tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
White Zombien diskografia

White Zombie oli yhdysvaltalainen groove metalia ja myöhemmin industrial metalia soittanut yhtye. Sen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Thunder Kiss ’65”, "More Human Than Human", ”Black Sunshine”, ”I’m Your Boogieman” ja ”Super-Charger Heaven”.
Tomocichla

Tomocichla on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Costa Ricasta, Nicaraguasta ja Panamasta:
Fernand Labori

Fernand Labori (18. huhtikuuta 1860 Reims, Marne, Ranska – 14. maaliskuuta 1917 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen asianajaja ja poliitikko. Hän tuli kuuluisaksi Dreyfusin tapauksen yhteydessä puolustaessaan ensin kirjailija Émile Zolata vuonna 1898 ja sitten vakoilusta tuomittua kapteeni Alfred Dreyfusia Rennesin sotaoikeudessa vuonna 1899, jolloin häntä vastaan tehtiin murhayritys. Hän oli vuodesta 1906 radikaalisosialistien edustajana parlamentissa. Hän perustamansa on "Répertoire encyclopédique du droit français".
Labori aloitti 1883 asianajajana vetoomustuomioistuimessa ja herätti pian huomiota puhetaidoillaan. Kun hän oli loistavasti puolustanut muutamia tunnettuja rikollisia, hänestä tuli tunnettu Zolan asianajajana, kun tämä joutui 1898 oikeuteen Dreyfus-jutun yhteydessä. Seuraavana vuonna Labori oli yksi Dreyfusin puolustusasianajajista oikeudenkäynnissä Rennesissä. Tuntemattomaksi jäänyt henkilö ampui häntä selkään 14. elokuuta 1899 – juuri ennen suurta ristikuulustelua, joka hänen oli tarkoitus tehdä Dreyfus-juttuun sekaantuneille kenraaleille. Laborilta varastettiin samalla kirjeitä ja papereita. Dreyfusin perheen pyynnöstä hän perui puolustuspuheen, joka hänen oli tarkoitus toivuttuaan pitää. Sittemmin hän toimi madame Therése Humbertin asianajajana. Lyhyen aikaa vuonna 1906 hän oli Fontainebleaun edustajana parlamentin alahuoneessa (radikaalisosialistit), mutta hänen puhetaitonsa ei tuottanut menestystä.
Coregonus oxyrinchus

Coregonus oxyrinchus on lohien (Salmonidae) heimoon ja "Coregonus"-sukuun kuuluva kalalaji, jota ei ole havaittu levinneisyysalueellaan 1940-luvun jälkeen ja joka siksi luokitellaan hävinneeksi lajiksi.
"Coregonus oxyrinchus" kasvoi maksimissaan 50 senttimetrin mittaiseksi ja voi painaa jopa kaksi kilogrammaa.
"C. oxyrinchus" -lajia tavattiin ainoastaan Pohjanmeren eteläosan valuma-alueella Schelde-, Rein- ja Maas-jokien valuma-alueilla Ranskan pohjoisosia lukuun ottamatta. Pääasiallinen syy sen katoamiseen oli sen levinneisyysalueen murtovesien ja estuaarien saastuminen. Rein-joen alajuoksulla lajin populaatiot alkoivat heiketä 1800-luvun lopulla ja 1930-luvulle mennessä romahtivat saastumisen ja liikakalastuksen vuoksi. Viimeiset "Coregonus oxyrinchus" -lajin yksilöt saatiin Rein-joen alajuoksulta vuonna 1940.
"C. oxyrinchus" -lajin ravintoa oli pääasiassa eläinplankton. Kutu tapahtui joissa loka-joulukuussa. Poikaset siirtyivät murtoveteen ennen sukukypsyyden saavuttamista.
Tuubakirjoahven

Tuubakirjoahven ("Tomocichla tuba") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji.
Tuubakirjoahven voi kasvaa korkeintaan 30 senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan Costa Ricasta, Nicaraguasta ja Panamasta. Lajin elinympäristöä ovat suhteellisen nopeasti virtaavat joet. Tuubakirjoahven käyttää ravinnokseen vesikasveja kuten leviä. Laji elää noin 23–33 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 6,8–8. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut tuubakirjoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.
Tammisaaren Linnanmäki

Tammisaaren Linnanmäki on Raaseporissa, Tammisaaren keskustassa sijaitseva linnanraunio.
Sten Eriksson Leijonhufvudin leski Ebba alkoi vuonna 1571 rakentaa linnaa Juhana III:n hänelle ja hänen jälkeläisilleen kaksi vuotta aiemmin myöntämään Raaseporin kreivikuntaan, silloisen Tammisaaren kaupunkialueen pohjoispuolella (nykyään Tammisaaren keskustaa) sijaitsevalle mäelle. Rakennustyötä ei ilmeisesti koskaan saatettu loppuun, ja venäläiset hävittivät linnaa Isonvihan yhteydessä 1715 ottaen siitä puutavaraa omiin tarpeisiinsa. Vuosina 1961–1962 suoritettiin arkeologisia kaivauksia, joiden yhteydessä linnan harmaakivinen perustus kaivettiin esiin. Linnan ääriviivat ovat edelleen selvästi nähtävissä kivijalan perusteella. Kivijalan sisäpuolella on nykyisin lasten leikkipaikka.
Kirjoahvenkalat

Kirjoahvenkalat (Cichliformes) on viuhkaeväisten (Actinopterygii) kalojen lahko. Siihen kuuluvat seuraavat kolme heimoa:
Kultapilkkukirjoahven

Kultapilkkukirjoahven ("Tomocichla asfraci") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 25 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Panamasta.
Tamás Vásáry

Tamás Vásáry (s. 11. elokuuta 1933 Debrecen) on unkarilainen pianisti ja kapellimestari.
Vásáry teki julkisen ensiesiintymisensä 8-vuotiaana. Hän sai lyhyesti opetusta Ernő Dohnányilta ja voitti vuonna 1948 ensipalkinnon Franz Lisztin kunniaksi järjestetyssä pianokilpailussa. Vásáry suoritti opintonsa József Gátin johdolla Franz Lisztin musiikkiakatemiassa, jossa sittemmin itse työskenteli Zoltán Kodályn avustajana. Unkarin kansannousun vuonna (1956) Vásáry pakeni maasta ja asettui Sveitsiin. Hän teki ensilevytyksensä Deutsche Grammophonille vuonna 1958. Lontoossa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1961 ja New Yorkissa 1962. Pianistina Vásáry tuli parhaiten tunnetuksi Frédéric Chopinin teosten tulkinnoistaan, mutta hänen ohjelmistoonsa on kuulunut myös esimerkiksi Johann Sebastian Bachin, Johannes Brahmsin, Lisztin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Sergei Rahmaninovin teoksia.
1970-luvulla Vásáry aloitti rinnakkaisen uran kapellimestarina. Ensimmäisen esiintymisensä kapellimestarina hän teki vuonna 1971. Vuosina 1979–1982 hän toimi Northern Sinfonian taiteellisena johtajana ja vuosina 1989–1997 Bournemouthin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Vuonna 1993 hänet nimitettiin Budapestin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi johtajaksi. Vásáry on myös vieraillut useiden merkittävien orkestereiden kapellimestarina kansainvälisesti ja johtanut välillä pianon ääreltä. Vuonna 2006 hän perusti Maailman Zoltán Kodály -nuoriso-orkesterin. Vásáryn kapellimestarina levyttämiin teoksiin kuuluvat muiden muassa Ludwig van Beethovenin sinfoniat, Chopinin pianokonsertot sekä eräät Arthur Honeggerin ja Ottorino Respighin teokset.
Vásáry on Kossuth-palkinnon saaja.
Sony Pictures Animation

