tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gunther (burgundit)

Gunther (k. 436 tai 437) oli burgundien kuningas ja monien keskiaikaisten legendojen sankari. Hänet tunnetaan myös nimillä Gundicar, Gundicarius, Gunnar, Gundahar tai Guntharius. Gunther johti burgundit Reinin yli 400-luvun alussa ja perusti kuningaskunnan Wormsiin. Hän tuki keisariksi julistautunutta vallananastaja Jovinusta vuonna 411. Länsi-Rooma koki burgundien liikehdinnän uhkaksi, ja vuonna 436 Gallian magister militum Aëtius kukisti burgundien kapinan. Aëtius usutti pian tämän jälkeen hunnit burgundien kimppuun. Gunther kuoli taistelussa hunneja vastaan joko vuonna 436 tai 437.
Burgundien ja hunnien välinen taistelu innoitti monia taruja, ja legendoissa todellisen Guntherin vaiheet kasvoivat laajoihin mittoihin. Eddan runoelmassa "Atlakvida" Guntherin nimi on Gunnar, ja hänet surmaa hunni Atli (Attila). Gunnarin surman kostaa hänen sisarensa, Atlin vaimo. Latinankielisessä 1000-luvun runoelmassa Waltharius Gunther ja hänen soturinsa yrittävät surmata runoelman sankarin, Akvitanian Walterin, ja ryöstää hänen aarteensa. He kuitenkin epäonnistuvat yrityksessään. Saksalaisessa 1100-luvun eepoksessa Nibelungein laulu Gunther yhdistetään sankari Siegfriediin, joka auttaa Guntheria voittamaan voimakkaan naissoturi Brunhilden rakkauden. Siegfried esiintyy valepuvussa Guntherina ja voittaa Brunhilden. Vastalahjaksi Siegfried saa luvan mennä naimisiin Guntherin sisaren Kriemhildin kanssa. Myöhemmin Gunther tapattaa Siegfriedin, kun Brunhilde on saanut selville, miten Siegfried ja Gunther pettivät hänet. Kriemhild päättää kostaa aviomiehensä petollisen surmatyön. Hän menee naimisiin Etzelin (Attila) kanssa ja kutsuu veljensä Etzelin hoviin. Siellä Gunther seurueineen tapetaan.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten moukarinheitto

Naisten moukarinheitto yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 28.–29. syyskuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Karsinta.
Karsinnasta loppukilpailuun eteni tuloksella 72,00 (Q) tai selviytymällä 12 parhaan joukkoon (q).
Loppukilpailu.
Loppukilpailu käytiin 28. syyskuuta 2019.
Saito

Saito () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Miyazakin kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin ydinaluetta on Tsuman kaupunginosa, joka on rakentunut Hitotsusejoen keskijuoksulle Miyazakin tasangon länsireunalle. Lännessä kaupungin alue nousee Kyūshūvuorille. Saitossa on 29 173 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 438,79 neliökilometriä. 
Tsuma kehittyi historiallisesti Hyūgan provinssin hallinnollisena keskuksena, jossa sijaitsivat provinssin pääkaupunki ("kokufu") ja provinssitemppeli ("kokubunji"). Myöhemmin se oli linnanaluskaupunkina Itō-klaanin hallinnassa ja kuului Edo-kaudella suoraan Tokugawa-sotilashallinnolle ("tenryō"). Saiton maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1955, kun aiempaan Tsuman maaseutukaupunkiin liitettiin Kamihokitan kyläkunta. Kaupunkioikeudet Saito sai vuonna 1958.
Saiton nähtävyyksiin kuuluvat lukuisat "kofun"-hautakummut, joista merkittävimpiä ovat Saitobarun kofun-ryhmän haudat.
Eat to the Beat

Eat to the Beat on Blondie-yhtyeen vuonna 1979 julkaisema neljäs albumi. Sen tuotti Mike Chapman.
Jan Sundell

Jan Mikael Sundell (s. 26. huhtikuuta 1971) on suomalainen erikoislääkäri, sisätautiopin dosentti, tietokirjailija ja kolumnisti. Hän työskentelee Turun yliopistollisessa keskussairaalassa ylilääkärinä, sisätautivastuualueen johtajana. Sundell on keskittynyt erityisesti sydäntutkimukseen. Muita mielenkiinnon kohteita hänellä ovat lihasvoimaharjoittelu, ravitsemus, ravintolisät ja niiden terveysvaikutukset. Jan Sundell kirjoittaa kolumnia lihasvoimaharjoittelusta "Kuntoilu&amp;Fitness"-lehteen. Tätä ennen hän kirjoitti kolumnia "Body"-lehteen.
Finland (parkki)

Finland oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki (alun perin fregatti), joka oli rakennettu 1887. Parkki oli raumalaisten laivanvarustajien omistuksessa 1899-1918. Laiva ajoi karille ja upposi St. Nazairen edustalla 24. tammikuuta 1918 miehistön pelastuessa.
Parkki Finlandin rakensi W.B. Thompson &amp; Co. Dundeessa Skotlannissa vuonna 1887 glasgowlaiselle J. A. Walker &amp; Co.-varustamolle alun perin nimellä King Arthur. Laivan vetoisuus oli 1 674 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 450 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 76,65 metriä, leveys 11,65 metriä ja syväys 6,97 metriä. Laiva oli sitten Australian liikenteessä.
Suomeen laiva ostettiin J. A. Walker &amp; Co.-varustamolta Glasgowsta 1899 ja se toimi koululaivana. Vuonna 1900 laivan uudeksi nimeksi tuli Finland. Finland teki ensimmäisen kaukopurjehduksensa puutavaralastissa Göteborgista Melbourneen tammi-toukokuussa 1901. Finland muutettiin fregatista parkiksi 1911 matkalla Quebecistä Buenos Airesiin. Viimeiselle matkalleen New Orleansista Ranskan Bordeauxiin Finland lähti 24. marraskuuta 1917. Parkki ajoi karille ja upposi St. Nazairen edustalla 24. tammikuuta 1918. Laivan miehistö pelastui.
Veli-Pekka Viljanen

