tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
LSA

LSA (myös D-lysergihapon amidi, D-lysergamidi, ergiini tai LA-111) on ergoliinipohjainen alkaloidi, jota esiintyy esimerkiksi päivänsinen ("Ipomoea tricolor"), ruusunorsukierron ("Argyreia nervosa") ja atsteekkilumokierron ("Turbina corymbosa") siemenissä. LSA on "Periglandula ipomoeae" -lajin biosyntetisoimien ergoliinialkaloidien kuten lysergihapon hydroksietyyliamidin hajoamistuote.
Vaikutukset.
LSA:n annospotenssi on kymmenesosan lysergihapon dietyyli-amidin (LSD) voimakkuudesta, eli tyypillinen annos on 1–2 mg suun kautta. LSA alkaa vaikuttaa nauttimisesta noin 1–2 tunnin kuluessa ja saavuttaa huippunsa noin 4–5 tunnin tienoilla. Kokemuksiin saattaa liittyä mietoja tai vahvoja visuaalisia harhoja sekä auraalisia eroavaisuuksia. LSA:ta nauttinut saattaa kokea myös vahvoja emotionaalisia tiloja, jotka voivat henkilöstä riippuen vaikuttaa psyykeen myös negatiivisesti. LSA:n emotionaaliset vaikutukset voivat olla lähes samanlaiset kuin pienen ekstaasiannoksen.
Farmakodynamiikka.
LSA:lla on reseptoriaffiniteetti seuraavia serotoniinireseptoreita kohtaan komputationaalisen mallinnuksen perusteella: 5HT1A (pKi=7.49), 5HT1B (pKi=7.45), 5HT1D (pKi=7.98), 5HT1E (pKi=6.47), 5HT2A (pKi=6.24), 5HT2C (pKi=6.07), 5HT3A (pKi=6.89), 5HT5A (pKi=6.87), 5HT6 (pKi=7.11), 5HT7 (pKi=7.45). LSA:n reseptoriaffiniteetti eri dopamiinireseptoreita kohtaan on seuraava komputationaalisen mallinnuksen perusteella: D1 (pKi=5.56), D2 (pKi=7.38), D3 (pKi=6.63), D4 (pKi=6.16), D5 (Ki=5.95).
Lainsäädäntö.
LSA:ta sisältävät siemenet ovat laillisia, paitsi ruusunorsukierron siemenet, jotka ovat lääkeainelistalla.
Sisäkorva

Sisäkorva on korvan sisin osa ohimoluun sisällä ulkokorvan ja välikorvan takana. Sisäkorva on nesteen täyttämä, ja siellä sijaitsevat kuulo- ja tasapainoreseptorit.
Rakenne ja toiminta.
Tasapainoelin koostuu sisäkorvan tasapainoon vaikuttavista rakenteista. Siihen kuuluvat kaarikäytävät sekä otoliittielimet soikeassa ja pyöreässä rakkulassa.
Pyöreä ja soikea rakkula välittävät aistielinrakenteillaan ärsykkeitä lineaarisesta kiihtyvyydestä ja pään asennosta. Pään kiertoliikkeestä ärsykkeitä välittävät kaarikäytävien aistielinrakenteet.
Äänen kuulemiseen liittyvät sisäkorvan simpukan sisällä olevat eteiskäytävä, kierreaukko, kuulokäytävä sekä käytävien välissä oleva simpukkatiehyt, jossa sijaitsee kuuloaistin pääte-elin, Cortin elin. Simpukkatiehyt on yhteydessä pyöreään rakkulaan.
Kun ääniaallot saapuvat kuuloluiden jalustan kautta sisäkorvaan, ne vaikuttavat soikean ikkunan kautta eteiskäytävän nesteen eli perilymfan liikkeeseen. Aallot etenevät nesteessä simpukan rakenteissa ja heiluttavat simpukkatiehyen tyvilevyä ylös ja alas. Tyvilevyssä sijaitsevat ulommat ja sisemmät karvasolut eli kuuloreseptorisolut, joita sisäkorvassa on noin 14 500. Yhdessä katekalvon kanssa ne muodostavat Cortin elimen. Kuulohermon aistitieto syntyy, kun katekalvo osuu karvasoluihin. Depolarisoitunut karvasolu vapauttaa kuulohermon viejähaarakkeen solukalvolle glutamaattia, mikä aiheuttaa siinä toimintapotentiaalin.
Kakadun kansallispuisto

Kakadun kansallispuisto on Australian Pohjoisterritoriossa sijaitseva laaja luonnonsuojelualue. Se sijaitsee noin 171 kilometriä Pohjoisterritorion pääkaupungista Darwinista itään. Puiston pinta-ala on 19 802 neliökilometriä. Luonnonpuisto on UNESCOn maailmanperintöluettelossa eräs harvoista kohteista, joka on mainittu sekä kulttuurisen että ympäristöllisen arvonsa vuoksi. Maailmanperintöluetteloon se valittiin vuonna 1981.
Ympäristölliset arvot:
Kulttuuriset arvot:
Kakadun alueelta löytyneet rikkaat mineraaliesiintymät ovat aiheuttaneet ristiriitoja alueen käytöstä. Kakadun alueen itärajan tuntumassa on Rangerin uraanikaivos. Kaivos sijaitsee puiston rajojen sisäpuolella, mutta on laillisin perustein erotettu omaksi alueekseen.
Kakadun luonnonpuiston alueen hallinnoinnista on vastuussa lautakunta, jossa enemmistönä ovat Australian alkuperäiskansojen edustajat.
Timbaland

Timbaland (oik. Timothy Zachery Mosley, s. 10. maaliskuuta 1972 Norfolk, Virginia) on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, sanoittaja ja rap-artisti.
Hän on voittanut neljä Grammy-palkintoa. Timbaland on saanut tunnustusta etenkin tuottajana. 
Virginiassa varttunut Timbaland aloitti uransa tuottamalla kappaleita R&amp;B-artisteille. Hänen uransa lähti nousukiitoon toimittuaan tuottajana Aaliyahin albumilla "One in a Million" (1996). Vuonna 1997 hän tuotti lapsuudenystävänsä rap-artisti Missy Elliottin debyyttialbumin "Supa Dupa Fly" ja julkaisi Timbaland &amp; Magoo -yhtyeensä esikoisalbumin. Seuraavana vuonna hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Tim's Bio: Life From da Bassment". 
Jatkettuaan musiikin tuottamista R&amp;B- ja rap-artisteille (kuten Snoop Doggille ja Jay-Z:lle) 2000-luvulla hän alkoi tehdä yhteistyötä myös muita genrejä edustavien artistien kanssa. Hän on tuottanut musiikkia muun muassa Nelly Furtadolle, Beyoncélle, Madonnalle ja Björkille.
Vuonna 2007 Timbaland julkaisi toisen sooloalbuminsa "Shock Value", joka sai jatkoa vuonna 2009 albumilla "Shock Value II".
Syytökset tekijänoikeusrikkomuksista.
Vuonna 2006 Timbaland plagioi Nelly Furtadolle tekemäänsä kappaleen "Do it" suomalaisen Janne Sunin Assembly-tapahtumassa esitetystä sävelmästä "Acidjazzed Evening". Kappaleessa "Do it" soi Janne Sunin säveltämän kappaleen c64-versiosta kopioidut samplet ja päämelodia. Lisäksi Timbaland käytti alkuperäistä kappaletta sellaisenaan omissa nimissään julkaisemassa Block Party -soittoäänessä.
David Cortopassi syytti Timbalandia "Spazz" -kappaleensa luvattomasta samplaamisesta tämän vuonna 2007 julkaistussa "Throw It on Me" -kappaleessa.
Veronmaksajain Keskusliitto

