tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Delta Air Lines

Delta Air Lines on yhdysvaltalainen, maailman toiseksi suurin lentoyhtiö, joka lentää lähes 300 kohteeseen useissa kymmenissä eri maissa. Yhtiö perustettiin 2. maaliskuuta 1925 nimellä Huff Daland Dusters. Delta-nimi otettiin käyttöön 3. joulukuuta 1928. Delta oli vuonna 2000 perustetun SkyTeam-lentoyhtiöallianssin perustajajäseniä. Yhtiön pääsolmukohtana toimii Atlantan kansainvälinen lentoasema. Vuonna 2019 Delta Air Lines kuljetti yhteensä 162 miljoonaa matkustajaa, mutta koronaviruspandemian aiheuttaman matkustamisen vähenemisen seurauksena yhtiö kuljetti 55 miljoonaa matkustajaa vuonna 2020.
Syksyllä 2005 Delta Air Lines jätti velkasaneeraushakemuksensa tuomioistuimeen New Yorkissa. Käyttövarojen puute ajoi sen velkasaneeraukseen mm. kerosiinin hinnan noususta ja halpalentoyhtiöiden hintakilpailusta johtuen. Vuoden 2005 lopussa neljä kuudesta perinteisestä amerikkalaisesta lentoyhtiöstä () oli Chapter 11 -velkasaneerauksessa. Niiden työeläkevastuita siirrettiin Yhdysvaltain liittovaltiolle, josta tuli joidenkin yhtiöiden osakas.
Delta Air Linesistä tuli maailman toiseksi suurin lentoyhtiö laivaston koolla sekä matkustajamäärillä mitattuna sen yhdistyttyä Northwest Airlinesin kanssa vuonna 2010. Uudistunut yhtiö jatkoi Delta Air Linesin nimellä.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Lokakuussa 2022 Delta Air Linesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 14,8 vuotta.
Yritysasiat.
Henkilöstö.
Delta työllistää pää- ja tytäryhtiöidensä kanssa lähes 80 000 työntekijää maaliskuussa 2015. Ed Bastian on nykyinen toimitusjohtaja, ja hän on toiminut tässä tehtävässä 2 toukokuuta 2016 alkaen. Joanna Smith on varatoimitusjohtaja ja henkilöstöjohtaja, joka vastaa Deltan henkilöstötarpeiden valvonnasta ja tukemisesta. Hänet nimitettiin 1 lokakuuta 2014 Mike Campbellin tilalle.
Delta Globalin henkilöstötaulukko.
Delta Global Staff (DGS) oli Atlantassa, Georgiassa sijaitseva tilapäinen henkilöstövuokrausyritys. Delta Global Staff oli Delta Air Lines, Inc:n tytäryhtiö. ja sisäisen yrityksen, DAL Global Servicesin, osasto. 
Delta Air Lines myi enemmistöosuuden DAL Global Services -yhtiössä Argenbright Holdingsille 21 joulukuuta 2018. Osana myyntiä Delta lakkautti DGS:n henkilöstöosaston.
Täsmällisyys.
Vuonna 2023 Deltan lennoista 84,72 % saapui määränpäähänsä ajallaan, verrattuna Pohjois-Amerikan toimialan keskiarvoon, joka oli 74,45 % edellisvuodesta.
Populaarikulttuurissa.
Deltalina.
Osana rebranding-hanketta YouTubeen julkaistiin vuoden 2008 alussa lentoemännän turvallisuusvideo, joka keräsi yli miljoona katselukertaa ja herätti uutistoimistojen huomion erityisesti siksi, että videon sävy oli sekoitettu vakavaan viestiin lentoyhtiöiden turvallisuudesta. FlyerTalkin osallistuja antoi lentoemäntä Kathryn Leelle lempinimen "Deltalina", koska hän muistuttaa Angelina Jolieta. Delta harkitsi useita eri tyylejä nykyiselle lentoturvallisuusvideolleen, kuten animaatiota, ennen kuin se valitsi videon, jossa lentoemäntä puhuu yleisölle. Video kuvattiin Song Airlinesin entisellä Boeing 757-200 -lentokoneella.
Espen Bredesen

Espen Bredesen (s. 2. helmikuuta 1968 Oslo, Norja) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.
Bredesenin huippuvuodet ajoittuvat 1990-luvun alkupuolelle. Vaikka hän oli vielä vuoden 1992 talviolympialaisissa normaalimäen 58:s eli viimeinen ja suurmäen 57:s eli kolmanneksi viimeinen, 1993 MM-kisoissa Ruotsin Falunissa hän voitti kultaa suur- ja joukkuemäestä. Seuraavalla kaudella 1993-1994 hän voitti maailmancupin, Keski-Euroopan mäkiviikon, normaalimäen kultamitalin ja suurmäen hopeaa Saksan Jens Weißflogin takana Lillehammerin olympialaisista sekä lentomäen MM-hopeaa. Ensimmäiset aikuisten arvokilpailut Bredesenin uralla olivat Val di Fiemmen MM-kilpailut 1991, joissa hän osallistui kaikkiin kolmeen kilpailuun, sijoitukset joukkuemäessä 4., suurmäessä 16. ja normaalimäessä 52. MM-kisoissa Norjan Trondheimissä 1997 Espen Bredesen johti ensimmäisen kierroksen jälkeen normaalimäen kilpailua, mutta toisen kierroksen epäonnistuminen pudotti hänet sijalle 15. Bredesen osallistui joukkuemäkeen, jossa Norjan sijoitus oli viides. Suurmäen kilpailussa hän oli lopputuloksissa 34.
Norjan mäkihyppymestaruuden Bredesen voitti normaalimäessä vuosina 1991, 1992, 1993, 1997 ja 1998, ja suurmäessä 1991, 1993, 1994 sekä 1996. Hän hyppäsi lisäksi kaksi kertaa uuden maailmanennätyksen, 209 metriä vuonna 1994 ja 210 metriä vuonna 1997.
Hetta

Hetta () on Ounasjärven pohjoisrannalla sijaitseva Enontekiön kirkonkylä, jossa on asukkaita noin 800. "Enontekiön kirkonkyläksi" nimetyssä tilastollisessa taajamassa oli puolestaan vuoden 2021 lopussa 492 asukasta, ja sen pinta-ala oli 3,13 neliökilometriä.
Hetassa sijaitsevat muun muassa Enontekiön kunnan virastotalo, valtion virasto, Enontekiön kirkko, Enontekiön pääkirjasto, Hetan terveysasema, Hetan koulukeskus (Hetan yhtenäinen peruskoulu ja Enontekiön Erälukio), Tunturi-Lapin luontokeskus ja K-Market J AD Rantakokko. Hetasta on tieyhteydet Norjan puolelle Koutokeinoon, Muonioon ja Sirkkaan (Leville).
Sirkka (Kittilä)

Sirkka on 890 asukkaan kylä ja taajama Kittilän kunnassa, Lapin maakunnassa, noin 18 kilometriä kuntakeskuksesta pohjoiseen. Vuoden 2021 lopussa Sirkan taajaman väkiluku oli 539 ja sen pinta-ala oli 4,62 neliökilometriä. Tärkein liikenneyhteys on kylää halkova Rovaniemelle ja Muonioon johtava kantatie 79. Kittilän lentoasemalle on Sirkasta matkaa 13 kilometriä. Kylän keskus sijaitsee Levi- ja Kätkätunturien välissä Immeljärven rannalla. Immeljärvi on saamelaisten pyhä järvi.
Alueen tärkein elinkeino on matkailu. Levitunturin hiihtokeskuksen hotellit ja suurin osa palveluista sijaitsevat Sirkassa. Kylässä sijaitsevat myös Sirkan päiväkoti, Sirkan koulu, jossa on 119 oppilasta, sekä Marian kappeli. Vuonna 2016 Sirkkaan pystytettiin taajaman liikennemerkit.
Lahden kaupunginteatteri

