tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amjad Ali Khan

Amjad Ali Khan (s. 9. lokakuuta 1945 Gwalior, Madhya Pradesh) on intialainen sarodinsoittaja.
Khan piti ensimmäisen resitaalinsa 6-vuotiaana. Hän on kuudennen polven sarodinsoittaja, ja häntä opetti hänen isänsä Hafiz Ali Khan. Hän on esiintynyt muun muassa WOMAD-festivaaleilla Uudessa-Seelannissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Darbar-festivaalilla. Vuonna 2014 hän esiintyi Oslossa Nobelin rauhanpalkintokonsertissa poikiensa Amaanin (s. 1977) ja Ayaanin (s. 1979) sekä tablansoittaja Satyajit Talwalkarin kanssa. Khanin muiden esiintymispaikkojen joukossa ovat olleet Suntory-sali, Carnegie Hall, Sydneyn oopperatalo ja Proms.
Khan on saanut Grammy-ehdokkuuden. Hän voitti kultamitalin Global Music Awards -tilaisuudessa yhdessä poikiensa kanssa albumista "Peace Worshipers" (2017; Affetto Records, jaellut Naxos). Khan on levyttänyt myös Real World Recordsille. Khan on saanut useita residenssejä. Hän on toiminut vierailevana professorina lukuisissa yliopistoissa, kuten Stanfordin, New Mexicon ja Yorkin yliopistoissa sekä Jacobsin musiikkikoulussa. Vuonna 2003 Khanista tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n ritari. Hän on saanut Padma Shrin (1975), Padma Bhushanin (1991) ja Padma Vibhushanin (2001). Vuonna 1996 hänet nimitettiin Unicefin kansalliseksi lähettilääksi.
Useat länsimaiset orkesterit ovat esittäneet Ali Khanin ensimmäisen konserton sarodille ("Samaagam"). Khan on soittanut sellisti Matthew Barleyn kanssa.
Matt Carthy

Matt Carthy (s. 19. heinäkuuta 1977) on irlantilainen poliitikko, joka on toiminut Dáil Éireannin jäsenenä vuodesta 2020. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2014–2020, ja vuosina 1999–2014 hän toimi Carrickmacrossin kunnanvaltuustossa, tullessaan valituksi 21-vuotiaana hän oli maansa nuorin kunnanvaltuutettu. Hän on myös toiminut Carrickmacrossin pormestarina. Hän aloitti poliittisen uransa Sinn Féinin nuorisojärjestössä.
Europarlamentaarikkona Carthy on vaatinut Euroopan unionia puolustamaan katalaaniseparatistien oikeuksia ensimmäisessä vuonna 2019 pitämässään puheessa. Euron täyttäessä 20 vuotta hän väitti, että euro tarvitsee perusteellisia uudistuksia selviytyäkseen. Brexit on hänen mukaansa mahdollisuus Irlannin ja Pohjois-Irlannin yhdistämiseksi. 
Carthyllä on viisi lasta.
Al Jabinin piirikunta

Al Jabinin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 71 777.
Al Jafariyahin piirikunta

Al Jafariyahin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 69 705.
As Salafiyahin piirikunta

As Salafiyahin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 82 540.
Bilad At Ta'amin piirikunta

Bilad At Ta'amin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 31 143.
Kusmahin piirikunta

Kusmahin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 74 622.
Mazharin piirikunta

Mazharin piirikunta sijaitsee Raiman maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 64 661.
Al Buraiqehin piirikunta

Al Buraiqehin piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 62 405.
Al Mansuran piirikunta

Al Mansuran piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 114 931.
Al Muallan piirikunta

Al Muallan piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 49 891.
Ash Shaikh Outhmanin piirikunta

Ash Shaikh Outhmanin piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 105 248.
Attawahin piirikunta

Attawahin piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 52 984.
Craiterin piirikunta

Craiterin piirikunta, myös Kraytarin piirikunta, sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 76 723.
Dar Sadin piirikunta

Dar Sadin piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 79 712.
Khormaksarin piirikunta

Khormaksarin piirikunta sijaitsee Adenin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 47 044.
Monolignolit

Monolignolit ovat fytokemikaaleja, jotka ovat sekä ligniinin että lignaanien biosynteesin lähtöaineita. 
Monolignolien tuotanto lähtee fenyylialaniinista, ja ne katsotaan fenyylipropanoideiksi. Kolme tärkeintä monolignolia ovat koniferyylialkoholi, sinapyylialkoholi ja p-kumaryylialkoholi. Näiden osuudet vaihtelevat kasvilajista riippuen. Esimerkiksi kuusen ligniini on melkein kokonaan koniferyylialkoholia, ja p-kumaryylialkoholia esiintyy ensisijaisesti heinissä.
Monolignolien biosynteesi tapahtuu sytosolissa. Sen jälkeen niihin liitetään glukoosiryhmä, joka tekee niistä vesiliukoisia glykosideja. Ne siirtyvät solukalvon läpi solujen välitilaan, missä glukoosi erkanee ja monolignolit polymeroituvat ligniiniksi.
Fenyylipropeenit ovat monolignolien johdannaisia.
Koniferyylialkoholi

Koniferyylialkoholi eli koniferoli on orgaaninen yhdiste ja fytokemikaali. Se on väritön, kiteinen aine ja yksi yleisimmistä monolignoleista. Yhdessä samankaltaisten aromaattisten yhdisteiden kanssa se kopolymerisoituu ja muodostaa ligniiniä ja lignaaneja. Sitoutuessaan glukoosiin se muodostaa koniferiinia.
Koniferyylialkoholi on eugenolin ja kumariinin biosynteesin välivaihe. Sitä esiintyy sekä paljassiemenissä että koppisiemenissä kasveissa; kahta muuta ligniinin monomeeria, sinapyylialkoholia ja p-kumaryylialkoholia esiintyy vain koppisiemenisissä.
Se on myös mehiläisten feromoni, jota esiintyy mehiläisten leukarauhasissa.
Sinapyylialkoholi

Sinapyylialkoholi on orgaaninen yhdiste ja fytokemikaali. Se on väritön, kiteinen aine ja yksi yleisimmistä monolignoleista. Yhdessä samankaltaisten aromaattisten yhdisteiden kanssa se kopolymerisoituu ja muodostaa ligniiniä ja lignaaneja. Se on myös erilaisten stilbeeni- ja kumariinijohdannaisten lähtöaine.
Oumar Tatam Ly