Sony Pictures Animation on vuonna 2002 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Yhtiön omia tuotantoja ovat animaatioelokuvat. Studion viimeisin elokuva on "Angry Birds -elokuva 2", joka julkaistiin Suomessa 9. elokuuta 2019.
Kardinaaliahvenkalat

Kardinaaliahvenkalat (Apogonoidei) on tokkokalojen lahkon alalahko. Siihen kuuluu kaksi heimoa:
Aiemmin nämä heimot luettiin omaan lahkoonsa Kurtiformes (kurtuusikalat).
Keisot

Keisot ("Cicuta") on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin viidestä viiteentoista lajia.
Keisot ovat monivuotisia, korkeakasvuisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja. Keisoihin kuuluvien kasvien kaikki osat ovat lisäksi hyvin myrkyllisiä. Keisojen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Juurakko on lyhyt, tasapaksu sekä mehevän turvonnut. Lehdet ovat ulkomuodoltaan kolmiomaisia, kahteen tai kolmeen kertaan pariosaisia. Lehtien liuskojen reunat ovat hammaslaitaisia. Keisojen kukintona on monista pikkusarjoista koostuva kerrannaissarja, joiden kukkien terälehdet ovat valkoisia. Keisojen hedelmänä on kahdesta kolmeen millimetriä pitkä lohkohedelmä.
Keisoihin kuuluvista lajeista Suomessa ja Ruotsissa esiintyy vain myrkkykeisoa ("Cicuta virosa").
Keisojen suvun tieteellinen nimi "Cicuta" tulee myrkkykatkon ("Conium maculatum") varhaislatinankielisestä nimestä.
Pohjanmaan vaakuna

Pohjanmaan vaakuna on Pohjanmaan maakunnan heraldinen tunnus. Vuonna 1997 vahvistettu vaakunaselitys kuuluu: "Punaisessa kentässä kuninkaallinen Vaasain tunnuskuva (rynnäkkörisukimppu) ja lakio, molemmat kultaa; lakiossa neljä punaista juoksevaa kärppää asetettuina 2+2."
Vaakunan on suunnitellut heraldikko Juhani Vepsäläinen 28.9.1997. Rynnäkkörisukimppu on peräisin maakunnan keskuskaupungin Vaasan vaakunasta ja se on historiallinen Vaasan kuningassuvun tunnus. Lakion kärpät viittaavat Pohjanmaan historiallisen maakunnan vaakunaan vuodelta 1576. Vaakunan värit ovat perinteiset suomenruotsalaisten tunnusvärit ja ne pohjautuvat Suomen vaakunan väreihin. Värit esiintyvät myös ruotsinkielisen Pohjanmaan perinteisessä isännänviirissä.
Vaasa-suvun tunnusta on käytetty aiemmin myös Vaasan läänin vaakunoissa.
Paranthias

Paranthias on meriahventen heimoon (Epinephelidae) kuuluva kalasuku, johon kuuluvat seuraavat kaksi lajia:
Pierre Claude Nivelle de La Chaussée

Pierre Claude Nivelle de La Chaussée (1692–1754) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän pani alkuun näytelmälajin comédie larmoyante (’nyyhkynäytelmä’), joka siirsi draaman toiminnan porvarillisiin piireihin ja jonka tarkoituksena oli koskettaa ja siveellisesti kohottaa katsojia. Hänen huomattavimmat näytelmänsä ovat "La fausse antipathie" (1734), "Mélanide" (1741), "L’école des mères" (1744), "La gouvernante" (1747) ja "L’école de la jeunesse" (1749). Hänet valittiin 1736 Ranskan akatemian jäseneksi.
Einar Fabricius

Einar Wilhelm Fabricius (9. heinäkuuta 1911 Joensuu – 20. toukokuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja 1930-luvulla kansallisesti menestynyt pikajuoksija.
Fabricius valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1936. Sen jälkeen hän toimi vuosina 1936-1940 Oy Alko Ab:n ravintolamyynnin johtajana, kamreerina Helsingin Raitiotie- ja Omnibusosakeyhtiössä. Vuonna 1941 hän perusti oman tilitoimiston Suomalainen Kirjanpito. Kirjanpitotoimisto suuntautui erityisesti pienyritysten avustamiseen, tärkeimpänä palvelumuotona verotuskysymykset. Tilitoimisto Fabricius on toiminut Einar Fabriciuksen kuoleman jälkeenkin.
Einar Fabricius oli aktiivi yleisurheilija seuranaan helsinkiläinen Idrottsklubben-32 (IK-32) ja matkoinaan 100-400 metriä. Hän nousi kansallisen tason juoksijaksi eli vuoden 1933 sijoitus oli Suomen listalla 22. ajalla 52,1. Seuraavana vuonna kansallinen sijoitus oli 5. ajalla 50,1. Hän voitti vuoden 1934 SM-kisoissa 400 metriä. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi. Sinä vuonna hän juoksi myös 400 metrin ennätyksensä eli 49,5, joka oli kolmanneksi paras Suomessa. Kolmannen kerran hän saavutti SM-mitalin eli pronssin vielä vuoden 1938 Kalevan kisoissa. Vuonna 1935 hän oli mukana Suomen ennätyksen juosseessa 4 x 400 metrin ryhmässä eli Einar Fabricius, Heino Mäkinen, Aki Tammisto, Aku Räkköläinen, joka juoksi SE-ajan 3.18,5. Tulos säilyi Suomen ennätyksenä neljä vuotta eli vuoteen 1939. 
IK-32 ja Fabricius sen viestijoukkueen jäsenenä saavutti 1930-luvulla useita SM-mitaleita. Vuoden 1936 SM-viesteissä IK-32 oli toinen 4x400 metrillä, vuonna 1937 kolmas ja vuonna 1938 toinen. Lisäksi vuoden 1938 viestikisoissa IK-32 oli kolmas 4x100 metrillä, jossa Fabricius oli myös mukana.
Einar Fabriciuksen nuorempi veli Nils Fabricius oli myös kansallisesti menestynyt yleisurheilija erityisesti aitajuoksuissa. Nils-veli tuli tunnetuksi eniten kuitenkin koripalloilun ensi vuosina Suomessa.
Make Them Die Slowly

Make Them Die Slowly on White Zombien toinen studioalbumi, joka julkaistiin 22. maaliskuuta 1989.
David Golub

David Golub (1950 Chicago – 16. lokakuuta 2000 Milano) oli yhdysvaltalainen pianisti.
Golub varttui Dallasissa, jossa aloitti pianonsoiton opiskelun. Hän pääsi Juilliard Schoolin nuoriso-osastolle 14-vuotiaana, mutta päätti jatkaa opintoja Dallasissa ja palasi Juilliard Schooliin 18-vuotiaana. Toisena Juilliard Schoolissa viettämänään vuotena Golub piti puolen vuoden tauon kehittääkseen tekniikkaansa omaehtoisesti. Hänen opettajansa Beveridge Webster oli suuntautunut ranskalaiseen ohjelmistoon, mutta Golubin kiinnostus venäläiselle romanttiselle koulukunnalle ominaista dramaattisempaa soittotyyliä kohtaan oli kasvanut. Kesälomillaan Golub työskenteli kapellimestarina Vermontin Marlboron musiikkikoulun festivaalilla, jossa myös soitti kamarimusiikkia ja säesti sellisti Leonard Rosen opiskelijoita. Golub säesti myös Rosea itseään kolmen vuoden ajan 1970-luvulla. Juuri Rose suositteli Isaac Sternille Golubin ottamista mukaan Kiinaan; kaksikon elokuva "" saikin vuonna 1980 parhaan dokumentin Oscar-palkinnon.
Vuonna 1982 Golub muodosti kriitikkojen suosion saavuttaneen pianotrion viulisti Mark Kaplanin ja sellisti Colin Carrin kanssa. Kaudella 1994–1995 Golub johti Padovan kamariorkesteria, jonka kanssa myös toteutti vuonna 1999 Yhdysvaltain-kiertueen. Hän oli Lincoln Center for the Performing Artsin Chamber Music Societyn taiteilijajäsen. 
Golub kuoli kotonaan Milanossa keuhkosyöpään 50-vuotiaana. Hänen hautajaisensa järjestettiin 19. lokakuuta 2000 San Simplicianon basilikassa Milanossa. Leskeksi jäi Maria Majno.
Kalevi Holsti

