tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mireya Moscoso

Mireya Elisa Moscoso de Gruber (s. 1. heinäkuuta 1940) on panamalainen poliitikko. Hän oli Panaman ensimmäinen naispresidentti vuosina 1999–2004. Hän edusti Panameñista-puoluetta, aiemmalta nimeltään Arnulfista-puolue, jota hän oli perustamassa. 
Moscoso valittiin 2. toukokuuta 1999 presidentiksi oltuaan kolmatta kertaa ehdokkaana. Hän astui virkaansa 1. syyskuuta. Toukokuussa 2004 hänen seuraajakseen valittiin Martín Torrijos. 
Moscoso oli naimisissa entisen presidentin Arnulfo Ariasin kanssa tämän kuolemaan saakka (1988).
Bat Out of Hell

Bat Out of Hell on Meat Loafin vuonna 1977 julkaistu albumi. Sitä on kuvailtu wagneriaaniseksi rockiksi. Musiikkityylin takana on pitkälti myös esittäjän ja laulut tehneen Jim Steinmanin musikaalitausta. Albumin on tuottanut Todd Rundgren. Monet "Bat Out of Hellillä" kuultavat muusikot olivat Bruce Springsteenin yhtyeen The E Street Bandin jäseniä.
Levy sai jatko-osan 1993 albumista "". Myös se oli menestys ja merkitsi comebackia Meat Loafille.
Meat Loaf on julkaissut alkuperäisestä "Bat Out of Hellistä" version yhdessä Melbournen sinfoniaorkesterin kanssa. Laulajan Australian kiertueella äänitetty "Bat Out of Hell Live" julkaistiin 2004.
Kolmas ja "Bat Out of Hell"-trilogian päättävä osa ilmestyi lokakuussa 2006.
Vastaanotto.
Cleveland International julkaisi Bat Out of Hellin 21. lokakuuta 1977. Levy-yhtiön emoyhtiössä Epic Recordsilla melkein kaikki vihasivat albumia. Kesti aikansa ennen kuin albumi nousi jättimenestykseksi, mutta menestys oli lopulta sitäkin kestävämpää: "Bat Out of Hell" pysyi esim. Ison-Britannian albumilistalla peräti 474 viikkoa. Sen maailmanlaajuisiksi myyntiluvuiksi on arvioitu yli 35 miljoonaa.
Rolling Stone -lehti rankkasi albumin sijalle 343 lehden 500 parhaan albumin listalla.
XDR DRAM

XDR DRAM on Rambusin DRAM-tyypinen muistityyppi. Muistia on käytetty Sonyn PlayStation 3 -pelikonsolissa.
Muistityypin edeltäjä on yhtiön aiempi RDRAM-muisti.
Rambus ehdotti seuraajaa XDR2 DRAM -muistia vuonna 2005.
Yvonne Murray

Yvonne Murray (s. 4. lokakuuta 1964 Edinburgh) on skotlantilainen entinen kestävyys- ja maantiejuoksija.
Murray sijoittui kotikaupungissaan Edinburghissa pidetyissä Kansainyhteisön kisoissa 1986 kolmanneksi 3 000 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti Stuttgartin EM-kisoissa 3 000 metrillä pronssia. Soulin olympialaisissa 1988 Murray saavutti 3 000 metrin kilpailussa jälleen pronssia. Vuoden 1990 Kansainyhteisön kisoissa Aucklandissa hän voitti samalla matkalla hopeaa Kanadan Angela Chalmersin jälkeen. Samana vuonna hän voitti Splitin EM-kisoissa kultaa 3 000 metrillä, jonka ansiosta hänelle myönnettiin MBE-kunniamerkki.
Toronton sisäratojen MM-kilpailussa 1993 hän voitti 3 000 metrin kilpailun 12 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen. Helsingin EM-kilpailuissa seuraavana vuonna hän sijoittui samalla matkalla toiseksi. 1994 Kansainyhteisön kisoissa hän voitti 10 000 metrin juoksun, mikä jäi hänen viimeiseksi arvokisamitalikseen.
Jelena Župijova

Jelena Župijova (, s. 18. elokuuta 1960 Ukraina) on kilpaurallaan Neuvostoliittoa edustanut ukrainalainen kestävyysjuoksija.
Župijova sijoittui vuoden 1986 Hyvän tahdon kisoissa 3 000 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 8.43,46 ja 5 000 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 15.23,55. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui hopealle 10 000 metrin juoksussa. Soulin olympialaisissa 1988 hän voitti pronssia 10 000 metrillä ajalla 31.19,82.
Župijova oli vuonna 1985 kauden kärkitilaston toinen 3 000 metrillä ajallaan 8.38,5. 10 000 metrillä hän oli 1987 kauden kärkitilaston toinen ajalla 31.09,40 ja 1988 kolmas ajalla 31.19,82.
Matthew Hopkins

Matthew Hopkins (s. noin 1620 - k. 12. elokuuta 1647) oli englantilainen noitavainojen johtaja. Hän oli vastuussa suurimmasta osasta Englannin ja eritoten East Anglian alueen noitavainoista 1640-luvulla, saman aikaan kun Oliver Cromwellin armeija taisteli sisällissodassa lojalisteja vastaan. Lait eivät enää estäneet yksityishenkilöitä tekemästä kylien magistraattien luvalla mitä hyvänsä Hopkins ja hänen apurinsa John Stearne käyttivät tätä häikäilemättä hyväkseen etsiessään kylistä noitia, jotka kylänväen avulla teloitettiin. Hopkins levitti kauhua erityisesti Suffolkin, Essexin ja Manningtreen kaupungeissa, joissa hänet maineen kasvettua tunnettiin nimellä ”Witch-Finder General” ().
Hopkinsin kuoleman todennäköisemmän version mukaan hän kuoli kotonaan tuberkuloosiin. Hänen kuolemaansa kietoutuu myös tarina, että hän olisi joutunut vesitestiin ja hänet olisi teloitettu noitana. 
Hopkinsin tarinasta tehtiin vuonna 1968 brittiläinen kauhuelokuva "Noidantappajat" ("Witchfinder General" 1968). Nimiroolia esittää Vincent Price. Tarinan historiallisuus on enintään viitteellinen: Hopkinsin roolihahmon surmaa hänen uhrinsa. Samoin hänen tapojaan repostellaan ankarasti: annetaan ymmärtää, että hän vapauttaa noidaksi syyttämiään nuoria viehättäviä naisia, jos nämä suostuvat makaamaan hänen kanssaan.
Hectorock I

Hectorock I on Hectorin soolouran kolmas studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1974. Albumin A-puoli koostuu Hectorin vakavammista kappaleista kuten ”Jatkuvuus” ja ”Jäävalssi”, ja mukana on myös Bowien ”Life on Mars?”- suomennos. B-puoli on omistettu vauhdikkaammille ja teinivuosia muisteleville kappaleille kuten ”Ake, Make, Pera ja mä” sekä ”Sarjakuva-rock”. Osa B-puolen raidoista, kuten ”Takataan Roos” ja ”Laura”, on käännösversioita 1960-luvun taitteen amerikkalaishiteistä.
Albumi kohosi maaliskuussa 1974 Suomen listaykköseksi ja pysyi kärkipaikalla 13 viikon ajan. Levy pysyi Suomen levylistoilla yhteensä 45 viikon eli lähes vuoden. Se saavutti kultalevyrajan kuukaudessa, nopeammin kuin mikään Suomessa siihen asti julkaistu albumi, ja rikkoi seuraavana vuonna platinalevyrajan. Levyä on myyty Hectorin albumeista eniten, liki 90 tuhatta.
"Helsingin Sanomissa" Raimo Möysä arvioi uutuusalbumin vakavamman A-puolen kevyttä B-puolta merkittävämmäksi. Siinä Hector siirtyy hänestä okkultismiviittauksista ja muista kummallisuuksista kohti terävää yhteiskuntakritiikkiä. Möysä piti albumia merkittävänä uutena avauksena ja rokkikappaleiden myötä yleisöpohjan laajentajana Hectorin uralla. Hän moitti hieman tuottajakaksikko Matti ja Pirjo Bergströmin sovituksia ja olisi toivonut niiltäkin uudistumista edellisten Hector-albumisoundien jälkeen.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut/suomentanut Hector sekä sovittaneet Matti Bergström ja Pirjo Bergström, ellei toisin mainita..
Union Cycliste Internationale

