Luokkataistelu

Luokkataistelu on marxilaisuuden mukaan eri yhteiskuntaluokkien välistä valtataistelua. Karl Marxin mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa porvariston eli omistavan luokan ja proletariaatin eli työtätekevän luokan välille syntyy luokkataistelu, jossa proletariaatti kukistaa "luokkavihollisensa".
Marx selitti yhteiskunnan kehitystä luokkataistelun käsitteen kautta. Kautta historian erilaiset talousjärjestelmät olivat sisältäneet sekä omistavan luokan, että työtä tekevän riistetyn luokan. Näiden välinen valtakamppailu ja toisaalta aiempien tuotantojärjestelmien vanheneminen teknologian kehittyessä johti Marxin teorian mukaan historian kehittymiseen. Marxin mukaan hänen elinaikansa kapitalistinen yhteiskunta muodostui teollisia tuotantovälineitä hallinnoivasta porvarisluokasta, sekä tuotannolle työvoimansa tarjoavasta proletariaatista.
Luokkataistelu johtaa proletariaatin vallankumoukseen, jonka seurauksena syntyy proletariaatin diktatuuri ja luokaton yhteiskunta. Sitä on edeltänyt "luokkatietoisuuden" kasvu. Karl Marxin mukaan vallansiirrosta vallankumoukselliselle proletariaatille alkaa kapitalismia jatkumossa seuraava sosialismi.
Kuvaus.
Karl Marx ja Friedrich Engels käyttivät termiä ensimmäisen kerran "Kommunistisessa manifestissa", mutta eivät katsoneet olevansa ilmiön keksijöitä. He lainasivat ilmiön ranskalaisilta historioitsijoilta, jotka olivat kuvanneet ihmisrotujen välistä konfliktia. Marx omaksui ajatuksen luokkataistelusta ennen kaikkea utopistisen sosialismin suuntaukselta ja Henri de Saint-Simonin teorioista, joiden taustalla puolestaan olivat ranskalaisten historioitsijoiden näkemykset Ranskan suuresta vallankumouksesta. Marx kuitenkin poikkesi ranskalaisista historioitsijoista siinä, että hän näki luokkataistelun yhteiskunnallisen kehityksen keskeisenä voimana. Marxin mukaan koko ihmiskunnan historia oli luokkataistelujen historiaa, ja hänen mielestään historian dialektinen luonne ilmeni luokkataisteluna. Kapitalistisessa talousjärjestelmässä kaksi tärkeintä yhteiskuntaluokkaa olivat tuotantovälineiden omistajat eli porvaristo ja työläiset eli proletariaatti. Marxin mukaan kapitalistisessa yhteiskunnassa porvariston eli omistavan luokan ja proletariaatin eli työtätekevän luokan välille syntyy luokkataistelu, jonka proletariaatti voittaa. Luokkataistelun seurauksena syntyy proletariaatin diktatuuri ja luokaton yhteiskunta.
Yhteiskuntaluokkien määrittely.
Historiallisen materialismin mukaan luokat ovat sellaisia ihmisryhmiä, jotka eroavat toisistaan ennen kaikkea sen mukaan, mikä on niiden paikka suhteessa taloudelliseen tuotantoon. Luokat eroavat toisistaan myös sen mukaan, millä keinoin ja missä määrin ne saavat osansa yhteiskunnallisesta tulosta.
Virallinen oppikirja "Marxismin-leninismin perusteet" kertoo, että täydellisimmän määritelmän luokista antaa Vladimir Lenin, jonka mukaan luokiksi nimitetään suuria ihmisryhmiä, jotka eroavat toisistaan sen mukaan, 1) mikä on niiden paikka historiallisesti määräytyneessä yhteiskunnallisen tuotannon järjestelmässä, 2) mikä on niiden suhde tuotantovälineisiin ja 3) millä keinoin ne ja missä määrin ne saavat osansa yhteiskunnallisesta rikkaudesta. Luokat ovat ihmisryhmiä, joista toinen voi anastaa itselleen toisen työn tulokset niiden erilaisen aseman vuoksi.
Vastakkaisuus eli antagonismi.
Luokkataistelun synnyttää eri luokkien aseman vastakkaisuus yhteiskunnassa ja niiden etujen välinen ristiriita. "Kommunistisen puolueen manifestissa" sanotaan:
Luokkia sanotaan "antagonistisiksi", jos niiden edut ovat vastakkaiset ja sovittamattomat. Antagonistisia luokkia ovat mm. orjanomistajat ja orjat.
Kulku kohti konfliktia.
Tuotantovoimat ja tuotantosuhteet.
Materialistinen historiankäsitys selittää yhteiskunnan kehityksen tuotantovoimien ja yhteiskunnassa vallitsevien tuotantosuhteiden (joista omistussuhteet ovat legalistinen muoto) vääjäämättömällä taipumuksella ajautua konfliktiin keskenään. Tuotantovoimat kehittyvät historian kuluessa jatkuvasti väestönkasvun ja ihmisten loputtomien tarpeiden myötävaikutuksesta. Tietynlaiset tuotantosuhteet vastaavat tiettyjä tuotantovoimien kehityksen astetta, mutta kun tuotantovoimat kehittyvät tästä asteesta ohitse, alkaa tulla yhteiskunnallisia ongelmia. Konfliktin kannalta oleellisia yhteiskunnassa vallitsevia suhteita ovat suhteet niiden välillä, jotka kontrolloivat tuotantovälineitä ja niiden jotka eivät. Näin ollen jännite tuotantovoimien ja tuotantosuhteiden välillä näyttäytyy yhteiskuntaluokkien välisenä konfliktina. Vallitseva luokka hallitsee olemassa olevaa tuotannonmuotoa, mutta kehittyvät tuotantovoimat lisäävät vallitsevaa luokkaa vastaan nousevan luokan voimia. "Koko tähänastisen yhteiskunnan historia on ollut luokkataistelujen historiaa."
Fasismi rappioilmiönä.
Marxilaisen yhteiskuntateorian mukaan fasismi on vastavallankumouksen muoto, mutta jokainen vastavallankumous tai taantumuksellinen diktatuuri ei ole fasismia. Kominternin työvaliokunnan tekemässä erittelyssä vuodelta 1923 sanotaan: ”Fasismi on tyypillinen rappioilmiö, kapitalistisen talouden lisääntyvän hajoamisen ja porvarillisen valtion rappeutumisen heijastuma.” Vuonna 1933 Kominternin työvaliokunta antoi seuraavan määritelmän fasismille: ”Fasismi on finanssipääoman kaikkein taantumuksellisimpien, kaikkein sovinistisimpien ja imperialistisimpien ainesten avoimesti terroristinen diktatuuri.”
Tavoitteena vallansiirto proletariaatille.
Karl Marx on kuvitellut, että luokkataistelu ei ainoastaan vie toisilleen diametrisesti vastakkaisia yhteiskuntaluokkia konfliktin lopulliseen leimahdukseen, vaan että proletariaatti kykenee esittämään epävirallisen auktoriteetin edustamaan proletariaattia ja hoitamaan asianmukaisen laillisen vallansiirron porvaristolta vallankumoukselliselle proletariaatille. Karl Marxin mukaan tästä asianmukaisesta vallansiirrosta alkaa kapitalismia jatkumossa seuraava sosialismi.
Pikkuporvariston asema.
Marx näkee pikkuporvareista muodostuvan keskiluokan pitkälti kielteisessä valossa. Marxin mukaan pikkuporvarit ovat kapitalismin ja teollistumisen edetessä vajoamassa luokkahierarkiassa alaspäin, koska heidän suhteellisen pieni pääomansa ei kykene markkinataloudessa tehokkaasti kilpailemaan varsinaisten porvareiden pääomien kanssa. Esimerkiksi käsityöläisammattien harjoittajat eivät kykene kilpailemaan kapitalistien suuremmalla pääomalla rahoittaman massatuotannon kanssa. Reaktiona tähän pikkuporvarit eivät Marxin mukaan kuitenkaan siirry kannattamaan pääomien yhteisomistusta, johon kommunistit pyrkivät. Sen sijaan he pyrkivät hidastamaan talousjärjestelmän kehittymistä, jotta pikkuporvariston asema porvarisluokan alimpana kerroksena voisi säilyä myös jatkossa. Näin ollen Marx tulkitsee keskiluokan olevan kommunistista vallankumousta vastustava haitallinen voima.
Vasemmistolainen radikaaliliikehdintä.
1900-luvun sosialistisessa ideologiassa luokkataistelun katsottiin tapahtuvan eri tavoin: taloudellisena taisteluna (elintason ja työehtojen parantaminen), ideologisena taisteluna (luokkatietoisuuden herättäminen) ja poliittisena taisteluna.
Luokkataistelu on keskeisessä asemassa myös anarkismissa, mutta marxilaisuuteen kuuluvan proletariaatin diktatuurin sijaan se tähtää kaikkien valtarakenteiden hävittämiseen.
Militantit antifasistit ovat vastustaneet fasismia myös väkivaltaisin keinoin, mikä saattaa liittyä luokkataisteluun. Historioitsija Dave Renton on pitänyt tätä näkemystä kapeana. Hän väittää, että antifasisteille väkivalta ei ole osa aatetta, vaan hän kutsuu militantteja antifasisteja ”ammattilaisantifasisteiksi”.