tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Max Weinberg

Maxwell "Max" Weinberg (s. 13. huhtikuuta 1951 South Orange, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja televisiopersoona.
Ura muusikkona.
Weinberg tuli tunnetuksi Bruce Springsteenin E Street Bandin rumpalina (1974–1988, 1995, 1999–). Hän kuuluu edelleen E Street Bandiin ja on mukana aina Springsteenin kiertäessä koko orkesterin kanssa. Vuosina 1993–2009 Weinberg toimi keskusteluohjelma Late Night with Conan O’Brienin musiikillisena johtajana ja houseyhtye The Max Weinberg 7:n rumpalina. Late Nightiin hän päätyi kohdattuaan sattumalta ohjelman vastavalitun juontajan Conan O’Brienin New Yorkin kaduilla. Musisoinnin lisäksi Weinberg otti ohjelmassa ajoittain osaa keskusteluun ja sketseihin O'Brienin kanssa. Sketseissä hänet kuvattiin usein hieman kieroutuneena ja perverssinä luonteena. Conan O’Brien aloitti The Tonight Show’n isäntänä vuonna 2009, jolloin Weinberg yhtyeineen seurasi mukana ja vaihtoi nimekseen Max Weinberg and The Tonight Show Band. Conan O'Brien ja The Tonight Show'ta esittävä NBC ajautuivat riitoihin ohjelman esitysajasta, mikä johti O'Brienin eroon tammikuussa 2010. O'Brienin aloittaessa uutta sarjaansa TBS-kanavalla Max Weinberg ilmoitti, ettei aio tulla mukaan ohjelmaan. Sarjan yhtye on kuitenkin muuten samana kuin entinen The Tonight Show Band.
Weinberg on kirjoittanut kirjan "The Big Beat" (1991), jossa hän haastatteli eri aikakausien rockrumpaleita, sekä tuottanut Rhino Recordsin "Let There Be Drums" -kokoelmalevysarjan (1994). Hän on myös kiertänyt pohjoisamerikkalaisia oppilaitoksia oman "An Evening with Max Weinberg" -show'nsa kanssa kertomassa muusikonurastaan. Weinberg on julkaissut The Max Weinberg 7:n kanssa albumin "The Max Weinberg 7" (2000) sekä esiintynyt tai äänittänyt muun muassa Stingin, Paul McCartneyn, Peter Gabrielin, Barbra Streisandin, Ringo Starrin, Natalie Merchantin, Pete Townshendin ja Meat Loafin kanssa.
Yksityiselämä.
Weinberg on uskonnoltaan juutalainen. Hän asuu New Jerseyn rannikolla vaimonsa Beckyn, tyttärensä Alin ja poikansa Jayn kanssa. Myös Jay (s. 1990) on rumpali ja on tuurannut isäänsä Springsteenin "Working on a Dream" -kiertueella tämän ollessa kuvaamassa O’Brienin uutta The Tonight Show’ta. Weinbergin sisko Nancy Winston on New Yorkissa tunnettu laulaja ja pianisti. Weinberg soitti rumpuja Winstonin esikoisalbumilla "My Shining Hour" (2002). Weinberg on jääkiekkojoukkue New Jersey Devilsin innokas kannattaja.
Hänen poikansa Jay on toiminut myös metalliyhtye Slipknotin rumpalina vuodesta 2014.
Kapingamarangi

Kapingamarangi ("Greenwich Island") on atolli Mikronesian liittovaltiossa. Se sijaitsee valtion eteläisissä osissa. Atolli on osa Karoliinien saaristoa.
Historia.
Vuosina 1916–1918 noin 90 Kapingamarangin asukkaista muutti kuivuutta pakoon Ponapen (Pohnpein) saarelle, jossa he perustivat Porakietin kylän.
Toisen maailmansodan aikana atolli oli Japanin hallussa ja Yhdysvaltain armeijan pommitusten kohteena.
Maantiede.
Kapingamarangi on yhdessä Nukuoron kanssa sijainniltaan Mikronesian liittovaltion syrjäisin atolli. Kapingamarangin lähin naapurisaari on Nukuoro. 
Väestö.
Vuonna 2010 atollilla eli asukkaita 350 ja heitä kutsutaan nimellä "kapinga". Kapingamarangilaisten tärkein elinkeino on kalastaminen. Saarella viljellään myös banaania.
Kulttuuri.
Vaikka Kapingamarangi kuuluu maantieteellisesti Mikronesiaan, atollin asukkaat puhuvat polynesialaiseen kieliryhmään kuuluvaa kapingamarangin kieltä. Sen läheisin sukulaiskieli on nukuoro.
Nukuoro

Nukuoro on Pohnpein osavaltioon kuuluva atolli Mikronesian liittovaltiossa.
Historia.
Arkeologisten kaivausten perusteella Nukuoro on asutettu viimeistään 700-luvulla. Suullisen perimätiedon mukaan saaren asutti ensin Samoan saaristosta lähtenyt kahden kanootin ryhmä, jota johti päällikkö Wawe. Eurooppalaiset löysivät saaret 18. helmikuuta 1806, kun Juan Bautista Monteverde oli matkalla Manilasta Limaan. 1830-luvulta alkaen saarilla tehtiin kauppaa eurooppalaisten kanssa. Vuodesta 1850 lähtien lähetyssaarnaajat vierailivat saarilla säännöllisesti. Kristinuskon tulon myötä saarten alkuperäinen kulttuuri ja uskonto pääosin hävisivät; esimerkiksi saarilla aiemmin sijainneet temppeli ja pyhä maa oli korvattu kirkolla vuosina 1902–1905.
Väestö.
Nukuorossa oli vuonna 2010 yhteensä 210 asukasta. Puhutuin kieli on polynesialaisiin kieliryhmiin kuuluva nukuoron kieli, joka on läheistä sukua kapingamarangille.
Elinkeinot.
Saaren pääelinkeinot koostuvat kalastuksesta ja maanviljelystä.
Nukuoron kieli

Nukuoro on austronesialainen kieli, jota puhutaan Mikronesian liittovaltiossa. Vuonna 2010 kielen puhujamääräksi arvioitiin 860. Suurin osa puhujista asuu Mikronesiassa, mutta myös Yhdysvalloissa on pieni nukuoron puhujien yhteisö. Nukuoro on läheisintä sukua kapingaramangin kielelle, jonka kanssa 55% sanastosta on yhteistä. Etenkin iäkkäämpi väestö puhuu myös pohnpein kieltä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin nukuoroksi vuonna 1986.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
John Tavener

Sir John Tavener (28. tammikuuta 1944 Lontoo, Iso-Britannia – 12. marraskuuta 2013 Dorset, Iso-Britannia) oli brittiläinen säveltäjä, joka on tunnettu erityisesti kuoroteoksistaan.
John Tavener opiskeli sävellystä Royal Academy of Musicissa. Hänen ensimmäinen suurta julkisuutta saanut teoksensa "The Whale" valmistui pian opintojen päättymisen jälkeen vuonna 1968. Tätä seuranneet teokset "In Alium", "Celtic Requiem" ja "Ultimatos Ritos" nostivat hänet pian Ison-Britannian eturivin säveltäjäksi.
Vuonna 1977 John Tavener liittyi ortodoksiseen kirkkoon, jolla oli merkittävä vaikutus hänen myöhempiin teoksiinsa. Tavenerin teoksissa lainataan usein kreikkalaisia ja venäläisiä ortodoksisen kirkkomusiikin melodioita ja rakenteita ja monet ortodoksisen mystiikan käsitteet ovat keskeisellä sijalla Tavenerin musiikissa.
John Tavener aateloitiin vuonna 2000 palveluksistaan musiikille.
Tavener oli merkittävimpiä brittiläisiä nykymusiikin säveltäjiä. Tunnetuimpia hänen sävellyksistään ovat "The Lamb" William Blaken runoon sekä prinsessa Dianan hautajaisissa esitetty "Song for Athene".
Vatukat