Veronmaksajain Keskusliitto ry (puhekielessä "Veronmaksajat") on vuonna 1947 perustettu poliittisesti sitoutumaton kotitalouksien, yritysten ja yhteisöjen riippumaton järjestö. Se neuvoo verotukseen liittyvissä kysymyksissä, ajaa kohtuullista verotusta ja puolustaa kansalaisten oikeusturvaa verotusasioissa.
Veronmaksajissa on noin 230 000 jäsentä, joista kotitalouksia 186 000 ja yritysjäseniä 44 000. Veronmaksajien toiminnan perustana ovat jäsenmaksut. Liitto ei ota vastaan julkisia avustuksia.
Veronmaksajat osallistuu aktiivisesti verokeskusteluun ja tekee omia ehdotuksia verotuksen kehittämiseksi. Vuonna 2012 Veronmaksajat esimerkiksi otti kantaa valtiovarainministeriön esitykseen leikata kilometrikorvauksia kahdella sentillä. Liitto esitti, että hallitus luopuisi kilometrikorvauksiin kaavailluista leikkauksista.
Liitto tuottaa taustatietoa päättäjille, tiedotusvälineille ja suurelle yleisölle. Järjestö myös opastaa suomalaisia verotuksen arjessa muun muassa veroilmoitusten jättöaikana. Veronmaksajien verojuristit antavat liiton jäsenille puhelimitse henkilökohtaista veroneuvontaa. Liitolla on eri puolilla Suomea 34 paikallisyhdistystä, joiden järjestämissä veroilloissa jaetaan käytännön vero- ja talousneuvoja kotitalouksille ja yrittäjille.
Veronmaksajat julkaisee verotukseen ja talousasioihin keskittyvää "Taloustaitoa", joka on Suomen suurin talousaikakauslehti. Liiton jäsenet saavat Taloustaidon kotiinsa jäsenetuna.Veronmaksajien ylin päättävä elin on kerran vuodessa kokoontuva liittokokous. Järjestön toimintaa ohjaa ja valvoo valtuuskunta, johon kuuluvat liiton puheenjohtaja, varapuheenjohtaja sekä 45 jäsentä. Liiton toimintaa johtaa 12-jäseninen hallitus. Liiton ja sen valtuuskunnan puheenjohtaja on professori Jaakko Ossa, ja hallituksen puheenjohtaja on varatuomari Kirsti Auranen. Liiton toimitusjohtaja on Teemu Lehtinen.
Arkkipaino

Arkkipaino on kirjapaino, missä käytetään arkkipainokoneita painamiseen; kirjanpainomenetelmä, jossa käytetään arkkipainokoneita.
Arkkipainossa käytetään valmiiksi leikattuja paperiarkkeja, eli painokone ei katkaise painettua paperirataa lehtien tai kirjojen sivuiksi painotyön loppuvaiheessa kuten heat-set tai rotaatiomenetelmässä.
Arkkipaino on tuotantomäärältään hitaampi painotapa kuin rotaatiopaino, jossa paperi kulkeutuu painotelojen väliin katkeamattomana paperiratana paperirullilta. Ennen rotaation keksimistä kaikki kirjanpainaminen oli paperiarkeille painamista.
Rotaatiopaino

Rotaatiopaino on kirjapaino, joka käyttää rotaatiopainokoneita, tai kirjanpainomenetelmä, jossa käytetään rotaatiopainokoneita.
Rotaatiopaino käyttää paperinaan paperirullalta painotelojen väliin kulkevaa katkeamatonta paperirataa, joka leikataan sivuarkeiksi vasta painotyön loppuvaiheessa. Rotaatiopaino on arkkipainoa nopeampi painomenetelmä, minkä vuoksi sitä käytetään silloin, kun painosmäärät ovat suurehkoja, esimerkiksi yli 20 000 kappaletta.
Rotaatiopainoa suuremmat painosmäärät tuotetaan syväpainolla. Sen käyttäminen alkaa olla kannattavaa yli 80 000 kappaleen painoksista alkaen. Suurimmat painokset voivat sisältää miljoonia kappaleita.
Demo (albumi)

Demo on Nylon Beatin viides albumi. Se myi jo ennen ilmestymistään kultaa ja myöhemmin samana vuonna myös platinaraja meni rikki. Albumilla on kappale "Viha ja rakkaus", jolla yhtye yritti päästä edustamaan Suomea Euroviisuissa. Albumilta julkaistiin singlet "Viha ja rakkaus", "Syytön" ja "Syntinen". "Syytön"-kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 2.
Albumilla on ensimmäistä kertaa mukana Erinin ja Jonnan soolokappaleet. Erinin soolokappale on "Sairaanfuckingkipeenraastavaa" ja Jonnan päätösraita "Haloo avaruus".
Jan Garbarek

Jan Garbarek (s. 4. maaliskuuta 1947 Mysen, Norja) on norjalainen saksofonisti, joka soittaa jazzia, klassista ja maailmanmusiikkia.
Garbarek teki ensimmäiset levytyksensä 1960-luvun lopulla, jolloin hän oli mukana muun muassa yhdysvaltalaisen jazz-muusikon George Russellin levyillä. Muutamien avant garde -albumien jälkeen Garbarek nousi maailmanmaineeseen 1970-luvulla Keith Jarrettin menestyksekkäässä yhtyeessä. Garbarek saavutti taloudellisen menestyksen Euroopassa albumilla "Dis", jolla hän teki yhteistyötä yhdysvaltalaiskitaristi Ralph Townerin kanssa. Maailmanmusiikkielementtejä Garbarek otti tuotantoonsa 1980-luvulla, ja vuoden 1993 albumi "Offiicium", joka oli yhteislevytys brittiläisen lauluyhtye Hilliard Ensemblen kanssa, on yksi ECM:n parhaiten myyneistä albumeista. Jan Garbarekin tytär Anja Garbarek on myös muusikko.
Garbarekin on luonnehdittu kuuluvan vuonojazzin ensimmäisiin edustajiin 1970-luvulla.
Eila Pennanen

Säde Eila Talvikki Pennanen (8. helmikuuta 1916 Tampere – 23. tammikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen kirjailija, kriitikko, esseisti ja suomentaja.
1960-luvulla kiinnostus yhteiskunnallisiin asioihin alkoi heijastua keskiluokan kuvaajaksi luonnehditun Pennasen teoksista. Monet kriitikot ovat nimenneet Pennasen päätyöksi Tampere-trilogian, johon kuuluvat teokset "Himmun rakkaudet" (1971), "Koreuden tähden" (1972) ja "Ruusuköynnös" (1973).
Pennanen palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1968 sekä Mikael Agricola -palkinnolla vuosina 1962 sekä 1971.
Elämä.
Eila Pennasen vanhemmat olivat tehtaanisännöitsijä Hugo Henrik Pennanen ja Hilma Maria Pennanen (o.s. Enegrén). Pennanen pääsi ylioppilaaksi 1936, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1940 ja suoritti kirjastotutkinnon 1947. Pennanen oli naimisissa mainostoimittaja Alpo Vammelvuon kanssa 1945–1953. Avioliitosta syntyivät lapset Ale (1945–1997) ja Hanno (1947–1994). Vuosina 1961–1973 Pennanen oli avioliitossa toimittaja, suomentaja Juhani Jaskarin kanssa. Pennanen ja Jaskari suomensivat yhdessä useita teoksia.
Pennanen osallistui talvi- ja jatkosodan aikana Karjalassa työpalveluun. Sieltä palattuaan hän kirjoitti esikoisteoksensa, ylioppilasromaanin "Ennen sotaa oli nuoruus". Romanttiset 1940-luvun kirjat saivat 1950-luvulla jatkokseen historiallisen suurromaanin "Pyhä Birgitta", joka kertoo ruotsalaisen 1300-luvulla eläneen pyhimyksen ja näkyjennäkijän pyhän Birgittan elämäntarinan. 1960-luvulla Pennanen tutustui vasemmistolaisiin aatteisiin muun muassa serkkunsa, kirjailija Jarno Pennasen kautta. 
Pennanen oli tuottelias romaanikirjailija ja novellisti sekä maineikas suomentaja. Hän kirjoitti myös näytelmiä, radiokuunnelmia, esseitä ja nuortenkirjoja. Hän oli arvostettu kulttuurivaikuttaja ja oli jäsenenä muun muassa valtion kirjallisuuslautakunnassa ja Suomen Kirjailijaliiton johtokunnassa. Pennanen opetti 1960- ja 1970-luvulla Helsingin yliopistossa. Kirjailijantyönsä ohella hän toimi 1940- ja 1950-luvulla arkistonhoitajana, WSOY:n kirjastonhoitajana, mainostoimittajana sekä kulttuurilehti "Parnasson" toimitussihteerinä.
Saara Kesävuoren väitöskirjan mukaan Pennasen romaaneissa esiintyy biseksuaalisia ja homoeroottisia fantasioita, joiden alkujuuret vaikuttavat olleen Pennasen nuoruuden kokemuksissa.
Syväpaino

