tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jean-Auguste-Dominique Ingres

Jean-Auguste-Dominique Ingres (29. elokuuta 1780 Montauban, Ranska – 14. tammikuuta 1867 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen taidemaalari. Ingres on yksi uusklassismin huomattavimpia kuvataiteilijoita, ja hänet tunnetaan erityisesti taidokkaista muotokuvistaan. Hänen muotokuvilleen ja alastontutkielmilleen tyypilliset tilan ja anatomian vääristymät ennakoivat 1900-luvun modernismin muotokokeiluja.
Elämä.
Ingres syntyi Montaubanissa lähellä Toulousea ja aloitti taideopintonsa Toulousen taideakatemiassa vuonna 1791. Hän osoitti nuorena taiteellista lahjakkuutta, niinpä hänet lähetettiin vuonna 1797 Pariisiin Jacques-Louis Davidin oppilaaksi. Vuonna 1799 hän pääsi opiskelemaan École des Beaux-Artsiin.
Ingres sai Grand Prix de Rome -palkinnon ja stipendin vuonna 1801 ja vietti sen turvin vuodet 1806–1824 Italiassa, lähinnä Roomassa ja Firenzessä. Matkalla hän tutustui renessanssitaiteen mestareihin, joista hän arvosti eniten Rafaelia. Palattuaan Pariisiin Ingres alkoi menestyä taidemaalarina, ja hänestä tuli École des Beaux-Artsin opettaja. Ingres toimi myös Rooman ranskalaisen akatemian johtajana vuosina 1835–1841, ja vuonna 1862 hänet valittiin senaattoriksi. Ingres testamenttasi maalauksensa synnyinkaupungilleen Montaubanille.
Taide.
Ingres oli ennen kaikkea loistava piirtäjä, ja hänen tarkkoihin havaintoihin perustuva huoliteltu taiteensa jättää sen vuoksi joskus viileän ja etäisen vaikutelman. Uusklassismin ohella hän sai vaikutteita myös romantiikasta, mikä näkyy joissakin eksoottisissa aihevalinnoissa. Hyviä esimerkkejä romantiikan sävyttämistä teoksista ovat "Suuri odaliski" ja "Turkkilainen kylpylä".
Ingresin taidot muotokuvien tekijänä näkyvät kenties parhaiten 1800-luvun alussa tehdyissä Rivièren perheen muotokuvissa, joista kuuluisin on "Mademoiselle Rivière", hienostuneen kaunis ja psykologisesti tarkka nuoren naisen muotokuva. Teoksen mallina ollut 15-vuotias tyttö kuoli pian maalauksen valmistumisen jälkeen. Muotokuvien tekijänä Ingres oli hyvin suosittu, ja vuonna 1806 hän maalasi Napoleonin virallisen muotokuvan.
Ingresin vaikutus häntä seuranneisiin taiteilijapolviin on ollut merkittävä. Muun muassa Edgar Degas, Pierre-Auguste Renoir, Henri Matisse ja Pablo Picasso ovat kertoneet saaneensa vaikutteita Ingresin teoksista. Hän vaikutti myös huomattavalla tavalla 1800-luvun akateemiseen taiteeseen.
Disarmonia Mundi

Disarmonia Mundi on melodista death metallia soittava yhtye Italiasta. Yhtye on perustettu vuonna 2000.
Historia.
Disarmonia Mundin perusti Ettore Rigotti vuonna 2000. Monista jäsenvaihdoksista huolimatta yhtye julkaisi esikoisalbumi "Nebularium" vuonna 2001 täysin Rigottin itsensä tuottamana. Jäsenongelmista johtuen "Nebularium"-levyn promootiokeikkoja ei voitu toteuttaa.
Uudet jäsenet.
Yhtyeen jäljellä olleet alkuperäisjäsenet Ettore Rigotti ja Mirco Andreis saivat vahvistusta, kun Claudio Ravinale liittyi yhtyeeseen. Kolmikko alkoi työstää uutta materiaalia yhdessä entisen laulajansa Benny Bianco Chinton, kanssa. Chinto sanoitti ja sävelsi uudet kappaleet, minkä johdosta Disarmonia Mundi kirjoitti sopimuksen Scartlet Recordsin kanssa.
Disarmonia Mundi etsi kuitenkin edelleen vierailevaa laulajaa, ja Ettore Rigotti otti yhteyttä Soilworkin laulajaan Björn Stridiin. "Fragments Of D-Generation" -albumin jälkeen he päättivät kuvata ”Red Clouds” -kappaleesta musiikkivideon.
Kun Strid meni takaisin Ruotsiin tekemään Soilworkin albumia Stabbing the Drama, Ettore ja Claudio alkoivat valmistella materiaalia kolmatta albumia varten. Sen sovittiin olevan Björn Stridin viimeinen albumi vierailevana laulajana yhtyeessä, ja Strid lauloikin siksi vain alle puolet albumin kappaleista.
"Mind Tricks".
Kun Rigotti ja Ravinale tekivät uutta levyä, Andreis päätti erota bändistä keskittyäkseen muihin asioihin. Ettore ja Claudio tekivät enimmän osan seuraavasta albumista kolmessa viikossa. Mirco kuitenkin kuvasi "Mind Tricks" -levyn singlekappaleen "Celestial Furnacen" musiikkivideon.
Sitä mitä rakastan

Sitä mitä rakastan on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 12. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Sami Hurmerinta, ellei toisin mainittu.
Dig It

Dig It on suomalainen levymerkki, jonka katalogiin kuuluu tunnettuja suomalaisia artisteja ja yhtyeitä. Fazerin Finnlevy perusti levymerkin vuonna 1978.
Musiikki-Fazerin ja Suomen äänitteiden vähittäismyynnin aloitti 1910 vuonna 1884 perustettuun musiikkikauppaan Georg Fazer.
Dig It -artisteja.
Dig It -merkillä menestyneitä artisteja ovat mm. Maarit, Bogart Co., Riki Sorsa, Pepe Ahlqvist, Pekka Pohjola, Jimi Sumén, Kojo, Zero Nine, Edu Kettunen, Gringos Locos, Janita, Oona Kamu, Katriina Honkanen ja Kaija Kärkinen. 
Ensimmäiset kultalevyt olivat Maaritin "Siivet saan" -albumi ja Kojon "So Mean" -pitkäsoitto.
Modernimman rockin puolelta Aki Sirkesalon ja Sami Saaren esiin toi Giddyupsin debyyttialbumi "Seasons of the Shake".
Dig It -henkilöstöä.
Dig It -merkin tärkeä tuottaja oli Timo Lindström. Äänittäjinä olivat mm. Tom Vuori, Jukka Teittinen, Dan Tigerstedt, Risto Hemmi ja Juha Laakso. Kansien suunnittelijoina olivat mm. Raz, Markus Heikkerö ja Tapsa Rantanen sekä kuvaajina Ilmari Kostiainen, Reijo Kelaranta, Erik Uddström, Henrik Schütt ja Jouko Lehtola.
Stoalive

Stoalive on suomalaisen laulaja Maarit Hurmerinnan 13. albumi, sekä ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa live-albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Live-levyn materiaali taltioitiin 17. syyskuuta 1998 Helsingin Kulttuurikeskus Stoassa. Konsertti esitettiin myös TV2:lla 27. joulukuuta 1998.
Good Days, Bad Days

Good Days, Bad Days on suomalaisen laulajan Maarit Hurmerinnan 15. albumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kyseessä oleva jazz-levy on Maaritin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa englanninkielinen albumi. Se oli ollut hänen pitkäaikainen haaveensa.
Desmond Connell

Desmond Connell (24. maaliskuuta 1926 Phibsboro – 21. helmikuuta 2017) oli irlantilainen kardinaali, joka toimi vuosina 1988–2004 Dublinin arkkipiispana.
Connell vihittiin papiksi 19. toukokuuta 1951. Hän jatkoi opintojaan Leuvenin yliopistossa Belgiassa, josta hän sai filosofian tohtorinarvon vuonna 1953. Irlannin kansallinen yliopisto antoi hänelle vuonna 1981 D. Litt -arvon ("Doctor of Letters").
Connellia edelsi Dublinin arkkipiispana Kevin McNamara. Connellin kuusitoistavuotisen kauden aikana myös hänen hiippakuntaansa varjostivat epäilykset lapsiin kohdistuneista seksuaalirikoksista. Hänestä tehtiin kardinaali 21. helmikuuta 2001, ja hän osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005.
Connellin eroanomus arkkipiispan virasta hyväksyttiin hieman sen jälkeen, kun hän oli täyttänyt 78 vuotta. Hän menetti äänioikeutensa konklaaveissa 80-vuotispäivänsä yhteydessä maaliskuussa 2006. Hän julkaisi useita kirjoja.
Akseli Kokkonen

Akseli Ensio Kokkonen (ent. "Pumpanen" ; s. 27. helmikuuta 1984 Oslo, Norja) on norjalaissuomalainen, Suomea ja Norjaa edustanut uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuista Kokkosella on kaksi maailmanmestaruutta joukkuemäestä vuosilta 2001 ja 2002. Normaalimäen kilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuonna 2002.
Mäkihypyn maailmancupissa Kokkonen osallistui Suomen joukkueessa 46 kilpailuun ja sijoittui viisi kertaa henkilökohtaisessa kilpailussa kymmenen parhaan joukkoon. Paras sijoitus on viides sija Kuusamosta marraskuussa 2003. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa sijalle 19. Kesällä 2003 hän sijoittui mäkihypyn kesä-GP:ssä toiseksi.
Suomen-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut hopeaa suurmäestä vuonna 2004 ja pronssia normaalimäestä vuonna 2003. Lokakuussa 2009 hän voitti Norjan mestaruuden muovimäessä.
Kokkonen muutti kesällä 2007 Norjaan ja haki Norjan kansallisuutta. Keväällä 2009 hänet valittiin kaudeksi 2009–2010 Norjan Continental Cup -maajoukkueeseen. Kokkonen kilpaili joulukuussa 2009 maailmancupissa Lillehammerin osakilpailussa Norjan kansallisessa ryhmässä ja tammikuussa 2010 Sapporossa.
Kokkonen on Miss Suomeksi 2010 valitun Viivi Pumpasen serkku.
Tom Kane

Tom Kane (oikealta nimeltään Thomas Kane Roberts, s. 15. huhtikuuta 1962 Overland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Ura.
Kansasissa syntynyt Kane on toiminut ääninäyttelijänä 15-vuotiaasta lähtien, jolloin hän teki äänirooleja Kansasin mainos- ja radiomainoksiin. Eräässä mainostoimistossa Kanea luultiin ammattilaisääninäyttelijäksi, jonne hän oli hakenut töitä. Kanen isä vei hänet aluksi autolla paikalle, jolloin työnantajat olettivat Kanen isän olevan heidän palkkaamansa työntekijä, kunnes Kanen isä osoitti poikaansa. Myöhemmin päästyään urallaan eteenpäin työskentelemään Los Angelesiin, Kane on tehnyt useimmiten 10-tuntisia työpäiviä.
Animaatiot ja videopelit.
Animaatioissa Kane on toiminut 1990-luvulta asti. Hänen tunnettuihin äänirooleihinsa kuuluvat muun muassa Darwin, professori Utonium, Yoda ja Apinanyrkki, sekä herra Herriman. Kane toimi myös vuonna 2008 ikääntyneen Rautamiehen äänenä elokuvassa . Lisäksi hän oli myös Magneton äänenä animaatiosarjassa "Wolverine and the X-Men" vuosina 2008–2009. Kane toimi pääroolissa tietokoneanimaatiosarjassa, joka oli jatkoa samannimiselle elokuvalle . Molemmissa tuotannoissa hän toimi Yodan äänenä, sekä kertojan roolissa, josta Kane sai erityisesti kritiikkiä faneilta.
Kane on tehnyt myös useita äänirooleja videopeleihin, joista suurin osa on ollut Tähtien sota aiheisia pelejä. Kanella oli rooli myös Final Fantasy XII -pelissä, sekä issa, jossa hän toimi komisario James Gordonin äänenä.
Hän toimi kertojaäänenä Jimilläkin esitetyssä dokumenttisarjassa The Final Report.
Trailerit.
Kane on tehnyt myös mainosjuontoja trailereihin vuodesta 1988 lähtien. Hän teki muun muassa trailerijuonnon WALL•E elokuvalle, jonka äänityksessä Kane joutui tekemään seitsemän eri versiota.
RedOctane

RedOctane oli yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Se tunnetaan parhaiten "Guitar Hero" -pelisarjastaan. Vuonna 2006 Activision osti RedOctanen tytäryhtiökseen.
Historia.
Veljekset Kai Huang ja Charles Huang perustivat RedOctanen vuonna 1999. Saman vuoden elokuussa he aloittivat
toiminnan maailman ensimmäisenä online-videopelivuokrauspalveluna. He tulisivat myöhemmin tunnetuksi tanssiohjainten ja muiden videopeliohjainten suunnittelusta ja valmistuksesta.
Kesäkuussa 2005 RedOctane laajentui julkaisemaan videopelejä. Heidän ensimmäinen kustannettu nimikkeensä oli PlayStation 2 -versio tanssipelistä "In The Groove". Roxor Gamesin suunnittelema "In The Groove" oli vakiintunut pelihalleihin.
Tämän jälkeen RedOctane muodosti tiimin Harmonixin kanssa julkaistakseen "Guitar Hero" -kitarapelin PlayStation 2:lle marraskuussa 2005. Musiikkipeli osoittautui heti erittäin suosituksi. Se sisälsi yli 30 lisensoitua kitaraohjaimella soitettavaa kappaletta. Fanit ja kriitikot ottivat pelin vastaan hyvin, mistä seurasi onnistunut jatko-osa vuonna 2006 PlayStation 2:lle ja Xbox 360:lle.
Toukokuussa 2006 videopelijulkaisija Activision julkisti aikeensa ostaa RedOctane. Kauppa viimeisteltiin 6. kesäkuuta 2006. Activision maksoi RedOctanesta 99,9 miljoonaa dollaria sekä osakkeita.
Helmikuussa 2010 Activision ilmoitti RedOctanen lakkauttamisesta.
Thomas Keneally

Thomas "Tom" Michael Keneally (s. 7. toukokuuta 1935 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen kirjailija. Hänelle myönnettiin vuonna 1983 Order of Australian ritarikunnan arvonimi Officer (AO). 
Keneally on valmistunut St Patrick's Collegesta ja opiskellut myöhemmin St Patrick's Seminaryssa. Alun perin hänestä oli määrä tulla katolinen pappi mutta hän jätti seminaarin kesken. Hän pääsi opettajantyöhön Sydneyiin ja luennoi Uuden Englannin yliopistossa vuosina 1968–1970. 
Keneallyn tunnetuin romaani on vuonna 1982 ilmestynyt "Schindler's Ark" (myöhemmin julkaistu nimellä "Schindler's List", suomeksi "Schindlerin lista", suom. Kaija Kauppi, Gummerus, 1984), josta hän sai vuonna 1982 Booker-palkinnon. Teoksesta on tehty myös elokuva "Schindlerin lista" (1993), joka toi ohjaaja Steven Spielbergille hänen ensimmäisen Oscar-palkintonsa. Keneallyn muita palkittuja teoksia ovat "Bring Larks and Heroes" ja "Three Cheers for the Paraclete" (Miles Franklin Award). 
Kotimaassaan Australiassa hän on herättänyt keskustelua 2005 julkaistulla teoksella "The Commonwealth of Thieves", jossa hän historiallisiin tosiasioihin perustuen valottaa Sydneyn syntymistä tavalla, josta kaikki hänen maanmiehensä eivät ole olleet tietoisia, saatikka yksimielisiä.
Keneally kuuluu järjestöön, joka kannattaa Australian muuttamista tasavallaksi.
Gebardi