Vatukat ("Rubus") on ruusukasveihin (Rosaceae) kuuluva suku. Sukuun kuuluvien kasvien varret ovat piikkiset, kuten ruusuilla. Lehdet ovat yleensä kolmi-, viisi- tai seitsensormisia, lehdykät sahalaitaiset. Tyypillisiä suvulle ovat marjaa muistuttavat hedelmystöt, jotka koostuvat useista pinkeäpintaisista pienistä pallomaisista luumarjoista, joiden sisällä siemenet ovat.
Konna (kirjallisuus)

Konna, roisto tai pahis on tavallisesti näytelmän, romaanin, elokuvan tai muun taideteoksen tarinassa sankarin päävastustaja eli antagonisti. Konna edustaa pahuutta, ja on usein pirullinen henkilöhahmo. Konnan hahmot ovat yleisiä varsinkin saduissa, moraliteeteissa, mysteerinäytelmissä ja melodraamoissa. Konna saattaa myös olla vaikuttava ja traaginenkin hahmo, kuten John Miltonin Kadotetun paratiisin Lucifer. Konnan tai vastustajan hahmo on yksi aktanteista Vladimir Proppin ja A. J. Greimasin strukturalistisessa mallissa.
Konna on yleensä juonen kannalta välttämätön, sillä hän estää sankaria pääsemästä tavoitteisiinsa, mistä syntyy koko tarinan jännite. Konna kuvataan yleensä pahaksi tai ainakin sellaiseksi henkilöksi, joka toimii väärin tai epäoikeudenmukaisesti. Monesti konnia pidetään mielenkiintoisempina kuin sankareita, sillä sankarin liikkumavara on yleensä rajoitetumpi. Usein vaikuttava konna onkin onnistuneen tarinan tärkeimpiä tekijöitä.
Lahja

Lahjan antaminen eli "lahjoittaminen" on tavaran, rahan tai palveluksen luovuttaminen toiselle henkilölle tai organisaatiolle vastikkeetta. Sanaa lahja käytetään myös täten luovutetusta esineestä. Lahja voi olla mitä tahansa, joka tekee toisen iloiseksi tai vähemmän surulliseksi. Lahjoja annetaan yleisimmin juhlapäivinä kuten jouluna, syntymäpäivänä tai nimipäivänä. Annettaessa lahjaa eri kulttuurin edustajalle kannattaa ottaa huomioon toisen kulttuurin tavat.
On esitetty, että ns. elämyslahjojen (esim. kylpyläloma) suosio olisi Suomessa nousussa tavaralahjojen kustannuksella. Elämyslahjoja toivovat Suomessa muita enemmän naiset ja eteläsuomalaiset. Elämyslahjojen riskinä on pidetty sitä, että lahja osoittautuisi pettymykseksi lahjansaajalle, joka odotti toisenlaista lahjaa.
Lahja oikeudellisesti.
Lahja eli lahjoitus on oikeustoimi, jolla joku luovuttaa tai sitoutuu luovuttamaan vastikkeetta toiselle esineen, oikeuden tai omaisuusarvon. Lahjaa verotetaan Suomessa lahjaverolla.
Rahalahja.
Tietokirjailija Helena Valosen mukaan rahalahja sopii parhaiten nuorille saajille. Helsingin Sanomien lukijat pitivät sopivana rippi- tai ylioppilaslahjana yleisimmin 20-50 euroa, häälahjana ystävälle 50-80 euroa ja läheiselle sukulaiselle 80-100 euroa.
Tattarisuo

Tattarisuo () on Koillis-Helsingissä sijaitseva teollisuusalue Helsinki-Malmin lentoaseman itäpuolella Suurmetsän kaupunginosassa. Tattarisuo kuuluu Puistolan peruspiiriin. Alueella asui vuoden 2018 lopussa 11 ihmistä ja siellä oli vuoden 2022 lopussa 1 265 työpaikkaa. Nimi "tattar" viittaa tattareihin, joka oli aikanaan Ruotsissa ja Suomessa käytetty nimitys romaneista. Paikannimi Tattarmossen tunnetaan jo 1770-luvulta.
Alueella on pienteollisuutta, kuten monenlaisia metalli-, rakennus- ja pintakäsittelyalan yrityksiä sekä varastoja. Pientyöpaikka-alueella on autokorjaamoja ja autopurkamoja, rakennus- ja antiikkiliikkeitä sekä romufirmoja. Tattarisuolla sijaitsee myös muun muassa Tattarisuon autokatsastus, lounasravintola ja kartingrata. Tattarisuon alue siirtyi Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa ja sen asemakaava vahvistettiin vuonna 1960. Koska Tattarisuolla toimii lukuisia autoalan yrityksiä, alueen kadut on nimetty auton ja siihen kuuluvien laitteiden mukaan.
1970-luvun lopulta lähtien, jolloin alueen ulkoilupolku tuli käyttöön, on Tattarisuon alue ollut lintuharrastajien suuressa suosiossa.
Tattarisuon metsittynyt lounaisosa onkin yksi Helsingin parhaista pesimälinnuston alueista.
Alueesta on erotettu omaksi osakseen uusi Alppikylän asuinalue.
Julkiset liikenneyhteydet.
Tattarisuota palvelevat Tattariharjuntietä kulkevat bussit. Linja 69 kulkee Jakomäen ja Malmin suuntiin ja 77 Rautatientorin ja Jakomäen suuntiin. Alueen pohjoispuolta palvelee linja 553, joka kulkee Malmin ja Hakunilan suuntiin.
Kirveslinja

Kirveslinja on Suomen kommunistisen puolueen (SKP) enemmistöläisestä johdosta 1980-luvun alkupuolella käytetty käsite. Tuolloin vähemmistöläiset erotettiin vuosien riitelyn jälkeen kokonaan puolueesta. SKP:n opposition (ns. taistolaiset) mukaan erottamisia ajaneet halusivat "leikata puolueen keskeltä halki kuin puun kirveellä". Nimitys liitetään varsinkin puolueen puheenjohtaja Arvo Aaltoon ja puoluesihteeri Aarno Aitamurtoon.
1970-luvun lopussa SKP:n enemmistön piirissä alkoi nousta yhä voimakkaammaksi käsitys, ettei yhtenäisyystunnuksin esiintynyt puolueoppositio tosiasiassa halunnut yhtenäisyyttä. Tämä näkyi muun muassa vaatimuksena “sääntöjen palauttamisesta”, jolla viitattiin vuoden 1970 sovittuun "osapuolisopimukseen", jolla oppositiolle taattiin edustus puolueen päättävissä elimissä. Osa enemmistöläisistä halusi opposition erillistoiminnasta suivaantuneena erottaa koko opposition ja näiden kanssa turhan sopuisiksi ryhtyneet. Enemmistön ja vähemmistön väliin syntyi puolueen hajottamista vastustanut kolmaslinjalaisuus, jota edustanut Jouko Kajanoja toimi SKP:n puheenjohtajana 1982–1984. Kolmaslinjalaiset kuitenkin epäonnistuivat puolueen hajoamisen estämisessä.
Erityisen vahva kannatus kirveslinjalla oli ssä, josta myös Aalto oli lähtöisin. Oululaisen Kansan Tahto -lehden (SKDL:n pohjoissuomalainen äänenkannattaja) päätoimittaja Into Kangas oli kirveslinjan toinen henkilöitymä. Konkreettinen hajaannus näkyi Lapin piirissä jo ennen koko SKP:n hajoamista, sillä lappilainen kansanedustaja Esko-Juhani Tennilä suljettiin pois SKDL:n listoilta jo eduskuntavaaleissa 1983, vaikka hänet oli jäsenäänestyksessä listoille valittu. Tennilä pääsi eduskuntaan omalta listaltaan, jolloin hänen kannattajansa julistivat kirveen "takavarikoiduksi". Muita tunnettuja kirveslinjalaisia olivat mm. Mikko Ekorre ja Arvo Kemppainen.
Aalto nousi SKP:n puheenjohtajaksi 20. edustajakokouksessa 1984. Tämän jälkeen opposition hallussa olleet puoluejärjestöt erotettiin vuosina 1985–1986 ja vähemmistö joutui vastentahtoisesti lähtemään puolueesta. Kirveslinjalainen puoluejohto tuli myöhemmin tunnetuksi myös huonoista sijoituksista, joiden seurauksena suurin osa puolueen varoista menetettiin. Aalto joutui tämän vuoksi jättämään puheenjohtajan tehtävät 1988.
Ennusmerkki

