Rauhan uskonto

Rauhan uskonto on ilmaisu, jota käytetään islaminuskosta varsinkin silloin, kun halutaan korostaa eroa islaminuskon ja islamilaisen terrorismin välillä. Käsitteen teki tunnetuksi Islamilainen yhteistyöjärjestö OIC vuonna 1996. Tämän jälkeen Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissio antoi lausunnon, jonka mukaan islam usein ja virheellisesti liitetään ihmisoikeusrikkomuksiin ja terrorismiin. Väite islamista rauhan uskontona on saanut sekä kannattajia että vastustajia. Jälkimmäiset käyttävät ilmaisua yleensä sarkastisesti. 
Lauseparren historia.
Vaikka "rauhan uskonnosta" puhuttiin satunnaisesti myös aikaisemmin, lauseparsi yleistyi vuoden 1996 jälkeen. Syynä oli Islamilaisen yhteistyöjärjestön OIC:n Teheranin kokouksessa vuonna 1996 laatima julkilausuma "Defamation of Islam", jonka se pyrki saamaan Yhdistyneiden Kansakuntien hyväksyttäväksi. Pakistanin suurlähettiläs Munir Akram piti YK:n ihmisoikeuskomissiolle puheen, jonka mukaan julkilausuma kutsui "osallistumaan käytännölliseen ja rakentavaan työhön islamin vastaista kielteistä propagandaa vastaan, poistamaan ja korjaamaan väärinkäsitykset ja esittämään islamista oikean kuvan rauhan ja suvaitsevaisuuden uskontona." Ihmisoikeuskomissio hyväksyi julkilausuman 1999 muunnetussa muodossa nimellä ""Defamation of religions"." Julkilausuma käsitteli kaikkia uskontoja, mutta edelleen vain islam mainittiin nimeltä. Komissio esitti "syvän huolensa siitä, että islam usein ja virheellisesti liitetään ihmisoikeusrikkomuksiin ja terrorismiin."
Vuoden 2001 islamilaisen terrori-iskun jälkeen New Yorkin kaksoistorneihin presidentti George Bush (2001–2009) piti puheen, jossa hän lausui: "Terrorin kasvot eivät edusta oikeaa islamia - -  Islam on rauhaa." Bush viittasi usein islamiin rauhan uskontona. Samoin teki hänen seuraajansa Barack Obama (2009–2017). 
Ilmaisun ironinen käyttö on yleistä. Se liittyy esimerkkeihin, joissa muslimit ovat syyllistyneet väkivallan käyttöön.
Etymologia.
Usein esitetyn väitteen mukaan arabian sana "islam" tarkoittaa suomeksi rauhaa. Sekä muslimit että arabian kielen tutkijat ovat todenneet, että näin ei ole, vaan että sana tarkoittaa alistumista. 
"Islam" tarkoittaa alistumista.
Arabisti Bernard Lewisin mukaan konsonanteista koostuva sanajuuri eli "rasm" S-L-M tarkoittaa arabiassa turvallista, vahingoittumatonta tai ehjää. Juuresta johtuvat sanat tarkoittavat rauhaa tai alistumista. Parhaiten tunnettu johdos "salam" tarkoittaa rauhaa, ei kuitenkaan sodan vastakohtana vaan rauhallisuutta, turvallisuutta ja alistumista. "Islam" tarkoittaa alistumista etenkin Jumalan tahtoon ja "muslimi" tarkoittaa alistuvaa. Juuri tässä merkityksessä, täydellisenä antautumisena Jumalan tahtoon, sana "islam" on aina ymmärretty muslimien keskuudessa. 
Muslimien julkaiseman Islamoppaan mukaan mukaan "Islam tarkoittaa alistumista ja tottelevaisuutta, eli täydellistä antautumista Jumalan johdatuksen varaan." 
"Islam" tarkoittaa rauhaa.
Muslimit ovat toisinaan väittäneet, että arabian sana "islam" tarkoittaa rauhaa. Näin teki esimerkiksi Turkin uskonasioiden viraston (Diyanet) johtaja, prof. Ali Bardakoglu puheessaan paaville vuonna 2006: "Islam tarkoittaa rauhaa. Sen perustana on uskoa Jumalaan - - " Itäkeskuksen pakistanilaisen moskeijan imaami Abu Hamza Naimin mukaan "islamin perusmerkitys on rauha". 
Opetushallitus kertoo verkkosivuillaan, että sana "islam" liittyy rauhaan: "Sana ’islam’ tulee samasta kantasanasta kuin sana ’salam’, joka tarkoittaa rauhaa."
Väkivalta Koraanissa.
Islaminuskossa vakiintuneen tulkinnan mukaan Koraani velvoittaa muslimeita pyhään sotaan eli "jihadiin". Sen aiheeksi riittää pelkkä vääräuskoisten olemassaolo, sillä sodan tavoitteena on levittää islamin valta koko maailmaan"." Sotaa tulee käydä kalifin johdolla, jos islamilaisessa maailmassa sellainen on. Toisten islamintulkintojen mukaan kehotukset sotaan liittyvät vain tiettyyn historialliseen tilanteeseen eivätkä ole yleispäteviä. 
Nykyisin muslimit katsovat yleisesti, että vain puolustussota on islamilainen velvollisuus. Siihen on ryhdyttävä, kun islam on uhattuna.
Väkivalta profeetta Muhammedin elämäkerrassa.
Ibn Hisham kertoo Muhammedin johtaneen 27 sotaretkeä ja lähettäneen matkaan 38 pienempää sotaretkeä toisten alaisuudessa. Jaakko Hämeen-Anttila varoittaa teoksen esipuheessa, ettei elämäkertaa tule lukea valikoiden eikä kritiikittömästi. Sotaretkien määrä ei tarkoita, että islam olisi erityisen sotaisa uskonto, sillä sotaretket, jotka johtivat Arabian niemimaan valloitukseen, johtuivat muslimien vainoamisesta. Hämeen-Anttilan mukaan tällaisten "kipupisteiden esille nostaminen palvelee toki propagandistisia tarkoitusperiä, mutta ei anna kokonaisvaltaista kuvaa islamin profeetan toiminnasta."
Väkivalta islamilaisessa maailmassa.
Samuel P. Huntington on selvitellyt islamin ja sotaisuuden suhdetta ja toteaa, että islamilaisissa maissa väkivallan taso on korkea. Huntingtonin mukaan muslimeilla esiintyi 1990-luvulla konflikteja naapureidensa kanssa enemmän kuin minkään muun kulttuurin kansoilla. Esimerkiksi vuonna 1993 oli käynnissä 59 etnistä konfliktia, ja muslimit olivat osapuolena joka toisessa. Islamin sisäisiä konflikteja oli enemmän kuin missään muussa kulttuuripiirissä. Muslimiyhteiskunnat ovat militarisoituneempia kuin muiden kulttuuripiirien maat laskettuna sotilaiden ja sotilasbudjettien suhteellisina osuuksina. 
Suhtautuminen poikkeukselliseen väkivaltaiseen ISIS -kalifaattiin ei missään muslimimaassa ollut täysin kielteistä, vaikka enemmistö muslimeista olikin sitä vastaan. Myönteisimmin ISIS-kalifaattiin suhtauduttiin Nigeriassa (14%), Malesiassa (11%) ja Senegalissa (11%), Pakistanissa (8%) ja Turkissa (8%). 
Muslimimaissa on tavallista vainota uskonnollisia vähemmistöjä. Open Doors -järjestön mukaan kristittyjä vainottiin vuonna 2020 eniten Pohjois-Koreassa. Listan seuraavat seitsemäntoista maata olivat joko muslimienemmistöisiä tai sellaisia, joissa oli suuri muslimiväestö.
Muslimien näkemyksiä.
Ajatus "rauhan uskonnosta" perustuu klassiseen islamiin, missä kehitettiin 800-luvulla oppi "dar al-islamista" eli islamin tai alistumisen alueesta sekä "dar al-harbista" eli sodan alueesta. Muslimien velvollisuutena oli valloittaa sodan alue ja yhdistää koko maailma "dar al-islamiin," jolloin sodan alue katoaa. Muslimiveljeskunnan pääteoreetikko Said Qutb tiivisti asian seuraavasti: "”Kyllä, se on rauhan uskonto, mutta siinä mielessä, että islam pelastaa ihmiskunnan palvomasta ketään muuta kuin Allahia ja alistaa kaikki kansat Jumalan määräysvaltaan.”" Metafora islamista rauhan alueena näkyi siinä, että kalifaatin pääkaupunki Bagdad tunnettiin satojen vuosien ajan nimellä "Madinat al-Salam" eli ”Rauhan kaupunki”.
Puhetta islamista "rauhan uskontona" ei täysin hyväksytä muslimien keskuudessa. Ajatollah Khomeini, šiialaisuuden johtava auktoriteetti 1900-luvulla, kannatti islamilaista maailmanvaltaa, joka luodaan imaamin johdolla globaalissa valloitussodassa. Khomeini lausui: 
"Ne, jotka eivät tiedä mitään islamista, teeskentelevät että islam puhuu sotaa vastaan. He ovat älyttömiä. - - On satoja muita Koraanin kohtia ja haditheja, jotka kehottavat muslimeita arvostamaan sotaa ja taistelua. Merkitseekö se sitä, että islam on uskonto, joka kieltää miehiä käymästä sotaa? Minä syljen niiden tomppeleiden päälle, jotka väittävät sellaista". 
Suomalaista keskustelua.
Professori Jaakko Hämeen-Anttila toteaa "Islamin käsikirjassa", että "islam on toisaalta myös vahvasti rauhan uskonto. Valtaosa muslimeista kautta aikojen on elänyt rauhassa"."" Myöhemmin hän on todennut, että Suomen johtavan islamintutkijat eivät näin väitä. Hämeen-Anttila katsoo, että islamilaisesta terrorista uutisoitaessa uskontoa ei tulisi nostaa näkyvästi esille, koska se vahvistaa stereotypioita ja leimaa nekin muslimit, joilla ei ole tekemistä asian kanssa. 
Suomalaiset sotahistorioitsijat ovat väittäneet, että keskiajalla kalifien oli vaikea saada armeijaansa sotilaita, koska islam on rauhan uskonto. Eräiden muiden mielestä kalifien politiikka ei johtunut pasifismista, vaan siitä, että he eivät luottaneet kapinaherkkiin beduiineihin.