tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jimmy White

James ”Jimmy” White, (s. 2. toukokuuta 1962) on englantilainen snooker-ammattilainen, joka aloitti ammattilaisuransa jo vuonna 1980. White on ollut kuusi kertaa maailmanmestaruuskisojen finaalissa voittamatta kuitenkaan kertaakaan mestaruutta. White onkin tunnettu "parhaana pelaajana, joka ei ole voittanut maailmanmestaruutta".
Ura.
Nuori lahjakkuus.
Jimmy White aloitti snookerin pelaamisen 11-vuotiaana ja lahjakkaana nuorena suoritti alle vuodessa jo yli sadan pisteen lyöntisarjan. 15-vuotiaana White voitti "British Under-16"- ja "English Amateur"-mestaruuden vuonna 1979. Vuotta myöhemmin White voitti tuolloin kaikkien aikojen nuorimpana amatöörien maailmanmestaruuden Tasmaniassa.
Ammattilaisura.
Jimmy White aloitti ammattilaisuransa vuonna 1980. Urallaan hän on saavuttanut 22 ammattilaisturnausvoittoa 1980- ja 1990-luvuilla. Vuonna 1984 White oli jo ensimmäistä kertaa maailmanmestaruusturnauksen finaalissa, jonka kuitenkin 1980-luvun ylivoimainen hallitsija Steve Davis voitti tiukasti 18-16. 1980-luvun aikana White voitti kuitenkin useita ammattilaisturnauksia, kuten nykyäänkin pelattavat "Masters"- ja "Grand Prix"-turnaukset. 1990-luvulla White oli viisi kertaa peräkkäisinä vuosina 1990-1994 maailmanmestaruusturnauksen finaalissa. Näistä kohtaamisista neljä oli Stephen Hendryä, 1990-luvun ylivoimaista hallitsijaa ja kaikkien aikojen menestyneintä pelaajaa vastaan. Snookerin suosio kasvoi 1990-luvulla myös näiden finaalitaisteluiden myötä . 1990-luvun alkupuolella White voitti vielä turnauksia, muun muassa toiseksi arvostetuimman "UK Championship"-turnauksen vuonna 1992. Samana vuonna hänestä tuli yksi harvoista pelaajista, jotka ovat tehneet "maksimibreikin" 147 maailmanmestaruuskisoissa. Jimmy White jatkaa yhä uraansa, vaikka turnausvoittoja hän ei ole aikoihin saavuttanutkaan. White tunnetaan ammattilaispiireissä lempinimellä "The Whirlwind" ja on pidetty ja kunnioitettu urheilupersoona. Hän on suorittanut urallaan 317 yli sadan pisteen ylittävää lyöntisarjaa ja on tässä kunniataulukossa selvästi 20 parhaan pelaajan joukossa ..
Kaudella 2007/2008 White oli vähällä pudota "Main Tourilta" kokonaan pois, mutta Kaudella 2008/2009 hän pelasi tasaisesti 48. ja 32. parhaan joukossa monessa ranking-turnauksessa saavuttaen hyvin ranking-pisteitä ja nousten jälleen listalla ylöspäin. Tällä kaudella hän joutui pelaamaan kaikki karsintakierrokset ennen pääturnauksia.
Syksyllä 2009 White voitti John Higginsin järjestämän "World Series of Snooker"-turnaussarjan, joka ei kuulu ammattilaisten "Main Tourille". White sai myös villin kortin "Masters"-turnaukseen, mutta tappio tuli jo ensimmäisessä ottelussa Mark Kingin ollessa vahvempi.
Tosi-TV.
Vuonna 2009 "Whirlwind" osallistui I'm A Celebrity -kilpailuun, joka järjestettiin Australian viidakossa . Kilpailuun ottivat osaa myös mm. laulajatar Samantha Fox sekä näyttelijä Stuart Manning ja nämä suorittivat yhdessä Whiten kanssa hyväntekeväisyystempauksen kerätäkseen rahaa Afrikkaan Malaria-lääkitystä varten .
Täpläpallohai

Täpläpallohai ("Cephaloscyllium ventriosum") on pienehkö merenpohjalla elävä hailaji, jota tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikan Tyynenmeren puoleisissa subtrooppisissa rannikkovesissä. Se suosii louhikkoisia ja leväkasvuston peittämiä pohjia yleensä 5–37 metrin syvyydessä, mutta havaintoja on tehty 460 metriin asti.
Ulkonäkö.
Täpläpallohai on yleensä alle metrin pituinen. Sen pää on lattana – leveä ja päältä litistynyt. Suu ja silmät ovat suuret. Molemmat selkäevät ovat lähellä pyrstöevää, jonka alalohko on heikosti kehittynyt. Ruumis on keltaisten ja ruskeiden juovien sekä mustien ja valkoisten täplien kirjavoima. Myös vatsapuolella on täpliä. 
Pallohain nimi viittaa sen tapaan pullistaa itsensä vettä nielemällä, jolloin se vaikuttaa suuremmalta vainoojiensa kuten suurempien haiden tai merinisäkkäiden silmissä, joita se ensin on paennut kallionkoloon. Lajilla on myös tapana levätä päivisin luolien suojassa.
Ravinto.
Täpläpallohai syö pääasiassa pieniä kaloja. Se saalistaa öisin joko hyökkäämällä saaliin kimppuun väijyksistä tai yllättää kallionkoloissa nukkuvia kaloja.
Lisääntyminen.
Täpläpallohai on ovipaarinen eli sen poikaset syntyvät munista. Munat ovat nahkamaisia koteloita joissa on pitkät kärhet auttamassa kotelon kiinnittymistä kiviin ja merileviin. Sikiö varttuu 9-12 kuukautta ruskuaispussinsa turvin ja kuoriutuu kun se on tyhjä.
Täpläpallohai ja ihminen.
Täpläpallohai on ihmiselle vaaraton, mutta saattaa ärsytettäessä käydä aggressiiviseksi. Lajin liha ei sovellu ihmisravinnoksi ja kalastajille se onkin enemmän harmillinen, koska toisinaan se tyhjentää kala- ja äyriäispyydyksiä. 
Laji menestyy vankeudessa ja sitä pidetään yleisöakvaarioissa.
Juho Nykänen (jalkapalloilija)

Juho Nykänen (s. 11. syyskuuta 1985 Kotka) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli laidalla tai keskikentän keskellä.
Nykänen edusti synnyinkaupunkinsa joukkuetta KooTeePeetä kausina 2003–2006 Veikkausliigassa ja kaudella 2009 Ykkösessä. Kaudet 2007–2008 hän pelasi MyPassa. Kaudeksi 2010 Nykänen siirtyi Kuopion Palloseuraan. Vuodesta 2018 lähtien Nykänen on pelannut Kaakkois-Suomen alimmalla sarjatasolla, 6-divisioonassa Popinniemen Ponnistuksessa.
Stade

Stade (alasaksaksi "Stood") on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on Staden piirikunnan keskuskaupunki ja sijaitsee Cuxhavenin ja Hampurin välissä. Kaupungissa asuu noin 46 000 ihmistä ja se kuului aikanaan Hansaliittoon. 
Maantiede.
Stade sijaitsee Schwingejoen varrella Altes Landin ja Kehdingenin alueiden välissä, 34 kilometriä länteen Hampurista, 59 kilometriä itään Bremerhavenista ja 58 kilometriä kaakkoon Cuxhavenista. 
Historia.
Stade on yksi Pohjois-Saksan vanhimmista kaupungista. Ensimmäiset asuttajat alueelle saapuivat alueelle noin 1000 eaa. Viikingit aiheuttivat hävitystä alueella vuoden 944 tienoilla jälkeen ajanlaskun alun ja kaupunki mainittiin tuolloin ensimmäistä kertaa, nimellä "Stethu". Viralliset kaupunginoikeudet Stadelle myönsi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto IV vuonna 1209. Kaupunki oli myös yksi Hansaliiton perustajakaupungeista.
26. toukokuuta vuonna 1659 kaksi kolmasosaa Stadesta tuhoutui suuressa kaupunkipalossa ja se jouduttiin rakentamaan uudelleen. Kolmikymmenvuotisesta sodasta alkunsa saanut ruotsalainen valta kaupungissa päättyi vuonna 1712, jonka jälkeen kaupunki siirtyi lyhyeksi ajaksi osaksi Tanskan kuningaskuntaa. Vuonna 1715 kaupungin hallinta siirtyi Hannoverin vaaliruhtinaskunnalle.
Viki Kärkkäinen

