tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nopankylä

Nopankylä on yksi Ilmajoen kylistä. Se sijaitsee kunnan länsiosassa. Kylässä on kaksi järveä ja lampi, Vitiäisjärvi ja Kalajaisjärvi sekä Rajalampi Pässilänvuoren kupeessa. Kalajaisjärvellä sijaitsee Ilmajoen kunnan kurssi- ja leirikeskus sekä seurakunnan leirikeskus. Nopankylässä on Ilmajoen kolmanneksi vanhin, nykyisin noin 30 oppilaan koulu.
Historia.
Ajokalusepät.
1700-luvun lopulla kuului Nopankylästä laajalti konevasaran kilkatus. Salomon Koskelalla oli Nenättömänluomassa hamaripaja, jossa hän valmisti hevosvetoisia fälttejä eli kyntöauroja. Malli oli saatu Lapväärtin sepiltä.
Valentin Kuusisto (1847–1932) aloitti turunmallisen hevoskärryn valmistuksen 1869. Saman kärryn raudoitti seppä Juha I Laurila vanhempi (1821–1905). Laurila takoi Nopankylässä vuodesta 1840. Kärryt myytiin Juho Mahlamäelle Huissille. Tästä alkoi Suomen suurin, kotiteollisesti verkostoitunut hevosajoneuvojen tuotanto. Kylässä oli 1869–1955 kolmisenkymmentä ajokalusepän pajaa, rekien ja kärryjen puuosien valmistajia, pyörien ja kapan valmistajia, kärrymaalareita, toppareita ja kauppamiehiä. Elinkeino työllisti yli 700 henkilöä.
Kärryjen tuotanto päättyi 1955 autojen yleistyessä ja maaseudun koneellistumisen myötä. 1955-luvun jälkeen kärryjen tilalle tulivat kodinkalusteet, ja 1970-luvun loppupuolelle saakka kylässä oli paljon huonekaluteollisuutta.
Ensimmäinen osuuskauppa.
Suomen ensimmäinen osuuskauppa perustettiin Nopankylään ostoyhtymän muodossa maaliskuussa 1898.
Tunnustus.
Vuonna 2009 Nopankylä valittiin vuoden eteläpohjalaiseksi kyläksi.
Dyeus

Dyēus on hypoteettinen konstruktio indoeurooppalaisten oletetun kantakansan ylijumalasta. Dyeus on taivaan jumala, jonka aseman on ajateltu heijastavan silloisen yhteisön kuningasta tai patriarkkaa.
Myöhempiä indoeurooppalaisten kansojen jumalia, joiden katsotaan periytyvän Dyeusista:
Latinan jumaluutta tarkoittava sana "deus" johdoksineen on myös samaa kielellistä sukua.
Louis Durey

Louis Durey (27. toukokuuta 1888 – 3. heinäkuuta 1979) oli ranskalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän kuului säveltäjäryhmään Les Six.
Durey syntyi Pariisissa liikemiesperheeseen. Hän päätti omistautua musiikkiuralle sangen myöhään oltuaan Debussyn "Pelléas et Mélisande" -oopperan esityksessä 19-vuotiaana. Säveltäjänä hän oli enemmän tai vähemmän itseoppinut. Hänen ensimmäinen musiikkimaailmassa kiinnostusta herättänyt teoksensa oli pianoduetto "Carillons". Maurice Ravel kiinnitti säveltäjään huomiota ja suositteli häntä kustantajalleen. Kuoromusiikki oli alusta lähtien Dureyn tuotannossa tärkeällä sijalla. Kuuden ryhmä Les Six syntyi puolivahingossa, ja aluksi Durey oli sen kantava voima. Välirikko ryhmän suojelijan Jean Cocteaun kanssa sai Dureyn vetäytymään yhteistyöstä, ja ryhmä hajosi pian syntymänsä jälkeen.
Les Six -kauden jälkeen Durey muutti Saint-Tropez'n kaupunkiin Etelä-Ranskaan ja jatkoi siellä työskentelyään. Hän ei koskaan tuntenut tarvetta kuulua Ranskan musiikkipiireihin, mikä yhdessä hänen vasemmistolaisten aatteidensa kanssa jätti hänet taiteellisesti eristyksiin koko loppuelämäkseen. 
Durey sävelsi Saint-Tropez'ssa ainoan oopperansa "L’Occasionin". Vuonna 1929 hän nai Anne Grangeonin ja muutti takaisin Pariisiin seuraavana vuonna. 1930-luvulla hän liittyi kommunistiseen puolueeseen. Natsimiehityksen aikana toisessa maailmansodassa Durey toimi vastarintaliikkeessä ja sävelsi antifasistisia lauluja. Sodan jälkeenkin hänen jyrkät poliittiset mielipiteensä haittasivat hänen uraansa. Ansaitakseen elantonsa Durey hyväksyi musiikkikriitikon paikan pariisilaisessa kommunistilehdessä vuonna 1950.
Dureyn myöhäisemmät (muun muassa Vietnam-aiheiset) sävellykset ovat jääneet unohduksiin. Nykyään hän on Kuuden ryhmän jäsenistä ehkä tuntemattomin. Durey kuoli Saint-Tropez'ssa.
Kotkan Työväen Palloilijat

Kotkan Työväen Palloilijat (lyh. KTP) on vuonna 1927 perustettu kotkalainen palloiluseura. Se on erityisesti jalka- ja koripalloseura. Alussa seuralla oli toimintaa myös muissa palloilulajeissa. Seuran tunnusvärit ovat olleet perustamisesta saakka vihreä ja valkoinen. 
Historia.
Kotkan Työväen Palloilijat sai alkunsa, kun ryhmä Kotkan Riennosta eronneita palloilijoita päätti perustaa oman seuran. Ero johtui osittain poliittisista syistä. Työväen Palloilijat perustettiin Kotkan työväentalolla 22. syyskuuta 1927. Heti perustamisensa jälkeen seura liittyi Työväen Urheiluliittoon, mihin se kuuluu yhä. Seuran ykköslajiksi nousi alussa heti jalkapallo, jossa sillä on myös nykyisin laajaa junioritoimintaa. Vuonna 1929 lajeihin tulivat mukaan jääpallo ja pesäpallo, mutta pesäpallotoiminta loppui jo 1930-luvulla. Jääpallossa KTP oli häviten Maarian Pyrkivälle 7–3.
Jalkapallo.
Miesten jalkapallo.
Jalkapallossa Kotkan Työväen Palloilijoilla on pitkät perinteet. KTP on voittanut kahdesti Suomen mestaruuden ja neljästi Suomen Cupin. Kaudella 1998 KTP nousi Veikkausliigaan ja liigatoimintaa varten perustettiin osakeyhtiö Kotkan TP, jolle KTP ry antoi liigalisenssinsä. Kotkan TP pelasi kausina 1999–2000 Veikkausliigassa, mutta putosi toisena liigakautenaan Ykköseen ja meni lopulta konkurssiin. Valmentajana toimi Hannu Touru ja osakeyhtiön toimitusjohtajana Jukka Vakkila.
Ykkösen paikkaa tarjottiin KTP:lle, mutta se olisi tarkoittanut myös Kotkan TP:n velkojen ottamista vastaan. Osakeyhtiön konkurssin myötä KTP tiputettiin 4. divisioonaan, josta se nousi heti Kolmoseen. KTP pelasi kaudet 2008–2009 Kakkosessa ja kauden 2010 Kolmosessa, josta nousi heti takaisin Kakkoseen pelaten siellä 2011–2013.
Alun perin Kotkan TP:n kakkosjoukkueeksi vuonna 1999 perustettu ja vuonna 2000 itsenäiseksi seurakseen irtautunut FC KooTeePee nousi Kolmosesta Kakkoseen kaudella 2000 ja pelasi Veikkausliigassa kausina 2003–2008. Joulukuussa 2013 KooTeePee ja Kotkan Työväen Palloilijat palasivat jälleen yhteen, minkä myötä KooTeePee lyhensi nimensä FC KTP:ksi ja liittyi Kotkan Työväen Palloilijoiden jäsenseuraksi. Kotkan Työväen Palloilijat puolestaan luopui paikastaan Kakkosessa.
Naisten jalkapallo.
Naisten jalkapallossa KTP saavutti pronssia kaudella 1981. Pääsarjatasolla joukkue pelasi myös kausina 1984–1986.
Koripallo.
Miesten koripallo.
Koripallossa Kotkan Työväen Palloilijoiden toiminta keskittyy juniorityöhön. Suomen korkeimmalla sarjatasolla Korisliigassa pelaa nykyisin erillisen osakeyhtiön pyörittämä KTP-Basket. 
KTP Basket on voittanut kuusi SM-kultaa (1958, 1967, 1988, 1991, 1993, 1994), kuusi SM-hopeaa (1960, 1961, 1985, 1986, 1987, 1990) ja yhdeksän SM-pronssia (1957, 1959, 1964, 1966, 1970, 1976, 1982, 1984, 2004, 2011). Suomen Cupin joukkue on voittanut yhdeksän kertaa, vuosina 1978, 1983, 1984, 1985, 1987, 1990, 1993, 2003 ja 2004.
Naisten koripallo.
Naisten koripallossa KTP voitti hopeaa vuonna 1989.
Pesäpallo.
Pesäpallossa KTP selviytyi vuonna TUL:n mitalisarjaan saakka ja saavutti siinä hopeaa. Kaudella tie nousi pystyyn alkukarsinnoissa, eikä mainittavaa menestystä ole lajissa sittemmin tullut.
Fredrikinkatu

