tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Unkarin jalkapallomaajoukkue

Unkarin jalkapallomaajoukkue edustaa Unkaria kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Unkarin jalkapalloliitto. 
Unkarilla on takanaan loistelias jalkapallohistoria. Se oli aikoinaan yksi jalkapallon edelläkävijämaista manner-Euroopassa ja lajin suuri uudistaja 1950-luvulla, jolloin se oli yksi maailman parhaista jalkapallomaista. Sittemmin Unkarin jalkapalloilu on hiipunut entisten vuosien tasoltaan, ja seuraavan kerran vuoden 1986 jälkeen miesten joukkue pääsi arvokilpailuiden lopputurnaukseen vasta 2016.
Historiaa.
Kultaiset vuodet.
1950-luvulla Unkari lukeutui maailman johtavien jalkapallomaiden joukkoon. Joukkue rakentui pääasiassa Ferenc Puskásin, Sándor Kocsisin, József Bozsikin ja Nándor Hidegkutiin ympärille. Aikavälillä 4. kesäkuuta 1950 – 18. helmikuuta 1956 joukkue voitti 43 ottelua ja pelasi seitsemän tasapeliä, eikä hävinnyt yhtään lukuun ottamatta 1954 MM-kilpailuiden loppuottelua, jossa se kärsi tappion Saksan liittotasavallalle maalein 3–2, vaikka oli turnauksessa aikaisemmin voittanut joukkueen maalein 8–3. Aikaisemmin Unkari oli pelannut MM-loppuottelussa vuoden 1938 kilpailuissa, jossa se hävisi Italialle maalein 4–2.
Kesäolympialaisissa Unkari on voittanut kultaa kolmesti: 1952, 1964 ja 1968.
Ennätyksiä.
Itävallan ja Unkarin välinen ottelu vuonna 1902 oli kautta aikain ensimmäinen maaottelu kahden mannereurooppalaisen joukkueen välillä. Unkari oli myös ensimmäinen mannereurooppalainen joukkue, joka voitti Englannin sen kotikentällä, 25. marraskuuta 1953. Voitto sai osakseen maailmanlaajuista huomiota. Vuoden kuluttua tästä Unkari nöyryytti Englantia kotikentällään peräti 7–1. Unkari pitää myös hallussaan pisintä tappiottomien maaotteluiden yhtäjaksoista sarjaa, 33 ottelua toukokuun 1950 ja heinäkuun 1954 välillä, jolloin maa hävisi Länsi-Saksalle MM-kilpailujen finaalin 3-2.
Nykyaika.
Nykyään Unkarin maajoukkue ei ole enää huippuvuosiensa tasolla. Se ei ole selviytynyt MM-lopputurnaukseen sitten vuoden 1986 kilpailuiden. EM-lopputurnaukseen se selviytyi vuoden 1972 kilpailuiden jälkeen seuraavan kerran vasta 2016 kukistettuaan jatkokarsinnassa Norjan yhteismaalein 3–1. Unkari on viime vuosikymmeninä ollut karsintalohkossaan usein kolmas. Lähimpänä arvokilpailupaikkaa Unkari oli tuona aikana 1998 MM-kilpailuiden karsinnoissa, kun se oli omassa lohkossaan toinen ja eteni jatkokarsintoihin, joissa kuitenkin kärsi molemmissa otteluissa Jugoslaviaa vastaan rökäletappion (1–7, 5–0).
Rzeszów

Rzeszów (, Rjašiv) on kaupunki Kaakkois-Puolassa. Se on Ala-Karpatian voivodikunnan hallinnollinen keskus. Kaupunki on rakentunut Wisłok-joen varrelle noin 120 kilometrin päähän Ukrainan rajalta. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa asui 196 208 asukasta.
Historia.
Vuonna 1354 Rzeszów sai kaupunginoikeudet. Kaupunki toimi paikallisena kaupan ja teollisuuden keskuksena. Rzeszówin taloudellinen asema kuitenkin heikentyi sen ollessa Itävallan hallinnan alaisena vuosina 1772–1918. Ennen toista maailmansotaa kaupungin asukkaista lähes puolet oli juutalaisia.
Talous.
Rzeszów on liikenteellisesti merkittävä paikkakunta Puolan kaakkoisosassa. Rzeszówin rautatieaseman ja kaupungin pohjoispuolisen Rzeszówin lentoaseman merkitys ovat kasvaneet Venäjän Ukrainaan kohdistamien sotatoimien (2/2022–) vuoksi. Sadattuhannet ukrainalaiset pakolaiset ovat matkustaneet kaupungin rautatieaseman kautta ja esimerkiksi monet valtiovierailut ovat käyttäneet kaupungin lentoasemaa matkallaan neuvotteluihin Ukrainaan.
Rzeszów on alueen keskus kaupan, tuotannon ja teollisuuden kannalta. Sen työttömyysaste on koko alueen alhaisin. Kaupunki on menestynyt myös yritysten sijoittaautumisessa. Paikkakunnan kolme erityistalousvyöhykettä ovat edesauttaneet monen yrityksen sijoittumista kaupunkiin. Suurimpia yrityksiä henkilöstömäärällä mitattuna ovat: Pratt &amp; Whitney Rzeszów (lähes 3 800 työntekijää), Asseco Poland (noin 2 200), PGE Obrót (1 500), Bausch Health Poland (700) ja Besta Construction Company (500).
Skandaali

Skandaali on laajalti raportoitu tapaus, johon liittyy syytöksiä väärinkäytöksistä, häpeällisyyttä tai moraalisia rikkomuksia. Sanan alkuperä on muinaiskreikan "skandalon" (, ”ansa viholliselle”, ”kompastuskivi”).
Skandaali voi perustua todellisuuteen, vääriin syytöksiin tai samanaikaisesti molempiin. Yleensä skandaali on asia, joka on pyritty salaamaan, mutta joka tulee kuitenkin julkisuuteen.
Usein joku skandaaliin liittyvässä toiminnassa mukana ollut taho paljastaa jutun. Välillä vääriin syytöksiin liittyneet skandaalit aiheuttavat viattomien jahtia. Joskus yritys peittää skandaali johtaa entistä suurempaan skandaaliin, kun peittely epäonnistuu.
Erilaisia skandaalityyppejä ovat poliittiset skandaalit, seksiskandaalit, akateemiset skandaalit, talouselämän skandaalit sekä urheiluskandaalit (kuten doping-skandaalit sekä sopupelitapaukset).
Triglav (jumala)

Triglav ("kolmipäinen") on slaavilaisen mytologian jumala tai yhdistelmä useasta jumalasta. Osa slaavilaisista heimoista palvoi Triglavia ylijumalanaan, vaikka yleensä slaavien ylijumalana pidetään Perunia. Triglavia palvottiin etenkin Szczecinin kaupungin tienoilla Puolassa. Kristinuskon saapumisen myötä siellä sijainneet Triglavin temppelit ja patsaat tuhottiin täysin. 
Triglavin on arveltu olevan yhdistelmä kolmesta jumalasta, ja hänet kuvattiin usein kolmipäisenä ihmishahmona. Arkeologisissa kaivauksissa on löytynyt monipäisiä patsaita, ja slaaveilla oli myös toinen useampipäinen jumala Svetovid. Etenkin slaavilaiset uuspakanat ovat pitäneet Triglavia kolminaisuutena, joka vastaisi kristinuskon Pyhää Kolminaisuutta ja hindulaisuuden Trimurtia.
Putkenlaskuproomu

