tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalsiumsilikaatti

Kalsiumsilikaatti on kemiallinen yhdiste Ca2SiO4.
Ominaisuudet.
Kalsiumsilikaatti on valkoista jauhetta. Sitä voidaan saada luonnossa esiintyvästä kalkkikivestä ja piimaan pinnasta, piipitoisesta sedimenttikivestä. Se kuuluu ryhmään yhdisteitä, joita voidaan valmistaa saattamalla kalsiumoksidi ja piidioksidi reagoimaan eri suhteissa esim. 3CaO·SiO2, Ca3SiO5; 2CaO·SiO2, Ca2SiO4; 3CaO2SiO2, Ca3Si2O7 ja CaO-SiO2, CaSiO3 . Sillä on pieni irtotiheys ja korkea veden imeytymiskyky.
Käyttö.
Kalsiumsilikaattia käytetään paakkuuntumisenestoaineena ruoanvalmistuksessa, mukaan lukien ruokasuola ja antasidina. YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö ja WHO:n elimet ovat hyväksyneet sen turvallisena elintarvikelisäaineena monissa erilaisissa tuotteissa. Sillä on E-koodi E552. 
Korkean lämpötilan eristys.
Kalsiumsilikaattia käytetään yleisesti turvallisena vaihtoehtona asbestille korkean lämpötilan eristysmateriaaleissa. Teollisuuden putkistojen ja laitteiden eristys valmistetaan usein kalsiumsilikaatista. Kalsiumsilikaatti kilpailee mineraalivillan ja patentoitujen eristävien aineiden, kuten perliittiseoksen ja natriumsilikaatin kanssa sidotun vermikuliittin kanssa. Vaikka sitä pidetään yleisesti asbestin korvikkeena, kalsiumsilikaatin varhaisissa eristysmuodoissa käytettiin silti asbestikuituja.
Passiivinen palosuojaus.
Kalsiumsilikaattia käytetään palosuojauksessa ja -eristämisessätiilinä. Se on yksi menestyneimpiä palonsuojausmateriaaleja Euroopassa rakennuksia koskevien asetusten ja paloturvallisuusohjeiden takia. Suorituskykyiset kalsiumsilikaattilevyt säilyttävät erinomaiset ominaisuutensa jopa kosteissa olosuhteissa, ja ne voidaan asentaa rakennusprosessin varhaisessa vaiheessa jo ennen kuin rakennus on säänkestävä.
Falkensee

Falkensee on kaupunki Havellandin piirikunnassa Brandenburgin osavaltiossa itäisessä Saksassa. Se on kasvanut kiinni Berliinin Spandaun kaupunginosaan, josta sen erotti Berliinin muuri 1962–1990.
Maantiede.
Falkensee sijaitsee osavaltionsa keskiosassa noin 20 kilometriä Berliinin keskustasta länteen. Välittömästi Falkenseen itäpuolella sijaitsee Spandauhun kuuluva Falkenhagener Feldin kaupunginosa. Falkenseen kaakkoispuolella sijaitsee niin ikään Spandauhun kuuluva Staakenin kaupunginosa.
Falkensee koostuu kahdesta aiemmin itsenäisestä kunnasta: Falkenhagen ja Seegefeld.
Historia.
Seegefeld mainitaan kirjallisissa lähteissä ensi kerran vuonna 1265 ja Falkenhagen 1336. Huhtikuussa 1676 tulipalo tuhosi Falkenhagenin täysin, ja vuonna 1822 lähes kokonaan. Paikkakunnan kirjoitetusta historiasta on palojen myötä kadonnut suuri osa. Falkenhagen ja Seegefeld kuuluivat uuden ajan alusta Brandenburgin markkreivikuntaan ja vuodesta 1817 Itä-Havellandin piirikuntaan, joka oli osa Brandenburgin provinssia. 1800-luvun alussa rakennettiin viertotie Spandausta Falkenhagenin kautta Naueniin. Rautatietä Berliini–Hampuri alettiin rakentaa toukokuussa 1844 ja se oli valmis joulukuussa 1846. Seegefeld sai samassa yhteyssä rautatieaseman. Liikenneyhteyksien koheneminen 1800-luvun jälkipuoliskolla teki nykyisen Falkenseen alueesta Berliinin esikaupungin, jonka väkiluku kasvoi muuttoliikkeen vauhdittamana. Syntyi uusia asuinalueita vanhojen maalaiskylien oheen. Falkenseen kunta perustettiin 1. huhtikuuta 1923. Toisen maailmansodan lopussa Berliinin pommituksia paenneet ihmiset kasvattivat Falkenseen väkiluvun 32 000:een.
Falkensee jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle, ja siitä tuli osa DDR:ää, joka rakensi Berliinin muurin vuonna 1962. Muuri katkaisi Falkenseen yhteydet Spandauhun, ja koska Falkensee sijaitsi Länsi-Berliinin länsipuolella, matka-ajat Itä-Berliiniin muodostuivat pitkiksi. Muurin myötä myös rautatieyhteydet deaktivoitiin. Falkensee sai kaupunkioikeudet 7. lokakuuta 1961. Saksojen jälleenyhdistymisen jälkeen 1990 Falkenseen väkiluku ampaisi nousuun, kun etenkin läntisestä Berliinistä kohdistui kaupunkiin muuttoliikettä. Muurin paikalle rakennettiin Berliner Mauerweg.
Falkenseen historiallisia rakennuksia ovat muun muassa Dorfkirche Falkenhagen 1680-luvulta ja keskiaikainen Dorfkirche Seegefeld.
Talous ja liikenne.
Falkenseen taloutta hallitsevat pienet ja keskisuuret yritykset. Falkenseen ja Berliinin rajan tuntumassa sijaitsee rautatieasema Berlin-Albrechtshof, Falkenseen alueella ovat liikennepaikat Seegefeld ja Finkenkrug sekä Falkenseen asema, joka sijaitsee 20,4 kilometriä Berliinin päärautatieasemalta. Berliinin kehämoottoritie BAB 10 on reititetty aivan Falkenseen länsipuolitse. Kaupungin eteläpuolitse kulkee Bundesstraße 5, joka on 555-kilometrinen maantie Tanskan rajalta Puolan rajalle.
Euripides (täsmennyssivu)

Euripides () voi viitata seuraaviin:
Euripides nuorempi

Euripides nuorempi (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka oli tunnetumman Euripideen poika.
Euripides nuorempi oli "Sudan" mukaan nuorin Euripideen kolmesta pojasta. Hän esitti isänsä kuoleman jälkeen kolme tämän näytelmistä suuressa Dionysia-juhlassa. Ne olivat "Alkmaion Korintissa", "Ifigeneia Auliissa" ja "Bakkhantit". Muutoin hänestä ei tiedetä paljoakaan.
"Suda" mainitsee myös vanhemman Euripideen veljenpojan, jonka nimi olisi ollut Euripides, ja jonka sanotaan kirjoittaneen kolme näytelmää, "Medeia", "Orestes" ja "Polyksena", ja joka olisi voittanut näytelmäkilpailut yhdellä setänsä näytelmistä. On hyvinkin mahdollista, että poika ja veljenpoika on tässä sekoitettu toisiinsa.
Aristofanes mainitsee vielä yhden nuoremman Euripideen, joka esitti aluksi suosiota saanutta omaisuusveroa, joka kuitenkin myöhemmin teki hänestä vihan kohteen. Tämä ajoittuu noin vuoteen 394 eaa. Ei ole selvää, olisiko tässä kyseessä jompikumpi kahdesta edellämainitusta, vai vielä kolmas henkilö.
Euripides vanhempi

