tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lunda Sul

Lunda Sul on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan koillisosassa. Sen pinta-ala on 77 637 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 629 213 asukasta. Maakuntakeskus on Saurimon kunta ja kaupunki.
Naapurimaakuntia ovat Moxico Leste ja Moxico etelässä, Bié lounaassa, Malanje lännessä ja Lunda Norte pohjoisessa. Idässä Lunda Sulin maakunta rajautuu Kongon demokraattiseen tasavaltaan. 
Lunda Sulissa viljellään riisiä, maniokkia ja viljaa sekä louhitaan timantteja, mangaania ja rautaa.
Saurimossa on maakunnallinen, kansalliseen kakkostasoon kuuluva Saurimon lentoasema . Uusi 260 kilometrin rautatieyhteys maan pääradalta Benguelan rautatieltä Luenasta on rakenteilla (2025).
Kunnat.
Ennen vuoden 2024 aluehallinnon uudistusta, Lunda Sul oli jaettu neljään kuntaan: Cacolo, Dala, Muconda ja Saurimo. 
Kunnat 2024–.
Maakunta on jaettu paikallishallintoa varten 14 kuntaan (municípios) ja neljään kunnanosaan (comunas). Vuoden 2024 aluehallintouudistuksessa aiempia kunnanosia kohotettiin paikallishallinnollisesti itsenäisiksi uusiksi kunniksi. Muutoksen seurauksena kuntien (municípios) lukumäärä kasvoi. Aiempien kuntien pinta-alat ja asukasluvut supistuivat merkittävät aluemenetysten johdosta. Vuonna 2025 kunnat ovat kuntaluokittelun mukaan (A on korkein ja E alin kuntaluokka):
Vasilinsaaren piiri

Vasilinsaaren piiri tai Hirvisaaren piiri () on yksi Pietarin 18 hallintopiiristä. Piiri sijaitsee kaupungin keskustassa. Siihen kuuluu kaksi Nevan suistossa Suuren ja Pienen Nevan välissä sijaitsevaa suurta saarta, Vasilinsaari ja Alaissaari, joita erottaa vain kapea Smolenka-joki. Lisäksi piiriin kuuluu pieni Sernyi-saari Pienessä Nevassa. Piiri rajoittuu pohjoisessa Petrogradin ja etelässä Amiraliteetin piiriin. Piirissä on noin 200 000 asukasta.
Kunnallishallintoalueet.
Vasilinsaaren piiri jakautuu viiteen kunnallishallintoalueeseen, jotka ovat asemaltaan Pietarin keskustan kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat
Focus Features

Focus Features on vuonna 2002 muodostunut yhdysvaltalaisen Universal Pictures -elokuvayhtiön art house -osasto, joka tuottaa ja levittää omia ja ulkomaisia elokuvia. Sen "Rogue Pictures" -osasto tuottaa ja levittää myös pienen budjetin toiminta- ja kauhuelokuvia.
Historia.
Focus Features on perustettu vuonna 2002, mutta se on alun perin aloittanut toimintansa jo vuonna 1991 kun James Schamus ja Ted Hope perustivat New Yorkissa elokuvantuotantoyrityksen jolle he laittoivat nimeksi Good Machine. Yrityksessä ajatus oli tehdä mielenkiintoisia elokuvia aiheista, jotka eivät olleet kaupallisesti suuria menestyksiä.
Heidän ensimmäinen projektinsa oli Ang Leen kanssa elikuva Pushing Hands ("Tui Shou") johon hän oli saanut tuen. Sen hän oli saanut voittaessaan Taiwanin kansallisen käsikirjoituskilpailun. Schamuksen ja Hopein avulla elokuva tuotettiin ja julkaistiin teattereissa jotka olivat erikoistuneet taide-elokuvien näyttämiseen.
Aluksi Good Machinea pöyöritettiin melkeimpä harrastuksena mutta samalla Schamus ja Hope loivat suhteita arvostettuihin taiteilijoihin. Schamus oli mukana käsikirjoittamassa monia elokuvia, muun muassa elokuvaa The Wedding Banquet joka tuotti  sen jälkeen kun se oli myyty Samuel Goldwyn Companylle. Se oli myös ehdolla parhaan ulkomaisen elokuvan Oscariin.
Vuonna 1997 Good Machine ja toinen riippumaton tuottaja/jakelija, October Films perustivat yhteisyrityksen Good Machine International ja alkoivat myydä omien elokuviensa oikeuksia. Yhteisen yhtiön johdossa olivat Hope ja Schamus sekä heidän uusi yhteistyökumppaninsa David Linde, joka oli aiemmin ollut samanlaisissa töissä Foxilla, Lorberilla ja Miramaxilla.
Vuonna 2000 julkaistiin Yhdysvalloissa filosofinen taistelulajien elokuvan Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme, jonka oli ohjannut Ang Lee ja jossa Schamus oli myös käsikirjoittajana, sen tuottaminen oli maksanut 12 miljoonaa dollaria Kiinassa. Sen tuotti Good Machine International ja useita muita yrityksiä, ja Linde ja Schamus toimivat tuottavina tuottajina. Tekstitetty elokuva tuotti Yhdysvalloissa yli 125 miljoonaa dollaria ja voitti neljä Oscar-palkintoa, mukaan lukien vuoden parhaimman ulkomaalaisen elokuvan palkinnon.
Vuonna 2004 Focus esitteli uuden tytäryhtiön nimeltään Rogue Pictures, se on erikoistunut jännitys-, toiminta-, trilleri- ja urbaani-genren elokuviin. Sen ensimmäiset julkaisut olivat uustuotanto Assault on Precinct 13, Seed of Chucky ja Shaun of the Dead.
Hermanni Vuorinen

Hermanni Karl Anton Vuorinen (s. 27. tammikuuta 1985 Pori) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta uransa alussa pelasi enimmäkseen keskuspuolustajana.
Ura.
Vuorinen aloitti uransa FC Jazzissa 7-vuotiaana ja kuului seuran kaikkien aikojen parhaaseen ikäluokkaan, joka voitti ensimmäisenä porilaisjoukkueena B-juniorien Suomen mestaruuden. Vuorisen ohella joukkueeseen kuuluivat muun muassa Matti Lähitie, Samu Ruisniemi ja Toni Junnila. 
Suomen nuorten maajoukkueissa 22 ottelua pelannut Vuorinen siirtyi vain 17-vuotiaana Saksaan, SV Werder Bremenin organisaatioon, jossa hän pelasi amatöörijoukkueen otteluita. Melko lyhyeksi jääneen Saksan-visiitin jälkeen hän palasi Suomeen, tällä kertaa AC Allianssin joukkueeseen, ja sieltä puolentoista vuoden jälkeen Honkaan kesken kauden 2005. Honka nousi tuon kauden päätteeksi Veikkausliigaan, ja aloitti kauden 2006 erittäin vakuuttavasti. Vuorinen oli suuressa roolissa Hongan menestyksessä tehtyään 17 liigaottelussa peräti 16 maalia. Elokuussa 2006 uutisoitiin, että vastikään jatkosopimuksen allekirjoittanut tähtihyökkääjä on myyty norjalaiseen Fredrikstadiin. Huolimatta siitä, että Vuorinen siirtyi kesken kauden Fredrikstadiin, hän voitti Veikkausliigan maalikuninkuuden 2006.
Vuorinen ei murtautunut norjalaisseuran pelaavaan kokoonpanoon ja kesällä 2007 hänet lainattiin takaisin Suomeen HJK:n riveihin. HJK sai osto-option vuokrasopimukseen. Vuokrasiirron yhteydessä uutisoitiin, että Fredrikstadin pitää maksaa FC Hongalle vielä toinen osa siirtosummasta, noin 200 000 euroa. Vuorinen teki heti ensimmäisessä pelissä HJK:n riveissä maalin ja toisessa pelissä hattutempun HJK:n voittaessa MyPan 5–0. Sen jälkeen maalihanat tyrehtyivät ja nuo neljä maalia jäivät Vuorisen ainoiksi liigakaudella. Kauden jälkeen HJK ilmoitti, että se ei käytä osto-optiotaan Vuoriseen eikä hän jatka joukkueessa. Keväällä 2008 Vuorinen kirjoitti vuoteen 2010 asti ulottuvan sopimuksen vanhan seuransa Hongan kanssa. Hongassa Vuorinen teki kaudella 2008 yhdeksän maalia ja kaudella 2009 hänet kruunattiin Veikkausliigan maalikuninkaaksi 16:lla maalilla. Kauden 2010 elokuussa hän siirtyi Hongasta belgialaiseen Charleroihin. Vuorinen ehti viimeistellä kuusi liigamaalia ennen siirtoaan.
Elokuussa 2012 Vuorinen palasi Honkaan loppukaudeksi. Huhtikuussa 2013 hän ilmoitti lopettavansa uransa loukkaantumisten vuoksi.
Iso-Belt

