tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaikkien nimet

Kaikkien nimet (alkuteos: "Todos os nomes") on Nobel-palkitun portugalilaisen kirjailija José Saramagon (1922–2010) romaani. Se julkaistiin alun perin portugalin kielellä vuonna 1997, ja Erkki Kirjalaisen suomennoksen on kustantanut Tammi vuonna 2000.
Juoni.
"Kaikkien nimet" -teoksen päähenkilönä on viisikymppinen "José-herra", joka työskentelee paikallisen Väestörekisterikeskuksen toimistoapulaisena nimeämättömässä kaupungissa. Hänen asuntonsa on suorassa yhteydessä rekisterikeskukseen, ja hän harrastaa salaisesti monien asioiden, kuten merkittävien henkilöiden henkilötietojen, keräilyä.
Eräänä yönä José-herra hakee elävien arkistosta lisää tietoja tunnetuista henkilöistä, kun hän sattumalta tulee ottaneeksi mukaan myös tavallisen 36-vuotiaan naisen tiedot. Naisesta tulee José-herralle ankara pakkomielle, ja kirjan pääaiheena on juuri José-herran suorittamat epätoivoiset yritykset jäljittää 36-vuotiasta naista. Hän joutuu etsintöjensä yhteydessä rikkomaan sekä työpaikkansa sääntöjä että lakia mm. murtautuessaan naisen entiseen oppilaitokseen penkoakseen vanhoja oppilaskortteja arkistosta.
José-herran etsinnöt eivät pääty sittenkään, kun hän saa tietää etsimänsä naisen kuolleen äskettäin – pian hänelle selviää naisen, matematiikanopettajan tehneen selittämättömän itsemurhan unilääkkeillä. Lopulta Väestörekisterikeskuksen johtaja, "yliregistraattori", paljastaa José-herran salaiset toimet, mutta suhtautuu niihin yllättävän suopeasti eikä esimerkiksi salli hänen jättää eroanomusta. Kirjan keskeinen viesti lukijalle on maailman merkityksettömyys.
Hard Candy (elokuva)

Hard Candy on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen draama-/jännityselokuva, jonka on käsikirjoittanut Brian Nelson ja ohjannut David Slade. Sen pääosassa ovat Patrick Wilson ja Ellen Page. "Hard Candy" on Sladen ensimmäinen varsinainen elokuva tämän ohjattua ennen vain musiikkivideoita. Se valittiin Sitgesin elokuvajuhlissa vuoden 2005 parhaaksi elokuvaksi. Elokuvan nimi "Hard Candy" on nettislangia ja tarkoittaa alaikäistä tyttöä.
Juoni.
14-vuotias tyttö Hayley Stark tapaa 32-vuotiaan valokuvaajan, Jeffin, Internetissä. He päättävät tavata läheisessä kahvilassa, mistä seuraa matka Jeffin kotiin. Jeff, jota Hayley luulee pedofiiliksi, saa kuitenkin huomata, että Hayley ei olekaan niin viaton kuin miltä aluksi vaikuttaa.
Eskilsön lossi

Eskilsön lossi () on Suomen länsirannikolla Kaskisten ja Närpiölle kuuluvan Eskilsön saaren välillä, tiellä 17065 liikennöivä lossi. Lossin hyötykuorma on 44 tonnia ja kuivapaino 72 tonnia. Lossi liikennöi tarvittaessa. Lossitoiminnasta vastaa Finferries.
Nykyisin Pohjanmaalla on ainoastaan kaksi lossia. Toinen on Eskilsön lossi ja toinen Bergön lossi Korsnäsin Bredskäretin ja Maalahteen kuuluvan Bergön saaren välillä.
Ilma-alusrekisteri

Ilma-alusrekisteri on kunkin valtion kansallinen rekisteri siviili-ilmailuun käytettävistä ilma-aluksista. Rekisterin kansallinen ylläpitovelvoite sisältyy Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAOn vuonna 1944 Chicagossa solmittuun kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimukseen ja kansallisiin lainsäädäntöihin, kuten Suomessa ilmailulakiin.
Suomessa ilma-alusrekisteriä ylläpiti vuoden 2009 loppuun ilmailuhallinto, sen jälkeen Liikenteen turvallisuusvirasto. Vuoden 2019 alusta lähtien ylläpitäjä on Liikenne- ja viestintävirasto, joka julkaisee rekisterin Suomessa rekisteröidyistä ilma-aluksista kerran vuodessa tammikuussa ja päivitysotteen kuukausittain.
Rekisterissä on ilma-aluksesta mm.
1.1.2012 (1.1.2009, 1.1.2007) rekisteri sisälsi yhteensä 1562 (1472, 1348) ilma-alusta:
Live in Concert 1972/73

Live in Concert 1972/73 on Deep Purplen live-DVD, joka sisältää KB-Hallenissa Kööpenhaminassa 1972 taltioidun konsertin sekä 3 kappaletta New Yorkista vuodelta 1973. Kööpenhaminan konsertti on aiemmin julkaistu VHS:nä nimillä "Scandinavian Nights" ja "Machine Head Live".
Sisältö.
KB-Hallen, Kööpenhamina, Tanska 1.3.1972 (mustavalkoinen):
Hofstra University, Hempstead, Long Island, NY, USA 29.5.1973
Roger Whittaker

Roger Whittaker (22. maaliskuuta 1936 Nairobi, Kenia – 13. syyskuuta 2023) oli brittiläinen laulaja ja lauluntekijä, jonka levyjä on myyty yhteensä 55 miljoonaa kappaletta. Hän lienee tunnetuin levyttävä viheltäjä.
Whittakerin esittämä musiikki on pääosin folkia. Hänen kappaleitaan ovat muun muassa ”The Last Farewell”, ”New World In The Morning”, ”Durham Town” ja vihellyskappaleensa ”Mexican Whistler”.
Suomessa Whittaker tuli tunnetuksi kappaleestaan ”Finnish Whistler”, joka oli vihellyssovitus kappaleesta "Oi jos ilta joutuisi". Whittaker esitti kappaleen vuonna 1974 Suomen euroviisukarsinnan väliajalla, ja myöhemmin sitä käytettiin "Patakakkosen" tunnusmusiikkina. Whittakerin ”Swaggy” puolestaan soi Radio Suomessa viikoittain lähetettävän "Alivaltiosihteeri"-ohjelman viikkovisan taustamusiikkina.
Whittaker syntyi Kenian pääkaupungissa Nairobissa 22. maaliskuuta 1936. Hänen äitinsä oli opettaja ja isänsä alun perin kauppiassukua. Whittaker sai paljon vaikutteita itäafrikkalaisesta musiikista. Hän keskeytti lääkäriopintonsa Etelä-Afrikan Kapkaupungissa, muutti vuonna 1959 Britanniaan ja opiskeli Walesissa eläintiedettä, biokemiaa ja meribiologiaa.
Whittakerin ura muusikkona alkoi kesällä 1962. Hän on saanut suosiota niin Euroopassa, Australiassa kuin Pohjois-Amerikassakin. Kestävimmän suosion Whittaker sai Saksassa, jossa hän julkaisi yli 20 albumia. Hän myös lauloi saksaksi, vaikkei osannut kieltä muuten kuin matkimalla.
Roger Whittaker vieraili Suomessa ensimmäisen kerran keväällä 1969 promoottorinaan Tom Hertell (s. 1925). Whittaker esiintyi "Jatkoaika"-viihdeohjelmassa, jossa hän esitti ainakin kappaleet ”Early One Morning”, ”Green Green” ja ”Mexican Whistler”. Huhti-toukokuun 1969 ajan hän esiintyi Helsingin Kalastajatorpalla, ja palasi sinne esiintymään myös syksyllä 1971. Neljännellä Suomen-vierailullaan marraskuussa 1972 Whittaker konsertoi Helsingin Kulttuuritalossa.
Vuoden 1974 Suomen euroviisukarsinnan väliajalla Whittaker esitti vihellyskappaleensa ”Mexican Whistler” ja ”Finnish Whistler” sekä laulun ”Mamy Blue”. Samana vuonna hän oli pääosassa Tanskan television "Sellaista oli kerran" -viihdeohjelmassa, joka osallistui Kultainen ruusu -kilpailuun Sveitsin Montreux’ssä ja esitettiin myös Suomen ykköskanavalla toukokuussa 1974.
Whittaker lopetti esiintymiset vuoden 2010 paikkeilla ja vetäytyi asumaan Etelä-Ranskaan.
Live in California 1974