Fredrikinkatu (, stadin slangilla "Freda") on katu Helsingin kantakaupungin länsiosassa. Se alkaa Punavuoren Viiskulmasta, johtaa Kampin kaupunginosan halki ja päättyy Temppeliaukion kirkolle Etu-Töölöön. Noin 1,6 kilometriä pitkä Fredrikinkatu kulkee kaakko-luoteissuunnassa ja on linjaukseltaan täysin suora.
Fredrikinkatu on merkittävä kauppakatu, jonka talojen kivijalat ovat täynnä pieniä erikoisliikkeitä varsinkin Ison Roobertinkadun ja Eerikinkadun välillä. Pohjoisempana Fredrikinkadun varressa on myös yksi Kampin keskuksen ja metroaseman sisäänkäynneistä.
Katu on saanut nimensä vuonna 1836 todennäköisesti maaherra Fredrik Stjernvallin mukaan, joka oli voimakkaasti kannattanut Helsingin muuttamista Suomen pääkaupungiksi, mahdollisesti kuitenkin myös Johan Fredrik Aminoffin mukaan. Aluksi katu ulottui vain Isolta Roobertinkadulta Eerikinkadulle, mutta myöhemmin kaupunkialueen laajetessa sitä on molemmista päistä jatkettu. Fredrikinkadun katunumeroinnista puuttuvat ensimmäiset numerot. Parilliset talonumerot alkavat numerosta 12, parittomat numerosta 19.
Liikenne.
Viiskulmasta Kampintorille saakka Fredrikinkatu on yksisuuntainen etelästä pohjoiseen, mutta raitiovaunu- ja pyöräliikenne kulkee myös vastakkaiseen suuntaan välillä Viiskulma–Bulevardi. Bulevardin ja Urho Kekkosen kadun välillä katu on kaikelle ajoneuvoliikenteelle yksisuuntainen. Osuus Urho Kekkosen katu–Rautatiekadut on joukkoliikennekatu, jossa yleinen moottoriajoneuvoliikenne on kielletty. Rautatiekatujen ja Arkadiankadun välillä kaikki liikenne on kaksisuuntaista. Välillä Arkadiankatu–Dagmarinkatu liikenne on yksisuuntaista pohjoisesta etelään (poislukien pyöräliikenne) ja välillä Dagmarinkatu–Lutherinkatu liikenne on kaksisuuntaista ja jakautuu lopussa pienen puistikon molemmin puolin. Fredrikinkadulla ei ole pyöräteitä tai -kaistoja millään osuudella.
Länsiratikat-hankkeessa Fredrikinkadulle lisätään raitiotie osuudelle Bulevardi–Urho Kekkosen katu, ja kadun kävelyolosuhteita parannetaan leventämällä jalkakäytäviä. Autojen pysäköintipaikkojen määrä vähenee noin 100:sta noin 40:een, mutta jakeluliikenteelle lisätään seitsemän lastauspaikkaa. Hankkeesta vastaa Infraohjelma Helsinki ja se toteutetaan vuodesta 2026 alkaen.
Jurassic Park III

Jurassic Park III on Joe Johnstonin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2001. Elokuvan on tuottanut Universal Pictures ja Amblin Entertainment. Se on kolmas "Jurassic Park" -sarjan elokuva. Kolmannen elokuvan juoni ei enää pohjaudu Michael Crichtonin kirjaan, paitsi muutamien kohtausten osalta. Nämä olivat ensimmäisessä romaanissa, mutta jätettiin ensimmäisestä elokuvasta pois, esimerkiksi "Pteranodon"-kohtaus kokonaisuudessaan. 
Elokuva on puoli tuntia lyhyempi kuin kaksi edellistä, ja sisältää vähemmän tarinankerrontaa, mutta enemmän toimintaa. Steven Spielberg ei enää ollut ohjaajana, mutta oli mukana projektissa vastaavana tuottajana. Elokuvassa "Tyrannosaurus rexillä" ei ole kahdesta edeltäjästään poiketen antagonistin osaa, vaan sen korvasi suurempi S"pinosaurus". "Tyrannosaurus rex" näkyy ainoastaan kohtauksessa, jossa se taistelee "Spinosauruksen" kanssa, mutta sitten häviää tälle, kun "Spinosaurus" puri sitä kaulaan. Tätä ennen "Tyrannosaurus rex" näytettiin syömässä haaskaa.
Elokuvan jatko-osa, "Jurassic World", sai ensi-iltansa kesäkuussa 2015.
Juoni.
Rahapulmien kanssa painiskeleva paleontologi Tri Alan Grant saa houkuttelevan tarjouksen; varakas Kirbyn seikkailijapariskunta haluaa Grantin oppaaksi lennolleen Isla Sorna -dinosaurussaaren yli. Vastoin Grantin tahtoa retkikunta päättää kuitenkin laskeutua, jolloin selviää, että Kirbyt etsivätkin kadonnutta poikaansa saarelta. Pian dinosaurukset hyökkäävät ja ryhmä joutuu aloittamaan hengenvaarallisen matkan kohti rannikkoa. Saarella he kohtaavat vanhoja tuttuja dinosauruksia, kuten "Velociraptoreita", mutta myös uusia dinosauruksia, kuten "Spinosauruksen". Elokuvaan on ensimmäisen osan tapaan lisätty dinosaurusten keskinäinen taistelu, tällä kertaa kohtaavat "Tyrannosaurus" ja "Spinosaurus".
Rainelippu

