tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hostilianus

Gaius Valens Hostilianus Messius Quintus (230 jälkeen – heinä- tai elokuu 251) oli lyhyen aikaa Rooman keisari vuonna 251. Hän hallitsi yhdessä Trebonianus Galluksen kanssa.
Syntymä.
Hostilianuksen elämästä tiedetään monien muiden 200-luvun keisarien tavoin erittäin vähän. Hän syntyi noin vuoden 230 jälkeen. Hänen isänsä oli arvostettu senaattori ja myöhemmin myös keisari Gaius Messius Quintus Decius ja äiti ylhäiseen etruskisukuun kuulunut Herennia Etruscilla. Hostilianuksella oli myös isoveli Herennius Etruscus. Vuosina 249–251 hallinnut Decius nimitti syyskuussa (?) 250 nuoren poikansa Hostilianuksen perijäkseen ("Gaius Valens Hostilianus Messius Quintus nobilissimus Caesar"). Koska hän samoihin aikoihin nimitti Hostilianuksen isoveljen Herenniuksen keisariksi ja kanssahallitsijakseen, oli Hostilianus siis valtion arvoasteikossa kolmannella sijalla.
Isän ja veljen kuolema.
Kun Decius ja Herennius lähtivät vuonna 251 sotaretkelle gootteja vastaan, jäi Hostilianus Rooman kaupunkiin yhdessä äitinsä kanssa. Saman vuoden kesällä Decius ja Herennius saivat kuitenkin surmansa nykyisessä Pohjois-Bulgariassa käydyssä Abrittuksen taistelussa, jossa gootit tuhosivat Rooman armeijan miltei kokonaan. Selviytyneet huusivat Moesian maaherran Gaius Vibius Trebonianus Galluksen uudeksi keisariksi, vaikka Hostilianus olikin yhä elossa Roomassa.
Nousu Trebonianus Galluksen kanssahallitsijaksi.
Trebonianus Gallus ei raivannut Hostilianusta pois tieltään, vaan hyväksyi hänet ensin perijäkseen ("caesar") ja sitten kanssahallitsijakseen ("augustus") ja jopa adoptoi tämän pojakseen. Gallus yritti ehkä osoittaa, ettei ollut vallananastaja ja lievittää ikäviä huhuja, jotka kertoivat Galluksen itse juonineen Deciuksen ja Herenniuksen kuoleman. Galluksen oma poika Volusianus sai tyytyä caesarin asemaan. Tapahtumien kronologia on epäselvää eikä tiedetä, suhtautuiko Gallus Hostilianukseen korkea-arvoisemmin vai kohteliko hän häntä ja Volusianusta samalla tavalla toivoen välttävänsä ongelmia perimysjärjestyksessä.
Hostilianuksen hengen pelasti ilmeisesti se, että hänen isänsä Decius oli ollut erittäin arvostettu Rooman ylimystön keskuudessa. Trebonianus Gallus ei halunnut ottaa sitä riskiä, että murhaamalla nuoren Hostilianuksen hän joutuisi yläluokan vihan kohteeksi.
Kuolema.
Hostilianus ei ehtinyt olla keisarina pitkään, vaan kuoli vuonna 251 joko heinäkuussa tai elokuussa. Kuoleman syyksi on epäilty kulkutautia, mutta on mahdollista, että Gallus itse murhautti hänet. Tämä ei ole kuitenkaan varmaa.
Hostilianuksen sarkofagi löydettiin vuonna 1621 Rooman lähistöltä. Se on yksi parhaiten säilyneitä 200-luvun taideteoksia.
Jovianus

Jovianus () (n. 332–17. helmikuuta 364) oli Rooman keisari vuosina 363–364. Edellinen keisari Julianus Apostata oli kuollut taistelussa Persian Sapor II:ta vastaan. Sotilaat huusivat Jovianuksen keisariksi. Jovianuksen oli pakko tehdä rauha epäedullisin ehdoin. Hän lähti tämän jälkeen kohti kotia. Jovianus oli kristitty, toisin kuin Julianus. Hän kuoli häkämyrkytykseen kahdeksan kuukauden valtakauden jälkeen, ennen kuin ehti palata Konstantinopoliin. Myös ylensyönti ja myrkylliset kalkkihöyryt on esitetty mahdollisina kuolinsyinä.
Magnentius

Flavius Magnus Magnentius (n. 303 – 11. elokuuta 353) oli roomalainen usurpaattori vuosina 350–353.
Magnentius oli syntyperältään frankki ja toimi keisari Constansin alaisena legioonankomentajana Galliassa. Vuoden 350 tammikuussa hän murhautti Constansin ja huudatti itsensä sotilaiden tuella uudeksi keisariksi. Hän sai nopeasti valvontaansa valtakunnan läntiset provinssit.
Murhatun Constansin veli Constantius II hallitsi Rooman itäosia, kun taas Tonavan suunnalla hallitsi toinen usurpaattori nimeltä Vetranio. Magnentius yritti aluksi neuvotella Constantiuksen ja Vetranion kanssa vallanjaosta. Neuvottelut sujuivat kuitenkin nihkeästi ja Magnentiuksen asema huononi pian merkittävästi, kun Vetranio ilmoitti luopuvansa vallasta Constantiuksen hyväksi. Neuvottelujen aika oli ohi ja ratkaisua lähdettiin hakemaan taistelukentältä.
Magnentius oli itse pakanauskontojen kannattaja, mutta voittaakseen edessä olevat taistelut hän tarvitsi myös kristittyjen tukea. Niinpä hän muun muassa antoi lyödä kolikoita, joissa oli kääntöpuolella Kristuksen monogrammi ”khii rhoo”. Magnentiuksen mahdollisuuksia saada tukea keisariudelleen heikensi kuitenkin taloudellinen tilanne: hän joutui korottamaan veroja niin paljon, että varsinkin varakas yläluokka alkoi vihata häntä.
Sota sujui aluksi Magnentiuksen kannalta melko hyvin, ja Constantius tarjosi välillä jopa sovintoratkaisua. Mutta Magnentius torjui tarjouksen. Ehkäpä hän päätteli, että hänellä olisi mahdollisuuksia voittaa koko valtakunta itselleen, sillä hän oli onnistunut kasaamaan suuren ja iskukykyisen armeijan. On myös mahdollista, että hän piti Constantiuksen sovinnollisia puheita pelkkänä ajanpeluuna. 
Magnentiuksen ja Constantiuksen joukot kohtasivat syksyllä 351 Mursa Majorin taistelussa, joka oli ehkäpä koko 300-luvun verisin taistelu. Kentälle jäi yli 50 000 kaatunutta. Ja lopputulos oli, että Magnentius kärsi murskaavan tappion. Hän joutui vetäytymään ensin Italiaan ja sitten Galliaan, yrittäen samalla kerätä uusia joukkoja.
Lopullinen ratkaisu tapahtui kesällä 353. Magnentiuksen joukot hävisivät jälleen taistelun, tällä kertaa Mons Seleucissa. Tämän jälkeen sotilaat totesivat, että oli aika hylätä Magnentius ja pyrkiä voitokkaan keisari Constantiuksen suosioon. Magnentius totesi tilanteensa toivottomaksi ja teki itsemurhan.
Magnentiuksen kapina heikensi vaarallisella tavalla Rooman ulkoisten rajojen puolustusta. Armeijan resursseja haaskattiin sisäisiin valtataisteluihin, vaikka valtakuntaa uhkasivat vihamieliset voimat monelta suunnalta. Toisaalta ei voida tietää, miten hyvä keisari Magnentius olisi ollut, jos hän olisi voittanut kamppailun vallasta. Hänestä säilyneet historialliset kuvaukset ovat hänen vihamiestensä kirjoittamia ja siten hyvin kielteisiä. Jääkin arvailun varaan, oliko Magnentiuksella lahjakkuutta esimerkiksi hallinnon järjestämiseen.
Ergodinen kirjallisuus

