tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tubuain kieli

Tubuai (myös austral) on austronesialainen kieli. Sitä puhutaan Ranskan Polynesiassa sijaitsevilla Australsaarten eli Tubuaisaarten saariryhmällä. Vuonna 1987 tubuailla arvioitiin olevan 8000 puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen.
Kielellä ei ole kirjallista standardia.
Murteet ja tahitin kielen vaikutus.
Austral jaetaan neljään päämurteeseen:
Merkittävä osa tubuain puhujista puhuu myös tahitia. Myös kielisiirtymää tahitia kohti on havaittavissa. Aktiivisesti australia käyttävät yhteisöt painottuvat syrjäisemmille saarille. Tahiti on lisäksi tubuain lähin sukukieli. Tubuai on saanut merkittävästi vaikutteita tahitin kielestä (ns. tahitisaatio). Raivavaen murteessa tahitisaatio on ollut muita kielen murteita vähäisempää.
Fonologia.
Fonologia esitetty rurutun murteen mukaan.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Kirje

Kirje on kirjallinen viesti henkilöltä (luonnolliselta tai juridiselta) toiselle. Kirje kirjoitetaan paperille ja paperi suljetaan kirjekuoren sisälle. Kirjekuoren voi jättää myös avonaiseksi. Kirjeitä lähetetään yleensä pitkien välimatkojen päähän. Ennen kuin kirjoituskoneet ja tietokoneet yleistyivät, kirjeet kirjoitettiin käsin. Nykyäänkin näin voidaan tehdä, varsinkin epämuodollisten kirjeiden kanssa tai juhlallisissa kirjeissä. Myös sähköpostiviestiä kutsutaan joskus kirjeeksi.
Kirjeeseen liittyy juridisia määräyksiä. Kirjesalaisuus tarkoittaa sitä, että vain vastaanottajalla on oikeus avata (suljettuna lähetetty) kirje ja lukea sen sisältämä viesti. Kirjettä avoimempi on kortti, jonka sisältö katsotaan juridisesti julkiseksi.
Kirje Suomessa.
Suomen Posti kuljettaa kirjeet, joissa on maksettu postimerkki. Kirjeitä voi myös lähettää kuriirin tai kuriiriyhtiön välityksellä. Kirje voidaan lähettää kirjattuna, jolloin lähettäjä saa erillisen kuitin lähetyksestä ja vastaanottaja saa tiedon tulleesta kirjeestä. Kirjattu kirje pitää hakea postista. Näin varmistetaan kirjeen kulku varmasti vastaanottajalle. 
Kirjeen kulun nopeuteen vaikuttaa kiireellisyysluokka: jos kirje halutaan perille kahdessa arkipäivässä, pitää siinä olla postimerkin lisäksi puolentoista euron hintainen niin sanottu Plus-merkki. Plus-merkissä olevan seurantakoodin avulla lähettäjä voi seurata lähetyksen perillemenoa. Kirjeiden kaksiportainen kiireellisyysluokitus (ykkös- ja kakkosluokka) oli käytössä Suomessa vuodesta 1984 alkaen ja yleisessä käytössä vuodesta 2011 vuoteen 2017. 
Ominaisuudet.
Kirjeen ominaisuuksiin kuuluu tieto kirjoittajasta, vastaanottajasta, kirjoitushetki, allekirjoitus, salaus, lähetyshetki, saapumishetki, lukuhetki ja liitteet. Mikä tahansa näistä tiedoista voi puuttua.
Kirje varustetaan vastaanottajatiedolla, ellei kyseessä ole joukkokirje. Kirjeissä on yleensä kirjoitushetki (yleisimmin päiväys). Hyvän tavan mukaan kirjeen kirjoittaja allekirjoittaa nimellänsä viestin. Jos lähettäjä on ei-luonnollinen henkilö (esimerkiksi yritys, yhdistys tai instituutio), kirjeen allekirjoittaa valtuutettu henkilö (nimenkirjoitusoikeus).
Kirjeen saapumisajankohta voi olla merkittävä esimerkiksi kirjeissä, jotka vaativat saajalta toimenpiteitä (esimerkiksi maksukehotukset, verotusasiat, asevelvollisuusasiat tai syytteet). Näissä tilanteissa varmistetaan kirjeen saapuminen vastaanottajalle esimerkiksi kirjattuna lähettämisellä.
Kirjeen saapumisajankohdan ja lukuajankohdan välillä voi olla viivettä. Lähettäjä voi pyytää sähköiseen kirjeeseen saapumiskuittauksen tai lukukuittauksen. Saapumiskuittaus tulee kun sähköposti on saapunut vastaanottajan sähköpostijärjestelmään ja lukukuittaus tulee kun vastaanottaja avaa sähköpostiviestin.
Kirje voi sisältää oheen liitettyjä asiakirjoja eli liitteitä. Kirjeen tekstissä on hyvä mainita liitteistä, jotta lukija voi varmistaa niiden mukanaolon. 
Kirjeen viesti voi olla salattu salakirjoitusmenetelmällä. Salauksella halutaan varmistaa, että vain haluttu vastaanottaja (jolla on salausavain) pystyy saamaan selville viestin sisällön.
Britannian laivastoliput

Britannian laivastoliput ovat lippuja, joita käytetään sekä sotilaallisissa että yksityisissä laivoissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja joissakin Kansainyhteisön maissa. Eri tarkoituksiin käytettävissä laivoissa on erilaiset liput.
Red Ensign.
Red Ensign on Ison-Britannian kauppalaivaston lippu, ja se on ollut pohjana monen valtion lipulle.
Lipun mittasuhteet ovat 2:1 (pituus:korkeus). Sen pohjaväri on punainen. Tangonpuoleisessa yläkulmassa on Ison-Britannian Union Jack -lippu, jonka pituus ja korkeus ovat puolet koko lipun vastaavista mitoista.
Blue Ensign.
Blue Ensign on Yhdistyneen kuningaskunnan kauppalaivaston ja kruununsiirtokuntien lippu. Se on pohjana myös monen valtion lipulle, esimerkiksi Australia ja Uusi-Seelanti.
Lipun mittasuhteet ovat 2:1 (pituus:korkeus). Sen pohjaväri on merensininen. Tangonpuoleisessa yläkulmassa on Yhdistyneen kuningaskunnan Union Jack -lippu, jonka pituus ja korkeus ovat puolet koko lipun vastaavista mitoista.
Lippua käyttävät mm. sellaiset kauppa-alukset, joiden päällikkö on palvellut Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimissa tai kuuluu sen reservinupseereihin. Joillakin brittiläisillä venekerhoilla, jotka ovat edelleen tai ovat aloittaneet nimenomaan reserviläisten yhteenliittyminä, on oikeus käyttää tätä lippua. Jotkut kerhot ovat saaneet lisätä siihen oman erikoismerkkinsä. 
White Ensign.
White Ensign on Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston lippu.
Lipun mittasuhteet ovat 2:1 (pituus:korkeus). Sen pohjaväri on valkoinen ja siinä on punainen risti (Pyhän Yrjön risti), jonka palkit jakavat lipun neljään yhtä suureen osaan. Ristin rajaamassa tangonpuoleisessa yläkulmassa on Yhdistyneen kuningaskunnan Union Jack -lippu, jonka pituus ja korkeus siis ovat vähemmän kuin puolet koko lipun vastaavista mitoista. Royal Yacht Squadron -pursiseuralle on myönnetty oikeus tämän lipun käyttöön.
Lemmenjoen kansallispuisto