Rainelippu on yleensä valtion aluksilla käytetty lippu, joka nostetaan aivan aluksen keulassa olevaan pystysuoraan "rainetankoon" (engl. "jackstaff"), josta lipun nimitys on peräisin. Rainelippu on yleensä neliön muotoinen.
Rainelipun paikka, rainetanko, eroaa muista laivalla olevista tangoista siten, että se on yleensä aluksen ainoa horisonttiin nähden pystysuorassa oleva tanko. Muut tangot ja mastot yleensä ovat ainakin hieman perään päin kallellaan.
Suomen rainelippu.
Suomen laivaston käyttämä rainelippu on valkoinen, 11 yksikkömittaa leveä ja 11 yksikkömittaa korkea valkoinen lippu, jonka keskellä on 6 3/8 yksikkömittaa leveä ja korkea vaakunanpunainen neliö, johon on sovitettu Suomen vaakunan keltainen tunnuskuvio.
Iso-Syöte

Iso-Syöte on Suomen eteläisin tunturi.
Iso-Syöte sijaitsee Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla, lähellä Lapin maakunnan rajaa. Kaupungin keskustaajamasta Kurenalta on matkaa noin 55 kilometriä ja Oulusta noin 140 kilometriä. Ison-Syötteen huippu kohoaa puurajan yläpuolelle, 432 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Sana "syöte" on saamea ja tarkoittaa pyhää paikkaa. Saamelaisten asuttaessa seutua he pitivät Isoa-Syötettä seitapaikkana eli uhri- ja palvontapaikkana.
Parhaiten Iso-Syöte tunnetaan laskettelurinteistään ja Syötteen kansallispuistosta.
Ison-Syötteen alueella on noin 120 kilometriä hiihtolatuja. Suomen Hiihtokeskusyhdistys valitsi Ison-Syötteen vuoden 2012 parhaaksi hiihtokeskukseksi. Isolle-Syötteelle rakennettiin keinotekoinen järvi, jonka uskottiin lisäävän alueen vetovoimaisuutta ympärivuotisena matkailukohteena. Syötteen retkeilyalueen käyntimäärä on kasvanut reilusti viime vuosien aikana. Vuonna 2021 käyntimäärä oli 117 800, kun vuonna 2019 se oli 43 000.
Ison-Syötteen laskettelurinteiden ja latujen lumetuksessa käytetään läheisestä Pärjänjoesta pumpattua vettä.
Copiapó

Copiapó on kaupunki Atacaman alueella, Chilessä. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Copiapón asukasluku on noin 158 438 (2012). Kaupunki sijaitsee noin 800 kilometriä Santiagosta pohjoiseen ja sen läpi virtaa Copiapó-joki. 
Copiapó on Atacaman aavikon eteläreunalla, ja siellä on harjoitettu kasteluun perustuvaa maanviljelyä jo ennen inkojen aikaa.
Devendra Banhart

Devendra Banhart (s. 30. toukokuuta 1981 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on yksi suosituimmista niin sanotun New Weird America -tyylisuunnan edustajista. Banhartia on usein verrattu muihin erikoisiin artisteihin kuten Marc Bolaniin, Billie Holidayhyn, Syd Barrettiin ja Nick Drakeen. Hänen musiikkinsa koostuu yleensä näppäilevästä kitaransoitosta ja surrealistisista sanoituksista. Banhart soittaa myös Vetiver-yhtyeessä. Devendra Banhartin löysi Swans-yhtyeestä tunnettu Michael Gira, joka julkaisi Banhartin albumin "Oh Me Oh My..." Young God Records -levymerkillään vuonna 2002. Vuonna 2005 Banhart perusti Andy Cabicin ja Revolver USAn kanssa Gnomonsong-levy-yhtiön.
Viisaudenhammas

Viisaudenhampaat ovat ihmisen pysyvän hammaskerran takimmaiset poskihampaat, joita on yleensä yhteensä neljä kappaletta, kaksi ylhäällä ja alhaalla kummallakin puolella. Viisaudenhampaat tunnetaan hammaslääkärikielessä usein "kaseina", koska ne ovat edestä lukien kahdeksannet hampaat. Viisaudenhampaat ovat saaneet nimensä siitä, että ne kasvavat vasta murrosiän jälkeen, eli silloin kun ihmisen oletetaan "viisastuneen".
Perikoroniitti on osittain puhjenneiden tai puhkeavien hampaiden ympäröivien pehmytkudosten tulehdus. Perikoroniittia esiintyy tavallisimmin alaviisaudenhampaissa, joiden kruunuosa ei mahdu kokonaan puhkeamaan suuhun. Akuuttiin perikoroniittiin liittyy usein kipua, suunavaamisvaikeuksia, pahanhajuinen hengitys ja paikallista turvotusta. Osittain puhjenneen hampaan päällä olevan limakalvoläpän alle kertyy ruokaa, kuolleita soluja ja bakteereja, mistä seuraa tulehdus. Limakalvoläppä turpoaa ja voi jäädä hampaiden väliin hampaita yhteen purtaessa, ja siten aiheuttaa kipua. Perikoroniitti on yleensä krooninen pehmytkudostulehdus ja oireet ovat vähäiset. Akuutissa vaiheessa helpompien tapausten hoidoksi riittää huuhtelu läpän alta 0,1-prosenttisella klooriheksidiinillä. Joissakin tapauksissa paras hoito on vastapurijan (vastaleuan viisaudenhampaan) poisto. Vakavissa tulehdustapauksissa edellä mainittujen lisäksi voidaan hoidoksi antaa kipulääkitys ja antibioottikuuri. Akuutissa tilanteessa hammasta ei yleensä suositella poistettavaksi.
Viisaudenhampaat eivät kliinisten tutkimusten mukaan ole yhteydessä alaetuhampaiden ahtautumiseen.
Viisaudenhampaiden poisto.
Viisaudenhampaan tai -hampaiden poisto voi olla tarpeen monesta syystä. Joissain tapauksissa viisaudenhampaat kasvavat vinoon ja vahingoittavat muita hampaita, joskus ne eivät mahdu suuhun tai ne aiheuttavat jatkuvia ientulehduksia. Ne myös reikiintyvät muita hampaita herkemmin, koska niiden kunnollinen puhdistaminen on hankalaa. Yleisimmät viisaudenhampaan poistamiseen johtavat syyt ovat karies ja hampaan vaillinaisen puhkeamisen aiheuttamat tulehdustilat. Jos viisaudenhampaat eivät aiheuta riskiä suun terveydelle, ei niitä tarvitse poistaa. Esimerkiksi syvällä luun sisällä olevat oireettomat viisaudenhampaat, jotka eivät ole yhteydessä viereiseen hampaaseen tai suuonteloon esim. ientaskun kautta aiheuttavat harvoin ongelmia.
Näkyvät viisaudenhampaat voidaan yleensä vetää pois ilman ongelmia, mutta ikenen alla olevan viisaudenhampaan poisto vaatii leikkauksen. Leikkauksessa hammas yleensä paloitellaan ja poistetaan pienempinä osina, jotta leuassa kulkeva hermo, muu hampaisto tai leukaluut eivät vahingoittuisi.
Hampaanpoiston tai hammasleikkauksen jälkeen haava-alueella esiintyy usein turvotusta, joka on pahimmillaan kahden ensimmäisen vuorokauden jälkeen. Tähän turvotukseen ja sen aiheuttamaan kipuun auttavat useimmiten lääkkeet sekä kylmähaude. Joillekin potilaille voi nousta antibioottisuojasta huolimatta korkea kuume, joka yleensä laskee nopeasti.
Nykyisten suositusten mukaan ei ole tarvetta poistaa viisaudenhampaita ennalta ehkäisevästi. Indikaatiota poistolle ovat: 
Vasta-aiheita poistolle ovat:
Faun Fables

