tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andreas Katsulas

Andrew C. ”Andreas” Katsulas (18. toukokuuta 1946 St. Louis, Missouri – 13. helmikuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten roolistaan suurlähettiläs G'Karina tieteissarjassa "Babylon 5". Hän on lisäksi näytellyt useissa elokuvissa sekä televisiosarjoissa, muun muassa "Murhasta tuli totta", "NYPD Blue" sekä "".
Katsulas oli kreikkalais-amerikkalaisen työläisperheen lapsi, joka kiinnostui näyttelijäntyöstä ensi kerran nelivuotiaana, kun hänen äitinsä vei hänet paikalliseen teatteriin. Katsulas opiskeli teatteritaidetta Saint Louisin yliopistossa sekä Indianan yliopistossa. Vuosina 1971–1986 hän kierteli Peter Brookin kansainvälisen teatteriryhmän mukana, ja esiintyi sekä ohjatuissa että improvisaationäytelmissä, esiintyen useissa eri paikoissa aina Lincoln Centeristä pieniin venezuelalaisiin kyliin.
Katsulas muutti Los Angelesiin 1986. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "The Sicilian", "Someone to Watch Over Me", "Sunset", "Hot Shots 2 – kaikkien jatko-osien äiti", "Executive Decision" ja "Takaa-ajettu".
Alkuvuodesta 2005 Katsulasilla diagnosoitiin keuhkosyöpä, jota ei voitu leikata. "Babylon 5:n" tuottajan J. Michael Straczynskin mukaan Katsulas "rakasti tupakointia niin intohimoisesti ettei sitä voi sanoin kuvata". Katsulas menehtyi vuotta myöhemmin 59-vuotiaana. Hänen perheeseensä kuuluivat tuolloin vaimo ja kaksi lasta. Vuorokausi hänen kuolemansa jälkeen hänen vastanäyttelijänsä Jerry Doyle omisti suuren osan päivittäisestä radio-ohjelmastaan Katsulasin muistolle.
Päivi Setälä

Päivi Eeva Marjatta Setälä (o.s. Priha; 20. tammikuuta 1943 Kuopio – 7. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija, joka vaikutti suomalaisen kulttuurielämän eri alueilla. Tunnetuimmaksi hän tuli yhtenä suomalaisen naistutkimuksen puolestapuhujana. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi. 
Setälän vanhemmat olivat teollisuusneuvos Erkki Priha ja Vuokko Miettinen. Toimitusjohtaja Jukka Priha oli hänen veljensä. 
Työ ja ura.
Setälä väitteli historian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1977. Hänen väitöskirjansa "Private domini in Roman brick stamps of the empire" käsitteli Rooman valtakunnassa käytettyjä tiilileimoja. Setälä työskenteli yliopistossa historian assistenttina 1970–1982 ja hoiti 1980-luvulla useita professorin viransijaisuuksia. Vuonna 1991 hänet nimitettiin naishistorian ylimääräiseksi professoriksi samana vuonna perustettuun Kristiina-instituuttiin. Kolmivuotisen professuurinsa jälkeen hän toimi Suomen Rooman instituutin johtajana vuosina 1994–1997. 
Setälän tuotannon pääosan muodostavat populaarit naishistorian yleisesitykset. Teos "Kuningatar Kristiina – aikansa eurooppalainen" (1990), jonka hän toimitti yhdessä Matti Klingen, Laura Kolben ja Maria-Liisa Nevalan kanssa, sai Tieto-Finlandian kunniamaininnan, samoin kuin eurooppalaisen naisen historiasta kertovan teostrilogian ensimmäinen osa "Antiikin nainen" (1993). Trilogian muut osat ovat "Keskiajan nainen" (1996) ja "Renessanssin nainen" (2000). 
Luottamustoimet.
Setälä toimi myös Helsingin yliopiston historiaan liittyneiden hankkeiden parissa. Hän toimi Helsingin yliopiston 350-vuotisjuhlien yliairuena eli pääsuunnittelijana 1988–1990 ja oli aloitteellinen Helsingin yliopiston Alumni ry:n perustamisessa sekä Helsingin yliopistomuseon suunnittelussa ja näyttelytoiminnan kehittämisessä.
Sepelvaltimo

Sepelvaltimot () eli koronaarivaltimot ovat verisuonia, jotka kuljettavat hapekasta verta sydänlihakselle. Ne ovat saaneet nimensä siitä, että ne ympäröivät sydäntä seppeleen tavoin.
Rakenne.
Ihmisellä on yleensä kaksi sepelvaltimoa, "oikea sepelvaltimo" () ja "vasen sepelvaltimo" (). Sepelvaltimot lähtevät aortasta heti aorttaläpän yläpuolelta, ja kulkevat sydämen pinnan uurteissa. Oikean sepelvaltimon päähaara kiertyy eteis-kammiovälissä sepeluurteessa oikealle sydämen taakse. 
Vasen sepelvaltimo puolestaan jakautuu kahteen päähaaraan. Näistä "laskeva haara" () kulkee alas kohti sydämen kärkeä, ja "kiertävä haara" () kiertyy sepeluurteessa vasemmalle sydämen taakse. Päähaarat jakautuvat edelleen pienemmiksi haaroiksi, joiden rakenteessa esiintyy vaihtelua ihmisten välillä.
Osa sepelvaltimoiden verestä kulkee takaisin sydämen eteisiin erityisiä pikkulaskimoita myöten. Osa taas kulkeutuu sepelvaltimoita seuraaviin sydänlaskimoihin, jotka yhtyvät sydämen takana sepelpoukamaksi, joka kuljettaa veren edelleen eteisiin.
Fysiologia.
Vasemman sepelvaltimon verenkierto hidastuu ja saattaa jopa pysähtyä sydämen supistumisen aikana tapahtuvan paineen nousun vuoksi. Oikeassa sepelvaltimossa veri kiertää koko ajan normaalisti.
Kliininen merkitys.
Sepelvaltimotauti tarkoittaa sepelvaltimoiden ahtautumista. Sepelvaltimossa oleva ahtauma heikentää verenvirtausta, jonka seurauksena rasituksen yhteydessä sydänlihas kärsii hapen puutteesta. 
Sepelvaltimotauti on syöpien ohella Suomen tärkein kansansairaus. Se kuuluu sydän- ja verisuonisairauksiin, jotka kuormittavat eniten terveydenhuoltoa. 
Sepelvaltimon totaalinen tukkeutuminen saattaa johtaa sydäninfarktiin.
Hämeenlinna Hope

Hämeenlinna Hope on kristillinen nuorisotapahtuma, joka on järjestetty vuosina 2004, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Hämeenlinnan torilla ja vuonna 2008 Linnanpuistossa järjestettyyn tapahtumaan on perinteisesti kuulunut musiikki- ja tanssiesityksiä, puheita, niin sanottuja todistuksia sekä rukoilua.
Hämeenlinna Hope 2006 -toritapahtuma järjestettiin syyskuussa 2006. Tapahtuman suunnittelusta ja järjestämisestä vastasi aiempien vuosien tapaan joukko kristittyjä nuoria tukenaan seurakuntien nuorisotyöntekijöitä. Taloudellisesti tapahtuman järjestämisen mahdollisti joukko hämeenlinnalaisia, kristillisiä seurakuntia.
Toritapahtuman lisäksi on Hämeenlinna Hope -nimikkeen alla on järjestetty myös nuorteniltoja hämeenlinnalaisissa seurakunnissa.
Hot Shots! – kaikkien elokuvien äiti

Hot Shots! – kaikkien elokuvien äiti on vuonna 1991 valmistunut parodiaelokuva, jonka pääosissa ovat Charlie Sheen, Cary Elwes, Valeria Golino, Lloyd Bridges, Jon Cryer, Kevin Dunn ja Bill Irwin. Elokuvan on ohjannut Jim Abrahams, joka toimi avustavana ohjaajana elokuvassa "Hei, me lennetään!". Käsikirjoituksesta vastasivat Abrahams sekä Pat Proft. Elokuva sai myös jatko-osan, "Hot Shots 2 – kaikkien jatko-osien äiti".
"Hot Shotsissa" parodioidaan erityisesti elokuvia "Top Gun" ja "Hei, me lennetään!" (joka itsekin on parodia katastrofielokuvista). Elokuvassa Sheen esittää lentäjä-ässä Topper Harleyta, jota pyydetään palaamaan Yhdysvaltain laivaston palvelukseen sen jälkeen kun hän on lopettanut lentäjänkurssin kesken ja muuttanut asumaan alkuperäiskansojen pariin. Harley on iskenyt silmänsä Ramadaan (Golino), johon myös toinen lentäjä (Elwes) on rakastunut. Kaaoksen keskellä lentokonetehtaan johtaja yrittää sabotoida tehtävää saadakseen laivaston hävittäjälentokoneet näyttämään kelvottomilta ja saadakseen siten laivastolta tilauksen oman tehtaansa saksalaisvalmisteisista koneista.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano valittaa, miten vain harvat elokuvan tykittämät koomiset episodit osuvat nauruhermoon. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Laurent Lafforgue

Laurent Lafforgue (s. 6. marraskuuta 1966) on ranskalainen matemaatikko.
Laurent Lafforgue syntyi Antonyssa, Ranskassa. Hän kirjoittautui sisään École Normale Supérieureen vuonna 1986. Vuonna 1994 sai filosofian tohtorin tutkinnon Université de Paris-Sudin aritmetiikan ja algebrallisen geometrian tutkimusryhmän jäsenenä. Hän on nykyään tutkimusjohtajana CNRS:ssä ja pysyvässä matematiikan professorin virassa Institut des Hautes Études Scientifiquessä Bures-sur-Yvettessä Ranskassa.
Vuonna 2002 24:nnessä kansainvälisessä matemaatikkojen kongressissa Pekingissä hän sai Fieldsin mitalin yhdessä Vladimir Vojevodskin kanssa. Lafforgue teki huomattavia tuloksia Langlandsin ohjelmaan tutkimalla lukuteoriaa ja analyysiä.
Lafforguen merkittävä tulos oli ratkaista kysymys tiettyjen moduleiden varistojen kompaktisoinnista. Hänen todistuksensa on yli kuuden vuoden intensiivisen työn tulos.
Zagros Ensemble

Zagros (aiemmin "Zagros Ensemble") on nykymusiikin tulkintaan erikoistunut viidentoista muusikon ryhmä. Zagros perustettiin vuonna 1993 Korvat auki -yhdistyksen aloitteesta Sibelius-Akatemian opiskelijoiden uuden musiikin yhtyeeksi, ja se esiintyy konsertista toiseen muuttuvin kokoonpanoin. 1900-luvun modernit klassikot ja uusin nykymusiikki ovat keskeisiä yhtyeen ohjelmistossa. Yhtyeen taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2013 lähtien Petri Komulainen.
Vuonna 2005 Zagros oli ehdolla Pohjoismaiden musiikkipalkinnon saajaksi. Yhtyeen levy "Zagros" oli ehdolla klassinen Emma 2007 -sarjassa Emma-gaalassa. Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat kyseisen levyn vuoden 2007 levyksi.
Osmo Alaja

Osmo Viktor Johannes Alaja (vuoteen 1935 Alander, 26. tammikuuta 1915 Helsinki – 30. kesäkuuta 2001 Tampere) oli Mikkelin hiippakunnan piispa lähes yhdeksäntoista vuoden ajan 1959–1978. Alaja vihittiin papiksi 1937, ja hän toimi muun muassa Kymin seurakunnan kappalaisena 1944–1952 ja kirkkoherrana 1952–1955 sekä Turun tuomiorovastina 1955–1959 ennen kuin päätyi Mikkelin piispaksi.
Osmo Alajan vanhemmat olivat kirkkoherra, opettaja, kirjailija ja teologian tohtori Oskar Alander ja Ellen Helena Törnwall. Alajan taustayhteisö oli herännäisyys. Nuoruudessaan hän oli lahjakas aitajuoksija. 
Ura pappina.
Sotilaspappi.
Osmo Alaja osallistui nuoruudessaan antaumuksella Akateemisen Karjala-Seuran toimintaan. Alaja toimi talvisodan aikana JR 12:n sotilaspappina. Vaikea haavoittuminen jatkosodan alussa, heinäkuussa 1941, merkitsi Alajalle rintamapalveluksen loppumista. 
Seurakuntapappina.
Haavoittumisensa jälkeen Alaja jatkoi opintojaan ja väitteli teologian tohtoriksi 1944. Vuonna 1942 Alaja lähti mukaan Asevelipapit ry:n toimintaan. Alaja painotti pappisurallaan seurakuntatyötä tavallisen kansan parissa korkeakirkollisten muotojen kuten liturgiamenojen sijaan. Sodan jälkeen Alaaja toimi Kymin seurakunnan kappalaisena ja myöhemmin kirkkoherrana. Alaja piti Martti Simojoen tavoin tärkeänä kirkon ja työväenliikkeen suhteiden parantamista. Alaja valittiin 1950-luvun puolivälissä Turun tuomiorovastiksi. 
Mikkelin piispa (1959–1978).
Alaja nimitettiin myöhemmin Mikkelin piispaksi 1959 ja hän jäi eläkkeelle 1. helmikuuta 1978.
Teoksia.
Alaja julkaisi useita kirjoja, joissa pohdiskellaan kirkon ja uskonnon asemaa ihmisten arkielämässä.
Tapani Maskula

Tapani Maskula (s. 1941 Turku) on suomalainen elokuvakriitikko, jonka kirjoituksia on julkaistu muun muassa "Turun Sanomissa". Hän on yksi Suomen pitkäaikaisimmista elokuvakriitikoista, ja hän on kirjoittanut "Turun Sanomiin" yhtäjaksoisesti vuodesta 1980. Tapani Maskula oli mukana myös "Helsingin Sanomien" NYT-viikkoliitteen ”kriitikoiden valinnat” -taulukossa, johon kerättiin kriitikoiden antamat arvosanat teatterielokuvista. 
Maskulan arvosteluja on julkaistu paitsi "Turun Sanomissa" myös "Turun ylioppilaslehdessä", "Uudessa Päivässä", "Helsingin Sanomissa", "Annassa" ja "Elitistissä". Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013. 
Ura.
Maskula aloitti kriitikonuransa jo vuosien 1960–1961 aikana silloisen SKDL:n lehdessä "Uusi Päivä". Tämän jälkeen hän pääsi johtokuntaan Turun elokuvakerhossa, jonka jäsenenä hän oli ollut 16-vuotiaasta lähtien. Vuonna 1961 Maskula oli perustamassa turkulaista "Lähikuva"-elokuvalehteä yhdessä silloisen "Turun ylioppilaslehden" kriitikon Pekka Alrothin kanssa. Samana vuonna Maskulasta tuli Suomen elokuvakerhojen liiton (SEKL) "Projektio"-lehden päätoimittaja, ja Ahlrothista toimitussihteeri. Myöhemmin Maskula erosi liitosta yhdessä Turun elokuvakerhon ja Kinokoplan kanssa vedoten muun muassa sen Helsinki-keskeisyyteen. 1960-luvun lopussa Maskula siirtyi hiljalleen pois Turun elokuvakerhon toimista. Hän on kirjoittanut myös "Turun ylioppilaslehteen" vuosina 1970–1980 sekä toiminut elokuvateatterin ovimiehenä.
Tähdet.
Maskula arvostelee elokuvansa tähtiasteikolla yhdestä viiteen. Suomen elokuvaohjaajaliiton toiminnanjohtaja Janne Pellinen on sanonut Maskulan tähtiarvostelujen nousseen vitsiksi. Maskula on sanonut vihaavansa elokuvien tähdittämistä. Elokuvakriitikko ja vapaa toimittaja Kalle Kinnunen on Maskulan tekstien perusteella arvioinut: ”Hänen logiikassaan elokuvan täytyy edustaa yhteiskunnallista progressiota juuri sellaisena kuin hän parhaaksi katsoo, vasta sitten niitä tähtiä heruu.”
Maskulan mukaan 70–80 prosenttia elokuvista on huonoja, yhden tähden elokuvia; 10–15 prosenttia on kahden tai kolmen tähden elokuvia; ja 5–10 prosenttia neljän tai viiden tähden elokuvia.
Alakol

Alakol (, ) on laskujoeton suolainen järvi Kazakstanissa, 347 metrin korkeudessa. Se sijaitsee kapeassa laaksossa, joka yhdistää Kazakstanin ylängöt Luoteis-Kiinan aroalueisiin. Alakolin valuma-alue on 65 200 neliökilometriä ja se saa lisäksi ajoittain vettä Urdzhar-joesta, joka laskee järven pohjoispäähän. Järven suurin syvyys on 45 metriä, ja sen pinta-ala on 2 650 neliökilometriä. 
Järven pohjoispää on rehevöitynyt suoalueeksi, joka on lintujen suosima levähdys- ja pesimäpaikka. Suoranta on rauhoitettu luonnonsuojelualueeksi.
Askersund

Askersund on taajama ja entinen kaupunki Ruotsissa, Örebron läänissä, Vättern-järven pohjoispuolella. Se on Askersundin kunnan keskustaajama. Kaupungin juuret ulottuvat 1300-luvulle, mutta kaupunkioikeudet se sai vasta vuonna 1643. Sen asukasluku oli 3 887 vuonna 2010, ja pinta-ala 2,78 km². Askersund on Euran kunnan ystävyyskaupunki.
Borgholm

Borgholm on kaupunki Kaakkois-Ruotsissa, Öölannin saarella Itämeressä. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1816, mutta oli tärkeä laivastotukikohta jo tätä ennen. Nykyään kaupunki on osa Borgholmin kuntaa.
Borgholm oli myöhäiskeskiajalla Ruotsin merkittävin laivastotukikohta ja siellä on Ruotsin suurin rauniolinna, Borgholmin linna. 
Ruotsin kuningasperheellä on aivan kaupungin lähellä kesäresidenssi Sollidenin linna.
Media.
Paikallislehti Ölandsbladet ilmestyy kolmesti viikossa.
Meta4

Meta4 on vuonna 2001 perustettu jousikvartetti. Alun perin Mäntän musiikkijuhlien festivaaliyhtyeeksi perustetun kvartetin toiminta vakiintui vuonna 2003. Kvartetin alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Antti Tikkanen ja Minna Pensola, viulu, Eriikka Nylund, alttoviulu sekä Tomas Djupsjöbacka, sello. Vuodesta 2006 kvartetin alttoviulistina on soittanut Atte Kilpeläinen.
Kvartetin kansainvälinen ura käynnistyi Moskovassa vuonna 2004 järjestetyn Dmitri Šostakovitš -kilpailun voitolla sekä erikoispalkinnolla kilpailun parhaasta Šostakovitš-tulkinnasta. Vuonna 2007 Meta4 voitti Wienissä Joseph Haydn -kilpailun ja sai myöhemmin samana vuonna opetus- ja kulttuuriministeriöltä Suomi-palkinnon tunnustuksena kansainvälisestä menestyksestään. Meta4 toimi myös BBC:n New Generation Artistina vuosina 2008–2010 ja vuonna 2013 se sai Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon. Meta4 konsertoi aktiivisesti Suomessa sekä eri puolilla maailmaa. Kotimaassa kvartetti on toiminut Oulunsalo Soi -musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 2008–2011 ja vuodesta 2008 se on ollut Kuhmon Kamarimusiikki -festivaalin residenssikvartetti.
Meta4 on opiskellut Eurooppalaisessa Kamarimusiikkiakatemiassa (ECMA) ja sen merkittävimpiä opettajia ovat olleet Hatto Beyerle ja Johannes Meissl. Kvartetilta on ilmestynyt kolme albumia Hänssler Classicille: niistä ensimmäinen, vuonna 2009 julkaistu Haydnin Jousikvartetot op. 55, 1-3, palkittiin Echo Klassik -palkinnolla vuonna 2010 ja toinen, keväällä 2012 julkaistu Šostakovitšin Jousikvartetot 3, 4 ja 7 voitti YLE:n Vuoden levy 2012 -palkinnon sekä Vuoden klassinen Emma -palkinnon. Lisäksi kvartetilta on ilmestynyt levyllinen Kaija Saariahon kamarimusiikkia (Ondine, 2013) sekä LP-levyllä Sibeliuksen jousikvartetto ‘Voces Intimae’ (Berliner Meister Schallplatten, 2013). Kvartetin uusin albumi, Bartókin Jousikvartetot 1 &amp; 5 (Hänssler Classic), julkaistiin lokakuussa 2014.
Kvartetti työskentelee vuodet 2022–2024 Jyväskylä Sinfonian päävierailijana huolehtien vuosittain vähintään neljän konserttikokonaisuuden suunnittelusta, orkesterin johtamisesta itse mukana soittaen sekä vastaten orkesterin taiteellisesta kehittämisestä. Kvartetin toimiminen tavallisesti kapellimestarien hoitamassa päävierailijan tehtävässä on kansainvälisestikin uutta.
Albano Laziale

Albano Laziale on runsaan 40 000 asukkaan kunta Italiassa, Latiumissa, Albanovuorilla, Rooman eteläpuolella. Samalla alueella on useita historiallisia pikkukaupunkeja ja järviä, ja se on ollut roomalaisten suosimaa huvila-aluetta jo kahdentuhannen vuoden ajan.
Rooman olympialaisten soutukilpailut käytiin Albanossa.
Sátoraljaújhely

Sátoraljaújhely [] (, ) on kaupunki Unkarin Borsod-Abaúj-Zemplénin läänissä. Sátoraljaújhely sijaitsee Pohjois-Unkarissa lähellä Slovakian rajaa ja 82 kilometriä läänin pääkaupungista Miskolcista.
Sátoraljaújhelyssa on 16 299 asukasta (2009) ja sen pinta-ala on 73,47 neliökilometriä. Kuningas Tapani V myönsi sille kaupunkioikeudet vuonna 1261. Samoihin aikoihin paikalle rakennettiin linna. 
Trianonin rauhassa vuonna 1920 viidesosa kaupungin väestöstä ja neljäsosa maa-alasta siirtyi osaksi Tšekkoslovakiaa.
Stargate Atlantis

Stargate Atlantis on kanadalais-yhdysvaltalaisen "Tähtiportti"-televisiosarjan spin-off, jonka ensiesitys Yhdysvalloissa oli 16. heinäkuuta 2004. Sarjaa ei ole esitetty Suomessa. Sarjaa kuvattiin The Bridge Studiosissa Vancouverissa sekä eri puolilla Brittiläistä Kolumbiaa.
Stargate Atlantiksen viides ja viimeiseksi jäänyt tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa 11. heinäkuuta 2008 – 9. helmikuuta 2009. Sen loputtua alettiin kuvata uutta sarjaa, "Stargate Universea", joka alkoi SCI FI:lla 2. lokakuuta 2009. 
Alun perin "Stargate Atlantiksen" tarkoitus oli olla jatkoa "Tähtiportille", mutta molemmat sarjat jäivät elämään rinnakkain kolmen vuoden ajaksi, kun "Tähtiportin" tuotantoa jatkettiin. "Tähtiportin" tuotanto päättyi 10. tuotantokauden jälkeen 2006. "Stargate Atlantiksen" tuotanto jatkui tästä vielä kaksi kautta ja päättyi vuonna 2008. Sarjan oli tarkoitus päättyä elokuvaan, mutta tuotantoyhtiö MGM peruutti elokuvan tuotannon 2011.
Juoni.
Sarjan tapahtumat ovat jatkoa "Tähtiportti"-sarjan seitsemännen kauden päätösjaksolle "Kadonnut kaupunki" ("Lost City"), jossa Tähtiportin henkilökunta lähettää Atlantis-retkikunnan tutkimaan Atlantiksen kadonnutta kaupunkia, jonka muinaiset ovat rakentaneet. 
Retkikunta saapuu Pegasus-galaksiin tietäen, että kotiinpaluu ei välttämättä ole mahdollista. Pegasuksessa he kohtaavat uuden vaarallisen vihollisen, wraithit.
Edvard Kardelj-Sperans

Edvard Kardelj-Sperans (27. tammikuuta 1910 Ljubljana, Slovenia, Itävalta-Unkari – 10. helmikuuta 1979 Ljubljana, Jugoslavia) oli jugoslavialainen kommunistipoliitikko, valtiomies, Jugoslavian ulkoministeri 1948–1953, kirjailija. Kansallisuudeltaan hän oli sloveeni. Häntä pidetään Jugoslavian omintakeisen kommunismin keskeisenä teoreetikkona.
Kardelj syntyi Ljubljanassa, Sloveniassa, Itävalta-Unkarissa. Hän toimi laittomassa kommunistipuolueessa, ja oli tämän vuoksi ollut vangittuna 1930-luvulla. Toisen maailmansodan hän toimi partisaanijoukoissa. Hän oli yksi merkittävimmistä kommunistisen ideologian teoreetikoista Josip Broz Titon hallituksessa Jugoslaviassa. Hän toimi Jugoslavian sotilasjärjestössä KOS. Hän myös johti Jugoslavian neuvotteluja Stalinin kanssa 1940-luvun lopulla ja oli vaikuttamassa Jugoslavian irrottautumiseen Neuvostoliiton valtapiiristä.
Hän toimi myös YK:ssa ja Pariisin rauhankokouksessa 1946 Jugoslavian ulkoministerinä. Hänen merkittävimpiä kirjojaan olivat "Slovenian kansallisuuskysymysten kehittäminen" (1939) ja "Vaihtoehtoinen kommunistiohjelma" vuonna 1958, joka huononsi uudelleen suhteita Neuvostoliittoon. Kardeljin oli osasyyllinen puoluetoveri Aleksandar Rankovicin kukistumiseen vuonna 1966. Kardelj kuoli Ljubljanassa. Kardelj oli Tiede- ja taideakatemian jäsen (SAZO) ja oli virallisesti kunnioitettu kansallissankari. Plocen rannikkokaupunki eteläisessä Kroatiassa oli uudelleen nimetty Kardeljoksi hänen kunniakseen vuosina 1950–1954 ja 1980–1990.
Bean – äärimmäinen katastrofielokuva

Bean – äärimmäinen katastrofielokuva on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut brittiläinen komediaelokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Rowan Atkinson, Richard Curtis ja Robin Driscoll sekä ohjannut Mel Smith.
Elokuvan päähenkilönä on Rowan Atkinsonin näyttelemä Mr. Bean, joka on aiemmin esiintynyt komediasarjassa "Nolojen tilanteiden mies". "Bean – äärimmäinen katastrofielokuva" on Mr. Beanin ensimmäinen kokoillan elokuva; sitä seurasi Mr. Bean lomailee.
Juoni.
Elokuvan tapahtumat saavat alkunsa siitä, kun National Galleryn työntekijäksi palkattu Mr. Bean lähetetään Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin pitämään puhe tilaisuuteen, jossa James McNeill Whistlerin maalaus "Whistlerin äiti" julkistetaan yleisölle.
Yhdysvalloissa Bean otetaan vastaan kokeneena taiteen asiantuntijana. Hän tapaa museon kuraattorin David Langleyn (Peter MacNicol) ja muuttaa asumaan tilapäisesti tämän luokse. Davidin vaimo ja hänen kaksi lastaan eivät pidä Beanista, vaan muuttavat isoäitinsä luokse siksi aikaa, että Bean lähtee.
Kun Bean jätetään taidemuseolla "taiteilijan äidin" kanssa hetken ajaksi samaan huoneeseen, hän aivastaa vahingossa taulua päin. Yrittäessään pyyhkiä aivastuksen jälkeä nenäliinalla hän tulee sotkeneeksi taulun maaleja. Bean kiidättää taulun nopeasti huoneeseen jossa säilytetään maaleja ja puhdistusvälineitä ja yrittää puhdistaa maalauksen tinnerillä. Hän luulee jo onnistuneensa, kunnes huomaa, että lian lisäksi myös maalauksen maalit ovat liukenemassa tinneriin. Hän hankaa taulua nenäliinallaan epätoivoissaan niin kauan, kunnes "taiteilijan äidin" pään kohdalla on pelkkä suttuinen ja harmaa läikkä. Hän palauttaa taulun alkuperäiseen huoneeseensa. Kun David palaa, hän huomaa, ettei taulu ole paikallaan seinällä ja kysyy Beanilta, mihin tämä on pannut sen. Kun Bean vetää kankaan pois taulun päältä, David alkaa huutaa nähdessään, että Bean on tuhonnut taulun ja piirtänyt vielä "taiteilijan äidin" kasvojen kohdalle kuulakärkikynällä karikatyyrin hiuksettomasta omasta itsestään. Taulu palautetaan alkuperäiselle paikalleen, ja Bean ja David poistuvat galleriasta.
Bean ratkaisee tilanteen tunkeutumalla taidegallerian tiloihin keskellä yötä ja korvaamalla alkuperäisen maalauksen värittömällä kynsilakalla ja kananmunalla sivellyllä, 9,90 dollaria maksaneella julisteella. Ennen sitä hän on hoidellut tieltään museon yövartijan sekoittamalla ulostuslääkettä hänen kahvikuppiinsa ja pitänyt huolen siitä, että vartija on niin keskittynyt miesten vessaan pääsemiseen ettei huomaa häntä, koska Bean on hetkeä aiemmin vaihtanut avainten paikkaa. Seuraavana päivänä Bean pitää puheensa taidemuseossa ilman, että kukaan huomaa tätä huijausta ja David on hyvin helpottunut.
Pian tämän jälkeen Davidin tytär Jennifer joutuu moottoripyöräonnettomuuteen ja joutuu tajuttomana sairaalaan. Beania luullaan erehdyksessä lääkäriksi ja hän herättää Davidin tyttären tämän syvästä kooman kaltaisesta unesta. Kiitollisena Davidin vaimo leppyy Beanille ja tämä saa asua perheen luona ylimääräisen viikon. Palattuaan kotiin Bean käpertyy nukkumaan omaan vuoteeseensa Teddykarhunsa kanssa, oikean "Whistlerin äidin" riippuessa hänen huoneensa seinällä.
Python kisat

Python kisat () olivat antiikin kreikkalaiset Apollon-jumalan kunniaksi järjestetyt musiikki- ja urheilukilpailut. Ne järjestettiin Apollonin kulttipaikalla Delfoissa joka neljäs vuosi. Kisat olivat yhdet neljästä panhelleenisistä kisoista, nykyaikaisten olympialaisten edeltäjistä.
Historia.
Python kisojen nimi oli peräisin Delfoin vanhasta nimestä Pytho. Kreikkalaisessa mytologiassa kisojen kerrotaan syntyneen sovitukseksi Apollonin surmattua Python-hirviön.
Ensimmäiset Python kisat pidettiin ilmeisesti noin vuonna 591/590 eaa. Niihin kuului alun perin ainoana lajina hymni Apollonin kunniaksi (paiaani) kitharan säestyksellä. Tämän jälkeen seuraavat kisat järjestettiin kahdeksan vuotta myöhemmin vuonna 582 eaa., jolloin kisoista tuli yhdet panhelleenisistä kisoista, ja ne alettiin järjestää joka neljäs vuosi.
Aristoteles ja Kallisthenes kokosivat noin vuonna 330 eaa. kisojen voittajien luettelon "Python kisojen voitot".
Kisat.
Kisat järjestettiin Apollonin kunniaksi kaksi vuotta ennen (ja jälkeen) Olympian kisoja, toisin sanoen olympiadin kolmantena vuotena, ja Nemean ja Isthmian kisojen välissä. Kisat pidettiin nykyisen heinä-elokuussa aikaan (tai elo-syyskuun vaihteessa).
Kisoissa mukana lajeina olivat paiaani, huilunsoitto, huilun säestyksellä laulaminen sekä urheilu. Urheilulajit olivat muutoin samat kuin Olympian kisoissa, paitsi ettei aluksi kilpailtu valjakkoajoissa, mutta sen sijaan pojille oli omia juoksukisojaan. Myöhemmin kisoihin lisättiin uusia lajeja (mm. nelivaljakkoajot) ja joistakin vanhoista lajeista luovuttiin, mutta pääpiirteissään kisojen sisältö pysyi samana pitkälle jälkeen ajanlaskumme alun.
Aluksi sekä musiikki- että urheilukilpailut käytiin Apollonin temppelin yläpuolella sijaitsevalla Delfoin stadionilla, mutta myöhemmin musiikki- ja runouskilpailut siirtyivät pidettäviksi Delfoin teatteriille sen valmistuttua joskus 200-luvun lopulla eaa. Valjakkoajot järjestettiin hippodromilla, joka sijaitsi kauempana Krisan tasangolla. Urheilijoiden harjoittelupaikkana toimi Delfoin gymnasion.
Voittajat saivat palkinnoksi laakeriseppeleet, jotka oli tehty Tempen solasta Thessaliasta kerätyistä laakerinoksista. Voittajien kunniaksi kirjoitettiin myös runoja. Parhaiten tällainen runous tunnetaan Pindarokselta, joka kirjoitti useita hymnejä Python-voittajien kunniaksi.
Olympiadi

Olympiadi (, gen. ) oli antiikin kreikkalainen ajanlaskuun käytetty neljän vuoden kausi, joka alkoi kesällä yksistä Olympian kisoista ja päättyi neljän vuoden päästä seuraaviin kisoihin. Ensimmäinen olympiadi alkoi ensimmäisistä historiallisesti tunnetuista Olympian kisoista eli vuoden 776 eaa. kisoista, ja käsitti näin ajan kesästä 776 eaa. kesään 772 eaa.
Koska jokaisella antiikin kreikkalaisella kaupunkivaltiolla oli oma kalenterinsa, niillä ei ollut pitkään aikaan mitään yhteistä ajanlaskua. Koska Olympian kisat ja olympiadit olivat kaikille kreikkalaisille yhteiset, niistä tuli lopulta yhteisen ajanlaskun perusta. Timaios Tauromenionlainen oli ensimmäinen historioitsija, joka yhdisti noin 300 eaa. tunnetut historialliset tapahtumat olympiadeihin teoksellaan "Olympian kisojen voittajat", mistä lähtien ne toimivat historiankirjoituksessa tapahtumien ajoittamisen pohjana. 200-luvulla eaa. Eratosthenes jakoi olympiadit tarkemmin neljäksi vuoden mittaiseksi jaksoksi. Näin esimerkiksi ensimmäisen olympiadin kolmas vuosi käsitti ajan kesästä 774 eaa. kesään 773 eaa.
Roomalaisella ajalla olympiadien rinnalle kehittyi roomalainen ajanlasku, jossa vuosia laskettiin Rooman kaupungin perustamisesta lukien ("ab urbe condita"). Tästä huolimatta olympiadit säilyivät käytössä ajanlaskussa aina bysanttilaiselle ajalle saakka.
Nykyisin myös nykyaikaisia olympialaisia lasketaan olympiadeittain. Näin Ateenan vuoden 1896 olympialaiset olivat I olympiadin kisat ja esimerkiksi Helsingin vuoden 1952 olympialaiset XV olympiadin kisat.
Isthmian kisat

Isthmian kisat () olivat antiikin kreikkalaiset Poseidon-jumalan kunniaksi järjestetyt urheilukilpailut. Ne järjestettiin Korintin kannaksella () sijainneella Isthmian Poseidonin pyhäkköalueella joka toinen vuosi. Kisat olivat yhdet neljästä panhelleenisistä kisoista, nykyaikaisten olympialaisten edeltäjistä.
Historia.
Kreikkalaisen mytologian mukaan Isthmian kisat perusti joko Sisyfos tai Theseus. Korinttilaisten itsensä mukaan ne perusti Sisyfos Saroninlahteen hukkuneen Melikertes-Palaimonin muistoksi delfiinin tuotua tämän ruumiin Isthmiaan. Ateenalaiset sen sijaan pitivät perustajana Theseusta.
Isthmian kisoja vietettiin ensimmäisen kerran varmuudella 49. olympiadin aikana eli 582–578 eaa., jolloin niistä tuli yhdet panhelleenisistä kisoista. Kisat olivat Korintin hallinnassa muulloin, paitsi ajalla 146–44 eaa., jolloin kaupunki oli raunioina roomalaisten tuhottua sen. Tuona aikana kisoja hallinnoi Sikyon, ja ne saattoivat myös olla siirretty Sikyoniin.
Vuonna 336 eaa. Aleksanteri Suuri nimettiin Isthmian kisoissa kreikkalaisten johtajaksi Persiaa vastaan. Roomalaisten osallistuminen kisoihin sallittiin vuonna 288 eaa. Titus Quinctius Flamininus käytti vuoden 196 eaa. kisoja julistaessaan kreikkalaiset valtiot vapaiksi Makedonian vallasta. Keisari Nero vieraili Isthmiassa ja sen kisoissa vuonna 67 jaa. Tuolloin hän muun muassa ilmoitti kisojen osallistujille aloittavansa Korintin kanavan rakentamisen. Kisoja järjestettiin, kunnes keisari Theodosius I kielsi ne muun pakanauskonnon mukana.
Diogenes Laertioksen mukaan Platonin kerrottiin kilpailleen nuorena painijana Isthmian kisoissa. Hänen kutsumanimensä ”Platon” eli ”leveä” olisi erään tulkinnan mukaan tullut hänen painityylinsä leveydestä.
Kisat.
Isthmian kisat järjestettiin yhdessä Nemean kisojen kanssa aina samana vuonna, aina vuosi ennen ja vuosi jälkeen joka neljäs vuosi järjestettyjä Olympian kisoja, toisin sanoen aina olympiadin toisena ja neljäntenä vuotena. Ennen ajanlaskun alkua kisat osuivat nykyisessä ajanlaskussa parillisille ja ajanlaskun alun jälkeen parittomille vuosille. Kisat järjestettiin suunnilleen nykyisen huhtikuun lopulla tai toukokuun alussa.
Kisojen lajeihin kuuluivat hevosurheilukilpailut, jotka järjestettiin Isthmian hippodromilla; muita urheilukilpailuita, jotka järjestettiin Isthmian stadionilla; sekä musiikkikilpailuita.
Isthmian kisojen voittajat saivat alun perin palkinnoksi männynhavuseppeleet, myöhemmin villisellerin lehvistä tehdyt seppeleet. Voittajien kunniaksi kirjoitettiin myös runoja. Parhaiten tällainen runous tunnetaan Pindarokselta, joka kirjoitti useita hymnejä Isthmian voittajien kunniaksi.
Paul Davies

Paul Charles William Davies (s. 22. huhtikuuta 1946) on englantilaissyntyinen, kansainvälisesti tunnustettu fyysikko ja tietokirjailija. 
Davies opiskeli London University Collegessa ja väitteli vuonna 1970. Hän työskenteli kaksi vuotta Fred Hoylen kanssa Cambridgen yliopistossa ja siirtyi sitten Kings Collegeen Lontooseen, ja julkaisi monia tärkeitä artikkeleita kvanttikenttäteoriasta. 1980-luvun hän oli Newcastlessa ja julkaisi tieteellisen työn ohessa yleistajuisia kirjoja. Vuonna 1990 hän muutti ensimmäisen kerran Australiaan.
Davies on toiminut luonnonfilosofian professorina Australian astrobiologian keskuksessa ja Sydneyn yliopistossa erikoisaloinaan kosmologia, kvanttikenttäteoria ja astrobiologia.
Vuodesta 2005 alkaen hän on toiminut International Academy of Astronauticsin SETI: Post-Detection Science and Technology Taskgroupin puheenjohtajana, jonka tarkoituksena on tutkia ja miettiä erilaisia vaihtoehtoja siitä miten maapallon ulkopuolisen elämän löytämisen jälkeen pitäisi toimia.
Soittoääni

Soittoääni on matkapuhelimiin tarkoitettu ääni, joka ilmaisee puhelun saapumista. Useimmissa soittoäänissä on jonkin tunnetun kappaleen melodia, mutta nykyään on markkinoilla myös soittoääniä, joissa on puhetta tai muuta nauhoitettua ääntä.
Ensimmäiset soittoäänet olivat monofonisia, eli niissä soi vain yksi sävel kerrallaan. Uudemmat moniääniset eli polyfoniset ja melodiset soittoäänet sisältävät useampia yhtäaikaisia säveliä, joilla melodiaan saadaan syvyyttä ja ne kuulostavatkin enemmän musiikilta. Moniääniset soittoäänet voivat olla 16- tai 40-kanavaisia. Nokia 3510 oli ensimmäinen matkapuhelin, joka pystyi toistamaan moniäänisiä soittoääniä.
Maailman ensimmäinen kaupallinen soittoäänien latauspalvelu oli Yomi Median Radiolinjalle (nyk. Elisa) tuottama Jukeboksi-palvelu, jonka web-sivusto avattiin syksyllä 1998. Palvelussa käyttäjä pystyi valmiiden soittoäänien lataamisen lisäksi myös säveltämään itse soittoääniä ja julkaisemaan ne muiden ladattaviksi. Palvelusta tuli nopeasti hyvin suosittu, minkä jälkeen soittoäänien latauspalvelut alkoivat yleistyä ympäri maailmaan. Soittoääniliiketoiminta arvioitiin vuonna 2006 noin 6 miljardin dollarin arvoiseksi . Suomalainen Vesa-Matti Paananen, joka oli vastuussa Jukeboksi-palvelun kehittämisestä Radiolinjalle, palkittiin kesäkuussa vuonna 2004 Mobile Entertainement Forumin (MEF) Special Recognition Award -palkinnolla "kaupallisten soittoäänien isänä".
Soittoäänet synnyttivät kokonaan uuden teollisuuden alan, kun tunnettuja sävelmiä alettiin muokata matkapuhelimiin sopiviksi soittoääniksi. 
Soittoäänen voimakkuus on yleensä säädettävissä. Joissakin tiloissa soittoäänten käyttäminen on periaatteessa kiellettyäkin kuten kirjastoissa. Jos puhelimessa on käytettävissä myös värinähälytys, voi soiton tai viestin havaita värinästä.
Stephan Eberharter

Stephan Eberharter (s. 24. maaliskuuta 1969 Brixlegg, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Hän hallitsi miesten alppihiihdon vauhtilajeja yhdessä Hermann Maierin kanssa 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa. Hän on kaksinkertainen maailmancupin kokonaiskilpailun voittaja. Eberharter vetäytyi kilparinteiltä syksyllä 2004 voitettuaan 29 maailmancupin osakilpailua ja saavutettuaan 75 palkintopallisijaa.
Flanger

Flanger on ääniefekti, jossa manipuloidaan äänen viivettä ja sävelkorkeutta niin, että ääni vaikuttaa kiertyvän tai huojuvan. Flanger-efekti kuuluu useimpiin sähkökitaroiden tai muiden soitinten monipuolisiin ääniefekti-laitteisiin. Sähkökitaraan sitä myydään myös erillisenä efektinä. Flangeria muistuttava ääniefekti on chorus. Sillä on kuitenkin flangeria lyhyempi viiveaika ja nopeampi modulaatio. Lisäksi on phaser, joka muistuttaa etäisesti periaatteeltaan flangeria, mutta siinä huojunnan ja kiertymisten ääni on selvästi erilainen.
Tekniikka.
Manuaalinen toteutus.
Flanger toteutetaan käyttämällä kahta samanlaista äänen tallennetta, jotka on synkronoitu keskenään eli ääni toistuu samanaikaisesti. Nauhurilla flanger efekti tehdään
hidastamalla toisen nauhurin nopeutta.
Kun flanger keksittiin, nopeuden muutos tehtiin yksinkertaisesti koskettamalla toisen nauhurin kelaa. Analogisen nauhan hidastuessa sävelkorkeus
eli äänen taajuus muuttuu. Kun alkuperäinen ja hidastettu ääni yhdistetään, muuttuneet ja alkuperäiset taajuudet korostuvat ja vaimentuvat eri tavoin.
Myöhemmin nopeuden muutosmahdollisuus tuli studionauhureiden varusteeksi.
Efektiä voidaan korostaa panoroimalla, joka stereoäänessä tarkoittaa äänen siirtymistä esimerkiksi kuulokkeesta toiseen. Monikaiutinjärjestelmissä panoroinnilla ääneen saadaan liike- ja tilavaikutelma etenkin jos äänenvoimakkuutta muutetaan samanaikaisesti.
Digitaalinen toteutus.
Nykyään flanger on toteutettu yleensä digitaalisesti. Digitaalisen toteutuksen etuna on vähäinen tai olematon taustakohina, joka korostuu runsaalla efektiasetuksella sekoittaen instrumentin ääntä.
Flangeria hyödyntävät kappaleet.
Ensimmäisiä kappaleita joissa efektiä kuultiin oli Small Facesin "Itchycoo Park". Sekä Beatles että Jimi Hendrix käyttivät 1960-luvun lopussa flangeria kappaleissaan manuaalisesti tehtynä. Beatlesin kappale "Tomorrow Never Knows" albumilta "Revolver" on kuuluisa esimerkki. Hendrixin nimikappaleen loppuvaihe on varhainen esimerkki stereona toteutetusta efektistä.
Katrin Dörre

Juana Katrin Dörre (vuodesta 1992 Dörre-Heinig, s. 6. lokakuuta 1961 Leipzig) on saksalainen kestävyysjuoksija.
1980 hän voitti Itä-Saksan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa. Pian sen jälkeen hän alkoi tehtailla Itä-Saksan ennätyksiä maratonilla. Vuonna 1982 hän juoksi Karl-Marx-Stadtissa ajan 2.45.54. Ensimmäisen merkittävän voittonsa hän sai 1984 Osakassa ajalla 2.31.41. 1985 hän voitti yleisurheilun maailmancupissa Hiroshimassa ja euroopancupissa Roomassa. 1987 hän voitti Tokion maratonin.
Soulin olympialaisissa 1988 Dörre sijoittui kolmanneksi, mikä oli ensimmäinen ja tähän mennessä ainoa saksalaisnaisen saavuttama olympiamitali maratonjuoksusta. 1991 MM-kisoissa hän sijoittui myös pronssille. Hän osallistui myös 1992 ja 1996 olympialaisten maratoneille, mutta jäi molemmilla kerroilla niukasti mitaleilta. 1992 hän oli viides ja 1996 neljäs. Vuonna 1999 hän juoksi parhaan aikansa, 2.24.35. Dörre voitti urallaan neljä kertaa Osakan maratonin, kolme kertaa Lontoon ja Frankfurtin maratonit sekä kerran Berliinin, Tokion ja Hampurin maratonit. Hän meni 1992 naimisiin valmentajansa Wolfgang Heinigin kanssa. Dörrellä on tytär nimeltään Katharina.
Karva

Karvat ovat nisäkkäiden ihon ulkopinnassa kasvavia, sarveisaineesta muodostuneita epidermisiä ulokkeita. Karvat kehittyivät suomuista, kun nisäkkäät kehittyivät matelijoista. Yksittäisistä karvoista koostuvaa eläimen karvapeitettä eli karvoitusta kutsutaan usein turkiksi. Karvalla on monia tehtäviä: se esimerkiksi suojaa eläintä liian korkeilta tai matalilta lämpötiloilta. Usein karva on eläimen elinympäristön värinen, jolloin se tarjoaa saaliseläimelle näkösuojaa saalistajiaan vastaan tai saalistajalle mahdollisuuden väijyä saalistaan huomaamattomasti. Esimerkiksi jäniksen karvapeitteen väri vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Myös kasveilla on karvoja, mutta ne eivät ole samaa ainetta.
Karva koostuu noin 10-prosenttisesti vedestä ja noin 90-prosenttisesti biologisesta polymeerista: proteiinista nimeltään keratiini.
Aikuisten ihmisten karvoitus on yleensä runsaimmillaan päässä (hiukset, kulmakarvat, ripset ja miehillä parta), kainaloissa (kainalokarvat) ja sukupuolielinten ympärillä (häpykarvoitus). Myös muualle kasvaa karvoja, mutta ei tavallisesti yhtä tiheästi. Ihmisen karvoitus lisääntyy murros- ja teini-iässä, varsinkin pojilla.
Australian vaakuna

Australian vaakuna on Australian virallinen tunnus. Alkuperäisen vaakunan myönsi kuningas Edvard VII 7. toukokuuta 1907 ja nykyisen kuningas Yrjö V 19. syyskuuta 1912.
Nykyisen vaakunan keskeinen osa on kuuteen osaan jaettu kilpi, jossa on jokaisen Australian osavaltion vaakuna seuraavasti:
Kilven yläpuolella on seitsenkärkinen Kansainyhteisön tähti sini-kultaisella seppeleellä. Tähti symboloi Australian kuutta osavaltiota ja territorioita. Kilpeä tukevat punajättikenguru ja emu ovat maan epävirallisia tunnuseläimiä ja ne esiintyvät vain tällä mantereella. Ne eivät osaa kävellä takaperin, joten ne symboloivat edistystä. Taustalla on Australian kansalliskasvin akasian ("golden wattle") oksia.
Sydänpuu

Sydänpuu on puun rungon sisin osa. Sitä ympäröi pintapuu.
Sydänpuuta muodostuu, kun puun runko ikääntyy ja läpimitta kasvaa. Sydänpuun muodostuminen lisää jonkin verran puuaineen tiheyttä, heikentää läpäisevyyttä ja vähentää puun sisältämää kosteutta. Heikon läpäisevyyden takia sydänpuun kyllästäminen on vaikeaa. Sydänpuu on kuollutta solukkoa, jossa elävän pintapuun varastoaineet on hajotettu ja käytetty.
Sydänpuuta alkaa muodostua Suomen oloissa yleensä puun saavuttaessa 40 vuoden iän. Sydänpuun osuus kasvaa puun vanhetessa ja rungon paksuuntuessa. Sydänpuu lahoaa pintapuuta hitaammin.
Sydänpuu voi olla väriltään tummempaa kuin pintapuu ja niiden välillä voi olla myös kosteuseroja, kuten esimerkiksi männyllä ja lehtikuusella on. Tammella, koivulla ja lepällä taas ei ole kosteuseroa pinta- ja sydänpuun välillä. Uute- ja pihka-aineiden vuoksi sydänpuun tiheys voi olla suurempi kuin pintapuun.
No Man’s Band

No Man’s Band ("NMB") on jyväskyläläinen rockyhtye, jonka ensi-EP ilmestyi 1998.
Yhtye on tunnettu energisistä live-esiintymisistään. Sanoituksissaan yhtye käsittelee suomalaisen miehen kipuilua elämän aallokossa. Kaiken takana kuitenkin nähdään Korkeimman auttava käsi. Yhtye keikkaili ahkerasti niin maallisissa kuin kristillisissä tapahtumissakin.
Tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Pelipöytä", "Suojelusenkeli", "Helmiä sioille" ja "Pikkusisko".
No Man’s Band julkaisi studioalbuminsa "Pala Hollywoodia" 5. toukokuuta 2010. Albumi nousi julkaisuviikollaan 19/2010 suomen virallisella listalle sijalle 25. ja "Rumbalistan" sijalle 2.
Yhtyeen solisti Miika Partala soittaa NMB:n lisäksi Deuteronomiumissa, Matkamiehissä, Stoner Kingsissä ja Icon Clanissa kuin myös Feiledissä.
No Man’s Band lopetti uransa Jyväskylän Tanssisali Lutakossa 28. maaliskuuta 2015.
No Man's Band teki keikan 30. maaliskuuta 2019 Helsingin Nosturissa. ja julkaisi samalla uuden kokoelmalevyn "Tulin, Näin, Soitin".
No Man's Band lämmitteli Narniaa GoodMoodStock-festivaaleilla Pieksämäellä 30. marraskuuta 2019.
Syksyllä 2019 No Man's Band julkaisi joukkorahoituskampanjan mesenaatti.me-joukkorahoituspalvelussa. Kampanjan tähtäimessä oli uusi studioalbumi, joka julkaistiin 23. huhtikuuta 2021 kantaen nimeä "Minä tapoin Jumalan". Julkaisuviikollaan albumi nousi Suomen seisemänneksi myydyimmäksi fyysiseksi albumiksi.
Vuonna 2023 Miika Partala aloitti YouTube-tilillään "Partala Podcast" -sarjan, jossa hän käy läpi NMB:n tuotantoa albumi ja kappale kerrallaan.
Jäsenet.
Entiset jäsenet.
Livekokoonpano
Stoner Kings

Stoner Kings on vuonna 2000 perustettu eteläsuomalainen rockyhtye, joka soittaa stoner rock -tyylistä musiikkia.
Stoner Kingsin keulakuvana on laulaja, vapaapainija ja Imperiumin kolumnisti Starbuck (oik. Michael Majalahti), joka on ollut myös Hallowed-yhtyeen solisti.
Jukka Leppilampi

Jukka Leppilampi (s. 28. syyskuuta 1954) on suomalainen gospel-artisti. Ylivieskasta kotoisin oleva Leppilampi oli laulanut muun muassa kuopiolaisessa Finnforest-orkesterissa ennen liittymistään kangasalalaiseen Tabula Rasa -yhtyeeseen, jonka perustajajäseniä oli kitaristi Heikki Silvennoinen. Vuonna 1976 ilmestyneen "Ekkedien tanssi" -albumin jälkeen Leppilammen ja Tabula Rasan tiet erosivat Leppilammen tultua uskoon.
Jonkin aikaa tämän jälkeen Leppilampi esiintyi duona Jarmo Sormusen kanssa. Vuonna 1980 Leppilampi vieraili laulusolistina Pro Fide -yhtyeen levyllä "Lauluja kahdesta maailmasta". Tämän jälkeen hän antautui lähes täysin soolo-uralle.
Jukka Leppilampi on saanut Golden Gospel -palkinnon. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020. Vuonna 2023 kirkkohallitus myönsi hänelle Kirkon kulttuuripalkinnon.
Säveltäjänä Leppilampi on toiminut oman soolotuotannon lisäksi myös muille artisteille kuten Jonna Järnefeltille. Hän on myös tehnyt jonkin verran sanoituksia.
Jukka Leppilammen poika on näyttelijä ja televisiojuontaja Mikko Leppilampi.
Diskografia.
Mukana myös seuraavissa produktioissa vierailevana solistina:
Duane Allman

Duane Allman (10. marraskuuta 1946 – 29. lokakuuta 1971) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka soitti rockia, bluesia ja R&amp;B:tä.
Duane oli The Allman Brothers Bandin toinen kitaristi ja perustaja veljensä Gregg Allmanin kanssa. Lisäksi hän oli ahkera studiomuusikko ja oli mukana Eric Claptonin mukana Derek and the Dominosin ainoalla studiolevyllä.
Allman kuoli 24-vuotiaana moottoripyöräonnettomuudessa. Hän ehti julkaista oman yhtyeensä kanssa vain kaksi studioalbumia ja yhden livelevyn. 
Duane Allman tuli tunnetuksi taitavasta soitostaan, ja hän on edelleen arvostetuimpia blues rock -kitaristeja. Erityisesti Allman tunnetaan slide-kitaran mestarina ja rockmusiikin standardeilla poikkeuksellisen hyvänä improvisoijana. Allman kuunteli huolellisesti jazzia, esimerkiksi Miles Davisin "Kind of Blue" -levyä, oppiakseen ymmärtämään improvisointia.
Höylätavara

Höylätavara eli höylätty puutavara on sahatavaran jatkojaloste, joka on höylätty ainakin kolmelta sivulta. Höylätavara on joko suorakaiteen muotoista tai johonkin muotoon työstettyä. Yleisimmät paksuudet ovat 8–70 mm ja leveydet 15–220 mm.
Höyläys.
Höyläys tehdään pyörivällä terällä eli kutterilla, joka leikkaa sahatun puutavaran pinnasta muutaman millimetrin puuta pois. Käytännössä höyläys tehdään höyläkoneella, jossa on useita (4–8) kuttereita, jolloin puu saadaan yhdellä työstökerralla höylättyä kaikilta sivuiltaan. Leikkaava terä voi olla suora tai muotoiltu työstämään puun pintaan muotoaan vastaavan profiilin.
Sileähöylätty (hienohyölätty) pinta on kauttaaltaan sileää ja tasaista eikä siinä saa näkyä aaltoilua. Vielä sileämpää pintaa haluttaessa pinta voidaan hioa hiomanauhalla. Karkeahöylätty pinta on tasainen, mutta pinta ei välttämättä ole sileä. Karkeahöyläystä käytetään kuivatun sahatavaran työstämisessä mittatarkaksi. Sitä kutsutaan myös kalibroinniksi, dimensiohöyläykseksi tai raakahöyläykseksi. Karkeahöylätyllä pinnalla ei ole sileysvaatimuksia. Myös sellaista höylätavaraa valmistetaan, jonka näkyviin jäävät pinnat sileähöylätään ja piiloon jäävät pinnat karkeahöylätään. Tällaisia ovat esimerkiksi sisäverhouslaudat.
Sileä- tai karkeahöylätylle puutavaralle sallitaan ±1 mm mittapoikkeama nimellismitasta, jos nimellismitta on 100 mm tai pienempi. Jos nimellismitta on yli 100 mm, sallitaan ±1,5 mm mittapoikkeama. Määrämittaan katkaistun höylätavaran pituus saa poiketa ±2 mm ilmoitetusta mitasta.
Tanguutin kieli

Tanguutin kieli on kuollut tiibetiläis-burmalainen kieli, jonka puhuma-alue sijoittuu nykyisen Kiinan kansatasavallan länsiosiin. Kieli tunnetaan noin 900–1200-luvulta peräisin olevista kirjallisista lähteistä, ja sillä oli oma kirjoitusjärjestelmä, jonka merkit muistuttavat kiinan merkkejä. Suurin osa tunnetusta tanguutinkielisestä kirjallisesta materiaalista on buddhalaisia tekstejä. Tanguuteilla oli mainittuna aikana valtakunta nykyisessä Luoteis-Kiinassa, ja sen kukistivat mongolit verisesti 1227. Tähän loppui kielen kirjallinen käyttö. Vaikka mongolit tuskin saivat koko kansaa hävitetyksi, kuten on väitetty, kieli sammui vähitellen puhuttunakin. Kirjoitusta ei ole onnistuttu kiistattomasti selvittämään.
Catania

Catania on samannimisen metropolikaupungin pääkaupunki Italian Sisiliassa, noin 35 kilometriä Etnasta etelään. Asukkaita Cataniassa on 315 500 (2013), mikä tekee siitä Sisilian väkiluvultaan toiseksi suurimman kaupungin. 
Maantiede.
Catania sijaitsee Sisilian itärannikolla Joonianmeren rannalla. Kaupunki on rakennettu Catanian ylängölle etelään tulivuori Etnasta. Kaupungin etäisyys Syrakusaan on maantietä noin 65 kilometriä, Messinaan noin 105 kilometriä ja Palermoon noin 213 kilometriä.
Historia.
Antiikki.
Antiikin ajan Katane oli yksi Sisilian varhaisimpia kreikkalaisia siirtokuntia, ja perustettiin vuonna 730/729 eaa. Katane tuli Rooman valtapiiriin ensimmäisen puunilaissodan myötä vuonna 263 eaa. Ajan kuluessa se kehittyi tavalliseksi roomalaiskaupungiksi. Octavianus teki siitä roomalaisen colonian.
Katane kärsi antiikin aikana usein Etnan purkauksista sekä maanjäristyksistä. Antiikin ajan pahin purkaus sattui vuonna 121 eaa. Kaupungin säilyneet muinaisjäänteet ovat pääosin peräisin roomalaiselta kaudelta. Niihin kuuluvat muun muassa roomalaisen teatterin, odeionin, amfiteatterin ja akveduktin jäänteet.
Myöhempi historia.
Kaupunki säilyi merkittävänä läpi roomalaisen kauden aina varhaisbysanttilaiselle ajalle saakka. Belisarius valtasi Katanen takaisin goottisotien alussa vuonna 535. Itä-Rooman eli Bysantin keisari Maurikios perusti kaupunkiin rahapajan, joka toimi noin 50 vuotta 500- ja 600-lukujen taitteessa.
Catanian Pyhän Agathan katedraali rakennettiin 1000-luvulla. Catanian yliopisto perustettiin vuonna 1444.
Catania on kärsinyt usein tulivuorenpurkauksista ja maanjäristyksistä myös uudella ajalla. Etnan purkaus vuonna 1669 peitti kaupungin laavaan, ja vuoden 1693 maanjäristys surmasi ihmistä. Maanjäristyksen jälkeen kaupunki rakennettiin uudestaan pitkälti barokkiarkkitehtuurilla. Barokkikaupunki on osa Unescon maailmanperintökohdetta ”Val di Noton myöhäisbarokin ajan kaupungit”.
Talous ja liikenne.
Cataniassa on vilkas satama, josta viedään muun muassa hedelmiä. Catania on myös teollisuuskaupunki. 
Kaupungissa toimii Catanian metro, jonka pituus on 10,5 kilometriä. Laajennuksia on rakenteilla molemmista päistä. Catania–Fontanarossan lentoasema sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungista lounaaseen.
Urheilu.
Jalkapalloseura Calcio Catania pelasi Italian pääsarjassa kahdeksan kautta ennen putoamistaan kauden päätteeksi. Seuraavalla kaudella joukkueen taustahenkilöitä jäi kiinni otteluiden lopputulosten järjestämisestä ja joukkue pudotettiin kolmannelle sarjatasolle eli Lega Prohon.