Suomen presidentinvaali 1946

Suomen presidentinvaali jouduttiin järjestämään ennenaikaisesti vuonna 1946, koska tasavallan presidentti C. G. E. Mannerheim oli ilmoittanut eroavansa huonon terveytensä vuoksi kesken kauden. Hänen seuraajakseen valittiin suurella enemmistöllä kokoomusta edustanut pääministeri Juho Kusti Paasikivi. Vaalin suoritti poikkeuslain nojalla eduskunta, joka oli viimeksi valinnut presidentin vuonna 1919.
Mannerheimin ero ja poikkeuslain säätäminen.
Presidentti Mannerheim toimitti eroilmoituksensa valtioneuvostolle 5. maaliskuuta 1946. Terveydellisten syiden lisäksi hän totesi Moskovan välirauhansopimuksen keskeisten ehtojen tulleen sotasyyllisyysokeudenkäynnin päätyttyä täytetyiksi ja katsoi siten täyttäneensä vuonna 1944 hoitaakseen ottamansa velvollisuudet. Saatuaan tiedoksi Mannerheimin eroilmoituksen hallitus päätti, että uuden presidentin valitsisi poikkeuksellisesti eduskunta. Vielä samana päivänä hallitus antoi eduskunnalle tasavallan presidentin tehtäviä hoitaneen pääministeri J. K. Paasikiven ja oikeusministeri Urho Kekkosen allekirjoittaman lakiesityksen, jonka Kekkonen oli valmistellut jo syksyllä 1945.
Eduskunnan perustuslakivaliokunta piti hallituksen esitystä ”nykyisissä oloissa tarkoituksenmukaisimpana, koska presidentin valinta valtiosäännön edellyttämällä tavalla ilmeisestikin tuottaisi huomattavia käytännöllisiä vaikeuksia ja vaatisi pitemmän ajan kuin maan edun kannalta on suotavaa”. Eduskunnassa poikkeusmenettelyä vastusti erityisesti edistyspuolueen ryhmä. Kansanedustaja Ensio Kytömaa ihmetteli, miksi ei voitu pitää normaaleja valitsijamiesvaaleja, kun vuonna 1945 oli jo järjestetty normaalit eduskunta- ja kunnallisvaalit. Edistyspuolueen kansanedustajista vain kaksi kannatti hallituksen esitystä. Sanomalehdistä ehdotettua ratkaisua arvostelivat edistyspuolueen lehdet sekä maalaisliittolainen "Karjalan Maa".
Poikkeuslain julistamiseen kiireelliseksi tarvittiin viiden kuudesosan määräenemmistö annetuista äänistä. Kolmannessa täysistuntokäsittelyssä 8. maaliskuuta eduskunta julisti lakiesityksen kiireelliseksi äänin 160–11, tyhjiä ääniä annettiin 5 ja poissa oli 22 kansanedustajaa. Tämän jälkeen äänestettiin lakiesityksen hyväksymisestä, mihin riitti kahden kolmasosan enemmistö. Laki hyväksyttiin äänin 156–13, tyhjiä 6 ja poissa 24. Edistyspuolueen yhdeksänhenkinen eduskuntaryhmä oli omaksumansa linjan mukaisesti vastustavalla kannalla. Koska tuolloin ei vielä ollut käytössä eduskunnan äänestyskarttoja, on edelleen epäselvää, ketkä kaikki lopulta äänestivät vastaan tai tyhjää.
Poikkeuslain mukaan uusi presidentti valittiin vain edellisen presidentin toimikauden jäljellä olevaksi ajaksi. Mannerheim oli vuonna 1944 valittu presidentiksi toisella poikkeuslailla, jossa hänen toimikautensa pituutta ei erikseen mainittu, mutta sen katsottiin olevan tavanomainen kuuden vuoden kausi, joka siten päättyisi vuonna 1950.
Eduskunnan suorittama vaali.
Eduskunta suoritti presidentin vaalin 9. maaliskuuta 1946. Paasikivi sai 159 ääntä ja tuli siten valituksi jo ensimmäisellä kierroksella. Tulosta pidettiin selvänä jo etukäteen. Edistyspuolueen kansanedustajat äänestivät entistä presidenttiä K. J. Ståhlbergiä, jonka puolueen eduskuntaryhmä oli valinnut ehdokkaaksi vähemmistön kannattaessa Paasikiveä. Ståhlberg oli tosin itse kieltäytynyt ehdokkuudesta, sillä hänen mielestään Paasikivi tulisi valita mahdollisimman yksimielisesti. Äänestyksestä oli poissa 13 kansanedustajaa kuudesta eri puolueesta, minkä lisäksi kaksi edustajaa ei ollut vielä ilmoittautunut vuoden 1946 valtiopäiville. Muutamat edustajat jäivät tiettävästi pois vastalauseena Paasikiven valinnalle.
Paasikivi antoi presidentinvakuutuksensa eduskunnassa 11. maaliskuuta 1946.