Union Cycliste Internationale (lyhenne UCI, ranskaa, ) on kansainvälinen pyöräilyn kattojärjestö. Sen päämaja sijaitsee Aiglessä, Sveitsissä.
UCI:n vastuulla on kilpailulisenssien jako pyöräilijöille sekä esimerkiksi dopingiin liittyvät kurinpidolliset toimet. UCI myös ylläpitää erilaisia ranking-listoja eri kilpailulajeissa kuten maastopyöräilyssä, maantiepyöräilyssä ja ratapyöräilyssä (niin naisille kuin miehillekin, ammattilaisille ja amatööreille).
UCI järjestää eri pyöräilylajeissa myös MM-kilpailut, joissa kilpailevat ammattilaistallien sijasta eri maat. Näiden kilpailujen voittajilla on oikeus pitää yllään erityistä sateenkaaripaitaa seuraavan vuoden ajan sekä sateenkaarikuvioista hihanauhaa uransa loppuun saakka.
Historia.
Union Cycliste Internationalen perustivat Belgian, Yhdysvaltojen, Ranskan, Italian ja Sveitsin kansalliset pyöräilyliitot Pariisissa 14. huhtikuuta 1900.
Puheenjohtajat.
UCI:n nykyinen puheenjohtaja on ranskalainen David Lappartient.
UCI:n maailmancup ja ProTour.
Vuosina 1989–2004 UCI järjesti UCI Maailmancupia, koko kauden kestävää kilpailua johon kuuluivat kaikki tärkeimmät yksipäiväiset maantiekilpailut. Vuonna 2005 tämän tilalle lanseerattiin UCI ProTour, johon otettiin mukaan myös ns. suuret ympäriajot (Italian ympäriajo, Ranskan ympäriajo ja Vuelta a España) sekä laajempi valikoima yksi- ja useampipäiväisiä maantiekilpailuja.
Maastopyöräily.
Maastopyöräilyn tärkein vuosittainen kilpailu on maastopyöräilyn MM-kilpailut, joissa kilpaillaan niin normaalissa maastoajossa, alamäkiajossa kuin 4X:ssä eli Four Crossissakin.
Maastopyöräilyn maailmancup on sarjamuotoinen kilpailu, jota on järjestetty vuodesta 1991.
Cosmo’s Factory

Cosmo’s Factory on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Creedence Clearwater Revivalin heinäkuussa 1970 julkaistu studioalbumi ja samalla yhtyeen kaupallisesti menestynein levy. Se nousi listaykköseksi ainakin seitsemässä maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Norjassa se piti ykköstilaa hallussaan kahdeksantoista viikkoa. Suomessa albumi oli myyntitilaston kärjessä elokuusta 1970 saman vuoden marraskuuhun, minkä jälkeen yhtyeen seuraava albumi "Pendulum" syrjäytti sen. 
Albumi sisältää singlehitit ”Travelin’ Band”, ”Up Around the Bend”, ”Long as I Can See the Light”, ”Who’ll Stop the Rain”, ”Run Through the Jungle” ja ”Lookin’ out My Back Door”. Myös 11-minuuttinen cover ”I Heard It Through the Grapevine” luetaan yhtyeen klassikoihin.
Eppu Normaalin albumin "Akun tehdas" nimessä ja kansikuvassa viitataan "Cosmo’s Factoryyn". Doug ”Cosmo” Clifford oli CCR:n rumpali, Aku Syrjä vastaavasti Eppu Normaalin rumpali.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Trevor Horn

Trevor Charles Horn (s. 15. heinäkuuta 1949) on englantilainen musiikkituottaja ja muusikko.
Horn kiinnostui musiikista jo lapsena, ja hän soitti koulunsa nuoriso-orkesterissa. Teini-ikäisenä hän alkoi työskennellä sessiomuusikkona. Hän soitti myös BBC:n Come Dancing -ohjelman orkesterissa. Horn liittyi sittemmin myös muutamiin rockyhtyeisiin.
Horn aloitti musiikkiuransa basistina. Muusikon uransa ohella hän rakensi oman äänitysstudion. Studion valmistuttua Horn alkoi saada asiakkaita ja vähitellen hänestä tuli levytuottaja, joka tuotti aluksi pikkuyhtyeitä. 1970-luvun lopulla hän perusti kosketinsoittaja Geoffrey Downesin kanssa The Buggles -nimisen yhtyeen. The Bugglesin ensisingle, Hornin tuottama "Video Killed the Radio Star", oli yllätyshitti ja ylsi brittien listaykköseksi vuonna 1979. Se nousi myös listaykköseksi 15 muussa maassa, ja kappale lunasti lopullisesti paikkansa historiassa, kun se lähetettiin Pohjois-Amerikassa musiikkikanava MTV:n kaikkien aikojen ensimmäisenä musiikkivideona 1. elokuuta 1981.
Horn ja Downes liittyivät yhden levyn ("Drama", 1980) ja yhden kiertueen ajaksi Yesiin. Horn sijaisti laulaja Jon Andersonia, eikä saanut kovin mairittelevia arvosteluja äänestään. Downes jatkoi The Bugglesin ja Yesin jätettyään uraansa Asiassa, mutta Horn keskittyi tuottamiseen. 1980-luvun alussa Horn niitti mainetta tuottaessaan Dollarille ja ABC:lle menestyviä hittejä. Vuosina 1983–1985 hän oli mukana perustamassaan synthpop-yhtyeessä Art of Noise. Vuonna 1984 Horn tuotti Frankie Goes to Hollywoodin menestyslevyn "Welcome to the Pleasuredome", joka poiki kolme perättäistä listaykkössingleä: "Relax", "Two Tribes" ja "The Power of Love". Horn teki samana vuonna remixin Band Aidin hyväntekeväisyyssingleen "Do They Know It's Christmas". Hän myös jatkoi yhteistyötä Yesin kanssa, tällä kertaa tuottajan roolissa. "Owner of a Lonely Heart" albumilta "90125" (1983) oli ykköshitti USA:ssa .
Horn on sittemmin tuottanut levyjä myös mm. Pet Shop Boysille, Simple Mindslle, Tom Jonesille, Tina Turnerille, Paul McCartneylle ja Sealille. Hänen suurin menestyksensä sitten 1980-luvun on kuitenkin syntynyt yhteistyöstä t.A.T.u.:n ja vuonna 2009 Robbie Williamsin kanssa, jonka "Reality Killed the Video Star" levyn hän tuotti.
Hornin oma tuotantoyhtiö on vuonna 1983 perustettu ZTT Records. ZTT-kirjainyhdistelmän takana on Filippo Tommaso Marinettin ääniruno "Zang Tumb Tumb" (1914). Sen hän perusti yhdessä (nyt edesmenneen) vaimonsa Jill Sinclairin ja musiikkitoimittaja Paul Morleyn kanssa.
Lotus Omega

