tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yoshiko Ōtaka

Yoshiko Ōtaka (; 12. helmikuuta 1920 Fushun, Mantšuria – 7. syyskuuta 2014 Tokio) oli japanilainen laulaja, näyttelijä ja poliitikko. Kiinaksi hänen käyttämänsä nimi oli Li Xianglan (jap. Ri Kōran) ja englanniksi Shirley Yamaguchi.
Ōtaka syntyi Fushunissa, Mantšuriassa, ja aloitti uransa juuri Kiinassa. Toisen maailmansodan jälkeen hänet pidätettiin yhteistyöstä japanilaisten kanssa; maanpetostuomio ei kuitenkaan ollut mahdollinen, sillä hän ei ollut Kiinan kansalainen.
Ōtaka jatkoi uraansa Japanissa, Hongkongissa ja Yhdysvalloissa. Viimeksi mainitussa hän esiintyi muun muassa elokuvassa "House of Bamboo" (1955). Hän tuli tunnetuksi myös muusikonkyvyillään; hän tulkitsi muun muassa laulun ”Lan guei ji ji”.
Japanissa Ōtaka eteni aina parlamentin ylähuoneeseen, jossa hän istui liberaalidemokraattina kahdeksantoista vuoden ajan. Hän jatkoi myös showuraansa esimerkiksi juontajana toimimalla.
Ōtaka kuoli kotonaan Tokiossa 94-vuotiaana 7. syyskuuta 2014 sydämen vajaatoimintaan.
Zhou Xuan

Zhou Xuan (; 1. elokuuta 1918 – 22. syyskuuta 1957) oli kiinalainen näyttelijä ja laulaja. Hän esiintyi uransa aikana lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa oli "Kadun enkeli" (1937). 
Zhoun yksityiselämä ei ollut helppoa, ja paineiden vuoksi elokuvaura sitten lopulta päättyi. Hän ei enää elänyt pitkään, vaan kuoli syyskuussa 1957 aivokuumeeseen shanghailaisessa sairaalassa.
Zhoun laulukieli oli mandariini. Hänen elämästään on tehty hongkongilainen televisioversio.
Torgrim Eggen

Torgrim Eggen (s. 29. lokakuuta 1958 Oslo) on norjalainen kirjailija, journalisti ja muusikko. Hän toimi aiemmin Nye Takter-, Arbeiderbladet-, Beat- ja Dagbladet -lehtien toimittajana ja työskenteli myös ilmaislehti Natt&amp;Dagin päätoimittajana. Eggen on lisäksi soittanut bassoa The Cut -yhtyeessä.
Sally Yeh

Sally Yeh (; s. 30. syyskuuta 1961 Taipei, Taiwan) on hongkongilainen poplaulaja ja näyttelijä. Hän syntyi Taipeissa, Taiwanilla, ja asui lapsuudessaan Kanadassa. 
Yeh on alkuperäislevytysten lisäksi tehnyt coverversioita länsimaisista menestyskappaleista. 
Yeh esiintyi valkokankaalla ensimmäisen kerran vuonna 1980 elokuvassa "Honest Little Ma". Muita elokuvia, joissa Yeh on esiintynyt ovat "Peking Opera Blues" (1986) ja "The Killer" (1989).
Olivia d’Abo

Olivia Jane d’Abo (s. 22. tammikuuta 1969) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä.
D’Abo on näytellyt esimerkiksi vuoden 1984 elokuvassa "Conan hävittäjä" prinsessa Jehnnan roolin ja vuonna 2005 elokuvassa "Live Nude Girls". Hän on esiintynyt vakituisena näyttelijänä muun muassa televisiosarjoissa "Kesä 68" (1988–1993) ja "" vuosina 2002–2011. Hän oli äänenä "Ultimate Avengersissa" (2006) ja sen jatko-osassa. D’Abo teki Broadway-debyyttinsä vuonna 2005, kun hän näytteli yhtä Pigeonin sisaruksista (Gwendolyn Pigeon) Neil Simonin näytelmässä "The Odd Couple". Hän on myös laulanut Jon Bon Jovin albumilla "This Left Feels Right".
D'Abo on Mike d’Abon tytär ja Maryam d’Abon serkku.
Ottolainen taide

Ottolainen taide on Euroopassa vallinnut taiteen tyylikausi, jolloin pyrittiin tietoisesti elvyttämään karolingisen renessanssin tyyli ja jota keisari Otto I Suuri tuki voimakkaasti. Ottolaisen taiteen kausi kesti Otto Suuren ja hänen jälkeläistensä valtakauden 936–1056, ja sitä seurasi taiteessa romaaninen tyyli.
Kuvataide.
Ottolaisessa taiteessa pyrittiin entistä voimakkaammin tunneperäiseen ilmaisuun. Tällöin alkoivat yleistyä uudenlaiset liturgiset kirjat perikoopit, ja toisin kuin karolingisissa käsikirjoituksissa, perikoopeissa kuvattiin muotokuvien ja symbolien sijasta kohtauksia Kristuksen elämästä. Kohtaukset oli järjestetty kirkkovuoden juhlapyhien mukaisesti, ja niiden kuvausta innoitti bysanttilainen taide.
Arkkitehtuuri.
Ottolaiseen arkkitehtuuriin kuuluvat olennaisena osana vaikuttavat länsiköt niiden karolingisen alkuperän takia. Esimerkiksi Otto I:n nuorimman veljen arkkipiispa Brunon vuonna 980 Kölniin rakennuttama St. Pantaleonin luostarikirkko sekä piispa Bernwardin suunnittelema Hildesheimin Mikaelinkirkko noudattavat pohjakaavaltaan tätä perinnettä. Näiden ottolaisten kirkkojen pohjakaavoissa yhtä suuriin matemaattisiin neliöihin pohjautuva järjestelmä yhdistää rakennuksen eri osia: esimerkiksi keskilaiva muodostuu kolmesta neliöstä, joiden kulmissa on pilarit ja välissä pylväät, joita yhdistävät arkadikaaret, kun taas varhaiskristillisessä taiteessa keskilaivaa reunustivat monotoniset pylväsrivistöt.
Mikaelinkirkko on monissa kohdin koristeltu korkeilla reliefeillä. Muun muassa yhtä pylväistä kiertää spiraalina reliefinauha, jossa on kuvia Kristuksen elämästä ja jonka tekijää ovat ilmeisesti innoittaneet Roomassa sijaitsevat Trajanuksen ja Marcus Aureliuksen pylväät. Myös pronssisissa ovissa on reliefejä, joissa on kohtauksia Vanhasta ja Uudesta testamentista. Ottolaisena aikana tällaiset aiheet oli esitetty hyvin ihmisläheisesti ja dramaattisesti, eikä alastomien vartaloiden kuvaus ole enää yhteydessä klassisen tradition herooisuuteen vaan pyrkii kömpelyydellään ennemminkin korostamaan hengen haurautta.
Mike d’Abo

Mike d’Abo (s. 1. maaliskuuta 1944) on brittiläinen rockmuusikko, joka tunnetaan muun muassa 1960-luvun Manfred Mann -yhtyeestä. Hän liittyi siihen alkuperäisen laulajan Paul Jonesin korvaajaksi vuonna 1966. Ennen Manfred Mannia D’Abo lauloi yhtyeessä A Band of Angels.
D’Abo kirjoitti vuonna 1967 kappaleen ”Handbags and Gladrags”, josta tuli myöhemmin hitti Stereophonicsin esittämänä, ja tunnetaan myös brittiläisen "Konttori"-televisiosarjan tunnusmusiikkina. Hän on myös näytellyt jonkin verran.
D’Abo on ollut kolmesti naimisissa ja hänellä on yhteensä viisi lasta. Näyttelijä Olivia d’Abo on hänen tyttärensä ensimmäisestä avioliitosta.
Drago Vuković

