tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otto II

Otto II Punainen (955 – 7. joulukuuta 983, Rooma) oli Saksin herra ja vuodesta 973 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari.
Suku ja koulutus.
Hän oli keisari Otto I Suuren ja Adelheid Burgundilaisen poika. Otto sai hyvän koulutuksen setänsä, Kölnin arkkipiispa Brunon luona. Hän oli rohkea ja impulsiivinen ja tuki kirkkoa monin tavoin.
Kuningas, keisari.
Toukokuussa 961 hänet kruunattiin Aachenissa Saksan kuninkaaksi, ja samana vuonna myös Italian kuninkaaksi, molemmissa isänsä kanssahallitsijana. Keisariksi Otto II nousi isänsä Otto I Suuren rinnalle vuonna 967, ja sai keisarivallan kokonaan itselleen isänsä kuoltua vuonna 973. Hänen äitinsä Adelheid, serkkunsa Baijerin herttua Henrik II ja puolisonsa Theofano olivat hänen läheisiä avustajiaan.
Heti valtaan noustuaan Otto II joutui taistelemaan Baijerin ja Lothringenin herttuoita vastaan. Vuodesta 960 alkaen hän soti Lothringenin alueella ranskalaisia vastaan. Kumpikin osapuoli katsoi maakunnan kuuluvan itselleen. Ranskalaiset saivat vuonna 978 hetkeksi haltuunsa pääkaupunki Aachenin, mutta asetelma kääntyi pian toisin päin, ja saksalaiset etenivät kostoretkellään syvälle Ranskaan. Syttyi ranskalais-saksalainen sota 978–980. Se päättyi Oton kannalta suosiollisesti, sillä Lothringen jäi keisarin haltuun. Tanskan kuningas Harald Sinihammas pyrki samaan aikaan hyökkäämään pohjoisesta. Kolmas sotien suunta oli itä, sillä slaavit kapinoivat. Otto lujitti lännen kirkon asemaa Böömissä ja Määrissä sekä perusti niiden eteläpuolelle Ostmarkin rajakreivikunnan, josta myöhemmin kehittyi Itävalta. 
Kukistettuaan Keski-Euroopan vastustajansa Otto II joutui lähtemään Roomaan auttamaan paavi Benedictus VII:tä. Paavin asema oli epävarma, kun vastapaavi Bonifacius VII oli kaapannut vallan surmauttamalla Benedictus VI:n. Roomasta hän jatkoi sotaretkeään Etelä-Italiaan, jossa arabit jatkuvilla hyökkäyksillään ahdistelivat Bysantin valtaa. Otto sai tilanteen hallintaan valtaamalla Apulian sekä Salernon ja Tarentumin kaupungit. Merisotaretki Calabriassa ei ollut onnekas, vaan Otto II joutui vuonna 982 käydyssä taistelussa pakenemaan, ja seuraavana vuonna hän kuoli Roomassa. Valtaistuimelle nousi hänen alaikäinen poikansa Otto III, mutta todellinen valta oli leskikeisarinna Theofanolla.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Vuonna 972 kruununprinssi Otto II solmi avioliiton vastikään kuolleen Bysantin keisarin Romanos II:n tyttären Theofanon kanssa. 
Heille syntyi neljä lasta: Adelheid, Sofie ja Mathilde ja Otto III.
Piperales

Piperales on Magnolianae-ylälahkoon kuuluva kasvilahko, jossa on kolme heimoa.
Lahkoon kuuluvat kasvit ovat pääasiassa ruohoja. Varren johtojänteet sijaitsevat kahtena renkaana. Kukinto on terttumainen ja usein varsipäätteinen eli terminaalinen. Pienet kukat ovat epäselvästi vastakohtaisia ja kehättömiä. Siemenet ovat yleensä pieniä.
Heimot.
Lahkossa on uusimpien sukulaisuustutkimusten mukaan kolme heimoa. Aikaisemmin itsenäisinä pidetyt Lactoridaceae ja Hydnoraceae sisältyvät piippuruohokasveihin.
Medina

Medina (; myös al-Madina; al-Madīnah (); al-Madīnat an-Nabī; al-Madīnah al-Munawwarah; Madīnat Rasūl Allāh; Yathrib) on kaupunki Saudi-Arabian Medinan provinssissa, linnuntietä noin 140 kilometriä Punaiseltamereltä koilliseen ja 340 kilometriä Mekasta pohjoiseen.
Nimi.
Arabiankielinen lyhyt nimi "Madīna" tarkoittaa kaupunkia. Kaupungin pitkä nimi "al-Madīnat an-Nabī" tarkoittaa profeetan ("nabi") kaupunkia. Virallisella pitkällä nimimuodolla "al-Madīna al-Munawwara" on merkitys ’loistava kaupunki’. Ensimmäinen kirjallinen maininta kaupungista on Koraanin yhdeksännessä suurassa eli Katumuksen suurassa. Tässä Koraanin luultavasti nuorimmassa suurassa todetaan, että "”Jotkut teitä ympäröivistä beduiineista ovat teeskentelijöitä samoin kuin jotkut Medinan asukkaista”" sekä: "”Ei Medinan asukkaiden ja sen ympäristön beduiinien sovi jättäytyä jälkeen Jumalan lähettilään lähtiessä taisteluun”." 
Kaupungin varhaisempi nimi oli Jathrib.
Historia.
Ibn Hishamin 800-luvulla kirjoitetun Muhammedin elämäkerran mukaan profeetta Muhammed pakeni Mekasta Medinaan vuonna 622 "(hidzra)" ja aloitti sieltä käsin sotaretkensä uskottomia vastaan. 
Nykyään Medinaa pidetään islamin toiseksi pyhimpänä kaupunkina ja se on suosittu pyhiinvaelluskohde. Siellä sijaitsee Masjid al-Nabawi, profeetan moskeija, jonne pääsevät vain muslimit, ja ensimmäinen rakennettu moskeija, "Masjid al-Quba". Lisäksi siellä toimii esimerkiksi Medinan islamilainen yliopisto.
Väkiluku.
Kaupungin väkiluku on kehittynyt Saudi-Arabian väestönlaskentojen mukaan seuraavasti: 608 295 (1992), 995 619 (2004) ja 1 183 205 (2010). Vuonna 2010 Medina oli Saudi-Arabian neljänneksi suurin kaupunki Riadin, Jeddan ja Mekan jälkeen.
Liikenne.
Autoliikenne.
Medinasta on Mekkaan 421 kilometriä ja Jeddaan 410 kilometriä. Liikenteessä nopeudet ovat kovia ja onnettomuuksia sattuu paljon.
Rautatie.
Mekan ja Medinan yhdistää 450 kilometriä pitkä Haramain-rautatie, jolla kulkee suurnopeusjuna. Yhteys avattiin vuonna 2018, ja sen on suunniteltu palvelevan 60 miljoonaa matkustajaa vuodessa. 
Lentoliikenne.
Medinasta on noin 20 kilometriä Prinssi Mohammad bin Abdulazizin kansainväliselle lentoasemalle.
Medinan ilmasto.
Medinan kesät ovat pitkiä, kuumia ja hiostavia. Talvet ovat lyhyitä, kuivia ja tuulisia. Keskilämpötilat vaihtelevat 12–43 °C välillä ja joskus harvoin lämpötila laskee alle 9 °C:n tai nousee yli 46 °C:n. Kuumakausi kestää noin 4,5 kuukautta. Se alkaa toukokuun puolesta välistä ja jatkuu syys–lokakuun vaihteeseen. Tuolloin ilman keskimääräinen lämpötila on yli 39 °C:n. Viileäkausi alkaa marras–joulukuun vaihteessa ja jatkuu helmikuun loppupuolelle. Tuolloin ilman keskimääräinen lämpötila on alle 28 °C:ta.
Pilvisintä Medinassa noin kymmenen kuukautta. Pilvisin aika alkaa heinäkuu alussa ja loppuu toukokuu puolessa välissä. Tuolloin on päivistä 29 prosenttia pilvisiä tai enimmäkseen pilvisiä mutta 71 prosenttia päivistä on selkeitä tai enimmäkseen selkeitä. Selkein kausi on toukokuun puolesta välistä heinäkuun alkuun. Tuolloin päivistä 91 prosenttia on selkeitä tai enimmäkseen selkeitä.
Livermorium