Lotus Omega on englantilaisen Lotus Carsin modifioima versio Opel Omegasta. Lotus Omegaa valmistettiin vuosina 1990–1993 vain noin 1 000 kappaleen verran. Auton ainoa värivaihtoehto oli tumma ”Lotuksen vihreä” eli Imperial Metallic Green. 
Lotus Omegaa alettiin suunnitella, kun General Motors oli ostanut Lotus Carsin helmikuussa 1986. Ajatuksena oli tehdä tavalliselta näyttävä erittäin suorituskykyinen auto, ja tässä tavoitteessa onnistuttiinkin. Vuonna 1990 ensimmäiset autot lähetettiin Opelin Rüsselsheimin tehtaalta Englantiin Lotuksiksi muutettavaksi. Opelin insinöörit olivat muuttaneet näiden autojen runkorakennetta hieman kestävämmäksi, jotta kori kestäisi lähes 400 hevosvoiman tehon. Lotuksen insinöörit vaihtoivat auton koko tekniikan uuteen. Vaihteistoksi Lotuksen insinöörit vaihtoivat kuusivaihteisen ZF-vaihdelaatikon, joka on peräisin Chevrolet Corvette ZR1:stä. Opelin 3,0-litraiset koneet kasvatettiin 3,6-litraisiksi ja kantta muutettiin. Lotus Omegan renkaat olivat varta vasten tätä mallia kehitetyt Goodyearin 235/45 ZR 17:t edessä ja 265/40 ZR 17:t takana. Auton myyntihinta Englannissa vuonna 1990 oli 48 000 puntaa. Lotus Omega/Carltonin esittely ei osunut General Motorsin kannalta parhaaseen ajankohtaan, sillä 1990-luvun alussa elettiin syvää lamaa. Sen takia myynti ei sujunut suunnitelmien mukaan, ja suunnitellusta 1 100 auton valmistuksesta jäätiin 150 auton päähän. Noista 950 autosta 320 oli Vauxhall Carltoneita ja 630 Opel Omegoita.
Suorituskyky.
281 kilowatin tehoisena Lotus Omega/Carlton (tunnetaan Carltonina vain Isossa-Britanniassa) oli nopea nelipaikkainen ja neliovinen henkilöauto. Auton huippunopeudeksi ilmoitetaan 281,6 km/h ja kiihtyvyydeksi 0–100 km/h 5,2 sekuntia sekä 0–100 mailin tuntinopeuteen 11,5 sekuntia. Neljännesmailin kiihdytys seisovalla lähdöllä sujuu sekin 13,5 sekuntiin.
Paula Ivan

Paula Ivan (o.s. Ionescu, aik. Ilie) (s. 20. heinäkuuta 1963 Heresti, Romania) on romanialainen keskimatkojen juoksija.
Ivan saavutti uransa parhaat saavutukset Soulin olympialaisissa 1988. 1 500 metrin juoksussa hän voitti olympiakultaa ennen Neuvostoliiton Laimutė Baikauskaitėa ja Tatjana Samolenkoa. Ivanin voittoaika 3.53,96 oli olympiaennätys. 3 000 metrin juoksussa hän jäi hopealle ajalla 8.27,15 Samolenkon voittaessa kultaa ja Ison-Britannian Yvonne Murrayn voittaessa pronssia. Ivanin aika oli uusi Romanian ennätys.
10. heinäkuuta 1989 Ivan juoksi mailin maailmanennätyksen 4.15,61. Ennätyksen rikkoi Svetlana Masterkova vuonna 1996. Ivan on 1 500 metrin kaikkien aikojen maailmantilastossa sijalla 10 ja mailin tilastossa neljäntenä.
Markus Majaluoma

Markus Majaluoma (s. 29. syyskuuta 1961 Pori) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja.
Majaluoma on suorittanut kuvataideopettajan tutkinnon (taiteen maisteri) Taideteollisessa korkeakoulussa 1991. Majaluoman kuvituksille on tyypillistä murretut värit, hahmojen sijoittaminen osaksi laajempaa maisemaa ja hieman karrikoidunnäköiset hahmot. Majaluoma käyttää teoksissaan myös sarjakuvaa. Tunnetuimpia Majaluoman kuvituksia on Heinähattu ja Vilttitossu -sarja. Hänen omia kuvakirjateoksiaan on käännetty ruotsiksi, norjaksi, tanskaksi, ranskaksi, kiinaksi.
Majaluoman teos "Hulda kulta, luetaan iltasatu" oli vuoden 2010 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Vuonna 2001 ehdolla oli Sinikka ja Tiina Nopolan kirjoittama ja Majaluoman kuvittama teos "Rauhallinen Erkki".
Dahabin pommi-iskut 2006

Dahabin kolmoispommi-isku tapahtui 24. huhtikuuta 2006 noin kello 19:15 paikallista aikaa, kun useita pommeja räjähti Dahabin turistialueilla Sham Al-Nasseimin kevätfestivaalien aikana Siinain niemimaalla Aqaban lahden rannalla Egyptissä. Egyptin sisäministeriön mukaan ainakin 23 ihmistä kuoli, näistä kolme ulkomaalaista; saksalainen poika sekä kaksi muuta tunnistamatonta. Paikallisen poliisin mukaan loukkaantuneita oli jopa yli 160.
Viimeisin tieto esittää, että kolme erillistä pommia räjähti; yksi Nelson ravintolan sisällä tai lähellä sitä, toinen Aladdinin kahvilassa ja kolmas Ghazalan markkina-alueella.
Etelä-Siinain kuvernööri reportoi että räjähdykset saattoivat olla itsemurhaiskuja, mutta myöhemmin Egyptin sisäministeri Habib Adly kertoi pommien olleen ajastettuja naulapommeja. Egyptin TV reportoi, että pommit olivat räjäytetty kauko-ohjaimella.
Lomakylät ovat suosittuja länsimaalaisten ja egyptiläisten keskuudessa lomakuukausien aikana. Nämä pommi-iskut seurasivat aikaisempia iskuja muualla Siinain niemimaalla, jotka tapahtuivat Sharm el-Sheikhissä 23. heinäkuuta 2005 ja Tabassa 6. lokakuuta 2004.
Egyptin turvallisuusviranomaiset ovat kertoneen iskujen takana olleen islamilainen äärijärjestö nimeltä "Jama'at al-Tawhīd wal-Jihad" ().
Martin Landau

Martin Landau (20. kesäkuuta 1928 Brooklyn, New York, Yhdysvallat – 15. heinäkuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Juutalaiseen perheeseen syntynyt Landau aloitti 17-vuotiaana sarjakuvapiirtäjänä "New York Daily News" -lehdessä. Elokuvien maailma vaikutti kuitenkin nuoreen mieheen siinä määrin, että hän hakeutui The Actors Studion kursseille. Vuonna 1957 Landau teki Broadway-debyyttinsä näytelmässä "Middle of the Night". Oppi-isänsä Lee Strasbergin innoittamana Landau myös opetti näyttelemistä. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat muun muassa Jack Nicholson ja Anjelica Huston.
Vuonna 1959 Landau teki ensimmäisen suuremman valkokangasesiintymisensä Alfred Hitchcockin elokuvassa "Vaarallinen romanssi". Muutama vuosi myöhemmin hän sai Rollin Handin roolin vakoilusarjassa "Vaarallinen tehtävä", jossa hän esiintyi yhdessä silloisen vaimonsa Barbara Bainin kanssa. Landau sai roolistaan yhden Golden Globen ja oli ehdokas kolmeen Emmyyn. 1970-luvun puolivälissä Landaulla oli päärooli tv-sarjassa "Avaruusasema Alfa".
Landau teki paluun 1980-luvun lopussa, kun hän sai parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta "Tucker – mies ja unelma" ja vielä seuraavana vuonna elokuvasta "Rikoksia ja rikkomuksia". Lopulta vuonna 1995 Landau voitti miessivuosa-Oscarin elokuvasta "Ed Wood", jossa hän esitti näyttelijä Bela Lugosia.
Landaun avioliitto Barbara Bainin kanssa kesti 36 vuotta (1957–1993). Heille syntyi kaksi tytärtä nimeltä Susan ja Juliet, joista Juliet on myös näyttelijä. 
Landau sai saavutuksistaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Emmyt.
Ehdokkaana:
Mobile TeleSystems

