tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sakari Mattila (professori)

Kaarlo Sakari Mattila (16. huhtikuuta 1915 – 25. marraskuuta 1993 Lehtimäki) oli suomalainen professori ja talousmatemaatikko. Mattila oli Helsingin kauppakorkeakoulun talousmatematiikan ja tilastotieteen professori 1960–1981.
Mattilan vanhemmat olivat Ahlaisten kirkkoherra Kaarle Mattila ja Rauha Helvi o.s. Viitala. Mattila kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa. Tilastotiedettä hän opiskeli Uppsalan ja Lundin yliopistoissa, koska Suomessa ei sitä voinut vielä silloin opiskella. Sodan aikana hän palveli rannikkotykistössä ja hänen laskelmiaan on ollut nähtävänä myös tykistömuseossa. Hän toimi aktiivisesti Satakuntalaisessa osakunnassa mm. inspehtorina. 
Hän opetti vuodesta 1945 Helsingin kauppakorkeakoulussa, vuodesta 1953 dosenttina, 1956 apulaisprofessorina ja vuodesta 1960 hän oli professori. Hän toimi aluksi opettajana Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. Professorin virkansa ohella hän toimi 1974–1985 dosenttina Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa, jossa hän oli opettanut jo vuodesta 1947 matematiikkaa ja tilastotiedettä.
Sukkanauhakäärmeet

Sukkanauhakäärmeet ("Thamnophis") on tarhakäärmeiden heimon suku, johon kuuluu tällä hetkellä 35 eri lajia. 
Koko ja ulkonäkö.
Nimensä sukkanauhakäärmeet ovat saaneet siitä, että useimmilla lajeilla on kolme juovaa, jotka ulottuvat takaraivosta häntään asti. On myös lajeja ja luonnossa esiintyviä värimuotoja, joilla on vain yksi tai kaksi juovaa, tai ei juovia lainkaan. Sukkanauhakäärme kasvaa lajista ja sukupuolesta riippuen 45–160 senttimetriä pitkäksi. Ne voivat elää 15–20-vuotiaaksi, mutta elinikä vaihtelee sukupuolen ja lajin mukaan. Koiraiden elinikä on usein huomattavasti lyhyempi kuin naaraiden. Se ei ole kuristajakäärme, eikä sillä ole varsinaisia myrkkyhampaita, mutta sillä on Duvernoy'n rauhanen, joka toimittaa samaa tehtävää tarhakäärmeissä, kuin myrkkyrauhaset esimerkiksi kyissä. Sukkanauhakäärmeillä on myös yläleuassa kaksi suurentunutta hammasta kummallakin puolella, jotka eivät kuitenkaan sovellu myrkyn ruiskuttamiseen, johtuen siitä, etteivät ne ole ontot eikä niissä ole uraa, jota pitkin myrkky pääsisi saaliiseen. Sukkanauhakäärmeet ovat siis hyvin lievästi myrkyllisiä, mutta myrkky vaikuttaa tehoavan lähinnä sammakkoeläimiin ja käärmettä pidetään täysin harmittomana ihmiselle.
Levinneisyys, elinympäristö ja ravinto.
Sukkanauhakäärmeitä elää Pohjois- ja Keski-Amerikassa, Kanadasta Costa Ricaan. Niitä löytää usein pienten vesistöjen läheisyydestä, mutta useimmat lajit eivät ole akvaattisia. Ne syövät luonnossa sammakkoeläimiä ja niiden toukkia, kalaa, matoja ja etanoita sekä jotkin lajit myös jyrsijöitä. Sukkanauhakäärmeet eivät syö hyönteisiä. Erikoistumattomuus lienee syynä siihen, että sukkanauhakäärmeet menestyvät niin monenlaisessa ympäristössä. Sukkanauhakäärmeiden ekologinen lokero muistuttaa pitkälti eurooppalaisen rantakäärmeen lokeroa, mutta tietyissä osissa Pohjois- ja Keski-Amerikkaa, tietyt lajit ovat täyttäneet Nerodia-suvun vesikäärmeiden muualla täyttämät lokerot.
Tiettävästi suurin sukkanauhakäärmeiden keskittymä sijaitsee Kanadan Manitobassa, jossa Narcissen käärmepesissä talvehtii ("Thamnophis sirtalis parietalis") vuosittain 50 000–75 000 yksilöä.
Terraariossa.
Sukkanauhakäärme on suosittu lemmikkikäärme. Se on pienikokoinen, mutta hyvin aktiivinen päiväsaikaankin ja sietää jokseenkin hyvin käsittelyä. 
Suomessa sammakkoeläimien pyydystäminen on kiellettyä, minkä johdosta sukkanauhakäärmeitä ruokitaan terraario-oloissa kalalla, madoilla ja hiirillä. Vääränlainen ruokavalio aiheuttaa hyvin helposti terveysongelmia, sillä monet kalalajit (esimerkiksi särkikalat, silakka ja kultakalat) sisältävät tiaminaasi-entsyymiä, joka hajottaa hermoston toiminnan ja luuston kannalta tärkeää tiamiinia.
Sukkanauhakäärmeestä on jalostettu useita värimuotoja: Luonnossa yleisesti esiintyvien lisäksi esimerkiksi amelanistinen, erytristinen, anerytistinen, hypoerytristinen, snow, leukistinen, hypomelanistinen, melanistinen, flame ja monia muita. 
Lajit ja alalajit.
Sukkanauhakäärmeisiin kuuluu 35 lajia:
Jooninen

Jooninen on Heinrich Glareanin vuonna 1547 antama nimi hänen määrittelemälleen uudelle kirkkosävellajille, hänen käyttämänsä numeroinnin mukaan 11. moodille, jossa sävelala ulottui C:stä oktaavia korkeammalla olevaan C:hen, ja jonka dominanttina ("tenor") toiminut G jakoi puhtaan kvintin laajuiseen pentakordiin (kokoaskel-kokoaskel-puoliaskel-kokoaskel) ja puhtaan kvartin laajuiseen tetrakordiin (kokoaskel-kokoaskel-puoliaskel): C D E F G + G A B C. Tämä asteikko on oleellisesti sama kuin myöhemmän tonaalisen musiikin duuriasteikko.
Ennen Glareania vallinneen käsityksen mukaan kirkkosävellajeja oli kahdeksan: "autenttiset" asteikot jotka alkavat sävelistä D, E, F ja G
 sekä niiden "plagaaliset" vastineet, joilla oli autenttisen kanssa yhteinen päätössävel ("finalis"), mutta joiden sävelala alkoi kvarttia alempaa.
Glareanin 12. moodi oli joonisen moodin plagaalinen muunnos, "hypojooninen". Siinäkin "finalis"-sävelenä oli C, mutta sävelala ulottui sen alapuolella olevasta G:stä seuraavaan ylempään G:hen, ja "tenor" -sävelenä oli E.
Jo keskiajalla oli lyydisessä sävellajissa usein käytetty H:n sijasta puoliaskelen verran alempaa B:tä, jolloin tämä asteikko oli sekin aivan joonisen eli nykyisen duuriasteikon kaltainen, vaikkakin toisella korkeudella kuin C:stä alkava jooninen. Ennen Glareania ei joonista asteikkoa kuitenkaan ollut tunnustettu omaksi sävellajikseen.
Jo vuosisatoja on yleensä ajateltu, että duuri ja molli, joihin lähes koko myöhempi eurooppa­lainen klassinen musiikki perustuu, syntyivät joonisesta ja aiolisesta kirkko­sävel­lajista, kun soinnullisuus syrjäytti renessanssin aikaisen polyfonian. Tämä käsitys kuitenkin yksin­kertaistaa asiaa liiaksi. Onkin väitetty, että Glareanin uudet moodit olivat lähinnä vain teoreetikkojen alustava ja sellaisena lyhyt­aikaiseksi jäänyt yritys selittää aikansa ilmiöitä, jotka vähitellen johtivat kirkko­sävel­lajien korvautumiseen duurilla ja mollilla.
Jukka Järvinen (muusikko)

Jukka ”Jukkis” Järvinen on suomalainen kosketinsoittaja, joka tunnetaan erityisesti Popeda-yhtyeestä. Järvinen vaikutti yhtyeessä vuosina 1986–1999. Ennen Popedaa Järvinen oli soittanut muun muassa Kairo-nimisessä yhtyeessä.Järvinen mainitaan EppuPopedaNormaalin kappaleen "20 vuotta sikana" sanoituksessa, joka alkaa sanoilla "Näin unta, että heräsin. 'Kuka olet', peililtä peräsin. Peilistä katsoi mua lärvi sen, kauhistuttavan Jukkis Järvisen."
Loppuvuodesta 2000 ilmestyi Järvisen urkumusiikkia sisältävä soolosingle ”Hulluna tisseihin”, jota painettiin 500 kappaletta. Singlellä on kaksi kappaletta, ”Puhu hiljaa rakkaudesta” ja "Bonanza"-tv-sarjan teema. Rap-artisti Petri Nygård vieraili levyllä. Singlen kannessa poseerasi pornotähti Sabina.
Satya Yuga

Satya Yuga (Devanagari: सत्य युग), myös Sat Yuga, Krta Yuga ja Krita Yuga, on "Totuuden Yuga" hindulaisuuteen liittyvä aikakausi, jolloin jumalat hallitsevat ihmistä, ja jokainen ilmentymä tai teko on lähellä puhdasta aatetta ja ihmiskunnan sisäinen hyvyys hallitsee korkeimpana. Sitä viitataan joskus "Kultaiseksi ajaksi".
Sykli.
Yugien sanotaan seuraavan toisiaan melkein loputtomasti. Täydellisen Satya Yugan jälkeen, aleneminen merkitsee "Treta Yugan" tuloa. Seuraava aleneminen tuo "Dwapara Yugan", ja sitten viimeinen ja pimeä "Kali Yuga", pahuuden aika, jolloin ihminen tappaa toisen. Viimeisen syklin lopussa Jumalallisen Olennon sanotaan syntyvän ja palauttavan oikeudenmukaisuuden, mistä alkaa uusi Satya Yuga.
Onni Halla

Onni Johannes Halla (vuoteen 1904 Karlsson, vuoteen 1920 Suominen; 27. lokakuuta 1899 Rauma – 27. kesäkuuta 1981 Vihti) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Halla oli Tulenkantajat-ryhmän keskeisiä henkilöitä.
Elämänvaiheet.
Halla eli lapsuusvuotensa niukoissa oloissa isovanhempiensa luona Rauman maalaiskunnan Kollan kylässä. Äiti Aina Karlsson oli muuttanut Yhdysvaltoihin pojan ollessa puolivuotias ja isän arvellaan olleen merimies. Käytyään kansakoulun Halla pääsi 1917 opiskelemaan Rauman seminaariin ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi 1922. Hän toimi sitten opettajana Raumalla 1922–1927 ja Vihdin Otalammella 1927–1960.
Halla pääsi Nuori Voima -kirjallisuuslehden ja Nuoren Voiman Liiton kautta yhteyteen muiden nuorten aloittelevien kirjailijoiden kanssa. Hän oli mukana perustamassa Tulenkantajat-ryhmää ja kuului sen ydinjoukkoon yhdessä Olavi Paavolaisen, Katri Valan, Elina Vaaran, Lauri Viljasen, Yrjö Jylhän ja Ilmari Pimiän kanssa. Tulenkantajat kokoontuivat usein Vihtiin Hallan asunnolle, ja vuonna 1930 vietetyt Onnin-päiväjuhlat olivat Tulenkantajien viimeinen kokoontuminen ennen ryhmän hajoamista. Monilla Tulenkantajat-ryhmän jäsenillä oli myöhemmin kesäasunto Vihdissä. 
Kirjallinen tuotanto.
Hallan esikoisromaani "Mustat loimet" oli maaseudulle sijoittuva kansankuvaus. Kirja sai hyvät arvostelut mutta sen myynti jäi vähäiseksi. Seuraavan omaelämäkerrallisen romaaninsa "Pentti Harjun nuoruus" Halla julkaisi vasta 1946. Tunnetuin Hallan romaaneista oli 1949 ilmestynyt "Oudot virrat" jonka pohjana oli pari vuotta aikaisemmin suurta huomiota julkisuudessa saanut Tähtitorninmäen murha. Tästä romaanista Halla sai 1950 valtion kirjallisuuspalkinnon, ja sen pohjalta Aarne Tarkas käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan "Olemme kaikki syyllisiä" (1954).
Kesä ja yö

”Kesä ja yö” on Einin esittämä musiikkikappale, joka levytettiin vuonna 1984 ja julkaistiin vuonna 1985 singlenä ”Kellot käy” -kappaleen kanssa. Kappaleen sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Raul Reiman.
Levytysaikaan kappale ei saanut suurta huomiota, mutta 2000-luvulla kappale nousi suosioon.
Kappale kuultiin Ere Kokkosen vuonna 1984 valmistuneessa elokuvassa "Uuno Turhapuro armeijan leivissä", jossa Eini on cameoroolissa ja esittää sen ravintolakabinetissa juhliville Uuno Turhapurolle, Härski Hartikaiselle ja Sörsselssönille. Kappaleesta tehtiin myös erillinen musiikkiesitys, joka esitettiin ainakin MTV:n "Levyraati"-ohjelmassa. 
Vuoden 1984 versio julkaistiin CD-levyllä ensimmäistä kertaa vasta vuonna 2012 kokoelmalevyllä "Finnhits-kiertue 2012". Eini uudelleenäänitti kappaleen vuonna 2002 Poptorin julkaisemalle "Hitit"-kokoelmalle. Vuonna 2005 kappaleesta julkaistiin remix-versio.
Vuonna 2019 Kuopion Palloseuran voittaessa Suomen-mestaruuden jalkapallon Veikkausliigassa kappale oli joukkueen tunnuslaulu kauden aikana. Kuopion torilla pidetyissä mestaruusjuhlissa Eini lauloi kappaleen livenä paikalle saapuneille tuhansille kuopiolaisille.
Oscar Parviainen

Oscar Andreas Parviainen (9. kesäkuuta 1880 Helsinki – 15. lokakuuta 1938 Vissefjärda, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Parviainen maalasi usein eksoottisia aiheita, joihin hän sai innoitusta ulkomaanmatkoiltaan. Hänen maalauksissaan on vahvoja symbolismin vaikutteita sekä värikästä elämäniloa, ja hänen grafiikkansa on mehevän impressionistista.
Elämäkerta.
Suurimman osan koulutuksestaan Parviainen hankki ulkomailta. Hän opiskeli jonkin aikaa Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa, mutta opinnot keskeytyivät kuitenkin vuonna 1898. Sen jälkeen Parviainen jatkoi opintojaan Kööpenhaminassa Peder S. Kröyerin johdolla, mutta jälleen opinnot keskeytyivät, ennen kaikkea iäkkään opettajan väsymyksen vuoksi. Vuonna 1900 Parviainen läpäisi Pariisin École des Beaux-Artsin sisäänpääsykokeet ja aloitti opiskelut siellä. Mutta tälläkään kertaa Parviainen ei saanut opintojaan päätökseen, sillä hän kohtasi amerikannorjalaisen Kristine Sieversin, jonka kanssa meni naimisiin Iowassa 1901. Vuosina 1903–1905 Parviainen opiskeli grafiikkaa Axel Tallbergin yksityisoppilaana Tukholmassa, ja vuonna 1905 Parviainen piti ensinäyttelynsä Helsingissä, jolloin esillä oli hänen grafiikkaansa. Parviainen joutui terveydellisistä syistä oleskelemaan pitkään Tanskassa ja etelän maissa. Palattuaan vuonna 1928 Suomeen hän järjesti retrospektiivisen näyttelyn töistään Helsingin Taidehallissa. Hänen ensimmäinen laajempi yksityisnäyttelynsä oli kuitenkin vasta vuonna 1931.
Ampumamenetelmä

Ampumamenetelmällä tarkoitetaan epäsuoran tulen tuliyksiköiden käyttämää tapaa suunnata aseensa. Erilaisia ampumamenetelmiä on ollut käytössä useita maasta, kalustosta ja taktiikasta riippuen. Suomen armeijassa on käytetty ja käytetään mm. seuraavia ampumamenetelmiä:
Epäsuora tuli.
Lyhytkanta.
Lyhytkantamenetelmässä tulenjohtaja on sijoittunut lähelle ampuvaa tuliyksikköä. Tulenjohtaja käskee tuliyksikölle topografisen ampumasuunnan ja etäisyyden, jotka tuliyksikkö muuntaan ampuma-arvoiksi. Lyhytkantamenetelmää käytetään usein kevyiden tuliyksikköjen (mm. kevyt heitinjoukkue) kanssa nopean asemaanmenon yhteydessä. Menetelmä on todella nopea, ensimmäiset kranaatit saadaan parhaimmillaan ammuttua alle kahdessa minuutissa asemiin menosta.
Koordinaattimenetelmä.
Koordinaattimenetelmä on yleisin epäsuoran tulen ampumamenetelmä. Tässä menetelmässä tulenjohtaja määrittää oman paikkansa sekä havaintojen perusteella maalit jotka viestitetään tuliyksikölle koordinaattiarvoina. Koordinaattimenetelmä on hitaampi mutta tarkempi kuin lyhytkantamenetelmä.
Suora-ammunta.
Suora-ammuntamenetelmässä ei käytetä erillisiä tulenjohtajia, tuliyksikön tai yksittäisen aseen johtaja suuntaa itse aseensa kohti vihollista ja käskee tulituksen. Menetelmää käytetään mikäli vihollinen on päässyt näköetäisyydelle tuliyksiköstä ja yksikkö joutuu puolustautumaan itse.
Itä-Euroopan kesäaika

Itä-Euroopan kesäaika (, "EEST"), UTC+3 on Itä-Euroopan aika lisättynä yhdellä tunnilla kesäaikaan siirtymisen vuoksi.
Suomessa Itä-Euroopan kesäaikaa kokeiltiin jatkosodan aikana 1942, joka jäi vain kokeiluksi. Kaikissa kunnissakaan ei kesäaikaa otettu. Kuitenkin vuodesta 1981 lähtien Suomessa on noudatettu vuosittain kesäaikaa, joka nykyään perustuu myös Euroopan unionin direktiiviin. Kesäaika alkaa maaliskuun ja päättyy lokakuun viimeisenä sunnuntaina.
Jarmo Ruoste

Jarmo Heikki Tapio Ruoste (4. maaliskuuta 1920 Rauma – 5. toukokuuta 1992 Lohja) oli suomalainen upseeri, opettaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Ruoste pääsi ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1939 ja hän suoritti 1945 virkatutkinnon Merisotakoulussa. Ruoste palveli aluksi upseerina vuosina 1945–1947 ja toimi sitten opettajana vuosina 1954–1983. "Turun Sanomien" toimittaja Ruoste oli vuosina 1947–1951. Toimittuaan opettajana kansa- ja yhteiskouluissa Ruoste tuli opettajaksi Valtion väestönsuojelukouluun 1963, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle 20 vuoden työuran jälkeen 1983.
Quitonsukkakolibri

Quitonsukkakolibri ("Eriocnemis nigrivestis") on erittäin uhanalainen kolibri, jota tavataan ainoastaan Pichincha-tulivuoren pohjoisilla ja luoteisilla rinteillä Ecuadorissa.
Kooltaan quitonsukkakolibri on noin 9 cm. Koiraan vatsa, pää ja selkä ovat kiiltävän tumman musta. Kaula,rinta siivet, alaperä ja pyrstö ovat metallinkiiltävän siniset. Pyrstö on päästään haarautunut. Jalkoja ympäröivät valkoiset "sukat". Naaraan ruumiin yläosa on pronssinvihreä ja vatsa on kullanvärinen. Pyrstö on naaraalla samanlainen kuin koiraalla. Quitonsukkakolibrin nokka on musta ja suora. Quitonsukkakolibri on suurimmaksi osaksi hiljainen, mutta lentoon noustessaan päästää heikon "tsiit tsiit" -äänen .
Quitonsukkakolibrit elävät vuorenrinteellä 1 700 – 3 500 metrin korkeudessa. Ravintonaan kasvien mettä. Lajin on raportoitu käyttävän ravintonaan 27 kasvin mettä. Quitonsukkakolibrikannan kooksi arvioidaan 100–150 sukukypsää yksilöä. Suurin kantaan kohdistuva uhka on metsien hakkaaminen maanviljelystä varten. Myös Pichinchan purkaus vuonna 1999 vähensi kantaa. Lisäksi ilmaston muutos saattaa ajaa quitonsukkakolibreja siirtymään nykyisen puurajan yläpuolelle, mikä johtaisi kasvavaan ravintokilpailuun ecuadorinenkelikolibrin ("Heliangelus strophianus") kanssa
Suomen aika

Suomessa on normaaliaikana (”talviaikana”) käytössä Itä-Euroopan aika, joka on kaksi tuntia edellä koordinoitua yleisaikaa, UTC:tä (UTC+2). Vuosittain maaliskuun viimeisestä sunnuntaista lokakuun viimeiseen sunnuntaihin on Suomessa nykyisin käytössä kesäaika, joka on tunnin edellä normaaliaikaa (UTC+3).
Koordinoitua yleisaikaa ylläpitää kansainvälinen paino- ja mittatoimisto yhdessä kansallisten mitta­laboratorioiden kanssa, ja se säädetään tarvittaessa karkaussekunteja lisäämällä vastaamaan Greenwichin pituuspiirin eli nollameridiaanin keskiaurinkoaikaa. Suomessa UTC-ajan toteuttamisesta vastaa VTT MIKES Metrologia (entinen Mittatekniikan keskus). VTT MIKES ylläpitää Espoossa radiolähetintä, joka lähettää Suomen virallista aikaa ylläpitävien cesiumatomikellojen ja vetymasereiden tuottamaa erittäin tarkkaa aikasignaalia taajuudella 25 megahertsiä.
Suomen normaaliaika vastaa paikallista keskiaurinkoaikaa 30. itäisellä pituuspiirillä. Mainittu pituuspiiri kulkee Suomen itäisimpien osien kautta, muun muassa Lieksan ja Uukuniemen kautta, joten suurimmassa osassa Suomea paikallinen keskiaurinkoaika on virallista aikaa jäljessä.
Historia.
Vielä 1800-luvulla Suomessa ei ollut yhtenäistä valtakunnallista kelloaikaa, vaan kullakin paikkakunnalla noudatettiin paikallista keskiaurinkoaikaa. Rautatieliikenne teki kuitenkin välttämättömäksi yhtenäistää aikajärjestelmä. Suomen ensimmäisellä, Helsingin–Hämeenlinnan radalla noudatettiin alusta lähtien Helsingin paikallisaikaa, mutta kun vuonna 1870 rakennettiin rata Riihimäeltä Pietariin, päätettiin, että rautatieaikatauluissa noudatettiin Kaipiaisten länsipuolella Helsingin ja itäpuolella Pietarin paikallisaikaa. Niillä oli eroa noin 20 minuuttia. Valtiopäivät hyväksyi vuonna 1888 anomusehdotuksen Helsingin ajan määräämisestä Suomen yhteiseksi ajaksi. Anomus raukesi senaatin torjuvaan kantaan, mutta samalla se määräsi Helsingin ajan rautateiden yhteiseksi ajaksi Suomen alueella, ja vuodesta 1890 Pietarin aikaan siirryttiin vasta Venäjän puolella Valkeasaaressa. Tämän jälkeen Helsingin aika tuli yleiseen käyttöön koko maassa muissakin yhteyksissä kuin rautateillä.
Useimmissa maissa otettiin 1800-luvun lopulla käyttöön vyöhykeajat, jotka ovat tasantunteja edellä tai jäljessä Greenwichin ajasta. Suomessa näin tehtiin vasta vuonna 1921, jolloin säädetyn asetuksen mukaan Itä-Euroopan aika tuli voimaan 1. toukokuuta. Se oli 20 minuuttia ja 10,9 sekuntia edellä Suomessa siihen saakka noudatettua Helsingin paikallisaikaa.
Kesäaika oli Suomessa ensimmäisen kerran voimassa huhtikuusta syyskuuhun vuonna 1942. Tämän jälkeen se tuli uudelleen käyttöön vasta vuonna 1981. Aluksi se oli voimassa maaliskuun viimeisestä sunnuntaista syyskuun viimeiseen sunnuntaihin, ja siitä päätettiin vain yhdeksi tai muutamaksi vuodeksi kerrallaan. Vuodesta 1995 lähtien kesäaika on ollut käytössä lokakuun lopulle saakka. Vuodesta 2002 lähtien kesäajasta on ollut voimassa nykyinen, pysyväksi säädetty asetus, joka perustuu asiaa koskevaan EU:n direktiiviin.
Lucien Clergue

Lucien Clergue [lysjɛ̃ klɛʁɡ] (8. elokuuta 1934 Arles – 15. marraskuuta 2014 Nîmes) oli ranskalainen valokuvaaja.
Elämäkerta.
Clergue syntyi Arlesissa, Ranskassa. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa seitsenvuotiaana. Useampia vuosia myöhemmin hänen opettajansa totesi, ettei voi opettaa tälle enää mitään uutta. Perhe omisti pienen kaupan, eikä sillä ollut varaa maksaa Lucienin konservatorio-opintoja. Vuonna 1949 hän opetteli valokuvauksen alkeet. Neljä vuotta myöhemmin hän näytti töitään härkätaistelussa tapaamalleen Pablo Picassolle, joka hillitysti pyysi saada nähdä muita töitä. Seuraavan puolentoista vuoden aikana nuori Clergue työskenteli tavoitteenaan lähettää kuvia Picassolle. Tänä aikana hän työsti valokuvasarjaa ”Saltimbanques” kiertävistä viihdyttäjistä, akrobaateista ja harlekiineista. Työn alla oli myös sarja, jonka aiheena olivat haaskat.
4. marraskuuta 1955 Lucien Clergue vieraili Picasson luona Cannesissa. Heidän ystävyytensä kesti lähes 30 vuotta, Picasson kuolemaan saakka. Clerguen kirja "Picasso mon ami" muistelee heidän ystävyytensä tärkeitä hetkiä.
Clergue valokuvasi paljon Etelä-Ranskan romaneja. Lisäksi hän auttoi kitaristi Manitas de Plataa kuuluisuuteen.
Vuonna 1968 hän perusti ystävänsä, kirjailija Michel Tournierin kanssa Rencontres d’Arles -valokuvausfestivaalin, joka järjestetään Arlesissa heinäkuisin.
Clergue kuvitti myös kirjoja, esimerkkinä kirjailija Yves Navarre.
Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Lucie Award taidevalokuvaussaavutuksistaan. Vuonna 2007 Arlesin kaupunki huomioi Lucien Clergueta järjestämällä retrospektiivin hänen 360 valokuvastaan vuosilta 1953–2007.
Hänet nimettiin Kunnialegioonan ritariksi 2003 ja valittiin Ranskan instituutin Académie des Beaux-Artsin jäseneksi 31. toukokuuta 2006 uuden valokuvaukselle omistautuneen osaston perustamisen yhteydessä. Clergue oli ensimmäinen valokuvaaja, joka pääsi akatemian jäseneksi valokuvauksen oppituolille.
Clerque kuoli 80-vuotiaana Nîmesissä 15. marraskuuta 2014.
Cathleen Nesbitt

Cathleen Nesbitt CBE (24. marraskuuta 1888 – 2. elokuuta 1982) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Cheshiressä ja opiskeli kotimaansa lisäksi myös Ranskassa.
Nesbitt esiintyi useissa elokuvissa, mutta myös teatterinäytöksissä, kuten "Gigissä" (1951). Hän teki roolisuorituksia sekä mykkä- että äänielokuvissa. Hän oli kaksinkertaisesti Emmy-palkittu televisiotähti. 
Nesbitt kuoli 93-vuotiaana.
Erling Asbjørn Kongshaug

Erling Asbjørn Kongshaug (22. maaliskuuta 1915 – 14. syyskuuta 1993) oli norjalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Kongshaug voitti olympiakultaa Helsingin vuoden 1952 olympialaisista pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailusta ennen Suomen Vilho Ylöstä, joka oli lopputuloksissa tasapisteissä.
Kongshaug voitti urallaan lisäksi 13 mitalia MM-kilpailuista. Kultaa hän sai Tukholmasta 1947 pienoiskiväärin joukkueammunnan pystyasennosta ja Oslosta 1952 pienoiskiväärin kolmen asennon sekä pystyasennon henkilökohtaisista kilpailuista. Tukholmassa hänen joukkueeseensa kuuluivat lisäksi Mauritz Amundsen, Halvar Kongsjorden, Willy Røgeberg ja Tore Skredegaard.
Kongshaugille on myönnetty Norjassa useita palkintoja. Hänelle annettiin vuonna 1955 "Aftenposten"-lehden "Gullmedalje"-palkinto ja vuosina 1950, 1951 ja 1952 ampujille myönnettävä "Kongepokalen".
Lähteet.
&lt;br&gt;
Kari Holm

Kari "Hohdin" Holm (s. 15. toukokuuta 1957) on suomalainen rumpali, joka on soittanut mm. rock-yhtyeissä Virtanen, Kontra ja Popeda. Holm oli Popedassa yhtyeen rumpaleista pisimpään, vuodesta 1983 vuoteen 1999. Alun perin hän tuli armeijaan lähteneen pikkuveljensä Kai Holmin tuuraajaksi, mutta yhtye vaati häntä jäämään bändiin. Kari Holmia oli pyydetty Popedan rumpaliksi jo vuonna 1977, mutta hän ei ollut käytettävissä tuolloin ja ehdotti veljeään tilalle.
Kari Holm joutui jättämään yhtyeen, koska hänen ja kitaristi Costello Hautamäen henkilökemiat olivat tulehtuneet. Myöhemmin Holm on soittanut Mustat Enkelit -yhtyeessä.
Kansleri Rolinin madonna

Kansleri Rolinin madonna on Jan van Eyckin maalaus noin vuosilta 1433–1434. 
Taiteilija leikittelee maalauksessa perspektiivillä. Etualalla ovat Filip Hyvän kansleri, Neitsyt Maria ja Jeesus-lapsi tämän sylissä. Heidän takanaan avautuu maisema, jonka voi tulkita maallisen valtion Augustinuksen Jumalan valtion rinnakkain esittämiseksi mutta yhtä hyvin tarkaksi kuvaukseksi 1400-luvun kaupungista.
Atanas Komtšev

Atanas Slavšev Komtšev (, 23. lokakuuta 1959 – 12. marraskuuta 1994) oli bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.
Komtšev saavutti olympiakultaa Soulissa 1988 90 kilon sarjassa voitettuaan finaalissa suomalaisen Harri Koskelan. MM-kilpailuissa hän menestyi myös hyvin; hän voitti kolmasti hopeaa ja kaksi kertaa pronssia 90 kilon sarjasta, mutta ei saavuttanut yhtään kultaa. EM-kilpailuissa hän sai kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Ellen Stewart

Ellen Stewart (7. marraskuuta 1919 Chicago, Illinois – 13. tammikuuta 2011 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteriohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnettiin La MaMa Experimental Theatre Clubista, jonka hän perusti vuonna 1961.
Stewart sai vuonna 2007 Japanin Praemium Imperialen. Hän oli myös Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri.
Kunnossa kaiken ikää

Kunnossa kaiken ikää (KKI) on valtakunnallinen ministeriöiden rahoittama toimintaohjelma, jonka tavoitteena on ”innostaa yli 40-vuotiaita säännölliseen liikuntaan ja luoda eri puolille Suomea helposti lähestyttäviä liikuntapalveluja”. 
KKI-ohjelmasta ja sen toteutuksesta vastaa Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiön LIKES-tutkimuskeskus. Ohjelmaa rahoittavat opetusministeriö sekä sosiaali- ja terveysministeriö. Lisäksi toimintaan osallistuvat omilla hallinnon aloillaan muun muassa Liikenne- ja viestintäministeriö, Ympäristöministeriö sekä Metsähallitus, tavoitteenaan edistää arki-, työmatka- ja luontoliikuntaa. 
Toiminta.
Kunnossa kaiken ikää -ohjelman tarkoituksena on jakaa liikuntaan ja terveyteen liittyvää tietoa, erityisesti ikääntyvälle väestönosalle. KKI-ohjelma julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää "Kipinä"-lehteä, ja tuotti vuosina 2003–2005 Yle TV2:lla "Kotimaan viikko" -ohjelmassa esitetyn "Ympäristö liikuttaa" -sarjan. KKI-ohjelma julkaisee myös paljon liikuntaan ja terveyteen liittyvää materiaalia, kuten kunto-oppaita ja esitteitä. Julkaisujen lisäksi KKI-ohjelma järjestää useita tapahtumia, muun muassa maakuntaretkiä, iäkkäiden ulkoilupäiviä ja Virtaa vuosiin -kiertueen. Tärkeä osa KKI-ohjelman toimintaa on taloudellisen tuen myöntäminen erinäisille paikallisille toimijoille, jotka järjestävät liikuntatoimintaa ja pyrkivät saamaan erityisesti yli 40-vuotiaat innostumaan liikunnasta.
KKI-ohjelma on myös osa urheilun lajiliittojen toimintaa. Jalkapallossa ohjelma tunnetaan nimellä Jalkapallon kunnossa kaiken ikää (JKKI), ja Palloliiton alaisuudessa järjestetään SM-kilpailuja yli 35-, 40-, 45-, 50-, 55- ja 60-vuotiaiden miesten ikäluokissa. JKKI-joukkueiden on mahdollista osallistua myös Suomen Cupiin.
Historia.
Kunnossa kaiken ikää -ohjelma aloitti toimintansa vuonna 1995. Siitä lähtien toiminta on laajentunut noin 700 paikalliseen toimijaan. Vuonna 2006 Maailman terveysjärjestö palkitsi KKI-ohjelman "Counteracting Obesity Award" -palkinnolla.
Manchesterin keskusta

Manchesterin keskusta on liikekaupunginosa ja Manchesterin kaupungin keskusta. Keskustaa on kehitetty voimakkaasti vuoden 1996 IRAn pommi-iskun jälkeen. Keskusta on kasvanut yhteen naapurikaupungin Salfordin kanssa. Kaupunginosan asukasluku oli vuonna 2001 11 689 ja sen asukastiheys 5 410 as/km².
Kaupungin keskustassa on suuri määrä eri liikerakennuksia, joista monet ovat pilvenpiirtäjiä. Hyvien liikenneyhteyksien takia Manchesterin keskustasta onkin kehittynyt yksi Euroopan finanssikeskuksista. Keskustassa sijaitsee myös useita julkisia rakennuksia, kuten Manchesterin kaupungintalo ja Manchesterin katedraali, puistoja, kulttuurirakennuksia, kuten Manchesterin oopperatalo tai Royal Exchange Theatre, sekä ostoskeskuksia.
VK Zenit-Kazan

Voleibolnyi klub Zenitka-Kazan on venäläinen lentopalloseura. Seuran kotikaupunkina toimii Kazan. Joukkue pelaa Venäjän pääsarjassa superliigassa. Joukkue on hallitseva Mestareiden liigan voittaja vuodelta 2008. Seura perustettiin vuonna 2000. Vuoteen 2004 saakka joukkue oli nimeltään "Dynamo" ja vuosina 2004–2008 "Dynamo-Tattransgaz".
Joukkue on pelannut pääsarjatasolla kaudesta 2003/04 lähtien. Se on voittanut Venäjän mestaruuden kahdesti ja mestarien liigan kerran.
Kathleen Freeman

Kathleen Freeman (17. helmikuuta 1919 Chicago – 23. elokuuta 2001 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Kurt Neumannin "Kärpäsessä" (1958) ja useissa Jerry Lewis -elokuvissa. 
Freeman kuoli keuhkosyöpään 82-vuotiaana.
Romania yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Romania on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 25 mitalia, joista viisi on kultaisia. Yhtä lukuun ottamatta kaikki mitalit ovat naisten lajeista.
Romanian ensimmäinen MM-mitalisti oli pituushyppääjä Anișoara Cușmir, joka sijoittui hopealle Helsingissä 1983. Ensimmäisen kultamitalinsa maa sai vasta vuonna 1997, kun Gabriela Szabo voitti 5 000 metrin juoksun. Szabo oli paras myös 5 000 metrillä Sevillassa 1999 ja 1 500 metrillä Edmontonissa 2001. Muut romanialaiset maailmanmestarit ovat vuonna 1999 moukarinheiton voittanut Mihaela Melinte ja vuonna 2001 maratonjuoksun voittanut Lidia Simon. Ainoa MM-mitaleille yltänyt romanialainen mies on Marian Oprea, joka sai kolmiloikassa pronssia vuonna 2005.
Ilman mitaleja Romania jäi ensimmäisen kerran Pariisissa 2003, jossa parhaana romanialaisena Ionela Târlea sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Osakassa 2007 kiekonheittäjä Nicoleta Grasu ja Berliinissä 2009 keihäänheittäjä Monica Stoian nousivat molemmat jälkikäteen pronssille kilpakumppanin dopinghylkäyksen jälkeen. Daegussa 2011 pistesijoille ylsivät vain kuudenneksi moukarinheitossa sijoittunut Bianca Perie ja kahdeksanneksi kiekonheitossa sijoittunut Grasu. Moskovassa 2013 Romanian parhaista suorituksista vastasivat kolmiloikassa kuudenneksi sijoittunut Marian Oprea sekä kuudenneksi sijoittunut naisten 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkue. Pekingissä 2015 ainoan pistesijan saavutti Oprea kolmiloikan kuudennella sijallaan. Lontoossa 2017 parhaiten sijoittuivat 12:nneksi yltäneet kuulantyöntäjä Andrei Gag ja pituushyppääjä Alina Rotaru. Dohassa 2019 pistesijoille ylsivät neljänneksi sijoittunut kiekonheittäjä Alin Alexandru Firfirica ja kuudenneksi sijoittunut pituushyppääjä Alina Rotaru. Eugenessa 2022 pisteille ylsivät kuudenneksi sijoittunut moukarinheittäjä Bianca Ghelber (o.s. Perie) ja seitsemänneksi sijoittunut kiekonheittäjä Alin Alexandru Firfirica. Budapestissä 2023 Alina Rotaru-Kottman (o.s. Rotaru) saavutti pituushypyssä pronssia ja lisäksi moukarinheittäjä Bianca Ghelber sijoittui seitsemänneksi.
Kurt Neumann

Kurt Neumann (5. huhtikuuta 1908 Nürnberg – 21. elokuuta 1958 Los Angeles) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut elokuvaohjaaja. Hän tuli tunnetuksi tieteisgenrestä ja loi muun muassa elokuvan "Kärpänen" (1958).
Neumann ei päässyt nauttimaan "Kärpäsen" saavuttamasta menestyksestä; hän kuoli luonnollisiin syihin teoksen ilmestymisvuonna.
Uruguayn koripallomaajoukkue

Uruguayn koripallomaajoukkue edustaa Uruguayta koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Uruguayn parhaat saavutukset koripallossa ovat olympialaisista. Maa on yltänyt pronssille sekä 1952 että 1956. Maailmanmestaruuskilpailun Uruguay on osallistunut seitsemän kertaa parhaan sijoituksen ollessa kuudes.
Mitaleita Uruguay on kerännyt Amerikan- ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Vuonna 1930 maa järjesti ensimmäiset merkittävät kansainväliset koripallokilpailut, kun Montevideossa pelattiin Etelä-Amerikan-mestaruudesta, jonka isäntämaa Uruguay voitti. Uruguay on voittanut 11 kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuden. Amerikan-mestaruuskilpailuissa Uruguay on ollut parhaimmillaan hopealla ja se tapahtui vuonna 1984.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Amerikan-mestaruuskilpailut
Koripallo Pan-Amerikan kisoissa
Filigraani

Filigraani (; = 'lanka', = 'jyvä') on kultasepäntekniikka, jossa ohuita metallilankoja juotetaan metalliin. Metallilankoja voidaan myös kiinnittää kehykseen jolloin tulos on pitsimäinen. Tekniikkaa käytettiin jo Troijassa 2000 eaa.
Filigraani on lähellä granulointia, ja samassa työssä käytetään usein molempia.
Sanaa filigraani käytetään myös valmiista kultasepäntöistä, joissa on usein käytetty hyvin ohuita kulta- ja hopealankoja. Lasitaiteessa lasejakin koristeltiin Venetsiassa liligraaneilla, ohuilla lasinauhoilla. Filigraanilasi on väritöntä tai hyvin vaaleaa lasia, jonka massaan on sulatettu ohuita värillisiä, spiraali- tai verkkokuvioita muodostavia lasilankoja.
Filigraani tarkoittaa lisäksi myös paperissa olevaa vesileimaa.
Kim Darby

Deborah Zerby (s. 8. heinäkuuta 1947), taiteilijanimeltään Kim Darby, on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Teen Wolf Too" (1987).
Los Angelesissa syntynyt Darby oli 1970-luvulla Bafta-, Emmy- ja Golden Globe -ehdokkaana. Hän oli lyhyesti naimisissa James Stacyn kanssa.
Kamee

Kamee () on korukivestä, simpukankuoresta tai sarvesta kaiverrettu reliefi, jota käytetään yleensä rintakoruna. Tavallisesti kamee valmistetaan korukivestä, kuten akaatista tai onyksistä, jossa on erilaisia ohuita värikerrostumia. Tummempi kerros muodostaa taustan, ja varsinainen kohokuvio kaiverretaan vaaleampaan kerrokseen.
Kameekoruja on myös korva- ja kaulakoruina sekä sormuksina.
Kameekoruja on valmistettu sumerilaisten ajoista lähtien. Kreikkalaiset ja roomalaiset valmistivat hyvinkin taidokkaita kameekoruja. Kamee nousi kukoistukseensa 1500–1700-luvuilla antiikin ihailun myötä. 1800-luvulla kameekoruja käytettiin enemmän asusteina kuin koriste-esineinä.
James Stacy

Maurice William Elias, taiteilijanimeltään James Stacy (23. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 15. syyskuuta 2016 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän saavutti mainetta useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä oli kaksi Emmy-ehdokkuutta.
Stacy vammautui 27. syyskuuta 1973 pysyvästi liikenneonnettomuudessa, joka vaati hänen tyttöystävänsä hengen. Pyörätuoliin päätynyt näyttelijä päätti kuitenkin jatkaa uraansa turman jälkeen.
Stacylla oli avioliitot Connie Stevensin ja Kim Darbyn kanssa. Hän sai pedofiliatuomion.
Leesio

Leesio (, "lyödä, vahingoittaa") on lääketieteessä käytetty termi, joka tarkoittaa elimen toimintaan tai rakenteeseen liittyvää sairaalloista vammaa, vauriota tai häiriötä.
Kyse voi olla esimerkiksi iskun tai syövän aiheuttamasta haavasta ihossa tai jonkin sairauden aiheuttamasta sisäelimen vaurioitumisesta.
Joe Torre

Joseph Paul ”Joe” Torre (s. 18. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen baseballjohtohenkilö, ja entinen pelaaja, joka on toiminut Major League Baseballin (MLB) baseballtoimenjohtajana (chief baseball officer) vuodesta 2011. Luotuaan menestyksekkään peliuran 1960–1970-luvuilla hän siirtyi joukkueenjohtajaksi, jona hän toimi useissa seuroissa vuoteen 2010 asti. Hän oli menestyksekkäin New York Yankeesin päävalmentajana vuosina 1997–2008, jona aikana hän johti joukkueensa neljään World Series -mestaruuteen. Torre valittiin Baseball Hall of Fameen päävalmentajana vuonna 2014.
Torre oli tähdistöottelun pelaajana useina vuosina. Hän oli National Leaguen MVP vuonna 1971 sekä American Leaguen Vuoden joukkueenjohtaja vuosina 1996 ja 1998. Hän voitti Gold Gloven vuonna 1965. 
Frank Torre oli Joe Torren vanhempi veli.
Carl Schlechter

Carl Schlechter (2. maaliskuuta 1874 – 27. joulukuuta 1918) oli johtava itävaltalainen shakkimestari 1900-luvun vaihteessa. Hänet tunnetaan parhaiten tasatulokseen päättyneestä maailmanmestaruusottelustaan Emanuel Laskerin kanssa.
Palava kirahvi

Palava kirahvi on espanjalaisen, parhaiten surrealistina tunnetun taidemaalarin Salvador Dalín 35×27 senttimetrin kokoinen öljyvärimaalaus vuodelta 1937.
Kuva on sijoitettu illan hämärtyvään ilmapiiriin syvänsinisen taivaan kera. Maalauksessa esiintyy kaksi naishahmoa, joista toisen rinnasta ja jalasta avautuu laatikoita kuin lipastosta. Kummankin hahmon selästä työntyy määrittelemättömiä fallisia muotoja, joita kannattelevat kainalosauvamaiset esineet. Kädet, kyynärvarret ja lähempänä olevan hahmon kasvot on kuorittu niin, että ihonalainen lihaskudos paljastuu. Toinen hahmoista pitelee lihasuikaletta. Lipastoina toimivat ihmishahmot kuten kainalosauvamaiset muodotkin ovat tyypillisiä Dalín maalauksissa esiintyviä arkkityyppejä.
Kauempana taka-alalla näkyy kirahvi, jonka selkä on tulessa. Dalí käytti palavan kirahvin hahmoa ensimmäisen kerran vuoden 1930 elokuvassaan "Kulta-aika". Se esiintyi uudelleen toisessa maalauksessa vuonna 1937. Dalí kuvasi työtään ”maskuliiniseksi kosmiseksi apokalyptiseksi hirviöksi”. Hän piti sitä sodan enteenä.
Teos kuuluu nykyään Kunstmuseum Baselin kokoelmiin.
Marita Kalima

Marita Kalima (käytti myöhemmin nimeä Toini Marita Niemeläinen; 22. toukokuuta 1915 Helsinki – 7. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen liikkeenharjoittaja ja kirjailija.
Kaliman isä oli kielentutkija Jalo Kalima ja hänen setänsä oli teatterinjohtaja Eino Kalima. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua.
Kaliman kirjailijan ura kesti vain muutamia vuosia. Hän julkaisi esikoisromaaninsa "Kahleet" vuonna 1938 ja kirjoitti sen jälkeen yhden radiokuunnelman sekä romaanin "Uusi koti". Kalima oli 1930-luvulla seurustellut Uudenmaan läänin Pyhäjärven Vaskijärvellä asuneen taidemaalari Ilmari Huitin kanssa ja romaani "Uusi koti" kuvasi tätä päättynyttä suhdetta romaanin päähenkilöiden Simo Haikan (Ilmari Huitti) ja Kaari Rantalan (Marita Kalima) kautta. 
Romaani sai kuitenkin kriitikoilta nuivan vastaanoton ja tämä lienee vaikuttanut Kaliman kirjailijauran päättymiseen. Myöhemmin kirjailija Veijo Meri sai Kaliman Huitille lähettämistä kirjeistä aiheen romaaniinsa "Peiliin piirretty nainen" (1963).
Kalima oli kihloissa ensin Olavi Linnuksen kanssa. Kihlauksen purkauduttua hän avioitui ja perusti perheen Pekka Niemeläisen kanssa, saaden kolme tytärtä. Kirjailijanuransa jälkeen Kalima perusti yhdessä puolisonsa kanssa naisten vaateliikkeen Bulevardin varrelle Helsinkiin.
Tommy Söderberg

Tommy Söderberg (s. 19. elokuuta 1948) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja. 
Ura.
Söderberg voitti AIK:n päävalmentajana Allsvenskan-mestaruuden kaudella 1992. Myöhemmin hän siirtyi valmentajaksi Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen, josta hän nousi Ruotsin maajoukkueen päävalmentajaksi Tommy Svenssonin erottua tehtävästä vuonna 1998. Hän valmensi Ruotsin vuoden 2000 EM-kisoihin. Samana vuonna Lars Lagerbäck nostettiin apuvalmentajan paikalta päävalmentajaksi yhdessä Söderbergin kanssa.
Uuden valmentajaparin alaisuudessa Ruotsi selviytyi vuoden 2002 MM-kisoihin sekä vuoden 2004 EM-kisoihin. Euroopan-mestaruuskisojen jälkeen Söderberg päätti luopua päävalmentajan tehtävästään maajoukkueessa ja palasi nuorten maajoukkueen valmentajaksi.
alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2009 Söderbergin ja Jörgen Lennartsonin luotsaamat Ruotsin nuoret taistelivat upeasti tiensä välieriin, joissa finaalipaikka oli erittäin lähellä. Ruotsi nousi 3–0 tappioasemasta toisella puoliajalla tasoihin ja lopulta ratkaisu nähtiin vasta rangaistuspotkukilpailussa, jossa Englanti oli vahvempi 5–4.
David Janowski

David Markelowicz Janowski (25. toukokuuta 1868 Vaukavysk, Venäjän keisarikunta – 15. tammikuuta 1927 Hyères, Ranska) oli johtava puolalainen shakkimestari.
Janowski syntyi nykyisen Valko-Venäjän Vaukavyskissä. Hän asettui asumaan Pariisiin vuoden 1890 paikoilla ja aloitti shakkiuransa vuonna 1894. Hän voitti useita turnauksia:
Janowski pelasi hyvin nopeasti ja oli terävä taktikko sekä lähettiparin kanssa tuhoisa. 
Janowski pelasi yhteensä kolme ottelua Emanuel Laskerin kanssa. Kaksi näytösottelua vuonna 1909 (+2-2 ja +1-7=2) sekä maailmanmestaruusottelun vuonna 1910. Janowski kuitenkin hävisi ottelun.
Hän kuoli tuberkuloosiin 1927 Ranskan Rivieralla.
Barlinek

Barlinek () on Barlinekin kunnan keskustaajama Länsi-Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa. Sillä asui vuoden 2019 arvion mukaan 13 663 asukasta.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Barlinekista on vuodelta 1278. 1400-luvun ensimmäisellä puoliskolla kylää hallitsivat teutoniritarit. Barlinek on kuulunut monelle maalle, mutta nykyään se on osa Puolaa.
Shakin maailmanmestari Emanuel Lasker syntyi silloisessa Brandenburgiin kuuluneessa Berlinchenissä vuonna 1868.
Landsbergin piirikunta

Landsbergin piirikunta () on Ylä-Baijerin hallintopiirissä sijaitseva piirikunta Baijerin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 804 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 31 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnan väkiluku oli 121 019. Piirikunnan keskus ja suurin kaupunki on Landsberg am Lech.
Piirikuntaa ympäröivät (pohjoisesta alkaen myötäpäivään) Aichach-Friedberg, Fürstenfeldbruck, Starnberg, Weilheim-Schongau, Ostallgäu ja Augsburg. Lech virtaa piirikunnan läpi.
Sakari Tohka

Sakari Erkki Tohka (3. huhtikuuta 1911 Suonenjoki – 29. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Tohka kuului Lokakuun ryhmään ja hänen teoksensa edustavat realistista ekspressionismia. Tohkan veistokset ovat rosoisia, valoisia ja rytmikkäitä vastapainona kuvanveiston tiukalle klassismille.
Teknikon poika Tohka opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa vuonna 1931 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1932–1934. Hän debytoi vuonna 1933.
Tohkan taidetta on ollut esillä useissa näyttelyissä kotimaassa ja ulkomailla. Hänen julkisia töitään ovat esimerkiksi suihkukaivo henkivakuutusyhtiö Suomen puistikossa, sekä Uskelan ja Mäntän sankaripatsaat. Tohka veisti lisäksi muun muassa presidentti Juho Kusti Paasikiven patsaan Presidentinlinnan Valtiosalia edeltävään Atriumiin.
Tohka palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1955..
Amos Burn

Amos Burn (31. joulukuuta 1848 Kingston upon Hull, Englanti
– 25. marraskuuta 1925 Lontoo, Englanti) oli englantilainen shakinpelaaja ja shakkikirjailija.
Burn syntyi Hullissa ja muutti Lontooseen 21-vuotiaana. Hän otti shakkioppitunteja tulevalta maailmanmestarilta, Wilhelm Steinitzilta. Opettajansa tapaan Burnista tuli tunnettu loistavien puolustuskykyjensä avulla. Burn kirjoitti shakkikolumnia "The Field" -lehteen, mutta ei ollut koskaan ammattilaispelaaja.
Burnin parhaita tuloksia ovat jaettu ensimmäinen sija Lontoon vuoden 1887 turnauksessa sekä Amsterdamin vuoden 1889 turnauksen voitto. Hän tuli myös toiseksi samana vuonna Breslaussa ja voitti Kölnin turnauksen vuonna 1898.
Burn on antanut nimensä ranskalaisen puolustuksen Burnin muunnelmalle.
Philipp Schoch

Philipp Schoch (s. 12. lokakuuta 1979 Winterthur) on sveitsiläinen uransa lopettanut lumilautailija, olympiavoittaja.
Schoch on saavuttanut kahdesti parisuurpujottelun olympiakultaa; Salt Lake Citystä 2002 ja Torinosta 2006. MM-tasolta hän on saavuttanut Arosan kotikisoista 2007 hopeaa parisuurpujottelusta ja paripujottelusta. Parisuurpujottelusta hän on voittanut maansa mestaruuden vuonna 2003 ja hopeaa 2006.
Schoch kilpaili maailmancupissa vuosina 2000–2014. Hän on voittanut maailmancupissa yhteensä viisitoista osakilpailua. Palkintosijalle hän on yltänyt 26 kertaa.
Hänen veljensä Simon Schoch on myös tunnettu lumilautailija.
Olli Järvinen (päätoimittaja)

Olli Eerikki Järvinen (6. heinäkuuta 1912 Orimattila – 28. syyskuuta 1982 Lahti) oli "Etelä-Suomen Sanomien" päätoimittaja vuosina 1962–1972. Lahti-mitalilla 1975 palkitun Järvisen tuotantoon sisältyy lisäksi näytelmä "Viimeinen patriarkka" (1968) sekä Päijät-Hämettä käsitteleviä tietokirjoja.
Henkilöhistoria.
Olli Järvisen vanhemmat olivat kirvesmies Taavetti Taavetinpoika ja Auroora Järvinen ja puoliso vuodesta 1945 Irja Ilona Salokas. Järvinen kävi viisi luokkaa lyseota ja oli "Etelä-Saimaan" toimitussihteeri 1938–1941. "Etelä-Suomen Sanomien" palvelukseen hän tuli toimitussihteeriksi ja -päälliköksi 1941–1950, lehden toimituspäällikkönä hän oli myös 1959–1962 ennen päätoimittakauttaan. Vuosina 1950–1956 Järvinen oli "Forssan Lehden" ja vuosina 1956–1959 "Lahti-lehden" päätoimittaja. Poliittisena pakinoisijana Järvinen tuli tunnetuksi Akin pakinoiden myötä.
Phoenix Marie

Phoenix Marie (oik. Melissa Marie Hutchison, s. 21. syyskuuta 1981 Golden Valley, Arizona) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Elämä.
Marie syntyi Arizonassa ja kasvoi Kaliforniassa. Hän harrastaa urheilua ja lukee sarjakuvia. Erityisesti Marvelin julkaisemia. Marie keksi myös esiintyjänimensä Phoenixin mukaan. Hän työskenteli ennen aikuisviihdealaa talouspäällikkönä moottoripyöräliikkeissä.
Ura.
Hänen uransa aikuisviihteen alalla sai alkunsa vuonna 2006 Los Angelesissa eräässä yökerhossa, jossa kysyttiin Marien kiinnostusta alaa kohtaan. Hän suostui kysyntään rahan vuoksi ja löysi pian itselleen agentin LA Direct Modelsista. Aluksi Marie esiintyi alastonmallina, sekä eri internetsivustoilla ennen siirtymistään elokuvien pariin, joissa hän on esiintynyt noin 200 kertaa. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet marraskuussa 2010.
Simon Schoch

Simon Schoch (s. 7. lokakuuta 1978 Winterthur) on sveitsiläinen lumilautailija, maailmanmestari.
Schoch saavutti Torinon olympialaisista 2006 hopeaa parisuurpujottelusta. MM-kilpailuista hän saavutti ensimmäiset mitalinsa Kreischbergistä 2003, jolloin hän sai hopeaa parisuurpujottelusta ja pronssia paripujottelusta. Arosan kotikisoista 2007 hän voitti paripujottelun maailmanmestaruuden. Hän voitti maansa mestaruuden paripujottelusta 2003 ja parisuurpujottelusta 2007.
Schoch debytoi maailmancupissa kaudella 1997–1998. Hän on voittanut maailmancupissa yhteensä seitsemän osakilpailua. Palkintosijalle hän on yltänyt kaksikymmentä kertaa (kauden 2007–2008 jälkeen).
Hänen veljensä Philipp Schoch on myös tunnettu lumilautailija.
Turion 64 X2

Turion 64 X2 on AMD:n valmistama 64-bittinen kaksiytiminen suoritin, joka kilpailee Intelin Core- ja Intel Core 2 -suorittimien kanssa. Turion 64 X2 julkaistiin syyskuussa 2006 pienen myöhästymisen jälkeen. Prosessorit käyttävät Socket S1 -suoritinkantaa, ja tukevat DDR2-muistia. Ne tukevat myös AMD:n virtualisointiteknologiaa ja muita virransäästökeinoja.
Alkuvaiheessa AMD tuotti 64 X2 -suorittimet IBM:n kehittämällä 90 nanometrin SOI-teknologialla. Vanhemmat 90 nanometrin teknologialla valmistetut prosessorit tunnetaan koodinimellä "Taylor" ja "Trinidad", ja 65 nanometrin prosessilla valmistetut nimellä "Tyler".
Curt von Bardeleben

Curt von Bardeleben (4. huhtikuuta 1861 – 31. tammikuuta 1924) oli saksalainen kreivi ja shakkimestari. Hän kuoli ja syntyi Berliinissä. Hän julkaisi shakkilehteä vuosina 1897–1891.
Von Bardeleben teki itsemurhan hyppäämällä ikkunasta vuonna 1924.
Jacques Mieses

Jacques Mieses (27. helmikuuta 1865 Leipzig – 23. helmikuuta 1954 Lontoo) oli juutalainen ja saksalaissyntyinen shakinpelaaja ja shakkikirjailija.
Mieses muutti Englantiin 1930-luvulla natsien takia ja nousi ensimmäiseksi brittiläiseksi suurmestariksi vuonna 1950.
Mieses kirjoitti useita turnausraportteja, mutta hänen tyyliään pidettiin melko kuivana.
Hän käytti usein skandinaavista puolustusta kehittäen sen teoriaa paljon.
Jackson Showalter

Jackson Whipps Showalter (5. helmikuuta 1860 – 5. helmikuuta 1935) oli viisinkertainen Yhdysvaltain shakin mestari vuosilta 1890, 1892, 1892-1894, 1895-1898 sekä 1906-1909. Hän voitti mestaruuden otteluissa Solomon Lipschutzia vastaan kahdesti, kerran Max Juddia vastaan, kerran Emil Keményä vastaan ja kerran John Finan Barrya vastaan. Hän hävisi mestaruuden otteluilla Solomon Lipschutzille, Max Juddille, Harry Nelson Pillsburylle sekä Frank Marshallille.
Hänen mukaansa on nimetty kuningatargambiitin linja 1.d4 d5 2.c4 dxc4 3.Nc3
Showalter oli tosiasiassa käyttänyt Capablancan kuuluisaksi tuomaa yksinkertaistusmanööveriä kuningargambiitin muunnelmassa. Jatko menee seuraavasti: 1.d4 d5 2.c4 e6 3. Rc3 Rf6 4. Lg5 Le7 5. e3 Rbd7 6. Rf3 0-0 7. Tc1 c6 8. Ld3 dxc4 9. Lxc4 Rd5.
Adam Busch

Adam Busch (s. 6. heinäkuuta 1978 East Meadow, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Warren Mearsin roolissa televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Hän oli mukana sarjan kolmella viimeisellä tuotantokaudella viidennen kauden jaksosta "Robottirakkautta" lähtien. "Buffyn" lisäksi Busch on vieraillut muun muassa televisiosarjoissa "Kova laki", "The Jury" ja "House". Hän on mukana myös televisiosarjassa "Back to You", joka alkoi vuonna 2007. Busch on esiintynyt myös elokuvien puolella. Hänellä oli pieni rooli esimerkiksi vuoden 1994 elokuvassa "Leon". Sittemmin hän on esiintynyt elokuvissa "Sugar &amp; Spice" (2001) ja "American Dreamz" (2006). Busch toimii myös laulajana yhtyeessä Common Rotation. Hän on seurustelut entisen "Buffy"-kanssanäyttelijänsä Amber Bensonin kanssa.
James Mason (shakinpelaaja)

James Mason (19. marraskuuta 1849 – 12. tammikuuta 1905) oli kuuluisa yhdysvaltalainen shakinpelaaja ja kirjailija. Hänen alkuperäinen nimensä on tuntematon, sillä hänet adoptoitiin lapsena ja hän otti nimen James Mason. Hänen perheensä muutti Jamesin ollessa lapsi Yhdysvaltoihin, missä hän oppi shakin säännöt ja sai työn "The New York Herald" -sanomalehdestä.
Mason kirjoitti useita kirjoja shakista, joista tunnetuimmat ovat "The Principles of Chess in Theory and Practice" (1894), "The Art of Chess" (1895), "Chess Openings" (1897), ja "Social Chess" (1900).
Mason kuoli Rochfordissa Essexissä Englannissa.