tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Voitto Sulander

Voitto Sulander (1. tammikuuta 1928 Helsinki – 14. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen urheilutoimittaja, joka työskenteli 36 vuoden ajan "Helsingin Sanomien" urheilutoimituksessa.
Sulander opiskeli voimistelunopettajaksi, mutta siirtyi heti valmistumisensa jälkeen vuonna 1954 "Helsingin Sanomien" palvelukseen. Vuodesta 1970 lähtien hän työskenteli lehden urheilutoimituksen uutispäällikkönä aina eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1990 saakka. Sulander seurasi erityisesti jalka- ja jääpalloa. Hän raportoi "Helsingin Sanomille" seitsemistä jalkapallon MM-kilpailuista vuosina 1958–1986 sekä 16:ista jääpallon MM-kilpailuista 1957–1989. Lisäksi Sulander kirjoitti pikaluistelun maailmanmestaruuskilpailuista 23 kertaa ja seurasi paikan päällä kahdet kesä- ja kahdet talviolympialaiset. "Jääpallokirjan" toimituskuntaan Sulander kuului vuodet 1981–1994. Hänelle myönnettiin muun muassa Suomen Palloliiton ja Suomen Jääpalloliiton kultaiset ansiomerkit. 
Omalla urheilu-urallaan Sulander pelasi jalkapalloa ja jääpalloa. Jalkapallossa hänet valittiin vuonna 1954 Helsingin kaupunkijoukkueeseen, joka kohtasi jugoslavialaisen Hajduk Splitin. Jääpallossa Sulander edusti Helsingin Ponnistusta sekä Helsingin Jyryä, jonka riveissä hän saavutti Työväen Urheiluliiton mestaruuskilpailuiden hopeaa vuosina ja .
1990-luvun alussa Sulander ideoi Stadin Slangi -kulttuuriyhdistyksen Klaus Bremerin kanssa, ja oli myöhemmin perustamassa yhdistystä vuonna 1995. Hän toimi myös Stadin Slangi ry:n ensimmäisenä puheenjohtajana sekä yhdistyksen julkaiseman "Tsilari"-lehden päätoimittajana vuosina 1995–1996.
Madelaine Petsch

Madelaine Grobbelaar Petsch (s. 18. elokuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Cheryl Blossomin roolissa jännityssarjassa "Riverdale". 
Nuoruus.
Petsch kasvoi Washingtonissa Port Orchardissa. Hänen intohimonsa tanssimiseen syttyi, kun hän oli kolmevuotias, ja hän alkoi käydä tanssikursseilla. Kaksi vuotta myöhemmin hän osallistui teatterikursseille. Petschin vanhemmat ovat Etelä-Afrikasta, ja hän vietti ensimmäiset kymmenen vuottaan sekä Etelä-Afrikassa että Washingtonissa. Hän kävi Tacoma School of The Arts koulua ja muutti valmistuttuaan Los Angelesiin. Petschillä on yksi veli.
Ura.
Petsch alkoi helmikuussa 2016 näytellä Cheryl Blossomia The CW:n jännityssarjassa "Riverdale". Sarjan kuvaaminen alkoi syyskuussa samana vuonna, ja ensiesityksensä se sai seuraavan vuoden tammikuussa. Maaliskuussa 2017 Petsch aloitti näyttelemisen elokuvassa "Polaroid".
Petsch teki 2018 yhteistyötä aurinkolasiyhtiö Privé Revauxin kanssa ja julkaisi oman aurinkolasikokoelman. Madelainella on nimellään YouTube-kanava, johon hän julkaisee videoita elämästään. Kanavalla on yli viisi miljoonaa tilaajaa.
Yksityiselämä.
Petschistä tuli 14-vuotiaana vegaani. Hän on osallistunut PETA:n tiedotuskampanjaan.
Lili Reinhart

Lili Pauline Reinhart (s. 13. syyskuuta 1996 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Betty Cooperin roolissa jännityssarjassa "Riverdale".
Nuoruus.
Reinhart syntyi Clevelandissa Ohiossa ja vietti lapsuutensa Bay Villagen lähellä. Hän piti jo pienestä pitäen laulamisesta, tanssimisesta ja näyttelemisestä ja pyysi äitiä viemään hänet New Yorkiin koe-esityksiin.
Reinhart muutti näyttelemisen merkeissä Los Angelesiin täytettyään 18 vuotta, mutta oli jo vähällä luovuttaa viiden kuukauden töiden etsinnän jälkeen. Reinhart seurusteli vastanäyttelijänsä Cole Sprousen kanssa. Heidän suhdettaan kutsuttiin nimellä Sprousehart. He erosivat vuonna 2020 ja samalla Lili kertoi olevansa biseksuaali.
Ura.
Reinhart näytteli televisiosarjassa "" ja oli mukana elokuvissa "The Good Neighbor", "Miss Stevens", "Forever’s End", "Gibsonburg", "The Kings of Summer", "Not Waving But Drowning" ja "Lilith".
Aiemmin hän työskenteli Foxin komediasarjassa "Surviving Jack."
Reinhart aloitti 2016 Betty Cooperin roolissa The CW:n teinidraamasarjassa "Riverdale".
Samaan aikaan muiden töiden ohella Reinhart näytteli Mélanie Laurentin ohjaamassa elokuvassa "Galveston" (2018) ja Lorena Scafarian elokuvassa "Hustlers".
Skotlannin Pyhä Margaret

Skotlannin Pyhä Margaret (n. 1045 – 16. marraskuuta 1093) oli Englannin prinsessa ja Skotlannin kuningatar. Hän oli kruunaamattoman anglosaksikuninkaan Edgar Æthelingin sisar, Edvard Maanpakolaisen ja tämän puolison Agathan tytär.
Margaret syntyi (legendan mukaan 10. kesäkuuta 1047) Unkarissa, minne hänen isänsä Edvard Maanpakolainen oli päätynyt, mahdollisesti Kiovasta Unkarin Andreas I:n seurueessa, kun samoin Kiovassa maanpaossa ollut Andreas kutsuttiin takaisin Unkariin. Edvardin kerrotaan avioituneen Unkarissa Agathan kanssa, joka mainitaan eri lähteissä joko Saksan keisarin (kenties Henrik III:n) veljen, Kiovan suuriruhtinaan Jaroslavin tai Unkarin Tapani Pyhän tyttärenä. Heille syntyi kolme lasta, joista Margaret oli vanhin. Vuonna 1057 Edvard palasi perheineen Englantiin. Normannivalloituksen aikaan 1066 Margaret pakeni veljensä kanssa Skotlantiin Malcolm III:n hoviin. Muutaman vuoden kuluttua Margaretista tuli Malcolmin toinen vaimo.
Kuningatar Margaret käytti paljon valtaa. Hän vaihdatti hovikielen gaelista anglosaksiksi ja sidotutti hienoihin kansiin uskonnollisia kirjoja, joita Malcolm lukutaidottomana ei voinut lukea. Hän aloitti rakennustyöt Edinburghin linnan kappelissa, jota nykyisin kutsutaan Margaretin kappeliksi.
Margaret ja Malcolm saivat kahdeksan lasta. Toisin kuin Malcolmin ensimmäisen liiton lapset, nämä saivat anglosaksiset nimet Edward, Edmund, Ethelred, Edgar, Alexander, David, Edith eli Matilda, ja Mary. Kolmesta pojasta tuli Skotlannin kuninkaita.
Malcolm sai surmansa Alnwickin taistelussa englantilaisia vastaan. Margaret kuoli marraskuussa 1093. Hänet julistettiin pyhäksi vuonna 1249.
We Got Love

