tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Magdalena Baczewska

Magdalena Baczewska on puolalainen pianisti ja cembalisti. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun viisivuotiaana ja sai kandidaatin (2001) sekä maisterin (2003) arvot Mannes College of Musicista (New York), jossa hän opiskeli Jerome Rosen johdolla. Toukokuussa 2008 hän sai musiikin tohtorin arvon "summa cum laude" -arvosanoin Manhattan School of Musicista Constance Keenen opettamana. 
Baczewska on esiintynyt solistina lukuisten orkesterien kanssa. Hän on tilannut uusia teoksia pianolle ja myös pitänyt monia kantaesityksiä. Hän on kuitenkin pääasiallisesti keskittynyt renessanssi- ja barokkiaikojen kosketinsoitinohjelmistoon, jota hän esittää sekä pianolla että cembalolla.
Baczewska on opettanut Montclairin osavaltionyliopistossa ja myös toiminut musiikkikriitikkona "The New York Concert Review'ssä".
Serge Bennathan

Serge Bennathan (s. 14. elokuuta 1957 L'Aigle) on ranskalaissyntyinen, kanadalaistunut koreografi. Hän oli alun perin kotoisin Normandiasta, mutta muutti vuonna 1971 Pariisiin opiskelemaan tanssimista. Kanadaan hän muutti 1985. Siellä hän toimi DANCEMAKERSin taiteellisena johtajana vuosina 1990–2006. Hänen menestykkäimpiin teoksiinsa DANCEMAKERSin kanssa kuuluu "Quand les grand-mères s'envolent" (1992).
DANCEMAKERS-uransa jälkeen Bennathan perusti Vancouverissa toimivan poikkitaiteellisen ryhmittymän, joka on nimeltään "Les Productions Figlio". Hän on työskennellyt myös muun muassa Kanadan kansallisbaletin kanssa.
Martti Asunmaa (päätoimittaja)

Martti Asunmaa (s. 6. marraskuuta 1934 Alavus) on suomalainen historianopettaja ja päätoimittaja.
Asunmaa on toiminut Muhoksen lukiossa ja Oulun Normaalilyseossa historianopettajana ja opettajankouluttajana. Hän toimi vuosina 1973–1984 "Kaltio"-lehden päätoimittajana.
Martti Asunmaan puoliso on yliopistonlehtori ja poliitikko Tytti Isohookana-Asunmaa.
Claës Gripenberg

Claës Gripenberg tai Claes Gripenberg -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Småholm

Småholm on saari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee Tvijälpin ulkoilusaaren koillispuolella ja kuuluu Westendin kaupunginosaan. Småholmin ja Westendin manneralueen välinen etäisyys on noin kaksisataa metriä.
Småholmin pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Vaikka saari sijaitsee aivan mantereen kupeessa, se luetaan kasvillisuutensa puolesta välisaaristoon. Småholmin metsä on etupäässä lehtomaista ja tuoretta kangasmetsää. Keskellä saarta on painanne, joka kasvaa lehtomaista luhtaa. Småholm lienee ollut laidunta tai niittyä jo varhain; agraarisista kulttuurivaikutteista kertovat siellä täällä kohoavat ikääntyneet, järeät koivut. Småholmin rannat ovat pääosin kalliota ja karkeaa hiekkaa. Eteläosassa on myös matalaa merenrantaniittyä.
Småholmin lähin naapurisaari on Tvijälp lounaassa, koillisessa sijaitsee Linholmin huvilasaari. Hieman kauempana kaakon suunnassa sijaitsevat muun muassa Westendin Korkeasaari, Niittysaaret, Vehkasaari ja Käärmesaari. Hanasaaren kulttuurikeskus ja Karhusaaren taidekeskus sijaitsevat noin puolitoista kilometriä Småholmista itäkoilliseen.
Michael Savonius

Michael (Mikael) Savonius (1590-luku – 1600-luku) oli suomalainen Tarton yliopiston ensimmäinen logiikan ja etiikan professori. 
Savonius oli Mikkelin kirkkoherran poika ja opiskellut Wittenbergin yliopistossa. Hän meni alun perin Tarttoon 1630 perustettuun Tarton kymnaasiin lehtoriksi ja sitten sen yhteyteen avatun valmistavan triviaalikoulun rehtoriksi. Suomessa Savonius oli toiminut kymmenen vuotta Helsingin triviaalikoulun rehtorina.
Savonius erosi professorin virasta vuonna 1650. Eläke vahvistettiin 1650 kuninkaallisella kirjeellä, eikä Savoniuksen myöhemmistä vaiheista ole tietoa.
Christophe Coin

Christophe Coin (s. 26. tammikuuta 1958 Caen) on ranskalainen kapellimestari ja sellisti. Hän voitti Pariisin konservatoriossa ensipalkinnon sellonsoitossa vuonna 1974. Tuolloin hän opiskeli André Navarran johdolla. Hän on myös opiskellut Nikolaus Harnoncourtin johdolla ja saanut Jordi Savallilta viola da gamba -opetusta. Hän on muusikkona tehnyt yhteistyötä Harnoncourtin, Savallin ja Christopher Hogwoodin kanssa. 
Vuonna 1984 Coin perusti johtamansa Mosaïques-kokoonpanon ja on ansioitunut erityisesti samannimisen kvartetin toiminnan myötä. Erityisesti kokoonpano on keskittynyt wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikin esittämiseen. Coin opettaa Pariisin konservatoriossa barokkiselloa ja viola da gambaa.
Oskar Pöysti

Oskar Erik Pöysti (s. 12. lokakuuta 1982) on suomalainen näyttelijä. Hän kuuluu Viirus-teatterin ensembleen.
Ura.
Pöysti valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta 2010. Hän on tehnyt uraansa pääosin Viirus-teatterissa, lisäksi hän on näytellyt muun muassa Svenska Teaternissa.
Pöystin näyttämötehtäviä ovat olleet muun muassa Robertin rooli Marius von Mayenburgin komediassa "Perplex" ja Simonin rooli Stig Larssonin komediassa "Toimitusjohtaja". Giuseppe Verdin oopperassa "Rigoletto" Pöysti teki kaksi sivuroolia, Marullon ja palkkamurhaajan. Pöystin ääniala on baritoni.
Pöystin elokuvarooleista mainittakoon Cedric 1900-luvun alkupuolen Helsinkiä kuvaavassa epookkidraamassa "Missä kuljimme kerran". Aku Louhimiehen elokuvassa "Tuntematon sotilas" Pöysti teki vääpeli Sinkkosen roolin. Yle TV2:n komediasarjassa "Maailma on valmis" Pöysti näytteli Stondis Vapaamäen roolin.
Perhetausta.
Oskar Pöystin isovanhemmat olivat näyttelijät Lasse Pöysti ja Birgitta Ulfsson. Hänen isänsä Erik Pöysti on teatteriohjaaja, äitinsä Tua Ranninen oli "Hufvudstadsbladetin" toimittaja ja vanhempi siskonsa Alma Pöysti on näyttelijä, kuten myös hänen setänsä Tom Pöysti.
Rørlykken lurit