Johan Viktor (Viki) Kärkkäinen (12. maaliskuuta 1883 Juva – 2. heinäkuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja runoilija.
Kärkkäinen pääsi ylioppilaaksi 1901 ja opiskeli sitten kirjallisuutta Helsingin yliopistossa muutamia vuosia. Hän toimi tällöin lisäksi Karjalaisen osakunnan sihteerinä ja historioitsijana. Kärkkäinen otti osaa myös kagaalin salaiseen valistustoimintaan.
Lehtialalle Kärkkäinen siirtyi 1906 jolloin hän oli "Suur-Savo"-lehden toimitussihteerinä ja väliaikaisena päätoimittajana. Hän oli sitten viikkolehti "Päivän" teatteriarvostelijana 1909–1910, "Tampereen Sanomissa" toimitussihteerinä ja kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana 1910–1912, "Kodin Kuvasto" -lehden toimitussihteerinä 1912–1914 ja päätoimittajana 1914–1917 sekä joululehti "Sammon" toimittajana 1915–1917. Kärkkäinen oli sitten "Maailma"-lehden teatteriosaston toimittajana 1919 ja "Yhteishyvä"-lehdessä aputoimittajana 1918–1920 ja toimitussihteerinä 1920–1922. Vuonna 1923 Kärkkäinen tuli Suomen Tietotoimiston toimitussihteeriksi. Kärkkäinen toimi myös Suomen Kirjailijaliiton sihteerinä ja SOK:n tiedonanto-osaston hoitajana.
Kärkkäinen suomensi muun muassa Knut Hamsunin, Bjørnstjerne Bjørnsonin ja August Schaumanin teoksia. Kärkkäinen julkaisi 1909 runokokoelman "Vuoden varrelta: suorasanaisia runoelmia". Hän kirjoitti myös tilapäisrunoja ja kertomuksia, joita ilmestyi eri julkaisuissa sekä kirjoitti tutkielman osuuskauppatoiminnan yhteiskunnallisesta merkityksestä.
Väinö J. Vatanen

Väinö Johannes Vatanen (6. joulukuuta 1900 Lappee – 17. elokuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen lehtimies ja kirjailija. Hän kirjoitti muun muassa Itsenäinen Suomi- ja Lotta Svärd -lehteen.
Vatasen vanhemmat olivat kauppias Armas Eemil Vatanen ja Helena Mikkola. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1920 ja opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa, kansantaloutta, valtio-oppia ja vieraita kieliä. Vatanen teki useita ulkomaanmatkoja Baltiaan ja Saksaan 1920- ja 1930-luvuilla. Vatanen oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsen.
Vatanen työskenteli 1929–1939 Uuden Suomen ulkomaantoimituksessa ja vieraili muun muassa 1934 Neuvostoliitossa. Hän toimi 1940–1941 vuoteen 1942 saakka ilmestyneen saksalaismielisen ulkopoliittisen viikkolehden Suomen tie päätoimittajana ja toimitti myös Yleisradion sotilaspoliittisia katsauksia vuoteen 1944 saakka. Vatanen oli myös 1937–1945 ilmestyneen Asemies-lehden toimitussihteerinä. Lehteä kustansi sotaväen alipäällystön perustama ja omistama Kustannusosakeyhtiö Säilä.
Vatanen muutti perheineen vuonna 1944 Ruotsiin Uumajaan ja kirjoitti siellä kolmisen vuotta paikalliseen Västerbottens-Kuriren-lehteen. Tämän jälkeen Vatanen oli Tukholmassa Högerpressens Nyhetsbyrå-tietotoimiston ulkopoliittisena asiantuntijana. Hän toimi myös Uuden Suomen sikäläisenä kirjeenvaihtajana Vatanen hankki 1950-luvun lopulla asunnon Helsingistä, jonne hän asettui asumaan vaimonsa kanssa. Hän kuoli halvauskohtaukseen vuonna 1961.
Aiheesta muualla.
 Luettelo Väinö J. Vatasen lehtiartikkeleista
Protestilaulu

Protestilaulu on musiikkikappale, jonka sanoituksissa arvostellaan establishmentia ja tarjotaan tilalle toisenlaista yhteiskunnallista näkemystä.
Monilla poliittisilla ja muuten yhteiskuntaan vaikuttavilla liikkeillä, kuten työväenliikkeellä, rauhanliikkeellä ja ympäristöliikkeellä on omat protestilaulunsa. 
Protestilaulujen edeltäjiä olivat työväenliikkeen piirissä sepitetyt, politiikan ilmiöihin huumorin keinoin kantaa ottaneet kisällilaulut.
Eurooppalaisia protestilaulujen tekijöitä ovat olleet esimerkiksi saksalaiset sosialistit Kurt Weill ja Bertolt Brecht 1920-luvulla sekä ranskalainen Léo Ferré 1960- ja 1970-luvulla. Yhdysvaltalaisia protestilaulajia ovat olleet esimerkiksi folklaulajat kuten Woody Guthrie, Pete Seeger ja Bob Dylan 1950- ja 1960-luvuilla sekä monet afroamerikkalaiset laulajat. Suurilla 1960-luvun musiikkifestivaaleilla Montereyssä ja Woodstockissa kuultiin paljon protestilaulajia. Popmusiikin puolella esimerkiksi brittiläinen The Beatles kirjoitti joihinkin lauluihinsa rauhansanomaa. Nykyään muun muassa eräitä rap-kappaleita voidaan pitää eräänlaisina protestilauluina, sillä niissäkin otetaan kantaa yhteiskunnan epäkohtiin.
Suomessa protestilaulut yleistyivät erityisesti 1960-luvun puolivälissä esikuvanaan yhdysvaltalainen folkmusiikki. Suomalaisista protestilaulajista tunnetuimpia lienevät Irwin Goodman, "Folk-Fredi" ja Hector. Myös Juha Vainio, Reino Helismaa ja Veikko Lavi tekivät paljon lauluja, joissa yhteiskunnan epäkohdat otettiin esille, usein humoristisesti. Esimerkiksi Helismaa usein irvaili poliitikkojen kustannuksella ja pilkkasi heikompien sortajia. Protestilaulun suosion kasvaessa siitä tehtiin myös parodioita, kuten Simo Salmisen "Rotestilaulu".
Lähteet.
95/08 Exitos

95/08 Exitos on espanjalaisen laulaja Enrique Iglesiasin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2008. 
Albumi sisältää hänen kaikki 17 "Billboard Hot Latin Chart" -listan kärkeen yltänyttä kappalettaan sekä kaksi uutta laulua. Näistä toinen, argentiinalaisartisti Cotin kirjoittama "Dónde están corazón" julkaistiin myös singlenä. Toinen laulu on nimeltään "Lloro por ti". "Dónde están corazón" nousi "Billboard Hot Latin Songs" -listalla neljänneksi heti ilmestyttyään 14. helmikuuta.
Forever Begins Tonight