Gebardi on suomalainen seitsenmiehinen cover-yhtye ja bilebändi. Yhtye perustettiin vuonna 1998 Helsingissä. Vuonna 2009 yhtyeen omakustannealbumi nousi listaykköseksi.
Historia.
Alkuvaiheet.
Gebardi sai alkunsa "Sokerihumala"-nimisestä Visa Luttisen pop/rock-biisejä esittäneestä bändistä.
Virallisesti Gebardi sai alkunsa, kun joulukuussa 1998 bändi puki ensimmäistä kertaa ylleen teettämänsä leopardikuvioiset takit. Ensimmäinen keikka oli alkukuusta Turussa lääkefirman pikkujouluissa ja ensimmäinen julkinen esiintyminen muutama viikko tämän jälkeen helsinkiläisen ravintolan Bottan yötansseissa.
Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Visa Luttinen – laulu, Pasi Kallio – basso &amp; taustalaulu, Matti Lehtinen – rummut, Mika Lahnajoki – kitara &amp; taustalaulu ja Jiri Kuronen – koskettimet &amp; taustalaulu.
Yhtye esiintyy leopardikuvioisissa asuissa sen vuoksi, että juhlivalle yleisölle ne saattavat jäädä paremmin mieleen kuin esiintyvän yhtyeen nimi.
Kirjoitusasusta: "Alun perin olimmekin Gepardi kovalla peellä, eli oikeinkirjoitettuna, mutta kun aloimme tehdä nettisivujamme, totesimme, että gepardi.com -domain oli jo varattu, eikä siihen aikaan saanut erinäisistä syistä .fi -päätettä. Bändin toiminta oli kuitenkin sen verran alkutekijöissään, että kirjoitusasun vaihtaminen ei tuntunut dramaattiselta. Onhan bardissa sanaleikkiä, eikä toisaalta sekään haitannut, että sellaisetkin bändit kuin The Beatles ja Hurriganes ovat tahallaan kirjoittaneet nimensä väärin."
Keikkailu ja jäsenvaihdokset.
Jo hieman ennen Gebardi-nimen syntyä oli bändissä vieraillut Lahnajoen tuttavuus, saksofonisti Veli-Pekka Haanmäki, joka kesään 1999 mennessä oli vakiinnuttanut paikkansa kokoonpanossa. Kitaristi Lahnajoki jätti Gebardin ja liittyi laulavan näyttelijän Pertti Koivulan taustabändiin, ja 1999 kesän 11 päivän Finnjet-kiinnityksellä nähtiin viisikko Luttinen–Kallio–Lehtinen–Kuronen–Haanmäki, jossa Luttinen soitti kitaraa. Pian tämän jälkeen kitaristiksi tuli Pasi Könönen. 
2001 Viking Cinderellalla Gebardin kanssa lavalle astui silloin La Stradan riveissä tuurannut Erno Tiittanen trumpettinsa kera. Tästä lisäyksestä vuoden 2002 aikana Gebardi kasvoi seitsikoksi.
Kosketinsoittaja Jiri Kurosen tilalle loppuvuodesta 2003 riveihin pestautui siihen aikaan Bumtsibum-ohjelmasta tunnettu Tuomas "Tumppu" Kesälä, joka oli jo muutamaan otteeseen hänkin tuurannut Gebardissa. Kesälä oli basisti-Pasin läheinen opiskelukaveri Sibelius-Akatemian musiikkikasvatusosastolta.
2007 Tiittanen erosi yhtyeestä. Tilalle astui "kahdeksas gebardi" Pasi "Piiska" Piispanen, pianisti, laulaja ja trumpetisti. 
Albumi.
Yhtye on julkaissut yhden albumin, "Sisäinen eläin", joka nousi vuonna 2009 Suomen virallisen listan ykkössijalle. Albumilla soittaa erityinen 15-henkinen kokoonpano, minkä takia yhtyeen nimi oli poikkeuksellisesti Gebardi XXL.
Haffner-serenadi

D-duuri-serenadi (KV 250), lisänimeltään Haffner-serenadi, on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä kahdeksanosainen serenadi häälahjaksi tukijalleen Sigmund Haffnerille, joka oli juuri perinyt jättiomaisuuden. Serenadin soitinkokoonpanoon kuuluu sooloviulu (osissa 2–4), kaksi huilua, oboeta, fagottia, käyrätorvea ja trumpettia, sekä pieni jousiorkesteri. Tämä oli ensimmäinen Haffnerien perheelle sävelletyistä serenadeista.
Kerrotaan, että kun serenadi ensiesitettiin vuonna 1776 , tulivat soittajat yksitellen hääpaikalle soittaen jonkinlaista pientä alkusoittoa serenadille. Kun kaikki soittajat olivat vihdoin paikalla, alkoi oikea serenadi soimaan juhlistaen Haffnerin häitä.
Myös Mozartin tunnetuimpiin sinfonioihin kuuluu Sinfonia nr. 35, "Haffner", joka on niin ikään nimetty saman suvun mukaan.
Maccabi Tel Aviv

Maccabi Tel Aviv on urheiluseura Tel Avivin kaupungista Israelista. Seuran toimintaan kuuluu useita urheilulajeja, kuten jalkapallo, koripallo, judo, uinti sekä käsipallo.
Maccabi Tel Aviv pelaa kaudella 2015–2016 Mestarien Liigaa, ja aloittaa lohkosta G.
Kirsti Lagerspetz

Kirsti Maria Johanne Lagerspetz (o.s. "Ahlman", 18. heinäkuuta 1932 Helsinki – 1. tammikuuta 2001 Turku) oli Turun yliopiston psykologian professori. Hän oli kansainvälisesti arvostettu aggression tutkija. Kirsti Lagerspetzin teoksia ovat muun muassa "Aggressio" (1977) ja "Naisten aggressio" (1998). Hän kirjoitti myös kolme lasten- ja nuortenkirjaa ja suomensi kaksi.
Lagerspetz valmistui ylioppilaaksi vuonna 1950, filosofian kandidaatiksi vuonna 1955 ja lisensiaatiksi vuonna 1962 Helsingin yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1964. Lisäksi hän teki opinto- ja esitelmämatkoja moniin Euroopan maihin sekä Yhdysvaltoihin ja Japaniin.
Lagerspetz toimi Turun yliopiston assistenttina vuodet 1957–1962, valtion humanistisen toimikunnan tutkimusassistenttina 1962–1969, Åbo Akademin psykologian vt. professorina 1969–1972 ja varsinaisena professorina 1972–1985 ja Turun yliopiston psykologian professorina vuosina 1985–1995. Lisäksi hän toimi vierailevana professorina Rockefeller-yliopistossa New Yorkissa vuonna 1977 ja Lakehead-yliopistossa Kanadassa vuonna 1989. Suomen Akatemian tutkijaprofessorina hän toimi vuosina 1980–1983. Lagerspetz oli myös presidentin valitsijamiehenä 1982 ja 1988.
Vuonna 1978 Lagerspetz sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja oli vuonna 1984 Vuoden professori.
Kirsti Lagerspetzin isä oli filosofi Erik Ahlman. Hänen puolisonsa oli eläintieteilijä, professori Kari Lagerspetz. Kirsti ja Kari Lagerspetzin poikia ovat pianisti Juhani Lagerspetz ja professorit Eerik Lagerspetz, Mikko Lagerspetz ja Olli Lagerspetz.
Kari Lagerspetz

Kari Yrjö Henrik Lagerspetz (6. syyskuuta 1931 Helsinki – 17. tammikuuta 2012 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori, Turun yliopiston fysiologisen eläintieteen emeritusprofessori. Hänen puolisonsa oli psykologian professori Kirsti Lagerspetz, ja heidän poikiaan ovat pianisti Juhani Lagerspetz ja professorit Eerik Lagerspetz, Mikko Lagerspetz ja Olli Lagerspetz.
Lagerspetz kirjoitti ylioppilaaksi 1948, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1954, maisteriksi 1955, lisensiaatiksi 1958 ja väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa 1960. Lisäksi hän teki opinto- ja kokousmatkoja useaan Euroopan maahan sekä Intiaan ja Yhdysvaltoihin.
Lagerspetz toimi Helsingin yliopiston eläintieteen laitoksen ylimääräisenä assistenttina 1953, Turun yliopiston eläintieteen laitoksen assistenttina 1954–1962, eläinfysiologian dosenttina 1960–1964 ja eläintieteen professorina 1964–1994. Vuodet 1976–1979 hän oli Suomen akatemian tutkijaprofessorina ja vuonna 1977 Rockefeller-yliopiston (New York) vierailevana professorina.
Juha Salmu

__notoc__
Juha Salmu (s. 24. huhtikuuta 1978 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi viimeksi puolustajana Mestis-seura Sportissa.
Ura.
Salmu pelasi junioriuransa Kärppien juniorijoukkueissa. Kaudeksi 1999–2000 Salmu siirtyi Suomi-sarjassa pelaaneeseen Kiekko-Ouluun, jossa pelasi yhden kauden. Tämän jälkeen hän siirtyi sarjaporrasta korkeammalle Mestiksen Hermekseen, jossa viihtyi kaksi kautta. Kesällä 2002 Salmu solmi sopimuksen ruotsalaiseen Nybro IF:ään, joka oli noussut Allsvenskaniin.
Ruotsista Salmu palasi vuonna 2003 Mestikseen ja Sportiin, jossa pelasi kauden. Kaudeksi 2004–2005 Salmu siirtyi Sportista Jukureihin. Kaudella 2005–2006 Salmu teki debyyttinsä SM-liigassa, kun JYP hankki hänet Jukureista. Liigajoukkuetta Salmu ehti edustaa kolme kautta, kunnes keväällä 2008 siirtyi takaisin Mestikseen ja Sportiin.
Villit Marjaset

Villit Marjaset () on yhdysvaltalainen Daytime Emmy -ehdokkuuden saanut animaatiosarja, jonka loivat Gabor Csupo, Arlene Klasky ja Steve Pepoon. Sarjan tuotti Klasky Csupo ja Nickelodeon Network Nickelodeon-kanavalle, jossa se esiintyi ensi kerran vuonna 1998. Se kesti yhteensä 91 jakson verran ja sai päätöksensä vuonna 2004. Tämän aikana sarja sai yhteensä kuusi ehdokkuutta ja voitti neljä palkintoa.
Sarjasta tuotettiin myös Villit Marjaset – elokuva vuonna 2002.
Juoni.
Sarjassa keskitytään nuoren 12-vuotiaan Eliza-nimisen tytön elämään, kun hänen perheensä Villit Marjaset tekevät tv-sarjaa villistä luonnosta. He matkustavat ympäri maailmaa etsiäkseen harvinaisia eläimiä, joita he kuvaisivat sarjaansa. Perheen nuorimmalla Elizalla on erityinen kyky puhua eläimille ja seikkailujen aikana hän joutuu usein auttamaan simpanssi ystävänsä Darwinin kanssa muiden eläimien ongelmia, joita hän kohtaa viidakoissa.
Alexander Mahone

Alexander ”Alex” Mahone on William Fichtnerin esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "Pako". 
Mahone on FBI:n erikoisagentti, joka toisella tuotantokaudella tutkii, miten vangit pääsivät karkaamaan Fox Riverin vankilasta. Hän yrittää saada karkulaisia kiinni keinolla millä hyvänsä.
Taustaa.
Mahone liittyi armeijaan 18-vuotiaana. Hän nousi armeijan arvoasteikolla jatkuvasti ylemmäs.
Armeijan jälkeen Mahone ryhtyi FBI:n agentiksi. Hänen maineensa kasvoi sitä mukaa, kun hän pidätti rikollisia toisensa jälkeen. Otettuaan työkseen Oscar Shalesin tapauksen hän sai negatiivista huomiota. Shalesin jahtaaminen tuotti hänelle hermoromahduksia ja hän alkoi syödä pillereitä hermostuneisuuteensa. Myöhemmin hän tuli pillereihin riippuvaiseksi. Hän ei koskaan virallisesti napannut karkulaista, vaan luotti omankädenoikeuteen ja murhasi Shalesin sekä hautasi tämän takapihalleen. Syytteitä ei koskaan nostettu.
Mahonella on ex-vaimo Pamela Mahone ja nuori poika Cameron Mahone.
Pako.
Mahonen tehtävä on napata ”Fox Riverin kahdeksikko”. Hän pääsee karkureiden jäljille suunnitelmallisesti ja tappaa kiinni saamansa karkurit kylmäverisesti yksi toisensa jälkeen. Avukseen Mahone värvää Fox Riverin entisen vanginvartijan, Brad Bellickin. He kuitenkin epäonnistuvat Michael Scofieldin, Lincoln Burrowsin, Fernando Sucren, Theodore Bagwellin ja Benjamin Miles Franklinin nappaamisessa.
Kolmannella tuotantokaudella Mahone kärsii tuomiotaan lavastetusta huumausainerikoksesta panamalaisessa Sonan vankilassa. Michael oli piilottanut huumeita Mahonen veneeseen. Myöhemmin hän pakenee Sonasta Michaelin ja kahden muun vangin kanssa.
Neljännellä tuotantokaudella Mahone toimii Michaelin ja muiden ex-vankien kanssa yhteistyössä yrittäen kaataa ”Yhtiön”. Hänen poikansa Cameron kuolee neljännellä kaudella. Mahone tappaa poikansa murhanneen ”Yhtiön” agentin Wyattin kidutettuaan tätä ensin.
Patrice Chéreau

Patrice Chéreau (2. marraskuuta 1944 – 7. lokakuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen elokuvan, teatterin ja oopperan parissa uraa luonut ohjaaja. Taidemaalariperheen kuopuksena pientä Patricea vietiin jo varhain näyttelyihin. Hän tutustui teatterin tekemiseen jo kouluaikanaan, mutta ennen lopullista alalle siirtymistään hän opiskeli klassista kirjallisuutta ja saksaa.
Elokuvaa Chéreau alkoi ahkerasti seurata jo koulupoikana Ranskan elokuva-arkistossa ("La Cinémathèque française"). Orson Welles ja saksalainen ekspressionismi olivat hänen ensimmäiset suuret vaikuttajansa. Chéreau myös näytteli elokuvissa, kuten Andrzej Wajdan elokuvassa "Danton", jossa hän esitti Camille Desmoulinsia.
Tim Curry

Timothy James "Tim" Curry (s. 19. huhtikuuta 1946, Grappenhall, Cheshire) on englantilainen Daytime Emmy -palkittu näyttelijä. Lisäksi hän on toiminut myös laulajana ja säveltäjänä.
Ura.
Uransa 1960-luvun lopulla aloittanut Curry tunnetaan kenties parhaiten roolistaan tohtori Frank-N-Furterina "The Rocky Horror Show" -musikaalissa, jota esitettiin Lontoossa vuonna 1973 sekä Los Angelesissa ja Broadwaylla vuosina 1974 ja 1975, sekä tätä teatterituotantoa seuranneessa elokuvassa "The Rocky Horror Picture Show" vuodelta 1975. Tämän roolinsa myötä Curry onkin esiintynyt lukuisissa tv-sarjoissa ja elokuvissa kuten "Life of Shakespeare", "Lexx", "Saturday Night Live","Cluedo", "Wiseguy", "Will &amp; Grace", "Se", "Legenda", "Monk", "Scary Movie 2", "Congo", "Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa", "Kolme muskettisoturia", ja "Punaisen lokakuun metsästys". Yleensä hän onkin esittänyt rikollista, myös ääninäyttelijänä animaatioissa kuten "Varjoankka", "Loonatics Unleashed", "Scooby-Doo ja noidan haamu", "Batman of the Future" ja "Karvinen 2".
Curry on tehnyt myös ääni- ja näyttelijäntöitä videopeleissä, joissa hänen tunnetuin roolinsa on Gabriel Knightin äänirooli samannimisen seikkailupelisarjan ja osassa. Ridley Scottin elokuvassa "Legenda" Curry on maskeerattu Lord of Darknessina lähes tunnistamattomaksi.
Curry esiintyi myös laulajana 1970- ja 1980-luvulla ja hänen ensimmäinen albuminsa "Read My Lips" julkaistiin vuonna 1978.
Curry on myös esiintynyt teatterin lavalla mm. Broadwaylla, ja hän on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Yksityiselämä.
Lapsena Tim Curry lauloi kuorossa ja oli taitava poikasopraano. Curryn isä James Curry oli metodistipastori. Hänen kuoltuaan keuhkokuumeeseen Tim Curryn ollessa 12-vuotias Curryn äiti Patricia lähetti hänet sisäoppilaitokseen muun perheen muuttaessa Lontooseen. Curryn äiti kuoli syöpään vuonna 1999. Currylla oli myös vanhempi sisko Judy, joka kuoli aivokasvaimeen vuonna 2002. Tim Curry ei ole koskaan ollut naimisissa eikä hänellä ole lapsia. Nykyään hän asuu yksin Los Angelesissa. Curry sai vuonna 2012 vakavan aivoinfarktin, minkä vuoksi hän joutuu käyttämään pyörätuolia tukenaan.
Tunkio

Tunkio on avokomposti. Karjaeläinten lanta ja kuivikkeet koottiin 1600-luvulla syksyisin Lounais-Suomen puulattianavetoista tunkioksi. Tunkioihin on tyhjennetty usein myös huussien alustat, jotka sijaitsivat lähellä tunkiota. Lanta kasattiin tunkioon kerroksittain sekoitettuna kuivikkeeseen (esimerkiksi hakoihin tai olkiin), jolloin se kompostoitui paremmin. Nykyajan navetoissa käytetään tunkioiden sijasta lietelantajärjestelmiä. 1800-luvun kaupunkien jätehuollossa tunkio sijaitsi pihan perällä ja sinne koottiin kotitalousjätteet. Tunkioille kerääntyy usein rottia, joita kutsutaan nimellä tunkiorotta.
Michael Keaton

Michael John Douglas, taiteilijanimeltään Michael Keaton, (s. 5. syyskuuta 1951 Coraopolis, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvista "Yövuoro" (1982) ja "Beetlejuice" (1988) sekä Batmanin roolissa Tim Burtonin ohjaamissa elokuvissa "Batman" (1989) ja "Batman – paluu" (1992). Vuonna 2014 hän näytteli elokuvassa "Birdman", josta hän sai muun muassa parhaan miespääosan Golden Globen. Hän oli ehdolla myös parhaan miespääosan Oscar-palkintoon. Vuonna 2016 Keaton sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Yksityiselämä.
Keaton syntyi seitsenlapsiseen skotilantilais-irlantilaiseen perheeseen. Hänen isänsä George A. Douglas työskenteli maa- ja vesirakennusinsinöörinä ja maanmittaajana, ja hänen äitinsä Leona Elizabeth oli kotiäiti. Keaton kävi Pennsylvaniassa Montour High Schoolia ja myöhemmin opiskeli kaksi vuotta puheen pitämistä Kentin osavaltionyliopistossa, kunnes jätti opiskelut kesken muuttaakseen Pittsburghiin.
Funikulaari

Funikulaari ( ’pieni köysi’) eli kiskoköysirata on jyrkillä rinteillä käytettävä kuljetusrata. Funikulaarit kulkevat omilla reiteillään, joita on usein matkailukohteissa, mutta myös muun muassa kaivoksissa. Henkilöliikenteen funikulaareja on toiminnassa noin 290. Lisäksi funikulaareja on ollut henkilöliikennekäytössä noin 160 sittemmin suljetulla radalla. Henkilöliikenteen lisäksi funikulaareja on muun muassa teollisuuskäytössä.
Määritelmä.
Funikulaarin rata on kalteva, ja sen kiskoilla kulkee omilla pyörillään kaksi vaunua (tai junaa), jotka toimivat toistensa vastapainoina. Ne on kytketty toisiinsa yläaseman kautta kulkevalla vetokaapelilla. Rakenteen vuoksi vaunut liikkuvat yhtäaikaisesti, toinen ylös ja toinen alas.
Jos vaunulla ei ole vastapainoa tai vastapaino on jokin muu kuin vastaava vaunu, kyse on vinohissistä (). Niitä käytetään esimerkiksi metroasemilla, jotta hissi saadaan mahtumaan samaan tunneliin kuin liukuportaat.
Sana "funikulaari" juontuu latinan kielen köyttä tarkoittavan sanan "funis" diminutiivista "funiculus".
Maailman jyrkin funikulaari, Stoosbahn, sijaitsee Sveitsissä Schwyzin kantonissa. Funikulaari valmistui vuonna 2017 ja se kuljettaa matkustajia jyrkimmillään 47,7 asteen kulmassa. 
Maailman jyrkin vinohissi puolestaan sijaitsee Australian Katoomba Scenic Worldissa, se on nimeltään Scenic Railway, ja sen kaltevuus on 52 astetta.
Vesipainolastilla toimivat funikulaarit.
Muun muassa seuraavat nykyisistä funikulaareista toimivat vesipainolastilla:
Suomen funikulaarit.
Suomessa funikulaareja on tehty, jotta uittotukit saataisiin voimalaitosten ohi. Useimmilla Oulujoen voimalaitoksilla on yhä jäänteet tukinkuljetusfunikulaareista. Myös suomalaisiin kaivoksiin on rakennettu funikulaareja. Kolin rataa on toisinaan kutsuttu funikulaariksi, mutta se on rakenteensa perusteella vinohissi, vaikka kulkeekin poikkeuksellisesti ulkona.
Turun Kakolanmäelle avattiin toukokuussa 2019 Suomen ensimmäinen kaupunkifunikulaari eli kaupungissa ulkona kulkeva vinohissi, Kakolan funikulaari. Rakennusaikataulujen venymisen takia sen valmistuminen ja käyttöönotto siirtyivät useaan kertaan. Myös hissin muotoilu ja erilaisuus verrattuna havainnekuviin on herättänyt yleisössä huvittuneisuutta.
Gerda Wrede

Gerda Helena Wrede-Paischeff (26. marraskuuta 1896 Piikkiö – 17. marraskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen vapaaherratar ja teatterivaikuttaja. Hän toimi muun muassa Svenska Teaternin oppilaskoulun rehtorina Helsingissä. 
Ura.
Wrede opiskeli Svenska Teaternissa vuosina 1914–1916, jossa hän myös näytteli vuodet 1916–1921 sekä 1927–1928. Wrede matkusti Saksaan 1920-luvun lopussa opiskellen aluksi puhepedagogiikkaa Weimarissa. Vuodet 1930–1931 hän vietti Berliinissä Deutsches Theaterin näyttelijäkoulussa, jonka jälkeen Nicken Rönngren pyysi Wreden Svenska Teaternin oppilaskoulun virkaatekeväksi johtajaksi. Vuonna 1941 hänet valittiin rehtorin virkaan, jota tehtävää Wrede hoiti vuoteen 1966 saakka. Vuodet 1932–1956 hän toimi myös ohjaajana sekä 1954–1959 teatterin apulaisjohtajana Runar Schaumanin alaisuudessa. Wrede vieraili ohjaajana myös Ruotsissa, sekä opetti lausuntaa Helsingin yliopistossa.
Wredelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1954.
Perhe.
Gerda Wrede kuului vapaaherraliseen Wrede af Elimän sukuun. Hänen isänsä oli vapaaherra Otto Reinhold Werner Wrede af Elimä. Wrede avioitui Porissa vuonna 1929 Viipurista lähtöisin olleen majuri Waldemar Paischeffin kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä, joista Chris Paischeff (1929–1997) esiintyi muutamassa elokuvaroolissa 1950- ja 1960-luvuilla. Vanhempi tytär Marianne (1927–2003) avioitui vuonna 1951 Eyvind Wichmannin kanssa, joka teki elämänuransa Kalifornian yliopiston teoreettisen fysiikan professorina Berkeleyssä.
Mtatsmindan pantheon

Mtatsmindan kirjailijoiden ja julkisuuden henkilöiden pantheon () on nekropoli Georgian pääkaupungissa Tbilisissä. Se sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella nousevan Mtatsminda-vuoren (”pyhä vuori”) rinteellä 1850-luvulla rakennetun Mamadavitin kirkon alla. Pantheoniin on haudattu lukuisia georgialaisia kuuluisuuksia, kirjailijoita ja taiteilijoita. Heistä merkittävimpiin kuuluvat muiden muassa kirjailijat Ilia Tšavtšavadze ja Galaktion Tabidze, ohjaaja Kote Mardžanišvili, taidemaalari Lado Gudiašvili, historioitsija Simon Džanašia, presidentti Zviad Gamsakhurdia ja niin edelleen. 
Ensimmäiset paikalle haudatut kuuluisuudet olivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov (1795–1829) ja hänen georgialainen vaimonsa Nino Tšavtšavadze (1812–1857). Pantheon avattiin virallisesti vuonna 1929 Gribojedovin Iranissa tapahtuneen traagisen kuoleman satavuotismuistopäivänä. Tämän jälkeen paikalle on haudattu lukuisia ansioituneita georgialaisia. Pantheonia hallinnoi Tbilisin kunta.
Paul Nihill

Vincent Paul Nihill (5. syyskuuta 1939 Colchester, Essex, Englanti – 15. joulukuuta 2020 Gillingham, Kent, Englanti) oli brittiläinen kilpakävelijä, jonka matkana olivat sekä 20 kilometriä että 50 kilometriä.
Paul Nihill saavutti Tokion olympialaisissa 1964 hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Hän osallistui myös seuraaviin olympialaisiin, jossa hän kärsi korkeasta ilmanalasta ja joutui keskeyttämään runsaat viisi kilometriä ennen maalia.
Nihill voitti vuonna 1969 EM-kultaa Ateenassa 20 kilometrillä. Vuonna 1971 hän saavutti EM-pronssia Helsingissä samalla matkalla. Vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa hänen saldonsa oli kuudes sija 20 kilometrillä ja yhdeksäs 50 kilometrillä. Paul Nihill osallistui vielä vuoden 1976 olympialaisiin ennen lopettamistaan seuraavana vuonna.
Flegyas

Flegyas (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuningas ja Areen ja Khrysen poika. Hän oli Iksionin ja Koroniksen isä ja siten flegyanilaisten, boiotialaisen kansanheimon myyttinen kantaisä.
Hänen tyttärensä Koronis oli Apollonin rakastettu, ja tuli raskaaksi tälle. Koronis kuitenkin ihastui Iskhykseen ja makasi tämän kanssa, minkä Apollonin häntä vartioimaan asettanut korppi ilmoitti jumalalle. Raivostunut Apollon surmasi Koroniin polttamalla rovoilla, mutta pelasti lapsen, Asklepioksen, liekeistä. Joidenkin lähteiden mukaan surmatyön teki Apollonin sisar Artemis ja lapsen pelasti Hermes. Tästä suuttuneena Flegyas poltti Apollonin temppelin, josta rangaistuksena Apollon surmasi hänet.
Toisen version mukaan Flegyas olisi ollut tyranni, joka itse olisi maannut tyttärensä ja siten saanut Apollonin vihan yllensä.
Apollodoros antaa vielä kokonaan erilaisen kuolinsyyn Flegyaalle, jonka mukaan Lykos ja Nykteus olisivat surmanneet hänet.
Flegyas kuvataan useassa eri lähteessä manalassa. Vergilius kuvaa hänet varoittavana esimerkkinä jumalia kunnioittamattoman ihmisen kohtalosta. Statius kertoo tämän olevan nälissään valtavien kivenjärkäleiden puristuksissa, ja Megairan kiduttavan tätä juhla-aterialla. Dante puolestaan kuvaa Flegyaan toimivan lautturina viidennen pyörön rajana toimivalla Styks-virralla, jonka yli hän vie Vergiliuksen ja Danten.
Heinähiipijä

Heinähiipijä ("Heteropterus morpheus") on värikäs paksupääperhoslaji.
Ulkonäkö ja elinympäristö.
Heinähiipijän siipien kärkiväli on 28–36 mm. Siipien yläpinta näkyy harvemmin. Niissä tasaisen tummanruskean värin rikkoo vain etusiiven kärkiosassa muutama epäsäännöllinen kellertävänvalkoinen laikku. Etusiipien alapinnat ovat tummanruskeat, mutta takasiipien alapinnalla on oranssinkeltaisella pohjalla hopeanvaaleita soikioita, joiden reunat ovat tumman punaruskeat, antaen hiukan pitsimäisen vaikutelman.
Toukka on vaalean sinertävä, lähes karvaton. Sen pää on vaaleanpunainen ja kyljessä ohut valkea juova.
Levinneisyys ja lentoaika.
Heinähiipijää tavataan Keski-Euroopassa Pyreneiltä ja Italiasta itäiseen Keski-Eurooppaan, Baltiaan ja Balkanille sekä edelleen idässä Kaukasukselle, Pohjois-Kiinaan ja Koreaan. Läntisessä Euroopassa on laaja Etelä-Saksasta Ranskaan ulottuva alue, jolta perhonen puuttuu. Pohjoismaista on vain muutama yksittäishavainto Tanskasta sekä Etelä-Ruotsista ja -Suomesta. Lähimpänä Suomea vakituisia esiintymiä on Virossa ja Pietarin seudulla. Suomesta perhonen on tavattu kahdesti: Espoosta 26. kesäkuuta 1937 sekä jostain päin Etelä-Karjalaa 18. kesäkuuta 2013. Lentoaika on kesäkuun lopulta heinäkuun lopulle.
Elinympäristö ja elintavat.
Heinähiipijä elää kosteissa heinikoissa kuten rantaniityillä ja metsäaukioilla. Perhoset lentävät matalalla kasvillisuuden yläpuolella omituiseen tapaan pomppivaa lentoa.
Naaras munii munat yksitellen tai pareittain ravintokasvien lehtien tyville. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja toukat kasvavat hitaasti talvehtien silkkirihmalla yhteensidotun lehden välissä. Toukat ovat täysikasvuisia seuraavan vuoden kesäkuussa. Kotelovaihe kestää kahdesta kolmeen viikkoa.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat viitakastikka ("Calamagrostis canescens"), varjoluste ("Brachypodium sylvaticum"), siniheinä ("Molinia caerulea") ja järviruoko ("Phragmites australis").
Ahmed Tibi

Ahmed Tibi (, , s. 19. joulukuuta 1958) on israelilainen lääkäri, arabipoliitikko ja knessetin varapuhemies. Hän edustaa Ta'al-puoluetta.
Ennen vuoden 2003 vaaleja Tibin väitettiin toimineen Jasser Arafatin hyväksi intifadan aikana ja tukeneen Israelin vihollisia. Israelin korkein oikeus kumosi Keskusvaalilautakunnan päätöksen estää Tibiä asettumasta ehdolle.
Lumipuku

