Uinu, uinu lemmikkini

Uinu, uinu lemmikkini () on Stephen Kingin kirjoittama kauhuromaani vuodelta 1983. Se kertoo yliluonnollisista tapahtumista erään lääkärin ja hänen perheensä elämässä pikkukaupungissa, jonka lähellä sijaitsee kirottu lemmikkieläinten hautausmaa. Pirkko Talvio-Jaatisen suomennos ilmestyi vuonna 1986. Vuoden 2017 alussa Tammi julkaisi kirjasta uusintapainoksen.
Kirjan kirjoittamisen aikoihin King otti muun muassa tarinaan vaikutteita W. W. Jacobsin vuonna 1902 julkaisemasta kauhunovellista "Apinan käpälä". Kingin mukaan kaikista kirjoittamistaan romaaneista "Uinu, uinu lemmikkini" on ehdottomasti pelottavin; King oli saanut romaanin käsikirjoituksen valmiiksi toukokuussa 1979, mutta hän epäröi monta kertaa sen julkaisemista ennen kuin tarjosi käsikirjoituksen Doubledaylle vuonna 1981.
"Uinu, uinu lemmikkini" oli ehdolla vuoden 1984 parhaan romaanin World Fantasy -palkinnon saajaksi. Kirjan pohjalta on myös tehty elokuva "Uinu, uinu lemmikkini" (1989), johon King itse teki käsikirjoituksen. Elokuva sai myös jatko-osan vuonna 1992. Vuonna 2019, jolloin aiemman sovituksen ilmestymisestä tuli kuluneeksi 30 vuotta, ilmestyi uusi "Uinu, uinu lemmikkini" -elokuva, jolle puolestaan ilmestyi vuonna 2023 esiosa, "".
Juoni.
Kaikki alkaa kun Creedin viisihenkinen perhe - kissa mukaan lukien - muuttaa Ludlowiin taloon, jonka naapurissa asuu mukava vanha pappa, Jud Crandall. Lähettyvillä on myös vaarallinen tie rekkoineen sekä vanha lemmikkieläinten hautausmaa. Jud tietää synkän salaisuuden, joka lemmikkien hautausmaahan liittyy. Sen Louis Creed, perheen isä, saa huomata, kun hänen potilaansa kuolee hänen ensimmäisenä työpäivänään ja palaa seuraavana yönä haamuna varoittamaan Louisia lemmikkien hautausmaan lähettyvillä olevasta pahasta paikasta. 
Kun perheen kissa kuolee, paljastaa Jud Louisille, mitä tämä salainen paikka tekee kuolleille, jos sinne hautaa jonkun. Jud johdattaa Louisin Mi’kmaq -intiaanien hylätylle hautausmaalle, johon Jud kehottaa Louisin hautaaman kissan. Pian kissa palaa lähes normaalin näköisenä, mutta ulkokuori pettää, ja kissa ei ole enää entisensä, vaan sen sisällä asuu riivattu paholainen.
Perheen kuopus joutuu rekan yliajamaksi ja kuolee. Jud arvaa surun murtaman Louisin mielessä hiipivät ajatukset poikansa henkiinheräämisestä ja kertoo hänelle, kuinka huonosti viimeksi kävi kun Mi’kmaqien hautausmaalle on haudattu viimeksi kuollut ihminen. Jud uskoo Louisin pojan kuolleen vain siksi että Jud oli kertaalleen näyttänyt paikan Louisille ja siten herättänyt siellä uinuneen ikivanhan pahuuden, joka vaikuttaa tapahtumien kulkuun.
Judin varoituksista huolimatta isä-Louis, joka ei kykene kestämään lapsensa menetystä, kaivaa pienokaisen haudastaan ja suuntaa kohti vanhaa hautausmaata. Louis hautaa poikansa toivoen että tuo palaisi henkiin. Poika nousee haudasta seuraavana yönä, ja tappaa Judin Louisin kirurgin veitsellä, perheen kissan avustuksella. Poika tappaa myös perheen äidin Rachelin Judin talossa.
Louis herää aamulla ja kamalat tapahtumat valkenevat tuolle. Louis päätyy tappamaan perheen kissan sekä poikansa, jonka jälkeen tuo sytyttää Judin talossa tulipalon. Louisin kollega sattuu paikalle kun Louis on viemässä kuolleen vaimonsa ruumista vanhalle hautausmaalle.
Kirja loppuu Rachelin sanoihin ”Rakas”, kun Rachel palaa yöllä haudasta Louisin luokse.