Drago Vuković (s. 3. elokuuta 1983 Split, Kroatian ST, Jugoslavia) on kroatialainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului Kroatian maajoukkueeseen, joka voitti olympiakultaa Ateenassa 2004. Pekingin olympialaisissa 2008 tuloksena oli neljäs sija ja Lontoon olympialaisissa 2012 pronssimitali. Vuković saavutti MM-pronssia Espanjan MM-kilpailuissa 2013. Hän saavutti EM-hopeaa Norjan EM-kilpailuissa 2008 ja Itävallan EM-kilpailuissa 2010 sekä EM-pronssia Serbian EM-kilpailuissa 2012.
Seurajoukkuetasolla Vuković edusti muun muassa slovenialaista RK Gorenjea ja pelasi sen jälkeen Saksassa.
Michael Dibdin

Michael Dibdin (21. maaliskuuta 1947, Wolverhampton, Englanti – 30. maaliskuuta, 2007, Seattle, Washington) oli englantilainen salapoliisikirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten italialaisen Aurelio Zenin dekkareista, jonka lisäksi häneltä ilmestyi seitsemän muutakin kirjaa. Dibdin sai Suomen dekkariseuran ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan vuonna 1997 "merkittävästä ja monipuolisesta tuitannosta".
Jarkko Kauppinen

Jarkko Kauppinen (s. 6. huhtikuuta 1982 Vieremä) on suomalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja Suomen Ampumahiihtoliiton lajipäällikkö.
SM-tasolta Kauppinen on voittanut useita mestaruuksia ja mitaleja. Aikuisten arvokilpailuihin hän on osallistunut kuudesti: vuosina 2007, 2008, 2011, 2012 ja 2013 MM-kilpailuihin sekä vuonna 2014 Sotšin talviolympialaisiin. Kauppisen paras sijoitus on viestin 14. sija Östersundista 2008 ja yksilötasolla 10 km sprintin 38. sija Nove Mestossa 2013. Sotšissa hän oli sprintissä 78:s.
Kauppinen aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1996 ja hiihti ensimmäisen maailmancupinsa Östersundissa kaudella 2001–2002. Ensimmäiset pisteensä (sijoitus 40 joukkoon) hän saavutti kaudella 2007–2008 oltuaan 21:s Anterselvan sprinttikilpailussa. Hän ylsi samalla kaudella pisteille myös Anterselvan takaa-ajossa ja Oslon sprintissä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran marraskuussa 2012 oltuaan Östersundin 20 kilometrin kilpailussa kymmenes nolla-ammunnalla. 
Kauppinen edustaa ampumahiihdossa Iisalmen Visaa ja maastohiihdossa Ski Jyväskylää.
Zhao Dan

Zhao Dan (; 27. kesäkuuta 1915 – 10. lokakuuta 1980) oli kiinalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Yuan Muzhin elokuvassa "Katuenkeli" (1937). 
Myöhemmin Zhao teki huomattavaa yhteistyötä elokuvaohjaaja Zheng Junlin kanssa. Hän kuoli Pekingissä 65-vuotiaana.
Conchin tasavalta

 
Conchin tasavalta on protestina itsenäiseksi itsensä julistanut mikrovaltio Floridassa Yhdysvalloissa. Alue julistautui itsenäiseksi 23. huhtikuuta 1982 ja on sen jälkeen viettänyt itsenäisyyspäivää 23. huhtikuuta. Alueen pinta-ala on 15,4 km². Alue julkaisi jonkin aikaa jopa omaa rahayksikköä: Conchin dollaria.
Ruan Lingyu

Ruan Lingyu (; 26. huhtikuuta 1910 – 8. maaliskuuta 1935) oli kiinalainen näyttelijä. Hän nousi teini-iässään maineeseen mykkäelokuvien tähtenä ja pysyi tuotteliaana loppuikänsä. 
Näyttelijän elämä päättyi itsemurhaan Shanghaissa; hän otti 24-vuotiaana kohtalokkaan yliannostuksen barbituraatteja. 
Elämäkerta.
Ruan Lingyun isä kuoli hänen ollessaan 6-vuotias ja hänen äitinsä työskenteli sisäkkönä varakkaalle shanghailaiselle perheelle. 16-vuotiaana hän alkoi ansaita näyttelijänä Mingxing-elokuvayhtiölle ja hänen ensimmäinen elokuvansa julkaistiin vuonna 1927. Tämän elokuvan jälkeen Ruan teki vielä neljä elokuvaa saman yhtiön kanssa, vaihtaen sittemmin kuusi elokuvaa hänen kanssaan tehneeseen Da Zhonghua-Baihe yhtiöön ja lopulta Lianhuaan, jonka omisti Luo Mingyou. Ruan teki tunnetuimmat elokuvansa Lianhuan kanssa ja näihin lukeutuivat "Gudu Chunmeng" (1930), "Sange Modeng Nuxing" (1933), "Xiao Wanyi" (1933) ja "Shennu" (1934). Vuonna 1935 Ruan osallistui juhlaan työnantajiensa ja kollegojensa kanssa tehden samana yönä itsemurhan 24-vuotiaana. Arveluja tämän syistä on monia, mutta siihen lienee vaikuttanut taloudelliset vaikeudet ja lehdistön uutiset hänen rakkauselämästään.
Epopeus

Epopeus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Kanaken poika. Hänen kuolevaisena isänään pidetään Aloeusta. Hänen sisaruksensa olivat Hopleus, Nereus, Aloeus, Triops ja Ifimedeia.
Sikyonin kuningas.
Koraxin, Sikyonin kuninkaan kuoltua lapsettomana, Epopeus saapui Thessaliasta ja otti vallan itselleen. Toisen kerronnan mukaan jo hänen isänsä Aloeus oli hallinnut maata, joka siihen aikaan tunnettiin Asopiana. Bounoksen, Korintin kuninkaan, kuoltua Epopeus laajensi valtansa myös Korinttiin.
Antiope Sikyonissa.
Epopeus otti luoksensa Antiopen, joka oli hänelle raskaana. Toisen muunnelman mukaan Antiope odotti lasta Zeukselle ja pakeni isäänsä Nykteusta peläten Thebasta Sikyoniin.
Ensimmäisen version mukaan Nykteus ryhtyi tämän seurauksena sotaan Epopeusta vastaan, ja seuranneessa kaksinkamppailussa molemmat haavoittuivat vakavasti. Nykteus palasi takaisin Thebaan, jossa hän pyysi ennen kuolemaansa veljeään Lykosta vapauttamaan Antiope. Epopeus puolestaan rakensi temppelin Pallas Athenelle voiton kunniaksi, mutta laiminlöi haavojensa hoidon ja kuoli. Ennen kuin Lykos ehti taistelemaan Sikyonia vastaan, luovutti Lamedon, Epopeuksen seuraaja, Antiopen takaisin.
Toisen tradition mukaan Nykteus surmasi itsensä häpeästä käskettyään ensin veljeään vapauttamaan tyttärensä. Lykos surmasi Epopeuksen, kukisti Sikyonin ja vei Antiopen mukanaan takaisin Thebaan. Paluumatkan aikana Antiope synnytti kaksoset Amfionin ja Zethoksen, joiden maallinen isä Epopeus oli.
Muuta.
Yksi Epopeuksen pojista, Marathon, pakeni Attikaan isänsä väkivaltaisuuden vuoksi, eikä palannut sieltä ennen isänsä kuolemaa. Hänen isänsä hauta sijaitsi kaupungin portilla.
Ai Xia

Ai Xia (29. marraskuuta 1912 – 15. helmikuuta 1934) oli kiinalainen näyttelijä. Hän syntyi Tianjinissä ja teki itsemurhan Shanghaissa ollessaan 21-vuotias.
Cai Chushengin elokuvaan "Xīn nǚ xìng" ("New Women"; 1935) saatiin inspiraatiota Ai Xian kohtalosta.
Filmografia.
Ai Xia ennätti lyhyen uransa aikana esiintyä seuraavissa elokuvissa:
Keskimmäisessä esiintyi hänen kanssaan kiinalaisen elokuvataiteen tähti Zhao Dan.
Mallika Sherawat

Mallika Sherawat (oik. Reema Lamba, s. 24. lokakuuta 1976) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän on yksi harvoista Bollywood-tähdistä, jotka yrittävät läpimurtoa Hollywoodissa. Hän alkoi käyttää Mallika-nimeä, ettei häntä sekoitettaisi muihin Reema-nimisiin näyttelijöihin. Sherawat on hänen äitinsä tyttönimi.
Sherawat on esiintynyt monissa Bollywood-elokuvissa, joiden joukossa ovat "Murder" (2004) ja "Pyaar Ke Side Effects" (2006). Hänellä oli rooli myös Jackie Chanin tähdittämässä "The Mythissä" (2005).
Kalevi Kosunen

Kalevi Asser Kosunen (s. 17. tammikuuta 1947 Salla) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Kosusen nyrkkeilyuran huippuhetki oli pronssimitali EM-kisoissa 1979. Hän voitti 67-kiloisten sarjassa ensin ranskalaisen Francis Magnetton tyrmäyksellä toisessa erässä ja sitten itävaltalaisen Burkhard Rettenbachin myös toisen erän tyrmäyksellä. Välieräottelussaan hän hävisi länsisaksalaiselle Ernst Müllerille tuomariäänin 0–5.
Kosunen sijoittui Montréalin 1976 olympialaisten kevyessä keskisarjassa (alle 71 kg) sijoille 5–8. Hän voitti uruguaylaisen Juan P. Scassinon pistein 4–1 ja ruotsalaisen Leo Vainosen kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä mutta hävisi puolivälieräottelussaan kuubalaiselle Rolando Garbeylle kehätuomarin keskeytyksellä ensimmäisessä erässä.
Kosunen osallistui MM-kilpailuihin Havannassa 1974 ja Belgradissa 1978. Havannassa hän voitti ugandalaisen Mohamed Murulin tyrmäyksellä kolmannessa erässä mutta hävisi seuraavassa ottelussaan kultaa sittemmin voittaneelle kuubalaiselle Emilio Correalle pistein 0–5. Belgradissa hän hävisi ainoassa ottelussaan yhdysvaltalaiselle Roosevelt Greenille pistein 0–5. Pohjoismaiden mestaruuden Kosunen voitti 67-kiloisten sarjassa vuosina 1972, 1974 ja 1978. Suomen mestaruuden hän voitti yhteensä seitsemän kertaa vuosina 1972–1975 ja 1977–1979.
Oulun Tarmoa edustanut Kosunen nyrkkeili huippuvuosinaan 67:n ja 71 kilon sarjoissa. Hän joutui usein kilpailemaan arvokisapaikasta Kalevi Marjamaan kanssa, ja näiden kahden nyrkkeilijän keskinäistä taistoa kuumensi vielä se, että Marjamaa edusti Nyrkkeilyliiton ja Kosunen Työväen Urheiluliiton seuraa.
Stanley Tong

Stanley Tong (s. 7. huhtikuuta 1960 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen elokuvaohjaaja. Hänen töitään on muiden muassa Jackie Chanin tähdittämä "The Myth" (2005). 
Kanadassa opiskellut Tong aloitti uransa elokuvien parissa stunttina. 
Filmografia.
Lähde:
James LoMenzo