Lahden kaupunginteatteri on suomalainen ammattiteatteri. Teatterissa käy vuosittain n. 70 000 katsojaa. Teatteri tuottaa vuosittain 7–10 uutta näytelmää.
Historia.
Vuonna 1912 aloitti toimintansa Lahden Amatööriteatteri. Sisällissota keskeytti teatterin toiminnan ja yritykset sen elvyttämiseksi onnistuivat vasta 1920-luvulla. Vuonna 1923 perustettiin Lahden Teatteri ja samoihin aikoihin alkoi teatteriharrastus elpyä myös lahtelaisen työväestön piirissä. Vuonna 1923 Lahden Työväen Teatterilla oli jo 13 palkattua harrastajanäyttelijää sekä kapellimestari. Lahden Työväen Teatteri toimi Lahden Työväentalossa Savonkadulla. Työväenliikkeen hajaantuminen johti 1920-luvulla uuden lahtelaisen teatterin perustamiseen: kommunistien hallintaan jääneen Työväen Teatterin rinnalle syntyi sosiaalidemokraattinen Lahden Työväen Näyttämö.
Pulavuosien kriisit koettelivat teattereiden taloutta. Parhaiten selviytyivät Lahden Teatteri ja Lahden Työväen Näyttämö. Lahden Teatteri löysi ratkaisun talousongelmiinsa kiertuetoiminnasta ja teatteri muutti nimensä Lahden Teatteri - Hämeen Maakuntateatteriksi.
Lahden kaupunginteatteri perustettiin vuonna 1946 Lahden Teatterin ja Lahden Työväen Näyttämön yhdistyessä. Kaupunginteatteri toimi ensin osakeyhtiönä ja vuodesta 1950 täysin kunnallisena. Teatteri toimi yli 30 vuotta tilapäisissä tiloissa, kunnes sai oman teatteritalon vuonna 1983. Raija-Sinikka Rantalan johtajakaudella 1985–1990 teatteri löysi alun ohjelmistoriitojen jälkeen uutta hyväksyntää kaupungissa ja palkitut tuotannot saivat yleisöä myös Lahden ulkopuolelta.
Lahden teatterikerho ry pyörittää kahviotoimintaa sekä asiakkaille että henkilökunnalle ja jakaa vuosittaisen Iivaripatsaan.
Rakennus.
Lahden teatteritalo on Lahden kaupunginteatterin nykyinen, vuonna 1983 valmistunut teatterirakennus. Se sijaitsee Lahden keskustan tuntumassa Kirkkokadulla. Rakennuksen suunnittelu alkoi 1970-luvun alussa arkkitehtikilpailulla, ja sitä oli jo edeltänyt vuosikymmenten keskustelu teatterirakennuksesta. Rakennustyöt aloitettiin syksyllä 1980. Talon pääsuunnittelija oli arkkitehtitoimisto Pekka Salminen Ky. Rakennuksen tilavuus on noin 80 000 m³ ja kerrosala noin 12 000 m². Viralliset vihkiäiset olivat 10. syyskuuta 1983. Rakennus sai Vuoden betonirakenne -palkinnon 1982.
Talossa on kolme näyttämöä: suuri Juhani-näyttämö (653 henkeä), pieni Eero-näyttämö (207 henkeä) sekä studionäyttämö Aino (80 henkeä). Rakennuksen kalusteet on sunnitellut Yrjö Kukkapuro ja tekstiilien suunnittelun on tehnyt Irma Kukkasjärvi. Sisustusta on kuitenkin vuosien aikana muutettu, ja alkuperäinen sisustus on joutunut osittain väistymään.
Rakennuksen edustalla on Olavi Lanun betoniveistos Kivettymä, joka esittää kyyristyneitä betonisia ihmishahmoja.
Aiheesta muualla.
The Cardigans

The Cardigans on Jönköpingistä, Etelä-Ruotsista lähtöisin oleva yhtye. Se perustettiin lokakuussa 1992, kun Peter Svensson (kitara) ja Magnus Sveningsson (basso) keskeyttivät heavy metal -vaiheensa ja päättivät tulla yhtä hyviksi kuin The Beatles. Yhtyeessä soittivat Svenssonin ja Sveningssonin lisäksi Bengt Lagerberg (rummut) sekä Matthias Alfheim (kitara), jonka pian korvasi Lars-Olof Johansson (kitara ja koskettimet). Naisvokalisti Nina Persson liittyi pian yhtyeeseen.
Röntgenkaksoistähti

Röntgenkaksoistähti on kaksoistähti, joka emittoi röntgensäteilyä. Röntgensäteily tulee neutronitähden tai mustan aukon ympäriltä. Jos röntgensäteily tulee pulsseina, kyse on röntgenpulsarista. Röntgensäteily johtuu neutronitähteen saapuvasta tähtituulesta tai massavirrasta. Tunnettu röntgenkaksoistähti on Cygnus X-1.
Wallace ja Gromit

Wallace ja Gromit on brittiläisen Nick Parkin luoma vaha-animaatiohahmokaksikko, joka on esiintynyt päähenkilöinä Aardman Animations -studion tuottamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Wallace on keksijä, joka pitää kovasti juustosta. Gromit (joissain suomennoksissa Mutteri) on Wallacen antropomorfinen koira. Gromit ei puhu, mutta se on vähintään yhtä älykäs kuin isäntänsä. Wallace ja Gromit -vahanukkeanimaatiot on tehty kaikki perinteisellä stop motion -tekniikalla.
Wallacesta ja Gromitista on tehty neljä lyhytelokuvaa – "Suurenmoinen huviretki" (1989), "Väärät housut" (1993), "Läheltä piti" (1995) ja "Paakarin painajainen" (2008) – sekä kokoillan elokuvat ' (2005) ja ' (2024). "Kanin kirous" sai parhaan animaatioelokuvan Oscarin ensimmäisenä vaha-animaationa, ja myös "Väärät housut" ja "Läheltä piti" saivat Oscarin lyhytanimaatioiden sarjassa. Parivaljakko on esiintynyt myös kahdessa animaatiosarjassa, "Wallacen ja Gromitin huippuhärveleitä" (2002) sekä "Wallace ja Gromit keksintöjen maailmassa" (2010). Wallacen ääninäyttelijänä on toiminut aluksi Peter Sallis ja myöhemmin vuosina 2008–2010 ja vuodesta 2012 alkaen Ben Whitehead. Kaikkien Wallace ja Gromit -animaatioiden musiikin on säveltänyt Julian Nott.
Nick Park suunnitteli hahmot alun perin opintojensa lopputyöksi ja jatkoi hankettaan, vaikka se venyi vuosien mittaiseksi. Aardman-studio tarjoutui auttamaan Parkia, jos Park puolestaan auttaisi heitä eräässä elokuvassa. Ensimmäinen Wallace ja Gromit -elokuva "Suurenmoinen huviretki" esitettiin BBC:n kanavalla jouluaattona 1990. Se on ollut parhaan lyhytelokuvan Oscar-ehdokas, mutta palkituksi tuli Aardman-studioiden hanke, jonka tekemiseen Park oli osallistunut.
Hahmojen pohjalta on tehty myös seikkailupeli "Wallace &amp; Gromit's Grand Adventures". "Läheltä piti" -elokuvassa sivuhahmona esiintynyt Shaun-lammas sai myöhemmin oman spinoff-sarjan "Late Lammas" ("Shaun the Sheep").
Puolikuu (yhtye)

