tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Léon Daudet

Alphonse Marie Léon Daudet (16. marraskuuta 1867 Pariisi – 1. heinäkuuta 1942 Saint-Rémy-de-Provence) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja poliitikko.
Daudet’n vanhemmat olivat kirjailijapariskunta Alphonse ja Julia Daudet. Daudet opiskeli lääketiedettä Pariisin yliopistossa vuosina 1885–1891, mutta alkoi sitten kirjoittaa "Le Figaro"- ja "Le Gaulois" -lehtiin. Ensimmäisen romaaninsa "L’Astre noir" hän julkaisi vuonna 1893. Daudet tunnettiin poleemisena, terävänä ja kitkeränä satiirikkona, joka loisti varsinkin lehtikirjoituksissaan sekä vuosina 1914–1921 ilmestyneissä kuusiosaisissa muistelmissaan "Souvenirs des milieux littéraires, politiques, artistiques, et médicaux". Hänet valittiin vuonna 1897 Goncourt-akatemiaan.
Daudet tuki äärinationalistista, reaktionääristä ja monarkistista Action française -liikettä. Hän auttoi Charles Maurrasia muuttamaan liikkeen pää-äänenkannattajan, "Action françaisen" päivittäiseksi sanomalehdeksi vuonna 1908. Daudet toimi lehden päätoimittajana. Hän kirjoitti myös Édouard Drumontin julkaisemaan jyrkän antisemitistiseen "La Libre Paroleen" ja oli juutalaisvastaisuudessaan erityisen myrkyllinen. Daudet tuomitsi Ranskan tasavallan muun muassa teoksissaan "Le Pays des partementeurs" (1901) ja "Le Stupide XIXe Siècle" (1922). Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kohdisti lehdessään häikäilemättömän ajojahdin sisäministeri Louis Malvyyn ja entiseen pääministeri Joseph Caillaux’hon, jotka saivat lopulta tuomiot maanpetoksesta. Daudet valittiin Ranskan edustajainkamariin vuonna 1919 Action françaisea edustaneelta Union Nationale -ehdokaslistalta. Hän oli kansanedustajana vuoteen 1924.
Daudet oli vuosina 1891–1895 siviiliavioliitossa kirjailija Victor Hugon pojantyttären Jeanne Hugon kanssa, mutta heidän liittonsa päättyi eroon. Myöhemmin Daudet kääntyi hartaaksi katolilaiseksi ja solmi kirkollisen avioliiton Marthe Allardin kanssa. Daudet’n 14-vuotias poika löydettiin vuonna 1923 kuolleena eräästä taksista, ja hän syytti Ranskan poliisia sekä taksinkuljettajaa murhasta. Saatuaan viiden kuukauden vankeustuomion kunnianloukkauksesta Daudet pakeni Belgiaan kolmeksi vuodeksi, kunnes hänet armahdettiin vuonna 1930.
Daudet kannatti vuodesta 1940 Vichyn hallitusta.
AirPods

Airpodit ovat Applen luomat langattomat Bluetooth-nappikuulokkeet. Ne julkaistiin ensimmäisen kerran 13. joulukuuta 2016. Vuonna 2019 kuulokkeista julkaistiin uusi Airpods Pro -malli ja 2020 AirPods Max -malli. 
Äänentoiston lisäksi AirPodeissa on sisäänrakenettu mikrofoni. Mikrofoni eristää taustaääniä ja mahdollistaa puheluiden puhumisen sekä Applen digitaaliselle henkilökohtaiselle avustajalle, Sirille puhumisen.
Suosio.
Techradar arvoi Airpods Pro 2 -mallin kuudenneksi parhaaksi nappikuulokkeeksi vuonna 2023. Hän puolsi AirPodien ostamista erinomaisen äänenlaadun takia sekä helppoudesta yhdistää ne toisiin Applen laitteisiin. Kritiikkiä hän löysi akunkestosta.
On arvioitu, että vuoteen 2023 mennessä on myyty oli 150 miljoonaa kappaletta AirPodeja.
Ryväsorakas

Ryväsorakas ("Hydnum ellipsosporum") on vahvero-orakkaiden sukuun kuuluva sienilaji. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Se on simaorakkaan ("Hydnum umbilicatum") kanssa erotettu hiljattain rusko-orakkaasta ("Hydnum rufescens coll."), mutta on kuitenkin rusko-orakkaan tavoin syötävä.
Saparomakaki

Saparomakaki ("Macaca nemestrina") on Bruneisa, Malesiassa ja osissa Indonesiaa, Thaimaata ja Singaporea tavattava makaki. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Taksonomia.
Saparomakaki kuuluu kädellisten lahkon makakien heimoon. Sen kaksiosaisen tieteellisen nimen "Macaca nemestrina" antoi Carl von Linné (Linnaeus) vuonna 1766. Laji "Macaca nemestrina" sisälsi aiemmin myös alalajin, jota kuitenkin nykyisin pidetään kokonaan omana lajinaan "Macaca leonina". Vaikka "M. leonina" on oma lajinsa, se saattaa risteytyä saparomakakin kanssa.
Koko ja ulkonäkö.
Saparomakakien urokset ovat naaraita kookkaampia. Urokset painavat 6,2–14,5 kiloa ja ovat pituudeltaan 495–564 mm. Naaraat ovat painoltaan 4,7–10,9 kiloa ja pituudeltaan 467–564 mm. Uroksilla on lisäksi naaraita suuremmat kulmahampaat. Makakeilla on oliivinruskea turkki selkäpuolelta nha valkoinen vatsapuolelta. Päälaella on mustaa tai ruskeaa karvoitusta. Makakien häntä on lyhyt ja muistuttaa hieman lajin nimen mukaisesti porsaan saparoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Saparomakakia tavataan Bruneissa, Malesiassa, Thaimaan eteläosissa ja Indonesiaan kuuluvilla Borneon, Sumatran ja Bangkan saarilla. Pieniä kantoja on myös Singaporessa ja Indonesian Natunasaarilla. Ennen saparomakakin alaljina pidetyn "M. leoninan" levinneisyysalue sijoittuu saparomakakin levinneisyysalueesta pohjoiseen, mutta kahden lajin esiintymisalueen tarkasta rajasta ei ole täyttä selvyyttä.
Saparomakakin tyypillisin elinympäristö pon alankojen tai kukkuloiden sademetsät. Ajoittain sitä tavataan myös soilla. Tiheimmillään kannat ovat koskemattomissa sademetsissä. Laji selviytyy kuitenkin myös maatalouskäytössä olevilla alueilla.
Elintavat.
Saparomakakit ovat pääosin päiväaktiivisia ja ne viettävät suuren osan ajastaan maassa. Saparomakait muodostavat 9–81 yksilön ryhmiä, jotka ravintoa etsiessään jakautuvat pienempiin alaryhmiin. Eri alaryhmät pitävät yhteyttä toisiinsa ääntelemällä. Päivittäin makakit liikkuvat ruuanhaussa 825–2964 metriä.
Noin 74% saparomakakien ruokavaliosta koostuu hedelmistä. Muihin ravinnonlähteisiin lukeutuvat esimerkiksi siemenet, lehdet, sienet ja hyönteiset. Saparomakakit ryöstelevät myös ihmisten viljelmiä käyttäen ravinnokseen esimerkiksi papaijoita, maissia ja maniokkia. Ryöstellessään viljelmiä makakit osaavat vältellä ihmisiä. Ne käyvät viljelmillä usein myrskyjen aikaan viljelijöiden ollessa sisätiloissa. Yksi makakeista toimii vartijana ja päästää hälytysäänen ihmisiä havaitessaan.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt saparomakakin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kantojen uskotaan vähentyneen viime vuosikymmenten aikana etenkin metsästyksen ja elinympäristön tuhoutumisen takia. Elinympäristö on pienentynyt esimerkiksi palmuöljyplantaasien, metsähakkuiden ja maanviljelyn takia. Maanviljelijät myös ampuvat makakeja tuhoeläiminä.
Kiinankobra

