tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Simo Heikkilä

Simo Heikkilä (s. 1943 Helsinki) on suomalainen muotoilija ja sisustusarkkitehti. Heikkilä jatkaa pohjoismaisen pelkistetyn muotoilun perinnettä. Hän aloitti uransa suunnittelemalla Marimekon myymälöitä ja näyttelyitä. Oman studionsa hän perusti vuonna 1971. Heikkilän näyttelyarkkitehtuurille on ominaista rakenteiden keveys ja huolellinen valaistuksen suunnittelu. Hänen suunnittelemilleen huonekaluille ja pienesineille on tyypillistä rakenteiden jättäminen näkyviin ja materiaalien puhtaus. Heikkilä on toiminut aloitteentekijänä useissa kulttuurihankkeissa. Hän on muun muassa ollut käynnistämässä kansainvälistä, Alvar Aalto Design-seminaaria ja elvyttämässä saamelaisen leukupuukon perinnettä.
Heikkilä sai vuonna 1989 valtion pitkäaikaisen apurahan, mikä on mahdollistanut keskittymisen kokeelliseen työskentelyyn. Sen tuloksia hän on hyödyntänyt sarjatuotannossa olevissa tuotteissaan. Vuosina 2000-2007 Heikkilä toimi vastaperustetun Taideteollisen korkeakoulun puustudion johtajana, minkä jälkeen hän jatkoi vuoteen 2011 asti kalustemuotoilun professorina.
Simo Heikkilä on saanut töistään useita palkintoja. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin pohjoismaisesti merkittävä Bruno Mathsson -palkinto. Vuonna 2003 hän sai Pro Finlandia -mitalin. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Asko Avonius -palkinto osoituksena merkittävästä työstä suomalaisen sisustus- ja huonekalusuunnittelun alalla. Heikkilä valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi 2007. Vuonna 2011 Heikkilälle myönnettiin Kaj Franck -muotoilupalkinto. Sen perusteluissa mainittiin laaja-alainen työ muotoilun parissa ja erityisesti häntä kiitettiin opettajan työstä
Isaac D’Israeli

Isaac D’Israeli (11. toukokuuta 1766 – 19. tammikuuta 1848) oli brittiläinen kirjailija ja oppinut. Häntä pidetään Isaac Newtonin päähän putoavan omenan tarinan keksijänä. Teosta "Curiosities of Literature" pidetään hänen merkittävimpänään.
Elämä.
D’Israeli syntyi Lontoossa vuonna 1766. Hänen isänsä Benjamin D’Israeli oli saapunut Englantiin Italiasta vuonna 1746.
Ensimmäisen runonsa D'Israeli kirjoitti 14-vuotiaana. Hän sokeutui vuonna 1841, mutta tämä ei estänyt häntä jatkamasta työtään. Hän kuoli 81-vuotiaana influenssaan.
D’Israelin poika Benjamin Disraeli (syntyjään Benjamin D'Israeli, 21. joulukuuta 1804 – 19. huhtikuuta 1881) oli brittiläinen valtiomies ja kirjailija, joka toimi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1868 ja 1874–1880. Hänen muita lapsiaan olivat Sarah (k. 1859), Ralph ja James (k. 1868).
Alison Bechdel

Alison Bechdel (s. 10. syyskuuta 1960 Lock Haven, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Hänet tunnetaan sarjakuvasta "Lepakkoelämää", joka kuvaa lesbojen elämää Amerikassa. 
Vuonna 2006 Alison Bechdeliltä ilmestyi sarjakuvaromaanina muistelmateos "", joka muun muassa voitti vuonna 2007 Eisner-palkinnon.
Bechdelin mukaan on nimetty hänen vuonna 1985 kehittämänsä niin sanottu Bechdelin testi, jonka tarkoituksena on arvioida, miten paljon naishahmot saavat tilaa elokuvissa.
Elämä.
Bechdel syntyi katoliseen perheeseen. Hän muutti New Yorkiin valmistuttuaan Oberlin Collegesta vuonna 1981. Hän tuli jo 1980-luvulla tunnetuksi sarjakuvastaan "Lepakkoelämää" (), jota julkaisi ensimmäisenä "Womannews"-lehti loppukesästä 1983. Vakinaiset päähenkilöt, Mo ystävineen, otettiin käyttöön vasta 1987. 
Bechdel aloitti vuonna 1992 seurustelun naisystävänsä Amyn kanssa ja meni tämän kanssa naimisiin San Franciscossa, Kaliforniassa, helmikuussa 2004. Kalifornian osavaltion korkein oikeus kumosi kuitenkin pian samansukupuolisten parien avioliitto-oikeuden, ja avioliitto mitätöityi lain edessä. Vuonna 2008 samansukupuolisten avioituminen mahdollistettiin taas Kaliforniassa, mutta pariskunta oli eronnut jo vuonna 2006.
Belgian miesten lentopallomaajoukkue

Belgian miesten lentopallomaajoukkue edustaa Belgiaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on viidestoista (heinäkuussa 2017).
Arvokisamenestys.
Olympiakisoissa Belgia sijoittui kahdeksanneksi Méxicon 1968 kisoissa. Maailmanmestaruuskilpailuissa se sijoittui yhdeksänneksi Prahassa 1949, kahdeksanneksi Sofiassa 1970 ja 11:nneksi Méxicossa 1974. EM-kilpailuissa sen parhaat saavutukset ovat viides sija Roomassa 1948, jolloin taakse jäi vain naapurimaa Alankomaat, sekä neljäs sija Puolassa 2017, jolloin pelattiin jo 16 maan kisoja. Belgia järjesti EM-kisat vuonna 1987, jolloin se sijoittui seitsemänneksi.
Länsi-Euroopan mestaruuden Belgia voitti vuosina 1969, 1971, 1972, 1974 ja 1978.
Viimeisimmät vuodet 2007–.
Belgia selviytyi Venäjällä pelattuun vuoden 2007 EM-lopputurnaukseen. Alkulohkossa se hävisi Venäjälle 0–3 mutta voitti Puolan 3–1 ja Turkin 3–2 ja pääsi 12 parhaan jatko-otteluihin. Jatkolohkossa se hävisi Italialle 0–3, Suomelle 1–3 ja Bulgarialle 1–3. Belgia sijoittui turnauksessa kymmenenneksi. Vuonna 2009 Belgia ei ollut EM-kisoissa mukana.
Vuoden 2011 EM-kisoissa Belgia jäi lohkonsa viimeiseksi vaikka voittikin Ranskan. Lohkon päätösottelussa se olisi tarvinnut yhden erävoiton jatkopaikkaan mutta Suomi voitti ottelun puhtaasti 3–0 nousten jatkopeleihin ohi Belgian. Vuoden 2013 EM-kisoissa Belgia oli alkulohkonsa ykkönen voitettuaan Tanskan, Valko-Venäjän ja Italian mutta putosi puolivälierässä Serbialle 1–3. Lopullinen sijoitus oli seitsemäs.
Vuonna 2014 Belgia oli mukana MM-kilpailuissa ensi kertaa sitten vuoden 1978. Se voitti alkulohkossaan vain Puerto Ricon ja hävisi Yhdysvalloille ja Ranskalle erin 2–3 sekä Italialle ja Iranille 1–3 eikä päässyt alkulohkostaan jatkoon. Belgian lopullinen sijoitus oli 17:s.
Vuoden 2015 EM-kisoissa Belgia sijoittui kymmenenneksi hävittyään neljännesvälierissä Saksalle 0–3. Vuoden 2017 EM-kisoissa Belgia ylsi kisahistoriansa parhaaseen saavutukseen sijoittumalla neljänneksi. Se voitti kaikki kolme alkulohko-otteluaan ja puolivälierissä Italian 3–0. Välierissä Belgia hävisi Venäjälle 0–3 ja pronssiottelussa Serbialle 2–3. MM-kilpailuissa 2018 Belgia sijoittui kolmen voitetun ensimmäisen kierroksen ottelun ja yhden voitetun toisen kierroksen ottelun jälkeen toisen kierroksen lohkossaan toiseksi ja kokonaistuloksissa kymmenennelle sijalle.
Maailmanliiga.
Belgia voitti kesällä 2013 Lentopallon Euroopan liigan, minkä ansiosta se sai paikan maailmanliigassa. Vuoden 2014 maailmanliigassa joukkue selviytyi kakkoskategorian lopputurnaukseen, jossa sijoittui kolmanneksi. Vuoden 2015 maailmanliigassa sijoitus oli pykälää heikompi eli kakkosryhmän lopputurnauksen neljäs sija. Vuonna 2016 Belgia pelasi maailmanliigan ykköstasolla ja sijoittui liigan lopputaulukossa yhdeksänneksi.
Voikkaan Pallo-Peikot