Puolikuu on vuonna 1988 perustettu suomalainen poprock-yhtye. Yhtyeen esikoisalbumi "Hämärään huoneeseen" ilmestyi vuonna 1990. Suurempi menestys kuitenkin avautui vuonna 1992, jolloin Flamingo Music julkaisi yhtyeeltä "Makeaa myrkkyä" sekä "Nyt loppuu todellisuus" -albumit. Ensimmäinen levyistä ylitti myynnissään 25 000 kappaleen kultalevyrajan ja jälkimmäinen 50 000 kappaleen platinalevyrajan. Menestyslevyjä seurasi kaksi vuosina 1993–1994 Flamingolle tehtyä kohtuullisesti menestynyttä albumia "Tähdenlennon taa" ja "Nyt". Näiden jälkeen yhtyeen levy-yhtiö vaihtui PolyGramiksi Flamingon ajauduttua 1990-luvun puolivälin jälkeen konkurssiin. PolyGramille yhtye levytti kaksi albumia sekä irtokappaleita kokoelmajulkaisulle.
Vuosituhannen vaihduttua yhtye teki rock-henkisemmän albumin "Jingle Jangle", jonka julkaisi Johanna Kustannus. Seuraavaksi ilmestynyt Edelin julkaisema levy "Puolikuu Plays Puolikuu" (2003) oli tupla-cd, jonka ensimmäinen levy sisälsi uusia versioita yhtyeen vanhoista hiteistä ja toinen levy puolestaan uusia levytyksiä. Vuonna 2007 Bonnier Musicin julkaisema "Seis maailma" puolestaan edusti edellisiä levyjä iskelmällisempää linjaa.
Vuonna 2008 yhtye teki levytyssopimuksen Rocket Recordsin kanssa. Vuonna 2008 Puolikuun englanninkielinen sivuprojekti Pospisil julkaisi pitkäsoiton "Acapulco". Seuraava Puolikuu-albumi "Huuda hiljaa" ilmestyi 31. maaliskuuta 2010. Levyn kappaleista ”Poutaa” oli viidenneksi soitetuin kappale Ylen radioissa vuonna 2010.
Puolikuun seuraava albumi "Onko taivas korkealla" ilmestyi helmikuussa 2011. Sen nimiraita julkaistiin syksyllä 2010 promosinglenä ja kappale nousi noin kolmeksi kuukaudeksi Radio Suomen TOP40-soittolistalle.
Puolikuun viimeisin albumi, nimeltään yksinkertaisesti "Puolikuu", ilmestyi 14. maaliskuuta 2012.
Puolikuun keulahahmo oli laulusolisti Kari Pesonen, joka myös sävelsi ja sanoitti valtaosan yhtyeen tuotannosta. Pesonen kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 58-vuotiaana 20. huhtikuuta 2019.
Monen vuoden hiljaisuuden jälkeen Puolikuu palasi keikkalavoille yhtyeen alkuperäisen laulaja/säveltäjä Kai Jämsän sekä kymmenen vuotta Puolikuussa Kari Pesosen kanssa musisoineen, Clifters-yhtyeestäkin tutun Luri Luokkalan voimin.
Valvoja (elokuva)

Valvoja ("The Parole Officer") on John Duiganin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2001.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on hyväntahtoinen mutta saamaton ehdonalaisvalvoja Simon Garden, jota näyttelee Steve Coogan. Hänet lavastetaan murhaajaksi. Todisteena on pankkiholviin talletettu valvontakameran nauha, jota Simon Garden apureineen lähtee hakemaan.
Taikakuu

Taikakuu on suomalainen pop-iskelmä-yhtye. Yhtyeen läpimurto tapahtui vuonna 2000, jolloin se voitti Vuoden viihdyttäjä -kilpailun ja pääsi ohjelmaan "Kesäillan valssi" koko kesän vakioyhtyeeksi. Samana vuonna se sijoittui "Syksyn sävel" -kilpailussa neljännelle sijalle. Sen jälkeen on tullut muun muassa iskelmätulokas-Emma-palkinto.
Helmikuussa 2014 yhtyeen solisti Janne Raappana ilmoitti jäävänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle. Raappanaa tuuraamaan tuli soolouraa luonut iskelmälaulajana tunnettu Juha Metsäperä. Solistivaihdoksen myötä myös Metsäperän edellisen Resiina-yhtyeen basisti Marko Pekkarinen siirtyi Taikakuuhun. Myöhemmin Raappana ilmoitti, ettei enää palaa Taikakuu-yhtyeeseen.
Írafár

Írafár on islantilainen vuonna 1998 perustettu rockyhtye, yksi 2000-luvun menestyneimmistä. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä ”Hvar er ég?” vuonna 2000 ja solmi levytyssopimuksen Skífan-levy-yhtiön kanssa vuonna 2002. Írafárin samana vuonna julkaistu esikoisalbumi "Allt sem ég sé" myi platinaa ja nousi maan nopeimmin myyneeksi popalbumiksi 25 vuoteen. 
Vuonna 2003 yhtyeen laulaja Birgitta Haukdal äänestettiin vuoden poptähdeksi ja hän edusti Islantia Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Open Your Heart”. 
Haukdalin lisäksi yhtyeen jäseniä ovat Vignir Snær Vigfússon (kitara ja laulu), Sigurður Rúnar Samúelsson (basso), Andri Guðmundsson (koskettimet) ja Arnar Gíslason (rummut). Aiempia jäseniä olivat Jóhann Bachman (rummut, 2001–2005), Steini (rummut, 1999–2001) ja Þorbjörn Sigurðsson (koskettimet, 1999–2001).
Alive &amp; Well

Alive &amp; Well on kalifornialaisen hard rock -yhtye Quiet Riotin studioalbumi joka julkaistiin alkuvuodesta 1999. Levyllä on 8 uutta kappaletta, 1 cover sekä 6 uutta versiota yhtyeen vanhoista hiteistä.
ZZ Ceti -tähti

ZZ Ceti -tähti on valkoinen kääpiö, jossa tapahtuu tähden aaltoilua, ns. tähdenjäristyksiä. Näitä tähtiä kutsutaan myös lyhenteellä DAV. Nämä muuttavat tähden kirkkautta 0,001–0,2 magnitudia 30 sekunnin – 25 minuutin jaksoissa. Kirkkauden vaihtelut johtuvat lämpötilan muutoksista. Pieni lämpötilan muutos muuttaa tähden kirkkautta huomattavasti.
ZZ Ceti -tähti on "ei-säteittäisesti sykkivä tähti". ZZ Ceti -tähdet jaetaan tyypin mukaan ZZA, ZZB ja ZZO-tähtiin. Niitä vastaavat spektrityypit ovat DA, DB ja DO. ZZ:t ovat äärimmäisen kuumia tähtiä, joita sanotaan monesti GW Wirginis -tähdiksi tai lyhenteellä DOV, DBV. DAV-tyypin tähtiä tunnetaan noin 70 ja DOV+DBV-tyypin 38. Esimerkki DAV-tyypin tähdestä on myös GW Librae.
Muita sykkiviä valkeita (esi)kääpiöitä tai alikääpiöitä.
Sykkiviä alikääpiöitä ovat "Betsy-tähdet" ja EC 14026-tyypin tähdet.
George Taylor (sarjakuvahahmo)

George Taylor on Teräsmies-lehdissä esiintynyt kuvitteellinen hahmo. Taylor toimii Metropolisin vanhimman sanomalehden Metropolis Daily Star:in päätoimittajana. Häntä pidetään myös toisen sarjakuvahahmon, Perry Whiten esikuvana. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran sarjakuvassa Action Comics #2 (Heinäkuu 1938) ja hänet loivat Jerry Siegel ja Joe Shuster. Hahmon nimi paljastettiin virallisesti Superman #2 numerossa vuonna 1939.
Sarjakuvien nk. "Kultaisella Kaudella" 1930- ja 40-luvuilla, Teräsmiehen alter ego Clark Kent työskenteli toimittajana Taylorin johtamassa Daily Starissa. Keväällä 1940 Taylorin toimittama sanomalehti muutti selittämättömällä tavalla nimensä Daily Planetiksi. Hän säilytti asemansa päätoimittajana saman vuoden marraskuuhun asti, jonka jälkeen uusi päätoimittaja Perry White otettiin käyttöön yhtäkkiä.
Vuoden 2011 New 52 -julkaisussa George Taylor esiteltiin uudelleen Action Comicsissa (vol. 2) #8 Daily Star -lehden kustantajana.
Vuoden 2020 piirroselokuvasovituksessa "" George Taylorin ääninäyttelijänä toimii Jim Ward.
AM Herculis -tähti

AM Herculis -tähti eli AM Her -tähti tai "polari" on valkea kääpiö, jolla on voimakas magneettikenttä ja seuralaisenaan massaa luovuttava lähellä kiertävä punainen tai oranssi kääpiötähti. Peruskuvio on sama kuin kataklysmisellä muuttujalla, mutta valkean kääpiön magneettikenttä estää toisesta tähdestä tulevan massavirran kasautumasta kertymäkiekoksi. Kaasu törmää magneettikenttään kuumassa pilkussa virraten magneettisia voimaviivoja pitkin tähden navoille, joissa se törmää vesiputousmaisesti valkean kääpiön pinnalle. Tällöin vapautuu valtavat määrät energiaa mm. röntgensäteinä.
Nimitys polari kuvaa magneettista napaisuutta ja AM Herculis -tähdet ovatkin magneettisten kataklysmisten muuttujien prototyyppi. Magneettikenttä on 10–100 megagaussia, ja sen akseli ei ole useinkaan sama kuin pyörähdysakseli. Kaasu törmää valkean kääpiön pinnalle nopeudella 3 000 km/s. Tähdet ovat niin lähellä toisiaan, että ne lukitsevat toistensa pyörimisen. AM Herculis -tähti vilkkuu 4–5 magnitudia.
DQ Herculis -tähdet.
DQ Herculis -tähdet ovat "puolipolareita". Näissä magneettikenttä on 1–10 miljoonaa gaussia eli pienempi kuin AM Herculis -tähdissä. Kertymäkiekko syntyy seuralaistähdestä virtaavasta kaasusta. Magneettikenttä on liian heikko hidastaakseen valkean kääpiön pyörimistä, jotta se voisi lukkiutua seuralaistähden kiertoaikaan. Magneettikenttä ei hajota kertymäkiekkoa mutta ohjaa kaasun tiettyihin kohtiin tähden navoille. Kaasu virtaa valkeaan kääpiöön lyhintä mahdollista reittiä pitkin. DQ Herculis -tyyppi on saanut nimensä DQ Herculisin eli Nova Herculis 1934 mukaan.
Alppihiihdon maailmancup

Alppihiihdon maailmancup on kansainvälisen hiihtoliitto FIS:n järjestämä alppihiihdon kovatasoisin kansainvälinen sarjamuotoinen kilpailu.
Maailmancupissa miehet ja naiset kilpailevat nykyään kuudessa sarjassa: pujottelu, suurpujottelu, supersuurpujottelu, syöksylasku, alppiyhdistetty ja cupin kokonaiskilpailu. Ensimmäisen kerran maailmancupista kilpailtiin talvella 1966–1967. Supersuurpujottelu eli super-G on ollut mukana kaudesta 1985–1986 lähtien.
Eniten kokonaiskilpailuvoittoja.
Lähde: FIS
"Päivitetty 25.11.2024."
Lineaarinen aliavaruus

Lineaarinen aliavaruus eli vektorialiavaruus on vektoriavaruuden osajoukko, joka on itsekin vektoriavaruus käytetyn laskutoimituksen ja skalaarikunnan formula_1 suhteen. Sitä kutsutaan hyvin usein vain aliavaruudeksi, jos ei ole vaaraa sekoittaa sitä topologiseen aliavaruuteen. Aliavaruuden dimensio on aina pienempi tai yhtä suuri kuin alkuperäisen avaruuden. Jos aliavaruus on pienempi kuin alkuperäinen avaruus, kutsutaan sitä aidoksi aliavaruudeksi.
Jos "V" on vektoriavaruus ja "W" on sen osajoukko, niin "W" on avaruuden "V" aliavaruus jos ja vain jos formula_2, formula_3 ja formula_4 kaikilla formula_5.
Siis esimerkiksi formula_6-tason (eli formula_7-formula_8-tason) aliavaruudet ovat formula_6 itse (sen ainoa "epäaito aliavaruus"), jokainen origon läpi kulkeva suora ja "triviaali avaruus" formula_10, johon kuuluu pelkkä origo. Vastaavasti avaruuden formula_11 aliavaruudet ovat formula_11, formula_10 sekä kaikki origon sisältävät tasot ja suorat.
Aliavaruuskriteeri.
Aliavaruuskriteeri on lause, joka kertoo milloin jokin vektoriavaruus on toisen vektoriavaruuden aliavaruus. Olkoon formula_14 jokin vektoriavaruus ja formula_15 jokin sen osajoukko, joka ei ole tyhjä. Nyt joukko formula_15 on formula_14:n aliavaruus, jos ja vain jos
formula_18
Kaikilla vektoreilla formula_19 ja skalaareilla formula_20.
Ulottuvuus

Ulottuvuus eli "dimensio" on topologista avaruutta kuvaava matemaattinen käsite, joka voidaan määritellä usealla eri tavalla.
"Algebrallinen dimensio" kertoo vektoriavaruuden kannan mahtavuuden. 
"Metrinen dimensio" perustuu toisistaan yhtä kaukana sijaitsevien pisteiden lukumäärään. Yhdessä ulottuvuudessa näitä on kaksi, kahdessa kolme ja formula_1:ssä formula_2 kpl. Määritelmä toimii vain metrisessä avaruudessa. 
"Lebesguen dimensiota" (kulkee myös nimellä "topologinen dimensio") sovelletaan avoimessa ympäristössä, jonka alipeitteeseen valitaan avoimia joukkoja s.e. mikään piste ei kuulu useampaan joukkoon kuin on välttämätöntä ympäristön peittämiseksi. Niiden joukkojen, johon tuo piste kuuluu, lukumäärä on ympäristön dimensio + 1. Lebesguen dimensio on aina kokonaisluku. 
Hyvin epäsäännöllisillekin metrisille avaruuksille voidaan määrittää "Hausdorffin dimensio", joka ei välttämättä ole kokonaisluku (lähes kaikki fraktaalit ovat juuri niitä avaruuksia, joiden Hausdorffin dimensio on suurempi kuin niiden topologinen dimensio). Avaruus peitetään avoimilla palloilla ja tarkastellaan, kuinka nopeasti pallojen määrää on kasvatettava, jotta niiden säteen puolittuessa ne edelleen peittävät tutkittavan avaruuden (helpohko esimerkki on Kochin käyrä).
Kylmäverisesti sinun

Kylmäverisesti sinun on suomalainen Nelosen esittämä rikossarja, joka kertoo suomalaisesta rikostodellisuudesta ja oikeuskäytännöstä tosielämässä tapahtuneiden rikosten pohjalta.
Alkuvaiheessa sarjan juonet perustuivat oikeisiin rikoksiin, mikä aiheutti ilmestymisaikanaan aikamoista kohua, koska suurin osa rikoksista oli julkisuudessa paljon käsiteltyjä murhatapauksia Albertinkadun ampumaklubin kolmoissurma mukaan lukien. Sarjaa moitittiin myös siitä, että ensimmäisen kauden 3. jaksossa ”Betoni kukkii” oli kohtauksia kopioitu lähes suoraan Vesalan lähiönuorista kertovasta dokumentista ”Karkotetut” (1998). Toisen kauden rikokset olivat jo fiktiota. Sarjaa tehtiin yhteensä kolme kautta ja viimeinen osa esitettiin syksyllä 2005. Kolmannen kauden jaksot olivat hakeneet inspiraatiota ulkomaiden kohurikoksista.
Ohjauksesta vastasivat ensimmäisellä kaudella Minna Virtanen, Claes Olsson ja Peter Lindholm. Toisella kaudella Markus Selin tuotti sarjaa, jolloin kauden ohjaustyöstä vastasivat Minna Virtanen ja Aleksi Mäkelä. Kolmannen kauden jaksot Minna Virtanen ohjasi yksin.
Jaksoluettelo.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Vierailevina näyttelijöinä muun muassa Jaakko Saariluoma, Mika Nuojua, Paavo Westerberg ja Elina Knihtilä.
Toinen tuotantokausi.
Vierailevina näyttelijöinä muun muassa Tommi Eronen, Pekka Valkeejärvi, Hannu-Pekka Björkman ja Niko Saarela.
Kolmas tuotantokausi.
Vierailevina näyttelijöinä muun muassa Kari Hietalahti, Matti Ristinen, Tapani Perttu ja Ville Myllyrinne.
Liesjärven kansallispuisto

