tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lose You to Love Me

Lose You to Love Me on yhdysvaltalaislaulaja Selena Gomezin musiikkikappale. Interscope Records julkaisi sen hänen kolmannen, "Rare"-studioalbumin ensimmäisenä singlenä 23. lokakuuta 2019. Kappaleen tuotti ruotsalaisduo Mattman &amp; Robin ja Finneas avusti tuotannossa. Ensinnä mainittu kaksikko myös sanoitti sen Gomezin, Julia Michaelsin ja Justin Tranterin kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sophia Muller ja se kuvattiin Los Angelesissä iPhone 11 Prolla. Video julkaistiin Gomezin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä.
”Lose You to Love Me” sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen sanoja, tuotantoa ja tunnollisuutta Gomezin esityksessä. Arvostelumenestyksen lisäksi kappale oli myös kaupallinen menestys, sen päästyä Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Kappale oli Gomezin ensimmäinen, joka saavutti listan ykkössijan. Se nousi singlelistan ensimmäiseksi myös Irlannissa ja Kanadassa sekä pääsi viiden parhaan joukkoon puolestaan Australiassa, Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Kreikassa, Latviassa, Liettuassa, Malesiassa, Norjassa, Portugalissa, Singaporessa, Slovakiassa, Sveitsissä, Tšekissä, Unkarissa, Uudessa-Seelannissa ja Virossa. Vulture nimesi ”Lose You to Love Me” -kappaleen vuoden 2019 toiseksi parhaimmaksi ja aikakauslehti "Billboard" 23. parhaimmaksi musiikkikappaleeksi.
Look at Her Now

Look at Her Now on yhdysvaltalaislaulaja Selena Gomezin musiikkikappale. Sen julkaisi Interscope Records hänen kolmannen, Rare-studioalbumin toisena singlenä 24. lokakuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Gomez, Julia Michaels, Justin Tranter, sekä sen tuottaja Ian Kirkpatrick. "Look at Her Now" on lajityypiltään dance-pop ja elektropop-kappale.
"Look at Her Now" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Irlannissa, Kanadassa, Kreikassa, Latviassa, Liettuassa, Malesiassa, Norjassa, Singaporessa, Slovakiassa, Sveitsissä, Tšekissä, Unkarissa ja Virossa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. Gomez on esittänyt kappaleen livenä muun muassa vuoden 2019 American music Awardsissa 24. marraskuuta 2019.
Giorgi Gakharia

 Giorgi Gakharia (s. 19. maaliskuuta 1975) on georgialainen poliitikko, josta tuli Georgian pääministeri syyskuussa 2019. Hän on suorittanut Moskovan valtionyliopistossa maisterin tutkinnot sekä kauppatieteissä että valtiotieteissä. Ennen pääministerin virkaa hän on toiminut valtiovarainministerinä, sisäministerinä ja kansallisen turvallisuusneuvoston pääsihteerinä. 
Gakharialla on läheiset suhteet Venäjään. Hän nousi pääministeriksi huolimatta siitä, että hänen puolueensa Georgialainen unelma, jota myös edellinen pääministeri Mamuka Bakhtadze edusti, menetti suosiotaan kesällä 2019, kun Venäjän-vastaiset mielenosoitukset Tbilisissä tukahdutettiin väkivaltaisesti.
Gakharia erosi helmikuussa 2021 välttääkseen levottomuudet oppositiojohtaja Nika Melian pidättämisestä syntyneen kiistan vuoksi.
Vuonna 2021 Gakharia perusti puolueen "Georgian vuoksi" joka osallistui vuoden 2024 parlamenttivaaleihin.
Raimo Eskelinen

Raimo Eskelinen (20. toukokuuta 1931 Viipuri – 6. elokuuta 1986 Tampere) oli suomalainen koripallovalmentaja.
Eskelinen valmensi Tampereen Pyrinnön naisten edustusjoukkuetta kaudella 1960, jolloin se voitti SM-pronssia. Kaudella 1965–1966 Eskelinen valmensi Pyrinnön miesten edustusjoukkuetta SM-sarjassa.
Eskelinen oli ammatiltaan rakennusinsinööri. Hän toimi Tampereen Hakan teknisenä johtajana 1966–1970 ja Tasa Oy:n toimitusjohtaja 1970–1986. Luottamustoiminaan hän oli Suomen koripalloliiton hallituksessa 1960–1973 ja liiton varapuheenjohtaja 1965–1973. Hän oli Koripallon EM-kilpailujen 1967 järjestelytoimikunnan puheenjohtaja ja Tampereen Ilveksen puheenjohtaja 1977–1980.
Lasitokko

Lasitokko ("Crystallogobius linearis") on tokkojen (Gobiidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa Crystallogobius ainoa laji. Suvun tieteellinen nimi tulee latinan sanoista 'cristallum' ja 'gobius' (”tokko”).
Koko ja ulkonäkö.
Lasitokko voi kasvaa maksimissaan 4,7 senttimetrin mittaiseksi (naaras 3,9 senttimetrin mittaiseksi). Sen ruumis on hoikka. Väritykseltään se on yleensä läpikuultava ja väripigmenttiä on ainoastaan silmissä, selkärangassa ja sisäelimissä. Suomut ja suu ovat suhteessa suuria, jälkimmäinen yleensä naaraalla pienempi. Lajin pää ja selkäevän etuosa ovat suomuttomia. Selkäevän etuosassa on 5–6 piikkiruotoa ja takaosassa yksi piikkiruoto sekä 11–13 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on yksi piikkiruoto ja 11–15 haarautunutta nivelruotoa. Myös evät ovat naaraalla koirasta pienempiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lasitokkoa tavataan Atlantin valtameren koillisosassa Norjan Trondheiminvuonosta etelään aina Gibraltariin asti. Lajia tavataan yleensä hiekka- ja mutapohjilla tai meriajokkaiden yllä vedenpinnasta aina 80 metrin syvyyteen asti.
Ravinto ja elintavat.
Lasitokon ravintoa on lähes pelkästään eläinplankton. Sen kutu tapahtuu Norjan rannikolla touko-elokuussa, etelässä aiemmin. Mätimunat ovat halkaisijaltaan 0,3–0,6 millimetrin mittaisia ja ne kudetaan matalaan, korkeintaan 30 metrin syvyiseen veteen. Naaras kuolee heti lisääntymisen jälkeen ja koiraskin vartioituaan ensin mätimunia niiden alkionkehityksen ajan. Lasitokko elää korkeintaan yhden vuoden.
Hohtokölibarbi

Hohtokölibarbi ("Laubuka laubuca") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1822. Hohtokölibarbi on sukunsa "Laubuka" tyyppilaji.
Hohtokölibarbia tavataan luonnonvaraisena Bangladeshista, Kambodžasta, Intiasta, Indonesiasta, Laosista, Malesiasta, Myanmarista, Nepalista, Pakistanista, Sri Lankasta, Thaimaasta ja Vietnamista. Lajia käytetään myös akvaariokalana. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Hohtokölibarbi kasvaa yleensä noin 7–9 senttimetrin mittaiseksi ja noin 8–10 gramman painoiseksi. Suurimmillaan se voi olla 10,5 senttimetriä pitkä ja painaa 10,4 grammaa. Hohtokölibarbi käyttää ravinnokseen hyönteisiä ja joskus myös kasveja. Laji kutee useimmiten illalla hämärän jo tultua.
Marian Pisaru