Lemmenjoen kansallispuisto (, inarinsaameksi "Lemmee aalmuglâšmecci") sijaitsee Suomen Lapissa, Inarin ja Kittilän kuntien alueella. Se on pinta-alaltaan (2 858 km²) Suomen suurin kansallispuisto ja Euroopan suurimpia metsäerämaita. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1956. Lemmenjoen kansallispuisto on saanut nimensä aluetta halkovasta noin 80 kilometriä pitkästä Lemmenjoesta. Lemmenjoen kansallispuisto rajoittuu osaltaan Norjan Ylä-Inarijoen kansallispuistoon. Kansallispuisto on valtion omistuksessa ja sitä hoitaa Metsähallitus.
Yleistä.
Kansallispuiston luontoon kuuluvat tunturipaljakat, tunturikoivikot, laajat suot eli jängät ja Lemmenjokilaakson vanhat mäntymetsät. Kultasataman ja Jäkäläpään välisellä alueella voi nähdä kullanhuuhdonnan ja -kaivun historiaa ja nykyisyyttä, sekä kullankaivun luonnolle aiheuttamia jälkiä. Alueella toimii kesäisin noin sata henkilöä kullankaivun parissa, valtausmäärän ollessa hieman alle 40. Kansallispuiston suurin tunturi on Viipustunturien alueella sijaitseva noin 600 metriä korkea Morgam-Viibus. Kansallispuistossa asustaa myös suurpetoja kuten karhuja, maakotkia, ahmoja ja satunnaisesti myös susia. Uhanalaisia lajeja on 70.
Suurin osa puistossa liikkuvista ihmisistä on kesäisiä retkeilijöitä. Kokoon suhteutettuna Lemmenjoella käy kuitenkin verraten vähän retkeilijöitä. Vuonna 2024 puistossa tehtiin 21 100 käyntiä. Kansallispuistossa on merkittyjä reittejä noin 60 kilometriä ja Lemmenjoen ylityksiin on rakennettu retkeilijöitä varten joitakin siltoja ja veneitäkin. Lemmenjoella on kesäisin myös järjestettyä moottoriveneliikennettä kuljettamassa retkeilijöitä Njurkulahdesta ylös jylhärantaista jokea Kultasatamaan. Kansallispuistossa on yli kymmenen autiotupaa ja kolme maksullista varaustupaa. Erä-lehden järjestämässä äänestyksessä Lemmenjoen kansallispuisto valittiin Suomen parhaaksi vaellusalueeksi.
Lemmenjoen kulta-alueelle on rakennettu kaksi pientä lentokenttää, Martiniiskonpalon (467 m) ja Keurulaisen (noin 500 m) ylätasangoille. Kentille voidaan laskeutua ja niiltä nousta pienehköillä potkurikoneilla.
Kuriiri

Kuriiri on henkilö tai yhtiö, joka toimittaa paketteja ja kirjeitä eri paikkojen välillä. Tyypillisesti kuriiri toimittaa tavarat perille nopeammin kuin perinteinen posti. Kaupalliset kuriiriyritykset eroavat yleensä postista myös siinä, että ovat lähes poikkeuksetta vastuussa kuljettamastaan tavarasta. Kuriirit saattavat käyttää kaupungeissa polkupyöriä tai moottoripyöriä, mutta tyypillisesti pakettien kuljettamiseen käytetään maanpäällisessä liikenteessä pakettiautoja, kuorma-autoja ja ajoneuvoyhdistelmiä, sekä maiden väliseen kuljetukseen lentokoneita.
Kuriiritoimittavia yhtiöitä on monia. Kaksi maailman suurinta kuriiriyhtiötä ovat UPS ja FedEx.
Alkuaan sana kuriiri tarkoittaa henkilöä, joka ottaa kiinni karanneita eläimiä.
Historiaa.
Kuriireja on ollut olemassa jo ennen tavallisen postin perustamista.
Tepoto

Tepoto on saari Ranskan Polynesiassa. Se kuuluu Tuamotun saariryhmään. Saaren asukasluku oli 50 vuoden 2017 väestönlaskennassa. Tepoton suurin kylä on Tehekega. Saarta kutsutaan joskus nimellä Pohjois-Tepoto, jotta sitä ei sekoitettaisi samannimiseen kolmen asumattoman atollin ryhmään Tuamotussa.
Saaren löytäjä vuonna 1765 oli brittiläinen kapteeni John Byron. Hän nimesi Tepoton ja Napukan yhteisellä nimellä "Islands of Dissapointment", koska niiden asukkaat suhtautuivat tulijoihin vihamielisesti.
Boulder Dash

Boulder Dash on Peter Liepan ohjelmoima ja First Star Softwaren vuonna 1984 julkaisema tietokonepeli. Se julkaistiin aluksi Apple II:lle, ZX Spectrumille, Commodore 64:lle ja Atari 400/800:lle ja myöhemmin myös NES:lle, IBM PC:lle ja monille muille laitteille. Pelistä on myös lukemattomia klooneja myös sellaisille koneille, joille ei ole virallista "Boulder Dash" -versiota, esimerkiksi Texas Instrumentsin grafiikkalaskimille.
"Boulder Dash" on klassinen pulmapeli, jonka perusideana on kerätä kaksiulotteiselta tasolta tarvittava määrä timantteja ja ehtiä ulospääsytielle ennen ajan loppumista. Tasot on rakennettu pienestä määrästä peruselementtejä, joita ovat muun muassa hiekka-alueet, putoavat kivet ja tulikärpäset. Vaikka elementtejä on varsin vähän, ne ovat kuitenkin niin monikäyttöisiä, että niistä voi rakentaa hyvinkin monipuolisia tasoja ja erilaisia ratkaistavia ongelmia.
First Star Software on edelleen olemassa, joskin se on 1980-luvun jälkeen pääosin keskittynyt myymään peli-idean oikeuksia eri pelivalmistajille sekä haastamaan muun muassa harrastelijaohjelmoijia oikeuteen idean kloonaamisesta ja tekijänoikeussuojattujen pelien levittämisestä esimerkiksi Internetin vanhojen pelien arkistosivuilla.
"Boulder Dashin" perusidea muistuttaa hieman vuonna 1982 julkistettua kolikkopeliä "Mr. Do!", johon kuuluu myös onkaloiden kaivamista hiekkaan sekä "Pac-Manin" tyylistä keräilyä ja vihollisten välttelyä. "Boulder Dash" toi kuitenkin monipuolisemmalla pelimekaniikallaan pelityyppiin huomattavasti pulmakeskeisemmän lähestymistavan.
Suomessa erityisesti MikroBitti-lehdessä 1980-luvulla Peliluola-palstaa kirjoittanut Nordic (Risto Hieta) piti "Boulder Dashin" lippua yllä ja valitsi sen useana vuonna peräkkäin vuoden peliksi.
Pelimekaniikka.
Tavanomainen "Boulder Dash" -taso koostuu 40 x 25 -kokoisesta "ruudukosta", jossa kussakin ruudussa voi olla yksi elementti. Elementit noudattavat pääosin yksinkertaisia sääntöjä, mistä johtuen "Boulder Dashin" "fysiikalla" on yhtymäkohtia soluautomaattien teoriaan. Elementit ovat perinteisissä "Boulder Dash" -peleissä seuraavat:
Boulder Dash -sarja ja kloonit.
Joitakin "Boulder Dash" -pelejä ja klooneja:
Epistola

