tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna-Liisa Leppänen

Anna-Liisa Thesleff (o.s. Leppänen, myöh. "Friberg"; 17. elokuuta 1930 Viipuri – 16. tammikuuta 2008 Helsinki) valittiin Miss Suomeksi vuonna 1947. Hän myös sijoittui toiseksi Miss Eurooppa -kilpailussa 1948.
Leppänen oli Miss Suomeksi tullessaan 17-vuotias ja opiskeli Oopperan balettikoulussa. Ennen Miss Suomi -kilpailua hänet oli valittu Miss Pihlajasaareksi.
Miss Eurooppa -kilpailu, johon Leppänen osallistui, oli ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeen. Leppäsen oli tarkoitus esiintyä perinteisen suomalaisen musiikin soidessa, mutta orkesterille oli toimitettu väärät nuotit, ja niinpä häntä säesti ryyppylaulu ”Jos kaikki Suomen järvet viinaksi muuttuis”.
Leppänen kärsi polvivammasta, joka katkaisi Oopperan balettitunneilla käymisen ja samalla lupaavasti alkaneen uran. Hän myös ajatteli, että mannekiineihin kyllästytään nopeasti ja kouluttautui vuonna 1952 diplomikosmetologiksi. Leppänen avioitui lääketieteen ja kirurgian tohtorin Ora Erkki Fribergin (1928–2007) kanssa vuonna 1958 Helsingissä ja hän muutti 1950-luvun lopulla Helsingistä Ylivieskaan, jossa hänen puolisonsa ryhtyi hoitamaan kunnanlääkärin virkaa. Fribergit saivat kolme lasta, mutta joutuivat eroamaan 1970-luvun alussa. Anna-Liisa Leppänen otti oman sukunimensä takaisin ja muutti Helsinkiin. Isä siirtyi Elimäelle lasten kanssa saatuaan siellä puolustusvoimien lääkärin työpaikan.
Leppänen avioitui myöhemmin helsinkiläisen hum. kandidaatin Nils-Erik Thesleffin (1930–2008) kanssa. Heidät on haudattu Vantaan Honkanummen hautausmaalle. Leppänen vetäytyi julkisuudesta noin 50-vuotiaana.
Dirlanda

Dirlanda () on kreikkalainen, Kálymnoksen saarelta peräisin oleva perinnelaulu. Yksi kappaleen tunnetuimmista varhaisista äänitteistä on Pantélis Gkíniksen laulama versio. Suomen kielelle kappaleen on kääntänyt Saukki ja sovittanut Markku Johansson. Suomenkielisen version tunnetuin esittäjä on Kai Hyttinen. 
Sittemmin kappaleen on esittänyt muun muassa eurodanceyhtye Chorale vuonna 2004 ja syyrialaislaulaja Ebdo Mihemed vuonna 2009. Kappale kertoo miehestä, joka lähtee Ródoksen saarella seuraamaan mystistä naista, ja jumalatar Afrodite ottaa vallan. Kappale perustuu vähitellen kiihtyvään tempoon ja viulusäestykseen. Kappale löytyy useilta kokoelmalevyiltä.
Euro Hockey Tour 2007–2008

Euro Hockey Tourin kausi 2007–2008 oli järjestyksessään 12. Euro Hockey Tour -kiertue, joka koostui neljästä eri jääkiekkoturnauksesta. 
Osallistujia olivat Ruotsin, Suomen, Tšekin ja Venäjän miesten jääkiekkomaajoukkueet.
Karjala-turnaus.
Karjala-turnaus on yksi neljästä EHL turnauksesta. Sen avausottelu pelattiin Jönköpingissä Ruotsissa. Ottelussa hallitseva mestari Venäjä kohtasi Ruotsin. Edellisen turnauksen finaaliottelu päättyi joukkueiden osalta Venäjän 2-1 voittoon. Jönköpingissä ottelu päättyi Venäjän voittoon maalein 1-3. Ottelun ratkaisijaksi nousi Venäjän maalivahti "Aleksandr Eremenko" 29 torjunnallaan. Toisessa ottelussa Suomi kohtasi Tšekin. Ottelu oli tasainen, mutta noin minuutti ennen varsinaisen peliajan päättymistä Tšekin "Jan Marek" teki voittomaalin 3-2. Kaikki ottelut olivat hyvin tasaisia. Yhtenä erikoisuutena oli, että kukaan pelaaja ei tehnyt kahta maalia. Sen vuoksi turnauksessa oli 24 maalintekijää. Suurin maaliero oli ottelussa Venäjä - Tšekki. Suomen jokainen ottelu päättyi vain yhden maalin eroon vastustajasta. Turnauksen voitti Venäjä, Ruotsi oli toinen, Tšekki kolmas ja Suomi neljäntenä sijoittui viimeiseksi .
Turnaus pelattiin 8.- 11.11. 2007
Güstrow

Güstrow on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on noin 30 000 asukkaallaan osavaltionsa seitsemänneksi suurin kaupunki ja Rostockin piirikunnan keskuskaupunki. 
Maantiede.
Güstrow sijaitsee noin 45 kilometriä etelään Rostockista, Warnow’n sivujoen Nebelin varrella. Nebel on yhteydessä Warnow’hon Bützow–Güstrow-kanavan kautta. Güstrow’n ympäristössä sijaitsee useita järviä ja metsäalueita. Sen naapurikuntiin lukeutuvat Sarmstorf, Plaaz, Glasewitz, Lalendorf, Mühl Rosin, Gutow, Gülzow-Prüzen ja Lüssow.
Historia.
Nimen alkuperä.
Nimellä Güstrow on polabinkieliset juuret. Se on muotoutunut nimestä "Guščerov", missä "guščer" tarkoittaa liskoa.
Keskiaika.
Rostockin ruhtinas Heinrich perusti Güstrow’n 1200-luvun ensimmäisellä puoliskolla ja myönsi sille schweriniläiset kaupunginoikeudet. 1300-luvulla Güstrow’sta muodostui Mecklenburgin herttuoiden kesäresidenssi. Mecklenburgin vuoden 1621 jaon jälkeen Güstrow'sta tuli pienen Mecklenburg-Güstrow’n herttuakunnan pääkaupunki. Herttuakunnan viimeinen herttua kuoli vuonna 1695 ja Güstrow'sta tuli osa Mecklenburg-Schwerinin herttuakuntaa. 
Güstrow’n ja Bützow’n välinen rautatieyhteyes avattiin vuonna 1850. Yhteyttä pidennettiin vuonna 1867 Neubrandenburgin kautta Strasburgiin Preussin rajalle asti. Vuonna 1882 avattiin Güstrow’n ja Plau am Seen välinen rautatieyhteys ja vuonna 1887 Güstrow'sta avattiin yhteys Schwaaniin. Vuonna 1896 kaupungin liikenneyhteydet paranivat edelleen Bützow–Güstrow-kanavan kautta.
Nähtävyydet.
Güstrow’n suurimpiin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Güstrow’n linna. Linna edustaa renessanssiarkkitehtuuria ja se toimi aikoineen mecklenburgilaisten herttuoiden residenssinä. Nykyinen linna on rakennettu 1500-luvulla, mutta linna-alueen historia ulottuu pidemmälle. 
Güstrow’n tuomiokirkko () edustaa pohjoissaksalaista tiiliarkkitehtuuria. Kirkko sijaitsee kaupungin etelälaidalla ja sen historia ulottuu 1200-luvulle saakka. Sen nykyinen, uusgoottilainen ilme on peräisin 1800-luvun toiselta puoliskolta.
Kaupungissa on myös siellä asuneelle saksalaiselle kuvanveistäjälle ja näytelmäkirjailijalle Ernst Barlachille ja hänen elämälleen perustuvia museoita.
Liikenne.
Güstrow on osa Rostockin S-Bahn-kaupunkirautatietä. Kaupungin läheisyydessä sijaitsee myös moottoritie Bundesautobahn 19. Lisäksi kaupunkia halkovat tiet Bundesstraße 103 ja 104.
Larry Brown

Lawrence Harvey ”Larry” Brown (s. 14. syyskuuta 1940 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pelattuaan yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopiston joukkueessa hän kuului olympiakultaa Tokiossa 1964 voittaneeseen maajoukkueeseen. 
Brown sai valmennusta Dean Smithiltä ja tuli itsekin myöhemmin tunnetuksi saavutuksistaan valmentajana. Hän on toiminut vuosikymmenien saatossa useiden NBA-joukkueiden päävalmentajana ja työskennellyt myös yliopistokoripalloilijoiden kanssa.
Kaudella 2018–2019 Brown valmensi italialaista Auxilium Torinoa
Brown nimettiin Basketball Hall of Fameen 27. syyskuuta 2002.
Larry Brown (baseballpelaaja)

Larry Leslie Brown (1. maaliskuuta 1940 – 13. huhtikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Länsi-Virginian Shinnstonissa ja vaikutti Major League -tasolla vuosina 1963–1974.
Brownin veli oli 35-vuotiaana aivokasvaimeen kuollut baseballpelaaja Dick Brown.
Matthäus Hetzenauer

Matthäus Hetzenauer (23. joulukuuta 1924 Tiroli, Itävalta – 3. lokakuuta 2004) oli itävaltalainen tarkka-ampuja toisessa maailmansodassa.
Hetzenauer kuului itärintamalle sijoitettuun Saksan 3. vuoristodivisioonaan. Hän tappoi 345 sotilasta ja upseeria, joista yhden hän ampui 1 100 metrin päästä.
Hetzenauer kouluttautui tarkka-ampujaksi heinäkuussa 1944, jonka jälkeen hänet siirrettiin yksikköönsä. Hän käytti pääasiassa kiikaritähtäimellä varustettua Mauser Kar 98k -pulttilukkokivääriä ja Gewehr 43 -kivääriä.
17. huhtikuuta Hetzenauer sai rautaristin ritariristin. Toukokuussa hän joutui neuvostoliittolaisten sotavangiksi ja hän vietti seuraavat viisi vuotta sotavankileirillä.
Hetzenauer kuoli 3. lokakuuta 2004 vuosia kestäneen huonon terveydentilan jälkeen.
Hetzenaueria pidetään yhtenä maailman historian parhaimmista tarkka-ampujista.
Seututie 929

 
Seututie 929 alkaa Tervolan kunnasta, hieman valtatien 4 Tervolan risteyksen pohjoispuolelta, kulkien länteen päin Varejoen, Sihtuunan, Mellakosken ja Lohijärven kautta päättyen seututiehen 932 eli Raanujärventiehen. Tie risteää myös seututien 930 eli Muurolantien kanssa Mellakosken kylässä. Tie on valaisematon lukuun ottamatta lyhyitä yksittäisiä pätkiä kylien kohdalla. Tie on päällystetty koko matkalta ja suurimmalta osin melko hyväkuntoinen.
Nopeusrajoitus on pääosin 100 km/h, mutta kylien kohdalla 80 km/h. Liikennemäärät ovat vähäiset.
Tie muodostaa yhdessä seututien 930 kanssa vaihtoehtoisen reitin Tervolasta Ylitorniolle, ollen vain kaksisataa metriä pidempi, mutta paljon vähäliikenteisempi kuin seututien 927 kautta, sillä sieltä ajettaessa reitti kulkee pitkän matkaa valtatietä 21 pitkin.
Mike Woodson

Michael Dean ”Mike” Woodson (s. 24. maaliskuuta 1958 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen koripallovaikuttaja, joka toimi ennen nykyistä valmentajanuraansa NBA-pelaajana vuosina 1980–1991 New York Knicksin, New Jersey Netsin, Kansas City/Sacramento Kingsin, Los Angeles Clippersin, Houston Rocketsin ja Cleveland Cavaliersin organisaatioissa. Woodsonille kertyi pelaajaurallaan 786 runkosarja- ja 13 pudotuspeliottelua.
Woodson aloitti valmentajauransa kaudella 1996–97 Milwaukee Bucksin kakkosvalmentajana. Myöhemmin hän toimi Cleveland Cavaliersin, Philadelphia 76ersin ja Detroit Pistonsin kakkosvalmentajana. Pistonsissa 2003–04 Woodson juhli kauden päätteeksi NBA-mestaruutta. Woodsonin ensimmäinen päävalmentajavirka oli Atlanta Hawks -joukkueessa vuosina 2004–2010. Woodson valmensi Hawksia kuusi kautta. Ensimmäisellä kaudella Hawks oli NBA:n heikoin joukkue (13 voittoa ja 69 tappiota), mutta kolmen viimeisen päävalmentajakautensa aikana hän johdatti Hawksin pudotuspeleihin ja viimeisellä kaudella 2009–10 joukkue päätti runkosarjan 53 voittoon ollen itäisen konferensin kolmanneksi paras. Pudotuspelien toisella kierroksella Orlando Magic tiputti Hawksin jatkosta voitoin 4–0 ja Woodsonille ei enää tarjottu jatkosopimusta.
Elokuussa 2011 Woodson siirtyi New York Knicksin kakkosvalmentajaksi ja maaliskuussa 2012 joukkueen virkaatekeväksi päävalmentajaksi Mike D’Antonin erottua tehtävistään. Toukokuussa 2012 Woodson nimitettiin virallisesti Knicksin päävalmentajaksi. Huhtikuussa 2014 Woodson erotettiin tehtävästään. Syyskuussa 2014 tiedotettiin Woodsonin nimityksestä Los Angeles Clippersin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä toukokuuhun 2018 saakka.
Saavutukset.
Pelaajana:
Apuvalmentajana:
Päävalmentajana:
Michael McConnohie

Michael D. McConnohie (s. 23. heinäkuuta 1951 Mansfield, Ohio) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Ura.
McConnohie on tehnyt 1980-luvulta asti äänirooleja animaatioiden lisäksi myös näytelmäelokuvissa, kuten "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat". Hän on tehnyt yli 170 dubbausroolia englanniksi animesarjoihin ja videopeleihin. Alkuperäisiä äänirooleja hän on tehnyt muun muassa animaatioihin, kuten "", "The Transformers", "Action Force" ja "Walter Melon".
McConnohie on myös esiintynyt näyttelijänä ensi kerran 1970-luvulla ja tehnyt vierasesiintymisiä "General Hospitalissa" ja "Passionsissa".
Jay Vincent

Jay Fletcher Vincent (s. 10. kesäkuuta 1959) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi Kalamazoossa, Michiganissa, ja sai Michigan Statessa opiskellessaan valmennusta Jud Heathcotelta. 
Vincent pelasi yhdeksänvuotisen NBA-uransa aikana seuraavissa joukkueissa:
Hän jatkoi pelaamista Italiassa. Hänen vuonna 1963 syntynyt nuorempi veljensä Sam Vincent on tunnettu koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Tarraschin ansa

Tarraschin ansalla viitataan kahteen erilaiseen avausansaan espanjalaisessa pelissä. Ne on nimetty Siegbert Tarraschin mukaan. Ansa on kuuluisa siitä, että se ei esiinny vain analyyseissä, vaan Tarrasch itse pelasi ne mestareita vastaan turnauksissa. Kaikki eivät pidä ansoja oikeina ansoina, vaan sanovat niiden olevan yksinkertaisesti vastustajan virheitä.
Tarraschin ansa avoimessa muunnelmassa.
Kaksi suurmestaria itse asiassa lankesi tähän ansaan Tarraschia vastaan: Zukertort vuonna 1887 ja Gunsberg 1890.
1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Lb5 a6
4. La4 Rf6
5. 0-0 Rxe4
Espanjalaisen peli avoin muunnelma.
6. d4 b5
7. Lb3 d5
8. dxe5 Le6
9. c3 Le7
10. Te1 0-0
11. Rd4 Dd7?
12. Rxe6
Ja mustan sotilas on kiinnitetty ja valkea voittaa esimerkiksi 12...fxe6 13. Txe4.
1. e4 e5
2. Rf3 Rc6
3. Lb5 d6
Tarraschin ansa Steinizin puolustuksessa.
Johtaa Steinitzin puolustukseen.
4. d4 Ld7
5. Rc3 Rf6
6. O-O Le7
7. Te1
Linnoittaminen vaikuttaa luonnolliselta, mutta 7...exd4 olisi parempi.
7. ... O-O?
8. Lxc6 Lxc6
9. dxe5 dxe5
10. Dxd8 Taxd8
11. Rxe5
Paras olisi Ld7
11. ... Lxe4
12. Rxe4 Rxe4
Nyt 13.Txe4?? ja seuraisi matti 13...Td1+ 14. Te1 Txe1#.
13. Rd3 f5
Mustan ratsu ei voi liikkua kiinnityksen takia
14. f3 Lc5+
15. Rxc5 Rxc5
16. Lg5 Td5
17. Le7 Te8
18. c4
Valkea voittaa.
Eva Robin’s

Eva Robin’s, alun perin Roberto Maurizio Coatti (s. 10. joulukuuta 1958 Bologna) on italialainen miehenä syntynyt transsukupuolinen näyttelijä. Hän näyttelee muun muassa Dario Argenton elokuvassa "Pelkoa ei voi paeta" ("Tenebre", 1982).
Alex Rider &amp; Scorpia

Alex Rider &amp; Scorpia on englantilaisen Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenromaani. Kirja on Alex Rider -kirjasarjan viides osa. Kirjojen päähenkilö on 14-vuotias teinivakoilija Alex Rider. 
Juoni.
Alexin taloudenhoitaja ja holhooja, yhdysvaltalainen Jack Starbright palkkasi Alexille kotiopettajan, koska Alex oli jäänyt pahasti seikkailujensa vuoksi koulussa jälkeen. Alex ystävystyy opettajansa kanssa, ja tämä pyytää Alexia mukaan luokkaretkelle Venetsiaan. Alex etsii samalla jälkiä salaperäisestä Scorpiasta saadakseen selville totuuden kuolleesta isästään. Jos hänen isänsä olikin tunnoton palkkamurhaaja, mitä se merkitsee Alexin itsensä kannalta? Hämmentävät tapahtumat ajavat Alexin suoraan kansainvälisen rikollisjärjestön syliin, ja sen kuvankaunis johtaja Julia Rothman asettaa Alexin aivan uusien valintojen eteen. Scorpia nimittäin suunnittelee mittavaa operaatiota, joka horjuttaisi onnistuessaan vakavasti maailman poliittista voimatasapainoa ja jolla olisi järkyttävät seuraukset tuhansien yksityisten ihmisten kannalta. Onko Alex valmis tekemään edelleen töitä M16:lle, joka on manipuloinut ja pettänyt häntä? Vai liittyykö hän Scorpiaan - koston vuoksi?
Addie Joss

Adrian ”Addie” Joss (12. huhtikuuta 1880 – 14. huhtikuuta 1911) oli yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä. Hän pelasi vuosina 1901–1910 ammattilaisena Major League -joukkueessa, joka nykyisin käyttää nimeä Cleveland Indians. 
Joss syötti MLB:n nykyisellä määritelmällä varsin harvinaisen "perfect gamen" 2. lokakuuta 1908. Hän kuoli 31-vuotiaana aivokalvontulehdukseen. 
Joss sai postuumisti paikan Baseball Hall of Famesta vuonna 1978.
Nick Nuyens

Nick Nuyens (s. 5. toukokuuta 1980 Lier) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti ammattilaisurallaan Quick Step -tallia 2003–2006, Cofidista 2007–2008, Rabobankia 2009–2010, Team Saxo Bankia 2011–2012 ja Garmin-Sharpia 2013–2014.
Nuyens voitti Flanderin ympäriajon 2011 kukistettuaan loppukirissä Sylvain Chavanelin ja Fabian Cancellaran. Vuoden 2008 Flanderin ympäriajossa hän sijoittui toiseksi Stijn Devolderin jälkeen. Hän on voittanut myös useita muita merkittäviä kilpailuja, kuten Omloop Het Volkin, Pariisi–Brysselin, Kuurne-Bryssel-Kuurnen, Dwars door Vlaanderenin ja Britannian ympäriajon sekä etapin Sveitsin ympäriajossa.
Disney Live

Disney Live on Disney on Ice -jääshow'ta pyörittävän yhtiön Feld Entertainmentin toinen luomus. Se on tavallaan jääshow'n muotoon rakennettu teatteriesitys, jossa pääasiallisina hahmoina käytetään Disneyn luomia hahmoja. Esityksissä käytetään hyväksi Disney on Icesta tuttuja erikoistehosteita, puvustusta sekä musiikkia. 
Suomessa Disney Live sai ensi-iltansa ensimmäistä kertaa toukokuussa 2008 esityksellään "Disney Live - Nalle Puh". 
Disney Live -esitykset Suomessa:
Digital Versatile Doom

Digital Versatile Doom on HIMin ensimmäinen livealbumi ja live-DVD, joka on nauhoitettu Los Angelesin Orpheum-teatterissa 14. ja 15. marraskuuta 2007. DVD sisältää live-esiintymisen sekä behind the scenes -dokumentin. DVD sisältää myös Suurin HIM-fani -kilpailun voittajien tapaamisen yhtyeen jäsenten kanssa Seattlessa.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 10.
Nitta Yoshisada

Nitta Yoshisada (, 1301 Kōzuken provinssi – 17. elokuuta 1338 Echizenin provinssi) oli japanilainen soturi ja Nitta-klaanin pää. Hän tuki keisari Go-Daigon valtaannousua ja hänellä oli keskeinen rooli Kamakura-shōgunaatin kaatamisessa. Ashikaga-klaanin Ashikaga Takauji kuitenkin voitti hänet Kamakurassa, minkä jälkeen hän pakeni Go-Daigon kanssa Yoshinovuorelle ja perusti uuden eteläisen hovin vastustamaan Takaujin Kiotoon asettamaa keisaria. Tämä ajanjakso tunnetaan Nanboku-chō-kautena.
Elämä.
Ashikaga Takaujin pitkäaikaisena vihollisena Nitta Yoshisadaa on usein syytetty Japanin hovin jakautuneisuudesta eteläiseen ja pohjoiseen haaraan, sillä hän taisteli Ashikaga-klaania vastaan eteläisen hovin perustaneen keisari Go-Daigon puolesta. Klaanien välinen kilpailu johtui pääosin siitä, että Ashikagat olivat Nitta-klaanin yläpuolella, vaikka he olivat saaneet alkunsa nuoremmasta esi-isästä. Koska Nittojen esi-isät eivät taistelleet Minamoto-klaanin serkkujensa rinnalla Genpei-sodassa, heille ei annettu arvoa tai valtaa Kamakurassa.
Vuonna 1331, kun Kamakura-shōgunaatti oli määrännyt Nittan liittymään armeijaan Chihayan linnoituksella, hän sai viestit prinssi Morinagalta ja keisari Go-Daigolta kehottaen häntä hyökkäämään Hōjō-klaania vastaan. Hän jätti asemansa ja palasi kotialueelleen Kōzuken provinssiin, jossa hän kokosi avukseen muita Minamoto-klaanin jälkeläisiä ja vasalleja. Hän aloitti marssin Kamakuraan, saavuttaen sen ulkopuolella joitakin voittoja ja jahdaten Hōjō-klaanin puolustajia kaupunkia kohti. 
Kamakuraa ympäröivät kalliot kolmelta puolelta, joten hyökkääminen kaupunkiin oli vaikeaa. Nitta käytti hyväkseen laskuvettä ja siirsi joukkonsa kaupunkia kohti etelästä rantojen kautta. "Taiheikin" mukaan Nitta heitti miekkansa aaltoihin ja rukoili Amaterasua, joka jakoi vedet hänen puolestaan. Kaupunki vallattiin ja Hōjō-klaanilta riistettiin sen vaikutusvalta.
Kamakuran ja Hōjō-klaanin kukistumisen jälkeen Nitta nimitettiin Echigon provinssin kuvernööriksi ja Hariman sekä Kōzuken provinssien varakuvernööriksi, kun Go-Daigo jakoi uudelleen Hōjō-klaanin maita. Lisäksi hän kosi Go-Daigon sihteeriä Kōtō-Naishia, jonka kanssa hän meni naimisiin keisarin välityksen avulla.
Seuraavina vuosina Nittan kilpailu Ashikaga Takaujia (ja hänen veljeänsä Ashikaga Tadayoshia) vastaan kärjistyi, kun Ashikagat suunnittelivat kapinaa ja vaativat Nitta Yoshisadan tuhoamista. He kävivät lukuisia taisteluita, joista useat tapahtuivat Kiotossa ja sen ympäristössä samoilla paikoilla kuin Genpei-sodan kuuluisat taistelut. Nitta kukistettiin, mutta hän pysyi piikkinä Takaujin rinnassa kuolemaansa saakka vuonna 1338. 
Nittan kuolema oli yhtä huomattava kuin hänen elämänsä. Turnbull (2003) kirjoittaa, että Nitta oli taistelemassa Kuromarun piirityksessä Hosokawa Akiujia, Takaujin liittolaista vastaan, kun nuolet kaatoivat hänen hevosensa. Nitta jäi loukkuun kuolleen hevosen alle ja oli siten helppo kohde jousiampujille. Viimeisenä tekonaan Nitta veti esiin lyhyen miekkansa ja leikkasi irti oman päänsä. Joidenkin hänen kanssaan taistelleiden samuraiden on sanottu tehneen seppukun uskollisuudenosoituksena.
Matthew Good

Matthew Frederick Robert Good (s. 29. kesäkuuta 1971) on kanadalainen rockmuusikko. Hän tuli alun perin tunnetuksi laulajana Matthew Good Bandissa, jonka debyyttialbumi julkaistiin vuonna 1995. 
Yhtyeensä hajottua vuonna 2002 Good siirtyi soolouralle. Hänet tunnetaan myös yhteiskunta-aktivistina.
Kirotut eivät itke

Kirotut eivät itke () on yhdysvaltalainen dramaattinen film noir -elokuva vuodelta 1950. Se perustuu Gertrude Walkerin tarinaan, ja sen käsikirjoituksen ovat kirjoittaneet Harold Medford ja Jerome Weidman. Vincent Sherman vastasi elokuvan ohjauksesta. Sen pääosissa nähdään Joan Crawford, David Brian ja Steve Cochran. "Kirotut eivät itke" on ensimmäinen kolmasta Shermanin ja Crawfordin välisestä yhteistyöstä. Muut elokuvat ovat draama "Viimeinen valhe" ("Harriet Craig", 1950) ja komedia "Hyvästi toiveuni" ("Goodbye, My Fancy", 1951). Elokuva on mustavalkoinen ja noin 103 minuutin mittainen. "Kirotut eivät itke" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa toukokuussa 1950. Suomessa julkaistiin vasta kymmenen vuotta valmistumisensa jälkeen tammikuussa vuonna 1960.
Juoni.
"Kirotut eivät itke" kertoo Joan Crawfordin näyttelemästä köyhästä naisesta Ethel Whiteheadista, joka menettää poikansa onnettomuudessa. Poikansa kuoleman jälkeen Ethel päättää aloittaa uuden elämän, joten hän jättää aviomiehensä ja omaksuu uuden henkilöllisyyden Lorna Hansen Forbesina.
Jack Smack

Jack Smack (oik. Juha Jakonen, s. 8. elokuuta Jyväskylä) on suomalainen rockmuusikko. Hän on Private Line -yhtyeen kitaristi, taustalaulaja, säveltäjä ja sovittaja. Hänet tunnetaan myös nimillä ”Japa”, ”Captain Japa” ja ”Jack Leopard”.
Jakonen liittyi Private Line -yhtyeeseen toukokuussa 2002 edellisen kitaristin Jari Huttusen siirryttyä Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukaus -orkesteriin. Jakonen on soittanut, esiintynyt ja levyttänyt vuosien varrella useiden eri yhtyeiden kanssa. Vuonna 2016 perustettiin Jakosen viimeisin yhtye The Holy Ones jossa hän vaikuttaa nykyään vakituisesti. Yhtye on julkaissut kolme musiikkivideota ja yhden digitaalisen albumin 2019. 
Vuonna 2011 Private Line julkaisi parin vuoden hiljaiselon jälkeen uuden singlen ja musiikkivideon ”Dead Decade”. Samanniminen kolmas albumi julkaistiin elokuussa 2011.
Syyskuusta 2007 elokuuhun 2008 Jack Smack toimi radiojuontajana, toimittajana ja DJ:nä omassa ”Ultimate Rock ’N’ Roll Show” -ohjelmassaan helsinkiläisen Lähiradion asemalla juontajaparinsa Joel ”Sheriffi Jopi” Airaksisen kanssa. Suorana lähetyksenä lähetettävässä ohjelmassa hän esiintyi nimellä ”Captain Japa”. Ohjelma sisälsi keskustelua musiikista ja ajankohtaisista aiheista sekä artistihaastatteluja.
Jack Smack käyttää Tokain kitaroita.
Yksityiselämä.
Jakonen oli aikaisemmin naimisissa Rakel Liekin kanssa.
Mikrohedelmöitys

Mikrohedelmöitys eli ICSI () on hedelmöityshoitomenetelmä, jossa yksittäinen siittiö ruiskutetaan ohuella putkella suoraan munasolun sisään. Mikrohedelmöitys on sovelias hoitokeino pariskunnille, joiden hedelmättömyys johtuu miehen siemennesteen laadusta. Siittiöitä saattaa olla vähän, tai niiden liikkuvuus tai morfologia voi olla huono. 
Jos siemenneste ei sisällä lainkaan siittiöitä, munasolu voidaan yrittää hedelmöittää lisäkiveksestä, kiveksestä tai siemenjohtimesta imetyillä siittiöillä.
Mikrohedelmöitystekniikka kuvattiin ihmisellä ensimmäisen kerran vuonna 1988, mutta raskauksia saatiin aikaan vasta useita vuosia myöhemmin. Suomessa ensimmäiset mikrohedelmöityksen avulla alkunsa saaneet vauvat syntyivät vuonna 1993. Menetelmä lähti leviämään ympäri maailman etenkin vuoden 1994 loppupuolella.
Tekniikka ja tulokset.
Siemennestettä tarkastellaan mikroskoopin alla, ja siittiö valitaan arvioiden sen hyvää muotoa ja liikkuvuutta. Munasolu pidetään maljalla paikallaan mikropipetillä. Siittiö imetään ohueen lasikapillaariin ja siirretään kypsän munasolun sisään mikroinjektiotekniikan avulla.
Mikrohedelmöityksen tulokset munasolun hedelmöittämisessä ovat olleet hyviä. Esimerkiksi kohtalaisen vaikeassa miehen spermaviassa tavallisen koeputkihedelmöityshoidon (IVF) hedelmöitysosuus on 26 % ja mikrohedelmöityshoidon 58 %.
Distributed Proofreaders

Distributed Proofreaders (hajautetut oikolukijat) on keino tukea Gutenberg-projektia, ja se onkin virallinen PG-liitännäispalvelu. Distributed Proofreadersin perusti vuonna 2000 Charles Franks tukemaan vapaasti levitettävien kirjojen digitalisointia. Distributed Proofreaders sivustoa pyörittää vapaa ohjelmisto ja koodin lisenssi on GNU GPL.
Hajautettua oikolukua erityisesti suomeksi tehdään muun muuassa seuraavien sivustojen avulla:
Lisäksi Kansalliskirjaston Pelasta kirja -ohjelmassa konservoidaan ja digitalisoidaan arvokkaita teoksia.
Taka-Pommeri

Taka-Pommeri on Pommerin alue, joka sijaitsee Oderin ja Vähän-Pommerin välissä. Se kuului aikaisemmin Saksaan, mutta liitettiin toisen maailmansodan jälkeen Puolaan. Nykyisin se muodostaa Puolassa suurimman osan Länsi-Pommerin voivodikuntaa (), jonka pääkaupunki on Szczecin. Itäosa kuuluu Pommerin voivodikuntaan ().
Historia.
Kolmikymmenvuotisen sodan seurauksena osa Taka-Pommerin alueesta siirtyi Ruotsille, mutta Ruotsi menetti sen 21. tammikuuta 1720 Tukholman rauhassa, jolloin Ruotsin hallintaan jäi vielä 700 km² muita alueita nimellä Ruotsin Pommeri.
Johan Calamnius

Johan (Juhana) Wiktor Calamnius (18. toukokuuta 1838 Kruunupyy – 26. kesäkuuta 1891 Kuopio) oli suomalainen tuomiorovasti ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "J.W.C".
Calamniuksen vanhemmat olivat lääninrovasti Kaarle Gabriel Calamnius ja Sofia Vilhelmina Sinius. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta vuonna 1857 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1862, maisteriksi 1864 ja lisensiaatiksi 1866. Calamnius väitteli filosofian tohtoriksi 1869 ja hänet vihittiin papiksi 1876.
Calamnius toimi Kuopion tuomiokapitulin notaarina 1875–1879, vankilansaarnaajana Kuopiossa 1879–1885 ja tuomiorovastina vuodesta 1885. Hän osallistui myös säätyvaltiopäiville 1877–1878, 1882 ja 1885 Kuopion hiippakunnan papiston edustajana.
Kirjallisen tuotantonsa Calamnius aloitti 1864 julkaisemalla ruotsin kielellä peräpohjalaisiin kansantarinoihin perustuvan kertomuksen isonvihan ajoilta nimeltä "Taivalkoski". Peräpohjolan kansanperinteeseen liittyivät myös muinaistieteellinen kirjoitus "Muinaistiedustuksia Pohjan periltä" (1868) ja novellit "Metelinkirkon haltia" (1870) sekä "Pyhäkosken ensimmäinen laskija" (1873). Calamnius julkaisi myös Ovidiuksen Metamorfooseista Suomen luontoon mukautetun satukokoelman "Kynäkuvia muinais-ajan sadustosta, kirjeitä Suleimalle" Kirjallisessa Kuukausilehdessä 1866–1868 ja 1870–1871. Sadut julkaistiin sittemmin myös kirjana ("Kreikkalaisia satuja. Kirjeissä Suleimalle", 1875).
Calamnius käänsi suomeksi Aristoteleen "Runousopin" (1871) ja Platonin "Faidonin" (1882). Hän perusti vuonna 1865 yhdessä Kaarlo Bergbomin, Jaakko Forsmanin ja Frithiof Peranderin kanssa "Kirjallisen Kuukausilehden".
Fairlight (ryhmä)

Fairlight (FLT) on yksi tunnetuimmista ja vanhimmista kräkkeri- ja demoryhmistä. Se on kansainvälinen ja on toiminut ainakin Commodore 64:n, Amigan ja PC-koneiden parissa.
Fairlightin perustivat West Coast Crackers (WCC) -ryhmään aikaisemmin kuuluneet kräkkerit "Strider" ja "Black Shadow" Ruotsissa vuonna 1987. Mukaan liittyi pian kräkkeri "Gollum" ja hieman myöhemmin muun muassa koodaaja-kräkkeri "Woodo" ja graafikko "The Hobbit". Ryhmä toimi aluksi hyvin aktiivisesti Commodore 64:n parissa, mutta laajentui pian myös Amiga-puolelle. Ryhmän ensimmäinen BBS, nimeltään "The Pleasure Dome", perustettiin vuonna 1987.
Fairlightin ensimmäinen PC-"julkaisu", kräkätty versio pelistä "The Hunt for Red October" ilmestyi 1991. Seuraava vuosi oli ryhmälle PC:n osalta varsin vahva, ja silloin perustettiin myös FLT:n Yhdysvaltain osasto. Kyseinen osasto oli vuonna 1993 ainakin kräkkäyspuolella eurooppalaista Fairlightia aktiivisempi ja suurempi. Vuonna 1994 FLT:n laiton toiminta kuitenkin hiipui maailmanlaajuisesti. Demoskenen puolella se oli edelleen aktiivinen, ainakin C64:n ja Amigan osalta. 
Fairlight palasi laittomien aktiviteettien pariin PC-puolella 1990-luvun loppupuolella. Vuonna 1998 se aloitti toiminnan pelien ISO-tiedostojen parissa, ollen ensimmäisiä tunnettuja ryhmiä, jotka keskittyivät nimenomaan niihin. Ryhmä oli useita vuosia hyvin aktiivinen ja tuottelias. Huhtikuussa 2004 sen laiton toiminta kuitenkin keskeytyi, kun viranomaiset, osana Fastlink-nimistä operaatiota, pidättivät ja asettivat syytteeseen useita ryhmän avainjäseniä Euroopassa, Singaporessa ja Yhdysvalloissa. Fairlightin demoja tekeviin alaryhmiin operaatiolla ei luonnollisesti ollut kovin suurta vaikutusta. 
Fairlightin ISO-divisioona aloitti toimintansa uudelleen vuonna 2006. Demoskenen puolella ryhmä on edelleen aktiivinen Commodore 64:n ja PC:n osalta.
Kustavi Nordlund

Johan Gustaf (Kustavi) Nordlund (6. syyskuuta 1866 Kitee – 16. marraskuuta 1901 Tukholma) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "J.G. Nordlund", "Kustavi Saarni", "Sampo" ja "-st-".
Nordlundin vanhemmat olivat maanmittari Axel Olivier Nordlund ja Karolina Wilhelmina Broms. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 1885. Nordlund valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1889 ja maisteriksi 1890 sekä suoritti tuomarin tutkinnon 1893. Hän työskenteli Suomen senaatissa kopistina mutta muutti sittemmin asumaan Tukholmaan.
Nordlund oli naimisissa vuodesta 1901 ruotsalaisen Augusta Bernhardina Carlssonin kanssa.
Fairlight (yritys)

Fairlight on digitaalisia äänilaitteita valmistava yhtiö, joka toimii Australian Sydneyssä. Sen perustivat Peter Vogel ja Kim Ryrie vuonna 1975. 
Yhtiön merkittävä tuote on vuonna 1979 julkaistu Fairlight CMI.
Vuonna 2016 Blackmagic Design ilmoitti Fairlightin ostamisesta.
Kustaa Killinen

Kustaa Killinen (sukunimi aikaisemmin Waismaa; 7. syyskuuta 1849 Isokyrö – 5. tammikuuta 1922 Kuopio) oli suomalainen kirjailija, kansanedustaja, kansakoulunopettaja ja Kuopion kuuromykkien koulun johtaja. Kirjailijana hän käytti myös nimimerkkejä "K.K-ll-n" ja "K-ll-n".
Henkilöhistoria.
Killisen vanhemmat olivat talollinen Matti Juhonpoika Waismaa ja Maria Kustaantytär Killinen. Hän opiskeli Jyväskylän seminaarissa vuosina 1868–1872 yhdessä J. H. Erkon kanssa ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi. Killinen opiskeli vielä myöhemmin ulkomailla kuuromykkäin opetusta vuosien 1879 ja 1911 välillä. Killinen oli kansakoulunopettajana Kokemäellä 1872–1879 ja sen jälkeen Kuopion kuuromykkäin koulun johtajana 1880–1922. Hän toimi myös Kuopion jatko-opiston suomen kielen ja kirjallisuuden opettajana 1889–1891 ja Kuopion kaupunginvaltuuston sihteerinä 1886–1896. Killinen toimitti "Tapio"-lehteä vuosina 1880–1882 ja vuosina 1882–1922 hän oli "Aistivialliskoulujen lehden" päätoimittaja.
Arkeologian harrastajana hän sai toimeksiantoa Muinaisyhdistykseltä, jolloin hän suoritti ainakin kohteiden tarkastuskäyntejä esimerkiksi Kokemäen Käräjämäellä vuonna 1877 ja Euran Käräjämäellä vuonna 1878.
Killinen oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Myöhemmin hän oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana vuonna 1914. Killinen toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1903–18 ja 20–21, ja Suomen kaupunkiliiton hallituksen varapuheenjohtajana. Killinen oli myös Kuopion Isänmaallisen Seuran perustajajäsen ja hän toimi seuran sihteerinä 20 vuotta (1883–1903) ja museonhoitajana vuosina 1883–1899. Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli noin 40 vuotta ja puheenjohtajana 1903–1918 ja uudestaan 1920–1921.
Killinen oli naimisissa opettajatar Matilda (Tilta) Josefina Laguksen (1873–1937) kanssa. Heidän tyttärensä oli oopperalaulaja Tellervo Killinen, jonka puoliso oli professori K. S. Laurila, ja poikia taas kauppa- ja teollisuusministerinä toiminut Ilmari Killinen sekä arkkitehti Väinämö Killinen.
Konstantin Schröder

Konstantin Schroeder (tai Schröder) (29. kesäkuuta 1808, Uukuniemi – 9. elokuuta 1868, Valkeasaari) oli runoilija, sanomalehtimies ja Valkeasaaren kirkkoherra.
Schroederin vanhemmat olivat Uukuniemen kirkkoherra Johan Schroeder ja Anna Charlotta Åkerblom. Hän kävi Viipurin lukiota 1823-1826 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1826. Schroeder opiskeli Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1834. Hän oli pappina Valkealassa, Inkerin Lempaalassa, Narvassa ja Pietarin suomalaisessa Marian seurakunnassa. Vuonna 1837 Schroeder valittiin Valkeasaaren kirkkoherraksi ja vuonna 1839 hänestä tuli myös Rajajoen (Systerbäck) kivääritehtaan saarnaaja. Schroeder hoiti kirkkoherran virkaa kuolemaansa saakka.
Schroederin runoja ja suorasanaisia tekstejäkin julkaistiin useissa sanomalehdissä, myös nimimerkeillä "Lieto" ja "-n-r". Runoista tunnetuimpia lienevät vuonna 1840 "Sanan Saattajassa Wiipurista" julkaistu sururuno "Kristiina Maria" sekä sernadi "Vait!" vuoden 1845 Kanavassa. Schroeder myös opetti suomen kielen kirjoitusta inkeriläiselle kansanrunoilijalle Jaakko Räikköselle. Vuosina 1857–1858 hän toimi Suomen Julkisten Sanomien ensimmäisenä toimittajana.
Schroeder oli naimaton.
Pietari Ticklén

Pehr (Petter, Pietari) Ticklén (6. kesäkuuta 1792 Pyhäjärvi – 11. kesäkuuta 1838 Teuva) oli suomalainen opettaja, toimittaja, runoilija ja Teuvan kirkkoherra.
Ticklénin vanhemmat olivat Pyhäjärven kappalainen Pehr Ticklén vanhempi (1751–1815) ja Hedvig Elisabeth Bergh. Ticklénin veli Erik Ticklén oli runoilija, muista veljistä Gustaf Ticklén (1807–1882) oli Vesilahden kirkkoherrana 1858–1882 ja Johan Fredrik Ticklén (1802–1844) toimi Raahen piirilääkärinä 1834–1844. 
Ticklén kävi Oulun triviaalikoulua, pääsi ylioppilaaksi 1811 ja vihittiin papiksi 1815. Hän oli tästä vuodesta alkaen ylimääräisenä pappina Pyhäjärvellä, välisaarnaajana Oulussa 1817–1818 sekä Oulun triviaalikoulun apologistiluokan opettajana vuodesta 1820. Suoritettuaan filosofian maisterin tutkinnon 1823 hän oli vuoden ajan opettajana Haminan kadettikoulussa ja sitten Oulun triviaalikoulun konrehtorina vuosina 1825–1831. Viimeksi Ticklén oli Teuvan kirkkoherrana vuodesta 1829 kuolemaansa saakka. Hänet valittiin Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 1838 mutta hän kuoli Teuvalla ennen virkaan astumistaan. Ticklén sai rovastin arvonimen 1836.
Ticklén perusti Oulun Wiikko-Sanomia -lehden ja toimi sen ensimmäisenä päätoimittajana 1829–1831. Hän julkaisi lehdessä omia runojaan ja teki virsiä ja käännöstöitä suomeksi. Ticklén toimi myös Elias Lönnrotin Mehiläinen -aikakauslehden avustajana. Vuonna 1836 hän mukaeli lehden liitteeksi K.F. Beckerin teoksen "Muistelmia ihmisten elosta kaikkina aikoina". Vuonna 1837 hän julkaisi 101-sivuisen katkismuksen nimeltä "Lyhyt ja yksinkertainen Kristillisen Opin tieto, Suomalaisille lapsille; muutamain entisten ja nykyisten mainio-opettajain mukaan".
Tunnetuimpia Ticklénin alkuperäisistä, suomentamista tai mukaelemista runoista ovat kansanrunomitalliset "Laulajat" ja "Lapsellinen lapsen laulu" sekä loppusoinnillinen "Leiposelle". 
Ticklénin puoliso vuodesta 1825 oli Ulrika Katarina Ringbom (k. 1845).
Erik Ticklén

Erik Ticklén (21. marraskuuta 1794, Pyhäjärvi – 17. heinäkuuta 1827, Kärsämäki) oli runoilija ja Kärsämäen kappalainen.
Ticklénin vanhemmat olivat Pyhäjärven kappalainen Pehr Ticklén vanhempi (1751-1815) ja Hedvig Elisabet Bergh. Hän kävi Oulun triviaalikoulua 1806-1814 joutuen olemaan pois koulusta vuosina 1807-1809 perheen köyhyyden ja 1808 puhjenneen Suomen sodan takia. Ticklén pääsi ylioppilaaksi 1815 ja opiskeli Turun akatemiassa valmistuen papiksi 1817. Pappina Ticklén oli ensin Mustasaaressa, Kruunupyyssä ja Ilmajoella kunnes hänet valittiin Kärsämäen kappalaiseksi 1825. Ticklén kuoli kuitenkin jo kaksi vuotta myöhemmin.
Erik Ticklénin tunnetuin runo oli "Neidon valitus". Johan Ludvig Runeberg käänsi tämän runon ruotsiksi ja se julkaistiin Helsingfors Morgonbladissa vuonna 1832.
Erik Ticklénin veli Pietari Ticklén oli kirkkoherra, runoilija ja Oulun Wiikko-Sanomia-lehden perustaja. Toinen veli Johan Fredrik Ticklén oli puolestaan kirjastoamanuenssi ja piirilääkäri.
Tuomas Ragvaldinpoika

Tuomas Ragvaldinpoika (6. joulukuuta 1724 Tyrvää – 14. maaliskuuta 1804 Loimaa) oli suomalainen virsirunoilija ja arkkiveisujen tekijä. Hän oli aikansa merkittävin talonpoikais- ja arkkivirsirunoilija. Hän sepitti henkilö-, hää- ja hautajaisrunoja sekä kruunajais- ja matkatoivotusrunoja kuninkaallisille.
Tyrvään Laukulasta kotoisin olleen Tuomas Ragvaldinpojan vanhemmat olivat Lipun talon omistanut kuudennusmies Ragvald Hansinpoika ja Margareta Erkintytär. Tuomas Ragvaldinpoika kärsi synnynnäisestä huuli- ja kitalakihalkiosta ja tämä vamma teki hänen puheestaan honottavaa ja vaikeasti ymmärrettävää sekä myös turmeli hänen ulkonäköään. Hän rampautui myös nuorena kuumesairauden takia eikä kyennyt ruumiilliseen työhön.
Vuonna 1763 Tuomas Ragvaldinpoika lähti Turkuun jossa hänen huulihalkionsa leikattiin onnistuneesti. Tuomas laati tästä tapauksesta 50-säkeistöisen arkkiveisun "Sen Wielä wirhellisen Ilo-Weisu". Tämä arkkiveisu oli ensimmäinen Suomessa julkaistu ei-hengellinen arkkiveisu. Tuomas Ragvaldinpoika keksi myös nimen arkkiveisu painetuille runoille ja virsille.
Tuomas Ragvaldinpoika joutui hankkimaan elantonsa kirjoittamalla ja hän julkaisikin elämänsä aikana 60 lehtistä jotka sisälsivät noin 150 virttä. Hän asui aluksi Turussa ja meni naimisiin 1765 Mynämäen Nihdeisen kylän Sunin talosta kotoisin olleen Maria Juhontyttären kanssa. Ensimmäisen vaimon kuoltua influenssaan 1776 Tuomas meni uusiin naimisiin 1777 turkulaisen piian Liisa Heikintyttären kanssa. Tästä avioliitosta hänellä oli kuusi lasta. Perhe muutti Turusta Loimaan Hirvikoskelle jossa Liisa Heikintytär kuoli keuhkotautiin vuonna 1788.
Jännike-novellisto

Jännike-novellisto oli suomalainen jännityskertomuksia sisältänyt lehti, joka ilmestyi lauantaisin vuoden 1936 syksystä vuoden 1939 loppuun. Vastaava toimittaja oli A. Kaarremaa. Konttori sijaitsi Oulussa, jossa lehti myös painettiin.
Jännike sisälsi paljon kotimaisia jännityskertomuksia, erityisesti Outsiderilta (oik. Aarne Haapakoski). Muita vakituisia kirjoittajia lehdessä olivat mm. Olli Karila (oik. Niilo Pärnänen, 1887–1936), J. K. Kulomaa (oik. nimi Jussi Kukkonen, 1892–1955) ja tuntematon nimimerkki Jage Varga.
Jännikkeen kulttuurihistoriallista merkitystä lisää se, että siinä esiintyi jo vuonna 1936 Outsiderin hahmo nimeltä Kalle Lipponen. Tarinoissa hänet tunnettiin ulkomailla seikkailijanimellä Calle Lipway. Kalle Lipponen oli kotoisin Pielavedeltä. Tästä hahmosta syntyi myöhemmin Pekka Lipponen.
Vuonna 1937 Jännikkeessä oli jatkokertomuksena Outsiderin "Kloakkien kauhu", johon on aivan selvästi saatu innoitus Eugene Suen kirjasarjasta "Pariisin salaisuudet." Kloakkien kauhu on julkaistu uudelleen vuonna 1992 sarjassa "Seaflower's Minors" (n:o 2).
Jännikettä paremmin menestyi kilpaileva, Ilmarisen kustantama Jännityslukemisto.
Johan Frosterus (Sotkamon kirkkoherra)

Johan (Juhana) Abrahaminpoika Frosterus (30. marraskuuta 1720 Paltamo − 10. kesäkuuta 1809 Sotkamo) oli suomalainen kirjailija ja Sotkamon kirkkoherra.
Frosteruksen vanhemmat olivat Paltamon kirkkoherra Abraham Frosterus ja Katarina Cajanus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1736. Frosterus valmistui maisteriksi 1745 ja hänet vihittiin papiksi 1746. Frosterus oli Kajaanin kirkkoherrana vuodesta 1747 ja hänet valittiin Sotkamon kirkkoherraksi vuonna 1763. Vuonna 1800 hän sai jumaluusopin tohtorin arvon Uppsalan yliopistosta.
Frosterus on tehnyt muutamia runoja sekä vuonna 1791 ilmestyneen kirjan "Hyödyllinen huvitus luomisen töistä" joka oli ensimmäinen luonnontieteitä käsitellyt suomenkielinen teos.
M/S Equine

M/S Equine () on luxemburgilaisen Waterways SA:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1979 Öresundvarvetin telakalla Landskronassa, Ruotsissa. Kuollutta painoa laivalla on 8 400 tonnia. "Equine" on rekisteröity Belgian lipun alle.
Equinen sisaraluksia ovat M/S Vulpine ja M/S Ursine.
Käyttöhistoria.
18. toukokuuta 1979 alus laskettiin vesille ja 14. syyskuuta se luovutettiin Partrederi Ab Nordsjöfraktin omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä "Eva Oden". Kotisatamaksi tuli Skärhamn. Tämän jälkeen alus aloitti Oden Linesin Ruotsin ja Englannin välisessä liikenteessä. Marraskuussa 1982 alus aikarahdattiin Tor Linen liikenteeseen. Vuonna 1987 Eva Oden oli saksalaisella Neue Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalla Flensburgissa, jossa alusta pidennettiin, koneet vaihdettiin ja rakennettiin ylimääräinen kansi. 5. helmikuuta 1988 alus palasi telakalta Tor Linen liikenteeseen ja sai nimen "Tor Belgia". 11. joulukuuta 1998 rahtaus loppui ja aluksen nimeksi tuli jälleen "Eva Oden". Jälleen tammikuussa 1999 alus aikarahdattiin Tor Linen Imminghamin ja Göteborgin väliseen liikenteeseen. Huhtikuussa Eva Oden siirrettiin Rotterdamin ja Norjan välille.
Vuonna 2000 Eva Oden aikarahdattiin belgialaisen Cobelfretin Zeebruggen ja Purfleetin väliseen liikenteeseen. Lokakuussa 2003 Cobelfret osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Göteborg. Vuonna 2004 reitti vaihtui: Göteborg–Killingholme. 14. kesäkuuta 2005 alus aikarahdattiin DFDS:n liikenteeseen reitille Göteborg–Killingholme. Heinäkuun alussa vuonna 2006 reitti vaihtui: Dartford–Vlissingen. 11. syyskuuta luxemburgilainen Waterways SA osti aluksen ja rekisteröi sen Panaman lipun alle. Lokakuussa 2006 alus sai nykyisen "Equine" -nimensä. Nykyisin alus liikennöi Belgian lipun alla Irlanninmerellä Liverpoolin ja Dublinin välillä.
Zacharias Topelius vanhempi

Zacharias Topelius vanhempi (sukunimi vuoteen 1800 Toppelius; 13. marraskuuta 1781 Oulu – 23. joulukuuta 1831 Uusikaarlepyy) oli suomalainen piirilääkäri, kansanrunouden kerääjä ja kirjailija Zachris Topeliuksen isä. Zachris Topelius vanhempi oli naimisissa vuodesta 1812 Katarina Sofia Calamniuksen (1791–1868) kanssa.
Topeliuksen vanhemmat olivat oululainen kirkkomaalari Mikael Toppelius ja Maria Magdalena Ocklawitz. Käytyään Oulun triviaalikoulun hän aloitti opinnot Turun akatemiassa 1797. Topelius joutui kuitenkin pian keskeyttämään opintonsa varojen puutteessa ja hän oli sitten kotiopettajana Muhoksella. Topelius pääsi jatkamaan opintojaan 1799 Uppsalan yliopistossa.
Hän alkoi lukea lääkäriksi ja opiskeli ensin Uppsalassa vuoden ajan ja sen jälkeen vuorotellen Tukholmassa ja Uppsalassa. Opiskeluaikanaan Topelius toimi Ruotsin sotalaivaston lääkärinä ja oli rokottajana Pohjois-Pohjanmaalla 1803–1804 ja Tukholmassa 1805. Topelius oli Uudenkaarlepyyn vt. kaupunginlääkärinä 1805–1806 ja harjoitti sitten lääkärintointa Oulussa. Vuonna 1807 hän sai kirurgian maisterin arvon Ruotsissa. Topelius aloitti eläinlääkärin opinnot Lundin yliopistossa 1808 mutta samana vuonna alkanut Suomen sota pakotti hänet keskeyttämään nämä opinnot. Topelius oli sodan aikana ensin Ruotsin laivaston lääkärinä ja sitten vuodesta 1809 köyhäinlääkärinä Tukholmassa.
Vuonna 1811 Topelius suoritti Uppsalan yliopistossa lääketieteen kandidaatin ja lisensiaatin tutkinnot sekä tohtorin arvoa varten vaaditut kirjalliset työt. Lääketieteen tohtorin arvon hän sai 1813. Topelius valittiin 1812 Uudenkaarlepyyn piirilääkäriksi ja tätä tointa hän hoiti kuolemaansa saakka.
Topelius aloitti kansanrunouden keräämisen jo toimiessaan rokottajana vuosina 1803–1804. Laajemman runouden keräilyn hän aloitti 1810-luvulla matkustellessaan piirilääkärin tehtävissä Pohjanmaalla. Topelius joutui lopettamaan nämä matkat sairastuttuaan 1820 mutta sen jälkeenkin runojen taitajia saapui hänen luokseen Uuteenkaarlepyyhyn. Vuonna 1821 Topeliuksen luona kävi vienankarjalainen runonlaulaja Jyrki Kettunen. Kettusen laaja kansanrunojen tuntemus sai Topeliuksen päättelemään että kansanrunojen keruumatkat kannattaisi tulevaisuudessa suunnata nimenomaan Itä-Karjalaan ja hän suosittelikin tätä muille runojenkerääjille.
Topelius julkaisi keräämänsä kansanrunot viitenä runovihkona ("Suomen Kansan Vanhoja Runoja ynnä myös Nykyisempiä Lauluja") vuosina 1822–1831.
Henrik Lilius

Henrik Lilius (lat. Henricus Gustavi Lilius, 3. toukokuuta 1683 Messukylä – 6. maaliskuuta 1745 Messukylä) oli oman aikakautensa etevin suomen- ja latinankielinen runoilija. Hänen kalevalamittainen runonsa ”Kehto-Runot” on barokkikauden suomenkielisen lyriikan merkittävin saavutus. 
Liliuksen vanhemmat olivat Messukylän kirkkoherra Gustaf Lilius ja Katarina Berg. Hän kävi Turun katedraalikoulua 1698–1700 ja pääsi ylioppilaaksi vuonna 1700. Hänet vihittiin papiksi 1706 ja hän valmistui maisteriksi 1707. Lilius oli Pirkkalan kappalaisena 1709–1722, Längelmäen kirkkoherrana 1722–1730 ja viimeksi Messukylän kirkkoherrana 1730–1745.
Myös Henrik Liliuksen veli Anders Lilius (vanhempi) toimi Messukylässä pappina. Henrikin poika Anders Lilius (nuorempi) (1712–1771) toimi Messukylän kirkkoherrana isänsä jälkeen vuosina 1745–1771 Anders nuoremman kuollessa Liliuksen suvun kolme polvea oli toiminut pappina Messukylässä 92 vuotta, näistä 57 vuotta kirkkoherrana.
Veriapila

Veriapila ("Trifolium incarnatum") on punakukkainen, 20–35 senttimetriä korkea apilalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Varsi.
Veriapila on yksivuotinen ja se kasvaa noin 20–35 senttimetriä korkeaksi. Sen pysty varsi on karvainen ja haaraton. Sen lehdet kasvavat varressa kierteisesti, ja niissä on korvakkeet ja ruodit. Lehtilavassa on kolme vastapuikeaa tai vastaherttaista lehdykkää. Lehtilaita on karvainen, ehyt ja lievästi mutkalaitainen.
Kukinnot ja kukat.
Veriapilan kukinnon teriöt ovat tummanpunaisia, 9–15 millimetriä pitkiä ja tyvestä yhdyslehtisiä. Terälehtiä on viisi. Verhiö on viisiliuskainen, ja siinä on ruskeaa karvoitusta. Heteitä on kymmenen. Emiö on yksilehtinen ja yksiluottinen. Kukinto on pitkäperäinen, pitkulainen tai lievästi kartiomainen ryhmä, joka on suurimmillaan noin viisi senttimetriä pitkä. Veriapila kukkii koko kesä–heinäkuusta syyskuuhun asti.
Hedelmä.
Hedelmä on pitkulainen palko, joka ei avaudu ja jää verhiön sisään. Siemenet ovat pyöreitä palloja, joiden koko on noin 2,5 millimetriä. Veriapila kuolee 3–4 viikon kuluttua siementen kasvattamisesta.
Käyttö.
Veriapilaa käytetään eläinrehuna ja maanparannuskasvina Yhdysvalloissa. Suomessa veriapilaa ei oikeastaan viljellä maatalouden käyttöön, mutta sitä kasvatetaan jonkin verran puutarhojen koriste- ja maanparannuskasvina.
Levinneisyys.
Veriapila on yleinen Euroopassa, jossa sitä kasvaa luonnonvaraisena. Suomessa sitä tavataan satunnaisena karkulaisena tienvarsilta, nurmikoilta, puutarhoista, pelloilta ja satamista.
M/S Norcape

M/S Norcape () on Norcape Shipping B.V:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1979 Mitsui Engineering and Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla Tamanossa, Japanissa. Kuollutta painoa laivalla on 5 024 tonnia. "Norcape" on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Rotterdam.
Norcapen sisaralus on M/S Envoy.
Käyttöhistoria.
20. huhtikuuta 1979 alus laskettiin vesille nimellä "Puma". Elokuussa se luovutettiin P&amp;O Ferriesin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä "Tipperary". Kotisatamaksi tuli Lontoo. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin B&amp;I Linen Liverpoolin ja Dublinin väliseen liikenteeseen. 
29. joulukuuta 1988 Norcape Shipping B.V. osti aluksen ja rekisteröi sen "Norcape" -nimisenä Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rotterdam. Lipunvaihdon jälkeen North Sea Ferries aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Europoort–Ipswich. 22. huhtikuuta 1995 alus siirtyi Zeebruggen ja Hullin välille. Vuonna 1996 North Sea Ferriers vaihtoi nimensä P&amp;O North Sea Ferriesiksi.
Sippora

Sippora oli Mooseksen vaimo Toisen Mooseksen kirjan mukaan. Mooses tapasi Sipporan Midianin maassa. Sippora oli Jetron tytär. Heille syntyi kaksi poikaa Gershom ja Elieser.
Sippora on mainittu midianilaiseksi, varhaisten lähteiden mukaan, kuten Josefuksen Jewish Antiquities 2.10-11, ja Targan Pseudo-Jonathanin mukaan, joka tunnetaan modernista Raamatun kritiikistä.
STS-122

STS-122 oli 121. Nasan avaruussukkulalento. Se lennettiin Atlantis-sukkulalla, ja se oli sukkulan 29. lento. Sukkula laukaistiin Kennedyn avaruuskeskuksesta 7. helmikuuta 2008 kello 14.45 paikallista aikaa (EST). Atlantis laskeutui Kennedyn avaruuskeskukseen 20. helmikuuta kello 16.08 Suomen aikaa.
Lennon tärkeimpänä tehtävänä oli asentaa Kansainväliselle avaruusasemalle Euroopan avaruusjärjestö ESA:n "Columbus"-laboratoriomoduli.
Miehistö.
Asemalle lähtevä Retkikunta 16:n jäsen:
Asemalta palaava Retkikunta 16:n jäsen: