tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Soul II Soul

Soul II Soul on englantilainen soulyhtye. Yhtyeen perusti Jazzie B Lontoossa vuonna 1988. Soul II Soul voitti kaksi Grammy-palkintoa ja sen kaksi ensimmäistä albumia nousivat Britannian albumilistan ykkösiksi.
Yhtyeen ensimmäisellä, vuoden 1989 "Club Classics Vol. I" -albumilla mukana olivat Jazzie B:n lisäksi tuottaja Nellee Hooper ja laulaja Caron Wheeler. Albumi oli maailmanlaajuinen myyntimenestys singlehitti ”Back to Life (However Do You Want Me)” siivittämänä, kohoten muun muassa brittilistan kärkeen ja Yhdysvaltain albumilistalla neljänneksitoista. 
Soul II Soulin toinen ja kolmas albumi, vuonna 1990 ilmestynyt "Vol. II: 1990 – A New Decade" ja vuonna 1992 ilmestynyt "Just Right Vol. III" eivät yltäneet aivan edeltäjänsä veroiseen maailmanlaajuiseen suosioon vaikkakin molemmat nousivat Ison-Britannian albumilistan kärkisijoille.
Serafim Fernandes de Araújo

Serafim Fernandes de Araújo (13. elokuuta 1924 – 8. lokakuuta 2019) oli brasilialainen pappi, joka toimi yhtenä katolisen kirkon kardinaaleista vuodesta 1998. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua vuoden 2005 konklaaviin ikänsä johdosta.
Araújo sai pappisvihkimyksensä 12. maaliskuuta 1949 ja toimi Belo Horizonten arkkipiispana vuosina 1986–2004.
Lou (rakennus)

Lou (perint. 樓; yksinkert. 楼 lóu) on kiinalainen rakennus, jossa on vähintään kaksi kerrosta ja kiinalaistyyppinen aumakatto. Rakennustyyppi on ollut käytössä Taistelevien läänitysvaltioiden (475 – 221 eaa.) ajalta asti. Sen ajan kirjallisissa lähteissä mainitaan ensi kertaa "kerrostetut talot" (chenglou). Lasitetuin tiilin koristellulla katolla voi olla kaksin- tai kolminkertaiset räystäät. Rakennusta ympäröivät terassi sekä dougong (鬥拱 dǒugǒng) -konsolit, jotka tukevat räystäitä. Perinteisen "loun" rakentamisessa kaikki liitokset on tehty puuliitoksina, ilman metallia tai minkäänlaista liima-ainetta. Monet "lout" ovat nykyään suosittuja matkailunähtävyyksiä.
"Loulla" oli erilaisia käyttötarkoituksia.
Yksityiskodin pienemmän kaksikerroksisen "loun" toinen kerros oli yleensä perheenpään kirjasto tai makuuhuone. 
Loisteliaampia olivat puistoihin tai näköalapaikoille rakennetut "lout". Niitä voi kutsua paviljongeiksi tai näköalatorneiksi. Niiden konsolit ovat värikkäät ja veistoksin koristellut.
Entisaikaan oli tapana jokaiseen suurempaan kaupunkiin rakentaa kellotorni (鐘樓 zhōnglóu) ja rumputorni (鼓樓 gǔlóu). Nämä ovat näyttäviä rakennuksia. 
Alun perin tornien tarkoituksena oli toimia musiikin näyttämönä. Sittemmin niitä käytettiin ajan ilmoittamiseen ja tämä oli niiden tehtävä Yuan-, Ming- ja Qing-dynastioiden ajan. Aamulla kaupungin porttien avaaminen ilmoitettiin kellonsoitolla ja illalla porttien sulkemista julistettiin rummulla.
Nuolitorneja (箭樓 jiànlóu) rakennettiin erityisesti Ming- ja Qing-dynastioiden aikana kaupunginporttien yhteyteen. Ne toimivat vartiotorneina. 
Kulmatornit (角樓 jiǎolóu) olivat kaupunginmuurin kulmissa sijaitsevia vartiotorneja.
Porttitornissa (城樓 chénglóu) on sen koosta riippuen yksi tai useampia portteja. Esimerkiksi Beijingin Tiananmen-porttitornissa on viisi porttia, joista keskimmäistä sai käyttää vain keisari.
Hakka-kansa kehitti omaleimaisen arkkitehtuurin, johon kuului toisistaan poikkeavia lou-muotoja. Ilmeisesti vanhinta tyyppiä edustaa "viiden feeniksin talo" (五鳳樓 wǔfènglóu), joka jäljitteli keskushallinnon ja hovin loisteliasta tyyliä. Kun Fujianissa asuva Hakka-kansa alkoi tuntea turvallisuutensa uhatuksi, kehitettiin puolustukseen tarkoitettu "maa-lou" (土樓 tǔlóu), joka on pyöreä tai neliskulmainen linnoitusmainen rakennelma, johon on vain yksi sisäänkäynti. Guangdongissa rakennettiin "neliskulmaisia louta" (四角楼 sìjǐaolóu).
Thälmann-pataljoona

Thälmann-pataljoona oli Espanjan sisällissodan kansainvälisiin prikaateihin kuulunut sotilasyksikkö, jonka riveissä taisteli noin 1 500 saksalaista, itävaltalaista ja skandinaavia. Pataljoonan komentajana toimi saksalainen kirjailija Ludwig Renn ja se oli nimetty saksalaisen kommunistin Ernst Thälmannin mukaan. Thälmann-pataljoona osallistui muun muassa Madridin puolustustaisteluihin.
Pataljoonassa taistelleiden ruotsalaisten muistomerkki "La Mano" sijaitsee Tukholmassa.
Nusrat Bhutto

Begum Nusrat Bhutto (sindhiksi: بیگم نصرت ڀھٽو, urduksi: بیگم نصرت بھٹو) (s. 23. maaliskuuta 1929 Isfahan, Iran – 23. lokakuuta 2011 Dubai, Yhdistyneet arabiemiirikunnat) oli edesmenneen Pakistanin pääministeri Zulfikar Ali Bhutton puoliso ja edesmenneen Pakistanin oppositiojohtaja Benazir Bhutton äiti.
Tausta.
Nusratin kurdiperhe asettui asumaan Karachiin silloiseen Brittiläisen Intiaan ennen Pakistanin ja Intian itsenäistymistä. Nusrat tapasi Zulfikar Ali Bhutton Karachissa, jossa he menivät naimisiin 8. syyskuuta vuonna 1951. Tämä oli Zulfikar Ali Bhutton toinen avioliitto, josta syntyi yhteensä neljä lasta:
Perhe ja ura.
Vuosina 1972-1977 Nusrat toimi poliittisella kentällä lähinnä edustustoimissa ja lukuisilla ulkomaanvierailuilla miehensä Zulfikarin rinnalla. Bhutto toimi pääministerin rouvana vuosina 1973-1977. 
Vuonna 1979 miehensä Zulfikar Ali Bhutton oikeudenkäynnin ja teloituksen jälkeen Nusratista tuli Pakistanin kansanpuolueen puheenjohtaja. Vuonna 1982 syöpää sairastava Nusrat sai lähteä maasta sairaalahoitoon Lontooseen, ja hänen tyttärensä Benazir sai puolueen johtajuuden vuonna 1984.
Palatessaan Pakistaniin 1980-luvun lopulla hän toimi kansanedustajana Pakistanin parlamentissa.
Myös tyttärensä Benazirin pääministeriuran aikana Nusrat toimi salkuttomana ministerinä ja pääministerin sijaisena.
1990-luvun alussa Nusratin ja Benazirin välit katkesivat, kun äiti Bhutto rupesi tukemaan poikaansa Murtazaa jossain suvun välisessä kiistassa, mutta Nusrat solmi suhteet takaisin tyttäreensä kun Murtaza murhattiin vuonna 1996. 
Nusrat asui tyttärensä perheen kanssa Dubaissa ja kärsi aivoverenkiertohäiriöstä ja Alzheimerin taudista.
Hot Wheels (brändi)

Hot Wheels on leikkiautomerkki, jonka loi vuonna 1968 yhdysvaltalainen lelutehdas Mattel. Se kilpaili tuotemerkkien Johnny Lightning ja Matchbox kanssa, kunnes Mattel sai oikeudet Tyco Toysin Matchbox -brändiin vuonna 1996. Alkuperäisen Hot Wheelsin logon suunnitteli Rick Irons, joka työskenteli Mattelilla.
Mallit.
Hot Wheelsin pienoismalliautot tehtiin alun perin mittakaavassa 1:64, mutta vuonna 1970 alettiin tehdä muunkin kokoisia leikkiautoja. Autoja on monenlaisia, kuten Hot Rodeja sekä Formula 1- ja NASCAR-autoja. Hot Wheels on tunnettu erityisesti pienissä erissä julkaistuista erikoismalleistaan. Nykyään on olemassa ainakin kymmenentuhatta erilaista Hot Wheels -autoa.
Hot Wheelsin tuotteisiin kuuluu myös muita moottoriajoneuvoja, kuten "Hot Line" -junia, "R-R-Rumblers" moottoripyöriä, "Hot Birds" -lentokoneita ja ladattavia "Sizzlers"-sähköautoja. Lisäksi on saatavilla erilaisia lisätarvikkeita, kuten ajoratoja pienoismalleille.
Muuta.
Hot Wheelsistä on olemassa tv-sarja nimeltä "Hot Wheels Battle Force 5" ja myös kaksi elokuvaa.
Staré Město

Prahan vanhakaupunki () on Tšekin pääkaupunki Prahan kaupunginosa. Vltavajoen mutkaan sijoittuvalle alueelle muodostui kauppapaikka ja asutusta ensimmäisen kerran 800-luvulla.
Vanhakaupunki on Prahan turismikeskus. Kapeat pikkukadut ovat täynnä matkamuistomyymälöitä, ravintoloita ja oluttupia. Tärkeimmät nähtävyydet sijaitsevat Vanhankaupungin aukion ympäristössä:
Galaxy (yhtye)

Galaxy on suomalais-senegalilainen yhtye, joka soittaa senegalilaiseen mbalax-musiikkiin perustuvaa populaarimusiikkia. Yhtye koostuu pääasiassa senegalilaisista maahanmuuttajamuusikoista. Musiikissa on vaikutteita senegalilaisen musiikin lisäksi muun muassa salsasta, reggaesta ja bolerosta. Pääasiassa ovat silti länsiafrikkalaiset sabar-, tama- ja djemberummuilla tuotettavat rytmit. Koko mbalax-musiikki perustuu aika pitkälti improvisoinnille, vaikka rytmikuviot ovatkin perinteisiä ja soitto kurinalaista.
Musiikki on rytmikästä ja tanssittavaa ja se on saavuttanut suurta suosiota Senegalin ja Suomen lisäksi muun muassa Ruotsissa ja Virossa. Yhtye vierailee lähes joka talvi toisessa kotimaassaan Senegalissa.
Galaxya pidetään yhtenä Euroopan korkeatasoisimpana afrikkalaisyhtyeenä. Yhtye aloitti Suomessa vuonna 1992. Yhtyeen alkuna oli Hasse Wallin perustama Asamaan-yhtye, joka aloitti jo 1980-luvun lopulla senegalilaisen populaarimusiikin esittämisen.
Alkuaikojen jäsenistä Rane Diallo on ollut mukana Youssou N'Dourin kuuluisassa Super Etoile De Dakar -yhtyeessä. Eräs Asamaanin alkuperäisjäsenistä, senegalilainen Badu Ndjay käytännössä myös perusti Youssou N'Dourin yhtyeen ennen Suomeen muuttoaan.
Yhtye on tehnyt yhteistyötä myös kosketinsoittaja Seppo Kantosen ja saksofonisti Eero Koivistoisen kanssa yhtyeessä Senegalese Drums.
Yhtyeen esiintymiseen on kuulunut spontaani ja suora yhteys yleisöön ja soiton ja musiikin ilo. Yhtyeen keikoilla on esiintynyt myös monia vierailevia artisteja muun muassa Hasse Walli, Sakari Kukko, Ismaila Sane, Christer Hackman, Carl-Johan Häggman ja moni muu. 
Galaxylle myönnettiin 2005 kulttuuriministeriön Suomi-palkinto. Alajärven kaupunki myönsi yhtyeeseen kuuluvalle Yamar Thiamille kaupungin kulttuuripalkinnon 2006. Ismaila Sane on saanut Kalevala korun kulttuurisäätiön tunnustuspalkinnon 2005 sekä Vuoden Lempon 2003, Lempäälän kunnan antaman tunnustuksen.
Nude (Camelin albumi)

Nude on brittiläisen Camel-yhtyeen vuonna 1981 julkaistu kahdeksas albumi. Se on myös yksi yhtyeen lukuisista konsepti-albumeista. Se julkaistiin tammikuussa 1981. Levy perustuu tositarinaan japanilaisesta sotilaasta (Hiroo Oneda), joka on joutunut toisessa maailmansodassa autiolle saarelle, eikä tiedä, että sota on jo ohi. Nude "alaston" on peräisin hänen sukunimestään Onoda. Suurin osa albumin raidoista on instrumentaalimusiikkia, ja albumilla on vain muutama laulettu kappale. Levyn sanoitukset kirjoitti pääasiassa Susan Hoover. Tämä on viimeinen albumi jolla soittaa alkuperäinen rumpali Andy Ward, ja myös viimeinen, jolla soittaa enemmän kuin yksi alkuperäisjäsen.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
The Last Farewell:
Ina Liljeqvist

Regina (Ina) Maria Liljeqvist (omaa sukua Villgrén, 7. syyskuuta 1849 Oulu – 6. helmikuuta 1950 Oulu) oli Oulussa toiminut valokuvaaja.
Ina Liljeqvist syntyi Oulussa satulaseppä Mikal Willgrenin perheeseen ainoana tyttönä kahdeksan lapsen joukossa. Hän kävi kotikaupungissaan ns. mamsellinkoulun ja opiskeli sitten Pietarissa ompelua ja kieliä. Palattuaan Ouluun hän meni kuitenkin valokuvaajan oppiin. Vaikutteita hän oli ehkä saanut synnyinkodistaan, jossa kiertelevä valokuvaaja Carl Petter Mazer otti valokuvia asiakkaista kesällä 1865 ja Lars Peldan 1866. Avioiduttuaan vuonna 1884 telegrafisti Fredrik Liljeqvistin kanssa hän perusti valokuvaamon Ina Liljeqvist &amp; Co. 
Kuvaamosta tuli alan suurin ja nykyaikaisin Oulussa. Se toimi ensin Kajaaninkadun ja Mäkelininkadun kulmassa, mutta vuonna 1909 Liljeqvist rakennutti miehensä kuoleman jälkeen uuden talon Kajaanin- ja Uudenkadun kulmaan. 1890-luvulla ja 1900-luvun alussa Liljeqvist oli Oulun huomattavin valokuvaaja.
Uransa aikana hän otti henkilökuvien ohella paljon kaupunkikuvia, vanhimmat lokakuulta 1886 Oulun rautatieaseman vihkiäisistä. 1910-luvun loppuessa hänen toimintansa valokuvaaja kuitenkin hiljeni ja vähitellen lakkasi kokonaan. Liljeqvist asui talossaan aina vuoteen 1944, jolloin se tuhoutui pommituksessa, samalla kun ilmeisesti hänen liikkeessään olleet arvokkaat vuosikymmenten aikana otettujen valokuvien negatiivit. Ina Liljeqist kuoli Oulussa satavuotiaana helmikuussa 1950.
Mihail Lebedev (taidemaalari)

Mihail Ivanovitš Lebedev (; 4. marraskuuta 1812 Tartto – 13. heinäkuuta 1837 Napoli) oli venäläinen taidemaalari. Hän syntyi Tartossa ja opiskeli Pietarin akatemiassa Maksim Vorobjovin johdolla. 
Lebedev sai vuonna 1833 kultamitalin "Näkymästä Laatokalla". Taiteilija matkusti vuonna 1834 Italiaan, johon hän päätti jäädä työskentelemään; häneltä on säilynyt tältä ajalta useita Italian maisemia kuvaavia maisemamaalauksia.
Lebedevin ura jäi kuitenkin lyhyeen, sillä hän kuoli nuorena sairastuttuaan epidemian aikana koleraan Napolissa.
Bob Papenbrook

Robert DeWayne Papenbrook (18. syyskuuta 1955 – 17. maaliskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnettiin animesarjojen ja elokuvien dubbauksista.
Biografia.
Ennen ääninäyttelemistä Papenbrook opetti taistelulajeja kymmenen vuotta ja toimi myös potkunyrkkeilyn valmentajana. Vuonna 1993 Papenbrook teki ensimmäisen ääniroolinsa dubattuaan Giant Roboa. Tämän jälkeen hänen uralleen kertyi yhteensä 114 dubattua sarjaa, joiden lisäksi Papenbrookin ääntä kuultiin myös televisiosarjoissa, kuten Power Rangers Turbo, Power Rangers Lost Galaxy, Power Rangers Wild Force ja VR Troopers. Näiden ohella hän teki myös äänirooleja videopeleihin ja yhden vierasesiintymisen televisiosarjassa Teho-osasto vuonna 2003, jolloin Papenbrook esitti poliisia.
Papenbrook oli naimisissa Debbie Rothsteinin kanssa vuodesta 1978 aina kuolemaansa asti. Heillä oli myös yksi lapsi Bryce Papenbrook, joka isänsä ja äitinsä tavoin on ääninäyttelijä. Papenbrook kuoli vuonna 2006 krooniseen keuhkon lisätautiin.
Kourujärvi

Kourujärvi on kaupunginosa Raumalla. Alueella on muun muassa ala-aste, kirjasto ja päiväkoti. Kourujärvellä sijaitsee myös Lähdepellon kuntoilualue, jossa voi harrastaa talvella hiihtoa, pulkkailua ja luistelua. Lähdepellolla on myös kahden kaukalon jäähalli Tuki-areena. Kesällä Lähdepellon alueella on mahdollisuus harrastaa liikuntaa pururadoilla tai pelata esimerkiksi tennistä tai pesäpalloa.
Kourujärvellä sijaitsee Bergströmin lampi eli "Pärskä", jonka uimaranta on yksi Rauman neljästä EU-uimarannasta. Rannan vieressä on Monnan jalkapallokenttä. Kourujärven väestönsuojassa sijaitsevat puolestaan maksutta käytössä olevat kuntosali ja painisali.
Young Stribling

William Lawrence Stribling Jr. (26. syyskuuta 1904 Bainbridge, Georgia, Yhdysvallat – 3. lokakuuta 1933 Maconin lähistöllä), tunnettu yleensä nimellä Young Stribling, oli yhdysvaltalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä ja jopa maailmanmestari. Hänen nuorempi veljensä Herbert "Baby" Stirling oli myös ammattinyrkkeilijä.
Young Stribling sai maailmanmestaruuden arvon 4. lokakuuta 1923 hämäräperäisenä pidetyn ottelun jälkeen. Vastustajana oli Mike McTigue, joka väitti toisessa kädessään olleen luunmurtuman ottelussa.
Lyhyeksi jääneen elämänsä aikana Young Stribling ehti voittaa 256 ottelua, hävitä 16 ja päätyä 15 kertaa ratkaisemattomaan.
Zdzisław Hoffmann

Zdzisław Hoffmann (s. 27. elokuuta 1959 Świebodzin) on puolalainen entinen kolmiloikkaaja.
Hoffmannin suurin saavutus on maailmanmestaruus Helsingistä 1983 tuloksella 17,42. Olympialaisiin Hoffmann osallistui Moskovassa 1980, jossa hän karsiutui finaalista. Hänen ennätyksensä on 17,53, jonka hän hyppäsi 4. kesäkuuta 1985 Madridissa.
Rionmuuranen

Rionmuuranen ("Myrmotherula fluminensis") on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, jota tavataan Brasiliassa Rio de Janeiron osavaltiossa.
Rionmuuranen on kooltaan noin 10 cm. Koiraan höyhenpuku on päästä, selästä ja perästä tumman mustan sininen. Vatsa on vaaleampi. Lajilla on tummempi rinta. Rionmuurasen silmänympärykset ovat siniset. Siivet ovat sinisen, mustan ja valkoisen kirjavat. Naaraalla on harmaampi pää ja rinta on vaaleampi. Selkä on ruosteenvärinen. Koiras muistuttaa valkokuvemuurasen alalajia "M. axillaris luctuosa"a. Lajin äänet muistuttavat valkokuvemuurasen ääniä.
Rionmuuraset elävät metsissä 35–200 metrin korkeudessa. Lajin linnut muodostavat usein sekaparvia esimerkiksi hiirimuurasten ("Myrmotherula unicolor") kanssa. Rionmuuraskannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on metsien kaataminen maanviljelyksen tieltä, polttopuiksi ja rakennusmateriaaliksi.
Pierre Musy

Pierre Musy (25. elokuuta 1910 – 21. marraskuuta 1990) oli sveitsiläinen rattikelkkailija.
Musy voitti Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympialaisista kultaa neljän-miehen kelkasta, hänen lisäkseen joukkueessa laskivat Arnold Gartmann, Charles Bouvier ja Joseph Beerli. Vuotta aikaisemmin hän oli voittanut samalla joukkueella MM-hopeaa St. Moritzista.
Eija Ailasmaa

Eija Aulikki Ailasmaa (o.s. "Ollikainen", s. 12. syyskuuta 1950 Rovaniemi) on suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Sanoma Magazines BV:n toimitusjohtaja vuosina 2003–2011.
Ailasmaa valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970, toimittajaksi vuonna 1975 Sanoma Oy:n toimittajakoulusta ja valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1982 Helsingin yliopistosta. Hän aloitti uransa "Ilta-Sanomien" toimittajana (1975–1982) ja uutispäällikkönä (1983–1985). Hän oli "Kodin Kuvalehden" päätoimittaja 1985–1989.
Vuosina 1989–1997 Ailasmaa oli Sanomaprintin/Helsinki Median kustannusjohtaja. Vuosina 1998–2000 hän oli Sanoma Magazines Oy:n varatoimitusjohtaja ja vuosina 2000–2003 toimitusjohtaja. Vuosina 2002–2003 hän oli Sanoma Magazines BV:n vt. toimitusjohtaja ja vuosina 2003–2011 toimitusjohtaja. Ailasmaa oli "Talouselämä"-lehden Päättäjänaiset 2008 -listalla yritysmaailman Suomen vaikutusvaltaisin nainen. Hän on Sanoman toimitusjohtajan Hannu Syrjäsen sijainen.
Ailasmaa on ollut Huhtamäki Oyj:n hallituksen jäsen vuodesta 2005. Vuosina 2008–2015 ja 2016–2019 hän oli Solidiumin hallituksen varapuheenjohtaja. Vuodesta 2010 Ailasmaa on ollut Outotecin hallituksen ja henkilöstöasiainvaliokunnan jäsen.
Yksityiselämä.
Ailasmaan puoliso on THL:ssä työskentelevä Reijo Ailasmaa. Heillä on kaksi lasta.
HK Dukla Trenčín

HK Dukla Trenčín on vuonna 1962 perustettu slovakialainen jääkiekkoseura, jonka edustusjoukkue pelaa maan pääsarjassa Tipos Extraligassa. Seuran kotihalli on Zimný štadión Pavla Demitru (suom. Pavol Demitran talvistadion) Trenčínin kaupungissa Slovakiassa. Joukkueen päävalmentaja on Antonín Stavjaňa. 
Joukkue voitti vuonna 1992 ensimmäisen pääsarjamestaruutensa silloisessa Tšekkoslovakian liigassa. Tšekkoslovakian hajottua se on voittanut Slovakian pääsarjamestaruuden kolmesti vuosina 1994, 1997 ja 2004.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Kongsvinger

Kongsvinger (metsäsuomeksi Vinkeri) on kaupunki Norjassa Innlandetin läänissä. Kongsvinger sai kaupunkioikeudet vuonna 1854. Vuonna 1964 Vinger ja Brandval yhdistettiin Kongsvingeriin. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 17 966 asukasta.
Kongsvingerissä on kolme taajamaa: kuntakeskus Kongsvinger sekä Roverud ja Austmarka.
Historia.
Kongsvinger syntyi kauppalana keskiajalla. Kaupunki toimi kauppalana sen hyvien kulkuyhteyksien ansiosta. Viikinkipäälliköt pääsivät veneellä Ruotsiin lähtiessään Kongsvingerista. 
1600- ja 1700-lukujen vaihteessa Glåmdalin piirikunnan itäisiä osia asuttivat suomalaiset siirtolaiset, jotka tulivat Ruotsin rajan yli Norjaan. Aluetta kutsutaan Finnskogeniksi, ”suomalaiseksi metsäksi”. 
Urheilu.
Kongsvinger on menestynyt hyvin urheilussa, kun otetaan huomioon se, että kaupunki on suhteellisen pieni. Kongsvingerilainen Sverre Strandli voitti urallaan moukarinheiton Euroopan-mestaruuden ja teki lajinsa maailmanennätyksen. 
Konsvinger on menestynyt myös jalkapallossa. Kaupungin joukkue Kongsvinger IL pelasi Norjan mestaruussarjassa vuosina 1983–1999. Joukkue voitti hopeaa Norjan liigassa vuonna 1992. 
Media.
Paikallislehti "Glåmdalen" ilmestyy kolmesti viikossa. 
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Sverre Strandli

Sverre Strandli (30. syyskuuta 1925 Brandval – 4. maaliskuuta 1985) oli norjalainen moukarinheittäjä. Strandli voitti urallaan sekä kultaa (1950) että hopeaa (1954) EM-kisoissa. Hän myös piti hallussaan miesten moukarinheiton maailmanennätystä lähes kaksi vuotta. Strandli valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuosina 1950 ja 1953. 
Olympialaisissa Strandli kilpaili kolme kertaa: vuonna 1952 Helsingissä hän sijoittui seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Melbournessa hän sijoittui kahdeksanneksi. Roomassa 1960 Strandli oli lopputuloksissa yhdestoista. Roomassa hän oli Norjan lipunkantajana.
Kim Young-ho

Kim Young-ho (s. 4. syyskuuta 1971) on eteläkorealainen florettimiekkailija. Kim voitti vuoden 2000 olympialaisissa kultaa henkilökohtaisessa floretissa ja oli maansa ensimmäinen olympiavoittaja miekkailussa. Kim on opiskellut Daejeonin yliopistossa.
Too Fortunate to Cry

Too Fortunate To Cry on Matthau Mikojanin EP ja toinen singlejulkaisu hänen sooloalbumiltaan "Matthau Mikojan". Single julkaistiin 23. huhtikuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. Sillä on mukana myös cover-versiot seuraavista kappaleista: Roy Orbisonin "You Got It", Aerosmithin "Mama Kin" sekä Frank Sinatran tunnetuksi tekemä "My Way". Em. kappaleet eivät löydy Mikojanin albumilta.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 19.
Descent 3

Descent 3 (myös Descent³) on Outrage Entertainmentin kehittämä ja Interplay Entertainmentin vuonna 1999 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Outrage Games kehitti ja Interplay Entertainment julkaisi 1999 pelille "Descent³: Mercenary"-laajennuksen.
Tarina.
Pelin alussa Puolustajan alus Pyro-GX on syöksymässä Aurinkoon. Juuri ennen kuin alus ehtii sulaa, eräs avaruusalus pelastaa Puolustajan juuri kreivin aikaan vetovoimasäteellä. Pyro-GX vedetään ison avaruusaluksen sisään. Puolustaja irrotetaan Pyro-GX:stä, ja hänen aluksensa pudotetaan takaisin avaruuteen. Auringon vetovoima on niin voimakas, että Pyro-GX syöksyy uudestaan Aurinkoon.
Avaruusaluksessa Puolustaja ystävystyy uuden työnantajansa kanssa, joka ilmoittaa hänelle, että PTMC (lyhenne on muuttunut ja tulee nyttemmin sanoista Post Terran Mining Corporation) itse oli kehittänyt tietokoneviruksen, joka aiheutti kaivosrobottien kapinoinnin. Viruksessa oli käytetty äärimmäisen kehittynyttä nanoteknologiaa hyödyksi. Puolustaja haluaa mennä kostamaan Dravisille tästä turhuudesta uuden, nopeamman Pyro-GL:n (Puolustajan uusi alus tuhoutuneen Pyro-GX:n tilalle) avulla.
Tuhottuaan monet robotit Puolustaja menee varsin murskaavalla tavalla Dravisin puheille. Dravis on kuitenkin kutsunut robottinsa tappamaan Puolustajan. Puolustajan pieni opasrobotti tulee kuitenkin pelastamaan häntä, mutta Dravisin robotti tulittaa laserilla opasrobottia. Kun robotin huomio kiinnittyy opasrobottiin, Puolustaja pääsee ampumaan laserpistoolilla Dravisin robottia pelastaakseen opasrobottinsa. Opasrobotti oli kuitenkin surmannut Dravisin laseria muistuttavilla roihuilla. Puolustaja onnistuu pysäyttämään viruksen pienistä ongelmista huolimatta, ja Maa on turvassa.
H418ov21.C

H418ov21.C (lyhennys sanoista "House 418 of 21st century") on vuonna 1994 julkaistu suomalaisen black metal -yhtyeen Beheritin kolmas täyspitkä albumi. Se on samalla yhtyeen ensimmäinen ambient-levy.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Beherit.
Piirpauke (albumi)

Piirpauke on suomalaisyhtye Piirpauken debyyttialbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1975.
Tyyliltään levy yhdistelee erilaisia musiikkityylejä kuten jazzia, progressiivista rockia, maailmanmusiikkia ja folkia. Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Konevitsan kirkonkellot”.
Albumi julkaistiin Love Records -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Vuonna 1978 albumi julkaistiin LP-levynä Ruotsissa. Albumi julkaistiin uudelleen 1970-1980-luvuilla yhteensä kolmesti LP-levynä. Vuonna 1989 albumi julkaistiin Siboneyn toimesta CD-levynä ensi kertaa ja seuraavaksi vuonna 2007 remasteroituna painoksena. Levy on julkaistu CD-levynä myös Etelä-Koreassa ja Suomessa vielä kahdesti vuoden 1989 ja 2007 painoksien lisäksi. Vuonna 2020 Svart Records julkaisi albumista kaksi uutta, rajoitettua vinyylilevypainosta mustalla ja kultaisella vinyylillä.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sävellykset trad. ja kaikki kappaleet sovittaneet Kukko, Walli, Hytti ja Wasama, ellei toisin mainita.
Tietoa kappaleista.
Levy sisältää vain viisi kappaletta. Levyn aloittaa romanialainen kansansävelmä ”Kuunnousu”. Seuraavana kuullaan ”Legong”, joka on balilainen tanssi. Tanssi kertoo ihmisen deokraattisesta oikeudesta päättää itse omasta kohtalostaan. ”Uusi laulu paimenille” on vanhaan kiinalaiseen perintöön pohjautuvaa musiikkia, joka on kuitenkin uuden kiinalaisen musiikin tyylistä. B-puolen aloittaa Sakari Kukon itse säveltämä kappale ”Cybele”. Levyn päätöskappaleena toimii ”Konevitsan kirkonkellot”, joka on vanha karjalainen kantelesävelmä. Sävellys mukailee Laatokalla sijaitsevan Konevitsan luostarin kellojen sointia.
Beguine

Beguine on tanssityyppi. Se muistuttaa hidasta rumbaa. 
Beguine oli todella suosittua 1930-luvulla muun muassa Guadeloupella ja Martiniquella. Cole Porterin teki kappaleen ”Begin the Beguine” yhteen musikaaliinsa ja kappale päätyi Fred Astairen tähdittämään elokuvaan "Broadway Melody" (Broadway Melody of 1940) auttoi tanssimuotoa tulemaan tunnetuksi myös Karibian ulkopuolella.
.45 ACP

.45 ACP (eli 11.43 × 23mm Automatic Colt Pistol, tunnetaan myös nimellä .45 Auto) on John Browningin kehittämä käsiaseen patruuna. Browning valmisti patruunan Yhdysvalloissa vuonna 1904 uutta itselataavan pistoolin prototyyppiä varten, josta myöhemmin muodostui Colt M1911 -pistooli Yhdysvaltain maavoimien käyttöön. 
Nykyään .45 ACP on eräs maailman pitkäikäisimmistä edelleen siviili- ja armeijakäytössä olevista käsiaseiden ja konepistoolien patruunoista.
.45 ACP on monessa suhteessa suosittu patruuna matalan lähtönopeuden takia. Vaimentimella varustettu ase muuttuu lähes äänettömäksi koska suupamauksen poistuttua luodin lennosta ei tule tavanomaista äänennopeuden ylittämisestä aiheutuvaa melua. Toisen maailmansodan aikana rakennettiin vaimennettuja konepistooleja nimenomaan .45 ACP:lle koska suupamaus oli ainoa vaimennettava kohde.
Vaikka energiataulukoiden mukaan .45 ACP ei ole tehokkaimmasta päästä ja raskas sekä hidas luoti ei ole parhain henkilökohtaisten panssareiden läpäisyyn, on raskaalla luodilla varustetuille pistooleille oma vannoutunut käyttäjäkunta "pysäytysvoiman" takia.
Shahnawaz Bhutto

Shahnawaz Bhutto (1958–1985) oli Pakistanin entisen pääministerin ja presidentin Zulfikar Ali Bhuton ja tämän vaimon Nusratin nuorin poika. Bhutto sai koulutuksensa Pakistanissa ja myöhemmin ulkomailla. 
Shahnawaz oli Sveitsissä, kun Muhammad Zia ul-Haqin johtama sotlasjuntta teloitti Shahnawazin hänen isänsä vuonna 1979. Teloituksen ja oikeudenkäynnin aikana Shahnawaz ja tämän veli Murtazan järjestivät kansainvälisen kampanjan isänsä hengen pelastamiseksi, mutta turhaan. Shahnawaz ja Murtazan jatkoivat Zia ul-Haqin vastaista kampanjaa maanpaossa. Shahnawazin uskotaan perustaneen ryhmän,joka yritti kaataa Zian hallinnon Pakistanissa. 
18. kesäkuuta vuonna 1984 Bhutto löydettiin kuolleena tämän Ranskan Rivieran asunnosta Nizzasta. Bhutto kuoli hämärissä olosuhteissa, ja Bhuton perhe väitti, että hänet olisi myrkytetty. On todennäköistä, että Bhutto kuoli huumeiden yliannostukseen. Ketään ei haastettu oikeuteen, mutta Shahnawazin vaimo Rehana oli Ranskan poliisin ykkösepäilty ja vankeudessa pitkän aikaa. Rehana todettiin kuitenkin syyttömäksi. Hän sai luvan lähteä maasta ja matkusti Yhdysvaltoihin. Bhutoilla oli yksi lapsi, Sassi. 
Bhuton hautajaisiin Larkanassa osallistui noin 25 000 ihmistä, ja se oli samalla yksi suurimmista Zian hallinnon vastaisista oppositiokampanjoista.
Cole Porter

Cole Albert Porter (9. kesäkuuta 1891 Peru, Indiana – 15. lokakuuta 1964 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän on käsikirjoittanut lukuisia musikaaleja ja suuri osa hänen kuuluisimmista kappaleista on hänen musikaaleistaan. Porter on saanut musiikistaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Porterin tunnetuimpia kappaleita ovat ”What Is This Thing Called Love?” (1929), ”Love for Sale” (1930), ”Night and Day” (1932), ”I Get a Kick out of You” (1934), ”Begin the Beguine” (1935) ja ”I’ve Got You Under My Skin” (1936).
Vuonna 1946 Porterin elämästä tehtiin elokuva "Yö ja päivä", jossa Porteria esitti Cary Grant. Vuonna 2004 Porterista tehty elokuva "De-Lovely" (pääosassa Kevin Kline) käsittelee myös Porterin homoseksuaalisuutta.
Ramón Fonst

Ramón Fonst Segundo (31. elokuuta 1883 Havanna, Kuuba − 10. syyskuuta 1959 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen kalpa-, säilä- ja florettimiekkailija. Hän voitti olympiakultaa kalvassa vuoden 1900 ja 1904 olympialaisissa. Fonst on olympialaisissa menestynein latinalaisamerikkalainen urheilija neljällä kultamitalilla ja yhdellä hopealla.
Fonstia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista miekkailijoista. Hän voitti Ranskan mestaruuden jo yksitoistavuotiaana ja Pariisin olympialaisissa hän voitti kultamitalin vain 17-vuotiaana. Fonst voitti 1926 Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden säilällä, floretilla ja kalvalla. Vuoden 1930 mestaruuskilpailuissa Havannassa hän voitti floretin ja kalvan saamatta yhtään osumaa koko kilpailun aikana. Vuonna 1938, 55-vuotiaana hän voitti vielä joukkuekalvan ja hopeaa henkilökohtaisessa florettikilpailussa.
Fonst kilpaili myös ammunnassa, polkupyöräilyssä ja ranskalaisessa nyrkkeilyssä. Aktiiviuransa jälkeen Fonst työskenteli Kuuban urheiluministeriössä asiantuntijana.
Oman kertomansa mukaan Fonst esitti elämänsä aikana yli sata kaksintaisteluhaastetta, mutta kävi vain yhden kaksintaistelun.
Mukarram Jah

Prinssi Barkat Ali Khan Mukarram Jah Asaf Jah VIII (6. lokakuuta 1933 Hilafetin linna, Nizza, Ranska – 15. tammikuuta 2023 Istanbul, Turkki) tunnetaan nimellä Mukarram Jah, oli Hyderabadin viimeisen hallitsijan Azam Jahin poika. Mukarramin äiti Hadice Hayriye Ayshe Dürrühsehvar oli Ottomaanien valtakunnan viimeisen kalifin Abdul Mejid II:n tytär.
Eton Collegen jälkeen Jah lähti Harrowin Collegeen ja Cambridgen yliopistoon ja sen jälkeen hän opiskeli London School of Economicsissa ja Sandhurstin kuninkaallisessa sotilasakatemiassa. Jah lähti Hyderabadin palatsistaan ja lähti 2 000 km² maatilalleen Australian takamaille, jonka hän kuitenkin myi pian. Viimeiset vuotensa Jah asui Istanbulissa, Turkissa. Hän sairasti diabetesta.
Käyttäytymistiede

Käyttäytymistieteet käsittävät ne tieteenalat, jotka tutkivat ihmisten ja eläinten toimintaa, vuorovaikutusta ja käyttäytymistä.
Käyttäytymistieteisiin voidaan lukea muun muassa:
S/S Coccolita

S/S Coccolita oli höyrylaiva, joka valmistui Oskarshamns Mekaniska Verkstad -telakalla Ruotsissa vuonna 1915. Sen nimi oli alkujaan Heimdall.
Käyttöhistoria.
S/S Coccolita aloitti liikennöinnin Tukholman ja Riian välillä 1915. 1920-luvulla se kulki myös Turusta Tukholmaan. Alus ajoi karille Tukholman saaristossa ja upposi 8. helmikuuta 1929, minkä jälkeen se tuotiin Suomeen korjattavaksi. Korjattuna se oli 1930-luvulla käytössä kesäisin Tukholman ja Helsingin välisellä reitillä, talvisin taas Turun ja Tukholman välillä. Alus kuljetti Ruotsiin myös sotalapsia vuonna 1942. Alus peruskorjattiin 1948 ja muutettiin seuraavana vuonna öljykäyttöiseksi. Se ajoi kuitenkin karille Bogskärissä jo 20. tammikuuta 1950.
Alus oli vuonna 1952 jälleen liikenteessä Turku–Tukholma-välillä. Se myytiin Siljalle vuonna 1957, jolloin sen nimi muuttui Siljaksi. Alus liikennöi 1961–1964 Helsingin ja Travemünden välillä. Vuonna 1967 laiva myytiin Kokkolaan ja nimeksi annettiin Coccolita. Se liikennöi Kokkola–Skellefteå-välillä ja Oulu–Luulaja-välillä vuonna 1968. Vuonna 1970 liikennöitiin Maarianhamina–Tukholma-välillä nimellä Coccolita. Lokakuussa 1970 laiva myytiin romutettavaksi ja vuonna 1971 se romutettiin Katajanokalla.
Todistaja (elokuva)

 
Todistaja () on Billy Wilderin ohjaama yhdysvaltalainen oikeussalidraama vuodelta 1957. Se perustuu Agatha Christien novelliin ja näytelmään "Syyttäjän todistaja" (novellikokoelmassa "Kuoleman koira"). Elokuvan pääosissa ovat Tyrone Power, Marlene Dietrich, Charles Laughton ja Elsa Lanchester.
Tarina.
Elokuva kertoo menestyksekkäästä asianajajasta nimeltä sir Wilfrid Robarts (Charles Laughton), joka ottaa asiakkaakseen Leonard Volen (Tyrone Power), jota epäillään keski-ikäisen naisystävänsä murhasta. Volen saksalainen vaimo Christine (Marlene Dietrich) lupaa ensin todistaa puolustuksen hyväksi ja antaa miehelleen alibin, mutta kun paljastuu, että hän oli vielä naimisissa toisen kanssa, kun hän nai Volen, ja liitto ei ollut pitävä, tämä ryhtyy syyttäjän todistajaksi. Hän kertoo todistajanaitiossa miehensä tunnustaneen murhanneensa ystävänsä, ja tämän pyytäneen häntä valehtelemaan, mutta hän päättää lopulta kertoa totuuden. Oikeudenkäynnin aikana sir Robarts tapaa juna-asemalla naisen, joka antaa tälle kirjeitä, jotka rouva Vole on kirjoittanut Max-nimiselle henkilölle. Kyseisissä kirjeissä esitetyt seikat antaisivat Christinelle vahvan motiivin valehdella. Wilfrid esittää kirjeet oikeudenkäynnissä, ja valamiehistö toteaa Leonard Volen syyttömäksi. Oikeudenkäynnin jälkeen saliin jäävät vain Wilfrid ja Christine Vole. Vole kertoo lavastaneensa kirjeet ja siten saaneensa miehensä vaikuttamaan syyttömältä, vaikka tiesi tämän todellisuudessa syyllistyneen murhaan. Lisäksi hän kertoo rakastavansa Leonardia ja toimineensa tämän vuoksi siten kuin toimi. Leonard Vole tulee saliin ja tunnustaa asian avoimesti. Häntähän ei voida syyttää uudelleen. Pian hänen syliinsä ryntää nuori tyttö (Ruta Lee), joka on hänen rakastajansa, ja rouva Vole loukkaantuu niin paljon, että puukottaa miehensä kuoliaaksi. Sir Wilfrid päättää puolustaa rouva Volea ja peruu lomansa.
Kashima-Shinryū

Kashima-Shinryū () on 1400-luvun lopulla perustettu perinteinen japanilainen taistelulajikoulukunta. Kashima-Shinryūn perustivat Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto yhdessä Kunii Genpachirô Kagetsugun kanssa. Koulukunnan nykyinen johtaja, professori Humitake Seki, on lajin 19. pääopettaja ("shihanke").
Ennen Seki-senseitä Kashima-Shinryūn jäseneksi pääseminen oli vaikeaa ja muille kuin japanilaisille tämä oli käytännössä mahdotonta. Seki-sensein mukana Kashima-Shinryūn pääsali siirtyi Tokiosta Tsukuban yliopistoon 1976, ja muutama vuosi tämän jälkeen saivat ensimmäiset ulkomaalaiset mahdollisuuden aloittaa harjoittelun.
Kashima-Shinryūta harjoitellaan Japanin lisäksi nykyään myös Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Israelissa. Euroopassa lajia opetetaan kahdeksalla salilla, Bredassa, Dresdenissä, Frankfurtissa, Haagissa, Helsingissä, Ljubljanassa, Lontoossa ja Tampereella. Suomessa Kashima-Shinryūn opetus alkoi Helsingin yliopiston salilla 1996. Tampereen Teknillisen Yliopiston salilla opetus alkoi vuonna 2002.
Harjoittelu.
Kashima-Shinryūn harjoittelu on pääosin kata-muotoista pariharjoittelua. Harjoittelu alkaa aina miekkatekniikoiden (kenjutsu) ja jūjutsun opiskelulla. Perusteiden oppimisen jälkeen opiskeltava asevalikoima laajenee kattamaan tärkeän osan muinaisen bushin taisteluvälinevalikoimasta. Opiskeltavia taitoja ovat mm. puukkotekniikat ("kaikenjutsu"), pienet heittoaseet (shurikenjutsu), keppitekniikat (bōjutsu ja jōjutsu) sekä tekniikat pitkillä pisto- ja viiltoaseilla (sōjutsu ja naginatajutsu). Vaikka koulun harjoitteet erityyppisillä aseilla ulkoisesti poikkeavatkin toisistaan, ne noudattavat yhtenäisiä periaatteita.
Tärkein harjoitteluväline Kashima-Shinryūssa on puumiekka (bokutō) joka vastaa painoltaan ja ulkomitoiltaan varsin hyvin oikeaa miekkaa. Miekan kädensuoja ("tsuba") on pari senttiä paksu, ja se suojaa hyvin käsiä. Tekniikat tehdään kontrolloidusti, mutta realistisesti, ja niinpä tukeva rakenne ja paksu tsuba ovat välttämättömiä. Kaikki Kashima-Shinryūn miekkatekniikat voidaan tehdä bokutōlla, mutta useissa tekniikkasarjoissa käytetään turvallisuussyistä nahkalla päällystettyä bambumiekkaa ("fukuroshinai").
Kashima-Shinryun tekniikkasarjoja.
Kenjutsu
Jujutsu
Battojutsu (32 muotoa)
Kaiken/tantojutsu (8 muotoa)
Jojutsu (10 muotoa)
Naginatajutsu (20 muotoa)
Bojutsu (20 muotoa)
Sojutsu (10 muotoa)
Jo tachiai (13 muotoa)
Naginata tachiai (7 muotoa)
Sojutsu tachiai (6 muotoa)
Kusarigama tachiai (5 muotoa)
Tachiai naginata (15 muotoa)
Arvoasteet.
Kashima-Shinryūn arvoasteet ovat alimmasta korkeimpaan 
Korkeimmat arvot Suomessa: Menkyo-Kaiden (3) ja Kaiden (3).
Johan Harmenberg

Johan Harmenberg (s. 8. syyskuuta 1954 Tukholma) on ruotsalainen kalpamiekkailija. Hän voitti urallaan neljä arvokisamitalia henkilökohtaisessa ja joukkuekalvassa. Harmenberg valittiin vuonna 1997 juutalaisten urheilijoiden Hall of Fameen. Hän on ammatiltaan lääkäri ja opiskeli kaksi vuotta Massachusetts Institute of Technologyssa. Harmenbergin miekkailuseura on Tukholmalainen "Föreningen för Fäktkonstens Främjande" (FFF).
Harmenbergia ei pidetä teknisesti erityisen taitavana miekkailijana, mutta yhdessä valmentajansa kanssa hän kehitti uuden miekkailutyylin, jonka avulla hän nousi yhdeksi 1970-luvun menestyneimmistä kalpamiekkailijoista. Harmenberg pyrki pakottamaan vastustajansa hyökkäämään hänen vahvimmille alueilleen ja rajoitti oman miekkailunsa muutamaan täydellisesti harjoiteltuun liikkeeseen. Hänen luomansa tekniikka on ollut keskeinen tekijä modernin kalpamiekkailun kehittymisessä.
Harmenberg on kirjoittanut teoksen "Epee 2.0: the Birth of the New Fencing Paradigm" kehittämästään miekkailutekniikasta sekä joukon miekkailuun liittyviä urheilulääketieteellisiä artikkeleita.
Michel Pécheux

Michel Pécheux (24. toukokuuta 1911 – 29. elokuuta 1985) oli ranskalainen miekkailija.
Pécheux voitti kalvan joukkuekilpailusta olympiakultaa Lontoon olympialaisista 1948, hänen kanssaan joukkueessa kilpailivat Henri Guérin, Henri Lepage, Marcel Desprets, Édouard Artigas ja Maurice Huet. Pronssia hän voitti Berliinistä 1936, tällä kertaa joukkueessa olivat Bernard Schmetz, Georges Buchard, Henri Dulieux, Paul Wormser ja Philippe Cattiau.
Them

Them oli vuonna 1964 perustettu belfastilainen rockyhtye. Se muistetaan parhaiten Van Morrisonin ensimmäisenä yhtyeenä. Hän toimi Themin laulajana vuosina 1964-1966. Them esitti karheaa rhythm and blues -vaikutteista musiikkia.
Van Morrisonin kanssa Them levytti lp-levyt "The Angry Young Them" (1965) ja "Them Again" (1966). Näistä ensimmäinen sisälsi yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Gloria”, josta on tullut garage rock -standardi. Van Morrisonin lähdettyä soolouralle vuonna 1966 Them jatkoi toimintaansa vuoteen 1971 asti. Lyhyeksi jäänyt paluu ilman Morrisonia vuonna 1979 on toistaiseksi viimeinen kerta, kun yhtye on esiintynyt.
Diskografia.
EP:t ja singlet.
Van Morrisonin kanssa:
Nefco

Pohjoismaiden ympäristörahoitusyhtiö NEFCO ("Nordic Environment Finance Corporation") on kansainvälinen rahoituslaitos, joka on erikoistunut ympäristö- ja ilmastoprojektien rahoitukseen. Tanskan, Suomen, Islannin, Norjan ja Ruotsin hallitukset perustivat Nefcon vuonna 1990. Nefcon tavoitteena on rahoittaa pohjoismaisten ympäristöratkaisujen ja pk-yritysten kansainvälistymishankkeita sekä osallistua julkisen sektorin hankkeisiin Itä-Euroopassa. Vuoteen 2021 mennessä Nefco on rahoittanut ja toteuttanut noin 1 500 hanketta, jotka ovat käsitelleet esimerkiksi energiatehokkuutta, uusiutuvaa energiaa, jäteveden puhdistusta, jätteenkäsittelyä ja puhtaampia teollisuuden prosesseja.
Nefcon pääkonttori sijaitsee Helsingissä. Yhtiön hallinnoimien rahastojen arvo oli vuonna 2020 yhteensä 598 miljoonaa euroa.
Morbid Wings of Sathanas

Morbid Wings of Sathanas on suomalaisen, black metal musiikkia soittavan Baptismin toinen kokopitkä. Albumin kaikki musiikit on säveltänyt Sargofagian vuosien 2002 ja 2004 välisenä aikana. Sanoitukset on tehnyt Sargofagian sekä Johannes Nefastos.
Levyn julkaisi alun perin Northern Heritage vuonna 2005 CD-painoksena ja myöhemmin vuonna 2006 500 kappaleeseen rajattuna vinyylipainoksena. Vinyylipainoksen puolet on nimetty "Side Morbidiksi" sekä "Side Eviliksi" ja sen kappalejärjestys on erilainen verrattuna CD-painoksen kappalejärjestykseen, se myös sisältää yhden uuden kappaleen nimeltä "Soil of Decay".
Charles Delporte

Charles J. Delporte (11. maaliskuuta 1893 − 1960) oli belgialainen kalpa- ja säilämiekkailija. Delporte voitti kalvan olympiakultaa ja joukkuekalvan hopeaa vuoden 1924 olympialaisissa.
Simo Korpela

Simo Oskari Korpela (12. huhtikuuta 1863 Teuva – 14. kesäkuuta 1936) oli suomalainen pappi ja virsirunoilija.
Teuvan Horonkylässä syntyneen Korpelan vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Korpela ja Rebekka Perälä. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin Lyseosta 1887 ja hänet vihittiin papiksi 1892. Korpela oli ylimääräisenä pappina Kauhavalla, Tammelassa ja Humppilassa 1892–1898 ja sen jälkeen kappalaisena Eurajoella 1898–1906 ja Virroilla 1906–1910. Viimeksi hän oli Toivakan kirkkoherrana 1910–1936.
Korpelan tuotantoon kuului noin 900 runoa, joista 146 on sävelletty; säveltäjinä ovat toimineet muun muassa Jean Sibelius ja Leevi Madetoja. Vuoden 1987 virsikirjassa on viisi Simo Korpelan itse kirjoittamaa virttä (80 "Rakkauden, armon lähde", 143 "Oi päivä suuri, autuas", 500 "Käyn, Jeesus, kasvois etehen", 626 "Tuolla taivaan asunnoissa" sekä 948 "Vuodata nyt meihin, Herra"), viisi hänen kääntämäänsä virttä ja yksi Korpelan mukailema virsi. Hengellisiä lauluja ja virsiä -kirjassa on 49 Korpelan kirjoittamaa laulua.
Korpela oli naimisissa vuodesta 1892 Emma Katarina Potin kanssa. Heidän poikansa oli kirjailija Jorma Korpela.
Simo Korpelan syntymäkodin pihaan Teuvan Horonkylän Kässyyn on pystytetty hänen muistokivensä.
Tulisalamanteri

Tulisalamanteri ("Salamandra salamandra") on salamantereihin kuuluva maalla elävä sammakkoeläin.
Levinneisyys.
Tulisalamanteri elää luonnonvaraisena Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopan lauhkeailmastoisilla alueilla. Sen elinympäristöä ovat vesistöjen läheiset kosteat ja varjoisat lehtimetsäalueet.
Ulkonäkö.
Tulisalamanterin ulkomuoto on huomiota herättävä: lajin kostea, suomuton iho on väriltään musta keltaisen tai jopa punertavan sävyisin pilkuin tai raidoin. Kooltaan nämä salamanterit ovat 15–25 cm:n mittaisia ja niiden häntä on usein samanmittainen ruumiin kanssa. Sukupuolten väliset ulkonäköerot eivät ole helposti havaittavissa, mutta koiraat voi erottaa naaraista solakamman ulkomuodon perusteella.
Elintavat.
Hämäräaktiivinen tulisalamanteri asustaa kokonaan maalla aikuisiän saavutettuaan. Päivisin salamanteri pysyttelee turvallisissa piilopaikoissa esimerkiksi kivien tai juurakkojen koloissa, eikä hidasliikkeisenä liiku öisinkään kuin joitakin metrejä. Tehokkaan näköaistinsa ansiosta tulisalamanteri näkee liikkua hämärässä ja havaitsee liikkuvat kohteet.
Ravinto.
Tulisalamanterin pääasiallinen ravinto koostuu erilaisista selkärangattomista, kuten pehmeistä lieroista ja etanoista, jotka se nielee kokonaisina. Vahvojen leukojensa avulla tulisalamanteri saalistaa suurempia saaliseläimiä, mutta pienten hyönteisten saalistamiseen se käyttää tahmeaa kieltään. Saaliseläimiä normaalisti hidasliikkeinen tulisalamanteri voi saalistaa yllätävänkin nopeasti.
Myrkyllisyys.
Tulisalamanteri erittää myrkkyä, joka aiheuttaa voimakkaita lihaskouristuksia, verenpaineen kohoamista ja hyperventilaatiota kaikilla selkärankaisilla. Tulisalamanterin myrkkyrauhaset sijaitsevat keskitetysti tietyissä kohdissa kehoa, etenkin ihossa pään ympärillä ja selässä. Myrkkyrauhaset sijaitsevat usein tulisalamanterin ihon värikkäissä kohdissa. Ihon eritteen yhdisteet voivat auttaa taistelemaan orvaskeden bakteeri- ja sieni-infektioita vastaan. Myrkky voi olla vaarallista myös ihmiselle, mutta kuolemaan johtaneita tapauksia ei tiedetä.
Jonas Heiska

Jonas Heiska (13. lokakuuta 1873 Jyväskylän maalaiskunta – 3. maaliskuuta 1937 Jyväskylä) oli suomalainen taidemaalari. Hänen luetteloituja töitään on yli tuhat.
Oravasaaren (nyk. Toivakan Heiskan) kylässä Heiskan talossa syntynyt Heiska pääsi ylioppilaaksi 1898 Jyväskylän lyseosta. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898 ja 1902-1904 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1902-1903 suorittaen piirustuksen opettajan tutkinnon.
Heiska kuvasi maalauksissaan erityisesti keskisuomalaisia maisemia ja kansanelämää sekä suomalaisuuteen liittyviä aiheita. Heiskan maalauksia oli esillä Pariisin maailmannäyttelyn Suomen osastolla 1908 ja vuonna 1909 hän sai valtionpalkinnon maalauksestaan "Syyspäivä/Syystunnelma". 1930-luvulla Heiska teki laajan kuvasarjan Aleksis Kiven Seitsemän veljeksen elämänvaiheista. Tämä sarja oli tarkoitus julkaista kuvakirjana, mutta julkaisukustannukset arvioitiin liian suuriksi.
Vuonna 1912 Heiska rakensi Jyväskylän Älylään itselleen ateljeekodin, jonka hän oli itse suunnitellut yhdessä Lapinlahdelta kotoisin olleen Antti Halosen kanssa. Vuonna 1920 hän meni naimisiin pianonsoiton opettaja Maikki Aron (1889–1961) kanssa. Heidän tyttärensä oli kuvataiteilija ja kuvaamataidon opettaja Vappu Heiska (1921–1993).
Paul Anspach

Paul Eugène Albert Anspach (1. huhtikuuta 1882 – 28. elokuuta 1981) oli belgialainen floretti- ja kalpamiekkailija. Hän voitti uransa aikana yhteensä viisi olympiamitalia. Anspach toimi Belgian kalpajoukkueen kapteenina vuosina 1909–1928.
Vuonna 1906 Anspach oli perustamassa Belgian olympiakomiteaa. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi vuosina 1933–1948 Kansainvälisen miekkailuliiton FIE:n puheenjohtajana. Toisen maailmansodan aikana liiton toiminta keskeytyi Gestapon takavarikoitua sen asiakirjat.
Manpo

Manpo (, hanja 滿浦市, McCune-Reischauer "Manp’o-si") on kaupunki Korean demokraattisen kansantasavallan Jagangin maakunnassa. Se sijaitsee maakunnan pohjoisosassa Kiinan vastaisella rajalla Jalujoen varrella. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan Manpossa oli 116 760 asukasta.
Maantiede.
Manpo sijaitsee Jalujoen keskijuoksun varrella. Kaupungin alue koostuu enimmäkseen matalista vuorista. Koillisessa ja idässä kohoavat Kangnam- ja Rangrimvuoret. Kokrien vuori Manpossa 1 373 metriä korkea Pǒmbawi. Kaupungin matalin kohta on puolestaan 165 metrin korkeudella. Tammikuun keskilämpötila on -11,6 °C ja elokuun 22,5 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 908,8 mm..
Noin 5 kilometriä Manposta itään Jalujoen Kiinan puoleisella rannalla sijaitsee parinsadantuhannen asukkaan Jianin kaupunki, joka on yhdistetty Manpoon rautatiesillalla.
Historia.
Jalujoen Kiinan puoleiselle rannalla on korealaisen Goguryeo-dynastian aikaisia hautapaikkoja. Nykyisen Manpon paikalle rakennettiin linnoitus Joseon-dynastian valtakaudella vuonna 1416 suojaamaan Korean niemimaata pohjoisesta tulevilta hyökkääjiltä. Linnoituksen varuskunta oli kooltaan yli 1 000 miestä, joihin kuului pohjoisen džurtšenien puhuman džurtšenin kielen tulkki. Kaupunki oli myös pysähdyspaikka Jalujokea pitkin purjehtiville laivoille. Kaupungin nykyinen nimi on ilmeisesti johdettu sanoista "Man" (kymmenentuhatta tau lukuisa) ja "Pho" (satama). Manpo oli myös tärkeän merkkitulijärjestelmän alkupää. Merkkitulijärjestelmän avulla saatettiin lähettää viestejä Uijun, Anjun, Pjongjangin ja Gaeseongin kautta aina Hansongiin eli nykyiseen Souliin saakka.
Japanin miehitysaikana Koreassa japanilaiset rakensivat kaupunkiin raja-aseman, jota vastaan Mantšuriassa toimivat japanilaisten vastaiset sissit hyökkäsivät useaan otteeseen. Vuonna 1937 rakennettiin rautatiesilta Jalujoen yli ja Manposta tuli tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungissa sahattiin puita, joita uitettiin Jalujokea pitkin. Manposta ne kuljetettiin rautateillä käytettäväksi muihin kaupunkeihin. Korean sodan aikana Manpo oli yksi neljästä tärkeästä kohdasta, jolla kiinalaiset ylittivät Pohjois-Korean rajan. Hallinnollisesti Manposta tuli kaupunki ("si") vuonna 1967.
Talous.
Manpon tärkein teollisuuden ala on historiallisesti ollut metsäteollisuus, mutta sen merkitys on vähentynyt 1960-luvun lopulla, jolloin kaupunkiin valmistui Aprokgangin rengastehdas. Nykyisin tehdas on Pohjois-Korean suurin rengastehdas. Muita merkittäviä tehtaita ovat kemikaali- ja sementtitehdas. 1980-luvulta lähtien kaupunkiin on rakennettu myös vesivoimaloita. Muita teollisuuden aloja ovat tekstiili-, elintarvike- ja päivittäistavarateollisuus. Manpossa kasvatetaan myös silkkiperhosentoukkia, joiden kotelot lähetetään jatkojalostettaviksi muihin kaupunkeihin.
Kiinan puolella sijaitseva Jian on ollut erityistalousalue vuodesta 1988 lähtien, mikä on näkynyt myös kohentuneena kauppana Manpossa. Myös Manpon kautta Pohjois-Koreaan saapuvien turistien määrä on kasvanut 2000-luvulta lähtien.
Gaston Alibert

Gaston Alibert (1883 – 26. joulukuuta 1917) oli ranskalainen kalpamiekkailija. Hän voitti vuoden 1908 Lontoon olympiakilpailuissa kultaa kalvan henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa.
Edwin Vásquez

Edwin Vásquez Cam (28. heinäkuuta 1922 – 9. maaliskuuta 1993) oli perulainen kilpa-ampuja.
Vásquez voitti 50 metrin vapaapistoolin olympiakultaa Lontoossa 1948 tuloksella 545. Se oli Perun ensimmäinen olympiamitali ja on yhä maan ainoa kultamitali.
Uppopaistettu Mars-suklaa

Uppopaistettu Mars-suklaa on Skotlannista lähtöisin oleva jälkiruoka. Mars-suklaapatukat jäädytetään ja leivitetään ensin, minkä jälkeen ne upotetaan kuumaan öljyyn tai rasvaan.
The Beherial Midnight

The Beherial Midnight on suomalaisen, black metalia soittavan Baptismin esikoisalbumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2002. Albumin lyriikoita on ollut kirjoittamassa itsensä Sargofagianin lisäksi myös Satanic Warmaster ja Johannes Nefastos.
Levyn julkaisi Northern Heritage vuonna 2002 sekä CD- että Vinyylipainoksina, joista CD-painos oli rajattu 1000:een ja vinyylipainos 500:n kopioon. Myöhemmin vuonna 2005 samainen levy-yhtiö julkaisi myös 150:n kopioon rajatun kasettipainoksen.