tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Markus Rautio

Eino Markus Rautio (tunnettu nimellä Markus-setä, 17. toukokuuta 1891 Helsinki – 14. helmikuuta 1973 Helsinki) oli Yleisradion toimittaja ja kuuluttaja sekä myöhemmin kuunnelma- ja selostusosaston päällikkö ja pääohjaaja. Parhaiten hänet muistetaan radion "Lastentunti"-lastenohjelmistaan, joita lähetettiin vuosina 1926–1956 sekä suomeksi että ruotsiksi.
Ura.
Rautio aloitti uransa radiossa kuuluttajana joulukuun alussa 1926. Aikaisemmin hän oli toiminut Kansallisteatterin, Kansan näyttämön sekä Tampereen Työväen Teatterin näyttelijänä ja vuonna 1924 kävi opiskelemassa elokuvan tekemistä Hollywoodissa. Palattuaan hän työskenteli jonkin aikaa Suomi-Filmin palveluksessa.
Yleisradioon Rautio palkattiin vuonna 1926. Kuuluttajan töiden ohella Raution tehtäviin kuului hankkia ohjelmistoon kuunnelmat ja lausuntanumerot. "Suomisen perhe" perustuu ideaan, jonka hän sai ruotsalaisesta kuunnelmasarjasta "Familjen Björk".
"Lastentunti"-ohjelma loppui aina siihen, että Markus-setä kehotti lapsia syömään kaurapuuroa (”Muistakaa, lapset, syödä aamupuuronne!”). Vuonna 1927 Markus-setä kertoi lastentunnilla, että Joulupukki asuu Lapissa Korvatunturilla. Korvatunturilla on kolme huippua, joista muodostuvat myös tunturin korvat, joilla joulupukki ”kuulee” lasten lahjatoivomukset ja kiukunpuuskat.
Vuonna 1931 Rautio toteutti Yleisradion ensimmäisen kansainvälisen radioselostuksen ulkomailta neljän tunnin suorana lähetyksenä Tallinnasta.
Markus Rautio sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1958 ja teatterineuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Markus Raution vanhemmat olivat näyttelijät Katri (o.s. Bengtson) ja Alex Rautio.
Anekdoottina kerrotaan, että Markus-setä olisi joskus vähän lähetysajan jälkeen mikrofonin vahingossa jäätyä päälle sanonut radioon: "Nyt Markus-setä lähtee paskalle." Varhaisissa lähteissä, joissa tuo kerrotaan ohjelmassa sanotuksi, mainitaan sen sanoneena henkilönä yleensä kuitenkin Alexis af Enehjelm. Asiasta ei vallitse yksimielisyyttä eikä sen perusteellinen selvittäminen välttämättä ole enää mahdollista. Tallennetta sanonnasta ei ole.
Luoti (ampumatarvike)

Luodilla tarkoitetaan yleensä pienikaliiperisen, yleensä alle 20 mm:n, aseen ei-räjähtävää ammusta eli patruunan osaa, joka ammutaan maaliin. Metsästysaseiden luodit koostuvat yleensä messinkiseoksisesta vaipasta ja lyijysydämestä. Vaippa voi olla myös pehmeää terästä ja sydän jotain muuta metallia kuin lyijyä. Luodit voivat olla myös kokonaan lyijystä tai muusta metallista valmistettuja. Nykyään ison riistan metsästyksessä käytetään myös kokokuparisia luoteja materiaalin sopivan pehmeyden (ei vaurioita aseen piippua) ja sitkeyden (muuttaa osuessaan muotoaan mutta ei sirpaloidu) vuoksi.
Luotityyppejä.
Luodin on oltava halkaisijaltaan aseen piippuun sopiva. Jos luoti on liian pieni, ruutikaasuista suuri osa purkautuu luodin ohitse piippuun ja jos luoti on liian paksu, se voi kuluttaa piippua merkittävästi (luodin materiaalista riippuen). On olemassa myös niin sanottuja alikaliiperiluoteja joissa patruunan normaalin luodin paikalla on vastaavan kokoinen muoviholkki/luoti -yhdistelmä. Yhdistelmän keveyden (verrattuna normaaliin luotiin) vuoksi sen lähtönopeutta on usein kasvatettu huomattavasti tavanomaisesta. Muoviholkissa on hammastuksen varassa kiinni halkaisijaltaan pienempi luoti. Laukaisun jälkeen piipun ulkopuolella muoviholkki irtoaa hidastuen ilmanvastuksen vuoksi luodista ja putoaa muutaman kymmenen metrin päähän. Luoti jatkaa normaalilla lentoradallaan eteenpäin. Alikaliiperiluotiin ei jää rihloista jälkiä toisin kuin normaaliin luotiin.
Luodeissa voidaan käyttää lisäksi myös esimerkiksi fosforia, jota voidaan käyttää sytytysluotien sytytysaineena. Valojuovaluodissa palava, yleensä magnesiumpohjainen massa on luodin peräpäässä ja se syttyy laukaisun aikana palavista ruutikaasuista. Luodin lentonopeuden (esimerkiksi 450–800 m/s) vuoksi ihmissilmä ei havaitse valojuovaluotia yksittäisenä lentävänä valopisteenä vaan luodin perässä palava massa näyttää piirtävän valojuovan lentoradalleen. Valojuovaluoteja käytetään yleensä konetuliaseissa tähtäämisen apuna. 
Panssariluodin sydän on valmistettu erikoisteräksestä tai volframikarbidista. Niitä käytetään niiden läpäisykyvyn vuoksi esimerkiksi kevyesti panssaroituja ajoneuvoja vastaan. Kumiluoti on kumista valmistettu luoti, joka on suunniteltu muun muassa poliisien käytettäväksi lamaannuttavassa, mutta ei tappavassa tarkoituksessa.
Luoteja myös pinnoitetaan eri materiaaleilla kitkan vähentämiseksi. Urheiluampujat käyttävät joskus molybdeenisulfidi-pulverilla käsiteltyjä luoteja vähentääkseen luodin kitkaa aseen piipussa. Tämä vähentää piipun kulumista ja mahdollistaa pienemmän vaihtelun luodin lähtönopeuksissa. Piipun kulumisen minimoimiseksi jotkut panssariluodit on päällystetty teflonilla. Teflon ei sinällään lisää luodin läpäisytehoa. Tällaiset luodit on tarkoitettu esimerkiksi poliisin erikoisryhmien käyttöön.
Hunter S. Thompson

Hunter Stockton Thompson (18. heinäkuuta 1937 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat – 20. helmikuuta 2005 Aspen, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja. Häntä pidetään niin sanotun gonzo-kirjallisuuden isänä.
Thompsonin tyyli ja kieli on räväkkää ja rajua, kertomukset ja kuvaukset vaikuttavat uskomattomilta seikkailuilta, mutta pohjautuvat kuitenkin vahvasti todellisiin tapahtumiin. Tätä tyyliä kirjoittaa jostakin faktan ja fiktion väliltä kutsutaan gonzoksi.
Yksi Thompsonin tunnetuimmista kirjoista on "Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa" (1971). Kirjassa toimittaja ja hänen ”150-kiloinen samoalainen asianajajansa” matkustavat Las Vegasiin osallistuakseen huumepoliisien kokoukseen ja Mint 400 -moottoripyöräkisaan. Toimittajan asianajajaa ei kertaakaan mainita kirjassa nimeltä, mutta tarina pohjautuu mitä luultavimmin Thompsonin ja hänen ystävänsä Oscar Zeta Acostan kokemuksiin. Terry Gilliam on ohjannut kirjaan perustuvan samannimisen elokuvan, jonka pääosissa näyttelivät Johnny Depp ja Benicio del Toro. Myös puolielämäkerrallinen elokuva "Where the Buffalo Roam" (1980) perustuu Thompsonin kokemuksiin gonzo-journalistina. Elokuvassa Thompsonia esittää Bill Murray ja hänen asianajajaansa Carl Lazloa Peter Boyle, ohjaajana Art Linson.
Muita Thompsonin kirjoja ovat muun muassa "Helvetin enkelit" (1966), "Fear and Loathing: On the Campaign Trail ’72" (1973) ja "Pelon valtakunta" (2003).
Thompson ampui itsensä 20. helmikuuta 2005 kotonaan Woody Creekissä, Coloradossa. Hän oli 67-vuotias. Hänet löysi hänen poikansa Juan. Kolme kuukautta myöhemmin "Rolling Stone" -lehti julkaisi hänen itsemurhaviestinsä, joka oli päivätty neljä päivää ennen hänen kuolemaansa. 20. elokuuta 2005 Thompsonin tuhkat ammuttiin kanuunalla taivaalle ilotulitteiden kera tarkoitusta varten rakennetusta 45-metrisestä tornista. Kulut maksoi Thompsonin ystävä, näyttelijä Johnny Depp.
Fabryn tauti

