tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Portugalinkielinen Wikipedia

Portugalinkielinen Wikipedia on Wikipedian portugalinkielinen versio. Portugalinkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään 15. suurin. Se perustettiin kesäkuussa 2001.
Historia.
Toukokuussa 2004 portugalinkielinen Wikipedia oli Wikipedian 17. suurin versio. Vuoden 2004 lopulla kasvu kiihtyi. 50 000 artikkelin raja rikottiin 21. toukokuuta 2005 ja 100 000 raja 26. tammikuuta 2006.
Portugalinkielisessä Wikipediassa voi esiintyä pientä kirjoitusasun muuntelua, koska euroopan- ja brasilianportugalissa on pieniä eroja sanastossa ja sanojen käytössä. Vuonna 2005 ehdotus brasilianportugalinkielisen version perustamisesta hylättiin Wikimedian äänestyksessä.
Lokakuussa 2020 portugalinkielinen Wikipedia esti kaikkien sisäänkirjautumattomien käyttäjien muokkaukset 4. syyskuuta – 4. lokakuuta 2020 suoritetun yhteisöäänestyksen perusteella.
Italiankielinen Wikipedia

Italiankielinen Wikipedia on Wikipedian italiankielinen versio. Italiankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on tällä hetkellä artikkelimäärältään yhdeksänneksi suurin. Se perustettiin 11. toukokuuta 2001.
Historia.
Italiankielinen Wikipedia aloitettiin tammikuussa 2002. 100 000 artikkelin raja ylittyi 9. syyskuuta 2005. Verrattain nopeaan kasvuun on vaikuttanut muun muassa botti, joka vuonna 2005 loi artikkelit yli 8 000 Espanjan kunnasta projektissa nimeltään "Comuni spagnoli", sekä yli 35 000 artikkelia Ranskan kunnista luonut botti. Parhaimmillaan italiankielinen Wikipedia on ollut viidenneksi suurin. Artikkelimäärä ylitti 200 000 rajan 28. syyskuuta 2006.
4. lokakuuta 2011 kaikki italiankielisen Wikipedian artikkelit piilotettiin ja korvattiin tekstillä, joka kertoi syyn miksi sivu on tyhjennetty. Sivut tyhjennettiin protestiksi Italian edustajainhuoneen käsittelyssä olleelle lakiesitykselle. Lakiesityksen mukaan henkilö, joka tuntisi itsensä loukatuksi verkkosivulla, voisi ilmoittaa sivulle, jolloin loukkaava sisältö olisi korjattava sivulle ilman arviointia 48 tunnin kuluessa. Protesti lopetettiin 6. lokakuuta ja artikkelit palautettiin ennalleen.
22. tammikuuta 2013 italiankieliseen Wikipediaan luotiin miljoonas artikkeli.
Keanu Reeves

Keanu Charles Reeves (s. 2. syyskuuta 1964 Beirut, Libanon) on kanadalainen näyttelijä, tuottaja ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Speed – Kuoleman kyydissä" (1994), "Paholaisen asianajaja" (1997), "Constantine" (2005), sekä "Matrix"- ja "John Wick"-elokuvasarjoissa.
Yksityiselämä.
Hänen äitinsä, Patricia, on syntyjään britti ja isä Samuel havaijilais-kiinalainen. Vanhemmat erosivat Keanun ollessa kaksivuotias, ja isä asuu Havaijilla. Nimi Keanu tarkoittaa 'tuuli'.
Isä Samuel Reeves katkaisi yhteyden lapsiinsa Keanuun ja Kimiin teini-iässä, ja hänet on tuomittu myöhemmin huumeiden salakuljetuksesta. Reevesillä on ollut useita isäpuolia. Hänellä on yksi täyssisar (Kim) ja yksi paljon nuorempi sisarpuoli (Karina). Reevesin sisar Kim on sairastanut pitkään leukemiaa. Keanu on ollut sisarensa tukena tämän vaikean sairauden ajan.
Reeves sai lapsuudessaan Kanadan kansalaisuuden hakemuksella ja isänsä kautta hän on Yhdysvaltain kansalainen. Reevesin on myös mahdollista saada Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus äitinsä kautta. 
Reevesin naisystävä Jennifer Syme synnytti joulukuussa 1999 kuolleen tyttären. Syme kuoli runsas vuosi parin eroamisen jälkeen auto-onnettomuudessa. 
Reeves on soittanut bassoa Dogstar- ja Becky-yhtyeissä. Hän jätti väliin "Speed 2 – vaara iskee vesillä" -elokuvan yhtyeen kiertueen vuoksi. Reevesin on väitetty olevan kiinnostunut buddhalaisuudesta. Näyttelijä on harrastanut nuorena jääkiekkoa ja omistaa useita moottoripyöriä, joita lahjoitti myös Matrix-elokuvien sijaisnäyttelijöille. Samalla hän palkitsi myös erikoistehoste- ja pukusuunnittelijoita. Hänen tiedetään myös loukkaantuneen moottoripyöräonnettomuuksissa.
Näyttelijänura.
Reeves oli arvostettu nuorena näyttelijänä ja teki elokuvia (muun muassa "River’s Edge"), jotka herättivät kiinnostusta taitavissa ohjaajissa. Hänen näyttelijänkykynsä eivät kuitenkaan kehittyneet odotetulla tavalla ja hän jumiutui pitkäksi aikaa nuorisoelokuviin. Reeves on usein mielletty kauniiksi pojaksi, jonka näyttelijänlahjat ovat kyseenalaiset.
Hollywoodin massaelokuvien rinnalla hän on kuitenkin esiintynyt lukuisissa pienemmissä ja kunnianhimoisemmissa tuotannoissa. Monesti Reevesin kvaliteettina on määritelty hänen viattomuutensa, joka on sopinut hänen parhaisiin elokuviinsa (muun muassa "Matrix"). Reeves on työskennellyt useiden arvostettujen ohjaajien kanssa kuten Bernardo Bertolucci ("Pikku Buddha"), Gus Van Sant ("Matkalla Idahoon", "Even Cowgirls Get the Blues" ja "Last Days"), Stephen Frears ("Valheet ja viettelijät") ja Francis Ford Coppola ("Bram Stokerin Dracula"). Reevesillä on myös erikoinen suhde William Shakespeareen, sillä hän on esiintynyt useammassa siitä innoituksensa saaneessa elokuvassa (muun muassa "Matkalla Idahoon", "Paljon melua tyhjästä"). Hän on myös esiintynyt Hamletin roolissa Manitoba Teather Centerissä, Kanadassa.
Reeves tekee mielellään omat stunttinsa ja on saanut stunteistaan palkintojakin. Hän ei ole saanut mitään merkittävämpiä palkintoja, mutta hän on saanut tähden kuuluisalle Hollywood Walk of Famelle.
Perunkirjoitus

Perunkirjoitus on toimitus, jossa selvitetään kuolinpesän tila eli luetteloidaan vainajan omaisuus ja velat.
Perunkirjoituksen järjestäminen.
Perunkirjoitus on järjestettävä kolmen kuukauden kuluessa kuolemasta (ellei verotoimisto myönnä hakemuksesta jatkoaikaa). Perunkirjoituksen ja perukirjan voivat omaiset laatia itsenäisesti tai yhdessä ulkopuolisen asiantuntijan kanssa. Ulkopuolisen asiantuntijan rooli perunkirjoituksessa on prosessissa neuvominen ja lomakkeiden täyttäminen omaisten puolesta. Perintökaaren säännösten lisäksi perunkirjoitusta tehtäessä tulee ottaa huomioon avioliittolaki.
Perunkirjoitustilaisuuteen on lain mukaan kutsuttava kaikki pesän osakkaat. Perunkirjoituksen toimittaa kaksi uskottua miestä, joiden tehtävänä on omaisuuden luettelointi ja varojen arvottaminen niiden kuolinhetken käypään arvoon. Henkilön, joka ilmoittaa pesän varat ja velat uskotuille miehille, on perukirjaan tehtävä valaehtoinen vakuutus siitä, että annetut tiedot ovat oikeita. Perunkirjoituksen toimituttamisen laiminlyönti voi ääritapauksessa aiheuttaa osakkaille henkilökohtaisen velkavastuun vainajan veloista. Perunkirjoituksessa laaditaan perukirja, jolla on kolme pääasiallista tehtävää:
Perukirja on toimitettava kuukauden kuluessa perunkirjoituksesta sen paikkakunnan verovirastolle, jolla kuollut henkilö on ollut kirjoilla, tai sähköisesti OmaVero-palveluun. Omaisuus, joka on jäänyt velkojen maksamisen jälkeen, jaetaan perillisten kesken perinnönjaossa, ja siitä on maksettava perintövero, jonka suuruus riippuu sukulaisuussuhteesta sekä jääneen omaisuuden koosta. Jos perunkirjoituksen toimittamisen jälkeen löytyy uutta omaisuutta tai velkoja, on toimitettava täydennysperunkirjoitus.
Englanninkielinen Wikipedia

Englanninkielinen Wikipedia on Wikipedian englanninkielinen versio. Englanninkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia. Se aloitettiin 15. tammikuuta 2001, joten se oli Wikipedian ensimmäinen versio. Englanninkielinen Wikipedia on aina ollut artikkelimäärältään Wikipedian suurin. Marraskuussa 2022 sen artikkelien osuus Wikipedian kaikista artikkeleista oli 11,0 prosenttia.
Englanninkielisessä Wikipediassa esimerkiksi Yhdysvaltoihin liittyvät artikkelit pyritään kirjoittamaan amerikanenglannilla, Australiaan liittyvät artikkelit australianenglannilla ja niin edelleen.
Historia.
Kesäkuusssa 2007 englanninkielisessä Wikipediassa oli 24,0 prosenttia kaikista artikkeleista kaikissa Wikipedioissa. Osuus oli 17,7 prosenttia heinäkuussa 2012 ja 12,9 prosenttia kesäkuussa 2016. Osuus on laskenut vuodesta 2003 lähtien.
Miljoonan artikkelin raja ylittyi maaliskuussa 2006. Miljoonas artikkeli oli Jordanhillin rautatieasemasta kertonut ”Jordanhill railway station”, joka luotiin 1. maaliskuuta 2006. Syyskuussa 2007 englanninkielisessä Wikipediassa oli yli kaksi miljoonaa artikkelia, ja Wikipedian täyttäessä 10 vuotta tammikuussa 2011 artikkeleita oli yli 3,5 miljoonaa. Englanninkielinen Wikipedia ylitti neljän miljoonan artikkelin rajan 13. heinäkuuta 2012 ja viiden miljoonan artikkelin rajan 1. marraskuuta 2015. Kuuden miljoonan artikkelin raja ylitettiin 23. tammikuuta 2020. 13. tammikuuta 2021 englanninkieliseen Wikipediaan oli tehty yhteensä yli miljardi muokkausta.
Englanninkielisen Wikipedian kaikkien artikkeleiden yhteenlaskettu koko pakattuna oli 6,2 gigatavua lokakuussa 2010. Elokuussa 2020 koko oli 18,6 gigatavua.
Kiistat.
Valtavirran lehdistössä on raportoitu englanninkielisessä Wikipediassa olleista erilaisista uhkaamis- ja nettikiusaamistapauksista. Vuonna 2008 Glen A. Wilson High School oli uhkausviestin kohteena, ja vuonna 2006 pidätettiin 12-vuotias poika tämän kohdistettua uhkauksen Wikipediassa Niles West High Schoolia kohtaan.
Oxfordin yliopiston vuonna 2013 julkaiseman tutkimuksen johtopäätöksen mukaan englanninkielisen Wikipedian kiistellyimmillä artikkeleilla on taipumusta olla laajemman mittakaavan aiheista, kun taas muun kielisten Wikipedioiden kiistellyimmät artikkelit vaikuttavat olevan alueellisista aiheista. Tutkimuksessa havaittiin, että seuraavat englanninkielisen Wikipedian artikkelit olivat kiistellyimpiä: George W. Bush, anarkismi, Muhammed, , ilmaston lämpeneminen, ympärileikkaus, Yhdysvallat, Jeesus, rotu ja älykkyys sekä kristinusko.
Wikipedian sisäiset julkaisut.
Wikipedian yhteisön tuottamia uutisjulkaisuja on muun muassa "The Signpost", jota on julkaistu englanninkielisessä Wikipediassa tammikuusta 2005 lähtien. Muita tämänhetkisiä tai menneitä yhteisön avulla tuotettuja julkaisuja ovat muun muassa ”Wikiworld”-sarjakuva, "Wikipedia Weekly" -podcast sekä eri Wikiprojektien uutistiedotteet.
Ruotsinkielinen Wikipedia

Ruotsinkielinen Wikipedia on Wikipedian ruotsinkielinen versio. Ruotsinkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia, ja se on artikkelimäärältään neljänneksi suurin. Suuri artikkelimäärä perustuu pitkälti bottien luomiin artikkeleihin. Kaikista artikkeleista 68 prosenttia oli bottien luomia 1. joulukuuta 2022. Ruotsinkielinen Wikipedia oli Wikipedian seitsemäs versio, joka aloitettiin samaan aikaan espanjankielisen Wikipedian kanssa toukokuussa 2001.
Ruotsinkielinen Wikipedia ylitti miljoonan artikkelin rajan 15. kesäkuuta 2013, kahden miljoonan artikkelin rajan 6. syyskuuta 2015 ja kolmen miljoonan artikkelin rajan 27. huhtikuuta 2016. Suurimmillaan artikkelimäärä oli 10. joulukuuta 2017, jolloin artikkeleita oli 3 790 844. Vuoden 2017 jälkeen artikkelien määrä on laskenut muun muassa kaksoiskappaleiden ja epämerkittävien artikkelien poistamisen seurauksena. Kolmen miljoonan artikkelin raja alittui 31. heinäkuuta 2021.
Ruotsinkielisen Wikipedian artikkelisyvyys on muihin Wikipedioihin verrattuna suhteellisen matala. 1. joulukuuta 2022 ruotsinkielisen Wikipedian syvyys oli 16,48, ja se oli sijalla 100.
Artikkelimäärä.
Seuraava taulukko kuvaa ruotsinkielisen Wikipedian artikkelimäärää:
Puolankielinen Wikipedia

Puolankielinen Wikipedia on Wikipedian puolankielinen versio. Puolankielisessä Wikipediassa oli heinäkuun 2024 alussa 1 621 782 artikkelia ja se on artikkelimäärältään 11. suurin Wikipedian kieliversio. Se perustettiin syyskuussa 2001.
Puolankielisen Wikipedian artikkelisyvyys, eli yhtä artikkelia kohden tehtyjen muokkausten määrä, on muihin suuriin Wikipedioihin verrattuna huomattavan matala.
Esperantonkielinen Wikipedia

Esperantonkielinen Wikipedia ("Vikipedio") on Wikipedian esperantonkielinen versio. Se aloitettiin marraskuussa 2001, samaan aikaan afrikaansinkielisen Wikipedian kanssa. Esperantonkielinen Wikipedia oli aikajärjestyksessä Wikipedian yhdestoista versio. Heinäkuussa 2012 esperantonkielisessä Wikipediassa oli yli 167 500 artikkelia, tuolloin se oli artikkelimäärältään Wikipedian 27. suurin versio. Nykyään artikkeleita on noin . Esperantonkielinen Wikipedia on artikkelimäärältään suurin keinotekoisten kielten kieliversio. Sen näkökulmaa leimaa jossakin määrin sen kieli, esimerkiksi paikkakunta-artikkeleissa on mainintoja esperanton harrastuksesta paikkakunnalla ja joissakin tapa- ja ilmiöartikkeleissa mainintoja näiden tapojen ja ilmiöiden esiintymisestä esperantistien keskuudessa.
Mjölner