We Got Love (myös #We Got Love) on australialaisen laulajan Jessica Mauboyn esittämä kappale, jolla hän edusti Australiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui loppukilpailussa 20. sijalle, ja sai yhteensä 99 pistettä (90 raatiäänestyksessä ja 9 puhelinäänestyksessä). Pelkillä puhelinäänien pisteillä kappale olisi sijoittunut finaalissa viimeiselle sijalle.
Lähteet.
Luurat

Luurat (Grallariidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon suvut luettiin kuuluviksi muurien heimoon, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella ne on erotettu siitä omaksi heimokseen. Luuriin kuuluu 4 sukua ja 53 lajia.
Luuralajeja tavataan Väli- ja Etelä-Amerikasta. Niiden elinympäristöä ovat metsien pohjakerrokset.Luurien ravintoa ovat hyönteiset.
Leena Lumme

Leena Marja Lumme (ent. Ahvonen-Mäkiö; s. 1. marraskuuta 1941 Hämeenlinna) on suomalainen opettaja ja kuvittaja. 
Lumme valmistui ylioppilaaksi 1960 ja kuvaamataidon opettajaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1967. Hän työskenteli opettajana eri oppilaitoksissaa vuodesta 1967 vuoteen 1982. Vuodesta 1982 hän on ollut freelancer-kuvittaja. Hän on kuvittanut yli 80 teosta.
Lumme syntyi everstiluutnantti Kokko Lumpeen ja arkistonhoitaja Kaija Miettisen perheeseen. Hänen toinen puolisonsa on arkkitehti Erkki Mäkiö. Lumpeen poika on muusikko Niko Ahvonen hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Elyne Mitchell

 Sibyl Elyne Keith Mitchell, o.s. "Chauvel" (30. joulukuuta 1913 Melbourne, Victoria, Australia – 4. maaliskuuta 2002 Corryong, Victoria, Australia) oli australialainen kirjailija
Melbournessa syntynyt Mitchell muutti perheensä mukana ennen ensimmäistä maailmansotaa Eurooppaan. Hänen isänsä oli kenraali Harry Chauvel. Avioiduttuaan Tom Mitchellin kanssa Elyne Mitchell opetteli hiihtämään ja voitti 1938 Kanadan syöksylaskumestaruuden. Esikoisteoksessaan "Australia's Alps" (1942) Mitchell kertoo retkistään miehensä kanssa vuoristomaisemissa. 
Mitchell tunnetuimpia teoksia on lastenkirjasarja, jonka aloitti "The Silver Brumby" (1958, suom. "Thowra, hopeaharja" ). Hän ryhtyi kirjoittamaan sitä, kun tytär halusi kiinnostavampia kirjoja. Useat kustantajat hylkäsivät sen, mutta ilmestyttyään se oli myyntimenestys. Sarjan viimeinen teos ilmestyi 1999. Muita hänen kirjojaan ovat Australian ratsuväestä Australian Light Horsesta kertova kirja, omaelämäkerta, aikuisten romaanit, Australian Alpeista kertova kirja sekä ympäristökysymyksiä käsittelevät kirjat.
Mitchellin ainoa suomennettu teos, lastenkirja "Thowra, hopeaharja" sai Children's Book Council of Australian vuotuisessa palkintojenjaossa 1959 kiitokset ("highly commended"). Kirjan pohjalta on tehty elokuva "Hopeaori" (1993), jonka on ohjannut John Tatoulis.
Digitaaliset osaamismerkit

Digitaaliset osaamismerkit on otettu käyttöön eri tavoin saavutetun osaamisen tunnistamisen ja tunnustamisen välineenä. Avointen osaamismerkkien (Digital Open Badges) suosio ja käyttöönotto on kasvussa. Suosio on lähtenyt liikkeelle Amerikasta ja on juurtunut hiljalleen Eurooppaan. Osaamismerkit ovat saaneet alkunsa osana massiivisia verkkokursseja (MOOC) ja tulevaisuudessa nähdäänkin niiden kulkevan toisiaan tukien. Kyseessä on digitaalinen merkki, joka visuaalisesti osoittaa henkilön osaamista.
Osaamismerkki koostuu tunnistekuvasta ja siihen liitetystä tietosisällöstä, josta selviää merkin nimi, myöntäjän tiedot, osaamiskriteerit sekä osaamiskuvaukseen vaadittavat todisteet (kuvakaappaus, verkkolinkki, verkko- asiakirja). Merkin saaja kerää osaamisellaan ansaitsemansa osaamismerkit omaan merkkireppuunsa (Mozilla Backpack). Merkkien käytöstä ja julkisesta jakamisesta päättää merkin saaja itse. Merkit voi linkittää osaksi omaa ansioluetteloa tai sosiaalisen median sivustolle kuten LinkedIn, Facebook, Kyvyt. tai Twitter. Merkkejä voidaan jo nyt jakaa myös eräissä suljetuissa verkko-oppimisympäristöissä kuten Moodlessa ja visualisoida siten esimerkiksi opintojen edistymistä. (Brauer &amp; Ruhalahti, 2014)
Osaamismerkkien myöntäminen Suomessa on vielä uutta. Merkeillä voidaan helposti dokumentoida osallistumista erilaisiin yksittäisiin koulutustapahtumiin todistusten sijaan, jolloin kaikki koulutukseen osallistuneet saavat merkin automaattisesti. Nämä merkit kuitenkin kertovat vain mihin tilaisuuteen saaja on osallistunut, mutteivät vielä kuvaa, millaista osaamista merkin saajalla on. Merkkejä voidaan myöntää vaihtoehtoisesti hakemukseen perustuen, jolloin osaamisen näyttäminen osaamiskriteerien mukaisesti, auttaa hakijaa arvioimaan omaa suoritustaan, ja hahmottamaan omaa osaamistaan kokonaisuutena. Osaamiskriteerit kertovat merkin tarkastelijoille selvästi millaista osaamista merkin saajalla on. (Brauer &amp; Ruhalahti, 2014)
Oppiminen Online on pelillistetty osaamisen kehittämisohjelma opetushenkilöstölle. 
Osaamismerkkejä laajemmin oppimisprosessissa hyödyntävää mallia (Brauer, Siklander, &amp; Ruhalahti, 2017) kutsutaan osaamismerkein ohjautuvaksi oppimiseksi (Digital Open Badge-driven Learning).
Ollie (laulaja)

Ollie (oikealta nimeltään Olli-Matti Kalliosaari, s. Pietarsaari) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on julkaissut kaksi albumia, jotka kummatkin on noussut albumilistan top-10:een.
Ollie on uransa alusta levyttänyt M-Eazy Music -levy-yhtiölle. Aluksi yhtiö teki yhteistyötä Universal Musicin kanssa, myöhemmin Sony Musicin. Ollien esikoissingle ”Ongelma” julkaistiin alkuvuodesta 2016 ja se on striimannut platinaa. Ollien kappaleita on striimattu Spotifyssa noin 30 miljoonaa kertaa. Esikoialbumi "Villi sydän" on ylittänyt striimeissä kultalevyyn oikeuttavan rajan ja se nousi korkeimmillaan yhdeksänneksi Suomen virallisella albumilistalla.
Toinen albumi "Laulut pimeän jälkeen" nousi heti julkaisunsa jälkeen viikolla 11/2021 Suomen virallisen albumilistan kahdeksannelle sijalle.
Ollie on tullut tutuksi myös Facebookissa julkaistuista mash-up-videoistaan. Syyskuussa 2017 hän julkaisi videon, jolla lauloi suomalaisia pop- ja rock-kappaleita Luis Fonsin ”Despacito”-hitin päälle. Video nousi nopeasti yhdeksi vuoden isoimmista viraalihiteistä ja sitä on katsottu jo yli miljoona kertaa. Yhteensä Ollien mash-up-videoita on katsottu yli kaksi miljoonaa kertaa.
Ollie on ollut ehdolla Emma-gaalassa kategorioissa vuoden tulokas (2018) ja vuoden iskelmä (2021).
Diskografia.
Singlet.
Videot 
Cover Versiot (ja muut Videot)
Salainen

