tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kouvolan Sanomat

Kouvolan Sanomat on Kouvolan seudulla kuutena päivänä paperisena ja seitsemänä digitaalisena ilmestyvä sanomalehti. Se perustettiin vuonna 1909. Lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Päijänne Media Oy.
"Kouvolan Sanomien" kokonaislevikki vuonna 2014 oli noin 22 600 kappaletta ja lukijoita lehdellä oli noin 56 000. "Kouvolan Sanomat" siirtyi tabloid-kokoon yhdessä Sanoma Lehtimedian maakuntalehtien "Etelä-Saimaan" ja "Kymen Sanomien" kanssa 9. huhtikuuta 2013.
"Kouvolan Sanomat" siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle. Länsi-Savo myi nämä omistuksensa Keskisuomalaiselle vuonna 2019. "Kouvolan Sanomia" julkaisi ensin Keskisuomalaisen tytäryhtiö Kaakon Viestintä ja vuodesta 2025 lähtien toinen tytäryhtiö Päijänne Media.
Kouvolan Sanomien päätoimittaja on Petri Karjalainen. Edellinen päätoimittaja oli Pekka Lakka, häntä edelsi Erja Yläjärvi.
Vuoteen 2009 asti Kouvolan Sanomat julkaisi tiistaisin yhdessä Etelä-Saimaan ja Kymen Sanomien kanssa Seepra-viikkoliitettä, joka keskittyi viihteeseen ja muun muassa esitteli viikon televisio-ohjelmat. 
2020-luvulta lähtien KS-Keskiviikko on ilmais/mainoslehti, joka tuli joka keskiviikko Kouvolan sekä Kymen Sanomien välissä. KS-Keskiviikon jakelu siirtyi vuodenvaihteessa Postin varhaisjakelusta Suomen Suoramainonta Oy:n mainosjakeluun. Siirron syynä oli se, että Posti ei tarjoa enää mahdollisuutta jakaa niin sanottuja peittojakeluja arkisin varhaisjakelussa Kymenlaakson alueella koko 2024 vuoden ajaksi.
Raytheon

Raytheon Company (nykyään yksi RTX Corporationin osastoista) oli yhdysvaltalainen, pääasiassa sotateollisuuden yritys. Vuonna 2013 konserni oli ruotsalaisen rauhantutkimuslaitos Siprin mukaan maailman neljänneksi suurin aseteollisuusyhtiö. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2013 yhteensä 23,706 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Tästä aseteollisuuden osuus oli 93,0 % (22,0 mrd USD). Yhtiön toimitusjohtajana toimii Thomas Kennedy. Vuoden 2014 myynniksi yhtiö ilmoitti 22,8 miljardia dollaria ja työntekijämääräksi 61 000. 
Huhtikuussa 2020 yritys sulautui United Technologies Corporationin kanssa perustaen uuden yhtiön Raytheon Technologies. Raytheon Technologies muutti nimensä muotoon RTX Corporation vuonna 2023, ja entisestä Raytheonista tuli yksi sen alaosastoista.
Historia.
Vuonna 1964 yritys osti Packard Bellin tietokoneisiin liittyvän liiketoiminnan sekä pienempiä elektroniikkayrityksiä aikomuksena monipuolistaa yrityksen toimintaa. Vuonna 1965 yritys osti Amana Refrigeration Company, jonka se tarvitsi kaupallistaakseen keksimänsä mikroaaltouunin.
Vuonna 1971 yritys loi Data Systems osaston, joka myytiin Telexille vuonna 1984.
1990-luvun alusta lähtien yritys on keskittynyt enemmän aseteollisuuteen.
Tuotteet.
Raytheon valmisti pääasiassa tutkajärjestelmiä, ohjuksia ja ohjusjärjestelmiä sekä näihin läheisesti liittyviä asioita, kuten ohjuspuolustusjärjestelmiä ja vastaavia.
Raytheon valmisti pitkän kantaman risteilyohjuksia, joita voidaan ampua sukellusveneistä tai valtamereltä taistelualuksista. Tunnetuimpia Raytheonin risteilyohjuksia on Tomahawk-ohjus. Tämä, kuten osa pienemmistäkin Raytheonin valmistamista ohjuksista, oli aiemmin sotateollisuusyhtiö General Dynamicsin tuote.
Pienemmän luokan ohjuksista mainittakoon esimerkiksi torjuntahävittäjissä käytettäviä ilmasta-ilmaan sekä ilmasta-maahan ammuttavia ohjuksia. AIM-7 Sparrow, AIM-9 Sidewinder ja AIM-120 AMRAAM lienevät tunnetuimpia Raytheonin pienempiä ohjuksia. Suomessa Ilmavoimat käyttää Sidewinder ja AMRAAM-ohjuksia Hornet -hävittäjissä ja maavoimat on ottamassa käyttöön norjalais-yhdysvaltalaisen NASAMS-ilmatorjuntajärjestelmän, jonka ohjuksena on AMRAAMin maasta laukaistava versio.
Raytheon valmisti myös jonkin verran tutkia ja tutkajärjestelmiä, mutta se on selvästi erikoistunut lähinnä ohjuksiin. Muuta sotateollisuuden toimintaa Raytheonilla ei juuri ole, ainakaan verrattuna sen isompiin kilpailijoihin kuten Boeingiin ja Lockheediin. Vuoteen 2006 asti Raytheon omisti myös yleisilmailu- ja liikelentokoneita valmistavat Beechcraftin ja Hawkerin.
Aiemmin yhtiö oli osallistunut muun muassa Yhdysvaltain Apollo-ohjelmaan, esimerkiksi rakentamalla Kuuhun laskeutuneelle Apollo 11 -lennolle ohjaustietokoneen sekä mikroaaltoputken, jota käytettiin radio- ja tv-yhteyden lähettämiseksi maahan.
Tutkimus ja tuotekehitys.
Yhtiö valmisti ja kehitti Galliumnitridi (GaN) ja Galliumarsenidi (GaAs) puolijohteita käytettäväksi korkean energian laitteissa kuten tutkajärjestelmissä.
Algerian vaakuna

Algerian vaakuna on Algerian symboli. Sen nykyinen muoto on otettu käyttöön 1976 ja sitä ennen se on muuttunut monta kertaa. Algerian vaakunassa on Islamin symbolit kuun sirppi ja viisisakarainen tähti. Vaakunan käsi on alueen perinteinen symboli, "Fatiman käsi". Nouseva aurinko kuvaa uutta aikaa ja vuoret Atlasvuoria. Vehnän tähkät kuvaavat maatalouden omavaraisuutta, laakerinlehti voittoa ja oliivipuun oksa Välimertä sekä berbereitä. Keltaiset ja ruskeat rakennukset kuvaavat Algerin Kasbahia, alueelle ominaista linnoitettua kaupunkia. Vaakunan teksti tarkoittaa maan virallista nimeä Algerian demokraattista kansantasavaltaa ().
The Pick of Destiny

The Pick of Destiny on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen, Tenacious D:n soundtrack-albumi. Albumin kappaleet on tehty elokuvaan "" ("Tenacious D in: The Pick of Destiny"). Albumi julkaistiin vuonna 2006 ja se saavutti sijan kahdeksan Billboardin listalla.
Albumista yleensä.
"The Pick of Destiny" on yhtyeen toinen albumijulkaisu sitten heidän vuonna 2001 julkaistun esikoisalbumin. Albumista julkaistiin sekä sensuroitu, että sensuroimattomaksi jäänyt, alkuperäinen versio. Molemmissa versioissa kuullaan dialoginpätkiä elokuvasta, joita tosin jouduttiin muokkaamaan sensuroituun versioon. Albumista julkaistiin myös rajoitettu erikoispainos, joka sisälsi levyn lisäksi julisteen, kahdeksan tarot-korttia, kolmiulotteisen kannen, sekä muovisen plektran, joka esiintyy elokuvassa. Mikäli kyseisen erikoispainoksen tilasi yhtyeen viralliselta sivustolta, sai mukaan vielä t-paidan.
Yhtyeen jäsenten, Jack Blackin ja Kyle Gassin lisäksi levyllä esiintyvät muun muassa Meat Loaf, Ronnie James Dio sekä Dave Grohl.
Ensimmäinen singlejulkaisu albumilta on "POD", jonka nimi on lyhenne sanoista "Pick of Destiny". Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo. Kappaleesta "Classico" animoitiin Flashillä piirretty video. "Classicon" videon on tehnyt sama ryhmä, joka teki videon yhtyeen kappaleelle "Fuck Her Gently".
"The Government Totally Sucks" on ainoa kappale albumilta, joka ei esiinny itse elokuvassa. Sekin on kuitenkin nähtävissä elokuvan ekstroissa, poistetuissa kohtauksissa.
Lorenzin yhtälöt

Lorenzin yhtälöt ovat yksinkertainen kolmen kytketyn differentiaaliyhtälön ryhmä, jonka kehitti yhdysvaltalainen meteorologi Edward Lorenz vuonna 1963 tutkiessaan yksinkertaista mallia ilmakehän konvektiovirtauksista. Lorenzin yhtälöt ovat
formula_1
jossa "a" on Prandtlin luku ja "b" on Rayleighin luku (formula_2). Historialliseksi Lorenzin yhtälöt muodostuivat, kun havaittiin, että yhtälöitä käsittelevästä tietokonesimulaatioista saatiin jatkuvasti toisistaan poikkeavia tuloksia. Tämän ilmiön syyksi osoittautui, että mielivaltaisen pieni muutos yhtälönratkaisun alkuarvoissa johti täysin erilaiseen lopputulokseen. Osoittautui myös, että tätä alkuarvoherkkyyttä ei ole yhtälöiden yksinkertaisuudesta huolimatta mahdollista hävittää systeemistä mitenkään, vaan se on niille tyypillinen, "sisäänrakennettu" ominaisuus. Lorenzin yhtälöt ovat ensimmäinen tunnistettu tapaus kaoottisesta dynamiikasta. Lorenzin yhtälöiden kuvaaja, Lorenzin attraktori on muodostunut yhdeksi kaaosteorian symboleista.
Yhtälöiden luonteen tunnistaminen oli tavallaan takaisku, sillä tutkimuksen tarkoituksena oli laatia pitkän aikavälin sääennustuksia ja tämän tavoitteen yhtälöiden käyttäytyminen osoitti periaatteessakin mahdottomaksi, sillä säämallin ratkaisemiseen vaadittavia mittauksia ei ole mahdollista suorittaa äärettömällä tarkkuudella. Myös alkuarvoherkän systeemin numeerinen laskenta on ongelmallista, sillä tietokone ei voi käsitellä muita kuin äärellisen pituisia desimaalilukuja.
Gemma Ward

Gemma Louise Ward (s. 3. marraskuuta 1987 Perth) on australialainen huippumalli ja näyttelijä. 
Elämäkerta.
Ward syntyi Länsi-Australian Perthissä. Hän on Gary ja Claire Wardin toinen lapsi. Wardin isosisko Sophie oli myös malli, joka lopetti työn, koska katsoi sen olevan liian ikävystyttävää. Lisäksi Wardilla on kaksi nuorempaa kaksoisveljeä, Oscar ja Henry. Uransa alkuaikoina Ward asui New Yorkissa parhaan ystävänsä kanssa.
Ward halusi alun perin näyttelijäksi. Hän esiintyi ensimmäisen kerran kymmenvuotiaana koulunäytelmässä "Hannu ja Kerttu". Malliksi Ward päätyi vahingossa. Hänet löydettiin vuonna 2002, kun hän oli australialaiseen mallikilpailuun osallistuneiden ystäviensä seurassa. Lopulta hänet valittiin kisaan, muttei voittanut. Hänen hauras ja yksilöllinen ulkonäkönsä sai kuitenkin huomiota Vivien's Model Agencylta, joka teki hänelle mallikansion.
15-vuotiaana Ward oli jo valloittanut Australian muotiviikot ja päässyt Italiaan tapaamaan Miuccia Pradaa.
Ward seurusteli näyttelijä Heath Ledgerin kanssa. Pari oli viettänyt joulun yhdessä kotikaupungissaan Perthissä ennen paluuta New Yorkiin, jossa Ledger kuoli tammikuussa 2008. Ward sai poikaystävänsä David Lettsin kanssa tyttövauvan joulukuussa 2013.
Englannin lisäksi Ward puhuu sujuvaa ranskaa, italiaa ja espanjaa. Lisäksi hän puhuu jonkin verran saksaa, japania, portugalia ja hollantia.
Ura.
Gemma Ward nähtiin muotiraamattu "Voguen" kannessa ensimmäistä kertaa jo 16-vuotiaana (nuorin koskaan Yhdysvaltain Voguen kannessa nähty malli), kun hän poseerasi yhdessä Daria Werbowyn, Gisele Bündchenin, Natalja Vodjanovan ja Karolína Kurkován kanssa. Sen jälkeen hän on tehnyt töitä parhaille muotinimille – muun muassa Chanelille, Guccille, Versacelle, Yves Saint-Laurentille, Valentinolle ja Alexander McQueenille. Ward oli ensimmäinen "Teen Voguen" kannessa koskaan nähty malli ja ensimmäinen malli sitten Kate Mossin, joka on mainostanut Calvin Kleinin "Obsession Night for Men" -parfyymia. Vuonna 2005 hän esiintyi yli 20:llä New Yorkin catwalkilla suunnittelijoille kuten Vera Wang ja Oscar de la Renta. Vuoteen 2006 mennessä Wardista oli tullut Australian muotimaailman kirkkain tähti.
Wardia edustaa kuuluisa mallitoimisto IMG, joka on edustanut aikaisemmin muun muassa Tyra Banksia ja Heidi Klumia. Hän ansaitsee noin 10 000–20 000 dollaria näytöksestä ja noin 100 000 dollaria kampanjoista.
Ward on myös näytellyt elokuvissa. Hän esiintyi Toni Colletten ja Rhys Wakefieldin kanssa "The Black Balloonissa" sekä pienessä roolissa "The Strangers" -elokuvassa vuonna 2008. Hänellä oli pieni sivuosa merenneitona elokuvassa "" vuonna 2011. Vuonna 2013 Ward esiintyi elokuvassa "The Great Gatsby – Kultahattu".
Ulkonäkö.
Wardin mitat ovat 81–60-89. Hän on 178 cm pitkä, ja hänellä on vaaleat hiukset sekä siniset silmät.
Richard Edward Taylor

Richard Edward Taylor CC, FRS, FRSC, (2. marraskuuta 1929 – 22. helmikuuta 2018) oli kanadalais-yhdysvaltalainen fyysikko. Hän oli mukana löytämässä kokeellisia todisteita kvarkkien olemassaolosta Stanfordin hiukkaskiihdyttimen avulla. Vuonna 1990 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Jerome Isaac Friedmanin ja Henry Way Kendallin kanssa saavutuksistaan, jotka koskivat elektronien epäelastista sirontaa atomiydinten tutkimuksessa.
Taylor suoritti perustutkintonsa Albertan yliopistossa Kanadan Edmontonissa, ja väitteli Stanfordin yliopistossa, missä hän pääsi työskentelemään Hiukkaskiihdytinkeskuksessa (Stanford Linear Accelerator Center eli SLAC). Vuoden 1971 hän vietti apurahan turvin Euroopassa CERNissä. Vuosina 1982–1986 Taylor oli SLACin tutkimusjohtajana, mutta palasi aktiivisen tutkimustyön pariin.
Isomerimetso

Isomerimetso ("Phalacrocorax perspicillatus") oli isokokoinen Beringinmeren alueella elänyt merimetsolaji, joka tapettiin sukupuuttoon 1800-luvulla.
Koko ja ulkonäkö.
Isomerimetso oli suurin tunnettu merimetsolaji, joka painoi 5–7 kilogrammaa. Se oli lähes lentokyvytön, maallakin hitaasti liikkuva lintulaji, joka ei oppinut pelkäämään ihmistä. Väritykseltään se oli musta, leukapielessä oli valkea laikku, samoin reiden sivulla. Ilmeisesti se oli erinomainen uimari.
Esiintyminen.
Isomerimetso eli Beringinmeren saarilla, lähinnä Beringinsaarella ja muilla Kommodorinsaarilla, jotka ovat maantieteellisesti Aleuttien saariston läntisimmät saaret lähellä Kamtšatkan niemimaata. Saaret ovat täysin puuttomia. Lajin ”löysi” saksalainen luonnontutkija Georg Wilhelm Steller vuonna 1741 ollessaan Vitus Beringin johtaman retkikunnan mukana palaamassa Alaskaan suoritetulta tutkimusmatkalta. Tieto alueen rikkaasta valas-, naali- ja stellerinmerilehmäkannasta levisi nopeasti valaanpyytäjien ja turkismetsästäjien keskuuteen, ja muutamien seuraavien vuosikymmenten aikana laivasto toisensa jälkeen kävi pyytämässä helppoa saalista. Isomerimetsoja tapettiin ruoaksi, sillä Stellerin sanoin ”yhdestä isomerimetsosta riitti syötävää kolmelle miehelle”. Niitä tapettiin myös höyhenpuvun takia.
Isomerimetsot vähenivät niin, että vuoden 1850 paikkeilla viimeiset yksilöt elivät pienellä Arij Kamenin saarella (Арий Камень) Beringinsaaren luoteiskärjessä. Sieltäkin ne joko kuolivat tai tapettiin pian sukupuuttoon. Norjalaisen luonnontutkijan Leonhard Hess Stejnegerin vieraillessa alueella vuonna 1882 hänelle kerrottiin, että viimeiset isomerimetsot elivät siellä noin 30 vuotta sitten. Runsaassa sadassa vuodessa laji oli hävitetty koko maailmasta.
Maailman museoissa on säilynyt seitsemän isomerimetsoyksilön ruumista, joista yksi on Helsingin luonnontieteellisessä keskusmuseossa.
Savupiippu

Savupiippu on tulisijoihin ja höyrykattiloihin liittyvä hormirakennelma, jonka kautta tulisijassa syntyvät palokaasut ja savu poistuvat.
Omakotitaloissa voidaan käyttää perinteisen tiilestä muuratun savupiipun lisäksi myös metallista valmistettua teollista kevytpiippua tai kevytsoraharkoista koottavaa elementtipiippua, jonka sisällä on tyypillisesti eristekerroksen ympäröimä keraaminen sisäputki.
Piipun ja hormien vaadittava koko riippuu syntyvien savukaasujen määrästä ja rakennuksen korkeudesta. Tulisijojen savupiipuissa on usein piipunhattu, joka suojaa piippua sateelta ja parantaa vetoa.
Höyrykattiloiden savupiipuissa on yleensä kattilan tuottamalla höyryllä toimiva, ejektoriperiaatteeseen perustuva apulietsoin, jonka tehtävä on lisätä vetoa tarpeen vaatiessa; sitä käytetään, kun halutaan poistaa kattilan tulipesässä polttoaineesta kehittyvät palokaasut, jotka saattavat aiheuttaa leiskahduksen eli eräänlaisen kaasuräjähdyksen, kun tulipesän luukku avataan polttoaineen lisäämistä varten.
Vastaava koneisto on myös höyrylaivoissa, tosin mitoitus on huomattavasti suurempi. Höyrylaivojen savupiippujen vieressä on yleensä myös eteenpäin suunnatut ilmastointitorvet eli raakkitorvet. Ne hoitavat kahdenlaista tehtävää: paitsi kattilahuoneen ilmastointia, niiden kautta nostetaan erillisellä vinssillä kannelle myös kuonanpoistossa irrotettu tuhka ja kuona, joka sitten kaadetaan mereen partaalle asennetun tuhkakourun kautta.
Höyryvetureiden koneistoon kuuluu erillinen, savupiipun kanssa yhteiseksi kokonaisuudeksi rakennettu poistohöyryllä toimiva vetopuhallin, joka säätelee tulipesän vetoa suurin piirtein automaattisesti höyrynkulutuksen mukaan.
Laivoissa savupiipun yhteyteen sijoitetaan usein myös höyryvihellin ja varoventtiili.
Höyryveturien savupiiput ovat joko puulämmitteisiin tarkoitettuja, kipinät sammuttavalla piippuosalla varustettuja halkopiippuja tai hiilipoltolle tarkoitettuja suoria hiilipiippuja, ”saappaanvarsia”.
Savupiippua käytetään myös lämmityskattiloissa.
Tehtaissa ja höyryvoimaloissa käytetään jopa eräänlaiseksi tunnusmerkiksi muodostunutta korkeata savupiippua, joka antaa parhaan vedon ilman erityislaitteita.
Ydinvoimaloiden korkeat yksittäiset savupiipun kaltaiset piippurakenteet ovat jäähdytystorneja.
Jekaterina Geladze

Jekaterina Giorgis asuli Džugašvili (o.s "Geladze")(georgiaksi:ეკატერინე გიორგის ასული ჯუღაშვილი)(5. helmikuuta 1860 – 4. kesäkuuta 1937) oli suutari Besarion Džugašvilin aviovaimo ja diktaattori Josif Stalinin äiti.
Geladze syntyi Gorissa ortodoksisille vanhemmille. Vaikka perhe oli köyhä ja isä Glakh kuoli nuorena, Ekaterinasta tuli luku- ja kirjoitustaitoinen nainen. Hän meni naimisiin V. Džugašvilin kanssa vuonna 1874.
Ekaterina Geladzen ja Vissarion Džugašvilin kaksi ensimmäistä lasta, Mihail ja Georgi kuolivat pian synnyttyään. Kolmas ja viimeinen poika, Josif Stalin, syntyi 6. joulukuuta 1878. ”Sosoksi” kutsuttu Josif kasvoi perheväkivallan keskellä. Isällä oli alkoholiongelma, ja hän löi sekä vaimoaan että poikaansa. Isä kuitenkin jätti perheen, ennen kuin Josif oli ehtinyt täyttää kymmentäkään vuotta.
Isän lähdettyä Geladze joutui elättämään poikansa itse. Äiti toivoi pojastaan pappia. 
Kun Stalin sai Neuvostoliitossa johtavan aseman, hän antoi äidilleen asuinpaikan kaukasuslaisesta palatsista, jota oli aiemmin käyttänyt tsaarin varakuningas. Geladze kirjoitti huoneestaan useita kirjeitä georgiaksi - hän ei koskaan oppinut venäjää kunnolla. Äidin tiedetään tavanneen poikansa ainakin vuonna 1935, jolloin hän oli tiettävästi jo huonossa kunnossa. Geladze kuoli vuonna 1937.
Helmut Schön

Helmut Schön (15. syyskuuta 1915 Dresden, Saksi, Saksa – 23. helmikuuta 1996 Wiesbaden, Hessen, Saksa) oli saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Schön oli naimisissa Annelies Schönin kanssa ja heille syntyi 1944 poika Stephan, joka on fyysikko. Schön kuoli vuonna 1996 sairastaen Alzheimerin tautia.
Ura pelaajana.
Pelaajaurallaan Schön voitti Saksan mestaruuden 1943 ja 1944 sekä Saksan Cupin 1940 ja 1941 Dresdner SC:ssä. Vuonna 1950 hän oli SG Friedrichstadin kanssa DDR:n pääsarjan loppuottelussa, mutta Schönin joukkue hävisi mestaruuden. Saksan maajoukkueessa Schön debytoi MM-karsinnoissa Ruotsia vastaan 21. marraskuuta 1931 ja teki heti kaksi maalia. Hän pelasi vuosina 1937–1941 16 maaottelua tehden niissä 17 maalia. Schönillä on Gerd Müllerin jälkeen toiseksi paras keskimääräinen maalimäärä ottelua kohden (1,06).
Ura valmentajana.
Schön on valmentajana tunnetumpi, erityisesti Saksan maajoukkueen valmentamisesta. Hän aloitti valmennusuransa pelaajavalmentajana ja 1951 siirtyi Hertha Berliinin valmentajaksi. Hän opiskeli liikunnanopettajaksi Kölnissä valmentaen SV Wiesbadenia. 1952–1956 hän valmensi Saarlandin maajoukkuetta, josta tuli 1956 osa Saksan maajoukkuetta. 1956 Schön siirtyi Sepp Herbergerin apulaisvalmentajaksi.
1964 Schönistä tuli Saksan maajoukkueen päävalmentaja. Schönin johdolla Saksan maajoukkue saavutti menestystä viisissä arvokisoissa vuosina 1964–1976. MM-kilpailuissa 1966 Schönin valmentama Saksa hävisi finaalissa isäntämaa Englannille sijoittuen hopealle. Seuraava MM-turnaus Meksikossa 1970 päättyi pronssimitaleille. Kirkkain kruunu tuli kotikisoissa 1974 Saksan napattua maailmanmestaruuden.
EM-kisoissa Saksa voitti Schönin johdolla mestaruuden 1972 ja tuli toiseksi 1976. Schön on menestynein Saksan maajoukkuevalmentaja, hänen johdollaan Saksa pelasi 139 maaottelua voittaen niistä 87, pelaten 30 kertaa tasan ja häviten ainoastaan 22 ottelussa. Schönin viimeiseksi turnaukseksi maajoukkuevalmentajana jäi vuoden 1978 MM-lopputurnaus. Saksa pääsi kisoissa alkulohkostaan jatkoon, muttei edennyt mitalipeleihin. Kisojen jälkeen Schön jätti tehtävänsä pitkäaikaiselle apuvalmentajalleen Jupp Derwallille.
John Carew Eccles

John Carew Eccles (27. tammikuuta 1903 – 2. toukokuuta 1997) oli australialainen lääkäri, joka palkittiin lääketieteen Nobelin palkinnolla synapseja koskevista tutkimuksistaan vuonna 1963 yhdessä Andrew Fielding Huxleyn ja Alan Lloyd Hodgkinin kanssa.
Eccles selvitti välittäjäaineiden roolin synapsien toiminnassa yhdessä Bernard Katzin ja Stephen Kufflerin kanssa, 1940-luvulle asti oli kiistelty siitä, onko hermosolujen välinen viestintä sähköistä vai kemiallista toimintaa.
Eccles työskenteli ensin Australiassa ja Uudessa Seelannissa. 1966 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, ensin Chicagoon ja vuonna 1968 Buffaloon. Eläkkeelle jäätyään Eccles muutti Sveitsiin ja kirjoitti mielenfilosofiasta.
Eero Palviainen

Eero Palviainen (s. 1964) on suomalainen luuttusolisti ja soitinrakentaja. Hän aloitti luutunsoiton opiskelun Turun konservatoriossa. Sibelius-akatemian ensimmäisenä solistilinjan luutunsoittajana Palviainen opiskeli Leif Karlsonin johdolla. Diplominsa hän suoritti 1992 Baselissa; hänen opettajansa siellä Schola Cantorumissa oli Hopkinson Smith. Palviaisen oeuvre ulottuu renessanssimusiikista myöhäisbarokkiin.
Palviainen on Battalian perustajajäsen. Muita yhtyeitä, joissa hän soittaa, ovat ranskalainen L'Arpeggiata, puolalainen Arte suonatore Posnan, Kuudennen kerroksen orkesteri sekä Helsingin barokkiorkesteri. Vierailuja hän on tehnyt muun muassa yhtyeissä Avanti!, the Harp Consort, Freiburger Barock Orchester ja La Fenice. Hän on myös tehnyt useita soolonauhoituksia Yleisradiolle.
Battalian ensilevy sai vuoden 1998 Janne-palkinnon.
Eero Palviainen on hyvin haluttu soitinrakentaja. Hän onnistui muun muassa ostamaan materiaalikseen osan 1500-luvulla rakennetun keskieurooppalaisen talon seinää.
EA Salt Lake

EA Salt Lake (aiemmin Headgate Studios) on yhdysvaltalainen videopelikehittäjä, jonka omistaa Electronic Arts. EA Salt Laken päämaja sijaitsee Bountifullissa, Utahissa.
Vance Cook perusti EA Salt Laken vuonna 1992 nimellä Headgate Studios. Koska Cook oli aiemmin toiminut Acces Softwaren ohjelmoijana, hänellä oli kokemusta golf-pelien kehittämisestä. Ensimmäisinä vuosinaan yritys kehittikin ainoastaan golf-pelejä, joiden julkaisijana toimi lähes aina EA. Kehittäjitiimi golfasi yleensä viikoittain yhdessä saadakseen kosketusta käsittelemäänsä aiheeseen. 
Headgate Studios kehitti jokaisen Windowsille julkaistun EA Sportsin Tiger Woods golf-pelin vuodesta 2001 vuoteen 2006 asti. Yrityksen golf-pelit saivat yhtenään hyviä arvosteluja ja voittivat lukuisia palkintoja. 
EA osti Headgate Studiosin 1. joulukuuta 2006, ja antoi sille uuden nimen EA Salt Lake. Pelitalon voimavarat suunnataan pelien kehittämiseen Nintendon uusimmalle konsolille Wiille.
Heikki Heino

Heikki Matias Heino (29. lokakuuta 1926 Tampere – 23. syyskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Heino teki pitkän uran teatterissa. Monista ikäisistään näyttelijöistä poiketen Heino ei ollut käynyt teatterikouluja, vaan hän opiskeli useilla näyttelijäkursseilla ennen kiinnitystään Tampereen Työväen Teatteriin vuonna 1947.
Heino esiintyi pitkään Radioteatterissa ja radioviihteessä. Muuttaessaan Helsinkiin vuonna 1952 Heino alkoi saada elokuvarooleja, ensimmäinen niistä oli Valentin Vaalan ohjaamassa "Kulkurin tytössä". Heino esiintyi noin 20 elokuvassa, joista tunnetuimpia olivat "Lumikki ja 7 jätkää", "Hei, rillumarei!", "Vääpelin kauhu" sekä "Pekka ja Pätkä miljonääreinä". Heino tuli tunnetuksi myös operettilaulajana. Hän vieraili Kansallisoopperassa parinaan muun muassa Tamara Lund. Heinon lupaavasti alkanut elokuvaura katkesi vuosien 1963–1965 näyttelijälakkoon.
Heino kuoli 76-vuotiaana. Hänen vaimonsa oli laulaja Marja Tyrkkö.
Compiz

Compiz on avoimen lähdekoodin yhteisön tuottama, OpenGL-tekniikkaan perustuva ikkunointi- ja koosto-ohjelma (compositing manager), jota voidaan käyttää Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä, kuten Linuxeissa. Se mahdollistaa erilaisten graafisten efektien, kuten ikkunoiden minimointianimaatioiden tai kolmiulotteisen työpöytäkuution näyttämisen näytönohjainta hyödyntäen. Suuri osa toiminnoista ja efekteistä on kehitetty nimenomaan Compizille, mutta siihen on lainattu graafisen käyttöliittymän ominaisuuksia myös muista vastaavista ohjelmista kuten esimerkiksi Mac OS X:n Exposé-toiminnosta. Compiz voi korvata esimerkiksi Metacityn GNOMEssa ja KWinin KDE:ssa.
Historia.
Compizin ensimmäinen versio julkaistiin vuoden 2006 alussa. Vuoden 2006 loppupuolella projekti jakaantui kahtia: alkuperäisen Compizin ideaa jatkavaksi, samannimiseksi projektiksi ja Compizin variaatioon nimeltä Beryl. Vuoden 2007 alkupuolella yhteisöt päättivät yhdistää nämä kehityshaarat uudelleen ja tuloksena syntyi kaksi ohjelmistopakettia :
Ympäristö.
ICCCM-määrittelyn toteuttavan Compizin voi asentaa monen, X Window Systemin yllä toimivan työpöytäympäristön päälle. GNOMEen tai KDE:een asennettuna se korvaa niiden oletusikkunointiohjelmat Metacityn tai KWin:n. Näytönohjaimeksi Compiz vaati alun perin NVIDIAn tai ATIn kortin, mutta tuki eri alustoille laajenee ja Compiz toimii nykyään myös useimmissa Intelin näytönohjaimissa.
Compiz tulee mukana Fedora Core 6 ja 2007 julkaistuissa Mandriva Linux -käyttöjärjestelmissä. Ubuntussa Compiz tuli oletuksena mukaan versiossa 7.10. Vanhemmissa Ubuntuissa Compiz löytyy pakettienhallinnan kautta versiosta 6.06 LTS eteenpäin. OpenSolariksen versiossa 2008.05 Compiz on rakennettu kiinni ikkunointiohjelmaan. Compizin binäärimuotoisia paketteja on saatavilla moniin muihin Linux-jakeluihin ja lähdekoodista ohjelman voi kääntää mille tahansa X Window Systemiä käyttävään järjestelmään.
Kehittäjät.
Compiz-projektia johtaneet henkilöt ovat David Reveman, Matthias Hopf, Dave Arlie, Adam Jackson ja Jon Smirl. Compiz on julkaistu GNU GPL -tyyppisellä, vapaalla lisenssillä.
Matti Korkiala

Matti Korkiala (s. 4. heinäkuuta 1962 Kälviä) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän sai 10-vuotiaana viulun ja päätyi Kokkolan Musiikkiopistoon opiskelemaan. Hän otti myös laulutunteja. Hän kouluttautui muurariksi ja toimi siinä ammatissa useita vuosia.
Nähtyään televisiosta Seinäjoen tangomarkkinoita Korkiala päätti osallistua itsekin, minkä hän teki vuonna 1993, vaikkei ollutkaan kokenut esiintyjä. Vuonna 1995 Korkiala yritti uudelleen ja pääsi tangoprinssiksi. Voiton vei sinä vuonna Jari Sillanpää. Musiikkiharrastuksesta tuli päätyö ja vuonna 1996 Matti Korkiala julkaisi ensialbuminsa "Musta ruusu", joka oli tangopainotteinen. Seuraavana vuonna hän voitti tangokuninkuuden.
Tangokuningasvuonna 1997 julkaistiin albumi "Kallein aarre", jonka nimikappaleen oli tehnyt Jukka Kuoppamäki. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi albumi "Silta sydämeen". Kesällä 1999 Korkiala nähtiin viuluineen Linnanmäellä Uuden Iloisen Teatterin vieraana.
General Silicones

General Silicones Co., Ltd. on vuonna 1970 perustettu taiwanilainen yhtiö, joka valmistaa kumituotteita, rc-tarvikkeita ja kemikaaleja.
Gs Racing.
Vuodesta 1995 lähtien General Silicones on valmistanut erinäisiä rc-tarvikkeita ja -laitteita Gs Racing -nimellä. Nykyään valikoima on erittäin laaja.
110393 Rammstein

110393 Rammstein on päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi Jean-Claude Merlin vuonna 2001. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 2001 TC8. Asteroidi on nimetty saksalaisen hard rock -yhtye Rammsteinin mukaan, joka on saanut nimensä kaupungin mukaan.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään (periheli) ja etäisimmillään (apheli) astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella sen läpimitta on todennäköisesti – .
Arnoldin kissa

Arnoldin kissa on kaoottinen kuvaus torukselta itselleen. Se liittyy läheisesti dynaamisten systeemien toimintaan. Kuvaus on nimetty venäläisen matemaatikon, Vladimir Arnoldin mukaan, joka käytti kissaa esimerkkinä kuvauksen ominaisuuksista 1960-luvulla. Funktiona se on esimerkki Anosovin diffeomorfismista. Arnoldin kissakuvaus on
formula_1
tai kanonisessa muodossa, määrittelemällä formula_2 (vrt. Hamiltonin mekaniikka)
formula_3
Koska Arnoldin kissakuvauksen Jacobin determinantti on yksi, se on paitsi kääntyvä, myös säilyttää pinta-alat. Käänteiskuvaus on
formula_4
Jos "q" ja "p" ovat reaalilukuja, yhtälöiden modulossa oleva kokonaisluku "N" valitaan tavallisesti ykköseksi, jolloin kyseessä on kuvaus yksikköneliöltä itselleen syklisin reunaehdoin. Esimerkki tästä on oheisessa kuvassa, jossa kuvausta sovelletaan valokuvaan kissasta.
Lorenzo Runeberg

Lorenzo Runeberg (6. joulukuuta 1836 Helsinki – 9. huhtikuuta 1919 Helsinki) oli lääkäri, valtiopäivämies ja Johan Ludvig ja Fredrika Runebergin poika. 
Henkilöhistoria.
Runebergin puoliso vuodesta 1875 oli Gabriella Lévon (1857–1924). Runeberg pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1854. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja hänestä tuli filosofian kandidaatti ja maisteri 1860, lääketieteen kandidaatti 1864 sekä lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori 1867. Runeberg toimi muun muassa piirilääkärinä Vaasassa 1892–1897 ja Helsingissä 1897–1902 sekä lääkärinä Pariisissa ja Wienissä. Runeberg oli porvarissäädyssä Vaasan edustaja valtiopäivillä 1897. Hän oli myös Vaasan kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi Vaasassa puuvillatehtaan (1885–1897) ja höyrymylly-yhtiön (1877–1897) toimitusjohtajana.
Lorenzo Runeberg hoiti kansallisrunoilijaisäänsä tämän kärsimän aivoverenvuodon jälkeen.
Paradox Interactive

Paradox Interactive on vuonna 1999 perustettu ruotsalainen pelitalo. Yritys julkaisee muiden yritysten kehittämiä pelejä.
Tytäryhtiö Paradox Development Studio on vuonna 1995 perustettu pelejä kehittävä yritys, joka tunnetaan historiallisista suurstrategiapeleistään.
Yrityksen johtava peliohjelmoija on Johan Andersson. Toimitusjohtaja on Fred Wester, joka ohjasi studion digitaaliseen jakeluun.
"Hearts of Iron IV" on myynyt yli puoli miljoonaa kappaletta, ja myyntimenestyksiä ovat niin ikään olleet "Hearts of Iron III", "Europa Universalis IV", "Crusader Kings II", "Victoria II" ja "Stellaris".
Heinäkuussa 2020 Paradox hankki Iceflake Studiosin omistukseensa.
Helmikuussa 2025 kerrottiin Paradoxin ostavan Haemimont Gamesin.
Pelit.
Julkaisut.
Paradox Interactive on julkaissut myös muiden studioiden kehittämiä pelejä:
Christina Rossetti

Christina Georgina Rossetti, kirjailijanimi Ellen Alleyne (5. joulukuuta 1830 Lontoo – 29. joulukuuta 1894 Lontoo) oli englantilainen runoilija.
Rossetti syntyi Lontoossa ja sai opetusta kotona. Hän oli taiteellisesta suvusta. Perheen isä oli italialaissyntyinen runoilija Gabriele Rossetti. Isä oli professori ja oli joutunut poliittisten mielipiteittensä takia lähtemään Italiasta. Hän toimi Lontoon King’s Collegessa italian kielen professorina. Christina Rossettin sisaruksia olivat taidemaalari-runoilija Dante Gabriel Rossetti sekä kirjailijat William Michael Rossetti ja Maria Francesca Rossetti. 
Rossetti sai 14-vuotiaana hermoromahduksen ja poti vielä myöhemmällä iällään masennusta. Hän aloitti kirjoittamisen nuorella iällä, mutta ensimmäinen runokokoelma "Goblin Market and Other Poems" julkaistiin vasta 1862, jolloin hän oli 31-vuotias. Rossetti jatkoi kirjoittamista koko elämänsä. Vuonna 1871 hän sairastui Gravesin tautiin ja vuonna 1891 syöpään. Rossetti kuoli joulukuussa 1894. Georgina Battiscombe on kirjoittanut Rossettista elämäkertateoksen. 
Rossettin kirjoittama joululaulu "In the Bleak Midwinter" vuodelta 1872 on tunnettu laajalti. Sen tunnetuimman sävelmän tekijä on säveltäjä Gustav Holst. Laulu julkaistiin "Scribner's Montly" -lehdessä 1872 ja "The English Hymnal" -kokoelmassa 1906. Vuonna 2008 se äänestettiin Englannissa kaikkien aikojen parhaaksi joululauluksi. Laulu on jouluvirtenä Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi numero 428 "Aikaan keskitalven saapui myrskysää", ja suomennos on Anna-Mari Kaskisen tekemä 1997.
Rexi

Rexi (oik. Raimo Kero; 21. maaliskuuta 1948 Kälviä – 15. marraskuuta 2025) oli suomalainen muusikko. Rexi teki ensimmäisen julkisen keikkansa vuonna 1964. Hän soitteli eri rautalankabändeissä, kunnes pestautui vuonna 1966 Kari Keiskin yhtyeeseen kitaristiksi ja laulusolistiksi. Samaan aikaan Rexi työskenteli myyjänä kokkolalaisessa musiikkiliikkeessä. Myöhemmin hän perusti oman liikkeen, Rexin Musiikin.
Vuonna 1974 ilmestyi Rexin ensimmäinen, covereita sisältänyt albumi "Parhaat", jonka julkaisi Jukka Kuoppamäen levy-yhtiö Satsanga. Ensimmäisen hittinsä Rexi sai vuonna 1977, jolloin hän pääsi Syksyn Sävel -kilpailuun kappaleella ”Puhtaat purjeet”, jonka oli säveltänyt ja sanoittanut Raul Reiman. Vaikka kappale sijoittui vasta viidenneksi, se pysytteli vuoden verran Mitä Suomi soittaa -listalla. Heti perään julkaistiin samanniminen albumi, jolla on eri tyylilajeja edustavia kappaleita. 
1980-luvun alkajaisiksi Rexiltä ilmestyi tanssikappaleita sisältävä albumi "Katseet", jonka nimisävelmä on suomennos Art Garfunkelin levyttämästä kappaleesta ”Bright Eyes”. Albumin varsinaiseksi vetonaulaksi muodostui Raul Reimanin sävellys ”Pepita”. 
Syksyllä 1984 Rexi sai ÄKT:n Emma-palkinnon Syksyn Sävel -ehdokkaastaan ”Kun sen aika on”, jonka sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Raul Reiman. 
1980-luvulla Rexin taustayhtyeenä oli Napoleon-niminen kokoonpano. Kolmisen vuotta keikkailtuaan hän päätti vetäytyä julkisuudesta. Hän oli osakkaana Veikko Samulin levy-yhtiössä VIP Music ja pyöritti musiikkiliikkeensä ohella omaa RM-studiota, joka toimi ensin Kokkolassa ja myöhemmin Helsingissä. Näihin aikoihin hän sävelsi lauluja eri artisteille. Näihin lauluihin kuuluvat Kari Tapion levyttämät kappaleet ”Haavetango” ja ”Tyttö kuin taivaasta”.
1990-luvun alussa Rexi aloitti laulamisen uudelleen. Vuonna 1992 hän osallistui euroviisukarsintoihin säveltämällään kappaleella ”Ruskaa näin sinun silmissäsi” yhdessä Kaija Pohjolan kanssa. Huonosta sijoituksesta lannistumatta Rexi aloitti jälleen tiiviin keikkaputken.
Vuonna 1998 Rexi levytti albumillisen hengellisiä kappaleita, joista mainittakoon ”Merten mies”. Hänen tuorein levytyksensä on Raul Reimanin aiemmin julkaisemattomaan tekstiin pohjautuva ”Ikuiset lumet”, joka ilmestyi helmikuussa 2012. Samana vuonna ilmestyi myös Rexin ja Hannele Kalliokosken käsialaa oleva kappale ”Juna lähtee jo”.
Rexi toimi myös sanoittajana. Suurin osa Rexin sanoituksista julkaistiin albumilla "Siunaa Jeesus lastasi". Lisäksi hän teki Souvarit-yhtyeelle joitakin kappaleita, kuten ”Kairankulkija” ja ”Leikkivät aallot”. Rexin säveltämän ja Kari Tapion sanoittaman ”Haavetango”-kappaleen ovat levyttäneet Kari Tapion lisäksi myös Ensio Kaustinen ja Pekkaniskan Pojat. 
Sittemmin Rexi keskittyi enemmän maalaamiseen, puusepäntöihin ja veneiden suunnitteluun, mutta keikkaili silloin tällöin esiintyen jonkin verran esimerkiksi Ruotsalon kyläjuhlissa Kälviällä.
Sammy Davis Jr.

 
Samuel George ”Sammy” Davis Jr. (8. joulukuuta 1925 – 16. toukokuuta 1990) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. 
Ura.
Davis alkoi harrastaa steppausta jo kolmivuotiaana. Varsinaisen uransa hän aloitti toisen maailmansodan jälkeen yökerholaulajana. Läpimurtoalbuminsa "Starring Sammy Davis, Jr." (1955) jälkeen hän esiintyi myös monissa elokuvissa ja Broadway-tuotannoissa. Monet pitävät hänen parhaimpina esiintymisvuosinaan 50- ja 60-lukua. Uransa myöhemmäsä vaiheessa hän muodosti Rat Pack -nimisen kaveripiirin hyvien ystäviensä Frank Sinatran ja Dean Martinin kanssa. Tunnetuin hänen esittämänsä laulu on Leslie Bricussen ja Anthony Newleyn tekemä "The Candy Man", joka alun perin soitettiin vuoden 1971 elokuvassa "Jali ja suklaatehdas". Muistettavimpiin esityksiin kuuluvat myös hitit ”Mr. Bojangles”, ”What Kind of Fool Am I”, ”Hey There” ja ”I’ve Gotta Be Me”.
Yksityiselämä.
Sammy Davis joutui 19. lokakuuta 1954 vakavaan auto-onnettomuuteen, jossa hän oli lähellä kuolemaa. Hän menetti vasemman silmänsä ja piti sen päällä silmälappua kuuden kuukauden ajan, minkä jälkeen hän alkoi käyttää lasisilmää.
Davis eli epäterveellisesti, käytti muun muassa alkoholia, tupakkaa ja huumeita. Hän kuoli kurkkusyöpään 64-vuotiaana. Leikkaus olisi voinut pelastaa hänet, mutta sen seurauksena hän ei olisi enää kyennyt laulamaan, joten hän kieltäytyi operaatiosta.
Tiede &amp; edistys

Tiede &amp; edistys on Tutkijaliiton julkaisema vuonna 1976 perustettu monitieteinen ja kriittinen aikakauslehti.
Lehden toimituskuntaan ovat kuuluneet muiden muassa Yrjö Haila, Ilpo Helén, Merja Hintsa, Timo Kaitaro, Markku Koivusalo, Tuija Kokkonen, Turo-Kimmo Lehtonen, Susanna Lindberg, Mika Ojakangas, Tuija Pulkkinen, Kimmo Sarje ja Petri Ylikoski.
Päätoimittajat.
Julkaisun päätoimittajat:
Lluvia de peces

Lluvia de peces (Kalojen sataminen) on ainutlaatuinen ilmiö, jota on tapahtunut Hondurasissa, Yoron departementissa ("maakunnassa") yli vuosisadan ajan joka vuosi.
Kalojen sade on yleinen aihe hondurasilaisissa kansantarinoissa. 
Kaloja sataa touko- ja heinäkuun välisenä aikana. Silminnäkijöiden mukaan ennen kalojen ilmaantumista näkyy tumma pilvi, salamoi, tuulee voimakkaasti ja sataa 2-3 tuntia. Sateen lakattua satoja kaloja löytyy maasta. Monet käyttävät kaloja ruoaksi. Hondurasilaisen TV-aseman mukaan kaloja on satanut viime aikoina kaksi kertaa vuodessa. Vuodesta 1998 lähtien tätä jokavuotista ilmiötä on juhlistettu festivaalilla.
Kaloja ja muitakin eläimiä sataa toisinaan muuallakin maailmassa, mutta tämä ilmiö on ainutlaatuinen, koska se tapahtuu joka vuosi.
Selityksiä.
Joidenkin mielestä kalojen sataminen on luonnollinen sääilmiö. Joidenkin tietojen mukaan kalat olisivat 225 kilometrin päästä Atlantilta. Toisten tietojen mukaan ne kuitenkin olisivat makean veden kaloja.
Jotkut väittävät, että kalat eivät tulekaan taivaalta, sillä ei ole tiedossa, että kaloja olisi pudonnut talojen katoille. Sen sijaan kalat olisivat peräisin läheisestä joesta, josta ne olisivat uineet maanalaista vesisuonta pitkin ja päätyneet maanpinnan yläpuolelle.
Ilmiölle ei ole yleisesti hyväksyttyä tieteellistä selitystä.
Ihme.
Jotkut uskovat, että ilmiö johtuu katolilaisesta saarnaajasta Jose Manuel Subiranasta, jota monet pitävät pyhimyksenä. Tarinan mukaan hän kävi Hondurasissa vuosina 1856-1864, ja tavattuaan niin paljon köyhiä ihmisiä hän rukoili Jumalalta ihmettä tuomaan ruokaa. Tarinan mukaan kalojen sadetta on esiintynyt siitä lähtien.
La Voix humaine

La Voix humaine () on Francis Poulencin viimeinen ooppera. Se sai ensiesityksensä Milanon Piccolo Scala -oopperassa. Pariisissa se esitettiin Opéra-Comique'issa 6. helmikuuta 1959.
Lyhyen yksinäytöksisen monologioopperan libretto on Jean Cocteaun, ja se perustuu Cocteaun näytelmään "La Voix Humaine" (1930, suom. "Ihmisääni"). Karita Mattila on esittänyt oopperan vuonna 2022 esityssarjassaan "Koko Karita".
Oopperassa on vain yksi roolihahmo, nimetön nainen, joka keskustelee puhelimessa rakastettunsa kanssa. Oopperan aikana selviää, että suhde on kariutumassa, ja ooppera päättyy epätoivoisen naisen kuiskatessa puhelimeen "rakastan sinua". Poulenc sävelsi roolin alun perin sopraano Denise Duvalille.
Aladobix

Aladobix () on Asterix-sarjakuvan henkilöhahmo. Hän on gallialaisen kylän kyläpäällikkö. Aladobix oli mukana jo sarjan ensimmäisessä albumissa "Asterix gallialainen".
Aladobix on Gallian sodan sotaveteraani, ja hänen kodissaan on sisäänkäyntioven yllä härän pää. Aladobix pitää mielellään mahtipontisia puheita, varsinkin kyläjuhlissa. Aladobix istuu kotonaan valtaistuimella ja kulkee ulkona seisten kilvellä, jota kantaa tavallisesti kaksi miestä. Keskenään erimittaisten kilvenkantajien ulkonäkö pysyy samana albumista "Asterix ja Caesarin lahja" alkaen. Albumin "Asterix ja kadonnut kilpi" mukaan Aladobixin kilpi on sama kilpi, jonka gallialaisten ylipäällikkö Vercingetorix luovutti Julius Caesarille antautumisen merkkinä Alesian taistelun jälkeen. Aladobix on ollut kylän päällikkönä koko sarjan ajan, tosin pari kertaa hänen asemansa on haastettu.
Aladobixilla on voimakastahtoinen vaimo Smirgeline ("Bonnemine"). Heillä ei ole lapsia. Smirgelinen veli Homeopatix on Parisiumissa asuva menestynyt liikemies, jota Aladobix ei voi sietää.
Aladobixin suomenkielinen nimi on peräisin aladobi-ruokalajista. Englanniksi hahmon nimi on Vitalstatistix.
Harri Tuominen

Harri Olavi Tuominen (1. huhtikuuta 1944 Kuusankoski – 1. maaliskuuta 2006) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Häntä opettivat vuosina 1966–1973 Tauno Marttinen ja Ahti Sonninen.
Tuominen nimitettiin vuodesta 1969 Kuusankosken Työväen Laulajien johtajaksi. Hän johti Kuusankosken jälkeen Joensuussa ja vuosina 1975–1994 Lappeenrannassa. Tuominen toimi lisäksi Kuusankosken musiikki- ja taidelautakunnan puheenjohtajana 1969–1972. Vuodet 1979–1990 hän kuului Kotkan merilaulufestivaalien tuomaristoon. Tuominen oli Kymen läänin taidetoimikunnan läänintaiteilijana.
Tuominen piti vuodesta 1973 alkaen omia sävellyskonserttejaan Kouvolassa, Kotkassa, Lappeenrannassa, Porissa, Imatralla ja Kuusankoskella. Tuominen kuoli 2006, kuukautta aiemmin kuin olisi täyttänyt 62 vuotta. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu näyttämömusiikin lisäksi muun muassa orkesteriteoksia ja vokaalimusiikkia. Kotkan kaupunki tilasi häneltä teoksen "Nocturne in City" kaupungin satavuotisjuhlaan.
Wagnerilaisuus

Wagnerilaisuus () on saksalaisen oopperasäveltäjän Richard Wagnerin (1813–1883) musiikiin, teoreettisiin kirjoituksiin, poliittisiin ajatuksiin ja esteettisiin näkemyksiin perustuva aatesuuntaus. Wagnerilaisuuden merkitys oli suurin 1800-luvun loppupuolella, jolloin erityisesti musiikkimaailma oli jakautunut Wagnerin kiihkeisiin kannattajiin, jotka suosivat ohjelmamusiikkia, ja vastustajiin, jotka olivat absoluuttisen musiikin kannalla. 
Poliittisessa merkityksessä wagnerilaisuus oli alun perin luokkatietoinen liike, joka myöhemmin suuntautui esifasismiin. Taidepiireissä Wagnerin vaikutus ilmeni erityisesti dekadenttisissa ja symbolistisessa taidesuuntauksissa. Niiden ulkopuolellakin Wagnerin vaikutus näkyy viitteellisesti lähes kaikessa länsimaisessa taiteessa. Nykyisin ilmiön näkee selvimmin monissa elokuvissa, esimerkiksi Matrix-elokuvatrilogiassa. Wagnerin viimeisessä oopperassa "Parsifal" (1882) nimihenkilö oppii näkemään taikuri Klingsorin luoman valhekuvan taakse ja saa ylivertaiset kyvyt, kuten pysäyttämään häntä kohti heitetyn keihään. Matrixissa taas on keinotodellisuus, jossa Neo pysäyttää pahantahtoisten agenttien luodit. Pirates of the Caribbean -elokuvasarjan Davy Jones, joka on mennyttä rakkauttaan sureva "Lentävä hollantilainen" -laivan kapteeni, kun Wagnerin Lentävä hollantilainen -oopperan (1843) päähenkilön kirouksen pystyy purkamaan vain pyyteetön rakkaus. Tosin nämä asetelmat usein pohjautuvat vanhempiin tarinoihin, mutta Wagner pystyi luomaan niistä uusia myyttisiä kokonaistaideteoksia, joissa eri taidemuodot kohtaavat.
Mika Ojakangas

Mika Marko Ojakangas (s. 1. joulukuuta 1966 Ylivieska) on suomalainen politiikan tutkija ja esseisti. Vuodesta 2010 hän on toiminut valtio-opin professorina Jyväskylän yliopistossa erityisalueina poliittisen ajattelun, kulttuurin ja retoriikan tutkimus.
Ojakangas valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1991. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1997. Hän on työskennellyt tutkijana Genovan ja Helsingin yliopistossa. Vuodesta 2002 hän on ollut Helsingin yliopiston dosentti. Vuosina 2005–2010 hän oli akatemiatutkija.
Ojakankaan erikoisaloja ovat poliittinen teoria ja filosofia. Hän on perehtynyt varsinkin Carl Schmittin ajatteluun. Ojakangas on tutkinut myös kasvatuksen historiaa sekä julkaissut kasvatusoppaan sekä tutkinut omantunnon historiaa.
Vuosina 2007–2013 Ojakangas toimi "Tiede &amp; edistys" -lehden päätoimittajana.
Loismonnit

Loismonnit (Trichomycteridae) ovat kaloja, joita tunnetaan noin 286 lajia Panaman, Costa Rican ja Etelä-Amerikan sisävesissä. Kaikki loismonnilajit eivät ole viiksekkäitä, mutta kaikilla loismonneilla on paljas iho ja solakka ruumis. Jotkut loismonnit loisivat vesieläimissä ja toisissa kaloissa.
Taphrina

Taphrina-sukuun kuuluvat kotelosienet loisivat kasveilla ja muodostavat niihin erilaisia epämuodostumia, kasvaimia tai lehtilaikkuja. Tunnetuimpia näistä ovat lehtipuiden "tuulenpesät": oksien epänormaalin haaroittumisen seurauksena muodostuneet tiheät oksarykelmät.
Tuulenpesäsienien suku on erilaistunut muista sienistä; se on ainoa Taphrinales-lahkon suku. Tuulenpesäsienet ovat usein erikoistuneet loisimaan yhdellä kasvilajilla tai -suvulla. Pohjoismaissa tavataan noin 30 lajia muun muassa saniaisilla, koivuilla, lepillä, ja hanhikeilla. Jotkin lajit loisivat pelkästään lehdillä, toiset voivat loisia koko versossa.
Tuulenpesäsienet lisääntyvät itiöillä, jotka syntyvät suoraan loisittujen kasvinosien pinnalle muodostuvissa itiölavoissa (ei itiöemää).
"Tuulenpesiksi" kutsutaan myös havupuissa tavattavia somaattisessa solussa tapahtuneesta mutaatiosta johtuvia epämuodostumia (esimerkiksi pallolatvakuusi).
Lajeja.
Pohjoismaissa tavataan noin 30 lajia.
Luna 17

Luna 17 () oli Neuvostoliiton Luna-ohjelmaan kuulunut miehittämätön kuulento. Se laukaistiin kohti kuuta 10. marraskuuta 1970 ja se laskeutui kuuhun Sateiden mereen viikkoa myöhemmin.
Luna 17 oli onnistunut projekti, ja sen kuuhun laskeutunut Lunohod 1 -kuukulkija lähetti kuvia ja muuta tietoa maahan lähes vuoden ajan.
Algebrallinen sulkeuma

Matemaattisen kunnan algebrallinen sulkeuma on kuntalaajennusten teorian perusasioita.
Olkoon formula_1 kuntalaajennus. Jos formula_2 ovat algebrallisia yli formula_3:n (ks. algebrallinen laajennus), niin voidaan helposti osoittaa, että myös formula_4, formula_5, formula_6 ja (jos formula_7) formula_8 ovat algebrallisia. Siis kunnan formula_9 osajoukko formula_10 = {a | a on algebrallinen yli formula_3:n} on kunta, ja siis laajennuksen formula_1 välikunta.
Kuntaa formula_10 sanotaan kunnan formula_3 algebralliseksi sulkeumaksi. Zornin lemman avulla voidaan osoittaa, että jokaisella kunnalla on olemassa algebrallinen sulkeuma.
Algebrallisesti suljettu kunta

Kunnan formula_1 sanotaan olevan algebrallisesti suljettu, jos se täyttää jonkin seuraavista (yhtäpitävistä) ehdoista:
(i) Jokainen polynomi formula_2:ssä, joka ei ole vakio, hajoaa ensimmäisen asteen tekijöihin.
(ii) Jaottomat polynomit formula_2:ssä ovat samat kuin lineaariset polynomit.
(iii) Jokaisella formula_2:n polynomilla, joka ei ole vakio, on nollakohta formula_1:ssa.
Edellä formula_6.
Siis yksinkertaisemmin muotoiltuna algebrallisesti suljettu kunta on sellainen kunta, jossa "n":nnen asteen polynomilla on "n" nollakohtaa. Esimerkiksi kompleksilukujen kunta on algebrallisesti suljettu algebran peruslauseen nojalla, mutta reaalilukujen kunta ei sitä ole, sillä kaikilla reaalikertoimisilla polynomeilla ei ole lainkaan reaalisia ratkaisuja.