tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arpajaishallinto

Arpajaishallinto () on Suomessa toimiva Poliisihallituksen alainen yksikkö, joka vastaa rahankeräystoiminnan, rahapelitoiminnan ja muun arpajaistoiminnan valtakunnallisesta valvonnasta. Se aloitti toimintansa nykymuodossaan helmikuussa 2017 ja sijaitsee Riihimäellä. Arpajaishallinto toimii sisäministeriön hallinnonalalla itsenäisenä valvontaviranomaisena.
Historia.
Arpajaishallinnon tehtävät kuuluivat vuoteen 2008 asti sisäasiainministeriölle, minkä jälkeen ne siirrettiin Etelä-Suomen lääninhallitukselle. Lääninhallitusten lakkauttamisen myötä vuonna 2010 tehtävät siirtyivät Poliisihallitukselle.
Tehtävät ja toiminta.
Arpajaishallinto vastaa rahapelien lainmukaisuuden valvonnasta Suomessa ja puuttuu tarvittaessa lainvastaiseen rahapelien toimeenpanoon ja markkinointiin. Sen tehtäviin kuuluvat rahapelitoimintaan liittyvien lausuntojen ja ohjeiden antaminen, neuvonta, koulutus sekä tiedottaminen. Valvontatyötä tehdään yhteistyössä poliisin kanssa, ja arpajaishallinto voi tehdä tutkintapyynnön mahdollisissa rikosasioissa. Lisäksi rahapelitoiminnan valvonta edellyttää laajaa yhteistyötä kotimaisten ja kansainvälisten sidosryhmien sekä viranomaisten kanssa.
Rahankeräys- ja arpajaislupien käsittely.
Vuonna 2024 rahankeräyslupahakemusten määrä kasvoi yli kymmenellä prosentilla edelliseen vuoteen verrattuna, mikä johtuu osin siitä, että monet ovat suunnitelleet rahankeräystä ensimmäistä kertaa, mikä lisää neuvonnan tarvetta ja vuosi-ilmoitusten määrää. Tämä kasvu vaikuttaa myös muiden lupien käsittelyaikoihin: tavara-arpajaisten ja bingopelien lupien käsittelyaika on noin 2–3 kuukautta, kun taas uusien rahankeräyslupien käsittely pyritään pitämään 5–7 kuukauden tasolla. Pienkeräykset voidaan järjestää ilman lupaa tekemällä kirjallinen ilmoitus poliisilaitokselle, ja esimerkiksi koululuokat ja harrastusryhmät voivat järjestää pienarpajaisia tietyin ehdoin ilman erillistä lupaa.
Rahapelijärjestelmän uudistus.
Vuonna 2025 arpajaishallinto pyysi lausuntoja määräysluonnoksista, jotka liittyvät uuteen rahapelijärjestelmään (HE 16/2025 vp) ja perustuvat ehdotettuihin määräyksenantovaltuuksiin. Määräykset koskevat toimilupien hakemista, satunnaisuuden tarkastuksia, tietojärjestelmien luotettavuutta ja tietoturvaa, pelitapahtumien sähköistä varmennetta, raportointivelvollisuutta sekä valvontamaksujen määräämistä. Ne kohdistuvat yksinoikeus- ja rahapelitoimilupien sekä peliohjelmistolupien hakijoihin. Uudistuksen taustalla on hallitusohjelman tavoite avata rahapelijärjestelmä lisenssimallilla kilpailulle 1.1.2026 mennessä, vähentää pelaamisen haittoja ja parantaa kanavointiastetta.
Sansibarinkoira

Sansibarinkoira on todennäköisesti sukupuuttoon kuollut tansanialainen koirarotu, jolla ei koskaan ollut FCI:n hyväksyntää.
Ulkonäkö.
Sansibarinkoira oli kookas pystykorvainen, vankkarunkoinen, voimakasrakenteinen ja karkeakarvainen koira. Säkäkorkeus oli noin 68–70 cm ja väritys punavalkoinen.
Luonne ja käyttäytyminen.
Rotua kuvailtiin erittäin älykkääksi. Työskennellessään se käytti sekä vainuaan että näköaistiaan.
Alkuperä.
Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Tansanialle kuuluvalta Sansibarin saarelta, jossa sitä tavattiin 1800-luvulla. Saksalaisen M. Siberin mukaan se oli syntynyt salukin ja paariakoiran välisistä risteytyksistä. Yksi rodunedustaja vietiin 1800-luvun lopulla Ranskaan, missä eläinlääkäri Jean Pierre Mégnin tutki ja kuvaili sitä. Ei ole täysin varmaa, etteikö jossain päin saarta vielä nykyisinkin olisi olemassa pieni populaatio.
Per Edvin Sköld

Per Edvin Sköld (25. toukokuuta 1891 Svedala – 13. syyskuuta 1972 Norra Rörum) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi toisen maailmansodan aikana Ruotsin puolustusministerinä sekä valtiovarainministerinä vuosina 1949–1955.
Per Edvin Sköld oli skoonelaisen maanviljelijän, kansanedustaja Nils Peter Sköldin poika. Hän opiskeli kirjallisuushistoriaa, uskontohistoriaa ja kansatiedettä Lundin yliopistossa, jossa hän näistä aineista suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon. Vuonna 1917 hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville, sen toisen kamariin. Samaan aikaan hän kirjoitti malmöläiseen sosiaalidemokraattiseen Arbetet-lehteen.
Sköld nousi Ruotsin sosiaalidemokraattiseen hallitukseen vuonna 1932. Hallitusta johti Per Albin Hansson. Hän oli vuosina 1932–36 maatalousministerinä, 1936–38 kauppaministerinä, 1938–45 puolustusministerinä sekä Hanssonin seuraajan, uuden sosiaalidemokraattisen pääministerin Tage Erlanderin hallituksessa uudelleen maatalousministerinä 1945–48, salkuttomana ministerinä 1948–49 ja 1949–55 valtiovarainministerinä. Ruotsin valtiopäivien jäsen hän oli 46 vuoden ajan vuosina 1918–1964.
Toisen maailmansodan aikaan Sköld kannatti talvisodan aikaan eli talvella 1939–1940 vahvempaa Ruotsin tukea Suomelle. Kesän 1941 juhannuskriisin aikaan, jolloin Saksa vaati lupaa kuljettaa 15 000 miehen Engelbrecht-divisioona etelä-Norjasta Suomen rajalle Haaparannalle, Sköld vastusti kuljetusluvan myöntämistä.
Per Edvin Sköld avioitui 1918 Edit Perssonin kanssa. Heillä syntyi neljä lasta, joista Nils Sköld (1921–1996) kouluttautui sotilaaksi ja yleni kenraaliluutnantiksi, Per Sköld (1922–2008) metsänhoitajaksi ja toimi valtakunnanmarsalkkana, Lars Sköld ja arkeologina toiminut Margareta Biörnstad (1928–2019).
Hanyū

Hanyū () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Tonejoen oikealla rannalla. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Gunman prefektuuriin. Hanyūssa on 54 461 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 58,64 neliökilometriä.
Historiallisesti Hanyū oli tulville herkkää aluetta, jonka läpi etelään Tonejoki virtasi vielä Japanin keskiajan lopulla. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Hanyū kehittyi postiasemana Nikkō-kaidōn ja Nakasendōn toisiinsa yhdistäneellä tiereitillä. Kaupunkiin syntyi vilkkaat "aojima"-puuvillakankaan markkinat, ja siellä tuotettiin kankaan värjäykseen käytettyä indigoväriä väritattaresta. 1900-luvun alusta lähtien kaupungissa on ollut "tabi"-sukkien ja muiden vaatteiden tuotantoa. Sittemmin sinne on sijoittunut myös maatalouskoneiden ja elektroniikan valmistusta. Kaupunkia ympäröivällä viljavalla maaseutualueella tuotetaan esimerkiksi vihanneksia. Kaupunkioikeudet Hanyū sai vuonna 1954, kun Hanyūn maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi kyläkuntaa.
Hanyū tunnetaan Katai Tayaman romaanin "Inaka kyōshi" tapahtumapaikkana. Eräs nähtävyys on Saitaman akvaario, jossa on esitteillä Saitaman prefektuurin alueella eläviä makeanveden kalalajeja. Hanyūta palvelevat Tōbu-rautateiden Isesaki-linja ja Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinja.
Psammophiidae

Psammophiidae on uuskäärmeisiin (Caenophidia) kuuluva käärmeheimo, johon kuuluu 55 lajia. Heimoa tavataan koko Afrikassa (myös Madagaskarilla), missä ne luultavasti kehittyivät, sekä lisäksi Etelä-Euroopassa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Psammophiidae on aiemmin luokiteltu alaheimoksi tarhakäärmeissä (Colubridae) tai Lamprophiidae-heimossa.
Psammophiidae-lajit ovat yleensä pitkiä, laihoja ja nopealiikkeisiä käärmeitä, jotka elävät maassa ja suosivat avoimia elinympäristöjä, kuten heinikkomaita, pensaikkoja ja puoliaavikoita. Ne ovat aktiivisia päiväsaikaan, jolloin ne saalistavat pääasiassa sammakoita, liskoja ja pikkunisäkkäitä, jotka ne lamauttavat myrkyllään. Kaikki lajit munivat. Psammophiidae-lajien poikuekoko on pieni, mikä saattaa johtua niiden laihasta ruumiinmuodosta.
Suvut.
Heimoon luetaan kahdeksan sukua:
Sulamit Messerer

Sulamit Mihailovna Messerer (, 27. elokuuta 1908 Moskova – 3. kesäkuuta 2004 Lontoo) oli venäläissyntyinen balettitanssija ja koreografi. Messerer oli Bolšoi-teatterin ensitanssijatar yli 20 vuoden ajan ja myöhemmin hän oli yksi klassisen baletin arvostetuimpia tanssinopettajia maailmassa.
Elämä ja ura.
Messerer syntyi Moskovassa liettuanjuutalaisen hammaslääkärin kymmenlapsiseen perheeseen. Hän aloitti Bolšoi-teatterin balettikoulussa vuonna 1920 ja sai vakituisen kiinnityksen tanssijaksi vuonna 1926. Kolmen vuoden kuluttua Messerer nousi ensitanssijattareksi. Vuonna 1933 hän kiersi ensimmäisenä neuvostoliittolaisena balettitanssijana Länsi-Euroopassa yhdessä veljensä Asaf Messererin kanssa. Vuonna 1937 Messererin sisar Rachel Messerer vangittiin Stalinin vainoissa, jolloin hän otti tämän tyttären Maija Plisetskajan kasvatikseen. Plisetskajasta tuli myöhemmin yksi maailman tunnetuimpia balettitanssijoita. 
Messerer aloitti tanssinopettajana Bolšoi-teatterissa jo vuonna 1938, mutta lopetti oman uransa tanssijana vasta 1950. Vuodesta 1961 lähtien Messerer vietti paljon aikaa Tokiossa, jossa hän oli perustamassa Tokion balettia. Vuonna 1980 Messerer loikkasi länteen ja asettui Lontooseen, jossa hän vietti loppuelämänsä. 
Nuoruudessaan Messerer harrasti myös kilpauintia. Hänellä oli hallussaan 100 metrin rintauinnin Neuvostoliiton ennätykset vuosina 1927–1930. Vuonna 1928 Messerer voitti 100 metrin rintauinnin Moskovan spartakiadeissa.
Messerer palkittiin Neuvostoliiton valtionpalkinnolla 1946, Japanin Pyhän aarteen ritarikunnan kunniamerkillä 1996 ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan Order of the British Empire -arvonimellä 2000.
Paciuksenkatu

Paciuksenkatu () on leveä kaakkois–luoteissuuntainen katu Helsingin Meilahdessa ja Munkkiniemessä Sen pituus on noin 1,9 kilometriä ja se on nimetty säveltäjä Fredrik Paciuksen mukaan. 
Paciuksenkatu alkaa Meilahden ja Taka-Töölön rajalta Merikannontien ja Stenbäckinkadun risteyksestä. Samasta risteyksestä itään jatkuu Linnankoskenkatu. Osuus kadun alusta Tukholmankadun risteykseen on tavallista nelikaistaista katua. Loppuosa Munkkiniemen aukiolle on selvästi leveämpää, ja siinä on kumpaankin suuntaan vähintään kolme kaistaa ja raitiovaunukiskot keskellä. Osuus Tukholmankadulta kadun loppuun on myös osa valtatietä 1. Vaikka katu on pitkä, sen varrella on vain muutama asuintalo Tukholmankadun risteyksen lähellä. Kadun leveys on leveimmässä kohdassa noin 50 metriä. 
Meilahden sairaalan laaja alue rajoittuu lännessä Paciuksenkatuun, ja alueen Paciuksenkadun puoleisella reunalla sijaitsee Siltasairaala.
Julkinen liikenne.
Paciuksenkatua pitkin sen päästä päähän kulkee bussilinja 25, kadun alkupäästä Seurasaarentielle saakka lisäksi linja 24. Tukholmankadun ja Munkkiniemen välisellä osuudella Paciuksenkatua pitkin kulkevat useat muukin bussilinjat, muun muassa runkolinjat 20, 30, 500 ja 510 sekä raitiolinja 4 kuten myös kaikki Helsingistä Turunväylää pitkin länteen kulkevat pitkän matkan linja-autot.
Kadulla ovat seuraavat linja-autopysäkit: Seurasaarentie, Meilahdentie, Paciuksenkaari ja Munkkiniemen aukio sekä seuraavat raitiovaunupysäkit: Meilahdentie ja Paciuksenkaari.
Hallinnonala

Hallinnonala on valtionhallinnon organisaatiorakenteeseen liittyvä käsite. Hallinnonalan muodostaa yksittäinen ministeriö yhdessä ministeriön alaisten virastojen ja laitosten kanssa. Hallinnonaloista käytetään toisinaan lyhennettä HA. Ministeriöiden lisäksi omat hallinnonalansa muodostavat eduskunta, tasavallan presidentin kanslia sekä valtioneuvoston kanslia.
Hallinnonalat.
Suomen valtionhallinto muodostuu 14 hallinnonalasta:
Säyhtee (Artjärvi)

Säyhtee on Suomenlahteen laskevaan Koskenkylänjoen vesistön Artjärven lähialueeseen (16.003) kuuluva, 206,85 hehtaarin laajuinen, verraten matala (keskisyvyys 3,5 metriä) järvi Orimattilan kaupungin Artjärven pitäjän Suurkylän pohjoispuolella. Sen pohjoisosaan laskee Ratulansalmen kautta likimain samalla tasolla (39,8 mpy.) oleva luoteenpuoleinen Villikkalanjärvi. Säyhtee laskee puolestaan lounaisosastaan laskujoen kautta etelään Pyhäjärveen.
Säyhteen lounaisrannalla, aikaisin keväällä jäästä avautuvan laskujoen suun lähistöllä sijaitsee lintutorni. Järvellä tavataan usein esimerkiksi suuria joutsenparvia, sotkia ja koskeloita.
Nikolai Asejev

Nikolai Nikolajevitš Asejev (; 10. heinäkuuta 1889 Lgov – 16. heinäkuuta 1963 Moskova) oli neuvostoliittolainen runoilija.
Asejev julkaisi ensimmäiset runokokoelmansa vuonna 1914. Hän aloitti symbolistisella ilmauksella, josta siirtyi slaavilaisen mytologian kautta futurismiin ja edelleen vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen myötä vallankumousromantiikkaan sekä myöhemmin stalinismin ylistykseen ja sosialistiseen realismiin. 
Asejevin ystäväpiiriin kuului muun muassa runoilija Vladimir Majakovski, johon häntä usein verrattiin. Asejev osallistui myös Sergei Eisensteinin elokuvan "Panssarilaiva Potemkinin" välitekstien laadintaan. Asejevin runoja on julkaistu suomeksi kokoelmissa "Venäjän runotar" (Otava, 1946) ja "Neuvostolyriikkaa 2" (Tammi, 1979).
Vuonna 1941 Asajeville myönnettiin Stalin-palkinto ja lisäksi hän sai Leninin kunniamerkin sekä Työn Punaisen Lipun kunniamerkin.
Mini John Cooper Works Buggy

Mini John Cooper Works Buggy on BMW:n omistaman Minin valmistama erämaaralliauto, jolla on voitettu kerran erämaarallin maailmanmestaruus ja kahdesti Dakar-ralli. Saksalainen X-raid-talli on käyttänyt autoa vuodesta 2018 lähtien.
Dakar-ralli.
2018.
X-raidin kuljettajat Mikko Hirvonen ja Dakar-rallitulokas Bryce Menzies osallistuivat uudella autolla Dakar-ralliin 2018. Hirvonen sijoittui 19:nneksi ja Menzies keskeytti. Parhaimmillaan Menzies oli kilpailussa neljäntenä.
2019.
Seuraavan vuoden Dakar-ralliin Peugeotilla ajaneet Stéphane Peterhansel, Carlos Sainz ja Cyril Despres siirtyivät X-raidin Minille. Despres sijoittui kolmikosta parhaiten, viidenneksi. Sainz sijoittui 13:nneksi voitettuaan yhden erikoiskokeen, kun taas Peterhansel keskeytti voitettuaan sitä ennen kaksi erikoiskoetta. Peterhansel onnistui Dakar-rallin jälkeen voittamaan helmi-lokakuun välisenä aikana ajetun erämaarallin maailmanmestaruuden.
2020.
Dakar-ralli 2020 ajettiin ensimmäistä kertaa Saudi-Arabiassa, jossa kuljettajina jatkoivat vain Sainz ja Peterhansel. Sainz sai auton ensimmäisen Dakar-rallin voiton ajettuaan kilpailun aikana neljä erikoiskoevoittoa. Saman tallin Peterhansel sijoittui kolmanneksi voitettuaan neljä erikoiskoetta.
Sonja – The White Swan

Sonja – The White Swan on norjalainen draamaelokuva vuodelta 2018, jonka on tuottanut Maipo Film. Elokuvan on ohjannut Anne Sewitsky. Elokuva perustuu osittain tositapahtumiin. Se kertoo nykyaikaisen kaunoluistelun kehittäjästä Sonja Heniestä (1912–1969), joka oli myös elokuvanäyttelijä. Elokuvan luistelukohtauksissa häntä esitti Kiira Korpi.
Matti Pennanen

Matti Pennanen -nimisiä henkilöitä ovat:
Pigault-Lebrun

Charles Antoine Guillaume Pigault-Lebrun, oikea nimi Pigault de l’Épinoy (1753 Calais, Ranska – 1835) oli ranskalainen romaani- ja komediakirjailija. Hän teki nuorena muutamia hairahduksia, joiden vuoksi ankara isä järjesti hänet vankilaan. Kokeiltuaan sotilaana, näyttelijänä ja kielenopettajana Pigault-Lebrun tuli 1790-luvulla tunnetuksi romaanien ja näytelmien kirjoittajana. Hän pääsi isänsä kanssa sovintoon ja toimi 1806–1824 tullivirkailijana.
Pigault-Lebrunin kertomuksissa on luontaista intoa, hedelmällistä mielikuvitusta ja loputonta hyväntuulisuutta, mutta ne liikkuvat häkeltymättä karkeiden ruokottomien seikkailujen alueella. Vaikutelmaa pehmentää jossain määrin jatkuva viha kaikkea sortoa vastaan sekä tunteiden välähdykset. Parhaita hänen 24 romaanistaan ovat "L’enfant du carnaval" (1792), "Les barons de Felsheim" (1798), "La folie espagnole" (1799), "Mon oncle Thomas" (1799) ja "M. Botte "(1802). Lähes yhtä menestyksekäs Pigault-Lebrun oli komedioidensa ja vaudevillenäytelmiensä ansiosta. Onnistuneimpia ovat "L’amour et la raison" (1791), "Le petit matelot", "Les empiriques" ja "Les rivaux d’eux-mêmes" (1798). Lisäksi Pigault-Lebrun kirjoitti muun muassa vähäarvoisen teoksen "Histoire de France" (1823–1828). Hänen kootut teoksensa "Oeuvres complètes" julkaistiin 1822–1824. Pigault-Lebrunin tyttärenpoika oli näytelmäkirjailija Émile Augier.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Holdgate)

Pyhän Kolminaisuuden kirkko () sijaitsee Holdgaten kylässä, Shropshiressa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Englannin kirkossa se kuuluu Herefordin hiippakunnan ja Ludlow'n arkkidiakonikunnan alaisuuteen. Kirkko on Grade I -tason suojelukohde.
Arkkitehtuuri.
Laiva ja koristeltu kastemalja ovat 1100-luvulta ja tornin yläosa 1400-luvulta. Eteläseinällä on Sheela na gig, joka on ajoitettu 1100-luvulle.
Arthur Wing Pinero

Arthur Wing Pinero (24. toukokuuta 1855 Lontoo, Englanti – 23. marraskuuta 1934) oli englantilainen kirjailija. Hänet palkattiin 1874 näyttelijäksi Edinburghiin Theatre Royaliin ja 1876 Lontooseen, ensin Globe-teatteriin, sitten Lyceum-teatteriin, jossa hän oli neljä vuotta. Hän debytoi 1877 dramaturgina 200 punnan vuosipalkalla ja menestyi näytelmällä "The money spinner" (1880). Jossakin vaiheessa hän harrasti etenkin farsseja, ja niitä esitettiin Court Theatressa, jossa varsinkin "The magistrate" (1885) sai suuren ja pitkäkestoisen menestyksen. 
"The squire" (1881) oli Pineron ensimmäinen yritys vakavampiin näytelmiin, ja sitä seurasi "The profligate" (1889), sitten kaksi komediaa "Sweet lavender" (1888) ja "The weaker sex" (188) menestyivät hyvin. "The second mrs. Tanqueray" (1893) teki hänet tunnetuksi kaukana maan rajojen ulkopuolella. Kiitollisessa nimiroolissa näytteli muun muassa Eleonora Duse. Pineron myöhempiä teoksia ovat muun muassa seuraavat: "The notorious mrs. Ebbsmith" (1895), "The benefit of the doubt" (1895), "The princess and the butterfly" (1897), "Trelawney of the wells" (1898), huvinäytelmiä "The gay lord Quex" (1899), "Iris" (1901), "Letty" (1903), "A wife without a smile" (1904), "His house in order" (1906), "The thunderbolt" (1908), "Mid-channel" (1909), huvinäytelmät "Preserving mr. Panmure" (1912) ja "The "mind the paint" girl" (1913). Pineron näytelmät ilmestyivät 1891–1895 koottuina nimellä "Plays".
Englannissa on katsottu, että juuri Pinero nosti kotimaisen dramatiikan sen seisahduksen tilasta ja taakse jäivät tavanomaiset riettaudet ja kotikutoinen sentimentaalisuus. Näytelmälle "The second mrs. Tanqueray" annetaan sama merkitys Englannin silloisen modernin seuranäytelmän alalla kuin "Hernanilla" oli 1830-luvun Ranskan romanttiselle näytelmälle. Kotimaan ulkopuolella Pineroa voi tuskin nostaa suurten dramaturgien joukkoon, joskin voi tunnustaa hänen kykynsä tunnistaa näyttämön vaatimukset ja onnekkaat havainnot monessa suhteessa. Kritiikki suuntasi usein Pineron vaikuttaviin ja teknisesti taidokkaisiin näytelmiin syytöksiä epätaiteellisesta näkemyksestä, syvyyden puutteesta ja epäjohdonmukaisuudesta luonteenkuvauksessa.
Theodor Storm

Theodor Storm (14. syyskuuta 1817 Husum – 4. heinäkuuta 1888 Hademarschen) oli saksalainen realismin kauden kirjailija, jonka novellit ovat realismin kauden merkittävimpiä.
Elämä.
Storm syntyi lakimiehen poikana Husumissa. Hän opiskeli lakitiedettä Kielissä ja Berliinissä. Hän palasi Husumiin asianajajaksi vuonna 1843. Hän osallistui siellä vuonna 1848 Slesvig-Holsteinin saksalaisten kapinaan Tanskaa vastaan ja alueen liittämiseksi Saksaan. Kapinan kukistuttua hän joutui vuonna 1852 muuttamaan Preussin puolelle, ensin Potsdamiin ja myöhemmin Heiligenstadtiin. Storm palasi Husumiin Tanskan ja Saksan sodan päätyttyä, ensin maavoudiksi(landvogt). Hän erosi palveluksesta 1880 käräjätuomarina.
Kirjallinen ura.
Storm aloitti kirjailijanuransa lyyrikkona. Esikoisteos oli "Liederbuch dreier Freunde" (1843), jossa hän ystäviensä Theodor ja Tycho Mommsenin kanssa ilmaisi schleswigholsteinilaisia tunteitaan. Opiskeluajoistaan saakka hän oli julkaissut runoja, jotka ilmestyivät yksissä kansissa vuonna 1852. Ne olivat yksinkertaisen lämpimiä, laulullisia ja välitöntä tunnetta kuvaavia. Vuodesta 1847 Storm kirjoitti novelleja. Aluksi ne kuvasivat lyyrisiä tilanteita. Vuoden 1849 teos "Immensee" (suom. "Immenjärvi") kuuluu Saksan kirjallisuuden luetuimpiin novelleihin. Teoksessa näkyy Stormin tekstien keskeisin motiivi: ihmisonnen ja sen muistojen katoavuus ja ihmisen yksinäisyys. Tätä korosti se, että Storm oli irtisanoutunut uskonnosta ja hylännyt kuolemattomuuden ajatuksen.
Storm aloitti lyyrikkona romantiikan aikana, ja vaikutteita hän sai muun muassa Joseph von Eichendorffilta, mutta runoissa on yksilöllinen sävy ja niiden perusajatus muistuttaa kansanlauluja. Novellit ovat sävyttömämpiä eivätkä muodoltaan yhtä tiiviitä kuin runot. Hän ei käsittele poliittisia, yhteiskunnallisia eikä henkisiä kiistoja vaan joko saman ajan tai historiaan naamioituja henkilökohtaisia konflikteja, jotka muodostavat kertomusten ytimen.
Stormin 58 novellista ainakin 35 on tehty vuoden 1864 jälkeen. Tällä kaudella Storm siirtyi tunnelmakuvauksesta todellisiin tapahtumiin ja elämän ongelmiin. Kauden tunnetuimpia novelleja ovat "Viola tricolor" (1873), "Pole Poppernspäler" (1874, suom. "Nukke-Nikke") ja "Hans und Heinz Kirch" (1882). Synkänsävyisiä, kronikkatyyppisiä novelleja ovat "Aquis submersus" (1876, suom. "Rakkauden rikos") ja "Der Schwimmelreiter" (1888, suom. "Aaveratsastaja"). Monet tämän kauden novellit viittaavat tuleviin uusromantiikan ja impressionismin virtauksiin. Myöhempi kirjailija Thomas Mann on ilmaissut saaneensa runsaasti vaikutteita Stormilta.
Olesnon piirikunta

Olesnon piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 64 293. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Dobrodzień, Gorzów Śląski, Olesno, Praszka, Radłów, Rudniki ja Zębowice. 
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,2 prosenttia oli naispuolisia ja 48,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,9 prosenttia ja eläkeikäiset 22,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,1 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 598 lasta. Olesnon piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 47 896 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Ken Pawsey

Kenneth James ”Ken” Pawsey (s. 13. joulukuuta 1940 Melbourne, Victoria) on australialainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
Tuvalun kirkko

Tuvalun kongregationalistinen kristillinen kirkko, lyhyemmin Tuvalun kirkko (tuvaluksi: "Te Ekalesia Kelisiano Tuvalu") on suurin uskonnollinen yhdyskunta Tuvalussa. Se on kristillinen kongregationalistinen kirkko, jolla on 9 715 jäsentä
Kirkon juuret juontavat vuoteen 1861 ja Lontoon lähetysseura aloitti työnsä alueella 1864. Myös Samoan kongregationalistinen kristillinen kirkko teki lähetystyötä Tuvalussa. Tuvalun kirkko itsenäistyi vuonna 1968.
Kirkon oppi perustuu Apostoliseen uskontunnustukseen ja Nikean uskontunnustukseen.
Berggren

Berggren on ollut muuan muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Ben Acton

Benjamin Maxwell ”Ben” Acton (2. joulukuuta 1927 Footscray, Victoria – 10. heinäkuuta 2020 Queensland) oli australialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Acton toimi Australian joukkueen kapteenina Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960, joissa hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä keräten 11 rangaistusminuuttia. Acton edusti Australiaa myös vuoden 1962 MM-kilpailujen B-sarjassa.
John Nicholas (jääkiekkoilija)

John Allen Nicholas (2. toukokuuta 1930 Melbourne, Victoria – 1966 Melbourne, Victoria) oli australialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
John Nicholas

John Nicholas voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
István Petelei

István Petelei (1852–1910) oli unkarilainen kirjailija. Hän julkaisi joukon taiteellisia, vakavansävyisiä kertomuksia etupäässä syvästi tuntemastaan maaseutukaupunkien ja maalaiskansan pienten eläjien elämästä: novellikokoelmat "Keresztek" ('Ristejä', 1882), "Az én utcám" ('Minun katuni', 1880), "Vidéki emberek" ('Maaseudun ihmisiä', 1898) ja "Az élet" ('Elämä', 1904) sekä kertomukset "A fülemile" ('Satakieli'), "Jetti" (1894), "Alkonyat" ('Iltahämärä', 1890) ja "Felhők" ('Pilviä', 1897).
Kefetameetti

Kefetameetti (C14H15S2N5O5) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefetameetti on niin sanottu kolmannen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Yhdisteen teho grampositiivisiin bakteereihin ei ole kovinkaan hyvä, mutta se tehoaa paremmin gramnegatiivisiin bakteereihin kuten enterobakteereihin. Kefetameetti on suhteellisen stabiili beetalaktamaaseja vastaan. Kefetameetti käytetään useimmiten aihiolääkkenään kefetameettipivoksiilina. Sen haittavaikutukset ovat kefalosporiineille tyypillisiä.
Aulis Ensio Soininen

Aulis Ensio Soininen (25. heinäkuuta 1911 Iisalmi – 9. tammikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja Taljan tiedotussihteeri.
Aulis Soininen tuli ylioppilaaksi 1931 ja opiskeli sen jälkeen oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Työskenneltyään muutamia vuosia Savon Sanomissa hän siirtyi Tukholmaan General Motorsin palvelukseen. 
Osallistuttuaan talvi- ja jatkosotaan Aulis Soininen toimi Yksityisyrittäjäin Vakuutusyhtiön auto-osastolla ja siirtyi sieltä vuonna 1951 Taljan tiedotussihteeriksi. 1960-luvun loppuvuosista lähtien hän oli Tapaturmantorjunta Ry:n lehtien toimittajana sekä viimeiset vuotensa "Liikennevilkun" päätoimittajana.
Aulis oli edelläkävijä: Jo 1950-luvulla hän kirjoitti "Talja tiedottaa" -lehdessä asioista, joista yleisimmin puhuttiin vasta 1970-luvulla: Lasten kouluteiden vaarallisimpien paikkojen poistamisesta liikennesuunnittelun keinoin, lasten leikkipaikkojen järjestelyistä sekä monesta muusta liikenneturvallisuuskysymyksestä.
Kunnallisten liikennetoimikuntien perustaminen oli Aulis Soinisen suurtyö. Voimiaan säästelemättä hän ensimmäisinä työvuosinaan matkusti kunnissa asiaa esittelemässä. Rahoitusjärjestelmän - kaksi penniä asukasta kohden, jos kunta antaa vähintään saman määrän - aikaansaanti oli Auliksen käsialaa. Ilman sitä liikennetoimikuntien ja -lautakuntien perustaminen olisi viivästynyt vuosia. 
Runomittainen iskulause oli eräs Auliksen ilmentämiskeinoista. Sanottiin Auliksen olevan "maan eniten luettu runoilija". Lapset kautta valtakunnan lukivat aapisistaan Auliksen mieleen jääviä liikenneturvallisuusaiheisia riimityksiä. Viimeisinä työvuosinaan Aulis kehitti "Liikennevilkusta" liikenneturvallisuusalan ammattilehden, joka erityisesti pohjoismaissa sai kiitosta osakseen.
Aulis Soininen sairastui keväällä 1975. Toiveikkaana hän arveli jaksavansa toimittaa syksyn viimeisen lehden. Sen jälkeen olisi ollut enää kaksi numeroa ennen eläkkeelle siirtymistä kesällä 1976. Hän kuoli sairauden uuvuttamana Helsingissä 9.1.1976. Hautaan hänet siunattiin Hietaniemen Vanhassa kappelissa 16.1.1976. 
Aulis Soiniselle myönnettiin itsenäisyyspäivänä 1975 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ritarimerkki ansioista liikenneturvallisuustyön saralla.
Aulis Soinisen puoliso oli toimittaja Hilkka Soininen. Heidän lapsiaan olivat Leena Soininen, näyttelijä Eero Soininen ja kirjailija Heikki Soininen.
Tuorekelmu

Tuorekelmu on ohut muovikalvo, jota käytetään elintarvikkeiden käärimiseen tai pakkaamiseen, jotta ne pysyvät tuoreina pidemmän aikaa. Sitä voidaan käyttää myös Sous vide -haudutukseen. Tuorekelmu takertuu useimmille sileille pinnoille ja tällä tavoin eristää tai sinetöi elintarvikkeen tai pakkauksen sisällön ympäröiviltä haitoilta, kuten hajuilta ja kosteudelta. Tuorekelmu myydään yleensä rullana pahvilaatikoissa, joissa on leikkuureuna kelmun leikkaamista varten. Suurkeittiöihin tarkoitetut tuorekelmut myydään isommissa rullissa.
Tuorekelmun ominaisuudet ja valmistus.
Perinteisesti tuorekelmu on ollut noin 12,7 μm paksuinen. Nykyään kuitenkin yhä useammin tuorekelmusta tehdään ohuempaa, ja monet kotitalouskäyttöön tarkoitetut tuotemerkit ovatkin 8, 9 tai 10 μm ohuita. Tuorekelmu takertuu materiaalinsa ansiosta, eikä käytä liimaa takertumiseen. 
Alun perin tuorekelmua valmistettiin PVC-muovista, joka on edelleen yleisimmin käytetty valmistusmateriaali maailmanlaajuisesti. PVC-muovi läpäisee vesihöyryä ja happea vain vähän, mikä auttaa ruokaa säilymään pidempään tuoreena. Kuitenkin nykyään ollaan yhtä enenevässä määrin huolissaan muovissa olevien pehmennysaineiden, ftalaattien, siirtymisestä PVC-muovista elintarvikkeisiin.
Yleinen vaihtoehto PVC-muoville on polyeteeni-muovi (LDPE). Se on vähemmän takertuvaa kuin PVC, mutta ongelmaa on korjattu lisäämällä tuorekelmuun LLDPE-muoviyhdistettä, mikä myös lisää kalvon vetolujuutta. 
Yhdysvalloissa ja Japanissa muovikäärettä valmistetaan myös polyvinylideenikloridista (PVdC), mutta sen käyttöä on vähennetty ympäristökysymysten vuoksi.
Käyttö ruoan kanssa.
Tuorekelmun tärkein tehtävä on elintarvikkeiden suojaus ja ruoan säilyvyyden parantaminen. Tuorekelmu voi estää ruokia menemästä huonoksi ja pidentää niiden säilyvyyttä. 
Muovikääre suojaa ruokaa yleensä kolmella tavoin: kemiallisella koostumuksellaan (kaasuja, kosteutta ja valoa vastaan), biologisia haittoja vastaan (mikro-organismit, hyönteiset ja eläimet) ja fyysisesti (ruoan kolhiintuminen). 
Elintarvikkeiden suojaamisen ja säilömisen lisäksi tuorekelmun käyttö mahdollistaa myös ruokajätteen vähentämisen sekä elintarvikkeen päivämäärien ynnä muiden tietojen merkitsemisen ruokaan. Kelmu myös parantaa tuotteiden näkyvyyttä ja helpottaa jakeluprosesseja.
In Flamesin diskografia

In Flames on ruotsalainen yhtye, joka on soittanut useaa metallin tyylilajia, muun muassa melodista death metallia, josta he ovat tunnetuimpia. Yhtye perustettiin 1990-luvun alussa Göteborgissa. In Flames on yhdessä Dark Tranquillityn ja At the Gatesin kanssa niin sanotun Göteborg-soundin kehittäjiä. Yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa levyä.
Tarulinna

Tarulinna on kansallisromanttista tyyliä edustava huvilarakennus, jonka Sortavalan yleisen sairaalaan ylilääkäri Gustaf Johannes Winter (1868–1924) rakennutti vuonna 1909 Laatokan rannalle Taruniemeen noin kahdeksan kilometrin päähän Sortavalasta. Huvilan suunnitteli arkkitehti Eliel Saarinen. Winter perusti huvilan yhteyteen myös puiston, jonne istutettiin ulkomaisia puu- ja pensaslajeja.
Winterin kuoleman jälkeen 1924 huvilan omistajiksi tulivat sortavalalainen apteekkari Väinö Turkama, ent Durchmann (1889–1975) ja oopperalaulaja Greta Turkama (1889–1981). He perustivat huvilalle kukkatarhoja ja majoittivat myös lomalaisia huvilalla.
Neuvostoaikana huvilalla toimi muun muassa sanatorio. Neuvostoliiton hajottua 1990-luvun alussa eräs paikallinen liikemies rakennutti huvilan viereen lomakylän ja huvilarakennus muutettiin museoksi. Vuonna 2010 huvila-alueen omistajaksi tuli Rossija-pankin ja erään yksityishenkilön omistama Nord Haus-yhtiö, nykyisin nimeltään Datsha Vintera. Uusi omistaja purki vanhan lomakylän ja rakennutti tilalle korkeatasoisemman lomakylän ja ravintolan. Lisäksi alueelle rakennettiin kolme yksityiskäytössä olevaa loistohuvilaa, joilla on oma helikopterikenttä ja laivalaituri. Panaman paperit -tietovuoto paljasti vuonna 2016, että presidentti Vladimir Putinin ystävä ja tämän tyttären kummi, sellisti Sergei Roldugin oli rahoittanut Datsha Vinteran lomakylää sekä Sosnovossa (entinen Rautu) sijaitsevaa Igora-hiihtokeskusta panamalaisyhtiönsä kautta.
Dumbéa

Dumbéa on kaupunki ja kunta Ranskalle kuuluvassa Uuden-Kaledonian erityisyhteisössä. Kaupunki sijaitsee Province Sudissa juuri pääkaupunki Nouméan pohjoispuolella. Vuoden 2019 väestönlaskennan mukaan Dumbéassa on noin 35 900 asukasta.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Dumbéassa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden suhteellisen tasaisia ja pääasiassa välillä 17–29 °C. Joulu-maaliskuussa on kuumaa ja kesä-syyskuussa viileämpää mutta lämmintä. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, tammi-maaliskuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 100 millimetriä ja elo-lokakuussa alle 50 millimetriä kuukaudessa.
Dumbéa on Uuden-Kaledonian toiseksi väkirikkain kunta. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan kunnan 35 873 asukkaasta noin 77 prosenttia oli syntynyt Uudessa-Kaledoniassa, noin kahdeksan prosenttia Ranskan Polynesiassa tai Wallis ja Futunalla, noin 11 prosenttia muualla Ranskassa ja noin neljä prosenttia jossain muussa maassa. Noin 21 prosenttia kunnan väestöstä määritteli itsensä etnisesti eurooppalaiseksi, noin 27 prosenttia kanakiksi, noin 19 prosenttia wallisjafutunalaiseksi, noin 13 prosenttia useamman etnisen ryhmän sekoitukseksi ja noin 21 prosenttia joksikin muuksi tai jätti kertomatta.
Ivan Vicelich

Ivan Vicelich (s. 3. syyskuuta 1976 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi 7,5 vuotta Alankomaissa ja puoli vuotta Kiinassa. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja on eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut uusiseelantilainen.
Vicelich edusti kotimaassaan Waitakere Cityä, Central Unitedia, Football Kingziä ja uransa loppupuolella Auckland Cityä. Hän siirtyi tammikuussa 2001 Alankomaihin Roda JC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi 129 Eredivisien ottelua ja teki niissä 14 maalia. Kaudet 2006–2008 hän edusti RKC Waalwijkia ja niistä ensimmäisen kauden Eredivisiessä, jossa hän pelasi 19 ottelua. Kesällä 2008 hän palasi Uuteen-Seelantiin mutta pelasi vielä syksyn 2010 Kiinassa Shenzhen Rubyn joukkueessa.
Vicelich pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1995–2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa, joissa Uusi-Seelanti pelasi tasan Slovakiaa, Italiaa ja Paraguayta vastaan. Maanosaliittojen cupissa hän pelasi vuosina 1999, 2003 ja 2009. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuosina 1998, 2002 ja 2008. Vuoden 2002 turnauksessa hän teki kolme maalia ja vuoden 2008 turnauksessa hän ei päässyt kentälle. MM-karsinnoissa hän teki kaksi maalia ja ystävyysotteluissa yhden.
Vaughan Coveny

Vaughan Coveny (s. 13. joulukuuta 1971 Wellington) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edusti urallaan kotimaansa ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja on 28 maalillaan eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Coveny edusti kotimaassaan Waterside Karoria ja Miramar Rangersia sekä vuodesta 1992 alkaen Australiassa Melbourne Knightsia, Wollongong Wolvesia, South Melbourne FC:tä, Essendon Royalsia, Newcastle Jetsiä ja Wellington Phoenixia.
Coveny pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja teki niissä ennätykselliset 28 maalia vuosina 1992–2006. Hän pelasi Maanosaliittojen cupissa vuosina 1999 ja 2003. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuonna 2002, ja hän teki turnauksessa kolme maalia Uuden-Seelannin voittaessa Vanuatun maalein 8–1. Hän teki urallaan kaikkiaan viisi hattutemppua, edellä mainitun lisäksi Papua-Uutta-Guineaa, kahdesti Tahitia ja toistamiseen Vanuatua vastaan.
Steve Sumner

Steven Paul Sumner (2. huhtikuuta 1955 Preston, Englanti – 8. helmikuuta 2017) oli uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän oli pituudeltaan 180-senttimetrinen. Hän aloitti pelaajauransa Englannissa mutta edusti aikuisena Uuden-Seelannin ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja oli 22 maalillaan vuoteen 2004 saakka eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Sumner edusti Uudessa-Seelannissa Christchurch Unitedia, Manurewaa ja Gisborne Cityä sekä välillä kausina 1980–1982 Australiassa Newcastle Unitedia ja West Adelaidea.
Sumner pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 58 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1976–1988. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1982 täydet minuutit joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maansa MM-kisahistorian ensimmäisen maalin Skotlantia vastaan. Elokuussa 1981 hän teki MM-karsintaottelussa Fidžiä vastaan kuusi maalia Uuden-Seelannin voittaessa 13–0. Hän teki hattutempun eli kolme maalia maaliskuussa 1977 ja lokakuussa 1985 Taiwania vastaan.
Persiljat

Persiljat ("Petroselinum") on sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi, mutta mahdollisesti jopa noin kymmenkunta lajia. Sukuun kuuluu yrttinä ja mausteena käytettävä maustepersilja eli persilja ("Petroselinum crispum").
Persiljat ovat kaksivuotisia, kaljuja ja tuoksuvia ruohovartisia kasveja. Persiljojen varsi on kasvutavaltaan pysty, sileä ja täyteinen. Lehdet ovat useaan kertaan pariliuskaisia. Kukat sijaitsevat sarjoissa. Verholehdet ovat huomaamattoman pieniä. Terälehdet ovat kellanvihreitä. Hedelmä on munanmuotoinen lohkohedelmä.
Persiljojen ("Petroselinum") suvun tieteellinen nimi tulee kreikan kielen sanoista "petros" (suom. kivi tai kallio) ja "selinon" (suom. selleri). Nimeä käytti persiljasta jo roomalainen Celsus.
Octave Pirmez

Octave Pirmez (1832–1883) oli belgialainen kirjailija. Hän harjoitti yksinäistä mietiskelyä. Hänen esikuviaan olivat Chateaubriand, Victor Hugo ja Lamartine. Hän kirjoitti muutamia romanttisia ja tunteellisia teoksia: "Les feuillées" (1862), "Victor Hugo" (1863), "Jours de solitude" (1869), "Heures de philosophie" (1873), "Remo" (1880). Pirmez’n teokset ilmestyivät koottuina 1900.
Pirmez’n serkku oli belgialainen poliitikko Eudore Pirmez.
Elim Chan

Elim Chan (; s. 18. marraskuuta 1986 Hongkong) on kapellimestari. Chan toimii Antwerp Symphony Orchestran (Antwerpenin sinfoniaorkesterin) ylikapellimestarina konserttikaudesta 2019–2020 lähtien ja Royal Scottish National Orchestran (Skotlannin kuninkaallisen kansallisorkesterin) pääasiallisena vierailevana kapellimestarina kaudesta 2018–2019 alkaen.
Opintoja.
Elim Chan lauloi lapsikuorossa Hongkongissa ja aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana. Hän suoritti Massachusettsin Smith Collegessa musiikin kandidaattitutkinnon. Sen jälkeen hän opiskeli Michiganin yliopistossa, jossa hän oli University of Michigan Campus Symphony Orchestran ja Michigan Pops Orchestran musikaalinen johtaja. Hän suoritti Michiganissa orkesterinjohdon maisterin ja tohtorin tutkinnot ja valmistui kapellimestariksi vuonna 2014. Vuonna 2013 Chan sai Bruno Walter Conducting Scholarship -stipendin ja vuonna 2015 hän osallistui Bernard Haitinkin mestarikurssille Luzernissa.
Musikaalinen ura.
Elim Chanista tuli vuonna 2014 Donatella Flick Conducting Competition -kisan ensimmäinen naisvoittaja. Voittonsa ansiosta hän toimi konserttikauden 2015–2016 aikana assistenttikapellimestarina London Symphony Orchestrassa. Kaudella 2016–2017 hän osallistui Dudamel Fellowship -ohjelmaan Los Angeles Philharmonicissa.
Kaudella 2018–2019 Chanista tuli Royal Scottish National Orchestran pääasiallinen vieraileva kapellimestari ja seurasi näin Thomas Søndergårdia. 
Kaudesta 2019–2020 lähtien Chan on Antwerp Symphony Orchestran ylikapellimestari. Orkesterin kotisali on Koningin Elisabethzaal -sali Antwerpenissa. Chan, joka seuraa muun muassa Edo de Waartin ja Jaap van Zwedenin jalanjälkiä, on nuorin ylikapellimestari, jonka Antwerp Symphony Orchestralla on koskaan ollut.
Tämän lisäksi Chan on toiminut vierailevana kapellimestarina eri orkestereissa: Mariinsky Theatre Orchestra, Hong Kong Philharmonic Orchestra, London Symphony Orchestra, Koninklijk Concertgebouworkest, Orchestre Philharmonique de Luxembourg, Philharmonia Orchestra, Royal Liverpool Philharmonic Orchestra, Frankfurt Radio Symphony Orchestra, Orchestre National de Lyon, Rotterdams Philharmonisch Orkest ja Houston Symphony, sekä Music Academy of the West -ohjelmassa.
Hän on myös johtanut National Arts Centre Orchestra Ottawassa ja Orchestre de la Francophonie, osana NAC Summer Music Institute -ohjelmaa vuonna 2012, jossa hän teki yhteistyötä Pinchas Zukermanin kanssa. Hän osallistui Musical Olympus Festivaliin Pietarissa sekä Cabrillo Festival Orchestran ja Baltimore Symphony Orchestran työpajoihin (Marin Alsopin, Gerard Schwarzin ja Gustav Meierin kanssa).
Yksityiselämä.
Elim Chan on kihloissa hollantilaisen perkussionistin Dominique Vleeshouwersin kanssa, joka sai vuonna 2020 hollantilaisen Nederlandse Muziekprijs -musiikkipalkinnon.
Głubczycen piirikunta

Głubczycen piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Sen väkiluku oli vuoden 2023 lopussa 42 804. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Baborów, Branice, Głubczyce ja Kietrz. 
Vuoden 2023 lopussa piirikunnan asukkaista 50,8 prosenttia oli naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,0 prosenttia ja eläkeikäiset 24,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,1 vuotta. Vuonna 2022 piirikunnassa syntyi 245 lasta. Vuonna 2023 työttömyysaste oli 10,2 %. Głubczycen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 32 097 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Alttarivaha

Alttarivaha, myös Alttarvaha, on siirtolohkare Paimiossa, pitäjän pohjoisosassa Paimion Oinilan kylässä lähellä Liedon, aiemmin Tarvasjoen rajaa. Kiveen liittyy perinne, jonka mukaan isonvihan aikaan 1700-luvulla paikalla pidettiin jumalanpalveluksia. Samoin mainitaan, että kiven ohi sotaväki kulki Marttilan taisteluun vuonna 1599. Paimio-seura on kiinnittänyt kiveen näistä perimätiedoista kertovan muistolaatan vuonna 1959.
Cadillac Lyriq

Cadillac Lyriq on yhdysvaltalaisen General Motorsin Cadillac-brändin sähköautomalli. Sen julkaisu oli tarkoitus järjestää 2. huhtikuuta 2020, mutta sitä lykättiin eteenpäin koronaviruspandemian takia. Autoa valmistetaan Spring Hill Manufacturing -tuotantolaitoksella Tennesseessä.
Aiheesta muualla.
Automallin kotisivut
Puerto Platan lento-onnettomuus 1992

Puerto Platan lento-onnettomuus 1992 tapahtui 15. marraskuuta 1992, kun tilauslennolla Santo Domingosta Puerto Platan kautta Havannaan ollut Aerocaribbeanin Iljušin Il-18D törmäsi Isabel de Torres -kukkulaan lähestyessään Puerto Plataa. Lennolla oli 34 ihmistä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa.
Lentokone.
Onnettomuuskone oli vuonna 1967 valmistettu Iljušin Il-18D (rekisteritunnus CU-T1720, valmistenumero 187010301). Se toimitettiin Aeroflotille joulukuussa 1967. Vuonna 1975 se siirtyi Air Mali Internationalin laivastoon ja palasi takaisin Aeroflotille vuonna 1985. Toukokuussa 1987 koneen hankki Cubana de Aviación, joka vuokrasi sen alkuvuodesta 1992 Chileen. Aerocaribbeanille kone siirtyi kesäkuussa 1992.
Samaa koneyksilöä käytettiin vuonna 1986 julkaistun lento-onnettomuudesta kertovan neuvostoliittolaisen katastrofielokuvan "Razmah kryljev" kuvauksissa. Tammikuuhun 1987 mennessä koneelle oli kertynyt 22 016 lentotuntia.
Matkustajat ja miehistö.
Onnettomuuslennolla oli 28 matkustajaa ja kuusihenkinen miehistö. Lennolla olleista 16 oli Kuuban kansalaisia, 16 Dominikaanisesta tasavallasta ja kaksi Italiasta. Matkustajien joukossa oli Dominikaanisen tasavallan shakkimaajoukkue, johon kuuluivat pelaajat Juan José Matos Rivera, Manolo Marte, Héctor Ogando Estévez ja César González Jaquez, tuomari Marcelino De La Rosa ja valmentaja Adelquis Rémon Gey. He olivat matkalla Kuubaan kansainväliseen turnaukseen. Lennolla oli myös Puerto Platan urheiluliiton johtaja ja Dominikaanisen tasavallan koripalloliiton entinen johtaja Cristóbal Merette Luna.
Koneen kapteenina onnettomuuslennolla oli Rolando Flete.
Onnettomuus.
Lento lähestyi Puerto Plataa kaakosta. Tarkoituksena oli tehdä VOR-lähestyminen kiitotielle 26, irtautua lähestymiskuviosta lentoaseman lähellä, kiertää se ja laskeutua kiitotielle 08. Viimeinen yhteys koneeseen saatiin, kun miehistö ilmoitti kääntyneensä lähestymisen perusosalle yhdeksän merimailin päässä kiitotien alusta. Pian käännyttyään lähestymisen loppuosalle kone törmäsi Isabel de Torres -kukkulaan noin kello 18.45 paikallista aikaa. Onnettomuuden syynä oli ilmeisesti lentäjän virhe. Suurin sallittu etäisyys perusosalle kääntymiseen oli neljä merimailia.
Törmäys kukkulan seinämään lähes täydellä polttoainekuormalla aiheutti suuren räjähdyksen, ja kaikki 34 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Pelastustyöt aloitettiin onnettomuuspäivän iltana, mutta ne jouduttiin keskeyttämään huonon sään vuoksi. Uhrien ruumiiden noutamiseen osallistuivat väestönsuojeluviranomaiset, Punainen risti, palolaitos ja ilmavoimat.
Kędzierzyn-Koźlen piirikunta

Kędzierzyn-Koźlen piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2023 lopussa 86 635. Siihen kuuluvat viisi kuntaa ovat Bierawa, Cisek, Pawłowiczki, Polska Cerekiew ja Reńska Wieś. Piirikunnan hallintokeskus ja ainoa kaupunki on Kędzierzyn-Koźle.
Vuoden 2023 lopussa piirikunnan asukkaista 52 prosenttia oli naispuolisia ja 48 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,2 prosenttia ja eläkeikäiset 24,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,9 vuotta. Vuonna 2022 piirikunnassa syntyi 569 lasta. Vuonna 2023 työttömyysaste oli 7,3 %. Kędzierzyn-Koźlen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 66 848 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Cadillac CT5

Cadillac CT5 on yhdysvaltalaisen General Motorsin Cadillac-brändin alla valmistettu mid-size -luokan automalli. Se esiteltiin New Yorkin kansainvälisellä autonäyttelyllä 2019. Autoa valmistetaan Lansing Grand River Assembly -tuotantolaitoksella Lansingissa, Michiganissa, sekä Shanghaissa, Kiinassa. 
=2025 facelift=
2025 Cadillac CT5 facelift debytoi 2023 North American International Detroit Auto Show'ssa.
Prudnikin piirikunta

Prudnikin piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 55 237. Siihen kuuluvat neljä kuntaa ovat Biała, Głogówek, Lubrza ja Prudnik. 
Vuoden 2019 lopussa Prudnikin piirikunnan asukkaista 51,9 prosenttia oli naispuolisia ja 48,1 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61 prosenttia ja eläkeikäiset 22,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 489 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 11,3 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia. Prudnikin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 39 505 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Clive Hitch

Clive Maxwell Hitch (17. toukokuuta 1931 Shepparton, Victoria – 23. marraskuuta 2008 Springvale, Victoria) oli australialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuului Australian joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960.
Hasuda

Hasuda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Ōmiyan ylängöllä. Motoarajoki virtaa kaupungin halki. Hasudassa on 61 696 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 27,28 neliökilometriä.
Asutus Hasudan alueella on vanhaa: sieltä on löydetty muun muassa monia arkeologisia kohteita jōmon-kauden alkuvaiheilta. Edo-kaudella Hasuda oli viljavaa riisinviljelyaluetta. Paikkakunta tunnettiin alun perin nimellä Ayase (綾瀬), ja nimensä Hasudaksi se muutti saadessaan maaseutukaupungin oikeudet vuonna 1934. Kaupunkioikeudet Hasudalle myönnettiin vuonna 1972. Kaupunki on kasvanut yhtenä Suur-Tokion metropolialueen lukuisista esikaupungeista, ja sinne on sijoittunut metalli-, elektroniikka-, rakennustarvike-, elintarvike- ja kemianteollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi etenkin omenapäärynöitä.
Hasudan nähtävyyksiin kuuluvat Nishijōnuman puisto, jossa kasvaa lootuksia, ja Kurohamanuman kosteikkoalue. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Tōhoku-päälinja eli Utsunomiya-linja.
Strzelcen piirikunta

Strzelcen piirikunta () on yksi Opolen voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 73 923. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Izbicko, Jemielnica, Kolonowskie, Leśnica, Strzelce Opolskie, Ujazd ja Zawadzkie. 
Strzelcen piirikunnan pinta-alasta 40,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Olesnon, Lubliniecin, Tarnowskie Góryn, Gliwicen, Kędzierzyn-Koźlen, Krapkowicen ja Opolen piirikuntiin.
Vuoden 2020 lopussa Strzelcen piirikunnan asukkaista 51,3 prosenttia oli naisia ja 48,7 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,2 prosenttia ja eläkeikäiset 21,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,1 vuotta. Vuonna 2020 piirikunnassa syntyi 638 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 15,9 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia. Strzelcen piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 55 791 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.