James LoMenzo (s. 13. tammikuuta 1959 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, joka on White Lion- ja Megadeth-yhtyeiden bassokitaristi. Uransa aikana LoMenzo on soittanut lukuisissa muissakin yhtyeissä, kuten Slash’s Snakepitissä, Black Label Societyssa ja Zakk Wylden taustayhtyeessä. 
2021 James LoMenzo palasi takaisin Megadethiin David Ellefsonin tilalle.
Villiviinit

Villiviinit ("Parthenocissus") on köynnöskasvien suku, johon kuuluu noin kymmenen lajia. Niitä kasvaa luonnonvaraisina Himalajalla, Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Suomessa kasvatetaan koristekasvina yleisesti kahta villiviinilajia: säleikkövilliviiniä ("Parthenocissus inserta", myös "Parthenocissus vitacea") ja imukärhivilliviiniä ("Parthenocissus quinquefolia").
Villiviini juurtuu vedessä tai mullassa, ja kasvaa helposti säleikössä tai penkereessä ylöspäin.
TGB R50X

TGB R50X on TGB:n skootterimalli.
Sonny Barger

Ralph Hubert ”Sonny” Barger (8. lokakuuta 1938 Modesto, Kalifornia, Yhdysvallat – 29. kesäkuuta 2022) oli Helvetin enkeleiden Kalifornian Oakland-osaston perustajajäsen. Barger liittyi Helvetin enkeleihin vuonna 1957. Barger värväytyi armeijaan vuonna 1954 jo 16-vuotiaana, mutta 14 kuukauden palveluksen jälkeen armeija sai selville että hän on alaikäinen ja Barger erotettiin. Hän oli myös yksi Rolling Stonesin pahamaineisen vuoden 1969 Altamontin konsertin Helvetin enkeleihin lukeutuneista järjestysmiehistä. 
1980-luvun alussa Bargerin terveys oli vaakalaudalla, sillä hänellä todettiin kurkunpään syöpä. Hänelle tehtiin kurkunpään poistoleikkaus jossa poistettiin imusolmukkeet ja äänihuulet. Lisäksi hänelle tehtiin aukko kurkkuun hengittämistä ja puhumista varten. 
Hunter S. Thompson on kuvannut oman kokemuksensa Bargerin ja moottoripyöräjengin elämästä kirjassaan "Hell’s Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs". Todenmukaisemmin Bargerin elämää ovat kuvanneet Keith ja Kent Zimmerman kirjassa "The Life and Times of Sonny Barger and The Hell’s Angels Motorcycle Club" (2000), jossa hän kertoo vaiheistaan omin sanoin. Teos on myös suomennettu.
Libraatio

