tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Crimson Day

Crimson Day on tamperelainen melodista heavy metalia soittava yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2013 ja on julkaissut sen jälkeen yhden EP:n ja kaksi studioalbumia.
Historia.
Crimson Day perustettiin Tampereella 2013. Yhtye oli ollut toiminnassa aiemmin eri nimellä, mutta nimeä päätettiin vaihtaa yhtyeessä tapahtuneiden kokoonpanomuutosten yhteydessä. Samalla yhtyeeseen liittyivät soolokitaristi Ari Balzar ja laulaja Valtteri Heiskanen. Yhtye äänitti ja julkaisi ensimmäisen EP:nsä samana vuonna. 
Vuonna 2014 yhtyeen kitaristi ja toinen lauluntekijä Jyri Murto erosi yhtyeestä ja tilalle tuli The Jasser Arafatsista Jesse Liukkonen. Yhtyeen esikoisalbumi "Order of the Shadows" julkaistiin loppuvuodesta 2015 saksalaisen levy-yhtiö Iron Shield Recordsin kautta.
Pian albumin julkaisun jälkeen Heiskanen erosi yhtyeestä. Heiskasen paikalle tuli väliaikaisesti Lassi Landström ja myöhemmin hänet kiinnitettiin yhtyeen viralliseksi laulajaksi. Yhtye alkoi säveltää uutta materiaalia ja julkaisi kaksi uutta singleä syksyllä 2016. 
Vuoden 2017 Crimson Day keikkaili ja nauhoitti uutta materiaalia. Toinen studioalbumi "At The Mountains Of Madness" julkaistiin omakustanteena tammikuussa 2018, minkä jälkeen yhtye lähti ensimmäiselle Suomen kiertueelleen. 
Loppuvuodesta 2019 Landström ja Liukkonen erosivat yhtyeesttä. Tammikuussa 2020 toiseksi kitaristiksi kiinnitettiin Janne Rantanen ja laulajaksi Lyon Maiden ja Nuclear Nightshift -yhtyeissä vaikuttanut Milka Uusitalo.
Uudella kokoonpanolla Crimson Day uudisti logon, sekä julkaisi kesällä kaksi singleä "Raising the Fury" ja "Black as the Heavens Above".
Tammikuussa 2021 Tuomas Lesonen jätti yhtyeen ja kolmannelle pitkäsoitolle löytyi sessiorumpali Juhani Ikonen, joka kiinnitettiin kuitenkin vakituiseksi jäseneksi kesken levyn teon.
Urpola

Urpola on Mikkelin 11. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kilometri Mikkelin torilta etelään aivan Savon radan eteläpuolella. Kaupunginosan naapureina ovat pohjoisessa Nuijamiehen, idässä Kenkäveronniemen, etelässä Kattilansillan ja lännessä Pitkäjärven kaupunginosat.
Urpolassa sijaitsevat muun muassa Saimaanportin yhtenäiskoulu, Selännekadun silta, Urpolan kartano ja Urpolan luontokeskus. Urpolanlammen pohjoisosa uimarantoineen ja läheisine urheilukenttineen kuuluu Urpolaan.
Eeva Eerola

Eeva Eliina Eerola (o.s. Pesonen, s. 1942 Kärsämäki) on suomalainen nuorisonohjaaja, maatalon emäntä, aluesihteeri ja kirjailija.
Perhetaustat.
Eeva Eerola syntyi Kärsämäellä Kustaa ja Olga Maria (s. Glad) Pesosen perheen nuorimpana lapsena.
Hän avioitui vuonna 1966 alavieskalaisen maanviljelijä Seppo Raimo Johannes Eerolan kanssa. Perheeseen syntyi kuusi lasta.
Opintie.
Eeva Eerola kävi Kärsämäellä kansakoulun. Hän opiskeli Raudaskylän kristillisessä opistossa vuonna 1960 ja kansankorkeakoulussa 1963–64 sekä valmistui nuorisonohjaajaksi Järvenpään  Luther-Opistosta 1965. Saarnalupatutkinnon hän suoritti Oulun tuomiokapitulissa vuonna 1988.
Työura.
Eerola toimi nuorisonohjaajana  Oulussa 1965–1967 sekä Alavieskan seurakunnan nuorisonohjaajana 1968–1972. Maatalon emäntänä hän toimi Alavieskassa ja vuodesta 1990 Herättäjä-Yhdistyksen aluesihteerinä Keski- Pohjanmaalla vuoteen 2007, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Sivu- ja luottamustoimet.
Eerola toimi maallikkoedustajana Kirkolliskokouksessa 1996–2004. Hän on toiminut Alavieskassa pyhäkoulutyössä, kirkkovaltuuston ja -neuvoston jäsenenä sekä kuulunut useisiin seurakunnan johtokuntiin. Hän on ollut edustajana rovastikunta- ja  hiippakuntakokouksissa.
Kirjallinen tuotanto.
Eerola on kirjoittanut hartauskirjallisuutta, runoja ja romaaneita. Alavieska-lehdessä, Keskipohjanmaassa sekä Hengellisessä Kuukauslehdessä on julkaistu hänen kirjoituksiaan. Hän on toiminut blogistina Kotimaa 24:ssä.
Huomioita.
Eeva Eerolan ensimmäinen kertomus julkaistiin Lasten kuvalehdessä tytön ollessa kymmenvuotias. Jatkoa tarinoijana seurasi Rauhan tervehdyksessä. Kuvauskohteina olivat luonto sekä muut pienet jutut. Vuonna 1988 käynnistyi Eerolan mittava kirjailijan ura. Hän on julkaissut lahjakirjan muotoisia hartauskirjoja kolmetoista kappaletta, romaanitrilogian, kolme runokirjaa sekä postillan, saarnakokoelman.
Herättäjä-Yhdistyksen aluesihteerinä toimiessaan Eeva Eerolan toimialue käsitti seurakunnat omalla alueella sekä lukuisia seurakuntia oman alueen ulkopuolella. Näissä hän palveli saarnaajana ja seurapuhujana.
Đông Sơnin pronssikulttuuri