Voikkaan Pallo-Peikot (PaPe) on kouvolalainen jalkapalloseura. Seura on perustettu 7. tammikuuta 1946 ja sen alkuperäinen nimi oli Pallo-Peikot ry, Kuusankosken kunnan Mattilan kylästä. Pallo-Peikot-nimen keksi Orvo Isomäki. Seuran tunnetuimpia kasvatteja lienevät Sami Hyypiä sekä Toni Huttunen ja Mika Hernesniemi. Seuran kasvatteihin lukeutuvat myös Markku Vilkki, Ilpo Lindberg ja Ville Iiskola.
Kaudella 2025 PaPen edustusjoukkue pelaa Etelä-Suomen vitosessa.
Saxon (albumi)

Saxon on samannimisen metal-bändin debyyttialbumi vuodelta 1979.
Albumi äänitettiin ja miksattiin Livingstone Studiosissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja sen tuotti John Verity.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Saxon.
Wheels of Steel

Wheels of Steel on hard rock/heavy metal -yhtye Saxonin 5. toukokuuta vuonna 1980 julkaistu toinen albumi. Se saavutti Britannian albumilistalla viidennen sijan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet: Byford/Quinn/Oliver/Dawson/Gill
Different Class

Different Class on brittiyhtye Pulpin vuonna 1995 julkaisema albumi. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”Common People” (joka nousi sijalle 2 Britannian singlelistalla) ja ”Disco 2000” (joka nousi samalla listalla sijalle 7). Albumilta julkaistiin ”deluxe”-versio 11. syyskuuta 2006. Se sisältää toisen levyn, jolla on b-puolia, demoja ja harvinaisuuksia.
Albumi voitti vuoden 1996 Mercury-palkinnon. Vuonna 1998 "Q"-lehden lukijat sijoittivat "Different Classin" sijalle 37 listalla ”greatest album of all time” (kaikkien aikojen paras albumi). Albumi sijoittui samalla listalla sijalle 85 vuonna 2006. Vuonna 2000 Q rankkasi albumin sijalle 46 listallaan ”100 Greatest British Albums Ever” (100 kaikkien aikojen parasta brittiläistä albumia). Se on myös ollut sijalla 70 Channel 4:n listalla ”100 greatest albums” (100 parasta albumia).
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on tehnyt yhtye yhdessä (Jarvis Cocker, Nick Banks, Steve Mackey, Russell Senior, Candida Doyle ja Mark Webber), paitsi kappaleissa "Common People" ja "Underwear" Webber ei ole ollut mukana.
Speak English or Die

Speak English or Die on amerikkalaisen thrash metal -yhtyeen Stormtroopers of Deathin (S.O.D.) ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1985.
Anthraxin nauhoitettua "Spreading the Disease" -albuminsa studioaikaa oli vielä jäljellä, joten yhtyeen jäsenet Scott Ian ja Charlie Benante soittivat muutamalle ystävälleen, harjoittelivat ja nauhoittivat kaikki Speak English or Die -albumin kappaleet viikossa. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet S.O.D:n säveltämiä.
Illallistarinoita

Illallistarinoita () on Maeve Binchyn kirjoittama romaani, joka ilmestyi vuonna 2002. Kirja julkaistiin suomeksi 2003 Liisa Honkasaaren suomentamana. 376-sivuisen romaanin kustansi WSOY. Romaanissa käsitellään rakkautta, perhettä, uskollisuutta sekä kovan ja rehellisen työn hyötyä.
Tarina.
Kirjan tarina keskittyy Quentins-nimiseen ravintolaan, joka nivoo yhteen eri henkilöiden elämäntarinoita ja -kohtaloita. Päähenkilö Ella Brady, nuori opettajatar, rakastuu kyseenalaiseen liikemieheen nimeltä Don Richardson, joka vetää liiketoimiensa mukana monta henkilöä pulaan. Ella joutuu jättämään opettajantyönsä ja työskentelemään pitkiä päiviä ravintolassa auttaakseen perhettään rahavaikeuksissa. Kuvioihin astuu myös amerikkalainen Derry King, joka panee Ellan pään pyörälle.
Jussi Itkonen

Jussi Itkonen (s. 3. huhtikuuta 1946 Helsinki)) on suomalainen kitaristi ja elokuva-alan vaikuttaja.
Itkonen oli suomalaisen rautalankamusiikin merkkiyhtyeen The Strangersin perustajajäsen ja kitaristi.
Itkonen opiskeli Lontoossa ja Yhdysvalloissa teatteri -ja elokuvakoulussa suorittaen Yhdysvalloissa tohtorin tutkinnon. Myöhemmin hän on toiminut muun muassa kuvaajana, näyttelijänä, käsikirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana. Itkonen omistaa myös tuotantoyhtiö Filmituotanto Jussi Itkosen.
Jussi Itkosen isä oli elokuvaohjaaja Veikko Itkonen ja äiti näyttelijä Eija Karipää.
M/S Azores

M/S Azores on Portuscale Cruisesin linjalaiva, jonka kotipaikka on Madeira. Se on alun perin 1948 valmistunut ruotsalaisen Svenska Amerika Linienin "M/S Stockholm".
Rakentaminen.
Svenska Amerika Linie tilasi lokakuussa 1944 uuden aluksen Götaverkeniltä Göteborgista. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 611 ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1946 nimellä "M/S Stockholm". Alus luovutettiin tilaajalle 7. helmikuuta 1948 ja se aloitti palveluksen 21. helmikuuta. 
Liikennöintihistoria.
"Stockholm" törmäsi yöllä 25. heinäkuuta 1956 italialaiseen "SS Andrea Doriaan" New Yorkin läheisyydessä, minkä seurauksena 56 ihmistä hukkui. Alus sai kuitenkin hyvin vähäisiä vaurioita. Onnettomuuden jälkeen alus myytiin Vapaalle Saksan ammattiyhdistysten liitolle Itä-Saksaan, ja se sai uuden nimen "M/S Völkerfreundschaft". Vuodesta 1985 alus oli joitakin vuosia Britanniassa. Vuonna 1992 alus päätyi Italiaan, jossa se kunnostettiin. Alus poikkesi Helsingissä toukokuussa 2010.
Charles Lightoller