Marian Pisaru (s. 4. tammikuuta 1954) on romanialainen jääkiekkoilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän pelasi Romanian jääkiekkomaajoukkueessa Innsbruckin talviolympialaisten 1976 jääkiekkoturnauksessa viisi ottelua tehopistein 4+2=6 keräten kuusi rangaistusminuuttia sekä Lake Placidin talviolympialaisten 1980 jääkiekkoturnauksessa viisi ottelua ilman tehopisteitä. Pisaru edusti Romaniaa myös maailmanmestaruuskilpailuissa 1977, joissa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki niissä yhden maalin sekä keräsi kuusi rangaistusminuuttia. Seuratasolla Pisaru edusti Romanian pääsarjan Dinamo Bucureștia yhdeksän kauden ajan.
Erika Holst

Ylva Erika Holst (s. 8. elokuuta 1979 Varberg, Ruotsi) on ruotsalainen ammattilaistasolla 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. Hän pelasi Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa, 2002 Salt Lake Cityssä, jolloin Ruotsin joukkue saavutti pronssia, 2006 Torinossa, jolloin Ruotsi saavutti hopeaa sekä 2010 Vancouverissa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Kanadassa 1997, Suomessa 1999, Kanadassa 2000, Yhdysvalloissa 2001, Kanadassa 2004, Ruotsissa 2005, Kanadassa 2007, Kiinassa 2008, Suomessa 2009, Sveitsissä 2011 sekä Yhdysvalloissa 2012. Hän oli näistä vuosien 2002–2012 kilpailuissa Ruotsin kapteeni. EM-kilpailuissa Holst edusti Ruotsia Suomessa 1995 ja Ruotsissa 1996. Seuratasolla hän edusti Minnesota Duluthin yliopistoa naisten NCAA:ssa sekä Limhamn HK:ta, MB Hockeytä ja Segeltorps IF:tä Ruotsin naisten ylimmällä ja toiseksi ylimmällä jääkiekkosarjatasolla.
Vasile Huțanu

Vasile Huțanu (1. kesäkuuta 1954 Bukarest – 24. helmikuuta 2014 Covasna, Transilvania) oli romanialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Romanian jääkiekkomaajoukkueessa Innsbruckin talviolympialaisten 1976 jääkiekkoturnauksessa viisi ottelua tehoin 1+0=1 keräten kaksi rangaistusminuuttia. Seuratasolla Huțanu edusti Romanian pääsarjan Steaua Bucureștia kahdeksan kauden ajan.
Patakinnas

Patakinnas on käsine, jolla voi ottaa ja laittaa kuumia esineitä uuniin tai uunista. Sillä voi myös nostaa kuumia patoja ja pannuja. Kinnas on paksu ja siinä on yleensä erillinen tila peukalolle, muiden sormien jäädessä samaan tilaan. Patakintaita on erivärisiä. On myös harvinaisia patakintaita, joissa ei ole erillistä tilaa peukalolle. Patakintaan peukalon tila voi olla joko muiden sormien tilan vieressä tai sitä vasten. Ilman patakinnasta voi polttaa sormensa. Patakintaan tavoin kädensuojuksena voidaan käyttää patalappua.
Tsipilja

Tsipilja tai Tsipelja () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 2,4 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,468 neliökilometriä eli 247 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 3 metriä, mutta syvänteessä on 6 metriä vettä. Järvellä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 1,8 hehtaaria. Ne sijaitsevat järven itärannan tuntumassa. Pienempi saari on pieni luoto, joten pinta-ala sopii suuremman saaren alaksi. Saaren pituus on 250 metriä. Järven ympäristö on soistunutta metsämaata. Luoteessa sijaitsee suuri suoalue, jota kutustaan nimellä Tšistjakin suo (). Rantojen lähellä sijaitsee kapeita niittyjä, joiden viljelystä on jo luovuttu. Järven ympärillä ei ilmakuvien perusteella ole enää asutusta.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kaloja ja jokirapu. Järven pohja on kivikkoinen ja hietapohjainen.
Vesistösuhteita.
Tsipilja sijaitsee Aloljan sivujoki Tsipiljankan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järveen laskee neljä metsäojaa ja sen valuma-alueen koko on 7,2 neliökilometriä . Sen oma laskujoki on Tsipiljanka, joka on 13 kilometriä pitkä. Se yhtyy Aloljaan Vyplohan () kylän lähellä. Tsipiljankalla on sivujoki Krjavka, joka alkaa Krjavkan järvestä ().
Otavan saha

Otavan saha on Mikkelin Otavassa sijaitseva Versowood Oy:n sahalaitos. Saha työllisti vuonna 2019 noin 70 henkilöä ja se tuottaa vuosittain noin 250 000 kuutiometriä valmista sahatavaraa. Sahalla sahataan pääpiirteittäin kuusta ja 90 % tuotannosta menee vientiin. Sahalinja koostuu pelkkahakkuri-vannesaha-pelkkahakkuri-pyörösahalinjasta.
Maret-Mai Otsa

Maret-Mai Otsa (myöh. Višnjova, , 22. helmikuuta 1931 Tartto – 2. toukokuuta 2020 Jõhvi) oli maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa edustanut virolainen koripalloilija, maailman- ja euroopanmestari.
Elämä ja ura.
Otsa edusti Neuvostoliiton naisten maajoukkuetta vuosina 1952–1960. Hän voitti maajoukkueessa maailmanmestaruuden Neuvostoliitossa 1959 ja vuosien 1952, 1954, 1956 ja 1960 Euroopan mestaruudet. Vuoden 1958 EM-kilpailuissa Otsan edustama Neuvostoliitto jäi hopealle Bulgarian taakse.
Seuratasolla Otsa edusti muun muassa Tartu Ülikoolia, jossa hän voitti seitsemän Viron SNT:n mestaruutta ja oli neljästi Neuvostoliiton mestaruushopealla. Lisäksi hän saavutti urallaan Viron SNT:n sarjasta neljä hopeaa ja yhden pronssin. Vuonna 1963 Viktor Višnjovin kanssa avioitunut Otsa-Višnjova muutti samana vuonna Minskiin ja voitti Valko-Venäjän SNT:n mestaruuden viidesti. Hän palasi sittemmin Viroon, työskenteli kasvatusalalla ja kuoli Jõhvissa 89-vuotiaana 2. toukokuuta 2020.
Ostrovito (järvi Štšukinskan pitäjässä, Pustoškan piiri)