Syväpaino on kirjapainomenetelmä, jota käytetään suuripainoksisiin, paljon kuvia ja sivuja sisältäviin painotöihin, kuten suuriin aikakauslehtiin, tuoteluetteloihin ja pakkausmateriaaleihin. Syväpainomenetelmässä painopinnan painava osa on painamatonta pintaa alempana. Painoväri siirtyy painettavaan materiaaliin rasterikupeista eli painopinnan syvennyksistä, mistä menetelmä on saanut nimensä.
Syväpainossa ei käytetä offsetpainon tapaan painopintana sylinterin ympärille kiinnitettäviä painolevyjä, vaan sylintereihin uurretaan kaiverrustimantilla tai laserilla painettava sisältö joka kerta uudelleen. Yleensä syväpainosylinteri vielä kromataan painokestävyyden parantamiseksi.
Syväpainomenetelmässä kaikki väriä siirtävät pinnat muodostetaan noin 0,002–0,04 mm syvien rasterikuppien avulla. Syväpainokuvan tummuus vaihtelee rasterikupin tilavuuden mukaan: vaaleita sävyjä painavan rasterikupin tilavuus on pieni ja tummia sävyjä painava suuri. Syväpainojäljen tunnistaa helposti rasteripisteiden aiheuttamasta sahalaitaisuudesta myös tekstin kirjaimissa.
Yleisesti syväpainokoneet ovat raina- eli rotaatiopainokoneita, joissa painomateriaali tulee rullalta. Painoprosessissa syväpainosylinteri väritetään ensin nestemäisellä painovärillä, jolloin sylinterin pinnassa olevat rasterikupin täyttyvät. Heti värittämisen jälkeen ohut teräskaavin, eli raakeli, poistaa ylimääräisen värin rasterikuppien välisiltä kannasalueilta. Painettava materiaali kulkee puristustelan ja syväpainosylinterin välistä, jolloin painoväri siirtyy rasterikupeista painettavalle materiaalille suuren puristusvoiman avulla. Painamisen jälkeen painomateriaali kulkee kuivauslaitteen läpi, joka haihduttaa painoväristä liuotinaineen ja kuivattaa painovärin.
Koska painopinnan valmistuskustannukset ovat korkeat, on syväpaino vain suurten painosten painomenetelmä. Kannattavat painokset voivat vaihdella 80 000 kappaleesta miljooniin kappaleisiin. Yleisimmät syväpainolla painettavat tuotteet ovat aikakauslehtiä, mutta menetelmää käytetään paljon myös erilaisten pakkaustuotteiden painamiseen.
Suuren painonopeuden ja tarkan painolaadun lisäksi syväpainon etuna on se, että voidaan käyttää verrattain edullista mekaanista superkalanteroitua paperia.
Syväpainossa painetaan muun muassa huonekaluvalmistaja Ikean vuosittainen tuoteluettelo, jonka yhteispainos eri kieliversioineen on noin 160 miljoonaa kappaletta.
Syväpaino Suomessa.
Suomen ensimmäisen syväpainon perusti Otava Helsingin Hietalahdenrantaan vuonna 1921 muun muassa Suomen Kuvalehden painamista varten. WSOY aloitti syväpainannan vuoden 1926 alussa, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino 1937, Paasipaino 1956 ja seuraavana vuonna Hertso ja Tilgmann. Suomen Kuvalehti painettiin syväpainossa vuoteen 2008 saakka, jolloin se siirtyi offsetiin.
Suomen viimeinen syväpaino oli Helprintin Mikkelin syväpaino sen jälkeen, kun Acta Printin Espoossa sijaitseva Kivenlahden syväpaino lakkautettiin vuonna 2007. Helprint sanoi vuonna 2014 olevansa Pohjoismaiden suurin syväpainolaitos, joka teki painotöitä muiden Pohjoismaiden lisäksi myös Britannian ja Venäjän markkinoille. Helprint meni konkurssiin 2019.
Splinter

Splinter on The Offspringin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi on yhtyeen ensimmäinen, jossa ei ole mukana rumpali Ron Welty. Albumi ei yltänyt The Offspringin 90-luvun myyntilukuihin, mutta myi silti Yhdysvalloissa platinaa.
Albumi alkuperäinen nimi oli Chinese Democracy, sama nimi kuin Guns N' Rosesin vuosia tekeillä ollella albumilla. Yhteen keulahahmo Dexter Holland kommentoi asiaa sanoen, että se oli hauskinta mitä vain voi keksiä: "Axl ripped off my braids, so I ripped off his album title", joka vapaasti käännettynä tarkoittaa: "Axl vei lettini, joten minä vein hänen levynsä nimen". Kommentilla viitattiin Axl Rosen uuteen hiustyyliin, joka muistutti Hollandin tyyliä 90-luvulla. Rosen ryhdyttyä oikeustoimiin The Offspring muutti nimen "Splinter"iksi, jottei julkaisu myöhästyisi.
Kappaleet "Hit That" ja "(Can't Get My) Head Around You" julkaistiin singleinä.
Sampo (nimi)

Sampo on suomalaisen miehen etunimi. Nimi on saatu suomalaisessa kansanrunoudessa ja Kalevalassa esiintyvästä ihme-esineestä, sammosta. Nimipäivää Sampot viettävät 3. huhtikuuta, jolloin on myös Veetin nimipäivä. Elokuuhun 2025 mennessä noin 3 880 suomalaista miestä oli saanut nimen Sampo, heistä noin kolmasosa 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Jukka Leino (alppihiihtäjä)

Jukka Pekka Leino (s. 10. kesäkuuta 1978 Heinävesi) on entinen suomalainen alppihiihtäjä.
Leino voitti pujottelun Suomen mestaruuden vuosina 2004, 2006 ja 2009, jolloin hän voitti myös supersuurpujottelun ja superyhdistetyn Suomen mestaruuden. Vuonna 2010 hän voitti suurpujottelun Suomen-mestaruuden. Kaiken kaikkiaan Leinolla on 14 aikuisten SM-mitalia, joista kuusi on kultaisia. Leino on voittanut myös Slovenian, Kroatian ja Ruotsin mestaruudet. Aikuisten sarjassa hänellä on yhteensä 84 palkintopallisijoitusta, joista 38 on voittoja.
Leino osallistui 88:aan maailmancupin osakilpailuun. Hänen parhaat sijoituksensa ovat pujottelussa Wengenin 11. sija tammikuussa 2004 ja suurpujottelussa Whistlerin 20. sija helmikuussa 2008. Kaudella 2007–2008 Leino voitti suurpujottelun Eurooppa-cupin kolmantena suomalaisena kautta aikojen. Muut voittajat ovat olleet Sami Uotila (2001) ja Marcus Sandell (2007). Arvokilpailuissa Leino on ollut parhaimmillaan seitsemästoista Val d'Isèren MM-kilpailujen 2009 suurpujottelussa. Hän on osallistunut MM-kilpailuihin neljästi.
Seuratasolla Leino edusti Heinäveden Hyrskettä. Leinon pituus on 180 cm ja aktiivivuosinaan hän painoi 80 kg.
Leino lopetti uransa kauden 2009–2010 jälkeen. Vuotta myöhemmin hän siirtyi Fischerin palvelukseen koordinaattoriksi.
12 apinaa (albumi)

