Impilahti

Impilahti (, ) on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Raja-Karjalassa, Laatokan rannalla, Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovutetulla alueella. Vuonna 1939 Impilahden pinta-ala oli 904,3 km² ja asukasluku 12 891. Impilahden suurin taajama oli teollisuuskeskus Pitkäranta, hallinnollinen keskus Impilahden kirkonkylä.
Elinkeinot.
Kunnan pääelinkeinoja olivat maa- ja metsätalous, mutta Impilahti oli myös vilkas teollisuuspitäjä. Pitkärannassa oli saha ja selluloosatehdas, ja kunnassa oli myös puuhiomo, tiilitehdas, meijeri, myllyjä, sahoja ja voimalaitoksia. Pitkärannassa myös louhittiin ja jalostettiin kuparimalmia ja jonkin verran rautaa, hopeaa ja tinaa. 1800-luvulla Pitkärannassa oli suuri pullotehdas. 
Historiaa.
Impilahden pitäjän aluetta ei vielä 1600-luvun alkupuolella merkitty maakirjoihin pitäjänä, vaan alue kuului Suistamon pogostaan. Suistamon mukana alue kuului vuodet 1651–1669 Salmin kreivikuntaan.
Pitäjä kuului Käkisalmen lääniin, josta vuonna 1721 tuli osa Vanhaa Suomea. Vuonna 1812 Vanha Suomi liitettiin Viipurin lääninä Suomeen. Vuoden 1868 alusta lähtien pitäjänkokousten sijaan alettiin Impilahdella pitää kuntakokouksia.
Ensimmäinen kansakoulu kuntaan perustettiin vuonna 1870 ja ensimmäinen höyrykoneen pyörittämä höyrysaha 1873. Vuonna 1932 valmistui Läskelä–Pitkäranta-rautatie. Sen varrella, kolmen kilometrin päässä Impilahden kirkolta sijaitsi laiturivaihde, joka nimettiin Impilahden mukaan.
Impilahden länsiosissa puhuttiin perinteisesti suomen kaakkoismurteita, kunnan itäosa kuului puolestaan karjalankieliseen alueeseen. Impilahdessa käytetty karjala oli itäisestä naapuripitäjästä Salmista poiketen varsinaiskarjalaan kuuluvaa eteläkarjalaa.
Seurakunnat.
Vuonna 1589 Impilahti mainitaan Sortavalan ortodoksisen emäseurakunnan kappelikuntana. Impilahden luterilainen seurakunta perustettiin 1638 käännyttämään Stolbovan rauhassa 1617 Ruotsin hallintaan siirtyneen Käkisalmen läänin ortodoksisia asukkaita. Aluksi jumalanpalvelukset pidettiin talollisten pirteissä tai käytiin Pälkjärven kirkossa, sillä seurakunnan oma kirkko valmistui vasta 1670-luvulla. Laajimmillaan Impilahden luterilaisen seurakunnan alueeseen kuuluivat Impilahden lisäksi Suistamon, Suojärven, Korpiselän ja Salmin pitäjät. Tosin alueella oli vain vähän luterilaisia asukkaita.
Impilahden luterilaiseen seurakuntaan kuului Pitkärannan rukoushuonekunta. Ortodoksisia seurakuntia Impilahdella oli kaksi Kitelä ja Pitkäranta. Kaikkien seurakuntien kirkot ovat tuhoutuneet sodissa tai niiden jälkeisenä aikana.
Impilahden kunnan kylät.
Haukkaselkä, Hippola, Hunttila, Huunukka, Hättilä, Janaslahti, Kerisyrjä, Kirkonkylä, Kitelä, Koirinoja, Koivuselkä, Kokkoselkä, Kytösyrjä, Leppäsilta, Metsäkylä, Mursula, Mäkisalo, Nietjärvi, Pitkäranta, Purovaara, Ruokojärvi, Räkäli, Sumeria, Syskyjärvi, Syskyä, Uomaa ja Välimäki.
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 20 koulupiiriin.
Sota-aika.
Impilahden Koirinojan seutu tunnetaan talvisodan ankarista mottitaisteluista. Alueella on runsaasti venäläisten sotamuistomerkkejä, ja 2000-luvun alussa siellä paljastettiin sodan muistoksi monumentti Murheen risti.
Nykytilanne.
Entinen Impilahden kunnan alue kuuluu nykyisin pääasiassa Karjalan tasavallan Pitkärannan piiriin, jossa se on jaettu Impilahden maalaiskunnan ja Pitkärannan kaupunkikunnan kesken. 
Kirkonkylän eteläpuolella ollut kookas Itä-Karjalan Kansanopisto on tuhoutunut raunioiksi. Sotien jälkeen toiminta siirrettiin Punkaharjulle. Useimmat Impilahden kylistä ovat jääneet tyhjiksi, eikä useimmissa ole edes rakennuksia.