Ostrovito () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,3 kilometriä pitkä, 0,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 44 hehtaaria. Keskellä järveä on saari, joiden yhteispinta-ala on 2,4 hehtaaria. Järven länsipää on itäpäätä kapeampi. Järven keskisyvyys on 8 metriä, mutta sen syvänteessä on 23 metriä syvää. Järven ympäristössä on paljon pieniä lampia ja järviä. Sen itäpäähä ulottuu Krasnojen kylä (). Länsipään pellot ovat muuttuneet pusikoituviksi niityiksi.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, ruutana ja simppu, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kaloja ja runsaslukuisena jokirapu. Järven rannat ovat metsämaata, jonka rikkovat niityt ja asuialueen puutarhat. Järven rannat ja pohja on kivikkoista hiekkapohjaa.
Vesistösuhteita.
Ostrovito sijaitsee Aloljan sivujoen Tsipiljankan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järveen laskee kaksi ojaa, joista pohjoinen on Babjen () laskuoja. Ojan valuma-alueella sijaitsee viisi muuta pikkulampea. Järven valuma-alueen koko on 34 neliökilometriä. Sen oma laskuoja yhtyy alempana Tsipiljankaan, joka yhtyy vuorostaan Aloljaan.
Izu (Shizuoka)

Izu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Izun niemimaalla Kanojoen yläjuoksulla. Lännessä kaupungin alue ulottuu Tyynenmeren Suruganlahdelle, etelässä se nousee Amagivuorelle. Izussa on 29 974 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 363,97 neliökilometriä.
Izun kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Amagi-Yugashiman, Nakaizun, Shuzenjin ja Toin maaseutukaupungint. Aiemmin alue tunnettiin kultakaivoksistaan: niistä ensimmäinen, Toin kultakaivos, aloitti toimintansa Edo-kauden alkupuolella. Nykyisin tärkeitä elinkeinoja ovat turismi, metsätalous, kalastus ja maanviljely, joka tuottaa riisiä, vihanneksia, hedelmiä ja koristekukkia. Tunnettuja paikallisia tuotteita ovat wasabi ja siitakesienet. Kaupungissa toimii monia kuumia lähteitä, kuten Shuzenji-onsen, Tyynenmeren rannalla sijaitseva Toi-onsen ja useita kylpylöitä Amagin seudulla. 
Izun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Shuzen-jin buddhalainen temppeli ja tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi valittu Amagin tunneli. Eräitä luonnonnähtävyyksiä ovat Jōrenin vesiputous, Hatchō-iken lampi ja muut luonnonkauniit vuoristoalueet, kuten Darumavuoren seutu. Osa kaupungista kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. Izua palvelee Izuhakone-rautateiden Sunzu-linja. Toin satamasta on lauttayhteys Suruganlahden toiselle puolelle Shizuokaan.
Elena Roos

Elena Roos (s. 1991) on sveitsiläinen suunnistaja. 
Roos on saavuttanut viisi MM-mitalia: Riian MM-kilpailuissa 2018 kultaa viestissä ja hopeaa sprinttiviestissä sekä Tarton MM-kilpailuissa 2017 pronssia sprinttiviestissä. Doksyn MM-kilpailuissa 2021 Roos saavutti hopeaa viestissä pronssia sprinttiviestissä. Flims Flaaxin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa viestissä. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras sijoituksensa on sprintin neljäs sija Riian MM-kilpailuista 2018. Suunnistuksen EM-kilpailuissa Ticinossa 2018 Roos saavutti kultaa viestissä ja sprinttiviestissä. Vuoden 2021 EM-kilpailuissa Neuchâtelissa Roos oli mukana voittaneessa sprinttiviestijoukkueessa ja oli sprintissä toinen. Vuoden 2023 EM-kilpailuissa Italiassa Roos oli toinen pudotussprintissä ja oli mukana Sveitsin toiseksi tulleessa sprintiviestijoukkueessa. Suunnistuksen maailmancupissa Roos on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut kerran toiseksi. Juniorien MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa on sprintin seitsemäs sija vuodelta 2008.
Gerson Victalino

Gerson Victalino (17. syyskuuta 1959 Belo Horizonte – 29. huhtikuuta 2020 Belo Horizonte) oli brasilialainen koripalloilija.
Sentterinä pelannut Gerson pelasi Brasilian miesten maajoukkueessa muun muassa kesäolympialaisissa Los Angelesissa 1984 (Brasilia yhdeksäs), Soulissa 1988 (viides) ja Barcelonassa 1992 (viides) sekä maailmanmestaruuskilpailuissa Espanjassa 1986 (neljäs) ja Argentiinassa 1990 (viides). Pan-Amerikan kisoista Gerson saavutti kultaa vuonna 1987 ja hopeaa vuonna 1983. Hän voitti maajoukkueen jäsenenä myös useita mitaleja maanosan mestaruuskilpailuista, muun muassa Etelä-Amerikan mestaruudet vuosina 1983 ja 1985.
ALS-tautia sairastanut Gerson kuoli synnyinkaupungissaan Belo Horizontessa 60-vuotiaana 29. huhtikuuta 2020.
Instagram (kappale)

Instagram on belgialaisen tuottajaduon Dimitri Vegas &amp; Like Miken, ranskalaisen DJ-tuottajan David Guettan, puertoricolaisräppäri Daddy Yankeen, alankomaalaisen DJ-tuottajaduon Afro Brosin sekä dominikaanilaislaulaja Natti Natashan musiikkikappale. Sen julkaisi Smash the House digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 5. heinäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Francesca Richard, Dimitri Thivaios, Michael Thivaios, Ramon Luis Ayala Rodriguez, Giordano M.S. Ashruf, Natalia Alexandra Gutierrez Batista, Rashid M.S. M Badloe ja Sharef M.R. Badloe. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Dimitri ja Michael Thivaios, Guetta sekä Afro Bros.
Kappaleen musiikkivideo ladattiin YouTubeen singlen julkaisupäivänä. "Instagram" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa, Itävallassa, Saksassa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Belgiassa kaksinkertaista platinaa.
Lajoš Engler

Lajoš Engler (, 20. kesäkuuta 1928 Bátaszék, Unkarin kuningaskunta – 1. toukokuuta 2020 Zrenjanin, Serbia) oli maajoukkuetasolla Jugoslaviaa edustanut koripalloilija.
Engler pelasi Jugoslavian miesten maajoukkueessa 78 ottelua. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon vuosien 1950 ja 1954 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1953 ja 1957 EM-kilpailuissa. Vuonna 1956 hän voitti Jugoslavian mestaruuden KK Proleter Zrenjaninissa. Engler kuoli Zrenjaninissa 91-vuotiaana 1. toukokuuta 2020.
Thing for You

Thing for You on ranskalaisten DJ-tuottajien David Guettan ja Martin Solveigin musiikkikappale. Sen julkaisi FFRR Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 12. heinäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Solveig, Noonie Bao, Alex Hope, ja Sasha Sloan, joista kaksi ensimmäistä myös tuottivat sen.
Kappaleen lyriikkavideo julkaistiin Guettan YouTube-kanavalla vuorokausi ennen singlejulkaisua. "Thing for You" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon ainoastaan Liettuassa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa.
Never Be Alone

Never Be Alone on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan sekä tanskalaisen DJ-tuottaja Mortenin musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Aloe Blacc. Sen julkaisi What a Music digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 19. heinäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Giorgio Tuinfort, Aloe Blacc, Morten Breum, Mike Hawkins ja Toby Green, jotka Blaccia lukuun ottamatta myös tuottivat sen.
"Never Be Alone" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan Sveitsissä. Tästä huolimatta kappale kuitenkin pääsi Australiassa latauslistalle ja Unkarissa tanssilistalle.
Jump (David Guettan ja Glowinthedarkin kappale)

Jump on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan sekä alankomaalaisen DJ-tuottajaduo Glowinthedarkin musiikkikappale. Sen julkaisivat What a Music ja Parlophone digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 3. lokakuuta 2019. Kappaleen ovat säveltäneet Theron Thomas, Guetta ja Albert Harvey, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen.
Guetta ja Glowinthedark ovat esittäneet kappaleen livenä muun muassa Tomorrowlandissa ja Barcelona Beach Festivalilla. Toisin kuin Guettan aiemmat singlet, "Jump" ei onnistunut pääsemään lainkaan listoille.
Make It to Heaven

Make It to Heaven on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan sekä tanskalaisen DJ-tuottaja Mortenin musiikkikappale, jolla vierailee myös brittiläinen laulaja-lauluntekijä Raye. Sen julkaisi What a Music digitaalisesti ladattavana singlenä 22. marraskuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Mike Hawkins, Breum, Raye ja Toby Green, jotka Rayea lukuun ottamatta myös tuottivat sen. Kappaleen lyriikkavideo julkaistiin Guettan YouTube-kanavalla vuorokausi ennen singlejulkaisua.
"Make It to Heaven" oli kaupallisesti huono menestys, sen jäätyä vallan pois singlelistoilta. Kappaleen ainoa listasaavutus on ollut toistaiseksi Belgiassa Flanderin ja Vallonian latauslistojen sijat 29. ja 25.
Love Me Again (Rayen kappale)

Love Me Again on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Rayen musiikkikappale. Sen julkaisi Polydor Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 2. elokuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Janée Bennett sekä Raye ja sen tuotti Fred Ball. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Rayen YouTube-kanavalla 14. elokuuta 2019.
Kappaleesta on toteutettu myös miksattu versio, joka julkaistiin 30. elokuuta 2019. Sillä esiintyy brittiläislaulaja Jess Glynne. "Love Me Again" pääsi julkaisunsa jälkeen singlelistoille Irlannissa, Britanniassa ja Skotlannissa.
Puuvuori

Puuvuori on ympäristötaideteos Pinsiössä Ylöjärvellä. Sen on suunnitellut Agnes Denes ja se on toteutettu vuonna 1996.
Puuvuoren keinotekoiselle, 28 m korkealle, kartiomaiselle soravuorelle on istutettu 10 600 mäntyä matemaattisen kaavan mukaan. Pohjakuvio on ellipsi, jonka halkaisijat ovat 420 m ja 270 m.
Teoksen vaiheet.
Teoksen "Puuvuori" paikka on kiviainestoimittaja Rudus Oy:n käyttämä sorakuoppa. Teos liittyy soranottopaikan maisemointiin.
Taiteilija Agnes Denes suunnitteli maataideteoksen "Puuvuori" vuonna 1982.
Teos julkistettiin YK:n Ympäristö- ja kehityskonferenssissa Rio de Janeirossa 5.6.1992. Se vihittiin taideteokseksi 14.6.1996 pidetyssä tilaisuudessa. Silloin presidentti Martti Ahtisaari istutti teoksen viimeisen puun.
Teoksen rakentamisesta vastasi Ylöjärven kaupunki yhdessä Ruduksen kanssa ja taustalla on ollut Strata-työryhmä. Teoksen tekemistä on ollut tukemassa YK ja Suomen ympäristöministeriö. Mäntyjä istuttivat muun muassa opiskelijaryhmät ja Ylöjärven kunnan nuorten työpaja. Teoksen kullekin männylle valittiin oma nimikkohenkilönsä. Näiden joukossa on muun muassa valtioiden johtajia. Vuonna 2013 voitiin aloittaa laaja markkinointi ja tiedottaminen, koska pieninä taimina istutetut alueen puut olivat kasvaneet. Aluetta on kunnostettu moneen otteeseen talkoilla.
Michel Ancel

Michel Ancel (s. 29. maaliskuuta 1972 Monaco) on monacolais-ranskalainen pelisuunnittelija.
Ancel kiinnostui jo lapsena videopeleistä ja piirtämisestä. Ubisoft palkkasi hänet vuonna 1992, ja vuodelta 1995 on hänen luomansa "Rayman"-pelisarjan ensimmäinen osa. Ancelin suunnittelemiin peleihin kuuluvat myös "Beyond Good &amp; Evil" (2003) ja "" (2005). Vuonna 2006 Ancel, Frédérick Raynal ja Shigeru Miyamoto saivat ensimmäisinä videopelisuunnittelijoina Ordre des Arts et des Lettres'n ritarinarvot.
2020 HS7

 
 on pieni, 4–8 metrin läpimittainen asteroidi tai meteoroidi, joka luetaan Apollo-asteroideihin. Se ohitti Maan 42 735 kilometrin etäisyydeltä 28. huhtikuuta 2020. Kappale kävi lähimmillään 1200 kilometrin päässä geostationäärisestä satelliitista. löydettiin Pan-STARRS-ohjelmalla 27. huhtikuuta 2020. Tällä pienkappaleella arvioitiin aluksi olevan 10 prosentin törmäysriski Maahan. Samaan aikaan kun ohitti Maan, myös huomattavasti suurempi Maan lähelle tuleva asteroidi tuli Maan lähelle. Tosin se oli lähimmillään jopa 6 290 589 kilometrin etäisyydellä,eli 140 kertaa kauempana kuin . Mikäli olisi törmännyt Maahan, se olisi todennäköisesti tuhoutunut ilmakehässä tähdenlentona. Löytöhetkellään oli yksi viidestäkymmenestä maata lähimpänä käyneestä asteroidista. pyörii akselinsa ympäri erittäin nopeaa tahtia. Yksi pyörähdys tapahtuu vain 2,99 sekunnissa.
Izunokuni

Izunokuni () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itä- ja Izun niemimaan pohjoisosassa Kanojoen varrella. Kaupunki on rakentunut Tagatan tasangolle, jota ympäröivät Hakonevuoriin kuuluvat huiput, kuten Katsuragivuori. Izunokunissa on 48 279 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 94,62 neliökilometriä.
Izunokunin kaupunki perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Izu-Nagaokan, Nirayaman ja Ōhiton maaseutukaupungit. Matkailu on seudulla tärkeä elinkeino, ja siellä toimii esimerkiksi useita kuumia lähteitä ("onsen"). Ōhiton alueelle on sijoittunut myös teollisuutta. Kanojoen laakso on viljavaa maaseutualuetta, jossa tuotetaan riisiä, koristekukkia, vihanneksia ja hedelmiä, kuten "mikan"-mandariineja, kakeja ja mansikoita. Siellä harjoitetaan myös maito- ja lihakarjan pitoa. Kanojoki tunnetaan ajun kalastuksesta.
Izunokunin lukuisiin kulttuurinähtävyyksiin kuuluvat muun muassa monet Kamakura-kauden historialliset muistomerkit, kuten Hōjō Tokimasan rakennuttama Ganjōju-inin buddhalainen temppeli. Nirayamassa sijaitsevat Edo-kauden hyvin säilynyt hallintorakennus Nirayama daikansho, yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista, Nirayaman linnan rauniot ja "bakumatsun" aikaan 1800-luvun puolivälissä rakennettu Nirayaman lieskauuni, joka on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ””. Osa kaupungin alueesta kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. Izunokunia palvelee Izuhakone-rautateiden Sunzu-linja.
Christopher Cockerell

Christopher Sydney Cockerell (4. kesäkuuta 1910 – 1. kesäkuuta 1999) oli englantilainen insinööri, joka tunnetaan parhaiten ilmatyynyaluksen keksijänä.
Varhainen elämä ja ura.
Cockerell syntyi Cambridgessä, jossa hänen isänsä Sir Sydney Cockerell oli Fitzwilliam-museon kuraattori, joka oli aiemmin toiminut William Morrisin sihteerinä. Christopher osallistui St Faith'sin preppauskouluun. Hän sai koulutuksen Greshamin koulussa ja hän opiskeli sen jälkeen Peterhousen yliopistossa tekniikkaa. Hän palasi myöhemmin Cambridgeen opiskelemaan elektroniikkaa.
Palattuaan Cambridgen yliopistoon opiskelemaan elektroniikkaa, hän siirtyi työskentelemään radiotutkimusyhtiöön. Vuonna 1935 hän meni töihin Marconi-yhtiöön, ja pian sen jälkeen hän meni naimisiin Margaret Elinor Belshamin kanssa. Toisen maailmansodan jälkeen Christopher osallistui useiden erittäin hienostuneiden laitteiden kehittämiseen.
Poistuttuaan Marconi-yhtiöstä Christopher osti Ripplecraft Ltd:n ja pienen Norfolkin vene- ja asuntovaunujen vuokrausyrityksen hänen appiukon perinnöllä. Yritys tienasi vähän rahaa, ja hän alkoi miettimään millä hän saisi veneet kulkemaan nopeammin. Thornycroft-yritys johti hänet heidän aikaisempaan työhön, jossa pieni moottori oli osittain nostanut pienen aluksen vedestä.
Cockerellin suurin keksintö, ilmatyynyalus, kasvoi tästä työstä. Hänelle selventyi se, että jos koko vene nostetaan vedestä, niin veneellä ei ole käytännössä vetoa. Tämän hän arvioi antavan veneelle kyvyn saavuttaa paljon suurempi enimmäisnopeus kuin mitä aikaisempien veneiden avulla voitaisiin saavuttaa. Hän oli saanut vuoteen 1955 mennessä ensimmäisen toimivan mallin balsapuusta ja haki ensimmäisen patentin ilmatyynyalukselle.
Myöhempi elämä.
Myöhemmässä elämässä Cockerell kehitti monia parannuksia ilmatyynyalukseen ja keksi useita muita sovelluksia ilmatyynyperiaatteelle, kuten ilmatyynyjunan.
Hän osallistui moniin ilmatyynyaluksiin liittyviin tapahtumiin, kuten useiden ilma-alusten ilmoittamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Lyhyen sairauden jälkeen Christopher Cockerell kuoli Hythessä, Hampshiressä 1. kesäkuuta 1999.
Bang Chan

Bang Chan (oik. Christopher Bahng. (Hangul: 방찬; s. 3. lokakuuta 1997 Soul, Korean tasavalta) on australialainen laulaja-lauluntekijä ja tuottaja. Hän kuuluu eteläkorealaiseen Stray Kids-yhtyeeseen ja sen tuottaja-trioon 3Racha.
Lapsuus ja uran alku.
Christopher Bahng syntyi 3. lokakuuta 1997 Soulissa, Korean tasavallassa. Bahng muutti perheineen Sydneyyn, Australiaan hänen ollessaan nuori. Bahngin perheeseen kuuluu vanhempien lisäksi sisarukset Lucas sekä Hannah Bahng. Bahng kävi yläkoulun Newtonissa, Sydneyssä, Uudessa Etelä-Walesissa. Hän kävi koulua myöhemmin myös Koreassa. Bahng puhuu koreaa, englantia sekä japania.
Bahng on harrastanut balettia ja nykytanssia. Hän muutti Souliin vuonna 2010, kun tuli valituksi JYP Entertainmentin harjoittelijaksi. Bahng toimi JYP Entertainmentin harjoittelijana seitsemän vuotta. 
Ura.
Bahng perusti hip-hop-trion 3Racha vuoden 2016 lopussa yhdessä Seo Changbinin sekä Han Jisungin kanssa. Trio julkaisi useimmat kappaleensa SoundCloud-internet-palveluun. 
Bahng sekä 3Racha osallistuivat levy-yhtiönsä ohjelmaan "Stray Kids" vuonna 2017. Maaliskuun 26. päivä 2018 yhtye debytoi "I Am Not" -EP:llä. Bahng on tuottanut ja sanoittanut suurimman osan Stray Kidsin kappaleista.
Diskografia.
Bahng on osallistunut seuraavien albumeiden sanoittamiseen ja tuottamiseen:
Kalle Saksela

Kalle Martti Saksela (s. 10. syyskuuta 1962 Philadelphia, USA) on suomalainen lääkäri (LT), joka toimii Helsingin yliopiston virologian professorina. Hän on osallistunut esimerkiksi nopeasti etenevään rokotetutkimushankkeeseen koronaviruspandemian aikana, tavoitteenaan kehittää ihmistesteihin soveltuva koronavirusrokote tekijänoikeusvapaan lähestymisen periaatteella jo kesällä 2020. Nenäsuihkeena annettava rokote on ollut Sakselan mukaan käyttövalmis siinä mielessä, että sen kemiallinen koostumus ei muutu jatkotesteissä, toukokuusta 2020 lähtien, mutta sitä ei ole voitu ottaa käyttöön lääketieteellisen tutkimuksen rahoitukseen liittyvien ongelmien takia.
Saksela tuli ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta (SYK, 1985). Hän valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi ja lääketieteen tohtoriksi vuonna 1989. Hänen artikkeliväitöskirjan muotoinen väitöstutkimuksensa oli otsikoitu "Myc genes in human lung cancer : regulation and amplification". 
Virologian professorina Saksela on toiminut vuodesta 2005 lähtien. Myös hänen isänsä Eero Saksela oli lääketieteen professori.
(52768) 1998 OR2

 
 on Amor-asteroideihin kuuluva pikkuplaneetta. Se on myös mahdollisesti vaaralliseksi luettava kappale. Tämä asteroidi löydettiin NEAT:illa 24. heinäkuuta vuonna 1998.
n läpimitta on 1,75 kilometriä ja sen pyörähdysaika, eli vuorokauden pituus on 4,1120 tuntia. Pikkuplaneetan pinnalla on radioteleskooppihavainnoilla selvitetty olevan sen kokoon verrattuna suuri painauma, joka on ehkä törmäyskraatteri.
n ellipsirata on hyvin epäkeskinen, e noin 0,57308, ja se tulee lisäksi hyvin lähelle Maan kiertorataa ratansa lähimmässä pisteessä. Tästä syystä se luetaankin mahdollisesti vaaralliseksi asteroidiksi. ylittää Marsin radan, ja kauimmillaan se käy syvällä Asteroidivyöhykkeen alueella yli kolmen astronomisen yksikön etäisyydellä. 
Kiertorata.
 kävi 6 290 589 kilometrin etäisyydellä Maasta huhtikuussa 2020, samaan aikaan kuin paljon pienempi kappale kävi 42 735 kilometrin etäisyydellä Maasta.
Nagina (elokuva)

Nagina () on intialainen hindinkielinen fantasiaelokuva vuodelta 1986. Sen ohjasi Harmesh Malhotra ja pääosia näyttelivät Sridevi, Rishi Kapoor ja Amrish Puri. Elokuva oli menestys, ja Sridevin roolisuoritusta pidetään yhtenä hänen uransa parhaista.
Juoni.
Muotoaan muuttava Rajni-niminen naga (Sridevi) menee naimisiin Rajivin (Rishi Kapoor) kanssa kostaakseen puolisonsa vuosien takaisen kuoleman pahalle sadhulle Bhairon Nathille (Amrish Puri).
Jatko-osa.
"" sai ensi-iltansa vuonna 1989. Se menestyi paljon edeltäjäänsä huonommin.
Pihlavan saha

Pihlavan saha on Porin Pihlavassa toimiva saha, joka on perustettu vuonna 1875. Sen omistaja on Westas Group, ja saha tunnetaan nykyään nimellä Westas Pihlava Oy. Pihlavan saha oli Ahlströmin omistuksessa yli 120 vuoden ajan, kunnes se myytiin Westas Groupille vuonna 2013.
Pihlavan saha sijaitsee Yyterinniemellä Pihlavanlahden lounaisrannalla. Saha ja ympäröivät asuinalueet muodostavat vanhan teollisuusyhteisön, joka kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historia.
Pihlavan sahan perusti vuonna 1875 ruotsalainen Fredriksfors Aktiebolag, joka omisti myös Leineperin ruukin. Vuonna 1880 saha siirtyi toisen ruotsalaisyrityksen Wil. Röhss &amp; Co:n omistukseen, ja päätyi lopulta A. Ahlström Osakeyhtiölle 1889. Vuonna 1894 sahan yhteyteen rakennettiin konepaja. Saha tuhoutui lähes kokonaan vuonna 1900 tulipalossa, jonka jälkeen uusi sahalaitos rakennettiin välittömästi. Sahaa laajennettiin vielä vuonna 1916 ruotsalaisen Bolinder AB:n suunnitelmien mukaan, jolloin viereen valmistui toinen saharakennus. Vuonna 2013 Pihlavan saha siirtyi Westas Groupin omistukseen.
Teollisuusalueen rakennuksista merkittäviä ovat muun muassa Olav Hammarströmin piirustusten mukaan 1948 rakennettu kuitulevytehdas sekä Aarne Ervin suunnittelema funktionalistinen ruokala vuodelta 1949. Lisäksi alueella on muun muassa 1950 valmistunut varastorakennus, jonka ovat suunnitelleet Olav Hammarström ja Magnus Malmberg. 115 metriä pitkää, 30 metriä leveää ja 22 metriä korkeaa Isosuuliksi kutsuttua rakennusta kuvailtiin valmistuessaan Pohjoismaiden suurimmaksi varastorakennukseksi.
Sahan ympäristössä ovat Kaunismäen virkailijatalot sekä useita työväenasuinalueita. Virkailijatalot on rakennettu 1920-luvulla arkkitehti Karl Lindahlin suunnitelmien mukaan. Lisäksi alueella on Olav Hammarströmin 1940-luvulla suunnittelema ketjutalo, Alvar Aallon tyyppipiirrustuksien perusteella rakennettu tehtaanjohtajan asunto, sekä Kristian Gullichsenin 1960-luvulla suunnittelema atriumtalojen rivi. Kaunismäen luoteispuolella on Pihlavan huvila-alue, jonka rakennuksista kaksi on Pihlavan sahan omistaneen Ahlströmin suvun huviloita. Kappalemaan, Holman, Viinahaminan ja Sahamäen työläisasuntoalueet ovat rakentuneet vapaamuotoisesti 1800-luvun jälkipuoliskolta lähtien. Halssin 1920-luvulla rakennetut mansardikattoiset työväenasunnot on suunnitellut arkkitehti Karl Lindahl.
Fredrik Nikolai Nordmann

Fredrik Nikolai Nordmann (14. kesäkuuta 1805 Ruotsinsalmen merilinnoitus, Kymi – 13. toukokuuta 1881 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston amiraali. 
Nordmannin vanhemmat olivat everstiluutnantti David Anton Nordmann (Nordman, Nordmanis) ja Maria Katariina Giösling ja puoliso vuodesta 1839 Natalia Wulffert. Myös hänen veljestään Boris Nordmannista tuli amiraali. Fredrik Nikolai Nordmann tuli huhtikuussa 1818 ensimmäisenä suomalaisena oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun. Hänet ylennettiin gardemariniksi 1820 ja midshipsmaniksi 1823 ja määrättiin koulusta valmistuttuaan palvelukseen vahtigaletti Kymille ja vahtipriki Gonetsille 1823–1825.
Vuonna 1825 Nordmann purjehti fregatti Patrikilla Itämerellä ja seuraavana vuonna Gonetsilla, vuonna 1827 hän osallistui fregatti Marian purjehdukseen Arkangelista Kronstadtiin. Maaliskuussa 1828 hänet komennettiin luutnantiksi ylennettynä 5. meriekipaasiin, palvelukseen linjalaiva Emmanuelille. Hän palveli 1828–1830 egyptiläisiltä vallatulla korvetti Lvitsalla Välimerellä. Hänet siirrettiin vuonna 1831 27. meriekipaasiin. Seuraavana vuonna hän purjehti fregatti Bellonalla Itämerellä. Vuonna 1834 Nordmann siirrettiin ensin 14. meriekipaasiin ja sitten 5. meriekipaasiin ja määrättiin luggeri Oranienbaumin päälliköksi Itämerelle. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin 1. meriekipaasiin ja hän toimi muun muassa kuunari Gradin päällikkönä. Hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi huhtikuussa 1836 ja siirrettiin 8. meriekipaasiin huhtikuussa 1838. 
Vuonna 1838 Nordman oli priki Kasarskin päällikkönä keisari Nikolai I:n ja kruununperillinen Aleksandr Nikolajevitšin Tukholman matkalla ja toimi seuraavana vuonna muun muassa höyrylaiva Ižoran ja höyryfregatti Bogatyrin päällikkönä. Vuonna 1841 hänet siirrettiin 19. meriekipaasiin ja 1842 1. Suomen meriekipaasiin, jonka päällikkö hänestä tuli joulukuussa. Kesinä 1842–1845 Nordmann johti Leipzig-aluksen purjehduksia Itämerellä. Hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 1843 ja 1. luokan kapteeniksi 1846. Nordmann komensi alusten Leipzig, Finland ja Andrei Itämeren purjehduksia 1847–1853. Hän toimi linjalaiva Andrein päällikkönä Viaporin puolustuksessa Krimin sodan aikana vuonna 1854. Vuonna 1855 Nordmann ylennettiin kontra-amiraaliksi ja määrättiin 3. meridivisioonan 3. prikaatin komentajaksi. Hän komensi Viaporin pattereita ja soutulaivastoa linnoituksen puolustuksessa. Vuonna 1860 Nordmann määrättiin Itämeren laivaston nuoremmaksi lippukomentajaksi, vara-amiraaliksi hän yleni tammikuussa 1864. Vuonna 1867 hänet nimitettiin laivaston ylisotatuomioistuimen jäseneksi ja ylennettiin amiraaliksi tammikuussa 1874. Nordmann toimi vuodesta 1876 laivaston ylisotatuomioistuimen puheenjohtajana, aina kuolemaansa saakka.
Veljekset Fredrik Nikolai ja Boris Nordmann aateloitiin heinäkuussa 1858 ja heidän sukunsa merkittiin lokakuussa 1861 Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 231.
Nils Politt

Nils Politt (s. 6. maaliskuuta 1994 Köln) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa. Hän aloitti ammattilaisuransa saksalaisessa Team Stöltingissä 2013–2015, minkä jälkeen on ajanut UCI World Tour -tasolla Katjuša-tallissa 2015–2019, Israel Start-Up Nationissa 2020, Bora-Hansgrohessa 2021–2023 ja UAE Team Emiratesissa kaudesta 2024 lähtien.
Politt sijoittui toiseksi Pariisi–Roubaix-kilpailussa 2019 hävittyään loppukirissä irtiottokumppanilleen Philippe Gilbertille. Hän saavutti samana vuonna Yorkshiren MM-kilpailuissa hopeaa sekajoukkueaika-ajoviestissä. Hän voitti 12. etapin Ranskan ympäriajossa 2021 sekä Saksan-mestaruuden maantieajossa 2022 ja aika-ajossa 2023 ja 2024. Hän sai sekaviestin EM-hopeaa 2024.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Ratapyöräilyn joukkuetakaa-ajon nuorten Saksan-mestaruus
Ratapyöräilyn pariajon nuorten Saksan-mestaruus
Aika-ajon alle 23-v. Saksan-mestaruus
Maantieajon alle 23-v. Saksan-mestaruus
Pariisi–Roubaix, seitsemäs
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, 4. etapin voitto
Sparkassen Münsterland Giro, kolmas
E3 BinckBank Classic, kuudes
Flanderin ympäriajo, viides
Pariisi–Roubaix, toinen
MM-kilpailut, sekajoukkueaika-ajoviestissä hopeaa
Ratapyöräilyn kuuden päivän ajo, Bremen, voitto
Ranskan ympäriajo, 12. etapin voitto
Saksan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Dwars door Vlaanderen, viides
Rund um Köln, voitto
Maantieajon Saksan-mestaruus
Aika-ajon Saksan-mestaruus
Omloop Het Nieuwsblad, toinen
Flanderin ympäriajo, kolmas
Pariisi–Roubaix, neljäs^
Aika-ajon Saksan-mestaruus
EM-kilpailut, sekajoukkueaika-ajoviestissä hopeaa, aika-ajossa seisemäs
Alexander Sidensnöre

Alexander Sidensnöre (6. syyskuuta 1842 – ?) oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston amiraali. 
Alexander Sidensnören vanhemmat olivat vara-amiraali Carl Sidensnöre ja Elisabeth Karlovna Reitzenstein. Hän tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun Krimin sodan alussa 1854 ja osallistui kadettina sotaan sen lopulla vuonna 1856 linjalaiva Imperatritsa Alexandralla. Vuonna 1859 Sidensnöre komennettiin junkkarina klipperi Razbojnikin purjehdukselle Kronstadtista Amurille ja takaisin. Koulun 1863 päätyttyä hänet ylennettiin midshipsmaniksi ja määrättiin 1864 palvelukseen 2. meriekipaasiin. Vuonna 1865 hän palasi takaisin Kaukoitään höyrylaiva Kalevalalla. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1866. 
Vuosina 1868–1869 Sidensnöre toimi vahtiupseerina korvetti Askoldilla Välimerellä. Vuonna 1871 hänet siirrettiin ensin vahtiupseeriksi kuunari Samojedille ja komennettiin sitten Siperian laivaston Amurin ekipaasiin. Siellä hänet määrättiin 1874 vanhimmaksi perämiesupseeriksi klipperi Abrekille, mutta kesäkuussa hän sai siirron Itämeren laivastoon. Kapteeniluutnantiksi Sidensnöre yleni 1876, Turkin sodan aikana lokakuusta 1877 hän palveli vanhimpana upseerina fregatti Gerzog Edinburgskilla. Sodan päätyttyä hänet määrättiin kesällä 1878 höyrylaiva Peterburgin päälliköksi, jolloin hän siirtyi kauppalaivaston palvelukseen.
Sidensnöre palasi laivaston aktiivipalvelukseen joulukuussa 1882. Huhtikuussa 1884 hänet komennettiin tykkivene Došdjsin päälliköksi. Maaliskuussa seuraavana vuonna Sidensnöre ylennettiin 2. luokan kapteeniksi ja siirrettiin tammikuussa 1886 päälliköksi tykkivene Rusalkalle tammikuuhun 1889, jolloin hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi. Vuonna 1890 Sidensnöre määrättiin panssaripatteri Kremlin päälliköksi, tammikuussa 1892 hänet siirrettiin 13. meriekipaasin komentajaksi ja samalla fregatti Admiral Greighin päälliköksi. Tammikuusta 1893 Sidensnöre komensi myös eskaaderipanssarilaiva Sisoi Velikia.
Sidensnöre ylennettiin kontra-amiraaliksi joulukuussa 1894. Tammikuussa 1897 hänet nimitettiin Itämeren laivaston nuoremmaksi lippumieheksi, mutta jo heinäkuussa hän sai siirron nuoremmaksi lippumieheksi harjoituseskaaderiin Mustanmeren laivastoon. Sidensnöre nimitettiin helmikuussa 1899 koko Mustanmeren laivaston nuoremmaksi lippumieheksi, huhtikuussa 1901 hän tuli nuoremmaksi lippumieheksi Itämeren laivaston 1. meridivisioonaan. Joulukuussa samana vuonna hänet ylennettiin vara-amiraaliksi ja määrättiin vanhemmaksi lippumieheksi 2. meridivisioonaan. Vuonna 1904 hänet määrättiin koko Itämeren laivaston vanhemmaksi lippumieheksi ja vuonna 1906 Itämeren laivaston, satamien ja koko Itämeren meripuolustuksen ylipäälliköksi. Sidensnöre sai eron sotapalveluksesta amiraalina joulukuussa 1907.
Timo Tiihonen

Timo Juhani Tiihonen (22. kesäkuuta 1948 Kuopio – 10. huhtikuuta 2020 Lohja) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli suomalaisen tietotekniikka-alan pioneeri.
Carl Sidensnöre