Ergodinen kirjallisuus tarkoittaa kirjallisuutta, jonka tekstissä kulkeminen vaatii erityisponnisteluja. Käsite tulee kreikan kielen sanoista "ergon" ja "hodos", jotka tarkoittavat "työtä" ja "polkua". Ergodisen kirjallisuuden käsitteen lanseerasi ensimmäiseksi Espen Aarseth kirjassaan "Cybertext - perspectives on ergodic literature". 
Ergodinen kirjallisuus vaatii lukijaltaan enemmän aktiivisuutta kuin perinteinen ei-ergodinen kirjallisuus, jossa käyttäjän tarvitsee yleensä vain käännellä sivuja ja siirtää katsetta. Ergodisessa kirjallisuudessa ponnistelu voi olla esimerkiksi linkkien seuraamista hypertekstissä tai valikkojen selaamista. Vaikka tietokone onkin mahdollistanut monia ergodisen kirjallisuuden piirteitä, ponnistelua vaativat tekstit eivät ole mikään uusi ilmiö. Muun muassa muinaisessa Kiinassa koottiin mekaanisia teoksia, joiden avulla käyttäjä saattoi generoida itselleen runoja. 
Kyber- ja ergodisen tekstin käsitteet soveltuvat kirjallisuudentutkimuksen lisäksi myös pelien tutkimiseen. 
Kybertekstin tyypit.
Kybertekstejä voidaan luokitella useiden eri piirteiden avulla. Aarsethin mukaan näitä ovat dynamiikka, määräytyneisyys, perspektiivi, aika, saatavuus, linkit ja käyttötavat.
Tekstin dynamiikka voi olla "intertekstonista dynamiikkaa", jossa uusia tekstejä kootaan tietyn kiinteän sisältövaraston pohjalta tai "tekstonista dynamiikkaa", jossa myös sisältö muuttuu.
Määräytyneisyys tarkoittaa sitä, johtaako lukijan sama valinta seuraavalla lukukerralla samaan lopputulokseen vai muuttuuko teksti eri lukukerroilla, vaikka lukija tekisi samat ratkaisut.
Aika voi olla ergodisessa tekstissä lukijalähtöistä tai tekstilähtöistä. Lukijalähtöisessä tekstissä lukija voi päättää, missä tahdissa teksti etenee kuten perinteisessä kirjassa. Tekstilähtöisessä ajassa lukija ei voi itse vapaasti päättää, missä tahdissa sisältö tuodaan hänen saatavilleen.
Perspektiivi voi olla näkökulmaltaan anonyymi tai vaatia tekstin lukijaa ottamaan jonkin roolin tekstissä ja tarkkailla sisältöä tämän hahmon kautta.
Saatavuus tarkoittaa sitä, miten helposti lukija voi saada käsiinsä tekstin. Kun tekstin saatavuus on kontrolloitua, lukija ei voi hyppiä osioita yli tai lukea tekstiä siinä järjestyksessä kuin haluaa.
Linkit voivat olla kybertekstissä ehdollisia tai vapaasti saatavia. Joissakin teksteissä linkkejä ei välttämättä ole lainkaan.
Kybertekstin käyttötapoja ovat tulkitseva, luotaava, muokkaava ja kirjoittava käyttötapa. Perinteistä kirjaa luetaan tulkitsevasti. Se ei vaadi suurempia ponnisteluja, ainoastaan tekstin merkityksen tulkitsemisen. Hypertekstiä käytetään taas luotaavasti. Siinä lukija etsii tekstivarastosta haluamiaan sisältöjä luettavakseen. Muokkaava ja kirjoittava käyttötapa liittyvät siihen, että lukijalla on mahdollisuus muuttaa kybertekstin tekstivaraston sisältöä kuten Internetin keskustelufoorumeissa. Tässä käyttötavassa ero lukijan ja kirjoittajan välillä hämärtyy.
Lisäpalvelu

Lisäpalvelu on tietoliikennepalvelun ohella tarjottava palvelu, jonka käyttäjän täytyy erikseen tilata tai muuten ottaa käyttöön. Lisäpalveluista voidaan periä erillinen maksu. Puhelinverkon operaattorit ja vaihteiden valmistajat yrittävät erottua toisistaan kehittämällä ja tarjoamalla erilaisia lisäpalveluja.
Tunnetuin ja käytetyin lisäpalvelu on GSM-verkon tekstiviestipalvelu. Muita puhelinverkon lisäpalveluja ovat
Talk

talk on ohjelma tosiaikaista tekstipohjaista viestintää varten Unix-käyttäjien välillä, mutta laajentui myöhemmin toimaan verkon yli. codice_1 oli eräs sovelluksista joka jaettiin 4.2BSD:n referenssitoteutuksen mukana. 
Talk oli ensimmäisiä julkisesti saatavia ohjelmia, joka mahdollisti kahden käyttäjän välisen viestinnän samalla tietokoneella. Aiemmin vastaavia ohjelmia oli saatavilla muille järjestelmille kuten Compatible Time-Sharing System ja Multics.
codice_1 ja sen parannetut versiot, codice_3 ja codice_4, jakavat ruudun osiin, kukin istunnon osallistuja kirjoittaa omaan osaansa ruutua. Yleisimmät versio tukevat vain kahta, codice_4 tukee myös useampaa kuin kahta käyttäjää. Kaikissa näissä ohjelmissa teksti lähetetään muille osallistujille merkki kerrallaan kun se on kirjoitettu, mikä tekee codice_1-ohjelman käytöstä keskustelunomaista. codice_1:lle on varattu IP-portti 517/udp, ntalkille 518/udp.
Käytännössä eri ohjelmat eivät osanneet kommunikoida toistensa kanssa, eivätkä edes eri Unix-versioiden mukana toimitetut. Myös kiristyvät tietoturvavaatimukset ja palomuurit ovat karsineet talk-palvelun käytön olemattomiin. Käytännössä tekstipohjaisen talkin korvasi IRC.
Solmu (verkko)

Solmu eli "piste" eli "noodi" () on matematiikassa graafin eli verkon osa. Graafi muodostuu solmuista ja niitä yhdistävistä kaarista eli väleistä.
Solmu on keskeinen käsite verkkoteoriassa, verkkoja käsittelevässä matematiikan haarassa, jota sovelletaan tietojenkäsittelytieteessä ja tietoliikenneteoriassa.
Sekstiljoona

Sekstiljoona on miljoonan kuudes potenssi eli formula_1. Sana koostuu osista sekst(i)- ja -iljoona, josta alkuosa tarkoittaa kuutta ja loppuosa viittaa miljoonaan. 
SI-järjestelmässä ei ole kerrannaisyksikköä sekstiljoonalle.
Amerikanenglannin "sextillion" tarkoittaa poikkeuksellisesti lukua 1021.
Kalenterivuosi

Kalenterivuosi on kalenterin yhtä aurinkovuotta kuvaava ajanjakso.
Länsimaissa käytössä olevan gregoriaanisen kalenterin mukainen kalenterivuosi on 12 kuukautta sisältävä ajanjakso, jossa on 365 tai 366 päivää (karkausvuosi). Kalenterivuosi alkaa 1. tammikuuta ja päättyy 31. joulukuuta. 
Keskimääräisen gregoriaanisen kalenterivuoden pituus on 365,2425 vuorokautta, joka poikkeaa noin puoli minuuttia aurinkovuodesta eli trooppisesta vuodesta (365,2422 d).
Superpositioperiaate

Lineaarialgebran superpositioperiaatteen mukaan lineaarisen systeemin ratkaisujen lineaarinen yhdistelmä on myös kyseessä olevan systeemin ratkaisu.
Superpositioperiaatetta käytetään runsaasti fysiikassa sekä insinööritieteissä, sillä monet fysikaaliset systeemit voidaan mallintaa lineaarisina, tai niille voidaan löytää lineaarinen approksimaatio. Tällä tavoin voidaan analysoida eri tilanteita yksittäisinä tapauksina ja vasta lopuksi yhdistää ne kuvaamaan monimutkaisempaa tilannetta.
Käyttö.
Klassisessa fysiikassa superpositioperiaatetta käytetään yleensä fysikaalisiin systeemeihin, joita voidaan kuvata lineaarisilla differentiaaliyhtälöillä. Tällaisia alueita ovat mm. sähkömagnetismi ja termodynamiikka.
Modernissa fysiikassa kvanttimekaniikan peruspostulaatti on, että fysikaalista systeemiä voidaan kuvata tiloilla, jotka noudattavat superpositioperiaatetta.
Esimerkkejä.
Jos väliaineessa liikkuu useita aaltoja samanaikaisesti jonkin paikan kautta, aaltoliikkeet yhdistyvät summa-aalloksi. Periaatetta, jonka mukaan summa-aalto määräytyy osa-aalloista, sanotaan superpositioperiaatteeksi. Kun yksittäisten aaltojen poikkeamista lasketaan vektorisumma ja tämä vastaa inferenssiaallon värähtelyn poikkeamia, aaltoliike on superpositioperiaatteen mukainen.
Kvanttimekaniikassa tilat voidaan ilmaista toisten tilojen summina superpositioperiaatteen nojalla.
Kansainvälistäminen ja lokalisointi

Kansainvälistäminen eli internationalisointi ja lokalisointi eli kotoistus ovat toimia, joilla sovitetaan tuotteita, kuten julkaisuja tai ohjelmistoja vieraaseen ympäristöön, erityisesti vieraiden maiden kulttuuriin. Ero kansainvälistämisen ja lokalisoinnin välillä on hienovarainen mutta merkitsevä. Kansainvälistäminen on tuotteiden sovittamista potentiaaliseen käyttöön periaatteessa missä tahansa, kun taas lokalisointi tarkoittaa erityispiirteiden lisäämistä tietyssä määrätyssä kohteessa tapahtuvaa käyttöä varten.
Lokalisointi.
Erityisesti lokalisointiin liittyviä alueita ovat muun muassa:
Suomessa tietotekniikan lokalisointiin liittyviä kieltä ja kulttuuria koskevia ohjeita ja normeja antaa Kotoistuspalvelu.
Haasteita.
Kansainvälistäminen ja lokalisointi luovat haasteita tietokoneohjelmistojen kehittäjille – etenkin jos niitä ei ole ohjelmistosuunnittelussa huomioitu alusta lähtien. Yleinen käytäntö on erottaa tekstidata ja muut ympäristöstä riippuvat resurssit (esim. kuvakkeet) ohjelmakoodista. Tällöin eri käyttöympäristöjen huomiointi onnistuu ihannetapauksessa erillisiä resursseja muokkaamalla ilman koodin muuttamista. Resurssien kertaantuminen vaikeuttaa ylläpitoa. Jos esimerkiksi usealla kielellä käyttäjälle näytettävää viestiä halutaan muokata, tarvitsee kaikki saman resurssin käännökset päivittää. Tätä tehtävää helpottamaan on tehty ohjelmistokirjastoja, kuten Gettext.
Koska vapaita ohjelmistoja voi kuka tahansa vapaasti muokata ja levittää, ne soveltuvat paremmin kansainvälistettäviksi. Omistettuja ohjelmistoja ei yleensä käännetä kielille, joista ei koeta saatavan taloudellista hyötyä. Esimerkki projektista, joka on käännetty yli 70 kielelle, on KDE.
Soveltamisala.
Ohjelmisto ilman rajoja -järjestön mukaan suunnittelunäkökohtia, jotka on otettava huomioon tuotetta kansainvälistettäessä, ovat "tietojen koodaus ja dokumentointi, ohjelmistokehitys, laitteistotuki ja käyttäjän vuorovaikutus", kun taas keskeisiä suunnittelualueita, jotka on otettava huomioon luotaessa täysin kansainvälistettyä tuotetta tyhjästä, ovat "käyttäjän vuorovaikutus, algoritmin ja datamuodon kehittäminen, ohjelmistopalvelut ja dokumentointi".
Kääntäminen on yleensä eniten aikaa vievä osa kielten lokalisointia. Tämä voi sisältää:
Prosessi.
Globalisaatiomenetelmään kuuluu suunnittelun jälkeen kolme toteutusvaihetta: kansainvälistäminen, lokalisointi ja laadunvarmistus.
Jossain määrin (esim. laadunvarmistuksen osalta) kehitystiimiin kuuluu henkilöitä, jotka suorittavat prosessin perus-/ keskeiset vaiheet ja jotka sitten varmistavat, että kaikki muut vaiheet suoritetaan. Tällaiset ihmiset ymmärtävät yleensä vieraita kieliä ja kulttuureja ja heillä on jonkin verran teknistä koulutusta.
Jenna Jameson

Jenna Jameson, syntymänimeltään Jennifer Marie Massoli (s. 9. huhtikuuta 1974 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä. Hän oli "Penthouse"-lehden kuukauden Penthouse Pet -malli tammikuussa 2004.
Elämä.
Jenna Jamesonin isä oli poliisi ja äiti showtanssija. Jamesonin äiti kuoli syöpään Jennan ollessa vasta 2-vuotias. Jennan ollessa teini-ikäinen hänet raiskattiin kaksi kertaa. Ensimmäisellä kerralla tekijänä oli joukko poikia jalkapallo-ottelun jälkeen ja toisella kerran Jamesonin poikaystävän setä. Jameson opiskeli balettia, mutta suuntautui myöhemmin alastontanssijaksi. Isän ahdistelu on usein liitetty osaksi syytä tähän ratkaisuun. Ensimmäinen työnantaja oli Crazy Horse, ja 20-vuotiaana hän poseerasi kuuluisimmissa miestenlehdissä (muun muassa Hustler, Penthouse, High Society ja Cheri). Hän kiinnostui Hardcore-elokuvien tekemisestä, ja palkkasodan jälkeen hän allekirjoitti sopimuksen Wicked Picturesin kanssa. Hän vaihtoi nimensä Jameson-viskin innoittamana.
20. joulukuuta 1996 Jameson meni naimisiin pornonäyttelijä Rodney Hopkinsin (taiteilijianimeltään Brad Armstrong) kanssa. He erosivat vuonna 2001. Vuonna 2003 Jameson avioitui pornonäyttelijä Jay Grdinan (taiteilijanimeltään Justin Sterling) kanssa. Jameson seurusteli vapaaottelija Tito Ortizin kanssa. 16. maaliskuuta 2009 Jameson ja Ortiz saivat kaksospojat. Jameson ilmoitti elokuussa 2016 odottavansa kolmatta lastaan silloiselle miehelleen Lior Bittonille. Batel Lu Bitton -niminen tytär syntyi 6. huhtikuuta 2017. Jameson avioitui toukokuussa 2023 Jessi Lawlessin kanssa Las Vegasissa ja he hakivat avioeroa jo keväällä 2024.
Vuonna 2010 hän ilmoitti lopettavansa pornokuvaukset, mutta pyörsi rahapulassa päätöksensä.
Jamesonin elämästä on tehty elämäkertakirja "Erotiikan ammattilainen: Seksitähden päiväkirja" vuonna 2004. Jameson on esiintynyt cameorooleissa myös muun muassa Howard Sternistä kertovassa elokuvassa "Howard Sternin intiimit osat". Vuonna 2002 hän lainasi äänensä pornonäyttelijä Candy Suxxxille "" -pelissä.
Jamesonilla diagnosoitiin tammikuussa 2022 Guillan-Barrén oireyhtymä, eli monihermojuuritulehdus, jonka johdosta hän ei pysty seisomaan omin jaloin.
Cyrix