Rørlykken lurit (lue venyttämällä: "lūr") ovat Skandinavian pronssikaudella käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät vuonna 1886 Rørlykken mossesta Svendborgin läheltä Tanskasta. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille IV eli 1100–900 eaa.
Historiaa.
Lurit löysi maanviljelijä Ole Rasmussen vuonna 1886, kun hän oli suolla kaivamassa turvetta. Lurit olivat monessa osassa ja osin rikkinäisiäkin. Soittimien osat toimitti museolle tuomari Valdemar Jensen ja ne lunastettiin 150 kruunun palkkiota vastaan. Myöhemmin toimitettiin samalta turvetyömaalta lisää osia lureihin. Lureja säilytetään Tanskan kansallismuseossa ja ne on luetteloitu tunnuksilla B3671 ja B3672.
Samasta suosta löytyi myöhemmin keraaminen ruukku, ihmisen luurangon luita ja pääkallo. Kuten luritkin, niin näitä löytöjä pidetään votiivilahjoina jumalille. Ne säilytetään Langelandsin Museossa.
Kuvaus.
Molemmat lurit olivat oikeakätisiä eli ne kiertyivät samankätisesti. Yleensä löydetyt lur-parit ovat erikätiset ja muodoltaan toistensa peilikuvat. Tämä on tästä säännöstä ainoa tunnettu poikkeus. Lurin suuaukon ympärillä oli tavanomaista pienemmät koristekiekot, joten se ajoittuu lurien varhaiseen kehitysvaiheeseen. Kummastakin lurista puuttuu suukappale, johon soitettaessa puhallettiin.
Lommelevin lurit

Lommelevin lurit (äännetään "luurit") ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Lommelevista, Nørre-Alslevin kylässä Falsterissa, Tanskasta vuonna 1846. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille IV eli 1100–900 eaa.
Historiaa.
Lurit löytyivät, kun maanviljelijä Peter Madsen oli kaivamassa pienellä suolla turvetta. Työmaalta löytyi kaksi pronssimiekkaa ja lurinkappaleita. Lureja osoittautui olevan kaksi. Esineet löytyivät turpeen ja pohjahiekan rajakohdassa muutaman metrin päässä toisistaan. Samassa yhteydessä löytyi piikivestä valmistettu taltta, jossa oli löydettäessä puukahva. Puuosa kuitenkin mureni käsiin sitä kosketeltaessa. Löydöt toimitti Tanskan kansallismuseon edeltäjälle ("Museet for nordiske Oldsager") oikeusneuvos H. Stampe lokakuussa 1846.
Myöhemmin saman alkutalven aikana kävi Stampe maatilalla uudelleen, ja kirjoitti museolle suon olevan täynä ihmistenluita ja joitakin esineitä. Hän pyysi lupaa suorittaa tutkimuksia seuraavana kesänä valvoen niitä itse. Samalla hän lähetti lisää lurin kappaleita museolle. Saman talven aikana Madsen löysi samasta suosta 12 kyynärän päästä pronssikilven, joka ajoitettiin myöhäiselle pronssikaudelle. Stampe toimitti kilven museolle ja palkkion vuorostaan Madsenille. Lurit säilytetään Tanskan kansallismuseossa, ja ne on luetteloitu tunnuksella B9434.
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin. Tähän suohon oli ilmeisesti uhrattu myös lukuisia ihmisiä.
Kuvaus.
Lurit olivat löydettäessä palasina ja niistä voitiin muodostaa kahden lurin osat. Lurit olivat erikätiset eli ne oli valmistettu vasen- ja oikeakätisesti kiertävistä putkista. Vain toisen lurin suuaukon koristekiekko oli osittain säilynyt; toisen koristekiekko oli kadonnut. Vasenkätisesti kiertyvässä lurissa oli kantamista varten ketju tallella ja sen kantoketjussa vuorottelivat lenkit ja napit toisiaan.
Kloraniili

Kloraniili (C6Cl4O2) on kloorattuihin kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä ja fungisidina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa kloraniili on kirkkaankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen. Emäksisten liuosten vaikutuksesta se hydrolysoituu kloraniilihapoksi. Kloraniili liukenee hyvin dietyylieetteriin ja vähäisessä määrin etanoliin, kloroformiin ja asetonitriiliin. Kuumennettaessa kloraniilia noin 80 °C:n lämpötilaan se sublimoituu. Kloraniili ärsyttää, ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö.
Kloraniilia valmistetaan klooraamalla fenolia tai kloorifenoleja. Reaktiossa muodostuva heksakloorifenoli hydrolysoidaan happamissa olosuhteissa kloraniiliksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös 1,4-bentsokinonin ja vetykloridin välisellä reaktiolla. Kloraniilia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä hapettimena ja väriaineiden valmistuksen lähtöaineena. Lisäksi sitä voidaan käyttää pH:n mittauksessa käytettävien elektrodien valmistukseen ja fungisidina.
Riitta Brusila

Riitta Brusila-Räsänen (s. 1954) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori ja professori. Hän on Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnan graafisen muotoilun professori. Hän astui virkaan 2003. Hän on ollut graafisen suunnittelun ammattilaisten järjestön Grafian hallituksen puheenjohtaja.
Brusila on väitellyt aiheesta vuonna 1997 Tampereen yliopistossa tiedotusopin alaan kuuluvalla tutkimuksella "Realismista fiktioon. Visuaalisuus ja suomalaiset aikakauslehdet".
Ammattikorkeakouluosakeyhtiö

Ammattikorkeakouluosakeyhtiö on suomalainen yhtiömuoto. Suomalaiset ammattikorkeakoulut ovat ammattikorkeakouluosakeyhtiöitä vuodesta 2015 alkaen.
Muista osakeyhtiöistä ammattikorkeakouluosakeyhtiöt poikkeavat siten, että ne eivät saa tavoitella voittoa eivätkä jakaa osinkoa. Ne eivät saa tuottaa muutakaan taloudellista etua osakkeenomistajille tai toimintaan osallistuville. Ammattikorkeakouluosakeyhtiö saa harjoittaa liiketoimintaa rajoitetusti. Liiketoiminnan on palveltava ammattikorkeakoulun laissa määriteltyjä tehtäviä. 
Ammattikorkeakouluosakeyhtiön hallinto ja asiakirjojen julkisuus poikkeavat joiltain osin muista osakeyhtiöistä. Ammattikorkeakouluosakeyhtiön toimitusjohtaja on rehtori. Osakkeenomistajina ovat yleensä kunnat, mutta myös kuntayhtymät, koulutuskuntayhtymät, yliopistot, säätiöt, yritykset, maakuntien liitot ja kauppakamarit.
Radbjergin lurit

Radbjergin lurit (lue venyttämällä: "lur") ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Falsterista Tanskasta vuonna 1894. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissäytteiden rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille V eli 900–700 eaa.
Historiaa.
Lurit löytyivät heinäkuussa 1894, kun keväällä hyvin kosteana ollutta niittyä kynnettiin toista kertaa. Kynnöksessä näkyi putkesta osa, jonka kohdalta aura oli sen katkaissut. Viljelijä kaivoi maasta kahden lurin osia ylös ja kertoi niiden olleen maassa vierekkäin.
Vuonna 1894 suoritettiin Tanskan kansallismuseon edeltäjän toimesta kaivaukset, joita johtivat G. Sarauw. Kaivauksissa löytyi kantoketjun katkelmia, jotka olivat irronneet todennäköisesti niittyä auratessa. Lurien löytösyvyydestä löytyi myös eläinten luita, joita arveltiin heitetyn samaan lampeen lurien kanssa. Suon toiselta puolelta tavoitettiin kulttuurikerrostuma, joka sisälsi paljon keramiikankappaleita, eläinten luita ja puuhiiltä. Löydettyä keramiikkaa käytettiin rautakaudella, joten kulttuurikerros ajoitettiin tuolle ajalle. Löydetyille luille tehtiin osteologiset tunnistukset. Niiden mukaan lampeen on heitetty luina tai eläiminä (vähimmäismäärät suluissa): heinäsorsa (4), merikotka (1), koira (1), hevonen (5), sika (3), lammas (3), nauta (10) ja ihminen (1).
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus.
Toisessa lurissa oli kantamiseen tarkoitetun ketjun osia paikallaan. Lurin suukappaleen varressa roikkui kuusi lenkeistä riippuvaa koristehelaa. Toisesta lurista neljä helaa oli katkennut pois. Osista on myöhemmin saatu koottua lähes ehjät lurit. Molemmista lureista oli tallella suukappaleet, joilla sitä soitettiin. Torven suuaukon koristekiekko oli leveä ja se oli koristeltu kahdeksalla pallomaisella pullistumalla. Putken varteen oli kiinnitetty lenkki ja koristekiekon taakse toinen lenkki, josta kantamiseen tarkoitettu ketju on ollut kiinnitettynä. Ketjut olivat irronneet ja ne oli valmistettu lenkeistä, jotka kiinnitettiin toisiinsa lyhyillä putkilla. Lurit säilytetään Tanskan kansallismuseossa, ja ne on luetteloitu tunnuksilla B5790 ja B5791.
Tellerupin lurit