Charles Herbert Lightoller (30. maaliskuuta 1874 – 8. joulukuuta 1952) oli brittiläinen merimies. Hän oli matkustajalinjalaiva "RMS Titanicin" toinen perämies, kun laiva törmäsi jäävuoreen. 
Lightollerin vuoro komentosillalla loppui tunti ja neljääkymmentäviittä minuuttia ennen törmäystä jäävuoreen. Hän oli hytissään kun laiva törmäsi jäävuoreen. Myöhemmin neljäs perämies Boxhall kiiruhti hakemaan hänet hytistään kannelle. Tajuttuaan tilanteen Lightoller alkoi heti avustaa matkustajien siirtämisessä pelastusveneisiin. Hän johti pelastusveneiden vesillelaskua paapuurin puolella, kun taas ensimmäinen perämies William Murdoch oli vastuussa tyyrpuurin puolella.
Lightoller tulkitsi ”naiset ja lapset ensin” -käskyä tiukemmin kuin muut pelastusveneitä lastanneet Titanicin upseerit ja kieltäytyi päästämästä miespuolisia matkustajia lainkaan pelastusveneisiin, vaikka niihin olisi jäänyt tyhjiä paikkoja. Hän johti viimeksi pelastuslautta B:n valmistelua, kunnes kannelle tulvinut vesi vei sen mukanaan, minkä seurauksena hän joutui veden alle. Lightoller nousi pintaan ja ui ympärikääntyneen pelastuslautta B:n luo ja sai otteen veneestä samalla kun laivan etummainen savupiippu romahti luoden suuren aallon, joka pyyhkäisi ympäri kääntyneen veneen matkustajineen kauemmaksi laivasta. Lightoller ja muut pelastuslautta B:n päälle kiivenneet pelastettiin lopulta veneeseen 12, josta hän nousi viimeisenä matkustajana Carpathialle. Turman jälkeen Lightoller todisti onnettomuudesta "Christian Science Journalille" kiittäen Jumalaa pelastumisestaan. Lightoller kirjoitti myöhemmin kirjan kokemuksistaan Titanicilla.
Myöhemmin Lightoller toimi" RMS Oceanicin" perämiehenä ja Kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli myöhemmin mukana omalla "Sundowner"-veneellään Dunkerque'n evakuointioperaatiossa avustamassa sotilaiden evakuointia Ranskasta. Lightoller kuoli sydänkohtaukseen 78-vuotiaana vuonna 1952. Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja siroteltiin Mortlake Crematoriumiin Richmondiin Lontooseen.
Vuoden 1997 elokuvassa "Titanic" Lightolleria näytteli Jonathan Phillips. Elokuvassa Lightoller nähdään varoittamassa kapteeni Smithiä jäävuoren havaitsemisesta ja pitämässä kiinni pelastuslautta B:stä etummaisen savupiipun romahdettua.
"Sundowner" on museoitu merikelpoiseksi ja kuuluu The Association of Dunkirk Little Ships'iin.
Valkeiden kukkien lehto

Valkeiden kukkien lehto ("Whitethorn Woods") on Maeve Binchyn romaani vuodelta 2006. Teoksen suomennos julkaistiin 2007. Romaanin on kääntänyt Liisa Honkasaari ja sen julkaisi WSOY.
Juoni.
Romaani on kudelma monien henkilöiden tarinoista, jotka eri tavoin liittyvät Rossmoren pikkukaupunkiin Irlannissa ja etenkin Pyhän Annan lähteeseen kaupungin metsikössä. Rossmoren ohi suunnitellaan kulkevaksi moottoritietä, joka halkaisisi metsikön jossa Pyhän Annan lähde sijaitsee. Kaupunkilaiset suhtautuvat ristiriitaisesti niin Pyhän Annan ihmeellisyyteen kuin moottoritien hyvyyteenkin.
Britannian Grand Prix 1975

Britannian Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 19. heinäkuuta Silverstonessa. Kilpailun voitti brasilialainen Emerson Fittipaldi. Kilpailu muistetaan viimeisten kierrosten tapahtumistaan, minkä vuoksi kilpailu keskeytettiin, kun autot eivät pysyneet rankkasateessa radalla. Voittajan lisäksi vain neljä kuljettajaa jatkoi radalla, kun kilpailu keskeytettiin 56/67 kierroksella..
Fairfaxin piirikunta

Fairfaxin piirikunta () on piirikunta Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 1 081 726, ja se on näin asukasluvultaan osavaltion suurin piirikunta.
Fairfaxin piirikunta on osa Yhdysvaltojen pääkaupungin Washington D.C.:n metropolialuetta ja yli miljoonine asukkaineen pääkaupungin tilastoalueen runsasväkisin tilastoyksikkö. Piirikunnassa sijaitsee monia tiedusteluorganisaatioiden päämajoja, kuten keskustiedustelupalvelu CIA, NRO (The National Reconnaissance Office) ja NGA (National Geospatial-Intelligence Agency). Siellä pitävät pääkonttoreitaan monet suuryritykset kuten General Dynamics, Northrop Grumman ja puolivaltiollinen asuntorahoitusyhtiö Freddie Mac. Suurimpia työnantajia ovat piirikunnan koululaitos (24 590 työpaikkaa) ja siellä sijaitsevat monet valtionhallinnon virastot (23 586), seuraavina piirikuntahallinto (12 070), voittoa tavoittelematon terveydenhoito-organisaatio Inova Health System sekä Virginian toiseksi suurin yliopisto George Mason University.
Kaupunkeja ja asuinalueita.
Fairfaxin piirikunnalla on yhteistä rajaa seuraavien itsenäisten kaupunkien ("independent city") kanssa: Alexandria (150 575 asukasta 2015), Falls Church (13 892) ja Fairfax City (24 013).
Seuraavat paikat ovat virallisesti kunnallishallinnottomia väestönlaskenta-alueita (CDP), joista monet sijaitsevat Alexandrian, Falls Churchin ja Fairfax Cityn alueilla. Suurimpia CPD-alueita ovat Burke (57 737 asukasta v. 2000), Annandale (54 994), Centreville (48 661), Chantilly (41 041) ja McLean (38 929).:
Nzwaninpöllönen

Nzwaninpöllönen ("Otus capnodes") on erittäin uhanalainen pöllölaji. Se on 2010-luvulla tehtyjen perusteella luultua yleisempi, mutta sen kanta on silti pienemässä voimakkaasti.
Koko ja ulkonäkö.
Nzwaninpöllönen jää noin 20 cm pitkäksi. Sitä tavataan kahta värimuotoa: tumman harmaanruskeaa ja toista, vaaleampaa.
Levinneisyys.
Nzwaninpöllönen on endeeminen laji Komorien saarilla Madagaskarin ja Afrikan mantereen välillä, nykyisin sitä tavataan enää Anjouanin eli Nzwanin saarella.
Elinympäristö.
Nzwaninpöllönen viihtyy tiheissä luonnontilaisissa metsissä. Se on vähentynyt dramaattisesti elinympäristön tuhoamisen myötä.
Ferrari F1 641

Ferrari 641 oli John Barnardin suunnittelema Formula 1 -auto, jota Ferrari käytti kaudella 1990. Autossa oli voimanlähteenä Ferrarin 12-sylinterinen 042 -moottori, jonka voiman välityksestä vastasi Ferrarin 6-vaihteinen puoliautomaattinen vaihdelaatikko. Auton kuljettajina toimivat McLarenilta siirtynyt hallitseva kuljettajien maailmanmestari Alain Prost ja brittiläinen Nigel Mansell.
Ferrari 641 osoittautui kauden aikana erittäin kilpailukykyiseksi autoksi. Todisteina siitä ovat autolla ajetut kuusi voittoa ja kilpailun nopeinta kierrosta, kolme paalupaikkaa sekä 14 palkintosijoitusta. Alain Prost kävi vanhan tallikaverinsa, Ayrton Sennan, kanssa jälleen tiukkaa taistelua mestaruudesta, mutta Senna voitti sen tällä kertaa ja Ferrari joutui taas kerran jäämään ilman mestaruuksia, kun McLaren vei valmistajien mestaruudenkin. Ferrari pystyi toden teolla taistelemaan mestaruudesta seuraavan kerran vasta seitsemän vuoden kuluttua.
Steve Zissoun vedenalainen maailma