Epistola on kristillisessä jumalanpalveluksessa, messussa ja sanajumalanpalveluksissa luettava Raamatun lukukappale. Nykyinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon jumalanpalvelusten kirja tuntee epistolatekstille nimen "toinen lukukappale". Kullekin sunnuntaille ja pyhäpäivälle on evankeliumikirjassa lukukappaleet Vanhasta testamentista ja Uudesta testamentista. Uuden testamentin lukukappaleet ovat yleensä otteita joistain Uuden testamentin kirjeistä. Jotkin lukukappaleet ovat myös otteita Apostolien teoista tai Johanneksen ilmestyskirjasta. Viikon arkipäivinä käytetään lukukappaleina edellisen sunnuntain lukukappaleita.
Uuden testamentin kirje.
Uuden testamentin kirjeitä kutsutaan myös epistoloiksi. Tämä pohjautuu kreikan sanaan "epistolee" (kreik. ἐπιστολή), joka tarkoittaa suomeksi kirjettä. Epistolat ovat Uuden testamentin kirjoja, jotka ovat alkuaan olleet kirjeitä. Nämä kirjeet on kirjoitettu kirjeissä mainituille seurakunnille tai henkilöille ensimmäisellä vuosisadalla antamaan lisäopetusta uskoon liittyviin kysymyksiin sekä ohjeita ja neuvoja seurakunnan järjestelyistä ja käytännöistä. Niiden säilymistä on auttanut se, että ne on alun perinkin kirjoitettu kirjalliseen muotoon, toisin kuin esimerkiksi evankeliumit, jotka kulkivat aluksi suullisessa muodossa.
Useimmat Uudessa testamentissa olevista kirjeistä on nimetty apostoli Paavalin mukaan (Kirjeet roomalaisille, korinttilaisille, galatalaisille, efesolaisille, kolossalaisille, tessalonikalaisille, Timoteukselle, Titukselle ja Filemonille). Uuden testamentin kirjakokoelmaan kuuluu yhteensä 21 kirjettä.
Luettelo Uuden testamentin kirjeistä.
Ellei kirjeen nimessä mainita kirjoittajaa, se on apostoli Paavalin kirjoittama tai sitä pidetään Paavalin kirjoittamana.
Epistolanpuoli.
Epistolanpuoli on perinteinen nimitys kirkon alttarin tai kuorin eteläpuolelle, josta epistolatekstin lukeminen on tapahtunut. (Kirkkosalista, seurakunnasta katsoen oikealla).
Rankki (saari)

Rankki () on saari Kotkan edustalla Suomenlahdella, noin 10 kilometrin päässä Kotkansaarelta. Saari oli aiemmin puolustusvoimien käytössä vartiolinnakkeena.
Saaren historia.
Saari oli osa Pietari Suuren merilinnoituksen Kotkan–Kurkolanniemen–Merikülan puolustuslinjaa, jonka venäläiset perustivat vuonna 1916 suojelemaan Pietaria. Koska 1918 suojeluskunnat eivät olleet hyökänneet Rankkiin, joutuivat saksalaiset nousemaan osasto Brandensteinin voimin Kotkan asemesta Loviisaan. 
Tarton rauhansopimuksen edellyttämä Suomenlahden ulkosaarien demilitarisointi aiheutti sen, että Lavansaaren järeät patteriston tykit jouduttiin siirtämään Koivistolle, ja RT 2:lle jäivät enää Kilpisaaren ja Rankin raskaat patterit. Vuonna 1926 Rankin patteri hajaryhmitettiin jaoksittain ja sille saatiin viides tykki Kilpisaaresta.
Vuoden 2006 lopussa Rankki muutettiin vartiolinnakkeeksi, ja varusmieskoulutus siellä lopetettiin kokonaan, mutta saari jäi kuitenkin puolustusvoimien harjoitusalueeksi. Kotkan rannikkopataljoona lakkautettiin vuoden 2013 loppuun mennessä, ja Senaatti-kiinteistöt myi 21.1.2015 Rankin ja Kirkonmaan varuskunta-alueet kotkalaisen yrittäjän Ismo Rädyn perustamalle yhtiölle Kotkan Saaret Oy:lle.
Sääasema.
Rankissa oli puolustusvoimien ylläpitämä sääasema, joka tekee merisäätiedotuksia Ilmatieteen laitokselle.
Parhaiten Rankki tunnettaneen juuri sääasemastaan, jonka säätiedot luetaan päivittäin radion merisäätiedotuksessa, esimerkiksi: ”Kotka Rankki: ohutta yläpilveä, näkyvyys…”. 
Aiemmin sääasemaa ylläpitivät varusmiehet, jotka oli koulutettu Niinisalon Tykistöprikaatissa. Sääryhmän johtajana toimi aliupseerikoulutuksen saanut varusmies. Ryhmän vahvuus oli 1+3 eli kerrallaan 24 tunnin vuorossa oli yksi säämies. Sääasema lähetti kerran kolmessa tunnissa synop-sääsähkeen, josta kävivät ilmi muun muassa ilman lämpötila, tuulen suunta ja nopeus, ilman suhteellinen kosteus sekä kokonaispilvisyys. Tämän lisäksi sääasemalta lähetettiin kuuden tunnin välein Kirkonmaan linnakkeelle säätiedot.
Nykyään sääasema on täysin automaattinen.
Matkailusaarena.
Rankki on vuoden 2015 alusta ollut Kotkan Saaret Oy:n matkailupalveluiden aluetta. Rankissa on vierasvenesatama ja Rankkiin kulkee kesäkaudella vesibussi Kotkan Sapokasta. Kesäkaudella Rankissa palvelee ravintola ja pieni kauppa entisen sotilaskodin rakennuksessa. 1960-luvulla valmistuneessa kasarmissa on tarjolla tupamajoitusta sekä kantahenkilökunnan 1960–70-luvuilla valmistuneissa rivitaloissa kaksioita sekä kolmioita. Rankissa on joukkuesauna ja pienempi puulämmitteinen tynnyrisauna, jotka lämpenevät tilauksesta. 
Rankin saaren kaavoitus valmistui syksyllä 2018 ja uusia rakennuspaikkoja on noin 29.
Kulttuuriset viittaukset.
Saaren nimen esiintymisestä säätiedotuksissa merenkulkijoille otti 1970-luvun lopulla nimensä suomalainen rockyhtye Kotka Rankki Ohutta Yläpilveä.
Gal (yksikkö)

Gal tai galileo (tunnus Gal tai gal) on Cgs-järjestelmän yksikkö putoamiskiihtyvyydelle. Sen määritelmä on 1 senttimetri sekunnissa potenssiin kaksi. Yksikkö on nimetty Galileo Galilein mukaan, joka teki ensimmäiset painovoimaan liittyvät mittaukset.
SI-yksiköissä: 1 Gal = 0,01 m/s². 
Painovoiman aiheuttama kiihtyvyys maan pinnalla on noin 981 Galia.
Maan pinnalla havaittavassa painovoimassa olevat muutokset, jotka tyypillisesti aiheutuvat maan kuoren tiheyden muutoksista tai vuoristoista, ovat tyypillisesti kymmeniä tai satoja milligaleja (mGal).
SL Benfica

Sport Lisboa e Benfica on portugalilainen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1904. Benfica pelaa tällä hetkellä Portugalin korkeimmalla sarjatasolla. Sen kotikaupunki on Lissabon. Silloin seuran nimenä oli pelkkä "Sport Lisboa", mutta sen yhdistyttyä vuonna 1908 "Sport Club de Benfican" kanssa, nimi vakiintui nykyiseen muotoonsa. Benficalla on perinteisen jalkapallon lisäksi toimintaa myös esimerkiksi Futsalissa, koripallossa, lentopallossa ja rugbyssa. Benfica on kansallisella puolella Portugalin menestynein seura kaikissa kilpailuissa. Euroopan kilpailuissa ainoastaan FC Porto on saavuttanut enemmän mestaruuksia.
Jalkapallojoukkue pelaa kotiottelunsa Lissabonin Estádio da Luz -stadionilla, jolle mahtuu 65 000 katsojaa. Seuran värit ovat punainen ja valkoinen. Lisäksi Benficalla on symboleina kotka sekä "E Pluribus Unum" -motto, jonka voi kääntää "Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta".
Suurimmat menestykset Benficalla ajoittuvat 1960-luvun alkuun, jolloin se voitti vuosina 1961 ja 1962 Euroopan Cupin kahdesti peräkkäin. 1960-luvulla joukkueessa pelasikin Eusébio, yksi Portugalin kaikkien aikojen parhaimmista jalkapalloilijista. Häviävänä osapuolena Euroopan Cupin finaaleissa Benfica on ollut vuosina 1963, 1965, 1968, 1988, 1990 ja 2013. Kansallisella puolella Benfican pahimpia kilpailijoita ovat FC Porto ja Sporting CP. Benfica on voittanut 33 Portugalin mestaruutta, joista viimeisimmän se saavutti Jorge Jesusin valmentamana vuonna 2014 kolmen vuoden tauon jälkeen. Kausi 2014 oli muutoinkin joukkueelle täydellinen. Liigamestaruuden seuraksi joukkue voitti sekä Portugalin Cupin että myös Liigacupin. Nykymuotoista liigacupia alettiin pelata kaudella 2007–2008, ja Benfica on ensimmäinen triplaan yltänyt joukkue.
Vuosina 1971–73 Benfica voitti peräti 29 sarjapeliä yhteen menoon.
"Päivitetty 29. joulukuuta 2021."
Nokia 9210 Communicator

Nokia 9210 Communicator on Nokian ensimmäinen Symbian-käyttöjärjestelmällä varustettu älypuhelin ja samalla myös ensimmäinen Symbian-käyttöjärjestelmällä varustettu matkapuhelin sekä kolmas Communicator-sarjan älypuhelin 9000/9000i:n ja 9110/9110i:n jälkeen. Myöhemmin puhelimesta julkaistiin päivitetty 9210i-malli. Nokia 9210/9210i -malleja seurasi Nokia 9500 Communicator, sekä ilman kameraa ja WLAN:ia julkaistu versio Nokia 9300, joka ei kuitenkaan kantanut Communicator-nimikettä. Nokia 9210:aa edeltävät Communicatorit käyttivät GEOS-käyttöjärjestelmää.
9210:n käyttöjärjestelmä on Symbian OS v6.0, joka oli myös Symbianin ensimmäinen Symbian-niminen käyttöjärjestelmä (aik. Epoc). Puhelimen käyttöympäristö kuuluu Series 80 -sarjaan (ennen kutsuttu Crystaliksi), jonka jokaisessa puhelimessa on 640 × 200 pikselin kokoinen näyttö. Nokia 9210:n ja 9210i:n Series 80 -versionumero on 1.0 (uudemmat kommunikaattorit käyttävät 2.0:aa).
Markkinoille tulonsa aikaan myytyihin kehittyneisiin puhelimiin verrattuna siitä puuttui GPRS ja Bluetooth, mikä oli melko paha puute, sillä laite oli tarkoitettu nimenomaan internetin ja tiedonsiirron tehokäyttöön. Laitteella pääsi kytkeytymään internetiin HSCSD:llä ja toisen laitteen, kuten tietokoneen kautta, käyttämällä langatonta infrapunayhteyttä tai sarjakaapelia.
Nokian aikaisempiin 9110/9110i-malleihin verrattuna siinä oli värinäyttö ja ns. kaupunki-GSM (EGSM 900/1800).
Nokia 9210:n kuuloke sijaitsee puhelimen takana, eli käyttäjä puhuu puhelimeen pitäen sen selkäpuolta poskeaan vasten. Puhelun saa kaiutinpuheluksi kun kääntää näppäimistön esiin.
Bassorumpu

Bassorumpu on rumpu, jota käytetään orkesterissa voimakkaana tehosteena, sillä bassorummulle on ominaista sen hyvin leveä, peittävä ja syvä ääni. Nykyinen bassorumpu on kaksikalvoinen, ja sitä soitetaan huopa- tai nahkapäällysteisellä nuijalla, joissakin tapauksissa myös puisella.
Orkesterisoittimena bassorumpua ei viritetä millekään tietylle sävelelle, toisin kuin sitä yleisemmin käytettyjä patarumpuja.
Rumpusetissä bassorumpu sijoitetaan alimmaiseksi lattian rajaan vaakatasoon ja sitä soitetaan jalalla pedaalia polkemalla. Bassorumpuja voi olla myös kaksi tai useampia. Kaksi bassorumpua otti käyttöön ensimmäisten joukossa jazz-rumpali Louie Bellson 1930–1940 -lukujen taitteessa. 
Esimerkiksi metallimusiikissa monesti bassorummun ääntä vaimennetaan esimerkiksi tyynyillä tai pyyhkeellä, jolloin saadaan lyhyempi ja "märempi" soundi. Bassorumpuun kuten muihinkin rumpuihin voidaan kiinnittää triggeri, joka muuntaa kalvon värähdyksen sähköiseen muotoon. Triggerit ovat kiinni soundimoduulissa, josta lähtevää soundia voidaan muokata.
Tuplabasari.
Tuplabasari viittaa etenkin rock- ja metallimusiikissa yleiseen bassorummun toistuvaan iskuun nopeassa rytmissä. Nimensä tuplabasari juontaa siitä, että suuren nopeuden saavuttaakseen rumpalin on poljettava vuorojaloin joko kahta erillistä pedaalia (mikäli käytössä on kaksi bassorumpua) tai ns. tuplapedaalia (mikäli vain yksi). Kumpikaan em. tavoista ei varsinaisesti ole toista huonompi, vaan molemmilla tyyleillä on omat kannattajansa.
Tuplabasaria on mahdollista soittaa myös hitaasti sekä rytmiä vaihdellen, mutta yleisesti termillä tarkoitetaan nimenomaan tasaista nopeiden lyöntien sarjaa. Klassinen esimerkki tuplabasarin käytöstä löytyy esimerkiksi Metallican "One"-kappaleesta, jossa tuplabasarilla mukaillaan konetuliaseen ääntä. 
Tim Waterson oli vuonna 2001 nopein tuplabasarin soittaja maailmassa. Hän rummutti jaloillaan 1 407 iskua minuutissa.
CARP

Common Address Reduncancy Protocol (CARP) on Michael Shalayeffin ja Ryan McBriden luoma vastine IETF:n reitittimien kahdennusprotokolla VRRP:lle. CARP ilmestyi ensimmäistä kertaa OpenBSD 3.5:een. CARP:sta on portattu versiot mm. FreeBSD:lle, NetBSD:lle sekä GNU/Linux:lle.
Konfiguroidessa CARP:a luodaan virtuaaliverkkoliitäntä, jonka IP-osoite on klustereiden jakama IP, ja johon vastaa master-laite. Muut laitteet ovat backup-koneita ja ne omivat IP-osoitteen vasta, kun master-laite on lakannut lähettämästä CARP-sanomia. Täten yksi kone vastaa koko ajan carpattavaan IP-osoitteeseen, sekä jokainen klusterin kone myös omaan fyysiseen osoitteeseensa.
Virtuaalisen IP-osoitteen lisäksi CARP-klusterilla on virtuaalinen MAC-osoite. Tämä on muotoa 00-00-5e-00-00-01-vhid, jossa vhid on CARP-verkkoliitännän id. Vhid-arvo määräytyy väliltä 1-255, joten yhdessä verkkosegmentissä voi olla korkeintaan 255 CARP-osoitetta.
CARP:n konfigurointi:
jossa virtuaaliverkkoliitäntä on "carp0", "192.168.0.1" carp-osoite, "vhid" viittaa CARP-id:hen joka on maksimissaan 255, "pass" SHA-1 HMAC-salauksen avaimeen sekä "advskew"-arvo CARP-sanomien lähetystiheyteen. Pienemmällä lähetystiheydellä lähettävä on oletusarvoisesti master-laite. Jos PF:ssä on käytössä binat-sääntöjä jotka viittaavat CARP-osoitteeseen, on syytä tehdä aliaksista myös CARP-verkkoliitäntöjä. Näitä voi liittää useampia yhteen virtuaaliverkkoliitäntään.
Jotta CARP-klusteri on tilatietoinen, eli yhteydet eivät katkea master-tilan vaihtuessa, on syytä implementoida pfsync lähettämään tilatiedot koneiden kesken.
Öljy

Öljy on veteen liukenematon palava nestemäinen orgaaninen yhdiste.
Maaöljy.
Usein öljy-sanalla viitataan nimenomaan maaöljyyn (raakaöljyyn), jota pumpataan maan sisältä. Se on hiilivetyjen seos. Maaöljy on tällä hetkellä yksi maailman tärkeimmistä energianlähteistä, ja se liittyy olennaisena osana kansainväliseen politiikkaan. Maaöljyä kulutettiin vuonna 2004 maailmassa noin 13 miljardia litraa (83 miljoonaa tynnyriä) ja Suomessa noin 35 miljoonaa litraa (220 tuhatta tynnyriä) päivässä. Siitä valmistettuja polttoaineita ovat bensiini ja dieselöljy sekä kevyt ja raskas polttoöljy. Paitsi polttoaineena, maaöljystä valmistettuja tuotteita käytetään myös voiteluöljyinä sekä teollisuudessa esimerkiksi muovien valmistukseen. Maaöljy on fossiilinen polttoaine ja sellaisena ehtyvä luonnonvara, joka on syntynyt maapallolle miljoonien vuosien aikana.
Rasvaöljyt.
Öljy-sanaa käytetään myös sellaisista rasvoista, jotka huoneenlämmössä ovat nestemäisiä. Useimmat niistä ovat kasvikunnan tuotteita, ja niitä sanotaan myös kasviöljyiksi. Niitä saadaan monien kasvien siemenistä sekä muutamien kasvien hedelmistäkin. Niitä käytetään varsinkin ravintoöljyinä, mutta myös teknisiin tarkoituksiin ja kemianteollisuuden raaka-aineina.
Nestemäisiä rasvoja eli rasvaöljyjä esiintyy myös eläinkunnassa, esimerkiksi kalaöljy. Kalaöljyä on muun muassa sardiiniöljy. Tietyistä äyriäisistä saadaan krilliöljyä.
Eteeriset öljyt.
Eteeriset öljyt ovat monissa kasveissa pieninä määrinä esiintyviä, herkästi haihtuvia yhdisteitä. Kemiallisesti ne eivät muistuta sen enempää maaöljyä kuin rasvaöljyjäkään. Ne ovat yleensä voimakkaasti tuoksuvia aineita, ja ne saavat aikaan monet kukkien ja hedelmien tuoksut. Niitä on runsaasti myös maustekasveissa.
Æon Flux

Æon Flux on Peter Chungin luoma surrealistinen science fiction -animaatiosarja, jota esitettiin Music Television -musiikkikanavalla. Sarjaa tehtiin ensin vuosina 1991–1992 lyhyinä, 2–5 minuutin mittaisina animaatioina, joissa päähenkilö kuoli aina jakson lopuksi. Myöhemmin, vuonna 1995 tehdyllä kolmannella tuotantokaudella jaksot olivat puolituntisia.
Vuonna 2005 valmistui "Æon Flux" -elokuva, jonka pääosassa on Charlize Theron.
Fennoskandia

Fennoskandia on Pohjois-Euroopassa sijaitseva maantieteellinen alue, johon kuuluvat Skandinavian niemimaa sekä Suomi, Itä-Karjala ja Kuola. Fennoskandia on niemimaa, jonka erottavat muusta Euraasian mantereesta Itämeri, Vienanmeri ja niiden välinen kannas. Suurin osa Fennoskandiaa kuuluu Baltian kilpeen. Fennoskandiaan kuuluvat koko Suomi, Ruotsi ja Norja lukuun ottamatta kyseisiin maihin kuuluvia saaria sekä pieni osa Venäjästä. Fennoskandian pohjoisinta osaa kutsutaan Lapiksi. Itä-Karjalan lisäksi Fennoskandiaan kuuluvat Karjalankannas sekä Arkangelin alueen lähtisin osa.
Fennoskandia on määritelty erilliseksi alueeksi luonnontieteensä ja -historiansa perusteella. Nimen otti ensimmäisenä käyttöön suomalainen geologi Wilhelm Ramsay.
Fennoskandian itäraja kulkee Karjalankannakselta Laatokan halki Syvärille, sitä pitkin Ääniselle, sieltä Kanozeron kautta Äänisenjoen laakson länsilaidalle jota noudattaen Vienanmereen.
V (vuoden 1984 televisiosarja)

V on Kenneth Johnsonin luoma science fiction -televisiosarja, joka kertoo maahan saapuvista ulkoavaruuden vierailijoista. Suomessa sarjaa on esittänyt ainakin MTV3 ja MTV Sarja.
Ensimmäinen V-minisarja tehtiin vuonna 1983 (2 jaksoa), sitten jatkominisarja "V: The Final Battle" 1984 (3 jaksoa), ja pitkä sarja "V" 1984–1985 (19 jaksoa).
DC Comics julkaisi vuosina 1985–1986 V-sarjakuvalehteä 18 osaa. Sarjan maailmaan sijoittuvia kirjoja julkaistiin 16 kappaletta vuosina 1984–1988.
Sarja Suomessa.
Sarjaa esitti ensimmäisenä televisiokanava MTV 12. tammikuuta 1988 alkaen. Ohjelmaa esitettiin tuolloin tiistaisin kello 19.00 alkaen. Sarja esitettiin kokonaisuudessaan kymmenosaisena sarjana. Kuuden jakson esittämisen jälkeen MTV keskeytti sarjan esittämisen katsojapalautteiden ja ohjelmaneuvoston suosituksen vuoksi. Television ohjelmaneuvosto suositteli siirtämään sarjan esitysaikaa myöhemmäksi, vedoten MTV:n vuonna 1987 allekirjoittamaan sopimukseen, jossa televisioyhtiö oli sitoutunut näyttämään väkivaltaa sisältävät televisio-ohjelmat vasta kello 21.00 jälkeen. Ohjelmaneuvoston mielestä sarjassa oli lapsille sopimatonta väkivaltaa, ja sen ilmapiiri on ahdistava. Ohjelma jakoi katsojien kesken mielipiteet kahtia. MTV:n ohjelmapäivystykseen tuli vihaista palautetta lähinnä keski-ikäisiltä naisilta, kun taas kiittävää nuorilta pojilta ja heidän isiltään. Sarjan esittäminen jatkui MTV:llä lauantaina 4. kesäkuuta 1988 alkaen 25. kesäkuuta 1988 saakka, jolloin sitä esitettiin lauantain myöhäisillan ohjelmistossa.
Sarja esitettiin uusintana vuonna 1998 MTV3-kanavalla yöaikaan. Helsingin Sanomien toimittaja Jarkko Jokelaisen kirjoitti artikkelissaan vuoden 1998 uusintaesityksen aikaan, että: "ulkoiselta asultaan V on auttamatta vanhentunut kymmenessä vuodessa", ja että "avaruusalukset näyttävät hymyilyttävän alkeellisilta ja tehosteet ovat kankeita."
Retkeily

Retkeily tai vaellus on luonnossa tapahtuva vapaa-ajan ulkoiluharrastus. Erotuksena pelkästä luonnossakävelemisestä retkeilyyn liittyy yleensä maastossa ruokailua ja yöpymistä. Yksinkertaisimmillaan retki voi olla vain metsässä tehty kävelymatka ja vaativimmillaan vaikkapa Mount Everestin valloitus.
Retkiä tehdään myös autolla ja veneellä. Asuntovaunulla ja matkailuautolla retkeily on paljolti syrjäyttänyt vielä 1960-luvulla harrastetun leirintäalueretkeilyn.
Eräretki.
Eräretkeily tulee sanana vanhasta suomalaisesta eräkulttuurista ja liittyy alun perin metsästys- ja kalastuskulttuuriin. Erä oli metsästäjän ansakierros, jonka hän kävi säännöllisin välein tarkastamassa.
Nykyään eräretkeily mielletään harrastukseksi, jossa kuljetaan pääosin omin voimin asumattomalla alueella kuljettaen mukana tarvittavat varusteet ja yövytään maastossa. Kun retkeen ei liity varsinaista eränkäyntiä (metsästys ja kalastus), käytetään eräretkestä nykyään myös nimeä ”vaellus”. Eräretkeilyyn sisältyy laaja-alaista tietämystä luonnosta ja selviytymisestä erilaisissa luonnonoloissa mukana olevilla varusteilla. Ravinnon ottaminen luonnosta on perinteisesti osa retkeilyä, mutta on jäänyt viime vuosina vähemmäksi.
Vaellukset.
"Vaellus" on pidempikestoinen retki, jossa yövytään maastossa, mahdollisesti autiotuvissa, useita kertoja yhden matkan aikana. Tyypillinen vaellus kestää 5–8 vuorokautta. Vaelluksen pidemmän keston takia se edellyttää varusteilta ja harrastajalta hieman enemmän kuin tavallinen retkeily. Vaelluksella on mukana yleensä rinkka, johon pitää mahtua kaikki vaelluksella tarvittavat varusteet. Yleensä välttämättömiä tarvikkeita ovat ainakin ruoka, ruoanlaittovälineet, kartta, vaatteet, teltta tai muu yöpymisväline, makuupussi sekä ensiapuvälineet. Nykyään on saatavilla todella monipuolisesti erityisesti vaeltajille tarkoitettuja varusteita, kuten vaellustelttoja, vaelluskenkiä, vaellussaappaita, vaelluspukuja ja vaellussauvoja. 
Suomessa vaellusta harrastetaan erityisesti Lapin kansallispuistoissa ja erämaa-alueilla.
Heliosfääri