Ennusmerkki eli enne tarkoittaa kansanperinteen tai jonkin mystiikan tai näennäistieteen oppisuunnan tuntemaa luonnossa tai ihmisissä havaittavaa merkkiä (ilmiötä tai asiaa), jonka uskotaan kertovan tulevasta, mutta jossa ei ole nähtävissä luonnollista syy-yhteyttä merkin ja ennustetun tapahtuman välillä. Ennusmerkin ja ennustetun tapahtuman välinen yhteys uskotaan siis usein olevan yliluonnollinen. Joillekin ennusmerkeille on löytynyt luonnollinen selitys, jonka jälkeen niitä ei ole enää pidetty perinteisessä mielessä ennusmerkkeinä. Eräs tällainen on joidenkin vanhusten "luiden kolotus" ennen myrskyä, jonka tiedetään kuitenkin nykyisin johtuvan korkeapaineesta.
Ennusmerkkejä eivät ole selittämättömät, intuitioon perustuvat käsitykset tai näyt siitä, mitä tulee tapahtumaan. Ennusmerkit ovat kaikkien nähtävissä luonnossa, joskin ne täytyy "lukea" ja tulkita aina tietyn perinteen mukaan tai liittää omakohtaisesti johonkin mahdollisesti tulevaan tapahtumaan.
Enteellä voidaan tarkoittaa myös tulevasta kertovaa näkyä kuten enneunta, tai sellaista merkkiä, josta syy-yhteys on järkeiltävissä tai tieteen todistama.
Historia.
Babyloniassa luultiin, että tarkkailemalla taivaankappaleita, niiden keskinäistä asemaa ja ulkonäköä voitiin lukea jumalten tahto ja siitä riippuvaisten ihmisten kohtalot. Suurin merkitys oli kuulla. Onni tai onnettomuus riippui usein siitä, oliko kuu pilvessä, ja kuunpimennys oli erityisen kohtalokas. Mihinkään tärkeisiin toimiin ei sen vuoksi ryhdytty koettamatta ensin enteitten avulla tutkia, miten ne tulisivat onnistumaan. Babylonialaisten jumalolennoilla oli profeettansa ja ennustajattarensa, jotka ennustivat tulevia asioita tiettyjen merkkien avulla. Jokaisessa babylonialaisessa temppelissä oli oraakkelikammio, missä jumala merkeillä ilmaisi tahtonsa. Tärkein oraakkelitemppeli oli Arbelassa sijainnut Ištarin pyhäkkö.
Ympäristövaliokunta

Ympäristövaliokunta (YmV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä ympäristön- ja luonnonsuojelua, jätehuoltoa, vesilainsäädäntöä sekä myös asumista, kaavoitusta ja rakentamista koskevat asiat, esimerkiksi laatia mietintö valtioneuvoston tai kansanedustajien ympäristö- tai asumisasioihin liittyvistä lakialoitteista.
Valiokunnan jäsenet.
Ympäristövaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.
Nolla nolla nolla

Nolla nolla nolla oli helsinkiläinen punkyhtye, joka perustettiin vuonna 1979. Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano toimi aktiivisesti vuoteen 1982. Tällöin yhtyeen jäseniä olivat laulaja-lauluntekijä Jore Vastelinin lisäksi Ykä Knuuttila (rummut), Make Timonen (kitara), Haba Ehrström (bassokitara) sekä Pete Ehrström (kitara). Nolla nolla nolla teki paluun vuonna 2012 laulajanaan Klaus Edvards. Yhtye teki jäähyväiskeikkansa Kuudennella Linjalla 13.04.2024.
Historia.
Nolla nolla nollan treenipaikka oli Korkeavuorenkadun pommisuoja. Ensimmäisen keikkansa yhtye teki loppuvuodesta 1979 Herttoniemen nuorisotalolla bändikilpailussa. Maaliskuussa 1980 yhtye osallistui Rockin SM-kilpailujen esikarsintoihin Lepakossa ja sijoittui viiden parhaan joukkoon. Yhtyeen jäsenet olivat alaikäisiä, mikä siihen aikaan rajoitti keikkojen saantia. Marraskuussa 1981 tämä kokoonpano teki varsinaisen toimintansa aikaisen ainoan levytyksen, "Oodeja simasuille" -EP-levyn. Levyn julkaisi Ari Kuittisen Maaemo-levy-yhtiö. Kuittisella oli myös yhteinen bändi, Cläk, Make Timosen ja Haba Ehrströnin kanssa. Levy nauhoitettiin Helsingissä Aarno Ranisen studiolla. Vuonna 1982 yhtyeen rivit alkoivat rakoilla, ja 21. huhtikuuta yhtye soitti viimeisen keikkansa, Lepakossa "Jalankulkijat jäävät suosiolla alle" -konsertissa Laman ja Neurovision kanssa.
Vuonna 1984 Nolla nolla nolla kokoontui yhdelle keikalle, "Punk elää" -teemailtaan. Keikan jälkeen yhtye sai mahdollisuuden albumin äänittämiseen. Pete Ehrström oli armeijassa ja ei osallistunut levyn tekoon. Love Kustannus julkaisi levyn "Nolla nolla nolla" samana vuonna. 
Yhtye soitti joulukuussa 1993 saman vuoden syyskuussa menehtyneen Joren muistokonsertissa. Vuonna 1996 Love Kustannus julkaisi "Tänään täällä, huomenna poissa" -kokoelman, joka sisälsi koko yhtyeen julkaistun tuotannon ja muutamia ennen julkaisemattomia demoja ja live-esityksiä. 
Vuonna 2012 Nolla nolla nolla teki muutamia keikkoja laulajanaan Klaus Edvards ja Svart Records uudelleenjulkaisi "Nolla nolla nolla" -albumin ja "Oodeja simasuille" -EP:n vinyylilevyinä. Toukokuussa 2015 yhtye julkaisi "Päinkävelijä"-EP:n ja marraskuussa 2016 albumin "Pahaa".
Mayakalenteri

Mayakalenteri on mayojen ennen eurooppalaisten tuloa käyttämä kalenterijärjestelmä. Se koostuu kolmesta eri kalenterista, jotka ovat nimeltään pitkälasku, tzolkin ja haab. Tzolkinia vastaava järjestelmä tunnetaan kaikilta Keski-Amerikan kansoilta, ja useimmille myös 52-vuotinen kalenterikierros on tärkeä. Asteekkien kalenteri on lähes sama kuin mayakalenteri, ja lähinnä päivien ja jaksojen nimitykset poikkeavat.
Pitkälasku.
Pitkälasku on yksinkertaisesti päivälaskuri, jota kasvatetaan yhdellä joka vuorokausi. Laskurin lukumerkintä koostuu viidestä numerosta, jotka ovat välillä 0–19 (paitsi uinal, joka on välillä 0–17). Yksiköt ovat pienimmästä suurimpaan seuraavasti:
Tzolkin- ja haab-päiväykset voi laskea suhteellisen helposti pitkälaskupäiväyksen perusteella.
Pitkälaskun alkuajankohta (päivä 0.0.0.0.0 tai 13.0.0.0.0) on elokuun 11. tai 13. päivä vuonna 3114 eaa. Pitkälaskun täysi kierros koostuu kolmestatoista baktunista, joten sen loppupäiväksi voidaan laskea joulukuun 21. tai 23. päivä vuonna 2012. Joulukuun 21. päivä on myös talvipäivänseisaus. Sen jälkeen alkaa uusi pitkänlaskun kierros. 
Pitkälaskun merkintätapa muistuttaa lukujärjestelmien paikkamerkintää. Mayat kuitenkin kiersivät monin tavoin nolla-merkin puuttumisesta johtuvat ongelmat. Vasta vuonna 357 jaa. pystytettiin Uaxactúniin steela numero 18, jossa nolla esiintyy ensimmäisen kerran. 
Haab.
Haab-kalenteri perustuu 365 päivän mittaiseen kierrokseen, joka koostuu kahdeksastatoista 20-päiväisestä "kuukaudesta" ja niiden jälkeisestä viisipäiväisestä "wayeb"-ajasta.
"Kuukausiin" viitataan nimillä, jotka ovat pop, uo, zip, zotz, tzec, xul, yaxkin, mol, chen, yax, zac, ceh, mac, kankin, muan, pax, kayab ja cumku.
Päiviin viitataan numeroilla, jotka alkavat nollasta ja päättyvät 19:een, joskin osa piti "nollapäivää" edellisen "kuukauden" kahdentenakymmenentenä päivänä.
Tzolkin.
Tzolkin perustuu kahteen rinnakkaiseen jaksoon, joiden pituudet ovat 13 ja 20 päivää. 13 päivän jaksoon viitataan numeroilla 1–13, ja 20 päivän jaksoon nimillä, jotka ovat järjestyksessä imix, ik, akbal, kan, chicchan, cimi, manik, lamat, muluc, oc, chuen, eb, ben, ix, men, cib, caban, etznab, caunac, ahau.
Tzolkin-jakson ensimmäinen päivä on "1 imix", jota seuraavat päivät ovat "2 ik", "3 akbal", "4 kan" jne. Tzolkin-kierros kahden "1 imix" -päivän välillä kestää 260 vuorokautta, minkä aikana jokainen numero ehtii yhdistyä jokaiseen nimeen.
Kalenterikierros.
Kalenterikierros on haabin ja tzolkinin yhteiskierros, jonka kesto on 52 haab-vuotta. Tänä aikana jokainen mahdollinen haab-päivä ehtii yhdistyä jokaiseen mahdolliseen tzolkin-päivään.
Myytti maailmanlopusta 2012.
Joissakin New age -kulteissa pitkänlaskun kierroksen päättymistä 2012 pidettiin maailmanlopun ajankohtana. Mayakalenterin mukaan sen jälkeen alkoi kuitenkin uusi pitkänlaskun kierros. 
Mayojen ainoa tunnettu viittaus maailmanloppuun löytyy Dresdenin koodeksina tunnetusta käsikirjoituksesta. Se mainitsee myös ajankohdan "5Eb", jolloin vedenpaisumus tuhoaisi maailman. Tutkijoilla ei kuitenkaan ole käsitystä, mihin ajankohtaan tällä viitataan.
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta

Työelämä- ja tasa-arvovaliokunta (TyV) on yksi eduskunnan valiokunnista. Sen tehtävänä on käsitellä työympäristöä, työterveyshuoltoa, työvoimaa ja työllisyyttä, osallistumisjärjestelmiä sekä tasa-arvokysymyksiä ja siviilipalvelua käsittelevät asiat. Lisäksi valiokunta käsittelee suurimman osan säteilyvalvontaa ja kemikaaleja koskevista asioista. Valiokunta laatii esimerkiksi mietinnön valtioneuvoston tai kansanedustajien työelämään tai tasa-arvokysymyksiin liittyvistä lakiesityksistä. 
Valiokunta asetettiin 1991 valtiopäiville nimellä työasiainvaliokunta. Vuodesta 2000 alkaen 1. maaliskuuta 2003 saakka valiokunnan nimi oli työ- ja tasa-arvoasiainvaliokunta. 
Valiokunnan jäsenet.
Työelämä- ja tasa-arvovaliokunnassa on 17 jäsentä ja 9 varajäsentä. Se kokoontuu tavallisesti neljä kertaa viikossa.
Kohu-63

Kohu-63 on tamperelainen punk-yhtye, joka on esiintynyt myös ulkomailla. Kohu-63:n Yhdysvaltain kiertueesta on tehty dokumenttielokuva. Elokuva on näytetty muutaman kerran televisiossa.
Marian kiitosvirsi (Magnificat)

Marian kiitosvirsi eli Marian kiitoslaulu eli Neitsyt Marian ylistysvirsi () on Luukkaan evankeliumin ensimmäisessä luvussa (jakeet 46–55) oleva runoelma, jonka neitsyt Maria lausuu Johannes Kastajan äidille Elisabetille.
Marian kiitosvirren teksti.
Marian kiitosvirsi latinaksi.
Läntisten kirkkojen,katolisessa ja luterilaisessa hetkirukousperinteessä magnificat luetaan tai lauletaan ehtoopalveluksessa eli vesperissä ja sen loppuun liitetään "Kunnia" (Kunnia Isälle ja Pojalle ja Pyhälle Hengelle, niin kuin oli alussa, nyt on ja aina, iankaikkisesta iankaikkiseen. Aamen.. Ortodoksisessa perinteessä se luetaan aamupalveluksessa siten, että jokaisen säkeen väliin lisätään:
Magnificat musiikissa.
Magnificatin tekstin ovat säveltäneet monet säveltäjät. Muun muassa 
Suomalaisia säveltäjiä 
Magnificat virtenä.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on Marian kiitosvirrestä mukaelmana virsi 50, "Jumalaa kiittää sieluni". Sen sävel on sama kuin jouluvirressä Enkeli taivaan. Sen on säveltänyt myös Eero Väätäinen 2003.
Jumalanpalveluslaulujen osastossa on virsi 803, Marian kiitoslaulu, etenkin rukoushetkissä käytettäväksi kahden ryhmän vuorolauluna.
Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa se on numero 675, sävelmämä VIII psalmisävelmä sekä Trond Kvernon 1985 kirjoittama sävelmä. Magnificatin tekstiin, joskin vapaasti tulkittuna pohjautuu Olov Hartmanin 1964 kirjoittama virsi numero 482 "Autuas ja armoitettu""." Sen on suomentanut Anna-Maija Raittila 1999.
Fahd

Fahd ibn ʿAbd al-ʿAzīz al-Saʿūd (, luultavasti 1923 Riad – 1. elokuuta 2005) oli Saudi-Arabian kuningas ja pääministeri vuodesta 1982 veljensä, kuningas Khaledin kuoleman jälkeen.
Elämäkerta.
Fahd oli vanhin Saudi-Arabian perustajan kuningas Abd-ul-Aziz III:n (Ibn Saud) ja hänen lempivaimonsa, Hassa bint Ahmadi al-Sudayrin seitsemästä pojasta. Hän aloitti hallintotehtävänsä veljensä Feisalin, silloisen ulkoministerin alaisena. He olivat mukana allekirjoittamassa YK:n peruskirjaa 1945. 30-vuotiaana Fahdista tuli koulutusministeri ja 1962 sisäministeri. Feisal nousi valtaistuimelle 1964. Kun Khaledista tuli kuningas veljensä murhan jälkeen 1975, Fahdista tuli kruununprinssi ja varapääministeri. 
Noustuaan kruununprinssiksi Fahd yritti muuttaa mainettaan vakavampaan suuntaan. Nuorempana hän oli ollut taipuvainen uhkapeleihin. Hänestä tuli kuningas Khaledin kuoltua 1982.
Fahd osallistui hallintokautensa alkuvuosina Lähi-idän ja kansainvälisiin asioihin edeltäjiään enemmän. Hän pyrki välittämään 15-vuotista Libanonin sisällissotaa. Vuonna 1981 hän suunnitteli rauhansuunnitelman, jonka Arabiliitto otti käyttöön. Fahd liittoutui 1990 läheisesti Yhdysvaltojen kanssa Irakin vallattua Kuwaitin, ja salli sotilastukikohdan perustamisen Saudi-Arabiaan. Toisaalta
ääri-islamilainen Saudi-Arabia tuki mm. Talibania ja tunnusti sen hallinnon. Persianlahden sodan jälkeen maassa järjestäytyi ensi kerran yksinvaltaa ja kuningashuonetta arvosteleva oppositio.
Fahd kärsi vakavan sairauskohtauksen marraskuussa 1995 ja estyi hoitamasta tehtäviään. Tämän jälkeen hänen velipuolensa, kruununprinssi Abdullah, toimi käytännössä maan valtionhoitajana.
Kuolema.
27. toukokuuta 2005 hallitus ilmoitti Fahdin joutumisesta sairaalaan ja ilmoitti hänen tilansa olevan vakava. Lopulta 1. elokuuta Saudi-Arabian televisio ilmoitti kuninkaan kuolleen. Kruununprinssi Abdullah nimitettiin virallisesti uudeksi kuninkaaksi.
Khalid (Saudi-Arabia)