Fabryn tauti on perinnöllinen, α-galaktosidaasi-entsyymin (α-GAL) puutoksesta johtuva rasva-aineenvaihdunnan sairaus. α-GAL pilkkoo solujen sisäseinämiin kerääntyvää globotriaosyyliseramiidia (GL-3) niin pieniksi, että ne siirtyvät verenkiertoon.
Tauti vaikuttaa yleisimmin verisuoniin, munuaisiin, sydämeen, ihoon ja aivoihin. Sen oireita ovat muun muassa raajojen kivut, lämmönnousu, huono lämmönsietokyky, vatsakivut, ripuli ja pahoinvointi. Sydänmuutokset, munuaistoiminnan heikkeneminen ja aivoverenkierron häiriöt johtavat tautia sairastavien potilaiden ennenaikaiseen kuolemaan.
Tauti on hyvin harvinainen. Fabryn taudin esiintyvyys on 1/50 000—117 000, mutta se on yleisempi miehillä, koska sen geeni on X-kromosomissa. Suomessa on diagnosoitu 30 Fabryn tautia sairastavaa henkilöä, joista puolet asuu Varsinais-Suomessa, ja hoito on keskittynyt Turun yliopistolliseen keskussairaalaan.
Tautia on todettu myös Pohjanmaalla toistakymmentä tapausta, ja potilaat ovat lähtöisin Vöyrin seudulta. Ensimmäiset todettiin vuonna 2013, ja tapauksia voi olla enemmänkin. Myös Ruotsissa on tapauksia Uumajan seuduilla, ja niiden yhteyttä suomalaisiin tutkitaan Vaasan keskussairaalassa.
Koska tauti on harvinainen ja oireet vaihtelevia ja tyypillisiä muillekin taudeille, se diagnosoidaan usein suhteellisen myöhään. Fabryn taudin oireet alkavat yleensä noin 10 vuoden iässä, mutta tauti diagnosoidaan keskimäärin 28 vuoden iässä.
Fabryn taudin perinteinen hoito on perustunut oireiden hoitamiseen (esimerkiksi dialyysihoito, sydämen ohitusleikkaukset ja kipulääkkeet). Hoidon ansiosta Fabryn tautia sairastavien miesten elinikä on ollut noin 50 vuotta ja naisten noin 70 vuotta. 
Taudin uusi hoitomuoto on entsyymikorvaushoito, joka on käytössä Suomessa.
SuperTed

SuperTed (MTV:n 1980-luvun televisioesityksessä nimellä Teräsnalle ja HTV:n ohjelmistossa nimellä Supernalle) on brittiläisen Siriol Productionsin 36-osainen vuosina valmistunut 1982–1986 piirrossarja. Sarja perustuu walesilaisen kirjailija ja animaattori Mike Youngin luomaan samannimiseen supersankarihahmoon. 
Alun perin Young loi sarjan tarinoita SuperTedistä pojallensa häntä voittamaan pimeänpelkonsa, ja näin SuperTedistä tuli suosittu kirjasarja.
Myöhemmin Disney-yhtiö osti oikeudet sarjaan ja Hanna-Barbera valmisti vuonna 1989 uuden SuperTed-sarjan. 
Juoni.
SuperTedin tarina alkaa lelutehtaasta, jossa hänet poistetaan tuotantolinjalta viallisena. Avaruudesta saapuu pilkukas avaruusoliko nimeltä Pilkkumies (Spotty), joka pelastaa SuperTedin kellarista, ja herättää hänet henkiin "kosmisella pölyllä". Hän vie hänet taikapilvelle Luontoäidin luo, joka antaa tälle supervoimia: kyvyn lentää sekä yli-inhimmilliset voimat ja kestävyyden. SuperTed ottaa voimansa käyttöön kuiskaamalla hiljaa itselleen taikasanan. SuperTedin pääantagonisti on Texas-Pete ja hänen apurinsa Bulk ja Skeleton. 
Sarja Suomessa.
Suomen televisiossa sarja esitettiin ensimmäisen kerran alkuperäiskielellä ja suomenkielisellä tekstityksellä että osittain suomenkielisellä jälkiäänityksellä Raila Hämäläisen kertomana MTV:n "Pätkis"-ohjelmassa 1980-luvulla, jolloin sarja esitettin nimellä "Teräsnalle". Sarjan ensiesityksen aikaan markkinoilla oli Pauligin valmistama "SuperTed"-mehujää sekä jäätelö. Sarjaa esitettiin 1980-luvulla myös Helsinki Television kaapelitelevisiokanavilla. 1980-luvulla julkaistiin myös Suomessa vuokrakäyttöön VHS-kasetti, joka sisälsi sarjan jaksoja.
Sarja esitettiin uusintana MTV3-kanavalla vuosina 1996–1997. Tällä uusintakierroksella noin 25 minuutin ohjelmakokonaisuuteen oli sisälletty kaksi tai kolme alkuperäistä jaksoa. Lisäksi uusintana esitettyyn sarjaan oli tuotettu uusi suomenkielinen jälkiäänitys. Samaan ohjelmakokonaisuuteen sisällytettiin myös vuonna 1989 valmistuneen jatkosarjan jaksot.
Äidinkieli ja kirjallisuus

Äidinkieli ja kirjallisuus on oppiaine suomalaisessa koulujärjestelmässä. Siinä perehdytään oppilaan äidinkielen suulliseen ja kirjalliseen käyttöön sekä ihmiskielen olemukseen ja käyttöön yleensä. Tavoitteena on saada oppija huomaamaan, miten olennainen osa kieli on jokapäiväistä elämää ja kaikkea toimintaa.
Äidinkielen ja kirjallisuuden oppiaine on laaja, sillä se on tieto-, taito- ja taideaine. Kirjallisuuden kautta käsitellään moninaisia aiheita. Myös mediakasvatus on nähty osana äidinkielen opetusta. Opetussuunnitelman lisäksi opettaja määrää paljon sitä, mitä tunneilla opetetaan. 
Peruskoulussa.
Äidinkieltä ja kirjallisuutta opetetaan peruskoulussa 42 vuosiviikkotuntia (vuosiviikkotunti vastaa 38 oppituntia). Opetus vähenee asteittain siten, että 14 vuosiviikkotuntia jaetaan ensin 1–2 vuosiluokalle, sitten luokille 3–5 ja lopulta luokille 6–9.
Ensimmäisillä luokilla äidinkielen tunteja käytetään lähinnä kirjoittamisen ja lukemisen opetteluun. Peruskoulussa olennaiseksi jää usein sen varmistaminen, että kaikki oppilaat osaavat lukea ja kirjoittaa riittävän hyvin selviytyäkseen tietoyhteiskunnan arkipäivässä.
Äidinkielen ja kirjallisuuden tunneilla opiskellaan perinteisesti esimerkiksi kielioppia, mutta hyvin keskeisiä ovat myös 1990-luvulla oppiaineen nimeenkin tulleet kirjallisuus ja medialukutaito. Kirjallisuuden opiskelu keskittyy peruskoulussa nuorten- ja kotimaiseen kirjallisuuteen.
Lukiossa.
Äidinkieli on ainoa pakollinen oppiaine ylioppilastutkinnossa. Lukion oppimäärään kuuluu kuusi pakollista äidinkielen ja kirjallisuuden kurssia:
Lisäksi on kolme valtakunnallista syventävää kurssia:
Selluloosa