Carl Sidensnöre (15. toukokuuta 1809 – 30. maaliskuuta tai 18. toukokuuta 1889 Pietari) oli suomalaissyntyinen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali. 
Carl Sidensnören isä oli sotilaslääkäri, hovineuvos Carl Sidensnöre ja puoliso Elisabeth Karlovna Reitzenstein. Myös heidän pojastaan Alexander Sidensnörestä tuli amiraali. Carl Sidensnöre tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1824 ja ylennettiin gardemariniksi 1825. Vuonna 1827 hän osallistui linjalaiva Svjatoi Andrein oppilaspurjehdukseen Kronstadtista Portsmouthiin ja takaisin. Merikadettikoulun päätetyttyä Sidensnöre ylennettiin midshipsmaniksi toukokuussa 1828 ja hänet määrättiin palvelukseen ensin linjalaiva Fère Champenoise'lle ja sitten korvetti Lvitsalle, jolla hän myös purjehti 1831 Kronstadtista Plymouthiin ja takaisin. Seuraavana vuonna hän toimi suomalaisen tullialuksen päällikkönä, vuosina 133– 1834 hän palveli kuunari Snegillä merenmittauksissa Suomenlahden saaristossa. 
Sidensnöre ylennettiin luutnantiksi toukokuussa 1834. Hän toimi 1835–1842 edelleen alusten päällikkönä merenmittauksissa Suomenlahdella. Huhtikuussa 1842 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 2. komppaniaan ja hän toimi loppuvuonna kouluttajana myös 6. komppaniassa, minkä jälkeen hänet ylennettiin kapteeniluutnantiksi. Sidensnöre toimi joulukuusta 1842 tammikuuhun 1849 sekä 6. että 3. komppanian päällikkönä, tammikuun lopussa 1849 hänet siirrettiin palvelukseen 14. meriekipaasiin. Siellä hän komensi 1849–1851 höyryfregatti Herkulesta. Joulukuussa 1849 Sidensnöre ylennettiin 2. luokan kapteeniksi. Heinäkuussa 1853 Sidensnöre nimitettiin jäseneksi Venäjän laivaston laivanrakennuskomiteaan.
Krimin sotaan Sidensnöre osallistui maaliskuusta 1854 komennettuna Suomeen sijoitetun sotaväen esikunnan Suomen joukkojen jaoston erikoiskäyttöön. Hänet ylennettiin 1. luokan kapteeniksi joulukuussa 1854 ja määrättiin helmikuussa 1855 1. Suomen meriekipaasin komentajaksi, mutta siirrettiin toukokuussa takaisin erityistehtäviinsä. Sodan jälkeen helmikuussa 1856 hänet määrättiin Venäjän laivaston koulutus- ja työekipaasin komentajaksi, mutta siirrettin jo huhtikuussa laivaston insinööri- ja tykistöoppilaitoksen johtajaksi Pietariin.
Lokakuussa 1860 Sidensnöre valittiin jäseneksi Pietarin merisota-akatemiaan pyrkivien meriupseerien valintakomiteaan. Hänet ylennettiin Venäjän laivaston maavoimissa palvelevien joukkojen kenraalimajuriksi tammikuussa 1864 ja hänelle myönnettiin tammikuussa 1869 laivaston perämieskunnan kenraaliluutnantin arvo. Hänestä tuli samalla laivaston teknillisen komitean jäsen. Helmikuussa 1877 Sidensnöre valittiin myös merisota-akatemian komitean jäseneksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa saakka. Vara-amiraaliksi hänet ylennettiin elokuussa 1879.
Oliver Naesen

Oliver Naesen (s. 16. syyskuuta 1990 Oostende) on belgialainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa. Hän aloitti ammattiuransa Cibel-joukkueessa 2014 ja edusti saman vuoden syyspuolella harjoittelijana Lotto-Belisol-tallia. Vuonna 2015 hän kilpaili Topsport Vlaanderen–Baloise-joukkueessa, 2016 IAM Cycling-tallissa ja on vuodesta 2017 lähtien edustanut Ag2r-La Mondiale / AG2R Citroën Team / Decathlon AG2R La Mondiale Team-joukkuetta.
Naesen voitti Bretagne Classic Ouest-France -kilpailun 2016 ja 2018 sekä maantieajon Belgian-mestaruuden 2017. Hän sijoittui toiseksi Milano–San Remo-monumentissa 2019.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Top Compétition, voitto
Luxemburgin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
La Poly Normande, voitto
Schaal Sels, toinen
Gooikse Pijl, voitto
Bretagne Classic Ouest-France, voitto
Eneco Tour, kokonaiskilpailussa toinen
Tour de l'Eurométropole, toinen
Dwars door Vlaanderen, kuudes
E3 Harelbeke, kolmas
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon Belgian-mestaruus
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa viides
E3 Harelbeke, neljäs
Gent–Wevelgem, kuudes
Eschborn–Frankfurt, kolmas
Bretagne Classic Ouest-France, voitto
Grand Prix Cycliste de Montréal, neljäs
Tour de l'Eurométropole, kolmas
Milano–San Remo, toinen
Gent–Wevelgem, kolmas
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
BinckBank Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 7. etapin voitto
Binche–Chimay–Binche, toinen
Pariisi–Tours, kolmas
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
E3 Saxo Bank Classic, neljäs
Omloop Het Nieuwsblad, neljäs
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
Omloop Het Nieuwsblad, neljäs
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
Pikkuetsivät

Pikkuetsivät () on vuonna 2019 julkaistu australialainen lapsille tarkoitettu rikos- ja ongelmanratkaisukomedia. Ohjelman ensiesitys oli ABC Me -televisiokanavalla 21. kesäkuuta 2019. Ensiesityksen jälkeen sarja julkaistiin 9. elokuuta 2019 Netflix-alkuperäissarjaksi. Toinen tuotantokausi julkaistiin Netflixiin 10. tammikuuta 2020. Molemmat tuotantokaudet julkaistiin Suomessa vuosina 2019–2020.
Luettelo Billboard Hot 100 -listan ykkösistä vuonna 2018

Tämä on luettelo Billboard Hot 100 -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2018 pitäneistä artisteista ja singleistä.
William Fox (tuottaja)

William Fox (alkujaan Wilhelm Fried, 1. tammikuuta 1879 Tolcsva, Unkari – 8. toukokuuta 1952 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvajohtaja ja -tuottaja. Perustamansa Fox Film Corporation -elokuvayhtiön johtajana hänestä tuli yksi Hollywoodin vaikutusvaltaisimmista elokuvamoguleista.
Foxin perhe tuli Yhdysvaltoihin siirtolaisena Unkarista. Hän varttui New Yorkin Lower East Sidessa. Hänen ensimmäinen yrityksensä oli vaatealan yritys Knickerbocker Cloth Examining and Shrinking Company. Myytyään sen Fox osti nickelodeon-elokuvateatterin ja perusti Greater New York Rental Company -elokuvanvuokrausyrityksen sekä vuonna 1913 tuotantoyhtiön Box Office Attractions. Seuraavana vuonna Fox yhdisti yrityksensä Fox Film Corporationiksi, josta tuli yksi Hollywoodin suurimmista elokuvayhtiöistä.
Pörssiromahdusta seuranneiden taloudellisten vaikeuksien seurauksena Fox syrjäytettiin perustamansa yhtiön johdosta vuonna 1930. Hän meni henkilökohtaiseen konkurssiin vuonna 1936, ja viisi vuotta myöhemmin hän joutui vuodeksi vankilaan tuomarin lahjomisyrityksestä. Vapauduttuaan hän yritti perustaa oman tuotantoyhtiön mutta ei saanut siihen rahoitusta. Hän kuoli vuonna 1952.