Forever Begins Tonight on italialaisen baritonin Patrizio Buannen toinen albumi, joka julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 16. lokakuuta 2006 ja Yhdysvalloissa 24. huhtikuuta 2007.
Albumi sisältää pääasiassa uusia versioita klassisista romanttisista lauluista italiaksi, englanniksi ja espanjaksi, mutta myös varta vasten Buannelle sävellettyjä uusia kappaleita. Mukana on muun muassa italiankielinen versio Robbie Williamsin "Angels"-hitistä. Buanne on ainoa artisti, joka on saanut luvan levyttää Williamsin kappaleen muulla kuin englannin kielellä.
Parhaimmillaan "Forever Begins Tonight" piti hallussaan "Billboard Top World Music Albums" -listan seitsemättä sijaa. Australiassa albumi myi platinaa.
Boije af Gennäs

Boije af Gennäs ) on suomalainen aatelissuku. Suku on kotoisin Pohjasta Uudeltamaalta ja tunnetaan 1400-luvun alusta. Suvun vanhin tunnettu jäsen on "Anders Boije" (k. 1537), joka mainitaan vuonna 1503 maakuntakatselmusmiehenä (landssyneman). Hän avioitui Rötker Olofsson Dieknin tyttären "Brita"n kanssa ja peri apeltaan "Gennäs"in tilan Pohjassa sekä suvun vaakunan. Ruotsin ritarihuonetta perustettaessa vuonna 1625 suomalainen "Boije"n suku sai nimen "Boije af Gennäs" ja järjestysnumeron 16. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 Boije-suku introdusoitiin suomalaisena sukuna numerolla 1. Suvun vapaaherrallinen haara on sammunut mieslinjalta vuonna 1930 ja kokonaan vuonna 1948. Suku on hallinnut muun muassa Lahdentaan kartanoa Tyrvännössä vuosina 1696–1831 sekä Hakoisten kartanoa Janakkalassa vuosina 1812–1930 ja Ilolan kartanoa Porvoon maalaiskunnassa vuodesta 1850 lähtien.
Gennäsin kartano.
"Gennäs"in kartano Degersjö-järven itärannalla siirtyi Fiskarsin ruukin omistukseen. Nykyinen puinen päärakennus on 1800-luvulta. Rakennuksessa on kuitenkin 1500-luvun alusta peräisin oleva kivinen holvikellari, jota inventoitiin Museoviraston johdolla 1980-luvulla. Kartano on nykyään yksityisomistuksessa.
Suvun jäseniä.
Lähteet:
Rafael Engelberg

Rafael Zacharias Engelberg (31. tammikuuta 1882 Pulkkila – 19. lokakuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja järjestövaikuttaja.
Elämä.
Pulkkilassa syntyneen Engelbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Eliel Engelberg ja Christina Augusta Montin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1902 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1907 ja lisensiaatiksi 1914. Engelberg väitteli tohtoriksi 1914 aihenaan Kalevalan sisältö. 
Engelberg oli Helsingin Sanomien oikolukijana 1903–1906 ja hän toimi samalla opettajana Sörnäisten yhteiskoulussa. Engelberg oli työväenopiston johtajana Tampereella 1915–1916 ja Kotkassa 1916–1919. Vuosina 1920–1924 hän hoiti väliaikaisesti kouluhallituksessa kouluneuvoksen ja tarkastajan virkaa. Hän oli Työväenopistojen Liiton sihteerinä 1920–1926, Suomalaisuuden Liiton sihteerinä 1924–1927, Inkerin Liiton puheenjohtajana 1927–1929 ja Suomi-Seuran sihteerinä 1927–1929 sekä uudelleen 1934–1959. Vuodesta 1930 alkaen Engelberg oli Henkinen Työ-lehden päätoimittajana ja taloudenhoitajana sekä Henkisen Työn Yhtymän sihteerinä 1930–1936. Vuonna 1931 hän lähti Yhdysvaltoihin johtaakseen puolen vuoden ajan Michiganin Hancockissa sijaitsevaa Suomi-opistoa. Engelberg kuului 1930-luvun alussa myös Lapuan liikkeen taustavaikuttajiin Helsingissä. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1952.
Engelberg kirjoitti runoja, kansantieteellisiä teoksia ja 1940-luvulla kaksi kirjaa Amerikan suomalaisten elämästä.
Quake (pelisarja)

Quake on id Softwaren kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapelisarja. Kaikki pelit ovat myyneet maailmanlaajuisesti yli neljä miljoonaa kappaletta. Sarjan ensimmäinen peli, "Quake", julkaistiin 1996. "Quake" -projekteissa mukana ovat olleet myös Activision, Xatrix Entertainment ja Rogue Entertaiment sekä Raven Software.
Lauri Perälä

Lauri Edvard Perälä (3. elokuuta 1881 Alavus – 5. huhtikuuta 1942 Virrat) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kirjailija ja Maalaisliiton kansanedustaja.
Perälän vanhemmat olivat suutari Henrik Perälä ja Johanna Haapaniemi. Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1902 Verkon valmistavan seminaarin sekä valmistui kansakoulunopettajaksi 1906 Sortavalan seminaarista. Perälä suoritti myös saarnalupatutkinnon Turun tuomiokapitulissa.
Perälä oli aloittanut työuransa leipurin oppilaana ja leipurina Vaasassa ja Helsingissä. Valmistuttuaan opettajaksi hän toimi kansakoulunopettajana Alavudella 1907 ja 1908–1910, Tampereella 1907–1909, Töysässä 1910–1912, Vähässäkyrössä 1923–1925, Alahärmässä 1925–1928 sekä viimeksi Virroilla 1928–1942. Perälä oli opettajan toimensa ohella WSOY:n kansakouluosaston hoitajana ja kirjallisuuskonsulenttina 1912–1923, Killinkosken rukoushuoneyhdistyksen saarnaajana kaksi vuotta, "Saarijärven Paavo" -lehden päätoimittajana 1918–1919, "Suursavolaisen" toimittajana sekä "Ilkan" ja "Pohjanmaa"-lehden vakinaisena avustajana. Hän toimi myös raittius-, kansanvalistus- ja nuorisoseurapuhujana.
Perälä oli Maalaisliiton kansanedustajana 1919–1924 edustaen Vaasan läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli myös jäsenenä Virtain ja Vähänkyrön kunnanvaltuustoissa sekä kirkolliskokouksessa. Hän kuului Suomen kirjastoseuran johtokuntaan ja hänellä oli myös luottamustehtäviä nuorisoseuraliikkeessä.
Perälä oli naimisissa vuodesta 1907 Saima Johanna Paavolan kanssa ja vuodesta 1922 Gerda Helena Törnvallin kanssa.
Nekroosi

Nekroosi eli akuutti patologinen solukuolema on solun kuolema, jossa solun sisällä olevat molekyylit vapautuvat soluvälitilaan kalvorakenteiden hajottua. Nekroosi aiheuttaa usein tulehdusreaktion.
Nekroosi on patologinen prosessi, jonka aiheuttavat solun ulkopuoliset epäsuotuisat, joko fysikaaliset tai kemialliset tekijät (hypotermia, hapenpuute, säteily, matala pH, solun vaurioituminen). Nekroosi on kontrolloimaton tapahtumasarja. Se ei vaadi energiaa eivätkä siinä vaikuta kaspaasi-entsyymit kuten apoptoosissa. Nekroosin tyypillisiin piirteisiin kuuluvat solun nopea turpoaminen ja hajoaminen.
Nekroosin vaiheet.
Nekroosi alkaa, kun solu kokee akuutin solu- tai solukalvovaurion. Tämän seurauksena vaurioituneen solun sisään pääsee virtaamaan solun ulkopuolisen tilan ioneita ja vettä. Tämän seurauksena solu ja soluelimet turpoavat. Soluliman turpoaminen johtuu siitä, kun sileä solulimakalvosto laajenee ja ribosomit irtoavat karkeasta solulimakalvostosta. Tämän jälkeen solukalvo pullistuu ja lopulta solun tukiranka hajoaa ja solukalvo rikkoutuu täysin. Tällöin solun sisältö vapautuu soluvälitilaan ja aiheuttaa nekroosille tyypillisen tulehdusreaktion.
Mitokondrioissa on havaittavissa kaksi muutosta, jotka vaikuttavat siihen, eteneekö solussa tapahtuva muutos välttämättä nekroosiin asti. Toinen näistä on mitokondrion raju laajeneminen ja toinen on elektronitiheydeltään suurten saostumien muodostuminen ytimeen. Tämä on seurausta proteiinien denaturoitumisesta, mutta seassa voi olla myös kalsiumfosfaattikiteitä.
Nekroosiin johtavat tekijät.
Tavallisin syy nekroosiin on se, että solu on joutunut sellaiseen ympäristöön, jossa solu alkaa turvota, sen solukalvot vaurioituvat ja lopulta solu hajoaa. Syitä tähän voivat olla esimerkiksi hapen puute, suuresti muuttunut lämpötila, myrkyllinen yhdiste tai viruksen aiheuttama infektio. Nekroosin yleensä aiheuttava suuri muutos solun ympäristössä johtaa siihen, että nekroottisia soluja on useimmiten monta. Ne puolestaan synnyttävät kuolevien solujen ryhmiä, joiden ympärille kerääntyy nopeasti myös neutrofiilisia granulosyytteja ja muita tulehdussoluja.
Kuolevalle solulle on ominaista suuret proteiinikasaumat. Yksi proteiinikasaumien aiheuttaja on ubikitiini-niminen proteiini. Se tunnistaa solussa olevia vaurioituneita proteiineja ja ohjaa niiden hajotusta. Ubikitiini pystyy muodostamaan kovalentteja sidoksia toisten proteiinien lysiini-tähteiden väliin. Kun ubikitiini tarttuu muihin proteiineihin, voi siitä olla seurauksena kookkaita soluliman inkluusioita.
Fredrika Pietilä

Fredrika Pietilä (29. lokakuuta 1837 Oulu – 26. huhtikuuta 1888 Oulu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Merimiesperheeseen syntynyt Pietilä työskenteli aluksi kauppa-alalla, mutta hän lähti 1864 opiskelemaan Jyväskylän seminaariin ja valmistui sieltä opettajaksi vuonna 1868. Pietilä oli opettajana Raahessa Lybeckerin koulussa noin kymmenen vuotta ja sen jälkeen vuodesta 1877 lähtien Oulun Kajaanintullin koulussa aina kuolemaansa saakka.
Pietilä julkaisi vuonna 1878 "Kihlatut"-nimisen relistisen kertomuksen, joka perustui ainakin osaksi hänen omiin elämänvaiheisiinsa. Lisäksi ainakin kaksi hänen runoaan julkaistiin sanomalehdessä.
M/S Beluga SkySails

M/S Beluga SkySails () on saksalaisen Beluga Group -laivayhtiön omistama maailman ensimmäinen osittain leijavetoinen rahtialus. Beluga SkySailsin alustyyppi on konttialus. Alus on valmistunut vuonna 2008 Volharding Shipyardsin telakalla, Harlingenissa, Alankomaissa. Kuollutta painoa aluksella on 9 821 tonnia. Beluga SkySails on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Bremen.
Beluga SkySailsin sisaraluksia ovat M/S Beluga Nomination, M/S Beluga Navigation, M/S Beluga Nation, M/S Beluga Negotiation, M/S Beluga Notion, M/S Beluga Novation, M/S Beluga Notification ja M/S Beluga Notation.
Osittain leijavetoinen.
Beluga SkySails on osittain leijavetoinen, mutta löytyy aluksesta tavallinenkin kone. Leijan on suunnitellut saksalainen SkySails-yhtiö. Leijan suunnittelijat uskovat leijan pienentävän viidenneksellä aluksen kuluttamaa polttoainemäärää, josta on seurauksena päästöjen vähentyminen. Kokoa leijalla on 160 neliömetriä ja sen ohjailu tapahtuu tietokoneen avulla, sillä näin vallitsevista tuulista saadaan paras hyöty. Kevyellä tuulella leijan vetoisuudeksi on laskettu jopa viisi tonnia. On laskettu myös, että leijan tuoma avitus voi vähentää jopa puolella polttoaineenkulutusta, mikäli tuuliolot ovat optimaaliset. Neitsytmatkallaan leijapurje pienensi matkan aikana rahtilaivan moottoritehon tarvetta enimmillään 20 prosenttia. Tämä merkitsisi 2,5 polttoainetonnin vähennystä laskettuna yhdelle kokonaiselle päivälle. Suunnittelijat ovat kertoneet leijan vetävän alusta myötätuulen lisäksi myös sivutuulessa. Sääolosuhteet vaikuttavat leijan tehoon. Leijalla ei ole vaikutusta aluksen navigointiin tai ohjattavuuteen.
SkySails-yhtiön perustajan ja keksijän Stefan Wragen mukaan leija toimii kahdeksan boforin myrskytuuliin saakka. Leijan kiinnitysvaijeri on rakenteeltaan sellainen, että aluksen potkuri voi sen leikata poikki. Vaijeri on myös mahdollista räjäyttää irti.
Suunnittelijoiden mukaan leijaa voidaan käyttää keskikokoisten rahtilaivojen lisäksi myös troolareissa ja risteilyaluksissa. Rahtilaivoilla leija on parempi ratkaisu kuin purje, koska mastoa ei tällöin tarvita. Masto olisi hankala rahdin käsittelyn kannalta.
Leijan tuotekehittelyyn SkySails-yhtiö on saanut esimerkiksi Saksan liittovaltiolta ja EU:n LIFE-rahastosta tukea. Beluga SkySailsiin leijatekniikka maksoi puoli miljoonaa euroa. Laskelmien mukaan investointi on kuoletettu kolmessa tai neljässä vuodessa.
Käyttöhistoria.
17. joulukuuta 2007 alus laskettiin vesille ja vuonna 2008 se luovutettiin Beluga Groupin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle nimellä "Beluga SkySails". Kotisatamaksi tuli Bremen. 22. tammikuuta alus lähti neitsytmatkalleen Saksan Bremerhavenista kohti Venezuelaa lastinaan puutavaraa. Neitsytmatkallaan SkySails-yhtiö testasi leijan vaikutusta aluksen polttoaineenkulutukseen. Venezuelasta matka suuntautui Norjaan.
M/S Finnö

M/S Finnö on suomalainen yhteysalus. Se liikennöi Saaristomerellä Korppoon saaristossa vuoden 2012 loppuun asti, jolloin se joutui Varsinais-Suomen ELY-keskuksen tekemän kilpailutuksen takia jäämään pois liikenteestä. Syksystä 2013 lähtien Finnö on ollut Kotkassa M/S Teklan vara-aluksena saaristoliikenteessä. Vuonna 2022 Finferries voitti Varsinais-Suomen Ely-Keskuksen kilpailutuksen Houtskarin reitistä ja keväällä Finnö alkoi liikennöidä reitillä.
Finnön omistaa Suomen valtion liikelaitoksen Arctia Shippingin Saaristovarustamo. Alus on rakennettu vuonna 1989 Lun-Mekin telakalla Maarianhaminassa. Sen pituus on 19,80 metriä ja sille mahtuu kaksi henkilöautoa ja 36 matkustajaa. Alus on M/S Fiskön sisaralus.
Totti Karpela

Totti Tapio Karpela (5. marraskuuta 1940 Turku – 1. joulukuuta 2015 Kaarina) oli suomalainen juristi, dekkarikirjailija ja Kakolan vankilan entinen johtaja. Hän toimi myös Turun ja Porin lääninhallituksessa lääninreviisorina ja lääninsihteerinä, sekä Naantalissa poliisimestarina ja yleisenä syyttäjänä.
Karpela valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1968.
M/S Kaita