Cyrix (lausutaan "SYE-rihks") oli vuonna 1988 perustettu yhdysvaltalainen suoritinvalmistaja. Se aloitti toimintansa tekemällä matematiikkaprosessoreja 286- ja 386 -pohjaisiin tietokoneisiin. Sen perustajat olivat alun perin Texas Instrumentsin työntekijöitä. Cyrix palkkasi aggressiivisesti insinöörejä ja sai kasattua tiiviin ja tehokkaan 30 ihmisen suunnittelutiimin.
Cyrixin ensimmäiset suorittimet olivat vuonna 1992 julkaistut Cx486SLC ja Cx486DLC. Ne olivat nimestään huolimatta yhteensopivia Intelin 386-suorittimen kanssa. Niihin oli kuitenkin lisätty L1-välimuistia ja 486-käskykanta, joten niiden suorituskyky nousi 386:n ja 486:n väliin. Myöhemmin Cyrix julkaisi kaksinkertaisella kellotaajuudella toimineet Cx486SRX2:n ja Cx486DRX2:n.
Seuraavana vuonna Cyrix julkaisi 486:n kanssa yhteensopivan suorittimen. Se kuitenkin tuli markkinoille myöhemmin kuin AMD Am486 ja oli hitaampi kuin AMD:n ja Intelin mallit, joten sitä myytiin vain halvimmassa hintaluokassa ja päivityksenä. Vuonna 1995 Cyrix suunnitteli kloonia Intel Pentiumista. Kun kävi ilmi, että se myöhästyisi, Cyrix julkaisi Cyrix Cx5x86:n, joka sopi 486:n käyttämään suoritinkantaan. Sen suorituskyky oli samaa tasoa kuin 75 megahertsin kellotaajuutta käyttävällä Pentiumilla.
Myöhemmin vuonna 1995 Cyrix vihdoin julkaisi tunnetuimmaksi jääneen suorittimensa Cyrix 6x86:n. Se jopa ylitti Intel Pentiumin suorituskyvyn. Sen liukulukuyksikkö ei kuitenkaan ollut Pentiumin tasolla eikä yksikään tietokonevalmistaja käyttänyt sitä, joten 6x86:n hinta jäi alhaiseksi. Cyrix nimesi 6x86:t sen mukaan, minkä nopeuksista Pentiumia ne vastasivat. Esimerkiksi 133 megahertsin 6x86-malli sai nimekseen 6x86-P166+. Tämä nimeäminen oli harhaanjohtava, sillä uusimmat 3D-pelit käyttivät paljon suorittimen liukulukuyksikköä, joka oli 6x86:ssa huomattavasti hitaampi kuin Pentiumissa.
National Semiconductor osti yhtiön vuonna 1997. Vuonna 1999 National Semiconductor myi Cyrixin VIA Technologiesille.
Oikeuskiista Intelin kanssa.
Intel haastoi Cyrixin oikeuteen 486-suorittimen kloonista liittyen patenttiin numero 4972338 (tunnettu myös Crawford-patenttina sen keksijän mukaan). Koska Cyrixillä ei ollut omia tehtaita sen suorittimet valmisti SGS-Thomson (ST) ja Texas Instruments (TI), joilla oli vuodesta 1975 lähtien sopimus Intelin kanssa käyttää tämän tekniikkaa. Oikeuden mukaan sopimus koski myös ST:n ja TI:n asiakkaita ja täten myös Cyrixillä oli oikeus käyttää tekniikkaa. Lisäksi Cyrix suunnitteli suorittimensa ilman Intelin mikrokoodia tehden siitä alkuperäissuunnittelun, vaikkakin se perustui takaisinmallinnukseen.
Bootleg

Bootleg on luvattomasti tehty ja julkaistu musiikkiäänite tai video, joka sisältää useimmiten jonkin tietyn yhtyeen julkaisemattomia konsertti- tai studionauhoituksia. Bootlegejä tehdään sekä yksityiskäyttöön että taloudellisen hyödyn toivossa. Melkein kaikkien kuuluisien rockyhtyeiden esiintymisiä sisältäviä bootlegejä on julkaistu. Esimerkiksi Led Zeppelinin ja Jimi Hendrixin muiston ympärillä on toiminut mittava bootleg-teollisuus.
Bootlegeja on käytetty myös itse yhtyeen hyväksyminä julkaisuina. Tästä hyvänä esimerkkinä on Tangerine Dream, jonka johtohahmo Edgar Froese kokosi poikansa Jerome Froesen kanssa laillisesti myytävän bootlegkokoelman.
Historia.
Bob Dylanin yksityisäänitteiden ja konserttien laittomien nauhoitusten myynti kehittyi 1960-luvun jälkipuoliskolla Yhdysvalloissa teollisuudeksi. Sen jälkeen myös The Beatlesin ja The Rolling Stonesin laittomia nauhoituksia tuli myyntiin. Esimerkiksi kalifornialaisen Rubber Dubber -piraattiryhmän palveluksessa oli viisikymmentä tuotantohenkilöä ja satoja myyjiä. Äänilevyteollisuus ei voinut puolustautua laitonta kilpailua vastaan ennen kuin äänilevyt saivat liittovaltion tekijänoikeuslain suojan vuonna 1972.
Melanie C

Melanie C (oik. Melanie Jayne Chisholm, s. 12. tammikuuta 1974 Merseyside, Englanti) on englantilainen laulaja.
Hänet tunnetaan Mel C:nä 1990-luvun Spice Girls -tyttöbändistä, mutta myös sooloartistina. Hän on parhaiten myynyt Spice Girlsistä soolouralle siirtynyt laulaja. Hänen levyjään on myyty maailmanlaajuisesti yli 20 miljoonaa kappaletta, mikä tekee hänestä samalla yhden Britannian parhaiten myyneistä naisartisteista.
Yhtyeessä ollessaan hän sai lempinimet Sporty Spice, Melanie C ja Mel C, koska mukana oli myös toinen Melanie, jota kutsuttiin vuorostaan nimellä Mel B.
Hän on myös näytellyt 1997 ilmestyneessä elokuvassa "Spice World", joka kuvasi kuvitteellisesti Spice Girls -yhtyettä.
Chisholm on voittanut urallaan useita palkintoja, esimerkiksi Scouseology Awards -musiikkipalkinnon vuonna 2003. 
Yksityiselämä.
Chisholmin isä on Alan Chisholm ja äiti Joan O’Neill. Hänellä on yksi siskopuoli ja kolme velipuolta. Chisholm harrasti lapsena balettia ja halusi tanssijaksi. 16-vuotiaana hän pääsi Doreen Birdin tanssikouluun ja valmistui sieltä 18-vuotiaana. Lapsena hän harrasti myös jalkapalloa ja uintia. 
Vuonna 2000 Chrisholmilla diagnosoitiin anoreksia ja masennus, joista hän on kuitenkin parantunut. 
Hän on seurustellut rakennusalalla työskentelevän Thomas Starrin kanssa useiden vuosien ajan. Pariskunnan ensimmäinen lapsi syntyi helmikuussa 2009.
Kristalliyö

Kristalliyö (, myös "Reichskristallnacht" ja "Pogromnacht") on natsi-Saksassa vuoden 1938 marraskuun 9. ja 10. päivän välisenä yönä juutalaisiin kohdistunut väkivallan aalto. Kristalliyö sai nimensä rikottujen kauppojen ikkunoiden lasinsirpaleista. Teoksessaan "Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho" William L. Shirer ei käytä termiä ’Kristalliyö’, vaan puhuu ainoastaan siitä alkaneesta ’Lasinsirujen viikosta’.
Tapahtumat.
Kristalliyö sai alkunsa Herschel Grynszpanin, Saksasta vainoja Pariisiin paenneen juutalaismiehen, surmattua Saksan lähetystövirkailijan Ernst vom Rathin Pariisissa 7. marraskuuta. Vom Rathin murha laukaisi väkivallan aallon juutalaisia vastaan Saksassa. Hyökkäys näytti spontaanilta, mutta Saksan hallitus oli järjestämässä sitä. Hallitus toimi virallisten kanavien lisäksi kansallissosialistisen puolueen kautta.
Kansallissosialistisen puolueen johto juhli parhaillaan Münchenissä vuoden 1923 oluttupakaappauksen vuosipäivää, kun Adolf Hitler sai tiedon, että vom Rath oli kuollut. Välittömästi tämän jälkeen kansanvalistus- ja propagandaministeri Joseph Goebbels ryhtyi antamaan puolueelle ja poliisivoimille ohjeita siitä, mitä näiden olisi tehtävä. Kello 23.55 Gestapon päällikkö Heinrich Müller lähetti poliisilaitoksille sähkeitse ohjeet, joiden mukaan juutalaisia vastaan kohdistettavia iskuja ei pitänyt estää, mutta oli valmistauduttava ainakin 20 000 juutalaisen pidättämiseen valtakunnan alueella. Myöhemmin yöllä turvallisuuspoliisin päällikkö Reinhard Heydrich lähetti poliisille yksityiskohtaisemmat ohjeet toimenpiteistä juutalaisia vastaan.
Vainossa tuhottiin 267 synagogaa, lisäksi 1400 synagogaa tai juutalaisten rukoushuonetta vahingoittui, samoin monia juutalaisia hautausmaita, sekä lähes 7 000 liikettä ja kotia. Yli 30 000 juutalaista vietiin keskitysleireihin. Arvio kuoliaaksi hakattujen määrästä vaihtelee muutamasta kymmenestä lähes sataan. Eri lähteet antavat hyvin erilaisia lukuja tuhoista. Kristalliyön tapahtumat synnyttivät kansainvälisen reaktion ympäri maailmaa. Monet natsimyönteiset liikkeet tuomittiin Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa, mikä johti niiden merkityksen vähenemiseen. 
Saksassa natsit yrittivät saada uhrit näyttämään syyllisiltä tapahtumiin. Niinpä 12. marraskuuta annettiin asetus, jonka mukaan juutalaisten asunnonomistajien ja liikkeenharjoittajien oli välittömästi korvattava vahingot. Saksassa käytetty ikkunalasi tuotiin Belgiasta, ja rikotun lasin määrä vastasi puolta Belgian lasiteollisuuden koko vuosituotannosta, minkä vuoksi kaikkia rikottuja ikkunoita ei voitu korjata edes juutalaisilta takavarikoiduilla rahoilla. Koska tähän meni huomattava osa Saksan valuuttavarannosta, muutamat natsipoliitikotkaan kuten Hermann Göring eivät hyväksyneet näitä juutalaisia vastaan tehtyjä iskuja.
Max Jakobsonin luonnehdinnan mukaan Adolf Hitler teki saksalaisten reaktioista kristalliyön tapahtumiin sen johtopäätöksen, että juutalaisia vastaan ei enää tulisi harjoittaa näkyvää väkivaltaa, vaan heidän eliminoimisekseen oli käytettävä muita keinoja. Saksan juutalaisille langetettiin kollektiivinen miljardin Reichsmarkin sakko rangaistukseksi Pariisissa tehdystä murhasta.
Palvelutukkurit

Suomen Palvelutukkurit Oy eli Patu on ammattikeittiöitä palveleva tukkukauppaketju. Yhtiötä pidetään yhtenä viidestä valtakunnallisesta suurkeittiöalan päätukusta. Muita ovat Keskon Kespro, S-ryhmän Meira Nova, Wihurin Metrotukku ja Valion Aimo (ent. Heinon Tukku). Patu-Palvelutukkurit perustettiin kesällä 1997, kun ryhmä yksityisiä tukkuliikkeitä päätti yhdistyä suurkeittiöalaa palvelevaksi ketjuksi.
Yksityisten alueellisten lähitukkureiden omistaman Palvelutukkureiden yhteenlaskettu vuosimyynti on noin 160 miljoonaa euroa ja sen markkinaosuus on noin 10 %. Henkilökuntaa yhtiöllä yhteensä noin 350 ja asiakkaita yli viisi tuhatta. Yrityksen kotipaikka on Helsinki, mutta pääkonttori sijaitsee Vantaalla. Ketjun vanhimmat tukkuliikkeet ovat toimineet alalla jo yli 60 vuotta, ja useimmat niistä ovat perheyrityksiä.
Palvelutukkurit ei kuulu mihinkään elintarvikealan keskusliikkeeseen, vaan sen pääyhteistyökumppanit ovat suomalaiset elintarviketeollisuuden yritykset sekä paikalliset/alueelliset tuottajat, joiden tuotteita se välittää suoraan suurkeittiöasiakkaille omien alueellisten logistiikkavarastojen kautta. Lisäksi yhtiöllä on omaa maahantuontia.
Ketjulla on oma Patu-tuoteperhe ja 11 toimipistettä ympäri Suomea.
Nykyiset osakastukut.
Ketjussa on aiemmin vuosien saatossa olleet mukana myös Perunantuonti Oy, Heinon Tukku Oy, Tuoretalo Oy, Menestra Oy, Tukkupojat Oy, Rovaniemen Tuoretukku Oy, Joensuun Marja ja Vihannes Ky, Fresh Servant Oy, Vihannespulkka Oy, Tuoretukku Laukkarinen Oy, Vihannestukku Mikko Laitinen Oy, Lime Finland Oy, Kuopion Vihannesaitta Oy, Kotkan Tukkupalvelu Oy.
Carl Czerny

Carl Czerny (21. helmikuuta 1791 – 15. heinäkuuta 1857) oli itävaltalainen pianisti, säveltäjä ja musiikinopettaja.
Elämä.
Czerny syntyi Wienissä 21. helmikuuta 1791 tšekkiläistaustaiseen sukuun. Hänen isoisänsä oli viulisti ja isänsä pianisti, urkuri ja oboisti. Aluksi hänen isänsä opetti hänelle pianon soittamista. Hieman myöhemmin Czerny opiskeli Johann Nepomuk Hummelin, Antonio Salierin ja Ludwig van Beethovenin johdolla. Czernyn ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui jo hänen ollessaan yhdeksänvuotias. Kymmenvuotiaana hänen opettajakseen ryhtyi Ludwig van Beethoven. Czerny itse aloitti opettajan uransa 15-vuotiaana ja opetti myöhemmin muun muassa Beethovenin sisarenpoikaa sekä Franz Lisztiä. Czerny kuoli vailla lähiomaisia 15. heinäkuuta 1857.
Sävellykset.
Czerny sävelsi muun muassa messuja, requiemejä, sinfonioita, konserttoja, sonaatteja ja jousikvartettoja. Hänet tunnetaan silti parhaiten säveltämistään etydeistä pianolle.
Jousikvartetto

Jousikvartetto on neljälle jousisoittimelle sävelletty kamarimusiikkiteos. Jousikvarteton esittävä yhtye, jousikvartetti, koostuu perinteisesti kahdesta viulusta, alttoviulusta ja sellosta. Jousikvartetto syntyi 1700-luvun puolivälissä, kun barokin triosonaatit menettivät merkityksensa kenraalibassotekniikan taantuessa. Suosituimmillaan jousikvartetto oli sävellysmuotona 1700-luvun lopussa ja 1800-luvun alussa. Alkujaan jousikvartetot olivat muodoltaan divertimentoja, mutta klassismin ja romantiikan ajan jousikvartetossa on yleensä 3–4 osaa, ja ainakin sen ensimmäinen osa on sonaattimuodossa. 
Jousikvintetot ovat harvinaisempia. Niissä kvartettoon on yleensä lisätty "ylimääräinen" alttoviulu tai sello, harvemmin kontrabasso.
Tunnettuja säveltäjiä.
Merkittävimpiä jousikvartettosäveltäjiä ovat olleet Joseph Haydn (jota on kutsuttu "jousikvarteton isäksi"), Wolfgang Amadeus Mozart, Ludwig van Beethoven ja Franz Schubert. Kaikkien aikojen tuotteliain jousikvartettojen säveltäjä lienee ollut 91 jousikvartettoa kirjoittanut Luigi Boccherini.
Toisen Wienin koulukunnan ydinjäsenet Arnold Schönberg, Anton Webern ja Alban Berg sävelsivät kukin jousikvartettoja.
Nykyaikana merkittäviä jousikvartettoja ovat säveltäneet myös muiden muassa Béla Bartók (6 kvartettoa), Dmitri Šostakovitš (15) ja Elliott Carter (5). Suosiota nauttivat myös Claude Debussyn ja Maurice Ravelin ainoat jousikvartetot.
Suomessa jousikvartettoja sävelsi ensimmäisenä Erik Tulindberg oletettavasti 1780-luvulla. Hänen kuusi kvartettoaan ovat säilyneet vain osin. Tunnetuimpia suomalaisia kvartettosäveltäjiä ovat mm. Jean Sibelius (jousikvartetto d-molli op. 56 "Voces intimæ"), Erkki Melartin (4 kvartettoa), Einojuhani Rautavaara (4 kvartettoa), Aulis Sallinen (5 kvartettoa), Kalevi Aho (3 kvartettoa) ja Pehr Henrik Nordgren (11 kvartettoa).
Luigi Boccherini

Luigi Rodolfo Boccherini (19. helmikuuta 1743 – 28. toukokuuta 1805) oli italialainen säveltäjä ja sellisti.
Elämä.
Boccherini syntyi musikaaliseen perheeseen Luccassa. Hänen isänsä lähetti nuoren poikansa Roomaan opiskelemaan musiikkia. Myöhemmin Boccherini ansioitui erityisesti kamarimusiikin säveltäjänä. Vuonna 1769 Boccherini asettui Madridiin Espanjaan. Hänet nimitettiin vuonna 1785 Madridin kuninkaan hovikapellimestariksi ja neljä vuotta myöhemmin Preussin hovisäveltäjäksi. Loppuelämänsä Boccherini vietti köyhyydessä ja unohdettuna.
Teokset.
Nykyisin hänen tunnetuin teoksensa on erään hänen jousikvintettonsa osana oleva menuetti (Jousikvintetto E:ssä, Opus 13, numero 5).
Von Willebrandin tauti

Von Willebrandin tauti (vWD) on periytyvistä verenvuototaudeista yleisin. Tauti johtuu von Willebrand -tekijän (vWF) puutoksesta tai vajauksesta. Se vaikuttaa veren kykyyn hyytyä kunnolla. Verenvuoto voi sen takia kestää pitkään ja olla erittäin runsasta. Muita tyypillisiä oireita ovat mustelmat, runsaat kuukautiset ja nenän, suun ja silmien verenvuodot. 
Taudista on useita eri muotoja. Sen oireet vaihtelevat suuresti eri potilailla. Taudin löysi suomalainen tutkija Erik Adolf von Willebrand, jonka mukaan tauti on nimetty. Pohjoismaissa von Willebrandin tauti on yleisempi kuin muualla. 
Hankitun von Willebrandin taudin eli pseudo-von Willebrandin taudin tavallisin syy on kilpirauhasen vajaatoiminta, ja se paranee tyroksiini-lääkityksellä.
Ihmisen von Willebrandin taudilla on useita muotoja, esimerkiksi:
Koirilla.
Von Willebrandin tautia on tavattu ihmisen lisäksi myös koiralla. Koirasta otettavasta karva-, poskisolu- tai verinäytteestä voidaan tutkia, onko koiralla taudin aiheuttava geenimuunnos. Kyseessä on resessiivinen ominaisuus, joten koira sairastuu vain, jos se on perinyt mutaation molemmilta vanhemmiltaan. Vain toiselta vanhemmaltaan geenimuunnoksen saanut koira on oireeton kantaja. Von Willebrandin tautia on todettu muun muassa berninpaimenkoirilla, dobermanneilla, papilloneilla, manchesterinterriereillä ja welsh corgi pembrokeilla.
Guillaume de Machaut

Guillaume de Machaut tai Machault, (noin 1300 Machault, Ranska – 1377 Reims, Ranska) oli ranskalainen runoilija ja säveltäjä. Hän opiskeli luultavasti Reimsissä. Vuodesta 1323 Machaut toimi Böömin kuninkaan Juhana I Luxemburgilaisen palveluksessa hovisaarnaajana, myöhemmin notaarina ja sihteerinä. Hän oli Juhanan mukana, kun tämä matkusteli Euroopassa.
Guillaume de Machaut kirjoitti lähinnä perinteistä trubaduurirunoutta sekä epiikkaa, josta merkittävin on "Voitr dit". Hän oli myös säveltäjä ja sävelsi ensimmäisen täydellisen polyfonisen messun.
Falabella

Falabella on maailman pienin hevosrotu. Rotu on saanut nimensä sitä Argentiinassa Buenos Airesin ulkopuolella kasvattaneen perheen mukaan. Falabella luetellaan rotukirjassa hevoseksi, koska sen rakenne viittaa täysin hevoseen.
Ominaisuudet.
Falabellan säkäkorkeus on yleensä 70-85 cm. Häntä on paksu ja tuuhea kuten shetlanninponilla. Lautaset ovat pystyt ja häntä kiinnittynyt alhaalle. Säkä on matala. Alakaula on paksu ja pää on usein suuri, mutta sirorakenteinen. Kaikki värit hyväksytään, ja monet kasvattajat suosivatkin erikoisia värejä kuten tiikerinkirjavuutta.
Runsaan sukusiitoksen vuoksi falabelloilla esiintyy paljon terveysongelmia, erityisesti rakennevikoja kuten isopäisyyttä, heikkoja kintereitä ja jalkojen asentovirheitä.
Falabella-hevosista pitää kirjaa "Asociación de Criadores de Caballos Falabella", jonka käyttöön yhdistyksen puheenjohtaja rouva Falabella luovutti alkuperäisen Falabellan tallien sukutietokannan.
Historia.
Falabellarodun väitetään toisinaan kehittyneen itsestään Etelä-Amerikassa Andalusiasta tuotujen vapaana eläneiden hevosten keskuudessa, mutta todellisuudessa se ilmeisesti kehitettiin tietoisesti miniatyyrihevoseksi risteyttämällä keskenään erityisen pieniä shetlanninponi- ja täysiverisyksilöitä. Falabellan perhe alkoi jalostustyönsä myötä pitää vuonna 1940 kirjaa hevostensa suvusta ja syntymäajoista. Nykyään minihevosista käytetään erityisest Yhdysvalloissa monia erilaisia rotu- ja rekisterinimiä, eikä rotupuhtaudesta voi juuri puhua.
Yksi maailman pienimmistä minihevosista oli länsivirginialaisen Smith McCoyn omistama tamma "Sugar Dumpling", joka oli 51 senttimetrin korkuinen ja painoi ainoastaan 13,6 kiloa. Maailman pienin hevonen on tiettävästi 2001 syntynyt missourilainen minihevostamma "Thumbelina" ("Peukalo-Liisa"), joka on täysikasvuisena 44,50 cm korkea ja painaa noin 26 kiloa.
Käyttö.
Falabella on lähinnä lemmikkieläin. Ratsuksi se on liian pieni, mutta sen voi valjastaa vetämään pieniä vaunuja. Falabelloja on jonkin verran myös koulutettu opaskoiran tapaisiksi opashevosiksi.
Josquin Desprez

