 2003 ja Bledissä 2011. Hän voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden Plovdivissa 2011 ja Poznańissa 2015 sekä saavutti EM-pronssia Brandenburgissa 2016.
Fedorovtsev jäi keväällä 2016 kiinni dopingin käytöstä eikä sen vuoksi päässyt kilpailemaan Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Aleksei Svirin

Aleksei Svirin (s. 15. joulukuuta 1978) on venäläinen soutaja. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa pariaironelosessa. Hän sijoittui pariaironelosessa kahdeksanneksi Lontoon olympialaisissa 2012 ja pariairokaksikossa 11:nneksi Pekingin olympialaisissa 2008. Svirin sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi pariaironelosessa Milanossa 2003. Hän voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden Poznańissa 2007 ja Plovdivissa 2011.
Igor Kravtsov

Igor Kravtsov (s. 21. joulukuuta 1973) on venäläinen soutaja. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa pariaironelosessa. Hän sijoittui Atlantan olympialaisissa 1996 samassa luokassa kahdeksanneksi. Kravtsov sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi pariaironelosessa Sevillassa 2002 ja Milanossa 2003.
Nikolai Spinjov

Nikolai Spinjov (s. 30. toukokuuta 1974) on venäläinen soutaja. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa pariaironelosessa. Hän sijoittui samassa luokassa seitsemänneksi Pekingin olympialaisissa 2008 ja kahdeksanneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Spinjov sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi pariaironelosessa Sevillassa 2002 ja Milanossa 2003. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui pariairokaksikossa viidenneksi Brestissä 2009.
Rangeela

Rangeela (suom. ”Värikäs”) on intialainen hindinkielinen draamakomediaelokuva vuodelta 1995. Sen ohjasi, käsikirjoitti ja tuotti Ram Gopal Varma. Pääosia näyttelivät Aamir Khan, Jackie Shroff ja Urmila Matondkar.
Vastaanotto.
Box Office India julisti "Rangeelan" ”jymymenestykseksi”.
Pikipallo

Pikipallo ("Daldinia concentrica") on Hypoxylaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Pikipallo on loinen, joka kasvaa tavallisesti saarnessa tai palaneissa koivuissa. Pikipallon itiöemät ovat yksivuotisia ja saarnessa kasvaessaan suurempia kuin koivuissa. Keskimäärin ne ovat kahdesta kahdeksaan senttimetriä halkaisijaltaan. Itiöitä laji kehittää keväästä syksyyn asti noin 10 miljoonaa kappaletta päivässä. Ne ovat 12–17 mikrometrin mittaisia, 6–9 mikrometriä leveitä ja muodoltaan ellipsoideja tai sukkulamaisia. Pikipalloa tavataan koko Suomen alueella.
Piikkikaniinikala

Piikkikaniinikala ("Siganus spinus") on kaniinikalojen (Siganidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Sen kuvasi tieteelle Carl von Linné vuonna 1758.
Koko ja ulkonäkö.
Piikkikaniinikala kasvaa yleensä noin 18 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 28 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 13 piikkiruotoa ja kymmenen nivelruotoa, peräevässä seitsemän piikkiruotoa ja yhdeksän nivelruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Piikkikaniinikalaa tavataan Tyynellämerellä Afrikasta, Aasiasta ja Oseaniasta. Lajin elinympäristöä ovat koralliriutat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut piikkikaniinikalan elinvoimaiseksi lajiksi.
Ravinto ja elintavat.
Piikkikaniinikala on suurimmaksi osaksi kasvissyöjä. Se käyttää ravinnokseen vedenpohjassa kasvavia leviä ja joskus muitakin vesikasveja sekä kasvi- ja eläinplanktonia. Piikkikaniinikala elää pienissä, enintään kymmenen yksilön parvissa 24–28 asteen lämpöisissä vesissä korkeintaan 50 metrin syvyydessä.
Dr20

Dr20 on North Rail Oy:n (ennen Operail Finlandin) käytössä oleva dieselveturi. Veturit ovat General Electricin suunnittelemia ja turkkilaisen Tülomsaş-yhtiön valmistamia. Niiden mallimerkintä on PowerHaul PH37ACai. Kyseiset veturit ovat uudenveroisia, sillä alun perin niiden oli määrä mennä saksalaisen Heavy Haul Power Internationalin käyttöön. Veturit olivat varastoituna Cottbusissa Saksassa ennen niiden toimittamista tehtaalle Turkkiin muutostöitä varten. Ennen Suomeen saapumista vetureiden telit vaihdettiin leveäraiteisiksi ja vetureihin asennettiin suomalainen JKV-laitteisto.
Kaksi ensimmäistä veturia toimitettiin Hangon satamaan 23. kesäkuuta 2020. Veturit laivattiin Turkista Suomeen Gibraltarille rekisteröidyllä M/S "Accum" -aluksella. Kolme seuraavaa veturia toimitettiin Hangon satamaan 15. syyskuuta 2020. Seuraavat kaksi veturia saapuivat Hankoon 9. tammikuuta 2021 M/S "Rochefort" -aluksella. Viimeiset kaksi veturia toimitettiin Hangon satamaan 28. maaliskuuta 2021 M/S "Aramis" -aluksella.
Veturit tulivat alun perin Operail Finlandin käyttöön. Vetureille tehtiin Suomessa hyväksyntätestauksia ennen käyttöönottoa kaupallisessa liikenteessä. Kaupallinen liikenne aloitettiin 3. marraskuuta 2020 hiilikuljetuksissa Vainikkalan raja-asemalta Hangon Lappohjaan. Helmikuussa 2023 Dr20-veturit siirtyivät omistajanvaihdoksessa North Rail Oy:lle. Alkuvuodesta 2024 vetureihin lisättiin pidennetyt pakoputket veturien likaantumisen estämiseksi.
Läylikkä

Läylikkä () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Solkanjoen yläjuoksulla kaksi kilometriä Opoljasta koilliseen. Kylässä on 141 asukasta (vuonna 2017).
Opoljan pogostaan kuulunut Läylikkä mainitaan Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Kylän lähellä käytiin Liivinmaan sodan aikana vuonna 1582 venäläisten voittoon päättynyt taistelu ruotsalaisia vastaan.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Läylikässä asui 498 venäläistä ja 31 savakkoa. Venäläiset kuuluivat Opoljan ortodoksiseen ja savakot Novasolkan luterilaiseen seurakuntaan. Läylikän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia. Kylän pohjoispuolella sijaitsi 1800-luvulla rakennettu kartano.
1800-luvun lopussa Läylikkä, Kuutta, Novesi ja Valja muodostivat Läylikän kyläkunnan, joka kuului Opoljan volostiin. Vuonna 1899 Läylikässä oli 354 asukasta, joista 336 oli venäläisiä ja 18 suomalaisia. Luterilaisia oli 18 henkeä.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Läylikkä muodosti kyläneuvoston, joka kuului ensin Opoljan ja sitten Jastrebinon volostiin. Vuonna 1928 se liitettiin Kuurlan (ven. "Gurlevo") ja toisen maailmansodan jälkeen Opoljan kyläneuvostoon. Kylässä oli 375 asukasta vuonna 1928 ja 160 vuonna 1958.
Kylässä sijaitsee Opoljan maatalousyrityksen karjatila. Sen läpi kulkee Pietarista Viron rajalle johtava valtatie M-11 Narva.
Ratets (järvi Pihkovan alueella)

Ratets tai Rotets () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pihkovan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,0 kilometriä pitkä, 450 metriä leveä ja sen pinta-ala on 29 hehtaaria. Se sijaitsee Lugan ylängön järvialueella, jonka kumpuilevassa maastossa vuorottelevat metsäiset saarekkeet laajojen suoalueiden kanssa. Järven keskisyvyys on 3 metriä ja syvänteessä on 5 metriä vettä. Ratets on metsäjärvi, sillä vanhat asutukset, kuten esimerkiksi läheiset kylät Hohlovo () ja Ploštšany (), ovat autioituneet. Järvellä on avoin ja saareton järvenselkä paitsi pohjoispäässä, missä järvi kapenee yli 300-metriseksi lahdeksi. Järven rantametsiköt ovat kaltevarantaisia.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, särki, ahven, ruutana, kiiski, suutari, sorva, säyne, lahna, mutakala, rantanuoliainen, sekä jokirapua, jota saadaan harvakseltaan. Järvellä on mutapohja ja sen rannat ovat hiekkapohjaisia niin, että pohjan peittää muta. Soisilla rannoilla kasvaa turvelauttoja, jotka muodostavat hetteikköjä. Rantaveteen on kaatunut kuolleiden puiden runkoja.
Vesistösuhteita.
Ratets sijaitsee Tolban valuma-alueella ja se on Tolban lähdejärvi. Tolba laskee Peipsijärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Ratetsesin valuma-alueen pinta-ala on 2,6 neliökilometriä. Järveen ei tule ilmakuvien mukaan ojia ja sen laskuoja Tolba alkaa järven pohjoisrannasta.