Liesjärven kansallispuisto sijaitsee Tammelan, Someron ja Karkkilan alueilla valtatien 2 varrella. Se on perustettu vuonna 1956, ja se kuuluu Suomen vanhimpiin kansallispuistoihin. Puistoa on laajennettu 1980- ja 2000-luvulla, ja nykyään sen pinta-ala on noin 21 neliökilometriä. Puiston alueella on rantaviivaa lähes 50 kilometriä.
Luonto ja historia.
Liesjärven kansallispuisto on perustettu vuonna 1956 vanhoista valtion maista. Metsänvartijatila (nyk. Korteniemen perinnetila) asetettiin puistoon turvaamaan kulttuurimaiseman ja ihmisen luomien katoavien luontotyyppien säilyminen. Puiston ensimmäisenä vartiomiehenä toimi Aarne Lönngrén.
Kansallispuisto on monimuotoista metsää sisältäen jylhiä kuusimetsiä, valoisia puolukkakankaita, soita, harjuja ja järvimaisemia. Vanhimmissa metsissä on 180 vuotta vanhoja puita. Tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Kyynäränharju, Ahonnokan aarniometsä ja Korteniemen perinnetila. Hiekkapohjainen Liesjärvi itsessään ei kuulu kansallispuistoon, mutta sen saaret ovat suojeltuja.
Ensimmäistä asutusta on havaittu jo kivikaudella. Kivikautinen asuinpaikka löytyy Korteniemen perinnetilan pihapiiristä. Myöhemmin alueella harjoitettiin kaskiviljelyä ja poltettiin tervaa. Vanhoja tervamiilun pohjia on esimerkiksi Korteniemen perinnetilan pihapiirissä nykyisin käytössä olevan lisäksi kaksi: toinen liiterin luona ja toinen Ahopellon ja Peltomaan välillä. Alue päätyi valtion hallintaan vuonna 1878, jolloin valtio valitsi silloisen torpparin Kalle Lönngrénin vartiopiirin metsänvartijaksi. Metsänvartijan velvollisuuksiin kuului kruununmetsien valvonta, metsänhoitajan avustaminen, hakkuiden valvonta ja raatelevaisten eläinten hävitys. Ahonnokan ja Isosaaren aarnialueet suojeltiin säästömetsinä vuonna 1929.
Matkailu.
Liesjärven kansallispuisto sijaitsee alle 100 kilometrin päässä pääkaupunkiseudulta valtatien 2 varressa. Alueella on noin 30 kilometriä merkittyjä polkuja. Puiston polut ovat osa yli 200 km:n mittaista Hämeen Ilvesreitistöä, jota pitkin voi tehdä pidempiäkin vaelluksia. 
Liesjärven kansallispuistossa on merkityt telttailualueet. Telttailla saa Savilahden tuli- ja telttailupaikalla sekä Peukalolammin laavun ja Kaksvetisen kodan alueella. Lisäksi varattavissa on esteetön Tittilammin varauskeittokatos sekä kaksi vuokratupaa.
Noin kahdeksan kilometrin päässä kansallispuiston pohjoispuolella sijaitsee Villa Erik.
Nähtävyydet.
Kansallispuiston alueeseen kuuluu Korteniemen perinnetila, jonka ympäristö on puiston vanhinta osaa. Se on entinen metsänvartijan tila, joka on pyritty entistämään vastaamaan 1910-lukua. Tila on Etelä-Suomen ainoa metsänvartijatila, jonka pihapiiri on säilynyt alkuperäisenä. Korteniemen perinnetilalla järjestetään tapahtumia, joihin yleisöllä on vapaa pääsy. Tila on avoinna toukokuusta lokakuuhun. Näköalapaikkoja löytyy Korteniemestä lähiympäristöineen sekä Kyynäränharjulta ja Hyypiönpolulta.
Ligue 2

Ligue 2 on Ranskan toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa. Yhdessä Ligue 1:n kanssa se muodostaa LFP:n, "Ligue de Football Professionelin". Sarjassa on 20 joukkuetta, jotka jokainen pelaavat toisiaan vastaan kahdesti kauden mittaan. Näin ottelumääräksi tulee 38. Kauden päätteeksi kaksi kärkijoukkuetta nousevat seuraavaksi kaudeksi Ligue 1:een ja kolmannesta paikasta pelataan karsinta, johon osallistuu Ligue 1:n kolmanneksi viimeiseksi sijoittunut joukkue. Vastaavasti kaksi viimeistä joukkuetta putoavat seuraavaksi kaudeksi Nationaliin ja kolmannesta putoajan paikasta pelataan karsinta.
Aikaisemmat voittajat.
Seuraavat joukkueet ovat voittaneet Ligue 2:n mestaruuden:
Kateřina Neumannová

Kateřina Neumannová ( ) (s. 15. helmikuuta 1973 Písek, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen maastohiihtäjä. Hän voitti keväällä 2007 päättyneellä urallaan yhteensä yksitoista arvokisamitalia.
Neumannová oli ensi kertaa urallaan MM-mitaleilla jo 1997 Trondheimin MM-hiihdoissa, ja saavutti vuosien varrella useita arvokisojen hopea- ja pronssisijoja. Vasta 2005 Oberstdorfin MM-hiihdoissa hän saavutti kirkkaimman arvokisamitalin voittamalla 10 kilometrin vapaan hiihtotavan maailmanmestaruuden. 2006 Torinon olympialaisten kilpailuissa, jotka maastohiihdon osalta käytiin Pragelatossa, Neumannová saavutti yhdistelmäkilpailusta hopeaa ja päätösmatkalla 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa voitti olympiakultaa.
Neumannová hyödynsi kesäharjoittelussaan maastopyöräilyä ja kun laji alkoi kasvattaa suosiotaan 1990-luvun lopulla, hän päätti myös kilpailla pyöräilyssä. Vuoden 1995 maastopyöräilyn EM-kilpailuissa hän voitti pronssia ja hänet valittiin Tšekin joukkueeseen Atlantan kesäolympialaisiin vuonna 1996. Vaikka maastohiihto pysyi Neumannoválle selkeänä ykköslajina, hän valmistautui Atlantan olympialaisiin tosissaan, mutta itse kilpailu oli hänelle pettymys. Hän kaatui kilpailun alkuvaiheessa ja lopulta kilpailun kova kuumuus uuvutti hänet täysin. Jälkeenpäin hän kuvasi kilpailua yhdeksi elämänsä pahimmista kokemuksista.
Quest (kirjallisuus)

Quest on fantasiakirjallisuuden alalaji, jossa päähenkilö on yleensä matkalla pelastamaan maailmaa. Tarinan lopussa on usein jokin suuri tapahtuma, joka muuttaa maailman. Tyypillistä Questille on myös, että päähenkilöt ovat jatkuvasti liikkeellä tarkoituksenaan saada maailma takaisin raiteilleen. 
Vaikka rajat fantasiakirjallisuuden alalajeissa ovat jokseenkin häilyviä, eivätkä teokset usein edusta puhtaasti vain yhtä lajia, voisi Questin esimerkkinä mainita muun muassa J. R. R. Tolkienin "Taru sormusten herrasta" -trilogian.
Eläinfantasia

Eläinfantasia on fantasiakirjallisuuden alalaji, jossa tarinan keskeiset henkilöt ovat eläimiä, jotka käyttäytyvät ja kommunikoivat keskenään ihmismäisesti. Lajityypin eläinhahmot voivat elää näennäisesti lajityypillisellä tavalla luonnollisessa ympäristössään tai ne voivat elää ihmismäisessä kulttuurissa kahdella jalalla kävellen ja vaatteita ja muita tavaroita käyttäen.
Eläinfantasian hahmoilla on usein oma pitkälle kehittynyt kulttuurinsa. Esimerkiksi Richard Adamsin "Ruohometsän kansa" -kirjoissa kaniineilla on monimutkaisia myyttisiä tarinoita sankareista. Selitetyn fantasian tavoin tämä lajityyppi on toisinaan hyvin lähellä satuja.
Korkea fantasia