Steve Zissoun vedenalainen maailma "(The Life Aquatic with Steve Zissou)" on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Wes Andersonin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Napolissa ja Italian Rivieralla kuvatun komedian pääosassa on Bill Murray, joka esittää omalaatuista meritieteilijää Steve Zissouta. Tämä lähtee kostamaan toverinsa Estebanin syöneelle "jaguaarihaille". Zissou on sekä parodia että kunnianosoitus Jacques-Yves Cousteaulle, jolle elokuva on myös omistettu. Elokuvassa on siihen lukuisia vihjeitä, muun muassa Zissoun joukkio pukeutuu punaiseen pipoon, aivan kuten teki Cousteaun ryhmä ja laiva on nimeltään Belafonte, jolla tietenkin viitataan Cousteaun alukseen, joka taas oli Calypso (Harry Belafonten LP-levyn nimi).
Mwalinpöllönen

Mwalinpöllönen ("Otus moheliensis") on erittäin uhanalainen pöllölaji. 1900-luvun lopussa tehtyjen arvioiden mukaan lajia olisi jäljellä noin 400 yksilöä, mutta sen jälkeen saatujen tietojen perusteella laji saattaisi ollakin luultua yleisempi.
Mwalinpöllönen on kooltaan noin 20 cm pitkä. Sitä tavataan kahta värimuotoa: oranssinsävyistä tiilenruskeaa ja himmeämmän ruskeasävyistä. Pohjaväriä kuvioivat tummemmat juovat.
Levinneisyys.
Mwalinpöllönen on endeeminen laji Komorien saaristossa Madagaskarin ja Afrikan mantereen välillä. Nykyään sitä tavataan enää Mohélin eli Mwalin saarella.
Elinympäristö.
Mwalinpöllönen viihtyy tiheissä luonnontilaisissa metsissä, joita on jäljellä enää saaren keskellä kohoavan vuoren ylärinteillä. Laji on vähentynyt dramaattisesti elinympäristön tuhoamisen myötä.
Ma’alot-Tarshiha

Ma’alot-Tarshiha (‎, ) on kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 21 422. Pääosa kaupungin asukkaista on juutalaisia, mutta siellä on myös arabivähemmistö.
Maantiede.
Ma’alot-Tarshiha sijaitsee Israelin Ylä-Galilean länsiosassa. Nahariyan kaupunki sijaitsee Ma’alot-Tarshihasta noin 20 kilometriä länteen. Nykyinen kaupunki on syntynyt Ma’alotin ja Tarshihan liitoksesta. Tarshiha sijaitsee noin kaksi kilometriä Ma’alotista länteen. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 600 metriä.
Historia.
Tarshiha oli aikanaan yksi Länsi-Galiean keskuksista. Arkeologisissa kaivauksissa alueelta on tehty löytöjä jo Rooman valtakunnan ja Bysantin valtakunnan kausilta. Varsinaisen kaupungin historia alkaa kuitenkin ristiretkeläisten valtakaudelta. Vuonna 1512 Tarshihasta tuli osa Osmanien valtakuntaa. Osmanien kaudella varsinaisesti Safedissa toimineella osmanikuvernöörillä oli asunto Tarshihassa.
Israelin asevoimat valtasivat kaupungin itsenäisyyssodan aikana 30. lokakuuta 1948 osana operaatio Hiramia. Israelin itsenäistyttyä lähelle perustettiin ensin juutalaisille siirtolaisille tarkoitettu väliaikainen leiri. Ma’alot perustettiin sen tilalle vuonna 1957, ja sen ensimmäiset asukkaat olivat pääasiassa juutalaisia siirtolaisia Marokosta. Kaksi paikkakuntaa yhdistettiin vuonna 1963. Toukokuussa 1974 tehdyssä terrori-iskussa 21 koululaista kuoli.
Väestö.
Ma’alot-Tarshihan asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 21 422. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 20 650 ja vuonna 1969 4 750. Vuonna 2002 kaupungin asukkaista 80 prosenttia oli juutalaisia, 10 prosenttia kristittyjä, 9 prosenttia muslimeja ja yksi prosentti druuseja.
Tarranauha

Tarranauha eli takiaisnauha eli velcro on tekstiilien tai vastaavien tuotteiden kiinnittämiseen tarkoitettu tuote. "Velcro" on yhdysvaltalaisen yrityksen tuotemerkki, mutta vastaavia nauhoja on muillakin valmistajilla.
Tarranauhassa on kaksi puolta: kova koukkupuoli ja pehmeä silmukkapuoli. Yleisen kaupunkitarinan mukaan tarranauha keksittiin Yhdysvaltojen avaruusohjelmassa. Tosiasiassa nauhan keksi vuonna 1941 sveitsiläinen insinööri George de Mestral, takiaisten tartuttua hänen housuihinsa koiran kanssa tehdyllä kävelylenkillä. Mestral tutki kotona housuistaan nyppämiään takiaisia mikroskoopin alla ja päätyi kehittämään tarranauhan jonka toinen puoli oli koukkuisa kuten takiainen, ja toinen puoli pehmeä ja silmukkainen, kuten housujen kangas.
Tarranauhan etuja ovat tiukkuuden säädettävyys ja helppo sulkeminen. Siksi sitä käytetään paljon ulkoilu- ja lastenvaatteissa. Vastaavasti kasvuikäiselle nuorelle tarrakiinnitys voi olla lapsellisuuden perikuva.
Byron Dafoe

Byron Dafoe (s. 25. helmikuuta 1971 Worthing, Sussex, Englanti) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Vuosien 1992 ja 2004 välillä hän pelasi NHL-liigassa seuroinaan Washington Capitals, Los Angeles Kings, Boston Bruins ja Atlanta Thrashers.
Parhaana kautenaan 1998–1999 hänet valittiin NHL:n . Hän sijoittui tuolla kaudella kolmanneksi äänestyksessä NHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Vezina Trophyn saajasta.
John Ashbery

John Lawrence Ashbery (28. heinäkuuta 1927 Rochester, New York – 3. syyskuuta 2017 Hudson, New York) oli yhdysvaltalainen runoilija.
John Ashbery syntyi Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa, ja varttui maatilalla lähellä Ontariojärveä. Hän opiskeli Deerfield Academyssä ja osallistui 11–15-vuotiaana viikoittain rochesterilaisessa taidemuseossa tarjottuun kuvataideopetukseen. Hän valmistui vuonna 1949 Harvardin yliopistosta ja opiskeli vielä New Yorkin ja Columbian yliopistoissa.
Ashberylle myönnettiin 1950-luvulla Fulbright-stipendi. Hän asui vuoteen 1965 Ranskassa. Hän toimi uransa aikana myös taidekriitikkona ja -toimittajana sekä Euroopassa että Yhdysvalloissa. Hän oli vuodesta 1980 Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen. Hän oli homoseksuaali.
Kirjailijanura.
John Ashbery voitti varhaisella kokoelmallaan "Some Trees" Yale Younger Poets Prizen vuonna 1956. Hän julkaisi kaksi kokoelmaa myös Ranskassa asuessaan. 1970-lukuun mennessä hän oli noussut yhdeksi merkittävimmistä yhdysvaltalaisista nykyrunoilijoista. Vuonna 1975 hän voitti Pulitzer-palkinnon, Kansallisen kirjapalkinnon ja National Book Critics Circle Awardin.
Kokoelmaa "Self-Portrait in a Convex Mirror" (1975) ja varsinkin sen nimikkorunoa pidetään yhä yhdysvaltalaisen runouden merkkiteoksena. Hän julkaisi runojensa lisäksi proosaa ja näytelmiä; myös runoilijan julkaisemia taidearvosteluja on koottu kirjaksi.
Ashberyn johdolla opiskeli muiden muassa runoilija John Yau.
Muskogee (albumi)

20 suosikkia – Muskogee on vuonna 2001 julkaistu Hurriganesin kokoelma-albumi.
Double Trouble (Hurriganesin albumi)