Kiinankobra ("Naja atra") on osissa Laosia, Taiwania, Vietnamia ja Kiinaa tavattava kobra. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö.
Kiinankobra kasvaa tavallisesti 90–100 cm pituiseksi, mutta kookkaimmillaan ne voivat kasvaa jopa 165 cm. Väritykseltään käärme on yleensä tumma. Tarkempi väri voi vaihdella mustasta harmaaseen ja ruskeaan. Jotkin yksilöt voivat olla jopa kultaisia. Niskassaan sillä on nahkainen huppu, jonka se pystyy levittämään tarvittaessa. Levittämätön huppu näkyy löysänä nahkana. Hupun takapuolella saattaa olla valkoinen silmäkuvia, jota ei kuitenkaan ole jokaisella yksilöllä. Kiinankobralla on suurehko pää, lyhyt kuono ja sileät suomut.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kiinankobraa tavataan Pohjois-Laosissa, Taiwanilla, Pohjois-Vietnamissa, sekä Kiinan Guizhoun, Hainanin, Hubein, Hunanin, Zhejiangin, Chongqingin, Jiangxiin, Anhuin, Guangdongin ja Guangxiin alueilla, sekä Hongkongin ja Macaon erityisalueilla.
Kiinankobraa tavataan useissa eri ympäristöissä tasangoilla, kukkuloilla ja matalilla vuoriseuduilla aina 1 630 metrin korkeuksiin saakka. Se viihtyy usein maanviljelmien, teiden ja lampien lähistöllä. Harvinaisempi se on hyvin tiheissä varjoisissa metsissä tai vuoristoruohikoilla.
Elintavat.
Kiinankobra on päiväaktiivinen. Ravinnokseen se käyttää esimerkiksi sammakoita, käärmeitä, lintuja, rottia, liskoja ja kaloja. Usein käärme piilottelee eri esineiden alla. Uhattuna se nostaa yläruumiinsa pystyyn, levittää niskahuppunsa ja päästää sihisevää ääntä iskien päällä eteensä. Joidenkin vankeudessa eläneiden yksilöiden tiedetään sylkevän myrkkyään, mutta samaa ei ole havaittu luonnossa. 
Käärmeen myrkky sisältää postsynaptista hermomyrkkyä ja mahdollisesti kardiotoksisia aineita. Yhdessä puremassa myrkkyä on eri mittausten mukaan 80–200 milligrammaa. Purema saattaa olla ihmiselle kuolettava. Hoitamattomana pureman kuolleisuus on arviolta 1–10 %. Myrkkyyn on olemassa vastamyrkky.
Kiinankobra munii kerrallaan 5–28 munaa kesäkuun ja elokuun välillä. Suuremmat naaraat munivat enemmän ja suurempikokoisia munia. Munat kuoriutuvat kahdessa kuukaudessa ja vastakuoriutuneilla poikasilla on mittaa 30 cm.
Uhat ja suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt kiinankobran vaarantuneeksi lajiksi. Sen kantojen Kiinassa on arvoitu vähentyneen 30 % viimeisten 10 vuoden aikana. Kantoja uhkaavat etenkin metsästys ja maanviljelykseen liittyvistä kemikaaleista juontuvat saasteet.
Hanjoki (joki Shaanxissa ja Hubeissa)

Hanjoki ( tai ) on Jangtsen pisin sivujoki. Se on kilometriä pitkä ja yhtyy Jangtseen Wuhanin kaupungin kohdalla. Hankou, joka kuuluu nykyään Wuhaniin, sijaitsee Hanjoen pohjoispuolella, ja Hanyang sijaitsee eteläpuolella. Wuchang sijaitsee Jangtsen itäpuolella jokien liittymiskohdan kohdalla.
Hanjoki alkaa Shaanxin maakunnasta ja virtaa Hubein maakunnan halki luoteesta kaakkoon.
Han-dynastia sai nimensä Hanjoen varrella sijainneelta Hanzhongin läänitysalueelta, ja maailman suurin etninen ryhmä, han-kiinalaiset, sai nimensä Han-dynastialta.
Carl Wilhelm Gadolin

Carl Wilhelm Gadolin (25. huhtikuuta 1824 Somero – 13. lokakuuta 1893 Pultava) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Gadolinin vanhemmat olivat laivaston luutnantti, lasitehtailija ja tilanomistaja Wilhelm Gadolin ja Sofia Emerentia Lundström ja puoliso vuodesta 1854 Vera Petrovna Gubskaja. Ratsuväenkenraali Axel Gadolin oli hänen veljensä. Carl Wilhelm Gadolin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1845 valmistuttuaan kornettina ensin Venäjän armeijan Ratsuväen mallirykmenttiin ja sitten 5. Liettuan ulaanirykmenttiin. Hän osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1849 ja ylennettiin taistelussa osoitetun urheuden takia luutnantiksi elokuussa 1849. Gadolin osallistui Krimin sodan aikana 1854–855 Itämeren rannikkoalueen puolustustaisteluihin.
Gadolin ylennettiin ratsumestariksi 1860 ja siirrettiin kouluttajaksi Henkivartioväen rakuunarykmenttiin. Tehtävään seuraavana vuonna vakinaistettuna hänelle määrättiin alikapteenin arvo. Joukko-osastossaan Gadolin otti osaa Tammikuun kansannousun kukistamiseen 1862–1863. Ratsumestariksi hänet ylennettiin 1863 ja everstiksi 1868. Henkivartioväen rakuunarykmentin 1. eskadroonan päällikö Gadolinista tuli 1869 ja 3. Novorossijskin rakuunarykmentin komentaja 1873. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1878 ja määrättiin 9. ratsuväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1885 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina. Gadolin asettui reservissä ollessaan Pultavaan ja tuli merkityksi Pultavan kuvernementin aatelismatrikkeliin 1893.
Theodor Berger

Theodor Berger (18. toukokuuta 1905 Traismauer – 21. elokuuta 1992 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä. 
Berger opiskeli Franz Schmidtin johdolla. Hänen varhainen sävellystyylinsä oli myöhäisromanttinen ja hyvin kromaattinen. Teos "Malinconia" (1933) sai osakseen Richard Straussin ihailun. Bergerin musiikin aktiiviseksi tukijaksi tuli Wilhelm Furtwängler, ja hänen teoksensa "Rondino giocoso" (1941) esitettiin Berliinin vanhassa filharmoniasalissa ennen kuin rakennus tuhottiin pommituksessa. Myös Oswald Kabasta johti usein hänen teostensa esityksiä. Furtwängler jatkoi Bergerin teosten kantaesittämistä toisen maailmansodan jälkeen, ja hänen työtään tukivat muutkin kapellimestarit, kuten Karl Böhm, Herbert von Karajan, Carlos Kleiber, Josef Krips, Eugene Ormandy ja William Steinberg. Karajan johti Bergerin teoksen "Homerische Sinfonie" esityksen vuonna 1948 ja "Symphonia parabolican" (1957) esityksen Salzburgin festivaalilla. "Homerische Sinfonie", joka on nimestään huolimatta baletti, toi säveltäjälle valtionpalkinnon vuonna 1951. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu myös viulukonsertto.
Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Berger muovasi tyyliään; uusissa teoksissa ei enää ollut määritettyä sävellajia, ja niissä käytettiin onomatopoeettisia ideoita. 1960-luvulla Bergerin teosten esittäminen ja levyttäminen väheni, vaikka niitä yhä julkaistiin. Hän oli ollut merkittävän modernin säveltäjän maineessa, mutta suosio ei ollut kestävää. Bergerin musiikkia on kuitenkin julkaistu levytettynä Albany Records -levymerkillä.
Andrei Galitzin