Heliosfääri on Auringon vaikutuspiiriin kuuluva alue avaruudessa. Se on eräänlainen aurinkotuulen täyttämä kupla, joka ulottuu 150–200 AU:n päähän auringosta kauas Pluton radan ulkopuolelle. Lähes kaikki heliosfäärissä oleva materia on peräisin aurinkokunnasta, sillä vain sähkövarauksettomat tähtienväliset atomit pystyvät läpäisemään sen.
Rakenne.
Lähinnä elektroneista ja protoneista koostuva aurinkotuuli virtaa Auringosta noin 350 kilometrin sekuntivauhdilla aurinkokunnan halki, kunnes se vähitellen hidastuu lähestyessään tähtienvälisestä aineesta koostuvia kaasupilviä. Kohtaan, jossa aurinkotuuli alkaa hidastua tähtienvälisen aineen vaikutuksesta, muodostuu šokkirintama, jota kutsutaan terminaatiošokiksi. Kohtaa, jossa tasapaino saavutetaan tähtienvälisen aineen ja aurinkotuulen välillä, kutsutaan heliopaussiksi. Heliosfääri sijaitsee kokonaisuudessaan sen sisällä.
Heliosfäärin tarkka koko ja muoto ovat yhä epäselviä. Planeettainväliset avaruusluotaimet, kuten Pioneer 10 ja 11 sekä Voyager 1 ja 2, ovat matkalla heliosfäärin rajaa kohti ja lopulta ylittävät sen. Voyager 1, jonka lähettimet ovat yhä toiminnassa, läpäisi terminaatiošokin joulukuussa 2004. SOHO-avaruusluotaimen mittaukset ovat viitanneet siihen, että heliosfäärin muoto on epäsäännöllinen ja vääristynyt mahdollisesti paikallisten galaktisten magneettikenttien vaikutuksesta. Kuitenkin Voyager 2 -luotain pääsi heliosfäärin rajalle 2. heinäkuuta 2008 pisteeseen, jonka väitetään todistavan heliosfäärin olevan munanmuotoinen.
IBEX-satelliitin mittauksista vuonna 2010 on voitu koota ensimmäinen heliopausikartta. Tämä satelliitti mittasi nimenomaan heliosfäärin reunalta saapuvia neutraaleja atomeja.
WML

WML ("Wireless Markup Language") on HTML:n ja XML:n kaltainen kieli, jolla luodaan WAP-sivuja. WML-dokumentit ovat XML-dokumentteja, jotka validoidaan WML DTD:llä. 
WML:llä tehtyjä sivuja ei voida katsella yleensä muilla kuin kännyköiden ja mobiililaitteiden selaimilla. Muutamat tietokoneiden selainohjelmat tukevat myös WML-tekniikkaa; tuki WML:lle löytyy natiivina muun muassa Opera-selaimesta sekä laajennuksen avulla myös Firefoxista. WML:n korvaavat tulevaisuudessa muut kielet – kuten XHTML Basic – jolloin ei tarvitse tehdä eri sivuja eri tarkoituksiin.
Samoin kuin HTML, WML mahdollistaa navigaatiotoiminnot, hyperlinkit, lomakkeet sekä tekstien ja kuvien esitysmuotojen määrittelyt. 
WML-dokumenttia kutsutaan pakaksi, joka sisältää useita kortteja. Yksi kortti vastaa yhtä interaktiota käyttäjän kanssa (vastaa HTML-sivua). Dokumentin rakenne on samanlainen kuin tavanomaisen XML-dokumentin. Prologi aloittaa dokumentin:
Elementit määrittelevät WML-pakan rakenteellisen informaation. Elementillä on alku- ja lopputägi, joiden sisällä on kuvattu sisältö. Attribuutit määrittelevät elementtiin liittyvää informaatiota. Esimerkiksi:
Navigointi korttien välillä tapahtuu tietyillä elementeillä. Esimerkiksi "go"-elementti hakee määritellyn URL:n, "prev"-elementti hakee historiatiedoista edellisen kortin, ja "refresh"-elementti hakee käsiteltävän sivun uudelleen palvelimelta.
Maa 2

Maa 2 ("Earth 2") oli yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja, jota kuvattiin yhden tuotantokauden verran (22 jaksoa) vuosina 1994–1995. Sarjan fanien vastustuksesta huolimatta sarja lopetettiin ensimmäisen tuotantokauden jälkeen.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat noin 200 vuoden päähän tulevaisuuteen, jolloin joukko ihmisiä matkustaa asuttamaan kaukaista maan kaltaista planeettaa.
Sarjan kuvauspaikat sijaitsevat lähellä Albuquerquen kaupunkia New Mexicon osavaltiossa.
Juoni.
Vuonna 2192 suurin osa ihmisrodun edustajista on muuttanut Maan kiertoradalla kiertäville valtaisille avaruusasemille, sillä Maapallon ympäristö on tuhottu. Maapallolla asuu enää vain köyhiä työläisiä ja kaivosmiehiä.
Devon Adair käynnistää tutkimusretken perustaakseen siirtokunnan maan kaltaiselle planeetalle nimeltä G889. Planeetta sijaitsee 22 valovuoden päässä Maasta. Tutkimusretki epäonnistuu, kun etujoukon avaruusalus joutuu tekemään pakkolaskun planeetalle, kauas aiotusta laskeutumispaikasta. Retkikunta päättää vaeltaa mantereen poikki päästäkseen kohteeseensa, jossa suurin osa heidän tarvikkeistaan on.
Retkikunta löytää asumattomaksi luulemaltaan planeetalta useita uusia eliölajeja. Maankamaran alla asuvat "terriaanit" muistuttavat ihmisiä ruumiinrakenteeltaan ja kulkevat kahdella jalalla, ja muistuttavat mutaihoista miestä. "Grendlerit" (nimetty Grendel-hirviön mukaan) ovat niin ikään kahdella jalalla kulkevia, lyhyitä ja lyhytkätisiä otuksia, jotka tekevät vaihtokauppaa melkein mistä vain. Retkikunta kohtaa myös apinoita muistuttavan "koba"-lajin edustajia. Näillä otuksilla on nahkamainen iho ja terävät kynnet. Koban kynnen isku vaivuttaa ihmisen kuolemankaltaiseen tilaan muutamaksi päiväksi. Edellä mainittujen otusten lisäksi planeetalla asustaa henkiin jääneitä rikollisia, jotka ovat joutuneet planeetalle joko rangaistukseksi tai haaksirikkojen myötä.
Planeetta G889.
G889 on maan kaltainen planeetta, G88-aurinkokunnan 9. planeetta. Planeetalla on kaksi kiertolaista (kuuta). Mantereita on viisi joista yksi sijaitsee planeetan eteläisellä pallonpuoliskolla. Ilmakehä on koostumukseltaan samankaltainen kuin Maan ilmakehä.
G889 paljastuu näennäisistä samankaltaisuuksistaan huolimatta hyvin erilaiseksi kuin Maa. Planeetalla on esimerkiksi salaperäinen tajunnan tila, "unitaso", jonka kautta luonnon kanssa sopusoinnussa elävät terriaanit viestivät. Useat todisteet viittaavat siihen, että koko planeetta olisi tietoinen olento.
Torri

