tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vaskiluoto 2

Vaskiluoto 2 (VL2) on Vaasassa sijaitseva hiilivoimalaitos, jonka omistaa Vaskiluodon Voima. Voimalaitoksen savupiippu on 150 metriä. Voimalaitoksen nettosähköteho on 230 MW ja kaukolämpöteho 175 MW. Laitoksen kattila on valmistunut 1982 ja turbiinilaitos 1998. Vuonna 1993 voimalaitoksen rikkidioksidipäästöjä rajoitettiin rakentamalla rikinpoistolaitos. Typenoksidipäästöjä on vähennetty uusimalla hiilikattilan polttotekniikkaa 1994 ja 2007. Vaasassa kaukolämpöä tuottavat myös Westenergyn Mustasaaren puolella sijaitseva jätteenpolttolaitos, keskusta-alueen lämpövoimalaitos lähellä Palosaaren siltaa, huippulämpökeskukset Vaskiluodossa, Isolahdessa, Pitkällämäellä ja Klemettilässä, joita käytetään talvipakkasilla tuottamaan lisäkaukolämpöä.
Vuonna 2011 Vaasan voimalaitos tuotti sähköä 1099 GWh ja kaukolämpöä 613 GWh. Vaskiluotoon rakennettiin vuonna 2012 polttoaineteholtaan 140 MW:n biomassan kaasutuslaitos, jolla mahdollistetaan puu- ja peltoenergian sekä energiaturpeen käyttö olemassa olevan kivihiilivoimalaitoksen polttoaineena. Kaasutustekniikkaa ei ole missään päin maailmaa ennen käytetty tässä mittakaavassa tähän tarkoitukseen. Kyse on maailman suurimmasta metsähakkeen kaasua polttava voimalaitos. Uuden kaasutuslaitoksen ansiosta 25–40 prosenttia kivihiilestä voitaisiin korvata kotimaisilla biopolttoaineilla. Samalla hiilidioksidipäästöjen odotettiin vähenevän noin 230 000 tonnilla vuodessa. Vuonna 2013 todettiin että uuden voimalan polttoaineesta noin puolet oli kivihiiltä, sillä hiilen hinta oli niin alhaalla että hakkeen käyttö ei ollut taloudellisesti kannattavaa. 2024 kivihiilen osuus oli 26,1%.
Heikki Kekkonen

Heikki Antero Kekkonen (27. syyskuuta 1937 Oulu – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän oli toimittajana "Kalevassa", "Tutkassa", "Liitossa", "Oulu-lehdessä", Yleisradiossa (Radio ja TV) ja "Iltaset"-iltapäivälehdessä sekä tiedottajana Suomen Rakennusaineteollisuus -yhdistyksessä. Hän avusti lukuisia aikakauslehtiä sekä kirjoitti kirjoja, TV-näytelmiä ja kuunnelmia. Hän sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 1973 pamfletista "Viljelijän pakkopaita".
Jääkiekon SM-liigakausi 1987–1988

Kausi 1987–1988 oli jääkiekon SM-liigan 13. kausi. Kausi on toistaiseksi viimeisin, jolloin on pelattu kymmenellä joukkueella. Sarjassa pelattiin nelinkertainen runkosarja, jonka neljä parasta etenivät välieriin. Sarjan kymmenes joutui karsimaan SM-liigapaikastaan I-divisioonan kolmatta vastaan. I-divisioonan kaksi parasta nousivat suoraan SM-liigaan seuraavaksi kaudeksi. Kaudeksi 1988–1989 liiga laajentui 12 joukkueen laajuiseksi.
Runkosarjan voitti Ilves, joka kuitenkin putosi pudotuspeleissä yllättäen Lukkoa vastaan. Mestaruuden voitti lopulta Tappara kolmannen kerran perättäin, hopealle ylsi Lukko ja pronssille HIFK. Runkosarjan pistepörssin voitti TPS:n Esa Keskinen ja pudotuspelien Tapparan Erkki Lehtonen.
Runkosarja.
Neljä parasta välieriin. Viimeiseksi jäänyt SM-liigakarsintaan I-divisioonan kolmosta Kiekkoreipasta vastaan. Liigaan nousivat suoraan HPK ja SaiPa.
Ewa Kaarela &amp; Swing Band

Ewa Kaarela Swing Band on tamperelainen, monipuolisista muusikoista koostuva jazzyhtye. Yhtye on tuttu paitsi kotiseudullaan, myös lukuisista esiintymisistään eri puolella Suomea järjestetyissä jazz-tapahtumissa.
Henri Torrès

Henry Torrès (1891 Les Andely – 1966) oli ranskalainen juristi. Torresin isoisä Isaiah Levaillant oli myös juristi ja oli ollut yksi Dreyfusin tapauksen asianajajista.
Ura.
Nuorena miehenä Torrès oli aktiivinen kommunisti ja työskenteli journalistina erilaisissa sosialistisissa sanomalehdissä.
Ensimmäinen maailmansodan aikana Torrès osallistui Verdunin taisteluun, loukkaantui ja sai useita ansiomerkkejä, kuten Croix de Guerren. Hän oli reservissä kersantti. Sodan jälkeen hän päätti opiskella lakia ja valmistui rikosjuristiksi. Torrèsin kuuluisin oikeudenkäynti oli Schwartzbardin tapaus, jossa eräs ukrainanjuutalainen nimeltä Sholom Schwartzbard oli ampunut ukrainalaisen valtiomiehen Pariisissa. Schwartzbardin tapauksen jälkeen Torrèsista tuli Ranskan johtavia lakimiehiä. 
Saksan miehitettyä Ranskan vuonna 1940 Torrès pakeni juutalaisena Etelä-Amerikkaan. Hän muutti aluksi Uruguayhin, mutta hänet karkotettiin maasta. Torrès haki turvapaikaa Brasiliasta, mutta sieltäkin tuli kielteinen lausuma. Hän muutti Kanadaan ja sieltä Yhdysvaltoihin, mistä käsin hän taisteli Vichyn Ranskaa vastaa ja liittyi De Gaullen pakolaishallitukseen.
New Yorkissa Torrès oli töissä päätoimittajana "La Voix de France" -nimisessä maanalaisessa sanomalehdessä. Myöhemmin Torrèsista tuli Rio de Janeiron ja São Paulon yliopistojen oikeustieteen professori. Sodan jälkeen hän palasi Ranskaan.
Vuosina 1948–1958 Torrès osallistui politiikkaan gaullistisena senaattorina Seinen departementista. Hänestä tuli Ranskan korkeimman oikeuden varatuomari ja hän toimi Ranskan valtionmonopoliyhtiöiden puheenjohtajana vuosina 1948–1959.
Henry Torrès kuoli Pariisin kodissaan vuonna 1966 75-vuotiaana.
Saitaman yliopisto

Saitaman yliopisto () sijaitsee Saitaman kaupungissa Saitaman prefektuurissa Kantō tasangon alueella. Saitaman alue on osa Suur-Tokiota. Saitaman yliopistossa opiskelee yli 8 000 opiskelijaa (2007).
Saitaman yliopistolla on yhdessä Tokion Gakugei yliopiston, Chiban yliopiston, ja Yokohaman kansallisen yliopiston kanssa yhteinen tohtorintutkintoon valmistava koulutusohjelma. Saitaman yliopisto perustettiin 1949 yhdistämällä kolme oppilaitosta: Urawa Kōtō Gakkō, Saitama Shihan Gakkō ja Saitama Seinen Shihan Gakkō.
Röjsjön turverata

Röjsjön turverata oli Röisuolla Pernajassa 1900-luvun alussa sijainnut turpeen kuljetukseen tarkoitettu 750 mm kapearaiteinen rautatie, jonka omisti vuosina 1902–1916 alueella turvetta tuottanut "Röjsjö Ab". 6,5 kilometriä pitkä turverata, alkoi Loviisan–Vesijärven rautatien Kukumin liikennepaikalta ja jatkui länteen Röisuon turvetuotantoalueelle. Radalla oli yksi oma veturi ja jonkin verran tavaravaunuja ja lisäksi siellä käytettiin Loviisa–Vesijärven rautatien tavaravaunuja.
Radan rakennus- ja purkuvuosissa on lähteistä riippuen poikkeavuuksia, mikä johtunee siitä, että rata rakennettiin ja purettiin vähintään kahteen kertaan.
Röisuolla 1900-luvun alussa toiminut Röjsjö Oy osti noin 450 ha suoalueen polttoturpeen valmistusta varten vuonna 1900. Turveyhtiön vuosituotanto oli noin 4 000 tonnia ja sitä kuljettamaan rakennettiin Loviisan–Vesijärven rautatien Kukumin liikennepaikalta haarautuva kapearaiteinen turverata. Alkuperäisen radan valmistuessa siitä ylimääräisiksi jääneet kiskot, sekä vaunut tarjottiin myyntiin. Lahden kauppalanhallituksen kokouksessa kesäkuun 27 1903 myynnissä ollut ratakalusto katsottiin käytännölliseksi, sekä kohtuuhintaiseksi siihen aikaan vielä kauppalana olleen Lahden katutyömaalle, jonne se päätettiin hankkia noin 1,700 markalla. Tehtaan toiminta päättyi kannattamattomana vuonna 1905 ja kahden pääosakkaan kuollessa parin vuoden kuluttua ei kolmas pääosakas enää halunnut jatkaa toimintaa. Turpeenkuljetuksia varten rakennettu rata purettiin yhtiön toiminnan loppumisen jälkeen, mutta turpeen nosto alueelta jatkui vielä tämän jälkeenkin.
Toisen tiedon mukaan venäläiset purkivat radan linnoitustarpeisiin Helsinkiin 1914 ja ainakin yksi vetureista vietiin Leppävaaraan.
Kolmannen tiedon mukaan oletetaan, että rata olisi rakennettu 1920-luvulla, purettu joskus sota-aikana ja sillä olisi ajettu Loviisa–Vesijärven vetureilla LWR 10 ja joskus LWR 1.
Rataa on siis saatettu liikennöidä omalla veturillaan 1900-luvun alusta noin vuosiin 1914–1916 saakka, sitten venäläiset ovat purkaneet sen, ja taas 1920-luvulla se on rakennettu uudelleen vanhalle linjalleen ja alettu liikennöidä LWR:n vetureilla.
Pörssitilastojen mukaan turvetuotantoyhtiö Röjsjö Oy oli lisätty kaupparekisteriin 20. kesäkuuta 1901 ja poistettu 7. helmikuuta 1922. Yhtiön kotipaikka oli Loviisa. Samalla suolla pienemmällä alueella toimi myös Lamminrahka Oy noin vuosina 1901–1912.
Poski

Posket () ovat kasvojen rakenteita, jotka rajaavat suuonteloa lateraalisesti. Posket muodostuvat pääasiassa ulommasta puremalihaksesta, jonka lateraalisella pinnalla on ihoa ja suunpuoleisella pinnalla on limakalvo. Posken limakalvossa sijaitsee pieniä sylkirauhasia, jotka muodostavat lihansyöjillä yhtenäisen poskisylkirauhasen, jota ei ole muilla eläinlajeilla.
Posken limakalvon kautta suoraan verenkiertoon siirtyvää lääkeaineen tms. antotapaa sanotaan bukkaaliseksi.
Oulun palo 1916

Oulun palo vuonna 1916 oli Suomen viimeinen varsinainen kaupunkipalo. Risto Suikkarin mukaan palo on kylläkin rajatapaus korttelipalon ja kaupunkipalon välillä. Myös talvi- ja jatkosodan pommitukset aiheuttivat tulipaloja, jotka tekivät suuria tuhoja puutalovaltaisissa kaupungeissa.
Vuoden 1916 palo alkoi yöllä 19. heinäkuuta Kirkkokatu 39:n piharakennuksesta. Palon syttymissyytä ei saatu selville. Tuli tuhosi lähes kaikki rakennukset Vanhatullin kaupunginosan korttelista, joka nykyään tunnetaan Mannerheimin puistona. Myös korttelia rajaavien katujen toisella puolella sijainneet rakennukset kärsivät eriasteisia vaurioita. Isokadun ja Albertinkadun kulmassa sijainneet rakennukset vaurioituivat korjauskelvottomiksi ja rakennukset purettiin palon jälkeen.
Edellytykset palontorjuntaan olivat jo olemassa. Kaupungissa toimi VPK, jolla oli käytössään uudehkoja höyrykäyttöisiä paloruiskuja. Palohälytys tehtiin noin puolen tunnin kuluttua palon syttymisestä. Sammutustyöt aloitettiin käsikäyttöisillä ruiskuilla, mutta höyrykäyttöisten ruiskujen paikalle saanti kesti kauemman aikaa. Lopulta palokunta ei yrittänytkään sammuttaa tulipaloa, vaan keskittyi suojelemaan korttelia ympäröiviä taloja. Muun muassa Kirkkokadulla sijaitseva Snellmanin kauppahuone saatiin pelastettua.
Palon seuraukset.
Palon seurauksena voidaan pitää vakinaisen palokunnan perustamista Ouluun, vaikkakin palokunta saatiin perustettua vasta vuonna 1921. Katujen leventämistä harkittiin, mutta katuvarsien rakennusten lunastaminen olisi tullut niin kalliiksi, että ajatuksesta luovuttiin.
Haimaneste

Haimaneste on haiman eksokriinisen osan tuottama ruoansulatusneste, joka sisältää vettä, ruoansulatusentsyymejä, bikarbonaattia sekä muita ioneja. Haimanesteen bikarbonaatti neutraloi yhdessä sapen kanssa pohjukaissuoleen mahalaukusta tulevaa hapanta ruokasulaa. Haimaneste laskee haimatiehyttä pitkin pohjukaissuolen isoon pohjukaissuolinystyyn. Lisäksi eksokriinisesta haimasta voi laskea myös toinen tiehyt pieneen pohjukaissuolinystyyn.
Haimanesteen ruoansulatusentsyymit.
Haiman eksokriinisen osan rauhassolut tuottavat ruoansulatusentsyymejä, jotka hajottavat muun muassa tärkkelystä, proteiineja, lipidejä, fosfolipidejä ja nukleiinihappoja.
Haimanesteen erittymisen säätely.
Pohjukaissuolen seinämästä erittyvä sekretiini stimuloi haimaa erittämään bikarbonaattia. Samasta paikasta erittyy myös pankreotsymiiniä, joka stimuloi haimaa erittämään ruoansulatusentsyymejä.
Mario Scheiber

Mario Scheiber (s. 6. maaliskuuta 1983 Lienz, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. 
Scheiber saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa syöksylaskussa Tarvisiossa 2002 sekä kultaa suurpujottelussa ja pronssia supersuurpujottelussa Serre Chevalier'ssa 2003. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän oli syöksylaskussa kahdeksas ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli syöksylaskussa neljäs.
Scheiber ei ole voittanut vuonna 2003 alkaneella maailmancup-urallaan yhtään osakilpailua, mutta on ollut kolmetoista kertaa kolmen parhaan joukossa (28.11.2010 mennessä). Hänen ensimmäinen maailmancupin kisansa oli Lillehammerissa 2003. Hän alkoi kilpailla maailmancupissa vakituisesti kuitenkin vasta kaudella 2004–2005, jolloin hän oli kaksi kertaa toinen ja kerran kolmas. Kausi 2005–2006 meni Scheiberilta käytännössä kokonaan ohi, sillä hän oli mukana vain yhdessä kisassa loukkaantumisen takia. Kaudella 2006–2007 hän teki hyvän paluun sijoittumalla kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli yhdeksäs ja supersuurpujottelucupissa neljäs. Seuraavalla kaudella hän oli kahdesti toinen ja kerran kolmas. Kaudella 2009–2010 hän oli kahdesti toinen ja sijoittui viidenneksi sekä syöksylaskun että supersuurpujottelun cupeissa. Kaudella 2010–2011 hän on ollut kerran toinen.
Bryan Roy

Bryan Edward Steven Roy (s. 12. helmikuuta 1970 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Roy edusti pääsarjaurallaan Ajaxia, italialaista Foggiaa, englantilaista Nottingham Forestia, saksalaista Hertha berliniä ja NAC Bredaa.
Roy pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 32 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 1989 ja viimeisen maaliskuussa 1995. MM-kilpailuissa 1990 hän oli mukana vaihtopelaajana. EM-kilpailuissa 1992 hän pelasi avauskokoonpanossa välieriin yltäneen joukkueensa kaikki neljä ottelua. MM-kilpailuissa 1994 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ensimmäistä ottelua ja tuli vaihdosta kentälle kolmessa muussa ottelussa. Viimeisessä alkulohko-ottelussa Marokkoa vastaan hän teki 2–1-voittomaalin.
Pelaajauransa jälkeen Roy on valmentanut Ajaxin junioreita.
Tähtilehti

Tähtilehti oli Star Bulletin julkaiseman lehden suomalainen versio, joka rakentui Idän Tähden Järjestön ja Krishnamurtin ympärille. Lehteä julkaistiin ainakin vuoteen 1933 saakka. Lehden asiamiehenä Suomessa toimi Helmi Jalovaara. Lehdellä oli myös sisarjulkaisu nimeltä "Kansainvälinen Tähtilehti"
Kansainvälinen Tähtilehti

Kansainvälinen Tähtilehti oli The Star Publishing Trustin julkaiseman lehden suomalainen versio. Lehdessä julkaistiin alkuperäisiä Krishnamurtin luentoja ja puheita. Lehteä julkaistiin ainakin vuoteen 1930 saakka. Lehden asiamiehenä Suomessa toimi Helmi Jalovaara ja sen kustantajana Tähden kustannustoimisto.
 Lehdellä oli myös sisarjulkaisu nimeltä "Tähtilehti".
Valaise yö

Valaise yö on Kari Tapion esittämä kappale, joka osallistui vuoden 2008 Suomen Eurovision laulukilpailun karsintoihin. Kappale sijoittui Euroviisukarsintojen finaalissa toiselle sijalle saaden 5 prosenttiyksikköä vähemmän ääniä kuin finaalin voittanut Teräsbetoni.
Kappaleen on säveltänyt ja sovittanut Pertti Haverinen. Sanoituksesta vastasivat Ilkka Vainio ja Pertti Haverinen.
Euromobil

 
EUROMOBIL on multimediainen toimintasuuntautunut kielenoppimis- ja informaatio-ohjelma, jonka tehtävänä on tukea vaihto-opiskelua. EUROMOBIL -projekti käynnistyi Euroopan komission (SOCRATES/Lingua 2) tukemana vuonna 1999. EUROMOBIL -ohjelma on kehitetty tarveanalyysin pohjalta, ja se soveltuu käytettäväksi sekä itseopiskelussa että kontaktiopetuksessa. EUROMOBIL -ohjelma on saatavilla yhdeksällä eurooppalaisella kohdekielellä. 
EUROMOBIL-ohjelmien tasot ja kielet.
EUROMOBILin kohdekieliä ovat englanti, portugali, puola, ranska, romania, saksa, suomi, tšekki ja unkari. Yksittäisten ohjelmien tasot, sisällöt ja tavoitteet on suunniteltu erityisesti kuhunkin maahan suuntaavien opiskelijoiden tarpeiden mukaan.
Edistyneille kielenoppijoille suunnatut ohjelmat.
Alkeistason ohjelmat sisältävät lukuisia audiotiedostoja ja lyhyitä videoäänityksiä. Edistyneille kielenoppijoille suunnatut ohjelmat perustuvat videoituihin autenttisiin ja puoliautenttisiin opiskelutilanteisiin, ja ne keskittyvät suullisen viestinnän harjoittamiseen.
Nicolai Kielstrup

Nicolai Kielstrup (s. 4. lokakuuta 1991 Vejle, Tanska) on tanskalais-saksalainen laulaja, joka voitti MGP Nordic-laulukilpailun 13-vuotiaana vuonna 2005 laulullaan "Shake, Shake, Shake", jonka hän oli tehnyt ollessaan 11-vuotias. Nicolai tekee pääasiassa pop-musiikkia, mutta hänen albumeillaan esiintyy myös rappia useaan otteeseen. Nicolai osallistui Lasten euroviisuihin ja sijoittui neljänneksi.
Kielstrupin perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi kaksi nuorempaa sisarusta, Oliver ja Natalie. Kielstrup on myös innokas jalkapallon pelaaja. Hän liittyi vuonna 2002 Legolandin show-akatemiaan, missä hän vietti kaksi vuotta. 
Kielstrup on julkaissut kolme albumia: Nicolai (2006), Stage 2 (2007) ja Deja Vu: Tilbage til Mig (2009). Single "Det' for sent nu" julkaistiin 15.11.2008.
Kappaleet.
Nicolai&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Den Jeg Er&lt;br&gt;
Drømmepigen&lt;br&gt;
Hvad Nu Hvis&lt;br&gt;
Kom Med Mig&lt;br&gt;
Luk Mig Ind&lt;br&gt;
Magi&lt;br&gt;
Mere End Din Ven&lt;br&gt;
Tro På Dig Selv&lt;br&gt;
Vokseværk&lt;br&gt;
Når Du Danser For Mig&lt;br&gt;
Mit Nye Move&lt;br&gt;
Shake Shake Shake Remix&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Stage 2&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Giv Mig Tid&lt;br&gt;
Dangerous&lt;br&gt;
Lær Mig Hvordan&lt;br&gt;
Du Er En Stjerne&lt;br&gt;
Solen Går Ned&lt;br&gt;
Det Jeg Lever For&lt;br&gt;
Nu Forstår Jeg&lt;br&gt;
Så Magisk&lt;br&gt;
Det' Allright&lt;br&gt;
Ryst Det Af Dig&lt;br&gt;
Et Nyt Kapitel&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Deja Vu: Tilbage til Mig&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Deja Vu (Tilbage til mig)&lt;br&gt;
7 Heaven Eleven&lt;br&gt;
Diva baby&lt;br&gt;
Nogle Tårer Tørrer Aldrig&lt;br&gt;
Dig Og Mig&lt;br&gt;
Det For Sent Nu&lt;br&gt;
Superstar&lt;br&gt;
Du Lever Kun Engang&lt;br&gt;
Amazing&lt;br&gt;
Kan Ik Gi Mig Mer&lt;br&gt;
Diva Baby (English Version)&lt;br&gt;
Muut&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Baby! Dans Med Mig&lt;br&gt;
Hip hop beats i låget&lt;br&gt;
Gør sådan her&lt;br&gt;
Nico`s partysted&lt;br&gt;
Det' for sent nu&lt;br&gt;
Et Nyt Syn På Verden&lt;br&gt;
Fri For Mobberi: Gør Noget! (B-Boys, Anne Gadegaard, Caroline)&lt;br&gt;
En verden til forskel (Anne Gadegaard, Seb, Mathias, Amalie, Mark Fosnæs)&lt;br&gt;
Shake, Shake, Shake&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Airto Moreira

Airto Moreira (s. 5. elokuuta 1941 Itaiopolis, Brasilia) on brasilialainen jazzmuusikko, lyömäsoittaja. Hän asuu Los Angelesissa.
Moreiran vanhemmat olivat kansanparantajia. Hän vietti lapsuutensa Curitibassa ja São Paulossa. Musikaalisuus ilmeni hänessä jo varsin varhain, ja 13-vuotiaana hänestä tuli ammattimuusikko. Merkkitapahtuma oli Quarteto Novo -levytys Hermeto Pascoalin kanssa 1967. Pian sen jälkeen hän muutti vaimonsa, jazzlaulaja Flora Purimin kanssa Yhdysvaltoihin ja ryhtyi soittamaan New Yorkissa paikallisten muusikoiden kanssa. Hän soitti pari vuotta yhdessä Miles Davisin kanssa ja oli mukana fuusiojazzin kehittämisessä ja esimerkiksi "Bitches Brewn" levytyksessä.. Sen jälkeen hän liittyi Weather Report -yhtyeeseen ja oli mukana sen ensimmäisellä albumilla. Sitä seurasi Chick Corean uusi yhtye Return to Forever, jonka kahdella ensimmäisellä albumilla hän soitti rumpuja. Hän on soittanut myös paitsi monien muiden tunnettujen jazzmuusikoiden myös sinfoniaorkestereiden kanssa. Lisäksi hän on säveltänyt elokuva- ja televisiomusiikkia ja tehnyt partituurit elokuviin "Viimeinen tango Pariisissa" ja "Ilmestyskirja. Nyt".
Myös hänen tyttärensä Diana Moreira on laulaja.
"Down Beat" -lehdessä hänet on valittu kriitikkoäänestyksessä ykkösperkussionistiksi vuosina 1975–1982 ja jälleen 1993..
Syyskuussa 2002 Brasilian presidentti Fernando Henrique Cardoso myönsi Airto Moreiralle ja Flora Purimille Brasilian korkeimpiin kuuluvan kunnianosoituksen, Rio Brancon ritarikunnan jäsenyyden.
Razz (laulaja)

Rasmus "Razz" Ott (s. 30. heinäkuuta 1989 Klarup, Jyllanti, Tanska) on tanskalainen räppäri ja näyttelijä, joka voitti vuonna 2002 MGP Nordic -laulukilpailun kappaleella "Kickflipper". Vuotta myöhemmin hän näytteli Oskaria sarjassa Jeesus ja Josefine. Vuoteen 2004 mennessä Razz oli ansainnut urallaan 3 miljoonaa Tanskan kruunua. Vuonna 2006 Razz lopetti laulajan uransa,mutta aloitti taas vuonna 2007 laulamalla Airbreak-nimisessä bändissä. 
Razz muutti synnyinpaikastaan Klarupista Alborgiin 3-vuotiaana. Razzin perheeseen kuuluu isä Palle, äiti Helle ja isoveli Rune.
Per Olsson

Per "Pelle" Olsson (s. 1. elokuuta 1963 Visby, Gotlanti) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän toimii Halmstads BK:n pelaajatarkkailijana.
Ura.
Olsson aloitti jalkapalloilijan uransa Geflessä vuonna 1981. Olsson oli seuran johtavia hyökkääjiä vuosikymmenen alussa ja tärkeässä roolissa seuran noustessa Allsvenskaniin kaudella 1982. Olsson pelasi Geflen paidassa Allsvenskania kaudet 1983–84 ja iski 12 pääsarjamaalia, mikä oli silloin seuran tilastossa kolmanneksi eniten. Hyvien esitysten myötä hän siirtyi Malmöhön kaudeksi 1985, mutta pelasi vain 17 ottelua. Kaiken kaikkiaan loukkaantumiset vaivasivat Olssonia koko hänen pelaajauransa ajan. Hän edusti Malmö-kautensa jälkeen Halmstadia, kunnes palasi Gefleen, jossa lopetti pelaajauransa vuonna 1992.
Valmennusuransa Olsson aloitti 1993 Geflen apulaisvalmentajana ja luotsasi myös seuran junioreja, kunnes nousi vuonna 1996 seuran päävalmentajaksi. Seura pelasi hänen johdollaan Division 1:n keskikastissa 1990-luvun lopun ajan, eikä onnistunut nousemaan pääsarjaan. Sarjajärjestelmän muututtua vuoden 1999 jälkeen joutui Gefle karsimaan sarjapaikastaan ja putosi Division 2:een. Olsson kuitenkin jatkoi päävalmentajana ja hänen johdollaan seura voitti Division 2:n vuonna 2000 ja nousi Superettaniin. 
Kauden 2002 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Örebron apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kaksi kautta, kunnes palasi tammikuussa 2005 Geflen päävalmentajaksi seuran päävalmentajana Kenneth Rosénin kuoltua yllättäen. Olsson johdatti seuran liigassa sijalle 11 ja sarjapaikka säilyi. Kaudella 2006 joukkue selvisi Olssonin johdolla Ruotsin cupin loppuotteluun, mutta hävisi Helsingborgille. Seura selvisi Olssonin alaisuudessa myös europeleihin fair play -joukkueena kausina 2010 ja 2013.
Kauden 2013 jälkeen Olsson jätti Geflen ja siirtyi Djurgårdens IF:n päävalmentajaksi. Djurgårdenin menestys jäi Olssonin alaisuudessa edellisvuosien tapaan heikoksi, eikä seura kyennyt nousemaan mukaan Allsvenskanin mestaruustaistoon. Olssonin paras kausi 2015 DIF-valmentajana päättyi kuudenteen sijaan. Olsson jätti DIF:n valmentajan tehtävät elokuun alussa 2016, kun seura oli vajonnut Allsvenskanin putoamiskamppailuun.
Joulukuussa 2016 Olssonista tuli Allsvenskaniin yllättäen nousseen eskilstunalaisseura AFC Unitedin päävalmentaja. Nousijajoukkueen kausi alkoi Olssonin komennossa heikosti. Joukkueen vajottua Allsvenskanin jumboksi voittamatta yhtään 11 kauden ensimmäisestä ottelusta seurajohto päätyi erottamaan Olssonin toukokuun lopussa 2017. Hänen viimeisessä ottelussaan AFC hävisi Olssonin ex-seuralle Djurgårdenille 4–1.
Tammikuussa 2018 Olssonista tuli Ruotsin 1. divisioonassa pelaavan Sandvikens IF:n päävalmentaja. Olsson jätti seuran kauden 2020 jälkeen ja palasi Halmstadin organisaatioon ottaen Reine Almqvistin paikan seuran pelaajatarkkailijana.
Mattia Pasini

Mattia Pasini (s. 13. elokuuta 1985 Rimini, Italia) on italialainen ratamoottoripyöräilijä.
Pasinin ura oli päättyä jo ennen, kuin se ehti kunnolla edes alkaa, sillä hän loukkaantui motocross-harjoituksissa vuonna 1998 ja oli kaksi vuotta sivussa kilpailuista. Hän palasi kilpailemaan vuonna 2001 sijoittuen 125-kuutioisten Italian mestaruussarjassa viidenneksi ja Euroopan mestaruussarjassa kolmanneksi.
Pasini aloitti uransa ratamoottoripyöräilyn MM-sarjassa 125-kuutioisissa vuonna 2004. Hän kilpaili ensimmäisen kauden Lucio Cecchinellon tallissa Aprilian pyörällä ja sijoittui MM-pisteissä viidenneksitoista. Tuolloin Pasinin tallikaverina ajoi Roberto Locatelli, joka sijoittui samalla kaudella MM-sarjassa kolmanneksi. Kaudelle 2005 Pasini vaihtoi tallia ja siirtyi jalkapalloilija Francesco Tottin omistaman Totti Top Sport -tiimin kuljettajaksi. Kauden aikana hän voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui MM-sarjassa neljänneksi.
Kauden 2006 Pasini ajoi Jorge Martínezin Master Aspar -tiimissä. Kauden aikana hän voitti kaksi osakilpailua ja sijoittui jälleen neljänneksi loppupisteissä, tallikaveri Álvaro Bautistan viedessä maailmanmestaruuden. Kaudelle 2007 Pasini siirtyi ajamaan Polaris World -tiimiin. Kausi alkoi hänen osaltaan surkeasti sillä seitsemästä ensimmäisestä kilpailusta Pasini joutui keskeyttämään peräti viisi. Hän kuitenkin voitti kauden aikana neljä osakilpailua, ajoi yhdeksän paalupaikkaa (eniten koko sarjassa) ja sijoittui MM-sarjassa viidenneksi.
Kaudella 2008 Pasini ajoi 250-kuutioisissa Aprilian pyörällä Polaris World -tiimissä. Hän voittikin heti ensimmäisen 250-kuutioisten osakilpailunsa kauden avauksessa Qatarissa.
Urallaan Pasini on voittanut yhteensä kymmenen osakilpailua, ajanut yksitoista paalupaikkaa sekä neljä kilpailun nopeinta kierrosta.
Stefan Rehn

Stefan Rehn (s. 22. syyskuuta 1966) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 
Ura pelaajana.
Loistavan tekniikan omanneena keskikenttäpelaajana Rehn oli IFK Göteborgin ja Djurgårdens IF:n kantavia voimia 1980-luvulta aina 2000-luvulle. Hän oli voittamassa IFK:n kanssa viittä Ruotsin mestaruutta 1990-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Ulkomailla Rehnillä on pelikokemusta englantilaisseura Evertonista sekä sveitsiläisestä FC Lausanne-Sportista.
Ruotsin maajoukkueessa Rehn oli mukana voittamassa MM-pronssia 1994, muttei saanut pelata otteluakaan. Hän edusti Ruotsia myös EM-kisoissa 1992, kun Ruotsi eteni välieriin.
Ura valmentajana.
Rehn aloitti valmennusuransa Djurgårdens IF:n apulaisvalmentajana kaudella 2003. Hän oli voittamassa seurassa kahta Ruotsin mestaruutta ja cupia. Rehn jätti apulaisvalmentajan tehtävät Djurgårdenissa kauden 2006 jälkeen ja siirtyi IFK Göteborgin peräsimeen.
Kaudella 2007 Rehn luotsasi yhdessä Jonas Olssonin kanssa IFK:n tiukan taistelun jälkeen Ruotsin mestariksi. Cup-finaalissa joukkue taipui Kalmar FF:lle 3–0. IFK jatkoi hyviä esityksiään Rehnin ja Olssonin johdolla myös kaudella 2008. Heidän johdollaan IFK eteni toista kertaa peräkkäin Ruotsin Cupin loppuotteluun, jossa vastaan tuli edellisvuoden tapaan Kalmar FF. Tällä kertaa IFK sai revanssinsa voittaen tiukan ja tasaisen finaalin vasta rangaistuspotkujen jälkeen 5–4. 
Kaudella 2009 Rehn ja Olsson johdattivat IFK:n jälleen mestaruustaisteluun. Tiukka kausi huipentui mestaruuden ratkaiseeseen otteluun AIK:ta vastaan Göteborgissa. Vierasjoukkue voitti ottelun 1–2 ja mestaruus karkasi AIK:lle. IFK haki Ruotsin cupin kolmannessa perättäisessä loppuottelussa revanssia AIK:sta, mutta hävisi ottelun 2–0. Näin IFK jäi ilman pokaalia ensi kertaa Rehnin valmennuskaudella.
Kaudella 2010 IFK putosi kauas mestaruustaistelusta ja paineet valmentaja Rehniä kohtaan kasvoivat. Lopulta Allsvenskanin 7:s sija tyydytti seurajohtoa ja Rehn sai jatkaa tehtävässään. Kun kausi 2011 sujui samaan tapaan mollivoittoisemmin ja göteborgilaiset saivat vain haaveilla mestaruuskamppailusta ilmoitti IFK:n johto, että Rehn ja Olsson jättävät seuran kauden jälkeen. 
Lokakuussa 2011 Rehn ilmoitti siirtyvänsä kauden 2012 alusta alkaen Damallsvenskanissa pelaavan Jitex BK:n päävalmentajaksi. Rehnin johdolla Jitex pelasi Damallsvenskanin alemmassa keskikastissa sijoittuen kaudella 2012 yhdeksänneksi ja kaudella 2013 kymmenenneksi. Hän jätti joukkueen kauden 2013 jälkeen ja siirtyi Kopparbergs/Göteborg FC:n peräsimeen. Debyyttikaudellaan 2014 hän luotsasi seuran Damallsvenskanin kolmanneksi. Rehn jätti joukkueen kauden 2017 jälkeen.
Kaudeksi 2018 Rehn siirtyi Ruotsin 1. divisioonassa pelaavan Utsiktens BK:n päävalmentajaksi. Rehn jätti seuran tammikuussa 2020, vaikka oli joulukuussa kirjoittanut jatkosopimuksen seuran kanssa.
Fender Electric XII

Fender Electric XII on Fenderin vuosina 1965–1969 valmistama 12-kielinen sähkökitara. Leo Fender suunnitteli kitaran erityisesti folkrock-muusikoille.
Electic XII on kokopuurunkoinen kitara, jonka mensuuri on 648 mm (25.5″). Kitarassa on kaksi jaettua kaksikelaista mikrofonia muovisilla plektrasuojilla, yksi äänenvoimakkuuden ja äänenvärin säädin, sekä mikrofonien vaihtoon neliasentoinen kytkin. Electric XII:n runko on samantyyppinen Fender Jaguarin ja Jazzmasterin kanssa. 
Tunnettuja Electric XII:n käyttäjiä ovat The Whon Pete Townshend ja Led Zeppelinin Jimmy Page, joka käytti kitaraa nauhoittaessaan kuuluisaa ”Stairway To Heaven” -kappaletta. Myös Albert Järvinen on käyttänyt Electric XII:tä.
Jonas Olsson (jalkapalloilija, 1970)

Jonas Olsson (s. 14. tammikuuta 1970) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Pelaajauransa Olsson edusti IFK Göteborgia ja pelasi seuran paidassa kaikkiaan 239 liigaottelua. Hän oli voittamassa IFK:lle kuutta Ruotsin mestaruutta.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Olsson aloitti IFK:n organisaatiossa siirtyen 2004 FC Trollhättanin päävalmentajaksi. Kolmen kauden jälkeen hän palasi jälleen IFK:hon, tällä kertaa päävalmentajaksi yhdessä Stefan Rehnin kanssa. Heidän johdollaan IFK voitti kaudella 2007 Ruotsin mestaruuden 11 vuoden tauon jälkeen. Olsson oli ollut itse juhlimassa edellistä mestaruutta pelaajana. Olssonin ja Rehnin opein IFK menestyi myös Ruotsin cupissa voittamalla sen mestaruuden 2008 sekä etenemällä finaaliin 2007 ja 2009. Kaudella 2010 IFK:n meno alkoi hiipua ja seura putosi mestaruuskamppailusta ollen lopulta Allsvenskanin 7:s. Kun kaudella 2011 tulokset jäivät edelleen odotuksia heikommiksi, ilmoitti seurajohto syyskuussa, että Olsson ja Rehn jättävät seuran kauden jälkeen. 
Lokakuun alussa 2011 Olsson allekirjoitti sopimuksen norjalaisseura Sogndal Fotballin kanssa. Olssonin johdolla Sogndal pelasi Tippeligaenissa vailla suurempaa menestystä, mutta säilytti kahden perättäisen kahdennentoista sijan myötä sarjapaikkansa sekä 2012 että 2013. Kaudella 2014 joukkueen peliesitykset olivat entistä vaisumpia ja joukkue voitti vain kuusi kauden 30 liigaottelusta. Olsson ilmoitti kesäkuussa 2014 jättävänsä seuran kauden jälkeen. Heikkojen tulosten myötä Sogndal putosi kauden jälkeen 1. divisioonaan. 
Lokakuussa 2015 Olsson palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan sopimuksen Superettanissa pelanneen Ljungskile SK:n kanssa. Olssonin johdolla Ljungskile lähti tavoittelemaan Superettanin kärkisijoja, mutta vajosi kauden aikana sarjan häntäpäähän. Olsson sai potkut elokuussa 2016, kun Ljungskile majaili 19 kierroksen jälkeen sarjassa toiseksi viimeisenä.
Jeff Bergman

Jeff Bergman (s. 10. heinäkuuta 1960) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti Mel Blancin seuraajana useiden piirroshahmojen äänirooleista, kuten Väiski Vemmelsääri, Repe Sorsa, Elmeri ja Viiksi-Vallu, sekä George Jetson, Retu Kivinen, Tahvo Soranen, Jogi-karhu ja Hakki-koira.
Tarinan mukaan Bergmanin ura ääninäyttelijänä alkoi, kun hän nauhoitti omaa imitointiaan Mel Blancin luomien hahmojen äänillä. Viedessään nauhan tuottajille Bergman viritti soittimen siten, että kykeni vaihtamaan nopeasti edestakaisin Mel Blancin ja oman nauhan välillä, joissa oli samat vuorosanat. Tuottajat eivät osanneet sanoa, kumpi oli alkuperäinen.
Animaatioissa Bergman teki äänirooleja ensi kerran vuonna 1986 ja on sen jälkeen enimmäkseen ääninäytellyt Looney Tunes -hahmoja muun muassa Tiny Toonsissa ja Taz-Maniassa. Animaatioiden ohella hän tekee äänirooleja mainoksissa ja on ollut muun muassa Tahvo Sorasen äänenä Fruity Pebbles Cereal -mainoksessa.
Irelande Douze Pointe

"Irelande Douze Pointe" on parodinen musiikkikappale, jonka esittää Irlannin television lastenohjelmista tuttu käsinukke Dustin the Turkey. Kappale voitti Limerickissä järjestetyn Irlannin euroviisukarsinnan finaalin 23. helmikuuta 2008, jonka perusteella se pääsi edustamaan maata vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun Serbian Belgradiin. Kappale esitettiin viisujen ensimmäisessä semifinaalissa 20. toukokuuta, mutta se ei päässyt finaaliin.
Vaikka kappaleen nimi on ranskaa muistuttava, sen sanat ovat silti lähes kokonaan englantia. (Ranskankielinen sana Irlannille on "Irlande", ei "Irelande" sekä 12 pistettä on "douze points", ei "douze pointe".) Nimi viittaa Eurovision laulukilpailun pistelaskujärjestelmään, jossa 12 pistettä () on korkein mahdollinen pistemäärä ja ne lausutaan aina englanniksi ja ranskaksi.
"Irelande Douze Pointe" sai paljon mediahuomiota maailmalla, erityisesti Espanjassa ja Australiassa. Kappaleelle hurrattiin ja buuattiin maan finaalissa. Se oli ensimmäinen Irlannin edustuskappale, jossa lauletaan englanniksi, espanjaksi, italiaksi, ranskaksi ja saksaksi.
Sumio Shiratori

Sumio Shiratori ( "Shiratori Sumio", s. 1950) on japanilainen säveltäjä. Hänet tunnetaan "Muumilaakson tarinoita" -televisiosarjan taustamusiikin säveltäjänä. Hän sävelsi taustamusiikin myös "Muumipeikko ja pyrstötähti" -elokuvan japanilaiseen versioon. Hänen vaimonsa on laulaja Emiko Shiratori, joka esittää "Muumilaakson tarinoiden" japaninkieliset tunnuslaulut.
Yläasteikäisenä Shiratori alkoi soittaa kitaraa. Hän on soittanut myös japanilaisessa Jackey Yoshikawa and His Blue Comets -yhtyeessä. Shiratori tekee kertomansa mukaan vuonna 2023 yhä musiikkia televisiosarjoihin, mutta haluaa pysyä poissa julkisuudesta.
Diskografia.
Kaikki levyt on julkaissut japanilainen King Records.
Alyssa Shafer

Alyssa Jordan Shafer (s. 10. heinäkuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on kalifornialainen lapsinäyttelijä. Hän esitti Serena Brown -nimistä hahmoa sarjassa "The Unit" vuosina 2006–2007. Hänellä on ollut myös yhden jakson vierailuja muun muassa sarjoissa "House" ja "Las Vegas". Hän on esiintynyt myös vuoden 2004 elokuvassa "Fat Albert". Hänellä on vuonna 2000 syntynyt pikkuveli Nick Shafer, joka on esiintynyt sarjassa "Sons &amp; Daughters" vuosina 2006–2007.
Ismo Alanko Teholla

Ismo Alanko Teholla on vuonna 2007 perustettu suomalainen duo, jonka muodostavat Ismo Alanko ja Teho Majamäki. Yhtyeen esikoisalbumi julkaistiin vuonna 2008. Yhtye on esiintynyt myös laajennetulla viisihenkisellä kokoonpanolla nimellä Ismo Alanko &amp; Teho-osasto. Alangon ja Majamäen lisäksi kokoonpanossa ovat soittaneet Timo Kämäräinen (kitara, laulu), Jape Karjalainen (basso, laulu) ja Zarkus Poussa (rummut, laulu).
Maalaispoika oon

Maalaispoika oon on suomalaislaulaja Mikko Alatalon soolouran tammikuussa 1975 julkaistu esikoisalbumi. Albumin musiikki oli pääasiassa huumoria ja vakavia yhteiskunnallisia asioita sekoittavaa poprockia ja siinä näkyivät artistin koko tulevan tuotannon lähtökohdat.
Tyyli, kappalemateriaali ja arvioita.
Albumi ilmestyi aikana, jolloin iskelmätähdet levyttivät lähinnä ulkomaisia käännöskappaleita. Alatalo oli yksi harvoista suomenkielisistä lauluntekijöistä Hectorin, Juice Leskisen, Irwin Goodmanin ja Dave Lindholmin ohella, jotka itse sävelsivät omat kappaleensa. Levyn tunnetuin kappale on sen nimiraita, jonka Alatalo teki muutaman Leskisen valmiin rivin innoittamana. Nimikappaleesta Alatalo kertoo lisäksi, että siinä hänen kanssaan taustoja laulaa Donner ja hän itse soittaa slide-kitaraa. Muita levyn tärkeimpiä kappaleita ovat historian kehitystä, sortoa ja muutoksen väistämättömyyttä vasemmistolaisesti käsittelevä ”Comedienne”, rakkauslaulut ”Ruska” ja ”Babyface”, sekä saunaa ylistävä ”Kotisaunan lauteilla”. Albumin ydinkokoonpanossa soittavat pianisti Olli Ahvenlahti, kitaristit Eero Lupari ja Hasse Walli, basisti Paavo ”Pave” Maijanen sekä rumpali Esko Rosnell. Albumin CD-versiolla on bonuksina Alatalon vanhat singlehitit ”Hän hymyilee kuin lapsi” ja ”Syli”.
Alatalo kommentoi albuminsa saamaa vastaanottoa Peter von Baghin ja Ilpo Hakasalon "Iskelmän kultaisessa kirjassa" vuonna 1986:
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Mikko Alatalo &amp; Otto Donner, ellei toisin mainita.
Keisariskorpioni

Keisariskorpioni ("Pandinus imperator") on yksi suurikokoisimmista skorpionilajeista. Päästä hännän kärkeen mitattuna keisariskorpioni on 15–20 senttimetriä pitkä. Se syö luonnossa hyönteisiä, liskoja ja pieniä nisäkkäitä, joita se saalistaa yöaikaan. Keisariskorpioni on myrkyllinen, mutta sen pisto vastaa vain noin kolmea ampiaisen pistoa. Keisariskorpioni elää luonnossa eteläisen Afrikan sademetsissä. Sen löytää varmimmin puiden tyvelle pudonneiden lehtien alta. Muiden skorpionien tavoin se liikkuu yöaikaan. Naaraat elävät jopa 20-vuotiaiksi, koiraat vain kolmesta viiteen vuotta. Keisariskorpioni on yleisimmin lemmikkinä pidetty skorpionilaji.
Lisääntyminen.
Parittelussa koiras lähestyy naarasta erittäin hitaasti ja varovasti. Kun koiras on varma siitä, ettei se joudu naaraan suupalaksi, se rohkaisee mielensä ja kävelee lähemmäksi. Seuraavassa vaiheessa skorpionit tarttuvat toisiaan saksista. Ne vetävät toisiaan vuorotellen itseään kohti ikään kuin köydenvedossa. Niiden käyttäytyminen muistuttaa hieman tanssia, mutta sille on syynsä. Koiras on asettanut maahan siittiöpaketin, joka hedelmöittää naaraan. Koiraan on kuitenkin ohjattava naaras paketin päälle, jotta paketti joutuisi naaraan sukuaukkoon. Soidintanssi voi kestää muutamasta tunnista pariin päivään. Muutaman kuukauden kuluttua naaras synnyttää 20–50 pikkuskorpionia. Pikkuskorpionit elävät emonsa selässä ensimmäiseen nahanluontiin saakka, jonka jälkeen ne oppivat saalistamaan ravintonsa itse. Jos skorpionin poikanen ei ajoissa jätä emoaan, niin emo voi syödä sen.
Tony Lovato

Anthony "Tony" John Cappiello Lovato (s.20. kesäkuuta 1980) oli punk rock-yhtye Mestin laulaja ja kitaristi. Hän perusti bändin yhdessä veljensä Steven ja serkkunsa Mattin kanssa.
Mest.
Lovato soitti Mestissä vuosina 1995-2006. Hän kirjoitti ja sävelsi suurimman osan yhtyeen kappaleista.
Maddenin kaksoset.
Lovato on Good Charlotte-yhtyessä soittavien Joel ja Benji Maddenin kanssa hyviä ystäviä. Hän esiintyi mm. GC:n "The Anthem" videolla ja Benji on tehnyt Mestin kanssa kappaleen "Jaded (These years)".
Puukotus.
25.3.2007 Lovato pidätettiin ex-tyttöystävänsä poikaystävän murhasta. Lovato puukotti Wayne Huges-nimistä miestä rintaan ja soitti hätänumeroon. Lovato tunnusti heti tappaneensa miehen, mutta sanoi sen olevan itsepuolustusta. Lovato vapautettiin 27.3.2007 ja syytteet häntä vastaan kumottiin.
Mestin jälkeen.
Mestin jälkeen Lovato on aloittanut uuden musiikkiprojektin nimeltä "A Permenent Holiday" joka vaihtoi nimekseen "Kisses For Kings".
Enemmistösääntö

Enemmistösääntö on politiikassa käytetty sääntö, jonka mukaan kahdesta vaihtoehdosta voittaja on se, jolla on enemmistön tuki takanaan. Sääntö on todettu varsin tehokkaaksi demokraattisten valtioiden lainsäädännön kannalta. Kriitikoiden mukaan enemmistösääntö pitäisi korvata ainakin tietyissä tilanteissa. Sen pelätään johtavan etenkin ”enemmistön tyranniaan”. Tilalle on ehdotettu määräenemmistösääntöä. Jotkut äänestysteoreetikot ovat vastanneet, että pelko on turha ja että enemmistösääntö saattaisi olla jopa kaikkein paras tapa suojella vähemmistön etuja.
Ángel María Villar

Ángel María Villar Llona (s. 21. tammikuuta 1950 Bilbao, Vizcayan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovaikuttaja ja entinen pelaaja. Hän toimii Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton puheenjohtajana sekä Euroopan jalkapalloliiton ja kansainvälisen jalkapalloliiton varapuheenjohtajana.
Pelaaja.
Villar sai jalkapallo-oppinsa bilbaolaisen Athletic Clubin juniorijoukkueissa. Aikuisten tasolla hän pelasi CD Galdakonon (1968–1969) ja CD Getxon (1969–1970) alasarjajoukkueissa ennen paluutaan Athleticiin vuonna 1970. Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän teki ensiesiintymisensä 9. syyskuuta 1971, ja pelasi vuonna 1981 päättyneellä urallaan kaikkiaan 291 pääsarjaottelua, joissa hän teki kahdeksan maalia. Hän saavutti Athleticissa Espanjan cupin voiton vuonna 1973 sekä Espanjan cupin ja Uefa-cupin kakkossijan vuonna 1977.
Espanjan maajoukkueessa Villar pelasi 22 ottelua ja teki kolme maalia vuosina 1973–1979. Hän pelasi myös yhden ottelun Espanjan olympiajoukkueessa. Arvokilpailuissa hän ei maataan edustanut.
Vaikuttaja.
Jalkapalloilun ohella Villar opiskeli oikeustiedettä Deuston yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1979 ja aloitti työskentelyn asianajajana. Hän oli myös yksi Espanjan jalkapallon pelaajayhdistyksen perustajista ja toimi yhdistyksen varapuheenjohtajana vuosina 1978–1980 sekä Vizcayan jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 1981–1988. Espanjan kuninkaallisen jalkapalloliiton hallituksen jäsenenä hän toimi vuodesta 1984 lähtien ennen valintaansa liiton puheenjohtajaksi vuonna 1988. Hänet on valittu tehtävään uudestaan vuosina 1992, 1996, 2000, 2004 ja 2008.
Villar on noussut korkea-arvoisiin tehtäviin myös Euroopan jalkapalloliitossa ja kansainvälisessä jalkapalloliitossa. Hän on toiminut Euroopan liiton varapuheenjohtajana vuodesta 2000 lähtien ja vastaavassa tehtävässä kansainvälisessä liitossa vuodesta 2002 lähtien. 2017 hänet pidätettiin epäiltynä korruptiosta Poliisin ratsian päätteeksi.
Parallax Software

Parallax Software oli yhdysvaltalainen pelivalmistaja, joka tunnetaan menestyneistä "Descent"- ja "Descent II" -peleistä. Parallax Softwaren perustivat Mike Kulas ja Matt Toschlog. Julkaistuaan "Descent II" -pelin yhtiö jakaantui kahtia Mike Kulasin johtamaan Volition Inc. -pelitaloon ja Matt Toschlogin Outrage Entertainmentiin, joka julkaisi "Descent"-sarjan kolmannen osan: "Descent³":n. THQ osti molemmat yhtiöt ja myöhemmin lakkautti Outrage Entertainmentin perustaen Outrage Gamesin. Volition jatkoi konsolipelien tuottajana THQ:n alaisuudessa, mutta lakkautettiin vuonna 2023.
Mike Kulas ja Matt Toschlog perustivat syyskuussa 2016 uuden Revival Productions -nimisen yhtiön, jonka ensimmäinen peli on "Overload".
Liberaali demokratia

Liberaali demokratia on edustuksellinen demokratia, jossa vaaleilla valittujen edustajien valtaa (ja kansan enemmistön valtaa määrätä vähemmistöä) rajoittavat laillisuusperiaate sekä yksilönvapautta, etenkin kansalaisoikeuksia suojeleva perustuslaki.
Freedom House määrittelee liberaalin demokratian tarkoittavan demokraattista maata, jossa on taattu kansalaisoikeudet eli yksilönvapauden suoja valtiovaltaa vastaan:
Sana "liberaali" käsitteessä "liberaali demokratia" kertoo poliittisen liberalismin määrittämien kriteerien täyttymisestä.
Liberaaliin demokratiaan kuuluvat monipuoluevaalit ja poliittinen päätöksenteko itsenäisen lainsäädäntöelimen välityksellä. Liberaalin demokratian tunnusmerkkejä on myös itsenäinen tuomiovalta lainvalvonnan valtion monopolilla.
Tarkempi määritelmä.
Freedom House käyttää mm. seuraavia kriteerejä tutkiessaan, mitkä maat ovat liberaaleja demokratioita:
Demokratia:
Korruptio:
Ilmaisun- ja uskonnonvapaus:
Kokoontumis- ja yhdistymisvapaus:
Laillisuusperiaate:
Yksilön itsemääräämisoikeus:
Liberaaleja demokratioita.
Yleensä katsotaan, että liberaaleja demokratioita ovat mm. Euroopan unionin maat, Norja, Islanti, Iso-Britannia, Sveitsi, Japani, Etelä-Korea, Taiwan, Yhdysvallat, Kanada, Intia, Israel, Meksiko, Argentina, Brasilia, Chile, Uruguay, Costa Rica, Etelä-Afrikka, Australia ja Uusi-Seelanti.
Kritiikki.
Vladimir Lenin näki porvarillisen demokratian kaikkein tehokkaimpana diktatuurin muotona, joka alistaa työväenluokkaa, puolustaa porvaristoa ja antaa etuoikeuksia porvaristolle riistäjäluokkana.
Nikolai Buharinin mukaan demokratia on porvariston hienostunut keksintö, joka perustuu ajatukseen "koko kansasta". Buharinin mielestä porvaristo on kyennyt järjestelmällisesti huijaamaan ihmismassoja joukolla kuvitelmia, joita Buharinin mukaan ovat kansan tahtoon liittyvät "kansakunta", "kokonaisuus" ja "koko kansa". Buharinin mielestä demokratian oloissa väestö jakaantuu yhteiskuntaluokkiin, joiden edut ovat vastakkaisia ja sovittamattomia. Porvaristo kuitenkin tahtoo kuvitelman "yhteiskansallisesta". Tämä johtuu Buharinin mukaan siitä, että porvaristo on vähemmistö, jonka on puhuttava "koko kansakunnan" nimissä ja valtio-organisaatio esitetään "isänmaana".
Kanal 11

Kanal 11 on ruotsalainen viihdekanava. Kanava keskittyy palvelemaan nuorta väestöä ja se lähettää lähes ainoastaan viihdeohjelmia.
TV11:n ohjelmisto koostuu toiminta- ja draamasarjoista, tosi-tv -ohjelmista, elokuvista ja komediasta.
Historiaa.
Kanava korvasi vuonna 2005 med i tv:n. 
Kanavan nimi oli aiemmin TV11. Kanavan omistajaksi tuli SBS Discovery (nykyinen Discovery Networks) vuonna 2013, jolloin nimi vaihdettiin Kanal 11:ksi.
Descent (videopeli)

Descent on Parallax Softwaren kehittämä ja Interplay Entertainmentin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna MS-DOS:lle.
"Descent" poikkesi aikanaan jonkin verran muista ensimmäisen persoonan ammuntapeleistä, sillä se on tavallisen ammuntapelin ja lentosimulaattorin yhdistelmä. Peliä pelataan avaruushävittäjän sisällä istuvan lentäjän näkökulmasta, ja sitä on helpompi pelata joystickillä kuin näppäimistöllä ja hiirellä. "Descent" on aito 3D-peli, toisin kuin useimmat samoihin aikoihin julkaistut ensimmäisen persoonan ammuntapelit, kuten "Doom".
Tarina.
PTMC (Post Terran Minerals Corporation) on aurinkokunnan suurin kaivosyhtiö, jolla on toimintaa kaikkialla aurinkokunnassa ja sen ulkopuolellakin. Mutta eräänä päivänä PTMC:n kaivosrobotit tulivat hulluiksi, ilmeisesti jonkinlaisen tietokoneviruksen takia. Tämän seurauksena PTMC:n kaivokset joutuivat tuntemattomiin käsiin. PTMC epäili, että nämä robotit kerääntyisivät ja aloittaisivat suuren hyökkäyksen Maahan. Sen estääkseen PTMC palkkaa palkkasoturin, joka tunnetaan vain nimellä ”Material Defender” (”Tärkeä puolustaja”). Puolustajan tehtävä on tuhota kaikki tartunnan saaneet kaivokset tuhoamalla niiden reaktorit, jotta robotit eivät kykenisi uhkaamaan Maata.
Parallax Softwaren omistaessa Descentin oikeudet PTMC koostui sanoista Post Terran Minerals Corporation mutta oikeuksien siirtyessä Outrage Entertainmentille PTMC koostui sanoista Post Terran Mining Corporation.
Pelaaminen.
Descentissä on 27 kenttää, jotka jakaantuvat kaikkiin kahdeksaan planeettaan ja Plutoon aurinkokunnassa. Lisäksi on vielä kolme salakenttää. Aurinkokunnan kaasuplaneetoilla (Jupiter, Saturnus, Uranus ja Neptunus) kentät on rakennettu planeettojen kuihin. Kentissä 7 ja 27 on loppuvastuksina generaattoreiden sijasta ”pomorobotit”, jotka pitää tuhota, jotta kentästä selviää.
"Descentissä" on viisi vaikeustasoa, jotka ovat seuraavat helpommasta vaikeimpaan: Trainee, Rookie, Hotshot, Ace ja Insane.
Pelissä on tuki lähiverkossa pelaamiseen IPX/SPX-protokollan avulla.
Perintö.
"Descent"-peli sai kaksi virallista jatko-osaa, "Descent II" sekä "Descent 3" -pelit. Descendent Studios -niminen studio ilmoitti tekevänsä pelin nimeltä "Descent: Underground" maaliskuussa 2015, johon studio sai virallisen "Descent"-lisenssin käyttöönsä Interplayltä. Pelin nimi on sittemmin muuttunut, eikä se käytä enää "Descent"-nimeä. Parallax Softwaren perustajat Mike Kulas ja Matt Toschlog perustivat myöhemmin uuden studion nimeltä Revival Productions, jonka ensimmäinen peli on "Overload", henkinen seuraaja kahdelle ensimmäiselle "Descent"-pelille.
Pelillä on edelleen laaja kannattajajoukko, ja peliin tehdään yhä uusia kenttiä.
Analoginen tv-verkko

Analoginen tv-verkko on analogiseen ohjelmasiirtoon perustuva televisiojärjestelmä.
Analoginen tv-verkko Suomessa.
Analoginen tv-verkko oli käytössä Suomessa vuosina 1955–2007. Analogisten ohjelmien lähetys antennitalouksissa päättyi 1. syyskuuta 2007 klo 4.00. Silloin suljettiin MTV3:n, Nelosen ja SVT Europan analogiset lähettimet. Säännöllisesti joka yö pimeänä olleen Yle TV2:n analoginen lähetys loppui jo noin kello 2.00, mutta joillakin alueilla, kuten Turun seudulla, saattoi näkyä vielä pelkkää mustaa ruutua kello 4.00 asti. Yle TV1:n analoginen lähetin oli päällä vielä viikon ajan, näyttäen tiedotetta digisiirtymästä. Kaapeliverkoissa siirryttiin analogisista lähetyksistä digitaalisiin lähetyksiin 1. maaliskuuta 2008.
Ministeriö

Ministeriö on yleisesti valtion hallituksen tietyn hallinnonhaaran osasto. Suomessa ministeriöt ovat valtioneuvoston toimivaltaisia osastoja, joista kutakin johtaa se ministeri, jonka toimialaan kyseinen ministeriö kuuluu. Pääministeri on valtioneuvoston kanslian päällikkö. Kukin ministeriö sekä valtioneuvoston kanslia muodostavat oman hallinnonalansa yhdessä alaistensa virastojen ja laitosten kanssa.
Ministeriön dynamiikka.
Mikko Kiesiläisen ja akatemiaprofessori Johanna Niemen mukaan moni Suomen ministeriö pitää säänneltävien puolta, mikä on merkki sääntelijän kaappaus -ilmiöstä. Esimerkiksi sosiaali- ja terveysministeriö vastustaa apteekkialan kilpailua, maa- ja metsätalousministeriö puolustaa miljardiluokan maataloustukia ja sisäministeriö edustaa poliisien katsantokantaa. Ratkaisuksi kaksikko ehdottaa, että Ruotsin tapaan ministeriöistä luovutaan ja valtioneuvosto toimii yhtenä virastona. Jo syksyllä 2015 hallitus selvitti asiaa.