Selluloosa (C6H10O5)n on pitkäketjuinen, β-D-glukoosimolekyyleistä koostuva polysakkaridi, joka on rakenneaineena useimpien kasvien soluseinissä. Eräät bakteerilajit muodostavat selluloosasta suojan muodostaessaan biofilmin.
Selluloosa on maapallon yleisin orgaaninen polymeeri.
Selluloosan eristi ja sen kaavan määritti ensimmäisen kerran 1838 ranskalainen kemisti Anselme Payen. Selluloosa ei juuri liukene tavallisimpiin liuottimiin. Selluloosalla ei myöskään ole sulamispistettä, mutta se hajoaa yli 300 °C:n lämpötiloissa. Puuaines sisältää 30–50-prosenttista selluloosaa. Puuvillan kuidut ovat lähes puhdasta selluloosaa. Sellulaasi on selluloosaa hajottava entsyymi. Tunnetuin selluloosan hajottajasieni on "Hypocrea reesei".
Kasviksissa oleva selluloosa ei imeydy ihmisen ruoan­sulatuksessa, mutta se kuuluu ravintokuituihin, joilla on terveydellisesti edullisia vaikutuksia. Kasvinsyöjäeläimet, kuten märehtijät, pystyvät hajottamaan selluloosaa mikro-organismien avulla.
Selluloosa erotetaan puuaineksesta keittämällä ja kemikaalien avulla (sooda-, sulfiitti- ja sulfaattimenetelmät). Tällaisesta teknisesti valmistetusta, pääosin selluloosaa sisältävästä massasta käytetään myös nimitystä "sellu" ja sitä käytetään varsinkin paperiteollisuuden raaka-aineena. Se on korvike fossiilisille pakkausmateriaaleille ja siitä tehdään monenlaisia pakkausmateriaaleja, kuten kartonkia ja paino- ja pehmopapaeria. Sitä käytetään myös vaatteissa ja auton suodattimissa. Selluloosaa käytetään myös ruudin valmistukseen nitroselluloosana.
Nanoselluloosa.
Nanoselluloosalla nähdään olevan perinteiseen puusta eristettyyn lignoselluloosaan verrattuna uusia sovelluksia biotekniikassa. Nanoselluloosaa voidaan käyttää esimerkiksi kantaja-aineena biomateriaaleissa, keinotekoisena ihona palovammojen hoidossa, biohajoavana materiaalina kertakäyttötuotteissa ja suurta lujuutta omaavana materiaalina erilaisissa teollisuuden sovelluksissa. Nanoselluloosan säikeistä tulee vedessä verkkomainen yhdistelmä ja tämän vuoksi nanoselluloosa pystyy sitomaan useimpia hiukkasia.
Mikrokiteinen selluloosa.
Mikrokiteinen selluloosa (E-koodi E460) on täysin puhdistettua kiderakenteista selluloosaa. Se on koostumukseltaan tasaista ja hienojakoista. Se ei sisällä allergisoivia aineita, sokereita, gluteenia, laktoosia tai maitoa ja näin se sopii raaka-aineeksi kaikkiin erityisruokavalioihin. Sitä käytetään vaahtomaisiin elintarvikkeisiin sakeutusaineena sekä lisäaineena öljyä sisältäviin elintarvikkeisiin. Sitä käytetään myös täyteaineena lääkkeissä ja ravintolisissä.
Lebesguen–Stieltjesin integraali

Lebesguen–Stieltjesin integraali on integraali, jonka tunnistaa merkintätavasta
formula_1,
missä formula_2 ja formula_3 ovat funktioita. Sitä voidaan pitää yleistyksenä sekä Lebesguen integraalista että Riemannin–Stieltjesin integraalista. Lebesgue-Stieltjes-integraalilla on sovelluksia esimerkiksi todennäköisyyslaskennassa, erityisesti stokastisten prosessien alalla.
Lebesgue-Stieltjes-integraalin muodollinen määrittely.
Integraalina Lebesgue-Stieltjes-integraali on määriteltävissä tietyn numeroituvasti additiivisen positiivisen mitan suhteen. Tässä määritellään kyseinen mitta.
Olkoon formula_4, formula_5 kasvava ja oikealta jatkuva sekä raja-arvo
formula_6
kaikissa pisteissä formula_7 olemassa. 
Olkoon formula_8. Määritellään joukkofunktio formula_9 kaavalla formula_10. Tällöin formula_9 on laajennettavissa numeroituvasti additiiviseksi positiiviseksi mitaksi, joka on määritelty kaikilla välin formula_12 Borel-joukoilla. Samaistetaan jatkossa tämä mitta joukkofunktion formula_9 kanssa.
Mitallisen funktion formula_14 Lebesgue-Stieltjes-integraali on sen integraali mitalla formula_9, eli yli määrittelyjoukkonsa se on mittaintegraalina
formula_16.
Sille käytetään kuitenkin merkintää
formula_1.
Funktiota formula_2 kutsutaan "integrandiksi" ja funktiota formula_3 "integraattoriksi".
Lebesgue-Stieltjes-integraali laajennetaan vielä määritellyiksi integraattoreille, jotka ovat rajoitetusti heilahtelevia. Jos formula_3 on rajoitetusti heilahteleva, on sille olemassa hajotelma formula_21, missä formula_22 ja formula_23 ovat kasvavia funktioita formula_24. Tällöin määritellään
formula_25.
Lebesgue-Stieltjes-integraalille erityisiä ominaisuuksia.
Lebesgue-Stieltjes-integraali on integraalin perusominaisuuksien mukaan automaattisesti lineaarikuvaus integrandinsa suhteen, mutta se on sitä myös integraattorinsa suhteen, toisin sanoen bilineaarinen:
formula_26.
Lebesgue-Stieltjes-integraalia voidaan pitää yleistyksenä Riemannin integraalista. Jos integraattori on identiteettifunktio, niin integraali supistuu funktion formula_2 Riemannin integraaliksi yli välin formula_12:
formula_29
olettaen, että formula_2 on Riemann-integroituva.
Jos formula_3 on derivoituva sekä formula_2 ja formula_33 ovat Riemann-integroituvia, niin Lebesgue-Stieltjes-integraalin arvon voi laskea Riemannin integraalina. Tällöin nimittäin pätee kaava
formula_34.
Jos funktiolla formula_3 on epäjatkuvuuskohta pisteessä formula_36 ja se on muualla derivoituva sekä muut edelliset oletukset pätevät, niin
formula_37.
Yleisemmässä tapauksessa Lebesgue-Stieltjes-integraalin arvot voi laskea numeerisesti. Jos formula_2 on vasemmalta jatkuva, rajoitetusti heilahteleva ja rajoitettu, niin
formula_39,
missä formula_40 on tihentyvä jono välin formula_12 jakoja, eli
formula_42, kun formula_43.
Identiteettifunktio

 
Identiteettifunktio eli identtinen kuvaus on matematiikassa funktio, joka kuvaa jokaisen lähtöjoukkonsa alkion itsekseen, eli funktio formula_1 eli formula_2. Sille käytetään muun muassa merkintöjä formula_3 tai formula_4. 
Muodollinen määritelmä: Olkoon formula_5 joukko. Funktio formula_6 on identiteettifunktio, jos kaikilla joukkoon formula_5 kuuluvilla alkioilla formula_8 on voimassa formula_9.
Ominaisuuksia.
Identiteettifunktio on lineaarinen funktio, koska 
formula_10
ja monotonisena funktiona aidosti kasvava funktio. Se on erikoistapaus ensimmäisen asteen potenssifunktiosta, jos kerroin on yksi 
formula_11.
Yhdistetty funktio.
Identiteettifunktio on neutraalialkio yhdistetyn funktion operaattorille. Siis formula_12, kun formula_13 on mikä tahansa funktio, olettaen, että niiden lähtö- ja maalijoukot ovat yhteensopivat.
Yhdistetty funktio itsensä kanssa on identiteettifunktio itse:
formula_14
Rajoitetusti heilahteleva kuvaus