Euripides vanhempi () oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka toimi varhaisemmin kuin tunnetummat Euripides ja Euripides nuorempi. Hänet tunnetaan vain "Sudasta". Se sanoo hänen kirjoittaneen 12 näytelmää, joista kaksi saavutti voiton näytelmäkilpailuissa.
Frynikhos (komediakirjailija)

Frynikhos (, , toimi n. 435–405 eaa.) oli antiikin kreikkalainen komediakirjailija, joka edusti niin kutsuttua vanhaa komediaa.
Elämä.
Frynikhos oli antiikin aikaisten lähteiden mukaan Eunomideen poika. "Sudan" mukaan hän osallistui näytelmäkilpailuihin ensimmäisen kerran 86. olympiadin aikaan eli vuonna 435 eaa., mutta anonyymin komediasta kirjoittaneen kirjailijan mukaan 87. olympiadin kolmantena vuonna eli vuonna 429 eaa.
Kahden Frynikhoksen komedian esitysvuodet tunnetaan. Komedia "Yksineläjä" ("Monotropos") esitettiin suuressa Dionysia-juhlassa 91. olympiadin toisena vuonna eli 414 eaa. yhdessä Aristofaneen "Lintujen" ja Ameipsiaan "Juhlijoiden" ("Komastai") kanssa ja sijoittui kolmanneksi. "Muusat" ("Mūsai") esitettiin Lenaia-juhlassa 93. olympiadin kolmantena vuonna eli 405 eaa. yhdessä Aristofaneen "Sammakoiden" ja Platonin "Kleofonin" kanssa ja sai toisen palkinnon.
Muutoin Frynikhoksen elämästä ei tiedetä mitään. Joissakin asioissa hänet on sekoitettu samannimiseen tragediakirjailija Frynikhokseen. Esimerkiksi hänen kuolinpaikakseen mainitaan Sisilia, mutta tämä viittaa todennäköisemmin tragediakirjailijaan.
Näytelmät.
Antiikin lähteiden mukaan Frynikhos kirjoitti kymmenen komediaa. Niiden nimet olivat:
Myöhemmät grammaatikot pitivät Frynikhosta yhtenä merkittävimmistä vanhan komedian edustajista. Häneltä säilyneet katkelmat tukevat tätä arviota. Aristofanes hyökkäsi häntä, samoin kuin monia muita komediakirjailijoita, vastaan sillä perusteella, että hänen näytelmänsä koostuivat vanhanaikaisesta karkeasta pilailusta. Häntä syytettiin myös kielen ja runomittojen turmelusta sekä plagiarisoinnista; näistä viimeksimainitun syytteen esitti komediakirjailija Hermippos näytelmässään "Ovenvartija" ("Formoforoi"). Nämä syytökset kertovat oletettavasti enemmän komediakirjailijoiden välisestä kilpailusta kuin varsinaisia tosiseikkoja hänen näytelmistään.
Frynikhoksen kerrotaan keksineen katalektisen ionicus a minore -säkeen, joka nimettiin hänen mukaansa. Hänen kielensä vaikuttaa olleen lyhytsanaista ja eleganttia, mutta toisaalta hän käytti välillä erikoisella tavalla muodostettuja sanoja. Grammaatikko Didymos Khalkenteros kirjoitti kommentaareja Frynikhoksen teoksiin. Niistä tunnetaan ainakin Athenaioksen mainitsema kommentaari komediaan "Kronos".
Khoirilos

Khoirilos (, ) voi viitata seuraaviin:
Khoirilos Ateenalainen

Khoirilos (, ; n. 546–460 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka oli kotoisin Ateenasta.
Elämä.
Khoirilos oli Thespiksen, Frynikhoksen, Pratinaan ja Aiskhyloksen aikalainen. Hän osallistui tragediakilpailuihin ensimmäisen kerran vuonna 523 eaa. tyranni Hipparkhoksen aikana, kun Ateenasta oli tulossa kreikkalaisen runouden keskus. Tämä oli 12 vuotta myöhemmin kuin Thespiksen ensiesiintyminen, ja on mahdollista, että he olivat tuolloinkin kilpakumppaneita; sekä 12 vuotta ennen Frynikhoksen ensimmäistä voittoa vuonna 511 eaa.
Vuonna 499 eaa. Khoirilos kilpaili Aiskhylosta vastaan. Tuolloin voiton sai joko hän tai Pratinas. Khoirilosta arvostettiin edelleen vielä vuonna 483 eaa., jolloin hän oli toiminut jo 40 vuotta. Sofokleen anonyymi elämäkertakirjailija sanoo Khoiriloksen kilpailleen vielä Sofoklestakin vastaan. Tämä ei ole täysin mahdotonta, mutta saattaa olla myös virhe, sillä Sofokleen saavuttaessa ensimmäisen voittonsa vuonna 468 eaa. Khoirilos olisi ollut jo noin 80-vuotias.
Näytelmät.
Khoiriloksen nimiin laitettiin 150 tragediaa, mikä kertoo paitsi hänen pitkästä urastaan myös siitä, että hänen aikanaan näytelmiä alettiin esittää tetralogioittain. Khoiriloksen sanotaan olleen ensimmäinen, joka kirjoitti tragediansa ylös, mutta hänelläkin suurin osa näytelmistä oli vielä sellaisia, ettei niitä ollut kirjoittu ylös. Khoiriloksen sanotaan saaneen urallaan 13 voittoa, mikä on sama määrä kuin Aiskhyloksella.
Khoiriloksen sanottiin kehittäneen teatterinaamioiden ja asujen käyttöä, joskin samaa sanotaan muistakin tuon ajan näytelmäkirjailijoista, kuten Aiskhyloksesta. Riippumatta siitä, kuka keksinnöt todellisuudessa teki, uudistukset päätyivät kaikkien ajan näytelmäkirjailijoiden käyttöön. Näytelmien rakenne lienee ollut vielä samankaltainen kuin Thespiksellä, ennen kuin Aiskhylos toi näytelmiin toisen näyttelijän. Khoirilos omaksui myös tämän muutoksen näytelmiinsä, koska ei olisi muutoin kyennyt enää kilpailemaan Aiskhylosta vastaan. Khoirilos omaksui myös Pratinaan tekemän uudistuksen, joka erotti satyyrinäytelmät tragedioista.
Latinankieliset grammaatikot mainitsevat Khoiriloksen mitaksi kutsutun runomitan, joka oli daktyylista heksametriä, jossa viimeinen metron on kuitenkin katalektinen niin että spondeen/trokeen sijalla on yksi pitkä tavu. Se ei kuitenkaan ilmeisesti ole Khoiriloksen itse keksimä, sillä kreikkalaiset metriikasta kirjoittaneet eivät mainitse sitä tällä nimellä. Se on saattanut saada nimensä häntä ylistävästä, tuntemattoman runoilijan säkeestä, joka käyttää kyseistä mittaa:
Khoiriloksen näytelmistä ei ole säilynyt juurikaan tietoja, lukuun ottamatta sitä, että Pausanias mainitsee hänen näytelmänsä "Alope" ().
Nauen

Nauen on kaupunki Havellandin piirikunnassa Brandenburgin osavaltiossa itäisessä Saksassa. Se tunnetaan muun muassa hyvin säilyneestä historiallisesta kantakaupungistaan.
Maantiede.
Nauen sijaitsee osavaltionsa länsiosassa noin 40 kilometriä Berliinin keskustasta länteen.
Nauen koostuu kantakaupungista ja neljästätoista osa-alueesta, joista useat olivat itsenäisiä maalaiskuntia vuoteen 2003. Nauenin lounaisosassa on kaksi järveä, Groß Behnitzer See ja Klein Behnitzer See, jotka aiemmin muodostivat yhden suuremman järven.
Historia.
Nauen mainitaan kirjallisissa lähteissä ensi kerran vuonna 1186 muodossa Nowen. Kaupunkioikeudet se sai 1292, ja ensimmäinen raatihuone valmistui 1302. Rosvoparoni Dietrich von Quitzow (1366–1417) aiheutti suuren kaupunginpalon 1414, ja yli kaksisataa vuotta myöhemmin kolmikymmenvuotisen sodan aikana Johann Tillyn sotajoukot tuhosivat kaupunkia. Vuonna 1816 perustettiin Itä-Havellandin piirikunta, joka oli osa Brandenburgin provinssia. Nauen oli sen hallintokeskus vuodesta 1826 vuoteen 1952, jolloin Itä-Havelland lakkautettiin ja perustettiin Nauenin piirikunta, joka puolestaan lakkautettiin 1993. Havellandin piirikunta korvasi Nauenin piirikunnan, ja Nauen menetti hallintokaupungin asemansa Rathenowille.
Rautatietä Berliini–Hampuri alettiin rakentaa toukokuussa 1844 ja se oli valmis joulukuussa 1846. Nauen sai samassa yhteyssä rautatieaseman. Vuosina 1865–1930 Naeunissa toteutettiin useita suurhankkeita, kaupunkiin perustettiin muun muassa kaasulaitos ja Zuckerfabrik Nauen, eli Nauenin sokeritehdas. Esikaupunkiliikennöinti rautateitse Berliiniin aloitettiin 1890. Kolmannen valtakunnan aikana Naueniin perustettiin yksi Saksan ensimmäisistä keskitysleireistä, KZ Börnicke, joka oli tarkoitettu poliittisille vangeille. Nauenissa on asunut juutalaisia jo keskiajalta, ja kristalliyönä marraskuussa 1938 heidän synagogansa koki suuria tuhoja. Toisen maailmansodan lopussa, huhtikuussa 1945, Nauenia pommitettiin. Sodan jälkeen Nauen jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle, ja siitä tuli osa DDR:ää. Nauenin väkiluku väheni sosialismin kaudella, 2010-luvulla se puolestaan kasvoi.
Nauenin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen St. Jacobin kirkko ja myöhäisgoottinen Dorfkirche Börnicke 1400-luvulta.
Talous ja liikenne.
Nauen on Rathenowin ja Falkenseen ohella yksi piirikuntansa talouskeskuksista. Kaupungin alueella on lukuisia tuulivoimaloita. Taloutta hallitsevat pienet ja keskisuuret palveluyritykset. Suuryrityksistä Naueniin asettui vuonna 1992 Bosch - Siemens, ja veti mukanaan alihankkijoita.
Nauenin rautatieasema sijaitsee 35,4 kilometriä Berliinin päärautatieasemalta. Berliinin kehämoottoritie BAB 10 on reititetty aivan Nauenin itäpuolitse. Kaupungin halki kulkee Bundesstraße 5, joka on 555-kilometrinen maantie Tanskan rajalta Puolan rajalle. BAB 10:n kautta on yhteys Hampuriin ja Müncheniin vieville moottoriteille, kuten myös useille muille moottoriteille ja uudelle Berliinin–Brandenburgin lentoasemalle.
Platon (täsmennyssivu)

Platon (, ) voi viitata seuraaviin:
Heinäveden lukio

Heinäveden lukio on Heinäveden kunnassa Pohjois-Karjalassa toimiva lukio. 
Vuonna 2020 Heinäveden lukiossa oli noin 40 oppilasta. Lukuvuonna 2023-2024 oppilaita oli 12, ja täten se oli Suomen pienin lukio.
Väinö Renvik

Väinö Rafael Renvik (29. huhtikuuta 1896 Pori – 26. marraskuuta 1963 Savonlinna) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän teki uransa työväen näyttämöillä.
Elämä ja ura.
Renvikin vanhemmat olivat rakennusmestari Frans Renvik ja Katri Örn. Hän kävi kuusi luokkaa kansankoulua ja debytoi näyttelijänä Porissa 1915. Ennen sisällissotaa Renvik työskenteli karjanhoitajana Noormarkun Lassilan kylässä. Sodan aikana hän kuului Porin punakaartiin ja toimi kaupungin puhelinkeskuksessa, mutta ei ilmeisesti ollut rintamalla. Sodan loppuvaiheessa Renvik pakeni Loimaan kautta Helsinkiin, jossa jäi vangiksi kaupungin valtauksen yhteydessä 13. huhtikuuta ja toimitettiin Suomenlinnan vankileirille. Hän sai seitsemän vuoden tuomion avunannosta valtiopetokseen, mutta armahdettiin myöhemmin.
Sisällissodan jälkeen Renvikin ura jatkui näyttelijänä ja johtajana työväen näyttämöillä eri puolilla Suomea. Renvik näytteli muun muassa Porin Työväen Teatterissa 1920–1923 ja johti Savonlinnan Työväen Teatteria 1923–1925, Pietarsaaren Työväen Teatteria 1927–1928 ja 1930-luvulla Haminan Työväen Näyttämöä. Ennen talvisotaa Renvik muutti Sakkolaan, missä hän toimi harrastajateatterin piirissä. Toisen maailmansodan jälkeen Renvik muutti Savonlinnaan. Hän toimi Säämingin kansanhuollon johtajana 1945–1950 ja sen jälkeen Savonlinnan työnvälitystoimiston johtajana eläkkeellejäämiseensä saakka. Renvik toimi myös pitkään Savonlinnan vapaaopiston näyttämötaiteen opettajana.
Näyttelijämatrikkelissa Renvikiä kuvaillaan luonnenäyttelijäksi. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Turkka ja Tolari ("Tukkijoella"), Harri ("Pohjalaisia"), Kreon ("Kuningas Oidipos") ja Helmer ("Nukkekoti").
Renvik antoi myös lausuntailtoja ja opetti lausuntaa.
Renvikin puoliso oli näyttämötaiteilija Ida Pappinen.
Amblypharyngodon

Amblypharyngodon on särkien (Cyprinidae) heimoon ja Danioninae-alaheimoon kuuluva yksinomaan Aasiasta tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on vaskikarppinen ("Amblypharyngodon mola"). "Amblypharyngodon"-sukuun luetaan seuraavat viisi lajia:
Yhdystie 1932

Yhdystie 1932 on yhdystie joka kulkee Maskun Askaisista saman kunnan alueella sijaitsevaan Louhisaareen. Tien pituus on 2 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Louhisaarentie" koko matkan.
Ida Pappinen

Ida Emilia Pappinen-Renvik (21. maaliskuuta 1900 Pietari, Venäjä – 20. huhtikuuta 1965 Savonlinna) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän profiloitui eritoten operettitähtenä.
Elämä ja ura.
Pappisen vanhemmat olivat vaatturi Adam Pappinen ja Aune Kuisma. Viipurissa lapsuutensa viettänyt Pappinen opiskeli kauppakoulussa ja kävi Viipurin Kirkkomusiikkiopistoa neljä vuotta ja harjoitti lauluopintoja. Taiteellisen uransa Pappinen aloitti Viipurin Suomalaisessa Operetissa 1918. Seuraavalla vuosikymmenellä hän toimi vakinaisena näyttelijänä useilla työväennäyttämöillä, kuten Imatran Teatterissa ja Porin Työväen Teatterissa 1922–1923. Vuonna 1923 Pappinen avioitui Porissa näyttelijä Väinö Renvikin kanssa. 1923–1925 pariskunta vaikutti Savonlinnan Työväen Teatterissa, 1927–1928 Pietarsaaren Työväen Teatterissa, 1928–1929 helsinkiläisellä Koiton Näyttämöllä ja 1929–1930 Haminan Työväen Näyttämöllä. Vuonna 1930 Pappinen perusti oman operettiteatterin, joka järjesti kiertueita muun muassa Aarre Linnalan ja Dagmar Parmaksen kanssa. 1930-luvulla Pappinen vaikutti Kaakkois-Suomessa Sakkolassa. Pariskunta muutti toisen maailmansodan jälkeen Savonlinnaan.
Näyttelijämatrikkelissa Pappista kuvaillaan luonne- ja operettinäyttelijättäreksi. Hänen osiaan olivat muun muassa Pölhö-Kustaa ("Tukkijoella"), Pirkko ("Anna Liisa"), Liza ("Pygmalion") ja Sylva ("Mustalaisruhtinatar").
Pappinen konsertoi sekä Helsingissä että maaseudulla, lisäksi hän työskenteli laulun ja pianonsoiton opettajana. Hän kuoli aivohalvauksen seurauksena vuonna 1965.
Erkko-lukio

Erkko-lukio on päijäthämäläisessä Orimattilan kaupungissa toimiva yleissivistävä lukio. Se painottaa opetustarjonnassaan urheilua ja robotiikkaa sekä viestintää. 
Lukion koulurakennus on vuodelta 1951 ja se peruskorjattiin vuonna 1995.
Vuonna 2018 Erkko-lukiossa opiskeli 117 lukiolaista.
Yhdystie 1954

Yhdystie 1954 on Kustavintietä risteävä yhdystie, joka kulkee Vehmaan Vilusta Vehmaan kirkonkylään. Tien pituus on 9 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Rautilantie koko matkan.
Allikkoveitsibarbi

Allikkoveitsibarbi ("Salmostoma bacaila") tai allikkobarbi"" on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva makean veden kala.
Ulkonäkö ja koko.
Allikkoveitsibarbi on pitkänomainen, kapea kala. Kyljet ovat hopeiset, selkä hieman tummempi. Laji muistuttaa ulkonäöltään kovasti silakkaa. Allikkobarbi on melko pienikokoinen ja jää alle 20 senttimetrin mittaiseksi."
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia on tavattu tähän mennessä viidestä maasta: Afganistanista, Nepalista, Bangladeshista, Intiasta ja Pakistanista. Sen uhanalaisuusluokitus on elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat.
Allikkoveitsibarbi näyttäisi syövän hyönteisten toukkia. Se syö aktiivisimmin lokakuussa, helmikuussa vähiten aktiivisesti. Lajin kalat uivat 10–15 yksilön parvissa.
Anders Reinhold Cygnaeus

Anders Reinhold Cygnaeus (6. toukokuuta 1815 Hollola – 3. kesäkuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi Yleisen revisionioikeuden ylikomissaarina ja usean eri läänin vt. kuvernöörinä. 
Cygnaeuksen vanhemmat olivat piispa, teologian tohtori Zacharias Cygnaeus ja Margareta Karolina Aejmelaeus. Cygnaeus tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1832, opiskeli oikeustiedettä vuodesta 1833 ja suoritti tuomarintutkinnon 1836, jolloin hän oli myös Turun hovioikeuden auskultantti. Hän oli senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1837, keisarin Suomen kanslian ylimääräinen kanslisti vuodesta 1838 ja senaatin väliaikaisen rahakantareformiosaston kanslisti vuonna 1840. Keisarin Suomen kanslian 1. osaston apulaistoimitussihteeri Cygnaeus oli vuodesta 1841, toinen toimitussihteeri 1851 ja Suomen kenraalikuvernöörin kanslian 1. osaston toimituspäällikkö vuodesta 1855. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1859, valtioneuvoksen arvon 1868 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1881. Oulun läänin vt. kuvernöörinä Cygnaeus toimi 1857–1958, Viipurin läänin 1867 ja Uudenmaan läänin 1868–1869. Yleisen revisionioikeuden ylikomissaari hänestä tuli 1869, mitä tehtävää hän hoiti kuolemaansa asti.
Yhdystie 1955

Yhdystie 1955 on yhdystie joka kulkee Taivassalon Lemmetyisistä Vehmaan Puotilaan. Tien pituus on 8 kilometriä.
Tie on osa vanhaa Turun ja Tukholman välistä Suurta Postitietä ja sen osoitenimenä on "Postitie" koko matkan.
Rankaisemattomuus

Rankaisemattomuus tarkoittaa "vapautusta rangaistuksesta tai menetyksestä tai sakkojen välttämistä". Rankaisematta jättäminen on erityisen yleistä valtioissa, jotka kärsivät korruptiosta tai joissa on hyvä veli -verkostoja tai joissa oikeuslaitos on heikko tai vastuullisessa asemassa olevia henkilöitä, kuten virkamiehiä, poliitikkoja tai poliiseja suojellaan erityisillä lailla tai koskemattomuudella. Amnesty Internationalin mukaan vakavimmat ihmisoikeuksien toteutumista uhkaavat tekijät ovat rankaisemattomuus ja köyhyys, jotka usein seuraavat toisiaan. 
Vakaviin ihmisoikeusrikoksiin syyllistyneet eivät usein saa rangaistusta teoistaan. Rikoksen uhrit eivät saa oikeutta tai korvauksia kärsimistään vahingoista, eikä totuutta tapahtumista tule julki. Rangaistus ihmisoikeusrikoksesta toimii pelotteena ja osoittaa sen, ettei tekoja hyväksytä. Syyttäminen vakavimmista kansainvälisistä rikoksista on ensisijaisesti valtioiden vastuulla. Valtiot antavat ihmisoikeusrikoksille hiljaisen hyväksyntänsä jättämällä ne tutkimatta tai viivyttämällä tutkinnan aloittamista. Kansainvälisistä järjestöistä muun muassa Amnesty International tekee työtä sen puolesta, että rikokset ihmisyyttä vastaan, kidutusrikokset, sotarikokset, teloitukset ja katoamiset tutkitaan. Se vaatiikin, että ihmisoikeusrikokset tutkitaan puolueettomasti, siten ettei rikoksesta epäillyn henkilön hallinnollinen, poliittinen tai sotilaallinen tausta saa olla esteenä tutkinnalle. Valtioilla on universaalitoimivallan myötä oikeus ja velvollisuus tutkia rikoksia ja nostaa niistä syytteitä.
Emeritusprofessori Timo Vihavainen on arvostellut lainkäytön alistamista politiikan tekoon Suomessa. Hänen mukaansa on syystä kysytty, miten tällainen toiminta on mahdollista ja valvooko kukaan Suomen oikeusviranomaisia.
Kansainvälisen rikostuomioistuimen 17. heinäkuuta 1998 hyväksytyn ja 1. heinäkuuta 2002 voimaan tulleen Rooman perussäännön päätavoite on "lopettaa vakavimpien rikosten tekijöiden rankaisematta jättäminen" [...] ".
Yhdystie 1953

Yhdystie 1953 on yhdystie joka kulkee Vehmaalta Uudenkaupungin Kalantiin. Tien pituus on 21 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Kalannintie" Vehmaan alueella ja "Vehmaantie" Uudenkaupungin alueella.
Yhdystie 7023

Yhdystie 7023 on yhdystie, joka kulkee Isonkyrön Tervajoella valtatien 18 risteyksestä Tervajoen rautatieasemalle. Tien pituus on 700 metriä. Tie on koko matkaltaan viivasuoraa ja sen varrella sijaitsee muutamia palveluja tien alkupäässä. Tien osoitenimenä on "Asematie" koko matkan.
Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi

Kansainvälinen päivä toimittajiin kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi on YK:n tunnustama kansainvälinen päivä, joka järjestetään vuosittain 2. marraskuuta. 
Päivä kiinnittää huomiota toimittajiin ja tiedotusvälineiden työntekijöihin kohdistuvien väkivaltaisten rikosten alhaiseen globaaliin tuomitsemiseen. Koska näillä yksilöillä on kriittinen rooli tiedottaessa ja vaikuttaessa kansalaisiin koskien tärkeitä sosiaalisia aiheita, heihin kohdistettujen hyökkäysten rankaisemattomuudella on erityisen vahingollinen vaikutus, mikä rajoittaa ihmisten tietoisuutta ja rakentavaa julkista keskustelua. 
Organisaatioita ja yksityishenkilöitä kehotetaan 2. marraskuuta puhumaan ja kirjoittamaan maissaan ratkaisematta olevista tapauksista ja vaatimaan toimintaa ja oikeudenmukaisuutta. UNESCO järjestää tiedon lisäämiskampanjoita ja julkaisee toimittajien turvallisuutta ja heihin kohdistuvien rikosten rankaisematta jättämistä koskevaa raporttia. UNESCO ja kansalaisyhteiskunnan ryhmät ympäri maailmaa käyttävät 2. marraskuuta julkaisupäivänä myös sananvapauteen kohdistuneiden rikosten rankaisemattomuuden lopettamiseksi.
Johanna Ehrnrooth

Johanna Katarina Louise Ehrnrooth (23. kesäkuuta 1958 Helsinki – 26. toukokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija.
Ehrnrooth opiskeli kuvataiteita Pariisissa École Nationale Supérieure des Beaux-Artsissa ja valmistui sieltä 1983. Hän piti lukuisia yksityisnäyttelyitä niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Läpimurto tapahtui vuonna 1994 Galerie Pelinin näyttelyssä. Hän asui perheineen Helsingissä, ja hänellä oli ateljee Nummi-Pusulassa. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiasman ja Amos Andersonin taidemuseon kokoelmissa.
Ehrnrooth sai vaikutteita ranskalaisesta ja japanilaisesta taiteesta. Hänen tyyliään on luonnehdittu abstraktiksi ja figuratiiviseksi, mutta hänen tuotantoonsa kuuluu myös arvostettuja muotokuvia muun muassa Jörn Donnerista, Laila Hirvisaaresta ja Krister Höckerstedtistä. Vuonna 2001 Ehrnrooth oli Ars Fennica -ehdokkaana, ja keväällä 2020 hänelle myönnettiin Svenska litteratursällskapetin palkinto.
Johanna Ehrnroothin isä oli Casimir Ehrnrooth ja aviopuoliso taidearvostelija Dan Sundell.
Ehrnrooth sairastui syöpään vuonna 2018 ja kuoli keväällä 2020.
Yhdystie 7202

Yhdystie 7202 on yhdystie, joka kulkee Isonkyrön Laurilasta saman kunnan alueella sijaitsevaan Reinilään. Tien pituus on 1,5 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Kyrööntie" koko matkan.
If I Should Fall from Grace with God

If I Should Fall from Grace with God on The Poguesin studioalbumi vuodelta 1988. 
Lähteet.
https://www.allmusic.com/album/if-i-should-fall-from-grace-with-god-mw0000198968
Lp-levyn Pogue Mahone Records NYR 1 kansitekstit ja levyetiketti
Keytar

Keytar on 1960-luvulla kehitetty syntetisaattori. Nimitys on yhdistelmä englannin kielen sanoista "keyboard", ’koskettimet’ ja "guitar", ’kitara’. Keytaria kannetaan olkahihnan varassa kuten kitaraa, joten se antaa esiintyjälle mahdollisuuden liikkua soittimen kanssa lavalla, toisin kuin piano tai muut syntetisaattorit. Soitin oli suosittu erityisesti 1980-luvulla.
Dil Kumari Bhandari

Dil Kumari Bhandari (s. 14. toukokuuta 1949) on intialainen poliitikko, joka edusti Sikkimiä Lok Sabhassa vuosina 1985–1989 ja 1991–1996. Hän on edesmenneen Sikkimin pääministeri Nar Bahadur Bhandarin vaimo sekä Sikkim Sangram Parishad -puolueen puheenjohtaja. Hän oli yhdessä aviomiehensä kanssa merkittävässä asemassa siinä, että nepalin kieli sai tunnustetun aseman Intian perustuslaissa 20. elokuuta 1992. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin Sikkimin osavaltion toiseksi korkein siviilipalkinto Sikkim Sewa Ratna palkkioksi hänen panoksestaan osavaltion kehittämisessä. 
Bhandari valittiin Lok Sabhaan vuonna 1985, jolloin hänen miehensä jätti vuotta aiemmin saamansa parlamenttipaikan siirtyessään Sikkimin pääministeriksi. Kongressipuolue päätti olla asettamatta vastaehdokkaita, minkä vuoksi hänet valittiin yksimielisesti. Tuolloin hän edusti miehensä Sikkim Sangram Parishad -puoluetta, mutta vuonna 1989 hän päätti osallistua vaaleihin kongressipuolueen ehdokkaana. Hän hävisi vaalit, mutta voitti uudelleen kahden vuoden kuluttua.
Sikkimin vuoden 2019 osavaltio- ja Intian parlamenttivaaleissa Bhandari toimi Sikkim Sangram Parishadin puheenjohtajana ja muodosti neljän pienpuolueen liittouman. 
Hänellä on poika ja kolme tytärtä.
Volkswagen Passat (B2)

Volkswagen Passat B2 on Volkswagenin Passat-mallin toinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1980–1988. Se pohjautuu nimensä mukaisesti B2-pohjalevyyn, jota käytettiin myös Audi 80:ssä sekä sen kaksiovisissa Coupé- ja Quattro-rinnakkaismalleissa. Meksikossa mallinimenä oli Volkswagen Corsar, Argentiinassa Carat, Kiinassa, Brasiliassa ja Japanissa Santana ja Pohjois-Amerikassa Quantum. Lisäksi Brasiliassa valmistettiin 1990-luvulla Ford Versaillesia, joka perustui Passatiin. Myös Euroopassa mallin neliovinen sedan-versio tunnettiin aluksi Santanana.
Japanin markkinoille Santanaa valmisti Nissan. Malli tuli tunnetuksi ensimmäisenä eurooppalaisena autona, jota valmistettiin Japanissa.
Volkswagen Passat B2 (1980–1988).
Toisen sukupolven Passat esiteltiin syksyllä 1980 viisiovisena hatchbackina. Seuraavan vuoden alussa tulivat myös kolmiovinen ja farmarimalli Variant. Samana syksynä esiteltiin neliovinen sedan, joka tunnettiin Volkswagen Santana -nimellä. Siitä oli Latinalaisessa Amerikassa saatavana myös kaksiovinen versio.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1983 esiteltiin konseptimallina nelivetoinen Passat Tetra. Tuotantomalli Passat Syncro tuli markkinoille seuraavana vuonna, ja siinä oli sama nelivetotekniikka kuin Audi 80 quattrossa. Malli oli saatavana ainoastaan farmarikorisena, jottei se kilpailisi liikaa sisarmallinsa Audi 80:n kanssa.
Vuoden 1985 alussa malli sai suuremmat puskurit ja uudistetun etusäleikön. Viistoperämalliin tuli aiempaa leveämmät takavalot. Myös sisätiloihin oli tehty muutoksia. Kolmiovisen korimallin valmistus lopetettiin ja sedanin Santana-nimestä luovuttiin Euroopassa.
Yöjuna

Yöjuna on matkustajajuna, joka lähtee matkaan illalla ja kulkee yön ajan saapuen pääteasemalleen yleensä seuraavana aamuna. Pidemmillä reiteillä yöjunan matka voi kestää useita vuorokausia. Yöjunien aikataulut ovat yleensä varsin löysiä ja matka-aika on päiväjunia pidempi. Vähäisen kiskojarrujen määrän vuoksi yöjunien suurin sallittu nopeus voi olla tavallista alhaisempi, ja myös yöjunien keskinopeus jää muuta junaliikennettä hitaammaksi. Yksiraiteisilla rataosilla yöjunat joutuvat päästämään nopeampia junia, kuten pika- ja kiitotavarajunia, ohitseen sekä väistämään vastaantulevaa liikennettä. Yöjunien kalusto koostuu yleensä pääosin makuuvaunuista, mutta niissä on tämän lisäksi myös ravintolavaunu, matkatavaravaunu ja 1-3 päivävaunua. Olennaisin ero tavanomaiseen matkustajajunaan on se, että yöjunassa on makuuhyttejä ja/tai -paikkoja ainakin osalle matkustajista ja täten mahdollisuus nukkua matkan aikana vuoteessa.
Itäisen maanpuolustusalueen esikunta

Itäinen maanpuolustusalueen esikunta (IMPAE) oli Suomen puolustusvoimien pääesikunnan alainen aluehallintoviranomainen tehtävänään koordinoida ja ohjata maanpuolustusalueen toimintaa ja sen henkilöstön ja määrärahojen käyttöä. Se oli Itäisen maanpuolustusalueen komentajan johtoesikuntana. Esikunta muodostettiin 1. tammikuuta 1993 Kouvolassa Kaakkois-Suomen sotilasläänin esikunnasta ja lakkautettiin 31. joulukuuta 2007.
Komentajat.
Esikuntaa johti esikuntapäällikkö, jossa tehtävässä olivat:
Ruusunmetsästäjät

Ruusunmetsästäjät () on englantilaiskirjailija Philip Pullmanin romaani, joka julkaistiin lokakuussa 2019. Se on "Lyran kirjat" -fantasiatrilogian toinen osa. Sarjan ensimmäinen osa, "Vedenpaisumus", julkaistiin vuonna 2017. Otava julkaisi teoksen Helene Bützowin suomentamana 23. lokakuuta 2020.
"Lyran kirjat" sijoittuu samaan maailmaan kuin Pullmanin aiempi sarja, "Universumien tomu". "Ruusunmetsästäjät" alkaa seitsemän vuotta edellisen sarjan päättymisen jälkeen, jolloin "Vedenpaisumuksen" tapahtumista on kulunut kaksi vuosikymmentä ja kirjan päähenkilö Lyra Belacqua on 20-vuotias opiskelija. Kun hänen daimoninsa Pantalaimon näkee murhan, Lyra lyöttäytyy jälleen yhteen Malcolm Polsteadin kanssa. He ajautuvat seikkailuun, joka vie heidät läpi Euroopan ja Aasian.
Alfred Jensen

Alfred Anton Jensen (30. syyskuuta 1859 Forsan seurakunta, Gävleborgin lääni, Ruotsi – 15. syyskuuta 1921 Wien, Itävalta) oli ruotsalainen kirjailija. Päätettyään opintonsa Uppsalan yliopistossa hän toimi sanomalehtimiehenä, matkusteli paljon slaavilaisissa maissa ja tuli 1901 Ruotsin akatemian Nobel-instituutin jäseneksi. Jensen on kääntänyt useita aikansa parhaiden slaavilaisten kirjailijoiden, kuten Adam Mickiewiczin, Svatopluk Čechin, Aleksandr Puškinin, Nikolai Gogolin ynnä muiden, teoksia ruotsin kielelle sekä kirjoittanut matkakertomuksia, kuvauksia ja tutkielmia slaavilaisten kansojen sivistyselämästä ("Slavia" 1896-1897; "Rysk kulturhistoria" 1908 ja niin edelleen) ja kirjallisuudesta, kuten "Ryska skaldeporträtt" 1898; "Gundulić und sein Osman", 1900; lukuisia kirjoituksia ruotsalaiseen tietosanakirjaan "Nordisk familjebok" ja niin edelleen. Hän julkaisi myös omia runokokoelmia ("På fjärran stig", 1893; "Nya dikter", 1895; "Färdeminnen", 1907).
Richard Jefferies

John Richard Jefferies (1848–1887) oli englantilainen kirjailija. Hän tuntee erinomaisesti maaseudun yhteiskuntaolot ja kuvaa eloisasti ja syvätunteisesti luontoa. Pääteokset: "The gamekeeper at home" (1878), "Hodge and his masters" (1880), "The story of my heart, my autobiography" (1883, suom. "Sydämeni tarina"), Andersenin satujen tapaiset kertomukset "The life of the fields" (1884) ja "Red deer" (1884) sekä "After London" (1885), joka luo synkän ennustavan katseen tulevaisuuteen. Vasta Jefferiesin kuoleman jälkeen ruvettiin täysin antamaan arvoa tälle erikoisluonteiselle kirjailijalle, jonka köyhyys oli pakottanut liialliseen tuotteliaisuuteen.
Kuopion sotilaslääni

Kuopion sotilaslääni (KUOSL) oli Itäisen maanpuolustusalueen alaisuudessa oleva sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 Kuopion sotilaspiiristä ja Savo-Karjalan sotilasläänin osista. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin perustetulle Itä-Suomen sotilasläänille.
Komentajat.
Sotilasläänin komentajina olivat:
Ristiinan lukio

Ristiinan lukio oli Mikkelin kaupungin Ristiinan pitäjän kirkonkylässä sijainnut, kevätlukukauden 2020 loppuun toiminut suomenkielinen lukio. 
Ennen Ristiinan kuntaliitosta Mikkeliin Ristiinan lukio yhdistettiin hallinnollisesti syksyllä 2012 koululiitoksilla (esikoulu, Kirkonkylän koulu, Yöveden koulu ja Ristiinan lukio) osaksi Ristiinan yhtenäiskouluksi ja lukioksi nimettyä oppilaitosta. Toinen hallinnollinen muutos tuli voimaan vuonna 2019, jolloin Ristiinan lukio liitettiin toimipisteenä Mikkelin lukioon. 
Ristiinan lukio pärjäsi hyvin esimerkiksi vuosien 2018 ja 2019 lukiovertailuissa.
Vuonna 2018 Ristiinan yhtenäiskoulussa ja lukiossa opiskeli 81 lukiolaista. Mikkelin kaupungin päätettyä lopettaa elinvoimaisen Ristiinan lukion toiminnan, suuri osa Ristiinan lukion oppilaista valitsi keväällä 2020 mikkeliläispoliittikkojen odotusten vastaisesti Mäntyharjun lukion uudeksi opinahjokseen.
Kymen sotilaslääni

Kymen sotilaslääni (KYMSL) oli Itäisen maanpuolustusalueen alaisuudessa ollut sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 yhdistämällä Kouvolan ja Lappeenrannan sotilaspiirit sekä liittämällä näin muodostuneeseen sotilaslääniin osia aiemmasta Kaakkois-Suomen sotilasläänistä. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin perustetulle Itä-Suomen sotilasläänille.
Komentajat.
Sotilasläänin komentajina olivat:
Laurentius Jauchius

Laurentius Jauchius oli 1600-luvulla vaikuttanut lyypekkiläinen kirjakauppias, joka asettui 1642 Turkuun Pietari Brahen suosituksesta yliopiston ensimmäiseksi kirjakauppiaaksi. Samaan aikaan hän kuitenkin piti kirjakauppaa muuallakin ja siirtyi 1655 lopulta Tallinnaan.
Jauchiuksella oli erioikeus myydä kirjoja Viron kaupungeissa ja Turussa sekä myös muissa Suomen kaupungeissa.
Ayushmann Khurrana

Ayushmann Khurrana (syntyjään Nishant Khurrana; s. 14. syyskuuta 1984 Chandigarh) on intialainen näyttelijä, laulaja ja televisiojuontaja. Hän on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien National Film Awards -palkinnon ja neljä Filmfare Awards -palkintoa. "Time"-lehti nimesi hänet maailman 100 vaikutusvaltaisimman ihmisen joukkoon vuonna 2020.
Khurrana voitti "MTV Roadies" -tositelevisiosarjan toisen tuotantokauden vuonna 2004 ja aloitti juontajan uran. Hän teki elokuvadebyyttinsä Yami Gautamin kanssa vuoden 2012 romanttisessa komediassa "Vicky Donor", jossa hänen roolisuorituksensa spermanluovuttajana ansaitsi hänelle parhaan miestulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Lyhyen takaiskun jälkeen hän esiintyi kaupallisesti ja kriittisesti menestyneessä romanttisessa draamakomediassa "Dum Laga Ke Haisha" (2015) ja vakiinnutti paikkaansa elokuvateollisuudessa komedioilla "Bareilly Ki Barfi" (2017), "Shubh Mangal Saavdhan" (2017), "Badhaai Ho" (2018), "Dream Girl" (2019), "Bala" (2019) ja "Shubh Mangal Zyada Saavdhan" (2020), trillerillä "Andhadhun" (2018) ja rikosdraamalla "Article 15" (2019). Khurranan roolisuoritukset sokeana pianistina "Andhadhunissa" ja rehellisenä poliisina "Article 15:ssä" ansaitsivat hänelle kaksi peräkkäistä parhaan miesnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkintoa, ja ensimmäisestä hän voitti myös parhaan miespääosan National Film Awards -palkinnon.
Näyttelemisen lisäksi Khurrana on laulanut monissa elokuvissaan. Hänen debyyttinsä ”Pani Da Rang” ansaitsi hänelle parhaan mieslaulajan Filmfare Awards -palkinnon, ja hän toimi myös sen toisena säveltäjänä.
Yksityiselämä.
Khurrana meni naimisiin Tahira Kashyapin kanssa vuonna 2008. Heidän poikansa syntyi vuonna 2012 ja tyttärensä vuonna 2014.
Sara Siipola

Sara Siipola (1997 Laihia) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa vuonna 2019 ja julkaisi ensimmäisen singlensä ”Rohkee sydän” syyskuussa 2019. Sara Siipola nousi neljännelle sijalle YleX:n Läpimurto 2020 -listauksessa.
Sara Siipola julkaisi debyyttialbuminsa "Kaunis kun itken" 26. maaliskuuta 2021. Albumin genrejä ovat soul ja pop.
Hän on koulutukseltaan merkonomi ja on opiskellut myös musiikkia Ilmajoen musiikkiopistossa.
Ura.
Sara Siipola teki vuonna 2017 artistisopimuksen M-Eazy Musicin sekä managerisopimuksen Hannu Sormusen Aspen Musicin kanssa. Vuonna 2019 Siipola solmi lisäksi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Syksyllä 2019 julkaistu debyyttisingle ”Rohkee sydän” nousi suoraan Spotify-listan top100:n ja nousi YleX:n ja Radio Suomen soittolistoille. Kappale kuultiin myös osana "Toisenlaiset teiniäidit" -ohjelman mainoskampanjaa keväällä 2020. ”Rohkee sydän” voitti Radio Suomen Levylautakunta-äänestyksen lokakuussa 2019. 
Myös Siipolan toinen single ”Mitä mä täällä teen” nousi YleX:n soittolistalle. Kolmas single ”Sä et oo enää mulle se” nousi Spotify-listan sijalle 78 sekä Radio Suomen soittolistalle. Marraskuussa 2020 Siipola esiintyi Ylen Nenäpäivä-konsertissa. 
Tämän jälkeen Siipola on julkaisi singlet ”Thelma &amp; Louise”, ”Kokonaan” ja ”Peto”. Siipola myös vieraili artistina Asteen singlellä ”Kuka suojelee sua”. 
Sara Siipola oli mukana kilpailemassa "Tähdet, tähdet" -ohjelman seitsemännellä tuotantokaudella, joka julkaistiin keväällä 2023 Nelosella. 
Siipolan single ”Susta tulee tähti” nousi Suomen Viralliselle Singlelistalle sijalle 47.
Siipola osallistui kappaleella ”Paskana” vuoden 2024 Uuden Musiikin Kilpailuun. Kilpailussa hän sijoittui toiseksi saadessaan yleisöltä 203 pistettä ja kansainvälisiltä raadeilta 70. ”Paskana” nousi Singlelistan toiseksi ja Radiolistan ensimmäiseksi. Toukokuussa 2024 Siipola julkaisi uuden singlen ”Juostaan”, jossa on mukana rap-artisti Sexmane. ”Juostaan” nousi singlelistan ensimmäiseksi. Syyskuussa Siipola julkaisi singlen "Rakasta mua, rakasta mua, rakasta", kappaleella kuullaan yli 3 000 fanin ääntä.
Siipolan toinen studioalbumi "Sanon sen nyt ääneen" julkaistiin 8. marraskuuta 2024.
Mikkelin sotilaslääni

Mikkelin sotilaslääni (MIKSL) oli Itäisen maanpuolustusalueen alaisuudessa oleva sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 yhdistämällä Mikkelin ja Savonlinnan sotilaspiirit. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin perustetulle Itä-Suomen sotilasläänille.
Komentajat.
Sotilasläänin komentajina olivat:
Pohjois-Karjalan sotilaslääni

Pohjois-Karjalan sotilaslääni (PKARSL) oli Itäisen maanpuolustusalueen alaisuudessa oleva sotilaslääni, joka muodostettiin 1. tammikuuta 1993 lakkautetusta Joensuun sotilaspiiristä. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 2007, jolloin sen tehtävät siirrettiin perustetulle Itä-Suomen sotilasläänille.
Komentajat.
Sotilasläänin komentajina olivat:
Jules Janin

Jules Janin (16. helmikuuta 1804 Saint-Étienne – 19. kesäkuuta 1874 Pariisi) oli ranskalainen kriitikko ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1836 alkaen "Journal des Débats" -lehdessä lähes 40 vuotta kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana, jossa toimessa hän usein mukautui yleisön vaihtelevaan makuun. Alussa hän oli romantikko, mutta siirtyi myöhemmin romantiikkaa vastustavaan "école du bon sens" -suuntaukseen ('terveen järjen koulukunta'). 
Janin valittiin 1870 Sainte-Beuven seuraajaksi Ranskan akatemiaan. Janinin huomattavimmat arvostelut ilmestyivät koottuina nimellä "Histoire de la littérature dramatique" (1853–1858), ja etupäässä juuri sen ansiosta hänen nimensä on säilynyt jälkimaailmalle. Janinin muista kritiikkiteoksista mainittavia ovat "Béranger et son temps" (1866), "Lamartine" (1869), "Alexandre Dumas" (1870) ja "François Ponsard" (1872).
Last Night in Soho

Last Night in Soho on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut brittiläinen psykologinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja osin käsikirjoittanut Edgar Wright. Sen pääosia esittävät Thomasin McKenzie, Anya Taylor-Joy, Matt Smith, Michael Ajao, Diana Rigg ja Terence Stamp. Elokuva jäi Riggin ja Margaret Nolanin viimeiseksi, sillä he molemmat kuolivat vuonna 2020. Elokuva on omistettu Riggille.
Elokuva kuvattiin touko-elokuussa 2019 ja kesä-elokuussa 2020.
"Last Night in Soho" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 4. syyskuuta 2021 ja teatteriensi-iltansa 29. lokakuuta 2021. Elokuva sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta, jotka kehuivat sen lavastusta, kuvausta sekä McKenzien, Taylor-Joyn ja Riggin roolisuorituksia, mutta kritisoivat käsikirjoitusta.
Juoni.
Maaseudulla isoäitinsä kanssa asuva, 60-luvun muodista ja musiikista kiinnostunut Eloise Turner (Thomasin McKenzie) saa tietää päässeensä opiskelemaan muotisuunnittelua Lontooseen. Eloisella on erikoinen kyky nähdä edesmennyt äitinsä sekä siirtyä 60-luvun Sohoon, missä hän kohtaa sädehtivän, laulajanurasta haaveilevan Sandien (Anya Taylor-Joy). Neonvalojen ja glamourin täyteisen pinnan alla kaikki ei kuitenkaan ole sitä miltä näyttää, ja pian näyt menneisyydestä alkavat pirstoutua entistä synkemmiksi.
Arvosteluja.
Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 75% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 6,9/10. Keräys perustuu 297 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 60 pistettä 100:sta. Keräys perustuu 55 arvosteluun.
"The Hollywood Reporter" -lehden David Rooney kutsui elokuvaa äärimmäisen nautinnolliseksi sekä kehui miten elokuva sekoittaa eri genrejä. "Vanity Fair" -lehden Richard Lawson oli paljon kriittisempi elokuvaa kohtaan, ja kutsui sitä kömpelöksi kauhupastissiksi sekä kritisoi sen käsikirjoitusta ja tasapainoilua kauhun ja komedian välillä.
Pjotr Jakubovitš

Pjotr Filippovitš Jakubovitš (1860–1911) oli venäläinen kirjailija. Hän istui poliittisista syistä kolme vuotta Pietari-Paavalin linnoituksessa ja oli 1887–1899 pakkotyössä Siperiassa. Hän julkaisi 1895 siperialaisten vankien elämästä huomiota herättäneet ja kiitosta saaneet kertomuksensa "Hyljättyjen maailmassa" (ei suom.) ja "Elämän lapsipuolet" (ei suom.). Hän oli myös tunnettu lyyrinen runoilija.
Putous (13. tuotantokausi)

Putouksen 13. tuotantokausi esitettiin keväällä 2021. Näyttelijöinä jatkoivat kaikki kahdennelletoista kaudella liittyneet näyttelijät lukuun ottamatta Linnea Leinoa, Malla Malmivaaraa ja juontaja Roope Salmista. Heidän tilalleen tulivat Maaria Nuoranne, Dennis Nylund ja Aija Pahkala. Christoffer Strandberg siirtyi juontajan rooliin. Kyseisellä kaudella ei ollut lainkaan studioyleisöä koronarajoitusten vuoksi.
Kaudella nähtiin edelliskausilta tutut ohjelmaosiot, kuten Tulikoe ja Näytön paikka, Sarjapudottaja, sekä uudistettu Sketsihahmokisa. Tuotantokauden aikana esitettiin ohjelman sadas jakso 6. helmikuuta 2021.
Kauden aikana esitettiin "Putous"-historian kaikkien aikojen ensimmäinen "Jokeri-kierros", missä neljä aikaisemmin kaudelta pudonnutta hahmoa näyttelijöineen saavat uuden tilaisuuden voittaa koko Sketsihahmo-kisa uusilla hahmoilla.
"Vuoden Sketsihahmo" -kilpailun voitti Dennis Nylundin esittämä ruotsalainen diskotanssin opettaja, Folke Rundqvist.
Sarjapudottaja.
Punainen joukkue:
Keltainen joukkue:
Vuoden Sketsihahmo -kilpailu.
a Hahmo pääsi mukaan Jokeri-kierrokselta.
Ivan Jakuškin

Ivan Dmitrijevitš Jakuškin (1793–1857) oli venäläinen sotilas vanhaa venäläistä ylimyssukua ja dekabristi. Hän osallistui kaartinupseerina sotaan Napoleonia vastaan. Sotaretken aikainen oleskelu ulkomailla paljasti hänelle, samoin kuin monelle muullekin venäläiselle upseerille, kotimaan olojen kierouden. Saattaakseen Venäjälle perustuslaillisen hallituksen ja poistaakseen maaorjuuden Jakuškin perusti yhdessä Nikita Muravjevin, Sergei Muravjev-Apostolin ja ruhtinas Sergei Trubetskoin kanssa Pelastuksen liiton (Sojuz spasenija). Intomielisyydessään hän 1817 aikoi surmata keisari Aleksanteri I:n, kun eräs hänen toverinsa ilmoitti valheellisesti keisarin aikovan luovuttaa muutamia valtakunnan osia Puolalle ja siirtävän pääkaupungin Varsovaan.
Omalla maatilallaan Smolenskin läänissä hän koetti, tosin menestyksettä, toteuttaa talonpoikien vapautusta. Yhteisen hyvän liitossa (Sojuz blagodenstvija), joka oli uudestaan muodostettu Pelastuksen liitosta, Jakuškin oli innokkaimpia jäseniä. Aleksanteri I:n kuoltua hän joulukuussa 1825 yritti estää kaartinrykmenttejä ja liiton jäseniä vannomasta uskollisuutta Nikolai I:lle sekä vapauttaa vangitut toverinsa, mutta hän joutui itse vangiksi. Hänet tuomittiin ensin neljän muun kapinallisen kanssa vankilaan Ruotsinsalmen merilinnoituksen Fort Slava -linnakkeeseen, jossa hän oli vangittuna elokuusta 1826 lokakuuhun 1827. Tämän jälkeen hänet siirrettiin kovaan pakkotyöhön Siperiaan, josta hän 1856 armahdettuna sai palata Moskovan kuvernementtiin. Täällä hän saneli merkilliset muistelmansa, jotka ensi kerran ilmestyivät Lontoossa 1862.
Läntisen maanpuolustusalueen esikunta

Läntisen maanpuolustusalueen esikunta (LMPAE) oli Suomen puolustusvoimien pääesikunnan alainen aluehallintoviranomainen tehtävänään koordinoida ja ohjata maanpuolustusalueen toimintaa ja sen henkilöstön ja määrärahojen käyttöä. Se oli Läntisen maanpuolustusalueen komentajan johtoesikuntana. Esikunta muodostettiin 1. tammikuuta 1993 Hämeenlinnassa Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnasta ja lakkautettiin 31. joulukuuta 2007.
Komentajat.
Esikuntaa johti esikuntapäällikkö, jossa tehtävässä olivat:
Jacques Jasmin

Jacques Jansemin, myös Jasemin, Jansemin, Jacques Jasmin, alkujaan Jacques Boé, (6. maaliskuuta 1798 Agen, Ranska – lokakuu 1864 Agen, Ranska) oli ranskalainen runoilija, joka kirjoitti oksitaaniksi. Hän harjoitti parturin ammattia, mitä jatkoi senkin jälkeen, kun hänet oli nimitetty kunnialegioonan ritariksi 1843. Hän esitti itse suurella miimisellä taidolla gascognelaisella murteella kirjoitettuja runojaan, Pariisissakin, keisarillisessa hovissa. Etupäässä hänelle onnistui puoleksi liikuttava, puoleksi leikkisä epiikka. Kansanomainen hilpeys ja lapsellinen sävy luovat hänen runoihinsa miellyttävän leiman. Näistä mainittavia ovat koominen sankarirunoelma "Lou chilibari" (1825) sekä runoteokset "L’abuglo del Castel-Cuilié" (1835), "Françouneto" (1840), "Lous dus frays bessous" (1847).
New Londonin piirikunta

New Londonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Connecticutin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 265 206 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin kunta on Norwichin kaupunki. John Winthrop nuorempi perusti piirikunnan vuonna 1646.