Đông Sơnin pronssikulttuuri oli Kaakkois-Aasiassa 1000-luvulta eaa. noin 100-luvulla jaa. kukoistanut pronssikautinen kulttuuri, jonka ehkä tunnetuin ilmentymä olivat pronssista taidokkaasti valmistetut gongirummut ja muut pronssiesineet. Pronssiesineiden valmistus alkoi Mã-joen varrella ja myöhemmin kulttuuri levisi myös Punaisenjoen alueelle ja edelleen sieltä muualle Kaakkois-Aasiaan. Joitakin kulttuurin piirteitä, kuten gongirumpujen valmistus, on säilynyt Kaakkois-Aasian eri pienkulttuurien keskuudessa.
Đông Sơnin pronssikulttuuri sai nimensä Đông Sơnin löytöpaikan mukaan lähellä Vietnamin pääkaupunki Hanoita. Đông Sơn sijaitsee Mã-joen etelärannalla. Mã-joen ja läheisen Chu-joen yhtymäkohdan tasankoalueella alettiin valmistaa pronssiesineitä 1000-luvun ja 700-luvun ennen ajanlaskun alkua välisenä aikana. Alueen asukkaat käyttivät hiekkakivestä valmistettuja muotteja ja valupatoja esimerkiksi pronssisten kirveiden, nuolenkärkien, vasaroiden ja korujen tekoon. Erityisen tunnetuksi ovat tulleet kulttuurin noin metrin kokoiset taidokkaasti valmistetut gongirummut. 700-luvulle tultaessa Mã-joen ja Punaisenjoen alueet muodostivat yhtenäisen kulttuurialueen. Đông Sơn muodosti pronssiesineiden tuotannon keskittymisalueen, jota pidetään yhtenä tunnetuimmista esimerkeistä vallan keskittymisestä keskushallintojohtoiseksi esihistoriallisen Kaakkois-Aasian alueella. Đông Sơnin kulttuuri levisi 600-luvun eaa. ja 100-luvun jaa. välisenä aikana myös muualle Kaakkois-Aasiaan. Đông Sơnin kulttuurilla oli myös yhteyksiä Nykyisen Etelä-Kiinan Yunnanin alueella vallinneeseen Dianin pronssikulttuuriin, joka kukoisti ennen ajanlaskun alkua edeltäneinä vuosisatoina.
Đông Sơnin kulttuuri on liitetty Cổ Loan linnoitukseen Punaisenjoen jokitasangolla lähellä Hanoita ja linnoitus on puolestaan liitetty mahdollisesti ensimmäiseen alueen kotoperäiseen kuningaskuntaan. Riisinviljelystä tuli Đông Sơnin kulttuurin asukkaiden elinkeinojen kulmakivi ja kulttuuri tuotti neljää eri tyyppiä edustavia pronssisia auroja.
Joitakin Đông Sơnin kulttuurin piirteitä ylläpitäneitä pienkulttuureja on säilynyt nykypäiviin saakka. Kulttuurille tyypillisten gongirumpujen valmistus on säilynyt vuoristoheimojen, kuten karenien keskuudessa. Đông Sơnin ja Dianin kulttuurien vaikuttama arkkitehtuuriperinne on säilynyt puolestaan eri Vietnamin, Filippiinien, Malesian ja Indonesian alueen pienkulttuurien parissa.
Kulttuurin kuuluisien gongirumpujen käyttötarkoitus ei ole täysin selvä. Musiikki-instrumentteina niillä on saattanut olla maagis-rituaalinen merkitys. Rummun lyöntipinta koristeltiin tavallisesti tähti- tai aurinkokuviolla, joiden sisällä on sisäkkäisiä ympyrän kehiä tyyliteltyine ihmis- ja lintuhahmoineen. Jotkin koristeet kuvaavat paalujen varassa seisovia satulakattoisia taloja, jollaisia rakennetaan edelleen Sulawesilla ja Sumatralla. Gongirumpuja on löytynyt hyvin laajalta alueelta aina Uudesta-Guineasta asti. Tämä viitannee niiden levinneen meriteitse kulkeneita kauppareittejä pitkin.
Lastenkulttuuri

Lastenkulttuurilla tarkoitetaan ammattilaisten lapsille tuottamaa, lasten kanssa yhdessä tekemää kulttuuria. Lastenkulttuuria on myös lasten itsensä luoma kulttuuri, joka perustuu esimerkiksi leikkiin. Usein lastenkulttuurista puhuttaessa tarkoitetaan alle 18-vuotiaille suunnattua kulttuuritoimintaa. Näin ollen lastenkulttuurin käsite kattaa yleensä myös nuortenkulttuurin.
Lapsille suunnattu kulttuuri on hyvin laaja ja monitahoinen kokonaisuus. Lastenkulttuurin ammattilaiset, joihin voi kuulua niin tuottajat ja lastenkulttuurikeskusten henkilökunta kuin taiteilijat ja taidekasvattajat, operoivat yleensä monen taiteenlajin kentällä yhtäaikaisesti. Myös erilaiset erityisryhmät ja vähemmistöt näkyvät vahvasti lastenkulttuurin arjessa. Esimerkiksi koululuokalle järjestettävässä taidetyöpajassa huomioidaan nykyään niin erityistä tukea tarvitsevat lapset kuin kulttuuriset vähemmistötkin, ja vuosittaisen valtakunnallisen lastenkulttuurifoorumin teemana oli vuonna 2018 kulttuurinen diversiteetti lastenkulttuuripalveluissa.
Lastenkulttuuripolitiikka.
Lastenkulttuuripolitiikka on erityisesti opetus- ja kulttuuriministeriön painopiste. Sen tavoitteena on, että taide ja kulttuuri olisivat pysyvä osa lasten ja nuorten elämää lastenkulttuurikeskusten, taiteen perusopetuksen järjestäjien, taidelaitosten, museoiden, teattereiden, orkestereiden, kirjastojen, perinneyhdistysten ja muiden taide- ja kulttuuritoimijoiden työn kautta.
Lastenkulttuuripolitiikka liittyy lapsen oikeuksiin, joiden perustana on Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus lapsen oikeuksista. Lapsen oikeuksien sopimus on kansainvälinen ihmisoikeussopimus, joka asettaa sopimusvaltioille velvoitteen kunnioittaa ja noudattaa siinä taattuja lapsen oikeuksia ja myös velvoitteen saattaa kansallisen lainsäädäntönsä vastaamaan sopimuksessa vahvistettuja oikeuksia. 
Suomessa lapsen oikeuksien toteutumista edistää mm. lapsiasiavaltuutettu yhteistyössä eri viranomaisten kanssa.
Järjestötasolla lasten kulttuuristen oikeuksien toteutumista edistää muun muassa Suomen lastenkulttuurikeskusten liitto, joka kokoaa yhteen lastenkulttuurin laatuperiaatteisiin sitoutuneet lastenkulttuurikeskukset.
Saarijärvi (Kuopio, Rahusenkangas)

Saarijärvi on pieni, 5,4 hehtaarin suuruinen rehevä lampi Kuopiossa, noin 2,5 kilometriä kaupungin keskustan pohjoispuolella. Järvi sijaitsee miltei kokonaan Rahusenkankaan kaupunginosassa aivan Savon radan länsipuolella. Pieni osa järvestä jäi aikoinaan ratapenkereen koillispuolelle ja se näkyy uudemmassa ilmakuva-aineistossa jo kasvillisuuden peittämänä; vuoden 2014 esittelyssä järveä kuvataan matalan kannaksen kahtia jakamaksi lammeksi. Pieniä osia järven itälaidasta kuuluu Kelloniemeen.
Lammen kalastoon kuuluvat hauki, särki, ahven ja ruutana. Veden laatua on seurattu vuodesta 1984 alkaen. Laatua kuvataan huonoksi, talvella hapettomaksi ja kesällä vähähappiseksi. Järveen saapuu kaksi hulevesiviemäriä sekä ojat Ritosenlammesta ja Pitkälammesta. Valuma-alueen laajuus on 27,4 hehtaaria, kaukovaluma-alue 117,2 hehtaaria. Saarijärvestä johtaa purkuoja koilliseen Kettulanlahteen.
Serifos (kaupunki)