Putkenlaskuproomu (englanniksi "pipe laying barge, lay barge") on alus, jota käytetään asentamaan meren pohjaan öljyn tai kaasun siirtoon käytettäviä putkijohtoja.
Proomu vetää itseään eteenpäin edessä olevien ankkureiden avulla. Sivuilla olevien ankkurien avulla se pysyy halutulla linjalla ja takana olevien ankkurien avulla säädellään proomun kulkua. Proomun varastosta otettu metalliputki hitsataan jatkoksi putkijohtoon proomun pysyessä paikallaan. Hitsaus tarkastetaan, proomu liikkuu jatkopalan verran eteenpäin ja uusi pätkä hitsataan edellisen jatkoksi. Valmis putkijohto lasketaan merenpohjaan sitä mukaa kuin putki valmistuu. Apualuksena toimiva hinaaja tai huoltoalus siirtää ankkureita aina tarpeen mukaan eteenpäin.
Norfolk (Virginia)

Norfolk on kaupunki Yhdysvaltain Virginian osavaltiossa. Se on itsenäinen kaupunki, joka ei kuulu mihinkään piirikuntaan. Kaupunki on 242 803 asukkaallaan (2010) Virginian toiseksi suurin kaupunki.
Kaupungin sijainti joen ja luonnonsataman äärellä on tehnyt siitä strategisesti tärkeän sotilaskohteen ja liikenteen solmukohdan. Kaupungissa sijaitsee maailman suurin laivastotukikohta, Norfolkin laivastotukikohta.
Kauko Nieminen (moottoripyöräilijä)

Kauko Nieminen (s. 29. elokuuta 1979 Seinäjoki) on suomalainen speedwayn ammattilaiskuljettaja. Kaudella 2016 hän ajoi Suomessa Lahden Haukkojen riveissä.
Niemisellä on useita SM-mitaleita sekä maajoukkue-edustuksia. Hän on ajanut speedwayn suomenmestariksi 2009, 2010 ja 2011.
U21 Henkilökohtainen Suomenmestaruus on ajettu 1998, 1999 ja 2000.
Pariajon Suomenmestaruus 2001, 2010.
Nándor Hidegkuti

Nándor Hidegkuti (3. maaliskuuta 1922 – 14. helmikuuta 2002) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka myöhemmin toimi menestyksekkäästi myös valmentajana.
Hidegkuti kuului Unkarin maajoukkueeseen sen kulta-aikoina. Vuosina 1945–1958 hän pelasi joukkueessa 69 ottelua ja teki 39 maalia. Hän voitti joukkueessa 1952 olympialaisissa kultamitalin ja 1954 MM-turnauksessa hopeaa.
Seurajoukkueurallaan Hidegkuti pelasi 14 vuotta MTK:ssa, jossa hän voitti kolmesti Unkarin mestaruuden (1951, 1953 ja 1958). 
Sittemmin hän siirtyi Italiaan Fiorentinan valmentajaksi ja johdatti joukkueen vuonna 1961 Cup-voittajien cupin voittoon. Kahden vuoden kuluttua tästä hän valmensi Györin Unkarin mestaruuteen. Tämän jälkeen hän työskenteli vielä Egyptissä valmentajana.
Västmanland

Västmanland (joskus myös ) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Keski-Ruotsissa Sveanmaan pääalueella. Västmanlandin pinta-ala on 8 363,1 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 292 019 asukasta, joten väestötiheys oli 34,9 asukasta neliökilometriä kohti.
Västmanlandin rajanaapureita ovat Södermanlandin, Närken, Värmlannin, Taalainmaan ja Uplannin maakunnat. Suurin ja myös vanhin kaupunki alueella on Västerås. Maakunnan korkein kohta on Fjällberget, joka kohoaa 466 metrin korkeuteen. Suurin järvin on puolestaan Mälaren. Västmanlandin maakuntalintu on töyhtötiainen.
Viimeksi Västmanlandin herttuana on toiminut prinssi Eerik (Erik Gustav Ludvig Albert Bernadotte, 1889–1918).
Väestönkehitys.
Väestö lääneittäin.
Västmanlandissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 292 019 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Leo XII

Leo XII, syntymänimeltään Annibale Francesco Clemente Melchiore Girolamo Nicola della Genga, (22. elokuuta 1760 – 10. helmikuuta 1829) toimi paavina 28. syyskuuta 1823 – 10. helmikuuta 1829. Della Genga syntyi La Gengan (nykyisin vain Genga) aatelissukuun pienessä kaupungissa Anconan maakunnassa. Hänen tarkkaa syntymäpaikkaansa ei tiedetä, mutta yleisimmin siksi on arveltu Gengaa, Anconaa ja Spoletoa. 
Hän opiskeli Accademia dei Nobili Eccleseasticissa, Roomassa, missä hänet myös vihittiin diakoniksi ja sitten vain kaksi kuukautta myöhemmin myös papiksi vuonna 1783, vain 23-vuotiaana.
Hän työskenteli paavi Pius VI:n yksityissihteerinä vuodesta 1792. Kun ranskalaiset valtasivat Kirkkovaltion 1798, hän eli pitkään luostarissa. 
Kun hänet äänestettiin paaviksi vuonna 1823, hän oli jo sairauden heikentämä, hänen luultiin jo kuolevan ja paranemista pidettiin ihmeenä. 
Hän joutui alamaistensa epäsuosioon antamalla yksityiskohtaisia määräyksiä sekä hengellisissä että maallisissa asioissa. Läpikuultavien asusteiden valmistajia ja myyjiä uhattiin kirkonkirouksella. Erityisen ankara hän oli juutalaisia ja vapaamuurareita kohtaan.
Ville Lång

Ville Joonas Lång (s. 14. helmikuuta 1985 Lahti) on suomalainen sulkapalloilija ja sulkapallovalmentaja. Hän on vuosien 2005–2014 kaksinpelin Suomen mestari. Sulkapallon maailmanrankingissa Lång oli parhaimmillaan 21. maaliskuussa 2009.
Lång lopetti ammattilaisuransa vuonna 2017. Hän edusti Östersundom IF:ää.
Lång valittiin kesäkuussa 2021 Suomen sulkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Jo tuota ennen hän oli toiminut maajoukkueen päävalmentajan Anu Niemisen äitiyslomasijaisena.
Elämä ja ura.
Lång aloitti sulkapallon noin 10-vuotiaana. Hänen ensimmäinen seuransa oli Lahti-Sulkkis. Lång pelasi myös jalkapalloa, mutta alkoi 14-vuotiaana keskittyä pelkästään sulkapalloon.
Vuonna 2003 Lång voitti nuorten EM-pronssia. Pekingin olympialaisissa 2008 Lång ylsi 16 parhaan joukkoon voitettuaan kaksi ensimmäistä otteluaan. Kyseessä on paras suomalainen olympiasulkapallosaavutus kautta aikain. Hän osallistui myös Lontoon olympialaisiin 2012, joissa hän pelasi ainoan ottelunsa Lee Chong Weitä vastaan. Baselissa 2014 Lång kuului Suomen ensimmäisen aikuisten joukkuekilpailun arvokisamitalin, EM-pronssin, voittaneeseen joukkueeseen.
Lång voitti useita kansainvälisiä turnauksia. Vuonna 2006 hän voitti Toulouse Openin ja Skotlannin avoimet. Vuonna 2008 hän voitti Kroatian avoimet, Romanian avoimet, White Nights -turnauksen Pietarissa ja Norjan avoimet. Vuonna 2009 hän voitti Viron ja Turkin avoimet ja vuonna 2010 Unkarin avoimet. Vuonna 2011 hän voitti Viron avoimet ja Norjan avoimet. Vuonna 2012 hän voitti Viron avoimen mestaruusturnauksen. Vuonna 2014 Lång voitti Ruotsin turnauksen ja Skotlannin GP-turnauksen. Hän voitti Viron turnauksen jälleen vuonna 2016.
Lång kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta vuonna 2005. Lång oli mukana Nelosen Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018. Lång osallistui keväällä 2022 Nelosella ja Ruutu-suoratoistopalvelussa alkaneeseen tosi-tv-ohjelmaan "Erikoisjoukot".
Saddukeukset