Salainen () on kulmakunta ja entinen koulupiiri Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Salainen oli Halikon kunnan itäistä reuna-aluetta, joka kuuluu Joensuun kartanon entisiin maihin.
Salainen on pääasiassa peltomaata. Valtatie 1 halkoo Salaisten aluetta. Halikon kirkonkylän läpi virtaava Salitunoja saa alkunsa Salaisissa. Kulmakunnassa sijaitsee Pinetta-tuotteen tehdas sekä Salakallion leirintäalue. Salaisten pohjoisosassa sijaitsee Somerojan uhrilähde, jonka vettä pidettiin ennen vanhaan parantavana.
Salaisiin oli katsottu koulun paikkaa jo 1900-luvun alussa, mutta se päätettiinkin rakentaa Pajulaan. Pajula liitettiin kasvavaan Salon kauppalaan vuonna 1932, jolloin Halikossa syntyi tarve uudelle kansakoululle. Salaisten kansakoulu aloitti toimintansa syksyllä 1932 Hossian tilan rakennuksissa ja oma koulurakennus valmistui vuonna 1937. Kansakoulu lopetti toimintansa oppilaspulan vuoksi vuonna 1969.
Matasaari

Matasaari on saari Espoossa Soukan kaupunginosan itäisimmässä osassa.
Matasaari sijaitsee Ryssjeholmsfjärdenin merialueen länsiosassa. Mantereesta sen erottaa kapea vesiväylä ja se on yhdistetty mantereeseen sillalla. Saaren pinta-ala on noin 3,5 hehtaaria. Merialueen muista saarista Ryssjeholmen ja Pirisaari sijaitsevat noin 1–2 kilometriä Matasaaresta koilliseen. Granholmen puolestaan sijaitsee puolentoistasataa metriä Matasaaresta koilliseen. Suinonsalmi, joka erottaa Soukan Suvisaaristosta, sijaitsee kolmisensataa metriä Matasaaresta eteläkaakkoon, ja sen kautta on vesiliikenneyhteys Moisöfjärdenin merialueelle.
Alueen lahdet ovat matalia, ruovikkoisia kosteikkoja ja myös Matasaaren rannat ovat suurelta osin ruovikoituneet, rantakallioita on jonkin verran. Hanikan luontopolku sijaitsee Matasaaren lounaispuolella.
Insinööri Bergroth osti Matasaaren koillispuolella olevan Granholmenin saaren vuonna 1872. Kauppaan oletettavasti kuului myös Matasaari sekä viereinen Lilla Mataskär. Ei ole tiedossa mitä Bergroth aikoi Matasaarella tehdä, mutta saari todennäköisesti sisältyi Granholmenista tehtyyn kauppaan vaikka virallisesti tätä ei kauppakirjassa mainittu.
Vuonna 1895, kun Matasaaren koulurakennusten rakentaminen alkoi, vuokrasi Bergroth saaren nimellistä korvausta vastaan. Matasaarta kutsuttiin koulurakennusten valmistuttua myös nimellä Skolholmen. Muutama vuosi myöhemmin Bergroth varsinaisesti lahjoitti saaren lahjakirjalla Svenska Folkskolans Vänner (SFV) yhdistykselle. Yhdistyksen johtama ruotsinkielinen koulutoiminta jatkui vuoteen 1966 saakka.
Espoon ruotsalainen seurakunta osti kiinteistön lahjoitus- ja lainavaroin vuonna 1968 ja alkoi järjestää paikalla kristillistä leiritoimintaa. Ostoa varten perustettiin säätiö nimeltään Mataskärstiftelsen r.s. hallinnoimaan kiinteistöä. Matasaarta kutsuttiin leiritoiminnan alettua myös nimellä Lägerholmen. Ensimmäinen leiri pidettiin toukokuussa 1969.
Rakennusten kapasiteetti ei kuitenkaan riittänyt pitämään yllä leiritoimintaa, joten vuonna 1977 rakennettiin majoitusrakennus saaren itäpuolelle. Vuonna 1993 saareen valmistui kappeli. Leirikeskuksessa järjestettiin rippikoululeirejä sekä lapsi- ja diakonialeirejä. Syksyisin, talvisin ja keväisin leirikeskusta vuokrattiin myös ulkopuolisten käyttöön esimerkiksi kurssien, kokousten ja leirien pitopaikaksi. 
Vuonna 2021 Mataskärstiftelsen myi saaren yksityisomistukseen kaikkine rakennuksineen ja samalla kappelirakennus muutettiin tavalliseksi rakennukseksi.
Viorica Dăncilă

Vasilica Viorica Dăncilă (s. 16. joulukuuta 1963 Roșiorii de Vede, Romania) on romanialainen poliitikko, joka valittiin tammikuussa 2018 maan ensimmäiseksi naispuoliseksi pääministeriksi. Euroopan parlamentin jäsenenä hän toimi 2009–2018.
Nuoruus, opiskelu ja työura.
Dăncilă syntyi vuonna 1963 eteläisessä Teleormanin piirikunnassa Roșiorii de Veden kaupungissa. Hän valmistui 1988 Ploieștin Öljy- ja kaasuyliopistosta. Hän toimi 1989–1997 opettajana Videlessä.
Dăncilă työskenteli 1998–2009 romanialaisessa öljy-yhtiö Petromissa tuotannon valvontaan liittyvissä tehtävissä. Maisteriksi hän valmistui 2006 Bukarestin Politiikan tutkimuksen ja julkishallinnon kansallisyliopistosta.
Poliittinen ura.
Dăncilă liittyi 1996 sosiaalidemokraattisen puolueeseen (PSD). Hän toimi 2000–2003 PSD:n Videlen naisten järjestön puheenjohtajana ja istui 2004–2008 Videlen kunnanvaltuustossa. Teleormanin piirikunnanvaltuustossa Dăncilă oli 2008–2009.
Hänestä tuli europarlamentaarikko 21. tammikuuta 2009, kun Titus Corlățean ja Cătălin Nechifor siirtyivät Euroopan parlamentista Romanian parlamenttiin. Dăncilă valittiin jatkokaudelle vuoden 2009 eurovaaleissa. Dăncilă toimi 2010–2014 PSD:n naisten järjestön varapuheenjohtajana ja 2014–2015 virkaatekevänä puheenjohtajana. Vuonna 2015 hänestä tuli virallinen puheenjohtaja. Eurovaaleissa 2014 Dăncilă valittiin toistamiseen europarlamenttiin.
Dăncilă nimettiin tammikuussa 2018 Romanian ensimmäiseksi naispuoliseksi pääministeriksi Mihai Tudosen eron jälkeen. Hän on Romanian kolmas pääministeri seitsemän kuukauden sisään. Dăncilăa pidetään PSD:n puoluejohtajan Liviu Dragnean liittolaisena, joka ei itse voi asettua pääministeriksi vaalirikkomusten takia. Dăncilă on luvannut vähentää byrokratiaa, nostaa palkkoja ja rakentaa tuhansia kilometrejä uusia valtateitä ja rautateitä. Dăncilăn hallitus kaatui lokakuussa 2019 luottamuslauseäänestyksessä.
Dăncilă asettui ehdokkaaksi presidentivaalissa syksyllä 2019. Toisella kierroksella hänellä on vastassaan presidentti Klaus Johannis, jonka odotetaan voittavan vaalin. Johannis valittiinkin toiselle kaudelle yli 60% ääniosuudella presidentinvaalien toisella kierroksella marraskuussa 2019.
Koppi ja kova luu

Koppi ja kova luu on kuvanveistäjä Sakari Peltolan humoristinen taideteos, joka sijaitsee Turun ylioppilaskylän kupeessa suositun kuntoilureitin varrella. Nimensä mukaisesti veistos koostuu koirankopista ja luusta. "Koppi ja kova luu" on valmistunut jo vuonna 2003, mutta se on etsinyt paikkaansa Turkua ennen Loimaalta, Karkkilasta ja Helsingistä Alppilan puistosta.
Kivistä teosta saa koskettaa, sen päälle voi kiivetä ja sitä vasten voi tehdä vaikka lihaskuntoliikkeitä. Tämän takia sitä on nimitety käyttötaideteokseksi. 
"Koppi ja kova luu" oli osa Turun kulttuuripääkaupunkivuoden Kulttuurikuntoilun keskuspuisto -hanketta. Teos paljastettiin vuonna 2011. Hankkeen ajatuksena oli käyttää taidetta liikunnan innoittajana, yhdistää käytettävyys ja luova työ. Hankkeeseen liittyen julkistettiin aiemmin kuvataiteilija Oona Tikkaojan "Piiloleikki" -teos ja Eero Merimaan "Joitakin teknokukkasia."
Kaikki mitä rakastin

”Kaikki mitä rakastin” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Leon kappale, joka julkaistiin singlenä 1. syyskuuta 2017. Kappale on viides singlejulkaisu Leon debyyttialbumilta, ja sen on säveltänyt ja sanoittanut Leo yhdessä tuottaja Aki Sihvosen kanssa. Leon mukaan kappale sai alkunsa, kun ”olin tosi maassa ja hukassa itseni kanssa. Tää on sellanen biisi joka vaan tuli ja teksti oli samantien siinä”. Leo soitti kappaleen Sihvoselle albumin olessa jo valmis, mutta yhdessä he kuitenkin päättivät lisätä sen levylle viime hetkellä.
”Kaikki mitä rakastin” nousi parhaimillaan Suomen radiosoittolistan sijalle 14 ja striimauslistan sijalle 45. Toukokuussa 2018 kappale striimasi kultaa. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Ville Juurikkala. Videon idea oli ollut Juurikkalalla jo useita vuosia, mutta hän ei ollut vielä löytänyt sopivaa artistin ja kappaleen yhdistelmää jossa toteuttaa sitä. Video kuvattiin yhdellä otolla, jota varten Leo juoksi kymmenen kilometriä, ennen kuin Juurikkalan mielestä ”se tuska alkoi näyttää edes sinne päin oikealta miten mä olin aikanaan oman päänsisäinen tuskani kokenut”.
Triadimenoli

Triadimenoli (C14H18N3ClO2) on triatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa fungisidina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämmössä triadimenoli on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin niukasti veteen ja paremmin muun muassa etanoliin, ketoneihin, dikloorimetaaniin ja ksyleeniin. Triadimenolin fungisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää sienten tarvitsemien ergosterolien biosynteesin. Triadimenoli on triadimefonin aineenvaihduntatuote ja sitä muodostuu kasveissa triadimefonista.
Valmistus ja käyttö.
Triadimenolia valmistetaan pelkistämällä triadimefonia alumiini-isopropoksidilla. Triadimenolia käytetään torjumaan muun muassa ruostesieniä ja homeita muun muassa vilja-, kasvis-, hedelmä- ja tupakkaviljelmillä. Yhdiste levitetään jauheena tai liuoksena ja sitä voidaan myös käyttää siementen päällystämiseen. Triadimenoli on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionin alueella.
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1977–1978

Saksan Bundesliigan kausi 1977–1978 oli järjestyksessään 15. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 6. elokuuta 1977 ja päättyi 29. huhtikuuta 1978. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Borussia Mönchengladbach. 
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasoissa, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1976–1977.
Karlsruher SC, Tennis Borussia Berlin ja Rot-Weiss Essenin putosivat 2. Bundesliigaan edellisen kauden päätteeksi. Heidän tilalleen nousivat FC St. Pauli, VfB Stuttgart ja TSV 1860 München.
Kauden yhteenveto.
Kausi 1977–1978 päättyi tavallista aikaisemmin johtuen Argentiinan MM-kisoista. Mestaruuden voitti historiallisen niukasti FC Köln maalieron turvin. Köln päätyi tasapisteisiin Borussia Mönchengladbachin kanssa. Ennen viimeistä kierrosta Köln ja Mönchengladbach olivat tasapisteissä, mutta Kölnillä oli tuolloin turvallisen tuntuinen, 10 osumaa parempi maaliero kuin Mönchengladbachilla. Mönchengladbach onnistui kuitenkin kaventamaan eroa maali maalilta viimeisellä kierroksella, kun se voitti Dortmundin lopulta 12–0. Köln voitti kuitenkin viimeisellä kierroksella vieraissa jumboksi jääneen St. Paulin 0–5. Näin joukkue kruunattiin historiansa toista kertaa Bundesliigan mestariksi ja samalla päättyi Bayern Münchenin ja Mönchengladbachin 9 vuotta kestänyt dominanssi Bundesliigassa.
Putoajat olivat selkeällä erolla TSV 1860 München, 1. FC Saarbrücken ja FC St. Pauli. Maalipörssin voiton veivät nimiinsä Müllerit Dieter ja Gerd 24 osumalla. Maalipörssin voitto oli Gerd Müllerille uran seitsemäs ja samalla viimeinen sekä Dieter Müllerille toinen ja samalla myös viimeinen.
Tulokset.
Väärätähti

Väärätähti on Erin Hunterin kirjoittamissa Soturikissat-kirjasarjan kirjoissa esiintyvä hahmo. 
Elämä.
Syntymä.
Väärätähti syntyi lehtisateen aikaan, valtavassa myrskyssä. Sadekukka (Väärätähden emo) synnytti pennut muista kuningattarista poikkeavasti puunrungon suojissa myrskyltä. 
Väärätähden alkuperäinen nimi oli Myrskypentu, jonka hän sai myrskyn mukaan, jossa syntyi. Ollessaan viiden kuun ikäinen, Väärätähti, silloinen Myrskypentu, tippui jokeen aurinkokiviltä, ja mursi leukaluunsa
. Tämän johdosta Sadekukka vaihtaa Myrskypennun Vääräpennuksi, ja hylkää pentunsa. Tästä onnettomuudesta johtuen Väärätähdestä tehtiin oppilas myöhään.
Oppilasaika.
Väärätähdestä tehtiin oppilas, kun hän pelasti klaanitoverinsa Okrahännän pennut Harmaapennun ja Pajupennun haikaralta. Tästä katkeroitui monta oppilasta, kuten Kuoriaistassu, sillä tämä oli ollut auttamassa haikaran lopullisessa häädössä. Väärätassu sai mestarikseen Setrikarvan, koska tämä oli epäillyt Väärätähden uskollisuutta klaanilleen kaikista eniten. Väärätähden oppilasaikana tämän emo Sadekukka kuoli.
Soturina ja varapäällikkönä.
Kun Väärätähdestä tehtiin vihdoin soturi, hänen tavallinen soturiaikansa ei ehtinyt kestää kovinkaan kauan, sillä hänen isänsä Simpukkasydän luopui varapäällikkyydestä ja Raetähti valitsi uudeksi varapäälliköksi Väärätähden, silloisen Vääräleuan. Soturina Väärätähti valitsi kumppanikseen Pajutuulen.
Päällikkönä.
Väärätähdestä tuli päällikkö, kun Raetähti menehtyi. Väärätähti kuoli viheryskään kirjassa "Vaarallinen polku."
Matkan varrelta

Matkan varrelta (1985) on Maarit Nissilän kubistinen pronssiveistos Vähäheikkilässä. Kaksi hahmoa istuu penkillä: heistä on vaikea tietää, ovatko he juuri kohdanneet, vai kenties jo lähtemässä eri suuntiin. Teos sijaitsee osoitteessa Kupittaankatu 146 Osuuspankin palvelupisteen edustalla ja onkin Osuuspankin tilaama mäkitupalaisyhdistyksen aloitteesta. 
Teos viittaa taiteilijan mukaan paikan historiaan, sillä mäkitupalaisten asuttamalla alueella on aiemmin ollut majatalotoimintaa. Siellä ihmiset ovat kohdanneet kukin reiteillään omiin päämääriinsä. Symboliikkaa korostaa vielä teoksen sijoittamispaikaksi valittu risteys. "Matkan varrelta" kertoo kohtaamisten merkityksestä arkipäivässämme.
Nadija Volynska

Nadija Volynska (; s. 18. huhtikuuta 1984 Lviv, Ukrainan SNT) on ukrainalainen suunnistaja. Volynska on saavuttanut sprintin hopeaa Invernessin MM-kilpailuissa 2015. Samoissa kilpailuissa hän oli keskimatkan kuudes ja pitkän matkan yhdeksäs. EM-kilpailuissa hänellä on kaksi hopeaa sprintistä vuosilta 2014 ja 2016. Seuratasolla Volynska edustaa ruotsalaista OK Orionia. Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailuissa hän on sijoittunut kahdesti kolmanneksi vuosina 2015 ja 2016.
Kim Väisänen

Kim Jarkko Kristian Väisänen (s. 3. maaliskuuta 1972 Tuusniemi) on suomalainen startup-sijoittaja ja yrittäjä. Väisänen on opiskellut taloustieteitä Joensuun yliopistossa.
Ura.
Vuonna 1997 Väisänen perusti tietojen hävitykseen erikoistuneen yrityksen Blancco yhdessä Janne Tervon kanssa. Otsakorven säätiö palkitsi Väisäsen ja Tervon vuonna 2002 Otsakorven palkinnolla heidän henkilökohtaisesta panoksestaan ja yrittäjärohkeudestaan, minkä ansiosta Blancco kansainvälistyi nopeasti alansa edelläkävijäksi. Yritys voitti vuonna 2012 Ernst &amp; Youngin (nykyisin EY) järjestämän valtakunnallisen Entrepreneur of the Year -kilpailun. Tieto- ja viestintätekniikan uutislehti Tietoviikko valitsi Blanccon vuoden Tivi-yritykseksi vuonna 2013. Väisänen myi Blanccon vuonna 2014 brittiläiselle Regenersis Plc RGS:lle.
Outokumpulaislähtöinen Väisänen valittiin vuoden ulkopohjoiskarjalaiseksi vuonna 2016.
Startup-sijoittajana toimivan Väisäsen ensimmäisiä sijoituksia oli puhelinkoppeja ja hiljaisia tiloja valmistava Framery. Framery oli Deloitten FAST 500 -listalla ja Euroopan 36. nopeimmin kasvanut yritys vuonna 2017.
Väisänen on ollut voittamassa kahdesti tasavallan presidentin kansainvälistymispalkintoa, vuonna 2012 Blanccon toimitusjohtajana ja 2017 Frameryn hallituksen puheenjohtajana. Frameryn hallituksen puheenjohtajuus päättyi vuonna 2018, kun Framery myytiin pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partnersille. 
Hallitusammattilaisena Väisänen oli vuonna 2022 Ajatuspaja Liberan hallituksen puheenjohtaja ja FIBANin hallituksen varapuheenjohtaja. Hän on myös asuntosijoittamiseen erikoistuneen Asuntosalkku Suomi Oy:n hallituksen jäsen.
Väisänen on kirjoittanut kolumneja useaan eri mediaan ja julkaisi vuonna 2018 ensimmäisen tietokirjansa Väärää vientiä (Alma Talent), jossa hän kävi läpi monipuolisesti vientiyritysten sudenkuoppia.
Suomalainen yksityisten enkelisijoittajien voittoa tavoittelematon yhdistys Finnish Business Angel Network eli FiBAN palkitsi Väisäsen vuoden suomalaisena bisnesenkelinä vuonna 2017.
Tositelevisio.
Väisänen oli yksi viidestä bisnesenkelistä Rabbit Films Oy:n tuottamassa tositelevisiosarjassa "Leijonan luola", jota esitettiin Suomessa Nelosella, Jimillä ja Ruutu -nettitelevisiossa vuonna 2018. Väisänen palasi ohjelman uudistettuun versioon "Leijonan luola Suomi", jota esitettiin kahdeksan jaksoa syksyllä 2023. 
Yksityiselämä.
Väisänen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
General Knas

General Knas, oikealta nimeltään "Ivan Olausson Klatil ("syntynyt 31. maaliskuuta 1978), on ruotsalainen reggaemuusikko, joka tunnetaan synkästä laulutyylistään. Hän on jäsenenä yhtyeessä Svenska Akademien.
Nuoruus ja Svenska Akademien.
General Knas syntyi 1978 ja kasvoi Warmehollassa Svalövsin kunnassa Skånessa. Hän on myös asunut Hörbyssä. Lukioikäisenä hän muutti Landskronaan, jossa hän päätyi samalle luokalle Carl-Martin Vikingssonin kanssa. Vikingsson ja Simon Vikokel perustivat bändin Svenska Akademien nimillä "Sture Allén den yngre" och "Don Cho". General Knas liittyi mukaan ryhmään kolmanneksi jäseneksi ja ohjasi ryhmän enemmän kohti reggaeta ja dancehallia.Trio julkaisi vuonna 2001 debyytti-EP:n Snapphaneklanen..
Lokakuussa 2009 ryhmä ilmoitti verkkosivuillaan, että he lopettavat, mutta vuonna 2013 he kiersivät kymmenkunta eri paikkakuntaa Ruotsissa.
Sooloura.
General Knas julkaisi ensimmäisen soololevynsä vuonna 2006 nimeltään "Äntligen har rika människor fått det bättre". Levyn tuottajina oli muun muassa Kapten Röd ja Partillo.
"Charmörerna presenterar General Knas med Vänner" julkaistiin vuonna 2009. Levy oli aikaisempaa enemmän dancehall-tyyliä. Levyllä on runsaasti vierailevia artisteja, kuten Syster Sol, Titti Tång ja Kapten Röd.
General Knasin kolmas albumi, "Kärlek och Revolt!," julkaistiin elokuussa 2011. Lars på Bas on osallistunut musiikin tekemiseen ja levyn on tuottanut Mowgli.
Elokuussa 2011 General Knas päätyi sanomalehtien etusivulle, kun hän uuden singlensä "12/12" lehdistötiedoteen kanssa lähetti pussillisen hampunsiemeniä Dagens Nyheterin kulttuuritoimitukseen.
General Knasin neljäs soololevy, "Folkets Röst" julkaistiin syyskuussa 2014. Sen tuottivat Kap10 (Kapten Röd), Partillo, One Drop ja Lancealot. Vierailevia artisteina ovat Kapten Röd, AKI, Vic Vem ja Ras Daniel.
Elias Laitamäki

Elias Laitamäki (s. 21. elokuuta 2000 Seinäjoki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura.
Seuraura.
Laitamäki on S-Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Vaasan Sportin C-nuoriin kaudeksi 2015–2016, jolloin Laitamäki toimi joukkueen kapteenina. Hän oli Sportin tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa Tobias Åkermanin kanssa tehoilla 1+4=5 sekä C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 10+7=17. Kaudeksi 2016–2017 Laitamäki palasi kasvattajaseuraansa S-Kiekkoon, jonka miesten joukkueessa hän debytoi vain 16-vuotiaana tehden Suomi-sarjan runkosarjassa 15 ottelussa tehot 3+1=4.
Kaudeksi 2017–2018 Laitamäki palasi Vaasan Sportiin, jossa hänen alkukautensa eteni pääasiassa seuran A-nuorissa. Laitamäki oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja viidellä osumallaan. Helmikuussa 2018 hänet nostettiin Sportin SM-liigarinkiin. Laitamäelle avautui paikka joukkueen kokoonpanosta William Wrennin lähdettyä siirtotakarajalla Rauman Lukkoon ja hän teki näin ollen liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana 2. maaliskuuta 2018 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Laitamäki merkittiin heti Sportin ykköspuolustajapariin Tony Sundin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa lopulta 13.55 minuuttia. Laitamäki keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kiinnipitämisestä. Hän pelasi SM-liigassa kauden aikana neljä runkosarjaottelua.
Toukokuussa 2018 Laitamäki teki kaksivuotisen SM-liigasopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa. Laitamäki pelasi kauden aikana SM-liigassa seitsemän runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi miesten pelejä myös 14 ottelun verran lainalla Mestis-joukkue KOOVEE:ssä. Kauden 2019–2020 Laitamäki aloitti lainalla KOOVEE:ssä, jossa hän pelasi lähes koko kauden. Ilveksessä Laitamäki pelasi kaksi ottelua. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin kauden ensimmäisessä liigaottelussaan 1. marraskuuta 2019 Saimaan Palloa vastaan.
Laitamäki siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella Turun Palloseuraan. Joukkuetta valmensi hänelle Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueesta tuttu Raimo Helminen, jonka valmennustyylistä Laitamäki kertoi pitävänsä seuraa valittaessa. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin TPS:n U20-joukkueessa ja Laitamäki pelasi vain viisi SM-liigaottelua. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2021 hänen sopimuksensa purettiin.
Maajoukkueura.
Laitamäki on pelannut 24 nuorten ja kaksi poikien maaottelua. Hänet valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2018 turnaukseen, mutta Laitamäki putosi kuitenkin viimeisten joukossa lopullisesta kisajoukkueesta.
Pelityyli.
Laitamäki on kuvaillut itseään hyvin liikkuvaksi ja peliä lukevaksi kahden suunnan puolustajaksi. Hän on aikaisemminkin ollut enemmän puolustava puolustaja, mutta hän on hyvän laukauksensa ansiosta vaarallinen hyökkäyspelissä.
Muuta.
Laitamäen isoveli Juho-Erik pelasi omalla urallaan puolustajana yhdeksän SM-liigaottelua Vaasan Sportissa.
Hitsaajat

Hitsaajat -nimisiä veistoksia ovat:
Saksan jalkapallon 1. Bundesliiga 1978–1979

Saksan Bundesliigan kausi 1978–1979 oli järjestyksessään 16. Bundesliigan, Länsi-Saksan pääsarjan, kausi. Se alkoi 11. elokuuta 1978 ja päättyi 9. kesäkuuta 1979. Hallitsevana mestarina kauteen lähti 1. FC Köln. 
Sarjajärjestelmä.
Jokainen joukkue pelasi kaksi peliä toisiaan vastaan joukkue, yhden kotona ja yhden vieraissa. Joukkueet saivat kaksi pistettä voitosta ja yhden pisteen tasapelistä. Jos kaksi tai useampi joukkueista oli tasapisteissä, sijoitus määräytyi maalierolla ja jos vielä tasan, niin tehdyt maalit ratkaisivat. Joukkue, jolla oli eniten pisteitä kruunattiin mestariksi ja kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putosi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesliigaan.
Joukkuemuutokset kaudesta 1977–1978.
TSV 1860 München, 1. FC Saarbrücken ja FC St. Pauli putosivat edellisen kauden päätteeksi 2. Bundesliigaan. Heidät korvasivat Arminia Bielefeld, SV Darmstadt 98 ja 1. FC Nürnberg.
Kauden yhteenveto.
Mestaruuden voitti ensimmäistä Bundesliigan ja neljättä Saksan mestaruutta juhlinut HSV, pisteen erolla toiseksi sijoittuneeseen VfB Stuttgartiin. HSV teki eniten ja päästi vähiten maaleja. Joukkueen paras maalintekijä oli englantilainen Kevin Keegan 17 maalillaan. Maalipörssin voitti Düsseldorfin Klaus Allofs 22 maalillaan.
Kaikki kaudeksi 1978–1979 1. Bundesliigaan nousseet joukkueet putosivat. 16. sijalle jäi Arminia Bielefeld, toiseksi viimeiseksi FC Nürnberg ja viimeiselle sijalle SV Darmstadt 98.
Tulokset.
Suomen Jätskiauto

Suomen Jätskiauto Oy on suomalaisomistuksessa oleva vuonna 2014 perustettu yritys. Se myy jäätelöä jäätelöautoilla. Vuoden 2018 sesonkiaikaan Suomen Jätskiauto työllisti noin 110 työntekijää. Suomen Jätskiauton toiminta perustuu franchising-yrittäjyyteen.
Jäätelöä myydään vähintään neljän kappaleen pakkauksissa ja joitain erikoistuotteita, kuten mansikkakakkua ja soivaa leluautoa yksitellen. Valikoimassa on myös valmisleivonnaisia, kuten minikroisantteja. Jätskiautoissa on usein uutuuksia ja tarjouksia, jotka lukevat heidän posti- ja nettiesitteessään.
Pysähdyspaikkoja on maanlaajuisesti noin 60 000 kappaletta.
Historia.
Suomen Jätskiauton toimitusjohtaja Veijo Laitinen päätti perustaa Suomen Jätskiauton Kotijäätelön lopettamisen jälkeen muiden yrittäjien kanssa vuonna 2014. Vanhoilla yrittäjillä oli Veijo Laitisen mukaan tieto siitä, miksi toiminta ei ollut kannattavaa. Suomen Jätskiauto ei esimerkiksi toimi talvisin.
Muodollinen subjekti

Muodollinen subjekti on semanttisesti tyhjä lauseenjäsen, jonka olemassaolon lauseen muoto- ja intonaatiorakenne määräävät. Muodollisia subjekteja ovat esim. englannin ja ruotsin sääverbien subjektit seuraavissa kahdessa esimerkissä. 
It rains a lot. 
Det regnat mycket. 
Kirjakielessä suomen sääverbit eivät vaadi muodollista objektia, mutta usein lauseen alkukenttään silti sijoitetaan kohtalaisen merkityksetön NP. Seuraavassa esimerkissä lienee itsestäänselvää, ettei sisällä sada, joten sanan "ulkona" käyttämiselle lienee jokin muu motivaatio kuin puhdas semantiikka. 
Ulkona sataa.
Mercedes Aráoz

Mercedes Rosalba Aráoz Fernández (s. 5. elokuuta 1961 Lima, Peru) on perulainen poliitikko ja taloustieteilijä. Hän on toiminut usaeissa ministerin tehtävissä, ja vuonna 2017 hänet valittiin Perun pääministeriksi. Aráoz on myös taloustieteen professori ja ollut Perun edustajana Latinalaisen Amerikan kehityspankissa.
Elämä ja ura.
Mercedes Aráoz syntyi vuonna 1961. Hän valmistui taloustieteistä Tyynenmeren yliopistosta ja suoritti sen jälkeen maisterin ja tohtorin tutkinnot Miamin yliopistossa. Hän on tämän jälkeen toiminut Tyynenmeren yliopiston kansainvälisen polaiheisiin, jotka liittyvät poiittisen talouden apulaisprofessorina. Aráoz on erikoistunut tutkimustyössään muun muassa kauppapoliittiisiin sopimuksiin ja kilpailupolitiikkaan.
Aráozin ura julkishallinnossa alkoi vuonna 2002, kun hän toimi varaulkomaankauppaministerin neuvonantajana. Alan Garcían hallituksessa 2006–2011 hän toimi useissa ministerin tehtävissä. Ensin hän oli 2006–2009 ulkomaankauppa- ja matkailuministeri, vuonna 2009 tuotantoministeri ja vuosina 2009–2010 valtiovarainministeri. Aráoz oli Perun ensimmäinen naisvaltiovarainministeri, ja hänen ansioksi lasketaan Perun tekemät vapaakauppasopimukset Yhdysvaltain, Kanadan ja Singaporen kanssa.
Aráoz oli asettumassa 2011 Garcían PAP-puolueen presidenttiehdokkaaksi, mutta heikkojen kannatuslukujen takia hän vetäytyi presidenttikilvasta. Aráoz jätti tämän jälkene hetkeksi Perun ja toimi 2012–2015 edustajana Latinalaisen Amerikan kehityspankissa.
Pedro Pablo Kuczynski valitsi vuonna 2016 Aráozin toiseksi varapresidenttiehdokkaakseen. Kuczynskin voitettua presidentinvaalit Aráozista tuli toinen varapresidentti. Samalla järjestyissä parlamenttivaaleissa hänet valittiin myös Perun parlamenttiin. Aráoz nousi tämän jälkeen maan pääministeriksi. Hän oli kolmas nainen virassa.
Visiiri (muinainen Egypti)

Visiiri (muinaisegyptiksi "djat", "tjat" tai "tjati") oli muinaisessa Egyptissä pääministeriä vastaava virkamies ja maan hallituksen johtaja. Visiirillä oli Egyptissä eniten valtaa kuninkaan jälkeen. Visiiri johti Egyptin hallituksen jokapäiväistä toimintaa ja toteutti kuninkaan linjaukset jakamalla tehtävät hallituksen osastojen kesken. Visiirin alla olivat Egyptin maatalous, talous, laki, sotavoimat, arkkitehtuuri, sisäasiat ja uskonto. Visiiri toimi myös suurten monumenttien kuten pyramidien ja temppelien valvojana sekä usein myös suunnitteli ja rakennutti ne.
Visiiriltä vaadittiin hyvin monipuolista osaamista: hänellä oli oltava kirjurin koulutus sekä kirjanpitäjän, arkkitehdin, asianajajan, tuomarin, historioitsijan, maanviljelijän ja papin taidot. Hänen edellytettiin noudattavan "maatin" lakia, ja hän kantoikin Maat-jumalan amulettia virkatunnuksenaan. Visiirin odotettiin myös olevan rehellinen, harkitseva ja tasapuolinen tuomioissaan.
Kuningas valitsi visiirin yleensä omien sukulaistensa joukosta. Usein visiiriksi nousi kuninkaan poika. Visiirit olivat kahta poikkeusta lukuun ottamatta miehiä. Uuden valtakunnan aikana 1570–1069 eaa. Ylä-Egyptillä ja Ala-Egyptillä oli kummallakin oma visiirinsä. Visiirin virka lakkautettiin sen jälkeen, kun Egyptistä oli tullut Rooman provinssi vuonna 30 eaa.
Eräs tunnetuimmista visiireistä oli Imhotep (2667–2600 eaa.), joka palveli faarao Djoseria. Hän ei poikkeuksellisesti ollut kuninkaan omasta perheestä vaan omilla ansioillaan asemaansa noussut tavallinen egyptiläinen.
FreeSki

Laskettelukeskus Freeski on talviurheilukeskus Ruokolahden Salosaaressa, neljän kilometrin päässä Rasilan keskustaajamasta ja 20 kilometrin päässä Imatran keskustasta. Se on Joutsenon Myllymäen ja Rautjärven Konka Skin ohella yksi kolmesta Etelä-Karjalan laskettelukeskuksesta.
Keskuksessa on kuusi valaistua laskettelurinnettä ja kolme hissiä. Pisin rinne on noin 500 metriä pitkä ja korkeusero suurimmillaan 70 metriä. Rinteet ovat vaikeusasteeltaan erittäin helppoja, helppoja, keskivaikeita ja vaikeita. Kaksi rinteistä on muovattu lautailuun ja freestylehiihtoon sopiviksi ”streeteiksi”, joiden temppumaastoon kuuluvat reilit, boksit ja half-pipe. Freeskin ympäristössä kulkevat maastohiihtoladut, jotka yhdistyvät kunnan latuverkkoon, sekä moottorikelkkareitti. Freeskin palveluihin kuuluvat muun muassa hiihtokoulu, suksihuolto, välinevuokraus, kahvio-ravintola ja kota omien eväiden valmistukseen.
Ruokolahden FreeSkin rinteisiin avautui vuonna 2019 alamäkipyöräilyyn reittejä tarjoava Saimaa Bikepark, joka on auki kesäisin. 
Freeski toimi aiemmin nimellä Leijonarinteet, ja se oli kannattamattona suljettuna useita vuosia 2000-luvun alussa. Vuonna 2006 keskus avattiin uudella Ruokolahti Freeski -nimellä. Sen jälkeen hiihtokeskus on kehittynyt vauhdilla ja kerännyt runsaasti vierailijoilta.
Hilda Heine