Tellerupin lurit (lue venyttämällä: "lur") ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Ejbystä Tanskasta vuonna 1808. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille V eli 900–700 eaa.
Historiaa.
Vuonna 1810 luovutti kreivi Wedell toisen lureista, jotka löytyivät jo vuonna 1808. Toinen lureista jäi Wedellin kartanoon (Wedellsborg).
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus.
Lurit muodostavat erittäin hyvin säilyneen parin. Niiden koristekiekoissa on kahdeksan koristepalloa, jotka on ensin valettu erikseen ja niitattu sitten koristekiekon aukkoihin. Lurit soivat D-vireisesti.
Valkohanhikki

Valkohanhikki eli kalliovalkohanhikki ("Drymocallis rupestris", syn. "Potentilla rupestris") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Valkohanhikki on monivuotinen, melko korkeakasvuinen ja vankkarakenteinen ruohovartinen kasvi, jonka tunnusomaisia piirteitä ovat parilehdykkäiset alalehdet ja suuret, valkoiset kukat. Laji voi kasvaa noin 50 senttimetriä korkeaksi. Usein punertava varsi on karvainen, yläosastaan jonkin verran haaroittunut. Lehtiä on sekä varren tyvellä lehtiruusukkeena että varressa. Alalehdet ovat suuria, jopa lähes 20 cm pitkiä, ja muodoltaan parilehdykkäisiä. Lehdykät ovat pyöreitä sekä hammaslaitaisia, ja niitä on kaksi tai kolme paria. Varsilehdet ovat muodoltaan kolmisormisia.
Valkohanhikki kukkii kesä–heinäkuussa. Sen suuret, noin 2 senttimetriä leveät ja valkoiset kukat sijaitsevat harvoina rykelminä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Valkohanhikki kasvaa auringonpaisteisilla ja lämpimillä kalliohyllyillä, mäenrinteillä sekä metsänlaidoilla. Valkohanhikkia tavataan pääasiassa Keski-Euroopassa ja Balkanin niemimaalla. Suomessa valkohanhikkia on tavattu muutamia kertoja, lähinnä etelärannikon tuntumassa.
Luokittelu.
Valkohanhikki on sijoitettu aiemmin sormihanhikkien ("Potentilla") sukuun, mutta nykyisin se sijoitetaan valkohanhikkeihin ("Drymocallis"), joihin kuuluu valkohanhikin lisäksi myös useita muita lajeja.
Folvisdamin lurit

Folvisdamin lurit (lue venyttämällä: "lur") ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Folvisdamista Horsensin kunnasta Tanskasta vuonna 1865. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille VI eli 700–500 eaa.
Historiaa.
Lurit löytyivät kesällä 1865, kun lähellä Grædstrupissa asuva viljelijä kaivoi turvetta Folvisdamin suolta. Hän löysi lurin kolmen kyynärän syvyydestä ja myi sen kuparisepälle Horsensiin. Seppä korjasi huonokuntoista luria kömpelöllä tavalla ja myi sen eteenpäin samalla kylällä asuvalle taidemaalari Rosenstandille. Maalari ihastui siihen ja osti viljelijältä toisenkin lurin itselleen. Hänen aikomuksenaan oli myydä lurit korkeamman tarjouksen mukaan eikä ollut tyytyväinen Tanskan kansallismuseon edeltäjän ("Museet for nordiske Oldsager") 100 riikintaalerin tarjoukseen, vaan myi sen antiikkikauppiaalle 300 riikintaalerin hintaan. Kauppias suostui myymään lurit, sekä joukon muitakin esineitä, museolle käypään hintaan.
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus.
Lurit olivat täsmälleen samanlaiset lukuun ottamatta niiden kiertymistä, sillä ne oli valmistettu vasen- ja oikeankätisesti kiertyviksi eli ne ovat toistensa peilikuvat. Molemmissa lureissa oli kantamista varten ketjut ja ketjuissa on erikoisuutena lintukoristeet, jotka oli kiinnitetty lukuisiin ketjussa oleviin renkaisiin. Suuaukon koristekiekossa oli koristeina kahdessa ympyrärivissä sijaitsevat puolipallon muotoiset napit. Lurit soivat G-vireisesti.
James Clerk Maxwell -teleskooppi

James Clerk Maxwell-teleskooppi on submillimetri-aalto-teleskooppi joka sijaitsee Mauna Kean Observatoriossa, Havaijilla. Se on yksi Mauna Kean observatorioista lähellä Mauna Kean huippua. Sen ensisijainen peili on 15 metriä halkaisijaltaan: se on suurin yksi-lautasantenninen teleskooppi, joka toimii sähkömagneettisen spektrin submillimetrisillä aalloilla (kauka-infrapuna-aallot ja mikroaallot). Tieteilijät käyttävät sitä Aurinkokunnan, avaruuspölyn, tähtienvälisien aineiden ja kaukaisten galaksien tutkimiseen.
Gullåkran lur

Gullåkran lur (lue venyttämällä: "lur", tai myös Gullåkran torvi) on Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä ollut lur, joka oli pronssinen puhallinsoitin. Se löytyi Staffanstorpista Skånesta Ruotsista vuonna 1840. Lur oli tutkijoiden mukaan uskonnollissävytteisten rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoitin. Tämä lur ajoitetaan Monteliuksen periodille III eli 1300–1100 eaa.
Historiaa.
Lur löytyi vuonna 1840, kun Gullåkran suolla kaivettiin turvetta. Lur löytyi 1,5 metrin syvyydestä yhdessä veneen jäänteiden ja suuren eläimen jäänteiden kanssa (hevonen?). Läheltä lurin löytöpaikkaa löydettiin vuonna 1911 pronssinen kaularengas, joka painoi 83 grammaa ja jonka sisähalkaisija oli yli 11 senttimetriä. Renkaan päät olivat koukkuun taivutetut pallomaiset ulokkeet, jotka toimivat samalla renkaan lukkona.
Jo kauan on tiedetty, että suohon on jäänyt eläimiä tai sinne on heitetty eläinten jätteitä. Suosta tunnetaan poronsarvet ja kauriin, hirven ja hevosen luita. Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus.
Ruotsista löydetyistä 13 lurista tämä torvea muistuttava soitin on parhaiten säilynyt. Se on 1,10 metriä pitkä ja se on juotettu yhteen neljästä valetusta osasta. Siinä oli löydettäessä kiinnitettynä kantamista helpottava ketju, jossa oli 28 rengasta. Lur on sarvimaisesti kaareva, mutta soittimen suukappale on taivutettu sivulle. Sillä ei ole Skandinaviassa yleistä suuaukon koristekiekkoa, vaan sen puuttuessa se muistuttaa Wismarin torvea. Se on esillä Lundin historiallisessa museossa.
Singularity (albumi)