Live in California on Deep Purplen California Jam-festivaaleilla 1974 taltioitu DVD. Sen kuvasi alun perin ABC-TV ja TV-versiosta on julkaistu VHS-tallenteita sekä laserlevyversioita, joista on puuttunut "Lay Down Stay Down"-kappale. DVD:n lähteenä on käytetty 2-tuumaisia videonauhoja jotka sisältävät koko keikan ja joiden äänenlaatu on vanhoja versioita parempi. 
Sisältö.
California Jam, Ontario Motor Speedway, LA, CA, USA 6.4.1974
Oowee – Oohla

Oowee – Oohla on vuonna 2007 julkaistu Hurriganesin DVD. 
Sisältö.
Legacy.
Taustavaikuttajien ja ex-kitaristien haastattelut:
Uskorenije

Uskorenije (, ’nopeuttaminen’) oli Mihail Gorbatšovin vuonna 1985 Neuvostoliitossa käyttöön ottama termi. Käytännössä vuonna 1987 alkanut uskorenije tuotti rahaa raskaaseen teollisuuteen, joka lopulta epävakautti talouden. Uskorenijeen liittyi muun muassa työpaikkojen kurin tiukentaminen ja parempi puoluevirkailijoiden valvonta. Kesäkuussa 1987 uskorenijen todettiin epäonnistuneen ja se korvautui kunnianhimoisemmalla "perestroikalla".
Tausta.
Neuvostoliiton kuva oli heikentynyt 1980-luvulla, huolimatta joistakin merkittävistä saavutuksista 70-vuotisen historiansa aikana, kuten siirtymisestä pääosin maatalousyhteiskunnasta ydinasesupervallaksi. Menestyksekkään 1970-luvun jälkeen maa kohtasi uuden taantuman ajan. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) korkea-arvoisten virkailijoiden harhakuva siitä, että talous oli paremmassa kunnossa kuin se todellisuudessa oli, vaikeutti merkittävien uudistusten toteuttamista. Esimerkiksi Leonid Brežnevin ajan ”BAM”-kampanja Siperian rautatien rakentamiseksi ei saanut Neuvostoliiton väestöä innostuneeksi, mikä kertoi erosta Neuvostoliiton viestin ja todellisuuden välillä. Gorbatšov varoitti Brežneviä toistuvasti muuttamaan Neuvostoliiton talouden suuntaa, mutta hänen edeltäjänsä ei kuitenkaan uskonut tilanteen olevan niin huono. Tämän tehottomuuden lisäksi Neuvostoliitossa ei ollut riittävästi myöskään markkinakilpailua. Neuvostoliiton talous jäi länsimaisista talouksista jälkeen lähes jokaisella toimialalla.
Käytännössä.
Yrittäessään lisätä tuotantoa Gorbatšov käynnisti uudistuksen nimeltä "uskorenije", joka tarkoittaa nopeuttamista. Neuvostoliitto oli kohtaamassa taantuman, joten astuttuaan valtaan Gorbatšov yritti elvyttää talouskasvua eri keinoin. Hän edisti tuottavuutta, lisäsi sijoituksia talouteen ja rajoitti alkoholin myyntiä. Nämä kolme toimenpidettä epäonnistuivat kuitenkin täydellisesti. Vaikka propagandakampanjat lisääntyivät ja poissaoloja sekä korruptiota vastaan taisteltiin, näillä toimenpiteillä oli vähäinen vaikutus työntekijöiden tuottavuuteen. Sen sijaan se johti korkeisiin inflaatioasteisiin. Useita rakennushankkeita aloitettiin, mutta niitä ei koskaan saatu päätökseen. Alkoholin kieltäminen, vaikka se vähensi kuolleisuutta, lisäsi ihmisten tyytymättömyyttä.
Rises Over Japan

Rises Over Japan on Deep Purplen viisi kappaletta sisältävä video, joka on kuvattu Japanissa Tokion Budokanilla joulukuussa 1975. 
Videon on editoinut Clive Smith.
Japan

Japan oli brittiläinen vuonna 1974 Lewishamissa perustettu uuden aallon pop/rockyhtye. Yhtye aloitti glam rock -yhtyeenä, mutta nousi suosioon uusromanttisella synth popilla 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Japan voitti levy-yhtiön järjestämän kykyjenetsintäkilpailun ja sai sopimuksen Saksan Ariola-Hansa Recordsille vuonna 1977. Seuraavana vuonna ilmestyivät albumit "Adolescent Sex" ja "Obscure Alternatives", jotka jäivät vaille huomiota yhtyeen kotimaassa ja Yhdysvalloissa, mutta myivät hyvin muun muassa Japanissa ja Alankomaissa.
Vuoden 1979 kolmosalbumi "Quiet Life" muutti Japanin tyyliä aiemmasta kitaravetoisesta musiikista elektronisempaan soundiin. Se nousi Britannian albumilistan sijalle 53 ja nimikkosingle "Quiet Life" nousi seuraavana vuonna uudelleenjulkaistuna Top20:een. Samoihin aikoihin äänitetty, muttei albumilla oleva Smokey Robinson -cover "I Second That Emotion" nousi Britanniassa singlelistan kärkikymmenikköön.
Yhtyeen kaksi viimeistä studioalbumia "Gentlemen Take Polaroids" (1980) ja "Tin Drum" (1981) julkaistiin Virgin-levymerkillä. Tin Drumin single "Ghosts" oli iso hitti Britanniassa nousten listavitoseksi. Yhtye kuitenkin hajosi juuri noustuaan suosionsa huipulle. Viimeiset esiintymiset Britanniassa olivat kuusi loppuunmyytyä keikkaa Lontoon Hammersmith Apollossa marraskuussa 1982. Viimeinen esiintyminen oli Japanin Nagoyassa 16. joulukuuta 1982. Seuraavana vuonna ilmestyi vielä lähinnä livemateriaalista koostettu tupla-albumi "Oil on Canvas", joka nousi Britannian albumilistan viidenneksi.
Yhtye palasi yhteen vuosikymmenen lopulla ja äänitti syyskuun 1989 ja huhtikuun 1990 välillä Miravelin studiolla Ranskassa albumin "Rain Tree Crow". Projekti jäi kertaluonteiseksi.
Kokoonpano.
Japanin jälkeen menestyksekkäimmän uran soittajista on luonut David Sylvian, joka on työskennellyt muun muassa Ryūichi Sakamoton, Holger Czukayn ja Robert Frippin kanssa.
Sekä Jansen että Barbieri ovat osallistuneet useille David Sylvianin sooloalbumeille.
Richard Barbieri soittaa nykyään Suomessakin useaan otteeseen esiintyneessä Porcupine Tree -yhtyeessä.
Mick Karn teki yhteistyötä mm. Bauhaus-yhtyeen Pete Murphyn kanssa sekä sooloalbumeita. Hän vieraili Suomessa italialaisen laulajatar
Alicen taustakokoonpanossa 1996.
Mick Karn menehtyi syöpään 4.1.2011.
Terho Kalliokoski

Terho Kalliokoski (s. 1961) on Rautakesko Oy:n toimitusjohtaja ja Kesko Oyj -konsernin johtoryhmän jäsen. Kalliokoski on myös ollut Anttila Oy:n hallituksen jäsen. Aiemmin hän toimi Ruokakesko Oy:n toimitusjohtajana. Koulutukseltaan Kalliokoski on kauppatieteiden maisteri. 
Ura.
Kalliokoski siirtyi Keskon palvelukseen heti valmistuttuaan Vaasan kauppakorkeakoulusta. Hän aloitti Keskon kauppapaikka- ja kiinteistöosastolla hankesuunnittelijana. Kalliokoski nimitettiin Pohjois-Suomen Keskon talousjohtajaksi vuonna 1991. 1990-luvulla hän toimi kenttäpäällikkönä ja myyntijohtajana Oulussa, kunnes 1999 nimitettiin Pohjois-Suomen aluejohtajaksi. Vuonna 2002 hän siirtyi Kiinteistökeskon johtajaksi. Hänet valittiin Keskon vuoden esimieheksi 2004. Ruokakeskon toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 2005. 
Toimitusjohtajan tehtävässään Kalliokoski on ilmoittanut tavoitteekseen saada K-elintarvikekauppojen tuotevalikoimaan myös apteekkituotteet. Tavoitteen toteutumiseksi Kalliokoski vaatii muutoksia lääkkeiden jakelua koskeviin säännöksiin. K-ketjun toimintaperiaatteina Kalliokoski on lisäksi pyrkinyt korostamaan kattavia aukioloaikoja ja hyvää asiakaspalvelua.
Muu toiminta.
Kalliokoski on valittu Päivittäistavarakauppa ry:n hallituksen varapuheenjohtajaksi. Hän on myös jäsenenä Mainostajien liiton hallituksessa ja Suomalaisen työn liiton valtuustossa.
Kalliokoski osallistuu myös Kristillisen liikemiesverkoston toimintaan. Hänet tunnetaan lisäksi vanhoillislestadiolaisena maallikkosaarnaajana.
Perhe.
Oulusta kotoisin oleva Kalliokoski asuu nykyisin perheineen Kirkkonummella. Perheeseen kuuluu vaimon Leena Kalliokosken lisäksi yksitoista lasta.
Afrikanmeriharakka

Afrikanmeriharakka ("Haematopus moquini") on musta kahlaajalintu. Lajin nimesi ja kuvaili Charles Lucien Bonaparte 1856 ranskalaisen luonnontieteilijän Alfred Moquin-Tandonin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Meriharakan kokoinen, höyhenpuvultaan kokonaan musta kahlaaja, jonka koivet ja nokka ovat kirkkaanpunaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun puku on ruskehtavampi kuin aikuisen. Ääni muistuttaa meriharakan ääntä.
Esiintyminen.
Laji elää eteläisen Afrikan rannikolla Natalista Angolaan. Se pesii kuitenkin vain Namibian Lüderitzin ja Etelä-Afrikan Mazeppa Bayn välisellä alueella. "meadewaldoi"-alalaji on aiemmin esiintynyt Kanariansaarilla, mutta pesintää ei ole koskaan varmistettu.
Lajin kanta on vuonna 2015 tehtyjen arvioiden mukaan kasvussa, mihin on vaikuttanut erityisesti rannan läheisyydessä olevien saarien parempi hoito. Yksilömääräksi arvioitiin vuonna 2014 noin 6 670 yksilöä. Lajin parantuneen tilanteen ansiosta Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto nosti vuonna 2017 sen luokituksen elinvoimaiseksi. Afrikanmeriharakka kuitenkin pesii ihmisten suosimilla rannoilla, ja pesimäaikana tapahtuva rantalomailu ja maastoajoneuvoilla kruisailu tuhoavat sekä pesiä että kasvillisuuteen piiloutuneita poikasia. Myös mangustit ja etelänselkälokit ("Larus dominicanus") ryöstävät pesiä, varsinkin silloin, kun emot eivät uskalla tulla pesälle lähellä oleskelevien ihmisten takia.
Elinympäristö.
Kivikkoiset ja kallioiset rannat sekä rannikolla että saarilla.
Lisääntyminen.
Pesä on kuoppa hiekassa. Munia on 2-4, molemmat emot hautovat.
Ravinto.
Nilviäiset, äyriäiset, lierot.
Keleti pályaudvar

Budapest-Keleti tai Budapest-Keleti pályaudvar () on Unkarin pääkaupungin Budapestin suurin rautatieasema. Se sijaitsee Józsefvárosissa Budapestin VIII osa-alueella. Rautatieasema on rakennettu vuosina 1881–1884 uusrenessanssityyliin arkkitehti Gyula Rochlitzin suunnitelmien pohjalta. Se restauroitiin vuonna 1998.
Rautatieasema toimii myös Budapestin metron M2-linjan ja M4-linjan metroasemana. Linjan 2 yhteys avattiin vuonna 1970 ja linjan 4 vuonna 2014.
Lopé-Okanda

Lopé-Okanda on metsäalue Gabonissa. Alueesta suurin osa on sankkaa sademetsää, mutta siellä on myös viimeiset jäänteet Keski-Afrikan savanneista sekä jälkiä menneistä kulttuureista, kuten kaiverruksia ja kalliopiirroksia. Siellä on ollut ihmisasutusta 400 000 vuoden ajan.
Puistossa on gorilloja, simpansseja ja afrikannorsuja sekä muita suuria nisäkkäitä. Yhteensä puistossa tavataan 63 nisäkäslajia sekä 399 lintulajia. Sen läpi virtaava Ogooué-joki on ollut aina tärkeä kauppareitti alueella. Puiston poikki kulkee myös maantie sekä rautatie. Metsästystä ja salametsästystä, varsinkin norsunluun kauppaa, pidetään puiston suurimpina uhkina.
Lopé-Okanda on ollut suojelualue vuodesta 1946. Se otettiin vuonna 2007 UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Unkarin valtionooppera

Unkarin valtionooppera () on oopperatalo Unkarin pääkaupungissa Budapestissä. Se sijaitsee Budapestin 6. kaupunginosassa eli Terézvárosissa Andrássy út -kadun varrella. 
Oopperatalon on suunnitellut unkarilainen arkkitehti Miklós Ybl, ja sitä pidetään Yblin mestariteoksena ja yhtenä Budapestin kauneimmista rakennuksista. Taloa rakennettiin yhdeksän vuotta 1875–1884. Ybl johti myös rakennustöitä, ja hänen kerrotaan tarkastaneen itse jokaisen tiilikärryllisenkin.&lt;ref name="török/132"&gt;Török s. 132.&lt;/ref&gt; Oopperatalon rakennuskustannuksista vastasi Itävallan keisari ja Unkarin kuningas Frans Joosef, joka kuitenkin kommentoi Euroopan viehättävimmäksi sanottua oopperataloa sanomalla vain: ”Se on hyvin kaunis. Pidän siitä paljon.” 
Vaikka rakennus on suurikokoinen, se ei näytä massiiviselta. Rakenteeltaan se on pääosin uusrenessanssia, mutta siinä on myös uusbarokin elementtejä. Pääsisäänkäynnin kahta puolta ovat Franz Lisztin ja Ferenc Erkelin patsaat, jotka on suunnitellut Alajos Stróbl. Rakennuksen kulmissa toisen kerroksen tasalla on neljän muusan patsaat: Terpsikhore, Erato, Thaleia ja Melpomene. Sisätila on runsaasti freskoin koristeltu. Pääsalissa on 1 289 istumapaikkaa.
"Unkarin kuninkaallinen oopperatalo" avattiin yleisölle 27. syyskuuta vuonna 1884. Sen ensimmäinen johtaja oli Ferenc Erkel. Gustav Mahler toimi johtajana vuosina 1888–1891 ja johti itse kaksi Puccinin oopperaa. Vuosina 1947–1950 johtajana oli Otto Klemperer. Vuonna 1980 rakennus kunnostettiin ja se avattiin uudestaan yleisölle 1984, samana päivänä kun ensimmäisestä avaamisesta oli kulunut 100 vuotta.
Kaudella 2011–2012 Unkarin valtionoopperan ja kansallisbaletin ohjelmistossa on kuusi uutta oopperaa ja kolme balettiensi-iltaa. Ohjelmiston kohokohtia ovat uudet esitykset Wagnerin "Reininkullasta" ja Mozartin Don Giovannista ja Petit'n baletti "Pariisin Notre-dame". Oopperan musiikillisena johtajana toimii kapellimestari György Győriványi Ráth. Edellinen johtaja Ádám Fischer erosi vuoden 2010 lopussa vastalauseeksi Unkarin hallituksen ja pääministeri Viktor Orbánin harjoittamaa politiikkaa kohtaan.
Fleece