Saddukeukset eli saddukealaiset olivat juutalainen uskonnollis-poliittinen ryhmä, joka syntyi noin 150 eaa. ja vaikutti aina Jerusalemin hävitykseen asti 70 jaa.
Saddukeukset olivat kehittyneet vanhasta pappisylimystöstä. He ottivat nimensä luultavasti kuningas Salomon ylipapilta Zadokilta, joka oli Jerusalemin temppelin esimies. Saddukeukset tähdensivät Tooraa ainoana sitovana lakina ja vastustivat farisealaisia, toista tuon ajan merkittävää ryhmää. Saddukeukset kiistivät farisealaisten uskon enkelien ja henkien olemassaoloon sekä sielun elämään kuoleman jälkeen. Saddukeukset eivät myöskään uskoneet siihen, että Jumala olisi puuttunut ihmeiden kautta ihmisten elämään. Saddukeukset torjuivat suullisesti välitetyt perinnäissäännöt, ja he alistivat ihmisen valinnanvapauden Jumalan kaitselmukselle. He eivät hyväksyneet myöskään ylösnousemusta.
Saddukeukset hävisivät kansansuosiossa farisealaisille, koska he toimivat yhteistyössä juutalaisuuteen nähden pakanallisen Rooman hallinnon kanssa, olivat myötämielisiä hellenistiselle kulttuurille ja olivat varakkaina yläluokkaisina kaukana tavallisen kansan elämästä. Saddukeusten motiiveihin sopi hyvin yhteistyö Rooman miehittäjähallinnon kanssa, koska se takasi heidän oman asemansa säilymisen. Heidät esitetään Uudessa Testamentissa Jeesuksen vastustajina.
Kun roomalaiset hävittivät vuonna 70 Jerusalemin temppelin, saddukeukset menettivät merkitystään, sillä heidän uskonkäsityksensä olivat olleet tiiviisti sidoksissa temppeliin ja juutalaisten omaan valtioon. Heillä ei ollut myöskään kansan tukea takanaan, sillä useimmat juutalaiset pitivät heidän oppejaan ja laintulkintaansa liian ankarina.
József Bozsik

József Bozsik () oli unkarilainen jalkapalloilija.
Bozsik aloitti jalkapalloilun pikkupoikana Kispestin jalkapallokentillä. 11-vuotiaana hän herätti Kispesti AC:n (myöh. "Honvéd") mielenkiinnon ja siirtyi seuran juniorijoukkueeseen. Edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 1943 ottelussa Vasasia vastaan. Vuonna 1944 hän pelasi Pilisi Leventessä, mutta palasi takaisin Kispestiin, joka 1949 muutti nimensä Honvédiksi. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1962 saakka ja voitti viisi Unkarin mestaruutta (1949, 1950, 1952, 1954 ja 1955). Hän pelasi joukkueessa urallaan kaikkiaan 447 pääsarjaottelua ja teki 33 maalia.
Unkarin maajoukkueessa Bozsik pelasi ensi kertaa 21-vuotiaana vuonna 1947 ottelussa Bulgarian maajoukkuetta vastaan. Maajoukkueessa hän voitti olympiakultaa Helsingin kisoissa 1952 ja MM-hopeaa Sveitsin kisoissa 1954. Kaikkiaan hän pelasi vuosina 1947–1962 maajoukkueessa 101 ottelua, mikä oli hänen maansa ennätys vuoteen 2016 saakka, ja teki 11 maalia.
Peliuransa jälkeen Bozsik toimi vuosina 1966–1967 Honvédin valmentajana 47 ottelun ajan. Vuonna 1974 hänet valittiin maansa maajoukkueen valmentajaksi, mutta hän joutui pian luopumaan tehtävästä sairauden takia.
Andrés D’Alessandro

Andrés Nicolás D’Alessandro (s. 15. huhtikuuta 1981 La Paternal, Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Vasenjalkainen D’Alessandro on brasilialaisen Internacionalin pelaaja. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä tai keskikenttäpelaaja.
D’Alessandro aloitti jalkapallouransa River Platen juniorijoukkueessa. Vuonna 2003 hän siirtyi Wolfsburgiin 7,5 miljoonalla punnalla, mikä oli seuran siirtosummaennätys. 21. syyskuuta 2005 hän jätti nimensä historiankirjoihin tekemällä Saksan Bundesliigan kaikkien aikojen 4 000. maalin. Kaudella 2005/2006 D’Alessandro pelasi lainalla Portsmouthissa. Kaudella 2006/2007 argentiinalainen edusti jälleen lainasopimuksella Espanjassa Real Zaragozaa, joka osti hänet omakseen ennen kautta 2007/2008. Ennen kautta 2008/2009 hän puolestaan siirtyi brasilialaiseen Internacionaliin. 
Argentiinan maajoukkueessa D’Alessandro on pelannut 21 ottelua. Suurimmat saavutukset maajoukkuepaidassa ovat olympiakulta Ateenasta 2004 ja nuorten maailmanmestaruus vuodelta 2001.
Carlos Hermosillo

Carlos Manuel Hermosillo Goytortua (s. 24. elokuuta 1964 Cerro Azul, Veracruz, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija.
Hermosillo pelasi suurimman osan seurajoukkeurastaan kotimaassaan Meksikossa. Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1983–1984 Club Américassa ja pelasi myös Monterreyssa, Cruz Azulissa, Necaxassa, Atlantessa ja Chivasissa. Hänen parhaat kautensa olivat Cruz Azulissa vietetyt 1994–1995 ja 1995–1996, jolloin hän teki 35 ja 36 maalia. Ulkomailla Hermosillo pelasi kauden 1989–1990 Standard Liègessä Belgiassa ja vuoden 1998 jälkeen kaksi kautta Yhdysvalloissa Los Angeles Galaxyssä.
Meksikon maajoukkueessa Hermosillo pelasi 90 ottelua ja teki 35 maalia vuosina 1984–1997. Hän pelasi joukkueessa vuoden 1994 MM-turnauksessa. Hermosilla lopetti uransa vuonna 2001.
Tigre

Tigre tarkoittaa useilla kielillä (ranska, italia, espanja, portugali) tiikeriä. Katso:
Tigre-nimisiä ja sanan eri kielisistä versioista hieman eri tavalla translitteroituja kieliä, etnisiä ryhmiä ja paikannimiä on Afrikan sarvessa useita:
Haitallinen valikoituminen

Haitallinen valikoituminen tarkoittaa taloustieteessä tilannetta, jossa ei-toivotut kuluttajat tai tuotteet valikoituvat markkinoille epäsymmetrisen informaation seurauksena. Haitallinen valikoituminen on yksi markkinahäiriön lähde.
Alun perin termiä haitallinen valikoituminen käytettiin vakuutusmarkkinoilla. Sairausvakuutuksen tapauksessa ihmiset, jotka tietävät olevansa suuremmassa riskissä sairastua ottavat vakuutuksen todennäköisemmin kuin muut. Jos vakuutusyhtiöllä on epätäydellinen informaatio ihmisten sairastumisen todennäköisyydestä, ei se voi hinnoitella vakuutusta riskiryhmien mukaan. Tällöin vakuutusten hinta nousee, koska markkinoille valikoituu korkean riskin ihmisiä. Tämä taas vähentää alhaisen riskin ihmisten halukkuutta ottaa vakuutus, mikä nostaa hintaa entisestään. Käytännössä vakuutusyhtiöt pyrkivät hinnoittelemaan tuotteensa riskiryhmien mukaan.
Nobelisti George Akerlof kehitti teoreettisen mallin, joka yleistää haitallisen valikoitumisen periaatteen myös muihin epäsymmetrisen informaation tilanteisiin. Termi "market for lemons" tulee hänen 1970 julkaisemansa artikkelin nimestä "Quarterly Journal of Economics" -lehdessä.
Akerlof käytti esimerkkinä käytettyjen autojen markkinoita, jossa myydään kahden tyyppisiä autoja: huonoja ("lemons") ja hyviä ("cherries"). Hän oletti, että ostajat eivät pysty erottamaan huonoja ja hyviä autoja.
Myyjä haluaa 1 000 dollaria huonosta autosta ja 2 000 dollaria hyvästä autosta.
Markkinoilla auton hinnaksi muodostuu hyvien ja huonojen autojen osuuksien mukaan painotettu keskiarvo autojen hinnoista.
Hyvän auton myyjä ei ole valmis luopumaan autostaan alihintaan, ja myyjillä on kannuste tuoda enemmän huonoja autoja markkinoille, koska he saavat niistä suuremman voiton.
Kuluttajat ymmärtävät tämän, minkä seurauksena he suostuvat maksamaan entistä vähemmän. Tämä tekee hyvien autojen myynnin vähemmän kannattavaksi, jolloin niiden osuus vähenee markkinoilla ja hinta painuu lähelle huonon auton hintaa.
Pelkkä huonojen tuotteiden olemassaolo tuhoaa laadukkaiden tuotteiden markkinat, kun osapuolten informaatio on epätäydellinen. 
Hyvien autojen myyjillä on oltava jokin keino vakuuttaa ostajat tuotteidensa saadusta.
Mahdollisia ratkaisuja ovat takuu joka jakaa riskin, brändit jotka vakuuttavat laadusta, kauppaketjut, sertifikointi, lisensointi sekä lakisääteinen laaduntarkastus (esim. moottoriajoneuvojen katsastus).
Turkin vaakuna

Turkin tasavallalla ei ole virallista, laissa määrättyä valtiontunnusta, mutta tähteä ja puolikuuta (turk. ay-yıldız) käytetään muun muassa turkkilaisissa passeissa, henkilökorteissa ja Turkin lähetystöissä ulkomailla.
Tähti ja puolikuu periytyvät Osmanivaltakunnan lipusta, mutta sirppi oli käytössä jo aikaisemmin Konstantinopolin vaakunana.
Sterlitamak

Sterlitamak (, ) on Baškortostanin toiseksi suurin kaupunki. Tämä vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 273 486 asukkaan kaupunki sijaitsee tasavallan keskiosassa Belajan varrella 130 kilometriä pääkaupungista Ufasta etelään.
Sterlitamak on tärkeä teollisuuskaupunki, jonka tärkeimmät teollisuudenalat ovat kemikaali-, koneenrakennus- ja puunjalostusteollisuutta. Sterlitamak ei kuulu kaupunkia ympäröivään Sterlitamakin piiriin vaan muodostaa oman hallintoalueensa. 
Historia.
Sterlitamak perustettiin vuonna 1766 satamaksi suolan kuljetusta varten. Kaupunginoikeudet se sai 1781.
Kylkiluu

Kylkiluut (, monikossa "costae") ovat luita, jotka osallistuvat rintakehän muodostamiseen. Kylkiluiden tehtävä on suojella rintaontelon elimiä.
Lukumäärä.
Ihmisellä on yleensä 12 paria kylkiluita. Joillakuilla harvoilla voi olla 11 paria, ja joillain on ylimääräisiä niin sanottuja kaulakylkiluita tai lannekylkiluita. Nämä voivat joskus aiheuttaa kiputiloja.
Kylkiluuparien lukumäärä vastaa kaikilla eläinlajeilla rintanikamien määrää.
Rakenne ja kiinnittyminen.
Kaksi ensimmäistä eli ylintä kylkiluuparia ja kolme viimeistä paria ovat melko erilaisia muihin verrattuna. Ensimmäinen kylkiluu on kaikkein lyhyin, ja muista poiketen se on litistynyt ylä/alasuunnassa eikä ulko/sisäsuunnassa kuten muut. Loput seitsemän paria muistuttavat suuresti toisiaan. Niissä on erotettavissa pää, kaula ja varsi.
Kaikki kylkiluut niveltyvät selänpuoleisesta päästään kahteen rintanikamaan kaksiosaisen nivelpinnan avulla. Rinnan puolella seitsemän ensimmäistä kylkiluuparia liittyvät kimmoisasti rintalastaan kylkiruston välityksellä. Kahdeksannen, yhdeksännen ja kymmenennen kylkiluun rustot ovat yhdistyneet ja muodostavat kylkikaaren, jonka välityksellä ne ovat yhteydessä rintalastan alapään kanssa. Yhdestoista ja kahdestoista kylkiluu ovat muodoltaan yksinkertaisia puikkoja, jotka päättyvät vapaasti lihasten väliin.
Kylkiluun toisen nivelen lateraalipuolella kylkiluun varren suunta kääntyy voimakkaasti eteenpäin ja muodostaa kulman. Kylkiluun varren sisä-alareunan uurteessa kulkee verisuoni ja hermoja.
Kylkiluiden muodostama rintaontelo laajenee hiukan hengittäessä hengityslihasten toimesta.
Samoa Observer

Samoa Observer on samoalainen päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Savea Sano Malifa aloitti sen julkaisun lokakuussa 1978. Lehti ilmestyi lyhyen aikaa vuonna 1994 vain kaksi kertaa viikossa, mutta marraskuusta 1994 lähtien se on taas ollut päivittäinen.
Ångermanland

Ångermanland (joskus myös , ) on yksi Ruotsin maakunnista. Se sijaitsee Pohjois-Ruotsissa Norlannin pääalueella. Ångermanlandin pinta-ala on 19 894,3 km². Vuoden 2011 lopussa maakunnassa oli 131 086 asukasta, joten väentiheys oli 6,6 asukasta neliökilometriä kohti.
Maakunta sijaitsee luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna Pohjanlahden länsirannikolla. Sen naapurimaakuntia ovat Medelpadin, Jämtlandin, Lapin ja Västerbottenin maakunnat. Ångermanland on pinta-alaltaan Ruotsin kuudenneksi suurin maakunta.
Maakunnan suurin kaupunkitaajama on Örnsköldsvik. Muut kaupungit ovat Härnösand, Kramfors ja Sollefteå. Maakunnan korkein kohta on Tåsjöberget, joka kohoaa 635 metrin korkeuteen. Suurin järvi on Tåsjön.
Prinssi Nicolas Paul Gustaf on Ångermanlandin herttua.
Väestönkehitys.
Väestö lääneittäin.
Ångermanlandissa oli vuoden 2011 lopussa yhteensä 131 086 asukasta, jotka jakaantuivat eri lääneihin seuraavasti:
Kaikki läänit kuuluvat maakuntaan vain osittain.
Salavat

Salavat (, ) on yli 150 000 asukkaan kaupunki Venäjällä Baškortostanissa, 165 kilometriä tasavallan pääkaupungista Ufasta. Kaupunki sijaitsee Belajajoen laaksossa joen itäisellä rannalla. Salavat ei kuulu sitä ympäröivään Sterlitamakin piiriin vaan muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.
Historia.
Salavat perustettiin vuonna 1948 ja kaupunki siitä tuli 1954. Se perustettiin alun perin uuden raakaöljynjalostuskombinaatin rakentajien asuma-alueeksi, mutta kasvoi kuudessa vuodessa todelliseksi kaupungiksi, ja vuonna 1959 siellä oli jo 61 000 asukasta. Vuodesta 1995 väkiluku on pysynyt tasaisesti 155 000 tuntumassa.
Sterlitamakin piiri