Kalevi ”Kal” Jaakko Holsti (s. 1935 Geneve) on kanadansuomalainen politiikan tutkija ja professori.
Holstin vanhemmat olivat Suomen ulkoministeri Rudolf Holsti ja Liisa Annikki Franssila. Hän oli Suomen kansalainen vuoteen 1956 saakka. Kalevi Holsti suoritti tohtoritutkinnon (Doctor of Philosophy) Stanfordin yliopistossa. Hän työskenteli vuodesta 1962 alkaen Brittiläisen Kolumbian yliopistossa Vancouverissa ja "Liu Institute for Global Issues"-tutkimuslaitoksessa. Hän on nykyisin Brittiläisen Kolumbian yliopiston emeritusprofessori ("University Killam Professor Emeritus"). Holsti on ollut Royal Society of Canadan jäsenenä vuodesta 1983 ja Suomen Tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 2005. 
Kalevi Holstin vanhempi veli Ole Holsti (1933–2020) oli politiikan ja konfliktien tutkija ja professori.
Borculo

Borculo on kylä ja entinen kunta Alankomaissa, Gelderlandin provinssissa. Se oli itsenäinen kunta vuoteen 2005 asti, jolloin se yhdistyi Eidebergenin, Needen ja Ruurlon muodostaen Berkellandin kunnan. Entisen Borculon kunnan muita asutuskeskittymiä ovat Geesteren, Gelselaar ja Haarlo.
Suuri osa kylästä tuhoutui elokuussa 1925, kun alueella riehui trombi. Suurta tuhoa aiheuttavat pyörremyrskyt ovat Alankomaissa erittäin harvinaisia.
Alankomaiden kuninkaan täydelliseen titteliin sisältyy edelleen myös arvonimi 'Borculon lordi'.
Vanigõjärv

Vanigõjärv (myös "Savihoovi järv", ) on Virossa Võrumaan maakunnassa Setomaan kunnassa ja Venäjän Pihkovan alueen Petserin piirissä sijaitseva valtioiden yhteinen tekojärvi.
Maantietoa.
Tekojärvi on 780 metriä pitkä, 650 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19,4 hehtaaria. Pinta-ala on Viron viranomaisten ilmoittama luku ja siitä puuttuu todennäköisesti Venäjälle kuuluvan osan pinta-ala. Järvessä on seitsemän saarta, joista yksi sijaitsee valtioiden välisellä rajalla, viisi kuuluu kokonaan Virolle ja saarista suurin jää kokonaan Venäjälle. Tekojärvi on muodostettu Neuvostoliiton ajan loppupuolella patoamalla Miikse oja . Viron virannoimaiset ilmoittavan kuuden saaren yhteispinta-alaksi 0,91 hehtaaria. Järven rantaviiva on epäsäännöllinen ja sillä on Viron puolella kaksi kapeasuista lahtea, joiden välissä on 350 metriä pitkä niemi. Se on verrattain matala, koska järveen on kartoissa merkitty vesikasvillisuudelle karttamerkit. Viron puolella se kuuluu Tserebin kylälle ja Venäjän puolella Natalkinon ( ) kylälle. Viron puolella järvelle menee useita teitä ja asutuksella on järvelle näkymät.
Vesistösuhteita.
Vanigõjärv kuuluu Miikse ojan valuma-alueeseen, jossa Miikse oja on Piusa jõen sivu-uoma. 
Piusa jõgi laskee Pihkovanjärveen, jonka Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Koska järvi on muodostettu patoamalla Miikse oja, on se Miiksen läpivirtausjärvi. Viron puolelta siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen on nimeltään Miikse oja. Tämän ojan lähdejärvi on Tserebi järv.
Hallintoalueet.
Vanigõjärv kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE2156230 . Se osa valuma-alueesta, joka jää Venäjän puolelle, kuuluu Pihkovan alueella Petserin piiriin. Vuonna 2014 solmittu Viron ja Venäjän rajasopimus määrittää Miikse ojan ja Vanigõjärven osaksi valtiorajaa, mutta kumpikaan valtio ei ole sopimusta vielä ratifioinut.
Just Dance 2016

Just Dance 2015 on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema "Just Dance" -sarjan tanssipeli Wiille, Wii U:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Se julkistettiin Ubisoftin lehdistötilaisuudessa Electronic Entertainment Expo 2015 -tapahtumassa ja julkaistiin 20. lokakuuta 2015.
"Just Dance 2016" oli sarjan ensimmäinen peli, johon oli saatavilla maksullinen tilauspohjainen lisäpalvelu Just Dance Unlimited. Sen kautta peliin oli saatavilla yli 150 kappaletta sarjan aiemmista peleistä sekä joitakin täysin uusia kappaleita. Ubisoft lopetti pelin verkkosisältöjen tukemisen Wiillä, Wii U:lla, Xbox 360:llä ja PlayStation 3:lla 19. marraskuuta 2018, minkä jälkeen Just Dance Unlimited sekä verkkomoninpelitila World Dance Floor eivät ole enää käytettävissä näillä konsoleilla.
George Frederick Boyle

George Frederick Boyle (29. kesäkuuta 1886 Sydney, Australia – 20. kesäkuuta 1948 Philadelphia, Yhdysvallat) oli australialaissyntyinen pianisti ja säveltäjä.
Boylen vanhemmat olivat ammattimuusikkoja. Hän muutti Australiasta pysyvästi vuonna 1905 mutta oli jo sitä ennen ehtinyt kiertää laajasti Australiassa ja Uudessa-Seelannissa ja säveltää soolosoitin- sekä kamarimusiikkia. Australiasta lähdettyään Boyle suuntasi Berliiniin, jossa hän opiskeli viiden vuoden ajan Ferruccio Busonin johdolla. Tämän jälkeen hän loi uran Yhdysvalloissa. Hän opetti Peabody Institutessa (1910–1922), Curtis Institute of Musicissa (1922–1924) ja Institute of Musical Artsissa (1923–1940). Hänen opiskelijoidensa joukossa olivat Aaron Copland ja Samuel Barber. 
Boylen sävellystyyli on lähinnä myöhäisromanttinen. Hänen tuotantoonsa kuuluu esimerkiksi pianokonsertto ja -sonaatti.
Arvo Leinonen

Arvo Einar Leinonen (20. huhtikuuta 1913 Äänekoski – 1977 Helsinki) oli suomalainen painija. Äänekosken Voimaa, Koiton Rientoa ja Helsingin Visaa edustanut Leinonen voitti kreikkalais-roomalaisen painin 61 kg:n SM-kultaa vuonna 1946 ja saavutti viisi TUL:n mestaruutta vuosina 1939–1946. Vuonna 1937 hän sijoittui Antwerpenin työläisolympialaisissa kolmanneksi 62 kg:n sarjassa.
Leinonen oli myös mukana Helsingin kunnalliselämässä. Hän kuului muun muassa Stadion-säätiön edustajistoon SKDL:n edustajana.
Lähteet.
Viljo Lindqvist

Viljo Armas Lindqvist (17. elokuuta 1903 – 9. kesäkuuta 1944) oli suomalainen painija. Helsingin Visaa ja Helsingin Iskua edustanut Lindqvist voitti kreikkalais-roomalaisen painin 87 kg:n SM-kultaa vuonna 1941 ja saavutti kymmenen TUL:n mestaruutta vuosina 1927–1943. Vuonna 1931 hän sijoittui Wienin työläisolympialaisissa keskiraskaassa sarjassa kolmanneksi ja 1937 Antwerpenissa toiseksi.
Lähteet.
Artur Balsam

Artur Balsam (8. helmikuuta 1906 Varsova – 1. syyskuuta 1994 New York) oli puolalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut pianisti.
Balsam teki konserttidebyyttinsä 12-vuotiaana. Hän opiskeli Łódźin konservatoriossa ja Berliinin valtionmusiikkiakatemiassa. Vuonna 1930 hän voitti kansainvälisen pianokilpailun ja vuonna 1931 hän sai Mendelssohn-palkinnon. Vuonna 1932 Balsam kiersi Yhdysvalloissa viulisti Jehudi Menuhinin kanssa, ja kansallissosialismin noustessa hän päätti jäädä maahan. Balsam levytti kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin viulusonaatit Oscar Shumskyn kanssa ja kaikki Ludwig van Beethovenin viulusonaatit Joseph Fuchsin kanssa. Hän levytti myös sellisti Zara Nelsovan kanssa. 
1960-luvulla Balsam esiintyi pianotriona viulisti William Krollin ja sellisti Benar Heifetzin kanssa. Balsam opetti Bostonin yliopistossa ja Manhattan School of Musicissa. Vuosina 1956–1992 hän johti kamarimusiikkiin keskittynyttä kesäkoulua Mainessa.
Luettelo Ahvenanmaan liikennemerkeistä

Luettelo Ahvenanmaan liikennemerkeistä esittelee Ahvenanmaan tieliikenneasetuksen mukaiset liikennemerkit. Suurin osa niistä on ruotsalaisia ja suomalaisia, mutta niiden joukossa on myös täysin omia merkkejä. Lisäksi joidenkin merkkien merkitys saattaa erota Suomen ja Ruotsin tieliikennelakien mukaisista merkityksistä. Merkeissä käytetään ruotsalaista Tratex-kirjasintyyppiä.
Opastuskilpien ja lisäkilpien symbolit.
Symbolit ovat vaalealla taustalla mustia ja tummalla taustalla valkoisia.
Lisäkilvet.
Lisäkilpien väri vaihtelee sen merkin mukaan, johon se liittyy.
Kit Carsonin piirikunta

Kit Carsonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 7 097 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Burlingtonin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. huhtikuuta 1889.
Prowersin piirikunta

Prowersin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 12 172 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lamarin kaupunki. Piirikunta on perustettu 11. huhtikuuta 1889.
Kiowan piirikunta (Colorado)

Kiowan piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 406 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Eadsin kunta. Piirikunta on perustettu 11. huhtikuuta 1889.
Bernard Ringeissen

Bernard Ringeissen (15. toukokuuta 1934 Pariisi – 4. huhtikuuta 2025) oli ranskalainen pianisti.
Ringeissen aloitti pianotunneilla käymisen 7-vuotiaana. Hänen ensimmäinen opettajansa oli Georges de Lausnay. Hän pääsi Pariisin konservatorioon vuonna 1947 ja sai neljä vuotta myöhemmin konservatorion ensipalkinnon sekä erillisen palkinnon kamarimusiikkiopinnoistaan Pierre Pasquierin johdolla. Vielä konservatoriosta valmistuttuaan Ringeissen täydensi opintojaan Marguerite Longin ja sitten Jacques Févrierin johdolla. Hän aloitti aktiivisen konserttiuran eri Euroopan maissa.
Vuodesta 1953 lähtien Ringeissen keskittyi julkisten esiintymisten sijaan kansainvälisiin kilpailuihin valmistautumiseen. Vuonna 1955 hän sijoittui neljänneksi Varsovan Chopin-pianokilpailussa ja saavutti Dmitri Baškirovin kanssa jaetun toisen sijan Pariisin Long–Thibaud-kilpailussa. Näiden kahden kilpailumenestyksen jälkeen Ringeissen lähti puolen vuoden kiertueelle, jonka aikana piti toistasataa konserttia Kanadassa, Meksikossa ja Brasiliassa. Hän jatkoi tulevina vuosikymmeninä esiintymisuraansa ja teki monia levytyksiä muiden muassa Eratolle, Harmonia Mundille sekä Naxokselle. 
Ringeissen piti mestarikursseja Mozarteumissa ja Weimarissa. Hän istui lukuisten kansainvälisten kilpailujen tuomaristoissa, esimerkiksi Chopin-kilpailuissa vuosina 1975, 1985, 1990, 1995 ja 2000.
Lauri Nurmi (toimittaja, 1905)

Lauri Johannes Nurmi (23. maaliskuuta 1905 Vihti – 18. maaliskuuta 1971 Kerava) oli suomalainen toimittaja ja urheiluvaikuttaja, joka oli 1930–1950-luvuilla yksi Työväen Urheiluliiton johtohahmoista. 
Elämä ja ura.
Vihdin Nummelassa syntynyt Nurmi muutti vanhempiensa mukana Lohjalle vuonna 1919. Opiskeltuaan Työväen Akatemiassa 1928–1929 hän työskenteli "Uusmaan Kunnallislehden" päätoimittajana 1931–1937, "TUL-lehden" toimitussihteerinä 1937–1939 ja päätoimittajana 1940–1945, "Suomen Työn" toimitussihteerinä 1945, "Suomen Sosialidemokraatin" urheilutoimittajana 1946–1948, uutispäällikkönä 1949–1950 ja toimitussihteerinä 1951–1957 sekä "Päivän Sanomien" poliittisena toimittajana vuodesta 1958 lähtien. Muutettuaan Helsinkiin 1937 Nurmi ryhtyi muiden töidensä ohella tekemään lähinnä urheiluun liittyviä radioreportaaseja Yleisradiolle sekä toimi myös urheiluselostajana.
1930-luvulta lähtien Nurmi vaikutti useissa TUL:n elimissä. Piiritason tehtävien ohella hän kuului muun muassa liittotoimikuntaan ja oli järjestövaliokunnan puheenjohtaja. Vuonna 1940 Nurmi oli Urho Rinteen kanssa TUL:n edustajana perustamassa Oy Veikkaus Ab:ta. Hän oli myös yhtiön johtokunnan ja hallintoneuvoston jäsen. 
Välirauhan aikana Nurmi toimitti Maaottelumarssin yhteydessä julkaistua "Marssilehteä". Jatkosodan hän palveli Tiedotuskomppaniassa, jolloin "TUL-lehden" päätoimittajan tehtäviä hoitivat Eino Jäntti ja Helge Nygrén. Siviiliin palattuaan Nurmi oli mukana Suomen Aseveliliiton toiminnassa ennen sen lakkauttamista 1945.
Sosialidemokraatteja edustanut Nurmi oli Lohjan ja Keravan kauppalanvaltuustojen jäsen. Hän osallistui kunnalliselämään myös Helsingissä lautakuntien jäsenenä. Presidentin valitsijamiehenä Nurmi oli vuonna 1943.
Lauri Nurmi

Lauri Nurmi on seuraavien henkilöiden nimi:
Arthur Fiedler

Arthur Fiedler (17. joulukuuta 1894 Boston, Massachusetts – 10. heinäkuuta 1979 Brookline, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.
Fiedler syntyi pianistiäidin ja itävaltalaissyntyisen viulisti-isän poikana. Hän opiskeli vuosina 1911–1915 viulun- ja pianonsoittoa sekä orkesterijohtoa Berliinin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiinsa kuului viulisti Willy Hess. Opiskeltuaan Fiedler liittyi Bostonin sinfoniaorkesteriin kakkosviulistina. Vuosina 1918–1930 hän toimi yhtenä orkesterin alttoviulisteista. Fiedler perusti vuonna 1924 oman kamariorkesterinsa ja organisoi vuonna 1929 konserttisarjan, jossa sinfonista musiikkia esitettiin Bostonissa ensimmäisen kerran ulkoilmassa.
Vuonna 1930 Fiedler pääsi Boston Pops Orchestran kapellimestariksi, jona toimi kuolemaansa saakka. Hän rakensi vaihtelevan kevyen ohjelmiston ja teki viihteellisistä tansseista sekä lauluista sinfoniaorkesterin esitettäviksi soveltuvia versioita. Moni arvostelija piti Fiedleriä kyvykkäänä teknikkona ja merkittävänä showmiehenä pikemminkin kuin klassisen musiikin ensiluokkaisena tulkitsijana. Yleisön keskuudessa Fiedler saavutti suuren suosion; hänen Boston Pops Orchestran kanssa tekemiään levytyksiä myytiin kaikkiaan noin 50 miljoonaa kappaletta. Fiedler sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1960. Kuvanveistäjä Ralph Helmick teki hänen kasvojaan esittävän julkisen muistomerkin, joka valmistui Bostoniin vuonna 1984.
Heinrich Kruse

Heinrich Kruse (1815–1902) oli saksalainen näytelmäkirjailija. Krusen esikoisteos, murhenäytelmä "Die Gräfin" (1868), sai Schiller-palkinnon. Muista näytelmistä ovat esimerkkejä "Wullenwever" (1870), "Marino Falieri" (1876) ja "Rosamunde" (1878). Kruse kallistuu näytelmissään realistiseen suuntaukseen, ja hänen näytelmiensä keskeiset ansiot ovat säästeliäs draamallinen tyyli, etevä tilanne-esitys ja ytimekäs luonteenkuvaus, jota varsinkin huvinäytelmän alalla kannattaa onnistunut huumori.
Lotteria

Lotteria on eteläkorealainen Itä-Aasiassa sijaitseva pikaruokaravintoloiden ketju, joka avasi ensimmäisen ravintolansa Tokioon, Japaniin syyskuussa 1972 ja Etelä-Koreaan vuonna 1979. Ravintolaketju on saanut nimensä emoyhtiönsä Lotte Corporationin mukaan, ja se tulee sanoista Lotte ja Cafeteria. Ketjulla on tällä hetkellä ravintoloita Japanissa, Etelä-Koreassa, Indonesiassa, Vietnamissa, Kambodžassa ja Myanmarissa.
Ravintolan ruokalista sisältää tyypillistä pikaruokaa, kuten hampurilaisia, ranskanperunoita, paistettua kanaa, kanansiipiä ja kanapuikkoja.
Kate Raworth

Kate Raworth on englantilainen taloustieteilijä, joka työskentelee Oxfordin yliopistossa ja Cambridgen yliopistossa. Hän on kehittänyt donitsitalouden talousmallin, joka perustuu tasapainoon ihmisten välttämättömien tarpeiden ja planeetan rajojen välillä. 
Elämäkerta.
Raworth opiskeli taloustieteitä Oxfordissa. Työskenneltyään 20 vuoden ajan YK:ssa ja Oxfamissa hän toimii vieraileva tutkijana, ohjaajana ja neuvottelukunnan jäsenä Oxfordin yliopiston Environmental Change Institutessa. Hän on myös vanhempi avustaja Cambridge Institute for Sustainability Leadership -ohjelmassa. 
Vuonna 2017 hän julkaisi teoksen "Doughnut Economics: Seven Ways to Think Like a 21st Century Economist", jossa hän määrittelee edellytyksiä kestävälle taloudelle. Kirjassa hän ehdottaa taloustieteen perusteiden uudelleenarviointia. Taloudellisen kasvun sijaan hän suosittaa mallia, jolla voidaan varmistaa jokaiselle mahdollisuus täyttää perustarpeensa, kuten riittävä ruoka ja koulutus kestävästi, suojellen ekosysteemiämme, jotta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia ei rajoiteta. Kirja valittiin ehdolle vuoden 2017 "Financial Times" and McKinsey Business Book of the Year -palkinnon saajaksi.
Ignacy Krasicki

Ignacy Krasicki (1735–1801) oli puolalainen kirjailija. Hän oli saanut pappiskoulutuksen. Hän oli vuodesta 1767 Ermlandin ruhtinaspiispa ja 1795 Gnesenin arkkipiispa. Hienona, terävänä ja sukkeluutta säteilevänä miehenä hän oli yhtä suosittu Varsovan kuin Berliinin hovissa. Runomittaa hän käytti varsinkin ivan esittämiseen paremmin kuin kukaan ennen häntä puolalaisessa kirjallisuudessa. Hänen kuuluisimmat teoksensa ovat koomiset kertomarunot "Myszeis" (’Sankariruno hiiristä’) ja "Monachomachia" (’Munkkien sota’, 1778). jotka ovat täynnä hienoja pistoksia aatelistolle ja papeille, sekä "Bajki i przypowieści" (’Eläinsatuja ja -kertomuksia’, 1779) ja "Satyry" (1779).
Krasickin runoja ovat suomentaneet Eino Leino ja Yrjö Jylhä.
Juraj Križanić

Juraj Križanić, venäläisessä muodossa Juri Križanitš tai Kryžanitš (Юрий Крижанич), myös: Georgius Crisanius, (noin 1617 tai 1618 Ozalj, Kroatia – 12. syyskuuta 1683 Wien, Itävalta) oli kroatialainen roomalaiskatolinen pappi ja oppinut ja ensimmäinen panslavistinen kirjailija. Hän opiskeli Wienissä, Bolognassa ja Roomassa ja lähti vuonna 1659 Ukrainaan, josta sittemmin siirtyi Venäjälle Moskovaan. Siellä hänen suorapuheisuutensa näyttää herättäneen pelkoa, ja 1661 hän sai peitetyssä muodossa käskyn lähteä Tobolskiin, jossa hän vietti vuodet 1661–1676 ja aikansa kuluksi kirjoitti "Politika"-nimisen teoksen. Tsaari Aleksei Mihailovitšin kuoltua 1676 Križanić palasi Moskovaan, josta hän lähti seuraavana vuonna Länsi-Eurooppaan. Križanićin myöhemmistä vaiheista tiedetään, että hän kuoli matkalla Roomaan Wienissä osmanien piirittäessä kaupunkia.
Vasta vuonna 1860 julkaistu "Politika" on monessa suhteessa erikoinen. Siinä hän esittää venäläisille suoraan heidän heikot puolensa mutta on samalla vakuuttunut Venäjän kansan suuresta tulevaisuudesta ja tekee uudistusehdotuksia, jotka Pietari myöhemmin toteutti. Tässä samoin kuin Križanićin matkakertomuksessa "Putno opisanie od Levova do Moskvi" ja kirjoituksessa ”Besida ko čerkasom” on johtavana ajatuksena slaavilaisten yhteenkuuluvuus ja pyrkimys sovittaa keskenään itäinen ja läntinen kirkko.
Križanićin panslavismi ei johtunut niinkään kansallisesta harrastuksesta kuin Roomassa silloin suunnitellusta yrityksestä muodostaa yhteinen slaavilainen kirjakieli ja sen avulla saattaa itäisetkin slaavit katolisen kirkon yhteyteen. Križanićin oli tarkoituksena tulla tällaisen yrityksen toteuttajaksi. Hänen kootut teoksensa on julkaissut Moskovan historiallinen seura.
Križanić julkaisi seitsemän musiikin teoriaa ja historiaa käsittelevää teosta, joista yksi on "De Musica". Siinä hän käsittelee musiikin esityskäytäntöjä eri kansojen keskuudessa ja eri musiikinlajeissa.
Astro-Creep 2000

Make Them Die Slowly on White Zombien neljäs albumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 1995.
Józef Ignacy Kraszewski

Józef Ignacy Kraszewski (1812–1887) oli puolalainen kirjailija. Hän opiskeli Vilnan korkeakoulussa ja aloitti runsaan kirjallisen tuotantonsa hyvin varhain saavuttamatta alkuun kuitenkaan menestystä. Oltuaan jonkin aikaa maanviljelijänä ja 11 vuotta toimittajana Vilnassa hän aloitti 1853 Volynian koulujen ylitarkastajana. Varsovassa, jonne hän oli siirtynyt 1860, hänellä oli sekä kirjailijana että toimittajana suuri vaikutus. Vuoden 1863 kapinan jälkeen Kraszewski joutui pakenemaan ulkomaille, jossa hän kirjoitti nimellä Boleslawita.
Krakovassa vietettiin 1879 suuri kansalaisjuhla Kraszewskin 50-vuotisen kirjailijatoimen johdosta, mutta epäillen Kraszewskin jättäneen ranskalaisille salaisia valtiollisia asiakirjoja Saksan hallitus panetti hänet 1883 vankeuteen, josta hänet kuitenkin vuoden päästä vapautettiin.
Kraszewskin työkyky oli ilmiömäinen: hän kirjoitti aina, missä paikassa ja missä oloissa hyvänsä, ja niin hänen teoksiaan onkin noin 600 nidosta. Harvinaisen joustavasti hän on liikkunut runouden, romaanin, historian, muinaistieteen ja monipuolisen yhteiskunnallisen toiminnan alalla. Innokkaana edistysmielisenä toimittajana hän vaikutti laajoihin piireihin kasvattavasti, ja vaikka hän ei ollut erityisen etevä taiteilijana, hän herätti kaunokirjailijana keskiluokassa laajempaa kirjallista harrastusta kuin kukaan muu puolalainen kirjailija häntä ennen.
Esimerkkejä hänen teoksistaan ovat romaanit "Swiat i poeta" (’Maailma ja runoilija’, 1839), "Ulana" (1843), "Latarnia czarnoksieska" (’Noitalyhty’, 1843), "Ostap Bondarczuk" (1848), "Jaryńa" (1850), "Hrabina Kosel" (’Kreivitär Kosel’ 1876), "Morituri", "Resurrecturi", runoteokset "Anafielas" (1840–1843), joka kuvaa Liettuan muinaisuutta, ja "Hymny boleści" (’Tuskan hymnejä’, 1857) sekä historialliset teokset: "Wilno: od początków jego do roku 1750" (’Vilnan historia vuoteen 1750’, 1840–1842) ja "Polska w czasie trzech rozbiorów" (’Puola kolmen jaon aikana’, 1873–1875).
Sir-Tech

Sir-Tech oli yhdysvaltalainen ja kanadalainen vuonna 1979 perustettu pelitalo. 
Sir-Techin perustivat Robert Woodhead ja Norman Sirotek. Yrityksen "Wizardry"-pelisarja tuli tunnetuksi haastavasta pelaamisesta ja vaikutti maailmanlaajuisesti roolipeleihin. "Wizardry" oli myös esimerkki miten samaa ohjelmakoodia voitiin käyttää uudestaan.
Yhtiön muita tunnettuja pelejä ovat "Jagged Alliance" -sarjan pelit. Amerikkalainen tytäryhtiö lopetettiin vuonna 1998 ja Kanadan studio suljettiin lopulta vuonna 2003.
Juan Ostoic

Juan Benito Ostoic Ostojic (21. maaliskuuta 1931 Huara – 25. kesäkuuta 2020) oli chileläinen koripalloilija. Sentterinä pelannut Ostoic voitti urallaan Chilen miesten maajoukkueessa MM-pronssia vuonna 1950.
Elämä ja ura.
Ostoic voitti Chilen miesten maajoukkueessa MM-pronssia Argentiinassa 1950. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Helsingin 1952 ja Melbournen 1956 kesäolympialaisissa sekä Brasilian MM-kilpailuissa 1954.
Valmentajana Ostoic voitti Chilen mestaruuden neljästi peräkkäin vuosina 1970–1973. Hän oli myös kotimaassaan tunnettu sanaristikoiden tekijä. Ostoic kuoli 89-vuotiaana 25. kesäkuuta 2020.
Claudio Graziano

Claudio Graziano (22. marraskuuta 1953 – 17. kesäkuuta 2024) oli italialainen kenraali, joka toimi urallaan muun muassa Italian asevoimien komentajana ja Euroopan unionin sotilaskomitean puheenjohtajana.
Graziano toimi YK:n UNIFIL-operaation komentajana 2007–2010, Italian asevoimien esikuntapäällikkönä 2011–2015, Italian asevoimien komentajana 2015–2018 ja 2018–2022 Euroopan unionin sotilaskomitean puheenjohtajana. Grazianosta tuli 2022 Italian valtion omistaman varustamon Fincantierin puheenjohtaja.
Graziano teki itsemurhan ampumalla 17. kesäkuuta 2024 70-vuotiaana, vuosi vaimonsa kuoleman jälkeen. Hän jätti viereensä itsemurhaviestin, jossa kerrottiin, miksi hän päätti lopettaa oman elämänsä.
Pekka Pohjanvalo

Pekka Pohjanvalo, nimi aik. "Petter Jermolajev Loginov" (26. kesäkuuta 1900 Uuksalonpää, Salmi – 22. tammikuuta 1970 Vaasa) oli suomalainen toimitusjohtaja, talousneuvos, kirjailija ja salmilaisen kansanperinteen ja murresanaston kerääjä.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Pohjanvalo kävi suomalaisen ja venäläisen kansakoulun. Hän siirtyi vuonna 1916 Sortavalaan töihin liikealalle ja opiskeli samalla Sortavalan kauppakoulussa. Vuonna 1920 Pohjanvalo meni suorittamaan asevelvollisuuttaan ja jäi sitten neljän vuoden ajaksi armeijan palvelukseen vääpelinä toimien esikuntatehtävissä. Isänsä kuoltua Pohjanvalo hoiti sitten kotitilaansa Salmissa 1924–1939. Tässä vaiheessa hän alkoi kerätä talteen tietoa Salmin kansanperinteestä ja kansankulttuurista.
Pohjanvalo sai Karjalan maakunnan ensimmäisen palkinnon osallistuttuaan vuonna 1935 Kalevalan riemuvuoden kilpakeräykseen kokoelmalla, johon sisältyi satuja, kaskuja, legendoja, myytillisiä- ja syntytarinoita ym. Pohjanvalo sai palkinnon myös Karjalaisen osakunnan vuosina 1932–1933 järjestämästä kansanomaisten sananparsien keruukilpailusta. Hän oli kahden vuoden 1936–1937 ajan Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran stipendiaattina ja vuoden saksalaisen Ahnenerbe-tutkimusinstituutin stipendiaattina keräten kansanperinneaineistoa. Pohjanvalo osallistui myös romaanillaan "Piilopirtti" WSOY:n pienoisromaanikilpailuun, jossa kirjailija Mika Waltari sai ensimmäisen palkinnon romaanilla Vieras mies tuli taloon. Hän perusti kotikyläänsä nuorisoseuran, urheiluseuran ja vuonna 1938 lainakirjaston.
Sotavuosina 1939–1945 Pohjanvalo oli eri rintamalohkoilla puolustuslaitoksen rahastonhoitajana, talousupseerina ja kahden vuoden ajan raskaan tykistön patteriston vääpelinä. Sotien jälkeen Pohjanvalo asettui asumaan Vaasaan vuonna 1945.
Vaasassa Pohjanvalo sai valmiiksi ja julkaisi Salmin murteen sanakirjan I osan 1947 ja täydennysosan 1950. Hänestä tuli 1946 Sanakirjasäätiön jäsen, vuonna 1947 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ja Suomen muinaismuistoyhdistyksen jäsen sekä 1948 Talonpoikaiskulttuurisäätiön jäsen. Talousneuvoksen arvon Pohjanvalo sai 1948. Pohjanvalo oli myös Numismaattisen yhdistyksen, Etelä-Pohjanmaan maakuntaliiton, Vaasan Kauppaseuran ja Vaasan Sortavalaseuran jäsenenä. Hän osallaistui ainoana maallikkona Helsingissä pidettyyn Pohjoismaiseen etnologikonferenssiin.
Isopyrstömuura

Isopyrstömuura ("Mackenziaena leachii") on puumuuriin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Isopyrstömuura on heimonsa lajiksi suurikokoinen ja voi kasvaa noin 27 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Isopyrstömuurakoiras on väriltään musta ja sen päässä, selässä ja siivissä on tiheästi valkoisia pilkkuja. Naaraslintu on pohjaväriltään musta, mutta höyhenpuvussa on runsaasti ja tiheästi pilkkuja, jotka ovat päässä punaruskeita, selässä ja siivissä vaaleanrusketa ja rinnassa ja vatsassa lähes valkoisia. Isopyrstömuuran pyrstö on hyvin pitkä ja viuhkamainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Isopyrstömuuraa tavataan eteläisen Brasilian rannikolta, Paraguayn itäosista ja Argentiinan koilliskärjestä. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, bambumetsät ja metsänreunojen tiheiköt. Ne viettävät piilottelevaa elämää metsien pohjakerroksissa.
Kanervapirkko

Kanervapirkko ("Coccinella hieroglyphica") on leppäpirkkojen heimoon kuuluva hyönteislaji. Aikuisen kanervapirkon peitinsiivet ovat ruskeankellertävät ja niissä on mustia täpliä etuselän ja jalkojen ollessa myös mustia. Aikuinen kanervapirkko on kooltaan 3,5–4,5 mm. Kanervapirkko elää metsien reunoilla ja kanervikoissa, mutta sitä esiintyy myös puutarhoissa. Aikuiset kanervapirkot ilmestyvät luontoon keväällä ja niiden toukat keskikesällä. Laji on ihmiselle hyödyllinen, sillä se saalistaa kirvoja ja pieniä toukkia. Laji talvehtii aikuisena maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleiden kasvien seassa.
Suomessa kanervapirkkoa esiintyy laajasti koko maassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy myös laajasti muualla palearktisella alueella. Kanervapirkolla on kolme alalajia.
Ismail Mire

Ismail Mire Elmi (1862 Lasadar – 1950 Ogaden) oli somalialainen runoilija ja sotilas. Hän toimi komentajana Diiriye Guure dervishien valtakunnassa. 
Ismail Mire vietti nomadin elämää ennen kuin liittyi Dervishin osavaltion johtajan Mohammad Abdille Hassanin joukkoihin. Vuonna 1910 hän ja hänen ratsuväkensä hyökkäsivät Berberan kaupunkiin, brittien hallinnolliseen keskustaan Somaliassa. Tämä rohkea hyökkäys teki suuren vaikutuksen kaupungin väestöön ja oli tärkeä psykologinen voitto dervissijoukoille. Vuonna 1913 Dul Madobassa hän johti Dervish-joukot voittoon Ison-Britannian armeijassa, tappaneen brittiläisen komentajan Richard Corfieldin. Tiedottaakseen Mohammed Abdullah Hassanille taistelusta hän lähetti hänelle runon, jossa hän lauloi voiton.
Mire käytti lahjakkuutensa runoilijana innostaakseen ihmisiä runoillaan Jihadiin siirtomaavaltoja vastaan. Kun hänen vaimonsa valitti, että hän oli niin kaukana, hän kirjoitti runon, jossa hän totesi, että taistelu maansa ja uskontonsa puolesta on tärkeämpää kuin perhe ja hiljainen elämä. Hänen somalialaiset vastustajansa reagoivat myös runoilla, joissa kritisoitiin Surta ja hänen taisteluaan.
Lopulta vuonna 1920 britit voittivat Dervissivaltion, kuninkaalliset ilmavoimat pommittivat pääkaupunkia Talehia ja joitain muita tärkeitä paikkoja. Vaimonsa lisäksi Ismail Miren koko perhe tapettiin. Tappion jälkeen hän ja hänen vaimonsa eläkkeellä nomadina Pohjois-Somaliassa. Siellä hän jatkoi uusien hallitsijoiden kritisointia runoillaan. Vuonna 1936 murhattiin hänen läheinen ystävänsä, joka kehotti häntä kirjoittamaan runoja tästä tapahtumasta. Kun murhatun miehen poika kosti yhdelle murhaan syyllistyneistä vuonna 1946, Ismail Mire pidätettiin väkivallan kehottamisesta runoillansa. Vapautumisensa jälkeen hän asui taas nomadina; noin 1950 hän kuoli Ogadenin alueella.
Perhon lentonäytösonnettomuus

Perhon lentonäytösonnettomuus tapahtui juhannuksen edellä 22. kesäkuuta 1930 Perhossa Keski-Pohjanmaalla kun taitolentoesitystä suorittaneen lentokoneen moottori pysähtyi kesken lennon ja kone tuli alas yleisön joukkoon. Onnettomuudessa kuoli kaksi yleisön joukossa ollutta naista ja yhdeksän henkilöä loukkaantui.
Perhon Möttösen kylän Jylhänjärvellä pidettiin juhannuksen aatonaattona 1930 Perhon suojeluskunnan järjestämä lentonäytös, jota varten paikalle oli edellisenä päivänä tuotu Vaasan Ilmapuolustusyhdistyksen omistama kaksitasoinen lentokone, kellukkeilla varustettu vesitaso nimeltä "Kurki". Koneen ohjaajana toimi Kauhavan Ilmailukoulun opettaja, luutnantti Toivo Piponius. Koneella oli tarkoitus esittää taitolentoa ja tehdä yleisölennätyksiä sen jälkeen. Taitolentoesityksen aikana kello 13-14 välillä koneen moottori pysähtyi noin 100 metrin korkeudessa ja lentäjä yritti tehdä pakkolaskua veteen. Koneen laskeutumisreitillä oli kuitenkin riihi, jonka olkikattoon koneen kellukkeet osuivat lennättäen katon olkia ja puurakenteita laajalle alueelle. Kone tuli tämän jälkeen näytöstä seuranneen yleisön joukkoon. Onnettomuudessa koneen kellukkeet, oikea alataso ja potkuri rikkoutuivat mutta lentäjä säästyi vammoilta. Jälkeenpäin arveltiin että moottorin pysähtyminen oli johtunut bensiiniputken tukkeutumisesta. Onnettomuuskone purettiin paikan päälle ja kuljetettiin ensin Kauhavalle ja sieltä Helsinkiin tehtaalle korjattavaksi. Koneella lennettiin vielä vuoteen 1950 saakka, jolloin se huonokuntoisena hylättiin ja poltettiin vuonna 1954 Luonetjärvellä juhannuskokossa.
Onnettomuuspaikalle Jylhänjärven rantaan pystytettiin muistomerkki syyskuussa 2002. Perhon kotiseutumuseossa on tallella onnettomuuskoneen kelluke ja pieni pala potkurin lapaa.
Val Demings

Valdez Venita Demings (s. 12. maaliskuuta 1957) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja entinen poliisi. 
Demings on toiminut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Floridan 10. vaalipiiristä vuodesta 2017. Tätä ennen Demings toimi Orlandon poliisilaitoksen päällikkönä vuodesta 2007 vuoteen 2011. 27-vuotisen uran laitoksella tehnyt Demings oli ensimmäinen Orlandon poliisilaitosta johtanut nainen.
Demings on kertonut pyrkivänsä Yhdysvaltain senaattiin vuoden 2022 vaaleissa.
Demings on naimisissa Orangen piirikunnan pormestarin Jerry Demingsin kanssa. Demings opiskeli kriminologiaa ja julkishallintoa Floridan osavaltionyliopistossa
Ndolan lento-onnettomuus 1961

Ndolan Yhdistyneiden kansakuntien DC-6 oli Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriä Dag Hammarskjöldiä kuljettanut lento 18. syyskuuta 1961, joka syöksyi maahan Pohjois-Rhodesiassa ennen laskeutumistaan Ndolan lentokentälle, tappaen kaikki koneessa olleet ihmiset. 
Turman syystä kiisteltiin pitkään. Alun perin asialle avattiin kaksi tutkimusta, joista toinen väitti syyksi sen, että kone lensi liian matalalla. Toisaalta heräsi epäilyjä siitä, että Hammarskjöld olisi salamurhattu. Susan Williams kirjoitti vuonna 2011 kirjassaan "Who killed Hammarskljöld?" kuinka brittien suurlähetystössä ei nostettu juuri minkäänlaista huolta koneen ollessa myöhässä. Myöskään koneen etsintää ei aloitettu moneen tuntiin onnettomuuden jälkeen.
Yksi tunnettu teoria on se, että belgialainen lentäjä Jan van Risseghem olisi ampunut koneen alas separastien käskystä. Monet silminnäkijät kertoivat nähneensä taivaalla tuohon aikaan kaksi konetta. Myöskin Harold Julien, joka selvisi alun perin törmäyksestä ja kuoli myöhemmin, kertoi että koneessa tapahtui räjähdys. Hänen uskotaan kuitenkin olleen liian lääketokkurassa luotettavan tiedon saamiseksi.
Risujärvi

Risujärvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Gun Lanciai

Gun Lanciai, nimi alun perin "Gunvor Westerberg" (10. marraskuuta 1920 Porvoo – 15. maaliskuuta 2013 Helsingør, Tanska) oli suomalaissyntyinen Ruotsissa pääosan elämäänsä asunut kuvanveistäjä. Hän oli Suomen kansalainen vuoteen 1965 saakka ja sen jälkeen Ruotsin kansalainen.
Gun Lanciai teki ensimmäisen veistoksensa, savesta tehdyn faunin vuonna 1934. Hän pääsi ylioppilaaksi 1939 ja hänet hyväksyttiin opiskelemaan kuvanveistoa ja keramiikkaa Ateneumiin samana vuonna mutta talvisodan puhkeaminen keskeytti opinnot. Talvisodan aikana hän työskenteli sotasairaalassa. Vuonna 1942 hän meni naimisiin suomalais-italialaisen Aurelio Lanciain kanssa, joka oli tenniksen nuorten Suomen mestari. Gun Lanciai muutti miehensä ja neljän lapsensa kanssa vuonna 1952 Argentiinaan ja he asettuivat asumaan San Isidroon. Gun Lanciai opiskeli Buenos Airesissa kuvanveistoa opettajanaan argentiinalainen kuvanveistäjä Esdras Gianella (1916–2010). Samaan aikaan San Isidrossa asui myös toinen ruotsalainen kuvanveistäjä Carina Ari, joka oli entinen pariisilainen prima ballerina.
Gun Lanciain perhe palasi vuonna 1955 Ruotsiin sen jälkeen kun Argentiinan presidentti Juan Perón oli syrjäytetty sotilasvallankaappauksessa. He asuivat Göteborgissa jossa Gun Lanciai jatkoi kuvanveistäjän uraansa tehden terrakottalapsihahmoja, kipsimuotokuvia, pronssiveistoksia, vesivärimaalauksia, piirroksia ym. Hän piti vuodesta 1968 alkaen näyttelyitä Ruotsissa, Suomessa, Kanadassa ja Tanskassa. Vuonna 1976 hänellä oli oma näyttelynsä Ottawassa Kanadassa jossa oli esillä veistoksia, grafiikkaa ja vesiväritöitä. Vuonna 1977 Gun Lanciai muutti miehensä kanssa Tukholmaan. Vuodesta 2004 alkaen hän asui Tanskassa poikansa Michaelin luona. Gun Lanciai piti viimeisen näyttelynsä vain viikkoa ennen kuolemaansa.
Gun Lanciai tutustui skientologiaan 1960-luvun lopulla ja hänestä tuli sittemmin Ruotsin skientologiakirkon johtava pastori.
Greta M. Ljung

Greta Marianne Ljung (1941 Jepua – 12. elokuuta 2024 Lexington, Massachusetts) oli amerikansuomalainen tilastotieteilijä. Aikasarjadatan Ljung–Box testi on nimetty Ljungin ja hänen jatko-opintojaan ohjanneen George E. P. Boxin mukaan. 
Ljung suoritti Åbo Akademissa kandidaattitutkinnon psykologiassa. Hän kiinnostui psykometriikasta ja opiskeli sitten kahdeksan kuukauden ajan Uppsalan yliopistossa tilastotieteilijä Herman Woldin ohjauksessa. Ljung suoritti tilastotieteen Master of Science- ja tohtoritutkinnot Wisconsinin yliopistossa Madisonissa Yhdysvalloissa. Ljungin tohtoriväitöskirja käsitteli aikasarja-analyysiä. Valmistuttuaan Ljung työskenteli Denverin yliopistossa ja hän julkaisi siellä tieteellisiä papereita yhdessä ohjaajanaan toimineen George E. P. Boxin kanssa. Vuonna 1976 he julkaisivat artikkelin Ljung–Box testistä, tämä testi oli muunnelma Box-Pierce-testistä.
Ljung opetti tilastotiedettä Massachusetts Institute of Technologyssä yli 10 vuoden ajan. Hän työskenteli myös Bostonin yliopistossa. Ljung asui Lexingtonissa Massachusettsissa ja toimi AIR Worldwide-riskienhallintayhtiön tilastokonsulttina.
Sayranin metroasema

Sayran () on yksi Almatyn metron asemista. Se avattiin 18. huhtikuuta 2015.
Moskovan metroasema

Moskova (, ) on yksi Almatyn metron asemista. Se avattiin 18. huhtikuuta 2015.
Gabriel Maxenius

Gabriel Maxenius (s. noin 1710) oli suomalainen pappi ja kansanrunojen kerääjä.
Lohjalta kotoisin ollut Maxenius oli todennäköisesti talollisen poika Maksjoen kylästä. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1729. Maxenius toimi kotiopettajana Kuopion kirkkoherran Henrik Argillanderin (1673–1756) perheessä Kuopiossa 1730 ja hän kirjoitti tällöin muistiin suomalaisia loitsurunoja Kuopion seudulla ja laati niistä väitöskirjan joka julkaistiin 1733. 
Maxenius vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa vuonna 1734. Hän toimi Helsingin kirkkoherran apulaisena vuodesta 1734 ja oli myös Helsingin triviaalikoulussa aluksi laulunopettajana ja sitten vuodesta 1736 ylempänä kollegana kunnes sai eron 1742. Maxenius oli ehdolla Mäntsälän kirkkoherraksi vuonna 1741. Hän oli henkikirjoitettuna väliaikaispastorin tittelillä Antskogin ruukissa Pohjan pitäjässä vuonna 1743 ja vuonna 1749 hän oleskeli ilman virkaa Turun hiippakunnassa.