Livermorium, aiemmin väliaikaisesti ununheksium () on IUPACin alkuaineelle 116 antama nimi. Alkuaineen kemiallinen merkki on Lv, aiemmin väliaikaisesti Uuh.
Historia.
Etymologia.
Alkuaine on nimetty Kaliforniassa sijaitsevan Lawrence Livermore National Laboratoryn mukaan. Laboratorio toimi yhteistyössä venäläisen Joint Institute for Nuclear Researchin (JINR) kanssa, kun aine löydettiin. Laboratorio on saanut nimensä sijaintipaikkansa, Livermoren kaupungin perusteella. Kaupunki puolestaan on nimetty englantilaissyntyisen meksikolais-yhdysvaltalaisen maatilallisen Robert Livermoren mukaan.
Löytäminen.
Vuonna 1999 Lawrence Berkeley National Laboratoryn tutkijat ilmoittivat löytäneensä alkuaineet 116 ja 118, joka tunnetaan nykyään nimellä oganesson. Muut tutkijat eivät kuitenkaan pystyneet varmistamaan tuloksia, joten väitettä ei voitu todentaa.
Vuonna 2000 Dubnan tutkimuskeskuksessa (JINR) Venäjällä tuotettiin livermoriumia reaktiolla, jossa syntyi myös fleroviumia:
248Cm + 48Ca → 296Lv* → 293Lv + 3 n → 289Fl + α
Tämä löytö saatiin varmistettua muissa laboratorioissa vuoteen 2006 mennessä. Vuonna 2011 kemian ja fysiikan kansainväliset järjestöt IUPAC ja IUPAP hyväksyivät ununheksiumin virallisesti osaksi alkuaineiden jaksollista järjestelmää. IUPAC katsoo alkuaineen löytäjiksi Dubnan ja Lawrence Livermoren laboratoriot yhdessä. Alkuaineen löytäjät ehdottivat sille nimeksi "livermorium" ja tunnukseksi "Lv". IUPACin epäorgaanisen kemian jaosto hyväksyi nimen ja tunnuksen vuonna 2011. Tämän jälkeen nimi lähetettiin lausuntokierrokselle, ja IUPAC vahvisti sen.
Isotoopit.
Livermoriumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki livermoriumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan neljä isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 290–293. Lisäksi isotoopista 289Lv on maininta kirjallisuudessa, mutta sen olemassaolo on epävarmaa. Isotoopeista pitkäikäisin on 293Lv, jonka puoliintumisaika on noin 80 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden flerovium-289:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle 50 millisekunnin. Lisäksi tunnetaan yksi ydinisomeeri 293mLv, jonka puoliintumisaika on samaa luokkaa kuin perustilan isotoopin.
Livermoriumin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Topi ja Tessu

Topi ja Tessu () on Daniel P. Mannixin romaaniin "Kettu ja koira" pohjautuva vuonna 1981 valmistunut Disneyn 24. animaatioelokuva. Elokuvan valmistelu aloitettiin vuonna 1977. Sen ohjasivat Ted Berman, Richard Rich ja Art Stevens. Elokuvan jatko-osa on nimeltään "Topi ja Tessu 2".
Tarina.
Juoni.
Ketunpentu Topi menettää emonsa metsästäjän ammuttua tämän. Pöllömuori ystäviensä tikka Nakkelin ja tämän kaverin Näpsän kanssa kiinnittävät lähellä asuvan Hilma-muorin huomion, ja muori ottaa Topin kasvatettavakseen. Samaan aikaan lähellä asuva metsästäjä Aatu Remunen tuo kotiinsa Pösö-nimiselle metsästäjäkoiralle kasvatin, Tessu-nimisen ajokoiran. Pian Topi ja Tessu tapaavat ja heistä tulee ylimmät ystävät.
Syksyn koittaessa Aatu lähtee talveksi pois mukanaan Pösö ja Tessu. Talven aikana niin Topi kuin Tessukin varttuvat aikuisiksi, jolloin heidän kuuluisi olla toistensa vihollisia. Pian Pösö loukkaantuu törmätessään junaan ajaessaan Topia takaa. Tapahtuman jälkeen muori ymmärtää, ettei hän enää voi pitää Topia lemmikkinään. Muori jättää kettunuorukaisen metsään, mistä Pöllö-Muori löytää Topille mieluisan kettunaaraan, Kikin. Pian Topi ja Tessu, entiset ystävät, joutuvat taistelemaan toisiaan vastaan, kun Aatu Remunen lähtee metsästysretkelle Topin asuttamaan metsään.
Metsästysretken keskeyttää suuri karhu ja Aatu jää kiinni karhunrautoihin. Topi ja Tessu taistelevat karhua vastaan ja lopulta Topi pudottaa pedon alas vesiputouksesta. Myöhemmin Aatu aikoo ampua voimatonta Topia, mutta Tessu astuu ystävänsä eteen. Aatu yrittää saada koiransa väistymään, mutta turhaan. Tajuttuaan, ettei Tessu aio antaa periksi, Aatu antaa Topin olla. Lopulta Topi jää elämään metsään ja Tessu Aatun koiraksi, mutta Topin ja Tessun ystävyys tuntuu säilyvän.
Elokuvan aikana pyörii myös pieni taustajuoni, kun Nakkeli ja Näpsä yrittävät napata Mirkku-toukan, joka elokuvan lopussa muuttuu perhoseksi.
Äänirooleissa.
Suomenkielisen version ohjaus: Matti Ranin
Laulujen suomennos: Matti Ranin
Suomennos: Matti Ranin
Laulujen johto: Heikki Laurila
Tuotanto: Suomi-Filmi Oy ja Finn-Kasper, Matti Ranin ky
Triviaa.
Yksi Pixar Animation Studiosin perustajista, John Lasseter, aloitti uransa Disneyllä "Topi ja Tessu"-elokuvan animaattorina.
Potentiaaliteoria

Potentiaaliteoria on matematiikan osa-alue, joka liittyy kenttien analyysiin. Sen peruskysymys on: "Voidaanko kenttä formula_1 esittää toisen kentän formula_2 derivaattana?" Toinen kysymys on: "Millä lisäehdolla formula_2 voidaan määrätä yksikäsitteisesti ?"
Sovellutuksia.
Potentiaaliteoriaa sovelletaan osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ("ODY") analyysissä. 
2. asteen ODY:t kootaan tavallisesti useammasta 1. asteen ODY:stä, ja jokin näistä voidaan pakottaa voimaan käyttämällä potentiaalia. 
Esimerkiksi sähköstatiikassa Faradayn laki formula_4 pakotetaan voimaan potentiaalilla formula_5, jolloin Gaussin laista sähkökentälle (formula_6) seuraa 2. kertaluvun elliptinen osittaisdifferentiaaliyhtälö 
formula_7. 
Potentiaalin olemassaolokysymykseen vastaamiseksi tarvitaan kohomologiateoriaa ja sen tältä kannalta keskeisimmät asiat ovat de Rhamin lause ja Hodge-teoria.
Esimerkkejä.
Vektorikenttä voidaan usein esittää joko skalaarikentän gradienttina tai toisen vektorikentän roottorina. Ensimmäisessä tapauksessa kentän kaikkien kiertointegraalien on hävittävä (sen on oltava pyörteetön ja integraalien ensimmäisen homologiaryhmän alkioiden yli hävittävä) ja jälkimmäisessä kaikkien suljettujen pintojen yli on kentän pintaintegraalien hävittävä (lähteetön ja integraalien toisen homologiaryhmän alkioiden yli hävittävä). 
Ulkoderivaatat kuvaavat formula_8-asteisilta differentiaalimuodoilta formula_9-asteisille muodoille. 
Tällöin formula_9-muoto voidaan vastaavin ehdoin esittää formula_8-muodon 
ulkoderivaattana.
Kranaatinheitinryhmä

Kranaatinheitinryhmä (HeiR) on joukko sotilaita, joka käyttää kranaatinheitintä. Kranaatinheitintä voi käyttää ryhmää pienempi miehistö, koska kranaatinheitinryhmä on mitoitettu ampumisen lisäksi myös kranaatinheittimen siirtämistä ja ylläpitämistä varten. 
Suomessa heitinryhmän vahvuus on yksi aliupseeri ja kuusi miehistön jäsentä. Tehtävät ovat: heittimenjohtaja, suuntaaja, apusuuntaja, lataaja, panostaja, sekä ammusmiehet 1 ja 2, joista toinen toimii myös ajoneuvon kuljettajana. Ryhmän ajoneuvona on yleensä maastokuorma-auto, sodan ajan kokoonpanossa myös esimerkiksi perävaunullinen pyörätraktori.
Heitinryhmän toiminnan kannalta olennaista on koko ryhmän yhteistoiminta. Heittimenjohtaja johtaa heittimensä tulitoimintaa joukkueenjohtajan käskyjen mukaan, täyttää tulikomentopöytäkirjaa, valvoo ryhmänsä toimintaa ja raskaalla heittimellä lisäksi laukaisee heittimen laukaisunarulla. Suuntaajan tehtäviin kuuluu mm. ampuma-arvojen asettaminen suuntaimelle ja heittimen sivusuuntauskoneiston kiertimen avulla heittimen suuntaaminen. Apusuuntaajan tehtävänä on heittimen tasaaminen suuntaimen kuplien, korosuuntaus- ja tasauskoneistojen avulla. Lataajan tehtävänä on heittimen lataaminen ja lisäksi apusuuntaajan kanssa heittimen tuen siirtäminen tarvittaessa sekä ammuttaessa jalkojen tukeminen. Panostajan ja ammusmiesten tehtävänä on ampumatarvikkeiden valmistelu ja kantaminen heittimelle.
Kranaatinheittimellä voidaan ampua minuutissa laukauksia jopa 3–4 sekunnin välein, mikä tuottaa erityisesti raskaalle kranaatinheittimelle kaksoislatauksen riskin. Lataaja voi vahingossa ladata kranaatin putkeen jo ennen kuin heittimenjohtaja on ehtinyt laukaista edellisen. Suureen tulinopeuteen pyritään mahdollisimman suuren tulivaikutuksen aikaansaamiseksi maalialueella.
Tulijoukkueen kolme heitintä ovat tuliasemassa vierekkäin, yleensä 20-30 metrin päässä toisistaan. Putkilinjan takana on tasoryhmä ja -teltta, josta joukkueenjohtaja johtaa tulitoimintaa, apunaan tasoryhmän laskija ja viestimies.
Saxifragales

Saxifragales on aitokaksisirkkaislahko, johon kuuluu joukko puu- ja ruohovartisia lajeja, joilla arvioidaan olleen yhteinen kantamuoto noin 121–111 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella. Ryhmän evoluutio lienee ollut nopeaa heti sen syntymisen jälkeen ja siksi se näyttää nyt epäyhtenäiseltä erilaisine edustajineen. Mukaan mahtuu loiskasvejakin. Huomattavan osan lahkosta muodostaa puuvartisten kasvien ryhmä, joka ennen (esimerkiksi Cronquistin järjestelmässä) on muodostanut norkkokasvien ryhmän Hamamelididae. Osa siitä kuuluu nykyisellään myös Fagales-lahkoon.
Lahkon katsotaan kuuluvan superrosidien (eng. superrosids) ryhmään APG IV -luokittelun mukaan ja on näin läheistä sukua Rosidien ryhmälle . Aiemmissa taksonomisissa luokituksissa lahkon tai joidenkin sen heimojen on katsottu kuuluvan Rosanae-ryhmään tai Rosales-lahkoon. Fylogeneettiset menetelmät ja DNA-tutkimukset viittaavat kuitenkin varsin etäiseen sukulaisuuteen.
Lahko on lajiluvultaan varsin laaja ja käsittää noin 1,3 prosenttia aitokaksisirkkaisista (Eudicotyledoneae) eli lähes 2 500 lajia. Suurin heimo on maksaruohokasvit (Crassulaceae), johon kuuluu noin puolet lahkon lajeista. Lahkon lajeista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena noin 40–50 lajia, jotka kuuluvat viiteen eri heimoon. Lisäksi useammassa heimossa on koristekasveina käytettäviä lajeja.
Lahkon levinneisyysalueeseen kuuluu koko maapallo, mutta tropiikissa ja erityisesti Etelä-Amerikan trooppisissa osissa sen lajeja on hyvin vähän.
Mariner 2

Mariner 2 oli ensimmäinen tehtävässään onnistunut NASAn Mariner-planeettaluotain. Se laukaistiin 27. elokuuta 1962 kolmen ja puolen kuukauden lennolleen kohti Venusta. Se ohitti Venuksen 34 745 kilometrin etäisyydeltä joulukuussa 1962.
Matkallaan se mittasi, ensimmäistä kertaa, aurinkotuulta ja planeettojen välistä tomua, joka osoittautui odotettua vähäisemmäksi. Lisäksi Mariner 2 havaitsi Auringosta peräisin olevia suurienergiaisia latautuneita hiukkasia, mukaan lukien useita lyhyitä Auringon purkauksia, samoin kuin Aurinkokunnan ulkopuolelta peräisin olevaa avaruussäteilyä.
Lentäessään 14. joulukuuta 1962 Venuksen ohi Mariner 2 luotasi planeettaa radiometreillään osoittaen, että Venuksen pilvet olivat viileitä mutta planeetan pinta hyvin kuuma.
Nyt jo toimimaton luotain kiertää edelleen Aurinkoa.
Georges de Rham

Georges de Rham (10. syyskuuta 1903 – 9. lokakuuta 1990) oli sveitsiläinen matemaatikko. Hän on vaikuttanut suuresti differentiaalitopologian kehitykseen.
Georges de Rham harrasti nuoresta asti vuorikiipeilyä. Hän opiskeli aluksi Lausannen yliopistossa ja jatkoi opintojaan Pariisissa, missä hän väitteli tohtoriksi vuonna 1931. Hän oli professori sekä Geneven että Lausannen yliopistossa. Vuosina 1963–1966 de Rham toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön "International Mathematical Unionin" (IMU) puheenjohtajana.
Tony Hillerman

Tony Hillerman (27. toukokuuta 1925 Sacred Heart, Oklahoma, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2008 Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat) oli palkittu yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Hän kirjoitti sekä dekkareita että tietoteoksia Uuden Meksikon ja Arizonan luonnosta ja ihmisistä.
Tony Hillermanin isä oli maanviljelijä ja maakauppias August A. Hillerman ja äiti Lucy Grove Hillerman. Hänellä oli kaksi vanhempaa sisarusta, sisko ja veli. Vuonna 1948 hän nai Marie Unznerin ja heille syntyi kuusi lasta.
Hillerman osallistui toiseen maailmansotaan 1943–1945 kranaatinheitinmiehenä. Hän haavoittui jalkoihin ja kasvoihin 1945. Sodan jälkeen hän työskenteli toimittajana ja myöhemmin journalismin opettajana New Mexicon yliopistossa. Hän asui kuolemaansa asti Albuquerquessa Uudessa Meksikossa.
Hillermanille myönnettiin Edgar-palkinto vuonna 1974.
Tuotanto.
Hillerman kirjoitti luontoa ja navajo-kulttuuria esitteleviä dekkareista, jokta kuvaavat rikosjuonen osana tai rinnalla amerikkalaisen valtakulttuurin ja paikallisen intiaanikulttuurien yhteentörmäystä. 
Lähes kaikissa Hillermanin dekkareissa on päähenkilönä navajo-heimopoliisi. Varhaisemmissa teoksissa valtakulttuuriin sopeutunut Joe Leaphorn toimii yksin, mutta myöhemmin hän saa avukseen nuoren konstaapelin Jim Cheen. Jim Chee on perinteinen navajo, joka joutuu tehtävässään kamppailemaan navajo-kulttuurin ja amerikkalaisen valtakulttuurin arvojen yhteen sovittamiseksi siinä aina onnistumatta. Hillermanin Leaphorn- ja Chee-sarjan myötä ihmiset vanhenevat ja muuttuvat, kuten maailma heidän ympärilläänkin.
Hillermanin muistelmat "Seldom Disappointed" ilmestyivät 2001. Teos sai Agatha Awardin parhaana tietokirjana.
Homomorfismi