Singularity on englantilaisen elektronista musiikkia tuottavan muusikko Jon Hopkinsin viides studioalbumi, jonka julkaisi Domino Records 4. huhtikuuta 2018. Albumista tiedoitettiin ensimmäisen kerran 6. maaliskuuta 2018, jolloin julkaistiin ensimmäinen single "Emerald Rush". Toinen single "Everything Connected" ilmestyi 25. huhtikuuta 2018.
Levy-yhtiön mukaan albumin tyyliä inspiroi Hopkinsin kokemukset transsitiloista ja meditoinnista. Albumi ottaa vaikutteita kuorolaulannasta, ambientista, teknosta ja piano-musiikista.
Goudiry

Goudiry on kaupunkikunta ja Goudiryn departementin hallinnollinen keskus Tambacoundan alueella Senegalissa. Se sijaitsee 117 kilometriä Tambacoundasta koilliseen. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 10 540 asukasta.
Maantiede ja asutus.
Goudiryn kunnan pinta-ala on 23 neliökilometriä. Maisemaa leimaavat sadekauden jälkeen hitaasti kuivuvat entiset jokilaaksot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kaupungiosaa: Abattoir, Afia, Centre, Darou Salam, Fergo, Gourel Nguet/Houdallaye, Place du marché, Pont, Poste ja Route de Tamba. Asukkaista valtaosa on fulbeja. Lisäksi on bambaroita, soninkeja, wolofeja ja jahankoja. Vallitseva uskonto on islam. Katolisia on prosentin verran.
Historia.
Goudiry sijaitsee historiallisella Boundoun alueella. Se on saanut alkunsa vuonna 1914 perustetusta rautatieasemasta, joka nimettiin lähellä sijainneen fulbekylän mukaan. Goudiryn kunta ja departementti on perustettu vuonna 2008.
Liikenne ja talous.
Goudiryn kautta kulkee Dakarin–Nigerin rautatie sekä Dakarin ja Malin rajan välinen maantie N1. Matkaa rajalle Kidiraan on 60 kilometriä.
Kunnan pääelinkeinot ovat kauppa, maatalous ja käsityöammatit. Kaupankäynti keskittyy elintarvikkeisiin, teollisuustuotteisiin ja karjaan. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, hirssi ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja aasit. Käsityöläiset ovat seppiä, puuseppiä, kutojia, räätäleitä, muurareita, leipureita ym. Virkamiehiä ja muita palkansaajia on 17 % työvoimasta.
Palvelut.
Goudiryssa toimii lastentarha, kolme alakoulua sekä yhdistetty yläkoulu ja lyseo. Terveyspalvelut käsittävät piirin terveyskeskuksen, katolisen kirkon sairastuvan ja kaksi apteekkia. Muita palveluja ovat torialue, teurastamo, nuorisotalo, auto- ja rautatieasemat, posti ja santarmiasema. Kunnassa on sähkö-, vesijohto- ja puhelinverkot, mutta ei viemäriverkkoa tai kunnollista jätehuoltoa.
Matkailu.
Matkailu alueelle on vähäistä. Majoituspalveluihin kuuluu leirintäalue mökkeineen.
Aero (suklaapatukka)

Aero on hiilihapotettu suklaapatukka, jota valmistaa Nestlé. Alun perin sitä valmisti Rowntree’s. Aero kehitettiin vuonna 1935, Pohjois-Englannissa. Vuoden lopussa se sai suurta suosiota ihmisten keskuudessa, joten myyntiä laajennettiin koko Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Vuoteen 1936 mennessä suklaan myynti oli levinnyt New Yorkiin ja myöhemmin moneen muuhun maahan kuten Kanadaan, Meksikoon, Australiaan, Etelä-Afrikkaan ja Japaniin. Aero-suklaata on valmistanut Nestlé vuodesta 1988 Rowntree mentyä konkurssiin. Tunnettu on suklaan ainutlaatuinen "kupliva" rakenne, joka romahtaa, kun patukka sulaa. Sitä on saatavana monina eri makuina ja eri muotoisina.
Jon Hopkins

Jonathan Julian Hopkins (s. 15. elokuuta 1979) on englantilainen elektronista musiikkia tuottava DJ ja muusikko, hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Jon Hopkins. Uransa aikana Hopkins on julkaissut viisi studioalbumia ja tuottanut kappaleita muun muassa Brian Enolle, Coldplaylle, Purity Ringille ja David Holmesille.
Hänen musiikkinsa on tyyliltään ambienttia ja albuminsa Diamond Mine ja Immunity on ollut molemmat ollut ehdolla Mercury Prize-palkinnosta vuosina 2011 ja 2013. Hän tuotti myös kauhuelokuva Monstersin soundtrackin, elokuva julkaistiin vuonna 2010.
Osuuskauppa Maakunta

Osuuskauppa Maakunta on yksi S-ryhmään kuuluvista alueosuuskaupoista. Maakunta toimii 8 kunnassa itäisen Kainuun alueella. Maakunta perustettiin v. 1917 Paltamossa, jossa toimi ensimmäinen myymälä. Enimmillään toimipaikkoja oli 65, vuonna 1966. Osuuskauppa on 1980-luvun toiminnan saneerausten jälkeen keskittynyt päivittäis- ja erikoistavarakauppaan sekä hotelli- ja ravintolatoimintaan, eikä sillä näin ollen ole varsinaisia rautakauppoja tai autokauppoja toisin kuin useilla muilla alueosuuskaupoilla. Maakunnalla on käytössä osuuskauppojen nykytrendistä poiketen oma slogan, logossakin näkyvä "Kainuulaisten oma kauppa". 
Toimipaikkoja.
Sokos
Prisma
ABC
S-market
Sale
Sokos Hotels
Hesitant Alien

Hesitant Alien on yhdysvaltalaisen laulaja Gerard Wayn esikoisalbumi, jonka julkaisi Warner Bros ja Reprise Records 29. syyskuuta 2014. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "No Shows" ja "Millions" vuoden 2014 syksyllä.
Yhdysvaltalainen pop-punk-yhtye My Chemical Romance erosi 22. maaliskuuta 2013, jonka jälkeen he julkaisivat vuonna 2014 kokoelma-albumin May Death Never Stop Youn. Tämän jälkeen Way liittyi Warner Bros levy-yhtiöön ja julkaisi muutaman kappaleen ja tämän albumin.
Naked in My Cellar

Naked in My Cellar on Lordin toinen single yhtyeen yhdeksänneltä studioalbumilta "Sexorcism".
Mr. Lordi kommentoi singleä seuraavasti: 
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin maaliskuussa 2018 Pietarissa.
Lähteet.
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: "Lordiary". Tammi, 2022
Monte Cristi

Monte Cristi on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Monte Cristi. Provinssin pinta-ala on 1880 km2 ja väkiluku noin 115 000. 
Provinssi sijaitsee maan luoteisnurkassa Atlantin rannalla. Kuiva ilmasto ja kaktukset ovat tunnusomaisia maiseman piirteitä.
Lorenzo Palomo

Lorenzo Palomo (1938 – 13. huhtikuuta 2024) oli espanjalainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Carnegie Hallissa, Covent Gardenissa ja Suntory-salissa. Hänen alkuperäinen kotikaupunkinsa on Córdoba; hän opiskeli siellä ennen opintojensa täydentämistä Barcelonassa opettajinaan sävellyksessä Joaquín Zamacois ja pianonsoitossa Sofía Puche de Mendlewicz. Palomo myös opiskeli stipendin turvin orkesterinjohtoa Boris Goldovskyn johdolla New Yorkissa. 
Palomo asui Berliinissä, jossa hän toimi Deutsche Operin henkilökunnan jäsenenä vuosina 1981–2004.
Anglet Hormadi

Anglet Hormadi on ranskalainen jääkiekkoseura Angletin kaupungista. Seura on pelannut aikaisemmin Ranskan pääsarjatasolla 1999 lopun ja vuoden 2007 välisenä aikana. Seura on onnistunut voittamaan pääsarjassa kerran hopeaa ja pronssia. Kauden 2006-2007 päätteeksi seura kuitenkin putosi talousvaikeuksien takia neljänneksi korkeimmalle tasolle. Seuraavalla kahdella kaudella seura pelasi tämän lisäksi myös Espanjan pääsarjassa. 2010-luvun seura kuitenkin on pelannut Ranskan alimmilla sarjatasoilla.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Frazione

Frazione (it.) on hallinnollinen termi, joka Italiassa tarkoittaa kunnan osaa ja vastaa lähinnä kylää. Niitä on Italiassa yli 37 000.
Ajan myötä frazionet ovat vähitellen menettäneet itsenäisyyttään hallinnon keskittämisen myötä, ja ne ovat jääneet komentoketjun loppupäähän. Niistä valitut virkamiehet, "consiglieri", edustavat kylää kuntatasolla. Kuntia, "comuni", on noin 8 000, ja jokainen kunta käyttää hallinnollista valtaa sisällään oleviin frazioneihin.
Monte Plata

Monte Plata on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Sen pääkaupunki on Monte Plata. Provinssin pinta-ala on 2613 km2 ja väkiluku noin 190 000. 
Provisnssi sijaitsee suoraan Santo Domingosta pohjoiseen. Se on sisämaa-alue, mutta siellä on kaksi vuoristoa, ja Los Haitisen kansallispuisto.
Juha Jaaksi

Juha Jaaksi on suomalainen potkunyrkkeilijä, joka on otellut ammattilaisena Meksikossa. Ammattilaisuransa jälkeen Jaaksi on toiminut aktiivisesti erilaisissa järjestöissä. Nykyään Jaaksi vaikuttaa tekoälyasiantuntijana.
Juha Jaaksi toimii myös DJ:nä, jonka tyylilajeihin kuuluvat kotimainen iskelmä ja eteläaasialainen trap-musiikki. Hän on myös kilpaillut Beer pong -lajissa.
Juha Jaaksi on myös todella tunnettu sekä orientoitunut Lacrosse -pelaaja.
Kiinan suuri nälänhätä

Kiinan suuri nälänhätä () oli yksi kaikkien aikojen pahimmista nälänhädistä, joka jatkui Kiinassa vuodesta 1959 vuoteen 1961. Siinä arvellaan kuolleen kymmeniä miljoonia ihmisiä; arviot vaihtelevat noin 10 miljoonasta jopa 30–40 miljoonaan. Kiinassa se tunnetaan ”kolmena vaikeana vuotena”. Nälänhädän aiheuttajia olivat köyhyys, huono sää sekä Kiinan johtaja Mao Zedongin ”suuri harppaus”. Kiinan hallitus pyrki pitkään peittelemään tai vähättelemään tapahtumia ja jopa syytti kuolemista luonnonmullistuksia, mutta on sittemmin alkanut olla aiheesta avoimempi ja on myöntänyt tuolloin tehdyt virheet. Kirjailija-toimittaja Yang Jishengin mukaan nälänhädässä kuoli 36 miljoonaa ihmistä, Frank Dikötterin mukaan kuolleita oli peräti 45 miljoonaa. Virallisten tietojen mukaan nälänhädässä kuoli ”vain” 15 miljoonaa ihmistä.
Federigo Fiorillo

Federigo Fiorillo (kastettu 1. kesäkuuta 1755 – 1823 tai myöhemmin) oli italialainen viulisti ja säveltäjä. Hän oli oopperasäveltäjä Ignazio Fiorillon poika. Fiorillo vaikutti viulistina Pietarissa (1777) ja Puolassa (1780–81) sekä kapellimestarina Riiassa (1782–84). Vuonna 1785 hän lähti Pariisiin, ja vuonna 1788 hän oli Lontoossa, jossa hän todennäköisesti pysyi noin vuoteen 1815 saakka. Tämän jälkeen hänen tiedetään olleen Amsterdamissa ja toistamiseen Pariisissa. Fiorillo oli tuottelias viulumusiikin säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti 36 kapriisin kokoelman tekijänä.
Lähteet.
[[Luokka:Italialaiset viulistit]]
[[Luokka:Italialaiset säveltäjät]]
[[Luokka:Vuonna 1755 syntyneet]]
[[Luokka:Vuonna 1823 kuolleet]]
Kulosaaren ostoskeskus

Kulosaaren ostoskeskus on Helsingin Kulosaaressa sijaitseva ostoskeskus. Vuonna 1960 valmistuneen rakennuksen suunnitteli Erkki Karvinen. 
Ostoskeskuksen ominaispiirteitä ovat sen keskuspiha sekä Svinhufvudintien puolella sijaitseva terassi, jota rytmittävät kolmet portaat. Helsingin kaupunginmuseon mukaan terassointi poikkeaa yleisestä ostoskeskusarkkitehtuurista. Ostoskeskuksen rakennusmassat on sijoitettu Svinhufvudintien puolelta porrastetusti. Kaupunginmuseo on luokitellut rakennuksen ostoskeskusten 1. luokkaan, joka ”sisältää arkkitehtuuriltaan erittäin harkittuja ja viimeisteltyjä, hyvin säilyneitä tai ympäristöarvoltaan erittäin merkittäviä ostoskeskuksia.” 
Helsingin kaupunki kaavaili ostoskeskuksen purkamista uudisrakentamisen tieltä. Tontille oli suunniteltu rakennettavaksi kolme 5–7 kerroksista kerrostaloa katutason liiketiloilla. Kaupunginvaltuusto hyväksyi esityksen toukokuussa 2018. Vuonna 2019 Helsingin hallinto-oikeus kumosi Helsingin kaupunginvaltuuston hyväksymän asemakaavamuutoksen, mikä merkitsi ostoskeskuksen säilyttämistä. Kaavamuutoksesta oli valittanut kuusi asunto-osakeyhtiötä ja yksi kiinteistöosakeyhtiö. Korkein hallinto-oikeus vahvisti Helsingin hallinto-oikeuden päätöksen heinäkuussa 2020 ja hylkäsi siten Helsingin kaupungin valituksen. Helsingin kaupunginmuseon mukaan Kulosaaren ostoskeskus on vaikeaan maastoon onnistuneesti sovitettu rakennus, johon ei ole tehty merkittäviä muutoksia valmistumisen jälkeen.
Ostoskeskuksessa sijaitsee kiinalainen ravintola Chengdu, joka tarjoaa Sichuanin keittiön ruokaa. Muita palveluita ovat muun muassa ruokakauppa, anniskeluravintola, kampaamo ja kukkakauppa.
Deggendorfer SC

Deggendorfer SC on saksalainen jääkiekkojoukkue Deggendorfin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2002 ja se pelaa Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa.
Pelaajat.
"Lähde: EliteProspects"
Eric Gross