Mjölner (myös Mjölnir, Mjöllnir, Mjollner, Mjǫlnir, Mjølnir, tai Mjølner) on ukkosenjumala Thorin vasara skandinaavisessa mytologiassa. Skandinaavien kansantarustossa on ollut muitakin nimityksiä vasaralle ja myös ukkosenjumalalle. 
Mjölner on jumalien pelätyin ase, jolla tapetaan aasajumalten yliherruuden vastustajia, kuten jättiläisiä. Mjölnerillä saattoi lyödä tai sen saattoi heittää. Joissain tarinoissa Thorin Mjölner osui aina ja palasi heittäjänsä käteen. Toisten taruversioiden mukaan Mjölner oli erillinen ukkosenjumala. Monet uskoivat, että Thor aiheutti ukkosen, ja että salamanisku tuli Thorin vasarasta tai oli jopa itse vasara. 
Kertomukset vasaran alkuperästä vaihtelevat. Eddan jumaltaruissa sen tekivät kääpiöveljekset Brokkur ja Eitri. Loki oli haastanut kääpiöt tekemään kolme yhtä hienoa esinettä kuin kaksi edellistä kääpiötä olivat tehneet. Jos he voittaisivat, he saisivat Lokin pään. Brokkur pumppasi palkeita ja Eitri sanoi, ettei tämä saisi lopettaa ennen kuin hän palaa. Tuli hyttynen ja puri Brokkuria rystyseen. Kääpiö ei ollut millänsäkään, Eitri palasi ja näin ensimmäinen esine oli valmis. Sama toistui, mutta tällä kertaa hyttynen puri Brokkuria kurkkuun. Brokkur ei ollut millänsäkään. Eitri palasi ja toinen esine oli valmis. Kolmannen kerran Brokkur jäi taas pumppaamaan palkeita, ja hyttynen palasi. Tällä kertaa se puri häntä silmäluomiin niin, että veri virtasi silmiin, eikä Brokkur voinut nähdä mitään. Silloin hän irrotti kätensä palkeista, jotka painuivat heti kasaan. Eitri palasi ja sanoi, että läheltä piti, ettei työ tuhoutunut. Hän nosti ahjosta esineen, ja se oli vasara.
Toisten mukaan se putosi taivaalta kuin meteoriitti. On arveltu, että uskomus ukkosenjumalan vasarasta saattaisi palautua jo kantaindoeurooppalaiseen kauteen. Muun muassa indoeurooppalaiseksi oletetun vasarakirveskulttuurin kirveitä on arveltu ukkosenjumalaan liittyviksi kulttiesineiksi.
Skandinaviassa kannettiin viikinkiaikana yleisesti vasaraa esittäviä riipuksia, jotka luultavasti symboloivat Mjölneriä.
Nimi.
Muinaisnorjaksi "Mjǫllnir" [ˈmjɔlːnir] (myöhemmin [ˈmjœlːnir]) esiintyy usein muodossa "miollnir" in muinaisislantilaisissa varhaisissa kirjoituksissa 13. ja 14. vuosisadoilta. 
Nykyislanninkielinen kirjoitusasu on "Mjölnir", norjaksi ja tanskaksi "Mjølner", ruotsiksi "Mjölner".
Nimi juontuu kantagermaanisesta muodosta "*meldunjaz", kantasanasta "malaną" – "hioa" ("melwą", muinaisislannin kielen "meldr, mjǫll, mjǫl" "ateria, jauho"), joka on tulkittavissa "jauhaja; murskaaja".
Muinaisnorjankielisissä teksteissä Mjölneriin viitataan nimellä "hamarr" – "vasara", joka muinaisnorjassa ja muutamissa nykynorjan murteissa voi yhtä hyvin tarkoittaa vasaraa kuin kiveä tai kalliota, mikä lopulta juontuu indoeurooppalaisesta sanasta kivelle tai kivityökalulle, "h₂éḱmō"; se on sukulaissana sanskriitin sanalle "aśman", joka tarkoittaa kiveä, kivityökalua, vasaraa sekä salamaa.
Kasvojensiirto

Kasvojensiirto tai kasvosiirrännäinen on kirurginen leikkaus, jossa henkilön kasvot korvataan kuolleelta luovuttajalta siirrettävillä kasvoilla. Ensimmäinen osittainen kasvojensiirto tehtiin marraskuussa 2005 Isabella Dinoirelle. Ensimmäinen täydellinen kasvojensiirto tehtiin maaliskuussa 2010.
Laaja vamma kasvojen pehmytkudoksille, esimerkiksi palovamman tai eläimen pureman seurauksena, saattaa olla vaikea korjata rekonstruktiivisilla leikkauksilla. Osassa tällaisista tapauksista kasvojensiirto on mahdollinen hoitokeino. Kasvojensiirron jälkeen potilaan on käytettävä hyljinnänestolääkitystä, koska muuten elimistön immuunipuolustus hyökkää toiselta henkilöltä siirrettyä kudosta vastaan.
Kasvojensiirtoleikkauksia.
Ranskalaiset kirurgit tekivät maailman ensimmäisen osittaisen kasvojensiirron marraskuussa 2005. Leikkauksessa siirrettiin aivokuolleen naisen kasvojen keski- ja alaosa ranskalaiselle 38-vuotiaalle Isabelle Dinoirelle, jonka nenä, huulet, leuka ja posket olivat hänen oman koiransa puremien seurauksena vaikeasti vaurioituneet. Hän kuoli syyskuussa 2016 sairastuttuaan kahteen eri syöpään. Syövät johtuivat hänen kasvojensiirron yhteydessä saamastaan immuunilääkityksestä. Joulukuussa 2008 Clevelandin klinikalla Yhdysvalloissa tehtiin maailman ensimmäinen subtotaali kasvojensiirto. Leikkausryhmän johtaja, Puolassa koulutettu kirurgi Maria Siemionow, on aiemmin toiminut lääkärinä Helsingin HUSissa erikoisalanaan ortopedia ja käsikirurgia.
Barcelonalainen Vall d'Hebronin yliopistollinen sairaala teki maaliskuussa 2010 ensimmäisen täydellisen kasvojensiirron itseään päähän ampuneelle miehelle, joka oli menettänyt suuren osan kasvoistaan. Potilas ei ollut kyennyt hengittämään, puhumaan tai syömään ilman apuvälineitä. Vanhoista kasvoista jäivät jäljelle vain silmät ja kieli, ja mies sai uudet kasvolihakset, ihon, nenän, huulet, leuan, hampaat, kitalaen ja poskiluut.
Yhdysvalloissa Bostonissa tehtiin maan ensimmäinen, täydellinen kasvojensiirto-operaatio, kun amerikkalainen Dallas Wiens sai uudet kasvot maaliskuussa 2011 tuntemattomalta luovuttajalta. Yhdysvaltain armeija kustansi koko operaation, koska he halusivat saada lisätietoa loukkaantuneiden sotilaiden hoitamiseen.
Kasvojensiirtoleikkauksia on tehty syyskuuhun 2016 mennessä noin 40. Potilaista 6 on kuollut leikkauksen jälkeen.
Pussisaukko

Pussisaukko ("Chironectes minimus") on ainoa pussieläin, joka elää enimmäkseen vedessä. Se on myös pussirottiin kuuluvan Chironectes-suvun ainoa laji. Pussisaukko elää makeavetisissä järvissä ja virroissa Meksikossa ja Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Nimet ja luokittelu.
Paikallisten nimitys pussisaukolle on yapok eli japok, joka tulee ilmeisesti Ranskan Guyanassa sijaitsevasta Oyapok-joesta.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajille uutta suomenkielistä nimeä "kalastajaopossumi".
Pussisaukko jaetaan neljään alalajiin:
Fyysiset ominaisuudet.
Pussisaukko on varsin pienikokoinen pussieläin; 25–32,5 cm:n pituinen, hännän kanssa 36–40 cm:n pituinen. Turkki on vaaleanharmaa ja siinä on mustia laikkuja. Kuono, silmänalueet ja päälaki ovat kokonaan mustat. Lisäksi vaalea laikku kulkee otsalta korviin asti. Pussisaukon korvat ovat pyöreät ja paljaat karvoituksesta. Eläimen silmien yläpuolella on tuntoherkkää karvoitusta, ja lisäksi sillä on herkät ja pitkät viikset. Hännän karvoitus on mustaa ja päästä keltaista tai valkoista. Pussisaukon takajalat ovat räpylämäiset, mutta etujalat eivät. Etujalkoja saukko käyttää tunnusteluun ja saaliin kiinniottamiseen ja ui hännällään ja takajaloillaan.
Erikoistuminen veteen.
Pussisaukolla on muutamia erityispiirteitä johtuen sen sopeutumisesta veteen. Pussisaukon turkki on lyhyt, tuuhea ja vettähylkivä. Takajalat ovat räpylämäiset, mikä mahdollistaa nopean ja helpon uinnin. Takajalat ovat lisäksi symmetriset mikä takaa tasaisen uintivoiman. Pitkällä hännällä pussisaukko ohjaa uintiaan ja antaa lisävoimaa uintiin. Istukkanisäkkäisiin kuuluvia saukkoja muistuttava pussisaukko on esimerkki konvergentistä evoluutiosta.
Vedessä elävänä pussieläimenä pussisaukon pussi on kehittynyt voimakalihaksiseksi ja lisäksi se aukeaa peräpäästä. Pussi on vesitiivis ja mahdollistaa naaraan sukeltamisen myös pennun ollessa pussissa. Myös uroksella on pussi, johon se asettaa sukuelimensä ennen uimista.
Lisääntyminen.
Pussisaukot parittelevat joulukuussa, ja 1–5 pentua syntyvät pesään kahden viikon kuluttua. 22 päivän kuluttua jälkikasvulle kasvaa turkkia ja 40 päivän iässä silmät aukeavat, ja niiden ruumiit pullottavat hieman pussista esiin. 48 päivän ikäisinä pennut irrottavat nisästä, mutta juovat edelleen maitoa nisistä ja nukkuvat emon kanssa.
Ravinto.
Pussisaukon ravintoa ovat kalat, sammakot, äyriäiset ja muut vesieläimet.
Japaninkielinen Wikipedia

Japaninkielinen Wikipedia () on Wikipedian japaninkielinen versio. Japaninkielisessä Wikipediassa on noin artikkelia ja se on artikkelimäärältään kolmanneksitoista suurin. Se perustettiin syyskuussa 2002.
Historia.
Aluksi kaikki japaninkielisen Wikipedian artikkelit kirjoitettiin latinalaisilla aakkosilla. Japanilaisia kirjaimia alettiin käyttää vasta myöhemmin. 31. tammikuuta 2003 japanilainen online-lehti Wired News Japanese edition kertoi Wikipediasta ja se oli ensimmäinen kerta, kun Wikipediasta kerrottiin japanilaisessa mediassa. 
12. helmikuuta 2003 japaninkielinen Wikipedia ylitti 1000 kirjoitetun artikkelin rajan, kaksi vuotta englanninkielistä Wikipediaa myöhemmin. Sadantuhannen kirjoitetun artikkelin raja meni rikki 11. helmikuuta 2005.
Myskikenguru

Myskikenguru ("Hypsiprymnodon moschatus") on pienikokoinen kenguruiden sukuinen pussieläinlaji. Toisin kuin muut kengurut, se liikkuu yleensä neljällä jalalla kuten kaniini. Se synnyttää yleensä kaksoset.
Laji luokitellaan nykyisin "Hypsiprymnodontidae"-heimon ainoaksi elossa olevaksi lajiksi, kun ennen se oli alaheimona rottakenguruiden heimossa.
Koko ja ulkonäkö.
Myskikenguru on pienikokoinen, ruskea, hiirimäinen kenguru. Sen ruumiin pituus on 23–34 cm ja hännänpituus 13–17 cm. Sillä on pitkät takajalat niin kuin muillakin kenguruilla, mutta samanlainen häntä kuin hiirellä.
Levinneisyys.
Myskikengurua tavataan Australian koillisosissa ja Uuden-Guinean sademetsissä.
Katalaaninkielinen Wikipedia

Katalaaninkielinen Wikipedia on Wikipedian katalaaninkielinen versio. Katalaaninkielisessä Wikipediassa oli heinäkuun 2024 alussa 755 068 artikkelia ja se on artikkelimäärältään 20. suurin. Se perustettiin maaliskuussa 2001, kolmantena englannin- ja arabiankielisen versioiden jälkeen.
Historia.
Katalaaninkielinen Wikipedia rikkoi 10 000 artikkelin rajan marraskuussa 2004. Helmikuussa 2006 siellä oli yli 25 000 artikkelia. 100 000 artikkelin raja meni rikki 18. tammikuuta 2008. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 384 980 artikkelia.
Lumholtzinpuukenguru

Lumholtzinpuukenguru ("Dendrolagus lumholtzi") on saksalaisen Carl Lumholtzin mukaan nimetty puukenguru.
Koko ja ulkonäkö.
Tämän harmaan kengurun musta häntä on pitempi kuin eläimen ruumis. Sillä on terävät kynnet ja mustat käpälät.
Ruumiinpituus 52–80 cm ja hännänpituus 42–93 cm.
Yleistä tietoa.
Lumholtzinpuukenguru viettää suurimman osan ajastaan korkealla puissa, joissa se nautiskelee puiden antimia: lehtiä ja hedelmiä. Se jopa nukkuu puiden tukevilla oksilla. Laji on uhanalainen, sillä hakkuut tuhoavat sen elinympäristön sademetsiä.
Levinneisyys.
Lumholtzinpuukenguru elää Australian kaakkoisosissa.
Hepreankielinen Wikipedia

Hepreankielinen Wikipedia (ויקיפדיה) on Wikipedian hepreankielinen versio. Se aloitettiin heinäkuussa 2003 ja elokuussa 2007 siellä oli yli 59 800 artikkelia. Hepreankielinen wikipedia on ikään kuin latinalaisittain kirjoitettujen wikipedioiden peilikuva; heprean kirjoitussääntöjen mukaan se on kirjoitettu oikealta vasemmalle.
Historia.
Hepreankielinen Wikipedia aloitettiin 8. heinäkuuta 2003. 25. lokakuuta 2003 kirjoitettiin sen tuhannes artikkeli. Vuoden 2004 alussa siellä oli yli 2 000 artikkelia. 22. heinäkuuta 2004 hepreankielisen Wikipedian käyttäjät järjestivät tapaamisen Tel Avivissa, Israelissa. Syyskuun 2004 aikana kirjoitettiin hepreankielisen Wikipedian kymmenestuhannes artikkeli. 
Kun kaikkiin Wikipedioihin yhteensä oltiin kirjoitettu miljoona artikkelia 20. syyskuuta 2004, miljoonan artikkelin rajan rikkoi eräs artikkeli hepreankielisessä Wikipediassa. 
Maaliskuussa 2005 hepreankielisen Wikipedian etusivu uudistettiin. Saman vuoden toukokuussa hepreankielinen Wikipedia rikkoi 20 000 artikkelin rajan. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 138 807 artikkelia. Nykyään artikkeleita on yli .
Zorkuljärvi

Zorkuljärvi (tunnettu myös nimillä Sir-i-kol, "Victoriajärvi") on jäätikköjärvi Keski-Aasiassa. Sen pohjoisosa kuuluu Tadžikistaniin ja eteläosa Afganistaniin. Järvi on 4 100–4 200 metrin korkeudessa merenpinnasta, ja sen pinta-ala on noin 39 neliökilometriä. Järven on syvimmillään kuusi metriä syvä.
Tadžikistanin puolella on yli 1 600 neliökilometrin laajuinen Zorkulin luonnonsuojelualue. Se on kansainvälisesti tärkeä lintualue, johon kuuluu Zorkuljärven lisäksi muita pienempiä järviä. Järvellä pesii useita vesilintuja, joista merkittävin on tiibetinhanhi. Zorkuljärven kalalajistoon kuuluvat muun muassa särkiin kuuluvat "Schizopygopsis stoliczkai" ja marinka.
Eskimokuovi

Eskimokuovi ("Numenius borealis") on keskikokoinen kahlaajiin kuuluva lintulaji. Lajin pesimäalueet sijaitsevat Kanadassa ja talvehtimisalueet Etelä-Amerikan Argentiinassa ja Chilessä. Lajin nimesi Johann Reinhold Forster 1772. Eskimokuovi on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi ja viimeisin varma havainto siitä on tehty vuonna 1963. Lajia pidetään todennäköisesti sukupuuttoon kuolleena, vaikkakaan täyttä varmuutta sen häviämisestä ei ole.
Koko ja ulkonäkö.
Eskimokuovin pituus on noin 29–34 senttimetriä ja se on kanelin värinen. Eskimokuovi muistuttaa taigakuovia, mutta on hieman suurikokoisempi, pitkäsiipisempi ja lyhytjalkaisempi. Lajin nokka on noin viisi senttimetriä pitkä.
Lennossa eskimokuovi päästelee väreilevää "tr-tr-tr-"ääntä ja pehmeää vihellystä "bee bee". Lajin inuittikielinen nimi "pi-pi-pi-uk" juontuu lajin ääntelystä.
Levinneisyys.
Eskimokuovin esiintymisaluetta ovat olleet Kanadan pohjoisosa ja Alaska. Valtavat eskimokuoviparvet muuttivat ennen joka vuosi pohjoisen tundralta Etelä-Amerikkaan, jossa ne viettivät talven. 1800-luvun lopulla populaation koko oli miljoonia yksilöitä. Laji tavattiin Länsi-Euroopassakin muutaman kerran 1800-luvulla. Lajia on metsästetty varsinkin muuttoreittien varsilla huomattavan paljon. Yhden päivän aikana saatettiin ampua jopa 7 000 eskimokuovia. 1800-luvun loppuvuosina ammuttiin noin kaksi miljoonaa yksilöä vuodessa. Lajin metsästys kiellettiin noin vuonna 1916, mutta kanta ei enää toipunut.
Lajin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, kunnes vuonna 1959 saatiin havainto Teksasista. Viimeisin varma havainto linnusta on tehty vuonna 1963 ja sen talvehtimisalueilla sitä ei ole tavattu sitten vuoden 1939. Lajia pidetään todennäköisesti sukupuuttoon kuolleena, mutta koska varmuutta asiasta ei ole saavutettu, IUCN on luokitellut lajin äärimmäisen uhanalaiseksi. Mahdollisesti jäljellä olevan kannan on arvioitu olevan korkeintaan alle 50 yksilöä.
Elinympäristö.
Eskimokuovit viettivät pesimäaikansa Kanadan tundra-alueella ja muuttivat talvehtimaan etelään Argentiinan pampalle ja Chileen. Kanadan kesän päättyessä linnut muuttivat etelään Labradorin, Atlantin ja eteläisen Karibian kautta. Linnut viettivät Etelä-Amerikassa muutamia kuukausia ja palasivat kevään tullen pesimäalueilleen pohjoiseen Yhdysvaltojen kautta. Pitkä muuttomatka vaati pysähdyksiä, jonka aikana linnut ruokailivat Yhdysvaltojen Keskilännen preerioilla syöden hyönteisten toukkia ja munia maasta pitkillä nokillaan. Yksi tärkeä ravinnonlähde tällä matkalla on esitetty olleen nykyisin sukupuuttoon kuollut "Melanoplus spretus" -heinäsirkkalaji.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa erittäin hyvin kätkettynä ruohikkoon.
Ukrainankielinen Wikipedia

Ukrainankielinen Wikipedia () on Wikipedian ukrainankielinen versio. Ukrainankielisessä Wikipediassa on noin 1 301 416 (18.12.2023) artikkelia ja se on artikkelimäärältään 14. suurin. Sen ensimmäinen artikkeli kirjoitettiin 30. tammikuuta 2004.
Historia.
Ukrainankielinen Wikipedia rikkoi yli 100 000 artikkelin rajan 29. maaliskuuta 2008.
Marraskuussa 2014 ukrainankielisessä Wikipediassa oli yli 536 000 artikkelia ja lähes 2,5 miljoonaa kävijää päivittäin.
Vuonna 2021 ukrainankielisen Wikipedian taustalla toimiva Wikimedia Ukrajina järjesti yhdessä maan ulkoministeriön ja Ukraina-instituutin kanssa Ukrainan kulttuuridiplomatiaan liittyvän kirjoituskilpailun.
Vuorihemlokki

Vuorihemlokki ("Tsuga mertensiana") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla lähes samalla alueella kuin lännenhemlokki, mutta enimmäkseen korkeammalla vuoristossa lukuun ottamatta levinneisyysalueen pohjoisimpia osia.
Päinvastoin kuin muut hemlokit, vuorihemlokki ei siedä varjoa erityisen hyvin. Se kasvaa parhaiten pohjoisrinteillä, joilla talven paksu lumipeite tarjoaa sulaessaan kosteutta keväällä ja kesällä. Oksisto on myös hyvin sopeutunut kestämään raskasta lumi- ja jääkuormaa.
Vuorihemlokkia käytetään koristekasvina luonnollisen esiintymisalueensa ulkopuolella erityisesti Ison-Britannian pohjoisosissa ja Skandinaviassa, missä sitä arvostetaan hyvän kestävyytensä ja sinivihreän värityksensä vuoksi. Suomessa vuorihemlokkia on koeviljelty arboretumeissa ja kasvitieteellisissä puutarhoissa.
Peter Molyneux

Peter Molyneux (s. 5. toukokuuta 1959 Guildford, Surrey, Iso-Britannia) on brittiläinen videopelien suunnittelija ja ohjelmoija. Hän on suunnitellut ”jumalpelejä”, kuten "Populous-" ja "Black &amp; White" -pelit.
Molyneux’n sanotaan aloittaneen jumalpelien lajityypin "Populous"-pelillä. "Black &amp; White" -pelissä sanotaan olevan Molyneux’lle ominaista charmia eläinavatarin kasvamisen seuraamisessa ja iloisessa leikkimisessä, joskin pelimekaniikka jäi pinnalliseksi.
Molyneux on ollut perustamassa kahta pelialan yritystä: Bullfrog Productionsia ja Lionhead Studiosia.
Molyneux on kuvaillut menetelmiään kokeellisiksi ja työtapaansa tehottomaksi, koska asioita poistetaan ja palautetaan kehityksen alla useita kertoja. Molyneux’n sanojen mukaan "Dungeon Keeperiin" meni neljä vuotta, koska peli tehtiin uudelleen kolme kertaa.
Molyneux sai vuonna 2004 OBE-arvonimen.
Peter Molyneux’n suunnittelemia pelejä.
Lisäksi Molyneux on toiminut ohjelmoijana ja tuottajana useissa Bullfrogin kehittämissä peleissä.
Maine ja media.
Molyneux’lla on maine liikojen lupaamisesta haastatteluissa, josta hän on saanut kovaa kritiikkiä mediassa.
Rotkohemlokki

Rotkohemlokki ("Tsuga caroliniana") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena pienellä alueella Yhdysvalloissa Appalakkien vuoristossa. Kasvupaikkoja ovat vuorenrinteet 750–1200 metrin korkeudessa. Rotkohemlokki voi kasvaa 30 metrin pituiseksi ja 1,5 metrin paksuiseksi.
Rotkohemlokkia käytetään yleisemmin koristepuuna kuin metsätaloudessa. Sitä on kokeiltu Suomessa hyvin vähän.
Ruiskumadot

Ruiskumadot (Sipuncula) ovat jaokkeettomia, kaksikylkisesti symmetrisiä merenpohjan matoja. Niitä on pidetty omana pääjaksonaan eläinkunnan järjestelmässä, mutta molekyylituntomerkkien mukaan ne kuitenkin näyttävät kuuluvan nivelmatoihin.
Tähtimatojen ruumis on kaksiosainen, siinä on pussimäinen takaosa ja siihen nähden pituudeltaan 1/2–10-kertainen kärsä. Kärsän kärjessä on suu, jonka ympärillä olevia lonkeroita liikuttavat niiden sisällä olevan vesiputkiston paineen vaihtelut. Suuosa on sisään vedettävä. Madot ovat 1–50 cm pitkiä, yleensä kuitenkin alle 10 cm.
Useimmat ruiskumadot syövät pohjamutaa, mutta joidenkin on arvioitu suodattavan vedestä ravintohiukkasia. Osa lajeista elää pohjaan kaivamissaan asuinputkissa, toiset porautuvat pysyvämpiin koloihin kalkkikallioiden tai korallirunkokuntien sisään, eräät asuvat tyhjissä kotilonkuorissa. Ruiskumatoja esiintyy kaikissa suolaisissa merissä, vuorovesivyöhykkeestä 6500 metrin syvyyteen.
Sukupuolet ovat yleensä erilliset. Hedelmöitys on ulkoinen. Joillakin lajeilla munasta kehittyy suoraan pieni mato, toisilla on pelaginen vapaana uiva toukkavaihe.
Ruiskumatolajeja tunnetaan noin 320.
Japaninhemlokki

Japaninhemlokki ("Tsuga diversifolia") on mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon kuuluva havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Japanin vuoristoalueilla. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista ilmarakojuovaa.
Japaninhemlokkia on kokeiltu Suomessa hyvin vähän ja viljelmien puut ovat paleltuneet toistuvasti.
John Romero

Alfonso John Romero on yhdysvaltalainen pelisuunnittelija. Hän perusti vuonna 1991 John Carmackin, Tom Hallin ja Adrian Carmackin kanssa id Softwaren. Romero työskenteli yrityksessä 1991–1996 ja oli mukana suunnittelemassa muun muassa "Doomia". Romeroa pidetään "deathmatch" -termin keksijänä. id Softwarelta lähdön jälkeen Romero perusti oman pelistudionsa Ion Stormin. Ion Stormilla Romero oli kehittämässä "Daikatanaa". 
Romeron uusimpiin projekteihin kuuluu Lolapps-pelistudiolla kehitetty Facebook -peli "Ravenwood Fair". 
Romeron puoliso Brenda Romero on myös tunnettu pelisuunnittelija ja käsikirjoittaja, jonka kanssa hän on perustanut pelitalon Romero Games.
Alkyynit

Alkyynit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on vähintään yksi kolmoissidos kahden hiiliatomin välillä. Alkyynien kolmoissidoksen hiiliatomit ovat sp-hybridisoituneet. Hiiliatomeja yhdistää sp-hybridiorbitaaleista muodostunut sigma-sidos ja kaksi p-orbitaaleista muodostunutta pii-sidosta. Tämän vuoksi kolmoissidoksen hiiliatomien ja niihin liittyneiden atomien välinen sidoskulma on 180° eli molekyyli on siitä kohtaa lineaarinen.
Yksinkertaisin alkyyni on etyyni, jota kutsutaan myös asetyleeniksi. Asetyleeni palaa hyvin voimakkaasti ja sen liekki on hyvin kuuma, minkä takia sitä käytetään hitsauksessa.
Nimeäminen.
Alkyynien nimet muodostetaan vastaavan alkaanin nimestä korvaamalla -aani-pääte -yyni-päätteellä. Yksinkertaisten alkyynien yleinen kaava on CnH2n−2.
Etyynisubstituentti on nimeltään etynyyli tai etinyyli, joka esiintyy muun muassa ehkäisypillereissä käytetyssä etinyyliestradiolissa. Propargyyliryhmä, HCCCH2− esiintyy selegiliini-nimisessä parkinsonlääkkeessä.
Alkyynien reaktiot.
Alkyynit reagoivat samojen reagenssien kanssa kuin alkeenit ja niille tyypillisiä reaktioita ovat vedyn, vetyhalogenidin ja halogeenin liittäminen (additio) kolmoissidokseen. Reaktio-olosuhteiden mukaan reaktiot ovat joko yksivaiheisia, jolloin saadaan reaktiotuotteena alkeenia, tai kaksivaiheisia, jolloin lopputuote on tyydyttynyt yhdiste.
Alkyynejä voidaan hydrata vetykaasulla, jolloin riippuen reaktio-olosuhteista ja käytetystä katalyytistä alkyyni pelkistyy joko alkeeniksi tai alkaaniksi. Jos katalyyttinä käytetään palladiumia, saadaan aina alkaania. Vähemmän aktiivisilla katalyyteillä kuten ns. Lindlar-katalyytillä (Pd/PbCO3) saadaan cis-alkeenia.
Vetyhalogenidit HCl, HBr ja HI reagoivat alkyynien kanssa, jolloin saadaan vinyylihalideja (kaksoissidoksellisia halideja). Additio noudattaa Markovnikovin sääntöä eli vetyhalogenidin vetyatomi kiinnittyy kolmoissidoksen terminaaliseen hiiliatomiin.
Alkyynit reagoivat halogeenien (Br2, Cl2) kanssa alkeenien tavoin, jolloin saadaan dihalogenoituja alkeeneja, joilla on trans-konfiguraatio.
Kun alkyyniin liitetään vettä (hydrataatio), on reaktion päätuote ketoni tai aldehydi, joka on nopeassa tasapainossa vastaavan enolimuodon kanssa. Reaktiossa syntyy ensin enoli, joka on pysymätön ja tautomeroituu karbonyyliyhdisteeksi, kun hydroksyyliryhmän protoni siirtyy viereiseen atomiin. Reaktio noudattaa Markovnikovin sääntöä eli vety kiinnittyy vähemmän substituoituun hiiliatomiin. Siksi terminaalisen alkyynin hydraatiossa ei saada aldehydiä, vaan ketoni. Alkyyneistä ainoastaan asetyleenistä voidaan valmistaa aldehydiä, nimittäin asetaldehydiä.
Boeing 707

Boeing 707 on nelimoottorinen, kapearunkoinen, pitkän ja keskipitkän matkan matkustajalentokone, jota valmistettiin vuosina 1957–1978. Koneen on valmistanut yhdysvaltalainen Boeing Commercial Airplanes. Konetta voidaan pitää suihkumoottoriaikakauden aloittajana matkustajaliikenteessä, vaikka se ei ollutkaan ensimmäinen kaupallinen matkustajasuihkukone. Kone oli myös taloudellinen menestys. Konetyyppi oli ensimmäinen Boeingin 7X7 -sarjassa.
Historiaa.
707 perustui prototyyppiin nimeltä Boeing 367-80, jota kutsuttiin ”Dash 80”:ksi. Tämä prototyypin pohjalta kehitettiin myös Yhdysvaltain ilmavoimien käyttämät kuljetuskone C-135, ilmatankkauskone KC-135 Stratotanker, tutkavalvontakone E-3 Sentry, ilmavoimien maavalvontakone E-8 JSTARS sekä laivaston viestikone E-6 Mercury. 707:ää varten runkoa levennettiin 15 cm, jotta siihen mahtuisi kuusi istuinta rinnakkain. Samaa rungon poikkileikkausta on käytetty Boeingin myöhemmissä malleissa 737 ja 757.
Ensimmäinen 707 lensi joulukuussa 1957 ja aloitti liikennöinnin vuonna 1958 Pan Amin väreissä tyyppitunnuksella 707-120. Tästä kehitettiin 707-120B, jossa oli tehokkaammat, taloudellisemmat ja hiljaisemmat moottorit.
707-220 oli samanlainen kuin 707-120, mutta siinä oli tehokkaammat moottorit kuumilla ja korkeilla paikoilla sijaitsevia lentokenttiä varten. Tätä tyyppiä valmistettiin ainoastaan viisi kappaletta, koska sen polttoaineenkulutus oli suuri.
Myöhemmin kehitettiin 707-320- ja 707-420-mallit, joilla oli suurempi kantavuus ja polttoainekapasiteetti sekä suuremmat siivet. 707-320:ssä oli myös iso rahtiovi. Myös 707-320:stä tuli myöhemmin tehokkaammilla, taloudellisemmilla ja hiljaisemmilla moottoreilla varustettu versio 707-320B.
707-020 suunniteltiin lyhyitä kiitoteitä varten. Se oli kevyempi ja nopeampi kuin alkuperäinen 707. Se kuitenkin nimettiin markkinoinnillisista syistä Boeing 720:ksi. Vähän aikaa sitä kutsuttiin myös Boeing 717:ksi (ei tule sekoittaa myöhempään 717-malliin). Boeing 727 korvasi myöhemmin tämän mallin. Tätä versiota ei valmistettu kovin paljon.
707-700 suunniteltiin, mutta se ei koskaan päässyt tuotantoon asti.
1960-luvulla kuviteltiin yleisesti, että lentoliikenteen tulevaisuus olisi yliäänikoneissa. Kun niiden kehitys ei ollutkaan odotusten mukaista, suuntautui lentoyhtiöiden kiinnostus entistä suurempiin ääntä hitaammin kulkeviin matkustajakoneisiin. Boeing selvitti mahdollisuutta rakentaa 707:sta pidempää versiota, mutta se olisi vaatinut laskutelineiden ja siipilaatikon täydellistä uusimista sekä lisäksi tehokkaammat moottorit kuin markkinoilla oli tarjolla. Siksi Boeing päätti kehittää kokonaan uuden konetyypin, joka esiteltiin 30. syyskuuta 1968 nimellä Boeing 747.
707:iä on edelleen jonkin verran liikenteessä, lähinnä rahtikoneina sekä hallitusten VIP-koneina.
Kalevi Lehtinen

Kalevi Lauri Tapio Lehtinen (1. tammikuuta 1936 Helsinki – 17. heinäkuuta 2011 Kandern, Baden-Württemberg, Saksa) oli rovasti, kirjailija sekä kansainvälisesti tunnetuin suomalainen evankelista ja luterilainen pappi.
Lehtinen valmistui ylioppilaaksi Keravan yhteiskoulusta vuonna 1954 ja teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1963. Hänet vihittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papiksi vuonna 1964. Hän työskenteli virkaatekevänä uskonnon, psykologian ja filosofian vanhempana lehtorina Raahen yhteislyseossa ja Tehtaanpuiston yhteiskoulussa Helsingissä vuosina 1959–1962 sekä Karjalan yhteiskoulussa Helsingissä vuosina 1963–1964. Lehtinen toimi Järvenpään virkaatekevänä nuorisopappina vuosina 1962–1963, Kansan Raamattuseuran nuorisoevankelistana vuosina 1964–1965 sekä KRS:n opiskelijatyön pääsihteerinä vuosina 1966–1972. 
Lehtinen työskenteli vuodesta 1974 "Campus Crusade for Christin" Euroopan toimistossa (vuodesta 1989 nimellä Agape Europe) Saksassa sekä sen johtajana vuosina 1977–1987. 
Suomalaisten tuntemaksi Lehtinen tuli vuonna 1987 tulkatessaan evankelista Billy Grahamin puheita Helsingin olympiastadionilla pidetyssä Missio Helsingissä, minkä jälkeen Lehtinen toimi evankelistana. Hänet tunnettiin Suomen lisäksi varsinkin Venäjällä, Virossa ja IVY-maissa. Lehtisen kirjoja painettiin neljällä kielellä yhteensä yli miljoona kappaletta. Hän asui Saksassa vuodesta 1974.
Opetukset kristinuskosta.
Lehtinen kiteyttää kristinuskon perusasiat neljään asiaan.
Olli Valtosen kirjoittaman Lehtisen elämästä kertovan kirjan "Tänään Kalevi Lehtinen" ensipainos oli suurin siihenastinen Suomessa otettu painos.
TV-tuotanto.
Kalevi tuotti vaimonsa Leenan kanssa opetusohjelmaa nimeltä "5 leipää ja 2 kalaa" kahdenkymmenen jakson verran, jota näytettiin Taivas TV7:llä vuonna 2008.
Yksityiselämä.
Lehtisen syntymästä vuoden 1936 alussa suomalaiset saivat lukea palstametreittäin, sillä hänen isänsä oli olympiavoittaja, ME-juoksija Lauri Lehtinen. Lehtistä kiusattiin koulussa lihavuuden takia. Aikuisena hän laihdutti langanlaihaksi. Lehtisellä on kolme lasta. Hänen vaimonsa Eine Lehtinen kuoli vuonna 1996. Hänen toinen vaimonsa oli Leena Lehtinen.
Kuolema.
Lehtinen kaatui juoksulenkillä Etelä-Saksan Kandernissa ja menehtyi kaksi päivää sen jälkeen 17. heinäkuuta 2011. Hänet haudattiin sukuhautaan Tuusulan Paijalan kappelin hautausmaalle.
Skagen

Skagen (tansk. ) on 8 088 asukkaan taajama ja alue Tanskassa Jyllannin pohjoiskärjessä. Se tunnetaan pitkistä hiekkarannoistaan, jotka leviävät sekä niemen itä- että länsirannikolle. Skagenin sarveksi kutsuttu niemi () muodostaa Kattegatin ja Skagerrakin salmien maantieteellisen rajan. Skagen oli aiemmin itsenäinen kunta, mutta 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä se muodosti yhdessä Sæbyn ja Frederikshavnin kuntien kanssa nykyisen Frederikshavnin kunnan.
Tanskalaiset kutsuvat Skagenia nimellä "Valon maa" sen vaaleiden hiekkarantojen takia. Skagenin hiekkarannoilla on liikkuvia dyynejä. Kaupunki on turistien suosima varsinkin kesäaikaan, ja turismi on syrjäyttänyt kalastuksen tärkeimpänä elinkeinona, vaikka kaupungissa on suuri kalasatama. Skageniin johtaa rautatie (Skagensbanen) Frederikshavnista. Liikennettä tällä rataosuudella harjoittaa yksityinen rautatieyhtiö Nordjyske Jernbaner.
Skagenin maalarit.
1800-luvun lopussa joukko taiteilijoita vietti aikaansa Skagenissa maalaten maisemamuotokuvia. Ryhmää kutsutaan nimellä Skagenin maalarit (). Kuuluisin ryhmän jäsenistä oli Peder Severin Krøyer, jonka tunnetuin teos ”Kesäilta Skagenin etelärannalla. Anna Ancher ja Marie Krøyer” () on tyypillinen taiteilijaryhmän teos. Krøyer, kuten useimmat muutkaan ryhmäläiset, ei asunut koko vuotta Skagenissa, vaan vietti talvet Kööpenhaminassa.
Siperianpihta

Siperianpihta ("Abies sibirica") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva ainavihanta havupuu.
Ulkonäkö ja koko.
Siperianpihta kasvaa yleensä 15–25 metrin pituiseksi puuksi. Latvus on pitkä, kapea ja tiheä- ja lyhythaarainen. Runko on väriltään harmaa, ja sen kuoressa on pihkarakkuloita. Nuoren rungon kuori on sileä ja vanhanakin melkein sileä. Kuluvan kesän kasvainranka on lyhyt- ja tummakarvainen, talvisilmut ovat pihkaisia, harmaita ja muodoltaan munanmuotoisia tai pallomaisia. Hyvin taipuisat lehdet eli neulaset ovat pituudeltaan 12–25 mm ja leveydeltään 1,2–1,5 mm. Lehdet siirottavat sivuille ja haaranmyötäisesti, ja peittävät koko haararangan. Lehtien yläpinnalla kärkiosassa on toisinaan ilmarakoja. Lehtien alapinnalla on kaksi harmahtavaa 4- tai 5-jonoista ilmarakojuovaa. Pihkatiehyet ovat syvällä lehtien sisällä.
Siperianpihdan kukinto on käpy. Hedekukat ovat riippuvia kun taas emikukat ovat pystyjä. Kukat ovat yksineuvoisia, kehättömiä ja pieniä. Suomessa siperianpihta kukkii toukokuussa. Pysty, pitkänomainen käpy on lyhytperäinen ja pyöreäkärkinen, eivätkä sen peitinsuomut ole näkyvissä. Kooltaan se on 5–8 x 2–4 cm. Kävyt kypsyvät kukintavuoden syksyllä, jolloin käpysuomut irtoavat mutta pysty käpyranka jää kiinni haaraan. Siemen on ohutkuorinen ja siivekäs.
Suurin suomalainen siperianpihta on ollut yli 30 metriä korkea ja ympärysmitaltaan 230 senttimetriä.
Siperianpihta risteytyy helposti palsamipihdan ("A. balsamea") kanssa kantalajien kasvaessa lähekkäin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Siperianpihta on levinneisyysalueeltaan mantereinen. Se kasvaa luonnonvaraisena laajalla alueella Vienanmeren itäpuolelta Siperiaan ja Kiinan pohjois- ja länsiosiin. Suomessa siperianpihtaa voi tavata luonnosta viljelykarkulaisena eri puolelta maata, yleisimmin Etelä-Suomesta.
Siperianpihta kasvaa tuoreissa, runsasravinteisissa havumetsissä seka- tai valtapuuna. Laji on kalkinsuosija.
Käyttö.
Siperianpihdan puuaines on melko haurasta ja lahoamiselle altista, minkä vuoksi sitä ei kannata kasvattaa sahatavaraa ajatellen. Sellun ja paperin valmistukseen se on kelvollista. Latvus vaurioituu usein, tavallisimmin joko varislinnun laskeutuessa hauraalle latvakerkälle, tai halla- tai lumivaurion takia. Tuloksena on usein mutkainen ja poikaoksainen runko.
Suomessa siperianpihta on parhaiten menestyvä pihtalaji, jota voidaan käyttää koristepuuna Pohjois-Suomea myöten. Parhaiten se menestyy vyöhykkeillä II-VI.
Japaninpihta

Japaninpihta ("Abies veitchii") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen ("Abies") sukuun kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Japanin vuoristoalueilla 1 500–2 800 metrin korkeudessa kosteassa maaperässä. Japaninpihdan neulaset ovat koristeelliset, parhaimmillaan 2,5 cm:n pituiset. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista ilmarakojuovaa.
Levinneisyys.
Japaninpihta esiintyy luontaisesti Japanissa pääsaarella Honshūssa ja lisäksi Shikokun saarella. Laji jaetaan kahteen muunnokseen: var. "veitchii" ja shikokunpihta (var. "sikokiana"). Shikokunpihtaa esiintyy Shikokun vuorilla.
Koristekasvikäyttö.
Japaninpihta on suosittu koristekasvi ja sitä käytetään toisinaan joulukuusena. Suomessa se menestyy maan eteläosissa ja paikoin keskiosissa.
Palsamipihta

Palsamipihta ("Abies balsamea") on mäntykasvien ("Pinaceae") heimoon ja pihtojen sukuun kuuluva havupuu.
Ulkonäkö ja koko.
Palsamipihta kasvaa yleensä 8–20 metriä korkeaksi. Harvahaarainen latvus on leveähkö ja kartiomainen, harvempi kuin siperianpihdalla. Runko on väriltään harmaa ja sen kuoressa on pihkarakkuloita. Rungon kuori on nuorena sileä, vanhempana karhea. Kuluvan kesän kasvainranka on lyhyt- ja tummakarvainen, talvisilmut ovat pihkaisia, muodoltaan munanmuotoisia tai pallomaisia ja väriltään oranssivihreitä ja punalaikkuisia. Neulaset eli lehdet ovat pituudeltaan 15–25 mm ja leveydeltään 2 mm. Muodoltaan ne ovat tasasoukkia, siirottavat kampamaisesti sivuille ja paljastavat haararangan. Lehtien yläpinnalla on usein ilmarakoja ja alapinnalla on kaksi kapeaa hopeanvalkoista, tavallisesti kuusijonoista ilmarakojuovaa. Pihkatiehyet ovat syvällä lehtien sisällä. Lehdet katkeavat helposti taivutettaessa.
Palsamipihdan kukinto on käpy. Hedekukinnot ovat riippuvia, kun taas emikukinnot ovat pystyjä. Kukat ovat yksineuvoisia, kehättömiä ja pieniä. Suomessa palsamipihta kukkii toukokuussa. Pysty, pitkänomainen käpy on perätön ja tylppäkärkinen, eivätkä sen peitinsuomut ole näkyvissä. Kooltaan käpy on 5–8 x 2–4 cm. Kävyt kypsyvät kukintavuoden syksyllä, jolloin käpysuomut irtoavat, mutta pysty käpyranka jää kiinni haaraan. Siemen on ohutkuorinen ja siivekäs.
Palsamipihta risteytyy helposti siperianpihdan ("A. sibirica") kanssa kantalajien kasvaessa lähekkäin. Laji risteytyy myös virginianpihdan ("A. fraseri") kanssa. Näiden risteymää kutsutaan vermontinpihdaksi ("A. balsamea" x "fraseri").
Levinneisyys.
Palsamipihta on pohjoisamerikkalaisista pihdoista laajimmalle levinnyt. Levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Itä-Kanadasta Yhdysvaltojen koillisosiin ja etelään Appalakkien vuoristoon. Suomessa palsamipihta on harvinainen viljelykarkulainen, jota voi tavata villiintyneenä muutamin paikoin Etelä- ja Itä-Suomesta.
Elinympäristö.
Palsamipihta kasvaa tuoreissa, keski- ja runsasravinteisissa metsissä sekä rehevissä, ohutturpeisissa korvissa.
Käyttö.
Palsamipihtaa käytetään koriste- ja joskus myös viljelymetsäpuuna. Pietari Kalm toi ensimmäiset palsamipihdat Suomeen Amerikasta vuonna 1751.
Laji kuuluu Suomessa kestävimpiin pihtalajeihin siperianpihdan ohella ja se menestyy vyöhykkeillä I–VI (VIII). Palsamipihdasta on jalostettuja lajikkeita, kuten alle puolimetriä korkea kääpiöpalsamipihta 'Nana'.
Palsamipihtaa viljellään yleisesti muun muassa Pohjois-Amerikassa joulukuusipuuna.
Kanadalainen kirjailija Ernest Thompson Seton sanoo kirjassaan Kaksi partiopoikaa että palsamipihta on sopivin puu tuliporan tekoon eli silloin kun halutaan sytyttää tuli kahta puuta hankaamalla.
Hänen mukaansa nimenomaan chippewa-intiaanit käyttävät juuri palsamipihtaa tähän.
Koreanpihta

Koreanpihta ("Abies koreana") on mäntykasvien (Pinaceae) heimoon ja pihtojen ("Abies") sukuun kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Korean vuoristojen ylimmissä osissa. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi, ja sitä kasvaa vain neljällä eristäytyneellä seudulla vain noin 12 neliökilometrin laajuisella alueella.
Koreanpihdan neulaset ovat tukevahkoja, litteitä ja 10–20 millimetriä pitkiä. Ne ovat harvemmat kuin japaninpihdalla. Neulasten alapinnalla on kaksi valkoista juovaa. Puun runko on sileä. Koreanpihdan kävyt ovat aluksi sinertäviä tai violetteja, mutta kypsyessään ne muuttuvat ruskeiksi. Käpyjä kasvaa jo alle kaksimetrisissä puissa.
Koristekasvikäyttö.
Koreanpihta on suosittu koristepuu kauniin lehvästönsä ja koristeellisten käpyjensä vuoksi. Suomessa siitä tavataan ainakin kahta kantaa. Hidas- ja tiheäkasvuinen pienikokoinen kanta menestyy vyöhykkeillä I–III. Se kasvaa enintään 5 metriä korkeaksi. Suurempikokoista ja nopeakasvuisempaa kantaa kasvaa esimerkiksi Arboretum Mustilassa. Tämä kanta voi saavuttaa Suomessa 10–15 metrin korkeuden ja se menestyy parhaiten vyöhykkeillä I–V.