Homomorfismi on yksi abstraktin algebran peruskäsitteitä. Koska abstrakti algebra tutkii joukkoja ja niitä operaatioita, jotka antavat joukolle mielenkiintoisia lisärakenteita, kiinnostavimmat algebrallisia struktuureita koskevat funktiot ovat ne, jotka säilyttävät laskutoimituksen.
Tarkastellaan esimerkiksi luonnollisia lukuja ja niiden yhteenlaskua. Funktiolla, joka säilyttää laskutoimituksen, tulee olla seuraava ominaisuus: "f"("a" + "b") = "f"("a") + "f"("b"). Huomaa, että esimerkiksi "f"("x") = 3"x" on homomorfismi, sillä "f"("a" + "b") = 3("a" + "b") = 3"a" + 3"b" = "f"("a") + "f"("b").
Homomorfismin ei tarvitse kuvata joukkoa samankokoiselle joukolle. Otetaan esimerkiksi lähtöjoukosta reaaliluvut ja niiden yhteenlasku, sekä maalijoukosta positiiviset reaaliluvut kertolaskuineen. Funktiolla, joka säilyttää laskutoimitukset, tulee olla seuraava ominaisuus kaikilla reaaliluvuilla "a", "b": "f"("a" + "b") = "f"("a") * "f"("b"). Differentiaali­laskennan perusteista huomataan, että esimerkiksi funktiolla "f"("x") = e"x" on tämä ominaisuus.
Tärkeä homomorfismeja koskeva tulos on, että laskutoimituksen neutraalialkiot kuvautuvat neutraalialkioiksi. Ensimmäisessä esimerkissä pätee "f"(0)=0 ja 0 on yhteenlaskun neutraalialkio. Toisessa esimerkissä "f"(0) = 1, koska 0 on yhteenlaskun neutraalialkio ja 1 on kertolaskun neutraalialkio.
Jos tarkastelemme monia annetun joukon operaatioita, niin tällöin kaikkien operaatioiden tulee säilyä, jotta funktio olisi homomorfismi kategoriateorian mielessä. Vaikka joukot voivat olla samat, voi kuvaus olla esimerkiksi ryhmähomomorfismi, mutta ei rengashomomorfismi, koska se ei välttämättä säilytä renkaan additiivista rakennetta.
Jos kahden algebrallisen rakenteen välillä on homomorfismi, niiden rakenteissa on jotain samankaltaista - sanoohan laskutoimituksen säilymisen ehto juuri, että ei ole väliä, lasketaanko laskut ennen vai jälkeen homomorfisen kuvauksen. Tämän samankaltaisuuden muotoilee tarkasti homomorfialause.
Ryhmähomomorfismi.
Kuvaus formula_1 ryhmältä formula_2 ryhmään formula_3 on ryhmähomomorfismi, jos se toteuttaa seuraavan vaatimuksen ryhmien binäärioperaatioiden formula_4 suhteen kaikilla ryhmien alkioilla:
formula_5.
Ryhmähomomorfismi säilyttää ykkösalkion, sillä kertomalla yhtälö formula_6 puolittain formula_7:llä saadaan formula_8.
Rengashomomorfismi.
Kuvaus formula_9 renkaalta formula_10 renkaaseen formula_11 on rengashomomorfismi, jos seuraavat ehdot toteutuvat kaikilla renkaan formula_12 alkioilla:
Toisin kuin ryhmien tapauksessa, viimeisin ehto on erikseen mainittava. Koska renkaan alkioilla ei aina ole käänteisalkioita, yllä esiintyvää, ryhmien tapauksessa toimivaa johtoa ei ainakaan voi käyttää. Itse asiassa kaikille renkaille formula_12 ja formula_17 on olemassa kaksi ensimmäistä ehtoa toteuttavaa kuvausta, jotka eivät toteuta viimeistä. Kolmas ehto ei näin ollen voi olla seurausta kahdesta ensimmäisestä. Yksinkertaisin esimerkki ensimmäiset ehdot toteuttavasta, mutta viimeistä rikkovasta kuvauksesta on nollakuvaus formula_18.
Karlskrona

Karlskrona on entinen kaupunki ja nykyinen Karlskronan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Ruotsin etelärannikolla Itämeren rannalla Blekingen läänissä ja Blekingen historiallisessa maakunnassa. Karlskrona on Blekingen läänin pääkaupunki, ja 35 000 asukkaallaan myös läänin suurin taajama.
Karlskrona on perustettu vuonna 1680 laivastoasemaksi. Nykyäänkin siellä on Ruotsin merivoimien päätukikohta. Karlskronan keskustaajama on rakennettu saarille, joista suurimmassa, Trossössä, on varsinainen keskusta ja kaupungin vanhimmat osat. Karlskronassa on Ruotsin Itämeren rannikon suurin kalastussatama sekä tärkeä rautatieristeyspaikka. 
Karlskronan laivastoasema yhdessä eräiden muiden kaupungissa sijaitsevien kohteiden kanssa kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Muita nähtävyyksiä Karlskronassa ovat esimerkiksi Blekinge-museo ja merimuseo. Vuonna 2017 Karlskrona sijoittui kärkeen Arkitekturupproret-blogin () yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista.
Media.
Sanomalehdet Sydöstran ja Blekinge Läns Tidning ilmestyvät kuudesti viikossa.
Ben Nevis

Ben Nevis () on Britteinsaarten korkein vuori. Se sijaitsee Länsi-Skotlannissa lähellä Fort Williamin kaupunkia. Se on 1 345 metriä korkea. Vuosittain Ben Nevisin huipulle kiipeää noin 125 000 ihmistä, lisäksi noin satatuhatta kääntyy takaisin kesken matkan.
Vuorella toimi observatorio vuosina 1883–1904. Sen tekemistä tilastoista käy ilmi, että huippu on sumussa talvella 80 % ajasta ja kesällä 55 % ajasta. Ben Nevis on tunnettu huonosta säästä, mikä käy ilmi myös tilastoista: vuodessa on keskimäärin 261 kovatuulista päivää, ja vuotuinen sademäärä on 4 350 mm (vertaa: Fort Williamissa 2 050 mm).
Karlshamn

Karlshamn on Ruotsin entinen kaupunki ja nykyinen Karlshamnin kunnan keskustaajama. Karlshamn sijaitsee Blekingen läänissä ja Blekingen historiallisessa maakunnassa Itämeren rannalla. Vuoden 2010 lopussa kaupunkitaajamassa oli 19 075 asukasta.
Kaupunki tarjoaa kunnalliset peruspalvelut, kuten vanhustenhoidon, kirjaston, päivähoidon sekä lapsille ja nuorille koulutuksen. Vapaa-ajan viettoon on urheilumahdollisuuksia.
Karlshamn on tärkeä kauppakeskus ja satamakaupunki. Karlshamn oli jo keskiajalla kauppapaikka ja sai Bodekull-nimisenä kaupunginoikeudet vuonna 1664. Nimi muutettiin Karlshamniksi 1666.
Ystävyyskaupungit.
Karlshamnilla on neljä ystävyyskaupunkia:
Sölvesborg