Andrei Galitzin (25. marraskuuta 1855 Hamina – 1919 Kiova) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Andrei Galitzinin isä oli samanniminen haminalainen kauppias. Galitzin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1869 ja ylennettiin sieltä valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööriprikaatiin. Hän osallistui prikaatinsa mukana Turkin sotaan 1877–1878 ja siirrettiin jälkimmäisenä vuonna prikaatinsa tykistöpatteriin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1882. Galitzin suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1884–1887, ylennettiin alikapteeniksi 1892, kapteeniksi 1895 ja everstiksi 1898, jolloin hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin 5. patterin päälliköksi. Ensimmäisen maailmansodan alettua Galitzin ylennettiin kenraalimajuriksi 1914. Hän palveli vuoteen 1916 mainitun tykistöprikaatin komentajana ja sitten jalkaväkiarmeijakunnan tykistön tarkastajana kevääseen 1917. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tarkempaa tietoa, mutta oletettavasti bolševikit surmasivat hänet Kiovassa 1919.
Mór Ballagi

Mór Ballagi, vuoteen 1848: "Moritz Bloch", (18. maaliskuuta 1815 Inocz − 1. syyskuuta 1891 Budapest, Unkari) oli unkarilainen teologinen kirjailija ja kielentutkija, vuodesta 1851 Kecskemétin reformoidun teologisen tiedekunnan ja vuosina 1855−1877 Budapestin reformoidun teologisen akatemian professori.
Ballagi syntyi juutalaisista vanhemmista, opiskeli aluksi juutalaista teologiaa, sittemmin Pariisissa insinööritieteitäkin. Kun juutalaiskysymys Unkarissa vuoden 1840 valtiopäivillä nousi keskeiseksi, Ballagi palasi kotimaahan ja antautui koko sielullaan ja henkisillä voimillaan ajamaan juutalaisten aseman parantamista ja unkarilaistuttamista. Täten monipuolisesti sivistyneestä Ballagista tuli sekä yhteiskunnallinen että uskonopillinen ja kielitieteellinenkin kirjailija. Valtiollis-yhteiskunnallisissa kirjoituksissaan Ballagi kehittelee ajatuksiaan Unkarin juutalaiskysymyksestä, kansanopetuksesta sekä, käännyttyään 1843 protestanttiseen uskoon, Unkarin reformoidun kirkon asemasta ja sen aineellisen tilan lujittamisesta. Uskonopin alaan kuuluvia julkaisuja ovat hänen erinomaisilla juutalais-teologisilla selityksillä varustettu Mooseksen kirjojen unkarinnoksensa (1840). Hän toimitti useita protestanttisia aikakauskirjoja.
Ballagin unkarin kielen oppimisen helpottamista tarkoittavia julkaisuja olivat muun muassa hänen useina painoksina julkaistut unkarilais-saksalaiset ja saksalais-unkarilaiset sanakirjansa, saksankielisiä varten kirjoitetut unkarin kielioppinsa ja lukukirjansa. Juuri näiden kielikirjojen kautta hänen nimensä tuli tunnetuksi laajalti Unkarin ulkopuolellakin. Ballagi harrasti innokkaasti unkarin kielen kehittämistä ja oli itsekin ahkera, joskin usein onnistumaton sanaseppä. Kielenuudistusta koskevista seikoista hän 1880-luvulla ajautui Gábor Szarvasin toimittaman "Magyar Nyelvör" -aikakauskirjan kanssa kiivaaseen riitaan. Ballagin kielitieteellisistä julkaisuista on merkittävä kaksiosainen "A magyar nyelv teljes szótára" (= 'Unkarin kielen täydellinen sanakirja', Budapest 1873), johon hän otti silloin tuntemansa sekä vanhemman että uudemman kirjakielen ynnä kansankielen sanat unkarinkielisine selityksineen.
Ballagin poika oli historioitsija Aladár Ballagi.
Elementaalit (sarjakuvat)

Elementalit on fiktiivinen järjestö Marvel Comicsin sarjakuvissa. Järjestö on esiintynyt "Supernatural Thrillers" -lehden numeroissa 8–15 elokuusta 1974 ja "Ms. Marvel" -lehden numeroissa 11–12 marraskuusta joulukuuhun 1977.
Fiktiivinen historia.
Elementaalit ovat neljä ulottuvuuksien välistä humanoidia, jotka muuttuivat kuolemattomiksi luonnonvoimia hallitseviksi olennoiksi, jotka hallitsivat Maata ennen alkuperäisen Atlantiksen perustamista. Elementaaleihin kuuluvat Hydron, vesien herra; Magnum, maan mestari; Hellfire, liekin kantaja; ja Zephyr, tuulten valtiatar. He pitivät orjanaan N’Kantua / Elävää Muumiota ja käyttivät tätä saadakseen Ahmet Abdolin / Elävän Monoliitin luovuttamaan heille Rubiiniskarabeen. Zephyr petti muut Elementaalit ja liittoutui N’Kantun kanssa. Elementaalit hyökkäsivät Zephyrin, N’Kantun ja näiden liittolaiste kimppuun saadakseen skarabeen takaisin. Mutta kun Elementaalit yrittivät vapauttaa energiansa skarabeen kautta, voima lennätti heidät pois Maasta.
Elementaalit palasivat myöhemmin Maahan jahtaamaan Zephyria ja Rubiiniskarabeetä, mutta Carol Danvers / Neiti Ihme pysäytti heidät yksitellen.
Muissa medioissa.
Eräs toinen ”Elementaaleiksi” kutsuttu ryhmä esiintyi elokuvassa "" (2019). Nämä eivät kuitenkaan liity mitenkään sarjakuvissa esiintyneeseen järjestöön, vaan muistuttavat enemmän Tuomion Elementaaleja. Ryhmä koostuu Maaelementaalista, Ilmaelementaalista, Vesielementaalista ja Tulilementaalista, joiden mallit suunniteltiin muistuttamaan Hiekkamiestä, Syklonia, Hydromiestä ja Sulanutta Miestä. Quentin Beck / Mysterio väitti niiden syntyneen mustasta aukosta ja tuhonneen vaihtoehtoisen Maa-833:n, jota väitti omaksi kotimaailmakseen. Hän kukisti Ixtencoon, Meksikoon, ilmestyneen Maaelementaalin sekä Marokkoon ilmestyneen Ilmaelementaalin ja lähti Venetsiaan taistelemaan Vesielementaalia vastaan. Nick Fury ja Maria Hill suostuttelivat Peter Parkerin auttamaan Beckiä pysäyttämään Prahaan hyökkäävän Tulielementaalin ja he onnistuvat siinä. Kahdesti elokuvan aikana yksi Peterin opettajista, Julius Dell, epäilee Elementaaleja noitien luomuksiksi. Mutta sekä Beckin aiempi kertomus että Dellin teoria paljastuvat vääräksi, Peter ja Michelle ”MJ” Jones löytävät hologrammiprojektoridroonin Ilmaelementaalista. Beck ja joukko muita Stark-yhtiöiden entisiä työntekijöitä olivat luoneet Elementaalit saadakseen Mysterion näyttämään Kostajien veroiselta sankarilta. Kun Beck saa tietää Peterin, MJ:n, Ned Leedsin ja Happy Hoganin tietävän totuuden ja että Betty Brant ja Flash Thompson olivat nähneet projektorin (vaikka eivät tienneet mikä se oli), Beck ja hänen kätyrinsä käyttivät Peteriltä huijaamaansa E.D.I.T.H.-tekoälyä (jolla pystyi ohjaamaan Starkin teknologiaa ja jonka Tony Stark oli testamentannut Peterille) luodakseen Elementaaliyhdistelmän hyökkäämään Lontooseen ja aiheuttamaan aidontuntuisia tuhoja. Hämähäkkivaistonsa avulla Peter onnistui selvittämään tiensä illuusioiden läpi ja deaktivoimaan droonit.
MM-rallikausi 2020

MM-rallikausi 2020 oli rallin maailmanmestaruussarjan 48. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla tammikuussa ja päättyi Monzan ralliin joulukuun alussa.
Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Toyotan Sébastien Ogier, jolle mestaruus oli uran seitsemäs kahdeksan vuoden sisällä (Ott Tänak katkaisi mestaruussarjan hetkeksi edellisellä kaudella). Hän ratkaisi mestaruuden kauden päätöskilpailussa Monzassa, kun sarjaa ennen viimeistä kilpailua johtanut Elfyn Evans ajoi ulos. Valmistajien mestaruuden voitti toista kertaa peräkkäin Hyundai.
Kilpailukalenteri.
Kauden 2020 kilpailukalenterissa oli alun perin 14 osakilpailua, mutta Chilen ralli peruttiin maan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi. Ruotsin ralli ajettiin huonon lumitilanteen vuoksi supistettuna. Meksikon ralli keskeytettiin 14. maaliskuuta koronaviruspandemian vuoksi. Meksikon rallista ehdittiin ajaa yli 75 prosenttia ja siten siitä myönnettiin täydet pisteet. Kausi jatkui lopulta vasta syyskuussa, kun suurin osa kauden ralleista joko peruttiin tai siirrettiin pandemian vuoksi. Peruttujen rallien tilalle kalenteriin tuli kolme uutta rallia, jotka olivat ensimmäistä kertaa mukana MM-sarjassa: Viron ralli, Ypresin ralli ja Monzan ralli. Näistäkin Ypresin ralli ehdittiin vielä perua Belgian koronatilanteen pahennuttua. Lopulta kaudella ajettiin seitsemän osakilpailua.
Seuraavat kilpailut olivat mukana joko kauden 2020 alkuperäisessä tai kauden aikana päivitetyssä kilpailukalenterissa, mutta ne peruttiin.
Tulokset.
Valmistajat.
Kunkin valmistajan kaksi parasta sijoitusta jokaisesta rallista lasketaan mukaan valmistajien MM-pisteisiin.
Homesick

Homesick on A Day to Rememberin kolmas albumi, joka julkaistiin 3. helmikuussa 2009.
Raudanjärvi

Raudanjärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Dean-Charles Chapman

Dean-Charles Chapman (s. 7. syyskuuta 1997 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Chapman tunnetaan Tommen Baratheonin roolista HBO-sarja "Game of Thronesin" neljännellä, viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella, sekä roolistaan Sam Mendesin sotaelokuvassa "Taistelulähetit – 1917" (2019).
What Separates Me From You

What Separates Me from You on A Day to Rememberin neljäs albumi, joka julkaistiin 15. marraskuussa 2010.
Centrumin talo (Tampere)

Centrumin talo (tunnetaan myös nimillä "Tavaratalo Voima" ja "Toas Centrum") on entinen tavaratalo- ja hotellirakennus, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa osoitteessa Hämeenkatu 11. Vuonna 1961 valmistuneen talon ovat suunnitelleet arkkitehdit Jouko Ylihannu ja Sakari Siitonen. Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta. Julkisivu on tehty siniharmaasta lasista, ja sitä verhoaa alumiininen ristikko.
Talossa on nykyisin Tampereen opiskelija-asuntosäätiö Toasin opiskelija-asuntoja sekä liiketiloja. Toas peruskorjasi rakennuksen vuonna 1999. Se omistaa kiinteistön yhdessä eläkevakuuttaja Kevan kanssa.
Tavaratalo Voima, Centrum ja Kaupunginhotelli.
Rakennuksessa toimi alun perin Osuusliike Voiman tavaratalo, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Centrum. Tavaratalon myymälätilat sijoittuivat suuren keskushallin ympärille. Sisustamiseen oli käytetty arvokkaita materiaaleja, kuten graniittia, vuolukiveä ja padouk-nimistä jalopuuta. Talon yläkerroksissa palveli maineikas Kaupunginhotelli. 
Tavaratalosta pääsi 1960- ja 1970-luvuilla kulkemaan Hämeenkadun toiselle puolelle maanalaista käytävää pitkin. 33 metriä pitkä ja 6 metriä leveä tunneli yhdisti tavaratalon Osuusliike Voiman pääkonttorirakennukseen eli Voiman taloon, jossa sijaitsi muun muassa suuri rautakauppa ja ravintola. Tunnelissa oli vitriinejä ja kahvibaari.
Hotelli lopetti toimintansa 1980-luvulla, ja Centrumin tavaratalo suljettiin vuonna 1992.
Tuqu’

Tuqu’ on kaupunki Palestiinan Länsirannalla lähellä Betlehemin kaupunkia. Tuqu’ on liitetty Vanhan testamentin Tekoaan. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 11 177.
Maantiede.
Tuqu’ sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa noin 12 kilometriä Betlehemin kaupungista kaakkoon. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jannatah pohjoisessa, Al Manshiya ja Marah Rabah lännessä, sekä Al Maniya ja Kisan etelässä. Kaupunki on Juudean autiomaan rajalla ja vieressä sijaitsee myös Tekoan israelilainen siirtokunta. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 695 metriä.
Vuotuinen keskimääräinen sadanta Tuqu’ssa on 410 mm ja keskilämpötila 17°C.
Historia.
Nykyinen Tuqu’ on liitetty historialliseen Tekoan kaupunkiin. Tekoa mainitaan useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Paikka tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Paikalla sijaitsi Aamokselle omistettu temppeli ja Bysantin valtakunnan kaudella paikalle rakennettiin kirkko. Vanhan kirkon rauniot ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Eusebios mainitsi paikan sijaitsevan noin 19 kilometrin päässä Aeliasta. Ristiretkien aikaan kylä kuului läänityksenä Pyhän haudan kirkolle. Nykyinen Tuqu’ muodostettiin hallinnollisesti vuonna 1948 ja se sai oman kunnallisvaltuustonsa vuonna 1997.
Talous.
Tuqu’n työssäkäyvästä väestöstä noin 45 prosenttia on työllistynyt Israelin työmarkkinoilla, 30 prosenttia maataloudessa, 10 prosenttia hallinnossa tai yksityisellä sektorilla, 10 prosenttia kaupanalalla ja 5 prosenttia palvelualalla.
Väestö.
Tuqu’n asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 11 177. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 8 769 vuonna 1997 4 890 ja vuonna 1967 1 362.
Hopea-asetaatti

Hopea-asetaatti (CH3COOAg) on hopea- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa hopea-asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta, joka liukenee veteen. Valon vaikutuksesta sen väri tummenee ruskehtavaksi. Kiinteänä se esiintyy rakenteeltaan dimeerinä, jossa on hopeaionien välinen kovalenttinen sidos..
Yhdistettä valmistetaan hopeanitraatin ja asetaattisuolojen välisellä reaktiolla. Hopea-asetaattia käytetään katalyyttinä nukleofiilinen substituutioissa, kytkentäreaktioissa, syklisointireaktioissa, alkeenien dihydroksyloinneissa ja hapetuksissa. Näissä reaktioissa sitä voidaan käyttää yhdessä jodin, N‐bromiasetamidin tai palladiumkloridin kanssa. 1970-luvulla hopea-asetaattia käytettiin tupakoinnin lopettamiseen tarkoitetuissa valmisteissa, koska yhdessä tupakansavun kanssa se aiheuttaa suuhun erittäin epämiellyttävän maun.
Heikki Tauleri

Heikki Tauleri, sukunimi aik. "Tauler" (10. syyskuuta 1886 Tampere − 13. marraskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Taulerin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Henrik Gustaf Tauler (1856−1918) ja Natalia Karolina Rissanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Helsingin normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Tauleri sai varatuomarin arvon 1912. 
Tauleri oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1946−1947 ja Helsingin kaupungin oikeuspormestarina 1947−1956.
Heikki Tauleri oli naimisissa vuodesta 1911 Aino Sofia Bergströmin kanssa.
Étienne Baluze

Étienne Baluze (1630−1718) oli ranskalainen historioitsija. Hän tuli 1667 Colbertin kirjastonhoitajaksi, 1670 kanonisen oikeuden professoriksi Collège royaliin. Hän joutui Ludvig XIV:n epäsuosioon, ja hänet karkotettiin Pariisista 1710, koska hän oli liittänyt teokseensa "Histoire généalogique de la maison d’Auvergne" asiakirjoja, jotka tukivat La Tour d'Auvergnen suvun perintövaatimuksia Auvergnen kreivikuntaan. Hän sai 1713 luvan palata Pariisiin, mutta ei entiseen virkaansa. Baluze oli aikansa oppineimpia miehiä. Hän julkaisi arvokkaiden historiallisten teosten ohessa tärkeitä asiakirjakokoelmia, muun muassa "Capitularia regum francorum". Hänen jälkeenjääneet muistiinpanonsa ovat olleet tyhjentymätön aarreaitta.
Anniina Mikama

Anniina Mikama (s. 1977 Tampere) on suomalainen nuortenkirjailija ja kuvittaja.
Mikaman esikoisteos "Taikuri ja taskuvaras" (2018) sai Topelius-palkinnon vuonna 2019. Sen jatko-osa "Huijarin oppipoika" (2019) oli ilmestymisvuonnaan ehdolla lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Trilogian päätösosa "Tinasotamiehet" ilmestyi keväällä 2020. Se oli Nuori Aleksis -palkintoehdokas vuonna 2021. Mikaman teos "Myrrys" sai Topelius-palkinnon vuonna 2022. Mikama sai teoksesta samana vuonna myös Laivakello-palkinnon.
Mikama on opiskellut kuvataidetta ja graafista suunnittelua Pekka Halosen akatemiassa sekä kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on tehnyt myös lasten tietokirjoja Carlos da Cruzin kanssa.
Ähtävän kotiseutumuseo

Ähtävän kotiseutumuseo on Ähtävällä sijaitseva kotiseutumuseo. Museon talonpoikaistupa on peräisin Lappforsista vuodelta 1840. Tupa siirrettiin nykyiselle paikalleen ja avattiin vuonna 1957. Tuvassa on kuisti, joka on todennäköisesti 1600-luvulta ja peräisin Bärklarsista Ala-Ähtävästä.
Museoalue oli aiemmin osa pappilaa. Tupa on sisustettu 1850-luvun tyyliin Ähtävän seudun esineillä. Talonpoikaistupaa ympäröivät useat 1700-1800 –luvuilta peräisin olevat piharakennukset, joissa on esillä työvälineitä, kotitekoisia koneita ja työkaluja. Eri kesätapahtumissa voi tutustua Ähtävän historiaan ja seudun asukkaisiin.
Centrumin talo

Centrumin talo voi tarkoittaa seuraavia rakennuksia:
Raija Jokinen

Raija Jokinen (s. 1960 Karkku) on suomalainen tekstiili-, paperi- ja kuvataiteilija. Jokinen on opiskellut Vihdin Kotiteollisuuskoulussa ja Taideteollisen korkeakoulun tekstiilitaiteen linjalla. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi (1990). Hän työskentelee Helsingissä ja Sipoossa.
Tyyli.
Jokisen teoksissa sekoittuvat esittävä ja abstrakti ilmaisu fyysisistä ja emotionaalisista olotiloista. Usein teokset lähtevät liikkeelle hermostoa, verenkiertoa ja ihon rakenteita muistuttavista muodoista, jotka lomittuvat ja sulautuvat kasvillisuusverkostoiksi kuten juuristoiksi ja oksistoiksi. Materiaalina hän käyttää pääasiallisesti eri kuituja, joita ommellen hän luo omaperäsiä piirustus- ja veistosmaisia teoksia.
Palkinnot ja näyttelyt.
Jokinen on Vuoden tekstiilitaiteilija 2020. Hän sai muun muassa Uudenmaan taidepalkinnon vuonna 2015 ja Sipoon kunnan vuoden kulttuuripalkinnon vuonna 2019.
Jokisella on ollut lukuisia näyttelyitä sekä Suomessa että ulkomailla (esim. Ruotsissa, Ranskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa).
Jokisen tekstiilejä löytyy myös useista julkisista tiloista, esimerkiksi Kuopion Oikeustalossa, Kotkan uudessa poliisitalossa ja Suomen käsityömuseossa. Hän on Northern Fiber- työpaja- ja näyttelytapahtuman perustajajäsen ja ensimmäisen Suomessa 1995 järjestetyn tapahtuman työryhmän puheenjohtaja.
Cheng Congfu

Frankie Cheng Congfu (; s. 15. elokuuta, 1984, Peking) on kiinalainen kilpa-autoilija.
Ura.
Karting.
Cheng aloitti uransa Kiinan karting-sarjoissa ja hän voitti kansallisen luokan mestaruuden vuosina 1998 sekä 2000–01 (vuosi 1998 junioriosastossa). Hän osallistui myös European Karting Open -sarjaan vuonna 1999 sekä Asian Karting Championship -sarjaan vuonna 2001.
Ura.
Cheng Congfun kilpailu formulasarjoissa alkoi Britannian Formula Fordin talvisarjassa vuonna 2001. Vuonna 2003 Formula 1 -talli McLaren asettui Chengin tukijaksi ottamalla hänet nuorten kuljettajien ohjelmaansa ja seuraavana vuonna hän toimi tallin testikuljettajana.
Cheng kilpaili A1 Team Chinan autolla A1GP-sarjassa kaudesta 2006–07 kauteen 2008–09 asti, joista parhaimmaksi tulokseksi jäi kauden 2007–08 kolmas sija Zhuhaissa. Hän kilpaili myös Formula 3 Euroseries -sarjassa vuonna 2008.
Cheng Congfusta tuli ensimmäinen kiinalainen Le Mans-kuljettaja, kun hän ajoi Saulnierin LMP2-luokan autolla maaliin ja oli luokkansa kolmas vuoden 2008 kilpailussa. Toukokuussa 2009 Cheng osallistui Nürburgringin 24 tunnin ajoon Volkswagenin VW Scirocco GT 24 -autolla, jolloin hänen autokuntaansa kuuluivat Altfrid Heger, Carlo van Dam ja Franck Mailleux, ja tallin sijoitus omassa SP3T -luokassaan oli kolmas. Chengistä tuli myös ensimmäinen ajotapahtumaan osallistunut kiinalainen kuljettaja.
Cheng Congfu ajoi Mercedeksen autolla DTM-sarjassa kauden 2010. Marraskuussa 2011 Cheng ja hänen autokuntaansa kuuluneet entinen Formula 1 -kuljettaja Mika Häkkinen sekä Porsche Supercupin kuljettaja Lance David Arnold osallistuivat Mercedes-Benz SLS AMG -autolla Zhuhain kuuden tunnin ajoon, joka oli osa vuoden 2011 Intercontinental Le Mans Cupia.
Kilpasarjat.
A1GP-tulokset.
Paksunnos tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Muuta.
Cheng Congfu valittiin olympiasoihdun kantajaksi kotikisoihinsa Pekingiin vuonna 2008.
Huomispäivän uutisia

Huomispäivän uutisia (News from Nowhere) on englantilaisen taiteilijan, kirjanpainajan, sosialistin ja yhteiskuntakriitikon, William Morrisin, vuonna 1890 kirjoittama kirja, joka on sekoitus utopistista sosialismia ja tieteiskirjallisuutta. Teoksen on julkaissut suomeksi Savukeidas-kustantamo vuonna 2008.
Teos sijoittuu 2000-luvun alun Lontooseen, ja se oli tarkoitettu viestiksi viktoriaanisen ajan ihmisille sekä tuleville sukupolville. Teknologinen konservatiivi ja nostalginen utopisti Morris kehittelee kirjassa ihanteellisen ekologis-sosialistisen utopian, jossa kapitalismin sairaudesta on parannuttu uudenlaiseen yhteisöllisyyteen.
Padasjoen lukio

Padasjoen lukio on Padasjoen kunnassa sijaitseva suomenkielinen lukio. Lukiolla on pitkät perinteet kansainvälisestä toiminnasta ja yrittäjyydestä. Padasjoen keskusta on Päijänteen rannalla ja alueen erityispiirteisiin kuuluu muun muassa upeat kansallispuisto maisemat. Lukion rehtorina toimii Pirjo Ala-Hemmilä.
Maksuttomat oppimateriaalit.
Padasjoen kunta pyrkii välttämään lukion opiskelijamäärän vähenemistä tarjoamalla kaikille lukion opiskelijoille maksutta oppikirjat ja tietokoneen. Alkuun materiaalien hankinta maksoi noin 30 000 euroa, ja jatkossa kunnalta menee maksuttomiin oppimateriaaleihin vuosittain noin 10 000 euroa.
Told You So

Told You So on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Paramoren kappale. Se julkaistiin 3. toukokuuta 2017 toisena singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumilta "After Laughter". Musiikkivideo kappaleelle julkaistiin samaan aikaan. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulaja Hayley Williams ja kitaristi Taylor York. York on myös tuottanut kappaleen yhdessä Justin Meldal-Johnsenin kanssa.
Tausta.
”Told You So” oli yksi ensimmäisistä "After Laughter" -albumille kirjoitetuista kappaleista. Sen sävellys ja sanoitus ovat Williamsin ja Yorkin käsialaa. Williamsin mukaan hänellä oli aluksi vaikeuksia kirjoittaa sanoja Yorkin lähettämälle sävellykselle. Kappale kertoo siitä, kuinka Williamsin aikoinaan omasta mielestä oikeat päätökset ovatkin johtaneet ongelmiin ja jotkut ihmiset ovat nauttineet tästä. Tilannetta kuvaa kappaleen sanoissa useasti toistuva ja myös sen nimessä esiintyvä fraasi ”told you so” (suom. minähän sanoin). Beats 1:n haastattelussa Williams kuitenkin painottaa, että yhtye ei olisi samassa tilanteessa kuin on nyt ilman aikaisempia virheitään.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 3. toukokuuta 2017. Sen ovat ohjanneet Paramoren rumpali Zac Farro ja Aaron Joseph.
Musiikkivideon alussa kuvataan, kuinka tummiin pukeutunut Williams laulaa yksin pimeässä ja tyhjässä talossa. Samaan aikaan yhtyeen muut jäsenet, York ja Farro, ajelevat ympäriinsä auringonpaisteessa kirkkaanpunaisiin vaatteisiin pukeutuneina ja soittimia soitellen. Yhtäkkiä Williams hyppää auton eteen ja käsiään heiluttamalla yrittää saada sen pysähtymään. Seuraavassa kohtauksessa myös Williams istuu autossa punaisiin pukeutuneena. Loppuvideon ajan kuvataan vuorotellen edelleen talossa laulavaa Williamsia ja autossa soittavaa yhtyettä. Videon tunnelma on autokohtausten aikana iloinen, mutta taloon siirryttäessä se synkkenee.
Uusi Voima

Uusi Voima voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Wu Lei

Wu Lei (;s. 19. marraskuuta 1991 Nanjing, Jiangsu, Kiina) on kiinalainen jalkapalloilija. Hän pelasi 3,5 kautta Espanjassa Espanyolin joukkueessa ja näistä 2,5 kautta pääsarja Primera Divisiónissa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura.
Wu Lei aloitti jalkapallouransa kiinalaisseura Shanghai SIPG:stä ja teki ensiesiintymisensä 2. syyskuuta 2016 ottelussa Yunnan Lijiang Dongbaa vastaan. Tehdessään debyytin Wu Lei oli iältään 14 vuotta 287 päivää ja oli näin nuorin Kiinan ammattilaissarjassa pelannut pelaaja koskaan.
28. tammikuuta 2019 Wu Lei siirtyi barcelonalaisseura Espanyoliin kolmivuotisella sopimuksella ja hänestä maksettiin 2 miljoonan euron siirtokorvaus. Wu Lei pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 3. helmikuuta 2019 Villarrealia vastaan ja samalla hänestä tuli vasta historian toinen kiinalaispelaaja Zhang Chengdongin jälkeen Espanjan pääsarjassa. Ensimmäisen maalinsa hän teki 2. maaliskuuta 2019 sarjaottelussa Real Valladolidia vastaan ja näin hänestä tuli ensimmäinen kiinalainen maalintekijä Primera Divisiónissa. Uutislähteiden mukaan ottelu keräsi yli 25 miljoonan yleisön Wun kotimaassa Kiinassa.
4. tammikuuta 2020 Wu Lei onnistui maalinteossa paikallisvastustaja Barcelonaa vastaan, kun hän tasoitti ottelun numeroihin 2–2. Hän oli samalla myös ensimmäinen kiinalainen, joka onnistui tekemään maalin Barcelonan verkkoon.
Ti’inik

Ti’inik on kylä Palestiinan Länsirannalla. Paikka on yhdistetty muinaiseen paikannimeen Taanak, joka esiintyy esimerkiksi Vanhassa testamentissa. Kylän asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 1 243.
Historia.
Muinainen Taanak on liitetty nykyisen Ti’inikin vieressä sijaitsevaan telliin. Paikalla on ollut kaupunkimaista asutusta varhaiselta pronssikaudelta eli 2600–2500-luvuilta ennen ajanlaskun alkua lähtien. Myöhemmällä pronssikaudella paikka oli muinaisen Egyptin hallitsijoiden alainen. Taanak mainitaan useissa historiallisissa lähteissä muinaisesta Egyptistä. Se esiintyy esimerkiksi luettelossa Thutmosis III:n valtaamista paikkakunnista ja kanaanilaisten kuninkaiden lähettiläiden luettelossa. Paikalla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa on löydetty nuolenpääkirjoituksella tehtyjä savilevyjä 1400–1300-luvuilta eaa. Savilevyillä alueen Amenhotep-niminen egyptiläinen kuvernööri tai mahdollsiesti faarao määrää Taanakin hallitsijan luovuttamaan miehiä ja rakennustarpeita Megiddoon ja Gazaan. Paikka mainitaan Megiddon yhteydessä myös Amarna-kirjeissä.
Vanhassa testamentissa Joosuan kirjassa Taanak mainitaan Joosuan kukistamien kanaanilaisten kuninkaiden luettelon yhteydessä. Sittemmin se mainitaan Manassen hallitsemana paikkana, mutta taas Tuomarien kirjassa sanotaan päinvastoin, etteivät israelilaiset vallanneet kaupunkia. Arkeologisten kaivauksien perusteella kaupunki tuhoutui vuoden 1125 eaa. paikkeilla ja raunioitui seuranneen vuosisadan ajaksi. Kaupunki mainitaan jälleen Vanhassa testamentissa Daavidin ja Salomon valtakausilla israelilaisten kaupunkina. Sittemmin se mainitaan yhtenä faarao Siisakin valtaamista paikoista. Eusebios mainitsee Taanakin sijaitsevan muutaman kilometrin päässä Legiosta (Lajjun), ja ristiretkeläiset tunsivat paikallisen kylän nimellä "Tannoc" eli nykyinen Ti’inik.
Israelin itsenäistyttyä Ti’inik päätyi Jordanian puolelle rajaa. Israel valtasi kylän alueen kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967.
Väestö.
Ti’inikin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 1 243. Vuonna 2007 vastava lukema oli 988 ja vuonna 1967 294.
A1 Indonesian Grand Prix 2006 (kausi 2006–2007)

A1 Indonesian Grand Prix 2006 (kausi 2006–2007) oli A1 Grand Prix -kauden 2006–2007 viides osakilpailu, joka ajettiin 10. joulukuuta 2006 Sentul International Circuitin moottoriradalla Indonesiassa. Uuden-Seelannin Jonny Reid voitti sekä pitkän että sprintti kilpailun.
Helge Johanson

Helge Sixten Samuel Johanson (19. marraskuuta 1887 Perniö − 6. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Johansonin vanhemmat olivat konttoristi Carl Otto Johanson ja Johanna Sofia Unnérus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Johanson sai varatuomarin arvon 1913.
Johanson oli Kuopion kaupunginviskaalina 1917−1920, Viipurin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1921−1935, Imatran tuomiokunnan tuomarina 1935−1943 ja Maskun tuomiokunnan tuomarina 1943−1945. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1945−1957. 
Johanson oli kirkolliskokouksen jäsenenä 1938, 1941 ja 1942, Suomen lainopillisen yhdistyksen Viipurin osaston puheenjohtajana 1936−1940 ja Turun osaston puheenjohtajana 1944−1945. Hän oli Lärkkulla-säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1947 alkaen ja lisätyn piispainkokouksen jäsenenä vuodesta 1949 alkaen.
Helge Johanson oli naimisissa vuodesta 1915 Ina Johanna Flinkin kanssa.
Jean Louis Guez de Balzac

Jean Louis Guez de Balzac (1597 todennäköisesti Balzac, lähellä Angoulêmea, Ranskan kuningaskunta − 18. helmikuuta 1654 Balzac) oli ranskalainen kirjailija, "proosan Malherbe" ja kriitikko, yksi Académie Françaisen alkuperäisistä jäsenistä; hänellä oli suuri vaikutus klassisen ranskalaisen proosan kehitykseen.
Opiskeltuaan Alankomaissa Leidenin yliopistossa vuonna 1615, koettuaan nuoruuden seikkailuja ja vietettyään aikaa Roomassa vuosina 1620–1622 hän aikoi poliittisille uralle ja kirjoitti kardinaali Richelieun hallinnon puolustukseksi. Kun hän kuitenkin huomasi, ettei Richelieu tarjoaisi hänelle etuoikeutta, hän vetäytyi maalaistaloonsa, josta hän piti yllä suhteita Pariisin kirjallisuuspiireihin, pääasiassa kirjeitse. Hän oli Rambouillet'n markiisitar Catherine de Vivonnen (1588–1665) yksityispalatsi Hôtel de Rambouillet'ssa kokoontuvan kuuluisan kirjallisen piirin kantavimpia voimia.
Hänet valittiin Académie Françaiseen vuonna 1634, mutta hän osallistui harvoin sen kokouksiin. Hänen maineensa, joka oli korkea hänen elinaikanaan, heikkeni nopeasti hänen kuolemansa jälkeen. Balzacin julkaistuihin teoksiin kuuluvat poliittinen tutkielma "Le Prince" (1631) ja "Le Socrate chrétien" (1652), stoalaisen ja kristillisen etiikan synteesi. Paljon vaikutusvaltaisempia olivat kuitenkin "Lettres" (lyhyet tutkielmat poliittisista, moraalisista ja kirjallisista asioista), joista julkaistiin lukuisia painoksia ja joita laajennettiin jatkuvasti vuodesta 1624 lähtien. 
Hän tavoitteli Ciceron malliin siloteltua tyyliä ja saavutti varsin huomattavan sijan ranskankielisen proosan kehittäjänä mutta myös sen kangistajana. Paitsi kuuluisia "Lettres", hän on kirjoittanut myös teokset "Le prince", "Le Socrate chrétien" ja "Aristippe".
Doris Dayn diskografia

Tämä on Doris Dayn diskografia.
Viljo Sainio

Viljo Johannes Sainio (7. toukokuuta 1888 Tampere − 17. tammikuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.
Sainion vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Juho Adolf Sainio ja Maria Matilda Kankaanpää. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1912 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Sainio sai varatuomarin arvon 1915.
Sainio oli Tampereella asianajajana ja viimeksi oikeusneuvosmiehenä 1917−1923. Hän oli sotaylioikeuden sotaviskaalina 1927−1929 ja nuorempana oikeuskanslerinsihteerinä 1929−1930. Sainio oli korkeimman oikeuden apujäsenenä 1929−1930 ja oikeusneuvoksena 1930−1932. Viimeksi Sainio toimi Käkisalmen tuomiokunnan tuomarina 1932−1933. 
Viljo Sainio oli naimisissa 1916−1918 Vilma Onerva Nybergin (k. 1918) kanssa ja vuodesta 1920 Kerttu Ylipohjan (k. 1930) kanssa.
Elävä museo

Elävä museo tarkoittaa museota, joka toimii alkuperäisessä paikassa ja alkuperäiseen tarkoitukseen rakennetussa miljöössä. Elävässä museossa kävijä osallistuu ja eläytyy alkuperäiseen elämään aidossa ympäristössä ja miljöössä omakohtaisesti esitettävään kulttuuriin, teknologiaan, ympäristöön tai historiaan. Tavallisessa museossa kävijän osallistuminen on rajoitettu vitriinein ja esineisiin koskeminen on kielletty.
Eläviä museoita.
Filippiineillä sijaitseva entisen sokeritehtaan työläisten asuntoalue Las Casas Filipinas de Acuzar on tyypillinen elävä museo. Kouvolassa sijaitsee Museomajatalo Rauhala Inn, jossa vierailija voi asua 1930 -luvulla perustetussa matkustajakodissa ja eläytyä samalla tuon ajan kiireettömään ja seesteiseen elämäntyyliin. Jokioisten museorautatie on tyypillinen elävä museo, jossa matkustaja osallistuu museojunalla tehtävään matkaan aidossa oman aikansa kulkuneuvossa ja ympäristössä matkustamalla museojunalla pitkin museorataa.
Samsung Galaxy S20+

Samsung Galaxy S20+ on Samsungin älypuhelin, joka julkaistiin 11. helmikuuta 2020. Sen ennakkomyynti alkoi julkaisupäivänä ja toimitukset alkoivat 13. maaliskuuta 2020.
Ominaisuudet.
Samsung Galaxy S20+:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,7 tuuman näyttö. Näyttö tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja se on laajennettavissa muistikortilla. Keskusmuistia on kahdeksan gigatavua, ja laite tukee 5G-verkkoja. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12, telekameran 64 ja laajakulmakameran 12 megapikseliä. Lisäksi siinä on syvyyskamera. Etukameran tarkkuus on 10 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia. Akku tukee langatonta latausta ja 25 watin pikalatausta. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja kasvojentunnistus. Sen IP-luokitus on 68, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Puhelimen käyttöjärjestelmä on Android 10.
Torsten Boisman

Torsten Wilhelm Boisman (19. toukokuuta 1872 Heinola − 23. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen hovioikeudenneuvos.
Boismanin vanhemmat olivat rehtori Wilhelm Ferdinand Boisman (1831−1889) ja Selma Karolina Lovisa Lyra. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1895. Boisman sai varatuomarin arvon 1898. Hän selvitti vuonna 1893 Heinolan kihlakunnan muinaismuistoja stipendiaattina. 
Boisman oli Viipurin hovioikeudessa notaarina vuodesta 1910 ja hovioikeudenneuvoksena 1917−1918. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustuksen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Viimeksi Boisman toimi Lappeen tuomiokunnan tuomarina 1918−1941 ja Valkealan tuomiokunnan tuomarina 1941−1942.
Torsten Boisman oli naimisissa vuodesta 1929 Sigrid Gudrun Thorsteinsonin kanssa.
Ferdinand Uhde

Ferdinand Uhde (1795 Breslau – 2. tammikuuta 1876 Berliini) oli Finlaysonin puuvillatehtaan johtaja eli isännöitsijä Tampereella vuosina 1836–1860.
Nuoruus.
Ferdinand Uhde syntyi Preussin Breslaussa. Euroopassa käytiin 1800-luvun alussa Napoleonin sotia, joihin Preussikin ajautui vuonna 1813. Uhde oli tuolloin 18-vuotias ja hänet julistettiin asevelvolliseksi, kuten kaikki Preussin 17–40-vuotiaat miehet. Lopulta Preussi löi liittolaisineen Napoleonin joukot Leipzigin taistelussa vielä samana vuonna. Uhde sai hengellisen herätyksen Johann Heinrich Jungilta, jonka seurauksena hän muutti Pietariin vuonna 1818. Pietariin muutti 1800-luvun vaihteessa runsaasti erilaisia vapaakirkollisia yrittäjiä.
Finlaysonin osto.
James Finlayson julkaisi Pietarissa ilmestyvässä saksankielisessä St. Petersburger Zeitung -lehdessä tehtaansa myynti-ilmoituksen vuonna 1833. Vuonna 1835 Uhde matkusti Pietarista Tampereelle brittiläisen liikemiehen William Wheelerin kanssa neuvottelemaan tehtaan ostosta. Lopulta vuonna 1836 tehtaan kaupoista sovittiin, ja sen osti kolme osakasta: William Wheeler, Georg Adolf Rauch ja Carl Samuel Nottbeck. Uhde ei ollut uuden Finlayson &amp; Co:n osakas, mutta hänet palkattiin isännöitsijäksi johtamaan tehdasta Tampereelle. Tehtaan omistajat jäivät Pietariin jatkamaan liiketoimiaan.
Tehtaan johtajana.
Uhde ja Wheeler olivat tehneet jo tehtaanoston tarjousvaiheessa uudistussuunnitelman, jota Uhde alkoi heti toteuttaa. Ensimmäisenä työnään hän aloitti uuden kutomatehtaan rakennustyöt. Tämä nykyään Kuusivooninkisena tunnettu rakennus nousi viisikerroksisena jo kesäkuussa 1837, ja koneet siellä käynnistyivät vuonna 1839. Apunaan hänellä oli vuonna 1838 tehtaalle palkattu konemestari, englantilainen John Barker. Tehtaan uudistaminen vei paljon rahaa, mutta 1840-luvulle tultaessa tehdas alkoi tuottaa omistajilleen voittoa.
Ferdinand Uhde perusti myös Finlaysonin tehtaankoulun vuonna 1839, jossa pikkulapsille opetettiin lukemista ja kirjoittamista. Uhde johti tehdasta 24 vuotta, vuoteen 1860 saakka. Hänen jälkeensä tehtaan isännöitsijän tehtävän otti Carl Samuel Nottbeckin poika Wilhelm von Nottbeck, joka oli ollut Uhden opissa. Tehtaan työntekijät pitivät Uhdesta ja he nimittivät häntä Uti-Matiksi. Työnsä ohella Uhde levitti Raamattuja Suomessa, ja hänellä oli läheiset välit herännäisten ja rukoilevaisten johtaja Henrik Renqvistiin. Uhdetta pidettiin salaperäisenä. Hän oli naimaton ja pukeutui aina mustiin. Uhde myös lobbasi Suomen valtiopäiväin koollekutsumista Suomen kenraalikuvernööri Friedrich Wilhelm Rembert Bergin kanssa. Tätä auttoi se, että Berg oli baltiansaksalainen. Vuonna 1860 tunsi Uhde itsensä vanhentuneeksi ja muutti Berliiniin. Siellä hän jatkoi lähetystyötä. Suomen suurina nälkävuosina 1866–1868 Uhde lähetti rahaa Berliinistä Tampereen kaupungille.
Roger Lindberg

Roger Gustaf Lindberg (20. syyskuuta 1915 Helsinki – 14. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja musiikkielämän vaikuttaja.
Roger Lindberg oli Konrad Fazerin tyttärenpoika. Lindberg valmistui ekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1937 ja johti Fazerin Musiikkikauppaa (sittemmin Fazer Musiikki) vuodesta 1940. Hän hoiti keskeisiä luottamustehtäviä Teoston, Suomen Kansallisoopperan ja Sibelius-Akatemian hallituksessa sekä toimi Sibelius-Seuran puheenjohtajana. Hän osallistui myös äänilevyteollisuuden kansainväliseen yhteistyöhön ja toimi IFPIn puheenjohtajana 1968–1971.
Lindbergin kaudella Fazerin Musiikkikaupasta tuli Suomen merkittävin levy-yhtiö, ja Lindberg suunnitteli tuotantoa yhdessä Toivo Kärjen kanssa. Yhtiö osti muita levy-yhtiöitä ja kustantamoja ja sai näin haltuunsa laajalti kotimaisen musiikin tekijänoikeuksia.
Lindberg luopui toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 1971 mutta jatkoi yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1966, ja hänet vihittiin Sibelius-Akatemian kunniatohtoriksi 1997.
Roger Lindbergin toinen puoliso vuodesta 1946 oli antiikkikauppias Brita Ingegerd Lindberg o.s. Tenström (1918–2019).