Libraatiolla tarkoitetaan taivaankappaleen kiertolaisen näennäistä tai todellista huojumista, useimmiten Kuun, kun se kiertää Maata. Termi "libraatio" tulee latinan verbistä "librare" tai substantiivista "libra", vaaka tai tasapaino. Termi viittaa perinteisen kahden vaakakupin vaa'an huojumiseen tasapainotilan puolelta toiselle. Libraation ansiosta kykenemme eri aikojen summana näkemään Kuusta noin 59 %, kun kerralla pystymme näkemään korkeintaan puolet Kuun alasta, noin 50 %.
Näennäinen libraatio.
Kuun libraatio on pääasiassa näennäinen ilmiö: Kuu ei todellisuudessa kappaleena huoju seuraavassa selostettavan suuruisia määriä, vaan kiertää elliptisellä, Maan ekliptikaan nähden kallellaan olevalla ja epäkeskisellä radalla Maata, ja Kuun oma pyörimisakseli on lisäksi hiukan kallistunut Kuun omaan ratatasoon nähden. Kuu pyörii oman akselinsa ympäri vakiokulmanopeudella. Lisäksi Maa pyörii oman akselinsa ympäri kerran vuorokaudessa. Näistä Kuun ja Maan ominaisuuksista aiheutuu libraation neljä komponenttia:
Kuun pyörähdysaika oman akselinsa ympäri on sama kuin Kuun kiertoaika Maan ympäri. Siksi Kuusta näkyy Maahan aina kokonaisuutena katsoen sama puoli, mutta libraation vuoksi kuitenkin yhteensä vähän enemmän kuin tasan puolet. Libraation mikään komponentti ei kuitenkaan johdu siitä, että Kuun pyöriminen on lukittunut Maahan nähden. Kaikki libraation komponentit olisivat olemassa ja Kuu näyttäisi huojuvan, vaikka Kuu pyörisi akselinsa ympäri nopeammin ja siis paljastaisi Maahan päin koko pintansa. Libraation vaikutus vain on selvemmin näkyvissä, kun Kuusta aina näkyy vain sama puoli Maahan, mutta libraatio hiukan laajentaa näkyvää osuutta.
Kuun vaiheet ja libraatio eivät kulje kuukaudesta toiseen samaan tahtiin, sillä libraatiokomponentit noudattavat anomalistista ja sideeristä kuukautta, mutta Kuun vaiheet noudattavat synodista kuukautta. Erijaksoisuuden näkee havainnollisesti esimerkiksi usean kuukauden ajalla otetuista valokuvista, joissa libraatio on eri vaiheissaan täysikuun aikaan.
Todellinen libraatio.
Muut taivaankappaleet vaikuttavat Kuun asentoon vetovoimillaan, erityisesti Maa ja Aurinko kolmen kappaleen järjestelmän mukaisesti, mutta myös muut aurinkokuntamme planeetat kuineen pienemmässä määrin. Nämä voimat saavat aikaan myös todellisia Kuun asennon vaihteluita. Edellisiin, ilman apuvälineitäkin havaittaviin suuriin näennäisiin libraatioihin nähden nämä ovat pieniä ja vaativat tarkemmilla menetelmillä havainnoimista, ja ne otetaan Kuun rata- ja asentolaskelmissa yleensä huomioon ns. häiriökorjauksina.
Bharati Mukherjee

Bharati Mukherjee (27. heinäkuuta 1940 Kalkutta – 28. tammikuuta 2017) oli intialaissyntyinen kirjailija. Hänen teoksensa kertoivat intialaisesta kulttuurista ja siirtolaisuudesta.
Mukherjee ennätti suorittaa Intiassa yliopisto-opintoja, mutta loi uransa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän oli naimisissa kanadalaisen kirjailija Clark Blaisen kanssa. 
Mukherjee voitti novellikokoelmallaan "The Middleman and Other Stories" (1988) National Book Critics Circle Awardin. Muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa useita romaaneja ja muistelmateos "Days and Nights in Calcutta" (1977), jonka kirjoittivat Clark Blaise ja Bharati Mukherjee yhteistyössä.
Veronica

Veronica on naisen etunimi, joka kirjoitetaan joissain maissa muodossa "Veronika".
Veronica-nimiä on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1 794 ja Veronika-nimiä 1 518. Veronica ja Veronika viettävät ruotsinkielisen kalenterin mukaan nimipäiväänsä 17. elokuuta.
Nimi Veronica on muunnos kreikkalaisesta nimestä Berenike, joka merkitsee "voiton tuojaa", mutta sen on myös tulkittu johtuvan latinan sanoista "vera icon" ’todellinen kuva’. Pyhimyslegendan mukaan Pyhä Veronica kosketti Jeesuksen kasvoja liinalla, jolloin siihen muodostui hänen kuvansa.
Erkki Laurila