Sölvesborg on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Sölvesborgin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itämeren rannalla Etelä-Ruotsissa. Hallinnollisesti Sölvesborg kuuluu Blekingen lääniin ja Blekingen historialliseen maakuntaan. Vuoden 2010 lopussa kaupunkitaajamassa oli 8 401 asukasta.
Sölvesborgin kaupunki on perustettu keskiajalla. Kaupungin lähellä on paljon hiekkarantoja. Kesäaikana kaupungin asukasluku kaksinkertaistuu turistien ja kesävieraiden ansiosta.
Asennus (tietotekniikka)

Asennus tarkoittaa sovellusohjelman käyttöönottoa tietokoneessa. Asennuksen yhteydessä sovellukseen liittyvät ohjelma- ym. tiedostot kopioidaan kiintolevylle, luodaan tarvittava hakemisto sekä tehdään sovelluksen käyttöön liittyvät määritykset, kuten toimintapainikkeiden asettelu ja haluttujen pohjatiedostojen valinta.
Asennusohjelma.
Asennusohjelma on tietokoneohjelma, joka tekee ohjelman asennuksen tietokoneelle. Asennusohjelma eroa paketinhallintajärjestelmästä siten, että ohjelman mukana tulee oma asennusohjelma kun taas paketinhallinnassa käyttöjärjestelmän palvelu suorittaa asennuksen.
Maksullisia
Ilmaisia
Peukalo

Peukalo ("pollex, digitus primus, or digitus I.") on ihmisen kädessä laitimmainen sormi; oikeassa kädessä – kämmenen osoittaessa alaspäin – vasemmanpuoleisin ja vasemmassa oikeanpuoleisin. Peukalo on yleensä sormista paksuin. Peukalo liikkuu muita sormia vastaan mikä mahdollistaa hienomekaanisen peukalo-etusormi-otteen (pinsettiote). Ihmisen teknologisen ylivertaisuuden eläimiin verrattuna sanotaan liittyvän, aivojen lisäksi, tähän liikkeeseen. Se on eläinkunnassa hyvin harvinainen: opossumi, koala ja jotkut kädelliset pystyvät hiukan vastaavaan.
Useimmilla kädellisillä on peukalo.
Eleenä peukalon nostaminen pystyyn tarkoittaa monissa kulttuureissa asioiden olevan kunnossa tai kannustusta. Etenkin molempien peukaloiden nosto tarkoittaa onnistumisen toivomista ("pidetään peukkuja"). Peukalo alaspäin puolestaan on negatiivisuutta kuvaava ele, ja peukalon pitäminen vaakasuunnassa tarkoittaa neutraalia elettä. Sitä saatetaan käyttää, kun ei olla varmoja, mitä mieltä ollaan. Mielipiteen ilmaisun peukaloilla tausta on muinaisessa Roomassa, missä yleisö osoitti sillä toiveensa gladiaattorin kohtalosta. Ei kuitenkaan ole aikalaislähteitä, jotka vahvistaisivat siellä käytettyjen liikkeiden tarkoittaneen juuri ylös=OK ja alas=kuolemaan; tämä saattaa olla myöhempää tulkintaa. 
Peukalon nostamisella on pyydetty kyytiä ("peukalokyytiä"), mutta joissakin kulttuureissa eleellä on poliittisia tai muuten sopimattomia merkityksiä.
Anatomia.
Peukalossa on yksi nivel vähemmän kuin muissa sormissa. Peukalossa on lihaksia toisin kuin muissa sormissa. Se on pituudeltaan joillakin ihmisillä lyhyin sormi, toisilla pikkusormi on vielä lyhyempi. Peukalossa on kaksi luuta, "phalanx distalis" ja "phalanx proximalis", ja sitä liikuttaa kahdeksan eri lihasta: "opponens pollicis", "abductor pollicis brevis", "flexor pollicis brevis", "adductor pollicis", "flexor pollicis longus", "abductor pollicis longus", "extensor pollicis brevis" ja "extensor pollicis longus". Neljä ensimmäistä näistä lihaksista ovat kädessä ja loput tulevat kyynärvarresta.
Halmstad

Halmstad on entinen Ruotsin kaupunki ja nykyinen Halmstadin kunnan keskustaajama. Halmstad sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa, ja se on Hallandin läänin pääkaupunki. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee Nissanjoen suulla Kattegatin itärannalla Ruotsin lounaisrannikolla. Vuoden 2010 lopussa Halmstadin taajamassa oli 58 577 asukasta.
Kaupungissa sijaitsee suosittu kesänviettopaikka Tylösandin merikylpylä. Kaupungin nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Halmstadin linna ja Pyhän Nikolain kirkko 1300-luvulta.
Jalkapallojoukkue Halmstads BK pelaa vuonna 2022 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Superettanissa.
Kulttuuri.
Basshunter, metallibändi Arch Enemy ja popduo Roxette ovat kotoisin Halmstadista.
Media.
Sanomalehti Hallandsposten ilmestyy kuudesti viikossa.
Mustarousku

 
Mustarousku ("Lactarius turpis", syn. "L. necator" ja "L. plumbeus") on koivu- ja kuusimetsissä kasvava rousku. Mustarousku ei ole myrkyllinen, mutta sen on epäilty olevan mutaatioita aiheuttava. Nykytiedon mukaan mustarouskua voi syödä kohtuullisesti aina silloin tällöin, kunhan se esikäsitellään keittämällä vähintään 10 minuuttia. Sitä ei kuitenkaan suositella raskaana oleville..
Koko ja ulkonäkö.
Mustarouskun laakea lakki on melko leveä ja suppilon muotoinen. Suurimmillaan sen halkaisija voi olla jopa 20 senttiä. Lakki on väriltään vihertävän ruskea tai jopa musta, riippuen sienen kasvupaikasta: koivikoissa kasvavat sienet ovat kuusikoissa kasvavia tummempia. Lakin reuna on alaspäin kiertynyt. Sienen tiheässä kasvavat heltat ovat väriltään kellertävän valkoisia, mutta sienen vanhetessa niihin ilmestyy ruskeita laikkuja. Lyhyt ja tanakka jalka on lakin värinen, mutta vaaleampi. Sienen malto on kovaa ja sen runsas maitiaisneste on pysyvästi valkoista, eikä se muuta väriään ilman vaikutuksesta.
Mustarouskua ei saa sekoittaa myrkylliseen pulkkosieneen, jonka heltoista ei tule lainkaan maitiaisnestettä, ja jotka tummuvat melkein heti kosketettaessa.
Kasvuaika ja -paikka.
Mustarouskua tavataan elokuusta aina marraskuuhun asti. Se on yleinen sieni ja kasvaa usein ryhminä rehevillä mailla, mutta sitä voi olla vaikea havaita sen värin ja matalan kasvutavan vuoksi. Kasvupaikkoja ovat esimerkiksi lehdot, peltojen laidat, puistot ja tiheät kuusikot.
Käyttö ravinnoksi.
Mustarouskua pidettiin 1980-luvulle asti hyvänä ruokasienenä, mutta se poistettiin kauppasieniluettelosta siitä löydetyn nekatoriinin vuoksi. Aine aiheuttaa bakteereilla mutaatioita, joten se saattaa olla siksi myös karsinogeeninen eli syöpää aiheuttava. Tästä huolimatta ainakin vuonna 1985 ilmestynyt "Käytännön sieniopas" suosittelee edelleen sienen käyttöä erinomaisena ruokasienenä, jos se esikäsitellään keittämällä runsaassa vedessä noin viiden minuutin ajan. Suhtautumista mustarouskun myrkyllisyyteen on myös lievennetty 2000-luvulla. Sienitutkija Pertti Salon mukaan se hyväksytään nykyään ruokasieneksi, tosin tietyin rajoituksin. Salon mukaan mustarousku on keitettävä kunnolla, eikä sitä senkään jälkeen suositella lasten ja lasten hankkimista aikovien naisten ravinnoksi. Toisten näkemysten mukaan taas sienen myrkyllisyyttä on vahvasti liioiteltu, eikä mustarouskun syömistä tarvitse juuri rajoittaa.
Karvarousku

