tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Misoprostoli

Misoprostoli (C22H38O5) on prostaglandiinijiohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä myydään muun muassa tuotenimellä Cytotec. Yhdistettä käytetään lääketieteessä mahahaavojen ehkäisyyn, synnytyksen käynnistämiseen, synnytyksenjälkeisen verenvuodon hoitoon ja raskaudenkeskeytykseen. Yhdysvaltain lääkeviranomainen (FDA) on luokitellut sen raskauden aikaiseen lääkeriskiluokkaan X, eli raskauden aikana otettuna sen on todettu aiheuttavan kielteisiä vaikutuksia sikiölle ja lääkkeen käyttöön liittyvät riskit raskauden aikana ovat selvästi hyötyjä suuremmat. Misoprostoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Misoprostoli on huoneenlämpötilassa kellertävää nestettä. Se liukenee veteen. Aine muistuttaa rakenteeltaan prostaglandiini E1:tä. Misoprostoli vähentää suolahapon eritystä mahalaukussa, ja se myös vahvistaa mahalaukun limakalvoa. Siksi sitä käytetään mahahaavojen ehkäisyyn tulehduskipulääkityksen aikana. Misoprostolia käytetään tähän tarkoitukseen myös eläinlääketieteessä.
Misoprostoli lisää kohdun supistuksia sekä pehmentää ja laajentaa kohdunkaulaa. Sitä voidaan käyttää synnytyksen käynnistämiseen. Yhdessä mifepristonin kanssa sitä käytetään raskaudenkeskeytyksissä ensimmäisen ja toisen raskauskolmanneksen aikana. Ainetta käytetään myös kohdunkaulan pehmentämiseen ja laajentamiseen ennen leikkauksellista raskaudenkeskeytystä ja synnytyksenjälkeisen verenvuodon hoitoon. Misoprostoli annostellaan suun kautta tablettina tai emättimeen.
Haittavaikutukset.
Misoprostoli voi aiheuttaa huonovointisutta, oksentamista, vatsakipuja ja ripulia.
Sitä ei tule käyttää mahahaavojen ehkäisyyn raskaana ollessa, koska se lisää kohdun supistuksia ja pehmentää kohdunkaulaa, jolloin se voi aiheuttaa raskaudenkeskeytyksen. Lisäksi misoprostolia raskaana käytettäessä sen on todettu aiheuttavan sikiövaurioita.
Kia Forte

Kia Forte on Kia Motorsin vuodesta 2008 lähtien valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Kia Ceraton. Sitä ei myydä lainkaan Keski- ja Länsi-Euroopassa, missä valmistajalla on markkinoilla saman kokoluokan Ceed-malli. Sen sijaan Venäjällä ja Ukrainassa Fortea ja Ceediä myydään toistensa rinnalla. Muun muassa Australiassa ja Brasiliassa Fortea markkinoidaan edeltäjänsä tavoin Cerato-nimisenä.
Kia Forte TD (2008–2012).
Ensimmäisen sukupolven Forte esiteltiin kesällä 2008 neliovisena sedanina. Sen muotoilu on saanut vaikutteita saman vuoden maaliskuussa järjestetyssä New Yorkin autonäyttelyssä esitellystä kaksiovisesta Kia Koup -konseptiautosta. Tuotantoversio coupé-mallista tuli markkinoille muutamaa kuukautta sedania myöhemmin. Kiinassa sen nimenä oli Kia Shuma, Chilessä Kia Koup. Forte perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi ensimmäisen sukupolven Hyundai i30- ja Kia cee’d -mallit.
Bensiinimoottorivalikoimassa olivat 1,6-litrainen Gamma vapaasti hengittävänä tai turboahdettuna versiona sekä vapaasti hengittävät 2,0- ja 2,4-litraiset Theta-moottorit. Dieselmoottorina oli 1,6-litrainen CRDi.
New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2010 esiteltiin kolmantena korimallina viisiovinen hatchback.
Kia Forte YD (2012–2018).
Toisen sukupolven Forte esiteltiin kesällä 2012. Se on edeltäjäänsä pidempi, leveämpi ja matalampi. Kasvaneen akselivälin ansiosta myös sisätilat olivat aiempaa suuremmat. Etelä-Koreassa mallia myytiin nimellä Kia K3. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin kahta vuotta aikaisemmin esitelty Hyundai Elantra.
Bensiinimoottoreina olivat 1,6-litrainen Gamma vapaasti hengittävänä tai turboahdettuna versiona sekä vapaasti hengittävät 1,8- ja 2,0-litraiset Nu-moottorit. Dieselmoottorina oli 1,6-litrainen CRDi.
Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2016 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokeneet sedan- ja hatchback-koriset Forte-mallit. Auto sai uuden keulan ilmeen, joka vastasi aiemmin esiteltyä uutta Kia Optimaa. Sen sijaan kaksiovisen Forte Koup -mallin valmistus lopetettiin.
Kia Forte BD (2018–).
Kolmannen sukupolven Forte esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2018. Sen muotoilussa on piirteitä Kia Stingeristä. Etelä-Koreassa ja Kiinassa mallia myydään nimellä Kia K3. Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019 esitelty Kiinassa myytävä versio eroaa hieman keulan ilmeeltään muilla markkina-alueilla myytävästä versiosta. Forte perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi kolmannen sukupolven Hyundai i30- ja Kia Ceed -mallit.
Moottorivalikoimassa ovat 1,6-litrainen Gamma vapaasti hengittävänä tai turboahdettuna versiona sekä vapaasti hengittävä 2,0-litrainen Nu. Malliin on ensimmäistä kertaa saatavana valmistajan itse kehittämä portaaton automaattivaihteisto, jota valmistaja kutsuu nimellä IVT ("Infinitely Variable Transmission").
Simultaanitulkkaus

Simultaanitulkkaus tai simultaanitulkinta tarkoittaa samanaikaistulkkausta, jossa tulkki kääntää esimerkiksi puhelin- tai radioyhteydellä puhujan puheen samanaikaisesti toiselle kielelle.
Sateenvarjomustekalat

Sateenvarjomustekalat (Opisthoteuthidae) on tursaiden (Octopoda) lahkoon lukeutuva nilviäisheimo. Siihen kuuluvat niin sanotut "Dumbo-mustekalat" eli mustakalat ("Grimpoteuthis"), jotka tunnetaan taidostaan "tanssia" vedessä ja jotka saalistavat lonkeroiden muodostamalla pussillaan.
Kulgu jõgi

Kulgu jõgi () on Virossa Itä-Virumaalla Narva-Jõesuun kaupungin Alutagusen alangolla virtaava pieni joki.
Joen kulku.
Joki alkaa Sinimäen kylän eteläpuolella suomaalla ja se virtaa lyhyen matkan Narvanjoen läheisillä soilla kohti itää. Siihen yhtyy pieniä sivuojia suon pohjoispuolelta. Joen luontainen kulku on katkaistu neljä kilometriä ennen Baltian lämpövoimalan tuhkanläjitysalueita ja sen kulku on käännetty etelään, missä se neljän kilometrin matkalla ylittää Kõrkesoon ja laskee Narvan tekojärveen Vääskasaarten kohdalla. Vanhan uoman kohdalla sijaitsee myös lämpövoimalan laudutuskanava.
Sekajäte (yhtye)