Oumar Tatam Ly (s. 28. marraskuuta 1963 Pariisi) on malilainen taloustieteilijä. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2013–2014.
Oumar Tatam Ly syntyi matemaatikko Ibrahima Lyn ja historioitsija Ly Madina Tallin perheeseen. Hän suoritti taloushistorian maisterintutkinnon Sorbonnessa ja taloustieteen tutkinnon Cergy-Pontoisen kauppakorkeakoulussa. 
Ly aloitti työuransa Maailmanpankissa ja Malin presidentin sihteeristössä ja siirtyi Länsi-Afrikan keskuspankkiin BCEAO:hon vuonna 1994. Hän työskenteli pankin rahoitustoiminnan johtajana vuodesta 2000 ja emissio-, kirjanpito- ja finanssiosaston johtajana vuodesta 2007. Vuoden 2009 alussa Ly nimitettiin BCEAO:n Malin johtajaksi. Vuonna 2012 hänestä tuli pankin johtajan neuvonantaja.
Ly osallistui Ibrahim Boubacar Keïtan talousohjelman laatimiseen vuoden 2013 presidentinvaaleissa. Voitettuaan vaalit Keïta nimitti politiikan ulkopuolelta tulleen Lyn pääministeriksi syyskuussa 2013. Ly jätti eronpyyntönsä huhtikuussa 2014, jolloin Keïta nimitti hänen tilalleen Moussa Maran. Pääministerikautensa jälkeen Ly palasi entiseen tehtäväänsä BCEAO:hon.
P-kumaryylialkoholi

 "p"-Kumaryylialkoholi eli parakumaryylialkoholi on orgaaninen yhdiste ja fytokemikaali. Se on väritön, kiteinen aine ja yksi yleisimmistä monolignoleista. Yhdessä samankaltaisten aromaattisten yhdisteiden kanssa se kopolymerisoituu ja muodostaa ligniiniä ja lignaaneja. 
p-Kumaryylialkoholin ja rasvahappojen esterit muodostavat tärkeän osan omenan kuorta peittävästä vahasta.
Parakumaryylialkoholi on välivaihe erilaisten aromaattisten orgaanisten yhdisteiden, kuten stilbeenien ja kumariinin, biosynteesissä. Tutkimusten mukaan se voi toimia myös ruoasta saatavana antioksidanttina.
Kähärinsaari

Kähärinsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä.
Maantietoa.
Kähärinsaari on 3,3 kilometriä pitkä, 1,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 neliökilometriä . Se kuuluu Töijensalo ympäristön saariryhmään, joiden välillä asukkailla on kiinteät vuorovaikutussuhteet. Saariryhmä työntyy Tehinselälle sen itärannasta. Saaren länsiosat ovat järvenselän tuulille alttiin, mutta itäpuoli jää mantereen ja Töijensalon suojaan. Kähärinsaari on pitkän muotoinen, mutta siitä työntyy saaren eteläosasta luoteeseen päin 900 metriä pitkä Rimminniemi. Niemen suojaan jää Rimminlahti, jonka lahdensuun eteen jäävät Rimminsaaret. Töijensalo sijaitsee saaren koillispuolella ja saarien väliin jää salmi, jonka leveys on 10–500 metriä. Salmen kapeikon ylittää mantereelta Töijensalon läpi tuleva tie, joka haarautuu Kähärinsaaren keskiosasta eri puolille saarta. Kähärinsaaren lounaispuolella sijaitsevat muutaman sadan merin päässä Iso Karhusaari, Vähä Karhusaari ja Kellosaari. Noin 1,2 kilometriä etelään sijaitsevat Selkäsaaret, jotka ovat suojeltuja ja kuuluvat Päijänteen kansallispuistoon. Muita saaria on viisi, joista salmessa sijaitseva Akkojensaari on suurin. Saaressa on toiminut kaksi maatilaa, joiden peltoja viljellään osittain. Saaren pohjoispäässä sijaitsevassa Soroniemessä on pieni mäki, joka kohoaa 105 metrin korkeuteen mpy. Kettumäki sijaitsee saaren keskellä ja se on saaren korkein saari. Sen huippu yltää noin 130 metrin korkeuteen mpy. eli noin 52 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaressa on lähes 40 vapaa-ajan asuntoa ja kiinteää asutusta on korkeintaan kahden tilan verran.
Historiaa.
Kuhmoisten ja Hartolan seutujen taloudellisissa kartoissa vuosilta 1935 ja 1938 näkyy saarella kolme aktiivista maatilaa, joilla on omien pihapiiriensa ympärillä peltoja. Ne ovat Kähäri, Kivistö ja Mutanen. Saareen ei vielä tule Töijensalosta tietä vaikka saaressa onkin sisäisiä teitä.
Vuosien 1965 ja 1969 peruskartoissa on saarella kaksi vapaa-ajan asuntoa. Tilojen viljelyala on edellisiin karttoihin nähden supistunut hieman. Vuoden 1985 kartoissa vapaa-ajan asuntojen määrä on kasvanut kuuteen ja nyt on saarelle tullut mantereelta tie. Maatilojen peltomäärä on vähentynyt edelleen. Seuraavissa 1990-luvun alun vapaa-ajan asuntoja on jo kymmenen, mutta karttaan on painettu varaukset useille muillekin mökeille.
Ida (Bernician kuningas)

Ida (k. 559) on Bernician ensimmäinen kuningas, joka on merkitty aikakirjoihin. Hän oli anglien Pohjois-Englantiin perustaman Bernician kuningas vuosina 547–559. Tarujen mukaan Ida rakennutti Bebbanburhin eli nykyisen Bamboroughin linnoituksen. Idan aikana Bernicia ulottui etelässä Tees-joelle saakka. Hänen kuoltuaan kuninkuus periytyi hänen pojilleen.
Carlos Mayor

Carlos Mayor (s. 5. lokakuuta 1965 Buenos Aires) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Mayor kuului Argentiinan joukkueeseen kesäolympialaisissa 1988.
Jason Geria

Jason Geria (s. 10. toukokuuta 1993 Canberra) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Geria debytoi Australian maajoukkueessa 2016.
Pibrentasviiri

Pibrentasviiri (C57H65N10O8F5) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä hepatiitti C -infektion hoitoon. Pibrentasviirin ja glekapreviirin yhdistelmä kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Pibrentasviiri sitoutuu proteaaseihin kuuluvaan hepatiitti C -viruksen proteiiniin NS5A ja estää sen toiminnan. Virus tarvitsee tätä proteiinia jakaantumiseensa tarvittavan replikaasientsyymikompleksin ja virionin muodostumiseen. Kun NS5A:n toiminta estyy, virus ei kykene jakaantumaan. Pibrentasviiri tehoaa kaikkiin kuuteen hepatiitti C -viruksen genotyyppiin. Lääkeainetta annetaan yhdistelmätablettina yhdessä glekapreviirin kanssa. Sen teho on hyvä, ja jopa yli 90 % potilaista parantuu. Pibrentasviirin ja glekapreviirin yhdistelmä hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella ja Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Haittavaikutukset.
Pibrentasviirin ja glekapreviirin yhdistelmä on yleisesti ottaen hyvin siedetty ja haittavaikutukset ovat lieviä. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat pääkipu, huonovointisuus ja väsymys.
Ben Halloran