Eric Gross (1926 Wien – 17. huhtikuuta 2011) oli Australiassa toiminut säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Wienissä Hans Erich Apostelin johdolla. Vuonna 1938 hän muutti Englantiin, jossa hän opiskeli Trinity College of Musicissa ja sittemmin Aberdeenin yliopistossa Reginald Barrett-Ayresin johdolla. Hän sai lopulta musiikin tohtorin arvon.
Gross työskenteli neljätoistavuotiaasta alkaen pianistina yhtyeissä ja orkestereissa sekä studiosäestäjänä BBC:lle. Työskenneltyään Ceylonilla (nykyinen Sri Lanka) ja Uudessa-Kaledoniassa hän asettui Sydneyyn vuonna 1958. Hän opetti aluksi Sydneyn konservatoriossa ja sitten vuosina 1960–91 Sydneyn yliopistossa. 
Gross oli mieltynyt jazztyyleihin, joiden lisäksi hänen tuotantoonsa vaikuttivat hänen maailmanmatkailunsa ja kokemuksensa erilaisista kulttuureista. Hänen teoksissaan on kuultavissa itävaltalaisia, skotlantilaisia, aasialaisia ja eteläamerikkalaisia vaikutteita. Vuonna 1998 Grossista tehtiin Australian ritarikunnan jäsen.
Gregory van der Struik

Gregory van der Struik on australialainen pasunisti ja säveltäjä. Hänestä tuli Australian oopperan ja baletin orkesterin ensipasunisti vuonna 1987. Hän on ollut aktiivinen solistina ja säveltäjänä paitsi Australiassa, myös Kiinassa ja Euroopassa.
Van der Struik valmistui Sydneyn musiikkikonservatoriosta. Häntä kuullaan useilla CD-levyillä, jotka on julkaistu osana vuonna 1990 käynnistettyä "Trombonis Australis" -projektia.
Antoine Plamondon

Antoine Plamondon (29. helmikuuta 1804 Ancienne-Lorette, Québec – 4. syyskuuta 1895 Neuville, Québec) oli kanadalainen taidemaalari. Hän oli kuuden vuoden ajan Joseph Légarén oppipoikana ja lähti sitten Eurooppaan vuonna 1826. Pariisissa häntä opetti J. B. Paulin Guérin. Palattuaan Québeciin vuonna 1830 Plamondon erikoistui muotokuvamaalaukseen ja uskonnollisten töiden kopioimiseen.
Vuonna 1838 Québecin kirjallinen ja historiallinen seura lahjoitti Plamondonille mitalin teoksesta "Zacharie Vincent, le dernier des Hurons". Vuonna 1841 hän maalasi kolme huomattavaa muotokuvaa nunnista; näiden töiden joukossa on "Soeur Saint-Alphonse". Plamondon opetti useissa oppilaitoksissa, ja hänen oppilaidensa joukossa oli Théophile Hamel. 
Plamondon kirjoitti usein poleemisia tekstejä sanomalehtiin. Vuonna 1850 hän voitti "Exposition de Québec" -tapahtumassa ensipalkinnon teoksellaan "Chasse aux tourtes", ja seuraavana vuonna hän siirsi studionsa Neuvilleen, jossa hän jatkoi maalaamista 1880-luvulle saakka.
Théophile Hamel

Théophile Hamel (8. marraskuuta 1817 – 23. joulukuuta 1870) oli kanadalainen taidemaalari. Hän oli Antoine Plamondonin oppipoikana Québecissä 16–22-vuotiaana. Tämän jälkeen hän matkusti Eurooppaan, jossa hän opiskeli Roomassa. Hän avasi oman studionsa palattuaan Québeciin vuonna 1846. Seuraavana vuonna hän muutti kahdeksi ja puoleksi vuodeksi Montrealiin ennen asettumistaan vakituisesti Québeciin.
Hamel ansioitui muotokuvamaalarina, joka teki muun muassa kanadalaisten poliitikkojen virallisia muotokuvia.
Rui Liang

Rui Liang (s. 18. kesäkuuta 1994) on kiinalainen kävelijä.
Rui käveli 50 kilometrin kävelyn naisten maailmanennätyksen 4.04.36 kävelyn joukkuemaailmanmestaruuskilpailuissa Taicangissa 2018. Kyseessä oli hänen ensimmäinen 50 kilometrin kävelynsä. Hän rikkoi Inês Henriquesin nimissä olleen aiemman ennätyksen minuutilla ja 20 sekunnilla.
Rui saavutti kävelyn Aasian-mestaruuskilpailuissa hopeaa 20 kilometrin kävelyssä Nomissa 2016 ajalla 1.28.43.
Hän voitti naisten 50 kilometrin kävelyn vuoden 2019 maailmanmestaruuden Dohassa järjesteyissä yleisurheilun MM-kilpailuissa 29.9.2019 ajalla 4.23.26.
Startup-säätiö

Startup-sää­tiö on vuonna 2012 perustettu suomalainen säätiö. Sillä oli al­ku­pää­omia run­sas mil­joo­na eu­roa, jotka oli saatu muun muas­sa Sit­ralta, Teknologiateolli­suu­del­ta ja 57 yk­si­tyi­sel­tä lah­joit­ta­jal­ta. Säätiötä rahoittavat myös Tekes, työ- ja elin­kei­no­mi­nis­te­riö ja Aal­to-ylio­pis­to. Sää­tiön toi­mi­ti­lat si­jait­se­vat kasvuyrityskampus Maria01:n tiloissa.
Startup-säätiö keskittyy uusien ja tulevien yrittäjien löytämiseen ja tukemiseen erityisesti apurahojen kautta. Säätiö on ollut vaikuttamassa Slushin, Junctionin, The Shortcutin ja Maria 01:n takana. Säätiön tarkoitus on luoda edellytyksiä yrittäjyydelle ja yritystoiminnan synnylle, kasvulle ja kansainvälistymiselle sekä tukea ja edistää yritystoimintaa ja yrittäjämyönteistä ilmapiiriä.
Perustajajäsenet.
Säätiön perustajajäsenet ovat Juha Aalto, Moaffak Ahmed, Pekka Alapietilä, Timo Ahopelto, Feodor Aminoff, Riku Asikainen, Sari Baldauf, Klaus Damsten, Nils Forsblom, Jussi Harvela, Micki Honkavaara, Sami Inkinen, Mammu Kaario, Pii Ketvel, Ilkka Kivimäki, Mikko Kodisoja, Antti Kokkinen, Harri Koponen, Petteri Koponen, Ari Korhonen, Florence Korhonen, Henri Kulvik, Hannu Kytölä, Sami Lampinen, Timo Lappi, Petri Lehmuskoski, Ville Miettinen, Mika Mäkeläinen, Petri Niemi, Tero Ojanperä, Ilkka Paananen, Jari Pasanen, Jani Penttinen, Sakari Pihlava, Ossi Pohjola, Kaija Pöysti, Pekka Roine, Seppo Ruotsalainen, Timo Rosenlöf, Jaakko Salminen, Aki Seeck, Kristian Segerstråle, Risto Siilasmaa, Pekka Sivonen, Janne Snellman, Timo Soininen, Mika Tammenkoski, Artturi Tarjanne, Timo Teimonen, Mats Therman, Taneli Tikka, Toni Toikka, Niklas Törnkvist, Anssi Vanjoki, Pekka Vartiainen, Peter Vesterbacka ja Pekka Viljakainen.
Will Ogilvie

Will Ogilvie (30. maaliskuuta 1901 Stutterheim – 30. elokuuta 1989 Toronto) oli eteläafrikkalaissyntyinen, kanadalaistunut taidemaalari. Hänestä tuli Kanadan ensimmäinen virallinen sotataiteilija tammikuussa 1943; hän maalasi monet sodanaikaisista teoksistaan tulen alla ja sai sittemmin ansioistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon.
Ogilvie opiskeli Johannesburgissa Erich Mayerin johdolla. Hän muutti maasta vuonna 1925 ja jatkoi opintojaan vuosina 1927–30 New Yorkissa Kimon Nicolaidesin johdolla. Toisen maailmansodan jälkeen Ogilvie opetti ja luennoi Ontario College of Artissa ja Toronton yliopistossa. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1979.
Selenografia

Selenografia on Kuun pinnan ja sen fyysisten ominaisuuksien tutkimista. Historiallisesti selenografistien ensisijainen tarkoitus oli Kuun merien, kraattereiden, vuorijonojen nimeäminen ja muiden piirteiden tutkiminen. Kuitenkin jotkut Kuun alueet ovat huonosti tutkittavia, kuten lähellä napoja olevat, ja jotkin ominaisuudet kuten tarkat kraatterien sijainnit heittivät useilla kilometreillä, sekä myös niiden syvyydestä ei ollut varmuutta. 
Tämä tuli muutos vasta kun Kuusta alettin saamaan korkean resoluution kuvia kuun molemmilta puolilta satelliittien avulla. Nykyään, selenografiaa pidetään selenologian alatieteenä. Sana selenografia on johdettu kreikkalaisen mytologian Selene-jumalattaren nimestä ja sanasta "graphō" , joka tarkoittaa "minä kirjoitan".
Luettelo 1950-luvun neuvostoelokuvista

Luettelo 1950-luvun neuvostoelokuvista on luettelo vuosina 1950–1959 ensi-iltansa saaneista Neuvostoliitossa tuotetuista pitkistä elokuvista. Luettelo on epätäydellinen, sillä Internet Movie Databasen mukaan Neuvostoliitossa julkaistiin vuosina 1950–1959 yli 550 pitkää teatterielokuvaa. Luettelossa on kuitenkin valtaosa Suomessa suomeksi tekstitettyinä tai dubattuina esitetyistä elokuvista. Mukana on myös dokumenttielokuvia. 
Suomessa esitettiin 1940-luvulta 1980-luvulle neuvostoliittolaisia elokuvia sekä televisiossa, elokuvateattereissa että elokuvakerhoissa ehkä enemmän kuin missään muussa länsimaassa. Teatterielokuvien pääasiallinen maahantuoja oli Kosmos-Filmi Oy, joka oli maailman ainoa neuvostoliittolaisten suoraan hallitsema elokuvien levitysyhtiö Neuvostoliiton ulkopuolella.
Darren Till

Darren Till (s. 24. joulukuuta 1992 Liverpool) on englantilainen vapaaottelija ja entinen thainyrkkeilijä. Hän on otellut UFC:ssä vuodesta 2015 lähtien.
Alkuvuodet.
Till aloitti harjoittelemaan thainyrkkeilyä 12-vuotiaana ja siirtyi 15-vuotiaana ammattilaiseksi. Voitettuaan K–1 Euroopan mestaruuden potkunyrkkeilyssä hän siirtyi 17-vuotiaana harjoittelemaan vapaaottelua Team Kaobon salille.
Vapaaottelu.
Till muutti Brasiliaan aloittaakseen vapaaottelu-uransa, jossa hänen oli alun perin määrä olla vain puoli vuotta, mutta päätyi olemaan yli kolme vuotta.
UFC.
Till siirtyi ottelemaan UFC:hen 2015, jossa hän kohtasi Wendell de Oliveiran Brasiliassa. Till voitti ottelun toisessa erässä tyrmäyksellä kyynärpäälyönnein. Lokakuussa hän otteli toisen ottelunsa Nicolas Dalbya vastaan, joka päättyi tasapeliin. Kaksikon ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Till palasi takaisin ottelemaan 2017 kärsittyään olkapäävammasta. Hän kohtasi toukokuussa Jessin Ayarin. Ottelua ei käyty virallisessa välisarjan painoluokassa, koska Till painoi yli sallitun painorajan. Hän voitti ottelun tuomariäänin (30–27, 30–27, 29–27). Syyskuussa Till kohtasi Bojan Veličkovićin, jonka hän voitti myös tuomariäänin (30–27, 30–27, 30–27). Vain kuukautta myöhemmin Till otteli seuraavaksi Puolassa Donald Cerronea vastaan, jonka oli samalla ensimmäinen kerta kun hän oli illan pääotteluna. Till voitti ottelun ensimmäisen erän lopulla teknisellä tyrmäyksellä ja ansaitsi voitostaan Illan suoritus bonuksen.
2018 Till aloitti vuoden ottelemalla toukokuussa entistä välisarjan mestaruuden haastajaa Stephen Thompsonia vastaan. Ottelu jouduttiin käymään muussa painoluokassa, kun Till ei punnituksessa painanut välisarjaan vaadittavaa painoa. Till voitti Liverpoolissa käydyn kamppailun tuomariäänin (48–47, 49–46, 49–46).
Välisarjan mestaruuden haastaminen ja siirtyminen keskisarjaan.
Voiton jälkeen Till sai tilaisuuden otella välisarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Tyron Woodleyta vastaan, joka puolusti mestaruuttaan neljättä kertaa. Ottelu käytiin "UFC 228" -tapahtumassa 8. syyskuuta 2018, Dallasissa. Till hävisi kamppailun luovutuksella toisessa erässä, kun Woodley lyönti pudotti hänet mattoo, jossa Till jäi D'Arce kuristukseen.
2019 Till palasi pitkän tauon jälkeen takaisin ottelemaan kohdattuaan Jorge Masvidalin Lontoossa. Maaliskuussa käyty kamppailu päättyi toisen erän tyrmäys tappioon. Kaksikon välinen kamppailu palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella. 26. elokuuta Till ilmoitti siirtyvänsä keskisarjaan, jossa hän kohtasi ensimmäisessä ottelussaan Kelvin Gastelumin. Till voitti kamppailun hajaäänin (27–30, 29–28, 30–27).
2020 Till otteli heinäkuussa entistä keskisarjan mestaria Robert Whittakeria vastaan Yas saarella, Abu Dhabissa. Hän hävisi tasaisen pääkamppailun tuomariäänin (47-48, 47-48, 47-48).
Angolan presidentti

Angolan tasavallan presidentti on Angolan valtionpäämies, sekä maan hallituksen päämies. Vuoden 2010 perustuslain mukaan pääministeriin virkaa ei ole ja presidentillä on toimeenpanovalta. Presidentti on Angolan asevoimien ylipäällikkö. Agostinho Neto oli Angolan ensimmäinen presidentti. Nykyisenä presidenttinä toimii João Lourenço, joka vannoi virkavalansa 26. syyskuuta 2017.
Virallisesti presidentin virkakauden pituus on 5 vuotta ja virkakausien määrä on rajattu kahteen, mutta toistaiseksi tätä ei ole vielä käytännössä noudatettu.
Angolan perustuslain mukaan presidentiksi valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:
Luettelo presidenteistä.
Lähde:
João Lourenço

João Manuel Gonçalves Lourenço (s. 5. maaliskuuta 1954 Lobito, Angola) on angolalainen poliitikko, joka toimii Angolan presidenttinä vuodesta 2017 lähtien. Hän on toiminut myös kansallisen puolustuksen ministerinä sekä MPLA-puolueen varapresidenttinä.
Varhaiselämä ja koulutus.
Lourenço syntyi Lobiton satamakaupungissa Benguelan maakunnassa vaatimattomissa oloissa. Hänen vanhempansa olivat sairaanhoitaja Sequeira João Lourenço ja ompelija Josefa Gonçalves Cipriano Lourenço. Hän kävi peruskoulunsa Bién maakunnassa ja toisen asteen koulun Luandassa. Vuosina 1978–1982 Lourenço sai sotilaskoulutuksensa entisessä Neuvostoliitossa, jossa hän erikoistui raskaaseen tykistöön ja suoritti maisterintutkinnon historiassa. Hän puhuu sujuvasti englantia, venäjää ja espanjaa.
Sotilasura ja poliittinen alkuvaihe.
Lourenço liittyi MPLA:n johtamaan kansalliseen vapautusliikkeeseen elokuussa 1974 ja sai poliittis-sotilaallista koulutusta Kongossa. Hän osallistui taisteluihin Cabindan alueella Zairen asevoimia vastaan itsenäisyyden aattona. Hän toimi Angolan kansan vapautusarmeijassa (FAPLA) eri tehtävissä, kuten poliittisena komissaarina Cabindassa ja Keski-Angolassa. 1980-luvulla hän osallistui useisiin sotilasoperaatioihin ja toimi Keski-Angolan alueellisen sotaneuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1989–1990 Lourenço oli FAPLA:n poliittinen päällikkö, ja hänellä on nykyisin kolmen tähden kenraalin arvo.
Poliittinen ura.
Lourenço liittyi MPLA:n keskuskomiteaan vuonna 1985 ja poliittiseen toimikuntaan vuonna 1990. Hän toimi Moxicon maakunnan johtajana vuonna 1983 ja myöhemmin Benguelan maakunnan johtajana. Vuosina 1998–2003 hän oli MPLA-puolueen pääsihteeri. Vuonna 2016 hänet valittiin puolueen varapuheenjohtajaksi, ja hän on vastannut koulutuksesta sekä talous- ja sosiaaliasioista puolueessa. Kansallisessa parlamentissa Lourenço on toiminut MPLA:n parlamenttiryhmän puheenjohtajana, perustuslakikomitean johtajana sekä kansalliskokouksen 1. varapuhemiehenä.
Presidenttiys.
Lourenço nousi Angolan presidentiksi 26. syyskuuta 2017, korvaten 38 vuotta vallassa olleen José Eduardo dos Santosin. Hän oli aiemmin toiminut kansallisen puolustuksen ministerinä vuosina 2014–2017. MPLA-puolueen tuki oli vahva, ja opposition ehdokkaat jäivät täysin Lourençon kampanjan varjoon.
Henkilökohtainen elämä ja harrastukset.
Vapaa-ajallaan Lourenço harrastaa lukemista, shakkia ja ratsastusta. Hän on myös kiinnostunut uusista tietotekniikoista.
Moje zlato

Moje zlato on serbialaisen pop-folk-laulaja Milica Todorovićin ja MC Yankoon single, joka julkaistiin vuonna 2014.
Tuottojenvaihtosopimus

Tuottojenvaihtosopimus () on kahden osapuolen välinen sitova sopimus, joka kuuluu luottojohdannaisten ryhmään. Luottojohdannainen on rahoitusväline, jolla siirretään luottoriskiä osapuolelta toiselle. 
Sopimuksessa toinen osapuoli ("kokonaistuoton maksaja") siirtää omistamansa sijoituskohteen, kuten arvopaperin tai lainan, kaikki taloudelliset vaikutukset toiselle osapuolelle ("kokonaistuoton saaja"). Sopimuksen avulla kokonaistuoton maksaja voi suojautua sijoitukseen liittyviltä riskeiltä ilman, että hänen tarvitsee myydä itse sijoituskohdetta.
Toimintaperiaate.
Sopimuksen ytimessä on tuottojen ja riskien vaihto. Osapuolet määritellään sen mukaan, miten tuotot liikkuvat:
Siirrettävä kokonaistuotto kattaa kaikki sijoituksen taloudelliset seuraukset: korkotuotot, osingot, sijoituksen arvon noususta tai laskusta koituvat voitot ja tappiot sekä mahdolliset luottotappiot. Osapuolet sopivat tuottovirtojen vaihdosta, joka sisältää kuponkikoron (eli joukkovelkakirjan nimelliskoron, joka maksetaan sijoittajalle säännöllisesti), markkina-arvon muutokset ja sopimukseen liittyvät palkkiot.
Tällä järjestelyllä siirretään sekä markkinariski (sijoituksen arvonmuutokset) että luottoriski (vastapuolen maksukyvyttömyys).
Käytännön esimerkki.
Kuvitellaan, että "Pankki A" omistaa 10 miljoonan euron arvosta yrityksen X joukkovelkakirjoja. Pankki saa niistä säännöllistä korkotuottoa, mutta on huolissaan yrityksen taloudellisesta tilanteesta. Pankki ei kuitenkaan halua myydä arvopapereita pois taseestaan.
Pankki A tekee tuottojenvaihtosopimuksen "Sijoitusrahasto B:n" kanssa:
Lopputulos:
Molemmat osapuolet hyötyvät sopimuksesta, koska se vastaa heidän erilaisiin riskinsietokykyihinsä ja sijoitustavoitteisiinsa.
Käyttötarkoitukset.
Tuottojenvaihtosopimuksia käytetään erityisesti:
Aurobindo Pharma

Aurobindo Pharma Ltd. on vuonna 1986 perustettu intialainen lääketeollisuusyritys. Hyderabadista käsin toimiva yritys työllistää yli 16 000 henkeä (2017). Yhtiön tuotteita myydään noin 150 maahan, mukaan luettuna Euroopan unioni ja Yhdysvallat.
Yrityksen perustivat P.V. Ramaprasad Reddy, K. Nityananda Reddy ja pieni joukko alan ammattilaisia vuonna 1986. Yhtiön operatiivinen toiminta alkoi 1988-89 yhdellä semisynteettisen penisilliinin (SSP) valmistukseen keskittyneellä tuotantolaitoksella Pondicherryssä. Vuonna 1995 yhtiön osake listattiin Intian molempiin pääpörsseihin BSE ja NSE). Maaliskuussa 2017 yhtiön tuotevalikoima käsitti jo noin 430 eri nimikettä.
Liikevaihdoltaan ja markkina-arvoltaan yhtiö lukeutui vuoden 2017 alussa Intian viiden suurimman lääkevalmistajan joukkoon. Tilikaudella 2016-2017 yhtiön liikevaihto oli 150,899 miljardia Intian rupiaa (INR). Liikevaihdosta 88 prosenttia oli peräisin Intian ulkopuolelle suuntautuneesta kansainvälisestä liiketoiminnasta. Saman tilikauden EBITDA oli 34,343 miljardia INR. Toukokuun 2018 alussa Aurobindo Pharma kuului markkina-arvoltaan Bombayn pörssin 100 suurimman yhtiön joukkoon.
Yhtiöllä oli maaliskuussa 2017 Intiassa 19, Yhdysvalloissa kolme ja Brasiliassa yksi tuotantolaitosta. Lisäksi yhtiöllä oli seitsemän tutkimus- ja tuotekehitysyksikköä, joista viisi Intiassa ja kaksi Yhdysvalloissa.
Katso myös.
Suuria intialaisia lääketeollisuus- tai bioteknologiayhtiöitä ovat myös (BSE:n top-100 -listalta yhtiön markkina-arvon mukaan; tai muun lähteen perusteella)