Mobile TeleSystems () eli MTS on suuri matkapuhelinoperaattori Venäjällä ja Itsenäisten valtioiden yhteisön maissa.
MTS:n pääkonttori sijaitsee Moskovassa. Yhtiön osakkeet on listattu Moskovan pörssissä () ja New Yorkissa (). Yritys perustettiin vuonna 1993 ja se aloitti toimintansa seuraavana vuonna.
RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa yhtymä sijoittui markkina-arvoltaan 13. suurimmaksi. Yhtiön arvoksi arvioitiin 676,854 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+33,3 % edellisvuoteen).
MTS:llä on yli 59 miljoonaa matkapuhelinasiakasta. Venäjällä MTS:n tärkeimmät kilpailijat ovat MegaFon ja Beeline.
Esimerkiksi Valko-Venäjällä MTS:n tärkein kilpailija on puolestaan A1↑, jonka asiakasmäärän Valko-Venäjän MTS on niukasti ohittanut. Kesäkuussa 2013 Valko-Venäjän MTS:llä oli 5,3 miljoonaa tilaajaa.
Mickey Mania

Mickey Mania: The Timeless Adventures of Mickey Mouse on Traveller's Talesin kehittämä ja Sonyn vuonna 1994 julkaisema tasohyppely Sega Mega Drivelle, Super Nintendo Entertainment Systemille ja Sega Mega-CD:lle. Pelissä pelaaja ohjaa Mikki Hiirtä sivuittain pelikentissä, jotka muistuttavat ulkoasultaan 1928-1993-lukujen Mikki Hiiri -piirrettyjä ja -sarjakuvia.
Pelit ovat julkaisusta riippumatta muuten samankaltaisia, mutta Mega-CD-versioon on lisätty ylimääräinen loppuvastustaja ja CD-laatuiset äänet. Peli on myöhemmin julkaistu Euroopassa ja Australiassa PlayStationille nimellä Mickey’s Wild Adventure.
"Mickey Mania" kaavailtiin julkaistavaksi Mikki Hiiren 65-vuotissyntymäpäivän kunniaksi vuodeksi 1993, mutta pelin kehittämiseen tarvittiin enemmän aikaa.
Bambuesirippu

Bambuesirippu oli kylmän sodan aikana käytetty käsite, jolla viitattiin Euroopassa olleen rautaesiripun tapaan sosialistisia ja kapitalistisia valtioita Aasiassa erottaneeseen rajaan. Termiä ei kovin usein käytetty puhuttaessa Pohjois-Korean ja Etelä-Korean välisestä rajasta tai kommunismin ja lännen välisestä rajasta Kaakkois-Aasiassa.
Termi ”bambuesirippu” oli käytössä harvemmin kuin termi ”rautaesirippu”, sillä kun jälkimmäinen pysyi melko vakaana lähes viisikymmentä vuotta, edellinen siirtyili jatkuvasti. Se ei myöskään ollut yhtä täsmällinen Aasian poliittisen tilanteen kuvaus, koska Itä-Aasian kommunistimaat eivät olleet kovin yhtenäinen ryhmä. Kommunistiset Mongolian kansantasavalta, Vietnam ja myöhemmin Laos olivat Neuvostoliiton liittolaisia, kun taas Demokraattisen Kamputsean Pol Potin aikainen hallitus oli uskollinen Kiinalle. Pian Korean sodan jälkeen Pohjois-Korea lakkasi olemasta sen enempää Neuvostoliiton kuin Kiinankaan liittolainen.
Kiinan ja Yhdysvaltain suhteiden paraneminen kylmän sodan vuosina teki termistä jossain määrin vanhentuneen, paitsi kun viitattiin Korean niemimaahan ja Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton liittolaisten jakoon Kaakkois-Aasiassa.
Hannele Huovi

Päivi Marja Hannele Huovi (vuodesta 1973 Eskola; s. 19. maaliskuuta 1949 Kotka) on suomalainen kirjailija. Huovi suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1973. Hän aloitti uransa toimittajana ja teki 1968–1983 yli 400 radio-ohjelmaa Yleisradiolle ja lisäksi televisiotöitä. Vuodesta 1983 Huovi on toiminut vapaana kirjailijana ja kirjoittanut mittavan tuotannon, johon kuuluu kirjoja lapsille, nuorille ja aikuisille sekä aapisia, runoja, satuja, novelleja ja näytelmiä.
Ura.
Huovin ensimmäinen oma kirja oli vuonna 1979 julkaistu "Jos olet yksin ja salaa", jonka kuvitti Outi Markkanen. Sittemmin Huovin lastenkirjoja ovat kuvittaneet etenkin Kristiina Louhi (mm. "Vauvan vaaka", "Maailman paras napa", "Seitsemän unta") ja Jukka Lemmetty (Urpo ja Turpo -kirjat). 
Huovi tunnetaan parhaiten lasten- ja nuortenkirjailijana. Hänen ensimmäinen nuortenkirjansa, "Madonna", julkaistiin vuonna 1986. Teoksessa Huovi tarttui 1980-luvulla vielä huonosti tunnettuun ilmiöön: lapsen syömishäiriöön. Palkituin Huovin teoksista on saturomaani "Vladimirin kirja", joka on käännetty useille kielille. Siitä on tehty teatterisovitus, samoin kuin useista muistakin Huovin teoksista. 
Huovi on ollut myös oppikirjatekijänä, esimerkiksi "Iloinen Aapinen" -teoksen ja "Salainen maa" -maailman tekstit ovat hänen kirjoittamiaan. Huovi on kääntänyt myös lastenkirjoja suomeksi ja kirjoittanut aikuisille kaksi runokokoelmaa, novelleja ja romaanin. 
Huovin teoksia on julkaistu Suomen lisäksi muun muassa Saksassa, Japanissa ja Virossa. Hän on saanut useita palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa Pro Finlandia -mitalin. Hannele Huovi asuu ja työskentelee Keuruulla Keski-Suomessa. Vuonna 2014 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Hannele Huovin poika on musiikkitoimittaja Kare Eskola.
Dangerous Toys (albumi)

Dangerous Toys on samannimisen yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 1989. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Teas'N, Pleas'N" ja "Scared".
Levyn kappale "Scared" on omistettu rock-muusikko Alice Cooperille.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Dangerous Toys ja sanoittanut Jason McMaster, ellei toisin mainittu.
Valko-Venäjän jääkiekkomaajoukkue

Valko-Venäjän miesten jääkiekkomaajoukkue edustaa Valko-Venäjää kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja -turnauksissa. Maa on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen keväästä 1992 alkaen. Alkuvuonna 2022 joukkueen sijoitus IIHF:n hallinnoimalla jääkiekon maailmanrankinglistalla oli 14:s. Vuonna 2021 maassa oli 41 jäähallia ja reilut 500 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa.
Historiaa.
1990-luvulla.
Maailmanmestaruuskisoissa Valko-Venäjä esiintyi ensi kerran vuonna 1994. Se nousi ensimmäistä kertaa silloisiin A-sarjan kisoihin vuonna 1998.
2000-luvun ensimmäinen vuosikymmen.
2000-luvun alussa joukkueella oli vaikeuksia vakiinnuttaa paikkaansa korkeimmalla sarjatasolla; vuoden 2001 kisoissa Valko-Venäjä pelasi putoamissarjassa tasapelin Latvian kanssa ja voitti kaikki muut ottelunsa. Kuitenkin niin sanotun Kaukoidän kiintiöpaikan johdosta se putosi maalieron takia pois kisoista. 
Vuoden 2002 talviolympialaisista alkaen Valko-Venäjä on onnistunut haastamaan menestyvimpiä jääkiekkomaita. Tuolloin maa otti 4–3-pudotuspelivoiton Ruotsista ja eteni välieriin ja pronssiotteluun. Joukkue putosi kuitenkin maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonaan vuonna 2004. Vuoden 2006 maailmanmestaruuskisoissa Valko-Venäjä ylsi parhaaseen saavutukseensa tultuaan kuudenneksi. Luottopelaajia joukkueessa olivat hyökkääjät Mih’ail Hrabouski, Andrei Skabelka ja maalivahti Andrei Mezin.
2010-luvulla.
Vuoden 2014 maailmanmestaruuskisat pelattiin Minskissä, ja ne olivat Valko-Venäjän ensimmäiset kotikisat. Joukkue selvitti tiensä jatkopeleihin, kuten myös seuraavan vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuoden 2016 kisoissa Valko-Venäjä päihitti jääkiekon suurmaihin kuuluvan Slovakian alkusarjan ottelussa maalein 2–4. Kuitenkin vuoden 2018 maailmanmestaruuskisoissa Valko-Venäjä putosi 1. divisioonaan pelattuaan pääsarjassa yhtäjaksoisesti vuodesta 2005. 
2020-luvulla.
Vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailuissa Valko-Venäjä voitti ensimmäistä kertaa Ruotsin maailmanmestaruuskilpailuissa, lukemin 0–1.
Valko-Venäjän miesten joukkue suljettiin ulos Suomessa toukokuussa vuonna 2022 pelattavista maailmanmestaruuskilpailuista. Lisäksi maan muut joukkuuet suljettiin vuoden 2022 maailmanmestaruuskisoista; kesällä järjestettävistä tyttöjen alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista ja elokuulle siirretyistä alle 20-vuotiaiden miesten maailmanmestaruuskilpailuista. Samalla Kansainvälinen Jääkiekkoliitto IIHF tiedotti hyllyttäneensä Venäjän ja Valko-Venäjän ulos kansainvälisistä jääkiekkotapahtumista. Syynä tähän oli Valko-Venäjän Venäjälle tarjoama tuki, kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan helmikuussa 2022.
Tunturi Start

Tunturi Start on Tunturipyörän valmistama mopomalli. Niitä valmistettiin vuosina 1970–1984 sen jälkeen, kun poljinpakko poistui. Useimmat Startit ovat väriltään vihreitä tai punaisia. Nykyään ne ovat myös jonkin tasoisia harvinaisuuksia: niitä ei enää juuri yleisillä teillä näe. Näitä noin 45 kilometrin tuntivauhtiin kykeneviä mopoja kutsutaan usein myös lempinimellä ”Pappa-Tunturi”. Ne eroavat Tunturi Maxista sen verran, että näissä on jalkavaihteet ja jalkatapit, Maxissa vaihteet ovat kädensijassa ja se oli varustettu polkimilla.
Tunturi Starteissa ei ole itse voitelevaa moottoria, eli niissä ei ole omaa öljysäiliötä, vaan voitelu tapahtuu sekoittamalla 2-tahtiöljyä tavalliseen bensiiniin. Sekoitussuhde on 1:25 (=4%) tai 1:50 (=2%) öljyn laadusta riippuen.
Runko.
Nadiiri

Nadiiri tarkoittaa tähtitieteessä taivaan alinta pistettä eli kohtaa, joka on suoraan katsojan jalkojen alla. Nadiirin vastakohta on zeniitti. Termi on alkujaan peräisin arabian kielen sanasta "naḍhīr", joka tarkoittaa ’[zeniitin] vastakohtaa’.
Ilmatieteessä satelliitit käyttävät nadiiri-geometriaa, kun ne mittaavat ilmakehän alaosan koostumusta tai kaasujen kokonaismäärää. Tällöin mittaukset tehdään suoraan alaspäin Maata kohti.
Bren LMG

Bren on Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1935 käyttöönottama kaasumäntätoiminen, avoimelta lukolta ampuva .303 British --kaliiperinen pikakiväärimalli. Bren perustuu tšekkoslovakialaiseen ZB vz.26 -pikakivääriin ja sen nimi on yhdistelmä aseitten valmistuspaikkojen Brno ja Enfield alkukirjaimista. 
Rakenne.
Brenin piippu on pikairroitettava ja aseitten mukana toimitettiin vaihtopiippu. Vuosien 1958–1971 välillä valmistetuissa 7,62 mm NATO kaliiperisissa L4-mallin Breneissä on kovakromattu piippu, joka ei normaalissa taistelukäytössä vaadi vaihtamista. 
Aseen lipas sijaitsee sen päällä, joten tähtäimet on asennettu aseen vasempaan sivuun. Kaikki versiot on varustettu haaratuella. Breniin valmistettiin tulitukikäyttöä varten myös kolmijalkaa. 
Historiaa.
Brenin varsinainen sarjatuotanto alkoi vasta vuonna 1937, jolloin niitä valmistettiin vain 42 kappaletta, mutta seuraavan vuoden puolivälissä aseita valmistui jo 300 kappaletta viikossa. Royal Small Arms Factoryn lisäksi sen tuotanto alkoi vuodesta 1940 lähtien myös John Inglis and Companyn Long Branchin tehtaalla Kanadassa, ja Lithgowin tehtaalla Australiassa. 
Bren todisti toimivuutensa toisessa maailmansodassa, mutta kuten kaikkia pikakiväärejä, myös Breniä vaivasi aseen tulivoimaan nähden suuri paino. Vaikka Bren oli painava, se oli sotilaiden suosima, koska se oli tehokas, luotettava, tarkka ja kestävä. Ainoa yleinen vika mallissa oli lippaat. Ne ladattiin yleensä 27-28 patruunalla syöttöhäiriöiden ehkäisemiseksi. Bren oli myös hyvin moderni vaihdettavan piippunsa ansiosta.
7,62 mm NATO kaliiperisia L4-mallin Brenejä on edelleen brittiarmeijan ja -laivaston käytössä.
Ernesto Pérez Balladares

Ernesto Pérez Balladares (s. 29. kesäkuuta 1946, Panama City) oli Panaman presidentti vuosina 1994–1999. 
Balladares opiskeli Notre Damen ja Pennsylvanian yliopistoissa. Vuonna 1975 hänet nimitettiin Panaman talousministeriksi. Maaliskuussa 1979 hän oli yksi Demokraattisen vallankumouspuolueen (PRD) perustajista. Balladares toimi Panaman presidenttinä 1. syyskuuta 1994 – 1. syyskuuta 1999. Häntä edelsi Guillermo Endara ja seurasi Mireya Moscoso.
Balladares on naimisissa Dora Boyd Preciadon kanssa ja hänellä on kolme tytärtä.
Guillermo Endara

Guillermo David Endara Galimany (12. toukokuuta 1936 Panama City, Panama – 28. syyskuuta 2009 Panama City, Panama) oli panamalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1989–1994. 
Häntä edelsi tilapäinen presidentti Francisco Rodríguez ja seurasi Ernesto Pérez Balladares.
Endara syntyi Panama Cityssä ja opiskeli lääketiedettä. 
Endara oli Panaman merkittävän 1900-luvun siviilijohtaja Arnulfo Ariasin läheinen tukija. Arias kuoli 1988. Endaran tilaisuus koitti 19. joulukuuta 1989, kun 24 000 Yhdysvaltain sotilasta auttoi kukistamaan maan sotilasdiktaattorin, kenraali Manuel Noriegan. Hän voitti vuoden 1989 presidentinvaalit ja hallitsi maata vuoteen 1994 saakka.
Endara osallistui myös vuosien 2004 ja 2009 presidentinvaaleihin, mutta ei voittanut.
Jorge Illueca

Jorge Enrique Illueca Sibauste ( 17. syyskuuta, 1918 – 3. toukokuuta, 2012) oli panamalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Panaman presidenttinä vuonna 1984.
Illueca syntyi Panama Cityssä, Panamassa. Hän opiskeli Panaman yliopistossa, Harvardin yliopistossa ja Chicagon yliopistossa (oikeustieteen tohtoriksi, 1955). Hänestä tuli yksi maan tärkeimmistä asianajajista, ja opetti professorina Panaman yliopistossa lakia, ja 1970-luvulla hän aloitti diplomaattisen uransa ensin työskennellessään Yhdistyneissä kansakunnissa kansainvälisen oikeuden kysymyksissä. Hän toimi Panaman suurlähettiläänä Yhdistyneissä kansakunnissa vuosina 1976–1981 ja Panaman ulkoministerinä vuosina 1981–1983. Vuonna 1982 hänet valittiin Panaman presidentiksi ja toimi presidenttinä muutaman kuukauden ajan vuonna 1984 kunnes erosi presidentin tehväistä määräen uudet vaalit , joihin hän ei osallistunut. Samana aikana hän oli myös vuodesta 1983 vuoteen 1984. Hän toimi pysyvänä jäsenenä välimiesoikeudessa Haagissa vuosina 1974-1990 ja Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälisen oikeuden komission jäsenenä kolmesti ( 1982-1986, 1987-1991 ja 1997-2001). Hän jatkoi työtä Yhdistyneiden kansakuntien kanssa erityisesti ympäristöasioissa.
Hänen tiedettiin olevan Yhdysvaltain armeijan School of the Americasin vastustaja, jota hän kutsui "suurimmaksi perustaksi Latinalaisen Amerikan epävakaudelle.”
Turkka Mali

Turkka Antero Mali (18. tammikuuta 1956 Forssa – 17. joulukuuta 2023) oli suomalainen sanoittaja ja muusikko. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat muun muassa ”Kirje” (levyttänyt muun muassa Janne Hurme), ”Jaksaa vanhakin tanssia” (Reijo Taipale), ”Vain yksi maa” (Arja Havakka), ”Täällä Pohjantähden alla” (Petri Laaksonen) ja ”La dolce vita” (Anneli Saaristo). 
Turkka Mali oli koulutukseltaan ylioppilasmerkonomi. Hän työskenteli 1980-luvulla musiikinopettajana ja aloitti 1990-luvulla Musiikki-Fazerin palveluksessa. Sittemmin hän siirtyi päätoimiseksi sanoittajaksi ja freelanceriksi ja teki yli 2 500 laulusanoitusta . 
Mali esiintyi ja levytti vuodesta 1978 lähtien nuoremman veljensä Mikan kanssa duona Mika ja Turkka Mali. Levytyksiin kuuluivat esimerkiksi useampi albumi Vladimir Vysotskin musiikkia suomennettuna. Lisäksi Mali julkaisi pari soololevyä: "Uudet äänet" ja "Synnyinmaa" sekä yhteislevyn Kukerpillid-yhtyeen kanssa "Meren juhlaa".
Mali sanoitti myös salanimillä Jarna Leinonen ja Henri Uotila.
Malin poika on tietokilpailukirjailija Magnus Mali.
Mali valittiin Forssan kaupunginvaltuustoon kuntavaaleissa 2017 Kokoomuksen listalta. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Snyder Rini

Snyder Rini (27. heinäkuuta 1948 – 5. elokuuta 2025) oli salomonsaarelainen poliitikko, joka oli maansa pääministerinä lyhyesti huhtikuussa 2006. Sitä ennen hän oli toiminut muun muassa talousministerinä vuosina 2000–2001 ja 2002–2003. Vuosina 2007–2010 ja 2014–2017 hän oli jälleen talousministerinä.
Edellisessä hallituksessa varapääministerinä toiminut Rini valittiin Salomonsaarten pääministeriksi 18. huhtikuuta 2006. Häntä kuitenkin syytettiin korruptiosta, ja maassa puhkesi laajoja mellakoita hänen valintansa seurauksena. Erityisenä kohteena oli pääkaupungin Honiaran chinatown, jonka rakennuksia poltettiin ja liikkeitä ryöstettiin, sillä Rinin uskottiin suosineen kiinalaisia sijoittajia ja käyttäneen heiltä saatuja rahoja äänestäjien lahjomiseen. Kahdeksan päivää valintansa jälkeen Rini ilmoitti eroavansa – juuri ennen kuin parlamentti olisi äänestänyt epäluottamuslauseesta häntä kohtaan. Häntä seurasi virassa Manasseh Sogavare.
Japanin jääkiekkomaajoukkue

Japanin jääkiekkomaajoukkue edustaa Japania miesten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Maa liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 1930. Vuonna 2021 Japanissa oli 61 jäähallia ja noin 7 660 rekisteröityä miesjääkiekkoilijaa. Alkuvuonna 2022 joukkueen sijoitus Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä jääkiekon maailmanrankingissa oli 25:s.
Maailmanmestaruuskilpailuissa.
Japani pelasi korkeimman tason maailmanmestaruuskisoissa vuosina 1998–2004 IIHF:n niin sanotun Kaukoidän kiintiöpaikan turvin; jääkiekkoliitto järjesti joka vuosi erillisen Kaukoidän maiden karsinnan tehdäkseen lajia tunnetuksi ja suosituksi Aasiassa. Karsinnan voittaja sai paikan maailmanmestaruuskisoissa, ja koska Japani joutui joka kerta putoamissarjaan, sarjasta putosivat aina kaksi huonointa, mutta ei Japani. Kokeilu ei osoittautunut menestykseksi, ja Kaukoidän karsinta lakkautettiin vuonna 2005. Japani hävisi maailmanmestaruuskisoissa jokaisena kiintiöpaikkavuotenaan; joukkue onnistui sijoittumaan viimeisenä vuotenaan toiseksi viimeiseksi putoamissarjassa kahden tasapelin turvin, mutta putosi silti välittömästi 1. divisioonaan. Maa on pelannut vuodesta 2005 alkaen 1. divisioonassa.
Wretch

Markus Wennerström eli Wretch (s. 1979) on suomalainen hip hop -tuottaja ja MC, joka kuuluu Trilogia-yhtyeeseen.
Wretch aloitti rap-uransa vuonna 1998, jolloin hän julkaisi itse tuottamansa englanninkielisen demonauhan "Spect Minez Anthem". Tuolloin vielä varsin tuntematon rap-yhtye Fintelligens sai tämän nauhan käsiinsä ja pyysi Wretchiä tekemään biittejä albumilleen "Renesanssi". Wretch teki biitin kultaa myyneeseen singleen ”Stockholm–Helsinki” ja tuli siten tunnetuksi Suomen hip hop -piireissä.
Myöhemmin Wretch teki biittejä myös Kapasiteettiyksikön ja Avaimen esikoislevyille. Wretchin tuotantoa on kuultu myös muun muassa Rähinä Recordsin "Pommi"-mixtapeilla.
Kun Trilogia-yhtye perustettiin, hän käytti nimeä Desibeli, mutta vaihtoi sen myöhemmin takaisin Wretchiin.
Nykyään Wennerström työskentelee Ylellä.
Beeline

Beeline () on eräs Venäjän kolmesta suurimmasta matkapuhelinoperaattoreista. Beeline kuuluu VimpelComiin, (), jonka pääkonttori on Moskovassa.
VimpelComin (Beelinen) tärkeimmät kilpailijat ovat MegaFon ja MTS. Markkina-arvoltaan kaikki kolme kuuluvat Venäjän kahdenkymmenen arvokkaimman pörssiyrityksen joukkoon. RIAraitingin sadan venäläisen suuryritysten vuoden 2014 vertailussa VimpelCom nousi markkina-arvoltaan 10. suurimmaksi venäläisyritykseksi. Yhtiön arvoksi arvioitiin 744,003 miljardia ruplaa vuoden 2013 lopussa (+43,9 % edellisvuoteen).
VimpelCom perustettiin vuonna 1992 yritys aluksi operoi AMPS- ja DAMPS-verkoissa Moskovan alueella. Vuonna 1996 VimpelComista tuli ensimmäinen venäläinen yritys joka listattiin New Yorkin pörssissä.
Tammikuussa 2005 yrityksellä oli yli 25 miljoonaa asiakasta 74:ssä Venäjän 89:stä alueesta. Yhtiö toimii myös monissa IVY-maissa.
Yūko Nakazawa

Yūko Nakazawa ( "Nakazawa Yūko", s. 19. kesäkuuta 1973 Fukuchiyama, Japani) on japanilainen laulaja ja näyttelijä. Hän on Morning Musumen entinen jäsen ja vanhin jäsen Hello! Projectissa, johon hän liittyi vuonna 1997. Hän erosi Morning Musumesta vuonna 2001 ja oli yhtyeen ensimmäinen jäsen, joka aloitti soolouran. Tällä hetkellä Yūko on Hello! Projectin solisti. 
Hän on näytellyt päiväsarjoissa, kuten sarjoissa "Beauty 7" ja "Gokusen". Hän oli myös juontaja japanilaisessa televisio-ohjelmassa Hello! Morning, kunnes Kei Yasuda otti hänen paikkansa valmistumisensa jälkeen.
Cuthbert Sebastian

Cuthbert Montraville Sebastian (1921 – 25. maaliskuuta 2017 Basseterre) oli Saint Kitts ja Nevisin kenraalikuvernööri vuosina 1996–2013. Hän opiskeli Mount Allisonin yliopistossa, New Brunswickissa ja valmistui kirurgiksi. 
Cuthbertin edeltäjä kenraalikuvernöörinä oli sir Clement Arrindell.
Liz McColgan

Elizabeth ”Liz” McColgan-Nuttall (o.s. Lynch, ent. McColgan, s. 24. toukokuuta 1964 Dundee) on skotlantilainen entinen kestävyysjuoksija.
Irlantilais-katoliseen perheeseen syntynyt McColgan oli jo lapsena lahjakas juoksija. Hän voitti 12-vuotiaana Dundeen koulujen maastojuoksukilpailun. Kymmenen vuotta myöhemmin, vuonna 1986, hän voitti Kansainyhteisön kisojen 10 000 metrin juoksun. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui 10 000 metrillä toiseksi Neuvostoliiton Olga Bondarenkon jälkeen. Sisäratojen MM-kilpailuissa Budapestissä 1989 hän saavutti hopeaa 3 000 metrin juoksussa. Kansainyhteisön kisoissa 1990 hän voitti 10 000 metrin kilpailun ja sijoittui 3 000 metrillä kolmanneksi.
Tokion MM-kilpailuissa 1991 McColgan voitti MM-kultaa 10 000 metrillä. Samana vuonna hänet valittiin BBC:n vuoden urheilijaksi. Vuonna 1996 hän voitti Lontoon maratonin ajalla 2.27.54. Urheilu-uransa jälkeen hän perusti 1999 urheiluseuran Carnoustiehen ja on siitä lähtien valmentanut nuoria urheilijoita. Vuonna 2004 hänet nimitettiin Skotlannin urheilun Hall of Fameen. Liz McColgan oli aiemmin naimisissa pohjoisirlantilaisen yleisurheilija Peter McColganin kanssa, ja tammikuussa 2014 hän avioitui yleisurheiluvalmentaja John Nuttallin kanssa
Michaela Dorfmeister

Michaela Dorfmeister (s. 25. maaliskuuta 1973, Wien, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän voitti vuonna 2006 päättyneellä urallaan kaksi olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta. Hän oli erikoistunut etenkin vauhtilajeihin, joista hän voittikin kaikki arvokisamitalinsa.
Arvokilpailut.
Dorfmeister ylsi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan viidenneksi syöksylaskussa vuonna 1992. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 hän sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi, syöksylaskussa 11:nneksi, alppiyhdistetyssä 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 29:nneksi. Sestrieren MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi, alppiyhdistetyssä 12:nneksi, syöksylaskussa 16:nneksi ja suurpujottelussa 17:nneksi. Naganon olympialaisissa 1998 hän saavutti supersuurpujottelussa hopeaa 0,01 sekuntia yhdysvaltalaiselle Picabo Streetille hävinneenä ja sijoittui syöksylaskussa 18:nneksi.
Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 1999 Dorfmeister saavutti hopeaa syöksylaskussa 0,15 sekuntia Renate Götschlille hävinneenä Itävallan yltäessä neloisvoittoon ja pronssia Itävallan kolmoisvoittoon päättyneessä supersuurpujottelussa 0,21 sekuntia voittaja Alexandra Meissnitzerille hävinneenä. Alppiyhdistetyssä Dorfmeister sijoittui kuudenneksi. Ensimmäisen arvokisavoittonsa hän otti St. Antonin MM-kilpailuissa 2001, jossa hän voitti syöksylaskun 0,14 sekunnin erolla Renate Götschliin Itävallan yltäessä kolmoisvoittoon. Suurpujottelussa hän oli kahdeksas ja supersuurpujottelussa 24:s. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui suurpujottelussa neljänneksi, alppiyhdistetyssä viidenneksi, supersuurpujottelussa kuudenneksi ja syöksylaskussa yhdeksänneksi.
St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 Dorfmeister voitti kultaa supersuurpujottelussa 0,02 sekunnin erolla yhdysvaltalaiseen Kirsten Lee Clarkiin. Suurpujottelussa Dorfmeister sijoittui neljänneksi ja syöksylaskussa 12:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän keskeytti kaikki kolme lajiaan. Torinon olympialaisissa 2006 hän voitti uransa ensimmäisen olympiakultamitalin syöksylaskussa ja viisi päivää myöhemmin toisen supersuurpujottelussa.
Maailmancup.
Michaela Dorfmeisterin ura maailmancupissa alkoi kaudella 1991–1992 ja kesti viisitoista kautta. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2001–2002 sekä sijoittui toiseksi kaudella 1999–2000 ja kolmanneksi kaudella 2005–2006. Syöksylaskucupin hän voitti kausina 2002–2003 ja 2005–2006, supersuurpujottelucupin kausina 2004–2005 ja 2005–2006 sekä suurpujottelucupin kaudella 1999–2000. Osakilpailuvoittoja kertyi 25, joista kymmenen tuli supersuurpujottelusta, kahdeksan suurpujottelusta ja seitsemän syöksylaskusta.
Dorfmeisterista tuli 32 vuoden ja 343 päivän ikäisenä kautta aikain vanhin alppihiihdon osakilpailun voittanut nainen, kun hän voitti Hafjellin supersuurpujottelun 3. maaliskuuta 2006. Tämän ennätyksen ohitti hänen maannaisensa Elisabeth Görgl vuonna 2014.
Michaela Dorfmeister päätti alppihiihtouransa maailmancupin finaaleihin Åressa 18. maaliskuuta 2006.
Battle (hip hop)

Battle on hip hop -kulttuurille ominainen kilpailumuoto, jossa kaksi MC:tä ottavat mittaa toisistaan. Battlen tarkoitus on voittaa vastustaja nokkelalla riimittelyllä, joka perustuu yleensä improvisointiin, eli niin sanottuun freestyleen. Riimittelyyn sisältyy usein henkilökohtaisia solvauksia sisältäviä punchlinejä, joiden tarkoitus on yleensä saattaa vastustaja hämmennykseen ja sanattomaksi, eli jäätymään. 
Battleja järjestetään erilaisissa tapahtumissa, joissa on mukana myös DJ, jonka soittamaan instrumentaaliseen hip hop -musiikkiin riimit pyritään sovittamaan. Battleja käydään myös useiden räppäreiden muodostamissa cyphereissä, eli tiiviissä ringeissä, joissa musiikki voidaan saada aikaan myös beatboxaamalla.
Battle on ominaista lähestulkoon kaikille hip hop -kulttuurin osa-alueille, joskin sen ilmenemismuodot vaihtelevat. Keskeisintä kaikille sen muodoille on omien taitojen näyttäminen ja vastustajan päihittäminen olemalla nokkelampi.
Suomessa järjestetään vuosittain Rap SM.
Jenny Shipley

Jennifer Mary ”Jenny” Shipley (o.s. Robson; s. 4. helmikuuta 1952 Gore) on uusiseelantilainen poliitikko. Hän toimi vuosina 1997–1999 maansa ensimmäisenä naispääministerinä.
Shipley syntyi Goressa, Uudessa-Seelannissa ja valmistui vuonna 1971 opettajaksi. Hän liittyi vuonna 1975 Uuden-Seelannin kansallispuolueeseen. Hänestä tuli vuonna 1993 maansa terveysministeri. 8. joulukuuta 1997 – 5. joulukuuta 1999 hän toimi Uuden-Seelannin pääministerinä. Häntä edelsi Jim Bolger ja seurasi Helen Clark. 
Shipley on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Beatbox

Beatbox on hip hop -musiikin alalaji. Beatbox syntyi 1980-luvulla Etelä-Bronxissa. Kun ei ollut soittimia, keksittiin matkia rumpujen ääniä suulla. Beatboxatessa kädet laitetaan yleensä suun eteen kaikukopaksi tehostamaan ääniä. Yleensä beatboxaajilla on mikrofoni, jolloin äänet saadaan kuulumaan riittävän kovaa. Beatbox on silloin onnistunutta kun yleisö ei usko että ääni tulee ihmisestä. Beatbox-taustoja käytetään hip hopissa harvoin, mutta beatboxin käyttö laulujen välissä tehosteena on yleistä. Beatbox tuli tunnetuksi 2000-luvun alussa, sitä ennen laji oli melko tuntematon kaikille.
Beatboxia sanotaan usein hip hop -kulttuurin viidenneksi ainesosaksi. Beatbox on kehittynyt näkyvästi 2000-luvulle tultaessa, kun se ei enää rajoittunut vain hip hopiin. Myös elektronisen musiikin esittäminen, kuten dubstepin, on hyvin suosittua beatboxaajien keskuudessa.
Tunnetuimpia ja menestyneimpiä beatboxaajia ovat muun muassa Reeps One, KRNFX (myös nimellä Korean Effects), Alem, Skiller, Babeli ja Napom. Suomalaisista beatboxaajista tunnetuin lienee Felix Zenger.
Varppaaja

Varppaaja on lähinnä tukkilauttojen vetämiseen tarkoitettu vesiliikenteessä käytetty alustyyppi. Varppaajia käytettiin runsaasti Suomen sisävesiliikenteessä etenkin 1800-luvun loppupuoliskolla ja 1900-luvun alussa. Varppaajien käyttö oli useimmiten vaihtoehto joko niitä edeltäneille hevosponttoille ja varppaajia seuraaville hinaajille.
Varppaajat olivat usein pienempiä ja etenkin heikommilla höyrykoneilla varustettuja kuin varsinaiset hinaajat. Siten varppaaja ei jaksanut vetää tukkilauttaansa potkurivedolla kuten hinaaja, vaan hinaamiseen käytettiin aluksen ankkurivinssiä. Varppaajan apuvene, jona toimi yleensä soutuvene, kuljetti aluksen ankkurin kauas varppaajasta sen tulevaan kulkusuuntaan. Ankkurin laskun jälkeen varppaaja veti itsensä ankkurinsa luokse ankkurivinssiä käyttäen, jonka jälkeen apuvene lähti uudelle matkalle kohti seuraavaa määränpäätä.
Varppaajan käyttö hinauksissa oli jatkuvien pysähdysten vuoksi hidasta ja vaati myös enemmän työvoimaa kuin höyryhinaajien käyttö. Vastaavasti varppaajan hankintahinta oli merkittävästi edullisempi kuin voimakkaammalla höyrykoneella varustetun hinaajan. Edulliset varppaajat säilyttivät asemansa pitkään hinaajien rinnalla etenkin pienemmillä uittoreiteillä.
Suomessa Vesijärvellä oleva m/s Rasvanki (aikaisempi s/s Rasvanki, s/s Kivijärvi, m/s Rasvanki ja m/s Jenny), joka rakennettiin 1896 Varkaudessa ja m/s Tervaniemi, joka rakennettiin 1893 Helsingissä, ovat varppaajia.
Theodor Fontane

Theodor Fontane (30. joulukuuta 1819 Neuruppin - 20. syyskuuta 1898 Berliini) oli saksalainen kirjailija ja esseisti. Hän julkaisi Englannin-matkojensa tuloksena "Aus England. Studien und Briefe" (1860). Kertomuksissaan Fontane on kuvannut kaikkia Pohjois-Saksan kansankerroksia. Mainittavimmat niistä ovat "Vor dem Sturm, Roman aus dem Winter 1812–1813" (1878); novellit "Grete Minde" (1880), "Ellernklipp" (1881), "L’Adultera" (1882), "Schach von Wuthenow" (1883); romaanit "Graf Petöfy", "Unterm Birnbaum" (1885), "Cecile" (1887), "Irrungen, Wirrungen" (1888), "Unwiederbringlich" (1891), "Frau Jenny Treibel" (1892), "Effi Briest" (1895), "Die Poggenbuhls" (1896).
Fontanen omintakeinen proosatyyli on hyvin havainnollinen, luonteva ja värikäs. Hän on ankara realisti, mutta samalla humoristinen. Fontane oli 1860–1870 toimittajana sanomalehdessä "Neue Preussische Zeitung". Lisäksi Fontane on julkaissut teokset: "Wanderungen durch die Mark Brandenburg" (1862–1882), "Der schleswig-holsteinische Krieg im Jahre 1864" (1866) ja "Der deutsche Krieg von 1866" (1869–1871). 
Vuonna 1870 hän kävi sotanäyttämöllä Ranskassa, joutui vihollisten vangiksi ja on kuvannut tämän kolmikuukautisen, runsasten kärsimysten ajan kokemuksia teoksessa "Kriegsgefangen. Erlebtes 1870" (1871). Vuosina 1874–1876 hän kirjoitti lisäksi teoksen "Der Krieg gegen Frankreich 1870–71". Teatteriarvostelijana 1870–1890 Fontane nautti suurta kunnioitusta. Fontanen romaanit ja novellit ilmestyivät 12 nidoksena 1890–1891.
Teokset.
Näytteitä Fontanen tuotannosta on teoksessa "Saksan kirjallisuuden kultainen kirja", WSOY 1930
Eric Gill

Arthur Eric Rowton Gill (22. helmikuuta 1882 Brighton – 17. marraskuuta 1940 Uxbridge) oli brittiläinen kuvanveistäjä, kirjasinsuunnittelija ja kaivertaja, joka tunnetaan erityisesti Gill Sans -kirjaimiston luojana.
Gill opiskeli ladontaa vuonna 1902 kalligrafi Edward Johnstonin johdolla Lontoossa. Avioiduttuaan vuonna 1906 Gill muutti taiteilijayhteisöön Ditchlingissä ja aloitti kuvanveiston. Gillin ensimmäinen menestynyt työ oli veistos "Äiti ja lapsi" vuodelta 1912. Vuonna 1914 Gill toimitti sarjan veistoksia Westminsterin katedraaliin. Samana vuonna Gill tapasi kirjasinsuunnitelija Stanley Morisonin, ja alkoi kiinnostua kirjasinmuotoilusta. 
"Gill Sansin" lisäksi Gill suunnitteli kirjasimet "Perpetua" (1926), "Golden Cockerel Roman" (1929), "Solus" (1929), "Joanna" (1930–1931), "Aries" (1932), "Floriated Capitals" (1932), "Bunyan" (1934) ja "Jubilee" (1934).
Yksityiselämä.
Eric Gill tunnetaan monista yksityiselämänsä eksentrisistä ja boheemeista piirteistä. Hän piti ajalleen epätyypillisesti tuuheaa partaa ja käytti housujen ja paidan sijasta pitkää tunikaa ilman alusasua, minkä katsoi sopivaksi asuksi niin miehille kuin naisillekin. Seksin alueella hän oli estoton kokeilija, ja hänen tiedetään harrastaneen seksiä sisarensa kanssa. Eric Gill myös hyväksikäytti tyttäriään seksuaalisesti ja sekaantui koiraansa. Hän kielsi lapsiltaan koulunkäynnin, koska katsoi sen vaikuttavan liikaa heidän persoonallisuutensa kehittymiseen.