Khalid (, s. 1913, Riad – k. 13. kesäkuuta 1982) oli Saudi-Arabian kuningas 1975–1982.
Khalid nimettiin kruununprinssiksi 1965, kun hänen vanhempi veljensä Muhammad ibn Abdilaziz kieltäytyi. Khalid oli sairaalloinen ja hänen nousuaan valtaistuimelle epäiltiin.
Hän seurasi velipuoltaan Faisalia kuninkaana 1975 tämän murhan jälkeen. Hän ei ollut juurikaan kiinnostunut politiikasta, vaan jätti hallintotehtävät veljelleen Fahdille. Tästä huolimatta hän oli suosittu hallitsija.
Hänen huomattavimmaksi suunnitelmakseen jäi toinen viisivuotissuunnitelma infastruktuurin ja terveydenhuollon parantamiseksi. Hän kutsui maahan myös suuren määrän vierastyöläisiä.
Elmon tuli

Elmon tuli on laivojen mastoihin ja lentokoneisiin joskus ukkosella syntyvä sähköinen koronapurkaus, joka ilmenee ympäröivänä sinertävänvalkeana hohteena ilman ionisoituessa. Elmon tuli näyttää suihkuavan tai virtaavan terävien esineiden kärjistä. Joskus Elmon tuli rätisee, mutta se ei kuitenkaan polta. Maalla vastaava ilmiö esimerkiksi korkeissa rakennuksissa on ukonvirva.
Elmon tuli on saanut nimensä merenkulkijoiden suojelupyhimyksen "Pyhän Elmon" eli Formian Pyhän Erasmuksen mukaan, joka oli vuonna 303 kuollut Italian Formian katolinen piispa, marttyyri ja pyhimys ja yksi keskiaikaisen kristillisen mytologian 14:stä Pyhästä Auttajasta. Elmon legendan mukaan häntä kidutettiin uskonsa takia monin eri tavoin. Kerran salama iski Elmon lähelle hänen saarnatessaan ja surmasi kaikki muut paitsi Elmon. Siksi Pyhä Elmo voi suojata salamaniskuilta. Elmon kerrottiin jatkaneen saarnaamista salamaniskun jälkeenkin. Merimiehiä koettelivat äkkinäiset myrskyt ja ukonilmat, ja he rukoilivat Pyhää Elmoa. Laivan mastojen huippujen sähköpurkausten katsottiin olevan merkki Elmon suojeluksesta, ja ne tulivat tunnetuksi nimellä Elmon tuli.
Perm

Perm () on kaupunki Kamajoen varrella Uralvuoriston länsirinteellä Permin aluepiirissä Venäjällä itäisimmässä Euroopassa. Se on Permin aluepiirin hallinnollinen keskus.
Historia.
Perm sijaitsee vanhalla Perman alueella, joka oli alun perin suomalais-ugrilaisten kansojen asuttama. Paikalla tiedetään olleen vuonna 1568 perustettu Jagošihan (ven. Ягошиха) kylä 1600-luvun alkupuolella. Kylään perustettiin kuparisulatto vuonna 1723. Paikkakunta nimettiin Permiksi, ja se sai kaupungin aseman vuonna 1780, toisten lähteiden mukaan 1781.
Perm oli vuodesta 1781 lähtien laajan Permin kuvernementin pääkaupunki. Kaupunkiin tuli poliittisista syistä karkotettuja ihmisiä. Sijainti purjehduskelpoisen Volgalle johtavan Kamajoen ja Uralin poikki johtavan maantien varrella auttoivat kaupunkia kehittymään tärkeäksi kauppa- ja teollisuuskeskukseksi.
Rautatieyhteys kaupunkiin valmistui 1874, ja rataa jatkettiin pian Jekaterinburgiin yltäväksi Siperian rautatieksi.
Perm yhdistettiin 1940 läheisen Molotovilikan kaupungin kanssa, ja sen nimeksi tuli Molotov. Vuodesta 1957 kaupungin nimenä on ollut jälleen Perm.
Kaupungissa sattui 5. joulukuuta 2009 yökerhossa tulipalo, jossa kuoli yli sata ihmistä.
Asukasluvun kehitys.
Permin asukasluku on vaihdellut viime vuosina miljoonan asukkaan tietämillä. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Permin kaupunkipiirikunnan asukasluku oli 991 170, johon sisältyi kahdeksan maaseutuasukasta varsinaisen kaupungin asukkaiden lisäksi. Kaupungin asukasluvun on ilmoitettu kuitenkin kohonneen 1,001 miljoonaan vuoden 2012 alussa.
Talous.
Perm on teollisuuskaupunki. Tärkeimmät teollisuudenalat ovat koneenrakennus-, ase-, kemian-, petrokemian-, metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuus sekä öljyntuotanto ja -jalostus. Kaupungissa on myös vesivoimala KamGES (КамГЭС).
Permiläinen Motoviliha (per. 1736) valmistaa muun muassa panssarivaunujen tykkejä. Yhtiörypäs Permski motostroitelnyi kompleks valmistaa lentokoneiden suihkumoottoreita ja kaasuturbiineja.
Liikenne.
Permin matkustajaliikenteen päärautatieasema on Perm-2; kaupungista on rautatieyhteys länteen Kiroviin, itään Nižni Tagiliin ja kaakkoon Jekaterinburgiin. Kaupungissa on myös lentokenttä ja jokisatama.
Kulttuuri ja koulutus.
Perm on merkittävä kulttuuri- ja tiedekaupunki. Permin yliopisto perustettiin 1916.
Permin kuvernementti

Permin kuvernementti (myös "lääni"; ) oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1796–1923. Se käsitti Keski- ja Pohjois-Uralin länsi- ja itäpuolella sijaitsevan alueen. Pohjoisessa se rajoittui Vologdan, idässä Tobolskin, etelässä Orenburgin ja Ufan sekä lännessä Vjatkan kuvernementteihin. Hallinnollinen keskus oli Perm. Pinta-ala oli 291 760 neliövirstaa, josta noin 45 % sijaitsi Aasian puolella. Asukkaita oli 1700–1800-lukujen vaihteessa 940 000 ja vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 3,0 miljoonaa henkeä.
Kuvernementti käsitti vuonna 1780 perustetun Permin käskynhaltijakunnan. Se jakautui 12 kihlakuntaan, joiden keskuksia olivat Irbit, Jekaterinburg, Kamyšlov, Krasnoufimsk, Kungur, Ohansk, Osa, Perm, Šadrinsk, Solikamsk, Tšerdyn ja Verhoturje. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 95,2 % talonpoikia ja 6 % kaupunkilaisia. Venäläiset muodostivat väestöstä 89,6 %, tataarit, baškiirit, mišäärit ja teptjaarit 5 %, udmurtit, komit, komipermjakit, marit ja mansit 4 %. Alueen kaivos- ja metalliteollisuudella oli suuri taloudellinen merkitys.
Vuonna 1919 Permin kuvernementista erotettiin Jekaterinburgin kuvernementti, joka käsitti kuusi Uralin itäpuolella sijainnutta kihlakuntaa. Vuonna 1923 Permin kuvernementti liitettiin Uralin alueeseen.
Kessai Note

Kessai Hesa Note (s. 7. elokuuta 1950, Airok, Ailinglaplap) on Marshallinsaarten entinen presidentti. Parlamentti valitsi hänet presidentiksi 3. tammikuuta 2000 ja uudelleen vuonna 2004. Vuonna 2008 seuraajaksi tuli Litokwa Tomeing.
Note valmistui Marshall Islands High Schoolista. Hän on naimisissa Mary Neimoj Yamamuran kanssa ja heillä on viisi lasta. 
Note oli Marshallinsaarten ensimmäinen presidentti, joka ei ollut taustaltaan päällikkösuvun jäsen.
Festus Mogae

Festus Gontebanye Mogae (s. 21. elokuuta 1939) toimi Botswanan presidenttinä vuosina 1998–2008. Hän on kotoisin Serowen kylästä. Mogaen edeltäjä valtionpäämiehenä oli Quett Masire ja seuraaja Ian Khama.
Mogae on opiskellut taloustiedettä Sussexin ja Oxfordin yliopistoissa, Englannissa. Hän oli Botswanan varapresidentti vuosina 1992–1998.
20. lokakuuta 2008 Mogaelle myönnettiin palkinto hyvästä hallinnosta. Tarkemmiksi syiksi kerrottiin Mogaen vahvistaneen maansa demokratiaa, jakaneen timanttikaupoista saatua varallisuutta kansalle ja ottaneen rohkean johtajan roolin AIDS-epidemian keskellä.
Keskinäisen taloudellisen avun neuvosto

Keskinäisen taloudellisen avun neuvosto () eli SEV oli vuosina 1949–1991 sosialististen valtioiden talousyhteisö ja vastine Euroopan talousyhteisölle. Yhteisöstä käytettiin joissakin yhteyksissä sen englanninkielisen nimen ("The Council for Mutual Economic Assistance") mukaista lyhennettä Comecon.
Yleistä.
Euroopassa SEV:hen kuuluivat samat itäblokin valtiot, jotka olivat myös Varsovan liiton jäseniä. Muiden maanosien valtioista SEV:hen liittyivät myöhemmin Mongolian kansantasavalta, Kuuba ja Vietnam. Lisäksi Suomi, Irak, Meksiko, Nicaragua ja Mosambikin kansantasavalta tekivät SEV:n kanssa yhteistyötä. Suomen EEC-vapaakauppasopimus tasapainotettiin ulkopoliittisesti Kevsos-sopimuksella.
Alkujaan SEV oli lähinnä Neuvostoliiton vastaveto Marshall-avulle, mutta sai pian käänteisiä piirteitä. Itäisen Keski-Euroopan kehittyneet teollisuusmaat, ennen muuta Tšekkoslovakia ja Saksan demokraattinen tasavalta, olivat taloudellisesti nettomaksajan roolissa, mutta myös ne nauttivat Neuvostoliiton maailmanmarkkinahinnat kolmanneksella tai puolella alittavista energianhinnoista.
Erityisen tärkeä SEV oli Kuuballe, joka onnistui sen kautta vuosikymmenien ajan korvaamaan Yhdysvaltain kauppasaarrosta johtuvan länsimarkkinoiden puutteen. Neuvostoliitto korvasi Kuuballe sen markkinamahdollisuuksien puuttumisen ostamalla Kuubasta sokeria maailmanmarkkinahinnat ylittävään hintaan.
SEV:n organisaatio pyrki saavuttamaan kaikki päätökset yksimielisesti. Erillistä veto-oikeutta jäsenillä ei ollut, vaan erimielisyyden ilmetessä ne saattoivat jättäytyä pois projekteista, joihin eivät halunneet osallistua. Näin tehdyt päätökset tyydyttivät kaikkia, mutta eivät voineet sitouttaa haluttomia maita toimintaan. Tämä oli yksi SEV:n pääheikkouksista jäsenmaiden huomattavan erilaisten teollisten kehitysasteiden ohella. SEV:tä pidettiinkin lännessä yleisesti heikohkona talousliittona, eikä sen toimivuus ollut Euroopan talousyhteisön tasoa. 
SEV lakkautettiin sen jäsenvaltioiden enemmistön luovuttua sosialistisesta suunnitelmataloudesta kylmän sodan päättymisen myötä. Päätös SEV:in lakkauttamisesta tehtiin tammikuun alussa 1991 ja sen toiminta päättyi saman vuoden kesäkuun lopussa.
Jäsenvaltiot.
Lähde:
Sateenkaarilippu

Sateenkaarilippu on monivärinen lippu, joka kuvaa sateenkaaren eri värejä. Sitä on käytetty useissa eri yhteyksissä lähinnä kuvaamaan moniarvoisuutta. Nykyään tunnetuimpia ovat seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen, rauhanliikkeen sekä osuustoimintaliikkeen käyttämät liput.
Pridelippu.
Pridelippu () on seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen tunnetuimpia symboleja. Lipun suunnitteli sanfranciscolainen taiteilija Gilbert Baker vuonna 1978 paikallisten aktivistien pyynnöstä sikäläisen gay-yhteisön symboliksi.
Alun alkujaan lipussa oli kahdeksan väriä symboloimassa eri asioita (vaaleanpunainen seksiä, punainen elämää, oranssi parantavaa voimaa, keltainen aurinkoa, vihreä luontoa, turkoosi taidetta, indigonsininen harmoniaa ja violetti yhteishenkeä), mutta silloisen painotekniikan rajoittuneisuuden vuoksi vaaleanpunainen jouduttiin jättämään pois, koska myöhemmin lippua oli tarkoitus valmistaa teollisesti.
Syksyllä 1978 San Franciscon ensimmäinen avoimesti homoseksuaali kaupunginvaltuuston jäsen Harvey Milk murhattiin. Paikallinen pridekomitea päätti tragedian jälkimainingeissa, että seuraavassa paraatissa käytetään Bakerin suunnitteleman lipun värejä niin, että turkoosi poistettiin ja sinisen sävyä muutettiin. Näin saatiin kolme väriä molemmin puolin paraatireittiä. Nykyään lippu tunnetaankin kuusivärisenä:
Sateenkaarilipusta poistuneet värit:
Intersektionaalinen sateenkaarilippu.
Vuonna 2017 Philadelphian kaupunki Yhdysvalloissa lisäsi pride-lippuunsa kaksi uutta raitaa, mustan ja ruskean, jotka edustavat rodullistettuja LGBTQIA+ ihmisiä. Raitojen tarkoitus oli tehdä lipusta intersektionaalisempi lisäämällä siihen lisää ihmisryhmiä.
Vuonna 2018 suunnittelija Daniel Quasar julkaisi "Progress" "(suom. edistys)" nimisen uuden sateenkaarilipun, johon on klassisten sateenkaarten värien lisäksi lisätty vasempaan reunaan kolmio, jossa esiintyy jo viime vuonna lippuun lisätty musta ja ruskea, sekä uutena transvärit eli vaaleansininen, vaaleanpunainen ja valkoinen. Toisin kuin vapaassa käytössä oleva tavallinen sateenkaarilippu, Progress-lippu on Quasarin omistama tekijänoikeuslakien suojaama teos.
Osuustoiminta.
Kansainvälisen Osuustoimintaliiton ICA:n sateenkaarilippu otettiin käyttöön vuonna 1925. Alkuperäinen oli samanlainen kuin nykyinen pridelippu. Se korvattiin sekaannusten välttämiseksi uudella mallilla vuonna 2001.
Ensimmäiset ehdotukset ICA:n sateenkaarilipusta oli tehty jo järjestön toisessa konferenssissa vuonna 1896. Ajatus tuli ranskalaiselta utopistilta Charles Fourierilta, joka oli ottanut sen ihanneyhteiskuntiensa tunnukseksi. Suomessa lippu on esiintynyt muun muassa vuonna 1973 julkaistun "Sateenkaarilipun alla" -albumin kannessa.
FSO Warszawa

FSO Warszawa oli ensimmäinen puolalainen toisen maailmansodan jälkeinen automalli. Warszawaa (tarkoittaa Varsovaa) alettiin valmistaa vuonna 1951 FSO:n uudessa tehtaassa, joka perustettiin pohjois-Varsovaan, Zeraniin. Warszawa oli lisenssillä tehty versio neuvostoliittolaisesta Pobedasta, ja sen valmistus jatkui vuoteen 1973 asti, kun Pobedan valmistus lopetettiin jo 15 vuotta aiemmin 1958. Warszawaa tehtiin kaikkiaan noin 254 000, hieman enemmän kuin Pobedaa (236 000 kpl).
Pobeda ja Warszawa saivat suosiota länsimaissa, Suomessa etenkin taksikäytössä huonoja teitä hyvin kestävän vankan rakenteensa johdosta. Warszawasta valmistettiin monia muunnoksia, esimerkiksi kiskoilla kulkeva malli. Warszawa tuli tunnetuksi hitaudestaan, joka johtui aivan liian vähätehoisesta moottorista painavaan koriin nähden. Warszawan tuotanto loppui vuonna 1973, jolloin se oli jo todella vanhanaikainen malli jopa SEV-markkinoille. Tuotanto olisi ehkä jatkunut jos Polski Fiat ei olisi osoittautunut menestykseksi.
Seuraavia malleja valmistettiin:
Yhteensä valmistettiin 254 471 autoa.
Tekniset tiedot (M-20 -malli)
Ingman (tuotemerkki)

Ingman on Unileverin omistama jäätelötuotemerkki jonka tuotteita valmistaa Unilever Ingman Production.
Ingman-jäätelöillä on pitkä historia ja yritys on aikanaan tuonut Suomen markkinoille monia uutuuksia, muun muassa ensimmäisen premium-jäätelöpuikon, pakatut jäätelötuutit, jättituutit ja soijapohjaisen jäätelön. Unileverin ostettua Ingman-jäätelöt vuonna 2011 Ingman-jäätelöiden symboliksi tuli Unileverin kansainvälisenä jäätelösymbolina toimiva pelkistetty sydänkuvio, joka oli aiemmin GB Glacen käytössä. Sydänkuvio on näkynyt Ingmanin jäätelöpakkauksissa, jäätelöaltaissa ja markkinointimateriaaleissa vuodesta 2012 alkaen. 
Ingman toimii Unileverin Suomen jäätelöiden kattobrändinä ja sen alta löytyy laaja valikoima erilaisia jäätelöitä. Suosituimpiin merkkeihin kuuluu muun muassa suomalaisten kestosuosikki Kingis, joka on ollut markkinoilla vuodesta 1980 alkaen. Kingis oli Suomen ensimmäinen iso jäätelöpuikko, joka oli kääritty aikanaan harvinaiseen metallinhohtoiseen kääreeseen. Muita pitkään markkinoilla olleita tuotteita ovat muun muassa Jättis ja litran jäätelöpakkaukset.
Unileverin jäätelöitä tuotetaan eri puolilla Eurooppaa, aiemmin myös Sipoossa, missä tuotettiin Suomessa pitkään markkinoilla olleita tuotteita kuten Kingis, Jättis ja yhden litran jäätelöt. Maaliskuussa 2022 Unilever ilmoitti lakkauttavansa Sipoon tehtaan heinäkuun 2022 loppuun mennessä ja siirtävänsä tuotannon Ruotsiin. Tehtaan toiminta päättyi heinäkuussa 2022.
Kritiikki.
Linnanmäki lopetti vuonna 2024 Ingmanin jäätelöiden myynnin, koska Unilever rahoittaa Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainan "sotasponsori"-listan mukaan.
Keiju (margariini)

Keiju-margariini on Bunge Finland Oy:n omistama tuotemerkki. Keiju-tuoteperheeseen kuuluu erilaisia kasvirasvalevitteitä, margariineja, kasviöljyjä sekä juokseva rypsiöljyvalmiste. Liki kaikki Keiju-tuotteet valmistetaan Raisiossa, Suomen ainoassa margariinitehtaassa, joka on ollut toiminnassa vuodesta 1958. Tehdas työllistää yli 90 henkilöä tuotannon, tuotekehityksen ja myynnin tehtävissä. 
Bunge Finland Oy on perustettu lokakuussa 2009, jolloin yhtiö osti Raisio Oyj:ltä margariiniliiketoiminnan. Keiju-levitteiden ja Keiju-öljyjen lisäksi muita Bunge Finlandin valmistamia tuotteita ovat Sunnuntai-leivontamargariinit sekä kolesterolia alentava rypsiöljypohjainen Alentaja-levite. 
Tuotteet.
Margariinit ja kasvirasvalevitteet
Liki kaikille Keijun kasvirasvalevitteille ja margariineille on myönnetty Sydänmerkki. Tuotteet sisältävät runsaasti omega-3-rasvahappoja sekä D2-vitamiinia. Keijun kasvirasvalevitteitä ja margariineja on useita eri vaihtoehtoja, joiden ominaisuudet vaihtelevat hieman toisistaan. Tuotteista löytyy maidottomia ja laktoosittomia sekä vähälaktoosisia vaihtoehtoja.
Keiju Juokseva rypsiöljyvalmiste
Keiju Juokseva rypsiöljyvalmiste on maidoton, laktoositon ja säilöntäaineeton. Keiju Juokseva sisältää runsaasti omega-3-rasvahappoja ja D2-vitamiinia sekä sille on myönnetty Sydänmerkki.
Muut Levitteet
Keiju Paahdetut siemenet rypsiöljy-kasvirasvalevite 50 % on maidoton ja laktoositon sekä soveltuu leivälle, ruoanlaittoon ja leivontaan. Tuote sisältää D2-vitamiinia ja tuotteelle on myönnetty Sydänmerkki.
Öljyt
Keijun tuotteisiin kuuluu laaja valikoima rypsiöljyjä sekä muita kasviöljyjä. Usealle Keijun öljytuotteelle on myönnetty Sydänmerkki. Rypsiöljyssä on lisäksi runsaasti omega-3-rasvahappoja.
Karanteeni

Karanteeni on pakkoeristys määräajaksi, tyypillisesti vaarallisen tarttuvan taudin leviämisen estämiseksi. Sana tulee italian kielen sanoista "quaranta giorni" joka tarkoittaa 40 päivää. Mustan surman aikana 1300-luvulla Venetsiassa oli annettu määräys että laivojen piti olla tuo aika karanteenissa. Karanteenissa on tarkoitus pitää henkilö tai eläin niin kauan, että mahdolliset taudit puhkeavat. Näin estetään tehokkaasti taudinkantajien liikkuminen alueelle. Karanteenia on käytetty muun muassa koronaviruspandemian aikana koronavirustaudin leviämisen hillitsemiseksi. Karanteenia käytetään usein myös muun muassa eläinten maahantuonnissa.
Planken

Planken on Liechtensteinin väkiluvultaan pienin kunta 473 asukkaallaan. Plankenin pinta-ala on 5,3 km² ja se sijaitsee vuoren rinteellä metsän ympäröimänä, ja se on monen patikkareitin aloituspaikka. Kylästä aukeaa näkymä Reinin laaksoon. Kunnan nimi tulee roomalaisten sanasta "Planca" tai "Plaunca", joka tarkoittaa vuoren rinteellä olevaa niittyä tai laidunta. Kuntaa ympäröivissä metsissä ennen harjoitettu metsäteollisuus ei enää ole merkittävää, vaan suurin osa plankenilaisista ansaitsee elantonsa Reinin laakson liikkeissä. Planken tunnetaan myös uransa lopettaneesta alppihiihdon olympiahiihtäjä Andreas Wenzelistä.
Nähtävyyksiä.
Nykyään Schaaniin kuuluva Josefinkappeli rakennettiin 1768 ja kunnostettiin ruhtinas Franz I:n tuella 1929/1930.
Politiikka.
Plankenin kunnanjohtaja on ollut vuodesta 2007 lähtien Isänmaallista liittoa edustava Rainer Beck, sittemmin hänet on valittu neljästi uudestaan.
Richard Cromwell

Richard Cromwell (4. lokakuuta 1626 – 12. heinäkuuta 1712) oli Oliver Cromwellin kolmas poika. Hän oli kahdeksan kuukautta Englannin, Irlannin ja Skotlannin lordiprotektori, asema johon hallitus oli hänet Oliver Cromwellin aikana nimittänyt. Oliver Cromwellin kuoltua 3. syyskuuta vuonna 1658 häntä seurasi lordiprotektorina hänen poikansa Richard. Tämä ei kuitenkaan suuremmin välittänyt hallitsemisesta, saati nauttinut parlamentin tai armeijan tukea, vaan vetäytyi maatilalleen. Hänet pakotettiin luopumaan vallasta vuonna 1659. Englannin protektoraatti lakkautettiin ja tasavalta elvytettiin. Tätä seuranneiden levottomuuksien aikana Skotlannin kuvernööri George Monck marssi armeijoineen Lontooseen ja pakotti pitkän parlamentin hajottamaan itsensä. Ensi kertaa yli kahteenkymmeneen vuoteen parlamentin jäsenet joutuivat vaalien eteen. Maa ajautui poliittiseen sekasortoon, ja lopulta uudelleen koottu parlamentti nimitti Englannin Kaarle II:n kuninkaaksi toukokuussa 1660.
Richard Cromwell avioitui vuonna 1649 Dorothy Maijorin kanssa. 1650-luvulla heille syntyi yhdeksän lasta, joista viisi selvisi aikuisikään saakka. Richard lähti Englannista vuonna 1660 Ranskaan. Hänen vaimonsa jäi Englantiin eikä koskaan enää tavannut miestään, vaan kuoli vuonna 1675. Richard palasi Englantiin vuonna 1680 tai vuotta myöhemmin ja kuoli Cheshuntissa vuonna 1712 85-vuotiaana.
Liivate

Liivate eli gelatiini on proteiinista koostuva ruoka-aine, jota valmistetaan yleensä sian nahasta tai sian tai naudan luista, suolista ja jänteistä pitkään keittämällä. Ulkoisilta ominaisuuksiltaan puhdas liivate on kiinteää ja haurasta, läpikuultavaa tai kellertävää, lähestulkoon hajutonta ja mautonta ainetta. Kotikäytössä liivate on ohuita levyjä tai jauhetta. Se liotetaan kylmässä vedessä, jossa se turpoaa, ja liuotetaan sitten kuumaan nesteeseen, jossa se muodostaa kolloidisen liuoksen. Jäähtyessään liivate jähmettyy.
Liivatetta käytetään lukuisissa elintarvikkeissa kuten jogurteissa ja makeisissa hyytelömäisen rakenteen aikaansaamiseksi. Kiille on kerros liivatteesta tai hyytelösokerista kakkujen tai leivosten päällä. Lisäksi liivatetta käytetään lääkkeiden ja luontaistuotteiden kuorena, valokuvauksessa filmin takapinnassa sekä kosmetiikkatuotteissa.
Liivatetta ei luokitella lisäaineeksi vaan valmistusaineeksi, minkä takia sillä ei ole E-koodia. EU:n lainsäädännössä liivate luokiteltiin aiemmin lisäaineeksi E-koodilla E441, mutta luokitus muutettiin ja elintarvikkeeseen käytetty liivate pitää nykyään aina mainita pakkauksessa E-koodin sijasta nimellään. 
Muita käyttötarkoituksia.
Aseteollisuus ja metsästäjät käyttävät jähmettynyttä liivatetta simuloimaan luodin käyttäytymistä kudososumassa. Mahdollisuus simuloida luodin käyttäytymistä osumassa auttaa kehittämään tehokkaampia metsästysluoteja, jolloin luodin vaikutuksen kasvaessa saaliseläimen kärsimys pienenee. Luuosumaa voidaan simuloida upottamalla liivatepalan valmistusvaiheessa sen sisään luu. Aseharrastajien keskuudesta jähmettyneestä liivatteesta käytetään nimitystä "ballistinen hyytelö".
Katso myös.
Kasviperäisiä hyytelöintiaineita:
Egbert (Wessex)

Egbert (myös muodossa Ecgberht tai Ecgbryht; n. 770–839) oli Wessexin kuningas 802–839. Hän nosti maansa Britannian mahtavimmaksi ohi Mercian ja yhdisti Englannin kuningaskunnat vuonna 829. Häntä pidetään usein ensimmäisenä Englannin kuninkaana, tosin ei tiedetä millä nimellä hän kutsui itseään. Hänestä käytettiin nimeä "bretwalda", ”brittien hallitsija”. Hänen lapsenlapsensa Alfred Suuri oli ensimmäinen, joka käytti nimitystä Englannin kuningas.
Egbert oli Kentin kuninkaan Ealhmundin poika ja kuului sukuun, joka oli aiemmin ollut Wessexin hallitseva kuningassuku. Wessexin kuningas Beorhtric ja Mercian kuningas Offa ajoivat Egbertin maanpakoon mantereen puolelle, mutta Egbert onnistui kuitenkin nousemaan Beorhtricin jälkeen Wessexin valtaistuimelle vuonna 802. Hän rikkoi heti kuninkaaksi tultuaan liiton Mercian kanssa ja varmisti valtansa itsenäisenä hallitsijana. Egbert palveli luultavasti kolme vuotta Kaarle Suuren armeijassa. Egbert oli naimisissa frankkiprinsessa Redburgan kanssa, ja heillä oli kaksi poikaa ja tytär. Egbertin vaiheista kertoo "Anglosaksien kronikka". Hän nousi Wessexin kuninkaaksi vuonna 802 ja sai Cornwallin valtansa alle 810-luvulla. Hän voitti mercialaiset Ellendunin taistelussa vuonna 825, miehittäen Mercian vuoden ajaksi vuonna 829, ja samana vuonna Northumbria hyväksyi hänen valtansa. Egbert menetti Mercian jo seuraavana vuonna Mercian kuninkaalle Wiglafille.
Ellendunin taistelu oli yksi Englannin historian käännekohtia, sillä se päätti Mercian hallitsevan aseman ja nosti Wessexin Englannin vahvimmaksi kuningaskunnaksi. Kent, Sussex, Surrey ja Essex alistuivat Egbertin ja Wessexin ylivaltaan pitkään unohduksissa olleiden perimysvaateiden perusteella. Vuotta ennen kuolemaansa Egbert löi vielä tanskalaiset ja Cornwallin britit Hingston Downissa.
Jalavakasvit

Jalavakasvit (Ulmaceae) on kasviheimo, johon kuuluu kesävihantia puita ja pensaita. Kasvit ovat yksikotisia ja tuulipölytteisiä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja kasvavat pienissä sarjatyyppisissä kukinnoissa. Hedelmät ovat siipipalteisia pähkylöitä. Jalavakasveja tavataan tropiikissa ja lauhkeilla alueilla. 
Suomessa tavataan vain kahta jalavakasvien heimoon kuuluvaa lajia. Nämä kumpikin kuuluvat jalavien ("Ulmus") sukuun ja ovat vuorijalava ("Ulmus glabra") ja kynäjalava ("Ulmus laevis").
Suvut.
Jalavakasveihin kuuluvat suvut:
Anote Tong

Anote Tong (s. 11. kesäkuuta 1952 Fanninginsaari, Kiribati) oli Kiribatin presidentti ajalla 10. heinäkuuta 2003 – 11. maaliskuuta 2016. Hänet valittiin presidentiksi kolmesti; ensimmäiselle kaudelle 2003, toiselle kaudelle 2007 ja kolmannelle 2012. Perustuslain mukaan kolme kautta on maksimi.
Tong on korostanut maansa kokemaa uhkaa ilmastonmuutoksen ja sen aiheuttaman meriveden nousun takia. 
Anote Tongin isä oli kiinalainen siirtolainen ja äiti kiribatilainen. 
Tong opiskeli nuorena London School of Economicsissa.
Urticales

Urticales on koppisiemenisiin kuuluva kasvilahko, joka on viimeksi sisältynyt Cronquistin järjestelmään. Lahko sisälsi noin 2200 lajia kuudessa heimossa. Uudempien luokittelujen myötä "Urticales" on siirretty "Rosales"-lahkoon.
Jakaantuminen ja esimerkkikasveja: