tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Leonardo Piepoli

Leonardo Piepoli (s. 29. syyskuuta 1971 La Chaux-de-Fonds, Sveitsi) on italialainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä.
172-senttinen ja vain 52-kiloinen Piepoli aloitti ammattilaisuransa Refin-tallissa vuonna 1995. Hän siirtyi Saecoon vuodeksi 1998, ajoi kaudet 1999–2003 Baneston väreissä ja edusti vuosina 2004–2008 Saunier Duvalia.
Vuonna 2008 Piepoli voitti Ranskan ympäriajon 10. etapin, joka oli Hautacamiin päättynyt vuoristoetappi. Kyseessä oli hänen pitkän uransa ensimmäinen etappivoitto Ranskan ympäriajossa. Muutamaa päivää myöhemmin hän sai kuitenkin potkut tallistaan sen jälkeen, kun hänen tallitoverinsa Riccardo Riccò oli jäänyt kiinni dopingtestissä. Tallipäällikkö Mauro Gianetti sanoi menettäneensä luottamuksensa myös Piepoliin. Lokakuussa Italian olympiakomitea CONI ilmoitti, että kaksi Piepolin ympäriajossa antamaa näytettä on paljastunut uusintatestien jälkeen positiiviseksi. Näytteet sisälsivät samaa kolmannen sukupolven EPO-hormonia, josta myös Riccò jäi kiinni. Piepoli menetti Tourin etappivoittonsa. Tammikuussa 2009 Italian olympiakomitea antoi Piepolille kahden vuoden kilpailukiellon.
Vaiti, aivan hiljaa

Vaiti, aivan hiljaa on Juice Leskisen albumi, joka on julkaistu vuonna 2002.
Kappalelista.
Sävellykset ja sanoitukset: Juice Leskinen, paitsi ”Voi jospa jostain” säv. trad., san. Leskinen, sovitukset Ippe Kätkä - Juice Leskinen, paitsi ”Voi jospa jostain” Seppo Alajoki - Juice Leskinen, "Ottaa päähän" Jyrki Niemi.
Walter Hallstein

Walter Hallstein (17. marraskuuta 1901 Mainz – 29. maaliskuuta 1982 Stuttgart) oli saksalainen poliitikko ja professori. Hän oli yksi Euroopan yhdentymisen avainhenkilöitä, ja hänestä tuli EEC:n ensimmäinen puheenjohtaja. Hänen mukaansa nimettiin ns. Hallsteinin oppi eli kristillisdemokraattisen puolueen vetämä Saksan liittotasavallan ulkopolitiikan pääasiallinen suunta vuosina 1955–1969. 
Hallstein syntyi Mainzissa ja opiskeli lakia Bonnissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän väitteli vuonna 1925 kansainvälisestä yksityisoikeudesta. Vuosina 1930–1941 hän oli Rostockin yliopiston oikeustieteen professori; vuonna 1941 hän siirtyi Frankfurt am Mainin yliopistoon. Hän osallistui sotaan, jäi sotavangiksi ja vietti kaksi vuotta sotavankileirillä Mississippissä. Siellä hän työskenteli leirin yliopistossa. Vuonna 1946 hän palasi Franfurtin yliopistoon rehtoriksi.
Vuonna 1951 Konrad Adenauer nimitti hänet korkeaan virkaan, ulkoministeriön valtiosihteeriksi. 1955 Hallstein muotoili tunnetun Hallsteinin opin. Hän oli tärkeässä osassa EEC-neuvottelussa, ja toimi EEC:n johdossa 1958–1967. Hallstein kannatti voimakasta keskusjohtoa, mikä oli aivan erilainen kuin Charles de Gaullen näkemys EEC:stä löyhänä valtioiden välisenä liittona. 
EEC-uransa jälkeen Hallstein palasi Saksan politiikkaan. Hän oli CDU:n edustajana valtiopäivillä 1969-1972.
Nelisilmät

Nelisilmät (Anablepidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu 12 lajia. Lajien joukossa on suosittuja akvaariokaloja.
Nelisilmiä elää Etelä-Meksikosta Etelä-Amerikan eteläkärkeen ulottuvalla alueella. Ne syövät enimmäkseen hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Ne ovat saaneet nimensä silmien sijainnista ja muodosta: silmän yläpuolella on paksumpi linssi, joten kalat näkevät hyvin myös ylöspäin.
Lajit nelisilmä ("Anableps anableps") ja juovanelisilmä ("Anableps microlepis") voivat kasvaa yli 30 cm pitkiksi.
Uudenmaailmankillit

Uudenmaailmankillit (Rivulidae) on hammaskarppikalojen lahkoon kuuluva, lähinnä makeassa vedessä elävien kalojen heimo, johon kuuluu yli 300 lajia. Ne elävät nimensä mukaisesti Amerikassa, eritoten Etelä-Amerikassa. Uudenmaailmankillit ovat pieniä kaloja, useimmat lajit 2–10 cm pitkiä ja suurimmatkin vain noin 22 cm.
Arabialainen keittiö

Arabialainen keittiö on yleisnimi arabimaiden perinteiselle ruokakulttuurille. Siihen luetaan osmanivaikutteinen syyrialainen keittiö Syyriassa, Libanonissa, Palestiinassa ja Jordaniassa, sekä beduiinivaikutteiset Arabian niemimaan keittiö, irakilainen keittiö ja Egyptin keittiö.
Historiaa.
Lähi-idän paimentolaisten ruoanvalmistus on perustunut helposti mukana kuljetettaviin ruoka-aineisiin ja ruoanlaittoon telttakeittiössä. Arabian niemimaan asukkaiden ruokavalio koostui alun perin vähistä raaka-aineista: liha, taatelit, maitotuotteet ja vilja muodostivat sen perustan. Arabit veivät omat ruokasäännöksensä valloittamilleen alueille 600-luvulta alkaen ja yhdistivät paikalliset ruokakulttuurit omaansa. Suurimpia muutoksia oli vihannesten käytön lisääntyminen, ja myös palkokasveista kuten linsseistä, pavuista ja herneistä tuli monipuolinen osa arabialaista keittiötä. Muslimien halal-säännöt antavat ohjeita sallituista ruoka-aineista ja ruokien valmistamisesta. 
Ateriat.
Arabialaisen aamiaisen koostumus vaihtelee maittain. Se on yleensä kevyt, ja siihen kuuluu esimerkiksi tee, leipä, jogurtti tai taatelit. Lounas on päivän pääateria: siihen kuuluu yksinkertaisimmillaan leipä, riisi tai pasta sekä vihannes- tai palkokasviruoka, jossa voi olla hiukan lihaa. Myös erilaiset keitot ovat suosittua arabialaista ruokaa. Tunnettuja keittoja ovat esimerkiksi "fatta", punapippurikeitto "shorba" sekä juuttikeitto "mulukhiyya". Salaatteja syödään pääaterioiden yhteydessä. Illallinen nautitaan myöhään. Yleisimpiä lihoja ovat kana ja lammas, rannikolla merenelävät. Liha valmistetaan usein vartaassa, tai se leivotaan kubbataikinaan.
Arabit syövät leipää joka aterialla. Leivän lisäksi aterioilla syödään riisiä, burghulia, pastaa tai kuskusta. Kananmunia käytetään paljon. Kastikkeisiin tuodaan makua tuoreilla yrteillä, mausteilla ja pikkelssillä. Ruokajuomana käytetään vettä ja nykyisin usein virvoitusjuomia.
Lähi-idässä tunnettuja alkupaloja ovat "mezet", joissa voi olla vihanneksia, lihaa tai kalaa. "Falafelit" ovat rapeita rasvassa keitettyjä kikherne- tai härkäpapupyöryköitä, joita syödään pitkin päivää.
Arabialainen vieraanvaraisuus on kuuluisaa: suosittua kestitysruokaa ovat makeiset ja makeat leivonnaiset, kuten "halva" ja "baklava".
Juomat.
Koraani ja hadithit kieltävät rypäleviinin, ja nykyisin kaikki muutkin alkoholipitoiset juomat ovat kiellettyjä muslimeilta. Islamilaisissa maissa valmistetaan kuitenkin alkoholijuomia kristittyjen ja juutalaisten käyttöön sekä vientiin. Kahvin valmistus keksittiin Jemenissä 1300-luvun tienoilla. 1500-luvulla kahvi levisi Arabiasta muuallekin Lähi-itään, ja kahviloista tuli tärkeä osa alueen sosiaalista elämää. Teestä alkoi tulla Lähi-idässä suosittua vasta 1800-luvulla Britannian siirtomaavallan myötä.
Funkmaster Flex

Funkmaster Flex (s. 5. elokuuta 1968, New York City, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen DJ, hip hop -artisti, radioääni ja televisiopersoona, jonka tunnetuin televisiosarja on Suomessakin Subilla esitetty Ratissa Funkmaster Flex. 
DJ:nä Funkmaster Flex on palkittu viidellä kultalevyllä. Funkmaster Flex omistaa autojen ja moottoripyörien kustomointiyrityksen nimeltä Team Baurtwell. Team Baurtwellin asiakkaita ovat lähinnä kuuluisuudet, kuten Sean Combs, Shaquille O'Neal ja Mariah Carey. 
Funkmaster Flex järjestää vuosittain kymmenessä yhdysvaltalaisessa kaupungissa vierailevan autonäyttelyn "Custom Car and Bike Show Tour". Autoalan trendejä, julkkisten ajoneuvoja sekä hyväntekeväisyyshuutokauppoja sisältävä kiertue on järjestetty vuodesta 2000 alkaen. 
Vuonna 2007 Funkmaster Flex aloitti uuden kuusiosaisen televisiosarjan yhteistyössä Ford Motor Companyn kanssa. Tosi-TV-sarja on nimeltään "Car Wars with Funkmaster Flex" ja siinä neljän kilpailijan tehtävänä on kustomoida vuoden 2007 Ford Expedition kuudessa viikossa. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa ESPN-kanavalla 20. toukokuuta 2007.
Oranienburg

Oranienburg on kaupunki Saksassa, Brandenburgin osavaltiossa. Havel-joen rannoilla sijaitseva kaupunki kuuluu nykyään vain 35 kilometrin päässä olevan Berliinin suurkaupunkialueeseen. Asukkaita Oranienburgissa oli 41 621 vuonna 2012.
Oranienburgiin johtaa Berliinin S-Bahn-verkoston linja S1.
Historia.
1100-luvulla perustettu Oranienburg mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisuudessa vuonna 1216 alkuperäisellä nimellään Bötzow. Albert Brandenburgilaisen uskotaan määränneen linnan rakentamisen Havel-joen rannalle. Tämän linnan ympärille keskittyi kauppapaikka, josta kaupunki sai alkunsa. 
Vuonna 1646 vaaliruhtinas Fredrik Wilhelm avioitui hollantilaisen prinsessan Louise Henriette Orania-Nassaulaisen kanssa. Louise Henriette ihastui Bötzowiin siinä määrin, että sai koko alueen lahjaksi mieheltään. Prinsessa määräsi kaupunkiin rakennettavaksi hollantilaistyylisen uuden linnan, jota kutsui sitten Oranienburgiksi - Orania on saksaksi Oranien. Vuonna 1653 Bötzowin nimi vaihtui myös Oranienburgiksi.
Vuonna 1933 kaupunkiin perustettiin ensimmäinen keskitysleiri. Oranienburgin keskitysleiriä piti alkuun SA-joukot, myöhemmin se siirtyi SS:n haltuun uudella nimellä Sachsenhausenin keskitysleiri. Toisen maailmansodan jälkeen puna-armeija käytti keskitysleiriä erikoisvankileirinään. Nykyään Sachsenhausenin keskitysleiri toimii kansallisena muistomerkkinä ja museona.
Kaupunginosat.
Oranienburg muodostuu yhdeksästä kaupunginosasta:
MH-1A

MH-1A oli ydinreaktori ja ensimmäinen kelluva ydinvoimalaitos. Se oli sijoitettuna muokattuun yhdysvaltalaiseen toisen maailmansodan aikaiseen "Sturgis"-rahtilaivaan (aiemmin "SS Charles H. Cugle"). Reaktori toimitti 10 MW teholla sähköä sekä puhdasta vettä Yhdysvaltain hallinnoimalle Panaman kanava-alueelle vuosina 1968–1975.
MH-1A oli osa Yhdysvaltain armeijan Army Nuclear Power Program -ohjelmaa (ANPP). MH-1A oli tyypiltään painevesireaktori ja se käytti polttoaineenaan matalasti rikastettua uraania. Se oli armeijan pienten ydinreaktoreiden sarjassa tehokkain ja jäi ainoaksi lajissaan kuten moni muukin armeijan käytössä ollut. MH-1A poistui armeijan operoimista reaktoreista viimeisenä käytöstä.
Irmeli Jung

Leena Irmeli Jung (s. 29. toukokuuta 1947 Tampere) on suomalainen valokuvaaja. 
Henkilöhistoria.
Jung suoritti valokuvaajan kisällintutkinnon Hannoverissa Saksassa 1960-luvun lopulla, mutta siirtyi 1970-luvun alussa Pariisiin, jossa hän toimi valokuvaajana. Hänen erikoisalaansa ovat muotokuvat, ja erityisesti hänet tunnetaan ranskalaisen chansonlaulaja Juliette Grécon kuvaajana. Grécosta hän on tehnyt myös valokuvakirjan (1991), samoin kuin filosofi Emil Cioranista (1989). Jung on työskennellyt Suomessa vuodesta 2003. Hän on ottanut presidentti Tarja Halosen toisen kauden alussa otetun virallisen muotokuvan.
Jungille myönnettiin valtion taiteilijaeläke keväällä 2008.
Scott Stapp

Scott Flippen Stapp (syntynyt Anthony Scott Flippen 8. elokuuta 1973 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän tuli tutuksi 1990-luvun ja 2000-luvun vaihteessa amerikkalaisesta rock-yhtyeestä Creed, jossa hän toimii laulajana. Yhtyeen hajottua 2004 hän aloitti soolouransa ja julkaisi vuonna 2005 ensimmäisen sooloalbuminsa "The Great Divide".
Gauteng

Gauteng (sesothoa, ) on vuonna 1994 perustettu Etelä-Afrikan provinssi, jonka alue kuului aikaisemmin Transvaalin provinssiin. Gauteng on maan pienin ja vaurain provinssi. Siellä on arviolta 13 399 724 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 18 178 neliökilometriä.
Pretorian, Witwatersrandin ja Vaalin muodostama kolmio on eteläisen pallonpuoliskon merkittävimpiä teollisuusalueita. Alueen vauraus perustuu alun perin vuonna 1886 Johannesburgin kaupungin alueelta löytyneeseen kultaan.
Piirikunnat.
Gauteng on jaettu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan, joista kolmella on metropolikunnan asema. Muut piirikunnat on jaettu kahdeksaan kuntaan. Piirikunnat ovat:
Vaal

Vaal on Oranjejoen pohjoinen sivujoki, joka saa alkunsa Drakensberg-vuoristosta läheltä Breyteniä Mpumalangan provinssista ja virtaa 1 210 km yhtyen Oranjeen lähellä Douglasia. Vaal muodostaa Vapaavaltion provinssin pohjoisrajan.
Vaal on valjastettu sähköntuotantoon ja se tuottaa merkittävän osan Witwatersrandin alueen teollisuuden tarvitsemasta energiasta. Vaalin pato Vereenigingin lähellä on Etelä-Afrikan suurin.
Hawklords