Hilda Heine (s. 6. huhtikuuta 1951 Jaluit, Tyynenmeren saarten huoltohallintoalue) on marshallinsaarelainen poliitikko ja pedagogi. Hänet valittiin vuonna 2016 Marshallinsaarten presidentiksi. Hän oli valtion ensimmäinen naispresidentti. Heine oli sitä ennen toiminut muun muassa monissa saarten koulutusta kehittävissä tehtävissä ja maan opetusministerinä. Hän oli myös ensimmäinen marshallinsaarelainen, joka suoritti tohtorin tutkinnon. Tammikuussa 2024 Heine aloitti uudelleen Marshallinsaarten presidenttinä.
Tausta ja yksityiselämä.
Hilda Heine syntyi Jaluitin atollilla vuonna 1951. Hänen vanhempansa olivat Bourne ja Kathy Heine. Isä toimi pastorina. Hilda kasvoi Jaluitilla ja kävi siellä peruskoulunsa. Hän muutti lukiota varten Majuroon ja sen jälkeen korkeakoulututkintoa varten Yhdysvaltoihin. Heine suoritti 1970 alemman korkeakoulututkinnon Oregonin yliopistossa ja maisterin tutkinnon Havaijin yliopistosta 1975.
Heine on naimisissa Thomas Kijinerin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Opetustehtävissä ja -hallinnossa.
Heine työskenteli valmistuttuaan Marshallinsaarilla Marshall Islands High Schoolin opettajana 1975–1980 ja opinto-ohjaajana 1980–1982. Community College of Micronesian täydennyskoulutusohjaajana Heine toimi 1982–1986, 1986–1990 College of Micronesian Majuron kampuksen hallintohenkilönä. Collegen rehtorina hän toimi 1990–1992.
Heine työskenteli vuodet 1992–1995 Marshallinsaarten opetusministeriössä. Hän asui 1995–2006 Honolulussa, jossa hän oli Pacific Resources for Education and Learningin palkkalistoilla. PREL:ssä hän jatkoi 2006–2011, jolloin hän toimi Majurolla ohjelmajohtajana. Heine suoritti 2004 väitöstutkimuksensa Etelä-Kalifornian yliopistoon. Hän oli ensimmäinen marshallinsaarelainen tohtori.
Poliittinen ura.
Ministerinä.
Heine valittiin 2011 Marshallinsaarten parlamenttiin. Hän oli tuolloin 33-jäsenisen parlamentin ainoa nainen. Heine valittiin Christopher Loeakin hallituksen opetusministeriksi.
Presidenttinä.
Heine valittiin uudelleen parlamenttiin vuoden 2015 vaaleissa, joissa yhteensä kolme naista sai paikan. Heine nousi tammikuussa 2016 Marshallinsaarten presidentiksi. Vain kolme viikkoa presidenttinä toimineen Casten Nemran saatua epäluottamuslauseen parlamentti valitsi Heinen tämän seuraajaksi. Heinellä ei ollut vaaleissa vastaehdokkaita. Parlamentaarikoista 24 äänesti Heinen puolesta, kuusi äänesti tyhjää ja kolme oli poissa.
Tammikuussa 2020 valittiin David Kabua Heinen seuraajaksi Marshallinsaarten uudeksi presidentiksi. Heine valittiin uudelleen presidentiksi vuoden 2023 vaaleissa ja hän vannoi virkavalansa 3. tammikuuta 2024.
Poliittisia kantoja.
Heine on ottanut kantaa perustulon käyttöönoton puolesta.
Heine mukaan naisiin kohdistuva väkivalta on yksi Marshallinsaarten merkittävimmistä yhteiskunnallisista ongelmista, minkä vuoksi hän on ehdottanut turvakotijärjestelmän perustamista lähisuhdeväkivallan uhreille.
Toisen presidenttikautensa alussa Heine kertoi panostavansa energiainfrastruktuurin ja terveydenhuollon kehittämiseen sekä desalinaatiolaitoksen käyttöönottoon.
Kallipolis

Kallipolis (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Miho Takagi

Miho Takagi (; s. 22. toukokuuta 1994) on japanilainen pikaluistelun kaksinkertainen olympiavoittaja ja yhdeksänkertainen maailmanmestari.
Takagi osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Vancouverissa 2010. Tuolloin hän sijoittui 1 500 metrillä 23:nneksi ja 1 000 metrillä 35:nneksi sekä oli varanaisena joukkuetakaa-ajossa hopeaa saavuttaneessa Japanin joukkueessa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä saavutti hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 1 000 metrillä. 3 000 metrillä hän oli viides. Joukkuetakaa-ajon kultamitalijoukkueeseen kuului myös hänen isosiskonsa Nana Takagi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.13,19, saavutti hopeaa 500 metrillä, 1 500 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa sekä sijoittui kuudenneksi 3 000  metrillä.
Takagi voitti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2015, Inzellissä 2019 ja Salt Lake Cityssä 2020, jossa Japani teki maailmanennätyksen 2.50,76. Hän voitti 1 000 ja 1 500 metrin maailmanmestaruuden Calaryssa 2024 sekä 1 000 metrin maailmanmestaruuden Hamarissa 2025. Hän saavutti MM-hopeaa joukkuetakaa-ajossa Kolomnassa 2016, Gangwonissa 2017 ja Hamarissa 2025 sekä 1 500 metrillä 2019. MM-pronssia hän sai yhteislähdössä 2016, 1 500 metrillä 2017 ja 2023, 1 500 metrillä 2020 ja 2023 sekä joukkuetakaa-ajossa 2024. Yleisluistelun MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa Amsterdamissa 2018, hopeaa Calgaryssä 2019 ja Hamarissa 2022, pronssia Hamarissa 2017 sekä sijoittui kuudenneksi Berliinissä 2016, 11:nneksi Calgaryssä 2015 ja 12:nneksi Heerenveenissä 2014. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän saavutti kultaa Hamarissa 2020 ja Inzellissä 2024 sekä hopeaa Heerenveenissä 2019. Vuosina 2011–2012 hän voitti viisi juniorien maailmanmestaruutta.
Takagi voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja 1 500 metrin cupin kaudella 2017–2018. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui toiseksi maailmancupin kokonaiskilpailussa ja 1 000 metrin cupissa sekä kolmanneksi 1 500 metrillä. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui toiseksi sekä 1 000 että 1 500 metrin maailmancupeissa. Kaudella 2019–2020 hän oli toinen 1 500 metrin cupissa. Kaudella 2021–2022 hän voitti 1 500 metrin cupin ja oli toinen 1 000 metrillä. Hän voitti 1 000 ja 1 500 metrin cupit kausilla 2022–2023, 2023–2024 ja 2024–2025.
Ugly God

Royce Rodriguez (s. 19. syyskuuta 1996), taiteilijanimeltään Ugly God, on yhdysvaltalainen hip hop -artisti ja tuottaja. Rodriguez syntyi Fort Waynessa, Indianassa, mistä hän myöhemmin muutti perheineen Houstoniin, Texasiin. Hän opiskeli yliopistossa Mississipissä, mutta keskeytti koulunkäyntinsä ja perusti "Little Dick Clique" -yhtyeen.
Vuonna 2016 hän julkaisi esikoissinglensä, "Water", jonka suosion myötä hän nousi valtavirran tietoisuuteen. Vuonna 2017 hän julkaisi ensimmäisen soolomixtapensa, "The Booty Tape". Hänet valittiin vuoden 2017 XXL Freshmaniksi.
Diskografia.
Mixtapet
Singlet
Posideion

Posideion ( tai ; ) tai Poseidion (, ) tai Poseideion (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:
Samos (täsmennyssivu)

Samos (, ) tai Sámos () voi viitata seuraaviin:
Samus
Mikael Vuori

Mikael Vuori on suomalainen tubettaja. Joulukuussa 2023 hänen YouTube-kanavallaan "Roponen" oli 195 000 tilaajaa ja kanavalla "Mikael Vuori" oli 40 800 tilaajaa. Vuori on kuvannut "Roponen"-kanavalleen pelivideoita, erityisesti "Minecraftista", "Fortnitesta," "Stranded Deepista, Formula 1:stä" ja "Thief Simulatorista".
Vuonna 2023 Vuori keskeytti sisällöntuottamisen omalle kanavalleen ja liittyi mukaan tuottamaan videoita Roni Bäckin luomalle "Toimistopojat"-kanavalle.
Ura.
Vuori perusti Pelaaja616-kanavansa 30. tammikuuta 2012 ja alkoi kuvata videoita "Killing Floor"- ja "Swat 4" -peleistä YouTubeen. Hän ei puhunut näillä videoilla. Myöhemmin hän innostui "Minecraftista" ja alkoi tehdä koko kanavastaan "Minecraft"-pelikanavaa, jolla hän alkoi puhua. "Minecraftin" lisäksi hän on kuvannut satunnaisesti nousussa olevia pelejä. Vuorella on myös vlogikanava Mikael Vuori, jonka hän loi 17. heinäkuuta 2014. Vlogikanavalle on aina tullut harvemmin videoita, mutta pääasiassa Vuori kuvaa kanavalle vain, jos hän lähtee jonnekin tai jos hänellä on ilmoitusasiaa. Vuoren Pelaaja616-nimi muutettiin 13. syyskuuta 2016 Roposeksi. Vuori ylitti 18. elokuuta 2017 Roponen-kanavallaan sadantuhannen tilaajan rajan. Roponen teki 6. syyskuuta 2017 sadannentuhannen tilaajan kunniaksi musiikkivideon #ROPOSENPELI.