Fleece eli fliisi on polyesteristä valmistettu voimakkaasti nukattu tekokuitu, jota käytetään ulkoilu- ja vapaa-ajanvaatteissa. Fleece tuli markkinoille 1960-luvulla, kun Helly Hansen ja Norwegian Fiber Pile Inc kehittivät ensimmäisen fleecen. Fleeceasusteet ovat pehmeitä, kevyitä, hyvin lämpimiä ja ne kuivuvat villavaatteita nopeammin.
Fleecekankaat ovat ympäristölle haitallisia. Aina, kun fleecekangasta pestään, siitä irtoaa pieniä, 0,002–0,2 millimetrin kokoisia muovihiukkasia. Nämä mikromuovit ovat tutkimusten mukaan suuri uhka vesistöille ja niiden eliöstölle.
Fleecekankaat ovat todella tulenarkoja eivätkä tästä syystä sovellu esimerkiksi nuotion ääressä käytettäviksi. Fleece ei varsinaisesti syty, mutta se sulaa.
Kurjat kuppilat

Kurjat kuppilat (alkuperäiseltä nimeltä "Kitchen Nightmares"), myös nimellä Kuppilat kuntoon, Gordon Ramsay, on yhdysvaltalainen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa on Gordon Ramsay. Sarja perustuu alkuperäiseen brittiversioon "Ramsay's Kitchen Nightmares".
Ohjelmassa huonosti menestyvät ravintolat pyytävät Ramsayn apuun korjaamaan erilaisia ravintolan ongelmia kuten yhteistyön puutetta tai ruoan heikkoa tasoa. Sarjaan kuuluu vahvasti dramatiikka. Sarjan avausjakso esitettiin amerikkalaisella Fox-kanavalla 19. syyskuuta 2007. Sarjaa on tehty seitsemän tuotantokautta, ja vaikka Ramsay ilmoitti lopettavansa ohjelman tekemisen kesäkuussa 2014. Sarja sai jatkoa vuonna 2023, kun ohjelma palasi kymmenen vuoden tauon jälkeen Studio Ramsayn tuottamana Fox-kanavan ohjelmistoon. Suomessa sarjaa on näyttänyt mm. Nelonen.
Vastaanotto.
"New York Times" -sanomalehden kriitikko Ginia Bellafante kuvaili arvostelussaan Ramsayn opetusmenetelmiä ja korkeita laatuvaatimuksia "kiistatta mukaansatempaaviksi" ja kommentoi lisäksi, että "on kokemus itsessään nähdä Ramsayn työskentelevän ongelmatilanteen rauhallisesti ottavan ylimielisen ravintolan omistajan kanssa". "Chicago Tribune" -sanomalehden kriitikko Maureen Ryan puolestaan kohdisti kritiikkinsä ohjelman lähettänyttä FOX-kanavaa kohtaan seuraavasti: "Jätä tehtävä Foxille hoidettavaksi, jonka brittiläiset osasivat melko hyvin, niin he pilaavat sen ... Hällä väliä ruoanlaitosta, koska tämä ohjelmaversio näyttää keskittyvän ravintolan omistajien perhedraamoilla leikkimiseen Ramsayn vierailun aikana".
Oikeuskäsittely.
Vuonna 2007 Dillon's -ravintolan entinen päätoimitusjohtaja Martin Hyde asetti Gordon Ramsaya kohtaan syytteen ravintolan olosuhteiden lavastamisesta sekä palkattujen näyttelijöiden käytöstä katsojien huijaamiseksi. Oikeuskäsittely meni lopulta välimiesoikeuteen. 
Vuonna 2018 Oceana -ravintolan omistajat asettivat Gordon Ramsaya kohtaan syytteen ravintolan olosuhteiden lavastamisesta sekä myöhemmin käytettyjen kuvamateriaalien väärinkäytöstä, koska niiden katsottiin aiheuttaneen ravintolalle huonoa julkisuuskuvaa sosiaalisessa mediassa.
Vladimir Monomah

Vladimir Monomah (tai Vladimir II) (ven. Владимир Мономах ); (1053 – 19. toukokuuta 1125) oli Kiovan Rusin suuriruhtinas vuosina 1113–1125.
Suku.
Vladimir oli vuonna 1046 avioituneitten Vsevolod I:n ja Bysantin prinsessa Anastasian/Irenen (k. 1067) poika. Anastasian isäksi väitetään keisari Konstantinos IX Monomakhosta, mutta luotettava lähde puuttuu. Encyclopædia Britannican mukaan hän oli Irenen isä. 
Vladimir oli isänsä Vsevolodin eläessä Smolenskin ja Tšernigovin ruhtinas ja pysyi Svjatopolk Isjaslavitšin tultua suuriruhtinaaksi tälle alamaisena ja uskollisena. Hänet valittiin Kiovan suuriruhtinaaksi vasta Svjatopolk II:n kuoltua vuonna 1113.
Kiovan suuriruhtinas.
Vladimirin hallintokausi oli Kiovan Rusin kukoistusaikaa. Hänen poikansa taistelivat menestyksellä virolaisia, bulgaareja ja polovtseja vastaan, ja uppiniskaiset aliruhtinaat pakotettiin tottelevaisuuteen. Suzdaliin hän perusti Vladimirin kaupungin. Russkaja pravdaan tehtiin muutoksia ja lisäyksiä, kirkkoja ja luostareita perustettiin ja apotti Sylvester kokoonpani Nestorin nimellä tunnetun kronikan. Vladimir kirjoitti itsekin "Neuvoja lapsilleni", jossa hän kehottaa näitä lempeyteen ja kunnollisuuteen. Tämä on ensimmäinen tunnettu maallikon kirjoittama muinaisvenäjänkielinen teksti.
Vladimir Monomah kuoli toukokuussa 1125 sotaretkellään Altajoella. Hänet haudattiin Pyhän Sofian katedraaliin Kiovaan.
Avioliitot ja jälkeläiset.
Hän avioitui vuonna 1069/1070 Gytha of Wessexin (n. 1053/1061 – 1098/1107), joka oli Englannin kuningas Harold Godwininpojan ja tämän tanskalaisen vaimon Edith Joutsenkaulan (Ealdgyth Swan-neck) tytär. 
Heille syntyivät lapset:
Toinen puoliso Eufemia, bysanttilainen aatelisnainen
Heille syntyivät lapset:
Eräässä lähteessä Juri ja Andrei lasketaan ensimmäisen puolison lapsiksi sekä Isjaslav, Svjatoslav ja Rostislav toisen puolison lapsiksi. 
Henkilö.
Vladimir Monomahin kerrotaan olleen juomari, joka suositteli runsaan päivällisen jälkeen kunnon siestaa.
Jaropolk II

Jaropolk II Vladimirovitš () (n. 1082 Tšernigov – 18. helmikuuta 1139) oli Kiovan Rusin suuriruhtinas vuosina 1132–1139.
Suku.
Hän oli Kiovan suuriruhtinas Vladimir Monomahin ja tämän ensimmäisen puolison Gytha of Wessexin toiseksi nuorin poika. Hänellä oli kuusi täysisisarusta ja kuusi sisaruspuolta. Hänen veljiään olivat Mstislav I Suuri, Izjaslav Vladimirovitš Kurskin ruhtinas, Svjatoslav Vladimirovitš Smolenskin ja Perejaslavin ruhtinas, Vjatseslav I sekä velipuoli Juri Dolgoruki.
Ruhtinaan poika.
Vuonna 1103 hän osallistui sotaretkeen polovtsialaisia ​​vastaan. Hänen isänsä Vladimir Monomah, josta tuli Kiovan suuriruhtinas vuonna 1113, teki Jaropolkista Perejaslavin ruhtinaan vuonna 1114 kolmanneksi vanhimman poikansa Svjatoslavin kuoleman jälkeen.
Perejaslavin ruhtinaana Jaropolk osallistui lukuisiin sotaretkiin polovtsialaisia ​​vastaan. Vuonna 1116 hän marssi yhdessä isänsä joukkojen kanssa Minskin ruhtinas Glebia vastaan. Aikakirjat kertovat, että hän johti Drutskin kaupungin koko väestön eteläisille Perejaslavin maille. Jaropolk ylläpi hyviä suhteita iäkkääseen isäänsä, joka usein luotti poikaansa komentamaan joukkoja sodissa polovtsialaisten kanssa yhdessä vanhemman veljen Mstislavin kanssa. Vuonna 1125 Jaropolk torjui polovtsien hyökkäyksen Perejaslavin ruhtinaskuntaa vastaan ​​Polkostenin taistelussa.
Ruhtinas.
Vanhemman veljensä Mstislav Suuren kuoleman jälkeen hän astui Kiovan suuriruhtinaan valtaistuimelle 17. huhtikuuta 1132. Heikkona poliitikkona hän riitaantui muitten ruhtinaitten kanssa ja aiheutti kiistoja Venäjän etelä- ja pohjoisosassa vuosina 1134-1135. Kiovan suuriruhtinaana hän yritti toteuttaa isänsä testamentin määräykset, jotka koskivat valtaistuimen perimystä Mstislav Suuren pojille, minkä vuoksi hän siirsi ruhtinas Vsevolod Mstislavitšin Novgorodista Perejaslavliin. 
Perejaslavlissa tapahtuneen konfliktin aikana velipuoli Juri Dolgoruki hallitsi lyhyen aikaa, jonka jälkeen Jaropolk asetti sinne veljenpoikansa Polotskin ruhtinas Izjaslav Mstislavitšin, mutta siirsi sinne pian veljensä Vjatšeslav I Vladimirovitšin, joka ​​hallitsi vuosina 1132-1134, jolloin Turovin ruhtinaskunta siirtyi Izjaslav Mstislavitšille.
Perintö.
Jaropolk Vladimirovitš Monomah kuoli Kiovassa 18. helmikuuta 1139. Hänet haudattiin ensin Jantšinin luostarin kappeliin lähellä Kiovan Pyhän Andreaksen kirkkoa, hänen leskensä suuriruhtinatar Jelena toi miehensä jäännökset itse kirkkoon vuonna 1145.
Jaropolkin kuollessa Polotsk, Novgorod ja Tšernigov olivat jo hänen hallintansa ulkopuolella. Rostov-Suzdalin ruhtinaskunta säilytti nimellisen uskollisuuden Kiovalle.
Avioliitto.
Suuriruhtinas Jaropolk II oli naimisissa vuonna 1116 vangiksi otetun Jasskin alaaniruhtinaan tyttären Jelenan kanssa, heidän lapsistaan ei ole olemassa luotettavaa tietoa.
Erasmus+

Erasmus+ (Erasmus Plus, ) on Euroopan unionin vaihto-opiskelijaohjelma, joka on perustettu vuonna 1987 nimellä Erasmus-ohjelma. Vuonna 2014 alkoi ohjelman kausi nimellä Erasmus Plus. Sitä edellinen kausi oli Elinikäisen oppimisen ohjelma vuosille 2007–2013. Erasmus-ohjelma oli aiemmin (vuoteen 1999) osa Sokrates-ohjelmaa. 
Vuosina 2014–2027 ohjelman tunnus on Erasmus Plus ("Erasmus+"). Sen kokonaisbudjetti on 14,7 miljardia euroa. Edellisistä kausista poiketen Erasmus kattaa kaikki vaihdon muodot, esimerkiksi koululaisvaihdon, urheilijavaihdon, harjoittelun ja aikuisten elinikäisen oppimisen vaihdon.
Opiskelijalle Erasmus+ antaa tilaisuuden osallistua opiskelijavaihtoon ulkomaisessa korkeakoulussa ja Erasmus-harjoitteluun ohjelmaan osallistuvan maan yrityksessä tai organisaatiossa. Kaikkien alojen tutkinto-opiskelijat voivat osallistua Erasmus-apurahalla tuettuun 2–12 kuukauden opiskeluvaihto- tai harjoittelujaksoon EU:n jäsenvaltioissa, ETA-maissa (Islanti, Norja ja Liechtenstein) ja Turkissa.
Erasmus+ -ohjelma yleissivistävälle koulutukselle tukee eurooppalaisten koulujen ja päiväkotien yhteistyötä ja niiden välistä oppilas- ja henkilöstövaihtoa. Opetushenkilökunta voi esimerkiksi kehittää ammattitaitoaan ja koulun tai päiväkodin valmiuksia eurooppalaiseen täydennyskoulutushankkeen avulla. Erasmus+ -ohjelman vuonna 2021 alkavalla uudella ohjelmakaudella siirrytään suurelta osin liikkuvuuden yksittäisistä hankehauista edunsaajan akkreditointiin. 
Erasmus+ on virallisesti perustettu 15. kesäkuuta 1987, ja siihen on siitä lähtien osallistunut yli kaksi miljoonaa Erasmus-opiskelijaa. Lukuvuonna 2008–2009 ohjelman kautta lähti vaihtoon lähes 199 000 vaihto-opiskelijaa, mikä on opiskelijavaihdon Euroopan ennätys.
Suomen entinen pääministeri Jyrki Katainen on ainoana EU-maiden hallituksen- tai valtionpäämiehenä osallistunut opiskeluaikanaan Erasmus-ohjelmaan.
Vjatšeslav I

Vjatšeslav I (1083 – 2. helmikuuta 1155/ joulukuu 1154) oli Kiovan Rusin suuriruhtinas vuosina 1139 ja 1151–1154.
Suku.
Hän oli Kiovan suuriruhtinas Vladimir Monomahin ja tämän ensimmäisen puolison Gytha of Wessexin nuorin poika. Hänellä oli kuusi täysisisarusta ja kuusi sisaruspuolta. Hänen veljiään olivat Mstislav I Suuri, Isjaslav Vladimirovitš Kurskin ruhtinas, Svjatoslav Vladimirovitš Smolenskin ja Perejaslavin ruhtinas ja Jaropolk II sekä velipuoli Juri Dolgoruki.
Ruhtinas.
Hän hallitsi Smolenskin ruhtinaskuntaa vuodesta 1107, toisten tietojen mukaan 1113–1125, Turaun ruhtinaskuntaa vuosina 1125–1132 ja 1134–1146; Peresopnitsan ruhtinaskuntaa 1146–1149 sekä Perejaslavin ruhtinaskuntaa vuosina 1132–1134 ja 1142.
Ensi kerran hän nousi valtaan Kiovassa vuonna 1139 veljensä Jaropolk II:n kuoltua, mutta menetti pian valtansa Vsevolod II:lle. Seuraavan kerran Vjatšeslav nousi valtaan veljenpoikansa Izjaslav II:n kanssahallitsijaksi vuonna 1151 ja hallitsi kuolemaansa joulukuuhun 1154 asti.
Hänet on haudattu Kiovan Pyhän Sofian katedraaliin.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Vjatšeslav Vladimirovitš avioitui ennen vuotta 1128 naisen kanssa, jonka nimeä ei tunneta. Ipatjevin kronikka ("Hypatian Codex") kertoo hänen poikansa Mihailin kuolemasta vuonna 1129. Vjatšeslavin yksi pojanpoika oli Roman, joka sai Smolenskin ruhtinaskunnassa hallittavikseen Vasiljevin ja Krasnin kaupungit Kiovan ruhtinas Rostislav I Mstislavitšilta vuonna 1165.
Jättimarskinlilja

Jättimarskinlilja ("Eremurus robustus") on suurikokoinen aurinkoisen paikan perenna.
Ulkonäkö ja koko.
Jättimarskinliljan kukkavana kasvaa kaksi, jopa kolme metriä korkeaksi, ja suorat miekkamaiset lehdetkin kohoavat metrin mittaisiksi. Kukinto voi olla valkoinen, keltainen tai vaaleanpunainen. Tähtimäisissä kukissa on kuusi terälehteä. 
Levinneisyys.
Jättimarskinlilja on kotoisin Keski-Aasiasta.
Elinympäristö.
Jättimarskinlilja viihtyy aurinkoisella paikalla. Se vaati kasvupaikan, jossa vesi ei seiso.
Amerikanmerimetso

Amerikanmerimetso ("Phalacrocorax auritus") on Pohjois-Amerikan yleisin merimetsolaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Lintu on suuri, musta, täysikasvuisena keskimäärin 80 cm pitkä. Pesimäaikana soitimella ovat päälaella näkyvissä lyhyet töyhdöt. Naamassa sekä nokan ylä- että alatyvessä on keltainen kuvio. Sukupuolet ovat samannäköiset. Nuori lintu on selästä ruskehtavampi sekä kaulasta ja rinnasta vaaleampi. Linnulla on isot räpyläjalat.
Levinneisyys.
Pohjoisimmillaan lajia tavataan eteläisestä Alaskasta lännessä itärannikon Uuteen Englantiin saakka. Eteläisimmillään lajia tavataan Meksikossa ja Bahamalla. Pohjoisimmat yksilöt muuttavat talveksi lajin eteläisemmille pesimäalueille. Lajia on tavattu harvinaisena harhautuneena vieraana Isossa-Britanniassa tammi-huhtikuussa 1989, Irlannissa marraskuussa 1995 - tammikuussa 1996 ja Azoreilla.
Elinympäristö.
Laji viihtyy sekä suolaisissa että makean veden vesistöissä sekä rannikoilla että sisämaassa. Joitakin pesimäyhdyskuntia on tavattu jopa kaivosaltaiden kuivien puiden luota. Lintu ui taitavasti ja sukeltaa syvällekin käyttäen räpylöitään potkurimaisesti hyväksi. 
Lisääntyminen.
Lintu pesii yhdyskunnissa. Pesä tehdään risuista, joihin naaras munii noin 3-4 munaa maalis-elokuun välillä. Munat ovat sinertäviä.
Ravinto.
Amerikanmerimetso syö pääasiassa kalaa, joskus sammakoita ja äyriäisiä.
Otakar Vávra

Otakar Vávra (28. helmikuuta 1911 Hradec Králové, Itävalta-Unkari – 15. syyskuuta 2011 Praha, Tšekin tasavalta) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja. 
Vávra syntyi Hradec Královéssa ja opiskeli arkkitehtuuria yliopistoilla Brnossa ja Prahassa. Hän teki elokuva-alan töitä jo opiskeluaikanaan, ja ensimmäinen ohjaus "Filosofská historie" on vuodelta 1937. Useissa Vávran varhaisissa elokuvissa esiintyi paitsi Lída Baarová, myös hänen vähemmän tunnettu sisarensa Zorka Janů, joka kuoli oman kätensä kautta vain 24-vuotiaana. Vuodelta 1947 on Vávran sodanvastaisesti asennoitunut Karel Čapekin romaaniin pohjautuva "Krakatit". 
Vávran kenties tunnetuin ohjaus on Václav Kaplickýn kirjaan pohjautuva "Kladivo na čarodějnice" vuodelta 1969. Hän jatkoi ohjaajantöitä vanhuusiälleen saakka ja antoi huomattavia vaikutteita suurimmalle osalle myöhemmistä tšekkiläisistä ohjaajista. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 Tšekin leijona ("Český lev", maan tärkein kansallinen elokuvapalkinto) ja vuonna 2004 presidentillinen ansiomitali. 
Vávran edellä mainitsemattomien tunnettujen töiden joukkoon kuuluu "Romance pro křídlovku" (1966). Hänestä tuli vuonna 1963 Prahan esittävien taiteiden akatemian professori, ja hänen opiskelijoidensa joukkoon lukeutuu muiden muassa Miloš Forman.
Věra Chytilová

Věra Chytilová (2. helmikuuta 1929 Ostrava – 12. maaliskuuta 2014 Praha) oli tšekkiläinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan 1960-luvun tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon kokeellisimpana ohjaajana. 
Chytilován 1960-luvun elokuvat ovat täynnä mustaa huumoria, absurdeja tapahtumia ja feminististä kulutuskulttuurin kritiikkiä. Chytilová on Tšekin elokuvahistorian selvästi tunnetuin naiselokuvaohjaaja. 
Elämä ja ura.
Chytilová oli alun perin koulutukseltaan arkkitehti. Monen uuden aallon kärkinimen tavoin hän opiskeli Prahan elokuvakoulussa FAMUssa Otakar Vávran oppilaana. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli "Jostakin muusta" vuonna 1963. "Perlicky na dne" () (1965) oli episodielokuva, johon Chytilová ohjasi sen kokeellisimman jakson. 
Chytilován seuraava elokuva "Tuhatkaunokit" (1966) on hänen tunnetuin ohjauksensa. Elokuvassa kaksi teinityttöä tekee sarjan leikillisiä, riemukkaita ja pilkallisia kokeita todellisuudella. Elokuva oli liikaa kommunistisen puolueen viranomaisille. Se kiellettiin teattereissa vuodeksi, eikä sitä saanut viedä ulkomaille. Aatamin ja Eevan tarinan uudelleen kertova "Ovoce stromu rajských jíme" () (1969) oli Chytilován viimeinen elokuva, joka lasketaan tšekkoslovakialaisen elokuvan uuteen aaltoon. 
Kun Neuvostoliiton miehitys 1968 lopetti lyhyen vapauden aikakauden monet uuden aallon kärkinimistä jättivät maan. Chytilová jäi kotimaahansa, kieltäytyi tekemästä kompromisseja ja kärsi vuosia työtilaisuuksien puutteesta. Hänen myöhemmät elokuvansa ovat selvästi varhaisia elokuvia realistisempia. Elokuvien sisältö oli silti yhtä kokeellista kuin aiemmin.
Perintö ja arvostus.
Chytilová on tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon ja koko maailman elokuvahistorian radikaaleimpia kokeilijoita. Hän on myös Tšekin elokuvahistorian selvästi tunnetuin naiselokuvaohjaaja. Vaikka Chytilován elokuvat eivät ole muodollisen ja sisällöllisen kokeellisuutensa vuoksi uuden aallon tunnetuimpia teoksia tai oman aikansa yleisömenestyksiä, niitä on tutkittu ja niistä on kirjoitettu paljon, erityisesti feministisestä näkökulmasta. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Tuhatkaunokit" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Olga Kotljarova

Olga Ivanovna Kotljarova (, s. 12. huhtikuuta 1976 Sverdlovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen juoksija.
Kotljarova voitti 1995 nuorten EM-kultaa 400 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa samalla matkalla sisäratojen EM-kisoissa. Vuonna 1997 hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 53,17, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Saman vuoden Universiadeissa hän voitti kultaa 400 metrillä ja pitkässä viestissä. Euroopan cupissa hän voitti pitkän viestin ja oli kolmas 400 metrillä. Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,03. Seuraavana vuonna hän voitti Budapestin EM-kisoissa EM-pronssia 400 metrillä ja hopeaa pitkässä viestissä. Kauden lopussa yleisurheilun maailmancupissa hän oli viides 400 metrillä ja kolmas 4 x 400 metrin viestissä.
Kotljarova karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 400 metrin välierissä, mutta oli samoissa kisoissa voittamassa MM-kultaa pitkässä viestissä. Hän voitti samana vuonna Euroopan cupissa pitkän viestin ja oli toinen 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 50,72 ja samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi, mutta oli mukana voittamassa pitkässä viestissä olympiapronssia. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa ja kultaa viestissä. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 x 400 metrin viestissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Euroopan cupissa 400 metrin juoksun ajalla 50,09.
Kotljarova sijoittui 800 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 2.00,94. Seuraavana vuonna hän voitti matkan Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viidenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa ajalla 1.57,38 ja juoksi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi.
Kotljarova oli mukana Venäjän viestijoukkuessa, joka teki yhä voimassa olevan sisäratojen maailmanennätyksen 4 x 400 metrin viestissä.
M/S Kilmore

M/S Kilmore () on Kiinan hallituksen omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1977 Ulsanissa, Etelä-Koreassa ja alun perin sen nimi oli "Norsky". Kuollutta painoa "Kilmorella" on 7 820 tonnia. Alus on rekisteröity Bulgarian lipun alle ja sen kotisatama on Varna. Aluksen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin.
Kilmoren sisaralukset ovat M/S Stena Transfer, M/S Tor Baltica, M/S Stena Partner, M/S Atlantic Freighter, M/S Finnforest, M/S Stena Transporter, M/S Diplomat, M/S Global Carrier, M/S Global Freighter sekä jo uponnut M/S Finnbirch.
Käyttöhistoria.
30. marraskuuta 1977 alus luovutettiin Stena Container Linen omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Hull. Tuolloin aluksen nimi oli "Norsky". Samana päivänä North Sea Ferries vuokrasi laivan itämerenliikenteeseensä.
Vuonna 1980 laiva sai uuden nimen: "Stena Shipper". Saman vuoden aikana Merzario Line vuokrasi aluksen ja kastoi sen "Merzario Ionia"ksi. Seuraavana vuonna Entermar Shipping Co SA vuokrasi aluksen ja jälleen nimi vaihtui; uusi nimi oli "Constellation Enterprise". Vuonna 1986 Stena Challenger Ltd. osti aluksen ja liputti sen Bahaman lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Nassau. Myös aluksen nimi vaihtui samalla; uusi nimi oli Stena Shipper. Uudelleenkastamisen jälkeen Stena Shipper aloitti liikennöinnin Travemünden ja Göteborgin välillä. 
Kesäkuussa 1987 ruotsalainen Nordström &amp; Thulin -varustamo osti Stena Shipperin ja rekisteröi sen Ruotsin alusrekisteriin kotisatamanaan Tukholma. Aluksen luovutus tapahtui kuitenkin vasta syyskuussa. Syyskuun alussa alus meni Blohm + Vossin telakalle Hampuriin Saksaan kunnostettavaksi. Samalla se sai uuden nimen: "N+T 700".
25. joulukuuta 1987 laivan nimi muuttui jälleen; uusi nimi oli "Graip". Myös kotisatama muuttui Visbyksi. Vuoden 1988 alussa Graip aloitti Gotlandslinjenin liikenteessä, välillä Visby–Oskarshamn (kesällä reitti oli Oskarshamn–Visby–Nynäshamn). Joulukuussa 1988 laivan ollessa tulossa Oskarshamniin, ajoi alus poijun päälle. Tästä seurasi yhden potkurin vahingoittuminen. Onnettomuuden jälkeen Graip meni kunnostettavaksi Cityvarvet -nimiselle telakalle Göteborgiin. 
Kiinan hallituksen omistukseen.
Maaliskuussa 1998 Kiinan hallitus osti laivan ja rekisteröi sen Kiinan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Shanghai. Samalla alus sai uuden nimen: "Chong Ming Dao". Pian tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Hongkongin ja Kiinan välillä. Vuonna 2006 Chong Ming Dao muutettiin ro-ro-alukseksi Shanghaissa.
Elokuussa 2006 Celtic Ferries vuokrasi aluksen. Samalla alus sai nykyisen nimensä ja se rekisteröitiin Bulgarian lipun alle. Kotisatamaksi tuli Mustanmeren rannalla sijaitseva Varna. Toukokuun lopulla 2007 TransRussiaExpress vuokrasi Kilmoren sen reitille Sassnitz–Lyypekki–Pietari. Vuoden 2007 lopulla vuokrasopimus päättyi ja alus lähti Las Palmasiin. Lokakuussa 2008 alus aikarahdattiin Logitec Linesin liikenteeseen linjalle Castellón de la Plana–Marina di Carrara. Espanjan viranomaiset asettivat aluksen käyttökieltoon 17. marraskuussa 2008.
Onze-Lieve-Vrouwekathedraal

Onze-Lieve-Vrouwekathedraal on katedraali belgialaisessa Antwerpenin kaupungissa. Se on roomalais-katolisen Antwerpenin hiippakunnan pääkirkko. Katedraali kuuluu brabantilaisen rakennustaiteen parhaimmistoon. Sen kellotorni on kuulunut vuodesta 1999 lähtien Unescon maailmanperintökohteisiin.
Katedraali edustaa goottilaista arkkitehtuuria. Sen rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1352 ja ne saatiin päätökseen vuonna 1521. Suunnitteluista viidestä tornista vain yksi toteutettiin ja rakennettiin. Kirkon suunnittelijoina toimivat Jan Appelmans ja tämän poika, Pieter Appelmans. Kirkosta tuli katedraali, kun Antwerpenin hiippakunta perustettiin vuonna 1559.
Onze-Lieve-Vrouwekathedraalin 123 metrin korkeuteen yltävä kirkontorni on Benelux-maiden korkein goottilainen torni. Katedraalissa on myös huomattava kokoelma barokkiajan taidemaalarin Peter Paul Rubensin töitä.
Niko Kalliojärvi

Niko Kalliojärvi (s. 3. toukokuuta) on suomalainen kitaristi ja laulaja, joka tunnetaan pääasiassa metalliyhtye Amoralin pitkäaikaisena vokalistina vuosina 2002–2008. Kalliojärvi erosi yhtyeestä vuonna 2008 motivaation puutteen vuoksi, mutta palasi takaisin huhtikuussa 2015 kitaristi-laulajan ominaisuudessa. Poisollessaan hän toimi kitaristi-laulajana death metal yhtye Lithuriassa, laulajana melodisessa death-metal yhtye Tracedawnissa (jonka akustisella Arabian Nights EP:llä kuullaan ensi kertaa hänen puhdasta lauluaan) sekä perusti espoolaisen modernia metallia soittavan yhtyeen nimeltä Humavoid.
Niko tutustui Amoralin kitaristi Silver Otsiin käydessä tämän kanssa samaa lukiota. Otsin kautta Kalliojärvi tutustui myös Ben Varoniin ja Juhana Karlsoniin, jotka alkoivat kiinnostua Nikon äänestä kuullessaan hänen laulavan Panteraa eräissä juhlissa. Kalliojärvi esiintyi Amoralissa ensimmäisen kerran vuonna 2002, kun yhtyeen silloinen laulaja, Matti Pitkänen, ei päässyt tulemaan keikalle ja Kalliojärvi pyydettiin tämän sijaiseksi.
Kalliojärvi valmistui Pop&amp;jazz konservatoriosta 2015 pääinstrumenttinaan kitara.
Diego Tristán

Diego Tristán Herrera (s. 5. tammikuuta 1976 La Algaba, Sevillan maakunta, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Tristán on edustanut kotimaassaan Real Betisiä, Mallorcaa ja Deportivoa. Hän oli kaudella 2001–2002 Espanjan pääsarjan Primera Divisiónin paras maalintekijä ("Pichichi") 21 maalillaan. Kaudella 2006–2007 Tristán palasi takaisin Mallorcaan, mutta ei onnistunut tekemään maaliakaan 13 ottelussa. Kesällä 2007 hän siirtyi Italiaan Serie A:han Livornoon. Ensimmäisen kausi meni kuitenkin molemmilta heikosti, kun Tristán onnistui maalinteossa vain kerran AS Romaa vastaan ja Livorno jäi Serie A:ssa viimeiseksi. Kauden päätteeksi Tristán oli muutaman kuukauden ilman seuraa, kunnes hän sai allekirjoitettua sopimuksen englantilaisseuran West Ham Unitedin kanssa 14. lokakuuta 2008.
Maajoukkueura.
Tristán on pelannut myös Espanjan maajoukkueessa. Debyyttinsä hän teki 2. kesäkuuta 2001 Oviedossa pelatussa ottelussa Bosnia-Hertsegovinaa vastaan. Hän kuului Espanjan joukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Espanjaa Tristán on edustanut yhteensä 15 kertaa ja tehnyt peleissä 4 maalia.
Jennifer Oeser

Jennifer Oeser (s. 29. marraskuuta 1983) on saksalainen seitsenottelija.
Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2002 Oeser sijoittui seitsenottelussa kahdeksanneksi tuloksella 5405. Seuraavana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa ja 2004 alle 23-vuotiaiden Saksan-mestaruuden. Vuonna 2006 hän voitti Saksan-mestaruuden ja samana vuonna Göteborgin EM-kisoissa hän sijoittui neljänneksi ennätystuloksellaan 6376. Osakan MM-kisoissa 2007 Oeser oli seitsemäs tuloksella 6378 ja Pekingin olympialaisissa 2008 yhdestoista tuloksella 6360.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui hopealle ennätyspisteillään 6493. Ottelun viimeisessä lajissa 800 metrin juoksussa hän kaatui hieman ennen ensimmäisen kierroksen täyttymistä, mutta nousi ylös ja juoksi maaliin ajassa 2.14,34 ja varmisti hopeamitalin. Hän voitti kolmanneksi sijoittuneen Kamila Chudzikin 22 pisteellä. 
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Oeser sijoittui kolmanneksi ennätyspisteillään 6683. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 6572 pistettä, mutta nousi Tatjana Tšernovan dopinghylkäyksen jälkeen hopeasijalle. Pekingin MM-kisoissa 2015 Oeser oli kymmenes ja Rio de Janeiron olympialaisissa yhdeksäs.
Lähde: IAAF
Azeglio Vicini

Azeglio Vicini (20. maaliskuuta 1933 Cesena, Italia – 30. tammikuuta 2018 Brescia, Italia) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Vicini toimi Italian maajoukkueen päävalmentajana vuosina 1986–1991. Hän johdatti Italian pronssille vuoden 1990 MM-kotikisoissa.
Noel Fielding

Noel Fielding (s. 21. toukokuuta 1973 Westminster, Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja stand up -koomikko. Hän on näytellyt komediasarjan "The Mighty Boosh" Vince Noiria. Fielding on näytellyt myös "IT-porukan" punaisen oven takana asuvaa gootti Richmond Avenalia.
Filmografia.
TV-sarjat ja elokuvat
Televisioesiintymiset omana itsenään
Charles Friedek

Charles Michael Friedek (s. 26. elokuuta 1971 Gießen) on saksalainen kolmiloikkaaja, lajin maailmanmestari.
Friedek sijoittui vuonna 1998 toiseksi Euroopan hallimestaruuskilpailuissa Valenciassa tuloksella 17,15. Budapestin EM-kilpailuissa hän oli samana vuonna kuudes. Lisäksi hän voitti Grand Prix -finaalin ja maailmancupin. 
Vuonna 1999 Friedek loikki sisäratojen MM-kilpailuissa Maebashissa kultaa halliennätyksellään 17,18. Seuraavana kesänä hän voitti ulkoratojen maailmanmestaruuden Sevillassa tuloksella 17,59. Talvella 2000 Friedek voitti sisäratojen EM-kultaa Gentissä loikittuaan 17,28. Kesällä 2002 hän sijoittui hopealle Münchenin EM-kilpailuissa tuloksella 17,33. 
Friedek voitti Saksan mestaruuden ulkoradoilla kuusi ja sisäradoilla viisi kertaa.
The Varangian Way

The Varangian Way on metalliyhtye Turisaksen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2007. Levyn teema on viikinkien idäntie. Levyltä on myös julkaistu singlet "To Holmgard and Beyond" ja "Rasputin". Levy on teema-albumi, jonka kappaleet kuvaavat seikkailijajoukon matkaa pitkin viikinkien idäntietä kohti Miklagårdia (Konstantinopolia) ja etenevät matkaa pitkin. Tapahtumat ajoittuvat Rooman valtakunnan kultaiselle ajalle, 1000-luvun alkupuoliskolle.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Levyn erikoispainos.
Turisas julkaisi lokakuussa 2007 The Varangian Way-levystä kahden levyn erikoispainoksen. CD sisältää kaksi bonuskappaletta ja DVD-levy bändin livetallenteita, musiikkivideon sekä karaokeversion singlestä To Holmgard And Beyond.
Cursed Be Iron.
Cursed Be Iron -kappale poikkeaa levyn muista kappaleista kahdesta syystä. Ensinnäkään se ei liity levyn Viikinkien idäntiestä kertovaan tarinaan. Viikinkimetalliin sijaan Cursed Be Ironin teema nojaa suomalaiseen kansanmusiikkiin sekä folk metalliin. Toiseksi se on levyn raidoista ainoa, jota bändin solisti Mathias Nygård ei ole sanoittanut. Kappaleen sanat ovat sen sijaan Kalevalan englanninkielisestä käännöksestä. 
Näyte Cursed Be Ironin sanoituksista (Kalevalan on englannin kielelle kääntänyt John Martin Crawford)
"Once thou wert of little value, having neither form nor beauty, neither strength nor great importance, when in form of milk thou rested, when for ages thou wert hidden in the breasts of God's three daughters, hidden in their heaving bosoms, on the borders of the cloudlets, in the blue vault of the heavens." 
"Et sä silloin suuri ollut etkä suuri etkä pieni, et kovin koreakana etkä äijältä äkäinen, kun sa maitona makasit, rieskasena riuottelit nuoren neitosen nisissä, kasvoit immen kainalossa pitkän pilven rannan päällä,alla taivahan tasaisen."
Live at the Royal Albert Hall (Deep Purplen video)

Live at the Royal Albert Hall on taltiointi Deep Purplen "Concerto for Group and Orchestra" -teoksen 30-vuotisjuhlaesityksistä vuodelta 1999. Tapahtumasta on julkaistu myös CD-versio, joka sisältää enemmän kappaleita.
Kappaleet.
(Jon Lord, Miller Anderson, LSO) 
(Jon Lord, Sam Brown, LSO) 
(Ronnie James Dio, Graham Preskett) 
(Ronnie James Dio, Eddie Hardin, Mickey Lee Soule) 
(Ian Paice, Graham Preskett, The Kick Horns) 
(Deep Purple, LSO) 
(Deep Purple, The Kick Horns) 
(Deep Purple, LSO) 
(Deep Purple, LSO) 
(Deep Purple, LSO) 
Esiintyjät.
sekä: