tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matti E. Niemelä

Matti Edvard Niemelä (9. syyskuuta 1850 Kemin maalaiskunta – 2. marraskuuta 1923 Kemi) oli suomalainen juristi, kollegiasessori, valtiopäivämies ja Kemin pormestari.
Matti Niemelän vanhemmat olivat talollinen, maakauppias Erkki Niemelä ja Margareta Elisabet Karkkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta 1872 ja suoritti tuomaritutkinnon Helsingin yliopistossa 1890. Niemelä sai varatuomarin arvon 1894. Niemelä oli maanviljelijä, viljellen kotitilaansa Niemi-Niemelää aina vuoteen 1916 saakka, jolloin hän myi tilan Kemin kaupungille kunnalliskodiksi. Hän toimi Kemin pormestarina 1905–1923. Niemelä oli ensin Tornion ja sitten Kemin tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä 1888, 1891 ja 1897. Niemelä toimi lisäksi laiva-asioitsijana 1871–1896, Maalaisten paloapuyhtiön asiamiehenä 1900–1906 ja asianajajana 1890–1905. Hän perusti Kemiin myös raittiusseuran.
Matti Niemelä oli naimisissa 1876–1920 Maria Karolina Pruntsin (k. 1920) kanssa ja vuodesta 1921 Hildur Emilia Nymanin (entinen Lindsten) kanssa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli insinööri ja tilanomistaja Ilmari Niemelä (1878–1952).
Johann Mathias von Simolin

Johan Mathias von Simolin eli Ivan Matvejevitš Simolin (17. heinäkuuta 1720 Turku – 19. syyskuuta 1799 Wien) oli suomalaissyntyinen venäläinen diplomaatti.
Simolinin isä oli Tallinnan ruotsalais-suomalaisen seurakunnan kirkkoherra Mathias Simolin. Hänen mainitaan jo Turun rauhan aikana 1743 olleen Venäjän ulkoministeriön palveluksessa. Hän oli keisarinna Katariina II:n lähettiläänä valtiopäivillä Regensburgissa. Sieltä hän siirtyi täysivaltaisena ministerinä Kööpenhaminaan.
Simolin lähetettiin sen jälkeen, luultavasti Ruotsi-Suomen oloja ja kieliä hyvin tuntevana henkilönä, Venäjän Tukholmassa olevan lähetystön sihteeriksi, ja hänen mainitaan osallistuneen ahkerasti keskusteluihin, jotka olivat käynnissä Venäjän hallituksen ja tyytymättömien myssyjen välillä. Juonien paljastuttua Simolin siirrettiin 1751 pois, ja hän toimi sitten eri paikoissa diplomaattina. Hän oli 1770-luvun alusta Venäjän lähettiläs Tanskassa, vuodesta 1775 samassa virassa Tukholmassa, mutta hänet kutsuttiin Kustaa III:n pyynnöstä 1778 pois sieltä. Vuodesta 1780 hän oli Lontoossa, ja hänet siirrettiin 1787 Ranskaan. Simolin muun muassa auttoi kuninkaallisen perheen tunnettua pakoyritystä 1791 antamalla kuningatar Maria Antoinettelle rouva von Korffin nimelle laaditun passin. Samassa yhteydessä hän menetti merkittävän osa omaisuuttaan. Sen jälkeen hän asui useita vuosia Frankfurt am Mainissa, kunnes hänet nimitettiin Pietarin oikeuskollegin presidentiksi. Hän kuoli Wienissä ollessaan matkalla Venäjälle. Hänet korotettiin aateliseen ja vapaaherralliseen arvoon.
Lwówekin piirikunta

Lwówekin piirikunta () on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 45 925. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Gryfów Śląski, Lubomierz, Lwówek Śląski, Mirsk sekä Wleń ja niissä on kylien lisäksi yhteensä viisi kaupunkia; Gryfów Śląski, Lubomierz, hallintokeskus Lwówek Śląski, Mirsk sekä Wleń.
Lwówekin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,9 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Lwówekin piirikunnassa arvioitiin olevan 45 925 asukasta, joista 51,3 prosenttia naispuolisia ja 48,7 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 48 019 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 35 361 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61 prosenttia ja eläkeikäisten 22,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,7 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 336 lasta.
Norberto Bernárdez Ávila

Norberto Bernárdez Ávila (s. 20. huhtikuuta 1987) on hondurasilainen yksikkösoutaja. Bernardez edusti Hondurasia Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisissa, missä hän kilpaili maan ainoana soutajana miesten yksikössä. Tapahtumaa hallitsi myöhemmin puolustava olympiavoittaja Olaf Tufte Norjasta. Bernardez sijoittui F-finaalissa toiseksi häviten sen voittajalle Kenian Matthew Lidaywa Mwangelle neljäkymmentä sekuntia ajalla 8: 32.22.
Andreas Pusnik

Andreas Pusnik (s. 7. syyskuuta 1972 Klagenfurt) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Hän laukoi oikealta.
Ura.
Seuraura.
Pusnik pelasi urallaan 19 kautta Itävallan pääsarjassa, jossa hän edusti Klagenfurter AC:ta, Villacher SV:ta ja HC Innsbruckia. Hän toimi Villacher SV:n kapteenina kaudella 2000–2001 ja varakapteenina kaudella 1998–1999. Pusnik pelasi Itävallan pääsarjassa yhteensä 702 runkosarjaottelua tehopistein 289+486=775 keräten 615 rangaistusminuuttia sekä 35 pudotuspeliottelua tehopistein 9+35=44 keräten 58 rangaistusminuuttia. Itävallan mestaruuden hän voitti Villacher SV:n joukkueessa vuosina 1999 ja 2002 sekä Klagenfurter AC:n joukkueessa vuonna 1991.
Maajoukkueura.
Pusnik edusti Itävaltaa kuusissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Saksan MM-kilpailuissa 1993 hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 1+2=3 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Italian MM-kilpailuissa 1994 Pusnik pelasi kuusi ottelua Itävallan varakapteenina keräten kolme syöttöpistettä ja kaksi rangaistusminuuttia. Pusnik toimi Itävallan varakapteenina myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1995, joissa hän pelasi seitsemän ottelua tehopistein 3+1=4 keräten kymmenen rangaistusminuuttia. Sveitsin MM-kilpailuissa 1998 Pusnik valittiin Itävallan kapteeniksi. Hän teki kilpailuissa yhden maalin pelaamassaan kolmessa ottelussa. Pusnik toimi Itävallan kapteenina myös Norjan MM-kilpailuissa 1999, joissa hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 3+3=6 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Saksan MM-kilpailuissa 2001 hän keräsi yhden syöttöpisteen ja kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan neljässä ottelussa. Pusnik pelasi urallaan yhteensä 32 MM-ottelua tehopistein 8+10=18 keräten 18 rangaistusminuuttia.
Pusnik kuului Itävallan joukkueeseen Lillehammerin talviolympialaisissa 1994 ja Naganon talviolympialaisissa 1998. Lillehammerissa 1994 hän teki kaksi maalia ja keräsi kaksi rangaistusminuuttia pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Naganossa 1998 Pusnik pelasi neljä ottelua tehopistein 2+2=4 keräten kuusi rangaistusminuuttia.
Muuta.
Pusnikin isä Sepp, veli Gerhard ja poika Julian ovat myös jääkiekkoilijoita.
Elis Hede

Elis Hede (s. 20. tammikuuta 2001 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Hede syntyi Porissa, kun hänen isänsä Niklas pelasi Porin Ässissä. Hede vietti isänsä uran mukana ison osan lapsuudestaan Saksassa, mutta hänen varsinainen kasvattajaseuransa on Espoon Kiekkoseura. Hede pelasi vuosina 2016–2019 Red Bullin kiekkoakatemiassa Itävallassa. Kaudella 2018–2019 hän toimi Tšekin A-nuorten Extraliga juniorůssa joukkueensa kapteenina. Hede voitti tehoilla 22+51=73 koko sarjan syöttöpörssin sekä sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Chicago Steel varasi Heden 34. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2019. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2019–2020. 
Elokuussa 2020 Hede palasi Suomeen ja hän teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Helsingin IFK:n kanssa. Hede aloitti kauden 2020–2021 seuran U20-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden ottelun. SM-liigan avauskierroksella 2. lokakuuta 2020 vieraissa JYPiä vastaan Hede merkittiin aluksi heti HIFK:n ykkösketjun vasempaan laitaan Anton Lundellin ja Sebastian Dykin viereen, mutta hänen liigadebyyttinsä jäi vielä lopulta kuitenkin tekemättä, kun alun perin samalle pelipaikalle kaavailtu Joona Luoto sai pelilupa-asiat kuntoon. Hede teki liigadebyyttinsä kuitenkin seuraavassa ottelussa, HIFK:n kotiavauksessa 3. lokakuuta 2020 Tampereen Ilvestä vastaan. Hänet merkittiin joukkueen kolmosketjun vasempaan laitaan Jere Sallisen ja Juho Keräsen viereen. Hede sai ottelussa jääaikaa 12.26 minuuttia. Liigauransa avausmaalin hän teki yhdeksännessä ottelussaan 31. lokakuuta 2020 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hede keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Joona Luodon tekemään maaliin. Kaikkiaan hän pelasi tulokaskautensa aikana varsin pienessä roolissa 30 runkosarjaottelua tehopistein 3+4=7. Hede ei kuitenkaan saanut peliaikaa pudotuspeleissä. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. 
Kesäkuussa 2022 HIFK vahvisti käyttäneensä hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Heden kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Alkukaudella 2022–2023 hän jäi joukkueessa pieneen rooliin ja pelasi SM-liigassa kolme runkosarjaottelua. Hede pelasi myös yhden ottelun HIFK:n U20-joukkueessa. Lokakuussa seura lainasi hänet Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, mutta seuraavana päivänä yhden siellä pelatun ottelun jälkeen Heden sopimus HIFK:n kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. Seuraavana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän vuoden 2022 loppuun asti kestävällä sopimuksella Saksan DEL-liigan Nürnberg Ice Tigersiin. Yli kolme viikkoa ennen lyhyen sopimuksensa päättymistä Heden sopimusta seuran kanssa jatkettiin kauden loppuun.
Muuta.
Heden isä Niklas pelasi omalla urallaan hyökkääjänä yhteensä 240 SM-liigaottelua sekä 259 ottelua Saksan DEL-liigassa. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
Legends Never Die

Legends Never Die on yhdysvaltalaisen räppäri Juice Wrldin kolmas studioalbumi ja ensimmäinen postuumisti julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin 10. heinäkuuta 2020 Grade A Productionsin ja Interscope Recordsin kautta.
Trivendra Singh Rawat

Trivendra Singh Rawat (s. 20. joulukuuta 1960) on intialainen poliitikko, joka toimi Uttarakhandin pääministerinä vuosina 2017–2021. Hän edustaa Intian kansanpuoluetta (BJP).
Rawat syntyi perheensä yhdeksäntenä lapsena Khairasainin kylässä. Hänen isänsä oli ammattisotilas. Rawat liittyi 19-vuotiaana hindunationalistisen vapaaehtoisjärjestö Rashtriya Swayamsevak Sanghin (RSS) jäseneksi. 25-vuotiaana hänestä tuli RSS:n täyspäiväinen vapaaehtoistyöntekijä ("pracharak") Dehradunin kaupungissa. Vaikutettuaan neljätoista vuotta RSS:n sisällä hänet valittiin Intian kansanpuolueen Uttar Pradeshin yksikön organisaatiosihteeriksi. Hänet äänestettiin vuonna 2002 lainsäätäjäksi Uttarakhandin osavaltioparlamenttiin ensimmäisen kerran ja toiselle kaudelle vuonna 2007. Toisella kaudellaan hänet nimitettiin osavaltion maatalousministeriksi. Puolue ylensi hänet vuonna 2013 kansalliseksi sihteeriksi. Vuotta myöhemmin hän avusti Amit Shahia puolueen parlamenttivaalityössä Uttar Pradeshin osavaltiossa.
Sukunsa sotilastaustan vuoksi Rawat on toiminut aktiivisesti useissa järjestöissä, jotka pyrkivät lisäämään sotilaiden ja heidän läheistensä hyvinvointia. Hänellä on useita ystäviä armeijan henkilökunnan keskuudessa. Intian kansanpuolueen voitettua Uttarakhandin osavaltiovaaleissa vuonna 2017 hänet valittiin osavaltion pääministeriksi. BJP sai 57 paikkaa 70:stä. Pääministerin paikkaa tavoitteli puolueen sisältä myös Satpal Maharaj ja Prakash Pant, jotka taipuivat kuitenkin tukemaan Rawatia yhdessä Amit Shahin ja RSS:n kanssa.
Vuonna 2019 Rawat aiheutti kohua väittämällä lehmän olevan maailman ainoa eläin, joka hengittää happea sisään ja ulos. Hän myös ylisti lehmän maidon ja virtsan "parantavia vaikutuksia" ja väitti, että lehmää hieromalla voi parantaa hengitysoireita. Pääministerin toimiston virkamies puolusti Rawatia väittämällä, että hän vain puki sanoiksi yleisen paikallisen uskomuksen. Vuonna 2021 hän erosi tehtävästään osavaltiopääministerinä vuotta ennen kautensa virallista päättymispäivää. Uttarakhandin BJP:n osavaltioyksikkö oli ilmaissut tyytymättömyyttä Rawatiin puoluejohdolle ja RSS:lle. Kriitikoiden mukaan seuraavien vaalien voittaminen Rawatin johdolla olisi haasteellista.
Juho Pitkänen

Juho Pitkänen (20. huhtikuuta 1857 Ruskeala – 15. elokuuta 1921 Nurmes) oli suomalainen opettaja, maanviljelijä, pankinjohtaja, kunnallisneuvos ja moninkertainen valtiopäivämies. 
Juho Pitkäsen vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Pitkänen ja Maria Grönberg ja puoliso vuodesta 1881 Aina Hannikainen. Pitkänen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1880 ja toimi opettajana Nurmeksessa 1880–1885, maanviljelijänä 1880–1913 ja Kansallis-Osake-Pankin Nurmeksen konttorin johtajana vuodesta 1899. Nurmeksen Säästöpankin kamreeri hän oli 1886–1909, Nurmeksen piirin metsäkasööri vuodesta 1886 ja Pielisjärven piirin 1891–1906. Hän oli myös muun muassa Nurmeksen kuntakokouksen esimies 1884–1904 ja Nurmeksen kauppalan valtuuston jäsen vuodesta 1917. Pikänen oli talonpoikaissäädyssä Pielisjärven tuomiokunnan edustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.
Tähtimeriahven