Iso-Belt () on Tanskan saarten, Fynin ja Sjællandin, välissä sijaitseva salmi. Se on levein Tanskan salmista. Iso-Belt on 64 kilometriä pitkä ja leveys kapeimmassa kohdassa on 20 kilometriä.
Sana "belt" on latinan sanan "balteus" ’vyö’ (myös sanan Baltia) sukulaissana. Germaanisissa kielissä se tarkoittaa vanhastaan merensalmea. Islantilaisessa saagassa tavataan Tanskan salmiin viittaava nimi, Beltisund, jo 1200-luvulla. Vuonna 1660 eräs saksankielinen kartta liittää sanan eteen jo suureen kokoon viittaavan etuliitteen, kirjaamalla muodon "Der Grosse Beldt".
Salmen läpi kulkee yli 20 metrin syvyinen laivaväylä, ja näin ollen se on tärkein merireitti Itämeren ja Pohjanmeren välillä. Salmi on muun muassa kampelan, meritaimenen, turskan ja nokkakalan elinympäristöä.
Vuonna 1997 salmen yli avattiin kaksiosainen Ison-Beltin silta, joka yhdistää Fynin ja Sjællandin saaret Sprogøn saaren kautta. Fynistä Sprogøhön kulkee matala auto- ja rautatiesilta (läntinen silta). Sprogøltä Själlannille vie siltayhdistelmä (itäinen silta), joka on 6 790 metriä pitkä. Siltayhdistelmän keskellä on riippusilta, jonka alituskorkeus on 65 metriä merenpinnasta. Sillan ylitys on maksullista. Esimerkiksi enintään 3,5 tonnia painavan henkilöauton ylitysmaksuna perittiin 33 euroa kesällä 2015. Rautatie kulkee itäisen Sprogøltä Själlannille tunnelissa.
Suomen ja Tanskan välinen riita 1991–1992.
Ison-Beltin sillan rakentamisen alettua 1991 Suomi haastoi Tanskan kansainväliseen tuomioistuimeen vapaan kauttakulkuoikeuden rikkomisesta, koska sillan valmistuttua Rauma-Repola Oy:n valmistamat öljynporauslautat eivät olisi mahtuneet kulkemaan sillan ali. Suomi veti riidan pois ennen pääkäsittelyä, koska Tanskan pääministeri oli puhelinneuvottelussa suostunut maksamaan korvauksia Suomen valtiolle siitä, että Rauma-Repola muuttaa lauttojen tuotantotapaa sellaiseksi, että ne voidaan kuljettaa sillan ali. Suomen asiamiehenä jutussa oli Martti Koskenniemi.
Lunda Norte

Lunda Norte on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan koillisosassa. Sen pinta-ala on 103 760 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan noin miljoona asukasta. Maakuntakeskus on Dundo. 
Naapureina ovat Angolan Lunda Sulin maakuntia etelässä ja Malanjen maakunta lännessä sekä Kongon demokraattinen tasavalta pohjoisessa ja idässä. 
Lunda Norten väestö koostuu erityisesti cokweista, lundista ja monista muista heimoista. 
Luanda Nortessa on suuria timanttiesiintymiä. Dundossa on maakunnallinen Dundon lentoasema (DUE/FNDU).
Kunnat.
Ennen Angolan vuoden 2024 aluehallinnollista uudistusta maakunta oli jaettu kymmeneen kuntaan.
Kunnat 2024–.
Maakunta on jaettu paikallishallintoa varten 19 kuntaan (municípios) ja 20 kunnanosaan (comunas). Vuoden 2024 aluehallintouudistuksessa aiempia kunnanosia kohotettiin paikallishallinnollisesti itsenäisiksi uusiksi kunniksi. Muutoksen seurauksena kuntien lukumäärä kasvoi. Aiempien kuntien pinta-alat ja asukasluvut supistuivat merkittävät aluemenetysten johdosta. Vuonna 2025 kunnat ovat kuntaluokittelun mukaan (A on korkein ja E alin kuntaluokka):
Daniel Borimirov

Daniel Borimirov (, s. 15. tammikuuta 1970 Vidin, Bulgaria) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Levski Sofiaa sekä vuodet 1995–2003 saksalaista TSV 1860 Müncheniä. Saksan Bundesliigassa hän pelasi 214 ottelua. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Bulgarian maajoukkueessa Borimirov pelasi 67 ottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1993–2005. Borimirov edusti maataan muun muassa MM-kilpailuissa 1994 ja 1998 sekä EM-kilpailuissa 1996 ja 2004.
Tamtam

Tamtam (myös tam-tam) on halkaisijaltaan suurikokoinen, pronssista (kuparin ja tinan metalliseos) valmistettu metallinen lyömäsoitin, joka on kooltaan yli 75 senttimetriä. Siinä on taaksepäin käännetyt leveät reunat. Ne on ripustettu metalliseen kehykseen köysillä.
Tamtamia soitetaan pehmustetulla nuijalla. Sen soittaja seisoo hieman tamtamista sivussa ja sen eri kohdista tulee hieman erilaisia ääniä. Sitä käytetään usein musiikin kohokohtien korostamiseen yhdellä voimakkaalla lyönnillä, mutta joskus soittajat lyövät useita vaimeampia lyöntejä ennen voimakasta lyöntiä. Joskus soittajan pitää vaimentaa ääni ennen kun se vaimenee luonnollisesti.
Tiedot tamtamin alkuperästä ovat epävarmoja, mutta sen uskotaan syntyneen Tiibetin ja Myanmarin välisellä alueella 500-luvulla. Se on perinteinen osa kaakkoisaasialaista ja varsinkin kiinalaista musiikkikulttuuria. Länsimaihin tamtam on levinnyt jo satoja vuosia sitten, ja 1900-luvusta lähtien sitä on käytetty myös orkesterimusiikissa. Tamtam sekoitetaan hyvin usein gongiin, koska ne näyttävät hieman toisiltaan, mutta tamtamissa ei ole keskellä kohoumaa niin kun gongissa on. Siinä missä gongi on säveltasoltaan viritetty, tamtamin ääni on hyvin epämääräinen sekoitus sekä hyvin matalia että hyvin korkeita taajuuksia. Tamtam on myös kooltaan gongia suurempi.
Viipurin piiri (Pietari)

Viipurin piiri () on hallintopiiri Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta pohjoiseen sektorimaisena alueena.
Kunnallishallintoalueet.
Viipurin piiri jakautuu kahdeksaan kunnallishallintoalueeseen. Niistä Levassova ja Parkala ovat asemaltaan taajamia ja loput ovat Pietarin keskustan kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat:
Kaksimetallikanta