Serifos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Serifoksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chóran eli Sérifoksen kylän paikalla. 
Maantiede.
Serifoksen poliksen keskus sijaitsi nykyisen Chóran paikalla saaren itäosissa. Kaupunkivaltion valtaan kuului koko saari, eikä siellä ollut muita poliksia. Kaupungilla oli satama, joka sijaitsi oletettavasti nykyisen Livádin paikalla.
Strabon luki Serifoksen saaren Kykladeihin, mutta Stefanos Byzantionlainen Sporadeihin. Saarella harjoitettiin maataloutta, mutta se oli ilmeisesti resursseiltaan monia muita saaria köyhempi. Serifokselta on myöhempinä aikoina louhittu rauta- ja kuparimalmia, mutta on epäselvää, louhittiinko niitä jo antiikin aikana.
Historia.
Kreikkalaisessa mytologiassa Serifos esiintyy paikkana, johon Danaeta ja Perseusta kuljettanut arkku rantautui. Perseus myös varttui siellä tämän jälkeen, ja siellä hän myös lopuksi muutti asukkaat kiviksi Medusan päätä käyttäen.
Antiikin aikana Serifos oli muiden pohjoisten Kykladien polisten tavoin Ateenasta tulleiden joonialaisten perustama siirtokunta. Kaupunki löi omaa hopearahaa arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien. Serifos oli yksi harvoista saariston kaupungeista, jotka eivät alistuneet persialaisten vaatimuksiin persialaissotien aikaan vuonna 490 eaa. Sodassa kaupunki osallistui Salamiin taisteluun vuonna 480 eaa. kreikkalaisten puolella yhdellä laivalla.
Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Serifos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ja maksoi Ateenalle kahden talentin suuruista veroa. Se saattoi kuulua myös toiseen Ateenan liittoon seuraavalla vuosisadalla. Myöhempinä aikoina saari mainitaan antiikin lähteissä lähinnä köyhyytensä ja vähämerkityksellisyytensä vuoksi, ja tästä vaikuttaa tulleen antiikin kirjallisuudessa lähes sanonta. Kenties tästä syystä saarta käytettiin roomalaisella kaudella karkotuspaikkana valtiorikoksista.
Antiikin kirjailijat mainitsevat erikoisena yksityiskohtana, että Serifoksen sammakot olivat poikkeuksellisesti äänettömiä. Sammakko esiintyi myös kaupungin lyömissä rahoissa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Serifios" (). Kratinoksen tiedetään kirjoittaneen komedian nimeltä "Serifoslaiset" ("Serifioi"). 
Rakennukset ja löydökset.
Chórassa on säilynyt vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä, sillä nykyinen kylä on kokonaan antiikin aikaisen kaupungin päällä. Joitakin antiikin aikaisten rakennusten osia on käytetty kylän myöhemmässä linnassa ("Kástro"). Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Perseukselle omistettu pyhäkkö sekä Diktyksen ja Klymenen alttarit.
Saarelta tehtyjä esinelöytöjä on esillä pienessä Sérifoksen arkeologisessa museossa Chórassa.
My Hero Academia

 on japanilainen supersankariaiheinen mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Kōhei Horikoshi.
Tarina seuraa Izuku Midoriyaa, poikaa, joka syntyi ilman supervoimia maailmaan, missä ne ovat normalisoituneet. Maailman suurin sankari All Might ottaa hänet oppipojakseen ja jakaa voimansa hänen kanssaan.
Mangasta on myös luotu Anime-versio, jonka ensimmäinen jakso julkaistiin Japanissa 3. huhtikuuta 2016. Anime on dubattu myös englanniksi.
Sarjasta on myös julkaistu kolme animoitua elokuvaa, vuonna 2018, vuonna 2019, joka julkaistiin Suomessa 2020. Sekä My hero Academia: World heroes mission. 
Juoni.
Noin 80 prosentilla ihmisistä on jonkinlainen supervoima. Kasvanutta rikollisuutta hillitäkseen valtio ostaa palveluita yksityisiltä supersankaritoimistoilta, ja sankari onkin kaikkien lasten toiveammatti. Se on myös supervoimattomana syntyneen kiusan kohteena olleen Midoriyan haave. Sattumalta häneen iskee silmänsä maailman vahvin sankari All Might, joka tekee hänestä salaa supervoimiensa perijän. All Might nimittäin tunnistaa Midoriyassa sankarin tärkeimmän ominaisuuden, vaistonvaraisen ja pyyteettömän halun auttaa muita. All Mightilta saatujen voimien ansiosta Midoriya pääsee UA nimiseen lukioon jossa hän opiskelee sankariksi. Tarina seuraa Midoriyan matkaa sankareista suurimmaksi.
Media.
Manga.
"My Hero Academia" on japanilainen mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Kōhei Horikoshi. Sarjaa alettiin julkaista mangalehdessä "Weekly Shōnen Jump" heinäkuussa 2014. Huhtikuun 2020 loppuun mennessä sarjaa on kerätty 26 "tankōbon" nidosta. Viz Media lisensoi sarjan englanninkielisen version julkaistavaksi Pohjois-Amerikassa, jossa huhtikuuhun 2020 mennessä sarjaa on julkaistu 25 "tankōbon"-kirjaa. Maaliskuussa 2019 sarjaa alettiin julkaista suomeksi Sangatsu Mangan toimesta, ja huhtikuun 2020 loppuun mennessä "tankōbon"-kirjoja on julkaistu yhdeksän.
Mangasta on myös tehty spin-off-sarja, "", jota julkaistaan myös "Weekly Shōnen Jumpissa". Sarja on Hideyuki Furuhashin kirjoittama ja Betten Courtin kuvittama.
Anime.
"My Hero Academia" on Studio Bonesin tekemä animesarja, joka perustuu samannimiseen mangaan. Animea on julkaistu neljä kautta, jotka koostuvat 88 jaksosta. Huhtikuussa 2020 tiedotettiin, että viides kausi on tekeillä.
Videopelit.
Sarjan pohjalta on myös luotu videopelejä, kuten "." Pelin on kehittänyt Dimps ja julkaissut Bandai Namco Entertainment Nintendo 3DS- käsikonsolille.
Myös toinen videopeli nimeltään "My Hero One's Justice", julkaistiin PlayStation 4, Nintendo Switch, Xbox One- konsoleille, sekä Microsoft Windowsille lokakuussa 2018.
Eurostile

Eurostile on Aldo Novaresen vuonna 1962 suunnittelema kirjaintyyppi. Eurostilen julkaisi italialainen kirjasinvalimo Nebiolo, jonka aiemmin julkaistusta kirjaintyyppistä Microgrammasta Eurostile sai vaikutteita. Eurostile kuvastaa 1950- ja 1960-luvun eteenpäinsuuntautuvaa henkeä. Sen leveät muodot ja pyöristetyt kulmat muistuttavat tuon ajan televisioiden kuvaputkia tai lentokoneiden ikkunoita. Sen vuoksi Eurostile herättää lukijassa dynaamisen ja teknologisen vaikutelman. Kirjaintyyppi onkin ollut erittäin suosittu tieteiselokuvissa ja tv-sarjoissa, esimerkiksi Stanley Kubrickin , Star Trekissä ja Duncan Jonesin Kuu-elokuvassa. Eurostileä on myös käytetty useissa logoissa sekä teknisten laitteiden teksteissä.
Eurostilestä julkaistiin alun perin kolme leikkausta: normaali, levennetty sekä lihava levennetty. Vuonna 1964 julkaistiin lihava leikkaus ja 1966 kavennettu leikkaus.
Läntinen Tarvonsilta

Läntinen Tarvonsilta () on 144 metriä pitkä ja 6 metriä leveä silta Pellavaniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Espoossa. Tarvon itäpuolella sijaitsee Itäinen Tarvonsilta. Silta ylittää Läntisen Tarvonsalmen, joka yhdistää Laajalahden Isoon Huopalahteen. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle, ja se on osa pääpyöräreittiä Leppävaarasta Helsingin keskustan suuntaan. 
Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä linnoitusketjua Krepost Sveaborg. Puusillan kansi poltettiin sisällissodassa kevällä 1918, mutta palossa säästyneiden siltapilarien päälle asetettiin kolme tukkia kulkuyhteyden muodostamiseksi salmen yli. Siltaa ei korjattu ja viranomaiset kielsivät kolmen tukin sillan käytön sakon uhalla 1930-luvun lopussa. Kävelijöille ja pyöräiljöille rakennettiin uusi puusilta vuonna 1964, kaksi vuotta Tarvon ylittävän moottoritiesillan valmistumisen jälkeen noin 100 metriä pohjoiseen. Jää tuhosi puusillan vuonna 1988 ja se korvattiin uudella ponttonisillalla vuonna 1989. Kun ponttonisilta oli tullut elämänkaarensa loppuun se korvattiin betonisillalla, joka otettiin käyttöön lokakuussa 2020.
Isabelle Huppertin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on Isabelle Huppertin filmografia ja teatteriesiintymiset.
Teatteri.
Lausuntaesitykset.
Teatterissa Huppert on tehnyt lausunta­esityksiä, joissa hän on tulkinnut eri kirjailijoiden tekstejä.
Andrzej Szczypiorski

Andrzej Szczypiorski (3. helmikuuta 1928 – 17. toukokuuta 2000) oli puolalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko.
Szczypiorski osallistui nuorena Varsovan kansannousuun, ja joutui sen kukistumisen jälkeen Sachsenhausenin keskitysleirille. Vapauduttuaan hän ryhtyi toimittajaksi vuonna 1946, ja julkaisi ensimmäisen kertomuskokoelmsansa vuonna 1955. Kaikkiaan hän julkaisi yli 20 teosta. Hn osallistui demokraattisen opposition toimintaan 1970-luvun lopulta, joutui eristetyksi vuosiksi 1981–1982, ja valittiin senaattoriksi 1989. Vuonna 1991 hän lopetti aktiivisen toiminnan politiikassa. Sen jälkeen hänestä tuli suosittu kolumnisti. 
Szczypiorskin teos "Alku" ilmestyi Tammen Keltainen kirjasto -sarjassa vuonna 1994 Kirsti Sirasteen suomentamana.
Zosimus Palestiinalainen

Pyhä Zosimus Palestiinalainen (myös Zosimas; 460–560) oli Theodosius II:n aikainen palestiinalainen erakko ja pappi sekä pyhän Egyptin Marian ystävä ja elämäkerturi. Hän eli luostarissa Jordanin rannoilla Israelin alueella ja kerrotaan saavuttaneen sadan vuoden iän. Pyhimys löysi sattumalta pyhän Egyptin Marian erakkomajan ja tämä kertoi miehelle elämäntarinansa. Mies kuvataan munkkina tuomassa eukaristiaa pyhälle Egyptin Marialle tai puhumassa hänelle Jordanjoella. Hänen muistopäiväänsä vietetään 4. huhtikuuta.
Ivan Cankar

Ivan Cankar (10. toukokuuta 1876 – 11. joulukuuta 1918) oli slovenialainen kirjailija. Yhdessä Oton Župančičin, Dragotin Ketten ja Josip Murnin kanssa hän aloitti modernismin slovenialaisessa kirjallisuudessa. Cankarin teoksia on käännetty muille kielille slovenialaiskirjailijoista eniten. Häntä on verrattu Franz Kafkaan ja James Joyceen. 
Vrhnikan kaupunki oli Cankarille läheinen, ja hän kuvaa sitä monissa teoksissaan.
Väinö Pajunen (filosofian tohtori)

Väinö Pajunen (3. helmikuuta 1906 Viipuri – 1. marraskuuta 1979 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitti yhdessä Lauri Elimäen kanssa kirjan: "Opin laskemaan. K 1, Kaupunkien ja niihin verrattavien asutuskeskusten kansakoulujen laskennon ja mittausopin oppikirja : III ja IV luokka".
Pajunen tuli ylioppilaaksi 1925 ja filosofian maisteriksi 1931 ja tohtoriksi 1950. Hän toimi Sortavalan seminaarissa matematiikan ja luonnonopin lehtorina vuosina 1932–1940 ja 1942–1944. Itä-Suomen seminaarissa hän opetti 1944–1947 ja Hämeenlinnan seminaarissa 1947–1950. Vuodesta 1950 Pajunen toimi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa. Opettajaneuvoston jäsen hän oli 1943–1946.
Pajusen vanhemmat olivat puuseppä Fredrik Pajunen ja Katri (o.s. Pitkänen). Puoliso oli Airi Annikki (o.s. Lehtoranta).
Vakhtang Balavadze

Vakhtang Balavadze (, , 20. marraskuuta 1927 Ganiri, Transkaukasian SFNT – 25. heinäkuuta 2018 Tbilisi, Georgia) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
73 kilogramman painoluokassa kilpaillut Balavadze saavutti vapaapainissa olympiapronssia Melbournessa 1956. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Balavadze voitti painoluokkansa maailmanmestaruuden Tokiossa 1954 ja Istanbulissa 1957 sekä MM-hopeaa Teheranissa 1959.
Balavadze toimi painijanuransa jälkeen valmentajana Georgiassa. Hän kuoli Tbilisissä 90-vuotiaana 25. heinäkuuta 2018.
Tumucumaquen kansallispuisto

Tumucumaquen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Brasiliassa, Amazonin sademetsässä. Se on maailman laajin trooppinen kansallispuisto, pinta-alaltaan yli 38 800 neliökilometriä. Alueella on useita vesiputouksia ja metsän yläpuolelle kohoavia graniittikallioita. Siellä elää laiskiaisia, jaguaareja, kilpikonnia ja harpyijoita.
Puisto sijaitsee erittäin vaikeakulkuisella alueella,joten salametsästys ei ole niin suuri ongelma kuin monissa muissa kansallispuistoissa. Sen alueella ei elä Brasilian alkuperäisväestöä. Sieltä on kuitenkin löytynyt tinamalmia, ja hallitus yrittää lopettaa alueella toimivan pienimuotoisen kaivostoiminnan.
Aleksandr Štšemerov

Aleksandr Ivanovitš Štšemerov (; s. 2. kesäkuuta 1997 Jekaterinburg, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodissa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Štšemerovin kasvattajaseura on Junost Jekaterinburg. Hän aloitti MHL-junioriliigan Avto Jekaterinburgissa kaudella 2013–2014, jonka jälkeen Avtomobilist Jekaterinburg varasi Štšemerovin koko KHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä . Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu puolustaja.
Kaudella 2015–2016 Štšemerov nousi Avtomobilist Jekaterinburgin KHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Štšemerov edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Štšemerov teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 26. elokuuta 2015 vieraissa Traktor Tšeljabinskiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.41 minuuttia. Kaudella 2016–2017 Štšemerov teki KHL:ssä 44 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 7. lokakuuta 2016 Neftehimik Nižnekamskia vastaan. Štšemerovin osuma jäi Avtomobilistin 3–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Štšemerov pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran VHL-joukkue Sputnik Nižni Tagilissa. Kesäkuussa 2017 hän teki Avtomobilistin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Štšemerov pelasi kaudella 2017–2018 KHL:ssä 17 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden yhden maalin. Hän pelasi Avtomobilistin uudessa farmijoukkueessa, Gornjak Utšalyssa viisi ottelua. Suurimman osan kaudestaan Štšemerov pelasi kuitenkin Avto Jekaterinburgin MHL-joukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän ehti pelasi Gornjak Utšalyssa 15 ottelua. Štšemerov valittiin 16. lokakuuta 2018 VHL:n viikon puolustajaksi. Seuraavana päivänä hän siirtyi korkeamman pelillisen tason perässä loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Syyskuussa 2019 Avtomobilist lainasi Štšemerovin Pelicansiin myös kaudeksi 2019–2020. Hänen kolme osumaansa riittivät joukkueen puolustajien sisäisen maalipörssin jaettuuaan voittoon Jarkko Pynnösen sekä kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Topi Jaakolan kanssa.
Maajoukkueura.
Štšemerov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin Štšemerov voitti pronssia. Hän on pelannut myös kaksi ottelua Venäjän B-maajoukkueessa.
Skotlannin vapaakirkko (1843–1900)

Skotlannin vapaakirkko oli skotlantilainen kirkkokunta, joka perustettiin vuonna 1843 Skotlannin kirkossa tapahtuneen suuren hajaannuksen seurauksena. Vuonna 1900 sen suuri enemmistö yhdistyi Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon, jonka enemmistö puolestaan yhdistyi vuonna 1929 Skotlannin kirkon kanssa. Kuitenkin vähemmistö Skotlannin vapaakirkosta jatkoi olemassaoloaan itsenäisenä, käyttäen nimeä Skotlannin vapaakirkko.
Vuoden 1843 hajaannus.
Vuonna 1690 oli presbyteerisestä Skotlannin kirkosta tullut Skotlannin valtiokirkko. Jo 1700-luvulla siitä irtosi joitain pieniä ryhmittymiä, mutta vuoden 1843 irtautuminen oli näitä selkeästi merkittävämpi.Sen syyt juonsivat juurensa vuonna 1834 alkaneeseen riitaan oikeudesta nimittää papit seurakuntiin seurakuntien ja patronaattioikeuden haltijoiden välillä. Riita muodostui periaatteelliseksi kiistaksi valtiovallan ja kirkollisen vallan välillä. Valtio kumosi kaikki ne kirkolliset lait, jotka eivät olleet saaneet valtiollista vahvistusta ja antoivat rangaistuksia papeille, jotka kirkollisen hallinnon päätösten mukaisesti olivat vastustaneet valtion toimenpiteitä papinvirkojen täytössä. Toisaalta kirkon yleiskokous ("General assembly") erotti viroistaan ne papit, jotka noudattivat valtion määräyksiä. Yritykset sovitella tilannetta osoittautuivat turhiksi, ja 18. toukokuuta 1843 Skotlannin kirkosta erosi 474 pastoria seurakuntiensa innokkaalla tuella. Eronneiden joukkoa johti Thomas Chalmers. Eronneet pastorit luonnollisesti menettivät virkansa ja tulonsa Skotlannin kirkossa.
Toiminta.
Kirkko joutui lähtemään liikkeelle vapaaehtoisen kannatuksen voimin. Sen kannattajat osoittautuivat kuitenkin hyvin uhraavaisiksi, sillä vuoden aikana rakennettiin yli 500 kirkkoa pappiloineen ja kouluineen sekä perustettiin oma seura pakanalähetystä varten. Sen tulot olivat jo seuraavana vuonna suuremmat kuin mitä olivat olleet jakamattomalla Skotlannin kirkolla. Toiminta jatkui myöhemminkin voimakkaana. Patronaattijärjestelmän epäkohtien poistaminen Skotlannin kirkosta eivät johtaneet välittömästi paluuseen sen yhteyteen, sillä uusi asema koettiin hyväksi.
Yhdistyminen ja kiista kirkon omaisuudesta.
Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko yhdistyi kahden pienemmän vapaakirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon ("United free church of Scotland"). Tämä uusi kirkko oli 1 620 seurakunnallaan miltei Skotlannin kirkon veroinen kooltaan. Kuitenkaan 27 pientä seurakuntaa pääosin Skotlannin Ylämailta ei hyväksynyt yhdistymistä, vaan julistautuivat Skotlannin vapaakirkon laillisiksi jatkajiksi ja vaativat itselleen koko sen omaisuutta. Englannin parlamentin ylähuone myönsikin heille oikeuden siihen. Uusi kirkko olisi näin joutunut jälleen aloittamaan tyhjän päältä, mutta päätöstä pidettiin siinä määrin kohtuuttomana, että vapaakirkon täytyi suostua jakoon, jossa se sai kuitenkin lähes puolet kyseisestä omaisuudesta. Kyseinen Skotlannin vapaakirkko toimii edelleen.
Arne Thulé

Berndt Arne Richard Thulé (18. tammikuuta 1895 Tampere – 1968 Österåker) oli suomalainen arkkitehti ja laulaja. Hänen isoisänsä oli ruotsalaissyntyinen urkujenrakentaja Anders Thulé.
Ura arkkitehtina.
Thulé valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta 1921 ja työskenteli vuodesta 1925 lähtien Helsingin kaupungin rakennustoimistossa. Tunnetuin hänen suunnittelemansa rakennus on Hämeenkyröön 1938 valmistunut Mannanmäen näkötorni. Lisäksi Thulé suunnitteli muun muassa seuratalo Koskilinnan Hämeenkyrön Kyröskoskelle. Hänen sisarensa oli Kyröskosken paperitehtaan omistajan vuorineuvos Gösta Sumeliuksen puoliso.
1950-luvulla Thulé muutti Ruotsiin, jossa hän asui Tukholman lähellä Rydbossa. Joidenkin tietojen mukaan Thulé toimi opettajana Härnösandin teknillisessä oppilaitoksessa.
Musiikki.
Taidelaulua harrastaneen Thulén ääniala oli basso. Hän esiintyi Yleisradiolle äänityksiä tehneessä Kollegakvartetissa, jonka muita jäseniä olivat Erik Lindholm, Herrick Arvidson ja Waldemar Helen. Syyskuussa 1930 Thulé levytti Saksassa kymmenen laulua Columbia-levy-yhtiölle.
RIM-156 SM2

RIM-156 Standard SM-2ER Block IV on yhdysvaltalaisen Raytheonin valmistama kiskoa pitkin laukaistava maasta-ilmaan-ohjus, jota käytetään AEGIS- ja Mk 41 VLS -järjestelmin varustetuilla sota-aluksilla. VLS-järjestelmään ei kyetty sijoittamaan aiempia RIM-67 Standard -ohjuksia.
Yhdysvaltain laivasto pyysi ensin Block IV -ohjuksen tunnukseksi RIM-68A:ta, mikä olisi ollut jatkumoa edeltäneisiin RIM-66 Standard ja RIM-67 Standard -ohjuksille. Tunnus AIM-68 oli jo kuitenkin 1960-luvulla valmistetulla Yhdysvaltain ilmavoimien ilmatorjuntaohjuksella, vaikka järjestelmä olikin jo poistunut käytöstä ohjeistus ei antanut mahdollisuutta uudelleen käyttää numeroa. Siten pyyntö hylättiin ja ohjukselle annettiin numeroksi RIM-156A. Joissakin lähteissä on käytössä RIM-67E, mutta se ei ole oikein ja mahdollisesti se on ollut ainoastaan lyhyen aikaa käytössä ennen virallisen numeron julkistamista.
Ohjus käyttää uutta Mk 72 apumoottoria, joka on merkittävästi lyhyempi kuin alkuperäinen SM-2ER:n apumoottori. Lisäksi apumoottorissa ei ole ohjauspintoja, vaan siinä käytetään työntövoimavektorointia (). Varsinaista ohjusta on myös muutettu parantamalla ohjaus- ja hallintajärjestelmää kuten Mk 45 Mod 10 TDD, mikä parantaa osumatodennäköisyyttä pienen tutkapinnan maaleihin häirittynä.
Uuden Mk 45 apumoottorin valmistusongelmat viivästyttivät ohjelmaa ja ensimmäinen koelaukaisu tehtiin vasta joulukuussa 1992 eli noin puolitoista vuotta aikataulusta myöhässä. Myöhästymisen vuoksi ohjuksen torjuntakykyä ei testattu ennen kuin aloitettiin ballististen ohjusten torjuntaan kykekenevän Block IV A TBMD -ohjuksen kehitys. Block IV -ohjuksen testaus kuitenkin jatkui ja operatiivinen valmius saavutettiin elokuussa 1999.
RIM-156B SM-2ER Block IV A -ohjuksen suunniteltiin olevan laivaston aluetorjuntaohjusjärjestelmän ()runkona, joka kykenisi myös ballististen ohjusten torjuntaan. Ohjusjärjestelmän tulisi kyetä saman aikaisesti perinteiseen ilmatorjuntaan kuten Block IV -ohjus. Ohjukseen asennettiin radio- ja infrapunataajuuksilla toimiva hakupää, uudistettu Mk 125 taistelukärki ja TBM-ohjusten torjuntaan tarvittava autopilotti. Järjestelmä vaatii toimiakseen päivitetyn AEGIS-järjestelmän, joka kykenee osoittamaan ballistiset ohjukset ohjuksen maaleiksi.
Koelaukaisut alkoivat 1994 ja tammikuussa 1997 ammuttiin alas ensimmäinen ballistinen ohjus, kun maalina oli MGM-52 Lance. Kehitystyö jatkui joulukuuhun 2001, jolloin NATBMD-ohjelma lakkautettiin. Alkuperäisen suunnitelman mukaan järjestelmän piti olla operatiivisessa käytössä 2003.
RUM-139 VL-Asroc

RUM-139 VL-Asroc on yhdysvaltalaisen Lockheed Martinin (Loralin) valmistama sukellusveneentorjuntaohjus.
1980-luvun alussa Yhdysvaltain laivasto etsi yhtä korvaavaa järjestelmää pinta-alusten RUR-5 Asroc ja sukellusveneiden UUM-44 Subroc järjestelmille. Suunniteltu RUM/UUM-125 Sea Lance -järjestelmä kuitenkin ajautui teknisiin ja rahoituksellisiin ongelmiin. Järjestelmästä valmistettiin siten ainoastaan sukellusvenejärjestelmä UUM-125A. Pinta-aluksille luotiin Mk 41 VLS -siiloihin soveltuva järjestelmä.
Sopimus RUM-139A VL-Asrocin valmistamisesta tehtiin Goodyearin kanssa vuonna 1983. Loral osti Goodyear Aerospacen ja Lockheed Martin osti 1996 Loralin puolustusteollisuusdivisioonan. Uuden järjestelmän koeammunnat alkoivat 1986 ja järjestelmän piti olla operatiivisessa käytössä 1989. Kehitysohjelma keskeytettiin 1988, kun tehtiin päätös UUM-125A:n pinta-aluksiin soveltuvan version RUM-125A Sea Lance valmistamisesta. Ohjelma oli jäissä vuoteen 1990, jolloin Sea Lance ohjelma lakkautettiin. RUM-139A saatiin operatiiviseen käyttöön 1993.
RUM-139A:n kuuluu RUR-5 ASROC -raketti, jossa on täysin uusi kiinteää polttoainetta käyttävä rakettimoottori. Raketti laukaistaan Mk 41 VLS -järjestelmän siilosta. ASROC:n inertiaohjausta täydentää digitaalinen autopilotti, joka ohjaa lentoa Mk 114 Mod 9 -raketin palokaasujen vektoriohjauksella. Autopilotti tekee järjestelmästä ohjautuvamman kuin aiempi RUR-5 ja mahdollistaa matalamman lentoradan. Taistelulatauksena on Mk 46 Mod 5A -torpedo, joka laskeutuu ennalta lasketussa paikassa laskuvarjolla veteen.
Noin vuonna 1995 torpedon valmistaja Raytheon valmisti matalissa vesissä toimivan variantin Mk 45 Mod 5A(ASW). Vuodesta 1996 alkaen järjestelmän torpedoina ovat toimineet uudistetut torpedot, jolloin järjestelmä tunnus on RUM-139B. Vuodesta 2001 kaikki RUM-139A:t on päivitetty käyttämään uutta torpedoa. RTM-139B on torpedon inertiaohjausta käyttävä variantti.
Vuonna 2001 tunnus RUM-139C varattiin Raytheon Mk 54 Mod 0 -torpedolla varustetulle järjestelmälle. Torpedo otettiin tuotantoon lokakuussa 2004 ja integrointi testaus VL-Asroc-järjestelmään tehtiin 2005.
Järjestelmästä on myös koulutusversiot RTM-139A, RTM-139C ja DRUM-139A.
Kadmiumsyanidi

Kadmiumsyanidi (Cd(CN)2) on kadmium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pinnoitettaessa metalleja elektrolyyttisesti kadmiumilla.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Kadmiumsyanidi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta, jonka kiderakenne on samankaltainen sinkkisyanidin kanssa. Kuumennettaessa yhdiste muuttuu väriltään ruskehtavaksi. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen. Kadmiumsyanidi reagoi syanidiliuoksien kanssa muodostaen kompleksi-ioneja kuten trisyanokadmaatti(II)- ja tetrasyanokadmaatti(II)-ionit ([Cd(CN)3]- ja [Cd(CN)4]2-). Kadmiumsyanidi liukenee hyvin väkeviin happoliuoksiin.
Kadmiumsyanidia voidaan valmistaa kadmiumhydroksidin ja vetysyanidin välisellä reaktiolla tai saostamalla kadmiumsuolaliuoksista alkalimetallisyanidien avulla.
Cd(OH)2 + 2 HCN → Cd(CN)2 + 2 H2O
Kadmiumsyanidia käytetään kadmiumin lähteenä päällystettäessä metalleja kadmiumilla elektrolyyttisesti.
Sä kuljetat mua

Sä kuljetat mua on J. Karjalaisen seitsemäs sooloalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2018. Albumin on tuottanut Janne Haavisto. Levyltä on julkaistu singlet “Tule kesäyö” ja “Tummansininen seuralainen”. Yksittäisistä kappaleista runsaasti huomiota mediassa on saanut ”Terve, Sirkka Lautamies”.
Albumista on ilmestynyt CD ja LP-levy, ja se on myös digitaalisesti saatavilla.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Ilkka Mattilan mukaan albumi jatkaa J. Karjalaisen edellislevyjen menestysreseptiä. Hänen mielestään levy on tummempi ja mystisempi kuin edellinen albumi Sinulle, Sofia. Soundin Hannu Linkola kirjoittaa levyn olevan "vaivattomuuden taidetta, jossa äänet ja sanat palvelevat jotakin suurempaa".
Mk 45 5&quot;/54

Mk 45 5"/54 on Yhdysvaltain laivaston viiden tuuman 54 pituuskaliiperin tykki asennuksena Mk 45. Tykillä on mahdollista ampua pinta-, ilma- ja maamaaleja.
Mk45 Mod 4 mahdollistaa pidemmän 62 pituuskaliiperin tykin asentamisen, mikä parantaa tykin kantamaa ja siten maamaalien ampumiskykyä. Tykkimiehistönä on tykin johtaja, EP-2 operaattori (ampuja) ja neljä lataajaa, jotka kaikki toimivat kannen alla. Tykkitornissa ei ole miehitystä. EP-2 operaattori kykenee vastaamaan yksinään tulitoiminnasta mikäli tykin 20 kranaatin rummussa on kranaatteja.
Koskinen ja kreikkalainen kolmio

Koskinen ja kreikkalainen kolmio on Kariston vuonna 2000 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on viides osa komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiirit

Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiirit ovat alueita, joihin Yhdysvaltain osavaltiot on jaettu edustajien valitsemiseksi Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Vaalipiirejä on 435, ja kustakin vaalipiiristä valitaan yksi edustaja. Lisäksi viidestä territoriosta ja liittopiiri Washingtonista valitaan yhteensä kuusi edustajaa, joilla ei ole äänioikeutta edustajainhuoneessa uusista laeista ja lakimuutoksista äänestettäessä.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen vaalipiirit muodostetaan väkiluvun perusteella. Vaalipiirien keskimääräinen väkiluku on noin 710 000. Väestöltään pienin on Rhode Islandin ensimmäinen piiri, jossa asuu hieman yli 526 000 asukasta. Suurin on Montana (925 000 asukasta), jossa on yksi vaalipiiri, eli osavaltion rajat ovat samat kuin vaalipiirin rajat.
Pinta-alaltaan suurin vaalipiiri on Alaska, joka Montanan tavoin muodostaa yhden piirin. Pinta-alaltaan pienin piiri on New Yorkin kolmastoista piiri, joka sijaitsee Manhattanin pohjoisosassa. Eniten vaalipiirejä on Kaliforniassa (53 piiriä) ja vähiten yhden piirin osavaltioissa, joita ovat Alaskan ja Montanan lisäksi Delaware, Pohjois-Dakota, Etelä-Dakota, Vermont ja Wyoming. Vanhin vaalipiiri on Delaware, jonka nykyiset rajat ovat samat kuin vuonna 1789.
Inhimillisen kehityksen indeksillä mitattuna hyvinvointi on runsainta Kalifornian 18. piirissä ja niukinta Kalifornian 21. piirissä.
Vaalipiirien rajojen määrittelyyn liittyy käsite "gerrymandering". Sillä tarkoitetaan rajojen muodostamista niin, että se suosii tiettyä puoluetta tai ehdokasta.
Seutu-Sanomat

Seutu-Sanomat oli Lounais-Hämeessä ja Loimaalla vuosina 1989–2020 ilmestynyt ilmaisjakelulehti. Lehteä kustansi Hämeen Sanomat Oy.
Lehti ilmestyi kerran viikossa ja sen levikkikuntia olivat Forssa, Humppila, Jokioinen, Loimaa, Somero, Tammela, Urjala ja Ypäjä. Lehden levikki oli noin 37 000 kappaletta.
Lehti lakkautettiin syksyllä 2020.
Suomen vietnamilaiset

Suomen vietnamilaiset ovat Suomessa asuvia vietnamilaisia. Suomen vietnamilaisia oli 12 310 vuonna 2021. Ensimmäiset vietnamilaiset saapuivat Suomeen vuonna 1979, jolloin Suomi vastaanotti 100 venepakolaista Malesiasta. Vuonna 1989 vietnamilaispakolaisten määrä Suomessa oli noin 800 henkeä. 
Uskonnot.
Suurin osa Suomen vietnamilaisista on mahajanabuddhalaisia. 23 % Suomen vietnamilaisista on uskonnottomia ja 9 % kristittyjä, useimmat näistä katolisia. Turussa toimii Suomen vietnamilaisten buddhalaisten yhdyskunta, joka on perustanut Moision kaupunginosaan Liên Tâm -luostarin. Pienempi Suomen Vietnamilaisten Buddhalaisuus Yhdyskunta toimii Vantaalla ja omistaa temppelin Länsisalmella. Keravan Saviolla vietnamilaisilla on Chùa Đai Tho -nimellä tunnettu temppeli.
Suomen thaimaalaiset

Suomen thaimaalaiset ovat Suomessa asuvia thaimaalaisia. Thaimaassa syntyneitä on 10 517.
Naiset.
Thaimaalaisista 8 286 on naisia ja 2 231 miehiä. Vuonna 2017 suurin osa ulkomaalaisista naisista, jotka solmivat avioliiton suomalaisen kanssa, oli thaimaalaisia.
Gotham (kirjaintyyppi)

Gotham on Hoefler &amp; Co. -yhtiön vuonna 2000 julkaisema geometrinen sans-serif-kirjaintyyppi. Kirjaintyyppi suunniteltiin alun perin GQ-lehdelle. Gotham on saanut innoituksensa maailmansotien välisen ajan konstailemattomista sans-serif-kirjaimista, joita käytettiin rakennuksissa ja kylteissä. Yhtenä esikuvana toimivat New Yorkin Port Authority -linja-autoaseman opasteiden kirjaimet. Kirjaintyyppi sopii moniin tarkoituksiin, sillä siitä on runsaasti eri leikkauksia, ja kirjainperheeseen kuuluu neljä eri levyistä tyyliä: Gotham, Gotham Narrow, Gotham Extra Narrow sekä Gotham Condensed.
Kärki (Seinäjoki)

Kärki on Seinäjoen kaupunginosa Östermyran suuralueella. Se sijaitsee noin 4,5 kilometrin päässä kaupungin keskustasta etelään. Joulukuussa 2022 alueen asukasluku oli 3 864.Kärjessä sijaitsee peruskoulu. Alueella on myös K-Market.
Maastohiihdon Suomen Cup 2018–2019

Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2018–2019 oli kilpailusarjan kahdeksas kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 27. lokakuuta 2018 ja päättyi Ylitorniolla 7. huhtikuuta 2019. Myös Imatralla, Äänekoskella ja Ylitorniolla käytävät SM-kilpailut laskettiin cup-pisteytykseen. 
Äänekoski järjesti Suomen Cupia kaudella 2018–2019 ensimmäistä kertaa. Lisäksi Vantaalla käytävät osakilpailut olivat ensimmäiset arki-iltoina käydyt Suomen Cupin osakilpailut.
Pisteet.
Suomen Cupin kilpailut pisteytetään identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaetaan jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaetaan kaksinkertaiset pisteet.
Tulokset.
Miehet.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset 
Viestit.
Tulokset
Naiset.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset 
Viestit.
Tulokset
Palkintorahat.
Palkintorahoja maksettiin kaudella 2018–2019 yhteensä noin 70 000€. SM-kilpailuista ei jaettu osakilpailukohtaisia palkintoja. Viestikilpailujen palkinnot jaettiin seuroille. Palkinnot jaettiin oheisen taulukon perusteella.
"Taulukossa lyhenne HK tarkoittaa henkilökohtaisia kilpailuja."
Televisiointi.
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioitiin Ylen kanavilla.
Séchilienne

Séchilienne on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Grenoblesta etelään Romanchejoen varrella.
Kunnan nähtävyyksiä on suurikokoinen maanvyörymäalue Ruines de Séchilienne. Paikalliset asukkaat pelkäävät uusia maanvyörymiä, mutta asiantuntijoiden mukaan huoleen ei ole syytä. Toinen nähtävyys on 1200-luvulta peräisin oleva linna "Château des Alleman". Linna kunnostettiin 1800-luvulla. Tämän jälkeen se poltettiin vuonna 1944 toisen maailmansodan tapahtumissa, mutta linnan torni säilyi tuholta.
Port Authority Bus Terminal

Port Authority Bus Terminal on New Yorkin ja Yhdysvaltain suurin kaukoliikenteen linja-autoasema. Se on myös maailman vilkkain linja-autoasema.
Asema valmistui vuonna 1950, vajaan kahden vuoden rakennustöiden jälkeen. Ensimmäinen merkittävä laajennus aloitettiin vuonna 1960, jolloin aseman katolle lisättiin kolme parkkitasoa, joihin mahtui yhteensä 1 000 autoa. XBL-bussiväylä rakennettiin 1970-luvulla New Jerseyhyn nopeuttamaan pääsyä asemalle. XBL lisäsi Port Authorityn liikennettä voimakkaasti. Aseman kokoa kasvatettiin 1970- ja 1980-lukujen kuluessa yli 50 %. Uudessa laajennusosassa on 52 uutta bussilaituria sekä kauppakeskus.
Alppihiihdon maailmancup 2018–2019

Alppihiihdon maailmancup 2018–2019 oli historian 53. alppihiihdon maailmancup -kausi. Kausi alkoi Itävallan Söldenissä 27. lokakuuta 2018 ja päättyi Andorran Soldeussa 17. maaliskuuta 2019. Miehillä oli 38 osakilpailua 20 eri paikassa ja naisilla 35 osakilpailua 19 eri paikassa. Kauden aikana miehet ja naiset kilpailivat kahdessa kaupunkitapahtumassa. Lisäksi ohjelmassa oli yksi parisuurpujottelu miehillä ja paripujottelu naisilla sekä Soldeussa järjestetty joukkuekilpailu.
 "Lähde: FIS"
 "Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
"Lähde: FIS"
Lentopallon naisten 1-sarja

 Lentopallon naisten 1-sarja on Suomen naisten lentopallon toiseksi korkein sarjataso. Korkein sarjataso Suomessa on Lentopallon Mestaruusliiga.
Pauli Hollmén

Pauli Johannes Hollmén (2. tammikuuta 1924 – 9. toukokuuta 2011) oli suomalainen liikemies ja paitatehtailija, joka tuli 1980-luvun alkupuolella tunnetuksi noin viidentoista yrityksen peräkkäisestä konkurssista ja yritysten toimintaan liittyvistä talousrikoksista. Kaarinassa asunut Hollmén oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja toimi 1960-luvun taitteessa Raision Tehtaiden tuotantojohtajana. Hän oli tuolloin yksi margariiniskandaalissa sakkotuomion saaneista yrityksen toimihenkilöistä. 1980-luvun alussa Hollmén toimi Turun Osuuspankin hallintoneuvostossa. Hän oli urheiluseura Kaarinan Poikien perustajajäsen, puheenjohtaja 1959–1983 ja kunniapuheenjohtaja. Hän kuoli 87 vuoden iässä vuonna 2011.
Hänen tyttärensä on entinen jalkapalloilija Regina Hollmén.
Talousrikokset.
Hollmén toimi 1970-luvun lopulla kalanrehualalla ja ajoi konkurssiin yritykset nimeltä V. Karumo Oy, Kalaport Oy ja Viljamiehet Oy. Hän kiinnostui sitten tekstiiliteollisuudesta ja osti miesten paitoja valmistaneen, kauppaneuvos Lauri Kartemon vuonna 1961 perustaman turkulaisen Mestaripaita Oy:n. Se vietiin konkurssiin vuonna 1979. Toimintaa jatkettiin aina uudella yritysnimellä niin, että tilat vuokrattiin Hollménin kiinteistöyhtiöltä, kustannuksista maksettiin vain nettopalkat ja materiaalikulut, ja tuotteet siirrettiin alihintaan Hollménin kulloisenkin markkinointiyrityksen myytäviksi. Ennakonpidätykset, eläkevakuutusmaksut ja muut työnantajan velvoitteet laiminlyötiin. Vuokrakoneet siirtyivät konkurssien jälkeen aina uuden yrityksen käyttöön. Vähitellen Hollmén hoiti yrityksiä näennäisesti bulvaanien kautta, joita löydettiin ”laitapuolen kulkijoista”. Konkurssiin viedyt yritykset olivat yleensä varattomia, jolloin konkurssit raukesivat. Konkursseissa kärsijöiksi jäivät lähinnä verottaja ja tavarantoimittajat. Jo 1970-luvun loppupuolella V. Karumo Oy:n palveluksessa Hollmén oli vääristellyt yrityksen veroilmoituksia.
Hollmén tuomittiin Turun raastuvanoikeudessa helmikuussa 1987 yhden vuoden ja kuuden kuukauden ehdottomaan vankeuteen törkeistä veropetoksista ja konkurssirikoksista. Hänen bulvaaninsa sai 11 kuukauden ehdollisen vankeusrangaistuksen. Hovioikeus lyhensi Hollménin tuomiota viidellä kuukaudella, ja tuomio annettiin jatketusta veropetoksesta, epärehellisenä velallisena tehdyistä konkurssirikoksista ja jatketuista ennakkoperintälain rikkomuksista.
Hollménin ja samoihin aikoihin laivanvarustaja Rolf Alanderin tuottamat nopeat konkurssisarjat laittoivat oikeuslaitoksen koville ja sai aikaan muutoksia lainsäädännössä. Palkkaturvalakia muutettiin uudella ”Hollmén-pykälällä”, jonka mukaan konkurssin jälkeen saman työnantajan palveluksessa toistamiseen konkurssiin mukaan joutuneelta työntekijältä voidaan evätä oikeus saada palkkojaan palkkaturvan kautta. Myös liiketoimintakieltoa koskevia säännöksiä tiukennettiin, mutta niitä ei voitu takautuvasti soveltaa Hollméniin.
Piripolkka

Piripolkka on Kariston vuonna 2002 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on seitsemäs osa komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Lyöty mies

Lyöty mies on Kariston vuonna 2009 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama kokoelma jännitysnovelleja.
Kirja on ainutlaatuinen sarjassaan; se on ainoa, jossa tarinat ovat lyhyitä novelleja ja Koskinen esiintyy "minä"-muodossa.
Vilpittömässä mielessä

Vilpittömässä mielessä on Kariston vuonna 2003 julkaisema ja Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani. Kirja on kahdeksas osa komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Paradise PD

Paradise PD on yhdysvaltalainen aikuisille suunnattu humoristinen animaatiosarja. Sen loivat Waco O'Guin ja Roger Black. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 31. elokuuta 2018 Netflix-palvelun kautta.
Juoni.
Kevin Crawford liittyy kaupungin poliisiryhmään isänsä, poliisipäällikkö Randall Crawfordin vastusteluista huolimatta. Uusin tulokas saa tehtäväkseen selvittää isoa huumausainerikosta, mutta elämä sekopäisen poliisiryhmän keskellä ei ole helppoa.
Tuotanto.
Netflix ilmoitti huhtikuussa 2018 tilanneen 10-jakson mittaisen ensimmäisen kauden sarjalle. Ensimmäisenä äänirooliin valittiin "Rick and Morty" -sarjasta tuttu Sarah Chalke.
25. heinäkuuta 2018 julkaistiin virallinen traileri ja samalla kerrottiin sarjan alkamispäiväksi 31. elokuuta 2018. Lokakuussa 2018 Netflix tilasi sarjasta toisen tuotantokauden Kolmas kausi julkaistiin maaliskuussa 2021. Neljäs ja viimeinen kausi julkaistiin joulukuussa 2022.
Te Wahipounamu

Te Wahipounamu on Unescon maailmanperintökohteeksi valittu luonnonsuojelualue Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee Uuden-Seelannin Eteläsaaren lounaisosassa. Puisto on jäätiköiden muovaamaa maisemaa, jolle ovat tyypillisiä vuonot ja jyrkät kalliot. Alueella kasvaa 800 vuotta vanhoja pyökkejä. Alue on myös merkittävää keojen ja harvinaisen takahen elinaluetta.
Te Wahipounamun pinta-ala on 2,6 miljoonaa hehtaaria, eli kymmenesosa Uuden-Seelannin maa-alasta. Sen korkeimmat huiput kohoavat neljän kilometrin korkeuteen. Alueen alkuperäisasukkaat ovat etsineet sieltä nefriittiä.
Alue koostui aikaisemmin erillisistä kansallispuistoista, The Westland and Mount Cook National Park ja Fiordland National Park, mutta nyt se on yhtenä kokonaisuutena maailmanperintölistalla.