Ben Halloran (s. 14. kesäkuuta 1992 Cairns) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Halloran debytoi Australian maajoukkueessa 2014. Hän kuului Australian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2014. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Andrew Nabbout

Andrew Nabbout (s. 17. joulukuuta 1992 Melbourne) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nabbout debytoi Australian maajoukkueessa 2018. Hän kuului Australian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2018. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Tšerešno

Tšerešno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Ostrovin piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 0,85 kilometriä pitkä, 0,63 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 39 hehtaaria. Se sijaitsee viisi kilometriä Vorontsovon (Воронцово) kylästä lounaaseen ja laajalla suolla Suuri Moh (Большой Мох). Suon pohjoispuolella sijaitsevat vielä pikkukylät Kustovo (Кустово) ja Priezžino (Приезживо). Suojärvi on keskimäärin 4 metriä syvä, mutta syvin kohta on 8 metriä. Järvi on saareton ja autio.
Luontoarvoja.
Järven rannat ovat matalat ja mutaiset. Maa rannoilla on suota ja kosteikkoa, mutta järven keskiosissa pohja on hiekkaa ja silttiä. Järven kalalajisto on suppea ja siinä elää ainoastaan hauki, ahven, pasuri ja mutakala.
Vesistösuhteita.
Tšerešno sijaitsee Tšerjohan valuma-alueella. Tšerjoha on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Tšerešnoon ei tule ympäristöstä näkyviä ojia ja sen laskuoja on Tšerjoha. Järven valuma-alueen koko on 4,6 neliökilometriä.
Tando Velaphi

Tando Velaphi (s. 17. huhtikuuta 1987 Perth) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Velaphi kuului Australian U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008.
Danny Vukovic

Danny Vukovic (s. 27. maaliskuuta 1985 Sydney) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Vukovic debytoi Australian maajoukkueessa 2018. Hän kuului Australian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2018. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Quenten Martinus

Quenten Martinus (s. 7. maaliskuuta 1991 Willemstad) on curaçaolainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Martinus debytoi Curaçaon maajoukkueessa 2014. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Firman Utina

Firman Utina (s. 15. joulukuuta 1981 Manado) on indonesialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Indonesian maajoukkueessa 66 maaottelua eli kuudenneksi eniten . Hän on maaotteluissaan tehnyt viisi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2001 ja viimeisen marraskuussa 2014.
Utina on edustanut kotimaassaan useita eri seuroja, pisimpään Persita Tangerangia ja Persib Bandungia.
Besart Berisha

Besart Berisha (s. 29. heinäkuuta 1985 Pristina) on kosovolainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Berisha debytoi Albanian maajoukkueessa 2006. Hän on pelannut 17 maaottelua.
Bright Fame Pictures

Bright Fame Pictures on suomalainen elokuvien tuotanto- ja levitysyhtiö. Yhtiö on osa vuonna 1984 perustettua Talous-Markka Oy:tä.
Elokuvat.
Bright Fame Pictures on tuottanut ja levittänyt taitoluistelujännityselokuvan "Free Skate". (2022), psykologisen jännityselokuvan "Punainen kohina" (2021) sekä kansainvälisesti palkitun junttikauhun "Kyrsyä – Tuftland" (2017). Lisäksi yhtiö on tuottanut ja julkaissut kaksi pitkää making-of-dokumenttia: "How We Made Free Skate" (2023) ja "From Stage to Screen: Kyrsyä – Tuftland" (2018)
Tuotantoyhtiönä Bright Fame Picturesin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Roope Oleniuksen ohjaama Kyrsyä – Tuftland"." Elokuva nähtiin 25 kansainvälisellä elokuvafestivaalilla, ja se sai myös rajatun elokuvateateatterilevityksen Yhdysvalloissa ja Kreikassa. Suomessa elokuva sai elokuvateatteriensi-iltansa 6. huhtikuuta 2018.
Vuoden 2019 alussa Bright Fame Pictures aloitti seuraavan elokuvansa tuotannon, joka on taitoluistelumaailmaan sijoittuva jännityselokuva Free Skate.
Calvin Jong-a-Pin

Calvin Jong-a-Pin (s. 18. kesäkuuta 1986 Amsterdam) on alankomaalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Jong-a-Pin pelasi Alankomaiden alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa kesäolympialaisissa 2008 joukkueensa kaikki neljä ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa.
Puistokääpä

Puistokääpä ("Abortiporus biennis") on puistokääpien sukuun kuuluva kääpälaji. Sitä ei ole tavattu Suomessa, mutta lähimmät löydöt ovat Ruotsista Tukholman seudulta ja Virosta. Puistokäävän isäntäpuita ovat levinneisyydeltään eteläiset lehtipuut ja harvoin havupuut. Kääpä elää isäntäpuunsa juuriloisena ja tyvilahottajana aiheuttaen valkolahoa. Kalkin- ja kulttuurinsuosija, sillä se viihtyy lehtometsien lisäksi puistoissa ja tienpenkoilla.
Puistokäävän itiöemä on maassa kasvava, jalallinen tai usean itiöemän matala rykelmä. Koko ja muoto vaihtelevat huomattavasti sormenpäänkokoisesta itiöemästä halkaisijaltaan yli 20 cm:n rykelmään. Yleensä lakki on pyöreä tai viuhkamainen, kitukasvuisena lusikkamainen. Huopamaisen yläpinnan väri vaihtelee oljenvärisestä nahanruskeaan, hiertymäkohdat muuttuvat heti punaruskeiksi ja muutenkin kääpä on yleisvaikutelmaltaan viininpunasävyinen. Alapinta on kellanvaalea tai punasävyinen, kolhiintuessaan veren- tai viininpunainen. Kuivuessaan puistokäävän värit tummenevat. Pillit ovat kulmikkaita tai sokkeloisia, niitä mahtuu 1-2 millimetrille ja keskialueella ne voivat revetä isommiksi. Malto on kaksikerroksinen, joista yläosa sameanruskea ja huopamainen, ja alaosa väriltään vaaleampi (pillistön värinen) ja rakenteeltaan säikeistä. Nuori itiöemä pisaroi punaista nestettä.
EuroSkills-kilpailu

EuroSkills-kilpailu (eng. EuroSkills Competition), eli ammattitaidon euroopanmestaruuskilpailu, on joka toinen vuosi järjestettävä nuorten kansainvälinen ammattitaitokilpailu. Kilpailussa ratkotaan euroopanmestaruudet noin 40 lajissa, jotka edustavat ammatillisen koulutuksen aloja. Lajit pohjautuvat esimerkiksi tekniikan, teollisuuden ja palveluteollisuuden ammatteihin.
Tapahtuma järjestetään parillisina vuosina jossakin Euroopan maassa. Kilpailun taustaorganisaatio on WorldSkills Europe. 
EuroSkills-kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008 Rotterdamissa, Alankomaissa. Suomesta on lähetetty kilpailuun joukkue ensimmäisestä EuroSkills-kilpailusta lähtien. Kilpailijat Suomen viralliseen ammattitaitomaajoukkueeseen valitaan karsintojen kautta. Suomessa ammattitaitokilpailutoiminnasta vastaa Skills Finland ry.
EuroSkills-kilpailun kanssa vuorovuosin järjestetään vastaava maailmanmestaruuskilpailu, WorldSkills.
Alen Stevanović