12 apinaa on Nylon Beatin kahdeksas albumi vuodelta 2003. Se on myynyt platinaan oikeuttavan määrän. Albumilta julkaistiin singlet ”12 apinaa”, ”Petollinen päiväkirja”, ”Nukutaan” ja ”Psykedeliaa”. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Jonna ja Erin ovat ensimmäistä kertaa kirjoittaneet albumilleen sanoituksia. Jonna on kirjoittanut kappaleiden ”Astu mun tarinaan” ja ”Ennen aurinkoa karkaat” sanoitukset, Erin puolestaan kappaleiden ”Prinssi” ja ”Nopee” sanoitukset Lina Paavilaisen kanssa. Vaikka molemmat myöntävät "12 apinaa" -levyn virallisen nuottikirjan sivuilla, etteivät osallistuneet ”Pelastusrengas”-kappaleen kirjoittamiseen, Jonna ja Erin on merkitty sen sanoittajiksi Risto Asikaisen ja Ilkka Vainion kanssa. Muuten kappaleet ovat täysin Asikaisen ja Vainion käsialaa.
"Itse valtiaat" -satiirisarjassa Paavo laulaa eduskunnasta pilkkalaulun ”200 apinaa”, jonka pohjana on Nylon Beatin ”12 apinaa”. Happoradio on tehnyt kappaleesta oman versionsa "Livenä vieraissa" -kokoelmalle.
Thomas Calabro

Thomas Calabro (s. 3. helmikuuta 1959, Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt "Melrose Placessa" Michael Mancinin roolissa. Hän oli näyttelijöistä ainoa, joka oli mukana sarjassa alusta loppuun eli vuosina 1992–1999.
Calabro oli naimisissa Elizabeth Pryorin kanssa 1993–2005. Pariskunnalla on kolme lasta.
Väinämö

Väinämö on suomalainen miehen etunimi ja myös suomalainen sukunimi.
Väinämö on lyhentymä Kalevalan pääsankarin "Väinämöisen" nimestä, jonka kantasanana on ollut 'väinä' (leveä, syvä, tyynesti virtaava joki).
Suomen almanakassa nimi on ollut vuodesta 1929 lähtien. 
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä 1 844 miestä saanut nimekseen Väinämö. Ensimmäiseksi etunimeksi sitä kuitenkaan ei ole annettu kenellekään ainakaan vuoden 1965 jälkeen.
Nicholas Lea

Nicholas Lea (22. kesäkuuta 1962 New Westminster, Brittiläinen Kolumbia, Kanada), oikealta nimeltään Nicholas Christopher Schroeder, on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Alex Krycek 1990-luvun sarjassa "Salaiset kansiot".
Lea sai ensimmäisen suuren roolinsa sarjasta "Kuuma piiri" ("The Commish"), jossa hän näytteli vuosina 1991–1994. "Salaisissa kansioissa" Lea esiintyi vuoden 1994 alussa pienessä sivuroolissa, ja ensimmäistä kertaa hänet nähtiin Alex Krycekin roolissa saman vuoden loppupuolella.
"Salaisten kansioiden" päätyttyä vuonna 2002 Lea on vieraillut muun muassa sarjoissa "NYPD Blue" ja "C.S.I."
Otto Kotilainen

Otto Kotilainen (5. helmikuuta 1868 Heinävesi – 9. elokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä. Hänen tunnetuimpia laulelmiaan ovat muun muassa joululaulut "Varpunen jouluaamuna" (san. Sakari Topelius) ja "Kun joulu on" (san. Alpo Noponen) sekä monia muita lauluja kuten "Kyyhkynen kylpee", "Laulu oravasta" ja "Pilvitanssi". Näiden lisäksi Kotilainen sävelsi musiikkia torvelle, viululle ja pianolle, lukuisia kuorolauluja kuten "Väinölän väki" (san. Eino Leino) sekä näytelmämusiikkia. Hän myös edesauttoi Heinäveden laulu-, soitto- ja urheilujuhlien järjestämistä.
Kotilainen rakasti Heinävettä ja erityisesti sen virtoja ja koskia. Hänellä oli kesäasunto Varisselällä Varisvedellä. Hän oli innokas kalastaja. Muun muassa Eino Leino ja Juhani Aho olivat usein vieraina hänen kesäasunnollaan. Kotilaisesta on käytetty nimeä "Heinäveden Otto Suuri." Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Elämä ja ura.
Otto Kotilaisen isä oli Heinäveden Kermaan muuttanut Petter Kotilainen ja isoisä Kotilanmäen tilan isäntä, valtiopäivämies Juhana Kotilainen. Hänen vanhempi veljensä oli kauppias ja likööritehtailija Antti J. Kotilainen.
Kotilainen oli musikaalisesta perheestä ja harrasti laulua pienestä pitäen. Hän kävi Kerman kansakoulua, jota myös runoilija Alpo Noponen kävi. He olivat lapsuudenystäviä. Myöhemmin Noponen sanoitti joitakin Kotilaisen sävellyksiä.
Kotilainen valmistui opettajaksi Jyväskylästä 1890. Vuonna 1893 hän pääsi Helsinkiin opettajaksi. Samalla hän opiskeli säveltämistä Helsingin musiikkiopistossa ja myöhemmin Jean Sibeliuksen oppilaana.
Opinnäytteitä.
Kotilaisesta ja hänen sävellystuotannostaan on kirjoitettu ainakin kaksi opinnäytetyötä, Laulumusiikin mestari: Otto Kotilaisen elämänvaiheiden ja sävellystuotannon tarkastelua Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen laitokseen ja Laulun lähteillä: Säveltäjä Otto Kotilainen (1868–1936) Metropolia-ammattikorkeakoulun musiikkipedagogian opintolinjalle.
Satasen laina

Satasen laina on Nylon Beatin toinen albumi. Levy julkaistiin 1. huhtikuuta 1997 ja se on myynyt tuplaplatinaa. Albumilta on julkaistu singlet "Satasen laina", "Kuumalle hiekalle" ja "Jos". Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Albumin kappaleet on säveltänyt ja sovittanut Risto Asikainen. Sanoittajina toimivat Aappo I. Piippo, Ilkka Vainio ja Risto Asikainen. Nimikkokappaleesta kuvattiin musiikkivideo.
Bobbie Eakes

Bobbie Diane Eakes (s. 25. heinäkuuta 1961 Warner Robins, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Ennen näyttelijänuraansa hän oli Miss Georgia 1982. 
Eakes on näytellyt muun muassa saippuasarjassa "Kauniit ja rohkeat", jossa hän näytteli Macy Alexanderia vuosina 1989–2000 ja 2002–2003. Macy oli suosittu roolihahmo, joka kamppailu omien demoniensa, kuten alkoholismin, kanssa. Macyn ja Thorne Forresterin on/off-suhde kuului sarjan vakiojuoniin vuosikausien ajan. Macy harrasti laulamista, kuten myös Eakes, joka on levyttänyt laulujaan ja laulanut muun muassa Euroopassa vieraillessaan. Ollessaan tauolla Macyn roolista Eakes juonsi country-musiikkiohjelmaa MTV-musiikkikanavalle. Macy kirjoitettiin vuonna 2003 toisen kerran pois "Kauniista ja rohkeista". Sen jälkeen hän näytteli Krystal Carey Chandlerin roolissa saippuasarjassa "All My Children". Eakes on ollut neljästi ehdolla Soap Opera Digest Awardin saajaksi.
Eakes on näytellyt entisen vastanäyttelijänsä Jeff Trachtan (Thorne Forrester) kanssa myös tuotoksissa "Tuhkimo-" ja "Love Letters" -teatterituotannoissa. He ovat levyttäneet yhdessä CD:n "Bold and Beautiful Duets", joka menestyi hyvin Euroopassa.
Eakes on ollut naimisissa käsikirjoittaja-näyttelijä Davin Steenin kanssa heinäkuusta 1993 lähtien. He tapasivat näytelmätunneilla.
William Gott

William Henry Ewart "Strafer" Gott (13. elokuuta 1897 – 7. elokuuta 1942) oli brittiarmeijan upseeri ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ja yleni ennen kuolemaansa kenraaliluutnantiksi.
Gott osallistui ensimmäiseen maailmansotaan upseerina rykmentissään "King's Royal Rifle Corpsissa" (KRRC) Ranskassa. Hän oli sotavankina 1917–1918.
Gott saapui 1939 Egyptiin everstiluutnanttina komennuksessaan KRRC:n 1. pataljoona. Seuraavaksi hän palveli esikuntaupseerina, tukiprikaatin komentajana (prikaatikenraali) ja divisioonankomentajana (kenraalimajuri) 7. panssaridivisioonassa. Alkuvuodesta 1942 Gott ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänet nimitettiin XIII armeijakunnan komentajaksi. Armeijakunta osallistui hänen komennossaan Gazalan taisteluun ja ensimmäiseen El Alameinin taisteluun. Elokuussa 1942 pääministeri Winston Churchill päätti siirtää kenraali Claude Auchinleckin pois Lähi-idän esikunnan ylipäällikön ja 8. armeijan väliaikaisen komentajan tehtävistä. Gottin aggressiivinen, jopa äkkinäinen persoonallisuus (lempinimi "Strafer"), ilmeisesti miellytti Churchilliä, joka kaipasi hyökkäävämpää otetta Pohjois-Afrikassa. Täten Gott valittiin 8. armeijan komentajaksi huolimatta Auchineckin ja brittiarmeijan ylipäällikön, kenraali Alan Brooken näkymyksestä Gottin heikkouksista suurten yhtymien komentajana, jotka ilmenivät epätasaisena taistelutoimintana ennen ensimmäistä El Alameinia ja sen aikana. Hän toimintansa divisioonankomentajana oli onnistunutta, mutta hän ei pystynyt käyttämään komentajan taitojaan strategisella tasolla, jossa vaaditaan yhteistoimintaa eri joukkojen ja aselajien välillä. Ennen kuin Gott ehti ottaa vastaan komentajuutta, hän sai surmansa matkalla, kun saksalaiset hävittäjät ampuivat alas häntä kuljettaneen lentokoneen ja tulittivat pudonnutta konetta.
Brian Carroll

Brian Michael Carroll (s. 20. heinäkuuta 1981 Springfield, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Major League Soccerin Philadelphia Unionia.
Seurajoukkueura.
Carroll pelasi yliopistojalkapalloa Wake Forest Universityn joukkueessa vuosina 2000–2002, joiden aikana hänet valittiin muun muassa Atlantic Coast Conferencen tähdistöjoukkueeseen ja Hermann Trophy -finalistiksi.
Kolmannen yliopistovuotensa jälkeen Carroll teki Project-40-kehityspelaajasopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa ja osallistui vuoden 2003 MLS SuperDraft -varaustilaisuuteen, jossa washingtonilainen D.C. United varasi hänet numerolla 11. Debyyttikaudellaan 2003 hän ei saanut valmentaja Ray Hudsonilta lainkaan vastuuta liigaotteluissa, vaan joutui hakemaan peliaikaa A-Leaguen Richmond Kickersistä. Kaudella 2004 Piotr Nowakin alaisuudessa tilanne muuttui ja Carroll nousi avauskokoonpanon pelaajaksi. Hän pelasi kaikissa 30 runkosarjaottelussa ja neljässä pudotuspeliottelussa, kun joukkue voitti liigan mestaruuden MLS Cupin. Hän saavutti joukkueessa myös MLS:n runkosarjamestaruuden MLS Supporters’ Shieldin kausina 2006 ja 2007.
Carroll menetti paikkansa D.C. Unitedin keskikentällä Clyde Simmsille kaudella 2007. Saman vuoden marraskuussa San Jose Earthquakes varasi hänet MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa, mutta lähetti muutamaa päivää myöhemmin Columbus Crew’hin vaihdossa Kei Kamaraan. Joukkueenvaihdos osoittautui menestyksekkääksi, sillä kaudella 2008 Columbus voitti sekä MLS Supporters’ Shieldin että MLS Cupin ja Carroll pelasi jälleen kaikissa otteluissa.
Kaudeksi 2011 Carroll siirtyi Philadelphia Unioniin, joka hankki hänet vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen vuoden 2011 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa ja allokaatiorahaan. Joukkuetta valmensi D.C. Unitedista tuttu Nowak.
Maajoukkueura.
Carroll pelasi Yhdysvaltain nuorisomaajoukkueissa ja oli mukana nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2001. Yhdysvaltain maajoukkueessa hän debytoi 12. lokakuuta 2005 MM-karsintaottelussa Panamaa vastaan.
Yksityiselämä.
Carrollin veljet Jeff ja Pat ovat myös jalkapalloilijoita.
Charlie Paddock

Charles ”Charlie” William Paddock (8. marraskuuta 1900 Gainesville, Texas – 21. heinäkuuta 1943 Sitka, Alaska) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Antwerpenin olympialaisissa 1920 Paddock voitti 100 metrin juoksun ajalla 10,8 ja sijoittui toiseksi 200 metrillä. Hän jäi 0,1 sekuntia kilpailun voittaneesta Allen Woodringistä loppuajallaan 22,1. Yhdysvaltain 4 × 100 metrin viestijoukkueessa Paddock voitti kultaa ja kolmannen olympiamitalinsa kisoissa. Joukkueen voittoaika 42,2 oli uusi maailman- ja olympiaennätys. Joukkue, johon kuului Paddockin lisäksi Jackson Scholz, Loren Murchison ja Morris Kirksey paransi Saksan vanhaa maailmanennätystä 0,1 sekunnilla. Ennätys pysyi voimassa neljä vuotta, kunnes Britannian joukkue rikkoi sen.
Vuonna 1921 Paddock juoksi 110 jaardia, joka on hiukan pidempi matka kuin 100 metriä, aikaan 10,2. Ennen vuotta 1956 kukaan ei juossut 100 metriä tätä nopeammin.
Vuoden 1924 olympialaisissa 1924 Paddock oli jälleen molempien pikamatkojen finaalissa, mutta menestys oli huonompi kuin neljä vuotta aiemmin: hän sijoittui viidenneksi 100 metrillä ja voitti jälleen hopeaa 200 metrillä. Paddock ei ollut mukana viestijoukkueessa. Hän oli mukana myös olympialaisissa 1928, muttei selviytynyt 200 metrillä finaaliin.
Urheilu-uransa lisäksi Paddock työskenteli useissa sanomalehdissä johtotehtävissä. 1920-luvun lopulla hän myös näytteli muutamissa elokuvissa. Paddock kuoli toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 lentokoneonnettomuudessa Alaskassa.
Jaakko Tuominen (tähtitieteilijä)

Jaakko Tuominen (9. lokakuuta 1909 Turku – 31. tammikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen fyysikko ja tähtitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori. 
Tuominen opiskeli aluksi Turussa. Hän kiinnostui astrofysiikasta, jonka opiskelu ei silloin ollut Suomessa mahdollista. Tuominen opiskeli ja tutki astrofysiikkaa Euroopassa ja Amerikassa 1933–1940 ja 1946–1950. Hän oli henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina Helsingin yliopistossa 1951–1974.
Tuominen toi Suomeen nykyaikaisen astrofysikaalisen tutkimuksen. Tuomisen ansiota oli Radioastronomisen aseman perustaminen 1952 Helsingin yliopistoon. Asema muuttui 1960-luvun lopulla Astrofysiikan laboratorioksi. Hän myös uudisti suomalaista yliopiston almanakkaa. Tuominen toimi 1964–1970 Ursan puheenjohtajana ja 1975 hänet nimitettiin Ursan kunniajäseneksi.
Hänen poikansa Ilkka Tuominen (1939–2011) oli tähtitieteen professorina Oulun yliopistossa.
Simon Gagné

Simon Gagné (s. 29. helmikuuta 1980 Ste Foy, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Gagné on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Philadelphia Flyers varasi Gagnén vuonna ensimmäisellä kierroksella varausnumerolla 22. Hän pelasi junioriuransa QMJHL:ssä. Siellä hän pärjäsi loistavasti Beauport Harfangsissa ja Quebec Rempartsissa, kunnes siirtyi NHL:ään.
Gagné aloitti hyvin ja teki tulokaskaudellaan 80 ottelussa tehopisteet 20+28=48. Kaudella Gagné lisäsi vauhtiaan vielä vähän ja saalisti 69 ottelussa tehopisteet 27+32=59. Kaudella Gagné teki oman piste-ennätyksensä tehden 79 ottelussa tehopisteet 33+33=66. Kausi meni pieleen, kun loukkaantumisia tuli paljon. Gagné pelasi kaudella vain 46 ottelua, joissa hän teki vain tehopisteet 9+18=27. 
Kaudeksi monet odottivat Gagnéa takaisin NHL:n huipulle. 80 ottelussa syntyi kuitenkin ennakko-odotuksiin nähden vaatimattomina pidetyt tehopisteet 24+21=45.
Kausi 2004–2005 oli työsulkukausi ja Gagné piti välivuoden. Kaudella Gagné palasi takaisin huipulle tehden jälleen oman piste-ennätyksensä: 72 ottelussa tehot 47+32=79.
Kesällä 2010 Philadelphia kauppasi Gagnén Tampa Bay Lightningiin. Kaupassa Philadelphia sai puolustaja Matt Walkerin ja neljännen kierroksen varausvuoron vuoden 2011 varaustilaisuudessa. Gagné pelasi Lightningissä kauden ja siirtyi kaudeksi kaksivuotisella sopimuksella Los Angeles Kingsiin. Kings vaihtoi Gagnen takaisin Philadelphiaan helmikuussa 2013 ja sai vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoron.
Tunturi Super Sport

Tunturi Super Sport on turkulaisen Tunturin mopotehtaan viimeisiä mopomalleja. Tullessaan markkinoille vuonna 1977 se jatkoi urheilumopojen perinnettä korvaamalla Tunturi Sport -mallin. Rajun näköinen urheilumopo tyyppihyväksyttiin vuonna 1976. Mopossa oli innovatiivinen kaksoisputkikehtorunko, joka teki ajettavuuden Sport- mallia paremmaksi. Moottorina toimi ajoviimajäähdytteinen ja 4- vaihteinen Puch VZ50 N4, joka 1,5 hevosvoimallaan ja reippaalla alakierrosväännöllään keräsi paljon kehuja. Moottori poikkesi hieman edeltäjämalli Sportista, muun muassa sylinterissä oli valurautaholkki ja sylinteri oli kevytmetallia. Täten sylinterin pystyi tarvittaessa porauttamaan. Myös kaasutin oli vaihtunut. Kaasuttimen kiinnitys oli värinävaimennettu. Tunturi Super Sportin lähisukulainen oli Tunturi Trial, joka soveltui vielä paremmin maastoajoon. Tunturi DX oli Super Sportin katuversio, joka erosi Super Sportista muovisten katteiden ja neliönmuotoisen lampun takia. Tunturi Super Sportia valmistettiin vuosina 1977-1987, kunnes Puch-moottorien valmistus loppui. Super Sportia paranneltiin pienin muutoksin valmistusaikanaan, mm etuhaarukka vaihtui kahteen otteeseen. Runkoa muutettiin hieman 80 luvulla uudelle istuimelle sopivaksi. 
Tekniset tiedot.
Moottorin merkki &amp; malli: Puch VZ50N4&lt;BR&gt;
Moottorin tyyppi: 2-tahti&lt;BR&gt;
Jäähdytys: Ilma&lt;BR&gt;
Iskutilavuus: 49 cm3&lt;BR&gt;
Sylinterin halkaisija: 38 mm&lt;BR&gt;
Iskun pituus: 43 mm&lt;BR&gt;
Puristussuhde: 8,5:1&lt;BR&gt;
Suurin teho: 1,1/5000 kW/r/min&lt;BR&gt;
Kaasuttimen merkki &amp; malli: Bing 85/11&lt;BR&gt;
Pääsuutin: 50-52&lt;BR&gt;
Bensasekoitus: 2,50%&lt;BR&gt;
Bensatankin tilavuus: 6,5 litraa&lt;BR&gt;
Kytkin: Öljykylvyssä toimiva monilevy&lt;BR&gt;
Vaihteet: 4&lt;BR&gt;
Sytytysjärjestelmä: Kärjellinen magneetto&lt;BR&gt;
Jännite: 6 V&lt;BR&gt;
Sytytysennakko: 2,0 mm&lt;BR&gt;
Katkojan kärkiväli: 0,4 mm&lt;BR&gt;
Sytytystulppa: NGK b6hs&lt;BR&gt;
Sytytystulpan kärkiväli: 0,5 mm&lt;BR&gt;
Akku: -&lt;BR&gt;
Pituus: 1850 mm&lt;BR&gt;
Akseliväli: 1230 mm&lt;BR&gt;
Maavara: 210 mm&lt;BR&gt;
Eturengas: 2,25 x 19, paine 2-2,25 bar&lt;BR&gt;
Takarengas: 2,75 x 17, paine 2-2,25 bar&lt;BR&gt;
Sytytystulpan kiristysmomentti: 10 Nm&lt;BR&gt;
Sylinterikannen kiristysmomentti: 10 Nm&lt;BR&gt;
Voiteluaineet: 2-tahtiöljy Mobil 2-stroke special, Mobil 2-T&lt;BR&gt;
Vaihteistoöljy: Moottoriöljy W/30 kesällä/talvella&lt;BR&gt;
Etuhaarukkaöljy: Mobil fork fluid&lt;BR&gt;
Vaijerien voiteluöljy: Mobil bike lube&lt;BR&gt;
Ketjurasva: Mobil synthetic chain lube&lt;BR&gt;
Pyöränlaakerien rasva: Mobilgrease MP tai HP
Paino: 49 kg&lt;BR&gt;
Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

Tämä on luettelo Suomen Natura 2000 -alueista. SCI-alue ("Sites of Community Importance") on Euroopan unionin luontodirektiivin mukaisesti yhteisön tärkeänä pitämä alue. SPA -alue ("Special Protection Area") on Euroopan unionin lintudirektiivin tarkoittama erityissuojelualue, ja SAC ("Special Areas of Conservation") on erityisten suojelutoimien alue.
Luettelossa kohteet ovat virallisen Natura-nimen mukaisia. Usein samaan Natura-alueeseen kuuluu useita eri kohteita maastossa ja Natura-nimi on annettu jonkin maastokohteen mukaisesti, esimerkiksi Rauvolanlahti-nimiseen Natura-alueeseen FI0200060 kuuluu Rauvolanlahden lisäksi Friskalanlahti ja Kulhon saari.
Euroopan Natura 2000 -tietokannassa suojelualueista annetaan 1) sijainti, 2) nimi, maatunnus (FI) ja koodinumero, 3) erityiset lajit, 4) yleiskuvaus ja merkitys, 5) suojelun tila ja 6) kartta. Karttahaussa saa jopa tarkempaa tietoa kohteista. Ahvenanmaata varten on tehty erillinen karttahaku. Euroopan ympäristökeskuksen sivuilla on lajikohtaista tietoa, kuten monellako Natura 2000 -alueella ilvestä suojellaan.
Marie N

Marie N (s. 23. kesäkuuta 1973 Riika, Latvia) eli Marija Naumova on yksi Latvian suosituimmista laulajista. Jo vuodesta 1995 hän on menestyksekkäästi osallistunut useisiin musiikkifestivaaleihin ja nuorille suunnattuihin kilpailuihin. Suurin voitto tuli vuonna 2002, kun hän voitti Eurovision laulukilpailun kappaleellaan "I Wanna". Voittoisassa esityksessä Marie N oli pukeutunut aluksi miespuoliseksi keikariksi, joka yritti piirittää taustatanssijan esittämää kaunotarta. Esityksen lopussa kaksi miestanssijaa riisui vähitellen Marien päältä tämän valkean puvun paljastaen sen alta naisellisen punaisen mekon. "I Wanna" voitti kilpailun 176 pisteellä, mikä oli 12 pistettä enemmän kuin seuraavaksi sijoittuneella kappaleella.
Marie myös juonsi vuoden 2003 Euroviisut yhdessä Renārs Kaupersin kanssa.
Marie N on latvianvenäläinen ja puhuu sujuvasti sekä venäjää että latviaa.
Sabrina, teininoita

Sabrina, teininoita ("Sabrina, the Teenage Witch") on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka perustuu samannimiseen sarjakuvaan. Televisiosarjan pohjalta on tehty myös muutama elokuva sekä piirrossarja "Sabrina".
Sarjakuva.
Sabrina esiintyi ensimmäisen kerran Archie's Madhouse -sarjakuvalehden numerossa 22 vuonna 1962. Hahmon pohjalta luodun sarjakuvan muita henkilöitä olivat alun perin täti Hilda, poikaystävä Harvey ja suippokorvainen Ambrose-serkku. Zelda-täti esiintyi huomattavasti harvemmin. Tädit näyttivät perinteisemmiltä noidilta hattuineen, syylineen ja taikapatoineen. Myös muita tätejä on esiintynyt silloin tällöin. Salem-kissa tuli myöhemmin mukaan taustalle. 1990-luvulla sarjan henkilöitä päivitettiin TV-sarjaa vastaaviksi.
Sabrina tapaa usein Archie-kustantamon sarjakuvien muita hahmoja, kuten Justusta ystävineen, vaikka nämä eivät esiinny TV-sarjassa.
Korean niemimaa

Korean niemimaa on niemimaa Aasian kaakkoisosassa. Se ulottuu 1 100 kilometriä etelään Aasian mantereesta Tyynellemerelle. Sitä ympäröivät idässä Japaninmeri, etelässä Itä-Kiinan meri ja lännessä Keltainenmeri. Koreansalmi yhdistää Itä-Kiinanmeren ja Japaninmeren sijaiten niemimaan eteläkärjen luona ja erottaen sen Japanista.
Korean niemimaalla on tällä hetkellä kaksi valtiota, Pohjois-Korea ja Etelä-Korea. Ennen toista maailmansotaa Korea oli ollut vuosisatoja yhtenäinen kuningaskunta, joka jaettiin sodan loputtua Neuvostoliiton vaikutuspiiriin kuuluneeseen pohjoiseen ja Yhdysvaltojen tukemaan etelään.
Niemimaata kutsutaan nimellä "Choson bando" (조선반도) Pohjois-Koreassa ja "Han bando" (Hangul: 한반도) Etelä-Koreassa.
Pännäinen

Pännäinen () on kylä ja rautatieasema Pedersören kunnassa. Se on kunnan hallinnollinen keskus, mutta suurin taajama on Kolppi. Kylä sijaitsee Pohjanmaan radan varrella. Rautatieasema toimii mm. Pietarsaaren kaupungin asemana. Kylän urheilukentällä järjestettiin SM-viestit kesällä 2010.
Pännäinen valittiin Pohjanmaan maakunnan vuoden kyläksi vuonna 2010.
Pännäisten nimestä.
Ruotsinkielisen Bennäs-nimen alussa on puhuttelumuoto etunimestä Benedikt. Jälkiosa näs tarkoittaa niemeä. Kylän suomenkielinen nimi Pännäinen oli alkuaan vain kylässä sijaitsevan rautatieaseman nimi. Rautatiehallitus antoi sen suomenkieliseksi vastineeksi nimelle Bennäs vuonna 1887. Asemalle vanha nimi oli Pedersö silloisen Pietarsaaren mlk:n (vrt. Pedersöre, → Pietarsaari) ruotsinkielisen nimen mukaan. Nimi vaihdettiin siksi, että sivurata Pännäisistä Pietarsaaren kaupunkiin avattiin liikenteelle marraskuussa 1887 ja asemat tarvitsivat nimet molemmilla kielillä. Asemannimeä Pännäinen on alettiin käyttää myös kylän suomenkielisenä nimenä. Vastaava etymologia on niin ikään Kolpilla. 
Taajama.
Pännäinen on väkiluvultaan Pedersören kunnan kolmanneksi suurin taajama. Vuoden 2020 tilastoinnin mukaan taajamassa on asukkaita yhteensä 1 009, joista kaksi Pietarsaaren puolella.
Aliupseerikoulu

Aliupseerikoulu tai -kurssi (AUK) on Suomen puolustusvoimissa koulu, jonka tarkoitus on kouluttaa reservin aliupseereja. Aliupseerit koulutetaan ryhmänjohtajiksi. Opintoihin sisältyy 24 opintoviikon johtajakoulutus ja käytännön harjoittelu.
Kun aliupseereja vielä koulutettiin myös Kanta-aliupseerikoulussa, varusmiesten käymän koulun nimitys oli "Reservialiupseerikoulu" tai "Reservialiupseerikurssi" (RAUK).
Aliupseerikouluun mennään tavallisesti sotamiehen arvoisena peruskoulutuskauden jälkeen, mutta myös miehistötehtävissä varusmiespalveluksen jo loppuun käyneiden tai sitä suorittavien on erikoistapauksessa mahdollisuus päästä niin sanottuun jälki-AUK:hon. Usein "santsareiksi" kutsutaan aliupseereita, jotka toimivat kouluttajatehtävissä tuleville ryhmänjohtajille aliupseerikoulussa.
Aliupseerikoulussa varusmiesten palvelusarvona on (aliupseeri)oppilas ja sotilasarvossa AUK:n kuluessa oppilas tavallisesti ylennetään korpraaliksi. Jälki-AUK:ssa saattaa oppilas olla jo ennen kouluun tuloaan korpraali. AUK:n suoritettuaan oppilaat ylennetään alikersantiksi. 
Aliupseerikoulun käyneiden kokonaispalvelusajaksi tulee 347 päivää, ja tavallisin tehtävä koulun jälkeen on ryhmänjohtajana toimiminen. Parhaat alikersantit voidaan palvelusaikanaan ylentää kersanteiksi. Jälki-AUK:n käyneet kotiutuvat AUK:n jälkeen, he siis eivät jää enää palvelemaan johtajakautta.
Historiaa.
Varusmiespalvelus sai vuonna 1919 uuden aikajaksottelun. Aliupseerikoulutukseen valitut siirtyivät aliupseerikouluun (AUK) kahden kuukauden kuluttua palvelukseen astumisestaan ja 17-viikkoisen koulutuksen päätyttyä heistä tuli ryhmänjohtajia ja uuden saapumiserän kouluttajia. Vuoden 1922 uudistuksessa perustettiin korpraalikurssit, joiden suorittaneiden koulutus jatkui joko aliupseerikoulussa tai reserviupseerikoulussa.
Kanta-aliupseerikoulutus oli sisällissodan jälkeen tilapäisjärjestelyiden varassa. Saksalaisten kouluttajien johdolla järjestettiin sekä yleisiä että erikoisalojen aliupseerikursseja. Toukokuussa 1921 annetulla asetuksella määrättiin Jalkaväen aliupseerikoulun perustamisesta. Sijoituspaikaksi tuli Viipurin Markovilla. 11 kuukautta kestäneille kursseille ensimmäisiä oppilaita otettiin myös suoraan siviilistä, myöhemmin edellytettiin vähintään vuoden joukko-osastopalvelusta.
Umag

Umag () on kaupunki Pohjois-Kroatian rannikolla, lähellä Slovenian rajaa. Sen asukasluku on noin 13 500. Umagista on matkaa Italian Triesteen noin 40 kilometriä. Kaupungissa järjestetään vuosittain tenniksen ATP-kiertueen Kroatian avoin tennisturnaus massakentällä.
Umag on Kroatian läntisin kaupunki. Sen alueella sijaitsee Savudrija, joka on koko Kroatian läntisin kohta. Umagia lähin suurehko kroatialaiskaupunki on Pula noin sadan kilometrin päässä.
Predator – saalistaja

Predator – saalistaja on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka on ohjannut John McTiernan ja käsikirjoittanut Jim ja John Thomas. Elokuvan pääosassa esiintyy Arnold Schwarzenegger. Elokuva kertoo majuri Alan ”Dutch” Schaeferin (Schwarzenegger) johtamasta erikoisjoukosta, joka lähetetään pelastamaan sissien panttivankeja Keski-Amerikkaan. Viidakossa ryhmän jäseniä alkaa kuitenkin väijyä yliluonnollinen saalistaja, avaruudesta saapunut Predator (Kevin Peter Hall).
Juoni.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1987. Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA lähettää Guatemalan viidakoihin ryhmän erikoissotilaita, joiden tehtävänä on pelastaa sissisotilaiden kidnappaamia panttivankeja. Pian kuitenkin osoittautuu, etteivät sissit ole yksin tapahtumien takana, vaan viidakoissa vaanii jokin tuntematon yliluonnollinen olento. Olento on tullut ulkoavaruudesta saalistamaan ihmisiä, ja on erittäin kehittynyt tehtäväänsä, sillä se pystyy muuttumaan lähes näkymättömäksi, hyppimään puissa salamannopeasti ja näkemään lämpökameralla saaliit. Olento aloittaa sotilaiden tappamisen viidakossa yksitellen – ja silloin alkaa sotilaiden epätoivoinen ja tukala selviytymistaistelu.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kehuu komeaa kuvausta ja mykistäviä efektejä ja antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Myös Matti Rämö "Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2024 antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja ihasteli McTiernanin lajityyppiymmärrystä tämän ensimmäisessä toimintaelokuvassa, jossa alun letkeä machovitsailu saa loppua kohti tehdä tilaa kovapintaiselle scifille.
Laajennuskortti

Laajennuskortti tai lisäkortti on piirilevy, joka asetetaan emolevyn laajennuskorttipaikkaan tuomaan tietokoneeseen lisätoimintoja.
Laajennuskortin ensisijainen tarkoitus on lisätä tietokoneeseen ominaisuuksia joita emolevyssä ei ole, mutta myös laajentaa ja parantaa jo olemassa olevia ominaisuuksia. Esimerkiksi alkuperäisessä IBM PC-tietokoneessa ei ollut graafisia ominaisuuksia tai kovalevyliitäntää, koska silloinen tekniikka ei ollut tarpeeksi kehittynyttä kaiken tämän rakentamiseksi emolevylle. Näytönohjainkortti mahdollisti graafiset ominaisuudet ja ST-506-kovalevyohjain kovalevyn käytön.
Tytärkortti () on emolevyyn tai laajennuskorttiin kiinnittyvä piirilevy.
Fyysiset ominaisuudet.
Kortin yhdessä reunassa on laajennuskorttipaikkaan sopiva pitkä liitin, joka mahdollistaa laajennuskortilla ja emolevyllä sijaitsevien mikropiirien välisen sähköisen kommunikoinnin. Korttiin rakennettujen liitospinnien avulla korttiin on mahdollista kytkeä ulkoisia laitteita.
Tietokoneen kotelon ja emolevyn kokoluokasta riippuen tietokoneeseen voidaan kiinnittää noin yhdestä seitsemään laajennuskorttia. Korttipaikkojen märää on mahdollista lisätä mm. riser-kortin avulla. Laajennuskorttien määrään vaikuttavat myös muut tekijät. Esimerkiksi useimmat vuonna 2010 markkinoilla olevista näytönohjainkorteista vaativat tietokoneen takapaneelista kaksi kannatinpaikkaa, joista toista käytetään näytönohjaimen viilentämiseen jäähdytyssiilillä tai tuulettimella.
Jotkut kortit ovat "matalaa profiilia", mikä tarkoittaa, että ne ovat tavallisia kortteja pienempiä ja sopivat näin matalampiin tietokonekoteloihin. PCI-liitäntäisille korteille on olemassa matalan profiilin standardi, joka määrittelee paljon pienemmän kannattimen korkeuden ja piirilevyn pinta-alan.
Pylväskilvoittelija

Pylväskilvoittelija eli styliitta (joskus myös vanhentuneesti pylväspyhimys) oli kristitty askeetti, joka seisoi pitkät ajat rintasuojuksellisen pylvään päässä paastoten ja rukoillen. Kilvoittelu pylvään päällä oli elinikäinen sitoumus, ja osa pylväskilvoittelijoista vihittiin papeiksi, että he voisivat toimittaa liturgian pylvään päällä. Heitä oli varsinkin Bysantin valtakunnassa Syyrian ja Palestiinan provinsseissa 400- ja 500-luvuilla, mutta kilvoittelutapa hiipui pois mongoli-invaasion aikoihin 1200-luvulla. Viimeisimmät tunnetut tapaukset ovat 1800-luvulta Georgiasta ja Romaniasta. Pylväskilvoittelu on alkuaan syyrialainen ilmiö. Tätä hartaudenharjoitusmuotoa esiintyi varsinkin Palestiinassa ja Syyriassa ja sen perustaja ja tunnetuin edustaja oli Simeon Styliitta vanhempi. Hänen kerrotaan eläneen pylvään päässä 30 vuotta Antiokian läheisyydessä ja harjoittaneen laajalti vaikuttanutta saarnatoimintaa. Pylväskilvoittelijoita tunnetaan historiassa 150. Eräitä pylväskilvoittelijoita ovat:
Pylväskilvoittelijoina oli myös naisia ja eräät heistä perustivat pylväskilvoittelijoiden yhteisön.
150 pylväskilvoittelijoista 9 valittiin piispoiksi. Kaksi Syyrialais-ortodoksisen kirkon patriarkoista ovat olleet pylväskilvoittelijoita ennen valintaansa piispuuteen.