Lumipuku on sotilaskäyttöön kehitetty, aiemmin kokovalkoinen, nykyisin usein naamiokuvioitu suoja-asu. Lumipukuja on Suomessa käytetty jo sisällissodan aikana ainakin suojeluskunnissa.
Suomen puolustusvoimat on käyttänyt lumipukua koko itsenäisyyden ajan; se kehitettiin itsenäisyyden jälkeisinä vuosina ja sen tuotanto oli yksinkertaisen mallin vuoksi nopeampaa kuin varsinaisten sotilaspukujen. Talvisodan alkaessa lumipukuja riittikin lähes kaikille; vain pienelle osalle jouduttiin hankkimaan tavallisesta lakanasta kiireesti tehty lumiviitta. Lumipuvun alla saatettiin pitää omia siviilivaatteita: villapaitaa ja sarkahousuja.
Vuonna 1962 Suomen puolustusvoimille tuli maastopuku, jonka valkoinen sisäpuoli oli käännettävissä ulospäin. Tosin käytännön syistä, muun muassa hygieniasyistä, sotilailla on ollut 1960-luvulta alkaen erilliset lumipuvut. 
Nykyisin puolustusvoimien käytössä ovat m/87-, m/91- ja m/05-lumipuvut, joista jälkimmäisessä on harmaista läikistä muodostuva naamiokuvio.
Don Thompson

Donald James ”Don” Thompson (20. tammikuuta 1933 Hillingdon, Lontoo, Englanti – 4. lokakuuta 2006) oli brittiläinen kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä.
Vuoden 1956 olympialaisissa Melbournessa Thompson joutui keskeyttämään 50 kilometrin kävelynsä ollessaan viides vain viisi kilometriä ennen maalia. Hän päätti neljä vuotta myöhemmin, tultuaan valituksi vuoden 1960 Rooman olympiajoukkueeseen, valmistautua huolellisesti Italian kuumuuteen ja kosteuteen. Thompson rakensi Lontooseen kylpyhuoneeseensa tilan, joka simuloi tulevia kilpailuolosuhteita ja ryhtyi tarmokkaasti harjoittelemaan siellä normaalin maantiekävelyn lisäksi. Olympialaisissa Roomassa 50 kilometrin kävely alkoi 30 asteen helteessä, mutta Thompson oli valmis. 168 senttimetriä pitkä Don Thompson sai kovan vastuksen ruotsalaisesta John Ljunggrenista, joka oli vuoden 1948 olympiavoittaja ja 1956 olympiapronssimitalisti. Thompson voitti kilpailun vain 17 sekunnin erolla Ljunggreniin.
Vuonna 1962 Thompson saavutti Belgradissa EM-kilpailuissa pronssia.
Hurrikaani Lorenzo

Hurrikaani Lorenzo oli 12. nimetty trooppinen myrsky vuoden 2007 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden neljäs trooppinen hirmumyrsky. Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin alimpaan eli 1. luokkaan. Myrsky aiheutti silti tuhoja ja kuolemantapauksia Meksikossa. Lorenzo oli kolmas hurrikaani Meksikon alueella muutaman viikon kuluessa.
Hurrikaanin kehitys.
Syyskuun 21. päivänä Karibianmeren länsiosassa kehittyi voimakkaiden konvektiopilvien rypäs, joka liittyi matalapaineen solaan. Kaksi päivää myöhemmin siitä kehittynyt matalapaine liikkui Jukatanin niemimaan yli ja aiheutti ukkosmyrskyjä Meksikonlahden eteläosista aina Karibianmeren pohjoisosiin asti. Syyskuun 25. päivänä ylävirtaukset olivat suotuisammat trooppisen matalapaineen kehitykselle, ja samana aamuna satelliittikuvista voitiin arvioida, että trooppinen myrsky oli muodostumassa noin 300 km Tampicon kaupungin itäpuolella. Torstaina 27. syyskuuta iltapäivällä Lorenzo sai nimensä, ja seitsemän tuntia myöhemmin sen todettiin jo voimistuneen hurrikaaniksi. Meksikonlahden rannikolle Palma Solasta Cabo Rojoon annettiin hurrikaanivaroitus.
Maihinnousu ja tuhot.
Lorenzo saapui maihin perjantaina 28. syyskuuta lähellä Tuxpania. Lauantaina ilmoitettiin ainakin kolmen ihmisen kuolleen myrskyn aiheuttamissa mutavyöryissä. 85 000 kotitaloutta jäi ilman sähköä.
Álvaro Mutis

Álvaro Mutis (25. elokuuta 1923 – 22. syyskuuta 2013) oli kolumbialainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1956 Meksikossa. 
Mutis syntyi Bogotássa ja eli lapsuutensa varhaiset vuodet Brysselissä, jossa hänen isänsä työskenteli diplomaattina. Isän kuoltua vuonna 1932 poika palasi kotimaahansa. Hänen ensimmäiset julkaisunsa olivat runoutta vuodelta 1948. Hän julkaisi myös novelleja ja sai mainetta varsinkin romaaneillaan ja pienoisromaaneillaan, joiden joukkoon lukeutuvat "Diario de Lecumberri" (1960) ja "La Nieve del Almirante" (1986). Mutisin tunnetuin henkilöhahmo oli seikkailija Maqroll el Gaviero. 
Mutis sai työnsä johdosta lukuisia palkintoja, joista tärkeimpiä olivat Médicis-palkinto (1989), Asturian ruhtinaan palkinto (1997), Cervantes-palkinto (2001) ja Neustadt-palkinto (2002).
Katherine Paterson

Katherine Paterson (s. 31. lokakuuta 1932) on yhdysvaltalainen palkittu lastenkirjailija.
Paterson syntyi Kiinassa kristittyjen lähetystyöntekijöiden George ja Mary Womeldorfin tyttäreksi. Lapsuusvuosinaan hän muutti perheensä kanssa usein paikasta toiseen, ja näihin aikoihin hän aloitti myös kirjoittamisen. Hän meni 14. heinäkuuta 1962 naimisiin presbyteeripastori John Patersonin kanssa. Pari sai kaksi biologista ja kaksi adoptiolasta. 
Paterson on tullut tunnetuksi varsinkin lastenkirjallisuudestaan. Hänet on palkittu kahdella Yhdysvaltain Kansallisella kirjapalkinnolla, kahdella Newbery-mitalilla (1978 ja 1981), Hans Christian Andersen -palkinnolla 1998 ja Astrid Lindgrenin muistopalkinnolla (2006).
Patersonin tunnetuimpien teosten joukkoon lukeutuu "Silta salaiseen maahan" ("The Bridge to Terabithia", 1977), josta on tehty myös kaksi elokuvaversiota vuosina 1985 ja 2007.
Andy Thomas

Andrew Sydney Withiel "Andy" Thomas (s. 18. joulukuuta 1951) on australialaissyntyinen astronautti, jolle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus joulukuussa 1986. Hän elää avioliitossa astronautti Shannon Walkerin kanssa. 
Thomas on varsinaiselta ammatiltaan insinööri ja hän ennätti valmistua Adelaiden yliopistosta ennen maastamuuttoaan. Hänet otettiin NASA:n astronautiksi vuoden koulutuksen jälkeen elokuussa 1993. 
Thomas suoritti ensimmäisen avaruuslentonsa Endeavourilla toukokuussa 1996. Lentoja on tähän mennessä kertynyt neljä.
Veniamin Soldatenko

Veniamin Vasiljevitš Soldatenko (, 4. tammikuuta 1939 Shkurovka, Pohjois-Kazakstanin alue, Kazakstanin SNT – 15. heinäkuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut kilpakävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 50 kilometriä. Vuodesta 1991 lähtien Soldatenkolla oli Kazakstanin kansalaisuus.
Soldatenko saavutti hopeaa Münchenin 1972 olympialaisissa 50 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1976 ei 50 kilometrin kävely kuulunut olympiaohjelmaan, joten sitä varten järjestettiin Ruotsin Malmössä maailmanmestaruuskilpailut. Siellä Soldatenko voitti maailmanmestaruuden. Soldatenko on lisäksi saavuttanut EM-kilpailuissa kultaa vuonna 1971, hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuonna 1969 .
Sami Hurmerinta

Sami Hurmerinta (s. 11. toukokuuta 1955 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän on avioliitossa laulaja Maarit Hurmerinnan kanssa, vaikuttaa tämän taustayhtyeessä ja esiintyy myös vaimonsa kanssa duona. Hurmerintojen yhteinen ura alkoi vuonna 1975 Maaritin toisella albumilla Viis’ pientä. Sami Hurmerinta on säveltänyt useita Maaritin levyttämiä kappaleita, kuten ”Jäätelökesä”, ”Hymypoika” ja ”Jos tahdot tietää”.
Hänen isänsä on taiteilija Olavi Hurmerinta. Tytär Janna Hurmerinta on myös muusikko.
Sami Hurmerinnan ensimmäinen oma yhtye oli vuonna 1972 perustettu Taivaanvuohi, jota seurasivat Maaritin Afrikan Tähti, Janus, Hurmerinta-Sorvali Big Band ja Frank Robsonin Atrain. Huhtikuussa 1978 ilmestyi Love Recordsin kautta sooloalbumi "Sami Hurmerinta". Sillä vierailivat Pave Maijanen, Pepe Willberg, Kari Kuusamo ja Upi Sorvali. Vuonna 1985 Hurmerinta julkaisi albumin ja singlen käyttäen nimeä Sam Haze.
Vuonna 1994 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon yhdessä Maarit Hurmerinnan kanssa. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.
The Pretender

The Pretender on yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin ensimmäinen single yhtyeen kuudennelta studioalbumilta "Echoes, Silence, Patience &amp; Grace". Se julkaistiin iTunes-verkkomusiikkikaupassa 8. elokuuta 2007. CD- ja vinyyliversiot julkaistiin 17. syyskuuta 2007. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sam Brown. Se oli ehdolla MTV Video Music Awardsissa parhaaksi rock-videoksi.
Kappale voitti Grammy-palkinnon kategoriassa "Best Hard Rock Performance". Rolling Stonen "The 100 Best Songs of 2007" -listauksessa se sijoittui 47:nneksi.
Asetofenoni

Asetofenoni on orgaaninen yhdiste (ketoni), joka on palavaa, alle huoneenlämmössä eli 20 °C alapuolella olomuodoltaan valkoisia kiteitä ja yli 20 °C:n lämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on karvasmantelia muistuttava makea tuoksu. Sen kemiallinen kaava on C8H8O ja rakennekaava on C6H5COCH3. Asetofenonista käytetään myös nimityksiä "1-fenyylietanoni", "fenyylimetyyliketoni", "asetyylibentseeni" ja "hypnoni". 
Asetofenonin moolimassa on 120,15 g/mol, sulamispiste 20 °C, kiehumispiste 202 °C, tiheys 1,0296 g/cm3, hajukynnys 0,004–2,02 ppm, leimahduspiste 82 °C (o.c.), itsesyttymislämpötila 571 °C ja CAS-numero 98-86-2. Aine liukenee veteen niukasti, mutta liukenee alkoholiin ja eetteriin.
Asetofenonia on aiemmin käytetty anestesiassa. Ainetta käytetään orgaanis­ten kemikaalien synteeseissä valoherkisteenä sekä katalyyttinä alkeenien polymeroinnissa. Asetofenonia lisätään tuoksukomponentiksi hajusteteollisuudessa sekä kosmeettisiin valmisteisiin, saippuaan, pesuaineisiin, tupakkatuotteisiin ja virvoitusjuomiinkin. Ainetta käytetään myös muovien ja hartsien liuottimena sekä teolliseen maalien poistoon. 
Asetofenonia voidaan valmistaa Friedel–Crafts-asyloinnilla bentseenistä ja asetyylikloridista.
Asetofenonin kaupallisena nimenä on Hypnone. 
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen altistuminen asetofenonille ärsyttää silmiä aiheuttaen jopa sarveiskalvovaurioita sekä voi aiheuttaa vaikutuksia keskushermostoon ja suurilla pitoisuuksilla johtaa jopa tajuttomuuteen. Alkoholin käyttö lisää aineen haitallista vaikutusta. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi kuivattaa ihoa.
Elimistöstä asetofenoni erittyy virtsaan esimerkiksi hydroksiasetofenoneina ja hippurihappona.
Pavel Beljajev

Pavel Ivanovitš Beljajev (; 26. kesäkuuta 1925 – 10. tammikuuta 1970) oli toinen Voshod 2 -lennolle vuonna 1965 osallistuneista kosmonauteista. Beljajev ei kuitenkaan osallistunut Aleksei Leonovin kanssa historian ensimmäiselle avaruuskävelylle. 
Beljajev syntyi Vologdan alueella Venäjän SFNT:ssä. Hän oli kansallisuudeltaan venäläinen. Hän liittyi NKP:n jäseneksi vuonna 1949. Hänelle myönnettiin muun muassa Neuvostoliiton sankarin arvonimi. 
Beljajeville tehtiin kohtalokkain seurauksin vatsahaavaleikkaus, sillä hän sairastui peritoniittiin ja kuoli vain 44-vuotiaana. Hänet on haudattu Novodevitšin nunnaluostariin Moskovaan.
Jack Lang

Jack Lang (s. 2. syyskuuta 1939 Mirecourt, Ranska) on ranskalainen sosialistipoliitikko, joka muistetaan erityisesti François Mitterrandin presidenttikauden näkyvänä kulttuuriministerinä 1980-luvulla. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen ryhmässä vuosina 1994–1997.
Langin isä oli Amerikan-harrastaja ja muunsi poikansa nimen "Jacquesista". Hänen puolisonsa on Monique Buczynski.
Toktar Aubakirov

Toktar Ongarbajuly Aubakirov (; ; s. 27. heinäkuuta 1946 Karaganda) on kazakstanilainen kenraalimajuri ja entinen kosmonautti. Hän osallistui vuonna 1991 lennolle Miriin. Hänestä tehtiin vuonna 1988 Neuvostoliiton sankari, ja hänellä on myös Leninin kunniamerkki.
Valeri Bykovski

Valeri Fjodorovitš Bykovski (; 2. elokuuta 1934 Pavlovski Posad – 27. maaliskuuta 2019) oli neuvostoliittolainen kosmonautti. Hän osallistui kolmelle miehitetylle avaruuslennolle: Vostok 5:lle, Sojuz 22:lle ja Sojuz 31:lle. 
Bykovskin lento Vostok 5:llä oli pisin ihmisen yksinlento avaruudessa: 4 päivää ja 23 tuntia. Kaikkiaan hän oli avaruudessa 20 päivää 17 tuntia ja 48 minuuttia.
Bykovskista tehtiin vuonna 1963 Neuvostoliiton sankari. Hänellä oli lisäksi Leninin ja Punaisen tähden kunniamerkit.
Christopher Fry

Christopher Fry (1907 Bristol, Britannia – 2005) oli englantilainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän oli kveekari. 
Fryn tunnetuimpia näytelmiä ovat "The Boy with the Cart" (1938), "A Phoenix Too Frequent" (1946, suom. "Leski ja korpraali"), "The Firstborn" (1946), "The Lady's Not for Burning" (1949), "Thor, with Angels" (1949), "Venus Observed" ("Venus näköpiirissä", 1950) ja "The Dark Is Light Enough" (1957). Fryn näytelmistä on tehty myös elokuvia. 
Lisäksi Fry oli itse mukana käsikirjoittamassa elokuvia "Ben-Hur" (1959) ja "Barabbas" (1962). Hän kuoli sairaalassa Chichesterissä 97-vuotiaana.
Fry oli Royal Society of Literaturen jäsen.