Josquin Desprez (myös: Josquin Des Prés; noin 1450 Hainaut – 27. elokuuta 1521 Condé-sur-l'Escaut) oli alankomaalainen renessanssisäveltäjä.
Elämä ja tuotanto.
Desprez syntyi vuoden 1450 tienoilla nykyisen Belgian alueella. Hän alkoi laulaa kuorossa noin vuonna 1460. Hän opiskeli kontrapunktia mahdollisesti Johannes Ockeghemin johdolla. Myöhemmin Desprezistä tuli yksi aikansa tunnetuimmista muusikoista.
Josquin oli tuottelias säveltäjä: hän sävelsi taidokkaasti lauluja ("frottola" ja "laude" olivat hänen aikansa laulumuodot), mutta myös monimutkaisempia teoksia. Hänen messunsa ovat tyyliltään vaihtelevia: hän hallitsi kaikki aikansa tyylilajit. Josquinin mestariteos on messu "Missa Pange lingua", joka lienee hänen viimeisimpiä messujaan ja sävelletty vuoden 1515 tienoilla. Se on mainittu useammassa musiikinhistoriassa mestariteoksena, joka ”loistaa kuin tähdet läpi kaikkien myöhempien aikakausien”.
Ottavio Petrucci, joka oli polyfonisen musiikin ensimmäinen painaja, julkaisi kolme kirjaa Desprezin musiikkia ja otti jokaisesta myös uusintapainoksen aikana, jolloin kukaan muu säveltäjä ei saanut julkaistua enempää kuin yhden teoksen. Josquin Desprezin musiikkia, joka sisältää muun muassa 18 messua, yli 50 motettia ja 65 chansonia, jäljiteltiin, kopioitiin ja uudelleentyöstettiin aina 1500-luvun lopulle asti.
Josquin Desprez sekoitetaan usein samannimiseen mieheen, joka lauloi Milanossa vuosina 1459–1474. Sen vuoksi jotkin lähteet ilmoittavat Desprezin syntymävuodeksi 1440.
Episentrumi

Episentrumi tai episentri () on maanjäristyksen keskus maan pinnalla. Varsinainen maanjäristyksen keskus on maanpinnan alapuolinen hyposentrumi, josta energia vapautuu. Episentrumi on siis suoraan hyposentrumin yläpuolella oleva maanpinnan kohta, joka värähtelee voimakkaasti. Episentrumista lähtee pinnassa leviäviä, tuhoa tuottavia pinta-aaltoja.
Episentrumi voidaan paikallistaa analysoimalla kolmen tai useamman aseman seismologisia havaintoja. Kun tiedetään, mihin aikaan maanjäristyksen aiheuttama aalto tuli kullekin asemalle, voidaan laskea sen etäisyys episentrumista, ja näiden kaarten leikkauskohdasta löytyy episentrumi.
Charlie Dominici

Charlie Dominici (16. kesäkuuta 1951 Brooklyn, New York – 17. marraskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hänet tunnettiin parhaiten Dream Theaterin entisenä laulajana.
Dominici aloitti muusikon uransa yhtyeessä nimeltä Franke and the Knockouts, jossa hän soitti kitaraa ja lauloi taustalaulajana. Hän liittyi Dream Theateriin marraskuussa 1987. Hän oli mukana yhtyeen esikoisalbumilla, vuonna 1989 julkaistulla "When Dream and Day Unitella", mutta hänet erotettiin yhtyeestä pian sen julkaisun jälkeen. Hänen laulutyyliään ei pidetty sellaisena mitä yhtye halusi, ja rumpali Mike Portnoyn mukaan "se oli kuin Billy Joel laulamassa Queensrychessa". Hänet korvasi James LaBrie. Dominici vieraili laulajana muutamissa kappaleissa Dream Theaterin 15-vuotisjuhlakeikalla Los Angelesissa 2000.
Dominici toimi myös tuottajana. Hän julkaisi vuonna 2005 sooloalbumin "O3: A Trilogy: Part One", jolle julkaistiin jatko-osat "Part Two" vuonna 2007 ja "Part Three" vuonna 2008.
Dominicin kerrottiin kuolleen 72-vuotiaana 17. marraskuuta 2023.
Tamppi (lehti)

Tamppi on Tampereen yliopiston teekkarien kerran vuodessa, wappuna, julkaisema huumoripitoinen julkaisu. Tamppi on saatavilla ainakin Tampereella, mutta sitä on käyty myymässä jopa Tukholmassa. Lehden toimittaa Blebeijikerho.
Historia.
Tampin edeltäjä oli vuoden 1970 vappuna ilmestynyt Tamppaani. Vuonna 1972 ilmestyi Gulliveri. Se ilmestyi joka toinen vuosi Äpyn kanssa aina vuoteen 1976 saakka. Ensimmäinen varsinainen Tamppi ilmestyi vuonna 1978, jonka jälkeen Tamppi on ilmestynyt jokaisena vappuna. Tamppi on Suomen useimmin ilmestynyt vappulehti ja se julkaistiin 36. kerran keväällä 2013. 
Tampereen kaupunki antoi Tampin roolille opiskelijakulttuurissa tunnustuksen nimeämällä vuonna 2005 TTY:n läheisyydessä olevan lyhyet kadut Tamppikujaksi ja -raitiksi.
Ulkoasu.
Tamppi on aina ollut pakattu vaihtelevanlaisiin pakkauksiin. Näistä mainittakoon Dynamiittipötkö 1989, Taskumatti 1991 ja Pulloposti 1997. Vuoden 2006 Tamppi pakattiin energiajuomatölkkiä muistuttavaan penaaliin ja itse lehti muistutti ulkomuodoltaan perinteistä sinikantista ruutuvihkoa. Tampin pakkaus pyritään tekemään vitsikkääksi, jotta se toimisi hyvänä myyntivälineenä. Lehden mukana pakkauksessa on tarroja ja muuta pikkutavaraa.
Myynti.
Tamppia myyvät Tampereen yliopiston teekkarit ja fuksit rahoittaakseen opiskeluaan. Yhtenä kannustimena Tampin myymiselle fukseille on teekkarilakin saaminen ennen vappua. Myyntitekniikat vaihtelevat runsaasti myyjästä toiseen. Taitavat ja ahkerat myyjät saattavat myydä useita satoja lehtiä.
Eddie

Eddie on englanninkielinen miehen etunimi, joka on syntynyt muunnoksena nimestä Edward, Edmund tai muista Ed- alkuisista nimistä.
Suomessa nimi Eddie on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu maaliskuuhun 2025 mennessä noin 370 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Eddien nimipäivä on ollut suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 18. maaliskuuta
joka on myös Edvardin nimipäivä.
Propellerheads

Propellerheads on brittiläinen big beat -yhtye, jonka kokoonpanoon kuuluvat elektronimuusikot Will White ja Alex Gifford.
Kaksikon ensimmäinen julkaisu vuonna 1997 oli pienalbumi (EP) nimeltä "Dive!", jonka julkaisi tanssimiseen sopimattomaan elektronimusiikkiin erikoistunut Wall Of Sound. Samaisena vuonna he keräsivät mainetta tekemällä coverin kuudennen James Bond -elokuvan teemasta, John Barryn kappaleesta "On Her Majesty's Secret Service", sekä singlen "History Repeating" yhteistyössä jazz-diiva Shirley Basseyn kanssa.
Yhtyeen tähän mennessä ainoa albumi on vuonna 1998 julkaistu "Decksandrumsandrockandroll", jonka julkaisivat samanaikaisesti sekä Wall Of Sound että DreamWorks. Jälkimmäinen versio sisältää kappaleita, jotka on tehty yhteistyössä hip hop -veteraanien De La Soul ja Jungle Brothers kanssa. Sisällytettyään "Spybreak!":in, yhden kappaleistaan, The Matrix -elokuvan ääniraidalle, yhtye poistui julkisuudesta, joskin White on jälkeenpäin julkaissut sekalaisen kokoelman sekä näyttäytynyt De-Fex-musiikkiprojektin jäsenenä.
Kevin Moore

Kevin Moore (s. 26. toukokuuta 1967) on yhdysvaltalainen kosketinsoittaja. Hän on Dream Theaterin perustajajäsen. 
Ura.
Moore aloitti muusikon uransa John Petruccin, Mike Portnoyn, John Myungin ja Chris Collinsin kanssa yhtyeessä Majesty, joka myöhemmin vaihtoi nimeään Dream Theateriksi.
Vuonna 1994, kahdeksan vuoden ja kolmen studioalbumin jälkeen, Moore päätti erota Dream Theaterista. Hän oli kyllästynyt progressiiviseen musiikkiin ja päätti, että paras ratkaisu olisi ryhtyä soolouralle. Myöhemmin hän julkaisi albumin "Dead Air For Radios" nimellä Chroma Key. Albumi oli lähes vastakohta Dream Theaterin musiikille: se oli tummaa, ambienttia konemusiikkia, joka muistutti lähinnä Depeche Modea.
Moore muutti vuonna 2000 Los Angelesiin, jossa hän äänitti seuraavan albuminsa "You Go Now":n. Albumin julkaisun jälkeen hän muutti Costa Ricaan, jossa hän työskenteli Radio For Peace Internationalille. Vuonna 2003 Fates Warningin kitaristi Jim Mattheos pyysi Moorea mukaan uuteen projektiinsa, OSI:in. Projektissa oli mukana myös Dream Theaterin rumpali Mike Portnoy. Tästä tulikin ensimmäinen kerta lähes kymmeneen vuoteen, kun Kevin työskenteli Portnoyn kanssa. OSI julkaisi albumin "Office of Strategic Influence".
Vuonna 2004 Kevin muutti Istanbuliin säveltämään musiikin kauhuelokuvaan "Okul". Musiikki julkaistiin myös Chroma Keyn albumina "Ghost Book". Hänen seuraava projektinsa oli säveltää musiikki 1950-luvulla julkaistuun opetuselokuvaan "Age 13". Albumi sai nimen "Graveyard Mountain Home".
Suomen neito (patsas)

Suomen neito on yksi Wäinö Aaltosen tekemistä neljästä Hämeensillan Pirkkalaisveistoksesta Tampereella.
Patsas asetettiin paikoilleen muiden Pirkkalaisveistosten ohessa 26. syyskuuta 1929.
Suomen neito edustaa mieshahmojen rinnalla paitsi naiseutta, myös isänmaan tervettä elinvoimaa.
Teekkarit lakittavat vappuisin Suomen neidon esikuvanaan Helsingin Havis Amandan lakitus.
Pirkkalaisveistoksista Wäinö Aaltonen ehti syventyä parhaiten Suomen neitoon. Veistos on ollut kahdesti esillä ulkomailla. Vuonna 1931 se oli Sveitsissä Kunsthaus Zürichin näyttelyssä Plastik, sekä Saksassa vuonna 1965 Essenin puutarhanäyttelyssä. Kipsiversio oli mukana myös New Yorkin maailmannäyttelyssä 1939. Neidolle oli lisätty ylös ojennettuun käteen pieni kantele, joka näkyy kuvassa joka on otettu kipsiveistosta matkaa varten viimeisteltäessä. Suomen neito julistettiin New Yorkissa näyttelyn kauneimmaksi veistokseksi.
Suomen neito antoi hahmon myös Eduskuntatalon istuntosalin "Tulevaisuus" -naisveistokselle (1932), joka seinäkomerossaan selin kääntyneenä jatkaa antiikista tuttua "takaapäin kauniin Venuksen" traditiota.
Suomen neidon muut versiot.
Tampereen pronssiveistoksen ohella Wäinö Aaltosen museon aulassa on Hämeensillan neidon tapaan yli nelimetrinen kipsinen "Suomen neito", joka on museon Aaltos-kokoelman kookkaimpia. Teoksesta on myös muutamana valoksena pronssiin valettu 87 cm korkea pienoisversio (1927-1929) sekä graniittiin ja kullattuun puuhun veistetty versio.
Kritiikkiä.
Ihmetystä on herättänyt se, että miespatsaat edustavat ammatteja, kuten "Eränkävijä" ja "Kauppias", mutta "Suomen neito" edustaa naiseutta eikä esimerkiksi perinteistä naisammattia.
Nimby

Nimby (lyhenne englanninkielisistä sanoista ”not in my back yard”, ’ei minun takapihalleni’) tarkoittaa omaan asuinympäristöön suunniteltujen ja omasta mielestä epämiellyttävien asioiden vastustamista. 
Tyypillinen nimby-ilmiö liittyy esimerkiksi syrjäytyneille tarkoitetun asuntolan rakentamiseen asuntoalueelle. Alueen asukkaat voivat periaatteessa olla samaa mieltä asuntolan tarpeellisuudesta, mutta käytännössä he eivät halua sitä rakennettavan omalle asuinalueelleen, vaan jonnekin muualle.
Hankkeiden vastustajien usein käyttämiä perusteluja ovat asuntojen arvon aleneminen, lasten turvallisuuden heikkeneminen ja teiden ruuhkautuminen.
Esimerkiksi mielenterveys- ja päihdekuntoutujien palvelukotien perustamista vastustetaan usein sillä perusteella, että perustaminen laskisi lähialueen asuntojen hintoja, mutta Ylen selvityksen mukaan tämä väite ei pidä paikkaansa ainakaan seinänaapuria kauempana palvelukodista.
Suomalaisista 19 % ei haluaisi mielenterveyskuntoutujaa naapurikseen. Palvelukotihankkeiden vastustajat saattavat ajatella virheellisesti, että mielenterveyspotilaat ovat vaarallisia tai olemukseltaan epäsiistejä.
YIMBY (”yes in my back yard” ts. ’kyllä minun takapihalleni’) on vastareaktiona NIMBY-ilmiölle syntynyt kansanliike. Suomalaisena esimerkkinä YIMBY-ilmiöstä voidaan pitää esimerkiksi Kallio-liikettä, joka vuonna 2011 nousi vastustamaan julkisuudessa esitettyjä vaatimuksia häätää joidenkin asukkaiden mielestä häiriötä aiheuttanut Hurstin leipäjono Helsingin Kalliosta. Espoolainen Villa Huvi ry. järjestää vuosittain YIMBY-nimisen juoksutapahtuman, joka sai alkunsa kehitysvammaisten nuorten ryhmäkodin rakennushankkeen ympärillä velloneesta kohusta.
Kartvelilaiset kielet

Kartvelilaiset kielet on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Kaukasuksen alueella.
Luokittelu.
Eteläkaukasialaisiin kieliin kuuluu ainoastaan viisi kieltä:
Mingrelia ja lazia voidaan toisinaan pitää myös saman kielen kahtena eri murteena ennemmin kuin omina kielinään.
Historia ja nykytilanne.
Kaikista kartvelilaisista kielistä vain georgialla on dokumentoitua kirjallista historiaa 400-luvulta lähtien. Mingreli ja laz voidaan myös toisinaan luokitella zankieliksi, joka on kieliryhmä kartvelilaisten kielten alla. Zankielten uskotaan eriytyneen muista karvelilaisista kielistä noin 7600 vuotta sitten.
Eteläkaukasialaisia kieliä puhutaan pääasiassa Georgiassa ja Turkissa. Pieniä vähemmistöjä on myös Venäjällä, Ukrainassa, Kreikka, Azerbaidžanissa ja Iranissa sekä siirtolaisuuden vuoksi myös muualla maailmassa. Puhujia on yhteensä noin 8 miljoonaa. 
Georgiaa puhuu 7,5 miljoonaa ihmistä, joista 4,15 miljoonaa asuu Georgiassa, 100 000 Turkissa, 100 000 Venäjällä sekä jonkin verran myös Iranissa, Azerbaidžanissa ja monissa muissa maissa. 
Georgiaa lukuun ottamatta kaikki muut kartvelilaiset kielet lasketaan vähintään vaarantuneiksi tai jopa uhanalaisiksi. Lazia puhuu 130 000 ihmistä pääsääntöisesti Mustanmeren itärannikolla. Mingreliä puhuu 344 000 ihmistä Georgiassa Mustanmeren rannikolla. Svania puhuu 30 000 ihmistä Pohjois-Georgian vuoristoseuduilla.