Kaksimetallikanta (bimetallijärjestelmä, bimetallismi) on rahajärjestelmä, joka perustuu kahteen arvometalliin, tyypillisesti kultaan ja hopeaan. Kaksimetallikanta oli käytössä muun muassa vuonna 1865 perustetussa latinalaisessa rahaliitossa.
Kaksimetallikannan ongelmana on kiinteä vaihtosuhde metallien välillä, jonka vuoksi järjestelmää on vaikea ylläpitää, kun metallien todellinen markkina-arvo vaihtelee kysynnän ja tarjonnan mukaan.
Louis Washkansky

Louis Washkansky (1914 Liettua – 21. joulukuuta 1967) oli ensimmäinen ihminen, jolle tehtiin sydämensiirto.
Washkansky oli syntyjään Liettuan juutalainen, joka muutti Etelä-Afrikkaan 9-vuotiaana vuonna 1922. Hänestä tuli ruokatavarakauppias Kapkaupunkiin. Washkansky palveli toisen maailmansodan aikana Pohjois-Afrikassa. Sodan jälkeen hän avioitui.
Washkansky oli kova urheilija, hän pelasi jalkapalloa, ui ja nosti painoja. Myöhemmin hänen terveytensä kuitenkin huononi ja hän kärsi diabeteksestä ja sydänsairauksista. 
Washkanskylle tehtiin sydämensiirto 3. joulukuuta 1967 Groote Schuurin sairaalassa Kapkaupungissa. Uusi sydän oli saatu juuri auto-onnettomuudessa vakavasti loukkaantuneelta Denise Darvallilta. Sydämensiirtoleikkausta johti eräs Etelä-Afrikan tunnetuimmista lääkäreistä, kirurgi Christiaan Barnard. Washkansky selviytyi leikkauksesta ja eli 18 päivää, kunnes menehtyi keuhkokuumeeseen, joka johtui hänen immuunipuolustusta heikentävästä lääkityksestään.
Kalininin piiri (Pietari)

Kalininin piiri () on hallintopiiri Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustan koillispuolella. Piirin pinta-ala on noin 40 neliökilometriä ja asukasluku noin 457 000 (2010).
Kunnallishallintoalueet.
Kalininin piiri jakautuu seitsemään kunnallishallintoalueeseen, ja ne ovat asemaltaan Pietarin kaupunginosia. Kunnallishallintoalueet ovat
FK Lutš-Energija Vladivostok

Futbolnyi klub Lutš-Energija Vladivostok on jalkapalloseura Vladivostokista, Venäjältä. Seura nousi kaudeksi 2006 Venäjän pääsarjaan. Se tunnettiin vuoteen 2003 pelkästään Lutšina ennen sponsorisopimusta Dalenegro-energiayhtiön kanssa. 
Historia.
Lutš osallistui ensi kertaa Neuvostoliiton sarjoihin vuonna 1958, jolloin se pelasi kaukoidän B-sarjassa. Se voitti sarjan vuonna 1965 ja nousi A-sarjaan. Lutš pelasi alueellisessa sarjassa vuoteen 1972 saakka, mistä lähtien vuoteen 1991 saakka se pelasi Neuvostoliiton kakkosliigan itälohkossa. Seuran paras saavutus oli kakkossija vuonna 1984.
Vuonna 1992 Lutš voitti kakkosliigan itälohkon ja nousi ykkösdivisioonaan, mistä se putosi heti. Vuonna 1997 se putosi kakkosdivisioonaan, mistä se nousi takaisin ykkösdivisioonaan vuonna 2003 ja korkeimmalle sarjatasolle vuonna 2005 voitettuaan ykkösdivisioonan mestaruuden.
Vladivostokin sijainti kaukana idässä tuottaa jatkuvasti ongelmia vierasjoukkueille. Lutšin kotiottelua FK Zenit Pietaria vastaan oli lähtenyt katsomaan kolme Zenitin fania, jotka ajoivat 15 000 kilometriä halki maan ja joutuivat jättämään Vladivostokiin Honda Civicinsä, joka oli hajonnut saamastaan rääkistä. Fanit palasivat kotiin Pietariin junalla. Zenit palkitsi faninsa lahjoittamalla heille uuden auton.
Jorma Suokko

Jorma Ilmari Suokko (s. 27. toukokuuta 1940 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja -valmentaja.
Suokko oli SM-sarjassa Kooveen luottopuolustajia kaudet 1958–1969. Hän oli hyökkäykseen panostavan joukkueen alakerran tuki. Suokko oli voittamassa 1968 Kooveen historian ainoata Suomen mestaruutta. SM-sarjassa Suokon saldoksi jäi 43 + 52 = 95 pistettä 202 ottelussa.
Suokko edusti Suomea kolmissa MM-kisoissa (Geneve ja Lausanne 1961, Colorado Springs 1962, Tukholma 1963) ja Innsbruckin olympialaisissa 1964. . Yhteensä hän pelasi 68 A-maaottelua.
Koovee-uransa jälkeen Suokko siirtyi Vaasan Sportin pelaajavalmentajaksi ja nosti joukkueen aina liigaan asti. Liigassa hän toimi Sportin valmentajana. Suokon johdolla jalkapallokaupunkiin luotiin pohjat menestyvälle jääkiekkoseuralle.
ASEC Mimosas

Académie Sportive des Employés de Commerce Mimosas on abidjanilainen jalkapalloseura, joka pelaa Norsunluurannikon pääsarjassa Ligue 1:ssä.
Mimosas on perustettu vuonna 1948. Sen kotistadion on Stade Félix Houphouët-Boigny.
Mimosas voitti Afrikan Mestarien liigan vuonna 1998 ja Afrikan Super Cupin vuonna 1999. Kotimaansa mestaruuden se on voittanut 25 kertaa.
Mimosas tunnetaan erityisesti jalkapalloakatemiastaan, jota ovat käyneet monet Norsunluurannikon parhaat pelaajat.
Giorgio Rocca

Giorgio Rocca (s. 6. elokuuta 1975 Chur, Sveitsi) on italialainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka voitti pujottelun maailmancupin kaudella 2005–2006. Hän on myös kolminkertainen MM-pronssimitalisti.
Rocca saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen alppiyhdistetyssä 1994. Hän aloitti maailmancup-uransa kaudella 1996–1997, jolloin hän sai kahdeksan pistettä pujottelusta. Seuraavalla kaudella hän sai viisi pistettä suurpujottelusta. Vailin MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui pujottelussa neljänneksi ja suurpujottelussa 11:nneksi. St. Antonin MM-kilpailuissa 2001 Rocca oli pujottelussa viidestoista. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän saavutti pronssia pujottelussa ja oli kahdeksas alppiyhdistetyssä. Hän oli pitkään keskikastia pujottelucupissa, kunnes sijoittui kolme kertaa peräkkäin neljänneksi kausilla 2002–2003, 2003–2004 ja 2004–2005. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän saavutti pronssia pujottelussa ja alppiyhdistetyssä.
Kaudella 2005–2006 Rocca oli aluksi aivan ylivoimainen. Hän voitti kauden viisi ensimmäistä pujottelua ja oli selvä ennakkosuosikki Torinon olympialaisissa, joissa hän pääsi vannomaan urheilijoiden olympiavalan. Rocca ei kuitenkaan pitänyt Torinon lähiseutujen rinteistä, ja ajoi ulos jo ensimmäisellä kierroksella. Kisan voitti Benjamin Raich. Torinon alppiyhdistetyssä Rocca oli viides. Olympialaisten jälkeen hänen sijoituksensa olivat selvästi huonompia kuin alkukaudesta. Ennen viimeistä osakilpailua hän oli enää 52 pistettä edellä Kalle Palanderia (547–495). Rocca kuitenkin varmisti pujottelucupin voiton Palanderin katkaistua polvensa nivelsiteet maailmancupin finaalin suurpujottelussa Åressa.
Rocca ilmoitti lopettavansa uransa tammikuussa 2010 kärsittyään nivusvammasta.
Rocca voitti maailmancupissa yhteensä 11 osakilpailua, oli seitsemän kertaa toinen ja neljä kertaa kolmas. Kaikki palkintosijat tulivat pujottelukilpailuissa, yksi tosin pudotuskilpailumuotoisessa pujottelussa.
Thierry Pister

Thierry Pister (s. 2. syyskuuta 1965) on belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 
Pelaajaura.
Pister aloitti uransa KAA Gentissä ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1982. Vuodet 1986–1989 hän pelasi Royal Antwerpissa, kauden 1989/1990 Ranskassa Sporting Toulon Varissa, 1990–1994 Standard Liègessä, 1994–1996 sveitsiläisessä Lausanne-Sportissa, 1996–1998 KSK Beverenissä ja 1998–1999 RAEC Monsissa.
Valmentajaura.
Lopetettuaan pelaajauransa Pister jatkoi Monsissa valmentajana. Kauden 2001/2002-kauden hän valmensi Bevereniä, mutta palasi takaisin Monsiin kahdeksi kaudeksi. 2004–2005 hän toimi KSK Ronsen valmentajana, kunnes kesällä 2005 tuli Suomeen kiinalaisen Zheyun Yen ostaman AC Allianssin valmentajaksi. Pisterin ensimmäisessä ottelussa seura kärsi 8–0-tappion FC Hakalle ja asiasta kehkeytyi suuri sopupeliskandaali Pisterin peluutettua lukuisia heikkotasoisia tuntemattomia uusia pelaajia. 
Marraskuussa 2007 Pister sai jälleen töitä, kun hänet valittiin RFC Tournain valmentajaksi. 2008 hän siirtyi RAEC Monsin apulaisvalmentajaksi ja toimii nykyisin seuran väliaikaisena päävalmentajana Philippe Saint-Jeanin lähdettyä joukkueesta.
La Concorde

La Concorde (”Sydämellinen yksimielisyys”) on Gabonin kansallislaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Georges Aleka Damas. Se otettiin käyttöön Gabonin itsenäistyessä vuonna 1960.
Kansallislaulun sanat.
Lähde:
Heli Laaksonen

Heli Pauliina Laaksonen (s. 28. syyskuuta 1972 Turku) on suomalainen kirjailija, runoilija, lavaesiintyjä, luennoitsija sekä luonto- ja ympäristöneuvoja. 
Laaksonen käyttää teoksissaan Lounais-Suomen murretta, joka on lähellä uusikaupunkilaista, Vakka-Suomen alueella puhuttavaa murretta, mutta siinä on piirteitä muistakin lounaissuomalaisista aluemurteista. Murreilmaisua on tuotannossa hieman yleiskielistetty. 
Laaksosen itse lukemista äänikirjoista kultalevyrajan ovat ylittäneet runolevyt "Jänes pussis" (2003, Sammakko) ja "Ratio Sulavoi" (2007, Otava). Hän sai Kirsi Kunnas -runopalkinnon vuonna 2020.
Elämä ja ura.
Lapsuusvuotensa Laaksonen vietti Uudessakaupungissa. Äidin puolelta runoilijan juuret ovat Halikossa, isän suku puolestaan on Lokalahdelta.
Laaksonen valmistui ylioppilaaksi Uudenkaupungin lukiosta vuonna 1991. Hän opiskeli Turun yliopistossa suomen kieltä, fonetiikkaa ja kasvatustiedettä ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2000. Lisäksi hän on opiskellut Helsingin ja Tarton yliopistossa (1992, 1999) viron kieltä ja kulttuuria.
Laaksonen työskenteli Helsingin sosiaalialan oppilaitoksen viestinnän ja viron kielen opettajana 1996–2000 ja Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian viestinnän opettajana 1997–2001. Vuodet 2001–2004 hän työskenteli Laitilan kulttuurihankkeen vetäjänä. Vuodesta 2004 lähtien hänellä on ollut oma toiminimi Sanatoimisto Hulimaa ja vuodesta 2016 kustantamo Kynälä. Hän on esiintynyt myös yhdessä porilaisen murrekirjailija Elina Wallinin kanssa.
Laaksonen kiinnostui murteen käyttämisestä runoissa virolaisten runoilijoiden innoittamana. Tutustuttuaan Jan Rahmaniin hän käänsi Rahmanin 1997 võron murteella kirjoittamia runoja lounaissuomen murteelle. Kokeilu rohkaisi jatkamaan murrerunojen parissa. Myös pakinoitsijana Laaksonen käyttää kotimurrettaan. Tosin hän itse kutsuu tekstejään mieluummin kolumneiksi, sillä osa niistä käsittelee kirjoittajan hallitsemia tiedollisia asioita. Varsinaisissa pakinoissaan Laaksonen kertoo itseironisesti hassuja omakohtaisia tapahtumia, mieltymyksiään ja tapojaan. Usein aiheena on varsinaissuomalaisuuden vertaaminen muuhun suomalaisuuteen. 
Laaksonen valittiin vuonna 2007 Turun yliopiston Vuoden alumniksi. Laaksonen on asunut Rauman Lapissa Kodiksamin kylässä vuodesta 2011.
Teokset.
Huom! Virheellisesti Helin teksteiksi väitettyjä ovat mm. "Naise elämää" (Karoliina Koskisen), "Korinhoito-oppi naisil" (Veera Niemisen), "Talvipäiväkirja" ja "Tänä juhannuksen ei sit ryypätä" (tuntemattoman tekijän kansanperinnettä).
Ry Tanindrazanay malala ô!

Ry Tanindraza nay malala ô () on Madagaskarin kansallislaulu ja yksi maan kansallissymboleista lipun ja vaakunan rinnalla. Se esitettiin ensimmäisen kerran tilaisuudessa, jossa Madagaskar julistettiin osaksi Ranskan unionia. Maan parlamentti hyväksyi laulun kansallislauluksi 27. huhtikuuta 1959 ja se säilytti asemansa kansallislauluna, kun Madagaskar itsenäistyi vuonna 1960.
Malagassinkielisen tekstin on kirjoittanut Pasteur Rahajason ja musiikin säveltänyt Norbert Raharisoa.
Sanat.
Lähde:
Mlungu salitsani Malawi

Mlungu dalitsani Malawi (”Jumala siunatkoon Malawia”) on Malawin kansallislaulu. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Michael-Fredrick Paul Sauka. Laulu otettiin käyttöön 1964.
Mulungu dalitsa Malawi,
Mumsunge m'mtendere.
Gonjetsani adani onse,
Njala, nthenda, nsanje.
Lunzitsani mitima yathu,
Kuti tisaope.
Mdalitse Mtsogo leri nafe,
Ndi Mayi Malawi.
Malawi ndziko lokongola,
La chonde ndi ufulu,
Nyanja ndi mphepo ya m'mapiri,
Ndithudi tadala.
Zigwa, mapiri, nthaka, dzinthu,
N'mphatso zaulere.
Nkhalango, madambo abwino.
Ngwokoma Malawi.
O Ufulu tigwirizane,
Kukweza Malawi.
Ndi chikondi, khama, kumvera,
Timutumikire.
Pa nkhondo nkana pa mtendere,
Cholinga n'chimodzi.
Mai, bambo, tidzipereke,
Pokweza Malawi.
O God bless our land of Malawi,
Keep it a land of peace.
Put down each and every enemy,
Hunger, disease, envy.
Join together all our hearts as one,
That we be free from fear.
Bless our leader, each and every one,
And Mother Malawi.
Our own Malawi, this land so fair,
Fertile and brave and free.
With its lakes, refreshing mountain air,
How greatly blest are we.
Hills and valleys, soil so rich and rare
Give us a bounty free.
Wood and forest, plains so broad and fair,
All - beauteous Malawi.
Freedom ever, let us all unite
To build up Malawi.
With our love, our zeal and loyalty,
Bringing our best to her.
In time of war, or in time of peace,
One purpose and one goal.
Men and women serving selflessly
In building Malawi.
Luettelo jääkiekkoleijonista

Tämä on luettelo Suomen jääkiekkomuseon valitsemista jääkiekkoleijonista. 
Henkilöt ovat lajiteltavassa luettelossa alun alkaen siinä järjestyksessä, missä heidät on jääkiekkoleijoniksi nimitetty. Jääkiekkomuseo on nimittänyt ihmisiä jääkiekkoleijoniksi vuodesta 1985 lähtien. Tällaista nimitystä kutsutaan usein ”jääkiekkoleijonaksi aateloimiseksi”.
Jääkiekkoleijonaksi voidaan nimittää kuka tahansa suomalaista jääkiekkoilua edistänyt henkilö kansalaisuudesta riippumatta. Toistaiseksi nimityksen Suomen jääkiekkoleijona on saanut kahdeksan ulkomaalaista.
Roc-A-Fella Records

Roc-A-Fella Records on yhdysvaltalainen hip hop -musiikkiin keskittynyt levy-yhtiö.
Roc-A-Fella Recordsin perustivat vuonna 1995 Shawn "Jay-Z" Carter, Damon Dash ja Kareem "Biggs" Burke. Ensimmäinen albumi, jonka se julkaisi, oli Jay-Z:n "Reasonable Doubt" vuonna 1996. Sittemmin siitä kasvoi yksi suurimmista hiphop-levy-yhtiöistä. Nykyään Roc-A-Fella Records on "The Island Def Jam Group"in omistuksessa.
Vuonna 1999 perustettiin Roc-A-Fellaan liittyen suosituksi osoittautunut vaatemerkki, "Rocawear" ja myöhemmin myös vodkamerkki "Armadale Vodka".
Yhtiön myynnin jälkeen Jay-Z siirtyi Def Jamin johtoon. Dash ja Burke perustivat uuden levy-yhtiön, "Damon Dash Music Group"in, jolle siirtyi osa Roc-A-Fellan artisteista.
Nunarput utoqqarsuanngoravit

Nunarput utoqqarsuanngoravit () on Tanskaan kuuluvan autonomisen Grönlannin kansallislaulu. Laulun on sanoittanut Henrik Lund ja säveltänyt Jonathan Petersen. Se on ollut käytössä vuodesta 1916. Vuodesta 1979 laulun asema on ollut virallinen.
Nunarput, utoqqarsuanngoravit niaqqut ulissimavoq qiinik.
Qitornatit kissumiaannarpatit tunillugit sineriavit piinik.
Akullequtaasut merlertutut ilinni perortugut tamaani
kalaallinik imminik taajumavugut niaqquit ataqqinartup saani.
Atortillugillu tamaasa pisit ingerlaniarusuleqaagut
nutarterlugillu noqitsigisatit siumut, siumut piumaqaagut.
Inersimalersut ingerlanerat tungaalitsiterusuleqaarput,
oqaatsit ”aviisit” qanoq kingunerat atussasoq erinigileqaarput.
Taqilluni naami atunngiveqaaq, kalaallit siumut makigitsi.
Inuttut inuuneq pigiuminaqaaq, saperasi isumaqaleritsi.
Maamme, joka olet vanhentunut niin, että pääsi on aivan valkohiuksinen
Aina olet meitä, lapsiasi, pitänyt sylissäsi ja antanut meille rantojesi rikkauksia.
Kuin perheen keskimmäiset lapset kukoistimme täällä, Kalaallit,
tahdomme tulla ylpeän ja kunnioitettavan pääsi eteen.
Palavasti kaipaamme kehittää ja uudistaa sitä, mitä sinulla on meille antaa,
poistaa tieltämme esteesi, jotta voisimme liikkua eteenpäin, eteenpäin.
Tahdomme tavoittaa kehittyneitten kansojen tavat;
kaipaamme saavuttaa puheen ja kirjainten voiman.
Nöyryys ei ole kurssisi, Kalaallit, herää ja ole ylväs!
Arvokas elo on maalinamme; ota urheasti paikkasi.
Namibia, Land of the Brave

Namibia, Land of the Brave (”Namibia, urhojen maa”) on vuodesta 1990 Namibian kansallislaulu. Itsenäistymisensä jälkeen maa järjesti kilpailun uuden kansallislaulun laatimiseksi. Sen voitti Axali Doëseb, joka johti Kalaharin autiomaasta peräisin olevaa kansanmusiikkia soittavaa soitinryhmää. 
Namibia, land of the brave
Freedom's fight we have won
Glory to their bravery
Whose blood waters our freedom
We give our love and loyalty
Together in unity
Contrasting beautiful Namibia
Namibia our country
Beloved land of savannahs, 
Hold high the banner of liberty
Namibia our Country, 
Namibia Motherland, 
We love thee.
Namibia, urhojen maa!
Olemme voittaneet taistelun vapaudestamme.
Kunnia heidän urheudelleen,
joiden veri virtaa vapautemme puolesta.
Me annamme rakkautemme ja uskollisuutemme
yhdessä ja yksimielisinä
vastakohtien kauniille Namibialle.
Namibia, meidän maamme,
savannien ihana maa,
pidä vapauden lippu korkealla.
Namibia, meidän maamme,
Namibia, isänmaa,
me rakastamme sinua.
Voima (albumi)

Voima (ISRC-koodi FIUNP9900142-153, levy-yhtiön tunnus POKOCD 231) on vuonna 2000 julkaistu Yö-yhtyeen laulaja Olli Lindholmin sooloalbumi. Albumi äänitettiin Headline Studiolla 25. lokakuuta – 29. lokakuuta 1999 ja koottiin Finnvox-studioilla 27. marraskuuta – 3. joulukuuta 1999. Levynkansien taiton on suunnitellut Kari Lahtinen ja valokuvat on ottanut Harri Hinkka. Levynkannen sisäaukeamalle on kirjoitettu: ”Aina silloin kun valtaa suuri kaipuu, pää kun alas painuu, sinä osaat lohduttaa. Ja minne vaan täällä kuljenkaan, et jätä mua koskaan.” Teksti on kappaleen ”Voima” kertosäe sillä poikkeuksella, ettei tekstin alussa ole sanaa ”ja”.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 30.
Kappaleet.
Kappaleet ovat Jussi Hakulisen säveltämiä ja sanoittamia. Niiden sovituksista levyllä vastaavat Jussi Hakulinen, Costello Hautamäki, Mikko Kangasjärvi, Jukka Lewis, Olli Lindholm ja Ari Toikka. Kolmas raita, ”Mona”, julkaistiin vuonna 2001 Yön kokoelmalevyllä "Legenda". Myös kappale vastatuuleen kuullaan Yön livealbumilla Kolmen illan varietee
Morris Lukowich

Morris Eugene Lukowich (s. 1. kesäkuuta 1956 Speers, Saskatchewan) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. 
Ura.
Ennen ammattilaisuraansa Lukowich pelasi vuosina 1973–1976 kolmen kauden ajan Medicine Hat Tigersissä Western Canada Junior Hockey Leaguessa (WCJHL). Hänen paras kautensa WCJHL:ssä oli 1975–1976, jolla hän teki 72 runkosarjaottelussa 142 tehopistettä, 65 maalia ja 77 syöttöpistettä. Hän oli seuransa kolmanneksi paras pistemies ja toiseksi paras maalintekijä ja kauden jälkeen hänet valittiin liigan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Houston Aeros varasi hänet WHA:han vuorolla 22 vuoden 1976 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Myös NHL-seura Pittsburgh Penguins varasi hänet, mutta hän päätti pelata WHA:ssa NHL:n sijaan.
Lukowichin WHA-ura kesti kolme kautta, vuodet 1976–1979. Hän pelasi Aerosissa kaksi kautta ollen jälkimmäisellä seuran tehokkain maalintekijä ja toiseksi paras pistemies André Lacroix'n jälkeen. Heinäkuussa 1978 Aeros myi Lukowichin pelaajaoikeudet Winnipeg Jetsille rahallista korvausta vastaan. Winnipegissä hän teki kaudella 1978–1979 80 runkosarjaottelussa 99 tehopistettä ja oli seuransa toiseksi paras pistemies Kent Nilssonin jälkeen ja koko liigan toiseksi tehokkain maalintekijä Réal Cloutierin jälkeen. Vuonna 1979 hän oli voittamassa Jetsissä WHA:n mestaruutta (Avco World Trophy) seuran lyötyä loppuotteluissa Edmonton Oilersin voitoin 4–2. Kauden jälkeen hänet nimettiin liigan toiseen tähdistökentälliseen. WHA:n tähdistöottelussa Lukowich pelasi kaksi kertaa, vuosina 1978 ja 1979. 
WHA:n lopetettua toimintansa vuonna 1979 Lukowich jatkoi pelaamista Winnipeg Jetsissä, joka siirtyi NHL:ään kolmen muun WHA-seuran kanssa. Lukowich pelasi NHL:ää Jetsissä viiden ja puolen vuoden ajan ollen seuran paras pistemies kerran, , ja toiseksi paras pistemies kaksi kertaa, kaudella Dave Christianin ja Dale Hawerchukin jälkeen. Seuran tehokkain maalintekijä hän oli kahdesti, 1979–1980 (35 maalia) ja 1980–1981 (33 maalia). ssa Lukowich pelasi kahdesti, vuosina 1980 ja 1981, ja vuosina 1980–1981 hän toimi seuransa kapteenina Lars-Erik Sjöbergin jälkeen. 
Helmikuussa 1985 Jets kauppasi Lukowichin Boston Bruinsiin vaihdossa Jim Nilliin. Hän pelasi Bruinsissa kauden lopun ja muutaman ottelun syksyllä 1985 ennen kuin Los Angeles Kings poimi hänet marraskuussa 1985 riveihinsä waiver-listalta. Kingsissä Lukowich pelasi kaksi kautta, muttei onnistunut saamaan seurassa suurta roolia. Hänen NHL-uransa päättyi vuonna 1987, jolloin hän ei onnistunut enää saamaan vapaana agenttina sopimusta minkään NHL-seuran kanssa. Ennen uransa päätöstä hän pelasi vielä kauden 1987–1988 HC Meranissa Italian pääsarjassa ja kauden 1989–1990 SC Rapperswil-Jonassa Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Lukowich lopetti pelaajauransa vuonna 1990.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Lukowich edusti maataan kerran, vuonna 1981, jolloin Kanada sijoittui kisoissa neljänneksi.
Perhe.
Morris Lukowich on curling-pelaaja Ed Lukowichin veli ja jääkiekkoilija Bernie Lukowichin serkku. Bernie Lukowich on jääkiekkoilija Brad Lukowichin isä.
Carlos Mesa

Carlos Diego Mesa Gisbert (s. 12. elokuuta 1953) oli Bolivian presidentti (sitoutumaton) 17. lokakuuta 2003 eroonsa 6. kesäkuuta 2005 saakka. Mesa oli suosittu tv-journalisti, jonka Gonzalo Sánchez de Lozada valitsi varapresidenttiehdokkaakseen 2002 vaaleihin. Kun Sánchez de Lozada pakotettiin eroamaan 2003, Mesasta tuli maan presidentti. Hän lupasi, että armeija tai poliisi ei tappaisi kansalaisia hänen kautensa aikana.
Mesa yritti erota tammikuussa 2005 protestien vuoksi, mutta kongressi hylkäsi eronpyynnön. 6. kesäkuuta 2005 yli 80000 mielenosoittajaa ympäröi presidentinpalatsin. Mielenosoittajat vaativat maan kaasuvarojen kansallistamista ja alkuperäisväestön olojen parantamista. Kongressi hyväksyi Mesan eron 10. kesäkuuta. Hänen seuraajakseen tuli korkeimman oikeuden ylituomari Eduardo Rodríguez. Mesa sai myöhemmin syytteen yhdestä kaudellaan tekemästään kauppasopimuksesta.
Eduardo Rodríguez

Eduardo Rodríguez Veltzé (s. 2. maaliskuuta 1956) oli Bolivian korkeimman oikeuden presidentti ja väliaikainen presidentti 9. kesäkuuta 2005 – 22. tammikuuta 2006 Carlos Mesan erottua protestien vuoksi.
Senaatin puhemies Hormando Vaca Diez ja edustajainhuoneen puhemies Mario Cossío kieltäytyivät ottamasta vastaan presidentin asemaa, joten neljäntenä varamiehenä virkaan viimeksi vaaleilla valitun presidentti Gonzalo Sánchez de Lozadan jälkeen olleesta Rodríguezista tuli maan presidentti. Hänen nimitystään tervehdittiin innolla, koska Rodríguez oli yksi harvoista johtajista jota ei pidetty syyllisenä maan poliittisiin ongelmiin.
Rodríguezin kausi päättyi tammikuussa 2006 Evo Moralesin astuttua virkaan vaalien jälkeen. Rodríguez sai myöhemmin syytteen taivuttuaan Yhdysvaltain vaatimukseen luovuttaa Bolivian armeijan ohjuksia tuhottavaksi Yhdysvaltoihin. Rodriguez puolustautui sanomalla, että armeija kertoi ohjusten olleen vanhentuneita ja turvallisuusriski. Hän erotti kenraalin virheellisen tiedon levittämisestä.
Gonzalo Sánchez de Lozada

Gonzalo Sánchez de Lozada Bustamante (s. 1. heinäkuuta 1930), lempinimeltään "Goni", oli Bolivian presidentti kaksi kautta elokuusta 1993 elokuuhun 1997 ja elokuusta 2002 lokakuuhun 2003. 
Sánchez de Lozada kasvoi Yhdysvalloissa. Hän opiskeli kirjallisuutta ja filosofiaa Chicagon yliopistossa. Hän nousi presidentiksi "Movimiento Nacionalista Revolucionario" -puolueesta (MNR) Jaime Paz Zamoran jälkeen.
Hän sovelsi Jeffrey Sachsin kanssa talouteen ns. šokkiterapiaa, jonka tarkoitus oli pysäyttää budjettivajeesta johtunut hyperinflaatio. Hän teki sarjan uudistuksia, jotka hajauttivat taloutta, yksityisti maan luonnonvarojen hyödyntämistä, otti käyttöön kaksikielisen koulutuksen ja teki suuria muutoksia perustuslakiin. Hänen kautensa jälkeen presidentiksi valittiin aiemmin diktaattorina toiminut Hugo Banzer.
Sánchez de Lozada valittiin vuonna 2002 toiselle kaudelle 22% ääniosuudella. Hänet pakotettiin eroon mellakoinnin ja lakkojen jälkeen lokakuussa 2003. Häntä pidettiin liian amerikkalaismielisenä, häntä syytettiin uusliberaalista talouspolitiikasta ja suuryhtiöiden väitettiin saavan liian suuren osuuden Bolivian kaasun viennistä Yhdysvaltoihin ja Meksikoon.
Sánchez de Lozada pakeni Yhdysvaltoihin ja sai syytteen perustuslain vastaisista kaasukaupoista ja kansanmurhasta 60 ihmisen saatua surmansa mellakoissa.
Lev Mehlis

Lev Zaharovitš Mehlis (, 1. tammikuuta 1889 Odessa – 13. helmikuuta 1953, Moskova) oli neuvostoliittolainen valtiomies ja sotilasjohtaja, kenraalieversti (1944), NKP:n keskuskomitean ja korkeimman neuvoston jäsen, toimeenpanevan komitean jäsen (1938–1952), kansankomissaarien neuvoston (NL:n hallituksen) varapuheenjohtaja (1940–1944), kansanvalvontakomission kansankomissaari ja ministeri (1940–1941, 1946–1950). Mehlis oli kansallisuudeltaan juutalainen. Hänet palkittiin neljästi Leninin kunniamerkillä sekä lukuisilla muilla kunniamerkeillä, ja haudattiin Kremlin muuriin 1953.
Vuosina 1937–1940 Mehlis oli Puna-armeijan poliittisen päähallinnon päällikkö. Hän oli joulukuussa 1939 mukana Suomen talvisodassa korkeana poliittisena upseerina raportoimassa Oulun valtaamiseen tähdänneistä operaatioista Suomussalmen rintamalla henkilökohtaisesti Stalinille. Mehlis tunnettiin armeijassa kovasydämisenä ja julmana omankäden oikeuden käyttäjänä. Mehlis siirtyi eläkkeelle lokakuussa 1950.
Hugo Banzer

Kenraali Hugo Banzer Suárez (10. toukokuuta 1926 – 5. toukokuuta 2002) oli Bolivian johtaja kahteen otteeseen. Hän kaappasi vallan 22. elokuuta 1971 kukistettuaan presidentti Torresin, johti maata 21. heinäkuuta 1978 asti ja valittiin uudelleen vaaleilla presidentinvirkaan, jota hän hoiti 6. elokuuta 1997 – 7. elokuuta 2001.
Banzer kävi sotakouluja Boliviassa, Argentiinassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa Fort Hoodissa ja School of the Americasissa Panamassa. Hänet ylennettiin everstiksi 1961 ja nimitettiin kolme vuotta myöhemmin ystävänsä, kenraali René Barrientos Ortuñoin hallitukseen opetusministeriksi. Lokakuussa 1970 hän osallistui oikeistolaiseen kaappaukseen, joka syrjäytti kenraali Alfredo Ovando Candían, mutta Banzerin troikan syrjäytti heti kenraali Juan José Torres Gonzálezin vasemmistolainen vastavallankaappaus. Banzer pakeni ulkomaille.
18. elokuuta 1971 hän järjesti kapinan Santa Cruz de la Sierrassa, jossa hänellä oli paljon tukijoita, ja sai La Pazin haltuunsa. Banzer sai täyden vallan 22. elokuuta kolmen miehen sotilasjuntan johdossa. Hän hallitsi maata seuraavat seitsemän vuotta armeijan kenraalina ja presidenttinä.
Kyllästyneenä protesteihin Banzer kielsi 1974 vasemmistopuolueet, ammattiliiton Central Obrera Boliviana ja sulki yliopistot. Banzerin hallinnon, "banzeraton" aikana tuhansia bolivialaisia pakeni ulkomaille, 3000 pidätettiin ja 200 tapettiin, mm. osana Operación Cóndoria. Banzer syrjäytettiin 1978.
Banzer valittiin monen yrittämän jälkeen uudelleen demokraattisesti presidentiksi 1997, vuonna 1978 perustamansa oikeistolaisen ADN-puolueen ("Acción Democrática Nacionalista") ehdokkaana. Vuonna 1985 hän hävisi vaalit toisella kierroksella. Hän yritti presidentiksi myös 1979, 1989 ja 1993.
Banzerin hallintoa arvosteltiin korruptiosta ja nepotismista. Hän sai kansainvälistä arvostusta kokaiinin vastaisesta työstä. Virkakaudellaan hän aloitti yhteistyössä Yhdysvaltain kanssa ohjelman ("Dignity Plan") kokapensaiden hävittämiseksi osana huumeiden vastaista taistelua. Vuonna 2001 hänellä havaittiin keuhkosyöpä. Hän erosi virallisesti 7. elokuuta 2001, ja hänen varapresidenttinsä Jorge Quiroga ryhtyi hoitamaan presidentinvirkaa. Banzer kuoli 5. toukokuuta 2002.
Jorge Quiroga

Jorge Fernando ”Tuto” Quiroga Ramírez (s. 5. toukokuuta 1960) oli Bolivian presidentti elokuusta 2001 elokuuhun 2002. ADN:ää edustanut Quiroga nimitettiin vuonna 1992 valtiovarainministeriksi ja valittiin 1997 Hugo Banzerin varapresidentiksi. Banzer kärsi terveysongelmista ja Quirogasta tuli vt. presidentti 1. heinäkuuta 2001.
Quiroga on syntyisin Cochabambasta. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon tekniikasta Texas A&amp;M:ssa ja ylemmän taloushallinnosta St. Edward's Universitystä. Hän on saanut myös Maailmanpankin ”huomisen johtaja” -palkinnon World Economic Forumilta Davosista. Hän työskenteli IBM:lle ja konsulttina Maailmanpankille ja Kansainväliselle valuuttarahastolle. Hänen vaimonsa on yhdysvaltalainen Virginia Gillum.
Quiroga pyrki myös toiselle kaudelle vuoden 2005 vaaleissa PODEMOSin ehdokkaana. Hän julisti ”nolla-koka”-politiikkaa ja halusi luoda lisää työpaikkoja kauppaa avaamalla. Hän sanoi myös haluavansa Bolivian olevan poliittisesti riippumaton Yhdysvalloista, vaikka häntä pidettiinkin yhdysvaltalaismielisenä. Hän jäi kaukaiseksi kakkoseksi Evo Moralesille 28,6 % ääniosuudella. Quiroga sai myöhemmin syyteen neljästä kautensa aikana tehdystä kaasusopimuksesta.
Vuonna 2010 Quiroga tuomittiin vankilaan kunnianloukkauksesta pankkia kohtaan. Hän on valittanut tuomiosta.
Mixtape

Mixtape on mikä tahansa kokoelma aiemmin julkaistua musiikkia. Kokoelmalevyistä mixtapet eroavat siinä, että yleensä mixtapeilla olevien kappaleiden käyttämiseen ei ole tekijän lupaa, joten mixtapejen myyminen ei ole sallittua. 
Alkeellisessa mixtapessa on vain äänitetty halutut kappaleet tietyssä järjestyksessä, kehittynemmässä mixtapessa kappaleet on esimerkiksi voitu miksata siten, että ne jatkuvat saumattomasti, ilman että kuuntelija välttämättä edes huomaa kappaleen vaihtumista. Yleensä mixtape sisältää tekijänoikeuksien suojaamaa musiikkia. Perinteisesti mixtapet on äänitetty c-kaseteille, mutta nykyään itsepoltetut CD-levyt ovat yleisempiä. Mixtape voi olla esimerkiksi itselle tai ystäville äänitetty kokoelma mieluisia kappaleita tai se voi olla vaikkapa DJ:n taidonnäyte ja osoitus hänen musiikkimaustaan.
Mixtapet hiphopissa.
Hiphopissa mixtape on saanut hieman erilaisen merkityksen. Monet DJ:t kokoavat mixtapeja, mutta usein he saavat käyttöönsä kappaleita artisteilta itseltään. Välillä DJ:t vain kokoavat haluamansa kappaleet peräkkäin ja höystävät mixtapen välispiikeillään. Toisinaan taas mixtape saattaa sisältää DJ:den tekemiä remixejä kappaleista ja esimerkiksi kahden tai useamman eri kappaleen sekoituksia, "mash-upeja". 
Useat artistit myös julkaisevat omia mixtapeja, jotka tavallisesti sisältävät myös ennen kuulemattomia kappaleita ja muistuttavat hyvin paljon varsinaisia albumeja. Mixtapeilla on kuitenkin yleistä käyttää kappaleissa muilta artisteilta lainattuja taustoja, joten niitä ei voida myydä albumien lailla. Mixtapeja käytetään lähinnä promootiotarkoituksiin ja sellainen voidaan julkaista esimerkiksi hieman ennen albumijulkaisua herättämään ostajien kiinnostus. Myös DJ:t julkaisevat mixtapeja mainostaakseen itseään. Uusille artisteille mixtape on käytännössä heidän demonsa, jolla yritetään saada niin yleisön kuin levy-yhtiöidenkin huomiota. Tunnusomaista hiphop-mixtapeille on kappaleiden suuri määrä, eivätkä kappaleet välttämättä ole kokonaisia.
Tietyt hiphop-artistit ja -ryhmät julkaisevat mixtapeja hyvinkin tiuhaan, useita vuodessa - esimerkiksi Chamillionaire tunnetaan Mixtape Messiah -sarjastaan. Myös The Diplomats on aktiivinen mixtapejen julkaisija.
Tekijänoikeussyistä mixtapejen myynti on periaatteessa kiellettyä. Kuitenkin niitä myydään suuria määriä. Myyjien mukaan he veloittavat vain levyjen valmistuskulut, eivätkä täten hyödy levittämästään musiikista taloudellisesti. Mixtapet ovatkin huomattavasti albumeja halvempia, yleensä muutaman euron hintaisia.
Anne Hathaway

Anne Jacqueline Hathaway (s. 12. marraskuuta 1982 Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Prinsessapäiväkirjat" (2001), "Prinsessapäiväkirjat 2" (2004), "Paholainen pukeutuu Pradaan" (2006), "Jane Austenin jalanjäljillä" (2007), "Liisa Ihmemaassa" (2010), "Yön ritarin paluu" (2012) ja "Interstellar" (2014). 
Vuonna 2008 hän sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Rachel Getting Married". Vuonna 2012 hän näytteli Fantinea musikaalielokuvassa "Les Misérables", josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja SAG-palkinnolla.
Ura.
Hathaway on kolmesta lapsesta keskimmäinen. Hänen näyttelijä-äitinsä kannusti häntä samalle uralle ja seuraamaan jalanjäljissään. Hathaway kasvatettiin katoliseksi ja lapsena hän toivoi pääsevänsä nunnaksi. Hänellä on ranskalaisia ja irlantilaisia sukujuuria. Lukion ja yliopiston jälkeen Hathaway opiskeli draamaa ja näyttämötaidetta American Academy of Dramatic Artsissa.
Hathaway sai ensimmäisen merkittävän roolinsa lyhytikäiseksi jääneessä komedia-/draamasarjassa "Irti arjesta" ("Get Real"). Tunnetuksi hän tuli roolistaan vuonna 2001 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Prinsessapäiväkirjat" ("The Princess Diaries") ja sen vuonna 2004 julkaistussa jatko-osassa "Prinsessapäiväkirjat 2" ("The Princess Diaries 2: Royal Engagement"). Hän esiintyi myös muun muassa vuonna vuoden 2002 elokuvassa "Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut" ("Nicholas Nickleby"), sekä vuonna 2004 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Lumottu Ella" ("Ella Enchanted"). Koska Hathaway oli aikoinaan menestynyt sopraano New Yorkissa, tarjottiin hänelle Christinen roolia vuoden 2004 elokuvassa "Oopperan kummitus", mutta Hathaway joutui kieltäytymään Prinsessapäiväkirjojen jatko-osan kuvausten takia.
Hathaway tuli tunnetuksi Disneyn perhe-elokuvien näyttelijänä. "Prinsessapäiväkirjojen" jatko-osan jälkeen hän ei kuitenkaan enää halunnut näytellä perhe-elokuvissa, ja hän esiintyi tämän jälkeen jo rohkeammissa rooleissa. Vuonna 2006 Hathaway esiintyi elokuvassa "Paholainen pukeutuu Pradaan" ("The Devil Wears Prada"), ja vuonna 2007 Jane Austenina elokuvassa "Jane Austenin jalanjäljillä". Hän on myös näytellyt pääosan "Morsianten sota" ("Bride Wars") -elokuvassa, joka sai ensi-iltansa vuonna 2009. Hathaway näytteli pääosan myös vuonna 2010 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Love and Other Drugs", vastanäyttelijänään Jake Gyllenhaal. 
Hathaway valittiin vuonna 2011 Selina Kylen (Kissanainen) rooliin vuonna 2012 valmistuneeseen Batman-elokuvaan "Yön ritarin paluu".
Hathaway juonsi vuoden 2011 Oscar-gaalan yhdessä James Francon kanssa.
Kesäkuussa 2025 alkoi "Paholainen pukeutuu Pradaan" (2006) jatko-osan "The Devil Wears Prada 2" kuvaukset, jossa Hathawayn on määrä uusia Andrea "Andy" Sachsin roolinsa. Elokuvan saanee ensi-iltansa toukokuussa 2026.
Yksityiselämä.
Vuonna 2008 Hathaway alkoi seurustelemaan näyttelijä Adam Shulmanin kanssa. He menivät kihloihin marraskuussa 2011 ja naimisiin 29. syyskuuta 2012. Pariskunnalle syntyi poika 24. maaliskuuta 2016. Parin toinen poika syntyi marraskuussa 2019.
Akabanlahti

Akabanlahti () on Punaisenmeren lahti, joka sijaitsee Siinain ja Arabian niemimaan välissä. Akabanlahti on 177 kilometriä pitkä, ja sen leveys vaihtelee 19 ja 27 kilometrin välillä. Lahti sijaitsee Isossa hautavajoamassa.
Lahden pohjoispäässä on kolme strategisesti tärkeätä satamakaupunkia: Taba Egyptissä, Eilat Israelissa ja Akaba Jordaniassa. Akabanlahdella on monipuolinen ja värikäs koralliyhdyskunta. Kirkkaan vetensä ansiosta se on suosittu sukelluskohde.
Kuvitelma

Kuvitelma tai fiktio tarkoittaa kuvittelun tulosta, mielikuvituksen luomusta, luuloa, epätodenmukaista oletusta tai sepitettä. 
Adjektiivi ”kuvitteellinen” tarkoittaa asiayhteydessä mainitun asian olevan kuviteltua, mielikuvituksen kehittämää.
Setä Samuli

Setä Samuli tai Setä Sam ("Uncle Sam") on Yhdysvaltain henkilöitymä, jonka kuva oli painettu moniin värväysjulisteisiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikoina. James Montgomery Flaggin vuonna 1917 laatima kuuluisa ”I Want You” -juliste on matkittu aiemmasta brittiläisestä värväysjulisteesta, jossa sotaministeri Herbert Kitchener kehottaa liittymään armeijaan.
Setä Samuli juontunee Yhdysvaltain ja Ison-Britannian välisestä vuoden 1812 sodasta. Nimen kerrotaan perimätiedon mukaan juontavan lihatynnyreiden leimaan "US", jonka sotilaat leikkisästi puheissaan yhdistivät armeijan muonittajaan Samuel Wilsoniin, ja väittivät sen olleen lyhenne sanoista "Uncle Sam" (”Setä Sam”). 
Yhdysvalloissa on myös muita kansallisia symboleita. Johnny Rebel ja Billy Yank edustavat Etelävaltioita ja Pohjoista.