Double Trouble, alaotsikkonaan The Best of Remu and Hurriganes, on kahden CD-levyn kokoelma-albumi, joka sisältää sekä Hurriganes-yhtyeen että Remu Aaltosen kappaleita. 
Ensimmäinen, englanninkielinen CD sisältää tunnetuimpia ja harvinaisempia Hurriganes-kappaleita sekä näytteitä Remun soololevyiltä. Toinen, suomenkielinen CD taas Remun 1990-luvun tunnetuimmat laulut sekä pari harvinaisempaa levytystä.
Ensimmäisen CD:n ”I Gotta Know” on vuoden 1984 "Hurrygames"-levyn sessioista julkaisematta jäänyt kappale. Toisen CD:n kappaleet ”Vanha salakuljettaja Laitinen” ja ”Juhannustanssit” ovat Remun levyttämät laulut Juha ”Watt” Vainion sävellyksistä kootulta "Matkan varrelta" -kokoelmalta (1994). Remun taustalla soitti Radio Cityn Radio-orkesteri Putkimiehet. ”Eletään vaan vaikka piruuttaan” on Remun vuonna 1992 trikkiäänityksenä Irwin Goodmanin kanssa laulama duetto.
Robert Bly

Robert Bly (23. joulukuuta 1926 Madison, Minnesota, Yhdysvallat – 21. marraskuuta 2021 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija, kääntäjä ja kustantaja. Hänellä oli norjalaisia sukujuuria.
Ura.
High schoolin jälkeen Bly lähti St. Olaf Collegeen, josta hän kuitenkin siirtyi vuoden kuluttua Harvardiin. Hän valmistui sieltä vuonna 1950, mutta palasi sitten itärannikolta takaisin Yhdysvaltain keskilänteen. Siellä hän opiskeli Iowan yliopiston Iowa Writers’ Workshop -ohjelmassa, mistä hän valmistui maisteriksi 1956. Samana vuonna hän lähti Fulbright-stipendin turvin Norjaan, jossa hänen kiinnostuksensa käännösrunoutta kohtaan heräsi. 
Bly perusti vuonna 1958 ystävänsä William Duffyn kanssa "The Fifties" -kirjallisuuslehden, joka julisti ensimmäisessä numerossaan, että Yhdysvalloissa julkaistava runous on vanhanaikaista. Lehdessä julkaistiin muun muassa Gary Snyderin, Denise Levertovin, Allen Ginsbergin ja James Wrightin sekä Blyn omia runoja. Lisäksi Bly känsi lehteen muun muassa Pablo Nerudan, Federico García Lorcan ja Antonio Machadon runoja, jotka olivat Yhdysvalloissa vielä varsin tuntemattomia. "The Fifties" vaihtoi vuosikymmenien kuluessaan nimeään muottoon "The Sixties" ja "The Seventies". Sen yhteyteen Bly perusti myös kirjankustannusliikkeen.
Blyn ensimmäinen kokoelma oli vuonna 1962 julkaistu "Silence in the Snowy Fields". Teoksesta "The Light Around the Body" hän voitti vuonna 1968 National Book Awardin. Hänestä tuli tuon jälkeen tunnettu runouden puolustapuhuja. Hän oli 1960-luvun puolivälissä perustamassa David Kayn kanssa Vietnamin sotaa vastustanutta American Writers Against the Vietnam War -järjestöä. Bly kritisoi myöhemmin avoimesti myös Irakin sotaa.
Bly oli uransa ajan kiinnostunut satujen merkityksistä sekä sukupuoliroolien juurista. Hän yhdisti teemat teoksessa "Rautahannu – matka miehuuteen" (1990), missä hän väitti yhteiskunta katkaisee miesten yhteyden syvempiin tunteisiinsa ja aiheuttaa näin ongelmia koko yhteiskunnassa. Kirja oli peräti 62 viikkoa "The New York Timesin" bestseller-listalla. Se pyrki tekemään miehistä herkempiä, ja se oli syntyvän miesliikkeen merkkiteoksia. Sitä kuitenkin myös syytettiin naisvastaisuudesta, minkä Bly kielsi.
Blyn laajaan käännöstuotantoon kuuluvat muun muassa Rainer Maria Rilke, Tomas Tranströmer, Pablo Neruda ja Antonio Machado. Tranströmerin kanssa hän aloitti pitkän yhteistyön ja ystävyyssuhteen. Heidän vuosien 1964–1990 kirjeenvaihto julkaistiin teoksessa "Airmail: The Letters of Robert Bly and Tomas Tranströmer" (2013). Bly muokkasi myös Rabindranath Tagoren englanniksi kääntämän mystikkorunoilija Kabirin ja Sunil Dattan kääntämän runoilija Ghalibin töitä.
Yksityiselämä.
Bly oli vuoteen 1979 naimisissa kirjailija Carol Blyn kanssa. Heidän neljästä yhteisestä lapsestaan yksi, Mary Bly (myös pseudonyymi "Eloisa James") on menestynyt kirjailija. Vuodesta 1980 Bly on ollut naimisissa Ruth o.s. Rayn kanssa. 
Teokset.
Suomennettu tuotanto.
Lähde: 
Julkaisussa "Kulttuurivihkot" 1981 ; nro 8, suom. Marjukka Eronen, Jorma Eronen,
Tauno Majuri

Tauno Vilho Henrik Majuri () oli suomalainen näyttelijä. Majuri oli entinen aktiiviupseeri ja toimi vuodesta 1938 alkaen miehekkäiden sankariosien esittäjänä Suomi-Filmin elokuvissa. 
Majuri palveli Suomen puolustusvoimissa 1925–1933. Hän siirtyi siviiliin luutnanttina, ja toisen maailmansodan aikana hänet ylennettiin kapteeniksi. Erottuaan armeijasta Majuri työskenteli sanomalehtimiehenä, Yleisradion reportterina ja Suomen Miekkailuliiton sihteerinä. Lisäksi hän opetti miekkailua Viipurin Musiikkiopistossa. 
Majuri tutustui Regina ja Rakel Linnanheimoon 1930-luvulla ja heidän kauttaan tapasi Fazerin kahvilassa elokuvaohjaaja Valentin Vaalan. Tämä valitsi hänet heti elokuvansa "Helsingin kuuluisin liikemies" (1934) sankarirooliin. Pitkän ja kookasrakenteisen Majurin varsinainen elokuvaura lähti käyntiin vuonna 1938, kun hän teki sankariosat Suomi-Filmin elokuvissa "Poikamiesten holhokki" ja "Aktivistit". Majuri kuului yhtiön vakituisiin näyttelijöihin vuosina 1940–1946. Tällöin hän teki miespääosat useissa Vaalan ohjaamissa komedioissa vastanäyttelijänään Lea Joutseno.
Majuri siirtyi freelanceriksi vuonna 1946, ja vuosisadan puoliväliä kohti hänen roolinsa alkoivat vähitellen pienentyä. Elokuvauran hiipuessa 1960-luvulla Majuri toimi perustamansa Kiinteistösiivous Oy:n toimitusjohtajana. Hän siirtyi eläkkeelle 65-vuotiaana vuonna 1972. Siivousyrityksen toiminta loppui vuonna 1975.
Tauno Majurin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Kaisu Leppänen, jonka jälkeen hän avioitui pitkäaikaisen vaimonsa Elman kanssa.
Russell Banks

Russell Banks (28. toukokuuta 1940 Newton, Massachusetts – 7. tammikuuta 2023 Saratoga Springs, New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi kansainvälisesti arvostettuja romaaneja, novelleja ja runoja; vuoden 1997 elokuva "Verijäljet" pohjautuu hänen teokseensa. 
Banksin läpimurtoteos oli vuonna 1985 julkaistu "Contintental Drift". Se kertoo korjausmies Bob Dubois’ta, joka lähtee pois kotoaan ja menee mukaan rikkaan veljensä yritykseen. Dubois havaitsee kuitenkin pian tämän jälkeen, että myös hänen veljensä elämä on yhtä tyhjää kuin hänen oma elämänsäkin. Banks oli romaanista ehdolla Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkintoon. Toinen ehdokkuus tuli vuoden 1998 romaanista "Cloudsplitter". Se on 750-sivuinen teos John Brownista ja tämän epätodennäköisesta yrityksestä hävittää orjuutta.
Russell Banks oli vuodesta 1998 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen.
Eulerin–Mascheronin vakio

Eulerin–Mascheronin vakio on matemaattinen vakio, jota käytetään pääosin lukuteoriassa. Se määritellään harmonisen sarjan ja luonnollisen logaritmin erotuksen raja-arvona:
formula_1.
Vakiota merkitään yleensä pienellä kreikkalaisella kirjaimella γ (gamma), ja sen likiarvo 20 desimaalin tarkkuudella on 0,57721566490153286061. Ei tiedetä, onko γ rationaali- vai irrationaaliluku. Vakiota kutsutaan myös joskus Eulerin vakioksi, mutta sitä ei pidä sekoittaa "e":n, joka tunnetaan paremmin Neperin lukuna, kanssa.
Eulerin–Mascheronin vakio esiintyy muun muassa gammafunktion tulokaavassa, luonnollisen logaritmin Laplacen muunnoksessa, Eulerin φ-funktion epäyhtälössä ja osana Meisselin–Mertensin vakiota. 
Historiaa.
Eulerin–Mascheronin vakion määritteli ensimmäisenä sveitsiläinen matemaatikko Leonhard Euler paperissaan "De Progressionibus harmonicis observationes" vuonna 1735. Euler käytti vakiolle merkintöjä "C" ja "O" ja laski sen arvon viiden desimaalin tarkkuudella. Vuonna 1781 hän oli laskenut vakion 15 desimaalin tarkkuudella.
Vuonna 1790 italialainen matemaatikko Lorenzo Mascheroni esitti vakiolle merkinnän "A" ja esitti sen arvon 31 desimaalin tarkkuudella, tosin desimaalit 20:nnestä eteenpäin osoittautuivat virheellisiksi. Mascheroni ei koskaan käyttänyt merkintää γ. Vakiolla on yhteys gammafunktioon.
Joulukuussa 2006 opiskelija Alexander J. Yee laski Eulerin–Mascheronin vakion 116 580 040 desimaalin tarkkuudella.
formula_2
Integraaleja.
Hieman monimutkaisempia integraaleja:
formula_3
formula_4
Kaksoisintegraali gammalle on
 formula_5
Vertaa
formula_6
Catalan löysi integraalin
formula_7
Äärettömiä sarjoja.
Euler todisti kaavan
formula_8
Toinen kaava on
formula_9
Giovanni Vacca on todistanut kaavat
formula_10
formula_11
Toinen kaava on
formula_12
formula_13
formula_14
formula_15
Marilyn Hacker

Marilyn Hacker (s. 27. marraskuuta 1942 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen runoilija. Vuonna 1975 julkaistu ensikokoelma "Presentation Piece" toi hänelle Kansallisen kirjapalkinnon. 
Hacker kasvoi juutalaisten vanhempien tyttärenä. Hän valmistui New Yorkin yliopistosta ja oli yhdeksäntoista vuoden ajan naimisissa tieteiskirjailija Samuel R. Delanyn kanssa. Hänellä on vuonna 1974 syntynyt tytär. Hän on avoimesti bi.
T44

T44 on ruotsalaisvalmisteinen tavarajunien vetoon tarkoitettu dieselveturimalli, jota käytetään paljon myös vaihtotyössä. Sarjan veturit ovat Ruotsin yleisimpiä dieselvetureita. Suurin osa niistä on valtio-omisteisen Green Cargo -yhtiön käytössä (yhtiö liikennöi vetureilla myös Suomen puolella Tornioon). Lisäksi vetureita käytetään muun muassa Israelissa.
T44 on dieselsähköinen, eli sen dieselmoottoriin kytketty generaattori tuottaa sähköä, joka syötetään ajomoottoreille. Päämoottori on General Motorsin valmistama 645-sarjan V12-kaksitahtidiesel. Useita sarjan vetureita on mahdollista radio-ohjata.
Galway Kinnell

Galway Mills Kinnell (1. helmikuuta 1927 Providence, Rhode Island – 28. lokakuuta 2014 Sheffield, Vermont) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän valmistui Princetonin yliopistosta vuonna 1948 yhtäaikaisesti W. S. Merwinin kanssa.
Galway Kinnell sai myöhemmin maisterinarvon Rochesterin yliopistosta. Nuoruudessaan hän matkusteli runsaasti ja asui Fulbright-stipendin turvin Pariisissa. Hän oli 1960-luvulla huomattava ihmisoikeusaktivisti ja Vietnamin sodan vastustaja; näitä aiheita kuvataan hänen koko kirjan mittaisessa runossaan "The Book of Nightmares".
Alkuperäisen runoutensa ja käännösrunoutensa ohella Galway Kinnelliltä ilmestyi romaani "Black Light" vuonna 1966 sekä lastenkirja "How the Alligator Missed Breakfast" 1982. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Pulitzer-palkinto ja Kansallinen kirjapalkinto.
Galway Kinnell otettiin vuonna 1980 eliniäkseen American Academy of Arts and Lettersin jäseneksi.
Galway Kinnell kuoli kotonaan Vermontin Sheffieldissä 87-vuotiaana 28. lokakuuta 2014.
Lisel Mueller

Lisel Mueller (8. helmikuuta 1924 Hampuri, Saksa – 21. helmikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen runoilija. Mueller voitti vuonna 1980 teoksellaan "The Need to Hold Still" Kansallisen kirjapalkinnon. Vuonna 1996 hänelle myönnettiin runouden Pulitzer-palkinto kokoelmasta "Alive Together: New &amp; Selected Poems". 
Mueller valmistui Evansvillen yliopistosta 1944. Hän on julkaissut myös käännösrunoutta. Lisel Mueller asui pitkään miehensä Paul Muellerin (k. 2001) kanssa rakentamassaan talossa Lake Forestissa, Illinoisissa. Hän kasvatti kaksi tytärtä.
Linda Pastan

Linda Pastan (27. toukokuuta 1932 Bronx, New York, New York – 30. tammikuuta 2023 Chevy Chase, Maryland) oli yhdysvaltalainen runoilija.
Pastan syntyi Bronxissa, New Yorkissa, ja valmistui Radcliffe Collegesta vuonna 1954 sekä Brandeisin yliopistosta 1957. Hän sai pitkän uransa aikana lukuisia palkintoja, kuten vuoden 2003 Ruth Lillyn runouspalkinnon. Hän oli ehdolla myös Kansallisen kirjapalkinnon saajaksi.
Linda Pastan asui Potomacissa, Marylandissa. Hän oli naimisissa tutkijalääkäri Ira Pastanin kanssa.
Unto Turpeinen

Unto Turpeinen (s. 18. joulukuuta 1945 Pielisensuu) on entinen jääkiekkoilija. Turpeinen oli ensimmäisenä joensuulaisjoukkueena jääkiekon SM-sarjassa pelanneen joukkueen jäsen kaudella 1971-72 oltuaan nostamassa joukkuetta edelliskaudella Suomensarjasta mestaruussarjaan. Hän teki pelaamissaan 32 SM-sarjaottelussa 3+9=12 tehopistettä. JoKP voitti 32 ottelustaan vain kolme, joista kaksi alemmassa loppusarjassa. 
Aktiiviuransa jälkeen Turpeinen toimi JoKP:n johtotehtävissä, sekä JoKP:n veteraanijoukkue Musikoiden aktiivina, sekä johtokunnan jäsenenä.
Luettelo Allierin kunnista

Tämä on luettelo Allier'n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 319 kuntaa.
Ypö-Viis

Ypö-Viis oli suomalainen punk-yhtye Kotkasta. Yhtye toimi vuosina 1977–1981. Ypö-Viis jäi suomalaisen punkmusiikin historiaan oltuaan ensimmäinen omakustanteen julkaissut punkyhtye.
Ypö-Viis perustettiin Kotkassa kesällä 1977. Alun perin viisimiehisestä yhtyeestä tuli kolmijäseninen, jossa soittivat Miika Söderholm (basso ja laulu), Mikko Holmström (kitara) ja Rabbe Johansson (rummut). Yksipuolinen omakustanne "Energia on A ja O" / "Kotka palaa" julkaistiin 200 kappaleen painoksena loppuvuodesta 1978. Jälkimmäinen kappale oli cover-versio The Clashin "London's Burningista". Seuraavan Ypö-Viiden äänitteen julkaisi Karva-Levyt keväällä 1979. "Mari pogoaa" nousi jopa Suosikin myyntilistoille ja yhtye sai kappaleensa Hilselp-kokoelmalle. 
Tämän jälkeen Ypö-Viis siirtyi Poko Rekordsille, jolle ensimmäinen single oli syksyllä 1979 "Me myytiin itsemme". Yhtyeeseen oli myös liittynyt basistiksi Jari Räsänen. Vaikka Ypö-Viis oli Pokolla, Karva-Levyjen kautta ilmestyi marraskuussa 1979 livelevy "Karhulan poikii live". Alkuvuodesta 1980 ilmestyi Ypö-Viiden varsinainen debyyttialbumi "Halpaa lystiä". Myöhemmin samana vuonna Holmström jätti yhtyeen ja hänet korvasi Pekka Stirkkinen. Joulukuussa 1980 äänitetyllä Ypö-Viiden viimeisellä singlellä (jonka tuotti Pantse Syrjä) "Kaunis poika" / "Keskiolut takaisin Alkoon", Stirkkinen soitti sekä bassoa että kitaraa, sillä Räsänen oli armeijassa. Tämän jälkeen Söderholm ja Stirkkinen tekivät vielä kiertueen Lapissa tilapäisrumpalin kanssa, mutta yhtye hajosi pian. Ypö-Viis on myöhemmin esiintynyt satunnaisesti.
Räsäsellä, Stirkkisellä ja Johanssonilla oli myös yhtye nimeltä Dynamo, jossa oli neljäntenä jäsenenä kitaristi Juha Karlsson. Poko julkaisi toukokuussa 1981 edelliskesänä äänitetyn Dynamon singlen "Hamina on kaupunki". 
Elokuussa 2013 Ypö-Viis julkaisi Torpedotuotannon kautta uuden singlen 33 vuoden levytystauon jälkeen. Single sisältää kappaleet "Bipolaari" ja "Hyvää Meripäivää".
Adam Carroll

Adam Carroll (s. 26. lokakuuta 1982 Pohjois-Irlanti) on brittiläinen autourheilija. Hän kilpailee Formula E -sarjassa Jaguar Racing -tallissa.
Ura.
Hän ajoi kausina 2005 ja 2006 GP2-sarjassa Super Nova International ja Racing Engineering talleissa. Vuonna 2005 hän sijoittui pisteissä viidenneksi ja 2006 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Kaudeksi 2007 Carroll siirtyi DTM-vakioautosarjaan, mutta kyllästyi autonsa heikkoon kilpailukykyyn ja palasi takaisin GP2-sarjaan kesken kauden Petrol Ofisi FMS International-talliin. Hän korvasi vasta kolmannen kisaviikonlopun jälkeen tallista erotetun Antonio Pizzonian. Hän saavutti vain yhden pisteen ja hänet korvattiin Marko Asmerilla.
Ennen GP2-uraansa Carroll on ajanut muun muassa Britannian Formula 3 -sarjaa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2002. Carroll kilpaili A1 Grand Prix sarjassa kaudella 2008-09 edustaen Irlantia. Hän saavutti viisi voittoa ja voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Carroll kilpaili yksittäisissä IndyCar kilpailuissa. 
Vuonna 2011 Carroll kilpaili muun muassa Auto GP-sarjassa ja World Series by Renault-sarjassa. Samana vuonna Carroll teki paluun GP2-sarjaan tuuraamaan Luca Filippiä Super Nova Racing-tallissa. Hän keräsi 6 pistettä.
Formula E.
Carroll siirtyi kilpailemaan Formula E -sarjaan kaudeksi 2016–2017. Hän debytoi Hongkongin ePrix'issä uudessa Jaguar Racing -tallissa.
Markku Suominen

Markku Olavi Suominen (8. marraskuuta 1949 Ämmänsaari – 22. toukokuuta 2013 Oulu) oli suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja. Suomisen levytysura alkoi vuonna 1968. Hänet muistetaan parhaiten Bobby Goldsboron kappaleen ”Honey” suomenkielisestä versiosta ”Hän” vuodelta 1968, ja José Felicianon listahitin "Sade" suomalaisversiosta vuodelta 1970.
Hänen veljensä Tapio Suominen oli elokuvaohjaaja, jonka esikoiselokuva "Narrien illat" (1970) kertoi iskelmälaulaja Markku Suomisen arjesta ja keikkailusta puolidokumentaariseen tyyliin.
Suominen levytti myös kaksi levyllistä lastenmusiikkia: levyn "Pilvien paimen" vuonna 1977 sekä albumin "Hottentottilaulu ja muita suosittuja lastenlauluja" vuonna 1982. Vuonna 1986 hän perusti levy-yhtiön Ring Music, mutta se teki konkurssin vuonna 1987. 
Suomisella diagnosoitiin keväällä 2013 ruokatorven syöpä. Hän menehtyi Oulun yliopistollisessa keskussairaalassa 22.5.2013. Markku Suomisen poika Olavi Suominen on laulukilpailuissa menestystä saavuttanut tenori, poika Anton Suominen ja tytär Tuuli Suominen ovat jazzmuusikkoja.
Karva-levyt

Karva-levyt oli Ypö-Viis -yhtyeen levy-yhtiö vuosina 1979-1980. Monista muista punk-kauden pienlevymerkeistä sen erottaa nimenomaan se, että se toimi yrityspohjalla. Yhtye julkaisi samaan aikaan Karva-Levyjen pyörittämisen kanssa omia levytyksiään myös Poko Rekordsilla, "
Ypö-Viiden tuotannon lisäksi Karva-levyt julkaisi Tommy &amp; the Teenagersin, Pupukuusikon ja Äpyli ja Utu ptrui tänne prutuin singlet kultakin.
Vuonna 1980 tarkoitus oli julkaista kokoelma-LP jossa Karva-levyjen artistien lisäksi olisi ollut Eppu Normaalin muualla julkaisematonta musiikkia. Eppu Normaali kuitenkin perui lupaamansa mukaantulon. Karva-levyt peruutti projektin ja lopetti toimintansa.
Myrskysukeltaja

Myrskysukeltaja ("Pelecanoides urinatrix") on yksi neljästä myrskysukeltajien heimon lintulajista. Ne kuuluvat kaikki samaan sukuun ("Pelecanoides"). Myrskysukeltaja elää eteläisen pallonpuoliskon valtamerillä.
Koko ja ulkonäkö.
Myrskysukeltaja on ulkonäöltään lunnimainen ja sen ruumiinrakenne on tanakka. Täysikasvuisen linnun pituus on 23 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Väritykseltään selkäpuoli on tummanharmaa, siipien takaosat vaaleamman harmaat ja vatsapuoli vaalea.
Levinneisyys.
Myrskysukeltajaa tavataan Etelä-Afrikassa ja Intian valtameren saarilla sekä myös eteläisellä Atlantilla, Australian kaakkoisrannikolla ja Uuden-Seelannin ympäristössä. Maailman populaation koko on noin 14 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Lintu viihtyy merellä ja se on hyvä lentäjä ja sukeltaja.
Lisääntyminen.
Myrskysukeltaja pesii onkaloissa luodoilla ja saarilla sekä rannikolla, muodostaen yhdyskuntia. Naaras munii yhden munan ja molemmat puolisot hautovat sitä yhteensä kahdeksan viikkoa.
Ravinto.
Ravinto koostuu erilaisista vedenelävistä. Ruokaa etsiessään se sukeltaa tavallisesti 30–35 metrin syvyyteen ääriarvojen ollessa 8 ja 64 metriä. Tärkeimmät ravintoeläimet olivat äyriäisiä ja hankajalkaisia.
Samoanliejukana

Samoanliejukana ("Pareudiastes pacifica") on äärimmäisen uhanalainen rantakanalaji, joka saattaa olla kuollut sukupuuttoon.
Koko ja ulkonäkö.
Samoanliejukana on lähes lentokyvytön laji, joka yllätettynä hypähtää ilmaan mutta ei varsinaisesti liitele. Se kasvaa 25 cm pitkäksi, ja on väriltään mustanpuhuva; pää, kaula ja rinta ovat siniset. Nokka on kellertävä, silmät ja jalat punaiset.
Levinneisyys.
Samoanliejukanoja elää vain Samoalla Savai'in saarella. Viimeisin varma havainto on vuodelta 1873, mutta vuodelta 2003 on epävarma tieto kahdesta yksilöstä. Myös 1900-luvulla tehtiin joitakin epävarmoja havaintoja.
Elintavat.
Samoanliejukana on aktiivinen lähinnä öiseen aikaan – siksikään ei voida olla varmoja, onko se kuollut sukupuuttoon. Se syö matoja ja muita pieniä selkärangattomia, joita se kaivelee metsänpohjan karikkeen joukosta.
Metsästys ja saarelle muualta tuodut eläimet – kissat, koirat ja rotat – ovat vaikuttaneet tämän lentokyvyttömän linnun nopeaan katoamiseen.
Bluesion

Bluesion – sinijuurta etsimässä klisee-viidakon vilinässä on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin neljäs soololevy. Levy julkaistiin yli kymmenen vuotta Gustavsonin edellisen "Toden toistoa" (1981) -levyn jälkeen. Levyllä Gustavsonin piano on keskeisessä asemassa. "In Search of a Blue Root in the Acid Rain and the Low of a Cliché Thicket" ja "Palokärjen lento yli vuonon" ovat kokeellisia puhe-, äänitehoste- ja musiikkiosioista koostuvia kappaleita. SF-Blues yhtyeen vuoden 2007 "Man – Be Careful!" -albumin nimikappale on kokonaan englanniksi käännetty sovitus "Bluesion"-albumin kappaleesta "Varo - ihminen!"
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Gustavson.
A-puoli
B-puoli
Hurrikaani Elena

Hurrikaani Elena oli vuoden 1985 viides nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja tuon kauden neljäs trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin tasolle kolme, kun se iskeytyi maihin. Myrsky aiheutti tuhoja Yhdysvaltojen Meksikonlahden rannikolla, etenkin eroosiota ja osteriviljelmien tuhoa Floridassa. Elenan reitti oli poikkeuksellinen, sillä se pyörähti silmukan rannikolla ja lähestyi samoja alueita kahdesti. Lähes miljoona floridalaista lähti evakkoon Louisianaan.
Hurrikaanin kehitys.
Ensimmäiset merkit säähäiriöstä, joka myöhemmin kehittyi hurrikaaniksi, nähtiin Cap Verden pohjoispuolella 23. elokuuta 1985. Se kehittyi trooppiseksi myrkyksi ja lähestyi Kuubaa 27. elokuuta. Se sai nimen Elena 28. päivänä, kun sen keskus oli Kuuban yllä ja lentokoneilla mitattiin 26 m/s tuulia. Hurrikaanin voiman se saavutti 29. elokuuta. Hurrikaanin virtausta ohjaavat ylemmän ilmakehän virtaukset muuttivat suuntaansa kahdesti, ja niin Elena pyörähti Floridan rannikolla ennen kuin se iskeutyi maihin lähellä Biloxia Mississippin osavaltiossa.
Hurrikaanin voimakkuus.
Ilmanpaine kävi alilmmillaan 951 hPa:ssa. Suurin mitattu keskituuli oli 47 m/s, puuskat 61 m/s. Rankimmat sateet saatiin Floridan niemimaan pohjoisosassa, 290.6 mm. Hyökyaallot merellä kasvoivat kolmimetrisiksi.
Pikkutropiikkilintu

Pikkutropiikkilintu, aikaisemmilta nimiltään pikkujouhipyrstö ja keltanokkatropiikkilintu ("Phaethon lepturus") on pitkäpyrstöinen tropiikkilintujen heimoon kuuluva merilintulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Pikkutropiikkilintu on täysikasvuisena 80 cm pitkä, josta puolet on pyrstöjouhien mittaa, ja siivenkärkien väli on 90–95 cm. Sukupuolet ovat samannäköiset. Linnun tunnistaa erityisesti 30–40 cm pitkistä pyrstöjouhista. Vatsapuoli on vaalea, selkäpuolella siivissä ja pyrstön tyvessä on mustanharmaata kuviointia.
Levinneisyys.
Pikkutropiikkilintua tavataan trooppisella Atlantilla, läntisellä Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä. Se pesii myös Karibianmeren saarilla. Sitä on tavattu pohjoisessa jopa Bermudalla saakka. Läntisellä palearktisella alueella laji on tavattu vain kerran, Kap Verden Boa Vistan saarella Ilhéu de Curral Velhossa 20. helmikuuta 1999.
Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista "lepturus" pesii Intian valtamerellä, "fulvus" Joulusaarella ja "dorotheae" läntisellä Tyynellämerellä. Daudin kuvaili lajin holotyypin Mauritiukselta.
Elinympäristö.
Pikkutropiikkilintu viihtyy ulapalla ja on hyvä sukeltaja.
Lisääntyminen.
Laji pesii kallion halkeamissa, puunonkaloissa tai jopa paljaalla maalla. Pesässä on vain yksi muna, jota sekä koiras että naaras yhdessä hautovat noin 40 päivää. Poikanen lähtee pesästä 11 viikon ikäisenä. Pikkutropiikkilintu voi pesiä kaikkina vuodenaikoina pesimäkierron pituuden ollessa noin 40 viikkoa. Pyrstöjouhien esittelyllä on merkittävä rooli soidinlennossa, joka tapahtuu pesäpaikan lähistöllä.
Ravinto.
Pikkutropiikkilintu sukeltaa ravinnokseen äyriäisiä, kaloja ja mustekaloja.
PADI

PADI ("Professional Association of Diving Instructors") on kaikkialla maailmassa tunnettu amerikkalaisperäinen sukelluskoulutusjärjestelmä, jonka määrittelee kurssisisällöt ja standardit sukellusopetukselle sekä sukelluskouluttajien koulutukselle. PADI vastaa myös kaikkien opetusmateriaalien valmistamisesta koulutusohjelmiinsa. Vuonna 2006 PADI luokitti 924 270 sukeltajaa. PADI-koulutusjärjestelmää edustavat sukellusliikkeet ja sukelluskeskukset.
Muita yleisiä koulutusjärjestelmiä ovat mm. SSI (Scuba Schools International), ranskalainen CMAS jota sukellusseurat yleisesti käyttävät ja tekniikkasukellukseenkin orientoitunut NAUI.
Fiona (nimi)

Fiona on kansainvälinen, alun perin skotlantilainen naisen etunimi. 
Suomessa nimi alkoi yleistyä vasta 1900-luvun lopulla. Vuoden 2019 loppuun mennessä se on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 1250 henkilölle, joista yli puolet on 2010-luvulla syntyneitä. Vuodesta 2020 lähtien Fionan nimipäivä on suomenkielisen ja vuodesta 2025 lähtien myös ruotsinkielisen kalenterin mukaan 2. maaliskuuta.
Fiona on feminiinimuoto miehen nimestä Fionn,
joka merkitsee gaelin kielellä kaunista tai valkoista.