Faun Fables on yhdysvaltalainen psych folk -yhtye, johon kuuluu Dawn McCarthy sekä vaihteleva joukko muita muusikoita. Yhtye on levyttää Drag City -levymerkille. Dawn MCCarhtyn esiintymisessä näkyy hänen kiinnostuksensa itäeurooppalaista musiikkia (esimerkiksi Ewa Demarczyk) kohtaan ja hän käyttää lavalla usein mimiikkaa. 
Faun Fablesiin kuuluvat ajoittain Nils Frykdahl (joka soittaa myös yhtyeessä Sleepytime Gorilla Museum), Matt Waldron, Robin Coomer (yhtyeestä Loopstation), Kirana Peyton (yhtyeestä Blackbird Stitches), Noe Venable sekä Dawn McCarthyn perheenjäseniä kuten sisar Sheila McCarthy (joka soittaa myös yhtyeissä Autobody ja Flaming Fire, veli Brian McCarthy sekä äiti Michelina.
Faun Fables on esiintynyt muun muassa Devendra Banhartin kanssa.
Rennell ja Bellona

Rennell ja Bellona on provinssi Salomoninsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se muodostuu kahdesta atollista, Rennellistä ja Bellonasta. Provinssin pinta-ala on 671 km2, pääkaupunki on Tigoa ja vuoden 2009 väestönlaskennassa provinssissa oli 3 041 asukasta. Rennell on saarista suurempi ja sijaitsee etelämpänä.
Provinssin asukkaat ovat pääasiassa polynesialaisia. Englantilaiset löysivät atollit vuonna 1793. Saarilla puhutaan samoalaisiin kieliin kuuluvia rennellin ja bellonan kieliä, joita pidetään joskus saman kielen eri murteita.
Mukulaselleri

Mukulaselleri eli juuriselleri ("Apium graveolens" Rapaceum-ryhmä) on sellereihin ("Apium") kuuluva kasvi. Mukulaselleriä on useita eri lajikkeita, esimerkiksi 'Balder', 'President' ja 'Alabaster'. Se on pyöreähkö ja rosoinen juures, joka korjataan myöhään syksyllä. Kasvaakseen onnistuneesti se vaatii pitkän kesän, sillä se on hidaskasvuinen. Samasta pellosta saa juurisadon vain ensimmäisenä vuotena. Kaksivuotisena kasvina selleri tuottaa toisena kasvuvuotenaan siemensadon. Sellerille tyypillisen tuoksun aiheuttavat ftalidit ja terpeenit.
Käyttö.
Mukulaselleristä syödään juuri ja joskus myös lehdet. Juurimukulaa voidaan käyttää liemijuureksena, tai sitä voi laittaa esimerkiksi salaatteihin, patoihin, kastikkeisiin tai erilaisiin keittoihin ja gratiineihin. Lehdet voi myös kuivata tai pakastaa.
Kasvatus.
Mukulasellerin taimikasvatus kestää noin 55–70 päivää, ja se aloitetaan yleensä maaliskuussa. Sopiva lämpötila kasvuun on 18 celsiusastetta.
Varsinainen istutus avomaalle tapahtuu touko-kesäkuussa. Tämän jälkeen kasvuaikaa vaaditaan 105–115 päivää. Istutettaessa taimet asetetaan riveihin, joissa ne ovat 30–40 cm välein. Rivit ovat noin 50 cm etäisyydellä toisistaan. Mukulaselleri vaatii voimakkaan, tuoreen ja multavan maan, jossa on paksu multakerros. Korjuu tapahtuu yleensä lokakuussa.
Lehtiselleri

Lehtiselleri eli ruotiselleri, myös varsiselleri, ("Apium graveolens" var. "dulce") on sellerin muunnos. Se on ruokakasvi, joka on kotoisin Italiasta. Se ei muodosta mukulaa kuten sukulaisensa mukulaselleri; sen syötävä osa ovatkin lehdet ja lehtiruodit, jotka korjataan myöhään syksyllä. Lehtiselleri on melko hidaskasvuinen, kaksivuotinen kasvi, joka tarvitsee pitkän kasvukauden. Lehtisellerin maku on makeahko, miedompi kuin mukulasellerillä.
Kasvatus.
Lehtiselleri vaatii pitkän kasvuajan, joten se kannattaa ensin kasvattaa taimeksi ja istuttaa vasta lämpimien säiden saavuttua ulkotiloihin. Siemenet kylvetään taimikasvatukseen soveltuvalle alustalle helmi-maaliskuussa, istuttaminen kannattaa jättää kesäkuulle, jolloin taimet istutetaan riveihin, toisistaan 30 cm välein. Lehtiselleri tarvitsee kastelua ja ravinteikkaan, kuohkean ja multavan maan, ja sen kasvuaika on noin 200–240 päivää. Se on korjuuvalmis, kun ruodit ovat mureita ja helposti katkeavia.
Käyttö ruoanlaitossa.
Lehtiselleriä käytetään ruoanlaitossa
Rekkaralli

Rekka-ralli on "Monopolya" muistuttava lautapeli, jota 1960-luvulla valmisti Kuvataide-niminen yhtiö ja myi muun muassa Stockmann. Sen ideana on ajella rekka-autoilla noppia heittämällä ja kerätä rahoja tiettyjen tariffien mukaisesti. Päätarkoituksena on yrittää kerätä mahdollisimman suuri omaisuus liiketoiminnalla. Pelin keskipisteenä ovat yli kymmenen tonnin painoiset rekat, joita pelistä löytyy viisi erilaista. Jokaisella rekalla on kolme ominaisuutta, joiden ansiosta rekkojen pitäisi erota toisistaan. Todellisuudessa rekkojen suurimmaksi eroksi muodostuu kuitenkin niiden ulkoasu ja ominaisuuksilla ei juurikaan ole merkitystä. Peliä voidaan myös pelata kilpailupelinä, jolloin jätetään pois rahat ja kortit sekä jaetaan jokaiselle pelaajalle sovitun ajokierrosmäärän mukaisen määrän huoltokortteja. Joka kierroksella luovutetaan pois aina yksi kortti ja ensimmäiseksi korteistaan eroon päässyt pelaaja voittaa.
Selleri

Selleri eli ruokaselleri eli mausteselleri ("Apium graveolens") on Etelä- ja Keski-Euroopasta kotoisin oleva viljelykasvi, josta on kehitetty useita viljelymuotoja. Salaateissa ja liemiruokien mausteena käytettävän mukulasellerin ("Apium graveolens" var. "rapaceum") juurimukula on turpea ja vaaleamaltoinen, lehtisellerin ("Apium graveolens" var. "dulce") lehtiruoteja ja lehtiä käytetään vihanneksena ja raakasalaattina. Myös sellerin siemeniä käytetään keittojen ja muhennosten mausteina. Eräitä lajeja on käytetty lääkekasveina.
Sellerit ovat kaksivuotisia ja hidaskasvuisia. Kasvaakseen ne tarvitsevat pitkän ja lämpimän kesän, jonka jälkeen ne korjataan myöhään syksyllä.
Selleri on yksi yleisimpiä allergisoivia ruoka-aineita. Selleri voi altistaa kasviperäiseen valoherkistymään eli fytofotodermatiittiin.
Kvintti

 
Kvintti on länsimaisessa säveljärjestelmässä viiden sävelaskelen väli eli intervalli. Monien kielisoittimien kuten viulun, alttoviulun, sellon ja mandoliinin kielet viritetään kvintin päähän toisistaan.
Kvintin pituus.
Sävelasteikolla on eripituisia kvinttejä. Tarkalleen kvintti on diatonisen asteikon mistä tahansa sävelestä lukien ensimmäisen ja viidennen sävelen välinen ero. Välin sisältämien sävelaskelten pituus kuitenkin vaihtelee. Jos kvintti sisältää yhden pienen sekunnin (C-duuriasteikolla joko intervallin E–F tai H–C), sitä kutsutaan "puhtaaksi", ja jos kvintti sisältää molemmat pienet sekunnit, se on "vähennetty". 
Puhdas kvintti voidaan muuttaa "ylinousevaksi" ylentämällä intervallin ylin tai alentamalla sen alin sävel. Puhtaassa kvintissä sävelten taajuuksien suhde on 3:2. 
Koska puhdas kvintti soi hyvin konsonoivasti, se vaikuttaa vähän soinnun harmoniseen luonteeseen. Juurisävelen kvintti voidaankin esimerkiksi soittoteknisistä syistä jättää pois soinnun luonteen juurikaan muuttumatta.
Puhdas kvintti oli eniten käytetty intervalli yhdessä keskiajan musiikin varhaisessa polyfonian muodossa, rinnakkaisessa organumissa.
Diatoninen asteikko

