tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olli Okkonen

Olli Okkonen (s. 6. toukokuuta 1983 Kuopio) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Mikkelin Kilpa-Veikkoja.
Okkonen voitti 60 metrin juoksussa kultaa vuoden 2007 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa ja pronssia vuoden 2010 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa.
Aitoporapistiäinen

Aitoporapistiäinen eli porapistiäinen ("Rhyssa persuasoria") on ahmaspistiäisten (Ichneumonidae) heimoon kuuluva pistiäislaji. Aikuinen aitoporapistiäinen on kooltaan Suomen suurin loispistiäinen.
Aitoporapistiäinen on väriltään musta tai tummanruskea ja sen keski- ja takaruumiissa on lukuisia kellanvalkeita pilkkuja. Pään sivuilla on vaaleat täplät ja jalat ovat punaiset. Lajin eri sukupuolet ovat erikokoisia koiraiden ollessa 18–50 mm ja naaraiden ollessa jopa 100 mm. Naaraalla on monen sentin mittainen munanasetin. Tuntosarvet ovat pitkät ja niiden avulla se pystyy havaitsemaan puun sisältä toukat, joiden viereen se laskee munansa ulkoloiseksi poraamalla munanasettimellaan puuhun reiän. Lajin naaraat munivat alkukesästä syvällä puun rungoissa elävien puupistiäisten (Siricidae) ja sarvijäärä (Cerambycidae) -heimojen toukkiin. Aitoporapistiäinen on metsätalouden kannalta hyödyllinen laji, sillä se säätelee puutavaraa rei’ittävien toukkien runsautta. Aitoporapistiäinen elää metsissä, joissa on pystyyn kuolleita puita ja niissä eläviä toukkia.
Lajia esiintyy useissa maissa eri puolilla maapalloa kuten myös Suomessa, jossa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Aitoporapistiäisellä on olemassa maailmalla kolme alalajia.
Tobias Öhman

Tobias Öhman (s. 24. maaliskuuta 1989 Espoo) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Esbo Idrottsföreningiä.
Öhman saavutti vuoden 2010 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrin juoksussa.
Tanssi heikolla jäällä

Tanssi heikolla jäällä on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2017. Käsikirjoitus voitti Svenska Yle:n järjestämän Novellfilm 2017 -käsikirjoituskilpailun, joka toteutettiin yhteistyössä Svenska kulturfondenin ja Suomen elokuvasäätiön kanssa. Elokuva on ensimmäinen Lehtisen ohjaama ruotsinkielinen elokuva. Elokuva pyrkii Lehtisen mukaan tuomaan esiin tärkeitä teemoja kuten yksinäisyys, erilaisuuden voima ja itsensä voittaminen.
Juoni.
Tanssi heikolla jäällä kertoo Felixistä, 12-vuotiaasta pojasta, joka jää viettämään joulua yksin, kun vanhemmat matkustavat Intiaan. Felix päätyy vastahakoisesti myymäänjäätelöä autiolle uimastadionille, jossa uima-allas on jäätynyt umpeen. Mutta uimastadion ei olekaan täysin autio. Felix kohtaa Fakiran, tummatukkaisen pakolaistytön, jonka vanhemmat ovat kuolleet pommituksessa Syyriassa. Unenomainen tarina, jossa toisilleen vieraat nuori poika ja tyttö tapaavat epätavallisissa olosuhteissa. Yhdessä he tekevät mahdottomasta mahdollisen.
Hyppääjä

Hyppääjä () on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2000. Hyppääjä on hymni uimahyppäämiselle ja liikkeen estetiikalle. Se on unenomainen liikkeen, musiikin ja puheen kollaasi urheilun kauneimmasta muodosta. Elokuvan keskipisteenä on Helge Wasenius, uimahyppyjen grand old man, kaksinkertainen olympiakävijä ja pellehyppääjä.
Hyppääjä teki historiaa Tampereen elokuvajuhlilla 2001. Elokuva sai elokuvajuhlien Grand Prix’n, kotimaisen kilpailun alle 30-minuuttisten elokuvien pääpalkinnon ja Risto Jarva -palkinnon, ja lisäksi se oli myös nuorisoraadin ja yleisön suosikki. ”Elokuvan katsominen on kuin joisi raikasta lähdevettä”, tiivisti Risto Jarva -tuomaristo palkintopuheessaan.
Hyppääjä sai valtion elokuvataidetoimikunnan myöntämän laatutuen 2001. Laatutukea myönnetään elokuvan tuottajalle ansiokkaasta elokuvasta.
Hyppääjä on saanut useita palkintoja myös ulkomaisilla elokuvafestivaaleilla, muun muassa lyhytelokuvasarjan pääpalkinnon Montrealin uuden elokuvan ja median festivaalilla (Festival du nouveau cinéma) Kanadassa 2001 ja kunniamaininnan samana vuonna Amsterdamin Idfa:ssa. Hyppääjä on palkittu myös kahdella merkittävällä urheiluohjelmien ja -elokuvien festivaalilla Italiassa. Maailman vanhin urheiluelokuvien festivaali Rassegna Cinematografica Internazionale SportFilmFestival palkitsi Hyppääjän parhaana elokuvana Palermossa 2002. Lisäksi "Hyppääjä" sai pääpalkinnon Milano International FICTS festivaalin urheiluelokuvien kategoriassa 2006
Lehtinen on sanonut elokuvastaan: “Elokuva on minulle hyvin rakas, eivätkä kuluneet vuodet ole sitä mitenkään muuttaneet - voima on sen ajattomuudessa. Elokuva on näkemykseni elämän kauneudesta ja ainutkertaisuudesta. En nykyään voi katsoa sitä ilman, että silmäni kostuisi. Haikeus on niin suuri, kun lapsuuteni huimapää, Helge Wasenius, ei ole enää keskuudessamme hauskuuttamassa”. Wasenius oli Lehtisen lapsuuden naapuri ja elokuvassa hän roikkuu jalkaterien varassa hyppytornissa kuten oli tehnyt tunnetuimmassa pellehyppytempussaan nimeltä “Siivoojan iltapuuhat”.
D. Stempel

D. Stempel AG oli saksalainen, Frankfurtissa toiminut kirjasinvalimo, jonka perusti David Stempel vuonna 1895. Vuonna 1900 Stempel sai oikeuden valmistaa matriiseja Linotype GmbH:lle, Mergenthaler Linotype -yrityksen eurooppalaiselle tytäryhtiölle. Vuosien saatossa Linotype hankki omistukseensa enemmistön Stempelin osakkeista.
Walter Cunz johti kirjasinvalimoa toisen maailmansodan päättymisestä aina 1960-luvun loppupuolelle. Hän laajensi Stempelin kirjasintyyppien valikoimaa Hermann Zapfin kaltaisten lahjakkaiden suunnittelijoiden avustuksella.
Stempel hankki omistukseensa Haasin kirjasinvalimon, Klingsporin kirjasinvalimon kirjasintyyppien kokoelman sekä joitain kirjasintyyppejä Weberiltä. Stempel laajensi toimintaansa valolatomakoneisiin vasta vuonna 1977, huomattavasti muita kilpailijoitaan myöhemmin. Viimeiset matriisit Linotypelle valmistettiin vuonna 1983. Alkuvuodesta 1985 Stempel sulautettiin osaksi Linotypea, ja se muodosti yrityksen kirjasintyyppien suunnitteluosaston ytimen.
Sirkka (vuoden 2001 elokuva)

Sirkka on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2001. Se on herkkä kuvaus ensisuudelmasta ja ensirakkaudesta. Elokuvassa 12-vuotias Ville saa kirjeen Sirkalta, koulun kauneimmalta tytöltä. Sirkka haluaa tavata Villen hylätyssä maauimalassa ja suudella häntä.
Elokuva on kuvattu Ahveniston maauimalassa Hämeenlinnassa. Tarina perustuu ohjaajan muistoihin ensirakkaudesta.Koulussa tytöt tekivät koristeltuja kirjeitä, joissa oli rakkausruno. Kirjeen sai poika, jolle tyttö halusi antaa suukon.
Sirkka sai parhaimman lyhytelokuvan palkinnon Flanderin nuortenelokuvafestivaalilla Belgiassa 2002 (European Youth Film Festival in Flanders). Lisäksi elokuvaaja Jarkko T. Laine sai elokuvasta Tampereen elokuvajuhlien 2002 resurssipalkinnon parhaasta kuvauksesta.
Ilmastonmuutos Suomessa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Suomen ilmastoon voimakkaasti nostaen keskilämpötilaa ja kasvattaen sademääriä.
Keskilämpötilat.
Suomen vuotuinen keskilämpötila on noussut vuoteen 2018 mennessä 1800-luvun puolivälistä 2,3 celsiusastetta. Eniten on noussut alkutalven, kuten joulukuun keskilämpötila joka on noin 5 astetta 1800-luvun puoliväliä korkeampi. Loppukesän keskilämpötila on noussut vähiten, vain vajaan asteen. Kevään alku on vuosina 1846–2005 aikaistunut noin kahdella viikolla. Helsingin keskilämpötila on kasvanut 1830-luvun noin neljästä asteesta kuuteen asteeseen vuonna 2017 kaupungistumisen aiheuttamaa lämpenemistä lukuun ottamatta. Jyväskylän ilmasto on lämmennyt 1880-luvulta noin kaksi astetta kaupungistumista lukuun ottamatta, ja Sodankylän vuoden keskilämpötila on noussut 2000-luvulla nollan yläpuolelle 1910-luvun noin –1,5 celsiusasteesta ja oli 2010-luvun lopulla vajaan yhden asteen paikkeilla.
Tulevaisuudessa Suomen keskilämpötila nousee enemmän ja nopeammin kuin globaali keskiarvo, ja Pohjois-Suomi lämpenee nopeiten. Hyvin alhaisten lämpötilojen voidaan odottaa harvinaistuvan, ja hellejaksot tulevat yleistymään. Vuoden korkein lämpötilakin todennäköisesti kohoaa. Täten kasvukausikin pitenee ja lämpenee, ja tuholaisten määräkin kasvaa, kun eteläisten maiden tuhohyönteiset pystyvät sopeutumaan Suomenkin olosuhteisiin. Keskilämpötilan kohotessa lumipeite supistuu ja Itämeren jääpeiteaika lyhenee. IPCC:n syyskuussa 2019 julkaiseman raportin mukaan Suomen keskilämpötila nousee 50 vuodessa 2–7 celsiuastetta mallista riippuen.
Sateisuus ja lumisuus.
Suomen sateisuuden odotetaan lisääntyvän sekä rankkasateiden yleistyvän ilmastonmuutoksen myötä. Sateet kasvavat eniten talvella sekä Pohjois-Suomessa. 2100-luvun loppuun mennessä sateisuus on lisääntynyt talvisin noin 5–30 prosentilla, kun taas kesäaikaan muutos on todennäköisesti pieni. Kesäisin ennustetaan satavan suunnilleen yhtä usein kuin nykyäänkin, mutta kerralla enemmän. Kesien rankkasateet voivat voimistua jopa 10–25 prosenttia. Mikäli Suomen päästöt ovat suuret tai melko suuret, sademäärä kasvaa 2100-luvun loppuun mennessä 11–12 prosenttia. Päästöjen ollessa pienet sademäärä kasvaa noin 6 prosentilla, mutta mikäli päästöt kasvavat jatkuvasti tulee sademäärä kasvamaan jopa 20 prosentilla, jolloin Suomessa sataisi yhtä paljon kuin monilla Englannin seuduilla nykyään.
Sademäärän lisääntymisestä huolimatta talven lumisien päivien odotetaan pessimistisen A2-skenaarion mukaan vähenevän 2100-luvun loppuun mennessä, Etelä- ja Länsi-Suomessa jopa alle puoleen nykyisestä, ja siellä lumen määrä vähenisi 80–90 prosenttia. Pohjoisessa sateisuuden lisääntymisen vuoksi lumiset päivät eivät vähene niin paljon, vain 20–30 prosenttia nykyisestä, mutta lumen määrä vähenisi 40–70 prosenttia. Suomessa voidaan ilmastonmuutoksen takia odottaa yhä suuremman osan sateista tulevan vetenä, ja suojasäiden lisääntyvän mikä sulattaa lunta. Pysyvä lumipeite saadaan 2100-luvun lopussa todennäköisesti vain Lapissa.
Keidas (vuoden 2007 elokuva)

Keidas on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2007.
Elokuva on meditatiivinen matka keitaalle, josta on muodostunut joukolle ihmisiä kuin toinen koti, jonne he palaavat joka kesä. Heitä yhdistää yhteinen vahva kokemus Helsingin
uimastadionista elämänvoiman lähteenä. Monet ovat käyneet siellä pikkulapsesta asti.
Keidas palkittiin parhaana elokuvana Zagrebin kokeellisten lyhytelokuvien ja videoiden
festivaalilla (25fps Festival) Kroatiassa 2007.
Se sai samana vuonna myös kunniamaininnan kansainvälisellä DaKINO-festivaalilla
Romaniassa ja tuomariston kunniamaininnan mustavalkoisiin elokuviin erikoistuneessa
The Black &amp; White Audiovisual Festival -tapahtumassa Portugalin Portossa
2009.
Pähkinätaitekoi

Pähkinätaitekoi ("Parornix devoniella") on miinaajakoiden (Gracillariidae) heimoon kuuluva perhoslaji, jota esiintyy kaikkialla Euroopassa eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Lajin siipiväli on 9–10 millimetriä. Pähkinätaitekoin toukkien ravintoa ovat pähkinäpensaiden lehdet.
Sielunsieppaaja

Sielunsieppaaja () on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2011. Elokuva kertoo sielunsa kadottaneesta miehestä. Monilla alkuperäiskansoilla oli uskomus, jonka mukaan valokuvattava ihminen menettää sielunsa. Ilman sielua ihminen joutui kadotukseen eikä syntynyt enää uudestaan.
Sielunsieppaaja on sanaton matka ihmisyyden ytimeen. Se on monikerroksinen tarina, joka jättää katsojan pohtimaan meidän näkymätöntä olemusta, uskomuksia sen ympärillä ja yleisesti ihmisyyttä. 
Elokuva palkittiin 2011 Helsingin lyhytelokuvafestivaalin parhaana dokumenttina. Tuomaristo kuvaili sen olevan äärimmäisen hallittu, monitasoinen, monia merkityksiä
avaava ja monia viittauksia sisältävä teos. Visuaalisesti ja äänellisesti huima elokuva, jossa
siinäkin aukeaa globaali näkökulma.
Sielunsieppaaja sai samana vuonna myös kunniamaininnan Corkin kansainvälisellä elokuvafestivaalilla Irlannissa ja Tampereen elokuvajuhlilla. Se on esitetty monella arvostetulla elokuvafestivaaleilla muun muassa kansainvälisellä DOK Leipzig -festivaalilla, Montrealin Uuden Elokuvan festivaalilla Festival du nouveau cinéma ja maailman suurimmalla dokumenttielokuvafestivaalilla Amsterdamin Idfa:ssa.
Uusia muistoja

Uusia muistoja on rockyhtye St. Petersaaren neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018 levymerkillä Rocket Records.
Bibi Besch

Bibi Besch (alk. Bibiana Maria Köchert; 1. helmikuuta 1942 Wien, Itävalta – 7. syyskuuta 1996 Los Angeles, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hänet tunnettiin muun muassa elokuvasta "" (1982), jossa hän esitti Carol Marcusia. Televisiorooleja hänellä oli esimerkiksi sarjoissa "Dallas", "Dynastia", "The Edge of Night", "Murhasta tuli totta", "Perhe on paras", "Silkkiä ja luoteja", "Teho-osasto" ja "Viinitila Falcon Crest".
Besch oli kahdesti ehdolla Primetime Emmy -palkinnon saajaksi. Ensimmäinen ehdokkuus tuli sivuosasta televisioelokuvassa "Perheen piirissä" (1992), toinen vierailusta sarjassa "Villi Pohjola" (1993).
Besch kuoli rintasyöpään vuonna 1996.
Yonge–Dundas Square

Yonge–Dundas Square eli Dundas Square on julkinen aukio Toronton keskustassa Kanadan Ontariossa. Se sijaitsee nimensä mukaisesti Yonge Street ja Dundas Street -katujen risteyksessä, joka kuuluu Kanadan vilkasliikenteisimpiin. Aukio sai alkunsa osana Toronton kaupungin ja Yonge Street Business and Residents Association -järjestön yhteistyönä laatimaa Yonge Streetin alueen kehityssuunnitelmaa. Vuonna 1998 kaupunki julisti suunnittelukilpailun risteyksen uudelle aukiolle; kilpailun voitti torontolainen arkkitehtitoimisto Brown + Storey Architects. Vuonna 2002 avatun aukion arkkitehtuuria hallitsevat lukuisat pienet suihkulähteet. Keskeisellä aukiolla järjestetään monenlaisia tapahtumia. Tapahtumien ja aukion laitojen suurten valomainosten vuoksi aukiota on verrattu New Yorkin Times Squareen.
Hietasaaret

Hietasaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Sen saarista osa kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saariryhmän saaret sijaitsevat Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja Vähä Paatsalon kaakkoispuolella. Pohjoisimmalta saarelta on matkaa Vähä Paatsaloon 80 metriä. Hietasaarien välillä on 20 metriä ja 100 metriä matkaa. Vaikuttaa ilmavalokuvissa siltä, että lähimpien saarten välillä voi kahlata yli. Suurin saari on 400 metriä pitkä, 210 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria . Kaksi muuta saarta ovat 230 ja 50 metriä pitkiä ja noin 40 metriä leveitä. Jokaisessa saaressa on vapaa-ajan asunto, mutta se ei ole estänyt perustamasta kahteen pohjoisimpaan saareen suojelualueet. Suurin saari on myös korkein ja se kohoaa noin 7 metrin korkeuteen Päijänteestä. Muut saaret ovat vain 3–4 metrin korkuisia.
Luontoarvoja.
Saariryhmän kolmesta saaresta kahdella on suojeltua aluetta. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Korkeat Luotosaaret

Korkeat Luotosaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon kaakkoispuolella Paalahden suulla. Se on yhdentoista saaren ja luodon saariryhmä, joka sijaitsee aivan lahden suualueella erillään eteläpuolen muista saarista. Ropsa sijaitsee niistä luoteessa, mutta muut kolme pääsaarta sijaitsevat lähellä toisiaan. Saariryhmän suurin saari on 280 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria . Ryhmän pääsaaret ovat matalia ja vain 2–3 metriä korkeita. Vain pääsaaret ovat suojeltuja ja kaikki saaret ovat autiot.
Luontoarvoja.
Neljä pääsaarta ovat luonnonsuojelualueita, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Puiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Hamat Gader

Hamat Gader on Israelin Pohjoisella hallintoalueella Gennesaretinjärvestä kaakkoon Jarmukjoen varrella sijaitseva matkailukohde, joka tunnetaan kuumista lähteistään ja roomalaiskauden aikaisista raunioista.
Maantiede.
Hamat Gader sijaitsee Israelissa Gennesaretinjärven kaakkoispuolella Jarmukjoen laaksossa. Paikalla on viisi kuumaa lähdettä, joiden veden lämpötila kohoaa 51°C-asteeseen.
Historia.
Hamat Gader sijaitsee vain hieman Umm Qaisista eli muinaisesta Gadarasta pohjoiseen. Paikalla oli juutalaistasutusta Rooman ja sittemmän Bysantin valtakuntien kausina. Jo roomalaiset tunsivat alueen kuumat lähteet kylpyläkohteena. Nykyipäiviin paikalla ovat säilyneet roomalaiskaudella rakennetun temppelin, teatterin ja synagogan rauniot.
Hamat Gader oli paikka, jonka kautta alueen läpi vedetty kapearaiteinen Hijazin rautatie ylitti Jarmukjoen. Sittemmin brittien hallitseman Palestiinan mandaattialueen raja vedettiin siten, että se sisälsi vain muutaman sadan metrin levyisen Jarmukjoen laaksoon levinneen ulokkeen Hamat Gaderissa Transjordanian ja Syyrian välissä. Israelin itsenäisyyssodan aikana syyrialaiset joukot miehittivät alueen, mutta se palautettiin Israelille aselevossa vuonna 1949. Paikasta tuli demilitarisoitu vyöhyke ja Syyrian joukot miehittivät sen uudelleen vuonna 1951.
Syyrialaiset rakennuttivat paikalle lomakohteen asevoimiensa miehistölle ja virkamiehille. Paikalla oli esimerkiksi moskeija ja kylpylöitä. Israel valtasi alueen jälleen kuuden päivän sodanaikana vuonna 1967. Turvallisuustilanne paikalla oli pitkään melko huono. Palestiinalaiset soluttautuivat Jordaniasta Israelin puolelle asettaen asimerkiksi miinoja. Lopulta paikasta alettiin kuitenkin kehittää matkailukohdetta. Nykyisin Hamat Gader on yksi Israelin johtavista matkailukohteista. Paikka tunnetaan etenkin kylpylöistään, mutta sittemmin niiden ohella paikalle on perustettu myös muita kohteita, kuten vesipuisto ja krokotiilitarha.
Weki Meki

Weki Meki (kor. 위키미키) on eteläkorealainen kahdeksanhenkinen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii Fantagio. Yhtye debytoi 8. elokuuta 2017. Ennen debyyttiä ryhmä tunnettiin nimellä i-Teen Girls.
Historia.
Ennen debyyttiä.
Ryhmä aloitti harjoittelijoina Fantagio i-Teen -harjoitteluohjelmassa, joka kuului Fantagio levy-yhtiön alaisuuteen. Ryhmä tunnettiin nimellä i-Teen-Girls.
i-Teen-Girlsin jäsenet Doyeon, Yoojung, Lua, Lucy ja Elly (ja entiset harjoittelijat Lee Soomin ja Chu Yejin) esiintyivät sivurooleissa 2015 Astron nettisarjassa "To Be Continued."
Elly, Yoojung, Doyeon ja Sei kilpailivat Mnetin musiikkiohjelmassa "Produce 101". Yoojung ja Doyeon pääsivät ohjelman finaaliryhmään, ja debytoivat ohjelman väliaikaisessa tyttöryhmässä I.O.I 4. toukokuuta 2016.
Fantagio julkisti uuden tyttöyhtyeensä nimeksi Weki Meki 6. kesäkuuta 2016.
2017–2018.
Weki Meki debytoi "Weme" EP:llä 8. elokuuta 2017. Minialbumi sisälsi kuusi kappaletta, joiden sanoittamiseen Yoojung oli osallistunut. Kuukausi myöhemmin julkaistiin EP:n fyysinen B-versio. EP myi 47,000 fyysistä kappaletta Gaon Music Chartin mukaan, tehden Weki Mekin vuoden 2017 parhaiden myydyksi vasta debytoineeksi tyttöyhtyeeksi.
Ryhmä julkaisi toisen EP:nsä "Lucky" 21. helmikuuta 2018. Minialbumi sisälsi kuusi kappaletta niin kuin edeltäjänsäkin. "Butterfly" kappale oli remake-versio "Take-off" -elokuvan ääniraidasta, ja ryhmä julkaisi sen 2018 Talviolympialaisten kunniaksi.
Weki Meki julkaisi ensimmäisen singlealbuminsa "Kiss, Kicks" 11. lokakuuta 2018. Single sisälsi kolme kappaletta, mukaan lukien "Crush" kappaleen, johon julkaistiin musiikivideo. Yoojung osallistui jälleen kappaleiden sanoittamiseen.
2019–nykyhetki.
Weki Meki julkaisi toisen singlealbuminsa "Lock End Lol" 14. toukokuuta 2019. Single sisälsi kolme kappaletta. "Picky Picky" kappaleeseen julkaistiin musiikkivideo.
Elokuussa 2019 ryhmä uudelleen julkaisi "Lock End Lol" singleabumin nimellä "Week End Lol", joka sisälsi uuden kappaleen "Tiki-Taka (99%)".
Weki Meki julkaisi digitaalisen singlen "Dazzle Dazzle" 20. helmikuuta 2020.
Yhtye julkaisi kolmannen EP-levynsä "Hide and Seek" 18. kesäkuuta, joka sisälsi uuden singlen "Oopsy".
Weki Meki julkaisi neljännen EP-levynsä "New Rules" 8. lokakuuta. Levy sisälsi viisi kappaletta, mukaan lukien pääsinglen "Cool".
Kreikan europarlamenttivaalit

Kreikan europarlamenttivaaleissa valitaan Kreikan edustajat Euroopan parlamenttiin. Ne järjestetään joka viides vuosi samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa. Vuodesta 2014 Kreikalla on Euroopan parlamentissa 21 edustajaa.
Luettelo europarlamenttivaaleista.
Kreikassa on järjestetty seuraavat europarlamenttivaalit:
Kreikan europarlamenttivaalit 1981

Kreikan vuoden 1981 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 18. lokakuuta 1981. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa noin kaksi ja puoli vuotta kestäneelle kaudelle 1981–1984. 
Vaalit olivat Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, ja ne järjestettiin maan liityttyä unioniin 1. tammikuuta 1981. Muut tuolloiset jäsenmaat olivat pitäneet edelliset, ensimmäiset europarlamenttivaalit vuonna 1979. Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, joissa valittiin europarlamentaarikot kokonaiselle viisivuotiskaudelle, olivat seuraavat eli vuoden 1984 europarlamenttivaalit.
Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 1984

Kreikan vuoden 1984 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 17. kesäkuuta 1984. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1984–1989 samaan aikaan useimpien muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Vaalit olivat Kreikan ensimmäiset europarlamenttivaalit, joissa valittiin edustajat kokonaiselle viisivuotiskaudelle, sillä Kreikka oli liittynyt unioniin edellisen kauden aikana vuonna 1981. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 1989

Kreikan vuoden 1989 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 18. kesäkuuta 1989. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1989–1994 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Vaalien suurin puolue oli keskusta-oikeistolainen Uusi demokratia.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 1994

Kreikan vuoden 1994 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 12. kesäkuuta 1994. Niissä valittiin Kreikan 25 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1994–1999 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa kasvoi edellisten vaalien 24:stä 25:een. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kalevi Pihanurmi

Kalevi Pihanurmi (24. toukokuuta 1930 Impilahti – 6. heinäkuuta 2011 Helsinki) oli Yleisradion pitkäaikainen opetusohjelmien ohjelmapäällikkö.
Henkilöhistoria.
Kalevi Pihanurmen vanhemmat olivat työmies Juho Pihanurmi ja Tarja Peltomäki ja puoliso vuodesta 1955 toimittaja Raija Eila Anneli Pitkänen. Pihanurmi työskenteli kansakoulun jälkeen Varkaudessa paperitehtaalla ja ryhdyttyään opiskelemaan 23-vuotiaana valmistui sosionomiksi 1958 ja yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta 1963. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa työnvälittäjänä ja Helsingin kaupungin huoltotarkastajana. Työväen Sivistysliiton kirjallinen sihteeri hän oli 1961–1963, opintosihteeri 1963–1965 ja opintojohtaja 1965–1966. Kansalais- ja työväenopistojen opettajana Pihanurmi toimi 1964–1971. Yleisradion ensimmäiseksi aikuisopetustoimittajaksi 1966 tullut Pihanurmi oli vuodesta 1971 Yleisradion opetusohjelmaosaston päällikkö 14 vuoden ajan, osaston vastuulla olivat muun muassa kielten- ja aikuisopetus, koulu-tv ja -radio sekä opetusmateriaalin julkaisutoimitus. Työuransa viimeiset vuodet Pihanurmi toimi Yleisradion ohjelmapankin projektipäällikkönä. Hän hoiti myös Valtion audiovisuaalisen keskuksen johtokunnan puheenjohtajan tehtävää kymmenen vuoden ajan.
Kreikan europarlamenttivaalit 1999

Kreikan vuoden 1999 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 13. kesäkuuta 1999. Niissä valittiin Kreikan 25 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 1999–2004 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Vaalien suurin puolue oli keskusta-oikeistolainen Uusi demokratia.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 2004

Kreikan vuoden 2004 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 13. kesäkuuta 2004. Niissä valittiin Kreikan 24 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2004–2009 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa putosi aikaisemmasta 25:stä 24:ään. Vaalien suurin puolue oli keskusta-oikeistolainen Uusi demokratia.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 2009

Kreikan vuoden 2009 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 7. kesäkuuta 2009. Niissä valittiin Kreikan 22 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2009–2014 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa putosi aikaisemmasta 24:stä 22:een. Vaalien suurin puolue oli sosiaalidemokraattinen Pasok.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 2014

Kreikan vuoden 2014 europarlamenttivaalit järjestettiin 25. toukokuuta 2014. Niissä valittiin Kreikan 21 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2014–2014 samaan aikaan muiden Euroopan unionin jäsenmaiden kanssa.
Kreikan paikkamäärä Euroopan parlamentissa putosi aikaisemmasta 22:sta 21:een. Vaalien suurin puolue oli vasemmistolainen Syriza.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Kreikan europarlamenttivaalit 2019

 Kreikan vuoden 2019 europarlamenttivaalit järjestettiin sunnuntaina 26. toukokuuta 2019, ja ne olivat osa vuoden 2019 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Niissä valittiin Kreikan 21 Euroopan parlamentin jäsentä eli europarlamentaarikkoa viisivuotiskaudelle 2019–2024.
Vaaleissa kuusi puoluetta sai paikkoja europarlamenttiin. Vaalien suurin puolue oli keskusta-oikeistolainen Uusi demokratia.
Tulokset.
Vaalien tulokset olivat:
Noah Lyles

Noah Lyles (s. 18. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen pikajuoksun 100 metrin olympiavoittaja sekä 100 ja 200 metrin matkojen maailmanmestari. 
Lyles on saavuttanut alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 100 metrillä ja 4 × 100 metrin viestissä 2016. Nuorten olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrillä 2014. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa niin sanotussa ruotsalaisviestissä 2013. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän voitti 200 metrin kultaa ajalla 19,83. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti kultaa maan ennätysajalla 37,10. Tokion 2020 olympialaisissa hän saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 19,74. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Lyles voitti 200 metrin maailmanmestaruuden Yhdysvaltain ennätysajalla 19,31. Samalla hän nousi jamaikalaisten Usain Boltin ja Yohan Blaken jälkeen kolmanneksi nopeimmaksi 200 metrin juoksijaksi. Samojen kisojen pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltojen hopeajoukkueessa. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 Lyles voitti 100 metrin maailmanmestaruuden ajalla 9,83 sekä 200 metrin maailmanmestaruuden ajalla 19,51. Lisäksi hän juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 6,44 ja 4 × 400 metrin viestissä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti 100 metrin kultaa ennätyksellään 9,79 ja saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 19,70. Tokion MM-kilpailuissa 2025 Lyles voitti neljännen peräkkäisen maailmanmestaruuden 200 metrillä ajalla 19,52. 100 metrillä hän saavutti pronssia kauden parhaalla ajallaan 9,89. Pikaviestissä hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen kultajoukkueessa.
Timanttiliigassa hänellä on 23 osakilpailuvoittoa, joista kuusi on tullut Timanttiliigan finaaleissa. World Athletics Relays -kilpailuissa (ent. IAAF World Relays) hän on saavuttanut 4 × 100 metrin viestissä kultaa 2024 ja hopeaa 2019 ja 4 × 200 metrin viestissä hopeaa 2017. Hänen 100 metrin ennätyksensä on 9,79, 200 metrin 19,31 sekuntia ja hallissa 60 metrin ennätys 6,43. 
Noah Lylesin pikkuveli Josephus Lyles on myös pikajuoksija.
Ilmastonmuutos Ruotsissa

Ilmastonmuutos vaikuttaa Ruotsin ilmastoon voimakkaasti nostaen maan keskilämpötilaa ja kasvattaen sademääriä.
Keskilämpötila.
Keskilämpötila on noussut Ruotsissa enemmän kuin globaali keskiarvo. Ruotsin keskilämpötilan on arvioitu nousevan viimeisen 100 vuoden aikana noin 0,4 celsiusastetta kymmentä vuotta kohden.
Ruotsin keskilämpötilan arvioidaan 2020-luvulle mennessä nousevan noin 2 °C verrattuna ajanjaksoon 1960–1990, eniten talvella, hieman vähemmän keväällä ja syksyllä ja vähiten kesällä. 2050-luvulle mennessä keskilämpötilan ennustetaan nousevan 2–3 celsiusastetta, eniten talvella ja vähiten kesällä. 2080-luvulle mennessä keskilämpötila on todennäköisesti noussut noin 3–5 celsiusasteeseen. Esimerkiksi Mälarinlaakson ilmasto tulee olemaan samanlainen kuin mitä nykyisin Ranskan pohjoisosissa on.
Kesien ennustetaan lämpenevän paljon. RCA3-EA2-skenaarion mukaan heinäkuun keskilämpötila nousee 0,5–1,5 celsiusastetta vuoteen 2020 mennessä verrattuna vuosiin 1960–1990, noin 1,5–2,5 celsiusastetta vuoteen 2050 mennessä ja 2–4 ​​celsiusastetta vuoteen 2080 mennessä. Eniten lämpötilat kohoavat rannikkoalueilla, etenkin Itämeren ympärillä. Keskilämpötila nousee todennäköisesti kesä- ja elokuussa suunnilleen heinäkuun mukaisesti.
Erittäin kuumien päivien ennustetaan lisääntyvän ja erittäin kylmien päivien harvinaistuvan. Trooppisten öiden määrä kasvaa huomattavasti maan etelä- ja keskiosissa sekä Norlannin rannikolla. 2100-luvun voi trooppisien ​​öiden määrä Ruotsissa kohota nykyisen Etelä-Euroopan ilmaston tasolle.
Ruotsin ympäristöministeriön mukaan keskilämpötila nousee kesäisin Pohjois-Ruotsissa 2,9 celsiusastetta ja Etelä-Ruotsissa 2,8 celsiuastetta vuoteen 2100 mennessä vuosiin 1961–1990 verrattuna. Ympäristöministeriö arvioi talvikeskilämpötilojen nousevan 2100-luvun loppuun mennessä Pohjois-Ruotsissa 5,7 celsiusastetta sekä Etelä-Ruotsissa 4,4 celsiusastetta.
Talvien keskilämpötila nousee jopa 7 celsiusastetta ajanjaksoon 1960–1990 verrattuna vuoteen 2100 mennessä. Vuoteen 2020 mennessä tammikuun keskilämpötila voi nousta 1,5–2,5 celsiusastetta suuressa osassa maata. 2050-luvulle mennessä se nousee noin 2,5–4 celsiusastetta, ja vuoteen 2080 mennessä arvioidaan nousevan 5–7 celsiusastetta.
Vuonna 2018 vuoden keskilämpötila oli Ruotsin Tukholmassa hieman yli 8,8 celsiusastetta, kun ajanjaksolla 1980–2010 se oli 7,6 celsiusastetta.
Sateisuus ja lumisuus.
Suurimmassa osassa Ruotsia sademäärä kasvaa 2100-luvun loppuun mennessä. Sademäärät nousevat keväisin, syksyisin ja talvisin mutta vähenevät etenkin Etelä-Ruotsissa kesäisin. Useimpien ennusteiden mukaan vuotuinen sadanta kasvaa vuoteen 2100 mennessä Pohjois-Ruotsissa 25 prosenttia ja Etelä-Ruotsissa 21 prosenttia.
Lumen määrä Ruotsissa vähenee talven lyhetessä, vaikka kylmimmillä alueilla lumisateet voivat jopa lisääntyä keskitalvella. Niilläkin seuduilla lumen vuotuinen kokonaismäärä saattaa vähentyä, vaikka muutos onkin pieni.
Broddböle

Broddböle on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Broddböle sijaitsee Nuuttiniemenlahden etelärannalla.
Historia.
Broddböle on vanha rälssitila, joka redusoitiin kruunulle Jösse Werkmeisterilta vuonna 1405. Se kuitenkin palautui rälssiksi ja sai säterivapauden 1500-luvun lopulla. Myöhemmin se menetti säterioikeutensa ja pysyi tavallisena rälssitilana Ruotsin vallan loppuun saakka. 1800-luvun alussa se kuului osaltaan Hildebrand-suvun laajoihin rälssiomistuksiin.
Nobeoka

Nobeoka () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Hyūganmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa ja rajautuu Ōitan prefektuuriin. Kaupungin ydinalue on rakentunut Gokasejoen suistoalueelle, sisämaassa siihen kuuluu laajoja alueita Kyūshūvuorilta. Nobeokassa on 119 362 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 868,02 neliökilometriä. Pinta-alaltaan se on koko Kyūshūn toiseksi suurin kaupunki.
Edo-kaudella Nobeoka kehittyi linnanaluskaupunkina useiden eri klaanien hallinnassa. Se alkoi kasvaa teollisuuskaupungiksi sen jälkeen, kun sinne avattiin rautatieyhteys vuonna 1923 ja Nihon chisso hiryō perusti sinne ammoniumsulfaattitehtaan. Kaupunkiin syntyi muun muassa kemian-, lääke- ja elintarviketeollisuutta. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Nobeokalle myönnettiin vuonna 1933. Se kasvoi huomattavasti 2000-luvun puolivälissä, kun siihen liitettiin Kitauran ja Kitakatan maaseutukaupungit vuonna 2006 ja Kitagawan maaseutukaupunki vuonna 2007. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla maanviljelys ja kalastus ovat merkittäviä elinkeinoja; etenkin sardiinien saalismäärät kuuluvat prefektuurin suurimpiin.
Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Tiikarla

Tiikarla () on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Tiikarlan kylän alueet rajoittuvat Paimionselkään, mutta varsinainen kylä on kuitenkin sisämaassa, missä sitä ympäröivät pellot sekä kallioiset, kosteikkoiset metsät. Varsinainen Tiikarlan tila on hieman erillään muista kylän taloista.
Historia.
Tiikarlan yksinäistila oli osa Paddaisten verokuntaa. Tiikarla lahjoitettiin Torsten Blåfieldille vuonna 1623. Tämän poika Lars Torstensson piti tilaa säterinään. 1680-luvulla tila peruutettiin kruunulle. Se kuitenkin annettiin sitten elinikäissäteriksi, jonka haltijan kuoltua siitä tehtiin luutnantin virkatalo vuonna 1698. Se kuitenkin jäi asumattomaksi ja siten menetti virkatalon luonteensa. Siitä tuli näin kruununtila. Vuonna 1751 hovioikeudenneuvos Lindheim osti sen perinnöksi.
Matthias Pintscher

Matthias Pintscher (s. 29. tammikuuta 1971 Marl) on saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Pintscher opiskeli pianon-, lyömäsoitinten- ja viulunsoittoa sekä orkesterinjohtoa. Hän johti varhaisessa vaiheessa kaupunkinsa nuoriso-orkesteria. Hän teki vuonna 1988 opintomatkan Lontooseen ja opiskeli sitten sävellystä Giselher Kleben johdolla Detmoldin musiikkiyliopistossa. Hän tapasi Hans Werner Henzen vuonna 1990 ja opiskeli Manfred Trojahnin johdolla Düsseldorfissa vuosina 1992–1994. Hän sai myös orkesterinjohdon opetusta Péter Eötvösiltä. Säveltämisen rooli hänen elämässään kasvoi tuolloin, ja pian hän jakoi aikansa tasapuolisesti orkesterinjohdon ja säveltämisen kesken. Hän suoritti opintoja Pierre Boulez'n johdolla ja alkoi saada kriittistä suosiota.
Pintscher aloitti vuonna 2007 työn sävellysprofessorina Münchenin musiikki- ja teatteriyliopistossa, ja vuonna 2014 hänet nimitettiin sävellysprofessoriksi Juilliard Schooliin. Hän sai vuonna 2012 myös nimityksen Ensemble InterContemporainin musiikilliseksi johtajaksi, jona alkoi toimia kaudella 2013/2014. Pintscher on myös johtanut BBC:n sinfoniaorkesteria, Clevelandin orkesteria, Ensemble Contrechampsia, Klangforum Wieniä, Frankfurtin ooppera- ja museo-orkesteria, a, Stuttgartin radion sinfoniaorkesteria, Saint Louisin sinfoniaorkesteria, Rotterdamin filharmonikkoja, Staatsoper Unter den Lindeniä, Orchestre de la Suisse Romandea ja Euroopan kamariorkesteria. Hänellä on ollut useita residenssejä. Hän pääsi johtamaan Beat Furrerin "Violetter Schneen" kantaesityksen tammikuussa 2019, ja kaudelle 2019–2020 hän otti vastuun Olga Neuwirthin "Orlandon" kantaesityksestä.
Pintscherin tuotantoon säveltäjänä kuuluvat muiden muassa oopperat "Thomas Chatterton" (1994–1998) ja "L'espace dernier" (2004) sekä baletti "Gesprungene Glocken" (1992–1993, uusittu 2000). Teatraalisuus on esillä myös hänen soittimellisessa tuotannossaan. Runous ja kuvataiteet, kuten Alberto Giacomettin ja Arthur Rimbaud'n työt ovat vaikuttaneet vahvasti hänen työhönsä. Pintscher käyttää tyylistään nimitystä "Sprachmusiken", jolla hän korostaa työn draamallisuutta ja äänen julistuksellista voimaa. Teosten kantaesittäjiin ovat kuuluneet Pierre Boulez, Christoph Eschenbach, Daniel Barenboim, Dietrich Henschel ja Zürichin Tonhalle-orkesteri. Pintscherin sellokonserton "Un Despertar" kantaesitti Bostonin sinfoniaorkesterin solistina Alisa Weilerstein. Pianokonserton "Nur" kantaesityksen solistina oli kaudella 2018/2019 Daniel Barenboim.
Pintscherin teoksia on kustantanut Bärenreiter.
Sidonius Apollinaris

Sidonius Apollinaris eli Gaius Sollius Apollinaris Sidonius (n. 430 – n. 485) oli kristitty gallialaissyntyinen roomalainen piispa ja kirjailija. Sidonius Apollinaris syntyi Lugdunumissa eli nykyisessä Lyonissa ja seurasi Roomaan appeaan Avitusta, josta tuli Länsi-Rooman keisari vuonna 455. Majorianus syrjäytti sittemmin Avituksen 456, ja Sidonius Apollinaris vastusti tätä jonkin aikaa, mutta taipui sitten tukemaan tätä. Majorianuksen kuoltua Sidonius Apollinaris palasi kotikaupunkiinsa, mutta siirtyi sitten jälleen Roomaan, jossa hänestä tuli praefectus urbi vuonna 468. Sidonius Apollinariksesta tuli Augustonemetumin (nykyinen Clermont-Ferrand) piispa 470-luvulla. Virassaan hän yritti torjua visigoottien hyökkäyksiä huonolla menestyksellä.
Sidonius Apollinariksen tuotantoon kuuluu 24 runoa, joiden joukossa on ylistysrunot sekä Avitukselle että Majorianukselle ja ystäville kirjoitettuja runoja. Lisäksi häneltä on säilynyt laaja kokoelma sukulaisille ja ystäville kirjoitettuja kirjeitä, jotka ovat tärkeä 400-luvun historian lähde.
Mulayam Singh Yadav

Mulayam Singh Yadav (22. marraskuuta 1939 – 10. lokakuuta 2022) oli intialainen poliitikko, joka perusti Samajwadi Partyn ja toimi Uttar Pradeshin pääministerinä kolmesti, Intian puolustusministerinä hän toimi H. D. Deve Gowdan hallituksen aikana 1996–1998. Vuonna 2019 hänet äänestettiin parlamentaarikoksi Lok Sabhaan. 
Nuoruudessaan häntä inspiroi sosialistisen ajattelija Ram Manohar Lohian kirjoitukset, joiden seurauksena hänen kiinnostuksensa politiikkaan heräsi. Yadav alkoi keräämään kannatusta alhaiskastisilta ja vähemmistöiltä, joiden tuen turvin hänet valittiin ensi kerran vuonna 1967 kotiosavaltionsa lainsäätäjäksi. Vuonna 1989 hän aloitti ensimmäisen kautensa Uttar pradeshin pääministerinä, mikä päättyi vuonna 1991. Vuonna 1990 tapahtuneet mellakat Baburin moskeijan luona vähensivät hänen kannatustansa, kun hän käski turvamiehiä ampumaan mielenosoittajia. 
Hindulaiset mielenosoittajat, joiden mukaan moskeija oli rakennettu muinaisen hindutemppelin paikalle, paheksuivat Yadavin kovia otteita. Muslimien mielestä Yadav ei tehnyt tarpeeksi pysäyttääkseen mellakoitsijoita. Vuoden 1992, jolloin moskeija tuhoutui, jälkeen muslimit alkoivat arvostamaan häntä ja uskoivat, että Yadav pelasti moskeijan ollessaan osavaltion pääministeri. Yadavin toinen kausi Uttar Pradeshin johdossa alkoi vuoden 1993 lopussa, jolloin hän onnistui muodostamaan osavaltiohallituksen Bahujan Samaj Partyn kanssa. Tämä toinen kausi päättyi, kun Bahujan Samaj Partyn puheenjohtaja Mayawati lopetti tukensa Yadaville ja nousi itse pääministeriksi Intian kansanpuolueen tuella.
Yadav yritti päästä maansa pääministeriksi vuonna 1996, mutta hän ei saanut itselleen tarpeeksi kannatusta. Hänestä tuli puolustusministeri H. D. Deve Gowdan hallituksessa. Uttar Pradeshin pääministeriksi hän palasi kolmannen kerran vuonna 2003, hoitaen virkaansa vuoteen 2007. Hänelle tarjoutui tilaisuus nousta osavaltionsa johtoon vielä neljännen kerran vuonna 2012, kun hänen johtamansa puolue sai enemmistön osavaltiohallituksessa. Hän ei kuitenkaan ottanut virkaa vastaan vaan luovutti sen pojalleen Akhilesh Yadaville, hän kuitenkin tuli valituksi vuoden 2014 parlamenttivaaleissa parlamentin alahuoneeseen. Parlamenttivaalikampanjansa aikana Yadav herätti kohua raiskauksia vähättelevillä kommenteillaan, joista hän myöhemmin irtautui.
Latosaaret (Sysmä)

Latosaaret on Päijänteen saariryhmä Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saariryhmä sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja mantereen välissä. Saariryhmän suurin saari on 490 metriä pitkä, 240 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,1 hehtaaria . Suurin saari sijaitsee 700 metriä mantereelta, yli 200 metriä Vähästä Paatsalosta ja 550 metriä Paatsalosta. Saaren ympärillä on kolme pintä saarta ja Riuttasaaren puolella seitsemän muuta pikkusaarta. Pääsaari on matala ja sen korkein kohta kohoaa noin 4 metriä Päijänteen vedenpinnasta. Saari on autio.
Luontoarvoja.
Lähes koko saariryhmä, pari yksittäistä saarta lukuun ottamatta, muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Puiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003). Saarilla ei ole retkeilijöille tarkoitettua rantautumispaikkaa tai nuotiopaikkaa, mutta sellainen on Vähässä Paatsalossa.
George Fernandes

George Fernandes (3. kesäkuuta 1930 – 29. tammikuuta 2019) oli intialainen ammattiyhdistysjohtaja ja sosialistipoliitikko, joka toimi maansa teollisuus-, rautatie- ja puolustusministerinä. Hänet muistetaan Indira Gandhin vuonna 1975 julistaman kansallisen hätätilan kiihkeänä vastustajana, joka johti vuotta aikaisemmin suurta rautatietyöläisten lakkoa. Kansallisen hätätilan aikana Fernandes pakoili pidätystä vuoden ajan ja yritti hankkia käsiinsä räjähteitä, joilla voisi hyökätä hallituksen rakennuksia vastaan. 
Puolustusministerinä toimiessaan hän kannatti Intian ydinkokeita, kansallisen turvallisuuden nimissä, vastoin aiempaa kielteistä suhtautumistaan ydinaseisiin. Samoihin aikoihin tapahtui myös Pakistanin vastainen Kargilin konflikti. Vuonna 2004 hänen oli erottava virastaan korruptioskandaalin vuoksi, mutta hänet todettiin myöhemmin syyttömäksi. 
Vuonna 2009 hän aloitti lyhyeksi jääneen uran parlamentin ylähuoneessa, josta hän seuraavana vuonna erosi heikentyneen terveytensä takia.
Kuolemansa jälkeen, vuonna 2020, hänelle myönnettiin Intian toiseksi korkein kunniamerkki Padma Vibhushan.
Riuttasaari (Sysmä, Päijänne)

Riuttasaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 540 metriä pitkä, 240 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,2 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja mantereen välissä. Se kuuluu saariryhmään, joka seuraa Rapalanniemen rannikkoa. Saaren pohjoispuolella ovat Lehtisaaret ja eteläpuolella Latosaaret. Matkaa Paatsaloon on 900 metriä ja mantereelle 400 metriä. Sen lähellä sijaitsevat Marketansaari, Honkasaari, Latosaarien seitsemän pikkusaarta sekä neljä luotoa sen omasta lahdesta. Kyseinen lahti sijaitsee saaren luoteispäässä. Saari on matala ja sillä on kaksi kallioista pikkumäkeä. Näistä kahdesta mäestä korkein kohoaa 14 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Saari on autio.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä useimpien naapurisaarien kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Hôpital Sainte-Périne - Rossini - Chardon-Lagache

Hôpital Sainte-Périne - Rossini - Chardon-Lagache on sairaala Pariisissa. Osa "Assistance publique - Hôpitaux de Paris" ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.
Se on rakennettu vuonna 1807 ja se on yksi Euroopan suurimmista sairaaloista.
16K-ultrateräväpiirto

16K-ultrateräväpiirto eli lyhyesti 16K tarkoittaa näytön kuvatarkkuutta, jossa on noin 16 000 vaakasuuntaista kuvapistettä. Yleisin kuvatarkkuus on 15 360 vaakasuuntaista ja 8 640 pystysuuntaista kuvapistettä eli yhteensä 132,7 megapikseliä. 16K-ultrateräväpiirrossa on nelinkertaisesti kuvapisteitä 8K-ultrateräväpiirtoon verrattuna, 16-kertaisesti 4K-ultrateräväpiirtoon verrattuna ja 64-kertaisesti 1080p-teräväpiirtoon verrattuna. 
16K-tarkkuutta voidaan käyttää tietokoneilla moninäyttöympäristössä AMD Eyefinity tai NVIDIA Surround -näytönohjainten kanssa.
Historia.
AMD ilmoitti vuonna 2016 tähtäävänsä 16K-ultrateräväpiirtoon 240 hertsin virkistystaajuudella tulevaisuuden näytönohjaimissaan, jotta näennäistodellisuuden syvyysvaikutelmasta tulisi "todellinen". 
Vuonna 2017 YouTube-kanava Linus Tech Tips julkaisi videosarjan, joissa yritettiin pelata videopelejä 16K-tarkkuudella 16 4K-näyttöä käyttäen.
Vuonna 2018 yhdysvaltalainen elokuvantekijä Martin Lisius julkaisi lyhyen Prairie Wind -nimisen aikaviivekuvauselokuvan käyttäen kahdesta Canon EOS 5DS -kamerasta kehittämäänsä järjestelmää. Kaksi valokuvaa yhdistettiin 15 985 × 5792 -kuvaksi, joka hahmonnettiin 16K-ultrateräväpiirtovideoksi, jonka kuvasuhde oli todella laaja 2,76:1. Se on yksi vanhimmista tiedossa olevista 16K-videoista.
Innolux esitteli maailman ensimmäisen 100-tuumaisen 16K-ultrateräväpiirtonäytön (15 360 × 8 640 kuvapistettä) Touch Taiwan -tapahtumassa elokuussa 2018.
Sony on esitellyt 17 jalan korkuisen ja 64 jalan levyisen kaupallisen laajakuva-16K-näytön NAB 2019 -tapahtumassa. Sen on tarkoitus tulla myyntiin Japanissa.
26. kesäkuuta 2019 VESA julkaisi muodollisesti DisplayPort 2.0 -standardin, joka tukee 16K-ultrateräväpiirtoa (15 360 × 8640). DisplayPort 2.0 tukee 60 hertsin virkistystaajuutta, 4:4:4 RGB- ja YCbCr-väritiloja, laajasävykuvaa, DSC-videonpakkausta ja 30 bittiä kuvapistettä kohden.
Kalatoin

Kalatoin on Uudellamaalla Espoossa Lakioston kaupunginosan Takkulassa sijaitseva lampi.
Maantietoa.
Kalatoin on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisen mäkimaaston loivaan painaumaan, joka on laajalti soistunutta metsämaata. Alue kuuluu Nuuksion järviylänköön. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Lampi on autio eikä sinne tule tietä tai polkua. Paikka on lähellä Vihdin kuntarajaa.
Luontoarvoja.
Kalatoin sijaitsee Rinnekodin luonnonsuojelualueen eteläpuolella. Lampea reunustaa rimpineva, jota ympäröi isovarpuräme. Lammen eteläpuolella kasvaa tervaleppäkorpea ja pohjoispuolella metsäkortekorpea. Kalattomasta luoteeseen laskee jyrkkä puronotko Turvesuolle.
Vesistösuhteet.
Kalatoin sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Lepsämänjoen valuma-alueella (21.04), jonka Lakistonjoen valuma-alueeseen (21.044) lampi kuuluu. Siihen ei ole johdettu metsäojia ja sen laskuoja on heikosti erottuva puro. Laskupuro virtaa luoteeseen, missä se putoaa Majalampien alanteeseen Turvesuolle. Lammen vedenpinnan korkeus on 89,6 metriä mpy (N2000).
Juusjärvi

Juusjärvi on noin kahden neliökilometrin laajuinen melko syvä järvi Kirkkonummella. Järvi on suhteellisen kirkas ja vähähumuksinen. Sen vedet laskevat Lapinkylänjärven ja Loojärven kautta Espoonlahden pohjukkaan. Juusjärven naapurijärvi lännessä on Bakträsk, etelässä Humaljärvi ja kaakossa Vitträsk. Juusjärven etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin seitsemän kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä länteen.
Juusjärven itäranta on varsin metsäistä, luoteinen ranta on peltomaisemaa. Saaria järvellä on kaksi: Kuntoholmen lännessä ja Storholmen idässä. Järven luoteisosasta työntyy kaakon suuntaan Långnäsuddenin niemi, jonka eteläpuoleinen lahti on nimeltään Nyängsviken ja pohjoispuolinen lahti Långnäsviken.
Juusjärven etelärannalla on pientaloasutusta. Lounaisrannalla on pronssikautinen kalliomaalaus.
Juusjärven ekologinen tila arvioitiin vuonna 2013 tyydyttäväksi. Sen vesi vaihtuu hitaasti, joten se sietää kuormitusta varsin huonosti.
Senioriteettiperiaate

Senioriteettiperiaate on politiikassa ajoittain vallitseva arvojärjestys, jonka pohjalta luottamusmiespaikkojen tai muiden etuisuuksien jakaminen tapahtuu kokemuksen perusteella, iän, virkavuosien tai vastaavien mukaan. Sanaa käytetään erotukseksi esimerkiksi pätevyyden mukaan jaetuista paikoista tai eduista.
Eduskunnassa senioriteettiperiaate näkyy esimerkiksi kansanedustajien istumajärjestyksessä istuntosalissa: eduskuntakokemukseltaan vanhimmat kansanedustajat istuvat yleensä täysistuntosalissa salin etuosassa, vähiten kokemusta omaavat takarivissä. Eduskuntaryhmä voi kuitenkin päättää myös toisin. 
Lisäksi senioriteettiperiaate voi ilmetä valiokuntapaikkojen jakamisessa: vanhemmat ja kokeneemmat edustajat saavat tärkeimmät tai haluamansa valiokuntapaikat, uudet tulokkaat taas laitetaan harjoittelemaan valiokuntatyöskentelyä vähäpätöisempiin valiokuntiin. Nykyään senioriteettiperiaatteen vaikutus ei kuitenkaan enää ole niin voimakas kuin aikaisemmin: esimerkiksi muullekin kokemukselle ja koulutukselle annetaan arvoa valinnoissa tavanomaisen valtiopäiväkokemuksen lisäksi.
Suomessa senioriteettiperiaate on ollut alusta lähtien yksi eduskunnan keskeisistä toimintatavoista. Eduskunnan työjärjestyksen mukaan uuden eduskunnan kokoontuessa ensimmäiseen istuntoonsa puhetta johtaa iältään vanhin eduskunnan jäsen, ikäpuhemies, jonka johdolla suoritetaan nimenhuuto ja jonka johdolla valitaan puhemiehistö. Lisäksi valiokuntien ensimmäinen kokoontuminen tapahtuu iältään vanhimman valiokuntajäsenen kutsusta.
Alaluulajan seurakunta

Alaluulajan seurakunta () on Luulajan hiippakuntaan ja Luulajan rovastikuntaan kuuluva Ruotsin kirkon seurakunta, joka toimii Luulajan kunnassa.