 
Karvarousku ("Lactarius torminosus") eli karvalaukku on koivumetsissä kasvava vaaleanpunertava rousku.
Koko ja ulkonäkö.
Karvarouskun lakki on vaaleanpunertava, ja sen värissä on punertavia vöitä. Lakin pinnalla ja erityisesti reunassa on nukkamaista karvaa. Nuorena lakki on muodoltaan tasainen, mutta vanhemmiten se kasvaa jopa 15 senttiä leveäksi ja muuttuu muodoltaan suppilomaiseksi. Lakin pinta tuntuu kosketettaessa kuivalta tai vain hieman tahmealta. Sienen tanakka jalka on väriltään lakin kaltainen ja vanhemmiten ontto. Sienen heltat ovat vaaleat ja maku polttavan kirpeä. Maitiaisneste on valkoista, eikä se muuta väriään joutuessaan tekemisiin ilman kanssa.
Samankaltaiset lajit.
Karvarouskua muistuttavia sieniä ovat soilla kasvava valkokarvarousku ("L. scoticus") sekä pihanurmilla ja teiden varsilla kasvava villakarvarousku ("L. pubescens"), jotka ovat karvarouskua pienempiä ja ohutmaltoisempia. Myös keltarousku ("L. repraesentaneus"), männynleppärousku ("L. deliciosus") ja kuusenleppärousku ("L. deterrimus") voivat muistuttaa karvarouskua.
Kasvuaika ja -paikka.
Karvarouskun paras satoaika on syyskuu. Satoaika venyy Etelä-Suomessa aina lokakuulle, mutta Pohjois-Suomessa sitä ei enää juuri silloin tapaa. Laji kasvaa yleisenä koivun seurassa koko maassa, mutta runsaimmillaan laji on avoimilla hakamailla.
Käyttö ravinnoksi.
Suomessa karvarouskua pidetään 5–10 minuutin ryöppäämisen jälkeen hyvänä ja suosittuna ruokasienenä. Keski- ja Etelä-Euroopassa karvarouskuja ei syödä. Sieni sopii sekä suolasieneksi että paistamiseen.
Venäläisessä keittiössä karvarouskua esikäsitellään suolasieneksi keittämisen sijaan liottamalla kolme päivää.
Imatran rautatieasema

Imatran rautatieasema eli Imatran keskusliikenneasema () sijaitsee Imatralla, Mansikkalan ja Tainionkosken kaupunginosan välisellä rajalla, Koskitien varrella. Asemalla on huoltoasema, kioski ja lippuautomaatti. Lisäksi kiinteistössä sijaitsee Imatran kaupungin ja eri yritysten toimistoja. Rautatieasemalla on vain yksi raide, sillä itse asemalla ei ole rahtitoimintoja. 
Imatralla on ollut kolme asemaa: Imatrankosken asema, Vuoksenniskan asema ja nykyinen keskusliikenneasema. Imatran vanha asemalaituri poistettiin käytöstä 26. kesäkuuta 2021, ja seuraavana päivänä avautui vuodeksi väliaikainen asemalaituri uuden Mansikkakosken ratasillan päälle. Imatran rautatieasema jakaantuu kahteen osaan, Imatran henkilöasemaan sekä Imatran tavararatapihaan. Tavararatapiha sijaitsee 2,7 kilometriä henkilöasemalta Joensuun suuntaan. 
Keskusliikenneasema toimii myös linja-autoliikenteen paikallisena keskusasemana ja Matkahuollon toimipisteenä, ja yhdessä ne muodostavat matkakeskuksen. Vuonna 1977 valmistunutta huonoon kuntoon päässyttä asemarakennusta harkitaan purettavaksi ja korvattavaksi uudisrakennuksella.
Aseman lipunmyynti lakkautettiin 2. elokuuta 2014, mutta asemalla on lippuautomaatti.
Adolfo Pérez Esquivel

Adolfo Pérez Esquivel (s. 26. marraskuuta 1931) on argentiinalainen kansalaisaktivisti ja arkkitehti. Hänet tunnetaan globalisaation ja etenkin Amerikkojen vapaakauppa-alueen vastustajana sekä väitteistään, että Argentiinan poliisi värvää lapsia puolisotilaallisiin joukkoihin, jotka hän rinnastaa Hitler-Jugendiin.
Adolfo Pérez Esquivel kannattaa väkivallattomia protestoinnin keinoja. Tätä varten hän on perustanut järjestön Servicio Paz y Justicia América Latina (Latinalaisen Amerikan rauhan ja oikeuden palvelu). Järjestö toimii Latinalaisessa Amerikassa läheisessä yhteistyössä kristillisten pasifistiryhmien kanssa tukien maatyöläisiä ja ammattiyhdistysliikettä näiden taistelussa ihmisoikeuksien puolesta.
Hän on ollut toimintansa vuoksi vankeudessa yli vuoden.
Pérez Esquivelille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1980. Vastaanottopuheessaan hän totesi, että palkinnon todelliset saajat ovat ”latinalaisen Amerikan kansat, ensi sijassa pienimmät ryhmät – alkuasukkaat, maa- ja tehdastyöläiset, hiljaa työtä tekevät ihmiset, joista moni on uskovainen”. Esikuvikseen hän mainitsi Mahatma Gandhin ja Martin Luther Kingin.
Pérez Esquivel lähetti vuoden 2025 rauhanpalkinnon saaneelle María Corina Machadolle ihmettelevän avoimen viestin ”nobelistilta nobelistille”: ”Minua hämmästyttää nähdä, miten roikut kiinni USA:ssa, Maria. Etkö tiedä, ettei maalla ole liittolaisia eikä ystäviä, vain intressejä”.
Kim Dae-jung

Kim Dae-jung (; 3. joulukuuta 1925 Haui-do, Korea – 18. elokuuta 2009 Soul, Etelä-Korea) oli Korean tasavallan presidentti vuosina 1997–2003. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 2000 lähestymisestään Pohjois-Korean kanssa. Kim Dae-jung nousi presidentiksi keskellä talouskriisiä, ja hänen aikanaan Etelä-Korea onnistui elvyttämään taloutensa uuteen nousuun.
Elämä ennen presidenttiyttä.
Kim lähti politiikkaan 1954 vastustamaan Syngman Rheeta. Hänet valittiin kansalliskokoukseen 1961, mutta Park Chung-heen vallankaappaus mitätöi vaalit. Hänet valittiin uudelleen 1962 ja 1967 vaaleissa ja hän pyrki presidentiksikin 1971. Korean keskustiedustelupalvelun (KCIA) agentit kaappasivat Kim'in hotellista Tokiosta elokuussa 1973, ja häntä oltiin kuljettamassa sidottuna merelle, mutta Japanin meri-itsepuolustusvoimat ilmeisesti havaitsi veneen ja hänet vapautettiin Soulissa viiden päivän kuluttua. Hänet kuitenkin tuomittiin 1976 viiden vuodeksi vankilaan, joka muutettiin kotiarestiksi 1978. Hänet vapautettiin Parkin salamurhan jälkeen 1979. Hänet kuitenkin pidätettiin uudelleen Chun Doo-hwanin valtaannousun ja Gwangjun tapahtumien jälkeen ja tuomittiin kuolemaan. Yhdysvaltain painostuksesta tuomio muutettiin vankeudeksi ja Kim pääsi maanpakoon. Hän asettui Bostoniin ja opetti Harvardin yliopistossa mutta palasi 1985 Koreaan, jossa hänet jälleen asetettiin kotiarestiin.
Kim pyrki presidentiksi ensimmäisissä vapaissa vaaleissa 1987. Hän sai 27 % äänistä, toinen opposition ehdokas Kim Young-sam 28 %, jolloin voittajaksi nousi Chunin seuraajakseen valitsema kenraali Roh Tae-woo. Kim oli ehdolla myös 1992 vaaleissa Kim Young-samia vastaan mutta hävisi tälle. Tämän jälkeen hän lähti Britanniaan, jossa hän opetti Clare Hallissa Cambridgen yliopistossa. Hän palasi jälleen Koreaan 1995 ja pyrki neljännen kerran presidentiksi. Maan talous oli juuri romahtanut Aasian talouskriisiin, ja hallitukseen oltiin tyytymättömiä. Oikeiston äänet jakautuivat myös kahden ehdokkaan kesken. Kimin nousu presidentiksi oli ensimmäinen kerta, kun valtapuolue luovutti rauhanomaisesti vallan oppositiosta valitulle ehdokkaalle.
Politiikka.
Kimin valinta keskellä Aasian talouskriisiä johti suuriin muutoksiin maan talouselämässä. Taloutta järjesteltiin kansainvälisen valuuttarahaston ohjeiden mukaan.
Ulkopolitiikassa Kim aloitti niin sanotun päivänpaistepolitiikan Pohjois-Koreaa kohtaan, mihin sisältyi vastikkeeton talous- ja humanitaarinen apu. Maiden välien paraneminen johti Kimin ja Kim Jong-ilin väliseen kesäkuun 2000 historialliseen kokoukseen, mistä Kimille myönnettiin myöhemmin Nobelin rauhanpalkinto.
Maiden suhteet pysyivät kuitenkin kireinä ja vuonna 2002 niiden kiistelemällä merialueella käytiin taistelu laivaston alusten kesken. Pohjois-Korea jatkoi myös ydinaseohjelmaansa.
David Trimble

David Trimble (15. lokakuuta 1944 – 25. heinäkuuta 2022) oli pohjoisirlantilainen poliitikko, joka sai 1998 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä John Humen kanssa.
Trimble oli Ulster Unionist Partyn puheenjohtaja vuosina 1995–2005. Hän oli puolueensa edustajana neuvottelemassa Pohjois-Irlannin konfliktin päättänyttä pitkänperjantain sopimusta. Trimblea pidettiin kovan linjan unionistina, mutta hän lähti silti sopimaan nationalistien kanssa sopimusta konfliktin päättämiseksi.
Koulutukseltaan hän oli lakimies. Hän tuli politiikkaan Ulsterin unionistien lainopillisena neuvonantajana. Hänellä oli yhteyksiä kiisteltyyn Oranialaisveljeskuntaan, joka on protestanttishenkinen järjestö, joka vastustaa liiallisia yhteyksiä Irlannin tasavaltaan.
International Campaign to Ban Landmines

International Campaign to Ban Landmines ("ICBL") eli Kansainvälinen kampanja maamiinojen kieltämiseksi on useiden kansalaisjärjestöjen yhteistyöelin, joka pyrkii kieltämään maamiinat. Se on perustettu 1992, nykyisin siihen kuuluu yli 1100 paikallista järjestöä. Järjestön suurin saavutus on ollut Ottawan sopimus 1999. Sille myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1997 yhdessä koordinaattori Jody Williamsin kanssa.
Walesin Prinsessa Diana toi järjestölle näkyvyyttä 1997 kävellessään miinakentällä Angolassa.
Aiheesta muualla.
Kotisivut englanniksi, saksaksi, espanjaksi, venäjäksi, italiaksi, portugaliksi, kiinaksi ja arabiaksi
Dave Matthews Band

Dave Matthews Band on yhdysvaltalainen jazzahtavaa akustisvoittoista rockia soittava yhtye. Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 Virginian Charlottesvillessä, kun laulaja/kitaristi Dave Matthews (s. 1967, Etelä-Afrikka) halusi nauhoittaa muutaman tekemänsä kappaleen. Hän pyysi avuksi paikallisia jazzmuusikoita rumpali Carter Beaufordia ja saksofonisti LeRoi Moorea. Basistiksi tuli 16-vuotias musiikinopiskelija Stefan Lessard. Yhtyeeseen kuuluivat myös myöhemmin mukaan kutsuttu viulisti Boyd Tinsley ja kosketinsoittaja Peter Griesar, joka jäi yhtyeestä vuonna 1993. Yhtye jatkoi viisihenkisenä. Saksofonisti LeRoi Moore menehtyi elokuussa 2008.
Vuonna 1993 he julkaisivat ensimmäisen (omakustanteisen) levynsä, konserttitaltioinnin "Remember Two Things", joka rikkoi heti kultalevyrajan. 
Yhtyeen levyjä on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2002 yhtye myi Pohjois-Amerikassa 1,5 miljoonaa konserttilippua, mikä oli eniten koko maailmassa. Vuonna 2010 yhtye oli lipputuloissa USA:n 2.tuottoisin konserttiakti per konsertti mitattuna. Dave Matthews Band on myös maailman seitsemänneksi eniten rahaa konserteillaan tuottanut yhtye. Vuosien 1990-2014 välillä yhtye myi 17 823 077 konserttilippua, mikä on 3. eniten koko maailmassa. 
Pohjois-Amerikan ulkopuolella Dave Matthews Band on lähes tuntematon. 
Diskografia.
Kahden omakustanteisen albumin jälkeen Dave Matthews Band on julkaissut useita studioalbumeita, konserttitaltiointeja ja yhden kokoelma-albumin. Albumeilta on myös julkaistu useita singlejä.
Livealbumit.
Yhtye on perinteisesti sallinut kuuntelijoiden äänittää konsertteja yksityiseen käyttöön. Yhtyeen suosion myötä äänityksiä alettiin kuitenkin myydä, monesti kalliilla hinnalla ja huonolaatuisina. Tarjotakseen kuulijoilleen parempilaatuisia ja halvempia äänityksiä keikoistaan, Dave Matthews Band julkaisi vuonna 1997 ensimmäisen livealbuminsa "Live at Red Rocks".
Live Trax -sarjat.
Vuodesta 2004 lähtien Dave Matthews Band on julkaissut useita konserttitaltiointejaan osana "Live Trax" -sarjoja. Kyseisiä äänitteitä voi tilata ainoastaan yhtyeen verkkosivujen kautta (poikkeuksena "Live Trax Vol. 6", jota on myyty myös muissa kaupoissa kovan kysynnän vuoksi). Nimi "Live Trax" viittaa Charlottesvillessä sijaitsevaan yökerhoon nimeltä Trax, jossa yhtye on soittanut yli 120 konserttia vuosina 1991-1996.
Galatasaray SK

Galatasaray Spor Kulübü on turkkilainen jalkapalloseura. Sen kotikaupunki on Istanbul ja "Galatasaray" tarkoittaa kirjaimellisesti Galatan palatsia. Galatasaray perustettiin vuonna 1905 ja se on jatkuvasti Turkin kansallisen jalkapalloliigan kärkikastia sekä moninkertainen mestari. Galatasarayn paikalliskilpailijoita ovat Fenerbahçe SK ja Beşiktaş JK. Nämä kolme istanbulilaisjoukkuetta ovat voittaneet suurimman osan Turkin mestaruuksista.
Myös eurokentillä seura on menestynyt. Se on ollut usein mukana Mestarien liigassa ja muissa eurocupeissa. Vuonna 2000 Galatasaray voitti sekä UEFA Cupin että Euroopan Supercupin. Se oli täten myös ensimmäinen turkkilaisjoukkue, joka kykeni voittamaan jonkin eurocup-pokaalin. 
Tunnetuimpia seurassa pelanneita ovat Gheorghe Hagi, Hakan Şükür, Hasan Şaş ja Mário Jardel.
"Päivitetty 4. lokakuuta 2025."
Maineikkaita pelaajia.
1905–1979
1980-luku
1990-luku
1990-luku
2000-luku
2000-luku
Ellen MacArthur