Sekajäte on porilainen punk rock/hardcore punk -yhtye. Sen perustivat basisti Jere Meura ja laulaja-kitaristi Akseli Huhtaniemi, joka soitti alkutaipaleella rumpuja, mutta alkoi soittaa kitaraa kun yhtyeeseen liittyi rumpali Konsta Huhtaniemi. Yhtyeen nimi vaihteli useasti, ennen kuin nimeksi vakiintui Griin Piis. Nimen vakiinnuttua yhtye keikkaili muutaman kerran Porissa ja nauhoitti EP:n "Keijo on juoppo" jota myytiin 9 kappaletta. Tämän jälkeen yhtyeeseen liittyi kitaristi Kasper Mikkelsson ja yhtye esiintyi vielä muutaman kerran. Vuonna 2019 yhtyeen nimeksi vaihtui Sekajäte. Yhtyeen mahdollisesti suosituin kappale on "Väärä lääkitys."
Rastrelliger

Rastrelliger on makrillikalojen (Scombriformes) lahkoon ja makrillien (Scombridae) heimoon kuuluva kalasuku. Sukuun kuuluu 3 lajia, jotka elävät endeemisinä eli kotoperäisinä Indopasifisella merialueella.
Juvan karjalaisten museo

Juvan karjalaisten museo toimii Partalan kuninkaankartanon väentuvassa Juvan kirkonkylällä. Museo esittelee Juvalle talvi- ja jatkosotien jälkeen asettuneen karjalaisen siirtoväen entisiltä kotiseuduiltaan tuomia esineitä.
Erityisen paljon karjalaisia saapui Juvalle rajan taakse jääneestä Rautjärven itäosasta, sillä Juva oli rautjärveläisten pääsijoituspaikka. Museossa on esillä muun muassa huonekaluja, maanviljelykseen ja karjanhoitoon liittyviä esineitä sekä tekstiilejä. Museon kokoelmat ovat Juvan karjalaiset ry:n ja aukiolosta vastaa Juvan kunta. 
Karjalaisten museon naapurissa, Partalan kartanon päärakennuksessa toimii vuonna 1991 paikalle siirtynyt Juvan museo. Lisäksi vastapäisessä kartanon ulkorakennuksessa järjestetään kesäisin taidenäyttelyjä vuonna 2007 perustetun Galleria Kuninkaankartanon nimellä.
Tõrvajõgi

Tõrvajõgi (, ) on Virossa Itä-Virumaalla Narva-Jõesuun kaupungissa virtaava pieni joki, joka yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta Riigikülassa.
Joen kulku.
Joki, joka sijaitsee Alutagusen alangolla, alkaa Laagnan kylästä Hiiemetsästä. Se virtaa soistuneen metsäalueen halki alittaen sitten valtatien 1 Tõrvajõessa. Täällä sijaitsee pieni Tõrvajõen vesiputous (), jolla on pudotusta 2,5 metriä. Putouksen jälkeen joki virtaa alajuoksulla viisi kilometriä muutamia metriä syvässä kanjonissa (). Se yhtyy Narvanjokeen Riigikülassa noin seitsemän kilometriä ennen suistoa. Tõrvajõen valuma-alueen pinta-ala on 44 neliökilometriä.
Heimo Palander

Heimo Herman Palander (12. heinäkuuta 1928 Karstula – 27. tammikuuta 2011 Tampere) oli suomalainen elokuvaaja, tv-ohjaaja ja filmituotantopäällikkö.
Palander aloitti uransa vuonna 1944 Suomen Filmiteollisuuden laboratoriossa. Hän kuvasi aluksi matkailuaiheisia lyhytelokuvia sekä elokuvien alkutekstejä. Palander oli 1952–1959 työssä Kansan Elokuva -yhtiössä, nimi vuodesta 1955 Allotria-Filmi, jossa hän teki lyhyt- ja mainoselokuvia sekä "Ajan kuvastin" -uutiskatsausfilmejä. Palander toimi kuvaajana, leikkaajana, ohjaajana ja selostajana. Vuonna 1955 hän kuvasi ja leikkasi Ossi Skurnikin kanssa elokuvan Kesäyön lapset. Vuonna 1959 Palander siirtyi Mainos-TV:hen, jossa hän ohjasi muun muassa Me Tammelat-, TV-tanssiaiset- ja Pekka Lipposen seikkailut -televisiosarjoja. Palander sai vuonna 1958 Jussi-palkinnon parhaasta lyhytelokuvasta yhdessä Ulf Bäckströmin kanssa, palkittu elokuva oli Perämeren hylkeenpyytäjät.
Palander oli TV 2:ssa pääohjaajana ja myöhemmin filmituotannon päällikkönä vuodesta 1965 alkaen. Hän toimi myös Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolla tv-tuotannon opettajana 1960-luvulla. Vuonna 1966 Palander vastasi Kansallisteatterissa nauhoitetun, Eino Kaliman ohjaaman Anton Tšehovin Lokki-näytelmän televisio-ohjauksesta, ja 1968 hän oli Vaasan Oopperayhdistyksen esittämän Giuseppe Verdin oopperan Aida tv-ohjaajana.
Luotimuurahainen

Luotimuurahainen ("Paraponera clavata") on muurahaisten (Formicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Se on kooltaan jopa kaksi senttimetriä ja on yksi maailman suurimmista muurahaislajeista. Luotimuurahainen tunnetaan myös kivuliaista pistoksistaan, joista aiheutuva aaltomainen kipu voi kestää vuorokauden ja aiheuttaa muun muassa hikoilua, vapinaa ja hallusinaatioita. Näitä muurahaisia tavataan luonnonvaraisena Etelä-Amerikassa enimmäkseen Nicaraguan, Hondurasin ja Paraguayn sademetsissä.
Gorodenka oja

Gorodenka oja () on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki. Joki yhtyy Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta 19 kilometriä Peipsijärven luusuasta.
Ojan kulku.
Oja on 18,5 kilometriä pitkä metsäoja ja se virtaa kohti itää. Se kulkee ojitetulla metsäalueella suoraksi kaivettuna ja perattuna. Siitä huolimatta oja virtaa kalliopaljastumien kohdalla paikoitellen kalliopintaisia virtapaikkoja pitkin. Puolivälissä se saavuttaa Puhatu soon sekä Kasesoon ja Laukasoon, joiden välistä se kulkee. Soiden jälkeen se jatkaa lähteen Kuningakülaan. Ojan suu on kuin Narvanjoen sivulahti.
Valuma-alue.
Oja kerää vetensä valuma-alueelta, joka on pinta-alaltaan 120 neliökilometriä suuri. Ojan valuma-alue sijaitsee Alutagusen alangolla. Sen pääuoma alkaa Nurkjärvestä, jolla on itsellään pieniä tulo-ojia lähiympäristöstään Kuremäen Puhatussa. Yhdellä ojalla on lampikin: Puujala järv. Järven laskuoja on Puhatu oja ja se seuraa Puhatu soon reunaa kaakkoon päin. Etelässä siihen yhtyy lännestä Paeoja, ja siitä alaspäin noin 3–4 kilometriä, tulee ojaan pohjoiselta Puhatu soolta suojärvien kautta kaivettu purkuoja. Suon isompia järviä ovat Martiska järv, Koproni järv ja Puhatu järv. Pian tämän jälkeen luontainen metsäoja muuttuu suoraksi kaivannoksi, jota kutsutaan Gorodenka ojaksi. Siihen yhtyy lännestä Dobrina kanal. Gorodenkan ojan eteläpuolelle jää Laukasoo ja pohjoispuolelle suuri Puhatu soostik.
Kristiina Korkeakoski-Väisänen

Kristiina Korkeakoski-Väisänen (s. 1951) on suomalainen arkeologi. Hän työskenteli Turun yliopistossa arkeologian oppiaineen assistenttina vuodesta 1982 ja tämän jälkeen arkeologian lehtorina eläköitymiseensä saakka vuonna 2016.
Sonny Landham

William M. "Sonny" Landham (11. helmikuuta 1941 – 17. elokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, stuntmies ja poliitikko. Hänet tunnetaan parhaiten Billy Solen roolista kulttitoimintaelokuvassa "Predator – saalistaja".
Landham oli republikaani. Vuonna 2003 hän yritti Kentuckyn kuvernööriksi, mutta huonolla menestyksellä.
Hän kuoli 17. elokuuta 2017 sydämen vajaatoimintaan.
Kalmistopiiri

Kalmistopiiri on jatkuvasti ilmestyvä arkeologinen julkaisu ISSN 2489-9305, joka painottaa hautausten ja ihmisjäännösten tutkimusta, eläinosteologiaa ja sairauksien historiaa. Turkulaiset opiskelijat perustivat Kalmistopiirin 2000-luvulla hauta-aiheisena opintopiirinä, jonka toiminta siirtyi vähitellen nettiin. Sittemmin Kalmistopiirin tarkoituksena on ollut tuottaa suomenkielistä tietoa menneisyydestä ja muinaisesta elämästä sekä ammattilaisille että kaikille aihepiiristä kiinnostuneille. Kalmistopiirissä julkaistaan mm. artikkeleita, esseitä, opinnäytteitä ja viimeisimpiä uutisia arkeologian ja lähialojen aiheista. Kirjoittajat ovat pääasiassa arkeologiasta tai lähialoilta valmistuneita ammattilaisia, tai alojen opiskelijoita.
Nektarios Aiginalainen

Pyhä Nektarios Aiginalainen (usein Eginalainen, , alkuperäiseltä nimeltään "Anastásios Kefalás", Αναστάσιος Κεφαλάς; 1. lokakuuta 1846 Silyvría – 8. marraskuuta 1920 Aígina) on ortodoksisessa maailmassa suosittu pyhä. Konstantinopolin ekumeeninen patriarkaatti tunnusti Nektarioksen pyhäksi vuonna 1961. Hänen muistopäiväänsä vietetään vuosittain 9. marraskuuta.
Aíginalla Pyhälle Nektariokselle on omistettu suurikokoinen Pyhän Nektarioksen kirkko. Suomessa on kaksi Pyhälle Nektariokselle omistettua kirkkoa, Klaukkalan ortodoksinen kirkko ja Kiteen ortodoksinen kirkko.
Pamirin kansallispuisto

Pamirin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Pamir-vuoristossa, Tadžikistanin itäosassa. Sen pinta-ala on yli 2,5 miljoonaa hehtaaria, eli 18 prosenttia Tadžikistanin koko pinta-alasta. Se kattaa koko Pamirin vuoriston. Puisto on Tadžikistanin ensimmäinen maailmanperintökohde, se oli ehdokkaana vuodesta 2009 ja pääsi Unescon listalle vuonna 2013.
Puiston itäosa on korkea ylänkö, länsiosassa on useita huippuja, joista korkeimmat kohoavat yli seitsemään kilometriin. Puiston alueella on yli tuhat jäätikköä, 170 jokea ja 400 järveä. Kasvillisuus on monipuolista, sillä siinä yhdistyvät Keski- ja Lounais-Aasian lajit. Siellä elää harvinaisia lintuja ja nisäkkäitä. Usein toistuvien maanjäristysten takia alueella ei ole juuri asutusta, eikä siellä harjoiteta maanviljelystä.
Puiston eläimiin kuuluvat karhu, lumileopardi, Marco Polon mukaan nimetty argaalin alalaji, siperianvuohi ja monet endeemiset kalalajit.
Puisto on saanut palkintoja kestävän matkailun edistämisestä.
Reino Tenkanen

Reino Ensio Tenkanen (9. kesäkuuta 1899 Mikkeli – 19. syyskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen sotilaselokuvaaja.
Reino Tenkasen vanhemmat olivat valokuvaaja ja liikemies Eudoksius Tenkanen (1878–1955) ja Hilma Mathilda Kronlund (1878–1947). Eudoksius Tenkanen omisti Kotkassa sijainneen Ateljee Kotka-valokuvaamon sen jälkeen, kun perhe muutti Kotkaan 1904. Reino Tenkanen kävi kolme vuotta Kotkan suomalaista yhteiskoulua ja sitten hän opiskeli valimo- ja koneistustekniikkaa, konepiirustusta ja konesuunnittelua Kotkan poika-ammattikoulussa 1914–1917. Suomen itsenäistyttyä Tenkaset muuttivat Helsinkiin, josta he ostivat valokuvausateljee Universalin ja Reino Tenkanen oli sitten studion valokuvaajana kuvaten erilaisia juhlatilaisuuksia. Vuonna 1921 hän pestautui merimieheksi norjalaiseen nelimastoparkki Odineen joka matkasi puutavaralastissa Suomesta Pohjois-Afrikkaan. Suomeen palattuaan hän meni 1922 vuoden ajaksi ilmavoimien palvelukseen ja sai mekaanikkokoulutuksen Santahaminan ilmailukoulussa sekä suoritti ohjaajan A-kurssitutkinnon.
Tenkanen oli sen jälkeen 1923–1925 näyttelijänä Kotkan näyttämöllä ja 1925–1941 Helsingin kaupungin poliisilaitoksen liikennetoimistossa liikennetapaturmien tutkijana ja tilastoitsijana. Hän oli innokas moottoripyöräilijä ja toimi Helsingin Moottoripyöräkerhon retkeilypäällikkönä. Jatkosodan alkaessa Tenkanen komennettiin taistelulähettien ja sotapoliisien kouluttajaksi puolustusvoimien moottoripyöräkoulutuskeskukseen Jyväskylään. Vuonna 1942 hänestä tuli pääesikunnan tiedotuskomppanian sotilaselokuvaaja eli TK-kuvaaja. Hän oli paikalla kuvaamassa Immolassa kesäkuussa 1942, kun Adolf Hitler tuli onnittelemaan marsalkka Mannerheimia tämän 75-vuotispäivänä. Hän oli myös kuvaamassa kun Suomen rauhanvaltuuskunta pääministeri Antti Hackzellin johdolla ylitti 7. syyskuuta 1944 Yliveden maantiellä rintamalinjan matkalla Moskovan välirauhan neuvotteluihin. Tenkanen oli vielä kuvaamassa Lapin sodan taisteluja ja sodan jälkeen hän kuvasi miinanraivausta Suomenlahdella ja Porkkalan vuokra-alueen luovutusta Neuvostoliitolle. Sodanaikaisten TK-filmien 6 tonnin painoinen arkisto oli myös tilapäisesti sijoitettuna Tenkasen kesäasunnolle Espoon Lippajärvellä.
Sotien jälkeen Tenkanen oli kuvaamassa Helsingin olympiakisoja 1952, professori Aapeli Saarisalon kanssa kuvaamassa Raamatun tapahtumapaikkoja Israelissa 1954 sekä 1958 Saarisalon kanssa Irakissa, Jordaniassa ja Syyriassa kuvaamassa arkeologisia kaivauksia. Tenkanen jäi eläkkeelle puolustusvoimien palveluksesta kesäkuussa 1959 sotilasvirkamieskapteenina. Vuonna 1964 hän oli vielä Suomen YK-toimiston lähettämänä Kyproksella kuvaamassa Suomen rauhanturvajoukkojen toimintaa. Tenkanen kuvasi kaikkiaan 36 dokumenttielokuvaa, joista hänet palkittiin Jussi-kunniakirjalla.
Lauri Nurmi (toimittaja, 1980)

Lauri Nurmi (s. 1980) on suomalainen politiikan toimittaja, tietokirjailija ja historianopettaja, joka työskentelee Iltalehdessä. 
Nurmi julkaisi skuupin, jossa hän paljasti perussuomalaisten hajoavan. Nurmen paljastusjuttu julkaistiin Lännen Median lehdissä 3. kesäkuuta 2017, ja kymmenen päivää myöhemmin Perussuomalaiset hajosi 20 kansanedustajan loikatessa puolueesta.
Ura.
Koulutus ja ura opettajana ja toimittajana.
Nurmi on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta ja historianopettaja. Ylioppilastutkinnon jälkeen hän pääsi toimittajaksi "Etelä-Saimaaseen" ja opiskeli samaan aikaan yliopistossa poliittista historiaa. Valmistuttuaan hän toimi päivisin historian ja yhteiskuntaopin opettajana lukiossa ja iltaisin toimittajana.
Vuonna 2014 hän siirtyi "Aamulehden" täysipäiväiseksi politiikan toimittajaksi. Nykyisin Nurmi työskentelee "Iltalehdessä".
Tietokirjat.
"Perussuomalaisten hajoamisen historia" ilmestyi lokakuussa 2017. Nurmi oli aikaisemmin saman vuoden kesäkuussa, runsas viikko ennen perussuomalaisten puoluekokousta, julkaissut jutun, jossa hän arvioi perussuomalaisten hajoavan puoluekokouksessa. Tuolloin asianosaiset kiistivät jyrkästi Nurmen väitteen. Nurmen väite kävi kuitenkin toteen, ja perussuomalaisista loikkasi 20 kansanedustajaa.
Nurmen ja Matti Mörttisen kirja "Sauli Niinistö – Mäntyniemen herra" ilmestyi 2018. Se käsittelee tasavallan presidentti Niinistöä. Kirja herätti kohua julkaisemisajankohtanaan, sillä siinä paljastettiin muun muassa presidentin ylittäneen valtaoikeutensa sekaantumalla kiky-kiistaan vuonna 2015. Kirja kritisoi avoimesti Niinistöä, mistä presidentti suutahti. Nurmen mukaan Niinistön valtava kansansuosio on aiheuttanut sen, että toimittajat ja poliitikot eivät uskalla kritisoida tätä, ja sen takia kyseinen kirja on tärkeä. Nurmi kertoo, ettei hän halua "hovijournalistiksi", vaan on valmis kritisoimaan myös tasavallan presidenttiä, jos sille on tarvetta.
Nurmen ja Mörttisen pääministeri Antti Rinteestä (sd.) kertova elämäkertakirja "Antti Rinne – koko tarina" ilmestyi 2019.
Nurmen kirja "Jussi Halla-aho – Epävirallinen elämäkerta" ilmestyi lokakuussa 2020.
Kustannusyhtiö Into suunnitteli julkaisevansa keväällä 2021 Nurmen kirjan "Miten Suomi päätti voittaa koronan", jonka piti perustua hallituksen avainministerien keväällä 2020 antamiin haastatteluihin koronapandemian alkaessa. Helmikuussa 2022 Into kertoi poistaneensa kirjan julkaisusuunnitelmastaan pandemian pitkittymisen vuoksi.
Palkinnot ja tunnustukset.
Nurmi sai vuonna 2017 Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon ja vuonna 2018 Aamulehden vuoden toimittaja -tunnustuksen. Sanomalehtien Liitto palkitsi vuonna 2017 Nurmen Vuoden paras -kilpailussa vuoden 2016 parhaan näkökulmakirjoituksen kirjoittajana.
Oumar Mariko

Oumar Mariko (s. 4. helmikuuta 1959 Bafoulabé) on malilainen lääkäri ja poliitikko.
Mariko syntyi kolondiébalaisen eläinlääkärin perheeseen. Hänen isänsä on bambara, mutta poika kasvoi myös soninkeympäristössä. Lyseossa ja lääketieteellisessä korkeakoulussa opiskellessaan Mariko osallistui hallituksen vastaisia protesteja järjestäneen opiskelijajärjestö UNEEM:in toimintaan.
Lokakuussa 1990 Mariko oli perustamassa opiskelijajärjestö AEEM:ia ja toimi sen pääsihteerinä vuoden 1991 loppuun saakka. Hän oli yksi Moussa Traorén hallinnon kaataneen demokratialiikkeen aktivisteista ja toimi siirtymäkautta valvoneen komitean jäsenenä. Vuonna 1992 Mariko oli perustamassa riippumatonta Radio Kayiraa ja hän on toiminut sittemmin radioasemaketjun johtajana.
Mariko perusti vuonna 1996 vasemmistolaisen SADI-puolueen, joka asettui vastustamaan presidentti Alpha Oumar Konarén uudelleenvalintaa. Vuoden 1997 vaaleissa Mariko kuului oppositiopuolueiden ryhmään COPPO:on. Vaalien aikaisten väkivaltaisuuksien takia Marikosta julkaistiin pidätysmääräys ja hän pakeni maasta 11 kuukauden ajaksi.
Mariko oli SADI:n ehdokkaana vuoden 2002 presidentinvaaleissa saaden 0,88 prosenttia äänistä. Uusi presidentti Amadou Toumani Touré houkutteli SADI:n hallitukseen Marikon vastustuksesta huolimatta. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Mariko oli jälleen SADI:n ehdokkaana ja sai 2,72 prosenttia äänistä. Hänet valittiin samana vuonna Malin kansalliskokoukseen Kolondiéban vaalipiiristä.
Mariko kannatti innokkaasti vuoden 2012 sotilasvallankaappausta. Tilanteen palattua normaaliksi hän osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin saaden 2,57 prosenttia äänistä. Vaalien toisella kierroksella Mariko kannatti Ibrahim Boubacar Keïtaa. Vuoden 2013 kansalliskokousvaaleissa Mariko oli yksi SADI:n viidestä valituksi tulleesta ehdokkaasta. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,33 prosenttia äänistä.
Marikon esikuviksi on mainittu Modibo Keïta ja Guinean Sékou Touré. Hän on esiintynyt johdonmukaisesti kansanvallan ja panafrikkalaisuuden kannattajana sekä imperialismin ja valtion omaisuuden yksityistämisen vastustajana. Malin poliittisessa elämässä Marikon edustama radikaali vasemmistolaisuus on kuitenkin ajautunut sivuraiteelle.
Mariko on naimisissa Malin hallintokorkeakoulusta valmistuneen Korotoumou Théran kanssa. Hänellä on neljä lasta.
Kirill Kozlovski

Kirill Kozlovski (s. 3. toukokuuta 1981 Mogilev) on valkovenäläissyntyinen pianisti.
Opinnot.
Kozlovski aloitti opintonsa Valko-Venäjän valtion musiikkiakatemiassa, josta siirtyi opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan opettajinaan Matti Raekallio, Hamsa al-Wadi Juris, Ilmo Ranta ja Eero Heinonen. Hän sai musiikin maisterin arvon Suomessa vuonna 2005. Hän lähti täydentämään opintojaan Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistoon, jossa häntä opetti Avo Kouyoumdjian. Musiikin tohtoriksi hän väitteli vuonna 2017 Sibelius-Akatemiasta aiheesta "Dmitri Šostakovitšin musiikin kontekstualisaatio". 
Kozlovski on myös osallistunut mestarikursseille, joita ovat pitäneet Dmitri Baškirov, Péter Nagy, Ivari Ilja, Ralf Gothoni ja András Schiff.
Ura.
Kozlovski on saanut ensipalkinnot Chopin-keskuksen pianokilpailussa (Ranska, 1998), Ciutat de Mallorca -pianokilpailussa (Espanja, 2003) ja Jyväskylän pianokilpailussa (2004). Vuonna 2005 hänet valittiin Finland Festivalsin "vuoden nuoreksi taiteilijaksi".
Kozlovski on esiintynyt resitaaleissa ja kamarimusiikkiesityksissä monissa maissa, kuten Suomessa, muissa Pohjoismaissa, Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Venäjällä, Virossa ja Espanjassa. Hän on esiintynyt myös useiden orkestereiden, kuten Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian, Jyväskylä Sinfonian ja Valko-Venäjän valtionfilharmonikkojen solistina.
Kozlovski on säestänyt sellaisia laulajia kuin Jorma Hynnistä, Jekaterina Gubanovaa, Helena Juntusta, Monica Groopia, Arttu Katajaa ja Esa Ruuttusta. Hän on saanut liedopetusta Dietrich Fischer-Dieskaulta ja Hartmut Hölliltä.
Kozlovskin ensimmäinen soololevy, "Shostakovich in Context" (2017), sisältää Šostakovitšin, Ilari Kailan, Matei Gheorghiun ja Mikko Nisulan pianosävellyksiä. Julkaisu liittyi Kozlovskin tohtorintutkintoon. Jo vuonna 2016 oli julkaistu Kozlovskin ja sopraano Jenni Lättilän levytys Richard Wagnerin lauluista.
Tutankhamonin kuolinnaamio

Tutankhamonin kuolinnaamio on kullasta ja muista arvokkaista materiaaleista valmistettu kuolinnaamio, joka haudattiin 1300-luvulla eaa. Egyptin faarao Tutankhamonin kasvojen päälle asetettuna. Se on Tutankhamonin haudan tunnetuin esine. Naamion paljasti Tutankhamonin sisimmän arkun sisältä Tutankhamonin haudan löytäjä Howard Carter 28. lokakuuta 1925. Naamiota on säilytetty pysyvästi Egyptissä 1980-luvun alusta lähtien.
Kuolinnaamion mitat ovat 54 × 39,3 senttimetriä ja paino 11 kilogrammaa. Naamio valmistettiin kahdesta paksusta kultalevystä, jotka taottiin yhteen. Metalliin muotoiltiin kasvot ja raidallinen "nemes"-päähine, jonka siniset raidat tehtiin lasista. Silmänvalkuaiset tehtiin kvartsista ja pupillit obsidiaanista. Silmien rajaukset ja kulmakarvat tehtiin lapislatsulista. Silmäkulmat maalattiin ohuella punaisella värillä.
Otsalla olevat korppikotka ja kobra ovat Ylä- ja Ala-Egyptin suojelusjumalattarien symboleita. Ne on tehty kullasta ja koristeltu värilasilla, lapislatsulilla, karneolilla ja fajanssilla. Parta on kultaa, jota peittää sininen lasi.
Rintakehällä on 12 helmirivistä koostuva koristeltu kaulakääty. Harteille ja takaosaan on kaiverrettu loitsu, jonka tehtävänä oli suojella kuninkaan ruumista ja varmistaa sen toimintakykyisyys tuonpuoleisessa.
Naamion päällä on ohut hopeapitoinen kultakerros, joka vaalentaa naamiota ja saa sen pinnan hohtamaan.
Naamion tietyt tyylipiirteet kuten kaulan poikki kaiverretut viivat, mantelinmuotoiset silmät, täyteläiset huulet ja pitkänomaiset kasvot ovat tyypillisiä Amarna-kaudelle.
Martti Soikkeli

Martti Soikkeli (s. 29. huhtikuuta 1935 Terijoki) on suomalainen eläintieteilijä ja Turun yliopiston emeritusprofessori. 
Soikkeli valmistui ylioppilaaksi Porin lyseosta vuona 1955 ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1967 Turun yliopistosta väitöskirjalla "Breeding cycle and population dynamics in the dunlin (Calidris alpina)." Hän toimii Turun yliopiston eläintieteen professorina vuodet 1995–1998. Sitä ennen hän oli eläintieteen apulaisprofessori vuosina 1977–1995.
Soikkeli on toiminut Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana ja yhdistyksen lehden Ornis Fennican päätoimittajana.
Soikkelilla on kaksi lasta.""
Pakxe

Pakxe eli Pakse on Champasakin provinssin pääkaupunki Laosin eteläosassa. Kaupungissa on noin 68 000 asukasta.
Maantiede ja ilmasto.
Pakxe sijaitsee Xédôn- ja Mekong-jokien yhtymäkohdassa. Mekong virtaa tässä kohti suunnilleen länsiluoteesta itäkaakkoon, ja pienempi Xedon yhtyy siihen pohjoisesta. Ennen yhtymäkohtaa Xedon tekee jyrkän mutkan, ja Pakxen vanha keskusta on näiden kahden joen rajaamalla niemellä Xedonin itä- ja eteläpuolella. Lentokenttä sijaitsee Xedong-joen länsipuolella. Valtatie 13 tulee lentokentältä vanhaankaupunkiin Xedonin ylittävää siltaa pitkin. Sillan eteläpuolella on Wat Luangin laaja temppelialue, joka koostuu eri ikäisistä rakennuksista. 
Mekong-joen eteläpuolella kukkulan huipulla on Wat Phou Salaon temppeli, jonka tunnusmerkkinä on valtava kultainen Buddhan patsas. Sen juurelta on hienot näkymät kaupunkiin. Pyhän Sydämen katedraali ranskalaiskortteleissa on ulkoa päin vaatimaton, peltikattoinen rakennus, mutta sen sisällä on ainutlaatuisia maalauksia, jotka esittävät Jeesuksen elämänvaiheita laosilaiseen maisemaan sijoitettuina. Maalauksen viimeisellä ehtoollisella tarjotaan riisiä ja tyypillisiä laosilaisia ruokia.
Vat Phoun hindutemppeli 900-luvulta sijaitsee 45 km Pakxesta etelään Mekong-joen länsirannalla. Se on Unescon maailmanperintökohde.
Pakxen itäpuolelta alkaa kilometrin korkuinen Bolavenin ylänkö. Alueen tuotteet, kuten tiikki, tee, kiniini, kapokki ja kardemumma, tuodaan Pakxen kautta markkinoille.
Pakxessa vallitsee tyypillinen monsuuni-ilmasto, johon kuuluu kolme vuodenaikaa: sateinen lounaismonsuuni toukokuusta marraskuuhun, kylmä koillismonsuuni marraskuusta helmikuuhun ja kuiva kausi helmikuusta toukokuuhun. Kuumin kuukausi on huhtikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 35 astetta. Eniten sataa elokuussa, yli 450 mm.
Historia.
Pakxe oli aikoinaan Champassakin kuningaskunnan pääkaupunki. Nykyisen kaupungin perustivat ranskalaiset vuonna 1905, ja siellä on edelleen useita viehättäviä siirtomaatyylisiä rakennuksia.
Xédôn-jokeen vuonna 1970 rakennettu Selabamin pato tuottaa sähköä kaupungille ja kasteluvettä ympäröiville alueille.
Talous ja liikenne.
Pakxessa jalostetaan ja myydään lähiseutujen metsistä saatavia tuotteita. Kaupungissa on useita sahoja ja tiilitehdas sekä maatalouden tutkimusasema.
Pakxen lentoasema palvelee sekä siviili- että sotilasilmailua. Sieltä on kansainvälisiä lentoja Hồ Chí Minhin kaupunkiin Vietnamiin, Bangkokiin Thaimaahan ja Phnom Penhin Kambodžaan, sekä kotimaan lentoja Vientianeen ja Luang Prabangiin.
Japanilaisten rahoittama 1380 m pitkä silta, jota pitkin valtatie 13 ylittää Mekong-joen, valmistui vuonna 2000. Kaupungista on tieyhteys Kambodžan ja Thaimaan rajalle.
Useat merkittävät valtatiet kulkevat kaupungin läpi. Vuonna 2011 tehty kehityssuunnitelma varoittaa ruuhkien käyvän kaupungin kasvaessa sietämättömiksi, ellei kaupungille rakenneta ohitusteitä. Thaimaan puolella kulkee rautatie suhteellisen lähellä Pakxea, ja maat ovat sopineet yhdysraiteen suunnittelusta vuonna 2020.
Perinteinen partio

Perinteinen partio tai perinteinen partiointi on ns. vanhanajan partiotoimintaa, joka painottuu ulkoilma-aktiviteetteihin. Kyseessä on yksi perinteistä partiotoimintaa kannattavista partion muodoista. Sen tarkoituksena on palauttaa partio juurilleen, sen perinteiseen tyyliin ja toimintaan. Perinteisessä partiossa on hylätty modernisoimistoimenpiteet, joiden tarkoituksena on ollut saada partio nykyaikaisemmaksi ja houkuttelevammaksi nuorille ja joissa on määritelty nuorempien lasten ohjelmat partiotoiminnaksi.
Perinteisessä partiossa seurataan tiukasti Baden-Powellin partiointimallia ja hänen kirjoittamansa "Partiopojan kirjan" ohjeita. 
Perinteinen partio on erittäin suosittua joissain osissa Kanadaa ja Yhdysvaltoja. Eräs perinteisen partiotoiminnan muodoista on Baden-Powell–partiointi, joka syntyi Isossa-Britanniassa vuonna 1970. "Pathfinder Scouts Association, European Scout Federation" ja "British Boy Scouts and British Girl Scouts Association" ovat myös perinteisemmän partiotoiminnan kannalla. 
Erot.
Perinteisen partion keskeisiä eroja nykyaikaiseen partioon verrattuna:
Tom Davies

Thomas "Tom" Davies (s. 30. kesäkuuta 1998 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia, johon hän siirtyi kasvattajaseurastaan Evertonista elokuussa 2023.
Davies nousi Evertonin junioreista edustusjoukkueeseen keväällä 2016 ja pelasi seuraavalla kaudella Valioliigassa jo 24 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän jäi useammin vaihtopenkille ja pelasi vain 16 liigaottelua. Kauden 2019–2020 Davies aloitti vaihtopelaajana mutta pelasi lopulta 30 liigaottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja syntyi yksi. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 25 liigaottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2021–2022 hän pelasi vain kuusi liigaottelua polvivamman pilattua suurimman osan kaudesta mutta yhden maalin hän ehti tehdä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 19 liigaottelua mutta oli avauksessa vain neljästi.
Davies siirtyi Sheffield Unitediin kesällä 2023. Hän kärsi kaudella 2023–2024 loukkaantumisista ja pelasi vain yhdeksän liigaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 13 mestaruussarjan ottelua, joissa teki yhden maalin, ja kolme nousukarsintaottelua.
Davies on pelannut useissa Englannin juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi vuonna 2015 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Vuonna 2021 hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa.
Richarlison

Richarlison de Andrade (s. 10. toukokuuta 1997 Nova Venécia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.
Seurajoukkueura.
Richarlison edusti kotimaassaan América Mineiroa ja Fluminensea kunnes siirtyi vuonna 2017 Englantiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa Watfordin kaikissa 38 ottelussa ja teki niissä viisi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Evertoniin ja pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 35 ottelua, joissa hän teki 13 maalia; hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä samaan maalimäärään yltäneen Gylfi Sigurðssonin kanssa. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigan 36 ottelussaan 13 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä Dominic Calvert-Lewinin kanssa. Seuraavalla kaudella Richarlison pelasi Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, millä hän oli yksin joukkueensa paras maalintekijä.
Richarlison siirtyi kesällä 2022 Tottenham Hotspuriin. Avauskaudellaan hän pelasi Valioliigassa 27 ottelua, mutta teki vain yhden maalin. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän teki 28 valioliigaottelussa 11 maalia. Kaudella 2024–2025 hän kärsi useista loukkaantumisista. Hän pelasi Valioliigassa 15 ottelua, joista avauskokoonpanossa neljä, ja teki neljä maalia. Tottenhamin voittamassa Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli avauskokoonpanossa loppuottelussa Manchester Unitedia vastaan.
Maajoukkueura.
Richarlison pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2018. Hän kuului Copa Américan mestaruuden vuonna 2019 voittaneeseen joukkueeseen ja teki rangaistuspotkusta joukkueensa kolmannen maalin loppuottelussa, jossa Brasilia voitti Perun 3–1. Copa Américassa 2021 hän saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljä ottelua ja teki kolme maalia: kaksi alkulohko-ottelussa Serbiaa ja yhden neljännesvälierässä Etelä-Koreaa vastaan. Kesäkuun 2025 loppuun mennessä hän on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia.
Richarlison voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2021 ja teki turnauksen alkulohkossa kolme maalia Saksaa ja kaksi maalia Saudi-Arabiaa vastaan. Hän voitti kisojen maalintekotilaston.
Chris Wood (jalkapalloilija)

Christopher Grant "Chris" Wood (s. 7. joulukuuta 1991 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
Wood siirtyi Englantiin kesällä 2008. Hän on edustanut West Bromwich Albionia, Leicester Cityä, Leeds Unitedia ja Burnleyä sekä lainasopimuksilla Barnsleya, Brighton &amp; Hove Albionia, Birmingham Cityä, Bristol Cityä, Millwallia ja Ipswich Townia. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Burnleystä Newcastle Unitediin, josta hänet lainattiin tammikuussa 2023 kauden loppuun saakka Nottinghamiin. Kesällä 2023 hänestä tuli pysyvästi Nottinghamin pelaaja.
Wood on kauden 2024–2025 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 263 ottelua, joissa hän on tehnyt 89 maalia, ja Englannin mestaruussarjassa 223 ottelua, joissa hän on tehnyt 78 maalia. Kaudella 2016–2017 hän teki mestaruussarjassa Leeds Unitedille 27 maalia ja oli sarjan paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigassa Burnleylle 14 maalia ja oli joukkueen paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 13. sijalla. Seuraavalla kaudella hän teki Valioliigassa 12 maalia ja oli jälleen Burnleyn paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 11. sijalla. Kaudella 2023–2024 hän teki Nottinghamille 14 maalia, millä oli Nottinghamin paras ja koko sarjan 12. paras maalintekijä. Kaudella 2024–2025 hän teki Nottinghamille 20 maalia, millä sijoittui Valioliigan maalintekijätilastossa jaetulle neljännelle sijalle. Hän on tehnyt Valioliigassa hattutempun eli kolme maalia yhdessä ottelussa huhtikuussa 2021 vierasottelussa Wolverhamptonia, tapaninpäivänä 2023 vierasottelussa Newcastlea ja helmikuussa 2025 kotiottelussa Brightonia vastaan.
Wood on pelannut Uuden-Seelannin maajoukkueessa 25. kesäkuuta 2025 mennessä 84 maaottelua ja tehnyt niissä 44 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2009 Tansaniaa vastaan. MM-kilpailuissa 2010 hän tuli vaihtopelaajana kentälle Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa. Wood on tehnyt hattutempun MM-karsintaotteluissa Salomonsaaria vastaan sekä kesäkuussa 2012 että syyskuussa 2017, Samoaa vastaan marraskuussa 2024 sekä Fidžiä vastaan maaliskuussa 2025.
Barmer

Barmer on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki sijaitsee kukkulan päällä ja sitä ympäröi Tharin autiomaa. Barmerista on rautatieyhteys Jodhpuriin. Kaupungin tunnetuimmat nähtävyydet ovat siellä sijaitsevat hindulaiset ja jainalaiset temppelit sekä kukkulan huipulla oleva linnoitus. Barmerin linnoitus perustettiin vuonna 1552. 
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Barmerin väkiluku on 96 225 henkeä. Väestön enemmistöuskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 81 prosenttia väestöstä, toiseksi suurimmalla uskonnolla, jainalaisuudella, on kannattajia melkein 12 prosenttia. Muslimit ovat kolmanneksi suurin uskonnollinen ryhmä kuudella prosentilla.
Foredoomed

Foredoomed on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2009.
Historia.
Foredoomedin perusti vuonna 2009 yhtyeen laulaja-kitaristi Atte Kymäläinen. Toinen alkuperäinen jäsen oli bassoa soittanut Asmo Jurvanen. Yhtye julkaisi "Karelian Elegy" -nimisen demon vuonna 2010 ja hajosi tämän jälkeen.
Vuonna 2013 perustajakaksikko palautti yhtyeen aktiiviseksi ja julkaisi uuden demon, "Dreamtime Storyn". Vuonna 2015 julkaistiin kolmas demo "Search for Tomorrow", jonka jälkeen yhtye teki ensimmäisen live-esiintymisensä. 
Foredoomed aloitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa tekemisen vuoden 2015 lopulla ja äänittämisen vuonna 2017. Tuotannon aikana yhtyeen jäseniksi liittyivät Eetu Kovapohja sekä Joel Henrik Kaplas, joista Joelin korvasi seuraavana vuonna Jere Jolkkonen. Debyyttialbumi "Ordeal" julkaistiin 18. elokuuta 2017.
Toisen albumin ensimmäinen single "Worldfire" julkaistiin 1. maaliskuuta 2019. Itse yhdeksän kappaletta sisältävä albumi "Chaos and Beauty" julkaistiin elokuun lopulla. Äänitysten aikana rumpali Jere Jolkkonen erosi Foredoomedin studiokokoonpanosta, mutta hän on edelleen mukana yhtyeen live-esiintymisissä.
Kalle Toivio

Kalle Toivio (s. 1979 Lahti) on suomalainen pianisti ja urkuri.
Toivio aloitti opintonsa Päijät-Hämeen konservatoriossa. 11-vuotiaana hän siirtyi Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen, jossa häntä opetti Hui-Ying Liu-Tawaststjerna. Vuosina 1991–1993 hän suoritti opintoja myös László Baranyayn johdolla Franz Liszt -musiikkiakatemiassa, Budapestissa. Vuonna 2002 hän sai diplomin pianomusiikin koulutusohjelmasta Sibelius-Akatemiasta, jossa oli opiskellut Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin oppiarvon hän sai vuonna 2004. Suoritettuaan vuonna 2005 varusmiespalveluksen Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmassa. Siellä hänelle opetti urkujensoittoa Ville Urponen. Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmasta Toivio sai kandidaatin arvon keväällä 2008; seuraavana syksynä hän lähti jatkamaan urkuopintoja Manhattan School of Musiciin McNeil Robinsonin johdolla. Hän sai musiikin maisterin arvon siellä toukokuussa 2010.
Toivio on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet hänen siskonsa, sellisti Seeli Toivio, tämän mies, saksofonisti Olli-Pekka Tuomisalo, viulisti Miritza Lundberg, baritoni Juha Kotilainen, sopraano Ilona Jokinen ja sopraano Anna Immonen. Urkurina Toivio on tehnyt esiintymisiä Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hänen esiintymisiään on lähetetty Yleisradion ja BBC:n kautta. Hän toimii New Yorkin suomalaisen seurakunnan kanttorina ja Finland Center Foundationin musiikillisena johtajana. 
Toivio eteni Eurovision nuorten solistien kilpailussa finaaliin Wienissä vuonna 1998. Hän aloitti säännöllisen esiintymisen Mäntän musiikkijuhlilla vuonna 1999.
Toivion puoliso on näyttelijä, pianisti Viktoriya Papayani.
Ibrahima Ly

Ibrahima Ly (1935 tai 1936 Kayes – 1. helmikuuta 1989) oli malilainen opettaja, kirjailija ja poliitikko.
Ly syntyi muslimipapin perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja ranskankielisen peruskoulun sekä Terrasson de Fougèresin lyseon Bamakossa. Kouluaikanaan Ly osallistui opiskelijaprotesteihin ja kiinnostui marksilaisuudesta.
Ly opiskeli matematiikkaa Dakarissa ja jatkoi opintojaan Ranskassa vuonna 1959. Hän toimi aktiivisesti afrikkalaisten opiskelijoiden järjestössä FEANF:issa. Palattuaan Maliin vuonna 1965 Lystä tuli Bamakon opettajakorkeakoulun matematiikan opettaja ja varajohtaja.
Vuoden 1968 vallankaappauksen aikana Ly yritti kampanjoida presidentti Modibo Keïtan hallinnon puolesta. Hän menetti työpaikkansa ja siirtyi Neuvostoliittoon jatkamaan opintojaan. Ly väitteli tohtoriksi Leningradin yliopistossa vuonna 1973 ja palasi Maliin, jossa hän sai jälleen paikan opettajakorkeakoulussa. Ly jatkoi Neuvostoliitossa aloittamaansa poliittista toimintaa ja kampanjoi vuoden 1974 perustuslakia vastaan. Hänet pidätettiin kesäkuussa 1974 ja hän vietti neljä vuotta vankilassa Bamakossa, Nionossa ja Taoudénit’ssa.
Ly vapautettiin vuonna 1978. Hän siirtyi vuonna 1980 Senegaliin, jossa hän työskenteli yliopisto-opettajana ja tutkijana. Ly jatkoi presidentti Moussa Traorén hallinnon vastaista toimintaa PMRD-puolueen johtajana ja osallistui oppositiovoimien liiton FNDP:n perustamiseen vuonna 1986. Hän kuoli syöpään kaksi vuotta ennen Traorén hallinnon kaatumista.
Lyn vuonna 1982 ilmestynyt romaani "Toiles d’araignées" (”Hämähäkkien verkot”) on hänen vankilavuosiinsa perustuva synkkä ja väkivaltainen ihmiskuvaus. Ohjaaja Ibrahima Touré teki siitä elokuvan vuonna 2011. Kirjailijan toinen teos "Les noctuelles vivent de larmes" (”Yöperhoset elävät kyynelistä”), josta ilmestyi vain ensimmäinen osa "Ténèbres blanches" (”Valkoinen pimeys”) vuonna 1988, etsii nykypäivän ongelmien juuria kolonialismia edeltäneestä Afrikasta.
Ly oli naimisissa historioitsija Madina Tallin kanssa. Hänen poikansa Oumar Tatam Ly toimi lyhyen aikaa Malin pääministerinä.
Quickborn

Quickborn on kaupunki Hampurin metropolialueella Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Hampurin keskustasta pohjoiseen.
Maantiede.
Quickborn sijaitsee Pohjois-Saksan alangolla noin 60–70 kilometriä sekä Pohjanmeren että Itämeren rannoilta sisämaahan. Kaupungin luoteisosassa on Himmelmoor-niminen keidassuo. Kaakossa puolestaan on 110-hehtaarinen luonnonsuojelualue Holmmoor.
Historia.
Varhaisin asiakirjamaininta Quickbornista on vuodelta 1323. Sotaisa 1600-luku oli kärsimyksen aikaa myös Quickbornille, niinpä seuraavan vuosisadan alussa asukasluku oli vain noin kolmesataa. Suuri Pohjan sota 1700–1721 kosketti edelleen Quickbornia. Vuonna 1735 Quickborn sai oikeuden järjestää markkinat kolmasti vuodessa, ja paikkakunta alkoi vaurastua. Maailmansotien välisenä aikana Quickbornia koetteli poikkeuksellisen korkea työttömyys. Toisen maailmansodan jälkeen paikkakunta kuului brittien miehitysvyöhykkeeseen. 1900-luvun jälkipuoliskolla Quickbornista tuli osa Hampurin kaupunkiseutua. Kaupunkioikeudet Quickborn sai 1974.
Talous ja liikenne.
Ammoisina aikoina Quickbornin talouden runkona oli maanviljelyn ohella turpeennosto. 2000-luvun Quickbornissa harjoitetaan tavanomaisten palveluammattien lisäksi käsityöläisammatteja ja jonkin verran maanviljelyä. Halenbergin alueelle on asettunut useita merkittäviä yrityksiä, kuten Comdirect ja Hansewerk AG. Bundesautobahn 7 kulkee Quickbornin keskustan itäpuolitse. Quickbornin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Hampuri-Altona–Neumünster. Sijainti vauraan Hampurin kupeessa määrittää luonnollisesti Quickbornin taloudellista asemaa: usean quickbornilaisen työpaikka on Hampurissa. Etenkin Hampurin pohjoisosat ovat aivan käden ulottuvilla.
Janja (Pljussa)

Janja () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pljussan- ja Outovan piireissä virtaava pieni sivujoki, joka yhtyy Pljussajokeen sen oikealta puolelta.
Joen kulku.
Joki on 57 kilometriä pitkä ja se saa alkunsa Voronovskojeen järvestä. Järvi sijaitsee suoalueella, josta se saa pääosan vedestään. Janjan nimi on sen yläjuoksulla Abramovka () ja se virtaa siellä tasaisella ja soistuneella tasangolla, missä sen rinnalla kulkee pienempiä ojia tai kanavia. Muutaman kilometrin jälkeen rinnakkaiset johto-ojat yhtyvät pääuomaan yhdessä sivujokien Lukovkan ja Verešnjan kanssa. Täällä Janja on noin seitsemän metriä leveä ja alle metrin syvä, mutta Janja levenee pian 10 metriin ja uoma syvenee yli metriseksi. Kun joki saapuu kolmen kylän kohdalle, josta yksi on Supor (), virtaa se pienten järvien läpi. Niistä suurin on Mežnitskoje (, 72 hehtaaria). Järvillä sijaitsee Mežnikin kylä. Kylien kohdalla alkaa, mutkittelevan joen ohittava ja suoraksi kaivettu, kanava. Joen rannassa on edelleen pieniä kyliä kuten esimerkiksi Berezno (). Joen tulvauoma laajenee taas ja joelle tulee nyt rinnakkaisia uomia ja kaivettuja kanavia. Lähellä sivujoen Ktinkan yhtymäkohtaa sijaitsee kylä Bolšie Bolota (). Alempana pääuomaan yhtyy Tšernaja () ja samalla joen luonne muuttuu suuresti. Joen tulvauoma katoaa ja uoman äyräät kohoavat jyrkkinä korkealle. Joki virtaa 20 metriä leveänä punaisten hiekkakivikallioiden välistä. Lovynin kylässä () sijaitsee Janjan hydrologinen mittauspiste. Hieman alempana sijaitsee kylä Gostntševo (), jonka joen ylittävän puisen sillan joen kevättulvat ovat vieneet monet kerrat. Janja yhtyy Pljussaan 115 kilometriä Narvan tekojärvessä sijaitsevan joensuun yläpuolella.
Joen virtaamat noudattavat pääuomansa Pljussan tavoin vuodenaikojen mukaista rytmiä. Talvella sadanta jää maahan lumena, jolloin joessa on vähiten vettä. Keväällä veden virtaamat kasvavat dramaattisesti lumen sulaessa. Virtaamia on mitattu vuodesta 1952 alkaen. Kevättulvien ylivirtaama (HQ) oli 23 elokuuta 1961 kerran 71 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), mutta ylikeskivirtaama (HMQ) on muuten 24 m³/s. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on noin 5,9 m³/s.
Valuma-alue ja sivujoet.
Joki sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Pljussan valuma-alueella. Pljussan sivujoen Janjan valuma-alue sijaitsee pääosin Pihkovan alueella, mutta pohjoisessa osa siitä ulottuu Leningradin alueelle Slantsyn ja Lugan piireihin. Valuma-alueen pinta-ala on 772 neliökilometriä. Janjan suurimpia sivujokia on esitelty alempana taulukossa.
Lähde: 1 = 
Valuma-alueen suurin järvi on Ktinskoje (84 hehtaaria).
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen rekisterinumero on 01030000412102000027106 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan- ja Leningradin alueeseen.
Adam Goldberg

Adam Charles Goldberg (s. 25. lokakuuta 1970 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja muusikko. Goldberg on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Surutta? Sekaisin" (1993), "Pelastakaa sotamies Ryan" (1998), "Kaunis mieli" (2001) ja "Zodiac" (2007).
Goldberg on myös esiintynyt televisiosarjoissa "Frendit", "Joey", "Entourage" ja "Fargo"