Sterlitamakin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Baškortostanin tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 2 227 km², asukasluku noin 35 000 ja asukastiheys 15 asukasta neliökilometriä kohden. 
Piirin alueen sisäpuolella sijaitsevat Sterlitamakin ja Salavatin kaupungit, jotka eivät kuulu piiriin vaan muodostavat omat, suoraan tasavallan hallinnon alaiset kaupunkipiirikuntansa. Piiri koostuu 20 maalaiskunnasta (kyläneuvostoalueesta). Sterlitamakin itäosan halki virtaa Kaman sivujoki Belaja.
Väestö.
Venäjän vuoden 2021 väestönlaskennan aikaan Sterlitamakin piirin väkiluku oli 48 044. Näistä oli 39,5% venäläisiä, 24,7% baškiireja, 23,0% tataareja, 7,5% tšuvasseja, 1,3% mordvalaisia, 1,0% ukrainalaisia, 0,5% kazakkeja, 0,3% azereja, 0,2% uzbekkeja, 0,1% armenialaisia, 0,1% tadžikkeja, 0,1% saksalaisia, 0,1% mareja ja 1,4% muita.
Neftekamsk

Neftekamsk (, ) on noin 121 733 asukkaan kaupunki Baškortostanin tasavallan luoteiskolkassa Kaman varrella, 250 kilometriä pääkaupungista Ufasta luoteeseen. Jos tarkastellaan hieman laajempaa, lähistön maaseutua sisältävää Neftekamskin kaupunkipiirikuntaa, asukkaita oli vuonna 2010 yhteensä 133 535.
Neftekamsk sijaitsee Krasnokamskin piirin sisällä, muttei ole sen osa. 
Historia.
Neftekamsk perustettiin vuonna 1957 ja kaupunki siitä tuli 1963.
Prothom Alo

Prothom Alo () on päivittäin julkaistava bangladeshilainen sanomalehti. Se ilmestyy Dhakassa. "Prothom Alo" tarkoittaa bengalin kielellä ensimmäistä valoa. Lehti perustettiin vuonna 1998 ja sen tämänhetkinen päätoimittaja on Matiur Rahman.
Ilman johtolankaa

Ilman johtolankaa ("Without a Trace") on yhdysvaltalainen draamasarja, joka kertoo kadonneita henkilöitä etsivästä FBI:n ryhmästä. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3 ja FOX.
Sarjan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli vuonna 2002. Sen loi Hank Steinberg ja tuottajana toimi Jerry Bruckheimer. Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin CBS:llä. Ohjelmassa kadonneiden rinnalla juonena olivat myös päähenkilöiden ongelmat ja keskinäiset suhteet.
Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta, vuoteen 2009 asti. Kausista kuusi ensimmäistä on julkaistu DVD:llä.
Hongkongissa ja Australiassa sarjan näyttämisen jälkeen näytettiin televisiossa oikeiden kadonneiden kuvia.
Taustaa.
Sarja sijoittuu New Yorkiin. Siinä etsitään kadonneita henkilöitä Jack Malonen johtaman FBI:n tiimin avulla. Jack Malone käy tiimeineen läpi minuutti minuutilta kadonneen henkilön historian. Mottona on "Löytääksesi kadonneen, sinun on ensin opittava tuntemaan hänet". Malonen tiimiin kuuluu kuusi henkeä ja työt alkavat siitä hetkestä, jolloin kadonnut henkilö on viimeisen kerran nähty. Yleensä kadonnut henkilö löydetään jakson lopussa.
Kipu-tyttö

Kipu-tyttö on henkiolento suomalaisessa mytologiassa, joka tunnetaan lähinnä kivunlievitykseen käytetyistä loitsuista. Usein kiputyttöä kutsutaan Tuonen neidiksi.
Kipu-tyttö tekee ihmisille kipuja vääntämällä kipukiveä. Kipukivi on kipumäellä, kipuvuorella tai kipukukkulalla, ja joskus myös lähellä on kipukoski. Joissain loitsuissa kiputytön kerrotaan itkevän.
Kipukivessä on reikä tai reikiä, jonne kipu-tyttöä pyydetään viemään kivut, sillä "ei kivi kipuja itke, paasi vaivoja valita". On mahdollisia merkkejä siitä, että kipuvuorina on pidetty joitakin oikeita mäkiä. On myös oletettu, että reiällisillä kipukivillä voitaisiin tarkoittaa kuppikiviä.
Joskus Kipu-tytön sijaan puhutaan Kivuttaresta, joka on vanhempi naispuolinen henkiolento. Hän on kuitenkin kipujen keittäjä, eikä käytä kipukiveä, vaan keittää ihmisten kivut suuressa mustassa padassa.
M’Sila

M’Sila () on kaupunki ja M’Silan maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Atlasvuorten ylätasangolla 235 kilometriä Algerista kaakkoon. M’Silan kunnassa oli vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 156 600 asukasta.
Maantiede ja ilmasto.
M’Silan kunnan pinta-ala on 232 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä M’Tarfan ja Souamaan, etelässä Ouled Madhin ja lännessä Ouled Mansourin kuntiin sekä pohjoisessa Bordj Bou Arreridjin maakuntaan. 
Kaupunki sijaitsee Hodnan tasangolla. Pohjoisessa ovat samannimiset vuoret ja etelässä Chott el Hodnan suolajärvi. Kaupungin läpi virtaa Ksob-niminen vadi, joka muodostaa pohjoisessa tekojärven.
Seudulla vallitsee aroilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 10 ja heinäkuun 33 astetta. Vuotuinen sademäärä on alle 200 millimetriä.
Historia.
Fatimidit perustivat M’Silan vuonna 927 vartioimaan Ifriqiyan länsirajaa paimentolaisheimojen hyökkäyksiltä. Siitä kehittyi kukoistava kauppapaikka ja maatalouden keskus, joka toimi myös Zabin alueen pääkaupunkina. 1000-luvun alussa M’Sila menetti asemansa sen lähelle perustetulle hammadidien pääkaupungille Qal’at Bani Hammadille, ja myöhemmin se taantui pieneksi maatalousalueen keskukseksi.
Liikenne ja talous.
M’Silasta on maantieyhteydet lähimaakuntiin sekä rautatiet Bordj Bou Arreridjiin ja Constantineen. Bou Saâdassa on lentoasema.
Kaupungissa on muun muassa öljy-, kaasu-, konepaja- ja elintarviketeollisuutta, alumiinitehdas ja Algerian suurin, 8 800 megawatin sähkövoimala. Ympäröivä maaseutu tuottaa viljaa, vihanneksia, hedelmiä, lihaa ja maitoa. M’Silassa toimiva Mohamed Boudiafin yliopisto on perustettu vuonna 1985.
Nähtävyydet.
Maanjäristyksen jälkeen uudelleen rakennetussa kaupungissa ei ole huomattavia nähtävyyksiä. Lähistöllä sijaitseva Qal’at Bani Hammad on Unescon maailmanperintökohde.
Marrakech

Marrakech (vanh. Marrakeš, ) on miljoonakaupunki Marrakesh-Safin alueella Marokossa, Atlasvuorten juurella. Vuonna 2014 kaupungin metropolialueen asukasluku oli 1 063 415.
Kaupungin perusti eteläisessä Marokossa syntynyt berberiheimojen liitto almoravidit valtaan noustessaan vuonna 1062. 1000–1200-luvuilla se toimi pääkaupunkina.
Marrakech koostuu vanhasta kaupungista (medina) ja uudesta kaupungista. Vanha kaupunki valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1985, ja siellä sijaitsee Kutubijan moskeija. Vanhaa kaupunkia ympäröi 12 kilometriä pitkä muuri. Marrakechissa sijaitsee myös vilkas basaarialue "Djemaa el-Fna". Muita kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä ovat muun muassa Bahia-palatsi, jo rauniotunut El Badi -palatsi, Musée de Marrakech, Musée Yves Saint-Laurent ja sen vieressä oleva Majorelle -puisto, johon hänen tuhkansa on ripoteltu, sekä Saadi-haudat.
Marrakechissa vallitsee aroilmasto. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 20 °C:n ja 38 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 5 °C:n ja 17 °C:n välillä. Vuosittainen sadanta on noin 120 millimetriä.
Menaran kansainvälinen lentoasema on kuuden kilometrin päässä Marrakechin keskustasta lounaaseen.
The Independent (täsmennyssivu)

The Independent voi viitata esimerkiksi seuraaviin sanomalehtiin:
Naoko Takahashi

Naoko Takahashi (, s. 6. toukokuuta 1972 Gifu, Japani) on entinen japanilainen kestävyysjuoksija.
Takahashi juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1997 sijoittuen Osakan maratonilla seitsemänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti maaliskuussa Nagoyan maratonin Japanin ennätysajalla 2.25.48. Joulukuussa 1998 hän juoksi Aasian kisojen voittajaksi parantaen Japanin ennätystä lukemiin 2.21.47. Vuonna 2000 hän voitti jälleen Nagoyan maratonin sekä Sydneyn olympialaisten maratonilla olympiakultaa ajalla 2.23.14.
2001 Takanashi voitti ensin helmikuussa 30 kilometrin katujuoksukilpailun Japanin ennätysajalla 1.41.57. Syyskuussa hän juoksi Berliinin maratonilla maailmanennätyksen 2.19.46. Se oli ensimmäinen kerta, kun naisjuoksija alitti 2.20:n haamurajan. Catherine Ndereba paransi ennätystä kuitenkin jo viikon päästä. Takahashi voitti Berliinin maratonin myös vuonna 2002. 2003 hän sijoittui Tokion maratonin toiseksi ja voitti sen vuonna 2005 ajalla 2.24.39. Takahashi tunnettiin erityisesti kovasta harjoittelustaan. Hän juoksi parhaimmillaan jopa 350 kilometriä viikossa.
Takahashi lopetti uransa vuonna 2008.
Laghouat

Laghouat () on keidaskaupunki ja Laghouatin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian Saharan pohjoisosassa. Se sijaitsee Saharan Atlaksen eteläreunalla 415 kilometriä Algerista etelään. Laghouatin kunnassa oli arviolta 210 200 asukasta vuonna 2018.
Maantiede ja ilmasto.
Laghouatin kunnan pinta-ala on 400 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Sidi Makhloufin, idässä El Assafian, etelässä Bennasser Benchohran ja lännessä Khenegin ja Tadjemoutin kuntiin. Kaupungin itäpuolella on vadi Mzi.
Seudulla vallitsee aavikkoilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 9 ja heinäkuun 33 astetta. Vuotuinen sademäärä on 100–150 millimetriä.
Historia.
Keskiajalla syntyneen kaupungin paikallinen nimitys on Laqwāṭ. Seudun kanta-asukkaat ovat arabilaistuneita berbereitä ja entisiä arabipaimentolaisia. Algerian itsenäistymiseen saakka Laghouatissa asui myös juutalaisia. Paikalliset heimot kiistelivät Marokon ja sittemmin Turkin valtapiirien rajalla sijainneen keitaan hallinnasta, kunnes ranskalaiset valtasivat sen verisessä taistelussa vuonna 1852.
Laghouat oli yksi Ranskan Etelä-Algerian sotilaallisista ja hallinnolllisista keskuksista ja 1920-luvulta lähtien tärkeä salafistiliikkeen tukikohta. Se on kasvanut voimakkaasti maan itsenäistymisen jälkeen liikennekeskuksena sekä Saharan öljy- ja kaasuteollisuuden ansiosta. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Hassi R’Melin kaasuntuotantoalue.
Liikenne ja talous.
Laghouatin kautta kulkee Algerista etelään johtava maantie RN1, josta haarautuu RN23 Aflouhun. Kaupungin lähellä on Moulay Ahmed Medeghrin lentoasema. 
Kaupungissa on elintarvike- ja metalliteollisuutta. Keidasviljely tuottaa taateleita, hedelmiä, vihanneksia ja viljaa. Ympäröivällä maaseudulla harjoitetaan varsinkin karjanhoitoa (lampaita, vuohia, nautoja, kameleita). Laghouatissa toimii vuonna 2001 perustettu Amar Telidjin yliopisto.
Kaupunkikuva ja matkailu.
Laghouat tunnetaan yhtenä ”Saharan porteista”, mutta se toimii matkailijoille lähinnä pysähdyspaikkana. Kaupungin vanha osa on rakennettu kahdelle Tizigarine-vuoren pohjoisena jatkeena toimivalle kukkulalle. Eteläisemmällä kukkulalla ovat hallintorakennukset ja sotilasrakennelmia, pohjoiskukkulalla on säilynyt saharalainen perinteinen rakennustyyli. Pohjoiskukkulalla sijaitsee myös katedraali, joka toimii nykyään museona. Muita nähtävyyksiä ovat moskeijat, linnoitus ja kaupungin perustajana pidetyn Sidi Hadj Aissan hautapaikka.
Bou Saâda

Bou Saâda (myös "Bu Sa'ada") on kaupunki Algeriassa, M'Silan maakunnassa. Kaupungin väkiluku on noin 125 000 (2008).
Kaupungissa toimii Algerian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaava jalkapalloseura A Bou Saâda.
Constantinos Mavromichalis

Constantinos ”Gogi” Mavromichalis () (s. 5. maaliskuuta 1987) on suomalainen näyttelijä, toimittaja, mediapersoona ja animaattori.
Mavromichalis kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta keväällä 2006 ja aloitti syksyllä 2008 animaatio-opinnot Bristolissa Englannissa. Mavromichalis valmistui Bristolista vuonna 2011 ja työskentelee Nitro Games -peliyrityksessä.
Constantinoksen isä on kreikkalainen Nicolas Mavromichalis, joka Suomessa tunnetaan paremmin DJ-nimellään Black Mike muun muassa 1980-luvun paikallisradiosta Radio Ykkönen. Mavromichalis avioitui vuonna 2021 ja pariskunta sai tytön elokuussa 2023.
Ura.
Mavromichalis näytteli Romeo Aroa televisiosarjassa "Salatut elämät" vuosina 2005–2008. Myöhemmin hän on toiminut "Iltalehden" IL-TV:n videoiden parissa. Syksyllä 2016 hän aloitti Ylen Kioski-ohjelman juontajana. Kesällä 2019 hän oli yksi Ylen "Saunapäivä"-sarjan pääesiintyjistä yhdessä Tuija Pehkosen ja Mikko Kekäläisen kanssa. Mavromichalis oli mukana myös "Selviytyjät Suomen" syksyllä 2023 esitettävällä kahdeksannella tuotantokaudella.
Mavromichalis sai Kultainen Venla 2022 -gaalassa parhaan esiintyjän yleisöpalkinnon ohjelmastaan "Gogin kantabaari".
Maaliskuussa 2023 Mavromichalis ilmoitti irtisanoutuneensa Yleltä ja ryhtyvänsä yrittäjäksi.
Gogi Mavromichalis oli yksi syksyn 2024 Tanssii tähtien kanssa -ohjelman kilpailijoista.
Tiaret

Tiaret ) on kaupunki ja Tiaretin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Ouarsenisvuorten eteläpuolella 285 kilometriä Algerista lounaaseen. Tiaretin kunnassa oli arviolta 241 000 asukasta vuonna 2018.
Maantiede ja ilmasto.
Tiaretin kunnan pinta-ala on 111,45 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Oued Lillin, idässä Dahmounin ja Aïn Bouchekifin, etelässä Mellakoun ja lännessä Tagdemtin ja Guertoufan kuntiin. Kaupunki on rakennettu Ouarsisvuorten juurella sijaitsevalle Sersoun tasangolle. Sen pohjoispuolella kohoaa Guezoulvuori.
Seudulla vallitsee välimerenilmasto. Tammikuun keskilämpötila on 8 ja heinäkuun 31 astetta. Vuotuinen sademäärä on alle 250 millimetriä.
Historia.
Paikalla on sijainnut roomalainen Tingartia, joka toimi bysanttilaisaikana läntisen Algerian pääkaupunkina. 700-luvulla sen länsipuolelle rakennettiin ibadilaisiin kuuluneiden rustamidien pääkaupunki Tahart (Tihart, Tahert), josta kehittyi tärkeä kaupan keskus. Se kärsi useista hyökkäyksista ja menetti merkityksensä fatimidien aikana 900-luvulla.
Kaupunki tunnettiin myöhemmin nimellä Tagdemt. Se oli Abd al-Qadirin pääkaupunki vuodesta 1836. Ranskalaiset valtasivat sen vuonna 1841 ja rakensivat vuonna 1845 linnoituksen, jonka ympärille nykyinen Tiaret on muodostunut. Siitä tuli kunta vuonna 1869.
Liikenne ja talous.
Tiaretista on maantieyhteydet naapurimaakuntiin sekä rautatiet Tissemsiltiin, Relizaneen ja Saïdaan. Aïn Bouchekifissa on kotimaanliikenteen lentokenttä.
Kaupunki on viljaa, vihanneksia, hedelmiä ja lihaa tuottavan maatalousalueen keskus, jossa on lähinnä maataloustuotteiden jalostusta. Tiaretissa toimii Ibn Khaldounin yliopisto.
Nähtävyydet.
Tiaretissa ei ole juurikaan säilynyt muinaismuistoja. Paikallisia nähtävyyksiä ovat turkkilaisaikainen moskeija, siirtomaa-ajan rakennukset ja lähistöllä sijaitseva hevostila. Tiaretin eteläpuolella Laghdar ja Araoui -vuorten lähellä sijaitsee 13 djeddareiksi kutsuttua, 300–600-luvuilta peräisin olevaa berberiruhtinaiden mausoleumia.
Betoniraudoitus

Raudoitusta käytetään vahvistamaan betonista valmistettavien rakenteiden tai rakennelmien kuten siltojen lujuutta vaativia osia. 
Yksinomaan betonista valetun rakenteen vetomurtolujuus on hyvin pieni verrattuna sen puristuslujuuteen. Ilman raudoitusta ei olisi mahdollista valmistaa tarvittavan lujuisia etenkään vaakasuoria kantavia teräsbetonirakenteita, kuten palkkeja. Teräksen vetomurtolujuus on huomattavasti suurempi kuin betonin ja terästä sekä betonia yhdistämällä on mahdollista saavuttaa tarvittava lujuus.
Raudoittamiseen yleisimmin käytettävää terästankotyyppiä kutsutaan "harjateräkseksi". Lattioissa ja vastaavissa etenkin paikallavalettavissa rakenteissa käytetään raudoitukseen myös metalliverkkoa. Sen tehtävänä on lujittamisen ohella ehkäistä kutistumishalkeamia.
Teräs sopii raudoitusmateriaaliksi paitsi hintansa myös muiden ominaisuuksiensa vuoksi: sen pituuden lämpötilakerroin on hyvin lähellä betonin kerrointa. Raudoituksessa käytettävät teräslaadut ovat sellaisinaan korroosioalttiita, mutta raudoituksena käytettäessä betonointi suojaa niitä ruostumiselta. Ruostumisen vuoksi "teräsbetonin" valmistuksessa ei käytetä terästä ruostuttavia suoloja sisältävää meri- tai muuta mineraalipitoista vettä.
Raudoitteita valmistavat Suomessa muun muassa Tammet ja Flinkenberg steel.
Betoniraudoite voidaan valmistaa teräksen lisäksi myös ruostumattomasta teräksestä, lasikuidusta ja erilaisista komposiittikuiduista. Toistaiseksi muita kuin teräksisiä raudoitteita käytetään lähinnä erikoiskohteissa.
Betoniteräksien ominaisuudet.
Betoniteräksille määritetään eurooppalaisessa standardisoinnissa seuraavat ominaisuudet:
Lisäksi betoniteräsverkoille pitää määritellä liitosten lujuus.
Béchar

Béchar () on kaupunki ja Bécharin maakunnan hallinnollinen keskus Algerian Saharassa. Se sijaitsee Saouran keidasalueella lähellä Marokon rajaa 1 021 kilometriä Algerista lounaaseen. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Bécharissa oli 165 600 asukasta.
Bécharissa vallitsee aavikkoilmasto. Lämpimintä on heinäkuussa, jolloin päivän keskilämpötila vaihtelee 27 °C:n ja 40 °C:n välillä. Viileintä on tammikuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 4–16 °C. Vuosittainen sadanta on noin 90 millimetriä.
Kaupunki on saanut alkunsa Wadi Baššarin varrelle syntyneistä, palmulehtojen ympäröimistä kylistä. Ranskalaiset perustivat sinne varuskunnan vuonna 1903 ja antoivat sille nimen "Colomb-Béchar" aluetta tutkineen kapteeni Colombin mukaan. Oranista johtava rautatie valmistui vuonna 1905, ja Colomb-Bécharista tuli tärkeä kauppapaikka ja Aïn Sefran sotilasalueen keskus. Toisen maailmansodan aikana alettiin hyödyntää alueen kivihiiliesiintymiä, ja samaan aikaan suunniteltiin rautatien jatkamista Nigerjoelle saakka. Vuonna 1947 kaupungin eteläpuolelle perustettiin Hammaguirin ohjus- ja rakettikeskus, joka oli Ranskan käytössä vuoteen 1967 saakka. Vuonna 1957 Colomb-Bécharista tuli Saouran departementin pääkaupunki. Algerian itsenäistyttyä vuonna 1962 se sai nimen Béchar.
Bécharin kautta kulkee maantie N6. Sinne johtaa myös rautatie, joka otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2010. Kaupungin lähellä sijaitsee Boudghene Ben Ali Lotfin lentoasema.
Bécharin lähellä sijaitsee Kenadsan hiilikaivos sekä lyijy-, rautamalmi- ja mangaaniesiintymiä. Niitä hyödynnetään vähän korkeiden kuljetuskustannusten takia. Paikallisia elinkeinoja ovat hallinto, palvelut, liikenne ja kaupankäynti sekä pienimuotoinen maatalous ja elintarviketeollisuus. Kaupungissa toimii Tahri Mohamedin yliopisto.
Nähtävyyksiä ovat kaupungin vanha osa eli "ksar" katettuine käytävineen, nykyään moskeijana toimiva Saharan Neitsyt Marian kirkko, lähiseudun kylät ja Ziyanian zawiya Kenadsassa.
Ghardaïa

Ghardaïa (, myös Ghardaya) on samannimisen maakunnan pääkaupunki Algeriassa. Asukasluku oli vuoden 1998 väestönlaskennassa 87 599.
Ghardaïa sijaitsee M'Zabin laaksossa ja siellä on säilynyt runsaasti keskiaikaista arkkitehtuuria. Laakso on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi.
New Sabah Times

New Sabah Times on Sabahissa, Malesiassa julkaistava sanomalehti. 
New Sabah Timesin nimi oli alun perin "Sabah Times", kun Donald Stephens perusti sen vuonna 1949. Vuonna 1954 lehti yhdistyi "North Borneo News" -lehden kanssa ja sen nimeksi muutettiin "North Borneo News &amp; Sabah Times". Vuonna 1969 lehti vaihtoi nimensä "Kinabalu Sabah Timesiksi", mutta vuonna 1979 otettiin taas käyttöön alkuperäinen nimi "Sabah Times". Lehden julkaisu lopetettiin 24. maaliskuuta 1995. 8. maaliskuuta 1998 se perustettiin uudelleen nykyisellä nimellä "New Sabah Times".
Bordj Bou Arreridj

Bordj Bou Arreridj () on kaupunki ja Bordj Bou Arreridjin maakunnan hallinnollinen keskus Algeriassa. Se sijaitsee Medjanan tasangolla 200 kilometriä Algerista kaakkoon. Bordj Bou Arreridjin kunnassa oli arviolta 191 700 asukasta vuonna 2018.
Bordj Bou Arreridjin kunnan pinta-ala on 81,1 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Medjanan ja Hasnaouan, idässä Sidi Embarekin, kaakossa El Anasserin, etelässä El Hamadian ja lännessä El Achirin kuntiin.
Seudun ilmasto on välimerellinen. Tammikuun keskilämpötila on 6 ja heinäkuun 28 astetta. Vuotuinen sademäärä on 350–400 millimetriä.
Strategisesti tärkeällä paikalla on sijainnut turkkilaisten linnoituksia. Ranskalaiset rakensivat sinne linnoituksen vuonna 1841. Bordj Bou Arreridjin kaupunki perustettiin vuonna 1852, ja siitä tuli kunta vuonna 1870. Šeikki Mohamed El-Mokranin johtamat kapinalliset hävittivät kaupungin vuonna 1871. 1970-luvulla Bordj Bou Arreridjiin alkoi syntyä teollisuutta, ja vuonna 1984 siitä tuli maakunnan keskus.
Bordj Bou Arreridjin kautta kulkee Algerista itään johtava valtatie A2 sekä rautatie, josta on yhteys M’Silaan. Kaupungissa on elintarvike-, elektroniikka- ja sähkölaiteteollisuutta. Siellä toimii Mohamed El Bachir El Ibrahimin yliopisto. Paikallisia nähtävyyksiä ovat linnoitus ja vuonna 1894 rakennettu moskeija.
Ivo Van Damme

Ivo Van Damme (21. helmikuuta 1954 Dendermonde – 29. joulukuuta 1976 Orange, Ranska) oli belgialainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Vuonna 1976 Van Damme voitti 800 metrillä EM-hallikultaa ja oli myöhemmin kesällä yksi mitalisuosikeista Montrealin olympialaisissa. Olympialaisissa hän sijoittuikin toiseksi sekä 800 että 1 500 metrillä. Van Dammen 800 metrin hopea-aika Montrealista, 1.43,86, säilyi Belgian ennätyksenä lähes 48 vuotta vuoteen 2024 asti, jolloin sen rikkoi Eliott Crestan. Van Damme juoksi samana vuonna 1976 1 000 metrillä Euroopan-ennätyksen 2.15,5. 
Van Dammen lyhyt mutta loistokas ura päättyi jo seuraavana talvena hänen kuollessaan auto-onnettomuudessa. Jo seuraavana kesänä 1977 Brysselissä järjestettiin Ivo Van Dammen muistokilpailut, Memorial Van Damme. Kilpailu on ollut osa yleisurheilun kultaista liigaa ja sen seuraajaa Timanttiliigaa.
Abba Eban

Abba Solomon Eban (, synt. Aubrey Solomon Eban; 2. helmikuuta 1915 – 17. marraskuuta 2002) oli israelilainen diplomaatti ja poliitikko. Hänet tunnettiin erittäin lahjakkaana puhujana, joka sai Yhdysvaltojen juutalaisten tuen Israelin valtiolle kasvamaan.
Aubrey Solomon Eban syntyi Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa. Eban muutti nuorena Englantiin, jossa opiskeli muun muassa Cambridgen yliopistossa. Eban palveli Britannian armeijassa toisessa maailmansodassa. Hänen sotilasarvonsa oli majuri. Eban palveli myös brittiarmeijassa Palestiinassa.
Eban jäi Israeliin ja muutti etunimensä "Aubrey"stä "Abba"ksi, koska Abba oli hepreankielinen nimi. Eban oli Israelin ensimmäinen YK:n suurlähettiläs. Eban oli YK:ssa töissä noin yhden vuosikymmenen. Eban toimi myös Yhdysvaltain Israelin suurlähttiläänä.
Ebanin työ Yhdysvalloissa päättyi vuonna 1959, ja hän palasi Israeliin. Israelissa Eban meni politiikkaan ja pääsi Israelin parlamenttiin knessetiin Mapai-puolueen edustajana. Eban toimi David Ben-Gurionin hallituksen opetus- ja kulttuuriministerinä vuosina 1960–1963.
Vuosina 1966–1974 Eban toimi Israelin ulkoministerinä ja puolusti maata kuuden päivän sodan aikana vaikka kannatti luopumista alueista, jotka Israel miehitti sodan aikana.
Oltuaan kolme vuosikymmentä knessetissä Eban hävisi vuoden 1988 vaalit. Eban kirjoitti ja opetti Princetonin ja Columbian yliopistoissa. Eban on haudattu Kfar Shmaryahuun Tel Aviviin.
Beloretsk

Beloretsk (, ) on kaupunki Baškortostanissa Belaja-joen varrella, 245 kilometriä pääkaupungista Ufasta. Kaupunki on Beloretskin piirin hallintokeskus. Beloretsk syntyi vuonna 1762 perustetun rautatehtaan ympärille. Kaupunki siitä tuli vuonna 1923.
Beloretsk on yksi Baškortostanin merkittävimmistä teollisuuskaupungeista. Tärkeimmät tuotantoalat ovat kaivos-, metalli- ja rakennusteollisuus. Kaupungissa asuu nykyään vajaa 70 000 asukasta.
Rondo Classic

Rondo Classic on Suomen suurin ja pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut taidemusiikkia käsittelevä aikakauslehti. Se perustettiin vuonna 1963 nimellä "Rondo: Musiikkilehti". Vuonna 2024 painettua lehteä ilmestyi kahdeksan numeroa. Vuodesta 2011 lehden nimi on ollut "Rondo classic". Alun perin lehteä julkaisi Suomen musiikinopettajain liitto, ja nykyinen julkaisija on Classicus Oy. Lehden päätoimittaja on Harri Kuusisaari.
"Rondossa" on muun muassa artikkeleita kuuluisista muusikoista, tulevista konserteista ja taidemusiikin asemasta. Klassisen lisäksi lehdessä käsitellään ajoittain maailman musiikkikulttuureja, musiikkiteatteria, jazzia ja pop-musiikkia. Rondo julkaisee myös Yleisradion Yle Radio 1:n sekä Yle Teeman musiikkiohjelmatietoja. Joka toinen kuukausi lehden liitteenä on CD-levy, jonka voi tilata erikseen. "Rondo Classicin" levikki on 8 250 kappaletta.
Classicus Oy:lle myönnettiin radiotoimilupa 18. marraskuuta 2009, ja Radio Rondo FM aloitti lähetykset 22. maaliskuuta 2010. Radio Rondo Classic lopetti toimintansa yrityskaupan myötä marraskuussa 2012. Sen jälkeen taajuus siirtyi uudelle omistajalle.
Beloretskin piiri

Beloretskin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Baškortostanin tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 11 501 km² ja asukasluku noin 34 400. 
Piirin hallintokeskus on Beloretskin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa. Piirin suurimmat etniset ryhmät ovat venäläiset ja baškiirit.