Hawklords on nimi, jota Hawkwind-yhtye käytti vuosina 1978–1979 koska Hawkwind-nimen laillisesta omistajuudesta oli tuolloin oikeudellista kiistaa. Yhtye koottiin uudelleen vuonna 2008, tosin kyseessä ei ole suora jatkumo vanhalle Hawklords-yhtyeelle. 
Historia.
Hawkwindin hajottua kevään 1978 Amerikan-kiertueen jälkeen Robert Calvert ja Dave Brock perustivat Hawklords-yhtyeen ottamalla mukaan devonilaisesta Ark-yhtyeestä basisti Harvey Bainbridgen ja rumpali Martin Griffinin sekä sooloartistina toimineen kosketinsoittaja Steve Swindellsin. Bainbridge ja Griffin olivat olleet mukana Brockin ja Calvertin vuoden 1977 Sonic Assassins -projektissa. 
Hawklords levytti new wave -vaikutteisen albumin "25 Years On", joka julkaistiin samana vuonna (1978). Syksyllä yhtye teki Britanniassa kiertueen, jolta on julkaistu "Hawklords Live" -niminen CD. Kiertue oli kuitenkin vaikea lähinnä Robert Calvertin henkilökohtaisten ongelmien takia, ja kiertueen jälkeen sekä Calvert että rumpali Martin Griffin, jonka kanssa Calvert oli joutunut riitoihin, poistuivat yhtyeestä. Calvert oli halunnut Simon Kingin takaisin rumpuihin Griffinin tilalle. Avioerosta ja henkisistä ongelmista kärsinyt Calvert joutui kuitenkin myös itse lähtemään yhtyeestä. 
Vuoden 1979 alkupuolella jäljelle jääneet Brock, Bainbridge ja Swindells aloittivat uusien kappaleiden teon rumpaleinaan Mick Smith sekä paluun yhtyeeseen tehnyt Simon King. Kappaleita ei kuitenkaan saatu aikaan kovin monta, ja Swindells lähti kesällä 1979 soolouralle. Samoihin aikoihin nimikiistojen ratkettua Brock, Bainbridge ja King jatkoivat toimintaa jälleen Hawkwind-nimellä. Yhtye nousi NWOBHM-buumin myötä uuteen kukoistukseen. 
Vuoden 1979 Hawklords-studiosessioista seuraavat kappaleet ovat olleet erilaisilla kokoelmilla sekä viisi ensinmainittua "Levitation"-albumin remasteroidulla painoksella (2009): "Valium Ten", "Time Of", "British Tribal Music", "Douglas In The Jungle", "Who's Gonna Win The War" ja "Motorway City". Levy-yhtiö kuvasi Hawklordsin konsertin Plymouth Polytechnicillä 23. marraskuuta 1978, mutta vain pieniä osia siitä on näytetty televisiossa.
Uusi Hawklords.
Entinen Hawkwind-mies Nik Turner järjesti syksyllä 2008 muistokonsertin Robert Calvertille keräten ympärilleen muusikkoja, jotka olivat aiemmin olleet myös Hawkwindin jäseniä. Mukana olivat muun muassa alkuperäisestä Hawklordsista Harvey Bainbridge, Martin Griffin ja Steve Swindells sekä Hawkwindista tutut Alan Davey, Adrian Shaw, Ron Tree, Jerry Richards ja Danny Thompson. Lähes sama kokoonpano esiintyi vuotta myöhemmin taiteilija Barney Bubblesin muistokonsertissa ja hyvän vastaanoton jälkeen yhtye lähti kiertueelle Hawklordsin nimellä. Kiertuekokoonpanoon kuuluivat Ron Tree, Nik Turner, Jerry Richards, Adrian Shaw, Harvey Bainbridge, Steve Swindells, Meurig Griffiths sekä joillain keikoilla Alan Davey. Osa kokoonpanon jäsenistä, kuten Nik Turner, jättivät yhtyeen kiertueen jälkeen ja jäljelle jääneet jatkoivat yhtyettä levyttämällä tuoretta studiomateriaalia. Vuoteen 2018 mennessä yhtye on julkaissut kuusi studioalbumia ja seitsemäs, "Brave New World" julkaistaan lokakuussa 2018.
Mpumalanga

Mpumalanga (swazia, merkitys ’auringonnousun paikka’, aikaisemmin "Itä-Transvaal") on Etelä-Afrikan provinssi. Sen pääkaupunki on Nelspruit. Mpumalanga sijaitsee maan itäosassa KwaZulu-Natalin pohjoispuolella ja rajoittuu Swazimaahan ja Mosambikiin. Provinssin pinta-ala on 6,5 prosenttia koko Etelä-Afrikan pinta-alasta. Ennen vuotta 1994 Mpumalanga oli osa Transvaalin provinssia.
Provinssissa oli vuonna 2021 virallisen arvion mukaan 4 743 600 asukasta, ja sen pinta-ala on 76 495 neliökilometriä.
Hallinnollinen jako.
Mpumalanga on jaettu hallinnollisesti kolmeen piirikuntaan, jotka on jaettu edelleen 17 kuntaan. Piirikunnat ovat Gert Sibande, Nkangala ja Ehlanzeni. Kunnat ovat:
Rapsiöljy

Rapsiöljy on rapsin ("Brassica napus L.") siemenistä puristettua kasviöljyä, jonka rasvahappokoostumus on samankaltainen kuin rypsiöljyssä. Kertatyydyttymättömiä rasvahappoja on noin 60 prosenttia ja monityydyttymättömiä rasvahappoja yli 30 prosenttia. Näistä linolihappoa (omega-6) on noin 20 ja alfalinoleenihappoa (omega-3) noin 10 prosenttia.
Rapsi- ja rypsiöljyillä ei ole käytännössä eroa: ravintoarvot, maku ja ruoanlaitto-ominaisuudet ovat käytännössä samat.
Rapsiöljyä käytetään ruokaöljynä, margariinin raaka-aineena ja voiteluöljynä. Siitä on tehty myös biodieseliä.
Suurimmat rapsin tuottajat ovat Euroopan unioni, Kanada ja Kiina.
Lasse Riitesuo

Lasse Riitesuo (s. 24. heinäkuuta 1977) on suomalainen kaukalopallon, salibandyn ja jääkiekon pelaaja. Hän aloitti Salibandyliigauransa Jyväskylän Happeessa vuonna 2001. Riitesuo lopetti salibandyran 2014 ja on sen jälkeen pelannut jääkiekkoa D-Kiekossa ja Suolahden Urhossa Suomi-sarjassa ja 2-divisoonassa.
Ura.
Riitesuo jakaa Salibandyliigan yhden ottelun piste-ennätyksen (10) Henri Johanssonin ja Sami Johanssonin kanssa sekä yhden ottelun maaliennätyksen (9) H. Johanssonin kanssa. Hän siirtyi syksyllä 2007 Sveitsin mestarijoukkue Wiler-Ersigeniin, jossa hän pelasi 14 ottelua tehden niissä tehot 11+9=20. 
Riitesuo on edustanut Salibandyliigassa myös Seinäjoen Peliveljiä ja Espoon Oilersia.
Riitesuo sai "Karkkipistooli"-lempinimen kymmenen pisteen ennätysottelunsa vuoksi. "Karkkipistooli"-nimitys kuultiin ensimmäisenä Urheilukanavan salibandyselostajien suusta suorassa lähetyksessä, mutta alkujaan se on lähtöisin Riitesuon entiseltä pelikaverilta Jaakko "Kyy" Fredriksonilta.
Riitesuon Salibandyliigaura päättyi kauteen 2011-2012 jonka jälkeen hän jatkoi joukkueen managerina, (Hirviteatterin tirehtööri) mestaruuskauteen 2014 saakka jossa Happee kukisti Tampereen Classicin täpötäydellä Synergia-areenalla. Happeesta tuli Riitesuon managerivuosien aikana maailman seuratuin salibandyseura suuresti livestream lähetysten sekä aktiivisen sosiaalisen median hyödyntämisen vuoksi. 
Ennen salibandyuraa Riitesuo pelasi Kaukisliigassa 4 kautta ja 105 ottelua (1997-2001) (Trio ja GB) tehopistein 93+28. Kaudella 98-99 Trio saavutti SM-pronssia kukistettuaan Oulun Bandy-84:n lukemin 8-7. Riitesuo teki ottelussa 3 maalia. 
Salibandyuran jälkeen Riitesuo edusti Jyväskylän D-Kiekkoa jääkiekon II-divisioonassa 2013–2014 sekä Suomisarjassa 2015–2016. Vuodesta 2017 alkaen Riitesuo on pelannut jääkiekon II-divisioonaa Suolahden Urhossa, ja syksyllä 2024 hän on 47-vuotiaana sarjatason vanhin pelaaja. 
Työura.
Riitesuo työskentelee Brande Oy:ssa bisnesmuotoilijana. Aiemmin hän työskenteli JYP Jyväskylä Oy:ssa (kehityspäällikkö) sekä sanomalehti Keskisuomalaisen (asiakkuuspäällikkö) palveluksessa. Riitesuo on toiminut aiemmin yrittäjäosakkaana Zeropoint Finland Oy:ssa. Koulutukseltaan Riitesuo on tradenomi Jyväskylän ammattikorkeakoulusta.
Maajoukkue.
Riitesuo on aiemmin pelannut kaksi maaottelua Tšekkiä vastaan keväällä 2005, tehden otteluissa yhden maalin. Riitesuo kutsuttiin takaisin maajoukkueeseen 7. helmikuuta 2009 pelattavaa Ruotsi-maaottelua varten. Maaottelut saivat jatkoa Tšekin Brnossa pelatussa neljän maan turnauksessa 6-9.11.2009. Riitesuo pelasi turnauksessa kaikki kolme ottelua tehoin 3+1=4. Pelattuja maaotteluita on tällä hetkellä siis seitsemän ja niissä on syntynyt yhteensä 5+1=6 tehopistettä.
Sami Paavola

Sami Paavola on espoolainen taikuri.
Vuodesta 2017 asti ammattitaikurina toiminut Sami Paavola on kolminkertainen taikuuden Suomen mestari (2004, 2011, 2013). Titteleihin sisältyy niin lähitaikuuden suomenmestaruus, kuin kaksi ravintolataikuuden suomenmestaruutta. Lisäksi hänet on palkittu lukuisia muita kertoja eri kilpailuissa, muun muassa Lasse Tiilikainen kiertopalkinnolla viihdyttävimmästä esityksestä taikuuden suomenmestaruuskilpailuissa.
Sami Paavola on toiminut Suomen Taikurit ry:n sihteerinä vuodesta 2004 lähtien.
TedX Sami Paavola kutsuttiin puhujaksi ja esiintymään TedXLasPalmas:iin vuonna 2011
Mahtava Sammiini on taikuri Sami Paavolan esittämä hahmo, joka on viihdyttänyt perhe- ja lastentapahtumissa vuodesta 2020 lähtien ja hänet onkin voinut nähdä mm. Pelastakaa Lapset ry:n tilaisuuksissa ja monissa erinäisissä kylätapahtumissa ympäri maan.
Belladonna

Belladonna, myös myrkkykoiso ja lemmonmarja ("Atropa belladonna") on erittäin myrkyllinen koisokasvi, joka on melko yleinen Keski- ja Etelä-Euroopassa ja tavattu myös Vähässä-Aasiassa. Belladonnalla on pitkä lääkekäyttöhistoria muun muassa anestesia-aineena, ja sitä on käytetty myös maagisissa tarkoituksissa.
Ulkonäkö ja koko.
Myrkkykoiso on monivuotinen, 50–150 cm korkeaksi kasvava kasvi. Sen varsi on pysty, tylppäsärmäinen, hienokarvainen ja yläosasta pensasmaisesti haarova. Lehdet ovat 8–20 cm pitkiä, soikeita tai puikeita, suippoja ja kaljuja tai harvakarvaisia. Ruskeanvioletit, riippuvat kukat ovat yksittäin. Verhiö on kellomainen ja syvään liuskainen. Teriö on kellomainen ja matalaan liuskainen. Kukan tuoksu on epämiellyttävä. Myrkkykoiso kukkii heinä-elokuussa. Pallomainen, aluksi vihreä mutta kypsänä kiiltävän musta marja on halkaisijaltaan noin kaksi senttiä. Koko kasvi on erittäin myrkyllinen.
Levinneisyys.
Myrkkykoiso on melko yleinen kasvi Keski- ja Etelä-Euroopassa. Sitä tavataan myös Vähässä-Aasiassa. Suomessa myrkkykoiso ei kasva luonnonvaraisena. Lajista tunnetaan ainoastaan yksi satunnaishavainto Uudeltamaalta.
Elinympäristö.
Myrkkykoiso kasvaa luonnonvaraisena metsänreunoissa, pientareilla, pelloilla ja joutomailla. Laji on kalkinsuosija.
Käyttö.
Myrkkykoiso sisältää belladonna-alkaloideiksi nimitettyjä muskariinireseptoria salpaavia, antikolinergisiä aineita, atropiinia ja skopolamiinia. Myrkkykoiso on yksi eniten myrkytyksiä aiheuttavista kasveista Keski-Euroopassa. Sen myrkky aiheuttaa sydänvaivoja, voimakkaita hallusinaatioita ja suurilla annoksilla sekavuustilan. Myrkytys voi pahimmillaan johtaa kuolemaan.
Myrkyllisyydestään huolimatta myrkkykoiso on tärkeä lääkekasvi. Erään kasvista saatavan aineen nimi on atropiini. Sitä käytetään silmätutkimuksissa koska se laajentaa silmäterää. Muilla kasvista saatavilla valmisteilla hoidetaan vatsa- ja suolistosairauksia sekä astmaa.
Myrkkykoiso oli Rooman valtakunnassa yleinen myrkytysaine henkirikoksissa; 5–10 marjasta tehty uute tai 14 grammaa juurta riitti tappamaan aikuisen ihmisen. Myrkkykoisolla on uskottu olevan myös maagisia ominaisuuksia, minkä takia sitä on käytetty noitamenoissa. Noitavainojen aikaan kasvista valmistettua voidetta hierottiin syytettyjen ihoon, minkä uskottiin saavan syytetyn tunnustamaan.
Myrkkykoisoa käytettiin ennen Italiassa kosmeettisissa tarkoituksissa laajentamaan silmäteriä. Se on saanut nimensä kreikkalaisen taruston "Atropoksesta" (torjumaton) ja italian kielen sanoista "bella donna", joka tarkoittaa kaunista naista.
Kovero (Tuupovaara)

Kovero on Koverojärven itärannalla, Ristivaaran rinteessä sijaitseva kylä ja maaseututaajama Joensuun kaupungin Tuupovaaran pitäjässä. Kylän asukasluku on noin 330-350. 
Koverossa on muun muassa Ilomantsintien varressa sijaitseva Teboil-huoltoasema, jolla on myös kauppapalveluja. Kylällä toimii Koveron nuorisoseura, jonka taloa käytetään kylätalona. Koveron ortodoksinen perinne on vanhaa. Ensimmäinen tsasouna (ortodoksinen ruokoushuone) rakennettiin 1700-luvulla. Nykyinen, pieni Herman Alaskalaisen tsasouna on vuodelta 1995. Koverossa on myös kirjailijaresidenssi.
Koveron kylä sai ensimmäisen kansakoulun vuonna 1889. Koveron vuonna 1930 rakennettu kyläkoulu (Koveron koulu) lakkautettiin vuonna 2013. Myös kauppa on suljettu. 
Koveron maarekisterikylään kuuluvat Koveron, Herajärven ja Heinäahon kylätoiminnalliset kylät.
Historia.
Koverossa on ollut asutusta jo ainakin 1400-luvulta lähtien. Kylä on syntynyt jo keskiajalla ja saanut nimensä viereisen järven mukaan. Koverojärvi eli Koveronjärvi on pieni, muodoltaan mutkikas järvi. Kovera- ja Kovero-nimet ovat yleensä viitanneet järvien koveraan muotoon. Kylän nimen kirjoitusasu on vaihdellut: "Dr. Kovera" (1500), "Kofuerala by" (1590), "Kowera" (1618) ja "Kofwero" (1682). Kylä mainitaan vuoden 1500 Vatjan viidenneksen verokirjassa yhtenä Ilomantsin pogostan suurimmista kylistä. 
Kylällä on sijainnut muun muassa vuonna 1744 perustettu talvimajatalo (kievari), kaksi tiilitehdasta, mylly, meijeri ja saha.
Tuupovaaran kunta ja rautatieasema tunnettiin aiemmin nimellä Kovero.
Eteläsothon kieli

Eteläsotho on bantukieliin kuuluva kieli, joka on yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielestä ja Lesothon kansalliskieli. Eteläsotho jaetaan kahteen päämurteeseen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa pohjoissotho ja venda. Eteläsothon katsotaan olevan elinvoimainen. 
Eteläsothoa kirjoitti ensimmäisenä ranskalainen lähetyssaarnaaja Eugene Casalis vuonna 1833, ja hän myös julkaisi vuonna 1841 kielen ensimmäisen kieliopin "Études sur la Langue Sechuanan".
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin ensimmäistä kertaa kokonaan eteläsothoksi vuonna 1874.
Fonologia.
Eteläsothon äännerakenne on samanlainen kuin muiden sotho–tswana-kielten mutta eroaa monista muista bantukielistä. Vokaaliäänteitä on runsaasti, mutta itse vokaalifoneemeja on yhdeksän, joita vastaa oikeinkirjoituksessa viisi vokaaligrafeemia. Konsonanttivarasto on laaja ja sisältää naksausäänteitä. Monien sotho–tswana-kielten tapaan eteläsothossa ei ole prenasalisoituja konsonantteja, jotka ovat yleisiä muissa bantukielissä. Toisaalta muista sotho–tswana-kielistä poiketen eteläsothossa on naksausäänteitä eli avulsiiveja, jotka ovat vaikutteita khoisankielistä ja ngunikielistä.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
 on :n allofoni ja esiintyy vain ennen suppeita vokaaleja 
Lähde:
Pohjoissothon kieli

Pohjoissothon kieli (omakielinen nimi: "Sesotho sa Leboa"), myös pedi, on bantukieliin kuuluva kieli. Se on tswanan ja eteläsothon lähisukulaiskieli.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin ensimmäisen kerran kokonaan pohjoissothoksi vuonna 1904. 
Puhujamäärät ja status.
Yhteensä pohjoissotholla arvioidaan olevan noin 13,5 miljoona puhujaa, joista äidinkielisiä puhujia on 4,6 miljoonaa. Kielen ei katsota olevan uhanalainen. Pohjoissotho jakautuu 12 päämurteeseen. Murteiden väliset erot lähinnä fonologisia, mutta jonkin verran myös sanastollisia.
Pohjoissotho on yksi Etelä-Afrikan 12 virallisesta kielestä. Kielenhuollosta ja kielen käytön edistämisestä vastaa PanSALB.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Sinikka Svärd

Sinikka Soili Svärd (s. 19. maaliskuuta 1960 Turku) on suomalainen sanoittaja, joka sanoittajajuransa alkuvuosina toimi erityisesti säveltäjä Esa Niemisen työparina. Svärdin tekstejä ovat sittemmin säveltäneet muun muassa Tomi Aholainen, Petri Laaksonen ja Lauri Tähkä. Svärd työskenteli aiemmin kehitysvammahoitajana, mutta on vuodesta 2004 lähtien toiminut yhtenä Suomen harvoista päätoimisista sanoittajista. Vaikka valtaosa hänen sanoittamistaan lauluista ovatkin iskelmiä, on Svärd tehnyt tekstejä myös kuoroille sekä "Äidin maa" -musikaaliin, jota on esitetty sekä Espoon että Kuopion kaupunginteatterissa.
Paul Vieille

Paul Marie Eugène Vieille (2. syyskuuta 1854 – 14. tammikuuta 1934) oli ranskalainen kemisti, joka kehitti savuttoman ruudin vuonna 1886. Se tunnettiin nimellä la Poudre B tai Poudre Blanche (valkoinen ruuti). 
Ruutien ja rakettien kiinteiden ajoaineiden palamisnopeutta säätelee Vieillen laki.
Kansainvälinen journalistiliitto

Kansainvälinen journalistiliitto () on laajin toimittajien kansainvälinen ammattiliittojen keskusliitto. Se pyrkii maailmanlaajuisesti suojelemaan ja vahvistamaan sanomalehtimiesten vapauksia. 
Liitto perustettiin nykyisessä muodossaan vuonna 1952.
Kansainvälisen journalistiliiton suomalainen jäsenliitto on vuodesta 1956 ollut Suomen Journalistiliitto. Tammikuussa 2023 liitto ilmoitti eroavansa IFJ:stä. Liiton mukaan eron syynä olivat IFJ:n pitkään jatkuneet hallinnolliset ongelmat. Samaan aikaan erosta ilmoittivat myös Tanskan, Norjan ja Islannin journalistiliitot. Ero astuu voimaan 31. heinäkuuta 2023.
Intonaatio

Intonaatio on puheen sävelkulkua. Se on yksi prosodian osatekijöistä.
Intonaatio voidaan jakaa tavu-, sana- ja lauseintonaatioon. Tyypillisempää on kuitenkin puhua intonaatiosta vasta viimeksi mainitulla eli sanaa laajemmalla tasolla, jolloin intonaatio ja lauseintonaatio ovat synonyymeja. "Lause" ei välttämättä ylipäänsä ole hyvä nimitys puhutusta kielestä puhuttaessa, koska toisin kuin kirjoitettu kieli, se ei välttämättä koostu syntaktisesti määriteltävissä olevista lauseista. Muita mahdollisia termejä sille kokonaisuudelle, jonka intonaation katsotaan muodostavan puheen jonkinlaisen rakenne-elementin, ovat lausuma ja puhunnos.
Sävelkieliksi kutsutaan kieliä, joissa sanojen tai morfeemien merkityksiä erotetaan kontrastiivisesti tonaalisin keinoin. Tavu- tai sanaintonaatiota kutsutaan tooniksi. Erilaisia sävelkieliä ovat mm. ruotsi, slovenia, mandariinikiina ja joruba.
Lauseintonaatiolla voidaan ilmaista puhefunktiota eli sitä, onko lause toteamus vai kysymys. Toteamus lausutaan suomessa yleensä laskevalla intonaatiolla. Monessa Euroopan kielessä kysymyslause lausutaan lopussa nousevalla intonaatiolla, mutta suomessa kysymyslauseenkin intonaatio on laskeva; tosin lause myös aloitetaan korkeammalta eli siinä on ns. korkea aloitus (engl. "high initial pitch"). Lauseintonaatiolla puhuja voi lisäksi ilmaista suhtautumisensa sanomaansa tai ilmaista onko hän aikeissa jatkaa puheenvuoroaan.
Suomenkielisessä puheessa yhden intonaatiojakson sävelkulku on yleensä tasaisen laskeva ns. deklinaatiolinja, jonka aiemmin ajateltiin selittyvän suoraan fysiologisesti keuhkojen ilmanpaineen vähittäisenä laskuna puhunnoksen aikana, mutta nykyään yleensä selitetään fonologisesti asetetuksi tonaaliseksi päämääräksi. Painolliset tavut muodostavat intonaatiojakson sisällä sävelkulkuun pieniä nousuja. Tämän mukaisesti suomen sävelkulkua on luonnehdittu monotoniseksi. Intonaatiojaksot voidaan erottaa toisistaan myös taukojen, värähdyslaajuuden heikkenemisen sekä viimeisen tavun pitenemisen perusteella. Yksi intonaatiojakso kestää suomen kielessä noin puolitoista sekuntia.
Oiva Huttunen

Oiva Juho Aatami Huttunen (20. heinäkuuta 1887 Nurmes – 22. tammikuuta 1945) oli suomalainen juristi ja virkamies. Hän toimi oikeusministerinä Mantereen hallituksessa 1929. Hän oli hallituksessa ammattiministeri. Hän toimi valtioneuvoston oikeuskanslerina vuosina 1933–1944.
Huttusen vanhemmat olivat puuseppä Juho Huttunen ja Katri Ahonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1906 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1908. Huttunen sai varatuomarin arvon 1911. 
Huttunen oli asianajajana Joensuussa 1911−1915 ja Helsingissä 1916−1919. Hän oli korkeimmassa oikeudessa notaarina 1918, nuorempana oikeussihteerinä vuodesta 1919 ja vanhempana oikeussihteerinä 1930 sekä lainvalmistelukunnan jäsenenä 1924−1930. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1930−1933 ja oikeuskanslerina 1933−1945. Huttunen oli myös eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä 1920−1924 ja eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä 1921−1930. 
Oiva Huttunen oli naimisissa vuodesta 1925 Saima Siviä Outisen kanssa.
Robert Korzeniowski

Robert Marek Korzeniowski (s. 30. heinäkuuta 1968 Lubaczów, Puola) on puolalainen kilpakävelijä. Hän on nelinkertainen olympiavoittaja, kolminkertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Korzeniowski sijoittui 1989 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä neljänneksikymmenenneksi ajalla 1.26.53. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Universiadit sekä sijoittui kävelyn maailmancupissa seitsemänneksi ajalla 1.21.19 ja Tokion MM-kisoissa kymmenenneksi. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti 20 kilometrin kävelyssä ja hänet hylättiin 50 kilometrin kävelyssä 45 kilometrin jälkeen hänen ollessaan kilpailussa kolmantena. Vuonna 1993 Korzeniowski voitti hopeaa Toronton sisäratojen MM-kisoissa 5 000 metrin ratakävelyssä ajalla 18.35,91. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadit sekä oli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä neljäs.
Korzeniowski käveli 1995 kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä yhdeksänneksi. Samana vuonna hän voitti pronssia Göteborgin MM-kisoissa 50 kilometrillä ajalla 3.45.57. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan cupin 20 kilometrillä. Atlantan olympialaisissa hän oli 20 kilometrillä kahdeksas ajalla 1.21.13, mutta voitti 50 kilometrillä olympiakultaa ajalla 3.43.30. Hän voitti MM-kultaa Ateenan MM-kisoissa 1997 50 kilometrillä. Seuraavana vuonna hän oli toinen Euroopan cupissa, mutta voitti Budapestin EM-kisoissa kultaa 50 kilometrillä. Vuonna 1999 hän käveli neljänneksi kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä ajalla 1.20.52. Sydneyn olympialaisissa 2000 Korzeniowski voitti olympiakultaa sekä 20 kilometrillä ajalla 1.18.59 että 50 kilometrillä ajalla 3.42.22.
Korzeniowski voitti MM-kultaa Edmontonin MM-kisoissa 2001 50 kilometrillä ajalla 3.42.08. Seuraavana vuonna hän voitti EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 3.36.39. Hän uusi maailmanmestaruutensa Pariisin MM-kisoissa 2003 voittamalla 50 kilometrin kilpailun ajalla 3.36.03. Seuraavana vuonna hän käveli toiseksi 20 kilometrillä kävelyn maailmancupissa ja voitti olympiakultaa Ateenan olympialaisissa 50 kilometrillä.
Korzeniowski teki urallaan maailmanennätykset 5 kilometrin maantiekävelyssä sekä 5 000 metrin ratakävelyssä. Hän voitti uransa aikana 15 maansa mestaruutta 20 kilometrin kävelyssä vuosina 1990–2004. Lisäksi hän voitti Puolan-mestaruuden 50 kilometrin kävelyssä vuonna 1993 sekä maansa sisäratojen mestaruuden 5 000 metrin ratakävelyssä vuonna 2004.
Erik Koskenmaa

Erik Johan Koskenmaa (1. lokakuuta 1878 Hausjärvi – 8. maaliskuuta 1957) oli suomalainen diplomi-insinööri, metsäneuvos ja ministeri. Hän oli Kivimäen hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1932–1936 ja kahden viikon ajan kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä syksyllä 1936. Hän oli hallituksessa ammattiministerinä.
Ura.
Koskenmaa pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 ja hän suoritti diplomi-insinööritutkinnon Polyteknillisen opiston tie- ja vesirakennusosastolla 1904. Hän teki myöhemmin opintomatkoja useisiin Euroopan maihin.
Koskenmaa oli 1905–1921 tie- ja vesirakennushallituksen palveluksessa aluksi ylimääräisenä insinöörinä ja sittemmin nuorempana ja vanhempana insinöörinä. Vuosina 1917–1921 Koskenmaa toimi lisäksi metsähallituksen tie- ja vesirakennusinsinöörinä. Hänet nimitettiin 1921 metsäneuvokseksi ja metsähallituksen insinööriosaston päälliköksi. Koskenmaa oli Teknillisessä korkeakoulussa uittotekniikan ylimääräisenä opettajana vuodesta 1934 alkaen.
Luottamustoimia.
Koskenmaa toimi asiantuntijana useissa valtion komiteoissa, muiden muassa eräissä kalastuskomiteoissa sekä neuvoteltaessa Venäjän ja Norjan kanssa puutavaran kuljetuksesta rajavesistöissä. Hän osallistui myös oman alansa yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Suomen Uittajain Yhdistyksen ja Suomalaisten Tekniikkojen Seuran sihteerinä.
Kim Larsen

Kim Larsen (23. lokakuuta 1945 Kööpenhamina – 30. syyskuuta 2018 Odense) oli tanskalainen rockmuusikko. 
Larsen tapasi vuonna 1969 Franz Beckerleen ja Willi Jønssonin. Kolmikko perusti Gasolin’-yhtyeen, jonka kokoonpanoon myöhemmin liitettiin rumpali Søren Berlev. Yhtye oli hyvin suosittu 1970-luvulla, mutta hajosi sen lopulla. 
Larsen julkaisi lukuisia sooloalbumeita, osan omalla nimellään, loput yhtyenimillä "Kim Larsen &amp; Bellami" ja "Kim Larsen &amp; Kjukken". Hänen myydyimpiin levytyksiinsä kuuluu "Midt om natten" (1983).
Larsen kuoli 72-vuotiaana eturauhassyöpään.
Gasolin’

Gasolin' oli tanskalainen rock-yhtye.
Gasolin' perustettiin vuonna 1969, ja se oli suosionsa huipulla 1970-luvulla. Varhaisimmat singlet olivat englanninkielisiä, mutta pian yhtye otti pääasialliseksi laulukielekseen tanskan. 
Gasolin'in viimeinen studioalbumi ilmestyi marraskuussa 1977. Yhtyeen entiset jäsenet ovat jatkaneet uriaan, menestyneimmin Kim Larsen, jonka albumia "Midt om natten" myytiin Tanskassa yli 532 000 kappaletta.
Gasolin'in tunnetuimpia albumeita ovat "Gasolin' 3" (1973), "Gas 5" (1975) ja "Efter endnu en dag" (1976).
The Amityville Horror (elokuva)

The Amityville Horror on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut Andrew Douglas. Elokuva on uudelleenfilmatisointi vuoden 1979 elokuvasta "Luojan tähden, paetkaa!" ("The Amityville Horror").
Juoni.
Elokuva kertoo Lutzin perheestä, joka löytää ihastuttavan talon ja päättää muuttaa siihen. Vasta oston jälkeen he saavat kuulla, että talossa aiemmin asuneen perheen yksi pojista murhasi siellä julmasti koko perheensä. Pitkän pohdinnan jälkeen Lutzit päättävät kuitenkin muuttaa asumaan taloon. Kaikki alkaa hyvin, mutta pian talon synkkä menneisyys alkaa piinata sen uusia asukkaita.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "The Amityville Horror" irrottaa varsinkin alkupuolellaan paljon hätkähdyttävämpiä tehoja tutusta asetelmasta kuin verkkainen edeltäjänsä. Hänestä kuitenkin ”hienovaraisempi haamuilla hehkutus tihentäisi talovanhuksen mystistä taikapiiriä ja tarjoaisi kaappeihin kätketyille karmiville salaisuuksille vaihtoehtoisia, mielikuvitukseen vetoavia selitysmalleja”.
Emilio Q. Daddario

Emilio Quincy Daddario (s. 24. syyskuuta 1918 – 7. heinäkuuta 2010) oli lakimies ja yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Daddario istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 86. ja viiden sitä seuranneen kongressin ajan 3. tammikuuta 1959 – 3. tammikuuta 1971. Hän ei ollut uudelleen ehdolla vuonna 1970, mutta pyrki sen sijaan epäonnistuneesti Connecticutin kuvernööriksi. 
Daddario syntyi Massachusettsissa ja valmistui Connecticutin yliopistosta vuonna 1942. Hän asui Washingtonissa.
Transmodernismi

Transmodernismi on ajattelutapa, jonka sen kannattajat sanovat seuraavan postmodernismia. Transmodernismi vastustaa postmodernismin kehityspessimismiä, täydellistä relativismia ja tieteenvastaisuutta ja kannattaa optimismia, absoluuttisia arvoja ja tiedettä, siirtyen tässä suhteessa takaisin modernismin suuntaan. Toisaalta transmodernismi huomioi jälkiteollisen yhteiskunnan ominaispiirteet, kuten yhteiskunnan pirstaloitumisen samoin kuin kehitykseen liittyvät ympäristö- ym. ongelmat ja eroaa siten postmodernia kritisoivasta (uus)modernismista. Toisin kuin jotkut modernismin muodot, transmodernismi ei aja yhteiskunnan täyttä sekularisaatiota, vaan hyväksyy perinteiset filosofiat ja uskonnot aatteina muiden joukossa.
Transmodernismi on yritys korvata sekä modernismi että postmodernismi sulauttamalla ajattelutapoja molemmista.
Ajattelijoita.
Transmodernismi on filosofisena ajatussuuntana pieni verrattuna postmodernismiin ja varsin uusi pohjoisella pallonpuoliskolla.
Siihen liitetään kuitenkin joukko johtavia hahmoja ja filosofeja. Enrique Dusselia pidetään suunnan perustajana. Ken Wilber
puolustaa transpersoonallista näkökulmaa ja tunnetaan Integral Theoryn kehittäjänä. Paul Gilroy on pyrkinyt rohkaisemaan transmodernia ajattelua.
Ziauddin Sardar on postmodernismin kriitikko, joka on kritiikissään omaksunut transmoderneja jatuksia.
Se (minisarja)

Se ("It") on vuonna 1990 tehty minisarja. Se perustuu kirjailija Stephen Kingin samannimiseen teokseen. Minisarjan on ohjannut Tommy Lee Wallace. "Se" esitettiin kahdessa osassa, 18. marraskuuta ja 20. marraskuuta 1990 ABC-televisiokanavalla.
Elokuva on hyvin tunnettu teos erityisesti elokuvan pahiksen, Pennywise-klovnin takia, jota elokuvassa tulkitsee näyttelijä Tim Curry. Pennywise antoi uuden käsitteen koulrofobialle eli klovnikammolle, sillä monen 90-luvulla elokuvan nähneistä väitetään saaneen traumoja kyseisestä hahmosta ja moni onkin sanonut Pennywisen olevan yksi pelottavimmista elokuvissa esiintyvistä fiktiivisistä hahmoista.
Juoni.
Elokuva kertoo joukosta nuoria joille ilmestyy Pennywise-niminen demoni, usein ulkomuotonaan klovni. Pennywise toteuttaa nuorten pahimmat pelot. Lähes toivonsa menettäneet 7 nuorta tekevät suunnitelman tämän ilkeän klovnin tuhoamiseksi ja päättävät toimia tehdäkseen lopun Sen ilkeistä teoista.
30 vuotta myöhemmin ainut seitsikosta Derryyn jäänyt huomaa yhteyksiä katoamisien ja kuolemien välillä ja on siten varma että Se on palannut. Hän päättää muistuttaa muita seitsikon jäseniä 30 vuoden takaisesta sopimuksesta, jonka he antoivat mikäli Se palaisi.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano valittaa pitkän minisarjan latistuvan loppua kohti ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Vuoden 2017 ja 2019 elokuvasovitusten, "Se" ja "Se: Toinen luku" elokuvien ohjaaja Andrés Muschietti on ilmaissut Variety-lehden haastattelussa, ettei arvosta lainkaan vuoden 1990 minisarjaa ja määrittelee sitä muutenkin "vesitetyksi Stephen Kingiksi", joka ei palvele kirjaa riittävän hyvin.
Mikko Kosonen (muusikko)

Mikko Johannes Kosonen (s. 17. toukokuuta 1977 Geneve) on suomalainen kitaristi. Hän aloitti kitaransoiton 13-vuotiaana. Kosonen on opiskellut kitaransoittoa muun muassa Helsingin Pop &amp; Jazz Konservatoriossa. 
Ura.
Kosonen soittaa muun muassa Samuli Putron kokoonpanossa, Maija Vilkkumaan yhtyeessä sekä Emma Salokoski Ensemblessä. Kosonen on yksi Ensembleä edeltäneen Emma Salokoski Trion perustajajäsenistä. Vilkkumaan yhtyeessä Kosonen on soittanut vuodesta 2001 alkaen. Kosonen on soittanut Anssi Kelan taustayhtyeessä vuodesta 2020 alkaen korvaten Tuomas Wäinölän yhtyeen toisena kitaristina. Hän soitti myös Ari Koivusen debyyttilevyllä. Lisäksi hän on soittanut muun muassa Raskasta joulua -kiertueilla (2006–2007) ja Vesa-Matti Loirin keikoilla. Kosonen oli myös soittamassa televisio-ohjelma K-70:n ensiesityksessä.
Kosonen on toiminut myös säveltäjänä muutamille artisteille etenkin Maija Vilkkumaan kanssa säveltänyt kappaleen "Mä haluun naimisiin", joka soi myös elokuvassa Toinen jalka haudasta.
Kosonen tunnetaan intohimoisena ruokaharrastajana. Hän toimi uutena vakiotuomarina Top Chef Suomi -televisiokilpailun kolmannella tuotantokaudella keväällä 2013.
Hän on ollut MTV3:n Levyraati-ohjelmassa vakioraatilaisena vuodesta 2024. Nyt keväällä 2025 esitettävällä kaudella hän jälleen arvioi kappaleita yhdessä muiden raatilaisten kanssa. Ohjelmaa luotsaa Jenni Pääskysaari.
Yksityiselämä.
Kosonen ja Maija Vilkkumaa avioituivat huhtikuussa 2007. Heillä on kaksi tytärtä, joista ensimmäinen syntyi vuonna 2007 ja toinen vuonna 2011.
Magnum (jäätelö)

Magnum on Unileverin jäätelö, jota myy ja markkinoi Suomessa Ingman. Se tuli maailmalla myyntiin vuonna 1989 ja on nykyään myynnissä yli 40 maassa.
Tuotteet ja mainonta.
Magnumin kaksi perusmakua ovat maitosuklaakuorrutteinen Classic ja valkosuklaakuorrutteinen White. Muita myynnissä olevia Magnum-tuotteita ovat muun muassa Almond, Mint, Gold, Infinity Caramel ja Strawberry White. Magnumilla on vuosien aikana ollut myynnissä myös useita muita makuja. 
Unilever kehitti vuonna 2003 rajallisen painoksen Magnum Seitsemän kuolemansyntiä -jäätelöitä: Kateuden, Koston, Mässäilyn, Laiskuuden, Turhamaisuuden, Himon ja Ahneuden. Jäätelöt oli kääritty paperiin, jossa oli kuva sarvipäisestä pirusta tulinen hanko kädessä. Jäätelöt olivat myynnissä Suomessa rajallisen ajan. Seitsemän kuolemansynnin australialainen mainos voitti palkinnon Cannesissa pidetyssä kansainvälisessä mainoskilpailussa.
Vuonna 2005 julkaistiin rajallinen painos Magnum 5 Aistia -jäätelöitä: Tuoksu, Tunto, Näkö, Kuulo ja Maku. Jäätelöt olivat myynnissä kesäsesongin 2005. Sarjaan kuului myös erikoisjäätelö Magnum 6. Aisti, jota myytiin ainoastaan Stockmannilla 8. kesäkuuta – 31. elokuuta 2005 välisenä aikana. Sarjan mauista valikoimiin jäi Magnum Näkö, jota myydään uudella nimellä Magnum Strawberry White.
Vuoden 2007 keväällä Unilever julkaisi Magnum-jäätelöitä, joiden tarkoituksena oli tuoda makuja maailmalta. Esimerkiksi Magnum Ecuador Dark oli kuorrutettu ecuadorilaisella suklaalla, Magnum Java puolestaan jaavalaisella maitosuklaakuorrutuksella ja Magnum Colombia Aroma sisälsi kolumbialaisesta Arabica-kahvijauheesta valmistettua kahvikastiketta.
Keväällä 2013 Magnum toi myyntiin 5 Kisses -sarjan, jonka makuja olivat Crème brûlée, Meringue et fruits rouges (marenki ja punaiset hedelmät), Tiramisù, Gâteau au Chocolat (suklaakakku) ja Tarte aux Pommes (omenapiirakka).
Rainforest Alliance.
Unilever on sitoutunut hankkimaan kaiken Magnumeissa käytettävän kaakaon Rainforest Alliance -sertifioiduilta tiloilta vuoteen 2015 mennessä. Yritys aloitti hankkimalla Magnum Ghana- ja Ecuador-jäätelöissä käytetyn kaakaon sertifioiduilta tiloilta vuonna 2011. Vuoden 2011 loppuun mennessä 37 % Magnumeista käytetystä kaakaosta hankittiin sertifioiduilta tiloilta.
Buddy Rich

Bernard ”Buddy” Rich (30. syyskuuta 1917 – 2. huhtikuuta 1987) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jota usein pidetään edelleen maailman parhaana rumpalina. Hänen vaikutuksensa rumpujen soittoon ja soittajiin on kiistaton. Richin ura alkoi vain 18-kuukautisena, ja jatkui hänen kuolemaansa saakka. Rich pystyi soittamaan äärettömän monimutkaisia sovituksia tarkasti, esiintyen tuntikausia big bandin kanssa – vaikka ei koskaan oppinut lukemaan nuotteja kuin auttavasti – ja kieltäytyi harjoittelemasta, soittaen vain esiintyessään. 
Vuonna 1948 Rich mursi urheillessaan vasemman kätensä, ja joutui pitämään kipsiä kuusi viikkoa. Koska hän oli sopinut kahden viikon keikan New Yorkin Paramount Theatreen ja lukuisia muita esiintymisiä, hän soitti kaikki keikat vasen käsi kipsissä. Rumpali Jo Jones totesi, että jos Richin käsi paranee tulisi jonkun murtaa se uudelleen. 
Vuonna 1949 Rich – hyvin tietoisena omista taidoistaan – suivaantui Louie Bellsonin kehittämästä ideasta käyttää kahta bassorumpua rumpusetissä. Bellson esitti 20 minuuttia pitkän soolon kahdella bassorummulla Paramount Theatressa, jolle yleisö hurrasi kymmenen minuuttia. Tähän Rich totesi kuivasti, että Belssonin tulisi opetella soittamaan ensin yhtä bassorumpua kunnolla, ennen kuin lisäisi toista settiinsä. 
Heinäkuussa 1965 Rich esiintyi mestarirumpaleiden Elvin Jonesin, Art Blakeyn ja Louie Bellsonin kanssa. Konsertin viimeisenä esiintyjänä oli Rich, joka paikalla olleiden kriitikoiden ja yleisön mukaan todisti olevansa mestareiden mestari. 
Rich esiintyi ja levytti lukemattomien jazzin supertähtien kanssa, kuten Dizzy Gillespie, Louis Armstrong, Art Tatum, Tommy Dorsey, Duke Ellington, Artie Shaw, Charlie Parker, Miles Davis, Frank Sinatra, Gene Krupa, Lionel Hampton, Mel Tormé, Harry James ja Charlie Ventura. Hänet tunnettiin erittäin kriittisenä ja vaativana muusikkona, joka ei hyväksynyt keskinkertaisuutta tai ammattitaidottomuutta. Toisaalta hän oli myös huumorintajuinen ja hauska persoona, jonka vuoksi hän esiintyi useasti Johnny Carsonin "The Tonight Show’ssa" ja lukuisissa muissa televisio-ohjelmissa. Suomalainen trumpetisti Simo Salminen soitti 1980-luvun taitteessa puolitoista vuotta Buddy Richin bändissä.
Richillä todettiin aivokasvain 1987 ja hän menehtyi sydänkohtaukseen vaativan aivoleikkauksen jälkeen. 
Tämän päivän huippurumpaleista muun muassa Ian Paice, Neil Peart, Charlie Watts, Steve Smith, Steve Gadd, Phil Collins, Carl Palmer, Dave Weckl, Vinnie Colaiuta ja Ed Shaughnessy pitävät Richiä esikuvanaan. Myös edesmennyt Led Zeppelinin rumpali John Bonham aloitti uransa kopioimalla Richin soittoa. Rich piti Bonhamin tyylistä, ja nimesi hänet yhdeksi rumpaleista, jolta hän voisi oppia jotain uutta.
Richille on myönnetty useita arvostettuja palkintoja, kuten "Down Beat" ja "The Modern Drummer" -lehtien Hall of Fame -palkinnot sekä The Jazz Unlimited Immortals of Jazz Award.
Lauri Pohjala

Lauri Pohjala (22. heinäkuuta 1870 Isokyrö – 30. tammikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun opettaja, joka oli 1920-luvulla kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri.
Pohjalan vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Frederik Pohjala ja Ida Josefina Stenbäck. Hän valmistui ylioppilaaksi 1888, suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1890 ja teologian kandidaatin tutkinnon 1898. Pohjala oli Helsingin suomalaisen reaalilyseon uskonnon opettajana 1898–1900, jumaluusopin esikäsitteiden apulaisopettajana Helsingin yliopistossa 1899–1900 ja Viipurin suomalaisen reaalilyseon uskonnon lehtorina 1900–1919. Hän oli Viipurin suomalaisen reaalilyseon rehtorina 1903–1919 ja Viipurin suomalaisen tyttökoulun jatkoluokkien opettajana 1902–1905. Viimeksi Pohjala oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon uskonnon yliopettajana 1919–1938 ja Helsingin kaupunginkirjaston avustavana kirjastonhoitajana 1921–1939.
Pohjala oli kokoomuksen kansanedustajana 1924–1926 valittuna Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli sosiaaliministerinä Ingmanin II hallituksessa 1924–1925. Kunnallispolitiikassa Pohjala oli mukana Viipurin kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana.
Sairaanhoitaja, sairaanhoidon opettaja ja sairaanhoito-opiston rehtori Irja Pohjala oli Lauri Pohjalan tytär.