Ellen Patricia MacArthur (s. 8. heinäkuuta 1976 Whatstandwell) on brittiläinen kilpapurjehtija, joka on nopeimmin yksin maailman ympäri purjehtinut nainen.
Hän tuli kuuluisaksi vuonna 2001 purjehdittuaan toiseksi "Kingfisher"-veneellään Vendée Globe -maailmanympäriyksinpurjehduskilpailussa ja sai MBE-kunniamerkin. 
Erityisesti yksinpurjehdusennätyksiä varten rakennettu "B&amp;Q/Castorama"-trimaraani valmistui tammikuussa 2004. Se on 23 metriä pitkä ja suunniteltu erityisesti MacArthuria varten esimerkiksi ottaen huomioon hänen pituutensa 157 cm.
MacArthur yritti ensin rikkoa Atlantin ylittämisen yksinpurjehdusennätystä vuonna 2004, mutta epäonnistui. Sen jälkeen hän otti tavoitteekseen rikkoa maailmanympäriyksinpurjehduksen ennätyksen ja lähti matkaan 28. marraskuuta 2004. Tämä maailmanennätyspurjehdus päättyi 7. helmikuuta 2005. Ennätysaika oli 71 päivää, 14 tuntia, 18 minuuttia ja 33 sekuntia, ja siinä ajassa hän purjehti 27 354 meripeninkulmaa 15,9 solmun keskinopeudella, lyöden Francis Joyonin ennätyksen vajaalla puolellatoista vuorokaudella. Joyon otti kuitenkin ennätyksen takaisin nimiinsä tammikuussa 2008, tällä kertaa noin kaksi viikkoa paremmalla ajalla. Ennätyksestään MacArthur sai DBE-ritariarvon, ja poikkeuksellisena huomionosoituksena hän sai tämän arvon saapuessaan satamaan eikä vasta myöhemmin. Hän lienee nuorin tämän arvon saanut henkilö. Maaliskuussa 2008 hän sai ranskalaisen kunnialegioonan merkin.
Sosikrates

Sosikrates (kr. Σωσικράτης) (n. 200-128 eaa.) oli kreikkalainen historioitsija. Hän oli kotoisin Rodokselta. Hän vaikutti Hermippoksen (jälkeen 200 eaa.) ja Apollodoroksen (ennen 128 eaa.) välisenä aikana.
Hän kirjoitti muun muassa filosofien ja filosofikoulukuntien perimysjärjestyksistä kertoneen teoksen "Perimysjärjestyksistä" (), jota Diogenes Laertios ja Athenaios lainaavat usein. Hän kirjoitti myös Kreetan historiaa käsittelevän teoksen "Krētika" (), jota Strabon on lainannut.
Rullafilmi

Rullafilmi on alun perin Eastman Kodakin vuonna 1888 keksimä valokuvausfilmin formaatti, joka mahdollisti ensi kertaa valoherkän kuvausmateriaalin lataamisen kameraan pimiön sijasta myös päivänvalossa. Rullafilmikokoja oli 1920-luvun paikkeilla kymmeniä erilaisia, mutta nykyisin valmistettavia rullafilmejä ovat enää keskikoon filmikameroissa käytettävät tyypit 120 ja 220.
Rullafilmi on valmistettaessa kierretty metallista, puusta tai muovista valmistetun puolan ympärille yhdessä sitä valolta suojaavan, filmirainaa hieman leveämmän paperirainan kanssa. Suojapaperin ja filmipuolan valotiiviiden päätylaippojen ansiosta rullafilmin voi ladata kameraan valoisassakin kuvauspaikassa, kun aiemmin kameran lataamiseksi oli aina hakeuduttava pimeään tilaan vaihtamaan lasinegatiiveja tai laaka- eli pakkafilmiä. Käytön helppoudellaan rullafilmi loi osaltaan perustan valokuvausharrastuksen yleistymiselle.
Yleisimmäksi rullafilmiksi muodostui yhä käytössä oleva 61 millimetriä leveä 120-koko, ja toinen yleinen rullafilmikoko oli vuosina 1912–1995 valmistettu, 46 millimetriä leveä 127-koko. Muita rullakokoja 1900-luvun alussa olivat 105, 117 ja 620, joissa filmi oli 61 mm leveää mutta puolat ja filminpituudet hieman erilaisia. 1920-luvulla markkinoilla oli kymmeniä rullafilmikokoja, joista monet jäivät lyhytikäisiksi. Ainoat 2000-luvulle tuotannossa säilyneet rullafilmikoot ovat 120 ja siitä kehitetty, vuonna 1965 esitelty 220. Siinä suojapaperia on vain filmirullan alussa ja lopussa, jolloin filmiä mahtuu 120-kokoiseen rullaan kaksin verroin enemmän.
Rullafilmiä käytetään eniten keskikoon filmikameroissa, joiden valmistajia ovat Bronica, Hasselblad, Holga, Mamiya, Pentax, Rollei ja Yashica. Suuren kuvakoon takia kuvan laatu on parempi kuin 1900-luvun loppupuolella suosioon nousseella kinofilmillä, joten rullafilmi jäi 1960-luvulta alkaen pääasiassa ammattikuvaajien käyttöön. Mustavalkoisen ja värinegatiivifilmin lisäksi rullafilmi voi olla diafilmiä.
Yhdelle 120-rullalle mahtuu kuvaamaan kamerasta riippuen 15–16 ruutua 6×4,5 cm koossa, 12 tai 13 ruutua 6×6 cm koossa, 10 ruutua 6×7 cm koossa, 8 ruutua 6×9 cm koossa jne. Suuressa panoraamakamerassa negatiivikoko saattaa olla 6×24 cm, jolloin yhdelle rullalle mahtuu vain 3 ruutua.
Rullafilmiä käyttävään kameraan asetetaan kaksi puolaa, yksi tyhjä ja yksi, jossa on filmiä. Aina kuvan oton jälkeen filmiä rullataan, ja otetut kuvat siirtyvät antopuolalta ottopuolalle. 120-rullafilmin suojapaperin takana kulkee filmiruutujen numerointi: filmiä siirrettäessä uuden ruudun numero tulee joissakin kameroissa näkyviin punaiseksi suojavärjätyllä lasilla tai muovilla päällystettyyn ikkunaan kameran takalevyssä. 220-rullafilmissä kokopitkää suojapaperia numerointeineen ei ole, ja 220-filmiä käytettäessä kameran mahdollinen numeronäyttöikkuna pitää peittää valotiiviiksi.
Syndikaatti

 Syndikaatti on termi, jolla kuvataan erimuotoisia yhteisöjä. Nimitys voi viitata esimerkiksi rikollisjärjestöön, myyntikartelliin tai -yhtymään sekä ammattiliittoon. Syndikaatti voi muodostua yksittäisistä henkilöistä tai erillisistä yhteisöistä kuten liikeyrityksistä.
Erityisesti rikollisyndikaatit ovat yritysryppäitä, joilla on rikollisen toiminnan lisäksi myös laillista liiketoimintaa. Sanaa käytetään viittaamaan yhteisöihin usein silloin, kun niihin on olemassa kytkös negatiivisessa tai hämäräperäisessä mielessä.
Sarjakuvasyndikaatteja.
Sarjakuvasyndikaatit toimivat sarjakuvien levittäjinä.
Suomessa toimii kolme merkittävää sarjakuvasyndikaattia: ruotsalainen Bulls Press, tanskalainen PIB Features ja suomalaisen Oksialan perheen omistama Tekstikuva Oy.
Champagne-Ardenne

Champagne-Ardenne [] on entinen hallintoalue Koillis-Ranskassa. Champagne-Ardennen pääkaupunki oli Châlons-en-Champagne. Champagne-Ardennessa asui 1 342 363 ihmistä (1999). Samppanjan tuotannosta kuuluisa Champagnen historiallinen maakunta on osa Champagne-Ardennea. Alue on ollut vuoden 2016 alusta lähtien osa Grand Estin hallinnollista aluetta .
Champagne-Ardenne koostuu neljästä departementista: