Mikko Koivu

Mikko-Sakari Koivu (s. 12. maaliskuuta 1983 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija. Koivu pelasi keskushyökkääjänä. Koivu on myös yksi HC TPS Turku Oy:n osaomistajista.
Koivun ammattilaisura käynnistyi Turun Palloseurassa, jossa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan Suomen mestaruuden. Minnesota Wild varasi Koivun NHL:ään numerolla 6, ja Koivu siirtyi Pohjois-Amerikkaan , jolloin hän pelasi AHL-liigassa Minnesotan entisessä farmijoukkueessa Houston Aerosissa. Hän pelasi ensi kerran NHL:ssä Minnesotan joukkueessa kaudella kaudella 2005–2006 ja hänet valittiin ennen kauden 2009–2010 alkua Minnesotan seurahistorian ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi.
Koivu on Minnesotan seurahistorian eniten maalisyöttöjä ja tehopisteitä tehnyt pelaaja. Hän on myös Minnesotan kaikkien aikojen tehokkain pelaaja ylivoimatehopisteiden määrässä ja seuran historian toiseksi tehokkain maalintekijä. 
Koivu on saavuttanut maajoukkuetasolla arvokisamitaleja kolmessa eri ikäluokassa. Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2000 ja MM-pronssin vuonna 2001. Hän voitti MM-hopean alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2001 ja MM-pronssin vuonna 2002. Miesten jääkiekkomaajoukkueessa hän on voittanut jääkiekon maailmanmestaruuden vuonna 2011 ja MM-hopean vuosina 2007 ja 2016, MM-pronssia tuli vuosina 2006 ja 2008. Koivu voitti olympiahopeaa vuonna 2006 ja olympiapronssia vuonna 2010. Jääkiekon maailmancupissa hän edusti Suomea vuonna 2004, jolloin Suomi sijoittui maailmancupissa toiseksi.
Seuraura.
Ammattilaisuran alku Turun Palloseurassa.
Koivu pelasi jääkiekkouransa alussa TPS:n juniorijoukkueissa. 17-vuotiaana hän siirtyi TPS:n edustusjoukkueeseen, jossa myös hänen isoveljensä Saku Koivu pelasi 1990-luvun alkupuolella. Tulokaskaudellaan 2000–2001 Koivu pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. TPS voitti kauden päätteeksi SM-kultaa kolmatta kertaa peräkkäin, mutta Koivu ei pelannut pudotuspeleissä.
 Minnesota Wild varasi Koivun NHL:ään ensimmäisen kierroksen kuudentena varauksena. Koivu pelasi kuitenkin vielä kaudet 2001–2004 SM-liigassa. Toisella SM-liigakaudellaan 2001–2002 Koivu pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7. Pudotuspeleissä Koivu pelasi 8 ottelua tehoin 0+3=3. TPS ylsi pronssiotteluun, jonka HPK voitti lukemin 1–0. Kaudella 2002–2003 Koivu pelasi 37 runkosarjaottelua tehoin 7+13=20 ja seitsemän pudotuspeliottelua tehoin 2+2=4. TPS ei kuitenkaan päässyt mitalipeleihin, ja mestaruuden voitti kauden päätteeksi Tampereen Tappara.
Viimeinen SM-liigassa vietetty kausi oli Koivulle menestyksekäs. Hän teki runkosarjan 45 ottelussa tehopisteet 6+24=30 ja nousi joukkueen johtaviksi pelaajiksi seuran päävalmentajaksi hankitun isänsä Jukka Koivun luotsatessa TPS:n runkosarjavoiton kautta finaaliin. Finaalisarjassa Oulun Kärpät kuitenkin voitti TPS:n otteluvoitoin 3–1.
NHL.
NHL-uran ensimmäiset kaudet Minnesota Wildissa.