Torri on Evangelista Torricellin mukaan nimetty paineen yksikkö, joka ei kuulu SI-järjestelmään.
Eräs tapa määritellä paine on kertoa, kuinka korkean nestepatsaan kyseinen paine pystyy kohottamaan, tai toisin sanoen määrätyn korkuisen nestepatsaan aiheuttama paine nestepatsaan juurella. Paineen mittaamiseen käytetty laite, joka perustuu kyseiseen ilmiöön on U-putkimanometri. Vaikka manometrissä voidaan periaatteessa käyttää mitä tahansa nestettä, on käytännöllistä käyttää elohopeaa. Jos käytettäisiin vettä, pitäisi nestepatsaan olla erittäin korkea. Jotta pystyttäisiin mittaamaan normaali ilmakehän paine, pitäisi vesipatsaan olla kymmenen metrin korkuinen. Normaali ilmanpaine pystyy nostattamaan noin 760 mm:n korkuisen elohopeapilarin. Tästä syystä 1/760 osa ilmakehää tai 1 mm elohopeaa (elohopeamillimetri, lyhenne mmHg) on jo pitkään ollut kätevä tapa mitata paineita. Tätä yksikköä kutsutaan torriksi ja yksikön tunnus on torr. Vielä nykyäänkin torri yksikkönä on käytössä varsinkin verenpaineen mittauksessa (tosin nimellä "elohopeamillimetri").
Koska normaali-ilmanpaine on tarkasti määritelty (kymmenes CGPM, 1954), "torri" on sittemmin määritelty tarkalleen 101 325 / 760 (tai 2 533,125 / 19) ≈ 133,3223684 pascaliksi. Vaikka torri on vielä käytössä matalan paineen suunnittelussa, on pascal suositeltu yksikkö käytettäväksi.
Elohopeamillimetrin ja torrin määritelmät.
Vaikka elohopeamillimetri ja torri ovat käytännössä lähes samoja yksiköitä, niillä on kuitenkin toisistaan poikkeavat määritelmät. Torri on määritelty kuten yllä kuvataan, mutta elohopeamillimetrin määritys perustuu maailman säätieteilijöiden järjestön määritelmään, joka kuuluu: "paine joka aiheutuu täsmälleen yhden millimetrin korkuisen nestepilarin alapäässä nesteen tiheyden ollessa täsmälleen 13,595 1 g/cm³ paikassa, jossa painovoiman aiheuttama kiihtyvyys on täsmälleen 980,665 cm/s²". Yleensä käytetty elohopean tiheyden arvo aiheuttaa 760 mmHg:n paineen, joka on täsmälleen 101 325,014 435 4 Pa eli noin 0,14 ppm poikkeava tavallisen ilmakehän paineeseen verrattuna. Useimmissa käytännön sovellutuksissa kyseinen ero on kuitenkin täysin merkityksetön.
Motetit (Bach)

Johann Sebastian Bachin säveltämät motetit ovat enimmäkseen kahdelle kuorolle sävellettyjä teoksia. Bachin säveltämien motettien määrä on epäselvä, mutta ainakin kuuden motetin tiedetään varmuudella olevan hänen käsialaansa.
Bachin motetit ovat lyhyehköjä teoksia (pisin niistä kestää noin 20 minuuttia), mutta jokainen motetti koostuu erilaisista osista. Motetteja pidetään yhtenä a cappella -kirjallisuuden kulmakivistä ja ne ovat kuorolle hyvin vaativia. Bach ei merkinnyt motetteihinsa soittimien osuuksia (paitsi teokseen "Lobet den Herrn", johon on kirjoitettu basso continuo -osuus), mutta ajan tyylin mukaista oli kahdentaa kuoron ääniä soittimin ja säestää esitystä basso continuo -ryhmällä, joten usein niitä esitettäessä tehdään näin.
Kuusi varmuudella Bachin säveltämää motettia:
Viipurin kaupunginmuuri

Viipurin kaupunginmuuri oli Viipurin vanhan kaupunginosan ympärille rakennettu suojamuuri. Viipurin linnan käskynhaltijana 1467–1480 ollut tanskalaissyntyinen Eerik Akselinpoika Tott rakennutti muurin 1470-luvulla. Muurin rakensivat samat ulkomaalaiset muurimestarit, jotka rakensivat myös Olavinlinnaa vuonna 1477. Se oli ainoa suomalaisen kaupungin suojaksi rakennettu täydellinen kaupunginmuuri.
Keskiaikainen muuri.
Alkuperäisen muurin paksuus oli todennäköisesti noin kaksi ja puoli metriä ja korkeus viidestä kuuteen metriä. Siinä oli alun alkaen ilmeisesti kymmenisen nelikulmaista ja pyöreää tornia, joista nykypäiviin on säilynyt ainoastaan ns. Raatitorni. Muita nimettyjä torneja olivat ainakin Pyhän Andreaksen torni itäisessä muurissa, Vesiportintorni pohjoisessa muurissa, ns. Pamppalan torni lounaassa, Hiekka- tai Kiviportintorni läntisessä merenpuoleisessa muurissa ja Munkkitorni joka oli eteläinen kulmatorni. Osa näistä sen aikaisessa puolustustaistelussa merkittävistä torneista oli rakennettu suojaamaan tärkeitä kaupungin portteja.
Myöhemmät vahvistukset.
1500-luvulla muuria vahvistettiin muun muassa keskiaikaisen Karjaportin viereen rakennetulla tykkitornilla, joka on myös säilynyt nykypäiviin ja tunnetaan yleisesti Viipurin Pyöreänä tornina, ja itäiseen muuriin yhdistetyllä Sarvilinnoituksella, joka edusti uutta linnoittamistekniikkaa bastionijärjestelmineen valmistuen 1500-luvun lopulla. Sarvilinnasta on säilynyt osittain vain yksi, ns. Pantsarlahden bastioni.
Nykyisin.
Viipurin kaupunginmuuri vallituksineen purettiin käytännössä kokonaan 1860-luvulla laajentuvan kaupungin tieltä, mutta aikaisemmin mainittujen säilyneiden osien lisäksi esimerkiksi eteläisiä merenpuoleisia valleja on osin vielä nähtävissä.
Tarinoita.
Legendan mukaan yksi muurin alkuperäisistä torneista räjähti venäläisen sotaväen piirittäessä kaupunkia vuonna 1495. Tämä tarina tunnetaan Viipurin pamauksena.
Monokkeli

Monokkeli (ranskan sanasta "monocle", joka tulee myöhäislatinan sanasta "monoculus", ”yksisilmäinen”) on optinen linssi, joka asetetaan toisen silmän eteen korjaamaan sen näkökykyä, eräänlainen ”yhden silmän silmälasi”. Toisin kuin silmälasit, monokkeli ei lepää kasvoilla sankojen avulla, vaan sitä pitävät paikallaan kasvojen lihakset. 
Monokkelit, joita aluksi kutsuttiin ”silmäsormuksiksi” ("eye rings") esitettiin Englannissa noin vuonna 1800, vaikka niitä oli kehitetty Saksassa jo 1700-luvulla. Ensimmäiset monokkelit olivat metallikehyksellä reunustettuja pyöreitä linssejä. 1890-luvulla monokkelin kehystä muotoiltiin paremmin silmään istuvaksi, ja varakkaat saattoivat hankkia mittatilausmonokkelin, joka muotoiltiin kasvoista otetun kipsivaloksen avulla. 1900-luvun alussa kehitettiin kehyksetön monokkeli, jonka muotoilu oli halvempaa kuin kehyksellisen. Monokkelin suosio oli suurimmillaan 1800-luvun loppupuoliskolla, mutta se hävisi nopeasti käytöstä 1900-luvun alkupuolella, kun kehittynyt optiikka mahdollisti silmälasit, joiden linssit olivat eri vahvuiset. Nykyään monokkeli on käytännössä kadonnut lasityyppi. 
Monokkelin uskotaan usein olevan epäkäytännöllinen varuste, jonka paikallaan pitämiseen tarvitaan kasvolihasten jatkuvaa puristusta ja joka putoaa helposti. Mittatilaustyönä tehty, käyttäjänsä silmäkuopan mukaan muotoiltu monokkeli pysyi kuitenkin silmässä lähes itsestään eikä pudonnut kulmakarvoja kohottamalla (kuten monokkelipäisille herroille usein käy sketseissä). Tällaisia kykenivät kuitenkin hankkimaan vain varakkaat, ja alemmat luokat pitivät usein huonosti silmään istuvia ja huteria monokkeleita. Monokkeli oli nauhalla kiinni omistajansa kaulassa tai rintapielessä putoamisen varalta. 
Monokkeli yhdistetään tavallisesti 1800-luvun yläluokkaisiin, varakkaisiin miehiin. Kommunistisessa propagandassa monokkeli kuului usein frakin ja silinterin kanssa stereotyyppisen kapitalistin tunnusmerkkeihin. Ironista kyllä, itse Karl Marx käytti vanhemmalla iällään monokkelia. Toinen ryhmä, joihin monokkeli usein yhdistetään, ovat saksalaiset upseerit. Tämä juontaa juurensa maailmansotien ajalta, jolloin monet saksalaisupseerit, kuten kenraali Erich Ludendorff, sotamarsalkka Hugo Sperrle ja sotamarsalkka Walter von Reichenau, käyttivät aikansa muodin mukaista monokkelia. Edellä mainittujen lisäksi kuuluisiin monokkelinkäyttäjiin kuuluivat muun muassa brittiläinen valtiomies Joseph Chamberlain ja hänen poikansa Austen Chamberlain, Britannian hovirunoilija Alfred Tennyson, Portugalin presidentti António de Spínola sekä elokuvaohjaajat Fritz Lang ja Erich von Stroheim.
Koomikko

Koomikko (naispuolisesta koomikosta voidaan käyttää myös nimitystä komedienne) on henkilö, joka yrittää saada yleisön huvittumaan käyttäen apunaan erilaisia menetelmiä, kuten kertomalla vitsejä tai jatkuvalla tarinankerronnalla. Toisaalta jotkut koomikot luottavat niin sanottuun slapstickiin, joista esimerkkinä Ohukainen ja Paksukainen, tai muihin apuvälineisiin hauskuuttaakseen yleisöään. Koomikoita esiintyy myös komediasarjoissa.
Tematangi

Tematangi on atolli Ranskan Polynesiassa. Se on osa Tuamotun saariryhmää. Vuonna 2017 Tematangissa laskettiin olevan 61 asukasta. Atolli sijaitsee noin 160 kilometriä länteen Mururoasta.
Näytelmä

Näytelmä on kirjallisen teoksen muoto, joka koostuu yleensä henkilöiden vuoropuhelusta, ja se on pääasiallisesti tarkoitettu esitettäväksi, ei niinkään luettavaksi. Sanaa "näytelmä" käytetään sekä tekstistä että sen esittämisestä teatterissa, mutta jos näiden eroa täytyy erityisesti korostaa, jälkimmäistä sanotaan "teatteriesitykseksi".
Osat.
Näytelmä jaetaan "näytöksiin", joita on yleensä yhdestä viiteen. Näytöksen vaihtuessa voidaan siirtyä ajasta tai paikasta toiseen, mikä voidaan osoittaa esimerkiksi lavastusta muuttamalla. Näytöstä pienempi osa on "kohtaus", joka esittää jonkin yksittäisen tapahtuman.
Tekijät.
Näytelmän esittävät näyttelijät. Jotta esittävän seurueen tulkinta olisi yhdenmukainen, näytelmän harjoittelua ja esittämistä ohjaa yleensä ohjaaja, jonka näkemys muovaa sitä, millainen tulkinta näytelmätekstistä esitetään. Lavastaja ja pukujen, valaistuksen, kampausten ja musiikin suunnittelijat ja toteuttajat vaikuttavat myös paljon siihen, miten katsoja kokee näytelmän. 
Lajit.
Näytelmän tyylilajeja ovat
"Kuunnelma" on erityinen näytelmän laji, jota esitetään radiossa ja jossa näyttämötapahtumilla ja elehtimisellä ei ole merkitystä.
Näytelmä voidaan esittää myös luettuna yleisön edessä, ja tällöin puhutaan "lukudraamasta".
Elävä tykinkuula

Elävä tykinkuula tai ihmistykinkuula on sirkusesitys, jossa esiintyjä ammutaan tykkiä muistuttavasta laitteesta jousen tai paineilman avulla (teatraalisesti savupommin saattelemana) ja hän laskeutuu turvaverkkoon.
Esityksen keksijänä pidetään William Huntia (”Great Farini”), joka patentoi kumijousilla toimivan ampumislaitteen 1871. Hänen laitteensa ei ollut kuitenkaan tykin näköinen. Ensimmäisenä tykin näköisestä laitteesta ammuttuna ihmisenä pidetään George Loyalia Yankee Robinson -sirkuksessa vuonna 1875.
Ensimmäisen paineilmalla toimivan ihmistykin kehitti Ildebrando Zacchini 1929. Hän yhdisti esitykseen savupommin ja äänekkään pamahduksen.
Artemis Fowl

Artemis Fowl on Eoin Colferin kirjoittama kahdeksanosainen kirjasarja, joka yhdistää fantasiaa, sci-fiä ja trilleriä.
Kirjoissa Artemis Fowl, nuori (ensimmäisessä kirjassa 12-vuotias) rikollisnero, löytää keijut, maan alle ihmisiä paenneet olennot. Ensimmäinen kirja oli menestys, joka loi Eoin Colferille suuren suosion. Aikoinaan kirjaa esiteltiin jopa Harry Potterin haastajaksi.
Sarjan ensimmäisestä osasta on tehty Kenneth Branaghin ohjaama elokuva Artemis Fowl.
Koodi.
Eoin Colfer kirjoittaa jokaisen kirjan alareunoihin tekstiä salakielellä. Ensimmäisessä kirjassa kirjoitus on maahista, toisessa kirjassa kentaurien kieltä ja kolmannessa ikuisuuskoodia. Neljännessä, viidennessä ja kuudennessa kirjassa on samaa kieltä kuin ensimmäisessäkin eli maahista.
Intel 80186

Intel 80186 on Intelin vuonna 1982 julkaisema mikroprosessori. Se oli paranneltu versio Intel 8086 -suorittimesta, ja siinä oli 16-bittinen ulkoinen väylä edeltäjänsä tapaan. Suoritin julkaistiin aluksi 6 megahertsin kellotaajuudella.
80186:tta käytettiin lähinnä sulautetuissa järjestelmissä sekä joissain tietokoneissa, esimerkiksi Nokia Mikromikko 2:ssa. Suoritin sisälsi runsaasti uusia ominaisuuksia, joten se tarvitsi vähemmän sitä tukevaa elektroniikkaa kuin edeltäjänsä. 80186:n käskykantaa oli myös laajennettu.
Intel 80188 oli 8-bittisellä ulkoisella väylällä varustettu versio 80186:sta, kuten Intel 8088 oli 8086:sta.
Wienin sopimus

Wienin sopimus on yhteistyösopimus ISO:n ja CEN:in välillä. Se hyväksyttiin nimensä mukaisesti Wienissä 1991. Tavoitteena oli päällekkaistyön vähentäminen.
Tämän saavuttamiseksi sovittiin seuraavista asioista: