tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Taiska

Taiska (oik. Hannele Aulikki Kauppinen, o.s. Suominen, s. 9. kesäkuuta 1955 Imatra) on suomalainen laulaja ja teatteriohjaaja. Hän nousi suosioon vuonna 1975 levyttämänsä ”Mombasa”-kappaleen myötä. Kauppinen on myöhemmin toiminut teatteriohjaajana.
Ura.
Taiskan ura alkoi vuonna 1975 Suomen Iskelmälaulumestaruus -kilpailusta. Hän sai levytyssopimuksen Finnlevyn kanssa ja lokakuussa 1975 äänitettiin kappale ”Mombasa”. Lapin eksotiikkaa tihkuva kappale ”Haltin häät” tuli tunnetuksi Syksyn sävelestä 1976. Vuonna 1978 Taiska voitti ylivoimaisesti Suomen interviisukarsinnat Arto Alaspään ja Hannu Seppäsen tekemällä kappaleella ”Miksi näin”, mutta ei tuntemattomasta syystä lähtenyt kilpailuun Sopotiin. 
Taiskan muita kappaleita olivat muun muassa ”Moi moi vain”, ”Boogie-mies”, ”Lällärit pois”, ”On uusi päivä huominen” ja ”Rannalla”. Vuonna 1980 ilmestyneellä levyllä "Villi vapauden kaipuu" oli myös coverversio Tommy R. Shawn kirjoittamasta kappaleesta "Boat on the River". Raul Reimanin suomennos oli nimeltään "Aamulla yksin""". 13 vuotta myöhemmin Riki Sorsa levytti saman kappaleen Pia Partasen suomennoksena nimellä "Joki""". Vuonna 1981 Taiska osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintaan Raul Reimanin säveltämällä ja sanoittamalla laululla ”Hiroshima”. Vuonna 1983 Taiskalta ilmestyi kappale ”Lahjan sain”, joka oli käännös samana vuonna Eurovision laulukilpailun voittaneesta kappaleesta ”Si la vie est cadeau”.
Vuonna 1986 Taiska lopetti tanssilavakeikkailun päästyään Teatterikorkeakouluun opiskelemaan ohjaajaksi. 2000- ja 2010-luvuilla hän on työskentellyt Kemin seudulla teatteripiireissä, mutta on jatkanut jälleen esiintymisiä muun muassa Finnhits-kiertueella yhdessä muiden aikalaistensa Dannyn, Markku Aron, Kisun ja Einin kanssa. Hän on esiintynyt usein myös Einin konserttien vierailevana tähtenä. 
Vuonna 2005 Taiskan tuotannosta julkaistiin tupla-cd "Matkalla". 22 vuoden levytystauon jälkeen albumilla oli kaksi uutta kappaletta, ”Marenkiranta” ja ”Saat saattaa mua” jotka ovat Taiskan käsialaa. Kappaleet löytyvät myös "Taiska - Hitit" -levyltä josta löytyy Taiskan tekemät kappaleet "Lähellä jokainen sydän" ja "Milloin etsit lastasi". 
Taiska palasi jälleen soittolistoille vuonna 2016 kappaleella "Maailman ääriin", joka on tunnuskappale TV1 Futisvanhemmat-ohjelmalle. Kappaleen on sanoittanut Mariska sekä säveltänyt myös Mariska yhdessä Mikko Tammisen kanssa.
Keikkailun ohella Taiska teki uutta musiikkia. 
Yksityiselämä.
Taiska avioutui muusikko Pekka Kauppisen kanssa vuonna 1984, mutta erosi hänestä 1991. Heillä on vuonna 1983 syntynyt Elias-niminen poika, joka on muusikko ja nykyään keikkailee äitinsäkin kanssa. Taiska asuu avoliitossa Ilpo Postin kanssa omakotitalossa Kemissä.
Seem

Seem ("שֵׁם") oli Raamatun Vanhassa testamentissa Nooan poika. Hänestä sanotaan juontuneen seemiläisiä kieliä puhuvat seemiläiset kansat, eli assyrialaiset, babylonialaiset, kaldealaiset, aramealaiset, kanaanilaiset, heprealaiset eli juutalaiset, foinikialaiset, arabialaiset ja etiopialaiset.
Seemille syntyneistä lapsista on Raamatussa mainittu viisi: Elam, Assur, Arpaksad, Lud ja Aram. Seem eli kaiken kaikkiaan 600 vuotta.
Sukupuu.
Seemin jälkeläiset on lueteltu yksityiskohtaisesti 1. Mooseksen kirjan 10. luvun kansojen taulussa. Hänen sukupuuhunsa kuuluu merkittäviä henkilöitä, kuten Eber, josta termi "heprealainen" on peräisin. Seemin sukuluetteloa käsitellään tarkemmin 1. Moos. 11:10-26:ssa, jossa sukulinja jäljitetään Abramiin (myöhemmin Abraham), joka on Raamatun kertomuksen keskeinen hahmo: ”Tämä on luettelo Seemin jälkeläisistä. Seem oli satavuotias, kun hänelle syntyi Arpaksad. Tämä tapahtui kaksi vuotta vedenpaisumuksen jälkeen.” (1. Moos. 11:10).
Seemin sukupuu Raamatun mukaan:
Haam

Haam () oli Raamatun Vanhassa testamentissa Nooan poika. Hänestä sanotaan juontuneen haamilaisia kieliä puhuvat haamilaiset, pohjois- ja itäafrikkalainen kansanryhmä, johon kuuluvat berberit, tuaregit, egyptiläiset, bedžat, gallat, somalilaiset, masai-kansa. Haamilaiskieliä ovat muun muassa berberikielet, muinaisegypti ja kuušilaiset kielet (Etiopiassa ja sen ympäristössä).
Haamilla oli neljä poikaa: Kus, Misraim, Put ja Kanaan. Kus tarkoittaa Nubiaa, Misraim Egyptiä ja Put Libyaa.
Sukupuu.
Haamia on perinteisesti pidetty useiden muinaisten kansojen ja kansakuntien kantaisänä. Ensimmäisen Mooseksen kirjan 10. luvun kansojen taulussa luetellaan Hamin jälkeläisiksi Kus, Misraim, Put ja Kanaan. Nämä nimet liittyvät Afrikan ja Lähi-idän alueisiin ja kansoihin.
Haamin sukupuu Raamatun mukaan:
RealPlayer

RealPlayer on mediasoitin, jonka on kehittänyt RealNetworks. Soitin toistaa useita eri mediaformaatteja, kuten RealAudiota, RealVideota, MP3, MPEG-4, QuickTime, Windows-formaatteja jne. Soittimessa voi mm. koota mediakirjastoja sekä polttaa CD-levyjä.
Ensimmäiset versiot RealPlayeristä ilmestyivät huhtikuussa vuonna 1995. RealPlayer oli suosittu suoratoiston mediasoitin internetin alkuaikoina, mutta sittemmin Adobe Flashiin perustuvat verkkosivuille upotettavat videotoistimet ja myöhemmin HTML5-video ovat syrjäyttäneet sen.
RealPlayerin kilpailijoiksi kehittivät Microsoft Windows Media Playerin ja AppleiTunesin. Esimerkiksi Ylen radiouutislähetykset toimitettiin verkkoon aiemmin RealAudio-muodossa.
RealPlayeristä on kaksi versiota, ilmainen ja maksullinen, joista maksullinen tarjoaa enemmän ominaisuuksia.
Meitnerium

Meitnerium on radioaktiivinen siirtymäalkuaineisiin kuuluva keinotekoinen metallimainen alkuaine. Sen kemiallinen merkki on Mt ja järjestysluku 109. Väristä ei ole täyttä varmuutta, mutta luultavimmin se on hopeisenvaaleaa tai harmaata. Kemiallisia kokeita meitneriumille ei ole tehty, minkä vuoksi yhtäkään alkuaineen perusominaisuutta ei ole määritetty kokeellisesti. Tiedot perusominaisuuksista perustuvat näin ollen vain teoreettisiin laskelmiin. 
Meitneriumin vakaimman isotoopin 278Mt puoliintumisaika on noin 5 sekuntia.
Historia.
Peter Armbrusterin ja Gottfried Münzenbergin johtama saksalainen tutkijaryhmä löysi meitneriumin vuonna 1982 Gesellschaft für Schwerionenforschung -tutkimuslaitoksessa (GSI) Darmstadtissa Saksassa. Armbruster ryhmänsä kanssa valmisti yhden atomin meitnerium-266-isotooppia pommittamalla vismutin isotooppia 209Bi raudan isotoopin 58Fe ytimillä lineaarista kiihdytintä käyttämällä. 
Meitnerium-266-isotoopin (266Mt) fuusioitumisen reaktioyhtälö:
209Bi + 58Fe → 266Mt + 1n   
Muodostuneen meitnerium-266-isotoopin puoliintumisaika on noin 3 millisekuntia. Löydös vahvistettiin kolme vuotta myöhemmin Dubnassa Joint institute for Nuclear Research tutkimuslaitoksessa . Kuusi vuotta myöhemmin valmistettiin samaa isotooppia kaksi atomia
Meitnerium sai nimensä vuonna 1997 itävaltalais-ruotsalaisen fyysikon Lise Meitnerin mukaan . Sen väliaikainen IUPAC:n mukainen nimi ennen virallista nimeämistä oli unnilennium (Une). 
Ominaisuudet.
Meitnerium on keinotekoinen alkuaine. Oletettavasti huoneenlämpötilassa (298 K) meitnerium esiintyy kiinteänä. Väriltään se on todennäköisesti hopeanvaaleaa tai harmaata. Meitnerium kuuluu jaksollisessa järjestelmässä ryhmään 9 ja jaksoon 7 sekä d-lohkoon. Ainuttakaan meitneriumin perusominaisuutta ei ole vielä määritetty kokeellisesti, vaan nämä perustuvat laskennallisiin arvioihin. 
Elektronikuoren rakenne : 
1s2 
2s2 2p6 
3s2 3p6 3d10 
4s2 4p6 4d10 4f14 
5s2 5p6 5d10 5f14 
6s2 6p6 6d7
7s2
Vuoteen 2016 mennessä meitneriumia ei ole käytetty muissa kuin tutkimustarkoituksissa ja sitä on valmistettu muutamia atomeja. Todennäköisesti sitä ei koskaan tulla eristämään silmin havaittavia määriä. Tämä johtuu siitä, että meitnerium hajoaa erittäin nopeasti alfahiukkasten emissiolla. Meitneriumilla ei ole biologisia käyttökohteita ja radioaktiivisuutensa takia se on myös myrkyllistä . 
Meitneriumin atomimassa on 268 u ja sen kovalenttinen säde on 1,29 Å. Meitneriumin laskettu tiheys huoneenlämpötilassa on 37,4 g/cm3. Se on toiseksi suurin tunnetuista alkuaineiden tiheyksistä.
Isotoopit.
Meitneriumilla on viisitoista isotooppia, joista kaikki ovat radioaktiivisia. Puoliintumisaika tiedetään yhdeksälle näistä isotoopeista. Vakain isotooppi on 278Mt, jonka puoliintumisaika on noin 5 sekuntia. Suurin osa meitneriumin isotoopeista hajoaa alfahajoamisen (α) kautta, mutta osa isotoopeista hajoaa spontaanin fission (SF) kautta pienemmiksi ytimiksi.
Taulukko 2. "Meitneriumin tunnettuja isotooppeja, niiden atomimassat, puoliintumisajat ja hajoamistavat."
Pimeys

Pimeys on näkyvän valon puuttumista.
Yön pimeys maapallolla.
Tähtitieteellisen pimeyden katsotaan vallitsevan silloin, kun Aurinko on yli 18 astetta horisontin alapuolella. Silloin Auringon valoa ei siroa ilmakehän molekyyleistä juuri lainkaan ja yötaivaan kirkkaus on vain 1/400 000-osa siitä, mitä se on Auringon ollessa juuri horisontissa. Kun Aurinko on 12–18 astetta horisontin alapuolella, vallitsee "tähtitieteellinen hämärä", jolloin on käytännössä myös jo täysin pimeää.
Suomessa ei tule missään täyttä pimeyttä toukokuun ja heinäkuun välillä. Suomessa kaikkein pimeimmät yöt esiintyvät alkusyksyllä elokuun lopun ja syyskuun aikana. Silloin maa on tumma ja lumeton, ja puiden lehdet vähentävät ulkovalaistuksen leviämistä taivaalle. Päiväntasaajalla pimeys (astronominen hämärä mukaan lukien) kestää joka yö vuoden ympäri vähän yli 10 tuntia.
Uskomukset.
Babylonialaiset ja assyrialaiset pelkäsivät pimeän aikana niin paljon pahoja henkiä, että tuskin uskalsivat poistua asunnoistaan auringonlaskun jälkeen.
NR-30

NR-30 oli neuvostoliittolainen monissa Neuvostoliiton ja Varsovan liiton lentokoneissa käytetty konetykki. Sen suunnittelijat olivat Aleksandr Emmanuilovitš Nudelman ja Aron Abramovitš Rihter ja se otettiin käyttöön vuonna 1954.
NR-30 oli yksiputkinen, lukkorekyyliperiaatteella toimiva 30 mm tykki. Ase oli periaatteelliselta ratkaisultaan suurennettu versio vuonna 1949 käyttöön tulleesta samojen suunnittelijoiden käsialaa olevasta 23 mm NR-23-tykistä. Tykin tehokas patruuna ja siitä johtuvat suuret rekyylivoimat edellyttivät suujarrun käyttöä, tarkoituksena estää ampuvan koneen rungon vaurioituminen ammuttaessa.
NR-30 tykkiä käytettiin MiG-19 -koneessa, joissakin MiG-21 malleissa, Suhoi Su-7 -koneessa ja Suhoi Su-17 -koneessa. Se oli käytössä myös Shenyang J-6 -koneessa, joka oli Kiinan kansantasavallan kopio MiG-19:stä. Kiinalaiset valmistivat myös omaa versiotaan, "Type-30", joka oli ominaisuuksiltaan hiukan erilainen, mutta käytännössä toiminnaltaan samanlainen kuin NR-30.
Tykkiä saatettiin käyttää myös Almaz-sarjan sotilasavaruusasemissa.
Mediasoitin

Mediasoitin, mediatoistin tai multimediakiintolevy on laite, jolla voidaan toistaa digitaalisesti tallennettua musiikkia, videoita tai valokuvia television ja stereoiden kautta. Laite voi toistaa median joko suoraan verkosta, tai laitteen omalta tallennusmedialta.
Toimintaperiaate.
Soitin kytketään järjestelmään joko langallisesti Ethernet, USB- tai FireWire-liitäntää käyttämällä, tai langattomasti WLANin tai Bluetoothin yli. Ohjelmat voidaan toistaa esimerkiksi DLNAn avulla. Osa laitteista sisältää kiintolevyn, jolloin multimediatiedostot voidaan ladata tietokoneelta, jossa levy näkyy kiintolevyasemana kuten mikä tahansa muukin ulkoinen kiintolevy. Jos kiintolevyä ei ole, tiedostot toistetaan soittimeen kytketystä ulkoisesta kiintolevystä tai muusta USB-massamuistista. Joissain malleissa laitteeseen on integroitu audiotehovahvistin ja musiikkikäyttöön tarkoitetut laitteet saattavat itsenäisesti osata toistaa Internet radioasemien ohjelmia.
Soitinta käytetään kaukosäätimen välityksellä, kuten muitakin useimpia viihde-elektroniikkalaitteita. Soittimen käynnistyttyä mallista riippuen soittimen omaa valikkoa tai kiintolevyn kansioita selaillen toistetaan haluttu tiedosto. Yleensä soitin tukee kappaleita (eng. chapters) videon toistossa, joiden avulla tietyn kohtauksen / kohdan etsiminen videosta on helppoa. Kuten optisissa elokuvalevyissä, useat ääniraidat sekä tekstitykset tiedostossa ovat mahdollisia, ja ne valitaan soittimesta. Kappaleet, ääniraidat sekä tekstitykset "muxataan" esim. matroska kääreeseen. Yleensä soitin tukee resoluutiota 1080p tarkkuuteen asti.
Liitännät.
Audiokäyttöön tehdyissä laitteissa on vähintään linjatasoinen RCA-liitin vahvistimeen ja yleensä myös optinen digitaalinen liitäntä. 
Multimediasoittimessa on lisäksi yleensä vähintään HDMI- ja CVBS-liitännät televisioon (tai muuhun näyttölaitteeseen) liittämistä varten. Soittimessa voi olla myös USB-liitin sekä muistikorttipaikka tiedostojen toistoa varten. USB-liitintä voidaan käyttää mahdollisesti myös Firmware-päivitykseen, jolla saadaan parannettua soittimen ominaisuuksia ja/tai toimintaa. Joissain multimediakiintolevyissä on myös Ethernet-liitin internetyhteyttä varten, jolloin soittimen kautta voidaan katsoa esim. YouTube videoita. Samaan tarkoitukseen soittimessa voi olla myös langaton yhteys, kuten Wi-Fi.
Tiedostomuodot.
Tässä on lueteltu tiedostomuodot tai koodeekit, joita multimediakiintolevyt yleensä tukevat.
Tuotemerkkejä.
Yleisimpiä mediasoittimien valmistajia.
Säyneinen

Säyneinen (aik. ) on Pohjois-Savossa sijainnut entinen Suomen kunta. Se itsenäistyi Kaavin pitäjästä vuonna 1924 ja liitettiin vuonna 1971 Juankosken kuntaan. Säyneinen on ollut vuoden 2017 alusta alkaen osa Kuopiota.
Säyneisen naapurikunnat olivat Juankoski, Juuka, Kaavi, Muuruvesi, Nilsiä ja Rautavaara.
Kirkonkylällä eli Säyneisen taajamassa on kotiseutumuseo, urheilukenttä, kaukalo, sivuapteekki, kirkko, nuorisoseurantalo ja ulkoilmanäyttämö. Säyneisessä toimi alakoulu kesään 2015 asti, viimeisen lukuvuoden aikana 2014–2015 koulussa oli 16 oppilasta. Kuopion kaupunki päätti vuonna 2020 purkaa koulurakennuksen.
Kyliä.
Hirvisaari, Koskenala, Likosaari, Siikajärvi, Säyneinen, Tuohisaari, Viitaniemi, Venäänaho, Konttimäki, Pisankoski ja Losomäki. Koskenala ja Tuohisaari ovat maarekisterissä olevia termejä, eivät varsinaisia eläviä kyliä.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Säyneisessä ei ollut lainkaan taajamia. Vuosina 1990–2011 Säyneisen kirkonkylä laskettiin taajamaksi, mutta ei enää vuonna 2014.
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Säyneisen väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1930–1960.
Säyneisen seurakunta muodostettiin vuonna 1921 erottamalla Kaavista alue, jolla oli 2 583 asukasta.
Kirkko.
Säyneisen kirkon ovat suunnitelleet Sakari Honkavaara ja Esko Suhonen. Se on rakennettu vuosina 1939–1940. 350-istumapaikkainen Säyneisen kirkko edustaa 1940-luvun funktionalismin romanttista tyylisuuntaa. Alttaritaulun paikalla on risti, mutta myös entisöity vanha alttaritaulu palautettiin vuonna 2002 näkyville kirkkosaliin. Kirkkorakennuksen yhteydessä on myös seurakuntasali.
Loot

Loot () oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Abrahamin veljenpoika. Hän vaelsi Kaldean Urista Kanaaninmaahan ja asettui Abrahamista erottuaan Jordaniaan asumaan lakeudelle.
Loot pakeni perheineen Sodoman ja Gomorran hävitystä. Kertomus Lootin vaimosta, joka paetessaan katsoi taakseen ja muuttui suolapatsaaksi, kuvastaa useiden kristittyjen mukaan käsitystä siitä, että Jumalan toimien tarkastelu on kuolemansynti.
Lootin tyttäret harrastivat juopuneen Lootin kanssa sukurutsaa, jonka seurauksena syntyivät pojat Ben-Ammi ja Moab.
Sukupuu.
Lootin sukupuu Raamatun mukaan:
Kaf

Kaf on monen seemiläisen kielen aakkoston 11. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, arabialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen kapan, latinalaisen K:n ja kyrillisen К:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee kättä tarkoittavasta sanasta: sana tarkoittaa yhä kämmentä sekä nykyhepreassa että -arabiassa.
Kaf hepreassa.
Heprean kielessä kaf ääntyy [k], jos sen sisällä on piste ("dageš lene"). Kirjaimella on myös pisteetön muoto, jolloin se ääntyy kuten ḥet (foneettisessa merkinnässä /x/), samankaltaisena kurkkuäänteenä kuin saksan 'ch' esimerkiksi sanassa "ich". Sanan alussa kaf on aina pisteellinen. 
Kaf on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto kaf sofit. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kafilla on lukuarvo 20. Kaf sofitin lukuarvo on 500.
Kieliopillisesti kaf toimii sanan alussa prepositiona, joka voi tarkoittaa muun muassa "niin kuin", "kuten" tai "mukaan". Se on lyhennys sanasta כּמו ("kəmo"). Kaf sofit puolestaan on sanan lopussa yksikön toisen persoonan omistusliite ja objektimuoto. 
Esimerkkejä:
Juuda

Juuda on Vanhassa testamentissa Jaakobin ja Lean poika, josta Juudan heimon sanotaan polveutuneen.
Juudan heimo oli alkujaan vain yksi Israelin 12 heimosta, mutta se kasvoi vähitellen niistä ylivoimaisesti suurimmaksi ja merkittävimmäksi. Sen mukaan ovatkin juutalaiset saaneet nimensä. Juudan heimon mukaan sai nimensä myös Juudan kuningaskunta, joka syntyi, kun Israelin kuningaskunta Salomon kuoleman jälkeen jakautui kahtia.
Dominick Arduin

Dominick Arduin (7. helmikuuta 1960 Pariisi – kadonnut maaliskuussa 2004) oli Suomessa vuodesta 1988 asunut ranskalainen seikkailija, joka katosi 6. maaliskuuta 2004 yritettyään ensimmäisenä naisena matkata yksin maantieteelliselle Pohjoisnavalle. Arduin asui elämänsä viimeiset 15 vuotta Lapissa toimien muun muassa Suomen Ladun tunturioppaana Kiilopäällä Urho Kekkosen kansallispuiston alueella.
Dominick Arduin oli kiinnostunut luonnosta, ja seikkailu oli hänen intohimonsa. Arduin oli hankkinut liikunnanohjaajan koulutuksen, ja hänellä oli monipuolinen urheilullinen ja liikunnallinen tausta. Arduin työskentelikin häntä kiinnostavissa ammateissa. Arduin saavutti eläessään myös urheilullisia voittoja, hän on muun muassa melonnan juniorien Ranskan mestari.
Katoaminen.
Arduin katosi matkallaan maantieteelliselle Pohjoisnavalle maaliskuussa 2004. Yleisesti uskotaan, että hiihtäen liikkunut Arduin on hukkunut maaliskuun 2004 aikana pudottuaan railoon tai vajottuaan heikkoihin jäihin. Viimeiset löydetyt jäljet päättyivät suuren railon reunalle luoteeseen Komsomoletsin saaren pohjoiskärjestä, josta Arduin oli lähtenyt hiihtäen matkaan. Marraskuussa 2004 Dominick Arduinin suomalainen edunvalvoja pyysi Helsingin käräjäoikeudelta ranskalaisseikkailijan julistamista kuolleeksi. Päätöstä kuolemasta ei voitu tuolloin antaa, koska käräjäoikeus katsoi, ettei tapaus täyttänyt kuolleeksi julistamisen ehtoja.
Dominick Arduin julistettiin lopulta kuolleeksi Lapin käräjäoikeuden 9. syyskuuta 2005 tekemällä päätöksellä. Kuolleeksi julistamista hakivat Arduinin edunvalvoja, varatuomari Sami Tervahauta ja Arduinin sisarukset.
Sven Pahajoen kirja Arduinista.
Syyskuussa 2004 julkaistiin pohjoissuomalaisen toimittajan Sven Pahajoen kirja Dominick Arduinista. Kirja "Dominick Arduin, Seikkailijan salaisuus" (Revontuli 2004) käsitteli Arduinin elämää – Pahajoki sai tutkiessaan naisen taustoja selville, että hän oli Suomessa asuessaan pitkälti sepittänyt oman elämäntarinansa toimittajille ja ystäville.
Sven Pahajoki on julkisuudessa esittänyt arvailuja, että Arduin on saattanut lavastaa oman kuolemansa.
Pahajoki johti Jatulin Tarhat -yhdistystä, joka oli mukana rahoittamassa Arduinin etsintöjä.
James Fenimore Cooper

James Fenimore Cooper (15. syyskuuta 1789 – 14. syyskuuta 1851) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja maan romaanitaiteen perustaja.
Elämänvaiheet.
Cooper kuului arvostettuun sukuun, ja hänen isänsä oli tuomari ja maanomistaja. Poika opiskeli Yalen yliopistossa, mutta hänet erotettiin sieltä kurittomuuden takia, jolloin perhe lähetti hänet merille. Kuusi vuotta palveltuaan hän erosi laivastosta ja asettui Otsego-järvelle sukutilalleen. 
Vuosina 1826–1833 Cooper oleskeli Euroopassa. Hän luennoi ja kirjoitti eurooppalaisille kotimaastaan. Vauraan perhetaustan takia kirjailija piti itseään yhteiskunnan hallitsevan luokan osana. Niinpä hän ei hyväksynyt lännen preeria-alueen jakamista uudisasukkaille vaan suurtiloja, jotka olisivat muodostaneet maalaisaateliston. Hän vastusti myös teollistumista, joka tuhoaisi ympäristöä ja vallitsevan yhteiskuntahierarkian. Hän hyökkäsi sanallisesti lehdistöä ja uudisasukkaita vastaan, mikä toi hänelle taantumuksellisen maineen. 
Cooper kuoli vuonna 1851 pettyneenä Yhdysvaltojen valitsemaan kehityssuuntaan. 
Tuotanto.
Erityisesti Cooper muistetaan romaanikirjailijana, joka kirjoitti lukuisia seikkailuromaaneja, meritarinoita sekä historiallisia, romanttisia kertomuksia. Cooperista tuli Yhdysvaltain länteen sijoittuvan intiaaniromaanin isä. Cooperin romaanien tarinoissa on myös vakavia juonteita, joissa heijastuvat Yhdysvaltojen historiallinen kehitys ja henkilöiden valinnat hyvän ja pahan välillä. Cooperia pidetään yhdysvaltalaisen romaanitaiteen perustajana. Hän kuvasi teoksissaan maan historiaa, mytologiaa, erityisesti lännen intiaaneja ja turkismetsästäjiä. Tässä hänen esikuvansa oli brittiläinen Walter Scott, jonka kuvaamat Skotlannin rajaseudut hän vaihtoi lännen erämaihin. 
Tunnetuin hänen teossarjansa on "Nahkasukka"-sarja, jonka päähenkilö on Natty Bumppo. Hänet kuvataan valkoiseksi turkismetsästäjäksi ja katoavan lännen paratiisin vartijaksi. Natty Bumppon intiaaniystävä on Chingachgook ja tämän poika Unkas. Sarjassa Nattyn elämää kuvataan kuudenkymmenen vuoden ajan. Natty on rehti eränkävijä ja Chingachgook on ”jalo villi”. Sarjan kuuluisin teos on "Viimeinen mohikaani", jota monet pitävät hänen pääteoksenaan. Se on kirjoitettu antiikin tragedian muotoon, rakkaus ja tulevaisuus väistyvät kuoleman ja koston edessä. 
Nahkasukka-sarja ilmestyi epäkronologisessa järjestyksessä: nuoruudenkuvaus "Hirventappaja" ilmestyi viimeisenä, kun lukijat halusivat tietää kuinka Nattysta tuli Haukansilmä. Tämän nimen antaa kuoleva irokeesi, ja entinen nimi siirrettiin siihen asti nimellä "Hirvensurma" tunnetulle rihlakiväärille. "Ruohoaavikko", joka on sarjan päätösosa, ilmestyi kolmantena. "Haukansilmä" sijoittuu ajallisesti "Hirventappajan" ja "Viimeisen mohikaanin" väliin. 
Kirjailijan tytär Susan Fenimore Cooper (1813–1894) oli tunnettu kirjailija ja filantrooppi.
Airutkuvio

Airutkuvioilla tarkoitetaan heraldiikassa tiettyjä vakiintuneita tapoja kuvioida vaakunakilpeä. Ne ovat geometrisia kuvioita ja ulottuvat kilven reunoihin asti. Suomessa airutkuviot sijoitetaan aina kilvelle, ei kilpeen. Ne ovat siis plastisessa vaakunassa kohokuvioita. Monessa muussa maassa airutkuvioita tai ainakin osaa niistä pidetään kilven jakoina.
Airutkuvioiden alkuperän on arveltu olevan eri muotoihin asetelluissa puisissa ja rautaisissa tangoissa, joita on käytetty kilven osien kiinnittämiseen ja kilven vahvistamiseen.
Pertti Salovaara

Pertti Eero Olavi Salovaara (s. 19. lokakuuta 1970 Raahe) on suomalainen radiotoimittaja ja entinen poliitikko. Hän oli Suomen Keskustan kansanedustaja vuosina 2003–2011.
Ura radiossa.
1990-luvulla Salovaara toimi radiojuontajana Radiomafian humoristis-musiikillisissa ohjelmassa "Salovaara Show" (myöh. "Salodanger" ja "Härdelli"). "Salovaara-show" sai 1990-luvun alussa huomiota etenkin nuorison keskuudessa, sillä sen ote käsiteltäviin asioihin oli suorasukaisen lennokas. Vastaavantyylistä keskusteluohjelmaa ei valtakunnanlaajuisesti ollut aiemmin kuultu. Ohjelmalle varattu lähetysaika oli aluksi puolenpäivän jälkeiset tunnit. Suurempaa julkisuutta ohjelma sai myöhemmin, kun se siirrettiin lähetettäväksi perjantai-iltaan. Ohjelmaan oli usein mahdollista soittaa illan aikana, ja Salovaara haastatteli rennolla, mutta energisellä tyylillään usein humalaisia nuoria. Kaikki kolme ohjelmaa aiheuttivat lievää keskustelua siitä, mitä radiossa olisi hyväksyttävää esittää, mutta ohjelmien formaattia ei päädytty muuttamaan.
Vuosina 1995–1997 Salovaara teki samalla kanavalla heinäkuisin lähetettyä "Heinähässäkkä"-ohjelmaa yhdessä toimittaja Jusu Lounelan kanssa. Myöhemmin vuonna 1997 Salovaara siirtyi Radio Novalle, jossa juonsi torstai- ja perjantai-iltaisin ohjelmaa "Sininen Eläintarha" vuoteen 1998 ja myöhemmin sunnuntain liikenneohjelmaa "Salovaara liikenteessä" vuosina 1999–2004. Hänet muistetaan sanonnoista ”Voe mahoton paikka sentään!” ja ”Päevää!”.
Salovaara nousi tunnetuksi radiojuontajaksi, joka teki juontokeikkoja. 1990-luvun lopulla Salovaara esiintyi myös useissa MTV3:n talk show -ohjelmissa juontajana. Ohjelmista tunnetuin oli "Pöllölaakson aarre". Salovaara juonsi MTV3:n Syksyn sävel -laulukilpailun neljä kertaa peräkkäin vuosina 1997–2000.
Poliittinen ura.
Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa Salovaara valittiin kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä keskustan listalta. Hänen äänimääränsä oli eduskuntaan valituista edustajista pienin. Hänet auttoivat eduskuntaan suhteellinen vaalitapa ja samassa vaalipiirissä paljon ääniä kerännyt Anneli Jäätteenmäki. Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Salovaara siirtyi Pirkanmaan vaalipiiriin ja hänet valittiin jatkokaudelle. 
Salovaaran eduskuntatyötä vaikeutti syyskuusta 2008 alkanut sairausloma. Hän palasi eduskuntatyöhön huhtikuun alussa 2009. Salovaara kertoi myöhemmin kärsineensä masennuksesta ja työuupumuksesta. Hänellä diagnosoitiin myös kaksisuuntainen mielialahäiriö.
Lokakuussa 2009 "Iltalehti" kertoi Salovaaralle, että tämä on lakivaliokunnan jäsen. Salovaara oli luullut olevansa varajäsen, eikä ollut osallistunut syksyn 2009 aikana yhteenkään valiokunnan 14 siihenastisesta kokouksesta.
Helmikuussa 2010 Salovaara ilmoitti, ettei aio asettua enää ehdolle eduskuntaan vuoden 2011 eduskuntavaaleissa.
Yksityiselämä.
Salovaara oli naimisissa näyttelijä Elina Rintalan kanssa vuosina 1997–2010. Heillä on kaksi lasta.
Keväällä 2014 Salovaara kihlautui uuden puolisonsa kanssa. He asuivat Lempäälässä. Pari sai tyttären syksyllä 2014 ja vaimo haki avioeroa kesällä 2018.
Anders Celsius

Anders Celsius (27. marraskuuta 1701 Uppsala – 25. huhtikuuta 1744 Uppsala) oli ruotsalainen tähtitieteilijä. Celsius toimi Uppsalan yliopiston tähtitieteen professorina vuosina 1730–1744. Anders Celsiuksen tutkimukset kohdistuivat lähinnä meteorologiaan, revontuliin ja Maan magnetismiin.
Lapsuus.
Celsius kuului Hälsinglandista kotoisin olevaan sukuun, jossa oli paljon tiedemiehiä. Hänen isänsä Nils oli tähtitieteilijä ja hänen äitinsä Gunilla oli tähtitieteilijän tytär. Hänen molemmat isoisänsä olivat professoreita Uppsalassa.
Ura tiedemiehenä.
Anders Celsius toimi Uppsalan yliopiston tähtitieteen professorina vuosina 1730–1744, ja vuonna 1740 hän perusti Uppsalan observatorion. Siihen aikaan Pohjoismaissa ei vielä ollut kunnon observatorioita, joten Celsius tutustui ensin Manner-Euroopan kuuluisiin tähtitieteellisiin observatorioihin ja vieraili Nürnbergissä, Roomassa ja Pariisissa.
Celsius vaikutti Maupertuis’n astemittausretken suuntautumiseen Tornionjokilaaksoon ja oli retkellä mukana.
Celsius tutki myös magneettikenttien muutoksia revontulten aikana ja pyrki mittaamaan tähtien kirkkautta.
Celsius-asteikko.
1700-luvun alussa oli erilaisia lämpötila-asteikkoja käytössä yli kolmekymmentä, mutta nykyään kaikkialla maailmassa paitsi Yhdysvalloissa käytetään Celsius-asteikkoa, joka on saanut nimensä Anders Celsiukselta. Hän esitti asteikon ensimmäisen kerran Ruotsin tiedeakatemialle vuonna 1742. Asteikossa veden jäätymispiste oli 100 ja kiehumispiste 0 astetta. Myöhemmin Carl von Linné käänsi asteikon toisin päin, nykyiseen muotoonsa. 
Anders Celsius kuoli tuberkuloosiin vuonna 1744 Uppsalassa.
Muuta.
Celsiuksen kuva on ollut maalattuna Norwegian Air Shuttlen kahden sittemmin käytöstä poistetun Boeing 737–800 -koneen pyrstöön.
Sadan vuoden päästäkin

Sadan vuoden päästäkin on suomirockyhtye Eppu Normaalin kolmastoista studioalbumi. Albumi julkaistiin 29. lokakuuta 2004, ja se päätti yhtyeen 11 vuoden mittaiseksi venyneen levytystauon, sillä edellisen kerran yhtyeen uutta studiomateriaalia oli kuultu vuonna 1993 Studio Etana-albumilla. Albumia onkin luonnehdittu “suomalaisen musiikin odotetuimmaksi julkaisuksi”. Albumin on tuottanut yhtyeen kitaristi Mikko “Pantse” Syrjä. Jo avausviikollaan Sadan vuoden päästäkin päätyi nopeasti Suomen albumilistan kärkeen, ja se pysytteli ykkössijalla kolmen viikon ajan myyden platinaa julkaisupäivänään. Listalla albumi oli kaiken kaikkiaan 19 viikon ajan.
Albumin singleistä parhaiten listoilla menestyi ”Suolaista sadetta”, josta kuvattiin myös yhtyeen historian ensimmäinen musiikkivideo.
Voimavyö

Voimavyö on tietäjän, velhon tai noidan varuste, vyö, jonka uskotaan antavan tälle lisää ruumiin- tai hengenvoimia. Voimavöitä käyttivät useiden pohjoisten kansojen tietäjät, esimerkiksi saamelaiset, karjalaiset ja ilmeisesti skandinaavitkin. Voimavyössä on usein jotain metallista.
Skandinaavien Thor-jumalan varusteisiin kuuluu voimavyö "Megingjord".
Vienankarjalaisen tietäjän voimavyössä on toisesta päästään roikkuva metalliputki, umpiputki, tai useampiakin. Tällöin kyseessä on putkivyö. 
Kalevalaisessa runoudessa on usein sodankävijän ja loitsijankin varusteeksi mainittu "lustot", "teräsvyöt", "rautapaidat" tai "rautapannat". Nämä on yleensä tulkittu panssaripaidoiksi, mutta jotkut tutkijat, kuten Martti Haavio olettavat, että kyseessä olisivat ainakin joissain tapauksissa taikavarusteet, voimavyöt.
Pink TV

Pink TV on ranskalainen maksullinen TV-kanava, joka on avoimesti homoseksuaalinen ja se aloitti lähetyksensä 25. lokakuuta 2004.
Taustaa.
Kansainvälisessä TV-tarjonnassa on jo jonkin aikaa ollut tapana sisällyttää ohjelmiin homoseksuaalisia henkilöitä, ja joskus tehdä jopa sarjoja heidän ympärilleen. Kuitenkaan kaikki kaupalliset TV-kanavat eivät ole olleet halukkaita niitä esittämään. Vielä paremmin tämä tulee esiin dokumenttien ja erilaisten keskusteluohjelmien suhteen, niissä asiallinen ja eritoten ns. homoaspektin huomioiminen jää hyvin vähälle tai ollaan suorastaan negatiivisia.
Ranskalainen poliittinen vaikuttaja ja viestintäalan ammattilainen Pascal Houzelot (45v.) suunnitteli pitkään oman, homoseksuaalisesti asennoituneen TV-kanavan perustamista. Hänellä ol hyvät yhteydet poliittisiin päätöksentekijöihin, kuin myös TV-bisneksen vaikuttajiinkin. Olihan hän työskennellyt lähellä presidentti Jacques Chiracia ja ollut keskeisessä asemassa muun muassa Ranskan TV1 kanavallakin. Kooten yhteen riittävän pääoman ja taitotiedon, pystyi Pink Tv aloittamaan maksulliset lähetyksensä 25. lokakuuta 2004. 
Kohdeyleisö.
Kaupallisesti homoseksuaalien arvo on ymmärretty jo jonkin aikaa. Pääsääntöisesti he ovat kohtuullisen hyvin toimeentulevia ja ostokykyisiä. He myös yleensä käyttävät rahaa. Osittain heitä pidetään eräänlaisina tiennäyttäjinä muodin ja elämäntapojen suhteen. Tämä kaupallinen realiteetti on tietenkin myös Pink TV:n perustamisen taustalla, Homoyhteisön lisäksi kohteena ovat ns. homomyönteiset ihmiset, jotka hakevat vaikutteita ja virikkeitä omaan elämäänsä vaikkapa juuri Pink TV:n kaltaisista organisaatioista. Kuten kanavan johtaja Pascal Houzelot on todennut ”Pink TV:n ei tule olla yhteisön televisio, vaan samaistumiseen pohjaava televisio”.
Kanavan laskelmien mukaan sillä tulisi olla vuoteen 2007 mennessä 180 000 maksanutta tilaajaa, jotta televisio toimisi kannattavasti. Tavoitteena kanavalla on, että noin 20 – 30% tilaajista olisi homoseksuaalisuuteen myönteisesti suhtautuvia heteroseksuaaleja. Television kuukausimaksu on 9 € Ranskassa ja 10 € Belgiassa. Kanava on nähtävissä kaapeliverkossa, satelliitin kautta, kuin myös ADSL-verkossa.
Nimikysymys.
AFPn (Agence France Presse) antaman tiedon mukaan Pink-TV tuomittiin oikeuden päätöksellä vaihtamaan nimensä. Oli olemassa tuotantoyhtiö, jonka nimi oli P.I.N.K. ja se oli aloittanut toimintansa 27. joulukuuta 1999 Goevéa-nimisen yrityksen osana. Fovéa tuotti ohjelmia France 2-kanavalle vuonna 2000 nimelle Programme d'Information Non Konformiste (P.I.N.K.). Kuitenkin Pink-tv:n saaman taloudellisen tuen avulla saatettiin maksaa nimen käyttöoikeudesta 100.000 euron summa ja näin saattoi kumpainenkin jatkaa toimintaansa vanhalla nimellään.
Ohjelmarakenne.
Tärkeää ei suinkaan ole se, mitä tavoitteita asetetaan, vaan itse ohjelmat joita kanava katsojilleen välittää. Ohjelmisto rakentuu viidestä keskeisestä alueesta:
Edward Gierek

Edward Gierek (6. tammikuuta 1913 – 29. heinäkuuta 2001) oli puolalainen kommunistijohtaja. Hän toimi Puolan yhdistyneen työväenpuolueen pääsihteerinä vuosina 1970–1980.
Gierek syntyi Zagorzessa, Sosnowiecin esikaupunkialueella, mutta hänen perheensä muutti sittemmin Ranskaan, jossa Gierek vietti nuoruutensa. Hän liittyi Ranskan kommunistiseen puolueeseen vuonna 1931. Kommunistit lähettivät Gierekin Puolaan organisoimaan Sleesian kaivoslakkoja. Gierek asui myös Belgiassa ja liittyi myös Belgian kommunistiseen puolueeseen työskennellessään Watersehein kaivoksilla. 
Gierek palasi Puolaan vuonna 1948. Puolan parlamentin jäseneksi hänet valittiin vuonna 1957. Katowicen kaupungin puolueorganisaation sihteerinä Gierek toimi vuosina 1957–1970. Gierek edusti nuorta teknokraattipolvea puolueessa. Puolan taloudelliset vaikeudet jouduttivat Gierekin nousua Puolan johtoon joulukuussa 1970 kansan kapinoitua Władysław Gomułkaa vastaan. Gierek nousi Gomułkan tilalle puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi. Gierek lupasi taloudellisia uudistuksia ja lisäsi valtion velkaa. Uudistamalla teollisuutta ja lisäämällä kulutustavaroiden saatavuutta Gierek yritti parantaa Puolan taloutta. Rakennustuotantoa lisättiin merkittävästi. Puolan talous alkoi kuitenkin heikentyä öljykriisin vuoden 1973 aikana. Vuonna 1976 elintarvikkeiden hinnat nousivat. Tämä aiheutti lakkoilua ja levottomuutta Puolassa. 
Taloudellisten muutosten välttämättömyys ja kommunistipuolueen yksinvalta nostivat Solidaarisuus-liikkeen poliittiseksi vaihtoehdoksi vuonna 1980. Kautensa lopussa Gierekin oli pakko antaa Solidaarisuudelle virallinen asema ja lakko-oikeus. Pian sen jälkeen hän joutui eroamaan, ja valtaan nousi ensin Stanisław Kania ja pian kenraali Wojciech Jaruzelski julisti Puolaan sotatilan 13. joulukuuta 1981.
NR-23

NR-23 on neuvostoliittolainen monissa Neuvostoliiton ja Varsovan liiton lentokoneissa käytetty konetykki. Sen suunnittelijat olivat A. E. Nudelman ja A. A. Rihter, jotka suunnittelivat sen korvaamaan sodanaikaiset NS-23 ja VJa-23 -tykit. Se otettiin käyttöön vuonna 1949. 
NR-23 on yksiputkinen kaasutoiminen 23 mm konetykki. Se on samankaltainen kuin NS-23, mutta mekaaniset parannukset nostivat sen tulinopeutta yli 50 prosentilla. Teoreettinen tulinopeus on 850 laukausta minuutissa, mutta USAF:n tekemissä sotasaalis-aseiden testeissä tulinopeudeksi todettiin vain 650 laukausta minuutissa. Paranneltu, hiukan raskaampi versio, tyyppimerkinnällä "AM-23", oli käytössä pommikoneiden tykkitorneissa. Se on toiminnaltaan samankaltainen, mutta painaa 43 kg ja pystyy huomattavasti suurempaan tulinopeuteen (1 200–1 300 laukausta minuutissa). Kiinan kansantasavalta valmistaa kopioita aseen molemmista versioista "Type 23-1" (NR-23) ja "Type 23-2" (AM-23) nimillä.
NR-23:a käytettiin hävittäjälentokoneissa, kuten MiG-15, Lavotškin La-15, MiG-17 ja joissain MiG-19 -malleissa. AM-23:a käytettiin Antonov An-12, Iljušin Il-28, Mjasištšev M-4, Tupolev Tu-14, Tupolev Tu-16, Tupolev Tu-22, Tupolev Tu-95/Tu-142 ja Tupolev Tu-98 -prototyypin tykkitorneissa.
Kun otetaan huomioon asetta käyttäneet maat ja lentokonemallit, niin se on luultavasti ollut kaikkein käytetyin lentokonetykki aikanaan. 1960-luvun puolivälissä tykki korvattiin Neuvostoliiton käytössä kaksiputkisella Grjazev-Šipunov GŠ-23L:llä. NR-23:n mekanismia kehitettiin valmistettaessa voimakkaampi 30 mm NR-30 -tykki, jota käytettiin MiG-19-koneessa ja joissakin MiG-21-malleissa.
Tätä tykkiä saatettiin käyttää myös Almaz-sarjan sotilasavaruusasemissa.
Chemistry

Chemistry () on japanilainen R&amp;B-yhtye, jonka muodostavat Yoshikuni Dōchin (, s. 17. marraskuuta 1978 Hiroshima) ja Kaname Kawabata (川畑要, s. 28. tammikuuta 1979 Tokio). Yhtye perustettiin vuonna 2001, kun Dōchin ja Kawabata voittivat "Asayan"-televisio-ohjelman kykyjenetsintäkilpailun. Chemistryn ensimmäinen single ”Pieces of a Dream” julkaistiin 7. maaliskuuta 2001; se nousi Oricon-listan kärkeen ja myi yli miljoona kopiota.
Yhtye on julkaissut kolmetoista albumia ja yli 30 singleä.
Gianluca Pagliuca

Gianluca Pagliuca (s. 18. joulukuuta 1966 Bologna) on italialainen jalkapallomaalivahti.
Ura.
Hän aloitti uransa vuonna 1984 Bologna FC -seurassa Serie B:ssä, mutta ei pelannut yhtään ottelua sen aikana vaan vietti suurimman osan ajastaan vielä joukkueen junioriseurassa.
Sampdoria.
Vuonna 1986 Pagliuca siirtyi Sampdoriaan jossa hän teki Serie A -debyyttinsä toukokuussa vuonna 1988 Pisaa vastaan.
Pagliuca pelasi Sampdoriassa aina kauteen 1993–1994, voittaen Italian mestaruuden, Cupvoittajien cupin, Italian supercupin sekä kolme Italian cupia. Vuonna 1992 Pagliuca oli Sampdorian kanssa pelaamassa Euroopan cupin finaalia Wembley Stadiumilla FC Barcelonaa vastaan, jolle he lopulta hävisivät jatkoajalla 1–0.
Inter.
Lopulta vuonna 1994 Internazionale osti Pagliucan viiden vuoden sopimuksella milanolaisseuraan, jossa menestystä ei tullut lukuun ottamatta UEFA Cupin voittoa vuonna 1998. Hän lukeutui kuitenkin tuolloin Serie A:n parhaimpiin maalivahteihin ja vuonna 1998 Pagliuca oli IFFHS laatiman listan mukaan vuoden 1998 maailman viidenneksi paras maalivahti. Tuolloin taakse jäivät muun muassa David Seaman, Angelo Peruzzi ja Oliver Kahn.
Bologna.
Kauden 1998–1999 jälkeen Pagliuca joutui vaihtamaan seuraa Internazionalen uuden päävalmentajan Marcello Lippin korvattua hänet Peruzzilla ja Pagliuca palasi takaisin Bologna FC:hen.
Ascoli.
Bolognan pudottua Serie B:hen kaudeksi 2005–2006 se ei kyennyt nousemaan Serie A:han, jolloin Pagliuca siirtyi kesäkuussa Serie A:han Ascoliin yhden vuoden sopimuksella. Sopimuksen päätyttyä Pagliuca jäi ilman seuraa, mutta on kävi neuvotteluja muun muassa Livornon kanssa. Tammikuussa 2008 hän ilmaisi halukkuuttaan vielä jatkaa uraansa mieluiten kuitenkin kotimaassaan. Hän ei kuitenkaan saanut solmittua mieluista sopimusta ja päätti pelaajauransa. Samaisessa haastattelussa Pagliuca ilmoitti olevansa kiinnostunut valmentamisesta.
17. syyskuuta 2006 Pagliuca pelasi 571. pelinsä Italian pääsarjassa ja nousi näin Dino Zoffin ohitse eniten Serie A:ssa pelejä pelanneeksi maalivahdiksi.
Maajoukkue.
Pagliuca pääsi Italian jalkapallomaajoukkueeseen varamaalivahdiksi vuoden 1990 Italian MM-kisoihin hyvien Serie A otteidensa ansiosta. Ensimmäinen maaottelu hänelle kuitenkin kirjattiin kesäkuussa vuonna 1991, kun Italia pelasi Neuvostoliittoa vastaan.
MM-kilpailut 1994.
Ensimmäiset MM-kisansa Pagliuca pelasi vuonna 1994 menestyksekkäästi pääsemällä aina finaaliin asti Brasiliaa vastaan, jolle Italia lopulta hävisi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Samoissa kisoissa hän teki historiaa saamalla ensimmäisenä maalivahtina punaisen kortin MM-kisoissa ottelussa Norjaa vastaan.
MM-kilpailut 1998.
Pagliuca pelasi viimeiset maajoukkuepelinsä Ranskan MM-kisoissa vuonna 1998 korvattuaan ykkösmaalivahti Angelo Peruzzin, joka loukkaantui juuri ennen kisoja. Yhteensä hän pelasi 39 maaottelua.
FK Dynamo Moskova

FK Dynamo Moskova () on moskovalainen jalkapalloseura.
Seuran omistaja Boris Rotenberg, yksi Venäjän rikkaimmista liikemiehistä, on pumpannut seuraan huikean summan rahaa. Hänen varoillaan seuraan on hankittu monia tunnettuja pelaajia muun muassa Costinha, Maniche, Seitaridis ja Derlei. Panostuksesta huolimatta Dynamon menestys on 2000-luvulla ollut hyvin vaatimatonta.
Seura on voittanut jalkapallossa Neuvostoliiton-mestaruuden vuosina 1936 (kevät), 1937, 1940, 1945, 1949, 1954, 1955, 1957, 1959, 1963 ja 1976 (kevät), yhteensä 11 kertaa. Uefa-cupissa kaudella 1971–1972 seura sijoittui toiseksi häviten loppuottelussa Rangersille. Maalivahtilegenda Lev Jašin pelasi koko seurajoukkueuransa Dynamon riveissä.
Ben

Ben on yleismaailmallinen miehen etunimi. Se on lyhentymä nimestä Benjamin.
Suomessa nimi Ben oli vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 346 miehelle ja alle 15 naiselle. Benin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 20. joulukuuta, jolloin on myös Benjaminin nimipäivä.
Kalifornian yliopisto

Kalifornian yliopisto (, lyhenne UC) on julkinen yliopistojärjestelmä Kaliforniassa. Kalifornian yliopistossa on yhteensä yli 209 000 opiskelijaa ja yli 1,4 miljoonaa alumnijäsentä. Yliopisto hallinnoi vuonna 2011–2012 yli kymmenen miljardin dollarin lahjoitusvaroja. Vuonna 2012 se sai uusia lahjoituksia 405 miljoonaa dollaria.
Yleistä.
Kalifornian yliopisto on perustettu Oaklandissa vuonna 1868. Aluksi yliopistolla oli kymmenen opettajaa ja opiskelijoita 38. Nykyisin yliopistoon kuuluu kymmenen kampusyliopistoa, viisi lääketieteellistä tiedekuntaa ja sairaalaa, kolme oikeustieteellistä tiedekuntaa sekä maatalouteen ja luonnonvaroihin keskittynyt kansallinen yksikkö. Yliopistosta käsin hallinnoidaan myös kolmea kansallista laboratoriota.
Kalifornian yliopiston hallinnollinen keskus sijaitsee yhä Oaklandissa Berkeleyn lähistöllä. Yliopiston tunnuslause on latinankielinen "Fiat lux" eli 'tulkoon valkeus'.
Anthony Raftery

Anthony Raftery, Antoine Ó Raifteiri, Antaine Raiftearaí eli Antaine Ó Reachtubhra (n. 1784 – lokakuu–joulukuu 1835) oli irlantilainen iirinkielinen kansanrunoilija.
Raftery syntyi Cill Liadáinissa (engl. Killedan) Mayon kreivikunnassa ja sairastui lapsena isorokkoon, johon kuoli perheen yhdeksästä lapsesta kahdeksan ja Anthony sokeutui. Hän hankki elannon kerjäämällä ruokaa laulamalla, mutta sokeana hän eli elämänsä suuressa köyhyydessä ja kurjuudessa Mayon ja Galwayn kreivikuntia kierrellen. Hänellä oli jonkin aikaa vaimo tai tyttöystävä nimeltä Siobhán, jonka kanssa hän sai pojan ja tyttären. Pojasta tuli viulunsoittaja sirkukseen. 
Raftery kuoli vuonna 1834. Vanhoilla päivillään hän ehti kuulla Daniel O'Connellin kampanjasta irlantilaisten katolisten oikeuksien puolesta, ja hän sanoitti O'Connellin kannattajille taistelulauluja. Kun irlantilainen älymystö vuonna 1900 heräsi arvostamaan maansa vanhaa kulttuuria, Rafteryn oletetulle haudalle pystytettiin Augusta Gregoryn aloitteesta muistomerkki.
Rafteryn runoja ja lauluja on säilynyt viitisenkymmentä. Iirinkieliset yhtyeet esittävät niitä Irlannissa edelleen. Tunnetuimpia ovat "Eanach Dhúin", valituslaulu nuorten hengen vaatineen veneonnettomuuden johdosta, ja "Na Buachaillí Bána", jonka Raftery kirjoitti taistelulauluksi maaseudulla vaikuttaneelle niin sanottujen Valkoisten poikien (engl. Whiteboys, iiriksi "Buachaillí Bána") katoliselle salaseuralle. Huomattava osa Rafteryn runoista on kuitenkin sidoksissa aikansa politiikkaan eikä uuvuttavan protestantti- ja englantilaisvastaisuutensa vuoksi oikein sovellu nykyaikana esitettäväksi.
Kauppakeskus Kluuvi

Kauppakeskus Kluuvi on kauppakeskus Helsingin ydinkeskustassa Kluuvin kaupunginosassa Aleksanterinkadulla. Kauppakeskus avattiin alun perin 15. maaliskuuta 1989. Vanhan Kluuvin on suunnitellut arkkitehtitoimisto Castrén-Jauhiainen-Nuuttila Oy. Kauppakeskus muodostuu eri ikäisistä kiinteistöistä, vanhimmat osat ovat peräisin 1800-luvulta. Kauppakeskuksen tiloja ja konseptia uudistettiin vuonna 2011.
Kauppakeskus käsittää Aasi-korttelin länsiosan. Se muodostuu viidestä rakennuksesta (Aleksanterinkatu 7b, Aleksanterinkatu 9, Kluuvikatu 5, Kluuvikatu 7 ja Yliopistonkatu 6), jotka on yhdistetty toisiinsa korttelin keskelle rakennetulla valopihalla. Rakennuksista Aleksanterinkatu 9 on entinen Elannon tavaratalo (Veikko Leistén 1952), jonka graniittista julkisivua koristaa Aimo Tukiaisen veistämä, työläisperhettä esittävä reliefi. Kluuvikatu 5 ja Yliopistonkatu 6 ovat vanhoja asuin- ja liikerakennuksia 1800-luvulta, ja niistä on säilytetty ainoastaan julkisivut. Aleksanterinkatu 7b ja Kluuvikatu 7 ovat Castren-Jauhiainen-Nuuttilan suunnittelemia, korttelia täydentäviä uudisrakennuksia. 
Kauppakeskus avautui remontin jälkeen 14. lokakuuta 2011 uudistettuna. Uudistetun Kluuvin suunnittelijoina toimivat Trium Arkkitehdit Oy ja Arkkitehtitoimisto Kari Hyvärinen Oy. Uuteen valikoimaan kuuluivat muun muassa vaatekaupat Brothers, Carlings, Filippa K, Fred Perry, Gina &amp; Lucy, G-Star RAW, Ivana Helsinki, Superdry, Tiger of Sweden ja 2or+ by YAT, Apple-jälleenmyyjä Tector, lautailuliike Volcom, kosmetiikkamyymälät Body Shop ja Inglot, McDonald’s, kahvilat Belge ja Robert’s Coffee sekä kauneusklinikka Ainola. Vuonna 2023 moni näistä ei enää toimi Kluuvissa, vaan liikkeitä ovat urheiluliike XXL, vaateliike Maranello, kenkäkauppa Skechers, kukkakauppa Kluuvin Kukka, kampaamo Kluuvin liiteri ja parturiliike M Room sekä ravintoloita ja kahviloita Belge, Espresso House, Fratello, Hanko Sushi, Joe &amp; The Juice, Meillä Safars, More Tea, Olivia Kluuvi, Oppa Korean BBQ, Paulig Kulma, Speakeasy, Subway, The Other One, Vibami ja Wok and Noodle. Pääkaupunkiseudun verotoimisto muutti Kluuvista Hämeentielle vuonna 2021.
Taifuuni Nabi

Taifuuni Nabi oli trooppinen hirmumyrsky, joka riehui läntisellä Tyynellämerellä syyskuussa 2005. Nabi on korean kielen "perhosta" tarkoittava sana.
Se muodostui trooppisesta matalapaineesta Saipanin itäpuoliselle alueelle 29. elokuuta 2005 kello 06.00 UTC. 30. elokuuta Nabi saavutti taifuunin voimakkuuden, ja ohitti se Saipanin ja Guamin 31. elokuuta.
Japanin rannikolla Nabi aiheutti ainakin 21 ihmisen kuoleman. Maanvyöryt surmasivat useita ihmisiä Kyūshūn saarella, ja sadattuhannet jäivät ilman sähköjä. Japani evakuoi 10 000 ihmistä eteläisiltä saariltaan.
Nabin vaikutukset tunnettiin myös Etelä-Koreassa. Busanissa satoi 152 mm, ja myrkytuulet repivät puita juuriltaan. Vietnamilainen rahtialus ajoi karille Pohangin satamassa.
Constantius III

Flavius Constantius tai Constantius III (kuoli 2. syyskuuta 421) oli Länsi-Rooman keisari vuonna 421. 
Stilichon kuoleman jälkeen Constantiuksesta tuli keisari Honoriuksen "magister militum", valtakunnan korkein sotilaskomentaja. Kukistettuaan usurpaattori Constantinus III:n Galliassa vuonna 411 hänelle annettiin patriisin arvo. Hän löi gootit vuonna 412. Honorius antoi hänelle vaimoksi siskopuolensa Galla Placidian vuonna 417 ja 8. helmikuuta 421 hän teki Constantiuksesta kanssahallitsijansa. Konstantius kuoli kuitenkin jo samana vuonna.
Constantius ja Galla Placida saivat kaksi lasta, tulevan keisarin Valentinianus III:n ja tyttären Justa Grata Honorian.
Nedrick Young

Nedrick Young (23. maaliskuuta 1914 Philadelphia – 16. syyskuuta 1968 Hollywood) oli yhdysvaltalainen elokuva-alan monitoimimies, joka kunnostautui niin näyttelijänä kuin käsikirjoittajanakin. Hän käsikirjoitti muun muassa elokuvan "Jailhouse Rock" (1957), jonka pääosia esittivät Elvis Presley ja Judy Tyler.
Young joutui vuonna 1953 Hollywoodin mustalle listalistalle koska kieltäytyi todistamasta komitealle joka tutki kommunisteiksi tai kommunistisympatioista epäiltyjä henkilöitä. Listalle saattoi joutua myös sellaisia henkilöitä joilla oli kommunisti tuttavia tai kannattivat liberaaleja aatteita. Työnsaanti vaikeutui henkilöillä jotka olivat joutuneet listalle, ja sen vuoksi Young käytti sen takia muun muassa nimiä Nathan E. Douglas, Nathan Douglas ja Ned Young. Listalle joutuneille ei myöskään myönnetty vuodesta 1957 lähtien Oscar-palkintoja koska Yhdysvaltain elokuva-akatemia muutti sääntöjä niin ettei kommunistipuolueen jäsenille tai todistamisesta kieltäytyneille myönnetä palkintoa. Sen vuoksi käsikirjoittajat alkoivat kirjoittaa salanimillä ja siitä seurasi ongelmia kun he saivat Oscar-palkintoja salanimillä ja selittäminen tuli vaikeaksi. Vuonna 1959 oli tiedossa että palkinto elokuvasta "Kahle" oli tulossa käsikirjoittaja Nathan E. Douglasille ja sen toiselle käsikirjoittalle niin elokuva-akatemia kumosi säännön.
Nathan Douglas

Nathan Douglas (s. 4. joulukuuta 1982) on brittiläinen kolmiloikkaaja.
Hän osallistui vuonna 2004 Ateenan olympialaisiin, mutta jäi karsintaan. Seuraavana vuonna hän oli neljäs Madridin sisäratojen EM-kisoissa, mutta karsiutui Helsingin MM-kisoissa. Vuonna 2006 hän sijoittui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa seitsemänneksi ja voitti hopeaa Göteborgin EM-kisoissa tuloksella 17,21 m. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen hopeaa Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 17,47 m. Vuonna 2008 hän osallistui Pekingin olympialaisiin, mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli kymmenes. Kansainyhteisön kisoissa hän sijoittui neljänneksi 2010 ja 11:nneksi 2014. Hän karsiutui loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Hän sijoittui 2018 Kansainyhteisön kisoissa viidenneksi ja Berliinin EM-kilpailuissa kuudenneksi. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi.
Hänen ennätyksensä on 10. heinäkuuta 2005 Manchesterissa hypätty 17,64 m. Sisäradoilla hän on hypännyt 17,47 m, 3. maaliskuuta 2007 Birminghamissa.
Pandro S. Berman

Pandro Samuel Berman (28. maaliskuuta 1905 Pittsburgh, Pennsylvania – 13. heinäkuuta 1996 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja -leikkaaja.
Hän tuotti muun muassa elokuvan "Jailhouse Rock" (1957).