Neljän SM-liigakauden jälkeen Koivu suuntasi Minnesota Wildin organisaatioon. Kaudella NHL:ssä oli kuitenkin , minkä vuoksi Koivu pelasi koko kauden AHL:ssä farmijoukkue Houston Aerosissa opetellen pienen kaukalon peliä. Koivu pelasi 67 runkosarjaottelua pistein 20+28=48. Pudotuspeleissä Koivu pelasi viisi ottelua, joissa hänen ainoat tilastomerkintänsä olivat yksi maali sekä yksi kahden minuutin jäähy.
Koivu debytoi NHL:ssä kaudella ja pelasi 64 runkosarjaottelua keräten tehopisteet 6+15=21. Wild ei kuitenkaan edennyt pudotuspeleihin. Koivu pelasi NHL:ssä vaativan valmentajan Jacques Lemairen alaisuudessa ja tulokasvuosi oli lupaava.
Varsinaisen NHL-läpimurtonsa Koivu teki kaudella pelattuaan 82 runkosarjaottelua tehopistein 20+34=54. Minnesota eteni pudotuspeleihin, joissa se pelasi kuitenkin vain viisi ottelua Anaheim Ducksin pudotettua joukkueen jatkosta otteluvoitoin 4–1 ja edettyä lopulta Stanley Cup -mestaruuteen.
Kaudella Koivu toimi Wildin varakapteenina, mutta pelasi ainoastaan 57 runkosarjaottelua. Vähäisen pelimäärän taustalla oli loukkaantuminen syksyllä 2007 Vancouver Canucksin ruotsalaispuolustaja Mattias Öhlundin aiheutettua Koivulle jalkamurtuman tahallisella mailaniskulla. Koivun tehopisteet runkosarjassa olivat 11+31=42. Lisäksi hän ylsi Wildin seurahistorian ennätykseen antamalla neljä maalisyöttöä yhdessä ottelussa lokakuussa 2008 Florida Panthersia vastaan pelatussa ottelussa. Lisäksi 30. lokakuuta pelatussa ottelussa veljekset Mikko ja Saku Koivu kohtasivat ensi kertaa NHL-jäillä Montreal Canadiensin kohdatessa Minnesotan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta NHL:ssä, kun vastakkain pelaavien seurojen veljekset kohtasivat toisensa omien seurojensa kapteeneina. Pudotuspeleissä Koivu pelasi kuudessa ottelussa tehoin 4+1=5.
Koivu pelasi kaudella 79 runkosarjaottelua ja nousi Wildin tärkeimmäksi hyökkääjäksi. Hän pelasi jälleen keskushyökkääjänä nopealle laiturille Marián Gáboríkille. Wildin GM Doug Risebrough kuvasi Koivua joukkueen moottoriksi. Kauden loppupuolella Koivu loukkasi polvensa, mitä ennen oli kuitenkin ehtinyt tehdä tehopisteet 20+47=67.
Wildin vakituisena kapteenina (2009–2020).
Kaudella Koivu valittiin Minnesotan seurahistorian ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi. Ennen tätä Wildissa oli käytetty kiertävän kapteenin vastuun järjestelyä, jossa kapteeni valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia oli mahdollista olla useampi perätysten. Ennen tätä Minnesotalla oli ollut 22 kapteenina toiminutta pelaajaa. Wildin uusi toimitusjohtaja Chuck Fletcher kertoi Koivun olevan NHL:n kolmen parhaan puolustavan sentterin joukossa. Koivu teki kaudella runkosarjassa uransa ennätyspisteet 22+49=71 ja pelasi ykkösketjussa yhdessä Martin Havlátin ja Andrew Brunetten kanssa. Koivu osoittautui Wildin kasvoiksi ja erinomaiseksi erikoistilannepelaajaksi; hän teki 28 pistettä ylivoimalla ja oli Wildin tärkein alivoimapelaaja. Koivua ei kuitenkaan valittu ehdolle parhaan puolustavan hyökkääjän Frank J. Selke Trophyn saajaksi, mitä monet hämmästelivät. Minnesota Wildin toimitusjohtaja Fletcher sanoi Koivun olevan hänen mielestään liigan aliarvostetuin pelaaja ja samaa mieltä oli myöhemmin myös kanadalainen tv-selostaja Gord Miller. Wild jäi kaudella pudotuspelien ulkopuolelle toisen kerran peräkkäin.
Heinäkuussa 2010 Koivu solmi Minnesotan kanssa seitsemän vuoden jatkosopimuksen, joka päättyi kauteen 2017–2018. Sopimuksen arvo oli 47,25 miljoonaa dollaria eli noin 36,6 miljoonaa euroa ja kyseessä oli tuolloin kaikkien aikojen suurin NHL-seuran ja suomalaispelaajan välinen sopimus.
Kaudella Koivu pelasi runkosarjassa 71 ottelua tehoin 17+45=62. Koivun kausi keskeytyi helmikuussa sormimurtumaan, jonka hän sai yrittäessään torjua kädellään laukausta. Koivun loukkaantuminen paljasti joukkueen riippuvuuden kapteenistaan: hänen poissaolonsa heikensi peliä ja parani taas Koivun palattua. Minnesota ei kaudella päässyt pudotuspeleihin.
Koivu jatkoi Wildin kapteenina ja keulakuvana. Hän sai ketjukaverikseen tunnetun maalintekijän Dany Heatleyn, kun Martin Havlát myytiin pois. Minnesota Wild aloitti kauden hyvin johtaen joulukuussa jopa koko liigaa. Koivu kutsuttiin ensimmäisen kerran tähdistöotteluun vuonna 2012, josta hän kuitenkin jäi pois loukkaantumisen vuoksi. Loukkaantumisen vuoksi Koivu pelasi kaudella vain 55 ottelua, eikä Wild edennyt tälläkään kaudella pudotuspeleihin. Koivu teki 44 pistettä ja voitti loukkaantumisistaan huolimatta joukkueen syöttöpörssin. Lisäksi hän keräsi tehotilastoon joukkueensa parhaan lukeman +10.
Kauden 2012–2013 työsulun takia Koivu pelasi alkukaudella kymmenen ottelua SM-liigassa TPS:ssä. NHL:n tynkäkaudella hän pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 11+26=37. Minnesota eteni monen vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin, joissa Koivu pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudella 2013–2014 Koivu loukkasi jalkansa kiekon osumasta. Vamman vuoksi hän joutui jäämään pois Sotšin olympialaisten kokoonpanosta. Hän palasi peleihin hieman olympialaisten jälkeen. Myöhemmin hän ohitti vanhan seurakaverinsa Marian Gaborikin Wild-seurapisteissä. Gaborikin entinen seuraennätys Wildissä oli 437 tehopistettä.
Kaudella 2015–2016 28. helmikuuta 2016 Koivu ohitti Nick Schultzin (743 peliä) eniten otteluita pelanneena pelaajana Minnesota Wildissa. Hän on tehnyt myös Wildin historiassa eniten maalisyöttöjä ja tehopisteitä. Joulukuussa 2019 Koivu saavutti urallaan tuhat NHL-ottelua ja samassa ottelussa seitsemänsataa tehopistettä.
Syyskuussa 2020 Wildin toimitusjohtaja Bill Guerin ilmoitti, ettei Wild tee jatkosopimusta Koivun kanssa.
Columbus Blue Jackets ja uran lopetus (2021).
Lokakuussa 2020 Koivu teki yksivuotisen 1,5 miljoonan dollarin sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Helmikuussa 2021 hän ilmoitti kesken kauden uransa lopettamisesta. Koivu liittyi kesällä 2021 alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmennusryhmään.
Maajoukkueura.
Nuorten maajoukkueet.
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000 ja 2001.
Koivu pelasi vuonna 2000 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Vuonna 2001 hän voitti pronssia alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa ja hopeaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
A-maajoukkue.
Maailmancup vuonna 2004.
Koivun ura varsinaisessa maajoukkueessa alkoi vuoden 2004 maailmancupissa, johon Koivu hankittiin korvaamaan nilkkavaivasta kärsinyttä Esa Pirnestä. Suomen joukkue saavutti maailmancupissa hopeaa.
Talviolympialaiset ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2006.
Koivu pelasi Suomen joukkueessa Torinon talviolympialaisissa 2006, joissa Suomi ylsi finaaliin saavuttaen hopeaa. Koivua peluutettiin Torinossa suurimmaksi osaksi neljännen kentän keskushyökkääjänä. Keväällä 2006 Koivu pelasi myös Latvian maailmanmestaruuskisoissa voittaen pronssia.
Maailmanmestaruuskilpailut vuosina 2007 ja 2008.
Moskovan maailmanmestaruuskisoissa 2007 Koivu oli Suomen kärkihyökkääjiä. Suomi eteni finaaliin Koivun ratkaistua Venäjä-ottelun jatkoajalla. Finaalissa Suomi kuitenkin hävisi Kanadalle. Koivu oli mukana myös Kanadan maailmanmestaruuskisoissa 2008 Suomen voittaessa pronssia. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskisoihin Koivu ei osallistunut polvivamman vuoksi.
Talviolympialaiset vuonna 2010 ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2011.
Vuonna 2010 Koivu pelasi toisen kerran talviolympialaisissa, joissa Suomi voitti pronssia. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskisoihin Koivu osallistui Suomen joukkueen kapteenina Tuomo Ruudun ja Lasse Kukkosen toimiessa joukkueen varakapteeneina. Suomi voitti kisoissa historiansa toisen maailmanmestaruuden 16 vuoden tauon jälkeen.
Maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2012.
Toistaiseksi ainoa kerta, jolloin Koivu on jäänyt arvoturnauksessa ilman mitalia oli vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Suomi sijoittui neljänneksi.
Maailmanmestaruuskilpailut ja maailmancup vuonna 2016.
Koivu edusti seuraavan kerran Suomen maajoukkuetta arvokisoissa vasta kevään 2016 maailmanmestaruuskisoissa. Häneltä jäivät vuoden 2014 talviolympialaiset väliin nilkkavamman vuoksi. Koivu toimi jälleen joukkueen kapteenina ja johdatti Leijonat aina finaaliin saakka. Nimekkäällä joukkueella mukana ollut Suomi kuitenkin hävisi loppuottelun Kanadalle.
Saman vuoden syksyllä pelatussa maailmancupissa Koivu toimi Suomen joukkueen kapteenina. Koivu oli joukkueen ainoa pelaaja, joka oli ollut mukana vuoden 2004 maailmancupissa. Suomi sijoittui vuoden 2016 turnauksessa viimeiseksi tehden vain yhden maalin.
Perhe ja yksityiselämä.
Myös Koivun isoveli Saku Koivu pelasi ammatikseen jääkiekkoa. Veljesten isä Jukka Koivu on jääkiekkovalmentaja.
Mikko Koivu valmistui ylioppilaaksi Aurajoen urheilulukiosta. Hän aloitti varusmiespalveluksensa 19. huhtikuuta 2011 Hämeen Rykmentin Lahden Urheilukoulussa. Koivu suoritti palveluksen loppuosan urheilukomennuksella.
Saku ja Mikko Koivu ostivat vuonna 2010 Turun keskustasta 36-asuntoisen kerrostalon, jonka asunnot laitettiin vuokralle.
Mikko oli naimisissa vuodesta 2014 Helena Koivun (o.s. Kipper, s. 1986) kanssa. Pariskunnan esikoistytär syntyi syksyllä 2013, vanhin poika poika vuonna 2015 ja nuorin poika vuonna 2018. Helmikuussa 2020 Mikko Koivu päätti hakea yksin avioeroa. Yhdysvaltalaistuomioistuin vahvisti eron 2. tammikuuta 2024.
Koivu avioitui yhdysvaltalaisen Natalie Dillonin kanssa lokakuussa 2024.