tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
NRP Comandante Roberto Ivens (F482)

NRP Comandante Roberto Ivens (runkonumero F482) oli Portugalin laivaston vuonna 1967 vesillelaskettu João Belo -luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de Bretagnelta Nantesista, missä köli laskettiin 13. joulukuuta 1966. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1967 ja otettiin palvelukseen 23. marraskuuta 1968.
Palvelus.
Alus kolaroi kanadalaisen tankkerin kanssa ja kaksi vuotta myöhemmin 1997 se poistettiin palveluksesta.
Almirante Pereira da Silva -luokka

Almirante Pereira da Silva -luokka oli Portugalin laivaston kolmen aluksen muodostama fregattiluokka, jonka alukset pohjautuvat Yhdysvaltain laivaston Dealey-luokan aluksiin.
Suunnittelu.
Dealey-luokasta poiketen alukset varustettiin toimimaan trooppisissa olosuhteissa. Niiden aseistuksena oli kaksi Boforsin 375 millimetrin neliputkista sukellusveneentorjuntaheitintä, jotka oli asennettu B-tykin sijaan. Lisäksi aluksilla oli kuusi 324 millimetrin Mk32 sukellusveneentorjuntatorpedoputkea.
Alusten elektroniikkaan sisältyivät muun muassa MLA-1B valvontatutka, tyypin 978 taktinen taistelunjohtotutka, SPG-34 tulenjohtotutka sekä RM-316P merenkulkututka. Kaikuluotainjärjestelmät vaihtelivat hieman toisistaan "da Silvaan" asennettiin SQS-30, "Coutinhoon" SQS-31 ja sarjan kolmanteen "Correaan" SQS-32 etsintäkaikuluotain. Lisäksi aluksilla oli SQA-10A VDS ja DUBA-3A hyökkäyskaikuluotaimet.
HMCS Whitby

HMCS Whitby (viirinumero K346) oli Kanadan laivaston vuonna 1944 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin huhtikuussa 1942 Marine Industris Limitediltä Sorelista Quebecista Kanadasta, missä köli laskettiin 1. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 18. syyskuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1944.
Palvelus.
Koulutuksen jälkeen alus liittyi Mid-Ocean Escort Forceen. Alus liitettiin saattajaryhmä C-4:ään suojaamaan Atlantin saattueita, missä tehtävässä se oli sodan päättymiseen saakka.
Alus poistettiin palveluksesta 16. heinäkuuta 1945 Sorelissa Quebecissä, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus luovutettiin War Assett Corporationille, joka myi 30. elokuuta 1946 aluksen kauppalaivastoon. Alus oli 1946 1 275 grt "Bengo".
Alus myytiin Portugalin laivastolle, joka otti sen palvelukseensa huhtikuussa 1948. Lokakuussa alus muutettiin luotsien emälaivaksi Maputoon Portugalin Itä-Afrikkaan, josta tuli myöhemmin Mosambik. Alus oli 1977 edelleen Maputossa.
HMCS Caraquet

HMCS Caraquet (viirinumero J38) oli Kanadan laivaston vuonna 1942 valmistunut Bangor-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1940 osana Britannian vuoden 1940 hankintaohjelmaa North Vancouver Ship Repairilta North Vancouverista, missä köli laskettiin 31. tammikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 2. kesäkuuta 1941 ja luovutettiin Kanadan laivastolle, joka otti sen palvelukseen 2. huhtikuuta 1942 Vancouverissa.
Palvelus.
Koulutuksen jälkeen alus liittyi toukokuussa Esquimaltiin sijoitettuun osastoon suojaamaan saattueita sekä partioimaan Esquimaltin lähivesillä. Syyskuussa alus siirrettiin Prince Rupertiin, missä se oli aina maaliskuuhun 1943. Alus siirrettiin Atlantin rannikolle ja saapui Halifaxiin 2. toukokuuta 1943. Alus liitettiin läntiseen saattajaosastoon suojaamaan saattueita.
Alus poistettiin palveluksesta ja palautettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle 26. syyskuuta 1945 Sheernessissä. Kuninkaallinen laivasto ei ottanut alusta palvelukseen, vaan se myytiin 29. kesäkuuta 1946 Portugalille.
NRP Almirante Lacerda.
Portugalin laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "NRP Almirante Lacerda" (runkonumero A525). Alus oli pääasiassa tutkimusaluksena. Alus jatkoi palvelustaan, kunnes se luovutettiin 1975 Mozambikille.
Protoporfyrinogeenioksidaasi

Protoporfyrinogeenioksidaasi tai protoporfyrinogeeni IX-oksidaasi on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi protoporfyrinogeeni IX:n hapettumista protoporfyriini IX:ksi. Entsyymiä esiintyy eläimissä, kasveissa, sienissä ja eräissä bakteereissa. Protoporfyrinogeenioksidaasi on osa hemin, klorofyllin ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesiä. Protoporfyrinogeenioksidaasin EC-numero on EC 1.3.3.4. 
Rakenne ja toiminta.
Protoporfyrinogeenioksidaasi on rakenteeltaan kahdesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 100–110 kDa. Eläimissä entsyymiä esiintyy solujen mitokondrioiden sisäkalvolla. Kasveilla on kaksi isotsyymiä, joista toinen esiintyy kloroplasteissa ja toinen mitokondrioissa. Protoporfyrinogeenioksidaasi vaatii toimiakseen FAD-molekyylin. Hapettimena reaktiossa toimii happi.
Protoporfyrinogeenioksidaasin katalysoiman reaktion mekanismi koostuu neljästä tyydyttymättömän hiilten välisen sidoksen muodostamisesta. Entsyymin koentsyyminä toimiva FAD ottaa vastaa protonin protoporfyrinogeeni IX:n hiiliatomilta, joka sijaitsee pyrrolirenkaiden välissä. Protoninsiirtoa avustaa pyrrolirenkaan typpiatomin vapaa elektronipari ja muodostuu konjuguitunut aromaattinen rakenne. Samalla FAD pelkistyy FADH:ksi. Happi hapettaa pelkistyneen koentsyymin FAD:ksi ja pelkistyy itse vetyperoksidiksi. Tämä reaktiosarja toistuu vielä kolme kertaa ja tuotteeksi muodostuu protoporfyriini IX:ää.
Harvinaisessa porfyrioihin kuuluvassa perinnöllisessä sairaudessa porfyria variegatassa protoporfyrinogeenioksidaasin toiminta on puutteellista, minkä vuoksi protoporfyrinogeeni IX:ää kertyy elimistöön. Yhdiste aiheuttaa happiradikaalien muodostumista, mikä aiheuttaa iho-oireita auringonvalon vaikutuksesta, huonovointisuutta, levottomuutta ja unettomuutta ja maksan toiminnan heikentymistä. Monet herbisidit esimerkiksi difenyylieetterit kuten asifluorfeeni ja oksifluorfeeni ja eräät ftaali-imidijohdannaiset estävät protoporfyrinogeenioksidaasin toimintaa. Nämä aineet ovat entsyymin kilpailevia inhibiittoreita ja sitoutuvat protoporfyrinogeeni IX:n tilalle entsyymiin.
Heikki Saxén

Heikki Saxén (s. 23. kesäkuuta 1984 Vaasa) on suomalainen bioetiikan ja aatehistorian tutkija. Hän on Bioetiikan instituutin hallituksen puheenjohtaja ja yksi instituutin perustajista. Vuonna 2015 Mediuutiset valitsi Saxénin vuosittaiselle 100 terveysalan vaikuttajaa -listalleen. Hän sai Unescon palkinnon bioetiikan edistämisestä Suomessa vuonna 2016. Vuonna 2019 Pirkanmaan sairaanhoitopiiri myönsi Heikki ja Salla Saxénille vuosittaisen etiikan edistämispalkintonsa. Julkisuudessa Saxén on tullut tunnetuksi erityisesti pyrkimyksestään vakiinnuttaa bioetiikan tieteenalaa ja sen yhteiskunnallista merkitystä Suomessa sekä kannanotoistaan koskien geenitutkimuksen ja -tiedon eettisiä haasteita kuten yksityisyyden suojaa.
Saxén opiskeli Fulbright-stipendiaattina lukuvuoden 2014–2015 Harvardin yliopistossa terveydenhuollon priorisoinnin johtaviin kansainvälisiin teoreetikkoihin lukeutuvan professori Norman Danielsin ohjauksessa. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 2017 aiheenaan bioetiikan tieteenalan kehitys ja tulevaisuuden mahdollisuudet. Saxén on lisäksi perehtynyt oikeudenmukaisuutta käsitelleen yhteiskuntafilosofi John Rawlsin ajatteluun.
Armeron onnettomuus

Armeron onnettomuus oli maanvyöry Armeron kaupungissa Kolumbiassa, joka tapahtui hieman ennen puoltayötä 13. marraskuuta 1985. Se sai alkunsa kello 15.05 paikallista aikaa, kun Nevado del Ruiz -tulivuori alkoi purkautua vapauttaen ilmaan tuhkaa, joka satoi kello 17 Armeroon. Vuorella tapahtui kello 21.08 räjähdys, joka irrotti ja sulatti kaksi prosenttia vuoren jääpeitteestä. Purkaus voimistui kello 21.30, ja vuoren rinteiltä valuva vesi aiheutti maanvyöryjä ja synnytti mutavirtoja. Virrat kertyivät Gualí- ja Lagunilla-jokien laaksoihin muodostaen 45 metriä syvän nopeasti liikkuvan massan.
Kello 11.30 mutavirta ja sen mukaansa keräämä aines saavutti Armeron kaupungin 65 kilometrin päässä tulivuoresta. Virtauksen loppunopeus oli 300 kilometriä tunnissa, ja se kuljetti mukanaan 350 miljoonaa kuutiometriä mutaa ja muuta ainesta. Virta tuhosi kaupungin täysin ja peitti Toliman tasangosta lähes 20 000 hehtaaria neljän metrin mutakerroksella. Kaupungin 26 000 asukkaasta yli 23 000 kuoli onnettomuudessa.
Vasco da Gama (1876)

Vasco da Gama oli Portugalin laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu ironclad-alus.
Valmistus.
Alus tilattiin Thames Ironworks and Shipbuilding Companyltä Blackwallista Lontoosta, missä köli laskettiin vuonna 1875. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1876 ja valmistui 1878.
Palvelus.
Alus palveli rannikkopuolustusjoukoissa, joiden tehtävänä oli Lissabonin ja Tagus-joen suun suojaaminen. Alus osallistui 26. kesäkuuta 1897 Spitheadissä järjestettyyn laivastokatselmukseen.
Alus oli modernisoitavana Orlandossa 1901-1902, jolloin sen keskiosaan lisättiin etrin kappale. Muutostöiden jälkeen aluksen uppouma oli 2 972 tonnia. Rungon pituus oli 70,86m leveys 12,19 ja syväys 6,27 metriä. Propulsiojärjestelmän teho tuplattiin 6 000 hevosvoimaan, millä saavutettiin 15,5 solmun huippunopeus. Aluksella oli hiiltä maksimissaan 300 tonnia. Muutostöiden jälkeen aseistuksena oli kaksi kahdeksan tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä, joiden lisäksi olivat 5,9 tuuman 45 pituuskaliiperin, 12 naulan, neljä yhdeksän naulan ja kuusi kolmen naulan tykkiä. Miehistötarve kasvoi 260 henkeen.
Aluksella tapahtui 27. elokuuta 1907 kaasuräjähdys, jossa joukko miehistönjäseniä loukkaantui. Osa aluksen miehistönstä osallistui Portugalin huhtikuun 1913 poliittisiin levottomuuksiin. Kapinalliset poistettiin alukselta. Miehistö osallistui jälleen 14. toukokuuta 1915 levottomuuksiin, nousten kapinaan ja surmaten aluksen päällikön sekä tulittaen Lissabonia, jolloin noin sata henkeä sai surmansa.
Alus oli laivaston lippulaivana ainakin vuoden 1914 loppuun, koska budjetti ei aiemmin mahdollistanut uuden aluksen hankintaa. Alus myytiin romutettavaksi 1935.
NRP Baptista de Andrade (F486)

NRP Baptista de Andrade (runkonumero F486) oli Portugalin laivaston vuonna 1973 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1972. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1873 ja otettiin palvelukseen 19. marraskuuta 1974.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin reserviin vuonna 1991.
NRP João Roby (F487)

NRP João Roby (runkonumero F487) oli Portugalin laivaston vuonna 1973 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1972. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1973 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1975.
Palvelus.
Alus on poistettu palveluksesta.
Hietakiitäjäkäärme

Hietakiitäjäkäärme ("Psammophis schokari") on Psammophiidae-heimoon kuuluva käärmelaji. Sitä tavataan kuivilla ja puolikuivilla alueilla Afrikan pohjoisosissa ja Aasian länsiosissa.
Eräs alalaji on erotettu omaksi lajikseen "Psammophis aegyptius".
Ulkonäkö ja koko.
Hietakiitäjäkäärmeellä on hoikka ruumis ja pitkänomainen pää. Sillä on suuret kullanruskeat silmät ja pyöreät pupillit. Käärmeen väritys ja kuviointi on vaihtelevaa, ja siitä esiintyy kolmea pääasiallista värimuotoa. Värityksen ja kuvionnin vaihtelua pidetään sopeutumana eri elinympäristöihin. Hietakiitäjäkäärmeellä on yläleuassaan kaksi myrkytöntä hammasta ja taaempana kaksi suurta, uurteista myrkyllistä hammasta. Käärme voi kasvaa noin 1,5 metriä pitkäksi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Hietakiitäjäkäärme on levinnyt laajalle alueelle. Sen levinneisyysalue kattaa Pohjois-Afrikan aina Somaliaan ja Etiopiaan asti etelässä, ja ulottuu Aasiassa läpi Lähi-idän aina Turkmenistaniin pohjoisessa sekä Pakistaniin ja Intian luoteisosiin idässä.
Hietakiitäjäkäärme elää kuivilla ja puolikuivilla alueilla, joiden kasvusto vaihtelee runsaskasvuisista, pensaita ja puita kasvavista alueista hiekka- ja sorapohjaisiin seutuihin, joiden kasvusto on matalia pensaita ja ruohoa. Elinympäristöä ovat niin alankojen aavikot, vuorten aluskukkulat, ylängöt, arot kuin keitaat merenpinnan tasolta aina 1 800 metrin korkeuteen asti.
Elintavat.
Hietakiitäjäkäärme on nopealiikkeinen ja aktiivinen. Se on yksi Lähi-idän nopeimmista käärmeistä ja voi saalista jahdatessaan saavuttaa 16 kilometrin tuntivauhdin. Laji saalistaa yleensä päivällä, mutta voi kuumimpina kuukausina hankkia ravintonsa yöllä. Hietakiitäjäkäärmeen ravintoon kuuluvat pääasiassa liskot, mutta myös pienet linnut ja nisäkkäät sekä sammakot ja toiset käärmeet. Se ottaa usein suojaa kivien alla, raunioilla ja hylätyissä jyrsijöiden koloissa. Hietakiitäjäkäärme kiipeilee myös pensaissa ja matalissa puissa, ja nappaa ravinnokseen aikuisia lintuja ja poikasia. Sen myrkky tekee saaliin nopeasti liikkumiskyvyttömäksi, minkä jälkeen käärme nielee sen pää edellä. Myrkystään huolimatta se ei ole vaarallinen ihmisille ja se pakenee nopeasti vaaran uhatessa.
Lisääntyminen.
Hietakiitäjäkäärmeet parittelevat sadekaudella huhtikuun ja kesäkuun välillä. Naaras munii tavallisesti kuudesta kymmeneen munaa. Koiraat tulevat sukukypsiksi 42 sentin pituisena ja naaraat 45-senttisenä.
Oliver Knussen

Stuart Oliver Knussen ['nʌsən] (12. kesäkuuta 1952 Glasgow, Skotlanti – 8. heinäkuuta 2018 Snope, Englanti) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja kapellimestari. Hänen kuuluisimpia teoksiaan on oopperasovitus Maurice Sendakin lastenkirjasta "Hassut hurjat hirviöt" (Where the Wild Things Are).
Oliver Knussen syntyi Skotlannin Glasgow’ssa ja varttui lähellä Lontoota, jossa hänen isänsä toimi kontrabasson äänenjohtajana Lontoon sinfoniaorkesterissa. Poika alkoi säveltää kuusivuotiaana, kirjoitti ensimmäisen sinfoniansa 15-vuotiaana ja pääsi johtamaan sen LSO:n edessä. Hän opiskeli säveltämistä vuosina 1963–1969 John Lambertin johdolla sekä Gunther Schullerin johdolla Yhdysvaltojen Tanglewoodissa ja sai rohkaisua myös brittisäveltäjä Benjamin Britteniltä. Vuosina 1986–1993 Oliver Knussen toimi Tanglewoodin nykymusiikkitoiminnan johtajana ja vuosina 1983–1998 Aldeburghin festivaalin toisena taiteellisena johtajana.
Säveltäjä Knussen tunnettiin itsekriittisyydestään ja pienestä määrästä julkaistuja sävellyksiä. Teokset ovat usein myös kestoltaan lyhyitä ja instrumentaatioltaan niukkia. Hänen toinen sinfoniansa sai kantaesityksensä BBC Proms -festivaaleilla 1984, joilla hän sittemmin esiintyi lähes vuosittain joko kapellimestarina tai säveltäjänä. Maurice Sendakin kirjoihin perustuvien lastenoopperoiden "Where the Wild Things Are" ja "Higglety Pigglety Pop!" lisäksi hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Ophelia Dances" ja "Flourish with Fireworks" sekä konsertot käyrätorvelle ja viululle.
Vuonna 1994 Knussen sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvonimen (CBE). Vuonna 1998 hänestä tuli London Sinfoniettan musiikillinen johtaja. Vuonna 2006 hän sai Northwestern University School of Musicin myöntämän Nemmers-sävellyspalkinnon.
Knussen vieraili Suomessa usein, viimeisen kerran johtamassa Radion sinfoniaorkesteria maaliskuussa 2018. Vuonna 2007 hänestä tuli ensimmäinen ulkomaalainen, joka on pyydetty suunnittelemaan kamariorkesteri Avantin kesäfestivaali, Porvoon Suvisoitto.
NRP Afonso Cerqueira (F488)

NRP Afonso Cerqueira (runkonumero F488) oli Portugalin laivaston vuonna 1973 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1973. Alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1973 ja otettiin palvelukseen 26. kesäkuuta 1975.
Palvelus.
Alus poistettiin 3. tammikuuta 1994 alusluettelosta.
NRP Oliveira e Carmo (F489)

NRP Oliveira e Carmo (runkonumero F489) on Portugalin laivaston vuonna 1974 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1972. Se laskettiin vesille helmikuussa 1974 ja otettiin palvelukseen helmikuussa 1976.
Palvelus.
Alus on palveluksessa.
Maine Mariners (ECHL)

Maine Mariners on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Portlandistä, Mainen osavaltiosta. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Boston Bruinsille ja AHL:ssä pelaavalle Providence Bruinsille.
Nykyinen Maine Mariners syntyi, kun vuosina 2003–2017 ECHL:ssa nimellä Alaska Aces pelannut joukkue siirtyi Portlandiin.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 23. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Newfoundland Growlers

Newfoundland Growlers on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin St. John’sin kaupungista, Newfoundland ja Labradorin provinssista. Joukkue pelaa ECHL-liigaa ja toimii yhteistyöseurana NHL-liigassa pelaavalle Toronto Maple Leafsille ja AHL:ssä pelaavalle Toronto Marliesille. 
Joukkue kaudella 2023–2024.
"(Tilanne 10. huhtikuuta 2024)"
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Iranin hengellinen johtaja

Iranin hengellinen johtaja, joskus myös Islamilaisen vallankumouksen hengellinen johtaja, on Iranin islamilaisen tasavallan valtionpäämies, ja korkea-arvoisin poliittinen ja uskonnollinen henkilö. Iranin asevoimat, oikeusjärjestelmä ja valtiollinen televisio ovat hengellisen johtajan alaisuudessa. Iranin hengellinen johtaja on vuodesta 1989 lähtien ollut ajatollah Ali Khamenei.
Huolimatta korkeasta asemastaan hengellinen johtaja ei saa työstään palkkaa.
Hengellisen johtajan kritisointi on rikos Iranissa.
Norakin pato

Norakin pato (venäjän kielestä translitteroiden "Nurekin pato") ja sen yhteydessä toimiva Norakin vesivoimala ovat rakenteita Vahšjoessa, Tadžikistanin Hatlonin maakunnassa noin kolme kilometriä Norakin kaupungin keskusaukiosta itään. Pato voimaloineen valmistui vuonna 1980. Vahšjokeen muodostui padon valmistuttua Norakin tekojärvi. Patoa ja vesivoimalaa hallinnoi valtiollinen energiayhtiö Barki Tajik. 
Valmistuessaan 300 metriä korkea ja pääosin maatäytteinen pato oli maailman korkein patorakennelma. Sittemmin Kiinan Sichuanissa sijaitseva Jinping-I-pato vuonna 2014 käynnistettyine voimalaitoksineen on 305-metrisenä kohonnut maailman korkeimmaksi padoksi. Näitä korkeammaksi nousisi Norakin padosta ylävirtaan Vahšjokeen suunniteltu Rogunin pato (335 m), jonka pitkään seissyt rakentaminen on käynnistelty uudelleen vuonna 2016.
Norakin vesivoimalaitoksessa on yhdeksän 300 MW:n generaattoria, joita on sittemmin uusittu ja laitoksen yhteiskapasiteetti on nostettu 3 000 MW:iin. Vuositasolla voimala tuottaa noin 11,2 miljardia kWh sähköä. Sähköntuotanto vastaa noin 75 prosenttia ja yhdessä maan muiden vesivoimaloiden kanssa noin 90 prosenttia Tadžikistanin sähkönkulutuksesta. Tämä riittää kattamaan kulutustarpeet pääosin muulloin paitsi talvikaudella; kesäkaudella on jopa ylituotantoa.
World Kyokushin Budokai

World Kyokushin Budokai, lyhyesti WKB on kansainvälinen kyokushinjärjestö, joka perustettiin 2016. Järjestön päämaja sijaitsee Espanjassa ja puheenjohtaja on Pedro Roiz.
Arba Minch

Arba Minch (, "neljäkymmentä lähdettä") on kaupunki ja erillinen hallinnollinen alue (woreda) Etelä-Etiopiassa; aikaisempi yleinen nimi tälle kaupungille oli Ganta Garo. Sijaitsee Gamo Gofassa Southern Nations, Nationalities and Peoples -alueella noin 500 kilometriä etelään Addis Abebasta, 1285 metriä merenpinnan yläpuolella. 142 900 asukkaalla on suurin kaupunki Gamo Gofan alueella.
Arba Minch saanut nimensä runsaista paikallisista lähteistä. Lähteiden ansiosta laakson pohjalla on runsas metsä. Sijaitsee Itä-Afrikan hautavajoaman  länsipuolella. Arba Minch koostuu hallinnollisesta keskuksesta nimeltään Shecha ja neljän kilometrin päässä keskustasta olevasta Sikelasta, jotka on yhdistetty päällystetyllä tiellä. Sikelan itäpuolella on portti Nechisar National Park -kansallispuistoon, joka kattaa kannaksen Lake Abaya -järven ja Chamo-järven välillä. Linja-autot ja taksit yhdistävät kaupungin eri osia. Kulfo-joki virtaa kaupungin läpi ja laskee Chamo- järveen.
Väestötiedot.
Vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli  74 879, joista 39 208 miehiä ja 35 671 naisia. 56,04 % asukkaista kuului Etiopian Ortodoksiseen kirkkoon, 38,47 % oli protestantteja ja 4,16 % oli Muslimeja.
Ala-Saksin Vattimeren kansallispuisto

Ala-Saksin Vattimeren kansallispuisto on luonnonsuojelualue Saksan pohjoisosassa, Pohjanmeren rannikolla Vattimerellä. Sen tyypillisiä maisemaelementtejä ovat suolaniityt ja hiekkadyynit. Tunnettuja eläinlajeja ovat hylkeet ja ristisorsa.
Alue kuuluu Unescon biosfäärialueiden suojeluohjelmaan "Programme on Man and the Biosphere" (MAB, suom. Ihminen ja biosfääri). Se on osa Vattimeren kansallispuistojen maailmanperintökohdetta vuodesta 2009.
Ilkka Ruutu

Ilkka Ruutu (s. 1969) on suomalainen arkkitehti, joka työskentelee tällä hetkellä kiinteistöjohtajana Helen Oy:ssä.
Ruutu on työskennellyt aiemmin rakennuttamisen toimialajohtajana Puolustushallinnon rakennuslaitoksessa, Nurmijärven teknisenä johtajana, Töölönlahden aluerakentamisprojektin johtajana sekä Hämeenlinnan asuntomessujen projektipäällikkönä. Vuodesta 1994 vuoteen 2002 hän työskenteli yrittäjänä omassa arkkitehtuuri- ja designtoimistossaan.
Ruutu on palkittu Suomen Leijonan ritarimerkillä (2017) ja on sotilasarvoltaan yliluutnantti. Hän on saavuttanut taekwondossa 2. dan mustan vyön.
Ruudun isä oli eversti Kaarle Ruutu ja isoisä kenraalimajuri Juhani Ruutu. Juhani Ruudun isä oli professori Yrjö Ruutu ja tämän isä professori Johan Wilhelm Ruuth.
Frank Ramsey (koripalloilija)

Frank Vernon Ramsey jr. (13. heinäkuuta 1931 Corydon, Kentucky – 8. heinäkuuta 2018 Madisonville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. ”Alkuperäisenä kuudentena pelaajana” tunnettu Ramsey voitti koko NBA-uransa ajan edustamassaan Boston Celticsissä seitsemän NBA:n mestaruutta. Celtics on jäädyttänyt Ramseyn pelinumeron, ja hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen. 
Elämä ja ura.
Ramsey pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1950–1954 Kentuckyn yliopiston joukkueessa. Boston Celtics varasi hänet NBA:han viidennellä vuorolla . Ramsey edusti NBA-urallaan ainoastaan Celticsiä, joka hänen aikanaan muodosti yhden sarjan historian suurimmista dynastioista. Ramsey ja Celticsin valmentaja Red Auerbach muodostivat nk. kuudennen pelaajan käsitteen, kun muun muassa Bob Cousyn ja Bill Russellin tähdittämässä joukkueessa Ramsey oli usein ensimmäinen vaihdosta tullut pelaaja. Ramsey voitti Celticsissä seitsemän NBA:n mestaruutta (vuosina 1957 ja 1959–1964). Hän myös valmensi yhden kauden ABA:ssa. Celtics on jäädyttänyt Ramseyn pelinumeron 23, ja Basketball Hall of Fameen hänet nimettiin vuonna 1982. Ramsey kuoli 86-vuotiaana 8. heinäkuuta 2018.
Samuli Putron diskografia

Samuli Putro on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Ohessa Putron soolouran diskografia.
Singlet.
Listasijoitukset ovat Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Suomen viralliselta latauslistalta (Top 30, vuodesta 2007 lähtien), Suomen Radiolistalta (Radio Top 100) ja "Rumba"-lehden 50 Hittiä -listalta (Rumba Top 50).
Handley Page

Handley Page oli ensimmäinen brittiläinen lentokonevalmistaja, jonka Frederick Handley Page perusti vuonna 1909.
Vastustaessaan hallituksen tavoitteita yhdistää lentokonevalmistajia yritys ei pystynyt enää kilpailemaan suurempien yritysten kanssa ja ajautui konkurssiin vuonna 1970. Konkurssin jälkeen Scottish Aviation hankki yrityksen omistukseensa.
NRP Almirante Gago Coutinho (A523)

NRP Almirante Gago Coutinho (runkonumero A523) on Portugalin laivaston vuonna 1985 vesillelaskettu Dom Carlos I -luokan tutkimusalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Tacoma Boatbuilding Companyltä Tacomasta Washingtonista, missä köli laskettiin 16. huhtikuuta 1984. Alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1985 nimellä "USNS Assurance" (T-AGOS 5) kumminaan apulaislaivastoministeri Joseph K. Taussig Jr:n puoliso. Alus luovutettiin 1. toukokuuta Military Sealift Commandille ja otettiin palvelukseen vielä samana päivänä.
Palvelus.
Vuonna 1999 alus luovutettiin Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa tutkimusaluksena nimellä "NRP Almirante Gago Coutinho".
Mestarien liigan kausi 2018–2019

Mestarien liigan kausi 2018–2019 oli Mestarien liigan 27. kausi, ja Euroopan parhaiden joukkueiden kesken pelattavan jalkapallocupin 64. kausi. Loppuottelu pelattiin 1. kesäkuuta 2019 Wanda Metropolitanolla, Madridissa, Espanjassa englantilaisten Liverpoolin ja Tottenham Hotspurin välillä. Liverpool voitti ottelun 2–0, saavuttaen historiansa kuudennen mestaruuden.
Puolustavana mestarina kauteen lähti espanjalainen Real Madrid.
Karsintakierrokset.
Jokaisella karsintakierroksella sekä pudotuskierroksella joukkueet jaettiin sijoitettujen ja ei-sijoitettujen koreihin, jotka on määritetty mukaan. Joukkueet pelasivat toisiaan vastaan kotona ja vieraissa, eikä samaan ottelupariin voi päästä arvonnasta kahta joukkuetta samasta maasta.
Esikarsinta.
Esikarsintaan osallistui neljä joukkueetta UEFAn maapisteranking perusteella. Joukkueet arvottiin ensin kahteen ottelupariin, joiden voittajat kohtasivat yksiosaisessa loppuottelussa. Arvonta suoritettiin 12. kesäkuuta 2018. Hävinneet joukkueet jatkavat Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 toiselle karsintakierrokselle.
Ensimmäinen karsintakierros.
Ensimmäisen ja toisen karsintakierrosten arvonta suoritettiin 19. kesäkuuta 2018. Ensimmäiset osaottelut pelataan 10. ja 11. heinäkuuta 2018. Toiset osaottelut pelattaan 17. ja 18. heinäkuuta. Hävinneet joukkueet jatkavat Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 toiselle karsintakierrokselle.
Toinen karsintakierros.
Ensimmäiset osaottelut pelattaan 24. ja 25. heinäkuuta 2018. Toiset osaottelut pelattaan 31. heinäkuuta ja 1. elokuuta. Toinen karsintakierros on jaettu kahteen ryhmään: Mestarit (liigamestareille) ja Parhaiten sijoittuneet (ei-mestareille). Hävinneet joukkueet molemmista ryhmistä jatkavat Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 toiselle karsintakierrokselle.
Kolmas karsintakierros.
Kolmas karsintakierros on jaettu kahteen ryhmään: Mestarit (liigamestareille) ja Parhaiten sijoittuneet (ei-mestareille). Hävinneet joukkueet molemmista ryhmistä jatkavat Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 play-off-kierrokselle. 20 joukkuetta pelaa kolmannella karsintakierroksella. Otteluparien arvonta suoritetaan 23. heinäkuuta.
Play-off-kierros.
Play-off-kierros on jaettu kahteen eri ryhmään: Mestarit (liigamestareille) ja Parhaiten sijoittuneet (ei-mestareille). Hävinneet joukkueet molemmista ryhmistä siirtyivät Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 lohkovaiheeseen. 12 joukkuetta pelaa tällä kierroksella. Otteluparit arvotaan 6. elokuuta.
Lohkovaihe.
Joukkueet jaettiin kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelasivat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsivät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuneet pääsivät Eurooppa-liigan kauden 2018–2019 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putosivat pois.
Jos lohkoissa päädyttiin tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistiin seuraavasti:
NRP Dom Carlos I (A522)

NRP Dom Carlos I (runkonumero A522) on Portugalin laivaston vuonna 1989 vesillelaskettu Dom Carlos I -luokan tutkimusalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Tacoma Boatbuilding Companyltä Tacomasta Washingtonista, missä köli laskettiin 29. helmikuuta 1988. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1989 nimellä "USNS Audacious" (T-AGOS 11) ja otettiin palvelukseen 12. kesäkuuta.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 9. joulukuuta 1996 ja alusluettelosta 6. helmikuuta 1997, kun se luovutettiin Portugalille.
Portugalin laivastoon alus liitettiin tutkimusaluksena nimellä "NRP Dom Carlos I".
Mä en pelkää

Mä en pelkää on laulaja ja lauluntekijä Lauri Tähkän 28. kesäkuuta 2018 julkaistu single. Kappale julkaistiin digitaalisena talleenteena striimauspalveluissa. Ensiesityksenä se kuultiin Provinssissa julkaisupäivänä. Kappaleen on tuottanut Jukka Immonen. "Mä en pelkää" -musiikkivideo julkaistiin ensinäytössä Iltalehti viihde- sivustolla ja YouTubessa 4. heinäkuuta 2018. Videon on kuvannut ja ohjannut Ville Juurikkala.
Kali Uchis

Kali Uchis, oikea nimi Karly-Marina Loaiza, (17. heinäkuuta 1993 Alexandria, Virginia, Yhdysvallat) on kolumbialais-amerikkalainen laulaja-lauluntekijä. 
Uchis vieraili Suomessa ensi kertaa vuonna 2018 Ruisrockissa. Uchis esitti Ruisrockissa kappaleita albumiltaan "Isolation". Anton Vanha-Majamaan mukaan hän on laulajana "poskettoman hyvä". Vanha-Majamaa kirjoittaa myös, että Uchis jäi hieman etäiseksi, mikä saattoi olla myös tarkoituksellista: Uchis "on omassa maailmassaan ja omissa sydänsuruissaan vellova diiva, joka vaikuttaa laulavan ja tanssivan etupäässä itselleen". 
Hän on julkaissut vuonna 2015 EP:n "Por Vida".
NRP Schultz Xavier (A521)

NRP Schultz Xavier (runkonumero A521, IMO 7104829, MMSI 263123000) on Portugalin laivaston vuonna 1972 valmistettu hinaaja.
Valmistus.
Alus on valmistettu 1972 Arsenal do Alfeitessa Lissabonissa.
Palvelus.
Alus on hinaajana Funchalissa Madeiralla.
NRP Sagres (A520)

NRP Sagres (runkonumero A520, IMO 8642579, MMSI 263141000) on Portugalin laivaston vuonna 1937 valmistettu koululaiva.
Valmistus.
Saksan laivasto tilasi neljä kolmimastoista parkkitakiloitua alusta Blohm + Vossilta Hampurista. Kolmas aluksista laskettiin vesille 30. lokakuuta 1937 nimellä "Albert Leo Schlageter".
Palvelus.
Saksan laivastossa alus aloitti palveluksensa koululaivana päällikkönään Bernhard Rogge. Tehtyään joukon koulutuspurjehduksia alus sijoitettiin toisen maailmansodan alettua ankkuriin esikuntatiloiksi, kunnes se 1944 palautettiin Itämerelle kuljetusalukseksi.
Alus osui 14. marraskuuta 1944 miinaan Sassnitzin edustalla ja hinattiin Swinemündeen ja edelleen Flensburgiin, jossa se joutui liittouneiden käsiin. Alus luovutettiin sotakorvauksena Yhdysvalloille, joka myi sen 1948 Brasilialle nimelliseen viiden tuhannen dollarin hintaan.
Alus hinattiin Rio de Janeiroon, missä se liitettiin Brasilian laivastoon koululaivana nimellä "Guanabara". Vuonna 1961 Portugalin suurlähettiläs Teotónio Pereira ihastui alukseen. Portugalin laivasto osti 1962 aluksen korvatakseen koululaiva "NRP Sagresin", joka kuljetettiin Hampuriin museoitavaksi. Portugalin laivasto nimesi aluksen palvelukseen otettaessa "Sagresiksi" runkonumerolla A520.
Vuonna 2010 alus teki pisimmän purjehduksensa kiertäessään maapallon päällikkönään Pedro Proenca Mendes. Alus lähti 19. tammikuuta Lissabonista, minne se palasi 24. joulukuuta.
Mestarien liigan kauden 2018–2019 karsintavaihe ja play-off-kierros

Mestarien liigan kauden 2018–2019 karsintavaihe pelattiin 26. kesäkuuta – 14. elokuuta 2018 ja play-off-kierros 21.–29. elokuuta 2018.
Esikarsinta.
&lt;section begin=esikarsinta/&gt;
!colspan=5|Välierät
!colspan=5|Loppuottelu
Ensimmäinen karsintakierros.
&lt;section begin=ensimmäinenkarsinta/&gt;
Ottelut.
"Sheriff Tiraspol voitti 4–2 yhteistuloksella."
"Shkëndija voitti 5–4 yhteistuloksella."
"Sūduva Marijampolė voitti 3–2 yhteistuloksella."
"FK Karabah|Karabah voitti 1–0 yhteistuloksella."
"Videoton voitti 3–2 yhteistuloksella."
"Malmö voitti 5–0 yhteistuloksella."
"Helsingin Jalkapalloklubi|HJK voitti 5–2 yhteistuloksella."
"Ludogorets Razgrad voitti 9–0 yhteistuloksella."
"Legia Varsova voitti 4–0 yhteistuloksella."
"Rosenborg BK|Rosenborg voitti 3–2 yhteistuloksella."
"Kukësi voitti 1–1 vierasmaalisäännön perusteella."
"Hapoel Be’er Sheva voitti 7–2 yhteistuloksella."
"Belgradin Punainen tähti voitti 2–0 yhteistuloksella."
"Celtic voitti 6–0 yhteistuloksella."
"Spartak Trnava voitti 2–1 yhteistuloksella."
"Astana voitti 3–0 yhteistuloksella."
Toinen karsintakierros.
&lt;section begin=toinenkarsinta/&gt;
!colspan=5|Mestarit
!colspan=5|Parhaiten sijoitetut
Kolmas karsintakierros.
&lt;section begin=kolmaskarsinta/&gt;
!colspan=5|Mestarit
!colspan=5|Parhaiten sijoitetut
Play-off-kierros.
&lt;section begin=playoffkierros/&gt;
!colspan=5|Mestarit
!colspan=5|Parhaiten sijoitetut
Ferrokelataasi

Ferrokelataasi tai protoporfyriiniferrokelataasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi rauta-ionien kelatoitumista protoporfyriini IX:n ja tuotteena muodostuu hemimolekyyli. Ferrokelataasia tavataan kaikista monissa aitotumaisissa eliöissä ja eräissä bakteereissa. Ferrokelataasin EC-numero on EC 4.99.1.1.
Rakenne ja toiminta.
Rakenteeltaan ferrokelataasi on kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 80–84 kDa. Eläinten lisäksi ferrokelataasia tavataan muun muassa kasveissa ja bakteereissa. Entsyymi on kiinnittynyt mitokondrioiden sisäkalvoon. Aitotumaisten eliöiden ferrokelataasi sisältää koentsyyminään raudan ja rikin muodostaman klusterin ja on siis rauta-rikkiproteiini. Bakteereilla osa ferrokelataaseista sisältää tämän klusterin, osa ei. Osa bakteerien ferrokelataaseista on rakenteeltaan monomeerejä. 
Ferrokelataasi hyväksyy substraateikseen protoporfyriini IX:n lisäksi myös eräitä muita porfyriinejä kuten hematoporfyriinin, mesoporfyriinin ja deuteroporfyriinin. Raudan lisäksi entsyymi voi liittää porfyriineihin myös jonkin muun metalli-ionin esimerkiksi koboltin tai sinkin. Ferrokelataasi katalysoi metalli-ionin ja porfyriinin pyrrolirenkaiden typpiatomien välisten sidosten muodostumista. Jotta sidos metalliatomin välille muodostuu, katalysoi entsyymi rakenteen muutoksen porfyriinimolekyylissä ja rakenne muuttuu tasomaisesta hieman taipuneeksi. Tämän jälkeen entsyymi katalysoi ionin ja porfyriinin välisten sidosten muodostumista ja viimeinen vaihe on kahden protonin vastaanottaminen porfyriinimolekyyliltä. Hemiryhmä on ferrokelataasin inhibiittori ja hemin määrä säätelee entsyymin aktiivisuutta. Muita entsyymin inhibiittoreita ovat raskasmetallit kuten lyijy ja elohopea.
Ferrokelataasin puutteellinen toiminta johtaa porfyrioihin kuuluvaan harvinaiseen sairauteen erytropoieettiseen protoporfyriaan. Tässä sairaudessa protoporfyriini IX:ää kertyy elimistöön. Tämä molekyyli aiheuttaa auringonvalon vaikutuksesta happiradikaalien muodostumista, mikä ilmenee auringonvalon aiheuttamana allergisina iho-oireina. Tauti voi aiheuttaa myös maksan toimintahäiriöitä. Tauti periytyy autosomien välityksellä.
Naamiovesikäärme

Naamiovesikäärme eli intianvesikäärme ("Homalopsis buccata") on vesivaletarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sitä tavataan Bangladeshista, Kambodžasta, Indonesiasta (Jaava, Kalimantan, Sulawesi, Sumatra), Malesiasta, Myanmarista, Thaimaasta ja Vietnamista.
Naamiovesikäärmeen väritys on melko vaihtelevaa. Poikaset ovat kynän paksuisia, väriltään tummanruskeita tai mustia, ja niillä on oransseja, punaisia tai vaaleita juovia mustilla reunoilla. Aikuiset ovat yksivärisen ruskeita tai harmaita ja juovitukseltaan haaleampia kuin poikaset. Vatsapuoli on valkeahko. Naamiovesikäärmeen tunnistaa sen leveän, kolmiomaisen pään kuviosta. Sen silmän läpi kulkee ruskea viiva, joka muodostaa W-kirjaimen muotoisen tumman naamion. Aikuinen naamiovesikäärme on ihmisen kyynärvarren tai jalan paksuinen, tavallisesti 70 senttiä pitkä, mutta se voi kasvaa noin 120-senttiseksi. Laji on lievästi myrkyllinen.
Naamiovesikäärme elää sekä luonnollisissa että keinotekoisissa makea- ja murtovetisissä vesimuodostumissa, kuten joissa, soissa, kanavissa, lammissa ja metsävirroissa. Se viettää suurimman osan ajastaan vedessä tai rannalla pienissä koloissa. Se on aktiivinen yöllä. Naamiovesikäärme syö pääasiassa pieniä kaloja, sammakoita ja nuijapäitä, mahdollisesti myös äyriäisiä. Sitä pidetään tuhoeläimenä kalanviljelylaitoksissa. Naaras synnyttää 2–20 elävän poikasen poikueen.
Vakaasti harkiten

Vakaasti harkiten on Seppo Jokisen kirjoittama jännitysromaani vuodelta 2017. Kirja on 22. osa komisario Koskisesta kertovassa sarjassa.
Tuomittu keidas

Tuomittu keidas: romaani Arabiasta ("The Doomed Oasis", 1960) on Hammond Innesin kirjoittama jännitysromaani.
Juoni.
David Thomas - itselleen Whittaker - on Borstalin nuorisovankilan kasvatti joka pakenee laitoksestaan. Hän menee äitinsä luo ja siellä syntyy riita jonka huipuksi hän pieksee pahasti äitiään pahoinpidelleen isäpuolen joka kuolee ambulanssissa. 
Tarinan kokijahahmo, asianajaja George Grant, yrittää auttaa poikaa. Tämä karkaa asianajajan hiljaisella avulla maasta ja päätyy Arabiaan, Saraifan pikkuvaltioon jossa hänen ja kaksoissiskon oikea isä, eversti Whittaker oleskelee. Saraifan ja Haddin pikkuvaltioiden välillä nousee pienimittainen sota johon poika sekaantuu. Asianajaja Grant seuraa häntä ja pitkän kehityksen kautta selviää että eversti Whittaker onkin oman etunsa tavoittelija joka vaihtaa puolta heti kun kuumenee. Tästä nousee isän ja pojan välille todella raivoisa riita joka päättyy vihaa pitäen eroon. Pienin syy ei ole se että eversti on oman etunsa vuoksi kääntynyt islamin uskoon ja poika - ilmeisesti häntä uhmatakseen - on jopa korostetusti kristitty. 
Ja heti perään Haddin väki katkaisee Saraifan elintärkeät vuorilta tulevat vesijohdot. David, Grant ja neljä Saraifan arabia - vanha Salim, Ali, Hamid ja Ben Suleiman ratsastavat räjäyttämään Haddin kaivot kostona vesijohtojen katkaisulle. Seuranneissa kahakoissa Saraifan sheikki Mahmud, hänen veljensä Sultan ja poikansa Khalid saavat surmansa. 
Aikanaan päästään pattitilanteesta rauhanneuvotteluihin. Eversti on kuitenkin kateissa ja hänen vanha poratorninsa on tuhottu. Neuvottelujen aikana Haddin emiiri heitättää everstin ruumiin vastapuolen jalkoihin. 
Nyt mennään oikeuteen ja Davidia syytetään isänsä murhasta; hänet kuitenkin vapautetaan salavihkaa kesken kaiken ja hän katoaa. Olennaisessa osassa oleva öljy-yhtiö GODCO:n johtaja Sir Philip Gorde kieltäytyy tietämästä asiasta mitään ja asia jää siihen. 
Grant ja pojan Dubaissa sairaanhoitajana työskennellyt kaksoissisar menevät naimisiin. He saavat häälahjana öljy-yhtiön kautta hopeisen arabialaisen kahvikannun, jonka saatekirjeen on allekirjoittanut Saraifan uusi hallitsija, šeikki Khalidin veli eli selvästi kadonnut David.
Ricardo plc

Ricardo plc on brittiläinen, julkisesti listattu insinööri- ja konsulttiyhtiö. Yhtiö on nimetty Harry Ricardon mukaan. Hän perusti vuonna 1915 "Engine Patents Ltd" -nimisen yhtiön, joka vuonna 1919 sijoittui Englannin kaakkoisrannikolle, West Sussexin Shorehamiin. Vuonna 1927 yhtiön nimeksi muutettiin "Ricardo Consulting Engineers Ltd". Nykyisin tämä yhtiö on Ricardo plc:n 100% omistama tytär. Yhtiö tuottaa teollisia insinööripalveluita teknologian, tuotekehityksen ja strategisen konsultoinnin alueilla. Ricardo kehittää moottoreita, voimansiirtolaitteita, ajoneuvojärjestelmiä, liikennetelematiikkaa "(ITS, Intelligent Transportation System)" sekä hybridi- ja sähkökäyttöjärjestelmiä. Yhtiö palvelee liikkumisen ja kuljettamisen, aseteollisuuden sekä kestävän kehityksen parissa työskenteleviä teollisuudenaloja.
Taistelu tukikohdasta

Taistelu tukikohdasta: seikkailuromaani (Wreckers Must Breathe, 1960) on Hammond Innesin kirjoittama jännitysromaani.
Cornwallissa lomaileva lontoolainen teatterikriitikko Walter Graig (tarinan kertoja) ja hänen paikallinen kalastajaystävänsä Iso-Logan joutuvat vuonna 1939 saksalaisten sukellusvenemiesten vangeiksi. 
Heidät viedään salaiseen tukikohtaan jossa aluksi on hiukan tiukat paikat mutta tukikohdan päällikkö hermostuu liikaa yrittäneisiin Gestapon miehiin ja nämä palautetaan riviin; nyt vankien olo helpottuu. Yllättäen paikalle tulee lisää vankeja: toinen lehti-ihminen ja kolme walesilaista kaivosmiestä; nyt selviää että tukikohta on Cornwallissa oleva hylätty tinakaivos, "Wheal Garth".
Vangit punovat epätoivoisen juonen ja onnistuvat sytyttämään tulipalon jonka kehittämät kaasut tyrmäävät saksalaiset; sukellusveneiden pääsy sisään tai ulos estetään luhistamalla tulotunneli yhden sukellusveneen viisituumaisen kansitykin kranaatilla; yksi kaivosmiehistä kaatuu kahakassa.
Vangit pakenevat tukikohdasta itse kaivokseen; yritys on epätoivoinen, mutta juuri parhaaseen aikaan paikalle tulevat brittisotilaat kaivosmiesten avulla; jälkimmäisen porukan katoamisesta nousikin sen verran hälyä.
Vielä pääosin palokaasujen tyrmäämät saksalaiset voitetaan helposti; saaliiksi jää viisi ehjää ja yksi vaurioitunut sukellusvene ja näiden sukeltava huoltoalus; neljä muuta onnistutaan tuhoamaan miinoittamalla tulotunnelin suu.
Azerbaidžanin mutatulivuoret

Mutatulivuorien yhteenlaskettu määrä maailmassa on noin 1 000. Näistä lähes 400 sijaitsee Azerbaidžanin rannikkoalueella. Vaikka mutatulivuoret eivät koskaan kasva tavanomaisten tulivuorien kokoisiksi, läpimitaltaan ne voivat olla jopa kilometrin pitkiä ja satoja metrejä korkeita. Maailman suurimpia mutatulivuoria ovat Boyuk Kanizadagh ja Turaghai, jotka molemmat sijaitsevat Azerbaidžanissa.
Mutatulivuoret sijaitsevat tyypillisesti öljyesiintymien yhteydessä. Esimerkiksi Lokbatanin, Garadghin, Neft Dashlarin ja Mishovdaghin mutatulivuorien alueelta on löytynyt useita öljy- ja kaasuesiintymiä.
Mutatulivuorien purkaukset.
Noin 20 vuoden välein mutatulivuori purkautuu syvällä maan alla luoden suuren räjähdyksen. Kaasut purkautuvat maan syvistä kerroksista ja syttyvät ilmassa välittömästi tuleen. Mutatulivuoren purkaus aiheuttaa voimakkaan räjähdyksen ja maan tärinää. Yleensä räjähdykset eivät kuitenkaan ole vaarallisia ihmisille, koska mutatulivuoret sijaitsevat tarpeeksi kaukana asutuksesta. 
Vuoden 1810 jälkeen Azerbaidžanin alueella on arvioitu olleen noin 200 mutatulivuoren purkausta 50 mutatulivuoressa. Esimerkiksi Toragay mutatulivuori on purkautunut kuusi kertaa vuosien 1841–1950 aikana. Mitattu korkein mutatulivuoresta tullut liekki on ollut noin 1000 metriä korkea.
Mutatulivuorista purkautuvaa laavaa ja mutaa käytetään raaka-aineina kemian- ja rakennusteollisuudessa sekä farmakologiassa.
Vedenalaiset mutatulivuoret.
Azerbaidžanista löytyy myös vedenalaisia mutatulivuoria. Kaspianmeren alla sijaitsee yli 140 mutatulivuorta. Bakun saarista kahdeksan on alun perin mutatulivuoria. Mutatulivuorien aktiivisuutta voi mitata havainnoimalla niiden eri-ikäisiä kerrostumia. On arvioitu, että Azerbaidžanin mutatulivuoret ovat aktivoituneet noin 25 miljoonaa vuotta sitten.
Hálfdan Branankasvatin saaga

Hálfdan Branankasvatin saaga (isl. "Hálfdanar saga Brönufóstra ") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin. Saaga kertoo tanskanmaalaisesta kuninkaanpojasta Hálfdanista, joka joutuu lapsena pakenemaan isänsä surmanneita viikinkejä Bjarmien maahan (isl. "Bjarmaland") ja päätyy viikinkiretkillään myös "Hellulandiksi" kutsutulle alueelle, missä tapaa itselleen suureksi avuksi olevan peikkonaisen, Branan. "Hálfdan Branankasvatin saaga" on todennäköisesti kirjoitettu vuoden 1300 tietämillä. Saagassa on runsaasti kansansatumaisia piirteitä, minkä vuoksi se on yleensä kategorisoitu seikkailusaagaksi (saks. "Abenteuersaga"), jotka tyylillisesti ja teemallisesti muistuttavat usein kotoperäisiä ritarisaagoja. "Hálfdan Branankasvatin saaga" ei sisällä lainkaan runoutta. Saagasta on säilynyt lukuisia keskiajan jälkeisiä käsikirjoituksia, mikä osoittaa saagan olleen hyvin suositun. Sen osalta on tuotu esille myös saagan yhteydet toiseen muinaissaagaan, "Grímr Karvaposken saagaan" sekä "Sörli Vahvan saagaan", jonka kirjoittaja on todennäköisesti tuntenut "Hálfdan Branankasvatin saagan ". "Hálfdan Branankasvatin saagaa" ei ole suomennettu.
"Hálfdan Branankasvatin saaga" suurvalta-ajan Ruotsissa.
Kansansatumaisista piirteistään huolimatta myös muinaisesta menneisyydestä kertovat seikkailusaagat alkoivat 1600–1700-luvulla herättää kiinnostusta erityisesti suurvalta-ajan Ruotsissa. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän näkemyksen seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman tarvittavaa lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin. &lt;br&gt;
&lt;br&gt;"Hálfdan Branankasvatin saagan" tapahtumat sijoittuvat pääosin Tanskaan ja Pohjois-Euroopan länsiosiin, kuten Englantiin. Osa saagan episodeista sijoittuu kuitenkin Bjarmalandiin, joka 1600–1700-lukujen Ruotsissa luettiin osaksi suurvallan vaikutuspiiriä ja joka siksi herätti kiinnostusta Ruotsissa. "Hálfdan Branankasvatin saagaa" ei voida pitää lähteenä ajasta ja henkilöistä, joita se kuvaa. Suurvalta-ajan Ruotsissa kyseistä saagaa käsiteltiin kuitenkin historiallisena lähteenä. Koska ruotsalaiset eivät tuolloin enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, ilmestyi "Hálfdan Branankasvatin saaga" ruotsiksi käännettynä Eric Julius Björnerin teoksessa "Nordiska kämpa dater" vuonna 1737 (Stockholm).
Rautapatriootti

Rautapatriootti () on fiktiivinen Marvel Comicsin sarjakuvissa esiintyvä taisteluasu, jota ovat käyttäneet useat sarjakuvahahmot. Haarniska perustuu Rautamiehen käyttämään teknologiaan ja sen värit edustavat Kapteeni Amerikan puvun värien isänmaallisuutta Yhdysvaltoja kohtaan. Alkuperäistä Rautapatriootti-haarniskaa kantoi Norman Osborn, toimiessaan H.A.M.M.E.R.:n ja Pimeyden Kostajien johtajana. Osbornin pidätyksen sekä H.A.M.M.E.R.:n lakkauttamisen jälkeen AIM:lle työskentelevä Andrew Forson yritti käyttää Rautapatriootti-haarniskoihin pukeutuneita androideja lavastaakseen Yhdysvallat syyllisiksi lukuisiin sotarikoksiin, James Rhodes otti yhden haarniskoista hallintaan ja sai androidit kääntymään hyviksi, minkä jälkeen androidit luovuttivat Rhodesille käyttöön oman Rautapatriootti-haarniskan.
Eteläisen Leyten mutavyöry 2006

Eteläisen Leyten mutavyöry oli 17. päivänä helmikuuta 2006 kello 10.45 (10.46) Filippiinien Leyten saaren eteläosassa, Southern Leyten provinssissa tapahtunut maanvyöry (tarkemmin "rockslide-debris avalanche" -luokiteltu maanvyöry) ja suuronnettomuus. Kivisen mutavyöryn alle jäi suurin osa sortuneen vuorenrinteen alla sijainneesta Guinsahugonin kylästä (Barangay Guinsaugon). Onnettomuudessa menehtyi 1 126 ihmistä (toisen lähteen mukaan 1 221) ja tapahtuman johdosta 19 000 ihmistä joutui siirtymään kodeistaan. Suurin osa uhreista hautautui elävältä.
Tapahtuman kuvaus ja syitä.
Maanvyöry käynnistyi, kun 450 metriä korkea, Filippiinien siirroksen murrosvyöhykkeellä () sijaitseva vuorenrinne petti. Sen kiviaines koostui vulkaanisista, kerrostuneista ja vulkanolastisista kivilajeista. Kiviaineksen tektoninen heikkeneminen oli seurausta noin 2,5 senttimetrin vuosivauhdilla etenevästä siirtymistä Filippiinien siirrosvyöhykkeessä.
Maanvyöryä edeltäneinä viikkoina seudulla oli satanut erittäin runsaasti, vajaan kahden viikon aikana yhteensä lähes 1 200 millimetriä. TRMM-satelliittimittausohjelman () mukaan Leyten saaren eteläosissa oli saatu 4.–7. helmikuuta 2006 välisenä aikana 500 millimetriä vesisadetta. Lisäksi Filippiinien säähavainnoista vastaavan PAGASA:n () seitsemän kilometrin päässä onnettomuuspaikasta lounaaseen Otikonissa sijaitseva sadeasema mittasi 8.–14. helmikuuta yhteensä 683,6 millimetrin sademäärän.
Onnettomuuspaikasta 25 kilometrin päässä länteen oli sattunut maanvyöryn aikoihin 2,6 momenttimagnitudin ("hyvin pieni") maanjäristys. Pian onnettomuuden jälkeen julkaistussa ensiraportissaan paikalliset tutkijat eivät kuitenkaan osanneet sanoa, olisiko tämä heikko järistys voinut olla osasyy maanvyöryn käynnistymisessä. Guinsaugon kylän asukkaat raportoivat kotikylänsä ja vuorenjyrkänteen siirroskohdan välillä virranneen puron kuivuneen kaksi päivää ennen maanvyöryä. Paikallisen vuoristoheimon miehet kertoivat tunteneensa maanjäristyksen kaksi kuukautta tuhoisaa maanvyöryä aiemmin ja olivat havainneet halkeamia maaperässä sen jälkeen. Tutkijat pitivät mahdollisena, että joki- ja sadevesi on saattanut tunkeutua näihin halkeamiin ja voinut "voidella" maakerroksen välisiä "liukutasoja" (slip planes).
Maanvyöryn laajuus erottuu selvästi oheisesta, maaliskuun 1. päivänä 2006 Terra-satelliitin ottamassa väärävärikuvasta. Vyöryalue löytyy tuoreemmastakin valokuva-aineistosta, esimerkiksi tapahtumakoordinaattien perusteella 10.7.2018 haettavasta Bing Mapsin ilmakuvasta.
Vuorenseinämästä irronneen kiviaineksen tilavuus oli noin 3,3 miljoonaa kuutiometriä. Maanvyöryn leveys oli enimmillään 1,52 kilometriä ja pituus (huipulta jokilaaksoon) 4,1 kilometriä. Korkeuseroa vyöryllä oli 810 metriä ja sen vaakasuora ulottuvuus 3 800 metriä. Kaikkiaan vyöryssä siirtyi mukaan lähtenyt aines mukaanlaskien arviosta riippuen 15–21 miljoonaa kuutiota ainesta. Puhelutietojen (keston) ja maanvyöryn laajuuden perusteella vyöryn etenemisnopeudeksi on päätelty noin 100 kilometriä tunnissa Dynaamisella DAN-mallilaskelmalla tehdyn simuloinnin mukaan vyöryn etenemisnopeus olisi ollut 35 metriä sekunnissa.