M/S Kaita on Suomen Saaristovarustamo Oy:n omistama suomalainen, vuonna 1993 valmistunut yhteysalus. Kaita liikennöi Saaristomerellä Velkualla, Naantalin kaupungin saaristossa. Aluksen pituus on 24,5 metriä ja sille mahtuu 8 henkilöautoa ja 50 matkustajaa tai vaihtoehtoisesti vain matkustajia ottavana 70. Alus on M/S Kivimon sisaralus.
Aluksen kotisatama on Naantalin Livonsaaren saarella sijaitseva Teersalo. Kaita liikennöi Velkuan alueella oleviin pieniin saariin kuten Rauhalaan, Liettisiin, Tammisluotoon, Kettumaahan, Munninmaahan, Talosmereen ja Lailuotoon.
.hk

.hk on Hongkongin Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Sitä hallinnoi Asian Institute of Technology ja se laadittiin vuonna 1990. .hk -tunnuksten luonti on sallittu sekä toiselle että kolmannelle asteelle, sekä latinalaiset aakkoset että kiinalaiset kirjaimet ovat sallittuja osoitteessa.
Vuonna 2008 McAfeen tutkimuksen mukaan noin 19 prosentissa .hk-päätteisistä sivuista levitetään haittaohjelmia.
Toisen asteen osoitteet.
Jokaisella toisen asteen osoitteella on sekä englannin- että kiinankielinen vaihtoehto, josta valita.
M/S Kivimo

M/S Kivimo on Arctia Shipping Oy:n omistama suomalainen, vuonna 1994 valmistunut yhteysalus. Kivimo liikennöi Saaristomerellä Velkuan reittialueella, Naantalin kaupungin Velkuan ja Rymättylän saaristoissa. Aluksen pituus on 24,5 metriä ja sille mahtuu 8 henkilöautoa ja 50 matkustajaa tai vaihtoehtoisesti vain matkustajia ottavana 70. Alus on M/S Kaitan sisaralus.
Aluksen kotisatama on Naantalin Livonsaarella sijaitseva Teersalo. Kivimo liikennöi Teersalon eteläpuolella oleviin pieniin saariin kuten Salavaisiin, Lailuotoon, Munninmaahan ja Talosmereen.
Kesäisin Kivimo on liikennöinyt Teersalosta myös Taivassalon Hakkenpäähän. Reitti lyhentää Saariston Rengastietä noin 50 kilometrillä ja se on ollut suosittu pyöräilijöiden keskuudessa.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1965

Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1965 olivat viidennet Afrikan-mestaruuskilpailut. Kilpailujen voittajaksi selvisi toisen kerran peräkkäin Ghana, joka löi finaalissa Tunisian. Ottelun tulos oli 3 - 2 jatkoajalla. Kilpailut järjesti ensimmäisen kerran Tunisia. Uusina maina mukana olivat Senegal, Kongo-Kinshasa ja Norsunluurannikko. Parhaiten näistä menestyi Norsunluurannikko, joka oli kisojen kolmas. Pronssiottelussa se löi toisen ensikertalaisen, Senegalin. Ensimmäistä kertaa kisoissa ei ollut mukana Egyptiä.
Joukkueet.
 
, isäntamaa
Lohko A.
, isäntamaa
Maalipörssi.
3 maalia
2 maalia
1 maali
Elias Kajander

Elias Kajander (s. 1. lokakuuta 1980) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Seagullseja. 
Hän lopetti pääsarjauransa uransa keväällä 2011, mutta palasi tammikuussa 2012 kevätkaudeksi Korisliigaan Joensuun Katajan joukkueeseen ja saavutti SM-hopeaa. Kajander on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja pituutta hänellä on 196 cm. Kajanderin kasvattajaseura on ToPoLa. Hänet valittiin kaudella 2004–05 SM-sarjan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Kajander kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta ja on valmistunut juristiksi Helsingin yliopistosta sekä työskennellyt Veikkaus Oy:n lakimiehenä. Hän on Urheilun oikeusturvalautakunnan jäsen.
St. Sebald

St. Sebald (myös "Sebalduskirche") on keskiaikainen kirkko saksalaisessa Nürnbergin kaupungissa Baijerissa. Se on Frauenkirchen ja St. Lorenzin ohella Nürnbergin merkittävimpiä kirkkorakennuksia ja kuuluu Baijerin evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Kirkko sijaitsee Albrecht-Dürer-Platzilla. Se on nimetty Nürnbergin suojeluspyhimyksen Sebalduksen mukaan.
Historia.
St. Sebald on Nürnbergin suurista kaupunginkirkoista vanhin ja kaupungin vanhin evankelis-luterilainen seurakuntakirkko. Kirkon rakentaminen käynnistyi 1230-luvulla ja myöhemmin 1200-luvulla se laajennettiin kaksikuoriseksi basilikaksi. Alkuperäisessä asussaan kirkko edusti romaanista arkkitehtuuria. 1300-luvun molemmilla puoliskoilla kirkon ilmettä uudistettiin monin tavoin. Kirkon kahdet tornit rakennettiin 1400-luvun aikana. 1600-luvun keskivaiheilla kirkon sisätilat saivat barokkisen ilmeen. Toisessa maailmansodassa kirkko kärsi huomattavia vaurioita ja se kunnostettiin sodan jälkeen.
Pääkallokehrääjä

Pääkallokehrääjä on Ilkka Remeksen vuonna 1997 julkaistu ensimmäinen romaani.
Juoni.
"Pääkallokehrääjä" sijoittuu vaihtoehtohistorialliseen maailmaan, jossa Suomi antautui Neuvostoliitolle jatkosodan päätteeksi. Kirjan ensimmäinen sivu koostuu kuvitteellisesta päiväkäskystä vuonna 1944, jossa ilmoitetaan Suomen puolustusvoimien upseerien internoinnista ja muiden varusmiesten demobilisoinnista. Ahvenanmaan demilitarisointi puretaan ja Torniojoen laakson rajasta tulee raskaasti vartioitu. Ruotsi liittyy puolestaan myöhemmin Natoon. Suomea luonnehditaan itäblokin mallivaltioksi, jolle ainoastaan Saksan demokraattinen tasavalta vetää vertoja.
Varsinainen juoni alkaa vuonna 1986, jolloin "Vänrikki Stoolin tarinoita" siteeraava ja Uuno Klamin "Kalevala-sarjaa" kuunteleva Ruotsiin loikannut suomalainen liikemies Heikki Ervasti aloittaa johtamansa terroristijärjestö Sinisen Armeijakunnan avulla suunnitelman, jolla aikoo kiristää Neuvostoliiton johtoa vetämään joukkonsa maasta. Suunnitelmassa on tarkoitus käyttää pienikokoisia Neuvostoliiton asevoimien varikolta varastettuja ydinpommeja. Suunnitelman toteuttamiseksi on siepattava kaksi ydinfyysikkoa, joista toinen on Englannissa asuva suomalaissyntyinen Jukka Kajander.
Suunnitelma Suomen itsenäisyyden palauttamiseksi onnistuu lopulta monen mutkan kautta. Neuvostoliitto vetäytyy manner-Suomesta, mutta jättää Sinisen Armeijakunnan tarjouksen mukaisesti joukkonsa Ahvenanmaalle, ja Suomen johtajalle Mattilalle aletaan etsiä seuraajaa.
Kosovon vaakuna

Kosovon vaakuna on kultareunuksinen kilpi sinisellä taustalla, jossa sijaitsee kultainen Kosovon kartta ja yläosassa kuusi hopeista, viisikärkistä tähteä kaaressa kuvastaen maan kuutta etnistä ryhmää (albaanit, serbit, bosniakit, goranit, romanit ja turkkilaiset). Vaakuna otettiin käyttöön itsenäisyysjulistuksen jälkeen helmikuussa 2008.
Matt Anger

Matt Anger (s. 20. kesäkuuta 1963 Walnut Creek, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja, jonka ammattilaisura alkoi vuonna 1984 ja päättyi 1991. Oikeakätisen Angerin paras sijoitus ATP-rankingissa oli 23:s ja nelinpelissä 53:s. Hän voitti urallaan yhden kaksinpeliturnauksen ja kaksi nelinpeliturnausta. Tällä hetkellä Anger on töissä Washingtonin yliopiston tennisvalmentajana. Hän asuu Clyde Hillissä.
Liikenneonnettomuus

 
Liikenneonnettomuus tarkoittaa kulkuneuvolle sattuvaa onnettomuutta, esimerkiksi törmäämistä esteeseen, eläimeen tai ihmiseen tai suistumista kulkuväylältään. Kansankielinen ilmaisu kolari tarkoittaa kulkuneuvon törmäystä johonkin, varsinkin toiseen kulkuneuvoon.
Tieliikennekuolemien määrä kasvoi 1970-luvulle asti lähes liikenteen määrän kasvun tahdissa, ja vielä 1970-luvun alussa liikennetapaturmissa kuoli vuosittain yli 1 000 suomalaista. Liikennekuolemien ja -onnettomuuksien vähentäminen otettiin tavoitteeksi laatimalla laaja liikenneturvallisuusohjelma, jonka tueksi valtioneuvosto teki periaatepäätöksen. Liikenneympäristön ohella myös autot ja niiden turvallisuus kehittyivät suotuisasti, ja vuonna 2006 tieliikenteessä kuolleita oli enää 336, vaikka autokanta yhteensä oli lähes 3 miljoonaa ajoneuvoa ja voimassa olevien ajokorttien määrä 3,4 miljoonaa. Onnettomuusriski tieliikenteessä on pienentynyt ja turvallisuus parantunut lähes kaikissa tienkäyttäjä- ja ikäryhmissä.
Tieliikenteessä kuolee maailmanlaajuisesti yli miljoona ihmistä vuosittain. Suomessa liikennetapaturmissa kuoli 279 ihmistä vuonna 2009. Nykyään suurin osa Suomen liikennekuolemista tapahtuu henkilöautossa joko kuljettajalle tai matkustajille. Myös lievemmistä liikenneonnettomuuksista 70 % sattuu henkilöautolla liikuttaessa.
Jalankulku- ja pyöräliikenteen tapaturmat päätyvät tilastoihin systemaattisesti vain kuolemaan johtaneissa tapauksissa. Vuosittain Suomen tieliikenneonnettomuuksissa saa surmansa yli 50 jalankulkijaa, joista iäkkäitä on eniten (44 %).
G-piste (televisio-ohjelma)

G-piste oli suomalainen lifestyle-ohjelma. Ohjelmaa juonsivat Tea Latvala ja Anna Perho, ja sen asiantuntijana toimi Tarja Sandberg.
Ohjelman tarkoitus oli antaa tietoa niin parisuhteista kuin seksistä, keskusteluun osallistuivat myös julkkisvieraat sekä studioyleisö.
Finnderby

Finnderby on Ypäjällä vuosittain vuodesta 1973 lähtien järjestetty suuri kolmipäiväinen hevostapahtuma, jossa kilpaillaan este- ja kenttäratsastuksessa. Järjestäjänä toimii Ypäjän hevosopisto. Tapahtuma kerää hevosihmisiä ympäri maailmaa kilpailemaan ja katsomaan. Vuonna 2010 Finnderby järjestettiin 37. kerran. Kilpailujen aikaan kilpailualueen lähistöllä on "kauppa-alue", jolla hevostarvikeliikkeet ja vastaavat myyvät tuotteitaan.
Tapahtuman pääkilpailu on Finnderby-luokka, joka on kansainvälinen kolmen tähden kilpailuksi luokiteltu estekilpailu. Perinteiseen Finnderby-rataan sisältyy paljon erikoisesteitä. Myös muita eritasoisia esteluokkia sekä muiden lajien kilpailuluokkia ratsastetaan. Vuoden 2010 Finnderbyn yhteydessä järjestettiin kahden tähden kansainvälinen Mannerheim-kenttäkilpailu, kenttäratsastuksen SM-kilpailu sekä kansallisen tason kouluratsastusluokkia.
Useimmin Finnderbyn on voittanut Christopher Wegelius, neljä kertaa vuosina 1973, 1975, 1984 ja 1994. Kahdesti ovat voittaneet Daniel Schultze (1982 ja 1987), Mikael Forsten (1996 ja 1997), Pinja Immonen (2001 ja 2002) sekä Mikael Wahlman (2012 ja 2015). Ratsuista kaksi voittoa ovat saavuttaneet Forstenin hollanninpuoliveriori Invitation, Immosen tilastoruuna Ramzes ja Wahlmanin Silvercup. Vuonna 2016 Finnderbyn voitti John Antell.
Peikko Keskuspuistossa

Peikko Keskuspuistossa ("A Troll in Central Park") on Warner Bros vuonna 1994 julkaisema, Don Bluthin ja Gary Goldmanin ohjaama animaatioelokuva. 
Juoni.
Peikkojen valtakunnassa asustava Taneli-peikko joutuu kuningattaren vihoihin liiallisen kasvi-intoilunsa takia. Rangaistukseksi hänet karkotetaan paikkaan, jossa ei vihreys ole saavuttanut jalansijaa, nimittäin New Yorkin Manhattanille. Sattumoisin peikko päätyy Keskuspuistoon, jossa se huomaa viihtyvänsä hyvin. Taneli saa ystävikseen kaksi lasta, joiden avulla hän ryhtyy taisteluun ilkeää kuningatartaan vastaan.
Addison Richards

Addison Richards (20. lokakuuta 1887 – 22. maaliskuuta 1964) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli mukana yli kolmessa sadassa filmissä vuodesta 1933 vuoteen 1964.
Hän oli syntynyt Zanesvillessä Ohiossa, ja hän kuoli Los Angelesissa Kaliforniassa äkilliseen sydänkohtaukseen.
Rokkikukko

Rokkikukko on vuonna 1991 valmistunut elokuva, joka yhdisti kuvattua ja piirrettyä elokuvaa. Elokuva on julkaistu suomenkielisenä VHS-kasettina vuonna 1997.
Juoni.
Tarinassa on kukko nimeltään Trubaduuri, joka uskoo että aurinko nousee vain hänen joka-aamuisesta kiekaisustaan. Eräänä aamuna Trubaduurin kimppuun hyökkää Yön Herttuan lähettämä ilkeä kätyri ja tästä syystä hän jättää kiekumisen väliin mutta aurinko nousee kuitenkin. Tämän takia muut tilan eläimet alkavat väheksyä ja pilkata kukkoa. Kukko tuntee itsensä niin ulkopuoliseksi että lähtee maalta etsimään paikkaansa kaupungista (Los Angelesista). 
Pieni poika nimeltä Edmond lukee kukon tarinaa kirjasta. Hänen vanhempansa ja isoveljensä lähtevät eräänä myrskyisenä iltana pelastamaan muita kyläläisiä. Pikku-Edmond jää yksin kotiin ja lukee innoissaan tarinaa, kunnes hänen kirjansa tapahtumat muuttuvat yhtäkkiä todeksi. Maatilan pihalla kaatuu puu sähkölinjojen päälle jonka seurauksena piirretty pöllö nimeltä Yön Herttua tulee sähkökatkoksen mukana oikeaan maailmaan. Edmond on rikkonut Yön Herttuan monokkelin koskettaessaan kirjan kuvaa ja kutsunut Trubaduuria apuun. Herttua raivostuu ja muuttaa Edmondin kissanpennuksi, jolloin elokuvan maailma muuttuu loisteliaaksi mutta synkäksi piirretyksi. Yön Herttuan suunnitelma on estää auringon nousu niin että maapallolla olisi ikuinen yö. 
Jotta Edmond ja maailma palaisivat ennalleen tarvitaan vain kaupungissa olevan Trubaduurin kiekaisu auringon nousuun, mutta hänen tavoittamisensa onkin luultua hankalampaa sillä kaupungissa ollessaan Trubaduurista on tullut kaikkien tuntema supertähti ”Kingi”, joka perustuu Elvikseen. Edmond ja muut tilan piirretyt hahmot aloittavat hengenvaarallisen operaation pysäyttääkseen julman Yön Herttuan ja pelastaakseen Trubaduurin tämän kynsistä.
Äänirooleissa.
Suomenkieliset.
Muissa rooleissa ovat muun muassa Markus Bäckman, Matti Holi, Pekka Kuorikoski ja Tomi Metsäketo. 
Ohjauksesta vastasi Pekka Lehtosaari.
Hey You

Hey You on yhdysvaltalaisen poplaulajan Madonnan laulu, jonka hän teki ilmastonmuutosta vastustavaan Live Earth -konserttiin. 
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideolla ei näytetä ollenkaan Madonnaa, vaan sitä, miten maailma kärsii ilmastonmuutoksesta.
Kun Suomi putos puusta

Kun Suomi putos puusta on Ismo Alangon debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1990. Albumin musiikki perustuu Alangon Helsingin juhlaviikoille tekemään tilausteokseen.
"Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund antoi albumille täydet viisi tähteä ja kuvasi sitä Alangon aiemman tuotannon tapaan tehokkaan tiiviiksi ja kompromisseja vältteleväksi: ”Kaikessa ehdottomuudessaan levy vie mukanaan ja vakuuttaa Alangon monipuolisesta lahjakkuudesta musiikin tekijänä.”
Lords of Acid

Lords of Acid on belgialainen yhtye, joka on tehnyt pääasiassa new beata, housea, teknoa ja muuta elektronista tanssimusiikkia sekä myös rock- ja industrial-tyylistä materiaalia. Yhtyeen tuotannolle ja live-esiintymiselle on tunnusomaista rohkea seksuaalisten teemojen käyttö.
Vaiheita.
Lords of Acid syntyi 1980-luvun loppupuolella. Aluksi se oli vain yksi Maurice Engelenin alias Praga Khanin musiikillisista sivuprojekteista. Sen ensimmäinen single, new beat -tyylinen ”I Sit On Acid”, julkaistiin vuonna 1988. Singlen tekemiseen osallistuivat Engelenin lisäksi Nikkie van Lierop, Jos Borremans ja Harry van Oekel. Single myi pitkään varsin hyvin, ja tämän suosion myötä myös Lords of Acid alkoi vakiintua itsenäiseksi yhtyeeksi.
Lords of Acidin ensimmäinen pitkäsoitto, "Lust", julkaistiin 1991. Sen sisällöstä vastasivat pääasiassa Engelen, van Lierop ja Oliver Adams. Albumi oli tarkoitettu ensisijaisesti Yhdysvaltain markkinoille, joilla se onkin myynyt hyvin – satojatuhansia kappaleita vuosien kuluessa. Yhtyeen kotimaassa Belgiassa menestys on ollut huomattavasti vaatimattomampaa. Olivier Adams ja Praga Khan (The Immortals) tunnetaan myös vuonna 1992 julkaistusta singlestään "Mortal Kombat (Techno-Syndrome)".
Yhtyeen seuraava albumi, "Voodoo-U", julkaistiin 1994. Musiikin sille tekivät Engelen, Adams ja Ludo Camberlin, van Lieropin vastatessa sanoituksesta. Albumilla lauloi Ruth McArdle. Musiikki oli nyt industrial-vaikutteisempaa, vaikkakin edelleen hyvin tanssipitoista. Seksi oli tälläkin julkaisulla olennainen elementti. Albumin alastomia, succubus-tyylisiä demonittaria esittävä kansi aiheutti tiettyä kohua. Kaikki kaupat eivät suostuneet ottamaan levyä myyntiin, joten kannesta tehtiin myös sensuroitu versio.
Kolmas albumi, "Our Little Secret", julkaistiin 1997. Se äänitettiin ensin instrumentaalisena, ja vokaalit lisättiin vasta jälkeenpäin. Albumilla laulaa van Lierop. Tyyliltään levy on edeltäjänsä tapaan industrial-vaikutteista tanssimusiikkia.
Andrew Bertie

Andrew Willoughby Ninian Bertie (15. toukokuuta 1929 Lontoo – 7. helmikuuta 2008 Rooma) oli Suvereenin Maltan ritarikunnan 78. suurmestari ja ensimmäinen britti tässä virassa. Hänet valittiin ritarikunnan suurmestariksi 8. huhtikuuta 1988, ja hän hoiti tehtävää kuolemaansa asti. 
Tausta ja ura ennen ritarikuntaa.
Roomalaiskatoliseen perheeseen 1929 syntynyt Andrew Bertie polveutui äitinsä puolelta Skotlannin kuninkaallisesta Stuart-suvusta. Opiskeltuaan historiaa Oxfordin yliopistossa ja kieliä Lontoon yliopistossa hän suoritti vuosina 1948–1950 varusmiespalveluksensa skottilaisessa kaartissa. Tämän jälkeen hän toimi yli 20 vuotta kieltenopettajana katolisessa koulussa Sussexissa opettaen erityisesti ranskaa ja espanjaa. Bertie oli kuitenkin kiinnostunut myös itämaisista kielistä, erityisesti tiibetistä. Lisäksi hän harrasti itämaisia taistelulajeja saavuttaen muun muassa mustan vyön judossa. 
Toiminta Maltan ritarikunnassa.
Maltan ritarikuntaan Andrew Bertie liittyi vuonna 1956. Vuonna 1981 naimattomasta ja lapsettomasta Bertiestä tuli Maltan ritarikunnan munkki, minkä jälkeen hän omistautui kokonaan sairaiden ja köyhien auttamiselle. Tultuaan valituksi suurmestariksi seitsemän vuotta myöhemmin Andrew Bertie jatkoi edeltäjänsä Angelo de Mojana di Colognan alulle panemaa ritarikunnan uudistustyötä. Bertien lähes 20 vuotta kestäneellä suurmestarikaudella ritarikunnan humanitääristen projektien määrä lisääntyi merkittävästi, ritarikunnan tunnustaneiden valtioiden määrä yli kaksinkertaistui 49:stä sataan ja myös ritarikunnan jäsenmäärä kasvoi.
Viimeiset vuodet.
Bertie kuoli syöpään Roomassa 7. helmikuuta 2008.
Pursialan hiidenkirnu

Pursialan hiidenkirnu on hiidenkirnu Mikkelissä, Pursialan kaupunginosassa.
Mikkelin hiidenkirnu on syntynyt viimeisen jääkauden lopulla, noin 9 000 vuotta sitten. Sen syvyys on kahdeksan metriä ja se on tällä hetkellä Suomen neljänneksi suurin hiidenkirnu.
Hiidenkirnu tyhjennetään vedestä joka kevät ja syksy sekä myös keskellä kesää, jos vettä on yli puoli metriä.
Sleep Is the Enemy

Sleep Is the Enemy on Danko Jonesin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 2006 levymerkillä Aquarius Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 22.
Pentti Kerola

Pentti Kalevi Kerola (23. maaliskuuta 1935 Oulu – 28. heinäkuuta 2017 Oulu) oli Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteen professori. 
Henkilötiedot ja opinnot.
Kerola syntyi Kemissä 1935. Hänen vanhempansa olivat opetusneuvos Veikko Kerola ja kansakoulunopettaja Elna Miettunen. Ylioppilaaksi Kerola valmistui Oulun lyseosta vuonna 1953 ja Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1958 ja filosofian lisensiaatiksi 1965. 
Ammatillinen ja muu toiminta.
Kerola toimi ensin Munkkiniemen yhteiskoulun matematiikan nuorempana lehtorina 1958–1959 ja samaan aikaan Teknillisen korkeakoulun luennoijana ja assistenttina, sitten IBM Oy:ssä matemaatikkona ja systeemisuunnittelijana 1960–1963 ja tietotekniikan markkinointipäällikkönä 1964–1965. Enso-Gutzeit Oy:n tietojenkäsittelypäällikkö hän oli 1966–1969. Teknillisessä korkeakoulussa hän toimi ensin virkaatekevänä ja sitten vakinaisena apulaisprofessorina 1969–1973. Oulun yliopiston tietojenkäsittelytieteen professorina hän toimi 1973–1998 ja sen jälkeen emeritusprofessorina. Professorin uransa aikana hän oli Tietotehdas Oy:n tutkimusjohtaja 1987–1988 ja vierailevana professorina Michiganin yliopistossa 1979, Floridan kansainvälisessä yliopistossa 1980 ja 1986 sekä Uumajan yliopistossa 1994. 
Oulun yliopistossa Kerola ja Juhani Iivari olivat ensimmäiset tietojenkäsittelytieteen professorit. Kerola suunnitteli ja toteutti enimmäistä kertaa tietojenkäsittelyopin laudatur-tason opetuksen ja sen jälkeiset jatko-opinnot. Koska yliopiston laskentakeskus kuului osana tietojenkäsittelyopin laitokseen, Kerola toimi pitkään myös sen esimiehenä. 
Kerolalla oli useita luottamustoimia, kuten IFIP:in (International Federation of Information Processing) teknisen komitean numero 8 Suomen edustajuus 1977–1995. Professorit Pertti Järvinen, Pentti Kerola ja Eero Peltola käynnistivät vuonna 1978 IRIS (Information Systems Research in Scandinavia) -seminaarin, joka on pisimpään yhtäjaksoisesti toiminut, vuosittainen kansainvälinen tietojärjestelmätieteen konferenssisarja maailmassa. 
Kerola laati yli 100 tutkimus- ja muuta julkaisua tietojärjestelmien, operaatiotutkimuksen ja tietojenkäsittelyn alalta. Hänen tunnetuimpia julkaisujaan lienee professori Pertti Järvisen kanssa vuonna 1975 laadittu oppikirja ”Systemointi I-II: Tietosysteemin rakentamisen ja käytön systeemiteoreettinen malli”.
Kerola oli reservin luutnantti vuodesta 1977.
Huomionosoitukset.
Oulun yliopisto maalautti Kerolasta muotokuvan vuonna 1998 taiteilija Martti Mäellä. Kerola sai kauppatieteen kunniatohtorin arvon Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1990. IFIP Outstanding Service Award hänelle myönnettiin 1991.
Therese Brandl

Therese ”Rose” Brandl (1. helmikuuta 1902 – 22. joulukuuta 1947) oli itävaltalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen.
Brandl oli syntynyt Staudachissa Itävallassa. Hän meni Ravensbrückin keskitysleirille maaliskuussa 1940 aloittaakseen koulutuksensa SS-Oberaufseherin Maria Mandelin alaisena. Hän yleni nopeasti Rapportaufseheriniksi. Hänen päätehtävään oli pitää nimenhuutoja ja jakaa rangaistuksia.
Maaliskuussa 1942 Brandl komennettiin yhtenä muutamista SS-naisista Auschwitzin I-leiriin vallatussa Puolassa. Hän valvoi leirin naisvankeja Rapportaufseherinina. Lokakuussa 1942 hän siirtyi vastikään avattuun Auschwitzin II-leiriin Birkenauhun. Samassa kuussa Ravensbrückistä saapui uusi Oberaufseherin nimeltään Maria Mandel ja entinen SS-Oberaufseherin Johanna Langefeld puolestaan lähti Ravensbrückiin.
Auschwitzissa Brandl kohosi arvoasteikossa Erstaufseheriniksi (ensimmäinen vartija) yhdessä Margot Dreschelin ja Irma Gresen kanssa. Kesällä 1943 hän sai mitalin hyvästä palveluksesta leirillä. Marraskuussa 1944 puna-armeijan lähestyessä hänet lähetettiin Mandelin kanssa Dachaun keskitysleirin Muhldorfin metsän alaleiriin. Siellä hänet alennettiin Aufseherinin arvoon. Hänen toiminnastaan tuolla leirillä ei tiedetä paljoa.
Brandl pakeni Muhldorfista 27. huhtikuuta 1945, muutamia viikkoja ennen Yhdysvaltain armeijan saapumista. 29. elokuuta 1945 yhdysvaltalaiset pidättivät Brandlin Baijerin vuorilla ja hänet lähetettiin vankileiriin odottamaan kuulusteluja. Marraskuussa 1947 Brandl oli yhdessä Alice Orlowskin, Luise Danzin, Maria Mandelin ja Hildegard Lächertin kanssa syytettynä Auschwitz-oikeudenkäynnissä Krakovassa. Hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja hirtettiin 22. joulukuuta 1947.
Blanco Spirituals

Blanco Spirituals on Ismo Alangon ja Teho Majamäen "Ismo Alanko Teholla" -duon ensimmäinen albumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008. Albumin on tuottanut Jori Sjöroos.
Levy oli ennen virallista julkaisuaan noin viikon ajan kuunneltavissa Alangon MySpace-sivulla. 
"Blanco Spirituals" nousi viikolla 10/2008 Suomen virallisella albumilistalla suoraan sijalle 1.
Kappaleet.
Kaikki albumin kappaleet ovat Alangon säveltämiä ja sanoittamia lukuun ottamatta kappaletta ”Äidinrakkaus”, joka on sävelletty yhteistyössä Jukka Orman kanssa, sekä kappaleita ”2x1=1” ja ”Puupää”, jotka on sävelletty yhdessä Orman ja Teho Majamäen kanssa. ”Seitsemän päivää” sisältää lainatun melodian Piirpauke-yhtyeen tunnetuksi tekemästä kansansävelmästä ”Konevitsan kirkonkellot”.
Margot Dreschel

Margot Dreschel (17. toukokuuta 1908 – 1945) oli saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen. Hän oli syntynyt Neugersdorfissa Saksassa. Ennen liittymistään SS:ään hän teki toimistotyötä Berliinissä. 31. tammikuuta 1941, Margot Dreschel saapui Ravensbrückiin aloittamaan vartijakoulutuksen. Aluksi hän oli Aufseherin, vähäarvoinen naisvartija Ravensbrückissa. Hänen kouluttajanaan oli Oberaufseherin Johanna Langefeld vuonna 1941. Dreschel yleni nopeasti Rapportführeriniksi, korkea-arvoisemmaksi naisvartijaksi. 
27. huhtikuuta 1942 Dreschel siirrettiin Puolaan Auschwitz I:sen keskitysleiriin. Hän oli siellä hyvin omistautunut työlleen Maria Mandelin alaisena. Dreschel oli myös kaikkien leiritoimistojen päällikkö Auschwitzissa. Dreschelin olemuksen raportoitiin olevan luotaantyöntävä, kuten eräs Auschwitzin naisvanki muisteli: "Ja leirinjohtaja Dreschel oli siellä, hänen pukinhampaansa työntyivät ulos vaikka hänen suunsa oli kiinni." Vangit kutsuivat häntä vulgaariksi, laihaksi ja rumaksi. Sodan jälkeen vangit todistivat että Dreschel oli syyllistynyt leireillä monenlaisiin raakuuksiin.
Hän vaihtoi usein asemapaikkaansa Auschwitz I-leirin ja Birkenaun leirin välillä, ja osallistui naisten ja lasten lähettämiseen kaasukammioihin. 1. marraskuuta 1944 hän meni Flossenbürgin leiriin Rapportführeriniksi.
Tammikuussa 1945 hän siirtyi takaisin Ravensbruckin alaleiriin Neustadt-Gleween, ja pakeni sieltä huhtikuussa 1945 juuri ennen Natsi-Saksan häviötä.
Toukokuussa 1945 useat entiset Auschwitzin vangit tunnistivat hänet tiellä Pirnasta Bautzeniin, ja veivät hänet Neuvostoliiton sotapoliiseille. Neuvostoliittolaiset tuomitsivat hänet kuolemaan, ja hirttivät hänet Bautzenissa touko- tai kesäkuussa 1945.