Veli-Pekka Viljanen (s. 22. lokakuuta 1958 Asikkala) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden professorina.
Ura.
Viljanen valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1981, oikeustieteen lisensiaatiksi 1987 ja oikeustieteen tohtoriksi 2001. 
Viljanen toimi Turun yliopistossa tutkijana vuosina 1983–1986 ja Suomen Akatemian tutkimusassisenttina vuosina 1987–1989. Hän on toiminut Turun yliopiston valtiosääntöoikeuden määräaikaisena professorina vuosina 1998–2002 ja vakinaisena professorina vuodesta 2002 alkaen. Lisäksi hän toimi Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan varadekaanina vuosina 2010–2017. Viljasen tutkimusintressit ovat kohdistuneet Suomen valtiosääntöoikeuteen, valtiosääntöteoriaan sekä perus- ja ihmisoikeuksiin, ja hän on tutkimuksissaan kehittänyt erityisesti valtiosääntöoikeuden ja perusoikeuksien yleisiä oppeja.
Viljanen toimi oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1992–1998. Hän on osallistunut useisiin lainvalmisteluhankkeisiin, mukaan lukien perustuslain perusoikeussäännösten uudistamista valmistelleen Perusoikeuskomitean pääsihteerinä 1990–1992 ja uutta perustuslakia valmistelleen Perustuslaki 2000 –komitean pääsihteerinä 1996–1997. Viljanen on myös yksi perustuslakivaliokunnan eniten kuulemista asiantuntijoista.
Viljanen toimi Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran puheenjohtajana vuosina 2001–2009. Hän on myös toiminut kirkolliskokouksen lainopillisena asiantuntijana. Hän sai Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin vuonna 2010.
Ehdokas oikeuskansleriksi.
Vuonna 2017 oikeusministeriö esitti Viljasta uudeksi oikeuskansleriksi Jaakko Jonkan seuraajaksi, mutta asia vedettiin pois valtioneuvoston esityslistalta, koska presidentti Sauli Niinistö oli tyytymätön esitykseen ja ilmaisi kantansa pääministeri Juha Sipilälle, joka vaikutti nimityksen käsittelyn poistamiseen valtioneuvoston yleis­istunnon asialistalta. Viljanen oli aiemmin arvostellut Niinistön valtiopäivien avajaisissa pitämää puhetta, jossa tämä käsitteli turvapaikkakriisin hoitoa. Vaihtoehtoisesti on esitetty, että taustalla oli Viljasen esittämät kriittiset asiantuntijalausunnot perustuslakivaliokunnassa lakiesityksestä ulkomaisen sotilaallisen avun antamisen ja vastaanottamisen osalta. Viljasen sijasta oikeuskansleriksi nimitettiin alivaltiosihteeri Tuomas Pöysti.
Yksityiselämä.
Viljasen puoliso on Vantaan kaupunginjohtaja Ritva Viljanen, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta.
Frank Proto

Frank Proto (s. 1941 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen kontrabasisti ja säveltäjä. Hän on tehnyt musiikkia muiden muassa Dave Brubeckin ja Duke Ellingtonin kokoonpanoille. Parhaiten hän on tullut tunnetuksi kontrabassosävellyksistään, kuten kontrabassolle ja pianolle tekemästään sonaatista "1963", jossa on jazzvaikutteita sekä erilaisia tunnelmia rauhaisista energisiin. Konserttoja kontrabassolle ja orkesterille Proto on säveltänyt kolme. Hänen näyttämöteoksiaan ovat "The Profanation of Hubert J. Fort" ja nyrkkeilijä Joe Louisin elämään perustuva ooppera "Shadowboxer" (2010) John Chenaultin librettoon.
Proto aloitti pianonsoiton opiskelun 7-vuotiaana ja kontrabassonsoiton 16-vuotiaana. Hän opiskeli David Walter Frankin johdolla ja sai kandidaatin sekä maisterin arvonsa Manhattan School of Musicista. Säveltäjänä hän on itseoppinut.
Proto soitti kolmen vuosikymmenen ajan Cincinnatin sinfoniaorkesterissa.
Tapani Hannikainen

Aimo Tapani Hannikainen (23. maaliskuuta 1958 Nuijamaa – 28. syyskuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan kansainvälinen politiikka. Hannikainen aloitti uransa Yleisradion ulkomaantoimittajana 1980-luvun puolivälissä. Hän toimi myös Yleisradion Tukholman-kirjeenvaihtajana. Hannikainen opiskeli arabian kieltä, ja hän oli muun muassa Lähi-idän asiantuntija. Hannikainen kuoli 61-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen syyskuussa 2019.
Hannikainen julkaisi vuonna 1993 pro gradu -tutkielmaansa perustuvan teoksen "Gorbatshovin kohtalonhetket: Yleisradion TV-uutisten raportointi Neuvostoliiton vallankaappausyrityksestä elokuussa 1991".
Ykskoivu (Padasjoki)

Ykskoivu on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella ja Asikkalassa. Osa siitä kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari sijaitsee Hinttolanselän itäosassa ja Avainselän kaakkoispuolella ikään kuin Kelventeen jatkeena sen eteläpuolella. Se on 1,9 kilometriä pitkä, 730 metriä leveä ja sen pinta-ala on 45,9 hehtaaria . Siinä on kolme selvästi erottuvaa harjumaista niemeä, joiden suojaan jää kaksi lahtea. Pohjoisin niemi kurkottaa 600 metriä kohti Kelvennettä, missä saarien väliin jää Kirkkosalmi. Niemi on alle 50 metriä leveä ja sen kärjessä sijaitsee kummeli. Viereinen niemi on 300 metriä pitkä. Saaren eteläpäässä on vielä 550 metriä pitkä niemi, jonka sivuhaaran suojaan jää pieni lahti. Saaren niemet ovat samaa harjujaksoa, jonka muodostumia ovat etelässä Vähän-Äiniön niemessä oleva Niemistenkärki ja sen edustalla sijaitseva Niemistensaari, ja pohjoisessa oleva Kelvennen saari. Ykskoivun lounaispuolella sijaitsee Iso Mustassaari, joka on pienen saariryhmän pääsaari.
Saaren korkein huippu yltää noin 102,5 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa noin 24 metrin korkeuteen Päijänteestä. Huipun länsipuolella on neljä suppaa lähes peräkkäin rivissä. Saari on kokonaan metsän peitossa ja sekä sen lounaispäässä että sen pohjoisosan lahdenpohjukassa on vapaa-ajan asunnot. Niiden välille on karttoihin piirretty polku. Kummankin asunnon lähellä on saaressa heikkarannat. Saaren yli kulkee Asikkalan ja Padasjoen välinen kuntaraja, joka jakaa saaren kummallekin lähes puoliksi. Ykskoivun ympärillä kulkee neljällä eri suunnalla veneväylät.
Luontoarvoja.
Lähes koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Suojelualueen ulkopuolelle on rajattu kummatkin yksityiset kiinteistöt eli sekä pohjoispään niemet ja niiden välinen lahdenpohjukka että lounaispään niemennokka. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Koko saari on heikkaa, jonka rannat ovat kaareutuvia hiekkarantoja. Saaren rannat kuuluvat rantojensuojeluohjelmaan.
Historiaa.
Saaren koillispäässä sijaitsee pronssikautinen asuinpaikka, jonka kulttuurimaannos on koekuopituksessa todettu noin 20 senttimetriä paksuksi. Yhdestä kuopasta löytyi keramiikkaa sirpaleina. Astia on tekstiilikeramiikkaa.
Favell (parkki)

Favell oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1895. Koululaivana toimineen parkin omisti raumalainen Raumo Nya Skeppsrederi Ab vuosina 1897-1906 ja sen jälkeen helsinkiläiset Finska Rederi Ab 1906-1911 ja Ab Finska Skolskeppsrederiet 1911-1934. Laiva myytiin romutettavaksi 1934 ja se romutettiin sitten Makslahdessa Viipurin lähellä.
Parkki Favellin rakensi Charles Hill &amp; Sons Bristolissa Englannissa vuonna 1895 telakan omaan käyttöön. Laivan vetoisuus oli 1 334 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 200 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 75,40 metriä, leveys 11,04 metriä ja syväys 6,50 metriä. Laiva oli sitten Australian liikenteessä.
Suomeen laiva ostettiin Charles Hill &amp; Sons-varustamolta Bristolista 1897 ja se toimi koululaivana. Favell teki ensimmäisen kaukopurjehduksensa puutavaralastissa Etelä-Afrikan Port Nataliin lokakuun 1897 ja tammikuun 1898 välillä. Vuonna 1933 Kotkasta Port Nataliin puutavaralastissa matkannut Favell törmäsi yhteen englantilaisen höyrylaiva Asterian kanssa Kap Lizardin eteläpuolella ja se hinattiin korjattavaksi Falmounthiin. Kun Favell oli 1934 viimeisellä valtamerimatkallaan vehnälastissa Port Germeinista Cardiffiin yksi aluksen merimiesoppilaista sairastui umpisuolentulehdukseen. Englantilainen R.M.S. Monowai poikkesi kurssiltaan ja vei oppilaan Wellingtoniin jossa hänen umpisuolensa leikattiin onnistuneesti. R.M.S. Monowain kapteenille myönnettiin marraskuussa 1935 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkki. Tämän matkansa aikana Favell joutui sääolojen takia käyttämään Kap Hornin kiertämiseen 12 päivää. Matkan jälkeen parkki Favell myytiin lokakuussa 1934 romutettavaksi ja se romutettiin Viipurin lähellä Makslahdessa. Favellin viimeisestä matkasta tehtiin Sten Lillen dokumenttielokuva "Viimeinen purjehdus".
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 100 m

Miesten 100 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 27.–28. syyskuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Karsinta.
Kummankin erän voittaja (Q) ja seuraavat viisi nopeinta (q) etenevät alkueriin.
Alkuerät.
Jokaisen erän kolme ensimmäistä (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät välieriin.
Välierät.
Kummankin erän kaksi ensimmäistä (Q) ja kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.
Loppukilpailu.
Loppukilpailu käytiin 28. syyskuuta 2019 klo 22.15.
Iso Lammassaari (Padasjoki)

Iso Lammassaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjokissä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 1,4 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 79,9 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä. Sen pohjoispuolella alkaa Virmailansaaren ohittava Salonsalmi ja sen eteläpuolella on saaristoa, joista lähimpänä sijaitsevat Halkosaari, Korkeasaari ja Hakohuittu. Aivan Lammassaaren lounaisrannassa on vielä seitsemän luotoa. Saariryhmän toiseksi suurin saari on Haukkasalo, joka sijaitsee mainittujen saarten eteläpuolella. Virmailansaareen on matkaa 600 metriä, mantereelle lännessä kilometrin ja Kelvenneelle on viiden kilometrin järvenselkä. Saari on melko matala, mutta sen keskellä kohoaa korkea mäki. Sen huippu kohoaa 42 metrin korkeuteen Päijänteestä (120 metriä mpy.). Saari on metsän peitossa ja se on autio. Sen lounaispäässä Halkosaaren länsipäässä sijaitsee retkeilijöiden rantautumispaikka ja nuotiopaikka. Saaren molemmilta puolilta ohittaa veneväylät, jotka yhtyvät Salonsalmessa.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Jalo (fregatti)

Jalo oli suomalainen kolmimastoinen puinen fregatti, joka oli rakennettu 1876 Uudessakaupungissa. Jalo oli suurin Suomessa puusta rakennettu laiva. Se oli turkulaisten laivanvarustajien omistuksessa 1877-1886. Laiva myytiin matalikolle ajossa vaurioituneena Lontoossa 1886. 
Fregatti Jalo rakennettiin laivanrakennusmestari Hans Henrik Kjäldströmin (1830-1877) johdolla Uudessakaupungissa 1876. Laiva oli rakennettu männystä ja tammesta rauta- ja kuparivahvisteisena. Laivan riki oli raudasta ja pohja oli päällystetty kuparilevyillä. Laivan vetoisuus oli 1 366 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 000 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 64,07 metriä, leveys 11,05 metriä ja syväys 7,16 metriä. Fregatin alkuperäiset omistajat olivat Uudestakaupungista mutta korkeiden rakennuskustannusten takia he joutuivat myymään parin vuoden kuluttua laivan Turkuun. Fregatti Jalo oli Euroopan ja Kaukoidän välisessä liikenteessä. 
Ollessaan sokerilastissa matkalla Jaavan Banjoewangista Falmouthiin Jalo joutui ankaraan myrskyyn 26. maaliskuuta 1884 ja joutui menemään vuotavana hätäsatamaan St. Helenalle. Korjausten jälkeen laiva jatkoi matkaa Falmouthiin jonne se saapui vuotavana 20. kesäkuuta 1884 ja hinatiin sitten Lontooseen. Jalo oli puutavaralastissa matkalla Malagaan kun se ajoi aamuyöllä matalikolle Cork Sandin luona Harwichin ulkopuolella 17. syyskuuta 1886. Laiva saatiin hinaajan avulla irroitettua matalikolta sen jälkeen kun kansilasti oli heitetty mereen ja isomasto katkaistu. Fregatti Jalo hinattiin sitten Harwichiin ja sieltä edelleen Lontooseen jossa se myytiin vaurioituneena.
Supermään

Supermään on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta
2010. Elokuva on osa Suomen elokuvasäätiön, Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskuksen ja Suomen elokuvakontaktin lasten lyhytelokuvahanketta Skidisti. Hankkeen tarkoituksena oli edistää kotimaisen laadukkaan lasten lyhytelokuvan tarjontaa. 
Supermään -elokuvan koekuvaukset järjestettiin Oulussa ja päärooliin haki 82 oululaispoikaa.
Elokuvaan etsittiin natiivimurteen omaavaa pohjois-suomalaista poikaa. 
Juoni.
Elokuva kertoo maaseudulla asuvasta Oskarista, joka matkaa äitinsä kanssa kaupunkiin ja kohtaa
siellä supersankarinsa. Kaikki ei ole kuitenkaan niin kuin seitsemänvuotias Oskari on kuvitellut.
Hän joutuu vaikean valinnan eteen.
Halkosaari (Padasjoki)

Halkosaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjokissä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 660 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,25 hehtaaria .
Se sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä, aivan Ison Lammassaaren eteläpuolella. Saari muodostuu kolmesta osasta, jotka saattavat olla entisiä matalia saaria. Läntisin saarenosa kohoaa noin neljän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on asumaton.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Vähä Haukkasalo

Vähä Haukkasalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 520 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,8 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä aivan Haukkasalon eteläpuolella. Muita lähisaaria ovat Mallaskallio, Keski-Haukkasalo, Niittusaari ja Paljaskallio. Saari muodostuu mäestä, joka kohoaa noin 34 metrin korkeuteen Päijänteestä. Sen länsipäässä on kaksi pikkuniemeä, jonne on järjestetty retkeilijöille rantautumis- ja nuotiopaikka. Sellaiset on myös Isossa Lammassaaressa.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
I Am You

I Am You (tyyliteltynä I am YOU) on eteläkorealaisen Stray Kidsin kolmas EP. Sen julkaisi JYP Entertainment digitaalisena ja fyysisenä versiona 22. lokakuuta 2018. Albumi myi 76 547 fyysistä kappaletta samassa kuussa.
Albumista julkaistiin kaksi fyysistä versiota: “I am” ja “You”.
Keski-Haukkasalo

Keski-Haukkasalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 210 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,05 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä aivan Haukkasalon eteläpuolella. Sen lähisaaria ovat Vähä Haukkasalo, Niittusaari ja Paljaskallio. Saari on mäki, joka kohoaa noin 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Sen lounaispuolella on kallioinen jyrkänne. Saari on autio.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Jevgeni Aleksejev (amiraali)

Jevgeni Ivanovitš Aleksejev (; 23. toukokuuta 1843 Sevastopol – 9. kesäkuuta 1917 Jalta) oli venäläinen amiraali. Hän oli Venäjän Kaukoidän käskynhaltija vuosina 1903–1905 ja Kaukoitään sijoitettujen joukkojen ylipäällikkö Venäjän–Japanin sodan alkuvaiheessa vuonna 1904.
Elämänvaiheet.
Aleksejevin isä oli upseeri, tosin huhujen mukaan Aleksejev olisi ollut keisari Aleksanteri II:n avioton poika. Aleksejev valmistui merikadettikoulusta vuonna 1863. Hän palveli eri aluksilla, vuosina 1878–1883 risteilijä "Afrikan" päällikkönä. Vuosina 1883–1886 hän oli laivastoattaseana Venäjän Pariisin-lähetystössä, sitten risteilijä "Admiral Kornilovin" päällikkönä ja vuodesta 1892 laivaston esikuntapäällikön apulaisena. Hän sai vuonna 1892 kontra-amiraalin ja 1897 vara-amiraalin arvon. Aleksejev siirrettiin vuonna 1895 Venäjän Tyynenmeren-laivastoon, jonka komentajana hän oli vuosina 1896–1897. Hän miehitti Port Arthurin satamakaupungin sen siirtyessä Kiinalta Venäjän haltuun. Vuosina 1897–1899 hän oli vanhempana lippumiehenä Mustanmeren laivastossa.
Aleksejev nimitettiin vuonna 1899 Venäjälle hiljattain siirtyneen, Port Arthuria Liaotungin niemimaalla ympäröineen Kwantungin vuokra-alueen joukkojen komentajaksi. Hänestä tuli samalla uudelleen Tyynenmeren laivaston komentaja. Hän myös komensi venäläistä armeijakuntaa, joka osallistui vuoden 1900 boksarikapinan kukistamiseen Kiinassa. Vuonna 1903 Aleksejevista tehtiin suoraan keisarin alainen Venäjän Kaukoidän käskynhaltija, joka hallitsi Amurin kenraalikuvernementtia ja Kwantungin aluetta pääkaupunkinaan Port Arthur. Samana vuonna hänet ylennettiin amiraaliksi. Aleksejev kannatti niin sanotun Bezobrazovin piirin ajamaa aggressiivista Japanin-vastaista ulkopolitiikkaa Kaukoidässä, mutta hän ei uskonut Japanin lähtevän sotaan Venäjää vastaan.
Sodan puhjettua helmikuussa 1904 Aleksejevista tuli kaikkien Kaukoidässä olleiden venäläisten maa- ja merivoimien yhteinen ylipäällikkö. Hän oli myös tilapäisesti Tyynenmeren laivaston vt. komentajana Oskar Starckin erottamisen ja Stepan Makarovin saapumisen välissä sekä uudelleen Makarovin kuoleman ja Nikolai Skrydlovin saapumisen välisen ajan. Keisari Nikolai II:n määräyksestä Aleksejev siirtyi toukokuussa 1904 Port Arthurista Mukdeniin ja vältti siten jäämisen Port Arthurin saartorenkaaseen. Vastahyökkäystä Mantšuriassa kannattanut Aleksejev ajautui riitoihin Mantšurian-joukkojen komentajan, kenraali Aleksei Kuropatkinin kanssa. Aleksejev joutui luopumaan ylipäällikkyydestään tappiollisen Shahon taistelun jälkeen lokakuussa 1904. Myös hänen käskynhaltijan virkansa lakkautettiin kesäkuussa 1905.
Aleksejev oli Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen vuosina 1905–1917. Hänet tuomittiin vuonna 1909 lahjusten ottamisesta 10 000 ruplan sakkoihin. Viimeksi hän oli koulunopettajana Armeniassa.
Lindisfarne (fregatti)

Lindisfarne oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti joka oli rakennettu 1886. Laiva oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa 1907-1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana saksalainen sukellusvene U 21 torpedoi laivan 3. toukokuuta 1917 Irlannin lounaispuolella laivan miehistön pelastuessa. 
Fregatti Lindisfarnen rakensi Richardson, Duck &amp; Co. South Stocktonissa Englannissa 1886 lontoolaiselle John Lidgett &amp; Sons-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1 703 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 74,60 metriä, leveys 11,80 metriä ja syväys 7,35 metriä. 
Suomeen fregatti ostettiin John Lidgett &amp; Sons-varustamolta vuonna 1907. Laiva oli Australian ja Yhdysvaltain liikenteessä kuljettaen muun muassa puutavaraa ja paluulastina vehnää. Lindisfarne oli salpietarilastissa matkalla Chilen Caleta Buenasta Le Havreen Ranskaan kun saksalainen sukellusvene U 21 torpedoi laivan 3. toukokuuta 1917 Irlannin lounaispuolella. Lindisfarnen miehistö pelastui.
Patrik Raitanen

Patrik Matias Raitanen (s. 13. kesäkuuta 2001 Ulvila) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie B:ssä pelaavaa SPAL Ferraraa.
Ura.
Seurajoukkue.
Raitanen aloitti jalkapalloilun FC Ulvilassa, josta hän muutaman vuoden kuluttua siirtyi FC Jazzin junioreihin. Helmikuussa 2016 hän teki seuran edustusjoukkueen kanssa kahden vuoden sopimuksen, ja debytoi tammikuussa 2017 Suomen Cupin ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan, muttei pelannut FC Jazzissa yhtään sarjaottelua ennen siirtymistään Liverpoolin junioriakatemiaan kesäkuussa 2017.
Kesäkuussa 2019 Raitanen solmi neljän vuoden pituisen sopimuksen Hollannin pääsarjassa pelaavan Fortuna Sittardin kanssa. Raitanen teki liigadebyyttinsä syyskuussa 2019 pelatussa ottelussa Sparta Rotterdamia vastaan. Syyskuussa 2020 Raitanen siirtyi Italian Serie B:ssä pelaavaan SPAL Ferraraan.
Maajoukkue.
Raitanen on edustanut Suomen juniorimaajoukkueita kaikissa ikäluokissa U15-maajoukkueesta lähtien.
Yksityiselämä.
Patrik Raitasen isä on entinen maajoukkuejääkiekkoilija Rauli Raitanen.
Tuomas Ojanen

Matti Mika-Tuomas Ojanen (s. 1966) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän on toiminut Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden professorina vuodesta 2007. 
Elämä ja ura.
Ojanen väitteli oikeustieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1999. Hän työskenteli eurooppaoikeuden professorina Helsingin yliopistossa 1999–2004 ja Turun yliopistossa 2004–2007. Lisäksi hän on toiminut Åbo Akademin Ihmisoikeusinstituutin tutkimusprofessorina 2009–2010 sekä Yliopistollisessa Eurooppa-instituutissa vierailevana tutkijana vuonna 2010 ja osa-aikaisena professorina 2012–2015. Hänellä on myös Turun yliopiston ja Itä-Suomen yliopiston dosentin arvo. Ojanen on erikoistunut Suomen valtiosääntöoikeuteen, vertailevaan valtiosääntöoikeuteen, EU-oikeuteen sekä kansainväliseen ihmisoikeusjuridiikkaan.
Akateemisen työnsä ohella Ojanen on ollut Venetsian komission jäsen vuodesta 2022, EU:n perusoikeusviraston hallintoneuvoston jäsen vuodesta 2020, yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan puheenjohtajana 2015–2023, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen "ad hoc" -tuomari 2017–2020 sekä Ihmisoikeusliiton puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja 2006–2013. Hän on yksi eduskunnan perustuslakivaliokunnan kysytyimmistä perustuslakiasiantuntijoista. Ojanen perusti Juha Lavapuron ja Martin Scheininin kanssa Suomen valtiosääntöoikeudellisen seuran asiantuntijablogin "Perustuslakiblogin", jonka toimittajana hän toimi yhdessä Lavapuron kanssa 2013–2019.
Ojanen on kommentoinut usein julkisuudessa perustuslaillisiin ja perusoikeudellisiin kysymyksiin liittyviä ajankohtaisia asioita. Ojanen on sanonut olevansa "markkinaskeptikko" ja kertonut pitävänsä talousliberalismin vaikutuksen kasvua uhkana hyvän hallinnon periaatteille ja perusoikeuksille, koska viranomaisen toiminnan laatua ja luotettavuutta koskevat vaatimukset eivät automaattisesti kohdistu yksityisiin toimijoihin. Kansanedustaja Ben Zyskowiczin mukaan tämä vaikuttaa Ojasen kantoihin perustuslakiasiantuntijana. Ojanen on pitänyt perustuslakiasiantuntijoiden vähäistä määrää ongelmana Suomessa sekä toivonut asiantuntijakunnan nuorentumista ja naisvaltaistumista.
Joulukuussa 2020 kansanedustaja Mikko Kärnä vihjasi Twitterissä, että Ojanen olisi kirjoittanut vihreiden vastalauseen perustuslakivaliokunnan mietintöön ulkoministeri Pekka Haaviston ministerivastuuasiassa. Ojanen kiisti väitteen ja teki asiasta rikosilmoituksen kunnianloukkauksesta, jonka johdosta Kärnää vastaan nostettiin syyte marraskuussa 2021. Syytteen nostamisen jälkeen Kärnä vaati, ettei perustuslakivaliokunta toistaiseksi käyttäisi Ojasta asiantuntijana valiokunnan kuulemisissa. Kärnä tuomittiin kunnianloukkauksesta käräjäoikeudessa lokakuussa 2022 ja hovioikeudessa toukokuussa 2025 sekä maksamaan Ojaselle 4 500 euroa kärsimyskorvauksia.
Ojasen artikkeli "Eurooppa-tuomioistuimet ja suomalaiset tuomioistuimet" sai Lakimies-aikakauskirjan parhaan kirjoituksen palkinnon vuonna 2005. Ojaselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki vuonna 2015. Hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2023.
Mixtape (EP)

Mixtape on eteläkorealaisen Stray Kidsin ennen debyyttiä julkaistu EP. Sen julkaisi JYP Entertainment fyysisenä ja digitaalisena versiona 8. tammikuuta 2018. Albumi myi 45 249 kappaletta samassa kuussa. 
Albumi sisältää seitsemän kappaletta, jotka esitettiin "Stray Kids" -ohjelmassa ennen EP:n julkaisua.
Autoamerican

Autoamerican on Blondie-yhtyeen vuonna 1980 julkaisema viides albumi. Sen tuotti Mike Chapman.
Pohjoismaiden ilmasto

Pohjoismaiden ilmasto on pääosin väli-ilmasto, johon kuuluu neljä vuodenaikaa. 
Useimmissa pohjoismaissa kesät ovat usein hyvin lämpimiä ja talvet erittäin kylmiä. Kesällä saattaa tulla helleaaltoja ja lämpötila kohota lähes 40 celsiusasteeseen ja talvella saattaa olla pakkasta 30-40 astetta. Merellisessä Islannissa lämpötila ei vaihtele yhtä paljon kuin mantereisemmassa Suomessa tai Ruotsissa, ja keväisin siellä on noin 4-10 astetta lämmintä. 
Pohjoismaiden lämpimin kesä on Ruotsin Tukholmassa. Skandinavian vuoden 2010 korkein lämpötila 22 °C mitattiin Tanskassa. Kylmintä taas oli Islannissa (-23,7 °C). Suomen vuoden keskilämpötila lounaisimmassa Suomessa on 6,5 °C. Tanskassa heinäkuun keskilämpötila on 17 °C.
Ilmaston lämpeneminen.
Ilmaston lämpeneminen vaikuttaa hyvin paljon etenkin Grönlannin lämpötilaan ja sademäärään. Ilmastonmuutoksen myötä Grönlannin jäävuoret sulavat verkkaista tahtia. Grönlannin lämpeneminen on myös suuri tekijä merenpinnan nousussa. Ennusteiden mukaan merenpinta nousee 7 metriä lisää, jos Grönlannin jäät jatkavat sulamistaan. 
Vuoden 2008 tutkimuksen mukaan Norjassa suojellaan ilmastoa liialta lämpenemiseltä toiseksi eniten maailmassa. Muut pohjoismaat ovat myös tilastossa korkealla (Ruotsi 3. sijalla, Suomi 4. sijalla, Islanti 11. sijalla ja Tanska 26. sijalla).
Paljaskallio (Padasjoki)

Paljaskallio on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 160 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä. Se sijaitsee Haukkasalon länsipuolella Niittusaaren vieressä. Saari on kalliosaari, jonka keskellä sijaitseva mäki kohoaa noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Islamilainen musiikki

Islamilainen musiikki tarkoittaa muslimien uskonnollisissa tilaisuuksissa esitettyä musiikkia tai muslimimaailmassa esitettyä musiikkia yleensä. Islamilainen maailma ulottuu Pohjois-Afrikkaan, Lähi-itään, Afrikan sarveen, Iraniin, sekä Keski- ja Etelä-Aasiaan ja käsittää noin 2 miljardia muslimia.
Vaikka islam on suhtautunut kielteisesti kaikkeen musiikkiin, tietyntyyppinen laulu ja soitto on toisinaan käytössä muslimien uskonnollisissa rituaaleissa. Perinteisesti se on rajoittunut lauluun ja tamburiinin käyttöön. Arabialainen käsite tällaiselle musiikille on "nashid."
Keskiajan islamilaisessa maailmassa eliitti pystyi ottamaan erivapauksia uskonoppineiden kieltämiin maallisiin iloihin. Esimerkiksi Córdoban hallitsijahovissa al-Andalusissa kuultiin musiikkia. Sen esittäjät olivat kristittyjä orjia, yleensä naisia, eivät muslimeita. Tunnetuin esiintyjä oli Persiasta 800-luvun alussa saapunut aikansa kohuttu muotimaailman kuuluisuus Ziryāb, tarinan mukaan vapautettu orja. 
"Hadith" -perinne.
Koraanissa musiikkia ei kielletä, mutta 800-luvulta alkaen koottu laaja islamilainen perimätieto sisältää "haditheja", joissa kielto esiintyy. Arvovaltaisimmissa "hadith" -kokoelmissa on toistakymmentä kertomusta Muhammedin suhtautumisesta asiaan. Useimmat ovat kielteisiä: soittimet ovat Saatanan instrumentteja, niiden kuulijat muutetaan sioiksi ja apinoiksi, ja maa nielee heidät. Muutamassa "hadithissa" suhtautuminen on myönteisempää. Eräässä tarinassa Abu Bakr yllättää Muhammedin kuuntelemassa musiikkia ja huomauttaa musiikin olevan Saatanasta. Muhammed vastaa sopuisasti: jokaisella kansalla on juhlansa, ja tämä on meidän juhlamme. 
Uskonoppineiden lausuntoja musiikista.
Keskiajalta peräisin oleva šariakäsikirja "Reliance of the Traveller," joka edustaa "shafi'i" -koulukunnan käsityksiä, tuomitsee jyrkästi musiikin. Käsikirja kertoo, että ylösnousemuksen päivänä Jumala valaa lyijyä niiden korviin, jotka ovat kuunnelleet laulajattaria. Soittimista mandoliini, luuttu, symbaali, huilu ja jousisoittimet ovat kiellettyjä. Tamburiinia saa käyttää häissä, ympärileikkauksissa ja vastaavissa juhlissa, mutta pitkärumpu "kuba" on laiton soitin. Laulaminen on sallittua häissä ilman säestystä.
Salafistit suhtautuvat jyrkän kielteisesti lauluun, soittoon ja tanssiin. Heidän näkemyksiään löytyy liikkeen ylläpitämiltä internetsivuilta, joilla uskonoppineet antavat fatwoja myös musiikista.
Ajatollah Khomeini ilmaisi arvovaltaisen islamilaisen kannan musiikkiin ottaessaan vastaan Radio Iranin johtajat Qomissa. Hän kehotti heitä taistelemaan musiikkia vastaan ”kaikin voimin”. Khomeini lausui:Musiikki turmelee nuortemme mielet. Musiikin ja oopiumin välillä ei ole eroa. Molemmat aiheuttavat veltostumista eri tavoin. Jos haluatte maanne olevan itsenäinen, kieltäkää musiikki. Musiikki on maan ja nuorison pettämistä.Tapaamisessa yliopisto-opiskelijoiden kanssa imaami totesi, että musiikin tuominen Iraniin oli ”ulkomaalaisten juoni”, jonka tarkoitus oli ”johtaa nuorisomme harhaan”.
Ionofori

Ionoforit (latinasta, "ioninkantaja") ovat ryhmä molekyylejä, jotka siirtävät ioneita biologisten kalvojen lävitse runsaasta ionipitoisuudesta pieneen ionipitoisuuteen. Kalvot voivat olla vaikkapa solukalvoja tai soluelinten kalvoja. Ionoforit eivät ole solukalvojen luontaisia ionikanavia tai ionipumppuja. Ne ovat näitä pienempiä molekyylejä. Ionoforit ovat usein rasvaliukoisia.
Luokittelu.
Ionoforeilla on 2 pääluokkaa:
Ionoforeja voidaan rakenteellisesti luokitella monin tavoin. Monet niistä ovat mikrobien tuottamia rasvaliukoisia polyeettereitä, kuten makrolidejä. Osa on polypeptidejä, kuten valinomysiini. On myös keinotekoisia ionoforeja, josta esimerkkejä ovat 2,4-dinitrofenoli ja monet kruunueetterit.
Käyttö.
Joitakin ionoforeja käytetään antiobiootteina ja lääkkeinä sieni- ja alkueläintartuntoihin. Esimerkkejä ovat nystatiini, natamysiini ja amfoterisiini B. Ne tappavat mikrobeja estämällä tärkeiden ionipitoisuuserojen muodostumista mikrobien eri kalvojen välille.
Joitain ionoforeja on käytetty laihdutusvalmisteina. Esimerkki on 2,4-dinitrofenoli, jota käytetään yhä ei-lääketieteellisessä käytössä.
Ionoforeja voidaan käyttää erilaisten näytteiden ionipitoisuuksien tutkimuksessa, sillä jotkin ionoforit sitovat lähinnä vain tiettyjä ioneita. Esimerkiksi valinomysiiniä käytetään kaliumionimittauksissa ioniselektiivisenä elektrodina ioninvaihtokromatografiassa. Muun muassa kruunueettereihin voidaan liittää valmistusvaiheessa kromoforeja, jotka tuottavat absorptiomuutoksen. Tämä voidaan mitata spektrofotometrisesti kuurunueetterin eristyksen jälkeen. Absorbanssi on verrannollinen ionipitoisuuteen.
Esimerkkejä.
Kantajaionoforeja ovat esimerkiksi (perässä pääasiallisesti siirretyt ionit)
Kanavan muodostavia ionoforeja ovat esimerkiksi (perässä pääasiallisesti siirretyt ionit)
Kalainsaari

Kalainsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 1,2 kilometriä pitkä, 590 metriä leveä ja sen pinta-ala on 33 hehtaaria . Saaren kaakkoispää on nimeltään Vähä Kalainsaari. Se on nykyään saaren niemi, mutta ennen Päijänteen järvenlaskua ne olivat erilliset saaret. Kalainsaari sijaitsee Virmailansaaren ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen länsirannan tuntumassa. Saari on tavallinen näky Padasjoen kirkonkylän Mainiemen ympäristössä, jonne on 250 metriä matkaa. Kalainsaaren pohjoispuolella Koskenlahdella sijaitsee Tuomassaari. Kalainsaaren keskellä kohoaa kalliohuippuinen mäki 42 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren pääosa on autio, mutta Vähä Kalainsaaressa on vapaa-ajan asunto ja kummeli. Lounaispäässä on rantautumis- ja nuotiopaikka, joka on tarkoitettu retkeilijöiden käyttöön.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Pekka Patokoski

Pekka Patokoski (20. lokakuuta 1879 Impilahti – 3. toukokuuta 1942 Jyväskylä) oli suomalainen vakuutustarkastaja, toimittaja ja kirjailija.
Patokoski tuli lehtialalle 1900-luvun alussa ja hän oli toimittajana useissa sanomalehdissä, muun muassa Saarijärven Paavo-lehdessä sekä viimeksi vuodesta 1934 lähtien Jyväskylässä Työn Voima-lehdessä. Ollessaan Laatokka-lehden toimittajana Sortavalassa Patokoski teki matkoja Venäjälle ja Viroon. Patokoski oli välillä myös pitkiä aikoja henkivakuutusalalla sekä Kustannusosakeyhtiö Otavan palveluksessa. Hän oli kymmenen vuoden ajan Kaleva-yhtiön piiritarkastajana ja sen jälkeen vuodesta 1924 Kansa-yhtiön Keski-Suomen piirin tarkastajana. Hän kirjoitti artikkeleita vakuutusasioista ja julkaisi myös kaunokirjallisia teoksia nimellä "P. Patokoski". Patokosken tunnetuin teos oli Raja-Karjalaan sijoittunut romaani "Korven Outi". Myös Patokosken toinen romaani "Oikeuden kiroissa" sijoittui Raja-Karjalaan.
Patokoski oli Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja eri toimi- ja lautakuntien jäsenenä.
Lullampi

Lullampi on Uudellamaalla Espoossa Lakiston kaupunginosassa Takkulassa sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Lullampi on 150 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,8 hehtaaria. Se on muodostunut mäkisessä metsämaastossa olevaan kapeaan painaumaan. Lammessa ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 400 metriä. Sen rannat ovat alavaa metsämaata, jossa rantoja kiertää sammalpohjainen suovyöhyke. Lammen etelärannassa kasvaa osmankäämiä. Lampi on autio, vaikka yhdystie 11339 eli Lakistontie ohittaa sen alle 50 metrin etäisyydeltä.
Vesistösuhteet.
Lullampi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Lepsämänjoen valuma-alueella (21.04), jonka Lakistonjoen valuma-alueeseen (21.044) lampi kuuluu. Siihen on johdettu kolme metsäojaa, joista merkittävin tuo luoteesta Soidensuon kuivatusvedet. Sen laskuoja alkaa itärannasta ja se alittaa välittömästi Lakistontien ja yhtyy 200 metrin päässä Lakistonjokeen. Lammen vedenpinnan korkeus on 59,9 metriä mpy (N2000), joten laskuojalle kertyy pudotusta noin 10 metriä.
Historiaa.
Lammen vanhin löydetty maininta on vuodelta 1775 muodossa ”Lull lambi”. Vuosien 1970–1988 opaskartoissa sen karttanimi on ”Lull-lampi”, mutta vuodesta 1990 on ollut käytössä muoto ”Lullampi”. Ruotsinkielinen vastine on jokin ”Lullam-mukaelma. Nimen merkitys on epäselvä. Paikannimikeräilijöille on kerrottu, että nimellä ilmaistaan rantojen hyllymistä tai keinumista. Tällöin nimi voitaisiin yhdistää sanaan ”lulla, lullu” (’kehto’) ja verbiin ”lullata, lulluttaa” (’keinua, tuudittaa’). Sana on siis lainattu ruotsinkielestä suomenkieleen tässä merkityksessä. Lammen alkuperäinen nimi lienee Lulla-alkuisena ollut Lullavalampi.
Vuoden 1957 peruskartassa on lammen karttanimi ”Lull-lampi” ja sen pohjois- ja länsipuolelle on raivattu pienialaiset peltopalstat. Pellot ovat vuoden 1972 kartassa vielä viljelyssä, mutta eivät enää vuoden 1984 kartassa.
Hanna Sofia Falkman

Hanna Sofia Falkman (28. kesäkuuta 1823 Tukholma – 1882) oli tukholmalaissyntyinen suomalainen oopperalaulaja.
Falkmanin vanhemmat olivat Hans Johan Falkman ja Sofia Holmberg. Perhe muutti 1840-luvulla Ruotsista Suomeen, jossa Hanna Sofia Falkman esiintyi konserttilaulajana. Erityistä kuuluisuutta Falkman sai esiintyessään ensimmäisessä suomalaisessa oopperassa: "Kaarle-kuninkaan metsästys" kantaesitettiin keväällä 1852, ja Falkmanin roolina oli kalastajatyttö Leonora.
Hanna Sofia Falkmanin veli Severin Falkman oli taidemaalari. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1855 hovineuvos Alexander Wilhelm Brummer (1826–1908). Pariskunnalle syntyi poika Johan Wilhelm Brummer (1856–1931).
Doggermatalikon selkkaus

Doggermatalikon selkkaus oli Venäjän–Japanin sodan aikana 21.–22. lokakuuta 1904 sattunut tapaus, jossa Venäjän Itämeren laivaston sota-alukset tulittivat erehdyksessä Pohjanmeren Doggermatalikon alueella englantilaisia kalastaja-aluksia. Tapaus uhkasi ajaa Britannian liittymään sotaan Venäjää vastaan.
Tapahtumat Doggermatalikolla.
Venäjän Itämeren-laivastosta oli syksyllä 1904 muodostettu vara-amiraali Zinovi Rožestvenskin komentama 2. Tyynenmeren eskadroona, joka lähti kiertämään Euraasian mantereen ympäri vapauttaakseen japanilaisten Port Arthuriin saartaman Venäjän Tyynenmeren-laivaston. Venäläisten keskuudessa liikkui villejä huhuja japanilaisten Euroopan vesille lähettämistä torpedoveneistä, jotka väijyttäisivät ja torpedoisivat koko laivaston jo menomatkalla. Pohjanmerelle tultaessa korjausalus "Kamtšatkan" kapteeni väitti lähettämässään sähkeessä laivaansa vastaan isketyn torpedoilla.
Laivaston ollessa Doggermatalikon alueella se kohtasi 21. ja 22. lokakuuta välisenä yönä englantilaisia troolareita, joita luultiin pimeässä ja sumussa japanilaisiksi torpedoveneiksi. Amiraali Rožestvenski määräsi avaamaan tulen niitä kohti. "Crane"-niminen troolari upotettiin ja kaksi sen miehistön jäsentä kuoli. Myös viisi muuta troolaria vahingoittui ja kuusi kalastajaa haavoittui. Ammunta jatkui 10–12 minuuttia. Tuli oli pääosin hyvin epätarkkaa. Sekasorron keskellä venäläiset sota-alukset tulittivat vahingossa jopa toisiaankin, ja ainakin risteilijät "Aurora" ja "Dmitri Donskoi" saivat osumia. Muutama venäläinen merisotilas kuoli omien tulitukseen, jota luultiin vihollisen tuleksi. Vasta aamun valjetessa totuus paljastui.
Seuraukset.
Tieto tapauksesta ajoi Britannian ja Venäjän hetkeksi lähes sodan partaalle, varsinkin kun Britannilla oli liittosopimus Japanin kanssa. Britit lähettivät 28 kuninkaallisen laivaston alusta seuraamaan Rožestvenskin eskadroonaa sen kulkiessa Englannin kanaalin läpi ja edelleen aina Portugalin edustalle saakka. Venäläisiltä kiellettiin pääsy brittien kontrolloiman Suezin kanavan läpi, joten Rožestvenski joutui kiertämään Intian valtamerelle pidempää reittiä Hyväntoivonniemen kautta.
Britannian pääministeri Arthur Balfour ja ulkoministeri Henry Lansdowne pyrkivät tyynnyttelemään brittien mielialoja sodan välttämiseksi. Venäjän liittolainen Ranska painosti Venäjää osoittamaan katumusta tapahtuneesta. Rožestvenski joutui jättämään joukon vastuullisina pidettyjä upseereitaan vangeiksi Vigon satamaan Espanjassa. Yksi näistä oli kapteeni Nikolai Klado. Tapausta selvittämään perustettiin Haagin sopimuksen mukaisesti kansainvälinen komissio, joka kokoontui Pariisissa joulukuussa 1904 ja julkaisi loppuraporttinsa helmikuussa 1905. Komission raportissa venäläisten toiminnalla ei katsottu olleen oikeutusta, ja Venäjää vaadittiin maksamaan 65 000 Englannin puntaa korvauksia. Venäjä maksoi vaaditun summan 9. maaliskuuta 1905, minkä jälkeen Venäjän ja Britannian välit alkoivat parantua.
Hullin kaupunkiin Itä-Englantiin pystytettiin vuonna 1906 muistomerkki Doggermatalikon välikohtauksessa kuolleille kalastajille. Muistomerkkiin sisältyy surmansa saaneen "Cranen" kapteenin George Henry Smithin patsas.
Esko Grundström

Esko Elias Grundström (s. 1986 Rauma) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja ja tuottaja. Grundström on musiikin kandidaatti Sibelius-Akatemiasta pääaineenaan musiikkikasvatus.
Grundströmin toimialaa ovat etenkin kantaesitykset ja uuden musiikin tuottaminen.
Grundström on soittanut muun muassa seuraavissa yhtyeissä: Ilkka Arola Sound Tagine, Taipuva Luotisuora, New Better Spring Band, Ammuu!, Le Landeur ja Poja!.
Grundströmiä ovat työllistäneet muun muassa Suomen Kansallisteatteri, Svenska Teatern, Espoon kaupunginteatteri ja Konserttikeskus. Hän on sovittanut ja säveltänyt musiikkia Helsingin kaupunginorkesterille ja Lapin kamariorkesterille sekä useille pienille kokoonpanoille. Hän on toiminut Rovio Entertainmentin musiikkituottajana ja tuottanut Emma-palkinnolle ja -ehdokkuuksiin yltäneitä äänilevyjä.
Esko Grundström on muusikko Eero Grundströmin veli ja Otto Grundströmin serkku.
Formula 2 Venäjän Grand Prix 2019

Formula 2 Venäjän Grand Prix 2019 oli Formula 2 -kauden 2019 11. osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. syyskuuta Sotšin katuradalla Venäjällä.
Tulokset.
Sunnuntain kilpailu.
Kisan piti olla 21 kierrosta mutta kolari jossa oli Matsushita ja Mazepin, jonka seurauksena tuli punainen lippu, kisa lyhennetiin 15:aan kierrokseen.
Formula 3 Venäjän Grand Prix 2019

Formula 3 Venäjän Grand Prix 2019 oli Formula 3 -kauden 2019 kahdeksas ja samalla viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. syyskuuta Sotšin katuradalla Venäjällä.
Tulokset.
Aika-ajot.
Alex Peroni ei kisannut, sillä hän loukkaantui Italian Grand Prixissa, kun hän osui radan reunukseen ja törmäsi aitaan rengasvallin yläpuolelle.
Lietsaari (Padasjoki)

Lietsaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 1,1 kilometriä pitkä, 730 metriä leveä ja sen pinta-ala on 18,9 hehtaaria . Se sijaitsee Padasjoenselällä Haukkasalon ja Kelventeen väissä. Sen ympärillä on pieni saariryhmä, josta selitsemän saarta sijaitsee se länsipuolella ja kaksi saarta sen koillispuolella. Länsipuolen saarista on suurin Sammalsaari. Se on 140 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Koillispuolen saarista Hanhikallion on karttoihin nimetty ja sillä on kummeli. Saari on matala, mutta sen itäpuolella maasto kohoaa noin 9 metrin korkeuteen Päijänteestä. Metsäisen saaren maa-alueet on jaettu pieniin palstoihin, jonne on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa. Myös Sammalsaari on asuttu. Karttoihin on merkitty hiekkarantoja kaakkoisrantaan ja pohjoisrantaan. Saaren koillispäähän on tehty retkeilijöille maihinnousu- ja nuotiopaikka.
Luontoarvoja.
Osa saaresta muodostaa pienen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä koillispuolen naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Amami

Amami () on Japanin kaupunki Amamisaarilla Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee Amami-Ōshiman saaren, joka on Amamisaarista suurin, pohjoisosassa noin 380 kilometriä Kagoshimasta lounaaseen. Saaren pohjoispuolella aukeaa Itä-Kiinan meri, eteläpuolella Tyynimeri. Kuntaliitoksen myötä kaupunkiin kuuluu kaksi toisistaan erillistä aluetta, joiden välissä on Tatsugon maaseutukaupunki. Pienempi pohjoisosa on pinnanmuodoiltaan alavampi, suurempi eteläosa pääosin vuoristoinen ja siellä sijaitsee kaupungin keskusta. Amamissa on 43 319 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 308,28 neliökilometriä. 
Hallinnollisena alueena Amamin kaupunki on suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2006 liittämällä yhteen Nazen kaupunki, Kasarin maaseutukaupunki ja Sumiyōn kyläkunta. Kaupungin keskusta sijaitseekin Nazessa, joka kehittyi historiallisesti Amami-Ōshiman saaren hallinnollisena keskuksena. Edo-kaudella siellä sijaitsi Satsuman daimiokunnan virasto. Merkittäviä elinkeinoja ovat hedelmien, kasvisten, sokeriruo’on ja kukkien viljely sekä Ōshima-tsumugi-kankaan valmistus ja värjäys. 
Amami tunnetaan monimuotoisesta luonnostaan. Kaupungin alueella kasvaa Japanin toiseksi suurin mangrovemetsä, joka kuuluu ympäristöineen Amamisaarten kansallispuistoon. Saarella elävät muun muassa riukiunkaniini, elävä fossiili, riukiunnärhi, riukiunsatakieli ja riukiunrastas. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös kauniit rannikkomaisemat ja hiekkarannat. Kaupunkia palvelee Amamin lentoasema, josta on säännöllisiä yhteyksiä esimerkiksi Kagoshimaan, Tokioon, Osakaan ja muille Nanseisaarille.
Pirkko Talvio-Jaatinen

Pirkko Talvio, myöhemmin Pirkko Talvio-Jaatinen (s. 9. toukokuuta 1943) on suomalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän on suomentanut parisataa teosta englannista, ruotsista, tanskasta ja norjasta.
Talvio-Jaatinen on kirjoittanut kirjan "Äidin kyydissä etelään" sekä lastenkirjan "Vernerin matka maailmalle".
Pertti Rönkkö

Pertti Rönkkö (s. 1949) on suomalainen Berliinissä asuva toimittaja ja tietokirjailija. Hän on tehnyt radio- ja tv-ohjelmia muun muassa natsi-Saksan keskitysleireille joutuneista suomalaisista merenkulkijoista.
"Frankfurter Allgemeine Zeitungin" mukaan Rönkkö on joutunut Suomessa sananvapautta rajoittavan kampanjoinnin kohteeksi.