Rajoitetusti heilahtelevuus on esimerkiksi reaalifunktioiden ja stokastisten prosessien ominaisuus. Rajoitetusti heilahteleva funktio voidaan mieltää kuvaajaltaan riittävän sileäksi erilaisiin laskutoimituksiin. Rajoitetusti heilahtelevuuden määritelmä poikkeaa käyttöyhteydestä riippuen.
Kuvausta, joka ei ole rajoitetusti heilahteleva, kutsutaan rajoittamattomasti heilahtelevaksi.
Rajoitetusti heilahteleva reaalifunktio.
Olkoon formula_1. Funktio formula_2 on "rajoitetusti heilahteleva", jos pätee
formula_3.
Ominaisuuksia.
formula_4 on rajoitetusti heilahteleva jos ja vain jos on olemassa hajotelma formula_5, missä funktiot formula_6 ja formula_7 ovat kasvavia.
Martti Rousi

Martti Arvo Henrik Rousi (s. 2. marraskuuta 1960 Piikkiö) on suomalainen sellisti, Turun musiikkijuhlien pitkäaikainen taiteellinen johtaja (1993–2009), Sibelius-Akatemian sellomusiikin professori ja Sibafest-2010 taiteellinen johtaja.
Martti Rousi voitti Turun sellokilpailun 1982 ja Indiana Universityn konserttokilpailun 1986 sekä sai 2. palkinnon kansainvälisessä Tšaikovski -kilpailussa 1986. Hän on esiintynyt orkesterisolistina eurooppalaislavojen lisäksi New Yorkissa ja Tokiossa, ollut kysytty kamarimuusikko festivaaleilla Euroopassa ja USA:ssa sekä tehnyt monia levytyksiä. 
Martti Rousi on toiminut vuodesta 1998 Sibelius-Akatemian sellomusiikin professorina. Sellistinä hänet tunnetaan ennen kaikkea kamarimuusikkona ja hän on esiintynyt usein yhdessä pianisti Juhani Lagerspetzin kanssa. Hän toimi myös Lemin musiikkijuhlien taiteellisena johtajana. 
Rousin opettajana Sibelius-Akatemiassa oli professori Arto Noras. Lisäksi hän on opiskellut Indianan yliopistossa ASLA-Fulbright-stipendiaattina vuosina 1985–1986.
Rousin oppilaat ovat saavuttaneet huomattavaa menestystä sellokilpailuissa. Rousi on toiminut myös laajalti musiikkikilpailujen tuomaristoissa.
Martti Rousin puoliso on sopraano ja sellisti Piia Komsi. Hänen veljensä on kapellimestari Tuomas Rousi ja isänsä Turun yliopiston kasvitieteen emeritusprofessori Arne Rousi. Bassolaulaja Erik Rousi on Martti Rousin siskonpoika. Martti Rousin ensimmäinen puoliso vuosina 1984–1989 oli viulisti-kapellimestari Jaana Haanterä.
Mi-kyung Lee

Mi-kyung Lee (s. 1959) on eteläkorealainen viulisti.
Mi-kyung Lee toimi Sibelius-Akatemian viulumusiikin määräaikaisena professorina 1999- 2003. Hän on soittanut lukuisten sekä kotimaisten että ulkomaisten orkesterien solistina.
Lee on opiskellut Mozarteumissa Salzburgissa sekä Berliinissä. Hän toimi myös Lemin musiikkijuhlan johtajana 1994-2003.
1.4.2006 lähtien opettaa "Hochschule für Musik und Theater München"-oppilaitoksessa.
Gammatähtitiede

Gammatähtitiede on gammasäteilyä havainnoiva osa tähtitiedettä.
Gammasäteilyä syntyy tähtitieteellisissä kohteissa pääosin kahden eri prosessin kautta. Kosmisen säteilyn osuessa tähtienväliseen aineeseen kaasuun, se aiheuttaa kaasun atomiytimien virittymistä (eli eksitaatiota). Atomiytimen viritystilan purkautuessa ytimeen varautunut energia vapautuu gammasäteilyfotonina. Yleisimpiä tämän prosessin aiheuttamia spektrin emissioviivoja ovat raudan 1,238 MeV, magnesiumin 1,369 MeV ja neonin 1,634 MeV viivat. Toinen merkittävä gammasäteilyn lähde on supernovaräjähdyksissä syntyneiden radioaktiivisten isotooppien hajoamisen yhteydessä syntyvät gammasäteet. Näin syntyneiden emissioviivojen voimakkuus vaihtelee voimakkaasti eri kohteiden välillä, koska eri radioaktiivisten isotooppien puoliintumisajat vaihtelevat muutamista kuukausista miljooniin vuosiin.
Suurin osa gammasäteilystä absorboituu ilmakehään. Täten mittauksia voidaan tehdä vain korkealla lentävistä palloista, raketeista ja satelliiteista. Ensimmäinen satelliitin mittalaite lensi NASAn Explorer-XI:lla 1961. Se havaitsi 100 gammasädefotonia, joita näytti tulevan kaikista suunnista. 
Tarkempia havaintoja tehtiin 1967 NASAn OSO-3-satelliitilla. Vasta SAS-2 (1972) ja ESROn kehittämä ja ESAn laukaisema COS-B (1975–1982) satelliitit tekivät tärkeitä havaintoja. 1977 NASA päätti tehdä suuren avaruusobservatorion, joka mittaa gammasäteitä. Compton Gamma-Ray Observatory (CGRO) laukaistiin 1991. Sen toiminta päättyi vuonna 2000. ESAn INTErnational Gamma-Ray Astrophysics Laboratory, (INTEGRAL) mittaa gammakohteita paraikaa vielä vuonna 2024.
Dalai-lama

Dalai-lama (, "Tā la'i bla ma", ) on Tiibetin buddhalaisuuden Gelugpa-koulukunnan vaikutusvaltaisin edustaja, mutta ei sen johtaja. Historiallisesti dalai-lamalla on usein ollut Tiibetin poliittisen johtajan rooli. Hänen uskotaan olevan Avalokiteshvara-bodhisattvan ruumiillistuma. Ensimmäinen dalai-lama, Gendun Drup syntyi vuonna 1391. Nykyinen, 14. dalai-lama on Tenzin Gyatso.
Mongolien Altan-kaani antoi koulukunnan kolmannelle johtajalle Sonam Gyatsolle vuonna 1578 arvonimen dalai-lama, jossa "dalai" (mongol. "universaali") "lama" (tiib. "uskonnollinen opettaja"). Tiibetiksi dalai-lamaa kutsutaan yleensä arvonimillä Gyawa rinpoche tai Yeshe norbu – nimi dalai-lama on käytössä muualla maailmassa.
Vuonna 1642 viides dalai-lama Lobsang Gyatso kutsui mongolit Tiibetiin lyödäkseen kilpailevan buddhalaisen koulukunnan kagyupan. Sen jälkeen dalai-lama sai poliittisen vallan koko Keski-Tiibetin alueella.
Luettelo dalai-lamoista.
Gelugpan toiseksi korkein henkinen johtaja on panchen-lama.
Nykyinen dalai-lama.
Nykyinen, 14. dalai-lama Tenzin Gyatso (koko nimi "Jamphel Ngwang Lobsang Yeshe Tenzin Gyatso", s. 6. heinäkuuta 1935), on Tiibetin buddhalaisuuden johtohahmo ja Tiibetin pakolaishallituksen johtaja. Hänestä tuli neljävuotiaana dalai-lama ja 15-vuotiaana Tiibetin poliittinen johtaja. Hän asui Tiibetin pääkaupungissa Lhasassa vuoteen 1959, jolloin hän lähti maanpakoon Intiaan Kiinan kansantasavallan miehitettyä Tiibetin. Hän perusti Intiassa Tiibetin pakolaishallituksen Dharamsalan kaupunkiin. Hän tukee tiibetiläisen kulttuurin säilyttämistä ja tavoittelee Tiibetin itsenäisyyttä tai autonomiaa. 14 dalai-lama on matkustellut laajasti vuodesta 1960 lähtien tekemässä tiibetiläisten asiaa tunnetuksi, ja tiibetiläiset pitävät häntä yhä johtajanaan. Hän sai vuonna 1989 Nobelin rauhanpalkinnon väkivallattomasta rauhantyöstään.
Nykyisen dalai-laman seuraajasta, 15. dalai-lamasta, käydään säännöllisesti keskustelua, sillä dalai-laman ja Kiinan kommunistisen puolueen näkökulmat asiaan eroavat toisistaan huomattavasti.
Kantavierre

Kantavierre kertoo käytännössä oluen mäskäyksessä vierteeseen liuenneiden (ja mahdollisesti erikseen lisättyjen) sokerien määrän. Sokerit ovat vettä raskaampia (tiheämpiä), joten mitä enemmän niitä on sekoittunut veteen, sen tiheämpi vierre, ja sitä enemmän alkoholia periaatteessa syntyy käymisen seurauksena. Kaikki sokerit eivät ole ns. käymiskelpoisia – eli sellaisia joita hiiva osaisi käyttää ravinnokseen – joten käymättömän vierteen kantavierre ei suoraan kerro lopullista alkoholipitoisuutta. Käytännössä se on kuitenkin hyvin kuvaava suure: mitä suurempi kantavierre, sen alkoholipitoisempi oluesta tulee (katso kaaviokuva alempana).
Kantavierre ilmoitetaan tyypillisesti joko:
Ominaispainoasteikko.
Ominaispaino määrittää vierteen tiheyden suhteessa veden tiheyteen. Esimerkiksi ominaispaino 1,050 tarkoittaa että vierre on 1,050 kertaa niin raskasta kuin vesi. Oluen käydessä hiiva hajottaa sokeria alkoholiksi ja hiilidioksidiksi, joista jälkimmäinen poistuu astiasta laskien vierteen tiheyttä. Alkoholin tilavuusprosentti oluessa voidaan määrittää melko tarkasti mittaamalla käymättömän ja käyneen vierteen ominaispainot ("OG, original gravity" ja "FG, final gravity"), sekä käyttämällä niille seuraavaa laskentakaavaa:
Alkoholiprosentti = formula_1, esimerkiksi formula_2 = 5,42 % alkoholia
Prosenttiasteikko.
Prosenttiasteikko kertoo vierteeseen liuenneen sokerin massan prosenttiosuuden koko vierteen massasta. Esimerkiksi kantavierre 10% tarkoittaa, että sataan grammaan vierrettä on liuennut 10 grammaa sokeria. Prosentti voidaan ilmoittaa myös Plato-asteina, jossa yksi prosentti vastaa yhtä astetta Plato-asteikolla (esimerkiksi 12° Plato = 12% liuennutta sokeria). Prosenttiasteikko on kadunmiehelle ominaispainoa helpommin ymmärrettävä, ja siksi panimot käyttävätkin sitä yleisesti ilmoittaessaan oluensa teknisiä tietoja.
Esimerkkejä eri oluiden kantavierteistä.
Alla olevassa kaaviossa on esimerkkejä eräiden oluiden kantavierteistä ja alkoholipitoisuudesta järjestettynä kasvavan kantavierteen mukaisesti. Keskimäärin alkoholiprosentiksi muodostuu esimerkkioluilla noin 43% kantavierteestä, ja miedointa ja vahvinta lukuun ottamatta esimerkkioluiden vaihtelut ovat tämän suhteen melko pieniä. Tätä voi siis käyttää nyrkkisääntönä, jos tietää esimerkiksi oluen kantavierteen, mutta ei prosentteja.
Tarkemmin alkoholiprosentti voidaan laskea, jos tiedetään näennäinen jäännösuutepitoisuus (eli käytännössä oluen ”kantavierre” pääkäymisen jälkeen), jolloin käytetään seuraavaa kaavaa: Alkoholi-% = 0,42 x (kantavierre-% - jäännösuute-%)
Bodhisattva

Bodhisattva (sanskritiksi बोधिसत्त्व, "valaistumisolento, "hän, jonka tavoitteena on valaistuminen"") on henkilö, jolla on suuren myötätunnon seurauksena valaistumismieli ("bodhicitta)", eli spontaani toive saavuttaa täydellinen valaistuminen (tulla Buddhaksi) kaikkien muiden olentojen hyödyksi. Buddhalaisuudessa bodhisattva on yksi neljästä tasosta, jotka ihminen voi saavuttaa elämänsä aikana (muiden ollessa Arhat, Buddha ja Pratyekabuddha).Mahajana-buddhalaisuuden ihanteen mukaan bodhisattva on valaistunut olento, joka omasta suuren myötätunnon tahdostaan palaa täydellisen valaistumisen sijaan takaisin jälleensyntymään, jotta voi johdattaa ennen omaa valaistumistaan kaikki muut olennot valaistumiseen ja pois uudelleensyntymisen kärsimyksestä.
Ajan myötä bodhisattva-termin käyttö on muuttunut. Esimerkiksi vanhassa intialaisessa buddhalaisuudessa, sekä theravada-buddhalaisuudessa, sillä viitattiin Gautama Buddhan valaistumista edeltäviin elämiin, eli jatakoihin.
Bodhisattvat ovat suosittu aihe buddhalaisessa taiteessa.
Bodhisattva mahajana-harjoituksessa.
Usein mahāyāna-buddhalaisuudessa harjoitetaan kuutta paramitaa eli täydellisyyden hyvettä ja bodhisattvalupauksia. Näitä voidaan määritellä olevan neljä suurta lupausta, sekä erityiset bodhisattvan harjoitusohjeet, jotka ovat erilaisia koulukunnasta riippuen.
Boddhisatvan ilmentymät.
Buddhan lukemattomista hyvistä ominaisuuksista kahdeksan tärkeintä ilmentyy kahdeksana bodhisattvana. Tunnetuin näistä on myötätunnon bodhisattva Avalokiteśvara ("hän joka katsoo ylhäältä"). Tähän bodhisattvaan liitetty myötätunnon mantra "om mani padme hūm" on yksi tunnetuimmista buddhalaisista mantroista. Dalai Laman sanotaan olevan Avalokiteśvaran ruumiillistuma. Muita bodhisattvoja ovat muun muassa Tāra ja Amitabha. 
Bodhisattvan kymmenen tasoa.
Bodhisattvan kymmenen bhūmia eli kymmenen tasoa saavutetaan vuoron perään, alkaen ensimmäisestä ja päättyen viimeiseen.
Pentagon

Pentagon on Yhdysvaltain puolustusministeriön hallintorakennus Virginian osavaltiossa lähellä liittovaltion pääkaupunkia Washington DC:tä. Siellä työskentelee 25 000 ihmistä, ja se on maailman suurin toimistorakennus.
Rakentaminen.
Pentagonin rakentamista johti sittemmin Manhattan-projektissa kuuluisaksi tullut pioneerikenraali Leslie Groves. Sijaintipaikaksi presidentti Franklin D. Roosevelt valitsi useista vaihtoehdoista entisen Washington-Hooverin lentokentän alueen. Rakennustyöt käynnistettiin 11. syyskuuta 1941. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti George Bergstrom, ja se valmistui tammikuussa 1943.
Tiedot.
Pentagonin pinta-ala on 116 000 neliömetriä ja lattiapinta-ala 600 000 neliömetriä. Rakennuksen keskellä on lisäksi 20 000 neliömetrin aukio. Käytäviä on 28 kilometriä.
Pentagonissa on viisi maanpäällistä kerrosta ja kaksi maanalaista. Rakennus on viisikulmion muotoinen, ja siinä on viisi samankeskistä viisikulmiota, joita yhdistää kymmenen käytävää. Muoto syntyi tarpeesta saada rakennus mahtumaan olemassa olevien teiden väliin. Rakennuksen korkeutta rajoitti rakennusvaiheen aikainen teräksen puute.
Terroristihyökkäys.
Pentagonia vastaan tehtiin 11. syyskuuta 2001 terrori-isku, jossa kuoli 184 ihmistä. Rakennukseen iskeytyi American Airlinesin lennolla 77 kaapattu kone. Rakennus kärsi pahoja vaurioita, mutta ei tuhoutunut toisin kuin World Trade Centerin kaksoistornit New Yorkissa.
Elcat

ELCAT oli suomalainen sähköautovalmistaja ja sähköajoneuvojen maahantuoja, jonka päätoimipaikka oli Mikonkorvessa Järvenpäässä Matkaaja Oy:n tehtaassa. Sen omisti aikaisemmin energiayhtiö Fortum (entinen Neste/IVO), joka vuonna 2001 myi yhtiön sen työntekijöille. Elcatissa on kehitetty vuodesta 1974 sähköautoja pohjoismaiseen ilmastoon. Yhtiö teki yli 200 autoa Subarun pikkupakettiautojen pohjalle, kunnes valmistus lopetettiin, kun mallia ei enää tuotu Eurooppaan. Pääkäyttäjiä olivat Posti ja tukholmalainen kuljetuspalvelu.
Elcat lopetti sähköautojen valmistuksen vuonna 2002 ja keskittyi sähköajoneuvojen maahantuontiin. Elcat maahantoi sähkökäyttöisiä mopo-, golf- ja huoltoautoja sekä sähköskoottereita ja -polkupyöriä. Yhtiö meni konkurssiin vuonna 2017.
Historia.
Yhtiö alkoi vuonna 1985 Imatran Voiman ja Nesteen yhteistyöprojektiryhmänä. Yhtiö harkitsi sähköauton rakentamista alusta loppuun, mutta päätti lopulta muuntaa olemassaolevia autoja sähkökäyttöisiksi. Ensimmäisen sähköauton pohjaksi yhtiö valitsi Subaru Domingon, ja vuoteen 1991 mennessä yhtiö oli valmistanut 17 Elcat Cityvan -sähköpakettiautoa.
Suomen Posti aloitti Elcat Cityvan -autojen käytön postinjakelussa vuonna 1990. Enimmillään autoja oli Postin käytössä kuutisenkymmentä. Viimeinen Elcat-sähköauto poistui Postin käytöstä vuonna 2006.
Alkuperäisestä Cityvanista kehittyneempi malli Cityvan 200 julkaistiin 1990-luvun puolivälissä. Sen huippunopeus oli 80 km/h ja ajomatka 70 km. 1990-luvun lopussa tuli kehittynein malli Cityvan 202P, jonka huippunopeus on 90 km/h ja ajomatka 80 km. Auton omapaino on 1 400 kg ja kokonaispaino 1 600 kg. Lyijyakkujen paino on 400 kg ja kapasiteetti 14,5 kWh. Tasavirtasähkömoottorin nimellisteho on 14 kW.
Citywagon 202 oli Cityvan 202:sta johdettu malli, jossa oli tavaratilan sijaan istumapaikkoja viidelle henkilölle ja sen huippunopeus oli 88 km/h ja ajomatka 70 km.
Postin tilaamat Cityvanit tunnistaa siitä, että niiden mallimerkinnässä on P, eli esimerkiksi 202:n postiversio oli Cityvan 202P. Näissä ohjaus on oikealla postinjakelun helpottamiseksi, kun yleensä se on vasemmalla.
Seuraavassa valmistajan tekemät automallit:
STTK

STTK ry on suomalainen poliittisesti sitoutumaton useita eri aloja edustavien ammattiliittojen keskusjärjestö. Siihen kuuluu 12 jäsenliittoa, joissa on yhteensä noin 400 000 jäsentä.
Järjestö tekee keskustelunavauksia tuomalla yleiseen keskusteluun työ- ja talouselämän ajatuksia ja uusia ratkaisuehdotuksia. Yksi esimerkki näistä on muun muassa vuonna 2017 esiintuotu ajatus nelipäiväisestä työviikosta.
Historia.
Kirjainlyhenne STTK on perua sanoista Suomen Teknisten Toimihenkilöiden Keskusliitto. Aukikirjoitettua nimeä ei enää ole. Nykymuotoinen STTK muodostui vuonna 1993, kun silloiseen STTK:hon liittyi parikymmentä uutta liittoa konkurssin tehneestä Toimihenkilö- ja virkamiesjärjestöjen Keskusliitosta (TVK). Vanha nimi Suomen Teknisten Toimihenkilöjärjestöjen Keskusliitto muutettiin samalla nykymuotoon. 
STTK perustettiin Helsingissä 29. lokakuuta 1946. Ensimmäinen STTK:n ja Suomen Työnantajain Keskusliiton välinen yleissopimus solmittiin 27. helmikuuta 1947.
STTK sai kielteistä julkisuutta 1990-luvulla, kun sen johtajat olivat osallistuneet Rapap-nimisen sijoitusyhtiön toimintaan. Yhtiö pelasti ammattiyhdistysjohtajia tappiollisilta sijoituksilta. Tappiot kaatuivat lopulta veronmaksajien niskaan.
STTK:n edunvalvonta oli ennen muun muassa tulopoliittisten sopimusten sekä muiden keskusjärjestöjen välisten sopimusten tekemistä. Nykyään ammattiliitto neuvottelee sopimukset.
Kansainväliset yhteydet.
STTK on muun muassa Pohjolan ammatillisen yhteisjärjestön PAYn, Euroopan ammatillisen yhteistyöjärjestön ETUCn ja Kansainvälisen ammattiyhdistysliikkeen maailmanjärjestön ITUCn jäsen. 
SAK:lla ja STTK:lla on yhteinen EU-edustusto FinUnions, joka toimii suomalaisten palkansaajien edunvalvojana ja järjestöjen edustajana Brysselissä.
Opiskelijat.
STTK:n opiskelijatoimintaa hoitaa STTK-Opiskelijat. STTK-Opiskelijoiden jäseniä ovat kaikki STTK:laisiin ammattiliittoihin kuuluvat opiskelijat. Yhdistyksen on perustanut STTK yhdessä jäsenliittojensa kanssa. Sen jäsenenä on yli 55 000 eri koulutusasteilta ja -aloilta. Vuoden 2025 alusta STTK-Opiskelijoiden puheenjohtajana on toiminut Lauri Kujala.
Mandariini

Mandariini ("Citrus reticulata") on pieni sitruspuiden ("Citrus") sukuun kuuluva puu ja samalla nimellä kutsutaan myös sen hedelmiä. Mandariini on lähtöisin Kiinasta, mutta sitä viljellään nykyään eri puolilla maapalloa.
Mandariini on ainavihanta puu eli sillä on vihreitä lehtiä ympäri vuoden. Se kasvaa noin 4,5 metriä korkeaksi ja 3 metriä leveäksi. Kukat ovat kaksineuvoisia. Mandariinin hedelmä muistuttaa appelsiinia, mutta on pienempi, miedomman makuinen ja helpompi kuoria kuin appelsiini. Tavallisesti mandariinit syödään kuorittuina, ja niitä voidaan käyttää myös leivonnaisissa ja jälkiruoissa.
Lajikeryhmiä ja lajikkeita.
Mandariinista on risteytetty runsaasti erilaisia lajikkeita, joita jaotellaan lajikeryhmiin. Näitä ovat lähes siemenettömät tangeriinit, klementiinit ja satsumat. Arkikielessä mandariini on yleinen nimitys kaikille pikkusitrushedelmille.
Mandariinien ja appelsiinien risteymiä ovat esimerkiksi lajikkeet 'Temple' ja 'Topaz'.
Mišna

Mišna (hepreaa, ) on osa Talmudia, joka on juutalainen Tooran ja Vanhan testamentin profeettojen selitysteos. Mišna syntyi ensimmäisillä kristillisillä vuosisadoilla kokoelmana juutalaisten uskonnollisen lain määräyksiä eräänlaisena suullisena Toorana, joka pohjautui Moosekseen. Sen sisältö päätettiin lopullisesti noin 190 jaa. Mišna on kirjoitettu hepreaksi.
Mišna jakautuu kuuteen osaan (, yks. "sedar", mon. "sedarim", suom. järjestykset). Jokainen osa jakautuu yhteen tai useampaan traktaattiin (). Mišnassa on 63 traktaattia. Vaikka jokainen osa näyttääkin käsittelevän tiettyä aihetta, niissä kuitenkin väitellään asioista verraten vapaasti ja näin yhdessä traktaatissa voidaan käsitellä useampiakin kysymyksiä.
Mišna jakautuu seuraavasti:
Zera'im (Siemenet), käsittelee maanviljelyä koskevia lakeja 
Mo'ed (Juhla), käsittelee sapattia ja juhlia 
Našim (Naiset), käsittelee avioliittoa ja -eroa sekä sopimuksia 
Nezikin (Vahingot), käsittelee vahingonkorvausta ja muita talouslakeja 
Avot (tunnetaan myös nimellä "Pirkei Avot", Isien Opetukset) 
Kodashim (Pyhät Asiat), käsittelee uhreja ja Temppeliä 
Taharot (Puhtaus), käsittelee rituaalisen puhtauden ja epäpuhtauden lakeja 
Talmudia selittää Gemara, jonka sisältö päätettiin lopullisesti noin 500 jaa. Se sisältää Mišnan kriittisiä kommentteja ja on kirjoitettu arameaksi.
Clunyn liike

Clunyn liike oli 900–1000-luvuilla vaikuttanut katolisen kirkon uudistusliike, joka syntyi Clunyn benediktiiniläisluostarissa Keski-Ranskassa.
Gregorius VII.
Clunyn liikkeen tavoitteet pyrki toteuttamaan tarmokkaasti Gregorius VII, joka oli paavina 1073–1085. Gregorius, jonka syntymänimi oli Hildebrand, oli toiminut Clunyn liikkeessä jo ennen paaviksi tuloaan muun muassa Nikolaus II:n tukijana. Hän pyrki osoittamaan paavin riippumattomuuden maallisista hallitsijoista julistamalla kirkollisia virkoja myyneen Saksan keisarin, Henrik IV:n pannaan. Ensin Gregorius VII näytti onnistuvan: Saksan ruhtinaat käyttivät pannaa tekosyynä kapinoidakseen keisaria vastaan, ja Henrik IV joutui lähtemään nöyryyttävälle matkalle Canossaan, Keski-Italiaan, jossa paavi oli turvapaikassaan tukijansa Toscanan kreivitär Matildan linnassa. Gregorius ja Henrik pääsivät lopulta sopuun, mutta Henrik IV petti sopimuksen saatuan Saksan haltuunsa. Lopulta Henrik ajoi Gregoriuksen pakoon Roomasta.
Commando (elokuva)

Commando on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut, Mark L. Lesterin ohjaama toimintaelokuva, jossa pääosassa on Arnold Schwarzenegger.
Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 4. lokakuuta 1985 1 495 kankaalla. Elokuva tuotti 57 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti. Useissa maissa se sai K-18-leiman. Ruotsissa 90-minuuttinen elokuva esitettiin leikattuna 75-minuuttisena. Arvioiden mukaan Schwarzeneggerin roolihahmo tappaa 88 elokuvassa kuolevista 110 henkilöstä, osan suomalaisella Valmet M78 -automaattikiväärillä. Aikoinaan elokuvan sanottiin kopioivan Rambo-elokuvia.
Tarina.
Eläkkeellä olevan kommandon John Matrixin (Arnold Schwarzenegger) tytär Jenny (Alyssa Milano) kaapataan. Kaappauksen takana on Val Verden presidentiksi haluava Arius (Dan Hedaya). Kaappauksessa on mukana myös kuolemansa lavastanut entinen palkkasotilas Bennett (Vernon Wells), jonka Matrix uskoi kuolleen. Nyt Bennett hautoo kostoa Matrixille, koska Matrix erotti tämän. Ariuksen vaatimuksena on että Matrix tappaisi Val Verden nykyisen presidentin. Tämän tehtyään Matrix saisi tyttärensä takaisin. 
Matrix laitetaan lentokoneeseen Val Verdeen. Matrix pakenee koneesta ja lähtee seuraamaan Sullya (David Patrick Kelly), joka on mukana Jennyn kaappauksessa. Matrixin mukaan tulee lentoemäntä Cindy (Rae Dawn Chong). Lopulta Matrix saa Sullyn kiinni ja vaatii tietoja tyttärensä olinpaikasta. Lopuksi Matrix eliminoi Sullyn. 
Matrix saa selville missä Ariuksen päämaja on. Hän menee sinne hyvin aseistautuneena. Arius saa tietää että Matrix on paennut lentokoneesta, joten hän käskee Bennetiä tappamaan Jennyn. Jenny on kuitenkin päässyt pakoon huoneesta, jossa hän on ollut vankina. Bennett lähtee perään. Matrix taistelee Ariuksen sotilaita vastaan. Matrix kohtaa myös aseistautuneen Ariuksen. Matrix onnistuu ampumaan Ariuksen. Sen jälkeen hän kohtaa Bennetin, jolla on Jenny vankina. Matrix ja Bennett ottavat yhteen, jonka päätteeksi Matrix tappaa Bennetin.
Elokuvan lopussa Matrix, Jenny ja Cindy nousevat lentokoneeseen ja lähtevät saarelta.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sarjakuvamaiseksi rutiinitoiminnaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "Tv-maailma"-lehdessä vuonna 2024 Onnimanni Liukkonen antoi uskottavuudesta piittaamattomalle ja Schwarzeneggerin hahmolle itseironista särmää tuoneelle elokuvalle niinikään kolme tähteä viidestä.
Kehätie

Kehätie on kaupunkia ympäröivä päätie. Usein se alun perin ympäröi rakennetun alueen ja korvasi monesti puretun kaupungin muurin paikan, mutta myöhemmin kaupunki laajeni myös sen ympärille. Joillakin kaupungeilla on useampiakin kehäteitä. Esimerkiksi Moskovassa on useita sisäkkäisiä kehäteitä. 
Kehäteiden pääasiallinen tarkoitus on parantaa liikenteen sujuvuutta kaupunkien ympärillä, kun säteittäiset tiet helpottavat sitä kaupungista sisään ja ulos. Kehäteiden avulla ohikulkuliikenne saadaan ohjattua kaupungin keskustan ulkopuolelle ja kaupungin sisäinen poikittaisliikenne pois pienemmiltä teiltä.
Kehätiet eri maissa.
Euroopan pisin kehätie on Berliiniä kiertävä Bundesautobahn 10, pituudeltaan 196 kilometriä.
Yhdysvalloissa monet kehätiet () ovat osa Interstate highway -järjestelmää. Washington D.C. on ainut kaupunki, joka ei sijaitse lainkaan samassa osavaltiossa kuin sitä kiertävä kehätie. Pääkaupunkia kiertävää I-495-kehätietä kutsutaan nimellä Capital Beltway.
Lahdenväylä

Lahdenväylä on moottoritie, joka johtaa Helsingistä Lahden suuntaan. Se on osa Helsingistä Utsjoelle johtavaa valtatietä 4. Lahdenväylä alkaa Helsingin Vanhastakaupungista, jossa Kustaa Vaasan tie Koskelan raitiovaunuvarikon kohdalla muuttuu moottoritieksi. Vantaan ja Keravan rajalla tien nimi vaihtuu "Lahden moottoritieksi". Tie jatkuu moottoritienä Lahteen ja siitä edelleen Heinolaan asti.
Lahden moottoritiellä on Suomen pisin yhtämittainen 120 km/h:n nopeusrajoitusalue kesäaikaan: se alkaa Kehä III:n liittymästä ja jatkuu reilu 130 km Heinolaan Lusin suoran alkuun. Lahdenväylä on vilkkaimmillaan Porvoonväylän ja Kehä I:n liittymien välillä (80 000 ajoneuvoa vuorokaudessa). Lahdenväylä muodostaa osan Norjan Vardøsta Helsinkiin, Gdanskiin ja edelleen Kreikan Kreetan saaren Siteíaan johtavaa eurooppatietä E75.
Historia.
Moottoritien ensimmäinen, neljän kilometrin tieosuus Vanhastakaupungista Viikkiin valmistui vuonna 1969. Uusi kuusikaistainen tie sai nimekseen "Koillinen moottoritie" tien suunnan ja moottoritiemäisen luonteensa mukaan. Moottoritietä jatkettiin Järvenpäähän vuonna 1973. Tällöin tie rakennettiin Kehä III:lle saakka aikaisemman, 1950-luvulla rakennetun Lahdentien paikalle. Pohjoisempana uusi tie rakennettiin vanhan viereen ja vanha tie jäi rinnakkaistieksi, seututieksi 140. Vuonna 1972 valmistui lisäksi Lahdenväylään Helsingin Jakomäessä liittyvä Porvoonväylä, joka ulottui siinä vaiheessa Sipoon Massbyhyn. Tämä yhteys korvasi Itäväylän (Seututie 170) Helsingin ja Porvoon välillä valtatienä 7.
1990-luvun puolivälissä Järvenpäästä Lahteen johtanut moottoriliikennetie oli ruuhkainen ja onnettomuusaltis, joten sen parantamista moottoritieksi alettiin suunnitella. Moottoritie Järvenpäästä Lahteen valmistui vuonna 1999. Se oli Suomen ensimmäinen ns. elinkaarimallilla rakennettu tie.
Vuonna 2007 yhtenäistä moottoritietä Helsingistä on Lahden ohi Heinolan Lusiin saakka. Tieosuus Lahti–Heinola parannettiin ohituskaistatiestä moottoritieksi vuosina 2003–2005.
Luettelo eurooppateistä

Tämä on luettelo eurooppateistä
Eurooppatie E4

E4 eli Eurooppatie 4 on eurooppatie, joka alkaa Torniosta tien E8 jatkeena ja päättyy Helsingborgiin Ruotsiin. Tien pituus on 1 590 kilometriä. Suomessa tie kulkee vain muutaman sadan metrin matkan Tornion kaupungissa. Tämä osuus on myös valtatietä 29. E4 on E45:n jälkeen Ruotsin toiseksi pisin tie. Ruotsissa ei ole eurooppateillä käytössä kansallista, rinnakkaista tienumerointia kuten Suomessa.
Reitti.
Tornio – Haaparanta – Kalix - Luulaja – Piitime – Skellefteå – Uumaja – Örnsköldsvik – Sundsvall – Gävle – Uppsala – Tukholma – Södertälje – Nyköping – Norrköping – Jönköping – Helsingborg.
E4:llä on yhteisiä osuuksia toisten eurooppateiden kanssa Ruotsissa kolmessa kohdassa:
E4 on rakennettu moottoritieksi seuraavilla osuuksilla:
Historia.
Ennen vuoden 1992 eurooppatienumeroinnin uudistusta E4 johti vuonna 1950 solmitun eurooppatiesopimuksen numeroinnin mukaisesti Helsingistä Lissaboniin. Se kulki tuolloin reittiä Helsinki–Tornio–Haaparanta–Tukholma–Helsingborg–Hampuri–Frankfurt am Main–Basel–Geneve–Nîmes–Barcelona–Madrid–Lissabon.
The Cranberries

The Cranberries oli irlantilainen rock-yhtye. Veljekset Noel ja Mike Hogan (kitaristi ja basisti) perustivat yhtyeen rumpali Fergal Lawlerin kanssa vuonna 1989 nimellä ”The Cranberry Saw Us”. Vuonna 1990 yhtye kuitenkin vaihtoi nimensä muotoon the Cranberries. Yhtye sai jo pian suosiota singlellään "Linger". Yhtye ilmoitti vuonna 2004 pitävänsä taukoa. Yhtyeen laulaja Dolores O’Riordan aloitti soolo­uransa albumilla "Are You Listening?", joka ilmestyi 2007. Uusin soolo­albumi "No Baggage" ilmestyi vuonna 2009.
Yhtye ilmoitti tammikuussa 2009 tekevänsä paluun ja sen yhteydessä ilmoitti kiertävänsä Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa. Vuonna 2011, kymmenen vuoden tauon jälkeen, yhtye ilmoitti julkaisevan uuden albumin nimeltä "Roses". Keväällä 2017 The Cranberries julkaisi albumin nimeltä "Something Else", joka sisältää akustisia sovituksia yhtyeen suurimmista hiteistä sekä kolme uutta kappaletta.
Dolores O’Riordan kuoli äkillisesti Lontoossa 15. tammikuuta 2018. Loka­kuussa 2018 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa viimeisen albuminsa "In the End" julkaisun jälkeen.
Musiikilliset vaikutteet.
The Cranberriesin jäsenten varhaisia vaikuttajia olivat the Smiths, Sinead O'Connor, post-punk -yhtyeet, kuten Siouxsie and the Banshees, the Cure, Depeche Mode, ja Echo &amp; the Bunnymen, ja 1970-luvun punk -yhtyeet, kuten the Clash.
Tiësto

Tiësto (oik. Tijs Michiel Verwest; s. 17. tammikuuta 1969 Breda, Alankomaat) on alankomaalainen DJ ja tuottaja. Hän on yksi maailman tunnetuimmista trancea soittavista muusikoista. Nykypäivänä hänen musiikkinsa on ajautunut pois trancesta kohti kaupallisempaa housea sekä eksperimentaalisempaa EDM:ää. Nimi Tiësto on muunnos hänen lapsuuden lempinimestään.
Tiëston suosio nousi voimakkaasti 1990-luvun lopulla, jolloin myös ilmestyivät hänen ensimmäiset julkaisunsa. Hänen läpimurtokappaleensa oli Deleriumin ”Silence”-kappaleen remix.
Elämä ja ura.
Verwest kiinnostui musiikista ollessaan 12-vuotias. 14-vuotiaana hän toimi DJ:nä koulun juhlissa. Ammattilainen Verwestistä tuli vuosien 1985 ja 1994 välillä, jolloin hän pääsi soittamaan hollantilaisiin yökerhoihin.
Tiësto esiintyi vuoden 2004 kesäolympialaisten avajaisjuhlissa. Hänen siellä soittamansa kappaleet julkaistiin "Parade of the Athletes" ja "Parade of the Athletes Unmixed" -albumien muodossa syyskuussa 2004. Tiësto on myös remixannut suomalaisen HIM-yhtyeen kappaleen ”Love, the Hardest Way”. Se löytyy HIM:in "SWRMXS"-albumilta.
Haastattelut.
Tiëstolta kysyttiin Djvibe-sivuston Graham Robinsonin laatimassa haastattelussa hänen muista artistinimistään, joita on ollut vuosien varrella paljon. Hän myönsi, että niitä on ollut ja kertoi työskentelevänsä nykypäivänäkin muutamalla toisella artistinimellä, mutta hän piti nimet salassa. DJ Orionin tekemässä puhelinhaastattelussa YleX:n "Tiistain tanssi-illassa" 13. lokakuuta 2009 Tiësto totesi olevansa kyllästynyt trancemusiikin tekemiseen.
Tiëston kerrotaan "DJ Magazine" -sivuston haastattelussa soittavan keikoillaan nykyään elektronisempaa, houseen perustuvaa indie pop -musiikkia. Trance-musiikki on jätetty kokonaan pois.
Yksityiselämä.
Tiësto avioitui vuoden 2019 syyskuussa Utahissa sijaitsevalla aavikolla häntä 27 vuotta nuoremman Annika Backesin kanssa. He olivat seurustelleet sitä ennen viisi vuotta. Keväällä 2020 pari ilmoitti odottavansa esikoistaan.
Palkinnot.
Tiësto on voittanut monia palkintoja, kuten hollantilaisen TMF-palkinnon vuonna 2002, Ison-Britannian Dance Star -palkinnon, ja hänet on myös valittu Ibizan parhaaksi DJ:ksi.