Tähtimeriahven ("Epinephelus multinotatus") on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Tähtimeriahven saavuttaa täysimittaisena noin 100 senttimetrin pituuden ja noin yhdeksän kilogramman painon. Pää ja ruumis ovat pohjaväritykseltään tumman purppurasävyisen harmaita ja niissä on valkeita epäsäännöllisen muotoisia ja kokoisia pilkkuja ja läiskiä. Selkä-, perä- ja pyrstöevien takareunat ovat valkeita. Tähtimeriahvenella on kylkiviivallaan 64–81 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 15–17 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 8–9 pehmeää ruotoa ja rintaevässään 18–20 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tähtimeriahventa tavataan alueella Chagossaarilta ja Mauritiukselta Itä-Afrikkaan ja Australian länsiosiin. Laji elää yleensä korkeintaan 90–100 metrin syvyisistä vesistä. Sen ravintoa ovat pienet kalat ja äyriäiset. Naaras saavuttaa sukukypsyyden noin 41 senttimetrin mittaisena. Lajin on havaittu voivan elää ainakin 30-vuotiaaksi.
Seulapirkko

Seulapirkko ("Coccinula quatuordecimpustulata") on leppäpirkkojen heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Seulapirkko on kooltaan 3-4,5 mm. Lajin mustapohjaisissa peitinsiivissä on kellertäviä ja joskus oransseja täpliä. Seulapirkon peitinsiivissä on yhteensä 14 täplää ja yhdessä peitinsiivessä niiden rivitys on 2-2-2-1. Mustan etuselän etureuna on kellertävä ja lajin jalat ovat rusehtavat. Lajin koiraalla on enemmän vaaleaa päässään kuin naaraalla. Lajia esiintyy usein paahteisissa, lämpimissä paikoissa kuivassa aluskasvillisuudessa. Ravintonaan seulapirkot käyttävät kirvoja kuten juurikaskirvoja ("Aphis fabae"), pikkuluumukirvoja ("Brachycaudus helichrysi"), "Diuraphis noxia", "Schizaphis graminum" ja viljakirvoja ("Sitobion avenae") sekä kemppeja kuten "Cacopsylla pyri" ja siitepölyä. Syksyllä aikuiset seulapirkot hakeutuvat talvehtimispaikkoihin talvehtien aikuisena maassa, lehtikarikkeessa ja kuolleen kasvillisuuden seassa.
Seulapirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji koko maassa. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopan alueella.
Seulapirkko muistuttaa kelta-mustalla värityksellään hieman ruutupirkkoa ("Propylea quatuordecimpunctata").
Sisilian iltamessu

Sisilian iltamessu (vesper) oli Sisiliassa 1282 puhjennut kapina, joka teki lopun Kaarle Anjoulaisen vallasta saarella. Se sai alkunsa toisen pääsiäispäivän iltana 30. maaliskuuta Palermossa, juuri kun asukkaat olivat menossa iltamessuun. Kapina sai sytykkeen erään ranskalaisen sotilaan loukkaavasta esiintymisestä erästä naista kohtaan. Kaikki saarella tavatut ranskalaiset surmattiin, ja Sisilia antautui Aragonian kuninkaan Pietarin valtaan.
Miliczin piirikunta

Miliczin piirikunta () on yksi Ala-Sleesian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 36 999. Piirikunta on jaettu kolmeen maalaiskuntaan, jotka ovat Cieszków, Krośnice sekä Milicz ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Milicz.
Miliczin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri sekä Ala-Sleesian voivodikunnan että koko Puolan työttömyyslukuihin verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Miliczin piirikunnassa arvioitiin olevan 36 999 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 37 506 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 32 128 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,2 prosenttia ja eläkeikäisten 21,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 366 lasta.
Cromwell (elokuva)

Cromwell on brittiläinen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1970. Sen juoni perustuu Oliver Cromwellin elämänvaiheisiin Englannin sisällissodan aikana. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Ken Hughes, ja pääosia näyttelevät Richard Harris, Alec Guinness, Robert Morley sekä Timothy Dalton. 
"Cromwell" on historiankuvauksena melko epätarkka ja jopa virheellinen. Siinä ei esimerkiksi mainita Cromwellin Irlannin-valloitusta lainkaan, ja hänet esitetään demokratian kannattajana. Harris ja Guinness saivat kuitenkin kiitosta näyttelemisestään, ja Harris palkittiin parhaasta miespääosasta Moskovan elokuvajuhlilla vuonna 1971. Lisäksi elokuva sai Oscar-palkinnon parhaasta puvustuksesta ja oli ehdolla parhaan musiikin Oscar-palkinnon saajaksi.
Alexander De Croo

Alexander De Croo (s. 3. marraskuuta 1975 Vilvoorde) on belgialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2009 Flaamilaiset liberaalit ja demokraatit -puolueen puheenjohtajana. De Croo toimi Belgian pääministerinä 1. lokakuuta 2020 – 3. helmikuuta 2025.
Vuodesta 2012 vuoteen 2020 De Croo työskenteli Elio Di Rupon, Charles Michelin ja Sophie Wilmèsin hallituksissa Belgian varapääministerinä. Sinä aikana, kun hän toimi varapääministerinä, hän oli eläkeasioista vastaava ministeri vuosina 2012–2014, kehitysyhteistyöministeri vuosina 2014–2020 ja valtiovarainministeri vuosina 2018–2020.
1. lokakuuta 2020, yli vuosi vuoden 2019 liittovaltiovaalien jälkeen, De Croon hallitus muodostettiin korvaamaan Wilmèsin vähemmistöhallitus, ja De Croosta tuli pääministeri. Hallituksella oli yli 838 avustajaa palveluksessaan. 
De Croo ilmoitti eroavansa pääministerin tehtävästä 9. kesäkuuta 2024 puolueensa tappion jälkeen vuoden 2024 liittovaltiovaaleissa.
Sortavalan vaakuna

Sortavalan vaakuna on Venäjän Karjalan tasavallassa sijaitsevan Sortavalan kaupunkikunnan tunnus. Sortavalan nykyinen vaakuna on hyväksytty 25. helmikuuta 2020, ja se perustuu kaupungin 1600-luvulla vahvistettuun sinettiin. Vaakunassa on kuvattuna sinisessä kentässä kaksi punalippuista keihästä, jotka on sidottu yhteen punaisella nauhalla. Vaakunan päällä on venäläisen heraldiikan tapainen kaupunkikunnan muurikruunu.
Vaakunan historiaa.
Ensimmäisen sinettinsä vuonna 1632 perustettu Sortavalan kaupunki sai 1600-luvulla. Sinetissä oli kuvattuna kaksi ristikkäistä ratsuväen lippua, joiden aihe viittasi kaupungin sijaintiin kreivi Gustav Adam Banérille vuonna 1651 myönnetyssä läänityksessä. Banér-suvun vaakunassa on kuvattuna punaisella kentällä vasempaan suunnattu hopeinen kärki.
Ruotsin menetti Sortavalan Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721. 4.10.1788 kaupungille vahvistettiin keisarinna Katariina II:sen asetuksella sinetin pohjalta suunniteltu vaakuna, jossa Banér-sukuun viitannut punaisten lippujen hopeakärki jäi pois. Vuonna 1813 mainitaan keihäiden olevan sidottuna punaisella nauhalla. Myöhemmin Sortavalle vahvistettiin vaakuna, jossa aiemman vaakunan sininen väri vaihtui punaiseen ja lippujen molemmin puolin kuvattiin Karjalan maakuntavaakunan aseistetut käsivarret. Ajan tapaan toinen käsivarsi piteli nykyisen miekan sijaan nuolta. Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati vaakunaehdotuksen, jossa Sortavalan käytössä olleen vaakunan punainen kenttä oli vaihdettu takaisin siniseen ja vaakunan liput ja käsivarret oli kuvattuna kokonaan kultaisina. Ehdotus ei kuitenkaan vakiintunut käyttöön. 
Vuonna 1892 George Granfelt julkaisi teoksensa "Finlands städers vapenbok", jossa hän käsitteli Suomen kaupunkivaakunoiden historiaa. Teoksessaan Granfelt kuvasi Sortavalan vaakunan 1600-luvun sinettien pohjalta taas sinitaustaisena ja puna-hopeisilla ratsuväen lipuilla. Tällöin vaakunan selitykseksi vahvistui "sinisessä kentässä ristissä kaksi ratsuväenlippua. Liput ovat punaisia, mutta kärkikenttä on hopeanvärinen sekä tupsut ja tangot kultaa. Tankojen peitsenkärki on hopeaa." Kyseinen vaakuna säilyi kaupungin käytössä aina vuoteen 1944 asti, jolloin Suomi menetti Sortavalan muiden luovutettujen alueiden kanssa Neuvostoliitolle. Neuvostoaikana kaupungilla ei ollut virallisia tunnuksia, vaikkakin vanhoja vaakunoita käytettiin epävirallisesti. Kaupungin vanha vaakuna säilyi myös Suomen puolella Sortavalan kaupungin ja maalaiskunnan perinnejärjestöjen käytössä.
Neuvostoliiton romahdettua useat Venäjän kaupungit alkoivat palauttaa käyttöönsä vanhoja tunnuksiaan. Sortavalan kaupunginvaltuusto hyväksyi kaupungin tunnukseksi Granfeltin vaakunamallin 28.12.1991 ja uudelleen 20.12.2005. Vaakuna kuvattiin tällöin kultaisen ritarikruunun kera. Sortavalan vaakuna uusittiin 25.2.2020, jolloin sen ulkoasu palautettiin vuoden 1788 mukaiseksi ilman lippujen hopeakärkiä. Poikkeuksena kuitenkin punaisen sidosnauhan muoto, joka uudessa vaakunassa muistuttaa S-kirjainta. Aiempi vaakuna säilyi Sortavalan piirin vaakunana.
MTV 90s

MTV 90s on eurooppalainen musiikkitelevisiokanava, jonka omistaa ViacomCBS. Kanava aloitti lähetykset lokakuussa 2020 ja korvasi MTV Rocksin. Kanava esittää nimensä mukaisesti 90-luvun musiikkivideoita.
MTV 80s

MTV 80s on eurooppalainen musiikkitelevisiokanava, jonka omistaa ViacomCBS. Kanava aloitti lähetykset syyskuussa 2020 ja korvasi VH1 Classicin. Kanava esittää nimensä mukaisesti 80-luvun musiikkivideoita.
Jonathan Caicedo

Jonathan Kléver Caicedo Cepeda (s. 28. huhtikuuta 1993 Santa Martha de Cuba, Carchi, Ecuador) on ecuadorilainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Team Ecuadoria vuonna 2014, Strongman Campagnolo Wilier -joukkuetta 2016, Bicicletas Strongmania 2017, Medellin-joukkuetta 2018, UCI World Tour -tason EF Education -tallia 2019–2023 sekä Petrolike-joukkuetta vuodesta 2024 lähtien. Hän on vahvimmillaan etappikilpailuissa.
Caicedo voitti maantieajon Pan-Amerikan-mestaruuden 2016. Hän voitti Etnalle päättyneen kolmannen etapin Italian ympäriajossa 2020.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Aika-ajon Ecuadorin-mestaruus
Maantieajon Pan-Amerikan-mestaruus
Costa Rican ympäriajo, 12. etapin voitto
Clásico RCN, 4. etapin voitto
Vuelta a Asturias, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun voitto
Kolumbian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
Ecuadorin ympäriajo, 4. etapin voitto
Maantieajon ja aika-ajon Ecuadorin-mestaruus
Italian ympäriajo, 3. etapin voitto
Aika-ajon Ecuadorin-mestaruus
Vuelta al Táchira en Bicicleta, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
Vuelta Bantrab, kokonais- ja mäkikirikilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
Sibiu Cycling Tour, 3. etapin voitto
Portugalin ympäriajo, 7. etapin voitto
Research Triangle

Research Triangle () on Pohjois-Carolinan osavaltionyliopiston, Duken yliopiston ja Chapel Hillin Pohjois-Carolinan yliopiston rajaama kolmion muotoinen suurkaupunkialue ja teknologiakeskus Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Alueen väkiluku oli 2 079 687 vuonna 2020.
Rauman Lukon SM-liigakausi 2020–2021

Rauman Lukon SM-liigakausi 2020–2021 on Lukon järjestyksessään 64. pääsarjakausi. Kausi alkoi 2. lokakuuta 2020 kotiottelulla Tapparaa vastaan. Joukkueen päävalmentajana jatkoi Pekka Virta.
"Päivitetty 13. huhtikuuta 2021 pelattujen ottelujen jälkeen".
Viipurin vaakuna

Viipurin vaakuna on Venäjän Leningradin alueella sijaitsevan Viipurin kaupunkikunnan heraldinen tunnus. Vaakuna perustuu kaupungin keskiaikaiseen sinettiin ja sen myöhempiin muunnelmiin. Vaakunassa on kuvattuna enkelien pitelemällä kilvellä kolme kruunua, sekä kaupungin nimeen viittaava W-kirjain. 
Viipurin ollessa osa Suomea käytettiin kaupungin tunnuksena pääasiassa linna-aiheista vaakunaa.
Vaakunan historiaa.
Viipurin kaupunki perustettiin samannimisen linnan läheisyyteen vuonna 1403 ja kaupunki sai ensimmäisen sinettinsä samoihin aikoihin. Sinetissä kuvattiin vaakuna, jonka yläkenttään oli sijoitettu kolme avonaista kruunua, jotka mahdollisesti viittasivat Ruotsin vaakunaan. Kruunujen alapuolella esitettiin kaupungin nimeen viittaava W-kirjain. Ruotsi menetti Viipurin Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721.
1700-luvulla kaupungin sineteihin lisättiin vanhan vaakunan lisäksi kilvenkannattajiksi kaksi enkeliä. Kyseinen vaakuna virallistettiin vuonna 1788, jolloin kilven punainen yläkenttä ja sininen alakenttä erotettiin kultaisella hirrellä. Kaupungin vanhaa vaakunaa käytettiin myös Viipurin läänin tunnuksena, jonka johdosta kaupungille vahvistettiin Venäjän keisarin päätöksellä uusi vaakuna vuonna 1817. Vaakunassa kuvattiin Viipurin linna ja vanhan vaakunan tapaan W-kirjain. Toisinaan kirjain esitettiin linnan alapuolella, toisinaan sen yllä. Myös vaakunan tarkat värit vaihtelivat. Suomen itsenäistyessä käyttöön vakiintui vaakuna, jossa linna kuvattiin hopeisena sinisellä pohjalla ja W-kirjain kultaisena linnan yllä. Vaakuna pysyi käytössä vuoteen 1944 asti, jolloin Suomi menetti Viipurin osana muita luovutettuja aluita Neuvostoliitolle. Kaupungin vaakuna säilyi Suomen puolella Viipurin perinnejärjestöjen käytössä.
Neuvostoliiton romahdettua Viipurin kaupunginvaltuusto hyväksyi vuoden 1788 vaakunan kaupungin tunnukseksi 28.11.1994. Myös Viipurin piiri käyttää tunnuksenaan samankaltaista vaakunaa. Erotuksena kaupungin vaakunaan piirin vaakunassa ei ole ylä- ja alakenttiä jakavaa kultahirttä ja yläkentän kruunut ovat sijoitettuna 1+2.
Per Sivle

Per Sivle (6. huhtikuuta 1857 Aurland, Sogn, Norja – 6. syyskuuta 1904 Kristiania, Norja) oli norjalainen runoilija ja prosaisti. Hän julkaisi 1878 ensimmäisen, vähälle huomiolle jääneen runokokoelmansa. Hän työskenteli toimittajana 1883–1885 vasemmistolaisessa "Buskeruds amtstidendessa", joka ilmestyi Drammenissa, ja 1887–1891 liberaalissa "Kristianiapostissa", joka oli Johan Sverdrupin kannattaja. Matkusteltuaan 1891–1892 hän teki läpimurron lyyrikkona kokoelmilla "Noreg" (1894), "Bersøglis og andre Viser" (1895), "Skaldemaal" (1896) ja "Olavskvæde" (1901). Sivle kirjoitti osin riksmåliksi, osin landsmåliksi. Hänen kiihkeä isänmaanrakkautensa ja teosten tunnelmallisuus tekivät hänestä kansan suosikin. Myötätuntoisesti hän esittää menneiden aikojen henkilöhahmoja ja tapahtumia opiksi ja ojennukseksi. Sivlen kolmiosainen "Skrifter" ilmestyi 1909–1910. Sivlelle pystytettiin 1909 muistomerkki Stalheimiin.
Karl Joseph Simrock

Karl Joseph Simrock (1802–1876) oli saksalainen runoilija ja filologi. Hän oli vuodesta 1850 muinaissaksankielisen kirjallisuuden professorina Bonnissa.
Simrock on saavuttanut mainetta etupäässä niillä erinomaisilla runokäännöksillään, joissa hän modernisoi kielellisesti entisajan kirjallisia merkkiteoksia, kuten "Nibelungenliediä" (1827), Walther von der Vogelweidea, Gottfried von Straßburgia. Simrockin itsenäisiä runoteoksia ovat esimerkiksi eepos "Wieland der Schmied" (1835) ja kokoelma "Gedichte" (1844). Hänen tieteellinen toimintansa kohteena olivat pääasiallisesti sadut ja kansanlaulut, joita käsitteleviä teoksia ovat esimerkiksi "Handbuch der deutschen Mythologie" (1853), "Die deutschen Volksbücher" (1844–1867), "Die deutschen Volkslieder" (1851).
Kääpa jõgi

Kääpa jõgi on 50 kilometriä pitkä Kullavere jõen sivujoki Virossa Jõgevamaalla ja Tartumaalla pääasiassa Peipsiäären kunnassa.
Joen kulku.
Joki virtaa Kaakkois-Viron tasangolla koko matkallansa. Se alkaa Keressaare Umbjärvestä samannimiseltä suolta. Järvi sijaitsee Sookalduse kylän pohjoisosassa ja virtaa sieltä kohti luodetta ja Alajõen kylän kautta. Joki mutkittelee eteenpäin Elmiku soon ja sen jälkeen Välgi kylän kautta laskien lopuksi Kaiu järveen. Joen yläjuoksua kutsutaan 1900-luvun kartoissa Alajõeksi. Välgissä on pato, joka muodostaa uomaan Alajõe paisjärven. Kaiu järv kuuluu kolmen järven kokonaisuuteen, jotka ovat yhteydessä toisiinsa kapeiden salmien välityksellä. Siihen kuuluvat myös Papijärv ja Jõemõisa järv. Joki jatkaa Jõemõisasta Kääpan nimisenä kohti pohjoista. Joenvarsikyliä ovat Saaren, Lepikun, Nautrasin ja Koseveskin kylät. Koseveskiin on padottu Kose järv. Lopulta Kääpa yhtyy Kullavere jõgeen Murrun kylässä. Kullaveren vieressä toimii laaja kalankasvatuslaitos.
Joen nimi ja historiaa.
Joen muita nimityksiä ovat esimerkiksi Alajõgi, Välgi jõgi, Uhmardu oja ja Saare jõgi. Alajõgi lienee yläjuoksun nimitys, sillä siellä sijaitsee kyseinen kylä . Kääpa jõgi on voitu nimetä samasta syystä, koska joen lähellä on Kääpa niminen kylä. Samaa voidaan ajatella Välgin kylästä. Saare on ollut kartano, josta hallittiin osaa ruotsinvallan ajalla ympäristön Dröptin lääniä . Siksi se on voinut olla samalla koko joen nimitys. Myöhemmin Saare jõgi sai nimen Uhmardu oja (-jõgi). Sillä nimellä tunnetaan nykyään vain Uhmardu jõen sivuhaara, joka laskee Papijärveen.
Kääpa jõen nimitys ulottui esimerkiksi vuonna 1684 julkaistussa kartassa Peipsijärven rantaan asti. Se on silloisen käsityksen mukaan ollut vesistön pääuoma . Jokea on käytetty 1950-luvulle asti puiden uittamiseen . Se tuli mahdolliseksi, kun jokea perattiin ja ruopattiin vuosina 1910–1915, mikä aiheutti myös järvikolmikolle vedenpinnan alenemisen .
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Valuma-alue.
Kääpa jõen valuma-alueen pinta-ala on 372 neliökilometriä (myös 366 km² ). Joki jää Kullavere jõen kaakkoispuolelle ja Peipsijärven länsipuolelle. Kääpa jõen valuma-alueen kaakkoispuolella sen vedenjakajaa seuraa Alatskivi jõen valuma-alue ja lisäksi muutamien Peipsijärven puolelle jäävien ojien valuma-alueet. Eteläpuolella sijaitsee Emajoen valuma-alue, johon kuuluvat sen sivujokien Amme jõen ja Kargaja jõen valuma-alueet.
Sivu-uomia.
Kääpa jõen suurimpia sivuhaaroja on lueteltu seuraavassa taulukossa.
Järviä.
Joen keskijuoksulla sijaitsee kolmen järven ryhmä, johon kuuluvat Papijärv, Jõemõisa järv ja Kaiu järv. Niiden vedenpinnat ovat samalla tasolla. Niistä hieman kaempana sijaitsevat Särgjärv sekä Saare järv, jonka laskuoja yhtyy Kääpan sivujokeen Uhmardu jõgeen. Kääpan pääuomaan on padottu Alajõe paisjärv ja Kose järv. Kääpa jõen alajuoksulla sijaitsee pieni Ruskavere järv, jolla on lyhyt laskuoja.
Josef Škoda

Josef Škoda, myös Josef Skoda ja Joseph Ritter von Škoda (1805–1881) oli itävaltalainen lääkäri. Hän oli vuodesta 1846 Wienissä professorina. Škoda on tunnettu lähinnä siitä, että hän alkoi käyttää auskultaatiota ja perkussiota sisätautien tutkimisessa, sillä hän huomasi, että niiden avulla voidaan toisinaan arvioida sisäelinten fysiologista tilaa ja siten tehdä johtopäätökset itse tautien luonteen selville saamiseksi.
Kiwi Farms

Kiwi Farms on englanninkielinen keskustelupalsta, jonka yhteyteen kuuluu kaksi wikiä.
Kiwi Farmsin keskustelut seuraavat nettijulkkiksia, erityisesti palstan mainitaan keskittyvän sen käyttäjien mielisairaiksi tai seksuaalisesti poikkeaviksi mieltämien pilkkaamiseen ja trollaamiseen.
Kiwi Farmsiin läheisesti liittyvä ja sen popularisoima termi on "lolcow", joka tarkoittaa eksentrisiä henkilöitä, joista "lypsetään" huumoria.
Kiwi Farmsin alkuperä on 4chanilla, jossa 2007 huomion kohteeksi nousi kotitekoinen "Sonichu"-sarjakuva. Sen tekijä oli nettimaineeseen noussut Christian Weston Chandler, myöhemmin Christine Chandler eli Chris-chan. Sarjakuva näytti yhdistelevän Sonic ja Pokémon-hahmoja ja juontavan juurensa Chandlerin elämästä. Chris-chanista luotiin pian artikkeli Encyclopedia Dramatica -wikiin.
Encyclopedia Dramatican lisäksi luotiin Kiwi Farmsin edeltäjä CWCki-wiki tarkentamaan ED:n artikkelia. Vuodesta 2008 Chris-chanin jokainen sarjakuva, twiitti, Facebook-postaus ja videoblogi arkistoitiin wikiin ja niistä keskusteltiin foorumilla.
Vuonna 2013 Kiwi Farms alkoi seurata transsukupuolista pelikehittäjää Chloe Sagalia.
Sagal tuli palstan tietoisuuteen kerättyään 30 000 dollaria Indiegogo-palvelussa väittäen rahojen menevän leikkaukseen, jolla poistettaisiin hengenvaarallinen metallinsirpale hänen kehostaan, mutta oikeasti hänen oli tarkoitus käyttää ne sukupuolenkorjausleikkaukseen.
Sagal teki myöhemmin itsemurhan.
Maaliskuussa 2019 Christchurchin moskeija-ampujan alun perin Facebookissa streamaama moskeija-ammuskelu ja ampujan manifesti ja muuta materiaalia kopioitiin Kiwi Farmsille.
Uuden-Seelannin poliisi vaati palstaa paljastamaan materiaalin kopioineen käyttäjän tiedot, mistä palstan ylläpitäjä Joshua Moon kieltäytyi.
Uusiseelantilaiset palveluntarjoajat ovat estäneet pääsyn palstalle.
Uudessa-Seelannissa ampujan materiaalin levittämisestä voidaan tuomita korkeintaan 14 vuotta vankeutta.
4. syyskuuta 2022 Kiwi Farmsin palveluntarjoaja Cloudflare ilmoitti estäneensä sivuston. Tätä edelsi noin kaksi viikkoa kestänyt painostuskampanja poistaa sivusto netistä, mihin sisältyi DDoS-hyökkäyksiä. Kampanjan kestäessä myös sävy forumilla koveni tappouhkauksiksi.
Ruskopeukaloiskerttu

Ruskopeukaloiskerttu ("Microbates cinereiventris") on sääskikerttuihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruskopeukaloiskerttu on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 10–11 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskopeukaloiskertun päälaki on harmaa, naama kellertävän ruskea ja kurkku valkoinen. Linnun selkä, siivet ja lyhyt pyrstö ovat väriltään harmaat. Ruoskopeukaloiskertun vatsa ja rinta ovat harmaat ja rinnassa on mustia viiruja. Lajin nokka on pitkähkö.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruskopeukaloiskerttua tavataan alueelta, joka ulottuu Costa Ricasta Bolivian pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja se liikkuu useimmiten niiden alakerroksissa yksin tai pareittain. Toisinaan laji liittyy sekaparviin. Ruskopeukaloiskerttu rakentaa pesänsä kasvimateriaaleista lähelle maata. Pesimäkausi kestää joulukuulta toukokuulle.
Lauri Koskivaara

Lauri Mainio Koskivaara, sukunimi vuoteen 1929 "Forsman" (5. syyskuuta 1899 Helsinki – 9. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1949) ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja.
Koskivaaran vanhemmat olivat kivenveistäjä, kiviyrittäjä Johan Edvard Forsman ja Ida Sofia Stenroos. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta lyseosta ja valmistui ekonomiksi Kauppakorkeakoulusta 1923. Koskivaara teki opintomatkoja Baltian maihin 1922 ja 1923.
Koskivaara oli aluksi Helsingin Kahvipaahtimo Oy:n palveluksessa kunnes hänet valittiin 1927 Helsingin Osuuskaupan (HOK) apulaisjohtajaksi. SOK:lainen Helsingin Osuuskauppa oli perustettu 1919 vastapainoksi Osuusliike Elannolle. Vuonna 1932 Koskivaarasta tuli HOK:n johtokunnan puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hän oli toimitusjohtajana vuoteen 1962 saakka.
HOK:n pääkonttori valmistui Runeberginkadulle 1929 ja samaan aikaan alkoi HOK:n merkittäväksi kasvanut anniskeluravintolatoiminta. Vuonna 1936 HOK avasi suuren ravintolan Lasipalatsissa ja vuonna 1938 valmistui Aleksis Kiven kadulle HOK:n varastot, leipomo, einestehdas, pesula, puusepäntehdas, korjaamot ja autotallit käsittänyt rakennuskokonaisuus. Vuonna 1952 valmistui Helsingin keskustaan Sokos-tavaratalo ja Hotelli Vaakuna. 1960-luvun alussa HOK:lla oli myyntipisteitä yli 400 ja toimialoja kymmenen. Jäseniä osuuskaupalla oli tällöin yli 30 000.
Lauri Koskivaara oli Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton (SVUL) liittojohtokunnan, urheilujaoston ja SVUL:n Tuen neuvottelukunnan jäsen ja Helsingin Kisa-Veikkojen HKV:n puheenjohtaja. Hän oli mukana perustamassa Suomen Akateemista Urheiluliittoa ja toimi liiton varapuheenjohtajana. Koskivaara harrasti urheilua ja hänellä oli akateemisia hiihto-, murtomaajuoksu- ja keskimatkojen mestaruuksia sekä piirin mestaruuksia. Hän oli lisäksi seuransa Helsingin Kisa-Veikkojen ankkurina Suomen mestari pitkässä viestijuoksussa.
Manu Sánchez

Manuel Sánchez de la Peña eli Manu Sánchez (s. 24. elokuuta 2000 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Osasunaa lainasopimuksella Atlético Madridista. Sánchez on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura.
Manu Sánchez on Atlético Madridin oma kasvatti ja hän aloitti pelaajauransa seuran juniorijoukkueissa vuonna 2014. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa miesten tasolla 14. joulukuuta 2019, kun Atlético voitti kotonaan Osasunan numeroin 2–0.
Petko Slaveikov

Petko Ratšov Slaveikov (, 17. marraskuuta 1827 – 1. heinäkuuta 1895) oli bulgarialainen kirjailija ja poliitikko. Hän oli kotoisin Makedoniasta ja toimi opettajana Tyrnovossa mutta menetti paikkansa erään pilkkarunon takia. Sen jälkeen hän oli 34 vuoden aikana vuoroin eri seuduilla Bulgariaa opettajana, vuoroin istui turkkilaisessa vankeudessa.
Slaveikovin ensimmäinen runokokoelma ilmestyi 1852 Bukarestissa, ja sitä seurasivat 1855 hänen "Bulgarialaiset laulunsa", jotka painettiin Pietarissa. Silloin Turkkiin kuuluneessa Bulgariassa hän ei saanut julkaista mitään. Hän toimitti vuodesta 1857 yhdessä Dragan Tsankovin ja muutamien muiden kanssa Konstantinopolissa ilmestyviä bulgariankielisiä aikakauskirjoja ja perusti 1867 "Makedonia"-nimisen viikkolehden, joka vaikutti kansallisessa ja sivistyksellisessä suhteessa herättävästi Bulgarian kansaan. Lehti kiellettiin 1872, ja Slaveikov alkoi koota aineksia laajaan maantieteelliseen Bulgarian kuvaukseen, mutta Turkin ja Venäjän välisen sodan aikana hänen kallisarvoiset kokoelmansa hävisivät.
Slaveikov osallistui Bulgarian vallankumoukselliseen liikkeeseen. Hän oli 1879 Bulgarian ensimmäisen eduskunnan puheenjohtajana. Vuosina 1880–1881 hän oli kansanvalistusministerinä ja sen jälkeen vähän aikaa sisäasiainministerinä Petko Karavelovin hallituksessa. Sen jälkeen hän työskenteli toimittajana ja oli aktiivinen Karavelovin puolueen jäsen.
Slaveikovin poika Pentšo Slaveikov oli runoilija. Hän julkaisi useita runokokoelmia ja käännöksiä länsimaisesta runoudesta. Hän on bulgarialaisen kirjallisuuden hienostuneita muodonkäyttäjä ja merkittäviä lyyrikkoja.
Äänestystapa

Äänestystapa on menettely, jolla äänestäjä ilmaisee, mitä ehdotusta kannattaa. Äänestystapoja ovat esimerkiksi käden nostaminen, seisomaan nouseminen, huutoäänestäminen ja lippuäänestys. Avoimin lipuin äänestettäessä äänestäjän kanta käy ilmi kun taas suljetuin, eli umpilipuin äänestettäessä ei.
Ehdotuksen äänestystavasta tekee yleensä puheenjohtaja. Jos äänestystavasta täytyy äänestää, käytetään äänestystapana kättennostoa. Puheenjohtaja voi tehdä myös äänestysehdotuksen, jossa hän ehdottaa yhtä aikaa sekä äänestystapaa että äänestysjärjestystä. Joskus äänestystapa määritetään yhdistyksen säännöissä tai erikseen hyväksytyssä työjärjestyksessä.
Erilaisia äänestystapoja.
Avoimessa lippuäänestyksessä äänestäjä jättää äänestyslipun, johon jaa- tai ei-merkinnän tai muun sovitun merkinnän lisäksi on kirjoitettu äänestäjän nimi.
Salaisessa eli suljetussa äänestyksessä, äänestäminen toteutetaan yleensä lippuäänestyksenä. Sekin voidaan suorittaa nimenhuutoäänestyksenä, jolloin jokainen osanottaja jättää vuorollaan äänestyslippunsa uurnaan tai antaa sen ääntenlaskijoille.
Per capsulam

Per capsulam on latinankielinen termi, joka tarkoittaa ”kotelon välityksellä”. Termi on lähtenyt antiikin ajasta, jolloin kuriirit kuljettivat viestejä kotelossa. Nykypäivänä termillä tarkoitetaan päätöstä, joka tehdään ilman varsinaista kokousta.
Per capsulam -päätös tehdään esimerkiksi hallituksen kokouksen ulkopuolella hallituksen jäsenten osallistumatta kokoukseen. Yleensä per capsulam -päätöksiä käytetään vain, kun asia ei voi odottaa seuraavaan varsinaiseen kokoukseen. Päätöksiä tehtäessä noudatetaan yleensä toimielimen ohjesääntöä, ja usein per capsulam -päätös vaatii joko täyden tai ainakin tavallista suuremman yksimielisyyden.
Kirjeitse.
Päätöksen tiedot lähetetään kirjeenä tai sähköpostina ja siihen vastataan samalla tavalla. Päätöksenteossa on pohjana perustelumateriaalit, eikä per capsulam -päätöksessä voida käydä varsinaista keskustelua perusteista. Per capsulam -päätökset voidaan kirjata seuraavan varsinaisen kokouksen pöytäkirjan yhteyteen tai erilliseksi pöytäkirjakseen.
Puhelimitse.
Vastaukset kultakin toimielimen jäseneltä voidaan kerätä kirjeen tai sähköpostin sijaan myös puhelimitse, jolloin päätöksen ehdottaja soittaa kullekin toimielimen jäsenelle, esittää asian perusteluineen ja saa jäsenen kannan. Etäneuvottelu, jossa kaikki osallistujat ovat samaan aikaan yhteydessä toisiinsa ei ole luonteeltaan per capsulam -kokous vaan tavallinen etäkokous.
Halyzia

Halyzia on leppäpirkkojen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin kolme lajia. Suomessa suvun edustajista elää vakiintuneena, yleisenä ja elinvoimaisena lajina tuomipisarpirkko ("Halyzia sedecimguttata").
Bruce Kleiner

Bruce Alan Kleiner on yhdysvaltalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut matematiikan professorina New Yorkin yliopistossa vuodesta 2014. Matemaatikkona Kleiner tutkii geometristä analyysiä ja erilaisia geometrian alaan liittyviä teemoja, kuten ryhmäteoriaa ja topologiaa.
Akateeminen ura.
Bruce Kleiner opiskeli matematiikkaa Berkeleyn yliopistossa ja valmistui sieltä matematiikan kandidaatiksi (B.A., Mathematics) vuonna 1985. Hän suoritti siellä myös jatko-opintonsa ja väitteli tohtoriksi matematiikan alalta vuonna 1990. Kleinerin väitöskirjan ohjasi professori Wu-Yi Hsiang.
Vuosina 1999–2006 Klier oli matematiikan professorina Michiganin yliopistossa. Sen ohella hän työskenteli vuosina 2001–2002 Utahin yliopistossa. Jätettyään Michiganin yliopiston hän toimi professorina Yalen yliopistossa vuosina 2009–2012. Yalessa hänen oppilaisiinsa kuului mm. tuleva professori Enrico Le Donne. Vuodesta 2014 Kleiner on toiminut matematiikan professorina New Yorkin yliopistossa ja sen matemaattisten tieteiden instituutissa ("Courant Institute of Mathematical Sciences").
Uransa aikana professori Kleiner on ohjannut ainakin yhdeksän väitöskirjaa.
Tutkimustyö.
Professori Kleinerin keskeinen tutkimusala matemaatikkona on geometrinen analyysi. "Geometrinen analyysi" tarkoittaa käytännössä matemaattista analyysiä, mutta siinä käytettävät menetelmät ovat geometrisia ja saaduille tuloksille voidaan antaa geometrinen tulkinta. Sen ohella hän on tutkinut geometristä ryhmäteoriaa ja geometristä topologiaa. Kleinerin tutkimusaiheissa sekoittuvat erilaiset teemat geometrian, analyysin, topologian ja algebran alueilta. 
Kleiner on julkaissut tutkimuksistaan matematiikan alalta ainakin yli 50 tieteellistä artikkelia. Eräs keskeinen tutkimusteema hänen tuotannossaan on ollut esimerkiksi niin kutsuttu Riccin virtaus. Vuonna 2008 Kleiner julkaisi Michiganin yliopistossa työskennelleen John Lottin kanssa tieteellisen artikkelin, jossa kaksikko täydensi Grigori Perelmanin tekemää todistusta geometrisaatiokonjektuurista (), josta seuraa niin kutsuttu Poincarén konjektuuri. Venäläinen matemaatikko Perelman oli aiemmin ratkaissut niin kutsutun Thurstonin geometrisointiotaksuman, jonka erikoistapaus Poincarén otaksuma eli konjektuuri on. Poincarén konjektuuri onnistuttiin todistamaan Riccin virtauksen avulla vuonna 2003. Kleiner on esitellyt myös uuden yksinkertaisen ratkaisun venäläisen matemaatikko Mikhail Gromovin teoreemaan polynomisesti kasvavista ryhmistä () 
Eräs Kleinerin viimeaikaisen, 2010-luvun tutkimuksen teemoista on ollut analyysi singulaarisissa avaruuksissa, joita ovat esimerkiksi niin kutsutut Carnot'n ryhmät sekä avaruudet, jotka toteuttavat Poincarén epäyhtälön. Hän on tarkastellut myös Bilipschitzin kuvausten ongelmia ja kvasi-isometrista jäykkyyttä.
Barbero

Barbero on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Verkatehtaanpuisto

 
Verkatehtaanpuisto on Tampereen keskustassa Hämeensillan ja Hatanpään valtatien vieressä sijaitseva puisto, joka on valmistunut vuonna 1900. Verkatehtaanpuisto, Koskipuisto ja Työnpuisto muodostavat Tammerkosken itärannalle historiallisten keskustapuistojen ketjun. Ne ovat osa Tammerkosken kansallismaisemaa ja valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä.
Verkatehtaanpuiston nimi viittaa Tampereen Verkatehtaaseen, joka toimi aikoinaan Koskikeskuksen ja Hotelli Ilveksen paikalla. Entisistä tehdasrakennuksista on nykyään jäljellä vain konttori ja värjäämö. Muu rakennuskanta purettiin 1970- ja 1980-luvuilla.
Puistossa on Yrjö Liipolan pronssiveistos "Paimenpoika" (1947). Kaupunki on saanut sen lahjaksi Tampereen Verkatehtaalta. Veistos sijoitettiin aluksi Koskipuiston keskiosaan, mistä se siirrettiin nykyiselle paikalleen vuonna 1965.
Mika Brzezinski

Mika Brzezinski (s. 2. toukokuuta 1967 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiotoimittaja, joka juontaa MSNBC-kanavan ”Morning Joe” -ajankohtaisohjelmaa yhdessä aviomiehensä Joe Scarborough’n kanssa. Mika Brzezinskin isä oli presidentti Jimmy Carterin kansallisen turvallisuuden neuvonantajana vuosina 1977–1981 toiminut Zbigniew Brzezinski, ja hänen äitinsä on kuvanveistäjä Emilie Brzezinski.
Brzezinski toimi pitkään CBS-televisiokanavan viikonloppujen iltauutisten juontajana ja teki juttuja myös 60 Minutes -ajankohtaisohjelmaan. Vuoden 2007 alusta hän on työskennellyt MSNBC-kanavalla.
Gnå

Gnå on skandinaavisessa mytologiassa jumalatar Friggin palvelijatar sekä lähettiläs, joka liikkuu läpi ilman ja meren Hovvarpnir-hevosellaan.
Maja Reichard

Maja Reichard, syntynyt 27. toukokuuta 1991 Nackassa, on ruotsalainen uimari. Hän kilpailee näkövammaisten luokassa S11 ja voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa Lontoon paralympialaisissa 2012. Tässä kilpailussa hän rikkoi oman maailmanennätyksensä ensin alkuerässä ja sitten taas finaalissa.
Reichard kilpaili paralympiakisoissa Riossa 2016. Hänen matkansa olivat 100 m perhosuinti, 100 m selkäuinti, 50 m vapaauinti, 100 m rintauinti, 100 m vapaauinti ja 200 m sekauinti. Hän otti pronssin 100 m selkäuinnissa kilpailuissa 9. syyskuuta.
Hänellä on ollut maailmanennätyksiä pitkän radan 50 m vapaauinnissa, 50 m ja 100 m rintauinnissa sekä lyhyen radan maailmanennätykset 50 m rintauinnissa ja vapaauinnissa.
Reichard on ollut ehdolla kolmesti Jerring-palkinnon, 2012, 2013 ja 2015. Lisäksi hän on saanut palkinnon "Tukholman tärkein urheilija 2012", jonka nimeää Stockholms idrottsförbund ja Tukholman urheilutoimittajien kerho. Vuonna 2011 hän sai myös Radiosport- palkinnon "Vuoden tähtikuvaus 2011" .
Reichardilla on insinöörin kandidaatin tutkinto KTH:sta.
Sandraudiga

Sandraudiga on vanha germaaninen jumalatar. Hänen nimensä on mainittu Hollannin Pohjois-Brabantin provinssista löytyneen kivipaaden latinankielisessä kaiverruksessa. Kivi on nykyisin Leidenin museossa. Sandraudigan nimi merkitsee 'hän, joka punaa hiekan', minkä perusteella oletetaan, että Sandraudiga on sodan jumalatar.
Akseli Renvall

Akseli Sakari Renvall (5. syyskuuta 1868 Helsinki – 24. heinäkuuta 1945 Hyvinkää) oli suomalainen pappi, lähetysseuran lähetysjohtaja ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria.
Akseli Renvallin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Josef (Jooseppi) Henrik Renvall ja Gustava Karolina Höijer ja puolisot vuodesta 1898 Saima Sofia Jahnsson (k. 1924) ja vuodesta 1929 Ista Vermanen. Renvall tuli ylioppilaaksi Turun Lyseosta, suoritti teologian erotutkinnon 1892 ja vihittiin papiksi 1893. Hän oli kirkkoherran apulainen Tammelassa ja Turussa1893–1897, merimiespappi San Franciscossa 1897–1906, Suomen merimieslähetysseuran sihteeri ja lähetysjohtaja 1906–1918 ja Hyvinkään seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra 1918–1945. Lohjan rovastikunnan lääninrovasti Renvall oli 1926–1932, rovastin arvon hän sai 1923. Renvall oli "Merimiehen Ystävän" vastaava toimittaja 1906–1914 ja "Sjömansvännenin" vastaava toimittaja 1906–1918 ja kuului lehtien toimituskuntiin vuodesta 1897.
Koskivaara

Koskivaara on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Sadio Camara

Sadio Camara (s. 1979 Kati) on malilainen sotilas, joka osallistui elokuun 2020 vallankaappaukseen. Hän oli maan hallituksen puolustusministeri lokakuusta 2020.
Camara on valmistunut Koulikoron sotakoulusta. Hän palveli maan pohjoisosissa ja on toiminut sen jälkeen Katin sotakoulun johtajana. Ennen vallankaappausta eversti Camara oli saamassa koulutusta Venäjällä. 
Eversti Camara oli sotilasjuntta CNSP:n varapuheenjohtaja. Hänet nimitettiin Moctar Ouanen hallituksen puolustus- ja veteraaniministeriksi lokakuussa 2020. Camara ja Modibo Koné jätettiin pois uudesta hallituksesta toukokuussa 2021, mikä johti Ouanen ja presidentti Bah N’Dawn pidätykseen ja eroon.