tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Knol

Knol oli Googlen suunnittelema verkkotietosanakirjahanke. Sen kehittämisestä ilmoitettiin 13. joulukuuta 2007 ja palvelun julkinen beta-vaihe alkoi 23. heinäkuuta vuonna 2008. Hankkeeseen pyrittiin saamaan kirjoittajiksi asiantuntijoita, jotka julkaisevat sivut nimellään. Sisältö olisi kirjoittajien vastuulla, ja samasta aiheesta voisi olla useita, keskenään kilpailevia sivuja. Jos kirjoittajan sivulla olisi mainoksia, hän saisi osansa mainostuloista.
Useat kolumnistit ovat kuvanneet Googlen hanketta yritykseksi luoda Wikipedialle kilpailija. 
Palvelu suljettiin vuonna 2012.
Www.fi

www.fi oli ensimmäinen suomalainen vapaan tekstihaun WWW-sivuihin mahdollistanut hakukone. Ihmemaa-nimellä tunnetun hakupalvelun kehitti PiiPää Oy. Hakukone indeksoi pelkästään suomalaisia verkkotunnuksia, ja yksittäisiä sivuja oli vuonna 1996 indeksoitu noin 350 000. 
PiiPää Oy oli vuonna 1992 perustettu yhtiö, jonka perustajia olivat kuusi silloista tietojenkäsittelytieteen opiskelijaa. Sen toimitusjohtajana oli Lauri Henttonen. Yhtiö perustettiin, koska Kuopion lääninhallitus halusi tilata opiskelijoilta kirjasto-ohjelman, mutta tarjouksen laatijaksi tarvittiin yritys. PiiPää Oy toimitti alkuvuosina Sähköistä Säädöskokoelmaa ja tarjosi yrityksille www-hotellipalveluja. Ihmemaa-hakukone toimikin aluksi hakukoneena, joka auttoi löytämään yhtiön hotellipalvelussa olevista www-sivuista halutun sisällön. Myöhemmin toiminta laajeni kattamaan kaikki .fi-päätteiset verkkotunnukset.
Ihmemaan hakupalvelun erikoisuutena oli jo alussa se, että haun saattoi rajoittaa tiettyyn yksittäiseen palvelimeen. Ihmemaa tarjosikin www-sivuille liitettäväksi omaa hakulomaketta.
Vuosilukuja.
Fonectan oman hakumoottorin ylläpito lopetettiin kuitenkin toukokuussa 2008.
Charles Anderson

Charles Anderson (1. kesäkuuta 1814 Louisvillen lähellä Ohiossa – 2. syyskuuta 1895) oli yhdysvaltalainen whig- ja republikaanipuolueita edustanut poliitikko. 
Anderson valittiin Ohion osavaltion senaattiin vuonna 1844, jossa hän tuli tunnetuksi orjuuden vastustajana. Hän toimi Ohion varakuvernöörinä 1864–1865, jonka jälkeen hänestä tuli kuvernööri John Broughin kuoltua. Hän ehti olla kuvernöörinä vain viisi kuukautta, jonka jälkeen hänen seuraajansa Jacob Dolson Cox astui virkaan 8. tammikuuta 1866.
Clint Smith

Clinton James "Clint" Smith (12. joulukuuta 1913 Assiniboia, Saskatchewan, Kanada – 19. toukokuuta 2009 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelannut Smith edusti New York Rangersia ja Chicago Black Hawksia National Hockey Leaguessa. Hän voitti urallaan kerran Stanley Cupin ja kahdesti Lady Byng Memorial Trophyn.
Smith teki Rangersin kanssa ammattilaissopimuksen lokakuussa 1932. Hän murtautui Rangersin kokoonpanoon kauden 1936–1937 lopulla. Ensimmäisellä täydellä NHL-kaudellaan Smith teki 14 maalia, eikä ottanut ainuttakaan jäähyä. Kaudella 1938–1939 hän teki uransa parhaat Rangers-pisteet. Hän otti kauden aikana myös NHL-uransa ensimmäisen jäähynsä, mutta palkittiin kauden jälkeen herrasmiespelaajalle myönnettävän Lady Byng Trophyn. Rangersissa Smith voitti Stanley Cupin kaudella 1939–1940. Rangersissa hän pelasi lopulta 281 NHL-ottelua, kunnes siirtyi kaudeksi 1943–1944 Chicago Black Hawksiin.
Ensimmäisellä kaudellaan Chicagossa Smith pelasi samassa ketjussa Bill Mosienkon ja Doug Bentleyn kanssa. Kolmikko teki kauden aikana yhteensä 219 pistettä, joka oli NHL:n ennätys. Smith antoi kauden aikana myös ennätykselliset 49 maalisyöttöä. Elmer Lach rikkoi Smithin syöttöennätyksen seuraavalla kaudella. Smith palkittiin vielä kauden 1943–1944 toistamiseen urallaan Lady Byng Trophyllä. Seuraavalla kaudella hän rikkoi NHL-ennätyksen, kun hän teki yhden erän aikana neljä maalia.
Smith jatkoi Chicagossa NHL-uransa loppuun saakka. Hän siirtyi kauden 1946–1947 jälkeen USHL-sarjan Tulsa Oilersiin. Smith pelasi NHL:ssä 483 runkosarjaottelua. Niissä hän kärsi vain 24 jäähyminuuttia. Tulsassa hänet palkittiin keväällä 1948 USHL:n arvokkaimpana pelaajana. Kaudeksi 1948–1949 hän palasi NY Rangersin organisaatioon, kun hän jatkoi uraansa Rangersin USHL:n farmijoukkueen St. Paul Saintsin pelaaja-valmentajana. Kolmen kauden jälkeen St. Paulissa hän valmensi vielä kauden 1951–1952 AHL:n Cincinnati Mohawksissa.
Smith palasi vuonna 1953 Kanadaan, jossa pelasi Vancouverissa ikämiesjääkiekkoa. Hänet valittiin vuonna 1991 Hockey Hall of Fameen.
Garrison Keillor

Gary Edward "Garrison" Keillor (s. 7. elokuuta 1942) on yhdysvaltalainen radioesiintyjä, satiirikko ja kirjailija. Hänellä oli radioshow "A Prairie Home Companion", jonka esitykset alkoivat 6. heinäkuuta 1974.
Keillor on kuulunut Radio Hall of Fameen vuodesta 1994 ja Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiaan vuodesta 2001. 
Keillorin tuotannosta on suomennettu humoristinen romaani "Lake Wobegonin päiviä".
Raymond Floyd

Raymond Loran Floyd (s. 4. syyskuuta 1942) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Pohjois-Carolinassa, opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1961. 
Floyd voitti uransa aikana Masters Tournamentin (1976), U.S. Openin (1986) ja kahdesti PGA Championshipin (1969, 1982). Hän voitti vuoden 1983 Valdon Trophyn.
Floyd on kuulunut World Golf Hall of Fameen vuodesta 1989.
Theodor Kallifatides

Theodor Kallifatides (s. 1938) on ruotsinkreikkalainen kirjailija. Hän on asunut Ruotsissa vuodesta 1964. Hän työskenteli ensin filosofian opettajana Tukholman yliopistossa ja sitten Bonnierin kirjallisuuslehden päätoimittajana. Monet Kallifatidesin teokset kuvaavat elämää Kreikassa tai kreikkalaisen elämää ulkomailla. Hän on kirjoittanut myös runoja ja rikosromaaneita, sekä Ateenaa esittelevän teoksen, jonka kuvitti Henrik Tikkanen. 
Vuonna 2009 Kallifatidesin romaani "Rakkaus" (1979) pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Billy Casper

William Earl ”Billy” Casper (24. kesäkuuta 1931 San Diego, Kalifornia – 7. helmikuuta 2015 Utah) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän saavutti ammattilaisuransa aikana 51 voittoa PGA Tourilla.
Casper oli Ryder Cupissa Yhdysvaltain joukkueen kapteenina vuonna 1979. Hän voitti Masters Tournamentin (1970) ja kahdesti U.S. Openin (1959, 1966).
Casper sai vuonna 1978 paikan World Golf Hall of Famessa. Hän oli mormoni.
Alexander von Middendorff

Alexander Theodor von Middendorff (; 18. elokuuta 1815 Pietari – 28. tammikuuta 1894 Hellenurme, Liivinmaan kuvernementti) oli venäläinen eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Middendorff oli baltiansaksalaista sukua. Hän kävi koulunsa Pietarissa, jonka jälkeen hän opiskeli lääkäriksi Tarton yliopistossa, missä väitteli tohtoriksi 1837. Hän jatkoi opintojaan Berliinissä, Erlangenissa, Wienissä ja Breslaussa. 1839 hänet nimitettiin Kiovan yliopiston eläintieteen apulaisprofessoriksi. Pian tämän jälkeen hän osallistui Karl Ernst von Baerin johtamalle tutkimusmatkalle Kuolan niemimaalle.
Vuosina 1843–1845 hän osallistui Pietarin tiedeakatemian Taimyrin niemimaalle ja Ohotanmeren rannikolle suuntautuneelle tutkimusmatkalle. Hän julkaisi tutkimustuloksensa teoksessa "Reise in den äussersten Norden und Osten Sibiriens" (1848–1875), jossa hän selvitteli ikiroudan vaikutusta kasvien ja eläinten esiintymiseen. Kesällä 1867 hän matkusti Islannissa ja Novaja Zemljalla. Lintujen muutosta Venäjällä hän kirjoitti teoksessaan "Die Isepiptesen Russlands" (1855). "Beiträge zu einer Malacozoologia Rossica" (1848–1849) oli tutkielma Venäjän nilviäisistä.
Middendorffin kunniaksi on nimetty Middendorffinniemi Novaja Zemljalla, Middendorffinlahti Taimyrin niemimaalla ja kodiakinkarhu ("Ursus arctos middendorffi"). 
Middendorff nimesi linnuista ainakin ohotansirkkalinnun ("Locustella ochotensis").
Dekeeni

1-dekeeni eli dekyleeni (C10H20) kuuluu orgaanisiin yhdisteisiin omaten kymmenen hiiliatomia, 20 vetyatomia ja yhden kaksoissidoksen. Aineesta käytetään myös nimiä alfa-dekeeni ja n-1-dekeeni. Se on yhdeksänneksi yksinkertaisin alkeeni hiilivetyjen ryhmästä. Yksinkertaisin hiilivetyjen alkeeni on eteeni, jolla on kaksi hiiliatomia, joiden välissä on kaksoissidos.
1-dekeeni on dekeenin eräs isomeerinen muoto. 1-Dekeeniä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
1-dekeenin ominaisuudet.
Huoneen lämmössä ja paineessa, nestemäinen 1-dekeeni on väritön, ja se syttyy helposti, sillä 1-dekeenin leimahduspiste on 46 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 210 °C.
Käyttö.
1-dekeeniä käytetään voiteluaineiden lähtöaineena. Siitä valmistetaan katalyyttisesti oligomeerejä, kuten dimeerejä, trimeerejä, tetrameerejä ja pentameerejä. Katalyyttinä käytetään booritrifluoridia ja alkoholeja tai vettä. Näitä kutsutaan usein nimellä poly–α-olefiinioligomeereiksi. Niillä on hyvä kuumuudenkestävyys ja ne eivät haihdu helposti. Niitä käytetään muun muassa teollisuudessa, autoissa ja lentokoneissa.
Maserati Formula 1 -sarjassa

Maserati oli yksi 1950-luvun maineikkaimmista talleista. Ensimmäisen kerran talli voitti osakilpailun 1953 Juan Manuel Fangion johdolla, joka ajoi myös alkukaudella 1954 voittoja tallille ennen siirtymistään kesken kauden Mercedeksen kilpa-kuljettajaksi. Mestaruuden jälkeen Maserati joutui suvantovaiheeseen, mutta nousi uudelleen huipulle (hetkeksi) 1957 jälleen Fangion ansiosta. Maseratin lopullinen alamäki alkoi tuon jälkeen ja talli vetäytyi F1-sarjasta 1960.
Formula 1 -saavutukset.
Palkintosijat
Paalupaikat
Nopeimmat kierrokset
Valmistajan tulokset.
† "Jaettu auto."
Maseratin asiakastallien tulokset.
† Jaettu auto.
Pyhän koulu

Pyhän koulu (aikaisemmin myös Pyheen koulu) on Mietoisten Valaskallion kylässä, Mynämäen kunnassa sijaitseva koulu. Pyhäntien varressa olevassa 1909 rakennetussa ja 1930 laajennetussa koulussa toimii ala-aste ja sen yhteydessä päiväkoti. Koulussa oli vuonna 2007 noin kuusikymmentä oppilasta. 
Historia.
Pyhän koulupiiri perustettiin Mietoisten kuntakokouksen aloitteesta vuonna 1905, kun kirkonkylässä sijaitseva Tavastilan koulu alkoi käydä ahtaaksi. Koulu aloitti toimintansa syksyllä vuonna 1907 Valaskallion Nikulan talosta vuokratuissa tiloissa. Kansakoulun opettajaksi valittiin Mynämäkeläinen Sanni Anttila. Varsinaisen koulurakennuksen paikasta käytyjen kiistojen vuoksi Pyhän varsinainen koulurakennus valmistui Valaskallion Vähätalon mailla sijainneelle Lintulan mäelle vasta vuonna 1909.
Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain myötä myös Pyhän koulu muuttui kuusiluokkaiseksi. Perustetun kaksiluokkainen alakansakoulun takia koulun toiseksi opettajaksi valittiin miesopettajan virkaan vuonna 1922 Kustaa Anttila. Vuotta myöhemmin perustettuun alakansakoulun opettajan virkaan valittiin puolestaan kiertokoulun opettaja Margit Salonen. Koulua laajennettiin ja korjattiin 1930-luvun alussa, mutta opettajakunta pysyi muuttumattomana sota-ajan loppuun asti. Koulun lisärakennus puolestaan valmistui 6. marraskuuta 1960.
Pyhän kansakoulu muuttui peruskoulun ala-asteeksi 1.8.1976, jolloin Mietoisten kunnassakin siirryttiin uuteen järjestelmään. Ala-aste oli kansakoulun tavoin kuusiluokkainen ja oppilaita oli 35. Koulurakennusta peruskorjattiin sisätiloiltaan vuonna 1980. Tällöin rakennettiin muun muassa teknisen työn tilat, opettajainhuone ja suihkut. 1980- ja 1990-luvuilla koulun oppilasmäärä jatkoi tasaista kasvuaan ja vuonna 2004 koulussa oli ennätykselliset 71 oppilasta Toistaiseksi viimeisin saneeraus ja laajennus koululla tehtiin vuonna 2003, jonka jälkeen päiväkoti, esikoulu ja perusopetus toimivat yhteisissä tiloissa.
Koulu nykyään.
Pyhän koulu on Tavastilan koulun ohella toinen entisen Mietoisten kunnan alueella vielä toimivista kouluista. Sen luokanopettajien määrä on edelleen kolme ja he opettavat yhdistettyjä 1–2, 3–4 ja 5–6 luokkaa. Viidennen ja kuudennen luokan opettaja toimii myös koulun rehtorina. Yhteensä oppilaita oli vuonna 2007 62 ja koska saman vuoden oppilasennusteen mukaan koulun seuraavan viiden vuoden oppilasmäärä on 59–68 oppilasta, tulee koulu todennäköisesti pysymään tulevaisuudessakin kolmiopettajaisena kyläkouluna. Koulua pyritään kehittämään koulun verkkosivujen mukaan myös "kohti mahdollisimman laajamuotoista toimintakeskusta". Koulussa toimivan päiväkodin ja esikoulun lisäksi myös erilaiset kerhot ja yhdistykset käyttävätkin koulutiloja runsaasti. 
Koulu pyrkii painottamaan opetustyössään ympäristö- ja luonnontietoa. Koulun sivujen mukaan lintujen seuranta Mynälahdella, veden laadun tarkkailu Laajoella ja romumetallin keräys ovat esimerkkejä erilaisista toteutetuista luonto- ja ympäristöprojekteista. Koulun mukaan kaikki luokat myös ylläpitävät omaa kompostoria. Aktiivisen ympäristötoiminnan vuoksi koululle myönnettiin vuoden 2004 joulukuussa Suomen Ympäristökasvatuksen Seuran vihreä lippu.
Hermeias

Hermeias () tai Hermias (; lat.) voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Sparky Anderson

George Lee "Sparky" Anderson (22. helmikuuta 1934 Bridgewater, Etelä-Dakota – 4. marraskuuta 2010 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen baseballvaikuttaja. Hän loi vain lyhyen uran pelaajana; suurimmat menestyksensä hän saavuttikin joukkueenjohtajana Cincinnati Redsissä ja Detroit Tigersissa.
Etelä-Dakotassa syntynyt Anderson vetäytyi 1990-luvun puolessavälissä ja sai vuonna 2000 paikan Baseball Hall of Famessa.
Concierge

Concierge (, , suom. 'talonmies'; 'vastaanottovirkailija') tai hotelliportieeri on ammattinimike, jolla yleensä tarkoitetaan hotellien, kasinoiden, tavaratalojen tai ravintoloiden tarjoamaa henkilökohtaista palvelua, joka perustuu asiakkaan toiveisiin ja voi käsittää käytännössä lähes mitä vain. Palveluiden kautta voi varata esimerkiksi konserttilipun, järjestää tulkin tai pyytää lähettämään kukkia.
Vastaanottovirkailijoista poiketen concierget eivät hoida päivittäisrutiineja kuten vieraiden kirjaamista sisään hotelliin, vaan heidän pääasiallinen tehtävänsä on asiakkaiden pyyntöjen toteuttaminen.
FISA

Fédération Internationale du Sport Automobile eli FISA oli kansainvälisen autoliiton FIA:n alaisuudessa toiminut kansainvälinen autourheiluliitto. FISAn tehtäviin kuului muun muassa Formula 1:n MM-sarjan järjestäminen. Liitto lakkautettiin vuonna 1993.
Liiton perusti ranskalainen Jean-Marie Balestre, joka valittiin FIA:n urheilukomission johtoon vuonna 1978. Pian puheenjohtajaksi valitsemisensa jälkeen, Balestre muutti komission nimen FISAksi. Hänen puheenjohtajakautensa alussa, FISAn ja Bernie Ecclestonen johtaman Formula 1:n autonvalmistajien järjestön, FOCAn välille syntyi riita Formula 1:n kaupallisten oikeuksien hallinnasta. Asiassa tehtiin lopulta sovinto vuonna 1981, jolloin allekirjoitettiin ensimmäinen niin sanottu Concorde-sopimus. Sopimuksessa FOCA sai F1:n kaupalliset oikeudet ja FISA sai pitää lajin urheilullisen vallan itsellään. Kuitenkin kaudella Etelä-Afrikan osakilpailussa kuljettajat menivät hetkellisesti lakkoon ja lukittautuivat hotelliin mielenilmauksena FISAn päätökselle vaatia kuljettajilta superlisenssiä Formula 1 -sarjaa varten.
Englantilainen Max Mosley valittiin FISAn puheenjohtajaksi vuonna 1991. Hän oli ajamassa liiton yhdistämistä FIAan vuonna 1993.
David Krummenacker

David Krummenacker (s. 24. toukokuuta 1975) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka on 800 metrin juoksu.
Krummenacker karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 1 500 metrin juoksun alkuerissä ajalla 3.44,29. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa 1 500 metrin välierissä ajalla 3.39,19 ja sijoittui GP-finaalissa 800 metrillä kahdeksanneksi ajalla 1.46,24. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 800 metrin välierissä. Vuonna 2002 hän juoksi yleisurheilun maailmancupissa 800 metrillä kolmanneksi ajalla 1.45,14. Seuraavana vuonna hän voitti 800 metrillä Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden sekä MM-kultaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa. Ulkoradoilla hän voitti matkan Yhdysvaltain mestaruuden, mutta karsiutui Pariisin MM-kisoissa välierissä.
Krummenacker karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 800 metrin välierissä. Seuraavana vuonna hän karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa matkan alkuerissä.
Lodger

Lodger on David Bowien vuonna 1979 julkaistu studioalbumi, joka on viimeinen osa hänen ”Berliini-trilogiassaan”. Muut trilogian levyt ovat "Low" (1977) ja "”Heroes”" (1977). 
Toisin kuin muut Berliini-trilogian albumit, "Lodger" ei sisällä lainkaan instrumentaalikappaleita, joita kahdella muulla oli runsaasti. Tyyliltään albumin materiaali oli edelleenkin kokeellista ja taiteellista rockia. Myös yhteistyö Brian Enon kanssa jatkui yhä. Kappale ”Red Money” pohjautuu Bowien ja Alomarin alunperin Iggy Popin The Idiot -albumille säveltämään kappaleeseen ”Sister Midnight”. 
Singleinä julkaistiin kappaleet ”Boys Keep Swinging” (UK #7) ja ”D.J.” (UK #29). Lisäksi ”Look Back in Anger” julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa, jossa se jäi listojen ulkopuolelle.
Myllylampi

Myllylampi on Lohjan 7. kaupunginosa. Se sijaitsee keskustasta lounaaseen. 
Raja Ahtsalmen ja Myllylammen välillä kulkee Lohjanjärveltä ylös harjulle Porlan ja vanhainkodin välistä. Koillisessa raja Neitsytlinnaan kulkee Ojamonharjuntien kohdalla. Lounaassa Myllylampi rajoittuu Ojamon kaupunginosaan.
Alue on rintamamiestalovaltainen asuinalue, mutta siellä sijaitsee myös Porlan kalanviljelylaitos sekä Nuottatien uimaranta. Kaupallisia palveluita alueella ei juuri ole.
Alueella on samanniminen pieni lampi, pinta-alaltaan noin hehtaarin. Siitä virtaa pieni puro Lohjanjärveen.
Lohjalla on myös suurempi, noin viiden hehtaarin kokoinen Myllylampi lähellä Outamoa. Lähellä Lohjan rajaa, mutta Vihdin puolella on puolestaan vielä suuremmat Iso Myllylampi ja Vähä Myllylampi.
Paikallinen reaalisuus

Paikallinen reaalisuus ymmärretään fysiikassa luontoa kuvaavien lakien kahtena yhtäaikaisena ominaisuutena: niiden pitää olla samanaikaisesti "paikallisia" (lokaalisia), ts. kaukana olevat kappaleet eivät voi vuorovaikuttaa keskenään ilman että vuorovaikutus näiden välillä kulkeutuu hitaammin kuin valon nopeus, ja "reaalisia", ts. kappaleita kuvaa mittauksesta riippumaton joukko objektiivisia ominaisuuksia.
Luonnonlakien "paikallisuutta" kuvatkoon esimerkki, jossa kaksi kappaletta, A ja B, ovat etäisyyden formula_1 päässä toisistaan. Jonkin ominaisuuden muutos A:ssa hetkellä formula_2 ei siis voi vaikuttaa B:n ominaisuuksiin ennen kuin aikaisintaan hetkellä formula_3, jossa formula_4 on valon nopeus. Tässä mielessä "samanaikaiset" vuorovaikutukset ovat paikallisia.
Luonnonlakien "reaalisuus" voi vaikuttaa itsestään selvältä: oletetaan, että kappaleita kuvaa jokin ominaisuus (esimerkiksi pyörimissuunta johonkin haluttuun akseliin nähden, liikemäärä, tms.), jota voidaan kuvata joillain mahdollisilla lukuarvoilla. Mahdollisten arvojen joukko voi olla äärellinen, numeroituva tai ylinumeroituva. Jos luonto on tässä mielessä "reaalinen", kappaleen ominaisuuden arvo on olemassa ja täysin määrätty jo ennen ominaisuuden arvon mittausta. Tässä mielessä fysiikan reaalisuuden määritelmä poikkeaa filosofisesta realismista.
Esimerkki paikallisen reaalisuuden rikkovasta luontoa kuvaavasta teoriasta on kvanttimekaniikka. Erityisesti kvanttimekaaninen lomittuminen rikkoo paikallisen reaalisuuden. Tämä voidaan todeta mittaamalla Bellin epäyhtälöitä.
Petri Somer

Petri Somer (s. 1978) on suomalainen pianisti, säveltäjä, laulaja ja kapellimestari. Hän on opiskellut pianonsoittoa Helsingissä Länsi‐Helsingin Musiikkiopistossa (Satu Angervo, Kari Syväniemi, Liisa Karhilo), Sibelius-Akatemiassa (Teppo Koivisto) ja Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. Hänellä on lisäksi yksityisiä sävellysopintoja Suomessa ja ulkomailla (Jukka Linkola, Veli-Matti Puumala ja László Süle).
Somer on freelance-pianisti, ja hän esiintyy useiden artistien konserteissa pianistina ja kapellimestarina (Arja Saijonmaa, Jari Sillanpää, Nina Tapio). Hän esiintyy myös laulajana ja on tehnyt useita teemakonsertteja, mm. Tribute to Elton John.
Somer on 2000‐luvun menestyneimpiä suomalaisia iskelmä‐ ja popmusiikin säveltäjiä. Somerilla on yksistään Spotify-alustalla yli 230 sävellystä, jotka ovat striimanneet lähes 40 miljoonaa kuuntelua.
Somer on palkittu kymmenillä kulta- ja platinalevyillä. Hän on säveltänyt mm. seuraaville artisteille: Jari Sillanpää, Kaija Koo, Suvi Teräsniska, Yö, Jesse Kaikuranta, The Giant Leap, Nomi, Arja Saijonmaa, Laura Voutilainen, Antti Railio, Eini, Arja Koriseva, Eija Kantola, Ilta, Neljänsuora, Antti Ketonen, Yölintu, Aki Louhela, Taikakuu, Charles Plogman, Petrus Schroderus ja Kim Herold. Hän on säveltänyt myös muun muassa seuraaville ulkomaisille artisteille: Élena Paparízou (Kreikka), Sean Smith (Iso-Britannia) ja Jane Zhang (Kiina).
Kalevi Mononen

Henrik Kalevi Mononen (25. maaliskuuta 1920 Savonranta – 18. syyskuuta 1996 Savonranta) oli maastohiihtäjä, joka edusti Suomea kaksissa arvokisoissa 1950-luvulla.
Oslon 1952 talviolympialaisissa Mononen sijoittui 50 kilometrin hiihdossa viidenneksi. Hän kilpaili lähtönumerolla 1. Falunin MM-kisoissa 1954 Mononen sijoittui 50 kilometrillä kymmenenneksi.
Savonrannan Urheilijoita edustanut Mononen voitti Suomen mestaruuden 50 kilometrillä vuonna 1951, SM-hopeaa 30 kilometrillä vuonna 1948 ja 50 kilometrillä vuonna 1955 sekä SM-pronssia 50 kilometrillä vuosina 1950 ja 1953. Salpausselän Kisoissa hän voitti 50 kilometrin matkan vuonna 1949, oli toinen vuonna 1951 ja kolmas vuonna 1952. Ruotsin hiihtokisoissa hän voitti tämän maratonmatkan vuonna 1950 ja sijoittui kolme vuotta myöhemmin toiseksi. Holmenkollenilla Mononen hiihti 1951 neljänneksi 50 kilometrillä. Vuoden 1953 saavutuksiin kuului voitto Puijon kisoissa.
Siviiliammatiltaan Mononen oli tilanomistaja ja metsätalousyrittäjä. Hän toimi Savonrannan Urheilijoiden sekä urheilu- ja kulttuurilautakunnan puheenjohtajana yli kymmenen vuotta.
Virkki

Virkki on vanha eteläkarjalainen sukunimi. Virkkejä on asunut Karjalankannaksella mm. Valkjärvellä, Vuokselassa, Sakkolassa ja Koivistossa. Myös Inkerinmaalla Koprinassa Pietarin itäpuolella asuu Virkkejä. Nimen eri kirjoitusmuotoja ovat mm. Wircki, Wirkki, Virkki, Wirki ja Virki. 
Virkkilä -nimisiä kyliä löytyy Vuokselasta, Joutsenosta sekä Inkerinmaalta Koprinasta Pietarin itäpuolelta.
Kannaksen ja Inkerin Virkit kuuluivat luterilaisiin seurakuntiin.
Finn Rescue Team

Finn Rescue Team (FRT) on Suomen kansainväliseen pelastustoimintaan koulutettu pelastuskomennuskunta. FRT toimii maailmalla ja mahdollisesti myös kotimaassa tapahtuvien luonnononnettomuuksien pelastustehtävissä Suomen valtion lähettämänä, mutta sitä voidaan käyttää myös muissa kriisitilanteissa, kuten humanitaarisissa tehtävissä tai muiden operaatioiden tukitehtävissä.
Operaatioihin osallistumisesta päättää pelastusylijohtaja, poliittisesta päätöksenteosta vastaa Sisäasiainministeriö.
FRT:n kalusto on valmiiksi pakattu muun muassa lentokuljetuksia varten ja sijoitettuna Kriisinhallintakeskuksen varastolle Kuopion Pelastusopiston yhteydessä toimivalle logistiikkakeskukselle.
Rekrytointi ja koulutus.
Vuodesta 2010 alkaen osallistuminen on ollut mahdollista kaikille pelastustoiminnan eri alojen ammattilaisille ja asiantuntijoille. Toimintaan halukkaat voivat hakea tehtäviin lähettämällä hakemuksen Kriisinhallintakeskukselle, joka kutsuu heitä koulutukseen ja sen jälkeen hälytysmuodostelmaan. Kriisinhallintakeskus valitsee operaatioihin lähtijät ja solmii heidän kanssaan työsopimuksen tehtävän ajaksi. 
Historia.
FRF perustettiin vuonna 1993, ja se koostui alun perin Helsingin, Espoon, Vantaan, Turun ja Tampereen pelastuslaitosten vapaaehtoisesta pelastushenkilökunnasta. Hakeutuminen toimintaan oli pääsääntöisesti mahdollista vain näiden pelastuslaitosten henkilöstölle.
2.12.2009 FINNRESCUE:n johtoryhmä, johon kuuluu sopimuspelastuslaitosten, sisäasiainministeriön ja Kriisinhallintakeskuksen edustajat, päättivät kokouksessaan yksimielisesti, että sopimus sisäasiainministeriön ja viiden FRF pelastuslaitoksen kanssa irtisanotaan vanhentuneena ja toiminnassa siirrytään uuteen käytäntöön. Sisäasiainministeriö tekee vuosittain Kriisinhallintakeskuksen kanssa tulossopimuksen, johon kuuluvat myös FRF:n rekrytointi, koulutus ja tehtävään.
Irakin työväen kommunistinen puolue

Irakin työväen kommunistinen puolue (arab. الحزب الشيوعي العمالي العراقي, "Hizb al-Shuyu'i al-'Ummali al-'Iraqi") on vuonna 1993 perustettu irakilainen marxilainen puolue, joka tukeutuu toiminnassaan iranilaiskommunisti Mansoor Hekmatin (1951–2002) kehittämään "työväen kommunismin" (englanniksi "Worker-Communism") teoriaan. Puolueella on huomattavasti toimintaa myös Irakin ulkopuolella pakolaisten keskuudessa. Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Rebwar Ahmed.
Puolue vastustaa yhdysvaltalaisten miehitysvaltaa Irakissa. Se vastusti myös aiempaa Saddam Husseinin hallintoa, joka vainosi sen aktivisteja. Irakin työväen kommunistinen puolue on tunnettu myös islamistien jyrkkänä kriitikkona. Se on joutunut konflikteihin myös kurdinationalistien kanssa.
Irakin työväen kommunistisella puolueella on aina ollut läheiset välit iranilaisiin kommunisteihin. Aiemmin sen sisarpuolue oli Mansoor Hekmatin perustama Iranin työväen kommunistinen puolue. Iranilaisten vuonna 2004 tapahtuneen välirikon jälkeen irakilaisten enemmistö päätti kuitenkin liittoutua emäpuolueestaan irronneiden iranilaisten (Iranin työväen kommunistinen puolue – Hekmatistinen) kanssa. Tätä vastustanut irakilaisten vähemmistö perusti tämän seurauksena Vasemmistolaisen Irakin työväen kommunistisen puolueen.
Irakin työväen kommunistinen puolue on mukana mm. järjestöissä Federation of Workers Councils and Unions in Iraq, Organization of Women's Freedom in Iraq ja Union of the Unemployed in Iraq. Maaliskuussa 2005 puolue perusti, yhdessä muiden tahojen kanssa, Irakin vapauskongressi -nimisen yhteenliittymän, jonka tarkoituksena on edistää sekularistista ja demokraattista kehitystä.
Suomen osasto.
Irakin työväen kommunistisen puolueen Suomen osasto perustettiin 1990-luvun loppupuolella. Se on yksi lukuisista puolueen ulkomaisista järjestöistä. Suomen osasto on osallistunut mm. Irakin sotaa vastustaneisiin mielenosoituksiin Pysäyttäkää sota -verkoston mukana. Se on julkaissut lehteä "Irak – Totuuden ääni" vuodesta 2006 sekä suomentanut Mansoor Hekmatin kirjoituksia. Osaston puheenjohtaja on Mustafa Bahir. Bahir oli kunnallisvaaleissa 2004 SKP:n ehdokkaana Helsingissä. Osasto tekee yhteistyötä Iranin työväen kommunistisen puolueen – Hekmatistinen Suomen osaston kanssa.
Pekka Hyvärinen

Pekka Antero Hyvärinen (20. heinäkuuta 1951 Kuopio – 10. toukokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja mediayrittäjä.
Elämä.
Hyvärinen kirjoitti Urho Kekkosen henkilöhistorian "Suomen mies" (2000, yhdessä Hannu Rautkallion kanssa) ja toimi Suomen Kuvalehden ja MTV3:n uutisten vastaavana päätoimittajana. Hyvärinen teki uransa aikana haastatteluohjelmia, dokumentteja sekä ollut useiden lehtien kolumnistina ja toiminut mediayrittäjänä. Hyvärinen valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1975. Vuonna 1970, kun Hyvärinen oli 19-vuotias, julkaistiin hänen kirjansa "Minä ja Lootin vaimo" Kauppiaitten Kustannuksen Kontakti-sarjassa.
Hyvärinen valittiin tammikuussa 2008 Julkisen sanan neuvoston (JSN) puheenjohtajaksi. Hän erosi joulukuussa 2009 vastalauseeksi neuvoston vapauttavalle päätökselle niin kutsutun lautakasajutun osalta.
Kannanottoja internetistä.
Hyvärinen esitti, että suomalaiset eivät saisi esittää mielipiteitään internetissä paljastamatta oikeaa nimeään. Nimimerkin käyttö pitäisi sallia vain ”poikkeustapauksissa”. JSN:n 40-vuotisjuhlassa Hyvärinen sanoi, että muun muassa pornografiaa, väkivaltaa ja ”lasten ja nuorten elämää tuhoavaa aineistoa” tulisi sensuroida internetistä. ”Tämäntyyppisten sivustojen karsiminen” ei hänen mielestään ole sensuuria.
Toimessaan JSN:n puheenjohtajana Hyvärinen myös peräänkuulutti lehtien vastuuta nettijournalismissa. Erityisesti verkkokeskusteluista tulisi karsia ”ala-arvoisin aines”. Yksinkertaisimpana vaihtoehtona hän näki vaatimuksen omalla nimellä kirjoittamisesta. Hyvärinen kritisoi myös Wikipediaa ja vetosi muun muassa sen tiedon epämääräiseen alkuperään: ”Wikipedian kirjoittajien taustoja ei tunneta, joten tekstien tekijöinä häärii kaikenlaisia poliittisesti nyrjähtäneitä sekä mainos- ja markkinointiviestinnän juonikkaita osaajia.”
Kolosjoki

Kolosjoki voi tarkoittaa seuraavia:
Thuraya

Thuraya (arabiaksi: الثريا // eli Plejadit) on tietoliikennesatelliittien avulla puhelinyhteyksiä välittävä yhtiö. Sen toimialue on Lähi-itä, Afrikka ja Eurooppa. Yhtiö toimii Arabiemiirikunnista käsin ja sen omistajat ovat Lähi-idän arabimaista ja Pohjois-Afrikasta. Etisalat kuuluu sijoitusyhtiöiden ohella pääomistajiin. Yhtiön toiminta alkoi vuonna 2001.
Maaliskuussa 2006 yhtiöllä oli 250 000 asiakasta ja sen satelliittipuhelimia oli tuolloin käytössä 360 000 kappaletta. Vuonna 2005 yhtiön liikevaihto oli 323 miljoonaa dollaria, josta voittoa tuli 80 miljoonaa dollaria. 
Palvelut.
Yhtiö välittää seuraavia palveluita
Eräs osa yhtiön liiketoimintaa on mobiilipäätelaitteiden myynti.
Thurayan suuntanumero on ITU:n järjestelmässä +882 16.
Satelliitit.
Thuraya operoi kahta Boeingin valmistamaa satelliittia, kolmas laukaistiin 15. tammikuuta 2008.
Ensimmäisen satelliitin Thuraya 1 aurinkopaneelit eivät tuota täyttä sähkötehoa eivätkä siksi toimi kunnolla. Se on paikoitettu Korean yläpuolelle geosynkroniselle kiertoradalle ja sitä käytetään vain testikäyttöön. Sen laukaisi 21. lokakuuta 2001 Sea Launch -yhtiö Zenit 3SL-kantoraketilla. At launch it weighted 5250 kg.
Thuraya 2:n laukaisi Sea Launch -yhtiö 10. kesäkuuta 2003. Se on geosynkronisella kiertoradalla 44 itäistä pituutta. Sen radan inklinaatio on 6,3 astetta. Satelliitti pystyy välittämään 13 750 samanaikasta puhelua. 
Tämä satelliitti laukaistiin 15. tammikuuta 2008 ja se antaa palveluita Kauko-Idässä ja Australiassa. Satelliitti tulee operatiiviseen käyttöö maaliskuussa 2008.
VHL

Vserossiskaja hokkeinaja liga eli VHL () on Venäjän jääkiekon toiseksi korkein sarjataso KHL:n eli Kontinentalnaja hokkeinaja ligan jälkeen. Sarjan mestaruuspalkinto on nimeltään Petrov Cup.
VHL on perustettu Vysšaja Ligan pohjalle. Vysšaja Liga oli Venäjän jääkiekkoliiton pitämä sarja, kunnes se itsenäistyi vuonna 2010. Sarjan rakenne uusittiin täydellisesti ja se käytännössä perustettiin uudelleen nimellä Vysšaja hokkeinaja liga. VHL muutti nimensä syksyllä 2022 nykyiseen muotoonsa.
Georgi Dimitrov

Georgi Dimitrov (18. kesäkuuta 1882 Radomir, Bulgaria – 2. heinäkuuta 1949 Moskova) oli bulgarialaissyntyinen kommunistipoliitikko.
Elämä.
Alkuaan kirjapainon latojana toiminut Georgi Dimitrov toimi ammattiyhdistyssihteerinä Bulgariassa vuosina 1904–1923 ja oli valittu vuosina 1913–1923 maan parlamenttiin, jossa hän edusti aluksi sosiaalidemokraatteja. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän osallistui useisiin kommunistien kapinayrityksiin, joista hänet tuomittiin pitkäaikaiseen kuritushuonerangaistukseen. Dimitrov onnistui kuitenkin karkaamaan ja oleskeli Moskovassa, Wienissä ja Berliinissä.
Dimitrov pidätettiin vuonna 1933 eräiden muiden, muun muassa bulgarialaisen kommunistin Marinus van der Lubben, kanssa epäiltyinä Berliinin valtiopäivätalon tuhopoltosta, mutta Lubbea lukuun ottamatta heidät vapautettiin. Kommunistisessa maailmassa näitä Dimitrovin puheita pidettiin malliesimerkkeinä siitä, miten kommunistin tulee esiintyä vihamielisen tuomioistuimen edessä.
Kansallissosialistisen puolueen lehdistöpäällikkö Ernst Hanfstaengl epäili, että Herman Göring tapattaisi vapautetut, joten yhdessä Göringin lehdistöpäällikön Martin Sommerfeldtin kanssa hän punoi juonen: ulkomaisiin lehtiin ujutettiin varoitus Göringin salajuonesta, jonka Göring sitten julkisesti leimasi valheeksi. Näin Dimitrov ja kaksi muuta bulgarialaista pääsivät Neuvostoliittoon. 
Berliinistä Georgi Dimitrov siis siirtyi Moskovaan, jossa hänet valittiin Kommunistisen internationaalin Kominternin, toimeenpanevaan komiteaan ja vuonna 1935 sen pääsihteeriksi. Stalinin suorittamien puhdistusten aikana Dimitrov johti eri maiden kommunistisiin puolueisiin kohdistuneita likvidointeja.
Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945 Dimitrov palasi Bulgariaan. Hän toimi Bulgarian pääministerinä vuoteen 1949 saakka, jolloin hänet ”lomautettiin”.
Dimitrovin kuoleman jälkeen hänelle pystytettiin Sofiaan mausoleumi valkoisesta marmorista. Hänen ruumiinsa poistettiin sieltä vuonna 1990 ja krematoitiin. Ivan Kostovin oikeistohallitus hävitti myös mausoleumin vuonna 1999. Pernikin kaupungin nimenä oli Dimitrovin kuoleman jälkeen "Dimitrovo" vuoteen 1962 saakka.
Israel Schur

Israel-Jakob Schur (21. kesäkuuta 1879 Helsinki – 30. tammikuuta 1949) oli suomenjuutalainen uskonnonhistorioitsija, kansatieteilijä ja orientalisti, toimittaja, opettaja ja Suomen juutalaisyhteisön vaikuttaja. Hän perusti Helsingin ensimmäisen juutalaisen lehden ja oli Helsingin yliopiston ensimmäinen juutalainen humanistitutkija. Schur toimi myös heprean ja uskonnon opettajana sekä Helsingin juutalaisessa koulussa että yksityisesti.
Schurin isä Douw-Ber Schur oli tullut Valko-Venäjältä Suomeen ennen 1870-lukua ja toimi rabbina tai opettajana Helsingin juutalaisessa seurakunnassa. Israel Schurin arvellaan käyneen Helsingissä koulua, koska hän osasi ruotsia. Suomea hän ei osannut. Myöhemmin hän opiskeli Veržbolovin talmud-korkeakoulussa Liettuassa ja Königsbergin Albertus-yliopistossa Itä-Preussissa. Kun 1906 Helsinkiin perustettiin juutalainen koulu, Schur pyydettiin Veržbolovista sinne kieltenopettajaksi. Schur osasi hepreaa, jiddišiä, venäjää, ruotsia, saksaa, ranskaa ja englantia. Opettajana hänen lempinimensä oli Gandhi, koska hän muistutti suuresti M. K. Gandhia. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuoden opintojen jälkeen 1935. 
Schurin puoliso oli Sarah Awtzin (k. 1961), ja heillä oli 1915 syntynyt poika Boris-Björn, joka kaatui talvisodassa 1940.
Schurin väitöskirja.
Schur kirjoitti uskonnonhistorian ja kansatieteen alaan kuuluneen saksankielisen väitöskirjan "Wesen und Motive der Beschneidung im Licht der alttestamentlichen Quellen und der Völkerkunde", joka käsitteli nimensä mukaisesti ympärileikkauksen olemusta ja vaikuttimia Vanhan testamentin lähteiden ja kansatieteen valossa. Esitarkastajat hyväksyivät väitöskirjan, ja väitöstilaisuus järjestettiin vuonna 1937. Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellinen osasto kuitenkin hylkäsi väitöskirjan. Hylkäämisen muodolliseksi syyksi esitettiin kielivirheet.
Helsingin yliopisto selvitti Schurin väitöskirjan tapauksen mahdollista kunnianpalautusta varten. Asian uudelleen tutkimista esitti Oulun yliopiston aate- ja oppihistorian professori Juha Manninen. Schurin tapaus nousi otsikoihin vuonna 2007, kun hänen elämäänsä tutkinut Simo Muir kirjoitti tapauksesta "Historiallisessa Aikakauskirjassa". Muirin mukaan väitöskirjan hylkäämisen takana voi nähdä antisemitistisiä syitä. Muir lisäsi, että hylkäykseen saattoivat vaikuttaa taustalla myös monet muut tuon ajan tiedeyhteisön kiistat: kiistat oikeistolaisten teologien sekä liberaalien kirkko- ja uskontokriittisten westermarckilaisten välillä, ruotsin ja suomen kieliriidan sekä erilaiset henkilökiistat. Asiaa tutkineen työryhmän mielestä väitöskirja hylättiin tieteellisen laadun vuoksi eikä antisemitistisiä syitä ollut. Ainoastaan yksi kielentarkastuslausunto oli osittain juutalaisvastaisesti asenteellinen. Juha Manninen on myöhemmin käsitellyt myös väitöskirjan sisältöä, joka on uskonnolliselta kannalta sangen radikaali: ympärileikkaus tulkitaan uhriksi yön demoneille.
Stupino

Stupino () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen pohjoispuolella 110 kilometriä Moskovasta etelään. Kaupunki on Stupinon piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Paveletsin välinen rautatie, länsipuolelta sen ohittaa M4-valtatie. Asukkaita on 66 942 henkeä (vuonna 2010).
Historiaa.
1500-luvun alussa syntyi Stupinskajan kylä, joka kuului lähellä sijaitsevalle Belopesotskin kolminaisuuden luostarille. 1400-luvun lopussa perustettu luostari toimi 1600-luvulle saakka Moskovan ja Kaširan ruhtinaskuntien tärkeänä linnoituksena tataarien hyökkäyksiä vastaan. Luostarin lähelle syntyi Belopesotskajan esikaupunki, joka nykyään kuuluu Stupinon kaupunkiin.
1800–1900-lukujen vaihteessa Stupinskajan kautta rakennettiin Paveletsin rautatie. Vuonna 1932 kylän lähelle alettiin rakentaa suurta sähköveturitehdasta, joka vuonna 1936 muunnettiin metallitehtaaksi. Vuonna 1934 tehtaan asutus ja Stupinskajan kylä yhdistettiin Elektrovozin taajamaksi, josta vuonna 1938 tuli Stupinon kaupunki.
Vuodesta 1939 lähtien Stupino oli suljettu kaupunki. Kylmän sodan aikana merkittävin teollisuudenala oli aseteollisuus. Viisi kilometriä keskustan itäpuolella sijaitsevalla Stupinon lentoasemalla toimi myös ilmapuolustuksen kuljetuskoneiden lentotukikohta.
Kaupunki nykyään, nähtävyyksiä.
Nykyään Stupinossa on metalli- ja koneenrakennus-, elintarvike-, rakennusmateriaali- ja kemian teollisuutta. Huomattavin nähtävyys on kaupungin etelälaidalla Okajoen mutkassa sijaitseva Belopesotskin luostari, jossa on mm. 1600-luvun lopussa rakennettu Pyhän kolminaisuuden katedraali, 1500-luvun ruokasali, johon liittyy klassistinen Pyhän Sergein kirkko (1804), empiretyylinen Pyhän Johanneksen kirkko (1800-luvun alku) ja vuonna 1578 rakennettu Pyhän Nikolaoksen porttikirkko. Luostaria ympäröivät muurit 1600-luvun lopussa rakennettuine neliskulmaisine ja 1800-luvulta peräisin olevine pyöreine torneineen.
Volžsk

Volžsk (, ) on kaupunki, tasavallan alainen kaupunkipiiri ja samalla Volžskin piirin keskus Marin tasavallassa Venäjällä.
Kaupungin asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 55 659 ja ympäröivän Volžskin piirin 23 940.
Kaupunki sijaitsee noin 100 km pääkaupunki Joškar-Olasta Volgan varrella Kuibyševin tekojärven vasemmalla rannalla. Kaupungissa on rautatieasema ja sieltä on hyvät maantieyhteydet. Miljoonakaupunki Kazan sijaitsee vajaan 50 kilometrin päässä idässä.
Paikkakunta tunnetaan 1500- ja 1600-luvulta nimellä Lopatin tai Lopatino. Siitä tuli kaupunki 1940 nykyisellä nimellä.
Helsingin yliopiston farmasian tiedekunta

Helsingin yliopiston farmasian tiedekunta on yksi Helsingin yliopiston yhdestätoista tiedekunnasta ja vastaa farmasian alan tutkimuksesta ja opetuksesta. Se on perustettu 1. tammikuuta 2004. Farmasian tiedekunta sijaitsee Viikin kampuksella.
Itsenäistä farmasian tiedekuntaa edelsi farmasian laitos, joka perustettiin vuonna 1897 nimellä farmaseuttinen oppilaitos. Se toimi vuoteen 1923 asti osana lääketieteellisen tiedekunnan fysiologisen (sittemmin lääketieteellisen) kemian ja farmakologian laitosta keskustakampuksella nykyisessä Fabianiassa. Farmasian laitos erotettiin lääketieteellisestä tiedekunnasta erilliseksi yksiköksi vuonna 1938.
Farmasian tiedekunta on koko olemansa olonsa ajan ollut laitokseton. Farmasian tiedekunnassa on kolme osastoa:
Tiedekunnassa toimii lisäksi englanninkielinen lääketutkimusohjelma Drug Research Program (DRP), joka yhdistää monitieteisesti alan tutkimusryhmiä.
Farmasian tiedekunnan ensimmäisenä dekaanina toimi farmakognosian professori Raimo Hiltunen 2004-2009. Tiedekunnan nykyinen dekaani on Jouni Hirvonen.
Voskresensk

Voskresensk () on kaupunki Moskovan alueella noin 90 kilometriä Moskovasta kaakkoon Moskvajoen varrella. Kaupungin asukasluku on 91 301 (väestönlaskenta 2010). Se on Voskresenskin piirin keskus.
Taajama syntyi vuonna 1862 rautatien varteen jo vuonna 1577 mainitun kylän paikalle, ja siitä tuli kaupunki 1938.
Kaupungissa ovat syntyneet jääkiekkokuuluisuudet Igor Larionov, Valeri Kamenski, Andrei Lomakin, Vjatšeslav Kozlov, Andrei Markov ja Valeri Zelepukin.
Salavat Julajev Ufa

HK Salavat Julajev Ufa () on vuonna 1961 perustettu venäläinen jääkiekkoseura, joka pelaa KHL:n itäisen konferenssin Tšernišov-divisioonassa. Seura on kotoisin Baškortostanin tasavallan Ufasta ja sen kotihalliin Ufa-Arenaan mahtuu lähes 8 000 katsojaa. Seura on saanut nimensä baškiirien kansallissankarin Salawat Julajevin mukaan.
Joukkue voitti mestaruuden viimeisellä kaudella Venäjän superliigassa, joka muuttui Kontinental Hockey Leagueksi kaudeksi 2008–2009. Seura voitti myös KHL:n kauden 2010–2011 mestaruuden.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Dmitrov

Dmitrov () on kaupunki Moskovan alueella, Dmitrovin piirin keskus, noin 65 km Moskovasta pohjoiseen Moskovan kanavan ja Jahroman varrella. Kaupungin asukasluku on noin 61 500 (2010). Dmitrov on suurin runsaan 151 000 asukkaan piirin kaupunkiasutuksista. Dmitrovin piirissä on lisäksi pienempi kaupunki, kolme kaupunkityyppistä taajamaa ja kuusi maalaiskuntaa. 
Kaupungin sanotaan perustaneen Juri Dolgorukin paikkaan jossa hänen poikansa Vsevolod syntyi. Nimi tuli suojelupyhimys Pyhästä Demetrius Thessalonikilaisesta. 
1200-luvulla paikka oli Moskovan ruhtinaskunnan, Tverin ja Pereslavl-Zalesskin rajan merkkinä. Kaupunki itse kuului Galitšiin, kunnes se liitettiin 1363 Moskovaan. Sekä Dmitri Donskoi että Vasili II antoivat kaupungin nuorempien poikiensa pieneksi ruhtinaskunnaksi. Kaupungin kukoistushetki ajoittui Iivana III:n pojan Juri Ivanovitšin aikaan, jolloin sinne rakennettiin kultakupolinen Ylösnousemuksen katedraali ja pienempi Pyhien Boriksen ja Glebin luostari. Jurin jälkeen kaupungin sai hänen veljensä Andrei Ivanovitš. Vuonna 1569 se otettiin pois Iivana Julman serkulta Vladimir Andrejevitšilta ja se köyhtyi. Lisätuhoa aiheutti puolalaisten ryöstely sekasorron aikaan.
Vuonna 1812 kaupungin miehittivät lyhyeksi aikaa ranskalaiset, mutta Wehrmacht pysäytettiin 1941 sen ulkopuolelle. Arkeologit kaivoivat 1930-luvulla esiin kaupungin kremlin. 
Dmitrov on rautateiden risteysasema Moskovan--Savjolovon ja Dmitrovin--Aleksandrovin välillä. Siellä on myös Moskovan kanavan satama.
Sotakone

Sotakone () on Marvel-universumin avaruusolento.
Sotakoneella ei ole varsinaista nimeä; hän on peräisin planeetalta, jonka asukkaat ovat kaksineuvoisia tekno-orgaanisia olentoja. Edistyksen vuoksi näiden on lisäännyttävä, koska konekaan ei - oli kuinka kehittynyt tahansa - kestä rajattomiin. 
Koska planeetan resurssit ovat rajalliset, jokaisen uuden olennon pitää ansaita olemassaolonsa oikeutus ja väkimäärän tulee pysyä aina samana - siis tulokkaan tai tämän vanhemman on kuoltava; siksi jokainen nuori joutuu taistelemaan vanhempaansa vastaan toisen kuolemaan asti. Jos nuori onnistuu, hän jatkaa elämää planeetalla niin kauan kunnes kuolee oman jälkeläisensä tappamana.
Sotakone on planeetan hallitsijan jälkeläinen; hän ei kuitenkaan halua taistella, vaan pakenee avaruuteen.
Hän päätyy Maahan ja Ryhmä-X ottaa hänet huostaansa. Sotakoneen vanhempi seuraa kuitenkin ja tästä kehittyy oma juonenkulkunsa.
Sotakoneen voima on tekno-orgaaninen; hänen ruumiissaan elää virus, jota hän pystyy halutessaan tartuttamaan muihin elollisiin olentoihin. Näin tapahduttua hän voi jättää tartuttamansa eloon, jolloin siitä tulee hänen kaltaisensa, tai halutessaan imeä tämän elinvoiman. Silloin kyseisestä olennosta tai kasvista jää vain metalliverkkoinen luuranko, jonka sisällä on palaneita elektroniikan komponentteja jäännöksinä alkuperäisistä, viruksen tekno-orgaaniseen muotoon muuttamista sisäelimistä. Ruumiillisesti Sotakone on voimakas eli nostaa noin 10 tonnia. 
Sotakoneella on lapsen mieli, ja hän uskoo joskus liiankin herkästi mitä hänelle sanotaan - mutta jos hän huomaa että asia on toisin, hän onkin täysin anteeksiantamaton! Esimerkiksi kun J. Jonah Jameson Daily Bugle -lehdessään väittää että Hämähäkkimies olisi vaarallinen rikollinen, Sotakone uskoo sen - mutta kun hän kokemuksesta havaitsee että asia on aivan päinvastoin, niin siitä alkaen Jameson ja hänen lehtensä ovat Sotakoneelle pelkkiä valehtelijoita!
Normaalisti, esimerkiksi lepoaikoina, Sotakone on perushahmossaan eli näyttää mustalta metallisella punk-kampauksella varustetulta komponentti-ihoiselta robotilta. Halutessaan hän voi muuttaa ulkoasunsa ihmisen, eläimen tai esineen kaltaiseksi. Seikkailussa "USKOMATON AIKA" Sotakone muun muassa muuttui siiviksi, jotka kiinnittyivät voimansa menettäneen Stormin selkään jotta tämä pystyi laskeutumaan kattoikkunasta korkeaan tilaan, jossa Selene hyökkäsi muiden Ryhmä-X -läisten kimppuun. Seuranneessa taistelussa Sotakone tuhoutui mutta siirsi voimansa Stormille - joka tartutti viruksen Seleneen ja imi elinvoiman; nyt vangittuna ollut tohtori Outo vapautui ja Kolossin magiaa hallitsevan pikkusisko Illyana Rasputinin avulla pystyi kääntämään aikaa niin, ettei koko Uskomatonta Aikaa tapahtunutkaan - vain keskiössä olleet muistivat sen. 
Tekno-orgaaninen virus tuottaa erikoisia käänteitä sittemmin moniin seikkailuihin.
Agatha Barbara

Agatha Barbara () oli Maltan presidentti vuosina 1982–1987. Hän oli ensimmäinen nainen Maltan presidenttinä.
Barbara syntyi Żabbarissa Maltalla ja kävi peruskoulun pääkaupungissa Vallettassa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi pimennysvahtina. 1940-luvun alusta vuoteen 1947 hän työskenteli opettajana, kunnes tuli valittua Maltan parlamenttiin ensimmäisenä naisena Maltan työväenpuolueen edustajana. Parlamentin jäsenenä hän pysyi vuoteen 1981 tullen valituksi kymmenissä peräkkäisissä vaaleissa.
Barbara toimi opetusministerinä 1955–1958, minä aikana hän sai aikaan oppivelvollisuuslain, joka takasi kokopäiväisen opiskelun lapsille. Vuonna 1958 hän joutui 43 päiväksi vankilaan pakkotyöhön lakkovahtina toimimisesta yleislakon aikana.
Seuraavassa työväenpuolueen hallituksessa Barbara oli toistamiseen opetusministeri vuosina 1971–1974. Kolmannessa hallituksessaan hänestä tuli työn, kulttuurin ja hyvinvoinnin ministeri. Hän toimi toisinaan myös pääministerin sijaisena. 15. helmikuuta 1982 parlamentti valitsi hänet Maltan presidentiksi, joka on lähinnä seremoniallinen virka. Virkakauden päätyttyä 1987 hän vetäytyi eläkkeelle synnyinkaupunkiinsa Żabbariin, jossa hän menehtyi kotonaan 2002.
Agatha Barbaran kunniakseen pystytetty monumentti paljastettiin 23. huhtikuuta 2006 Żabbarissa. Hänen kasvonsa on myös ollut Maltan vanhoissa seteleissä.
Lada Toljatti

Hokkeinyi klub Lada Toljatti () on jääkiekkoseura Toljattin kaupungista Venäjältä. Sen edustusjoukkue pelasi ylimmällä sarjatasolla KHL:ssä kaudet 2008–2009 ja 2009–2010. Vuonna 2010 se siirtyi talousvaikeuksien takia tasoa alempaan VHL-sarjaan. Joukkue palasi KHL-sarjaan kausiksi 2014–2018. Kauden 2017–2018 päätteeksi seura pudotettiin takaisin VHL-sarjaan, koska KHL halusi vähentää joukkuemääräänsä sarjassa. Seura palasi kaudeksi 2023-2024 KHL-sarjaan.
Seura perustettiin nimellä Torpedo vuonna 1976. Se on voittanut Venäjän-mestaruuden vuosina 1994 ja 1996, Euroopan cupin vuonna 1996 ja Continental Cupin vuonna 2006.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Orsk

Orsk () on kaupunki ja rautatielinjojen risteyspaikkakunta Orenburgin alueella Etelä-Uralilla Uraljoen varrella. Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 239 800 asukasta.
Orsk perustettiin venäläisten tutkiessa etelä-Uralia. Ensimmäisen asutuksen perusti Ivan Kirillovin retkikunta 1735 linnoitukseksi Preobraženskaja-vuorelle Jaikjoen (Uralin) vasemmalle rannalle. Linnoitus muodosti Venäjän valtakunnan rajan ja oli tulliasema kaupankäynnissä Kazakstanin ja Aasian kanssa. Vuonna 1740 alkuperäinen Orenburgin väestö siirtyi jokea alajuoksulle päin. Or-joen suulle jäänyt asutus sai nimen Orsk. Kaupunginoikeudet se sai 1865. Kaupunki alkoi kasvaa varsinaisesti vasta 1870-luvulla.
Venäjän sisällissodan aikana se vaihtoi omistajaa neljästi eri puolten välillä. 1930-luvulla kaupunkia alettiin teollistaa alueen runsaiden mineraalivarojen varassa.
Vuoden 2024 huhtikuussa tapahtuneet padon murtumat jättivät suuren osan kaupungista Uraljoen tulvaveden alle ja aiheuttivat tuhansien asukkaiden evakuointeja.