Korkea fantasia on fantasiakirjallisuuden alalaji, jossa tarina sijoittuu kokonaan tai suurimmaksi osaksi kuvitteelliseen maailmaan. 
Korkea ja matala fantasia.
Korkea fantasia eroaa matalasta fantasiasta, jossa fantasiaelementit sijoittuvat tuttuun reaalimaailmaan. Joskus termiä kuitenkin käytetään toisessa merkityksessä eli kun halutaan tehdä ero yliluonnollisten elementtien määrässä. Korkean fantasian yliluonnollisten elementtien määrä on suuri, kun taas matala fantasia on arkisempaa, eivätkä esimerkiksi taruolennot ole kovin yleisiä.
Korkean ja matalan fantasian välimuodoksi on määritelty "kahden maailman fantasia" eli "avoimen maailman fantasia". Sellaisissa tarinoissa tunnetun todellisuuden ja fantasiamaailman välillä on jokin kulkureitti, esimerkkinä J. K. Rowlingin "Harry Potter" -kirjat.
Eeppinen fantasia.
Eeppinen fantasia edustaa laveaa eli eeppistä kerrontaa, jossa tapahtumat vyöryvät eteenpäin mahtipontisesti. Tarinat ovat pitkiä ja monipolvisia, ja niiden keskeinen teema on yleensä taistelu yliluonnollista pahuutta vastaan. Kertomukset sijoittuvat tarumaiseen menneisyyteen ja myyttisiin maihin, joissa taikuuden käyttö on yleistä. Yleensä teokset ovat pitkiä kirjasarjoja.
Eeppiselle fantasialle ovat tyypillisiä pikkutarkasti luodut kuvitteelliset maailmat, joilla on oma historiansa, mytologiansa, kasvi- ja eläinkuntansa ja jopa pitkälle kehitellyt kuvitteelliset kielet. Näitä maailmoja kansoittavat monenlaiset taruolennot, kuten lohikäärmeet, kääpiöt, haltiat ja peikot. Tällaiseen erityisesti anglosaksiseen populaariin fantasiaan viitataan myös nimellä "tolkienlainen fantasia" J. R. R. Tolkienin mukaan.
Lajin kaavojen mielikuvituksettomaan käyttöön saatetaan viitata "tusinafantasiana".
Suomessa.
Seikkailufantasia tuli Suomessa lopullisesti tunnetuksi 1980- ja 1990-lukujen taitteessa. Viihteellisen fantasian keskeiseksi muodoksi tuli viihteellinen roolipelifantasia, fantasiaromaanit, joita tehdään samoihin fantasiamaailmoihin sijoittuvien roolipelien pohjalta. Roolipelifantasia tuli Suomeen, kun Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin "Dragonlance"-kirjoja alettiin kääntää vuonna 1990. 
Fantasiakirjallisuus koki 1990-luvun alkupuolella Suomessa suuren noususuhdanteen. Otava, Jalava ja Karisto julkaisivat ajan fantasiakirjallisuudelle ominaista eeppistä fantasiaa eli pitkiä, samaan maailmaan sijoitettuja teossarjoja. Yhdysvaltalaisen David Eddingsin "Belgarionin taru" suomennettiin 1991–1993. 1990-luvun jälkipuoliskolla suomennettiin runsaasti muutakin viihdefantasiaa, kuten Terry Brooksin, Robert Jordanin ja Tad Williamsin fantasiasarjoja.
Elina Knihtilä

Mari Elina Knihtilä (s. 6. kesäkuuta 1971 Valkeala) on suomalainen näyttelijä. Hän toimii Taideyliopiston Teatterikorkeakoulun näyttelijäntaiteen professorina.
Knihtilä valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990 ja teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1996 Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön linjalta. Hän on näytellyt monia teatterirooleja muun muassa Q-teatterissa, Suomen Kansallisteatterissa ja Ryhmäteatterissa sekä useissa elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Knihtilä sai Jussi-palkinnon parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Putoavia enkeleitä" vuonna 2008 ja naispääosasta elokuvassa "Hyvä poika" vuonna 2012. Hän sai Parhaan naisnäyttelijän Kultaisen Venlan vuonna 2022 sarjasta "Sisäilmaa", joka palkittiin Kultaisella Venlalla myös vuoden draamasarjana, hänet palkittiin myös Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalilla 2022. Knihtilä esiintyi myös Jani Volasen ohjaamassa "Ranuan kummit" -tv-sarjassa, joka sai Venla-palkinnon vuonna 2006.
Knihtilä valittiin huhtikuussa 2016 WIFT (Women in Film &amp; Television Finland) ry:n puheenjohtajaksi. Yhdistys ajaa audiovisuaalisen alan tasa-arvoa.
Knihtilälle myönnettiin Suomi-palkinto 2023.
Knihtilän avopuoliso on näyttelijä Tommi Korpela. Heillä on vuonna 1997 syntynyt poika.
Tommi Korpela

Tommi Petteri Korpela (s. 23. elokuuta 1968 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tieto­kirjailija.
Ura.
Korpela valmistui Teatteri­korkea­koulusta vuonna 1995. Hän on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa "Nortia" (1996), "Remontti" (2003) ja "Firma" (2005) sekä useissa teatteri­rooleissa muun muassa Q-teatterissa. Hän kuuluu myös Julmahuvi-ryhmään, jonka merkittävin tuotanto on satiiriset sketsi­sarjat "Studio Julmahuvi" (1998) ja "Ihmebantu" (2009). Hänen ensimmäinen elo­kuva­pää­osansa oli Peter Lindholmin elo­kuvassa "Isältä pojalle" (1996). Seuraavaa varsinaista valko­kangas­pää­osaa Korpela sai odottaa vuoteen 2007 asti. Silloin elo­kuva­teattereihin tuli Aleksi Salmenperän mies­prostituoidusta kertova "Miehen työ". Korpela esiintyi lisäksi Lauri Törhösen elo­kuvassa "Raja 1918" sekä Dome Karu­kosken toisessa pitkässä ohjauksessa "Tummien perhosten koti". Korpela on ääni­näytellyt animaatioissa kuten "Autot" (2006), "Horton" (2008) ja "Autot 2" (2011).
Korpela sai ensimmäisen Jussi-palkintonsa vuonna 2008 parhaasta mies­pää­osasta elo­kuvassa "Miehen työ," toisen elo­kuvasta "Putoavia enkeleitä" vuonna 2009 ja kolmannen elokuvasta "Häiriötekijä" vuonna 2016. Yhtä moneen pää­osa-Jussiin ovat yltäneet ennen häntä ainoastaan Lasse Pöysti ja Tauno Palo.
Korpela palkittiin vuoden 2019 Moskovan elo­kuva­juhlilla parhaasta mies­pää­osasta elo­kuvassa "Tyhjiö".
Vuonna 2024 Korpelalle myönnettiin Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali.
Tommi Korpela on kirjoittanut perho­kalastuksesta kertovan kirjan "Perho­kalastuksen jäljillä: Incredible Fly Fishing with Hissu &amp; Tommi" yhdessä Kari Hieta­lahden kanssa. Kirja julkaistiin huhti­kuussa 2020.
Yksityiselämä.
Korpela elää avo­liitossa näyttelijä Elina Knihtilän kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Tommi Korpela harrastaa perho­kalastusta. Hän on myös luonnon­suojelija. Hän on erikoistunut varsinkin Suomen vaellus­kala­kantojen sekä saimaan­norpan suojeluun.
Hiekkakansa

Hiekkakansa eli tuskenit (joskus myös suomennettu Tuskenin ratsastajat, ) ovat George Lucasin luomassa "Tähtien sota" -elokuvamaailmassa esiintyviä kuvitteellisia älyllisiä humanoideja. Tuskenit asuvat Tatooinen aavikkoplaneetalla. Heidät on usein kuvattu hyvin väkivaltaisiksi ja raaoiksi hirviöiksi.
Gaderffii.
Myös nimellä gaffisauva tai gaffikeppi tunnettu gaderffii on hiekkakansan yleisesti käyttämä vaarallinen teräase. Nämä käsintehdyt aseet on muovattu pakkolaskun tehneiden tähtialusten metallista. Gaderffiin rakenne on yksinkertainen. Se koostuu ontosta durateräsputkesta, jonka toiseen päähän on kiinnitetty leikkuuterä ja toiseen päähän painotettu nuija tai toinen terä. Tuskeneilla on sanonta: ”Kuka tahansa kaksikätinen voi pitää gaderffiita”. Tuskenkulttuuria kuvastaakin mainiosti se, että gaderffiita käyttämään kykenemättömät soturit jätetään kuolemaan, koska muuten he heikentäisivät klaanin muiden jäsenten eloonjäämismahdollisuuksia.
Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista

Tämä on luettelo kivikirkoista, joita alettiin rakentaa Suomessa keskiajalla. Kirkkorakentamisen näkökulmasta Suomen keskiaika kattaa suurin piirtein ajanjakson vuodesta 1200 noin vuoteen 1560 saakka. Sen alajaksoina voidaan pitää varhaiskeskiaikaa noin 1200–1300, sydänkeskiaikaa noin 1300–1400 ja myöhäiskeskiaikaa noin 1400–1560. Suomen keskiaikaiset kivikirkot rakennettiin pääasiassa graniitista, mutta tiiltä käytettiin usein vaativaa muotoilua tarvitsevissa osissa. Kokonaan tiilisiä ovat vain Hattulan Pyhän Ristin kirkko ja Turun tuomiokirkko. Nykytietämyksen mukaan kivikirkkohankkeita oli 104, ja luettelossa ovat myös ne kirkot, jotka jäivät kesken tai on myöhemmin purettu. Maakuntajaottelu perustuu historiallisiin maakuntiin. Kolme luettelon kirkoista sijaitsi nykyään Venäjälle kuuluvassa Viipurissa.
Kivikirkkojen ajoitus.
Taulukossa mainittu rakentamisajankohta on usein summittainen arvio, mutta jotkin kirkot on ajoitettu menetelmien kehittyessä hyvinkin tarkasti. Tiedot perustuvat suurelta osin arkeologi ja keskiajan tutkija Markus Hiekkasen ajoituksiin. Hiekkanen on 1990-luvun puolestavälistä lähtien esittänyt kivikirkoille ajoituksia, joiden mukaan kivikirkot ovat huomattavasti nuorempia kuin aikaisemmin on arvioitu. Rakentamisajankohdalla tarkoitetaan kivikirkon varhaisimpien vaiheiden rakentamista, mitä ennen samalla paikalla on sijainnut usein yksi tai useampi puukirkko. Hiekkanen on koonnut kivikirkkojen rakennuselementeistä uudenlaisen, kattavan typologian ja perustellut arvionsa vuosirengasajoituksella.
Hiekkanen on saanut osakseen arvostelua muun muassa Åsa Ringbomilta, joka on ajoittanut Ahvenanmaan kirkkoja suhteellisen uudella kalkkilaastimenetelmällä. Ålands kyrkor -hankkeessa on menetelmän avulla jotkin kirkot ajoitettu Hiekkasen esittämiä arvioita vanhemmiksi. Nämä arviot on myös mainittu luettelossa. Laastiajoitusmenetelmä on kuitenkin vielä kehitysasteella, eikä sitä toistaiseksi voida pitää varmana luonnontieteellisenä ajoitusmenetelmänä.
Taulukon lyhenteiden selitykset.
S = Sakaristo
R = Runkohuone
A = Asehuone
T = Torni
K = säilynyt pääosin keskiaikaisessa asussa&lt;br&gt;
Kp = osittain säilynyt keskiaikaisessa asussa – muutettu tai osin purettu&lt;br&gt;
p = purettu siten, että maanpäällisiä osia ei ole jäljellä&lt;br&gt;
r = raunio&lt;br&gt;
– = ei rakennettu kivestä keskiajalla&lt;br&gt;
? = tieto on epävarma
Gallian keisarikunta

Gallian keisarikunta oli Rooman valtakunnasta 200-luvun kriisin aikana eronnut valtakunta. Keisarikunta oli olemassa vuosina 260–274. Pääasiassa siihen kuuluivat Germanian, Gallian, Britannian ja Hispanian alueiden provinssit, mutta myös Raetia oli lyhyen aikaa Gallian keisarikunnan hallussa 260-luvun alussa. Keisarikunnan nimi on keksitty vasta uudella ajalla. Aikalaiset eivät nimittäneet sitä erilliseksi valtioksi, vaan sitä pidettiin vallananastajien haltuun joutuneena Rooman valtakunnan osana.
Gallienus tuli keisariksi Persian Sapor I:n kaapattua keisari Valerianuksen idässä. Kun Pannoniassa kapinoitiin, Gallienuksen täytyi lähteä Tonavalle. Tällöin Postumus jäi vastuuseen Reinistä. Jonkin ajan kuluttua Postumus kapinoi, murhasi keisarin perijän Saloninuksen ja otti haltuunsa Colonia Agrippinan. 
Postumus julistautui keisariksi ja siirtyi Augusta Trevevorumiin. Hän perusti oman senaatin, pretoriaanikaartin ja valitsi kaksi konsulia. Toisin kuin monet aiemmista usurpaattoreista Postumus ei edes yrittänyt saada hallintaansa koko valtakuntaa, vaan tyytyi Gallian puolustamiseen. Gallian keisarikunta onnistui pysymään neljäntoista vuoden ajan vapaana keskusvallan otteesta.
Gallian keisarikunnan keisarit.
Gallian keisarikunnan keisareista tiedetään vain vähän. Heidän lyötättämänsä kolikot ovat tärkeä tietolähde. Tiedossa olevat keisarit:
James Earl Jones

James Earl Jones (17. tammikuuta 1931 Arkabutla, Mississippi – 9. syyskuuta 2024 Pawling, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Jones syntyi Mississippin Arkabutlassa ja muutti viisivuotiaana perheensä kanssa Michiganiin. Hänen isänsä Robert Earl Jones oli myös näyttelijä. Jones suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon teatteritaiteessa Michiganin yliopistossa Ann Arborissa vuonna 1953. Hän kärsi lapsena änkytyksestä, ja hänellä oli puhevaikeuksia. Urallaan hän oli tunnettu syvästä ja vaikuttavasta äänestään. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli B-52-pommikoneen miehistöön kuuluva luutnantti Lothar Zogg Stanley Kubrickin elokuvassa "Tohtori Outolempi" vuonna 1964. Vuonna 1981 valmistuneessa "Conan Barbaari" -elokuvassa Jones esitti pahaa Thulsa Doomia. Sittemmin Jones näytteli usein elokuvissa erilaisia auktoriteettihahmoja.
Jones teki Darth Vaderin uhkaavan äänen "Tähtien sota" -elokuviin "Uusi toivo", "Imperiumin vastaisku", "Jedin paluu", ' ja ', animaatiosarjaan "Star Wars Rebels", antologiaelokuvaan "" sekä Disney+-sarjaan "Obi-Wan Kenobi". Hänen nimensä ei kuitenkaan esiintynyt alkuperäisen "Tähtien sota" -trilogian lopputeksteissä, koska hän ei mielestään tehnyt tarpeeksi työtä ansaitakseen nimensä lopputeksteihin. Myöhemmin nimi lisättiin digitaalisesti muokattuihin uusiin versioihin. Syyskuussa 2022 Jones päätti lopettaa Darth Vaderin ääninäyttelemisen ja teki Lucasfilmin kanssa sopimuksen, jonka mukaan Vaderin ääni tehtäisiin jatkossa tekoälyn ja Vaderin arkistoitujen repliikkien avulla.
Jones tunnetaan myös Mufasan äänenä piirroselokuvassa "Leijonakuningas" sekä CNN-televisiokanavan ”This is CNN” -tunnuslauseen äänenä. Hän on näytellyt myös kolmessa Jack Ryan -elokuvassa. Lisäksi hän esiintyi televisiosarjoissa, teatterissa ja videopeleissä. Hän esitti kenraali Solomonia tietokonepelissä "".
Jones kuoli kotonaan Pawlingissa, New Yorkissa maanantaina 9. syyskuuta 2024. Hän oli kuollessaan 93-vuotias.
Palkinnot ja kunnianosoitukset.
Jones voitti maineikkaan uransa aikana kaksi Emmy-palkintoa, kaksi Tony-palkintoa ja Grammy-palkinnon. Vuonna 2011 hän sai Oscar-kunniapalkinnon ”jatkuvasta huippuosaamisesta ja harvinaisesta monipuolisuudestaan”, ja vuonna 2019 hänet nimettiin Disney-legendaksi.
Herennius Etruscus

Quintus Herennius Etruscus Messius Decius (s. vuosien 220–230 välillä, k. kesäkuu 251) oli Rooman keisari vuonna 251. Hän oli isänsä Deciuksen kanssahallitsija. Hän kuoli taistellessaan gootteja vastaan. 
Syntymä ja isän nousu keisariksi.
Herenniuksen elämästä tiedetään monien muiden 200-luvun keisarien tavoin erittäin vähän. Herennius Etruscus syntyi Pannoniassa joskus vuosien 220 ja 230 välillä, kun hänen isänsä palveli siellä armeijassa. Hän kuului veljensä Hostilianuksen tavoin ylhäiseen senaattorisukuun niin kuin myös hänen äitinsä Herennia Etruscilla. Hostilianus oli kolikoista päätellen Herenniusta nuorempi.
Herenniuksen isä Decius kaappasi syys- tai lokakuussa 249 vallan keisari Philippus Arabsilta. Herennius siirtyi veljensä ja äitinsä kanssa Roomaan varmistamaan senaatin ja kansan uskollisuuden uudelle hallitukselle.
Nousu keisariksi ja kuolema.
Jäätynyttä Tonavaa ja Rooman sisällissodan heikentämiä puolustuksia hyödyntäen gootit ja karpit hyökkäsivät talvella ja keväällä 250 Moesiaan ja Daakiaan piirittäen useita kaupunkeja. Herennius nimitettiin touko–kesäkuussa "caesariksi", ja hän sai myös arvonimen "princeps iuventutis" () ja jätti veljensä Hostilianuksen varjoonsa. Pian tämän jälkeen Decius lähetti Herenniuksen armeijan kanssa Moesiaan, mutta jäi itse vielä Roomaan kesä- heinäkuuhun asti, jolloin liittyi Rooman armeijaan. Koko seuraavan kesän ja syksyn Decius ja Herennius taistelivat gootteja vastaan. He karkottivat karpit Daakiasta ja ajoivat gootit etelään mutta kärsivät sitten tappion ja joutuivat perääntymään.
Vuoden 251 alussa Herennius korotettiin Deciuksen kanssahallitsijaksi, eli hän sai arvonimen "augustus". Hän oli myös konsulina isänsä kanssa. Saman vuoden keväällä he lähtivät uudestaan sotaretkelle gootteja vastaan. Retki päättyi kuitenkin katastrofiin, kun Herennius sai surmansa nuolesta joko kahakassa ennen Abrittuksen taistelua tai sen aikana. Pian myös Deciuksen armeija tuhottiin soisessa maastossa Abrittuksen (nykyinen Razgrad Pohjois-Bulgariassa) kaupungin lähellä. Molempien ruumiit katosivat suolle, eikä niitä koskaan löydetty. Herennius ja Decius olivat ensimmäiset Rooman keisarit, jotka kuolivat taistelussa ulkoista vihollista vastaan.
Pitcairnin kieli

Pitcairn eli pitkern on kreolikieli, jota puhutaan Pitcairnin saarella. Kieli kehittyi englannin ja tahitin kielistä 1700-luvun lopulla. Pitcairnia puhuu noin 36 ihmistä (2002). Heistä kaikki tosin ymmärtävät myös englantia. Kielellä on virallisen kielen asema englannin rinnalla Pitcairnin saarella. 
Norfolkinsaarella puhuttava norfukin kieli on kehittynyt pitcairnin kielestä ja eroaa siitä vain vähän. Toisinaan kielet niputetaan yhteen samaksi kieleksi (pitcairn-norfolk).
Syntyhistoria.
Bountyn kapinan jälkeen kapinalliset ottivat Tahitilta mukaansa 18 polynesialaista, pääasiassa naisia, purjehtivat Pitcairnin saarelle ja asuttivat sen. Koska "Bountyn" miehistöllä ja tahitilaisilla ei ollut yhteistä kieltä, kommunikoinnin tuloksena syntyi hiljalleen uusi kieli, jossa yksinkertaistettuun englantiin yhdistyi tahitin kielen sanoja ja puhetapoja. Pitcairnin kieleen vaikuttivat myös miehistön jäsenten puhumat englannin eri murteet, sillä miehistöön kuului niin karibialaisia, skotteja kuin yläluokkaisia englantilaisia.
Bountyn kapinallisten lisäksi kieleen ovat vaikuttaneet muun muassa adventistikirkon lähetyssaarnaajat sekä kuningas Jaakon Raamattu.
Norfolk

Norfolk on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Englannissa Pohjanmeren rannalla. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Norwichin kaupunki. Vuonna 2020 kreivikunnassa arvioitiin elävän noin ihmistä.
Norfolk on viidenneksi suurin Englannin perinteisistä kreivikunnista ja asukasluvultaan seitsemäs ei-metropolikreivikunnista. Kuitenkin alue on pääasiassa maaseutua, joten se on harvaan asuttua ja pääelinkeinoja ovat maanviljely ja turismi. Tärkeimpiä viljelyskasveja ovat viljat, rypsi, sokerijuurikas ja kasvikset, kuten sipuli ja peruna.
Hallinto.
Osa-alueet.
Norfolkin muodollinen kreivikunta muodostuu seuraavista seitsemästä hallintopiiristä, jotka toimivat yhteistyössä kreivikunnan hallinnon kanssa:
Hallintopiirit jakaantuvat edelleen 537 kuntaan "(civil parish)", joilla on omat kunnan- tai kaupunginvaltuustonsa. Kunnat edustavat asukkaitaan paikallishallinnon ylempiin tasoihin nähden, tuottavat paikallisia palveluja ja pyrkivät parantamaan kunnan elintasoa. Ne voivat järjestää asukkailleen esimerkiksi vapaa-ajankeskuksia, puistoja, viljelypalstoja, bussikatoksia, julkisia jäteastioita ja parkkialueita.
Väestö.
Vuonna 2020 Norfolkin kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Lippu.
Norfolkin lipussa on kultaiseen ja mustaan halkoisella pohjalla kärpännahkainen palkki. Lippu perustuu Norfolkin 1. jaarlin Ralph de Gaelin vaakunaan. Kärpännähkäkuvion uskotaan viittaavan Bretagneen, jossa jaarli oli saanut Gaëlin lordin arvonimen. Lippu otettiin virallisesti käyttöön 11. syyskuuta 2014 norfolkilaisen Dominic Victor Maverick Smithin uutteran kampanjoinnin tuloksena.
Kreivikuntapäivä.
Norfolkin kreivikuntapäivää vietetään heinäkuun 27. päivänä, jolloin kreivikunnassa juhlistetaan vanhoja perinteitä. Päivää vietettiin ensimmäisen kerran vuonna 2018.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Norfolkin nimikkokukaksi valittiin aleksanterinsiipiputki Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Aiheesta muualla.