Keeshond

Keeshond (), aikaisemmin hollanninpystykorva, on keskikokoinen, hollantilainen pystykorvainen koirarotu. Keeshond on yksi viidestä saksanpystykorvarodusta, ja kyseisen määrittelyn mukaan FCI pitää sen kotimaana Saksaa. Pentuja rekisteröidään Suomessa hieman yli 100 vuodessa.
Ulkonäkö.
Keeshond on terhakka keskikokoinen pystykorva, jolla on pitkä, erittäin tuuhea, kaksinkertainen turkki, pienet pystyt korvat ja kippurahäntä. Turkin väritys on harmaa eri sävyissään (musta, valkoinen, harmaa / hopea). Pää ja selkä ovat tummemmat kuin raajat, kaulus ja häntä, joiden väri on vaaleamman harmaa. Keeshondin silmiä reunustavat rodulle tyypilliset "silmälasit". Jalat ovat vankkaluustoiset ja kulmaukset kohtuulliset. Säkäkorkeus vaihtelee 43–55 cm:n välillä.
Luonne ja käyttäytyminen.
Keeshond on vilkas, eloisa ja uskollinen omistajalleen. Rotu on oppivainen ja melko helppo kouluttaa. Keeshondit ovat kuitenkin luonteeltaan vilkkaita, joten nuoren koiran tapakasvatukseen tulee kiinnittää huomiota. Koiran riistavietti on heikko, joten se on oiva retkeilykaveri luonnonystävälle. Vieraisiin keeshond suhtautuu pidättyväisesti olematta kuitenkaan aggressiivinen, mikä tekee siitä hyvän ilmoittavan vahtikoiran.
Lämpimän turkkinsa vuoksi keeshond ulkoilee mielellään huonollakin säällä, mutta seurallisen luonteensa vuoksi se ei sovellu ulkokoiraksi. Keeshondit viihtyvät perheensä kanssa, kiintyvät vahvasti omistajaansa ja ovat aina valmiita osallistumaan kaikkeen toimintaan.
Nykyisin keeshond toimii lähinnä seura- ja vahtikoirana. Hyvän koulutettavuuden ansiosta se sopii kuitenkin hyvin myös harrastuskoiraksi esimerkiksi tokoon, agilityyn, koiranäyttelyihin tai maastolajeihin. Rodusta löytyy runsaasti toko- ja agilityvalioita.
Alkuperä.
Keeshond on Keski-Euroopasta lähtöisin oleva pystykorvarotu. Keeshondia on alun perin käytetty vahtikoirana Hollannin kanaalien proomuilla ja maatiloilla.
Keeshond oli 1700-luvun lopulla Hollannin isänmaallisen puolueen symbolinen tunnus, kun taas vastaavasti mopsi edusti vastakkaista orangistien (Orania-Nassaun tukijoiden) puoluetta. Isänmaalliset "keezen"-patriootit ja heidän johtajansa Cornelis "Kees" de Gijselaar ovat tämän vuoksi antaneet nimensä rodulle. Yksi syy siihen, miksi keeshond oli päässyt itsevaltiutta vastaan taistelleiden idealistien poliittiseksi tunnukseksi oli sen kuuluisa valppaus. Tuohon aikaan oli muodikasta trimmata keeshond villakoiran tapaan, ja tähän tyyliin trimmattuna siitä löytyy kuvauksia mm. poliittisista pamfleteista ja kaiverretusta lasista. 
Yhdistyneen kuningaskunnan Kennel Club tunnusti rodun vuonna 1925.
Kiistanalainen alkuperämaa.
Rodun nimitys on tuottanut jonkin verran ongelmia: Saksassa sitä kutsutaan nimeltä "wolfspitz" ja jopa FCI lukee sen saksanpystykorvan kokomuunnokseksi, vaikka sen alkuperämaa on Alankomaat. Toiset pitävät wolfspitziä erillisenä rotuna ja väittävät sen olevan keeshondin kantarotu. Esimerkiksi eurasierin sanotaan olevan samojedinkoiran, chow chow'n ja wolfspitzin, eikä keeshondin, risteytyksen tulos.
Desmond Morriksen mukaan wolfspitz on hieman keeshondia kookkaampi, noin 27–32 kg. Lisäksi joidenkin lähteiden mukaan wolfspitzin pää on kettumaisempi, kun taas keeshondin pyöreämpi.
Turkinhoito.
Keeshondin pitkä ja tuuhea turkki vaatii säännöllistä hoitoa, mutta ei ole aivan niin vaativa hoitaa kuin ensi näkemältä luulisi. Jos koiraa hoidetaan hyvin ja se saa laadukasta ruokaa ja riittävästi liikuntaa, turkki pysyy kohtuullisella vaivalla kauniina. Turkki tulee kuitenkin harjata säännöllisesti noin kerran viikossa perusteellisesti pohjaa myöten. Pentujen turkki takkuuntuu helposti, ja se pitäisikin harjata lähes päivittäin. Keeshond pestään tarvittaessa, yleensä 3–4 kertaa vuodessa.
Terveystilanne.
Keeshond on suhteellisen terve rotu, jolla ei ole merkittäviä taipumuksia perinnöllisiin sairauksiin. Rodulla ei ole sairauksille altistavia äärimmäisiä rakenteellisia ominaisuuksia. Yleisimpiä vaivoja ovat iho- ja turkkiongelmat, joita esiintyy noin joka kymmenennellä keeshondilla.
Keeshond ei kuulu tällä hetkellä PEVISA:an. Rotujärjestö kuitenkin suosittelee, että jalostukseen käytettävien koirien lonkat, kyynärpäät ja polvet tutkitaan sekä koirille tehdään kilpirauhasen vajaatoiminnan riskiä ennustava tyreoglobuliinivasta-ainetesti (TGA-testi) ja PHPT-sairauden (primääri lisäkilpirauhasen liikatoiminta) toteamiseksi tehtävä geenitesti.
Keeshondit ovat yleensä pitkäikäisiä ja elävät usein yli 10-vuotiaiksi. Vanhin koskaan elänyt keeshond on tiedettävästi ollut 18-vuotias.