Alen Stevanović (s. 7. tammikuuta 1991 Zürich) on serbialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Stevanović debytoi Serbian maajoukkueessa 2012. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Ted Tally

Ted Tally (s. 9. huhtikuuta 1952) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Tally sai käsikirjoitustyöstään vuoden 1991 elokuvassa "Uhrilampaat" parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.
Primož Gliha

Primož Gliha (s. 8. lokakuuta 1967 Ljubljana) on slovenialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Gliha debytoi Slovenian maajoukkueessa 1992. Hän on pelannut 28 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia.
Deira

Deira oli anglosaksien kuningaskunta Pohjois-Englannissa noin vuosina 560–678. Se ulottui Humber-joelta Tees-joelle. Deira yhdistyi 600-luvun loppupuolella Bernician kanssa, jolloin syntyi Northumbrian kuningaskunta.
Deiran ensimmäinen lähteissä mainittu kuningas oli Aelle, joka hallitsi noin 560–590. Hänen kuoltuaan Bernician kuningas Aethelric valloitti Deiran. Aethelricin poika Aethelfrith oli molempien kuningaskuntien hallitsija vuoteen 616 asti. Hänen jälkeensä Aellen poika Edwin oli Deiran ja Bernician hallitsija 616–632. Edwinin serkku Osric oli Deiran kuningas 632–633, jonka jälkeen Deira ja Bernicia yhdistyivät jälleen yhden kuninkaan, Aethelfrithin pojan Oswaldin, vallan alle vuosiksi 633–641. Oswaldin veli Oswiu oli Bernician kuningas 641–670, kun taas Osricin poika Oswine oli Deiran kuningas 641–651. Oswinen kuoltua Bernician kuningashuoneen jäsenet hallitsivat Deiraa vuoteen 678 saakka.
Eren Albayrak

Eren Albayrak (s. 23. huhtikuuta 1991 Istanbul) on turkkilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Albayrak debytoi Turkin maajoukkueessa 2015.
Pedro Rocha

Pedro Rocha (3. joulukuuta 1942 Salto – 2. joulukuuta 2013) oli uruguaylainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Rocha debytoi Uruguayn maajoukkueessa 1961. Hän kuului Uruguayn joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1962, 1966, 1974 ja 1974. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Karitsankääpä

Karitsankääpä ("Albatrellus citrinus") on Suomessa tavattava ja uhanalainen kääpälaji. Se viihtyy erityisesti lehtomaisissa, kalkkipohjaisissa kuusimetsissä ja on uhanalainen juuri elinympäristönsä harvinaistumisen ja pirstoutumisen vuoksi.
Karitsankäävän itiöemä muistuttaa lampaankääpää, mutta on pienikokoisempi, hennompi ja puhtaamman valkoinen. Hiertymäkohdista ja vanhetessaan karitsankääpä saa keltaista sävyä, eikä viherry kuivuessaan kuten lampaankääpä. Vertaa myös vuohenkääpään, joka ei kellerrä ja jonka jalassa ja yläpinnassa on violetinruskeaa väriä.
Myanmarin kansallinen liiga

Myanmarin kansallinen liiga ( (MNL), ) on Myanmarin jalkapallon korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuoden 2009 sarjauudistuksessa, jolloin se korvasi Myanmarin Valioliigan maan korkeimpana sarjatasona. Liiga perustettiin 8 joukkueen sarjana ja nykyään siinä pelaa 12 joukkuetta. Liigan menestynein joukkue on Yangon United viidellä mestaruudellaan.
Mestarit.
Lähde
Štširitskoje

Štširitskoje () tai myös Širitskoje (Ширицкое) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pihkovan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 0,85 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,52 neliökilometriä eli 152 hehtaaria. Se on kuivunut kosteikoksi joko osittain itsestään tai kokonaan monien järvenlaskujen seurauksena. Järven keskimääräinen syvyys on 0,6 metriä ja syvin kohta on 1,4 metriä. Suoalueen lounaispuolella alle kahden kilometrin päässä sijaitsee ”Isojärvi” (), jolla näyttäisi riittävän vettä. Suoalue näyttää autiolta, mutta sen länsipuolella sijaitsee Krypetksin luostari (Крыпецкий монастырь). Turvetuotantoalueen kaakkoispuolella sijaitsee Kripetskojen (Крипецкое) kylä.
Luontoarvoja.
Järven rannat ja sen pohja on mutaa. Rannoilla on suota, joka on rannassa hyllyvää hetteikköä. Suojärvellä on joitakin kalalajeja kuten esimerkiksi hauki, ahven, pasuri, karppi ja säyne, sekä joitakin "Rutilus"- ja "Carassius"-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita.
Štširitskoje sijaitsee Pihkovanjoen valuma-alueella. Sorot on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Štširitskoje sijaitsee Pihkovanjoen sivujoen Torošinkan valuma-alueella. Järven valuma-alueen koko on lähteistä riippuen 15,2 tai 8,3 neliökilometriä.
Tudor Casapu

Tudor Casapu (mold. kyrill. Тудор Касапу, ; s. 18. syyskuuta 1963 Mindžir, , , Moldavian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mingir, Moldova) on moldovalainen (YJO:n) painonnostaja. Casapu voitti olympiakultaa Barcelonan olympialaisissa 1992 67,5–75 kg.
Mikio Ueda

Mikio Ueda (, s. 1. toukokuuta 1995 Ōta, Tokio) on japanilainen raskaansarjan vapaaottelija ja karateka. Hän on Kyokushinin maailmanmestari ja kaksinkertainen Japanin mestari. Ueda päätti kilpakarateuransa 2021, jonka jälkeen hän on otellut vapaaottelussa.
Karateura.
Ueda saavutti ensimmäisen Japanin mestaruutensa 2013 raskaassasarjassa, kun hän voitti loppuottelussa Koinosuke Ishizakin. Sitä vastoin marraskuussa Japanin avoimenpainoluokan mestaruudesta käyty turnaus päättyi Uedan sijoituttua seitsemänneksi.
Ueda oli 2014 jälleen mukana Japanin mestaruuskisoissa, mutta tällä kertaa hän ottelu superraskaassasarjassa. Ueda eteni loppuotteluun saakka, mutta hävisi mestaruuden Shohei Kamadalle.
Heinäkuussa 2015 hän saavutti MM-kilpailujen joukkueturnauksessa hopeaa, jossa hän kilpaili kumitessa. Marraskuussa Ueda oli mukana World Openissa, jossa hänen turnauksensa päättyi tappioon Djema Belkhodjalle. Hän sijoittui koko turnauksen kuudenneksi.
Ueda saavutti pronssia 2016 Japanin mestaruuskilpailuissa Tokiossa.
Huhtikuussa 2017 Ueda saavutti MM-pronssia raskaassasarjassa, voitettuaan mitalikamppailussa Sota Nakanon. Marraskuussa hän sijoittui neljänneksi Japanin mestaruuskisoissa hävittyään pronssiottelussa Shoki Aratalle.
Ueda saavutti 2018 ensimmäisen Japanin mestaruuden, joka käytiin avoimessa painoluokassa. Hän voitti kolminkertaisen finalistin Shohei Kamadan.
Marraskuussa 2019 Ueda oli toistamiseen mukana Kyokushinin suurimmassa MM-turnauksessa, joka käytiin Tokiossa. Hän eteni kolmipäiväisessä turnauksessa aina loppuotteluun asti. Ueda voitti viimeisenä päivänä Ilja Karpenkon, neljännesvälierissä Maksim Jekimovin, puolivälierissä Konstantin Kovalenkon ja välierissä Andrei Luzinin. Ueda kohtasi loppuottelussa Oleksandr Ieromenkon. Kaksikon välinen kamppailu kesti jatkoaikoineen yhteensä seitsemän minuuttia, kunnes ratkaisua haettiin tameshawarista. Ueda voitti kyseisen murskauskilpailun 23–17 ja saavutti samalla ensimmäisen maailmanmestaruutensa.
Huhtikuussa 2021 Ueda yritti 100 miehen kumitea, mutta epäonnistui kokeessa jalkavamman vuoksi. Hän onnistui ottelemaan 60 ottelua ennen keskeytystä.
Vapaaottelu.
Ilmoitettuaan lopettavansa kilpakaraten elokuussa 2021 muutamaa viikkoa myöhemmin syyskuussa Ueda ilmoitti jatkavansa kamppailu-uraansa vapaaottelussa. Hän halusi omien sanojensa mukaan todistaa karaten tehokkuuden vapaaottelussa ja on unelmoinut lapsesta lähtien ottelevansa K–1:ssä. Ueda liittyi Brave Gym vapaaotteluseuraan.
Ueda kävi ensimmäisen ottelunsa 17. huhtikuuta 2022 entistä Pancrasen raskaansarjan mestaria Tsuyoshi Kosakaa vastaan. Hän hävisi "Rizin 35" -tapahtumassa käydyn kamppailun koukkulyönnin myötä tyrmäyksellä, kun ottelua oli käyty kaksi minuuttia. Joulukuussa Ueda kohtasi ensimmäistä ammattilaisotteluaan käyvän Mu Jae Songin. Ottelu käytiin Grachan 58 -tapahtumassa, jonka Ueda voitti tyrmäyksellä, kun ottelua oli käyty 12 sekunttia.
Yangon United FC

Yangon United FC on myanmarilainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Yangon. Seura pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla, Myanmarin kansallisessa liigassa. Yangon United perustettiin samaan aikaan liigan kanssa vuonna 2009.
Yangon United on Myanmarin menestynein seura viidellä mestaruudellaan. Seura on myös pelannut AFC Cupissa, jossa se on parhaimmillaan päässyt neljännesvälieriin 2013 ja 2014.
Georg Bruchmüller

Georg Bruchmüller (11. joulukuuta 1863 – 26. tammikuuta 1948), lempinimeltään "Durchbruchmüller" "Läpimurto-Müller", oli saksalainen tykistöupseeri jolla oli suuri vaikutus modernin tykistötaistelutavan kehitykseen.
Ensimmäinen maailmansota.
Ensimmäisen maailmansodan alussa Brüchmuller palasi aktiivipalvelukseen saatuaan aiemmin vapautuksen lääketieteellisistä syistä. Brüchmuller toimi 86. divisioonan tykistökomentajana itärintamalla. Vuonna 1915 hän oli mukana kolmessatoista taistelussa ja hänelle myönnettiin ensimmäisen ja toisen luokan rautaristi.
Naratšjärven taistelun yhteydessä Brüchmuller käytti ensimmäisen kerran keskitettyä tykistön taistelutapaa jossa liikkuva sulkutuli mahdollisti jalkavaën liikkumisen tykistötulen suojassa. Tästä taistelusta hänelle myönnettiin Pour le Mérite, Saksan armeijan korkein kunniamerkki.
Sodan alkuvaiheessa Ranskan ja Saksan armeijat käyttivät pitkiä tulivalmisteluja ennen jalkaväen hyökkäyksiä, esimerkiksi Sommen taistelun aloituksen tulivalmistelu kesti seitsemän päivää. Saksalaiset puolestaan pyrkivät lyhyisiin, intensiivisiin tulivalmisteluihin, kuten Verdunin taistelun kymmenen tuntia kestänyt tulivalmistelu. Brüchmuller kehitti tulivalmistelutavan joka oli tarkkaan ajoitettu ja keskitetysti johdettu. Jokainen patteri sai oman tulisuunnitelmansa jossa kohteita ja kranaattityyppejä vaihdettiin useita kertoja. Tulta siirrettiin eturintamasta selustaan ja takaisin useita kertoja, käyttäen sirpale-, taistelukaasu- ja räjähdekranaatteja. Tuli aloitettiin äkillisesti ja sillä pyrittiin maksimaaliseen tuhovaikutukseen selustassa, viestiyhteyksien katkaisemiseen ja vastatykistötoimintaan. Tämän jälkeen tuli siirrettiin eturintamaan, josta taaksepäin liikkuvalla sulkutulella pyrittiin suojaamaan oman jalkaväen eteneminen ja estämään vihollisen vahvistuksien saapuminen paikalle.
Taistelutapa vaati tarkkaa tietoa lämpötiloista eri korkeuksilla, tuulen nopeudesta ja yksittäisten tykkien ominaisuuksista. Nämä tiedot yhdistettiin ampumataulukoiksi joilla kukin tykkiryhmä suuntasi oman aseensa. Ennen tulivalmistelun aloittamista tykeillä suoritettiin tarkistusammunta selustassa oleviin kohteisiin jotta vihollinen ei saisi tietää hyökkäyksen olevan tulossa.
Bruchmüller komensi Oskar von Hutierin 8. armeijan tykistöä Riian valtauksessa syyskuussa 1917.
Siirto länteen ja kevään 1918 offensiivi.
Alkukeväästä 1918 Bruchmüller siirrettiin länsirintamalle ja hänet käskettiin valmistamaan Operaatio Michaelin eli Saksan kevään 1918 suurhyökkäyksen tykistö suunnitelmia ja -keskitystä. Bruchmüllerin johtamat tykistökeskitykset ja sitä seuranneet hyökkäykset keskittyivät etenkin Hubert Gough'n 5. armeijaan ja Julian Byngin 3. armeijaan Sommen ja Brittien rintaman sektorilla. Saksalaisten joukkojen uudet rynnäkkötaktiikat onnistuivat aluksi loistokkaasti ja Saksan armeijan joukot etenivät jopa 25 kilometriä 21.-23.3.1918 Péronnen lähistöllä länteen.
Beloje (Tšerjoha)

Beloje () tai myös Šgiljovo (Жгилёво) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä. Järven nimen alkuosa () tarkoittaa "valkoista" ja "Beloje" on järven nimenä melko yleinen. Sen voisi vapaasti suomentaa "Valkijärvi" tai "Valkojärvi".
Maantietoa.
Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,09 neliökilometriä eli 109 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä pienen joen Listvenkan (Лиственка) latva-alueella. Järven pohjoisrannalla sijaitsee kylä Žgiljovo (Жгилёво) ja koillisrannalla kylä Moški (Мошки).
Luontoarvoja.
Järven rannat ovat matalia tai jyrkästi syveneviä. Rannoilla esiintyy metsämaata, suomaata, kosteikkoja, niittyjä tai pieniä peltopalstoja. Rannat ovat kivikkoa, soraa, hiekkaa ja silttiä. Syvemmällä on järven pohja hiekkaa, silttiä ja lietettä. Järvessä viihtyy runsaasti kalalajeja: lahna, hauki, ahven, salakka, pasuri, suutari, karppi, made, törö, mutakala, rantanuoliainen ja simppu, sekä joitakin "Rutilus"- ja "Carassius"-suvun kalalajeja.
Vesistösuhteita.
Beloje sijaitsee Sudomskajan ylängöllä ja se kuuluu ensisijaisesti Listvenkajoen valuma-alueeseen, mutta samalla myös Tšerjohan valuma-alueeseen, sillä Listvenka on Tšerjohan 46 kilometriä pitkä sivujoki. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Beloje laskee eteläpuolella sijaitsevaan Tšernojeehen (Черное), josta Listvenka saa alkunsa. Järven valuma-alueen koko on 7,4 neliökilometriä.
Sinisimpukat

Sinisimpukat (Mytilidae) on simpukoiden (Bivalvia) luokkaan kuuluva nilviäisheimo. Siihen kuuluu 10 alaheimoa, joissa on 81 sukua. Myös yksi heimoon kuuluvista suvuista on nimeltään sinisimpukat ("Mytilus"). Sinisimpukoita tavataan Itämeressä. Itämeren sinisimpukoita ei käytetä ravintona, koska ne ovat niin pieniä meren kylmyyden ja vähäsuolaisuuden takia.
Sinisimpukat (suku)

Sinisimpukat ("Mytilus") on sinisimpukoiden (Mytilidae) heimoon kuuluva nilviäissuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu kahdeksan lajia:
The Stranglersin diskografia

The Stranglers on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin 11. syyskuuta 1974, alkuperäisellä nimellään Guildford Stranglers.
Proton Suprima S

Proton Suprima S on Protonin vuosina 2013–2019 valmistama keskiluokan hatchback-korinen automalli, joka korvasi Proton Gen-2:n. Sen sedan-korinen rinnakkaismalli on Proton Prevé.
Moottorina on turboahdettu 1,6-litrainen (140 hv) bensiinimoottori, jonka yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto.
Stiff Little Fingersin diskografia

Tämä artikkeli on Stiff Little Fingersin diskografia.
Habib Diallo

Habib Diallo (s. 15. kesäkuuta 1995 Thiès) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Metzia.
Diallo nousi Metzin junioreista edustusjoukkueesseen kaudella 2015–2016, jolloin hän pelasi 17 ottelua ja teki yhdeksän maalia Ligue 2:ssa. Seuraavaksi kaudeksi Metz nousi Ligue 1:een, jossa Diallo pelasi syksyn aikana 19 ottelua ja teki yhden maalin. Kevätkaudeksi 2017 hänet lainattiin toiselle sarjatasolle Brestiin, jossa hän pelasi 16 liigaottelua ja teki seitsemän maalia. Syksyllä 2017 Diallo pelasi pääsarjassa vain yhden ottelun kunnes hänet lainattiin jälleen Brestiin. Hän pelasi kauden aikana Ligue 2:ssa 33 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 Diallo pääsi Ligue 2:een pudonneen Metzin vakiokokoonpanoon koko kaudeksi. Hän pelasi liigassa 37 ottelua ja teki 26 maalia. Hän oli sarjan toiseksi paras maalintekijä, ja kauden päätteeksi Metz nousi takaisin pääsarjaan. Kauden 2019–2020 alussa Diallo on tehnyt Ligue 1:ssä 14 ottelussaan kahdeksan maalia.
Diallo on pelannut Senegalin maajoukkueessa marraskuun 2019 loppuun mennessä neljä maaottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2018. Hän teki maalin marraskuussa 2019 Kongon tasavaltaa vastaan.
Peretjos

Peretjos () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,25 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 60 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä. Sen ympäristö on metsämaata, jonka seassa on joitakin metsittyviä peltopalstoja. Järven laskuoja lähtee sen luoteispäästä kohti pohjoista. Järven luoteisrannasta alkaa muutaman talon Muhin kylän (Мухи) alue.
Vesistösuhteita.
Peretjos sijaitsee Listvenkan valuma-alueella, joka on osa Tšerjohan valuma-aluetta. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Listvenka saa alkunsa Tšernojeesta (Черное) ja virtaa alas Peretjoksen vierestä. Peretjoksen laskuoja yhtyy pian tämän jälkeen Listvenkaan.
Efesoksen stadion

Efesoksen stadion oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Stadionin paikka sijaitsee Peion-vuoren eli nykyisen Panayır-dağin pohjoissivulla, etelään Vediuksen gymnasionista. Stadion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella. Alun perin katsomoa oli oletettevasti vain eteläsivulla, ja juoksurata kulki tämän katsomon edestä. Lähtöportit olivat länsipäässä. Stadionia laajennettiin huomattavasti roomalaisella kaudella keisari Neron aikana, ja sen kustannuksiin osallistui muun muassa vapautettu C. Stertinius Orpex. Piirtokirjoituksessa rakennus omistettiin Efesoksen Artemiille ja Nerolle. Viimeistään tässä vaiheessa stadion laajennettiin tyypilliseksi pitkänomaiseksi hevosenkengän muotoiseksi stadioniksi, jossa oli katsomo myös pohjoissivulla ja mahdollisesti myös itäpään kaaressa, ja joka oli avoin länsipäästä. Pohjoissivun katsomo sijoitettiin holvattujen käytävien päälle, ja länsipäähän rakennettiin monumentaaliportti.
Jossakin välissä roomalaista kautta, noin 200–300-luvulla jaa., stadionin itäpäähän lisättiin ellipsin muotoinen amfiteatterimainen alue, jonka koko oli noin 50 × 40 metriä. Ainakin myöhemmällä roomalaisella kaudella se oli kokonaan suljettavissa erilleen itse stadionista. Tätä aluetta oletetaan käytetyn gladiaattori- ja villieläinnäytäntöihin. Stadionia käytettiin myös kristittyjen vainoissa.
Stadion kärsi suuria tuhoja vuoden 262 jaa. maanjäristyksessä. Tämän jälkeen se kunnostettiin vain osittain. Rakennus vaurioitui myös vuosien 259–366 maanjäristyksissä. Lopulta stadion jäi käyttämättömäksi, ja sen kiviä käytettiin muihin rakennuksiin, kuten Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. 400-luvulla stadionin alueelle rakennettiin kirkko, ja sen ympäristö alkoi muuntua hautausmaaksi. Juoksuradan aluetta käytettiin myöhemmin peltona. Kaikki istuinkivet poistettiin keskiajan kuluessa.
Stadionin alueella on suoritettu melko vähän kaivauksia, mutta se on helposti tunnistettavissa maastossa olevan noin 3,3 hehtaarin kokoisen painauman muodosta. Aluetta on tutkittu enemmän vuodesta 1993 lähtien.
Efesoksen teatteri

Efesoksen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalais-roomalainen teatteri Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia.
Efesoksen teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä tai varhaisella roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kreikkalaisena teatterina. Aikaisemman oletuksen mukaan se olisi rakennettu jo 200-luvulla eaa., kun Lysimakhos perusti kaupungin uudelleen, mutta nykytiedon mukaan ehkä korkeintaan teatterin paikka on valittu jo tuolloin. Teatteria käytettiin paitsi kreikkalaisten tragedioiden ja komedioiden esityksiin myös kaupungin kansankokouksen kokouspaikkana eli ekklesiasterionina.
Teatteria laajennettiin ja se muutettiin roomalaiseksi teatteriksi Rooman keisarikaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Rakennustyöt alkoivat mahdollisesti jo keisari Claudiuksen aikana, ja sitä rakennettiin erityisesti keisarien Nero ja Domitianus aikana. Noihin aikoihin teatteri tunnetaan muun muassa "Apostolien teoissa" kuvatusta mellakasta apostoli Paavalia vastaan. Siinä kaupungin käsityöläiset kerääntyivät teatterille, ja huusivat ”Suuri on Efesoksen Artemis!” -huutoja.
Rakennusta muutettiin myös myöhemmin, ja lopullisen muotonsa se on saanut joskus ennen vuotta 262 jaa. Kyseisenä vuonna osa rakennuksesta tuhoutui maanjäristyksessä, jonka jälkeen sitä korjattiin. Myöhemmät maanjäristykset vuosina 359 ja 366 aiheuttivat lisää tuhoja, jonka seurauksena osa katsomosta hylättiin. Samoihin aikoihin teatteria alettiin käyttää gladiaattoritaisteluihin. Varhaisella bysanttilaisella kaudella 700-luvulla teatterin jäänteet tulivat osaksi uutta kaupunginmuuria, joka ympäröi aiempaa pienemmän alueen.
Rakennus.
Teatteri sijaitsee nykyisen Panayır-dağin kukkulan länsirinteessä Efesoksen kaupallisen agoran eli Tetragonos-agoran koillispuolella. Se oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen teatteri, jonka keskiössä oli alun perin pyöreä ja roomalaisessa vaiheessa puoliympyränmuotoinen orkhestra.
Teatterin katsomossa oli sen myöhemmässä roomalaisessa vaiheessa 62 penkkiriviä, jotka oli jaettu vaakasuuntaisilla käytävillä ("diazoma") kolmeen osaan, ala-, keski- ja yläosaan. Ensimmäisessä vaiheessa eli kreikkalaisessa teatterissa on ollut mahdollisesti valmiina vain alaosa, kun taas ylin osa on kenties lisätty vasta 200-luvulla jaa. Alaosassa oli 19 penkkiriviä, keskiosassa 20 penkkiriviä ja yläosassa 23 penkkiriviä. Pystysuuntaiset käytävät jakoivat alaosan 11 sektoriin ("kerkides") ja keski- ja yläosan 21 sektoriin.
Katsomoon mahtui suurimmillaan yhteensä noin – henkeä. Katsomossa oli varatut paikat muun muassa bulen eli neuvoston ja gerusian eli vanhinten neuvoston jäsenille, efebeille, eri fyleille eli heimoille sekä pääpuhujille.
Teatterin katsomon yläosassa sijaitsi ilmeisesti Nemeseion eli Nemesikselle omistettu pyhäkkö. Teatterin tukimuurissa oli 200- tai 100-luvulla eaa. rakennettu lähdekaivorakennus, jonka julkisivussa oli kaksi joonialaista pylvästä.
Hadrianuksen temppeli (Efesos)

Hadrianuksen temppeli oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Temppeli rakennettiin keisari Hadrianuksen itsensä aikana vuosina 117–138 jaa. Efesos sai tuolloin toisen "neokoros"-oikeutensa eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli sitten Domitianuksen temppelin rakentamisen. Hadrianus kävi itse Efesoksessa vuonna 128. Temppelin omistuskirjoituksen kirjoitutti P. Quintilius. Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksissä vuosina 383 ja 387, ja kunnostettiin niiden jälkeen.
Temppeli sijaitsi Kuretes-kadun varrella osana Variuksen kylpylän rakennuskokonaisuutta. Sen julkisivussa oli portiikki, jossa oli neljä korinttilaista pylvästä ja niiden päällä kaari. Keskimmäiset pylväät olivat pyöreitä ja reunimmaiset neliskulmaisia. Temppelin anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä. Temppelin cellan leveys oli noin 7,5 metriä ja syvyys noin 5,0 metriä. Cella oli tynnyriholvattu, ja sen sisällä oli kulttipatsas. Cellan oven yläpuolella oli naishahmoa ja akantinlehtiä esittänyt reliefi. Temppelin friisit esittivät Efesoksen perustamiseen liittyneitä mytologisia aiheita. Friisit liitettiin temppeliin 300-luvun lopun kunnostustöissä, jolloin ne siirrettiin jostakin toisesta rakennuksesta. Tällaisena ne ovat myöhäisimpiä tunnettuja antiikin aikaisia temppelifriisejä.
Temppelin edessä on myöhemmin ollut tetrarkkien Diocletianus, Maximianus, Constantius ja Galerius patsaat. Näistä on säilynyt vain jalustat. Tetarkeista augustukset olivat keskellä ja caesarit reunimmaisina.
Rakennuksen raunioita on kunnostettu ja ennallistettu 1950-luvulla.
Hallinnollisen agoran kylpylä

Hallinnollisen agoran kylpylä on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta kylpylästä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Niin kutsuttu Hallinnollisen agoran kylpylä rakennettiin Rooman keisarikaudella 100-luvulla jaa. Rakennus tulkittiin aiemmin virheellisesti Variuksen kylpyläksi, joka oli kuitenkin nykytutkimuksen valossa sama rakennus kuin Skholastikian kylpylä ja sijaitsi Kuretes-kadun varrella. Siksi rakennus esiintyy edelleen useissa vanhemmissa teoksissa ja opasteissa nimellä ”Variuksen kylpylä”.
Kylpylä sijaitsi agoran koilliskulmassa itään Basilika-stoasta. Se muistuttaa monin tavoin Miletoksen Faustinan kylpylää. Rakennuksesta on säilynyt erityisesti sen länsiosan caldariumia, jossa on ollut syvennyksissä seitsemän lämmintä allasta. Pohjoissivulta rakennus oli osaksi louhittu kukkulan kalliorinteeseen. Kylpylän etelä- ja länsisivulla oli halleja, joiden lattiat oli koristeltu mosaiikeilla, jotka on ajoitettu 400-luvulle.
Kylpylään on todennäköisesti liittynyt palaistra. Lähellä on sijainnut myös gymnasion.
Hallinnollisen agoran temppeli

Hallinnollisen agoran temppeli (aiemmin usein ”Isiksen temppeli”) on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temppelistä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta. Temppelin rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Temppeli rakennettiin varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 50–25 eaa. Se on aiemmin tulkittu Marcus Antoniuksen ja Kleopatran rakennuttamaksi Isikselle ja Dionysokselle omistetuksi temppeliksi, ja siksi se esiintyy usein ”Isiksen temppelin” nimellä. Myöhemmin se olisi omistettu keisari Augustukselle. Nykyisin temppeliä on ehdotettu sen sijaan Divus Juliuksen eli jumalaksi kohotetun Julius Caesarin ja Dea Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän temppeliksi niin kutsutun Rhodoslaisen peristyylin sijaan.
Temppeli sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran eli Valtion agoran länsiosan keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, jonka pitkillä sivuilla oli kymmenen ja lyhyillä sivuilla kuusi pylvästä. Se oli rakennettu podiumille, jonka koko oli noin 28 × 15 metriä.
Temppeli purettiin kokonaan myöhemmän antiikin aikana, ja sen kivet käytettiin muihin rakennuksiin.
Itäinen gymnasion

Itäinen gymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Gymnasion rakennettiin Rooman keisarikaudella noin 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen itäosassa heti Magnesian portin pohjoispuolella, mistä se on saanut nykyisen, tutkimuksessa käytetyn nimensä.
Gymnasion oli suurikokoinen, ja sen koko oli noin 130 × 107 metriä. Kadun puolella oli stoa eli pylväshalli. Sen jälkeen seurasi palaistra, jonka itäpuolella oli auditorium eli luentosali ja länsipuolella niin kutsuttu keisarillinen sali. Rakennuksen keskellä olivat suurikokoiset termit eli kylpylätilat, joita reunustivat kolmelta sivulta suuret holvatut salit muun muassa ruumiinharjoituksille. Rakennuksen raunioista on löydetty muun muassa Afroditen, Asklepioksen, Dionysoksen, Hygieian ja Panin patsaat.
Myöhäisellä roomalaisella kaudella 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa gymnasionin yhteyteen rakennettiin kirkko, joka toimi hautausmaan kirkkona. Noin 500-luvulla se muutettiin kolmilaivaiseksi basilikaksi, jonka koko oli noin 35 × 17 metriä. Se hylättiin tulipalon jälkeen 600-luvulla.
Rakennuskokonaisuuden arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1930.
Marian kirkko (Efesos)

Marian kirkko oli myöhäisantiikin aikainen kirkko Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se tunnetaan Efesoksen kirkolliskokouksen pitopaikkana vuonna 431.
Historia.
Marian kirkko rakennettiin varhaisella kristillisellä kaudella, arviolta 300-luvulla, Olympieionin aukion eteläpuolisesta pylväikkörakennuksesta, jonka pituus oli ollut noin 260 metriä. Kirkko on ollut olemassa viimeistään vuonna 431, jolloin siellä tai sen yhteydessä pidettiin Efesoksen kirkolliskokous. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle, ja kyseisessä kirkolliskokouksessa tälle myönnettiin Jumalansynnyttäjän ("Theotokos") kunnianimi. Marian kirkko mainitaan kokouksen asiakirjoissa, jotka ovat kuitenkin myöhemmiltä ajoilta. Kirkko uusittiin kokonaan varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla, mahdollisesti vuoden 557 maanjäristyksen jälkeen.
Marian kirkko toimi Efesoksen katedraalina eli piispankirkkona. Sen oletetaan kärsineen vaurioita arabien hyökkäyksessä vuonna 654/655. Tämän jälkeen se menetti ilmeisesti piispankirkon asemansa, ja asema siirtyi bysanttilaisella linnavuorella sijainneelle Pyhän Johanneksen basilikalle. Kirkko säilyi kuitenkin hautausten perusteella käytössä 1000-vuosisadalle saakka. Nykyisin kirkko on raunioina. Niitä on kunnostettu erityisesti vuosina 1984–1988.
Rakennus.
Kirkossa oli sen alkuvaiheessa (pohjapiirroksessa: oranssi/keltainen) länsipuolella atrium, jonka koko oli noin 43 × 25 metriä, sekä nartheks. Varsinainen kirkkorakennus oli kolmilaivainen, ja sen koko oli noin 74 × 29 metriä. Kirkon keskilaivan leveys oli 13 metriä, ja sen kattoa tuki 40 pylvästä. Itäpäässä oli suuri apsis. Atriumin pohjoispuolella oli kahdeksankulmion muotoinen baptisterion eli kastekappeli.
500-luvun uudelleenrakentamisessa kirkko jaettiin kahteen osaan. Sen itäosa (pohjapiirroksessa: sininen) muutettiin vain noin 23 metriä pitkäksi kolmilaivaiseksi basilikaksi, jolla oli oma nartheks. Vanhan apsiksen edessä oli presbyterion, jossa oli alttari. Länsiosa (pohjapiirroksessa: violetti) uusittiin kokonaan tiilistä rakennetuksi. Sen koko oli noin 37 × 29 metriä, ja siinä oli edelleen kolme laivaa, mutta sivulaivat olivat aiempaa kapeammat. Länsipäähän lisättiin toinen, sisempi nartheks. Katolla oli kupoli, jota tuki neljä suurikokoista pilaria neliön muodossa.
Kirkon yhteydessä sijaitsi Episkopeion eli piispan palatsi. Siinä käytössä toimi ilmeisesti alkuperäisen pylväikkörakennuksen itäosa. Kirkon nartheksia käytettiin hautauksiin 500-luvulta lähtien. Myöhemmin myös sen ulkopuolelle kehittyi hautausmaa.