Diatoninen asteikko on seitsensävelinen sävelasteikko, jossa oktaavin alueella on viisi kokosävelaskelta ja kaksi puoliaskelta ja puoliaskelten välissä on vuorotellen kaksi ja kolme kokoaskelta.
Diatonisuus on sekä nykyaikaisen nuottikirjoituksen että monien soittimien pohjana. Esimerkiksi pianon valkoiset koskettimet muodostavat seitsemän diatonista asteikkoa. Duuri- ja molliasteikon lisäksi kaikki kirkkosävellajit ovat diatonisia, eli ne voidaan erottaa osana diatonista asteikkoa. Diatoninen sävelkulku noudattaa duuri- ja molliasteikon kulkua koko- ja puoliaskelineen, kun taas kromaattisessa kulussa on näille asteikoille vieraita puolisävelaskelia. Puolisävelaskel on diatoninen, jos se on kahden (luonnollisen tai muunnetun) kantasävelen välissä, kuten C-duuriasteikolla c–des, cis–d tai cisis–dis, mutta kromaattinen, jos se on saman kantasävelen kahden erilaisen muodon välissä, kuten c–cis.
Reading

Reading [] on asukkaan kaupunki ja asukkaan yhtenäishallintopiiri Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se sijaitsee Oxfordin ja Lontoon välissä, 39 kilometriä Oxfordista kaakkoon ja 59 kilometriä Lontoon keskustasta länteen. Kaupungissa toimii yliopisto ja Euroopan sääennustuskeskus ECMWF.
Maantiede.
Readingin keskusta sijaitsee Thames- ja Kennetjokien välisellä matalalla harjanteella lähellä jokien yhtymäkohtaa. Kaupunki on kasvaessaan levinnyt myös Kennetin eteläpuolelle ja Thamesin pohjoispuolelle kohti Chilternin kukkuloita. Keskustan ulkopuolella jokilaaksot ovat enimmäkseen rakentamatonta aluetta.
Vuoden lämpimimpiä kuukausia ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22 astetta. Pakkaspäiviä on vuodessa keskimäärin 41 kappaletta. Sadetta saadaan 635 mm vuodessa, tasaisesti ympäri vuoden niin että sadepäiviä on 8–11 joka kuukausi.
Historia.
Reading mainitaan ensimmäisen kerran dokumenteissa vuonna 871, jolloin tanskalaiset viikingit valtasivat sen. Seuraava maininta on vuodelta 1006, jolloin tanskalaiset polttivat kaupungin.
Keskiajalla Reading kukoisti, koska se sijaitsi kätevästi matkan varrella Lontoosta Englannin länsiosiin, ja oli sovelias yöpymispaikka tällä välillä. Siellä tehtiin kangasta ja parkittiin nahkoja.
1700-luvulle tultaessa monien eri alojen ammattilaiset olivat korvanneet tekstiilien merkityksen työnantajana. Suuri osa kaupungin rakennuksista uusittiin 1700-luvun aikana. Rautatielinja Lontooseen avattiin 1840 ja Bristoliin 1841.
Kulttuuri.
Readingissa järjestetään vuosittain suosittu musiikkitapahtuma Reading Festival. 
Kaupungista ovat kotoisin muun muassa muusikko Mike Oldfield, Cambridgen herttuatar Kate Middleton, näyttelijät Kate Winslet ja Natalie Dormer, elokuvaohjaaja Sam Mendes, pelisuunnittelija Jeff Minter, televisiopersoona Jeremy Kyle, nyrkkeilijä Michael Sprott ja ralliautoilun vuoden 2001 maailmanmestari Richard Burns. Madejski Stadiumilla pelaa kotiottelunsa valioliigatasoinen jalkapallojoukkue Reading FC.
St. Maryn kirkossa kaupungin keskustassa on erikoinen ruudullinen kellotorni. Sen paikalla oli tärkeä kirkko jo saksien aikana, mutta viikingit tuhosivat sen melkein kokonaan vuonna 1006. Pääasialliset rakenteet ovat viikinkituhoa seuraavalta vuosisadalta, ja kirkkoa uusittiin perusteellisesti 1600-luvun puolivälissä.
Nassau (Cookinsaaret)

Nassau on saari Cookinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Cookinsaarten pohjoisessa saariryhmässä, eikä sillä ole laguunia, toisin kuin muilla ryhmän saarilla. Saarella oli vuoden 2016 väestönlaskennassa 78 asukasta, jotka asuvat yhdessä kylässä. Saarelle pääsee ainoastaan laivalla, sillä siellä ei ole lentokenttää.
Suwarrow

Suwarrow on atolli Cookinsaarten pohjoisosassa, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee 1 300 kilometriä päiväntasaajalta etelään ja 825 kilometrin päässä Rarotongalta, Cookinsaarten pääsaarelta. 0,4 neliökilometrin saarella asuu vain kaksi valtion palkkaamaa hoitajaa. Saarella 1950–1970-luvuilla asuneen Tom Nealen kirjoittaman omaelämäkerran "An Island to Oneself" (1966) takia Suwarrow on pienuudestaan huolimatta ehkä tunnetuin Cookinsaarista.
Historia.
Ennen eurooppalaisten tuloa saarella kävi polynesialaisia merenkulkijoita, mutta he eivät perustaneet sinne vakituista asutusta. Heidän tiedetään kuitenkin oleskelleen saarella väliaikaisesti, koska sieltä on löydetty leiripaikkoja. Saari on mahdollisesti lähisaarten asukkaiden legendoissa mainittu "Malo". 
Saaren nykyinen nimi ei ole mitään polynesialaista kieltä, vaan Suwarrow on nimetty siellä vuonna 1814 käyneen venäläisen tutkimusmatkailija Mihail Lazarevin "Suvarov"-nimisen laivan mukaan. Suwarrow sai mainetta aarresaarena, kun amerikkalainen valaanpyyntialus "Gem" haaksirikkoutui saaren riutalle ja sitä pelastamaan lähetetty alus löysi saarelle haudatun arkun, jossa oli tuhansien dollarien edestä 1700-luvun kultakolikoita. Vuonna 1876 saarelta löydettiin 1600-luvun espanjalaisia kolikoita. Sitä, miten rahat olivat päätyneet saarelle, ei tiedetä. Varhaisista eurooppalaisista vierailijoista on kuitenkin löydetty merkkejä, muun muassa luurankoja ja useita eri esineitä. Niiden on arvailtu olleen peräisin jostakin haaksirikkoutuneesta espanjalaisesta aluksesta, tai ehkä eksyneestä "Pandora"-aluksesta, joka lähetettiin etsimään "HMS Bountyn" kapinoinutta miehistöä vuonna 1791. 1900-luvun alussa saarella yritettiin aloittaa simpukkaviljelmä. 1920- ja 1930-luvuilla kokeiltiin kookospalmun viljelemistä, mutta termiitit tuhosivat viljelmät. Toisessa maailmansodassa saarelle komennettiin uusiseelantilaisia tarkkailijoita, joiden rakentamat talot ovat edelleen pystyssä. Saaren teki tunnetuksi siellä vuosina 1952–1977 kolmeen otteeseen asunut uusiseelantilainen Tom Neale, joka kirjoitti kokemuksistaan menestyneen kirjan "An Island to Oneself".
Maantiede.
Pinta-alaltaan 0,4-neliökilometrinen Suwarrow on Cookinsaarten ainoa kansallispuisto. Saarella onkin tuhansia merilintuja ja sitä ympäröivissä vesissä on runsaasti merieläimiä, joihin lukeutuvat muun muassa erilaiset trooppiset kalat, hait, merikilpikonnat ja kookosravut. Saari on pääasiallinen pesimäpaikka pikkufregattilinnulle, valkotropiikkilinnulle, ruskosuulalle ja yhdeksälle muulle lintulajille. Se on lisäksi tärkeä levähdyspaikka vaarantuneelle alaskankuoville. Suwarrow ympäröi suurta laguunia, jolle pääsee useimmista pohjoisten Cookinsaarten laguuneista poiketen laivallakin. Saaren muodostaman kehän pituus on 80 kilometriä. Saaren mataluuden takia myrskyjen aikaan aallot saattavat ylittää koko saaren. Saaren kaksi hoitajaa asuvat Anchoragen luodolla. Heidän tehtävänään on muun muassa vahtia, että vierailevat laivat eivät häiritse merilintuja.
Tom Neale

Tom Neale (6. marraskuuta 1902 – 27. marraskuuta 1977) oli uusiseelantilainen mies, joka asui yhteensä kuusitoista vuotta yksin Suwarrowin atollilla, Cookinsaarilla. Neale kirjoitti kokemuksestaan kirjan "An Island to Oneself" (suom. "Yksinäisen miehen saari" 1967).
Neale syntyi Wellingtonissa, Uudessa-Seelannissa, mutta muutti pian perheineen Greymouthiin ja 7-vuotiaana Timaruun. Hän siirtyi Suwarrowille 1950-luvun alussa ja viipyi siellä aluksi pari vuotta. Vuonna 1955 Neale meni naimisiin Sarah Hauan (s. 1924) kanssa. He saivat kaksi lasta, Arthurin (s. 1956) ja Stellan (s. 1957). Vuonna 1960 Neale palasi Suwarrowille. Tällä kertaa hän vietti siellä kolme ja puoli vuotta. Hän eli siellä vielä elämänsä kymmenen viimeistä vuotta, 1967–1977. 
Vuonna 1977 Neale kärsi vakavista vatsakivuista ja hän siirtyi erääseen rarotongalaiseen sairaalaan. Hänellä todettiin vatsasyöpä ja hän kuoli kahdeksan kuukauden kuluttua. Neale on haudattu Rarotongalle, vastapäätä sen lentokenttää.
Waterloon rautatieasema

Waterloon rautatieasema () on yksi Lontoon merkittävimmistä rautatieasemista. Se sijaitsee kaupungin keskusta-alueen eteläpuolella Thamesjoen rannan tuntumassa. Asemaa käytti 98,4 miljoonaa matkustajaa vuonna 2013, joten se on Britannian vilkkain rautatieasema.
Ensimmäinen rautatieasema nykyisen aseman paikalla avattiin 11. kesäkuuta 1848. Tämä asema muodostui ajan myötä epäkäytännölliseksi ja alkuperäinen asema päätettiin purkaa 1800-luvun lopulla. Nykyisen aseman rakennustyöt aloitettiin vuonna 1900 ja saatiin päätökseen vuonna 1922. Asema vaurioitui pahoin toisen maailmansodan Lontoon pommitusten aikana ja sitä kunnostettiin laajasti sodan jälkeen.
Lontoosta Pariisiin ja Brysseliin liikennöivä Eurostar-suurnopeusjuna käytti Waterloon asemaa pääteasemanaan aina liikenteen alusta 1994 joulukuuhun 2007, jolloin pääteasemaksi vaihtui St Pancras. Junien käytössä oli kaikkiaan viisi raidetta katetussa hallissa aseman länsireunalla. Tälle sittemmin tyhjäksi jääneelle aseman osalle on suunniteltu lähiliikennettä sekä kauppoja.
Nykyään asema toimii monien South West Trains -yhtiön operoimien junareittien Lontoon pääteasemana. Waterloosta lähtevät junat liikennöivät pääasiassa Etelä- ja Lounais-Englannin kaupunkeihin, kuten Brightoniin ja Southamptoniin.
Johnson &amp; Johnson

Johnson &amp; Johnson on yhdysvaltalainen lääkkeitä ja muita terveydenhoitoalan tuotteita ja päivittäistavaroita valmistava suuryritys. Dow Jones Industrial Average- ja Fortune 500 -listattu yritys on markkina-arvoltaan maailman suurimpien yrityksien joukossa. Se suunnittelee jakautumista kahdeksi erilliseksi yhtiöksi.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Brunswickissä New Jerseyssä Yhdysvalloissa.
Tuotteet.
Vuonna 1921 Johnson &amp; Johnson toi markkinoille maailman ensimmäiset laastarit tuotemerkillä Band-Aid. Suomessa laastareita ei enää myydä, mutta Yhdysvalloissa se on tunnettu tuotemerkki.
Suomessa tunnetuimpia Johnson &amp; Johnsonin tuotemerkkejä ovat o.b.-tamponit, Nicorette-nikotiinikorvaushoitovalmiste, Natusan-tuotteet, Pepcid-närästyslääke, Nizoral-hilseshampoo ja Imodium-ripulilääke. Yritys markkinoi Yhdysvalloissa suomalaisen pörssiyhtiön Raision kehittämää kolesterolia alentavaa Benecol-margariinia.
Lääkkeet.
Suomessa Johnson &amp; Johnsonin lääkkeitä markkinoi sen tytäryritys Janssen-Cilag. Merkittäviä lääkkeitä ovat muun muassa Concerta (ADHD:n hoito), Daktarin (sienitulehdukset), Durogesic (kipulääke), Eprex (anemian hoito), Fentanyl (kipulääke), Risperdal (psykoosi-lääke) ja Reminyl (Alzheimerin tauti). Risperdal on ollut kymmenen myydyimmän lääkkeen joukossa sekä Suomessa että maailmalla.
Johnson &amp; Johnsonin ilman reseptiä myytäviä lääkkeitä jaitsehoitotuotteita Suomessa markkinoi tytäryritys McNeil, jonka tuotteita Suomessa ovat Nicorette (tupakanvieroitus), Neutrogena (ihonhoito), Pepcid (närästys), Bafucin (kurkkukipu), Listerine (suunhoito), Imodium (ripuli) ja Microlax (ummetus).
Vuonna 2020 yhtiö toi markkinoille SARS-CoV-2-rokotteen eli koronavirusrokotteen, joka hyväksyttiin maaliskuussa 2021 ja jota markkinoi sen belgialainen tytäryhtiö nimellä Janssen. Rokote. Janssenin koronarokote korvasi AstraZenecan yli 65-vuotiaille annettavana adenovirusvektorirokotteena lokakuusta 2021 alkaen.
Tuomio Oklahomassa opioidikriisin aiheuttamisesta.
Oklahoman osavaltiossa Johnson &amp; Johnsonille määrättiin 572,1 miljoonan dollarin sakko osallisuudesta opioidikriisin aiheuttamiseen. Syyttäjät olivat vaatineet 17 miljardia dollaria.
Tervajoki

Tervajoki on kylä ja postinumeroalue (66440 Tervajoki) Vaasan Vähässäkyrössä Pohjanmaan maakunnassa ja rautatieliikennepaikka Isossakyrössä Etelä-Pohjanmaan maakunnassa. Yleinen käsitys ja harhaluulo on, että Tervajoen kylä sijaitsisi osittain Isonkyrön puolella. Tämä Isonkyrön "Tervajoki" on Kylkkälän kylä, joka on kasvanut yhteen Vähänkyrön Tervajoen kylän kanssa. Vuoden 2019 taajamarajauksessa Tervajoen ja Kylkkälän alue kuului Vähänkyrön kirkonkylän taajamaan. Kylät eivät siis muodosta omaa taajamaansa, vaan ne ovat kasvaneet yhteen kirkonkylän kanssa.
Tervajoen rautatieasema sijaitsee Vaasan radan varressa Isonkyrön ja Laihian asemien välissä Isonkyrön Kylkkälän kylässä. Tervajoen vuonna 1883 valmistunut asemarakennus poistui käytöstä 15. marraskuuta 2001, mutta asemalla pysähtyvät edelleen kaikki Vaasan radan junat.
Tervajoki on vuosikymmenten mittaan kasvanut huomattavaksi vaihtoautoliikkeiden keskittymäksi: Rinta-Joupin autoliike on syntyjään tervajokinen yritys ja alueella toimii muitakin alan yrityksiä. Mainoksista huolimatta autoliikkeet, yhtä lukuun ottamatta, sijaitsevat Kylkkälän kylän puolella. 
Vaasan Sähkön vesivoimalaitos hyödyntää Kyrönjoen virtausta läheisen Hiirikosken rannalla. Kyrönjoen Hiirikoski siltoineen on ajan saatossa ollut tunnettu mm. tukkilaiskisoistaan ja vapaa-ajankalastuksesta.
Alueella on kaksi koulua. Vaasan puolella on Tervajoen koulu ja Isonkyrön puolella Kylkkälän koulu.
Tervajoella on yksi Pohjanmaan huomattavimmista muinaisjäännösalueista. "Petulian kaupungiksikin" fiktiivisesti mainittu Aittoomäen alue koostuu suuresta määrästä rautakautisia röykkiöitä sekä kiviaitoja ja latomuksia. Alueella on asuttu noin ajanlaskun alusta ainakin noin vuoteen 600 jaa. Kyrönjoen suu sijaitsi tällöin Tervajoella.
Publikaani

Publikaani () oli Rooman valtakunnassa henkilö, jolle maksettiin jonkin valtion tehtävän, esimerkiksi veronkannon suorittamisesta. Termi publikaani johtuu latinan sanasta "publicum", julkiset asiat. Publikaanit olivat valtion tulojen, verojen ja tullien kanto-oikeuden vuokraajia. Verojen lisäksi publikaanit saattoivat hoitaa esimerkiksi kaivoksia ja laitumia. Tällainen valtion toimintojen ulkoistaminen takasi valtiolle säännölliset tulot, mutta oli altis väärinkäytöksille. Väärinkäytökset puolestaan aiheuttivat katkeruutta roomalaisia kohtaan.
Rooma kantoi hallitsemillaan alueilla veroja ja tulleja sekä eräitä muita maksuja. Ensin arvioitiin lain määräämien maksujen ja verojen kertymä. Sen jälkeen tietyn kantopisteen kanto-oikeuden saattoi ostaa yksityinen liikemies. Tavallisesti ostajat olivat varakkaita roomalaisia yksityishenkilöitä.
Usein rikkaat roomalaiset vuokraajat saattoivat myydä oikeutensa "alivuokraajalle". Tällaisina tulivat kysymykseen esimerkiksi Raamatusta tutut Israelin juutalaiset. Publikaanien ryhmä oli tärkeä, tosin halveksittu, yhteiskuntaluokka.
"Uudessa testamentissa" mainitut publikaanit olivat juuri tällaisia juutalaisia, jotka olivat tullivuokraajan palveluksessa. Tunnetuimpia heistä oli Sakkeus, joka oli saanut oikeuden Jerikon rajakaupungin tulliasemalle. Kreikankielisessä alkutekstissä Sakkeuksesta käytetään nimitystä "arkhitelones", pääveronkantaja, veronkantajien johtaja. Se vastaa nykysuomalaista virkanimikettä verojohtaja.
Koska publikaanit olivat Rooman miehitysvallan palveluksessa, näitä vihattiin oman kansan pettäjinä ja ahneina rahan kerääjinä. He saattoivat periä tulleja ja maksuja enemmän kuin mihin oli oikeus. Näin heille saattoi kertyä taloudellisia pääomia.
Omana aikanaan Jeesus tyrmistytti juutalaista hengellistä ja maallista johtoa menemällä aterialle publikaanin luo. Ateriayhteys symboloi syvää ystävyyttä. Sakkeuksen lisäksi "Uusi testamentti" mainitsee Leevin, joka liittyi opetuslapseksi ja sai nimen Matteus. Virka tulliaseman alemmalla tasolla jäi. Tulevaisuus jäi mieheltä tämän liittymisen johdosta hämäräksi.
Mercury-Redstone 3

Mercury-Redstone 3 (MR-3, lento tunnetaan myös nimellä "Freedom 7") oli Yhdysvaltojen ensimmäinen miehitetty avaruuslento ja osa Mercury-ohjelmaa. Se toteutui 5. toukokuuta 1961. Astronautti Alan Shepard kävi 183,3 kilometrin korkeudella. Lento kesti 15 minuuttia ja 28 sekuntia.
Lento oli siis pelkkä hyppy avaruuteen, koska Redstone-kantoraketti ei ollut kyllin voimakas nostamaan alusta kiertoradalle. Se onkin historian lyhin avaruuslento.
Luettelo jääkiekon SM-mitalisteista

Tämä on luettelo jääkiekon SM-mitalisteista.
Miehet.
SM-liigan aika.
SM-liigan voittajat saavat kultamitalit ja vuodeksi Kanada-maljan.
Mercury-Atlas 6

Mercury-Atlas 6 (MA-6, myös Friendship 7 kutsukoodin ja avaruuskapselin nimen mukaan) oli 20. helmikuuta 1962 tapahtunut Yhdysvaltain miehitetty avaruuslento, joka oli osa Mercury-avaruusohjelmaa. Lentoa voidaan pitää Yhdysvaltain ensimmäisenä todellisena avaruuslentona määrittelytavasta riippuen, sillä kapseli ei pelkästään ylittänyt tiettyä etäisyyttä maan pinnasta, josta avaruuden katsotaan alkavan, vaan avaruualus myös kiersi maapallon.
Astronautti John Glenn kiersi "Mercury 6" -avaruusaluksellaan maapallon kaikkiaan kolme kertaa. Lentokorkeus vaihteli 159 ja 265 kilometrin välillä. Lento kesti noin viisi tuntia.
Mercury-Atlas 7

Mercury-Atlas 7 (MA-7) oli Yhdysvaltain toinen maatakiertävällä radalla suoritettu avaruuslento. Lento toteutui 24. toukokuuta 1962 Mercury-avaruusohjelman astronautti Scott Carpenterin kiertäessä maapallon "Aurora 7" -avaruuskapselillaan 3 kertaa. Aurora 7:n lentokorkeus vaihteli 154:n ja 260:n kilometrin välillä ja lento kesti noin 5 tuntia. Carpenterin paluussa maahan oli vaikeuksia, sillä hän käytti avaruutta ihastellessaan liikaa polttoainetta eikä totellut lennonjohdon määräyksiä, minkä vuoksi hän putosi satoja kilometrejä syrjään suunnitellusta laskeutumispaikasta. Tämän jälkeen Carpenter ei enää palannut avaruuteen. Hän toimi myöhemmin muun muassa syvänmeren sukeltajana.
Spesismi

Spesismi eli lajisorto tarkoittaa olentojen arvon tai oikeuksien määrittelemistä sen perusteella, mihin lajiin ne kuuluvat. Termin on luonut Richard D. Ryder ja sen teki tunnetuksi Peter Singer kirjassaan "Oikeutta eläimille" (Animal Liberation, 1975). Sitä käytetään puhuttaessa ennakkoluuloista samaan tapaan kuin termejä rasismi ja seksismi.
Taustalla on ajatus, että ihmisyys sinänsä ei ole olion arvon mitta, vaan jokin muu ominaisuus, kuten tietoisuus tai kyky tuntea positiivisia tai negatiivisia tuntemuksia.
Termille on myös sukua antroposentrismi eli ihmiskeskeisyys.
NHL-kausi 1999–2000

Kausi 1999–2000 oli National Hockey Leaguen historian 83. kausi. Sarjassa pelasi 28 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 82 ottelua. Stanley Cupin voitti New Jersey Devils, joka voitti Dallas Starsin loppuottelusarjassa otteluvoitoin 4–2.
Kaudeksi 1999–2000 julkistettiin uusi palkinto Roger Crozier Saving Grace Award, jonka voittaa maalivahti, jolla on paras torjuntaprosentti. Tällä kaudella televisioyhtiö American Broadcasting Company teki myös yhteistyösopimuksen NHL:n kanssa, joka takasi yritykselle televisiointioikeudet Stanley Cupin loppuotteluihin 3–7.
Tämä oli myös Atlanta Thrashersin ensimmäinen kausi liigassa.
Runkosarja.
Runkosarjassa divisiooniensa voittajat jakoivat konferenssin kolme kärkisijaa, loput viisi jatkoonpääsijää valittiin pistejärjestyksessä.
O = Ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, T = Tasapelit, HJA = Häviöt jatkoajalla, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, PIST = Pisteet
Pudotuspelit.
Philadelphia Flyersin ja Pittsburgh Penguinsin pelaamassa konferenssivälierässä pelattiin neljä kokonaista jatkoaikaa, kunnes Keith Primeau ratkaisi ottelun viidennellä jatkoajalla ajassa 92.01. Tämä oli kaikkien aikojen kolmanneksi pisin peli pudotuspeleissä.
Metsäkerrossammal

Metsäkerrossammal ("Hylocomium splendens") on kangasmetsien yleisimpiä sammallajeja. 
Elinympäristö.
Runsaimmillaan metsäkerrossammal esiintyy tuoreilla kankailla, mutta sitä tavataan yleisesti myös kuivahkoilla ja lehtomaisilla kankailla. Tuoreella kankaalla metsäkerrossammal ja usein sitä yleisempi seinäsammal muodostavat tavallisesti koko metsänpohjan peittävän yhtenäisen maton. Kerrossammalta tapaa useimmiten kivillä ja kangasmetsien kosteilla alarinteillä.
Ulkonäkö.
Seuraavan vuoden verso kasvaa edellisen vuoden verson päälle. Vanha mätäs on siten useampikerroksinen. Metsäkerrossammalen varren haarat muodostavat kerroksia pitkin päävartta. Maasta nostettuna se onkin hyvin helppo tunnistaa tästä kasvutavastaan. Kerroksisuus näkyy myös maassa pieninä terasseina. Kerrossammal- peitteestä syntyy ilmava, laakean kupera tyyny.
Uudet versot haarovat sulkamaisina kaksin- tai kolminkertaisesti. Vanhemmat rangat, joissa on tiheä ja myötäinen pienten lehtien peite, erottuvat punertavina.
Aleksanteri Toivola

Aleksanteri ”Santtu” Toivola (4. maaliskuuta 1893 Viipurin maalaiskunta – 27. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Toivola saavutti kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiahopeaa Pariisin 1924 olympialaisissa. Hän hävisi 62-kiloisten sarjassa vain maanmiehelleen Kalle Anttilalle. Samoin kävi Helsingin MM-kilpailuissa 1921.
Toivola oli perustamassa Viipurin Voimailijoita vuonna 1916. Hänen neljä veljeään olivat myös painijoita. Hänellä ja vaimollaan oli ainakin yhdeksän lasta, joista pojat Erkki ja Lassi Toivola olivat kansainvälisiä painituomareita ja Ahti ja Risto Toivola SM-tason painijoita. Hänen tyttärensä Sirpa Konttila voitti jousiammunnan maailmanmestaruuden. Maratonjuoksija Jukka Toivola on Aleksanteri Toivolan veljen pojanpoika.
Toivola joutui talvisodan jälkeen evakoksi Jämsään ja sai otettua mukaansa polkupyöränsä ja olympiapalkintonsa. Hän kiersi polkupyörällä pitkin poikin Suomea etsien ostettavaa maapalstaa perheensä elättämiseksi: satojen kilometrien pituiset pyöräretket huomioitiin myös Suomen Urheilulehdessä.
Alipäästösuodatin

Alipäästösuodatin eli alipäästösuodin (eng. "low-pass filter") on suodatinrakenne, joka päästää läpi matalataajuiset ja vaimentaa eli suodattaa korkeataajuiset signaalit.
Alipäästösuodatinta on loivalla vaimennuksella yleisesti käytetty radiovastaanotinlaitteissa äänenvärinsäätimissä (Tone-säädin) ja audiopäätevahvistimissa erillisessä korkeiden äänten Treble-säätimissä. Niiden kytkentä perustuu yleisesti analogisen yksinapaisen RC-suodattimen kytkentään.
Suodatin voi olla komponenteilla toteutettu analoginen suodatin tai tietokoneella signaalia käsittelevä digitaalisuodatin.
Analoginen alipäästösuodatin.
Yksinkertainen analoginen RC-alipäästösuodatin voidaan toteuttaa vastuksen ja kondensaattorin jännitteenjakokytkennän avulla (kuvassa). Matalilla taajuuksilla kondensaattorin läpi kulkee vähän virtaa, jolloin vastuksen yli muodostuu vain pieni jännitehäviö ja signaali ei juurikaan vaimene. Korkeilla taajuuksilla kondensaattori näyttää lähes oikosululta, jolloin ulostulojännite on lähellä nollaa. Kuvan RC-piirin lähtö- ja tulojännitteen välillä vallitsee riippuvuus
formula_1.
Taajuus formula_2 on alipäästösuodattimen "ominaistaajuus".
Siirtofunktio.
Ensimmäisen asteen alipäästösuodattimen yleinen siirtofunktio on muotoa
formula_3
ja toisen asteen siirtofunktio on muotoa
formula_4,
missä formula_5 on Laplace-muuttuja ja formula_6 suodattimen vaimennusvakio. Siirtofunktio voidaan myös kertoa vakiotermillä, mikäli suodatin sisältää vahvistusta tai vaimennusta. Tekemällä sijoitus formula_7 saadaan lauseke, joka kertoo suodattimen siirtofunktion sinimuotoisille jännitteille kompleksilukuna. Kompleksiluvun itseisarvo kertoo lähtö- ja tulojännitteen amplitudien suhteen ja kompleksiluvun kulma kertoo signaalien välisen vaihesiirron. Sijoittamalla formula_8 nähdään, että molempien siirtofunktioiden arvo on tasajännitteellä 1, toisin sanoen signaali pääsee vaimentumatta suodattimen läpi. Koska muuttuja formula_5 on nimittäjässä, taajuuden kasvaessa lähtöjännite pienenee.
Useampiasteinen alipäästösuodatin saadaan rakennettua ensimmäisen ja toisen asteen siirtofunktioiden tulona. Käytännön kytkennöissä tämä voidaan toteuttaa kytkemällä peräkkäin erilaisia suodatinlohkoja.
Vaimennusvakion formula_6 sijasta alan kirjallisuudessa käytetään myös hyvyyslukua Q ja vaimennuskerrointa formula_11. Näiden välillä vallitsee yhteys
formula_12