Erkki Aukusti Laurila (20. elokuuta 1913 Hämeenlinna – 22. joulukuuta 1998 Porvoo) oli suomalainen akateemikko ja tiedevaikuttaja.
Laurila aloitti opiskelut Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa syksyllä 1932. Hän opiskeli tähtitiedettä, matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa ja valmistui maisteriksi neljässä vuodessa. Laurilan väitöskirja Helsingin yliopiston fysiikan laitoksella valmistui 1941. Sen aiheena oli röntgensäteiden sironta jalokaasuissa. Valmistuttuaan tohtoriksi hän olisi halunnut kansainväliseen tutkijakoulutukseen, mutta sota teki nämä ajatukset mahdottomiksi.
Hän siirtyi fyysikosta kohti tekniikan tutkimusta sodanajan Valtion lentokonetehtaalla, jossa hän johti perustamaansa hienomekaanista osastoa. Hän osallistui myös sen keksimistoimintaan ja jätti ensimmäiset patenttihakemuksensa vuonna 1944. Vuonna 1945 hänet valittiin Teknillisen korkeakoulun professoriksi vastaperustettuun teknillisen fysiikan oppiaineeseen. Hän oli yksi keskeisiä henkilöitä, jotka ajoivat sodan jälkeen huipputeknologisen Suomen rakentamista. Esimerkiksi 1954 Laurila perusteli sitä, että kirjallisuuden ja kansallisten tieteiden voimin kehitetty ”Väinämöisen Suomi” pitäisi muuttaa ”Ilmarisen Suomeksi”, teknisesti itsenäisemmäksi ja itsevarmaksi maaksi.
Laurila oli ydinenergian pioneeri Suomessa. Valtioneuvosto nimitti hänet 1955 Energiakomitean johtoon. Sen piti arvioida atomienergian käyttötarvetta Suomessa. Laurila toimi useaan otteeseen Kansainvälisen atomienergiajärjestön IAEA:n hallintoneuvoston jäsenenä. Laurila näki, että Neuvostoliitto pyrki vaikuttamaan Suomen asioihin ydinvoiman kautta. Vastustaakseen Neuvostoliiton vaikutusta Laurila pyrki hoitamaan ydinvoima-asioita mahdollisimman paljon IAEA:n kanssa. Laurila ja VTT:n johtaja Pekka Jauho vaikuttivat yhdessä siihen, että Teknillisen korkeakoulun vuonna 1962 valmistunut tutkimusreaktori ostettiin Yhdysvalloista ja sen polttoaine hankittiin IAEA:n kautta.
Yksi Laurilan vaikutusfoorumi oli Matematiikkakonekomitea, joka muun muassa rakensi Suomeen ESKO-tietokoneen 1950-luvulla. Päätyönsä Laurila teki Teknillisen korkeakoulun ensimmäisenä teknillisen fysiikan professorina vuosina 1946–1963, jolloin hänet nimitettiin ns. vanhan Suomen Akatemian jäseneksi eli palkkaa nauttivaksi akateemikoksi. Hän jäi eläkkeelle akateemikon virasta 70-vuotiaana vuonna 1983. Koko tekniikan tutkijan ja kehittäjän uransa ajan 1980-luvulle asti hän keksi ja patentoi ahkerasti uutta teknologiaa erityisesti kaivosteollisuuteen ja metallialalle, joissa ainakin hänen vuonna 1964 julkaisemaansa Satmagan-analyysilaitetta käytetään edelleen. Laurila julkaisi myös useita yleistajuisia kirjoja ydinvoiman tekniikasta ja alan yhteiskunnallisesta kehityksestä.
Laurila meni 1930-luvun lopulla naimisiin Kerttuli os. Leiwon kanssa. Heille syntyi neljä lasta. 1970-luvulla he muuttivat Porvooseen, jossa Erkki Laurila asui loppuikänsä.
Taina

Taina on suomalainen naisen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 13. lokakuuta samaan aikaan Tanjan ja Taijan kanssa. Almanakassa Taina on ollut vuodesta 1929. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi oli annettu lokakuuhun 2025 mennessä 11 670 henkilölle. Nimen suurin suosio ajoittui 1950-luvun lopulle ja 1960-luvulle innoittajanaan suomalaisen tanssija-näyttelijä Taina Elgin menestyksekäs kausi Hollywood-elokuvissa.
Sana "taina" tarkoittaa suomen kielessä värttinää (suurikokoista kertausvärttinää) ja hämäläismurteissa myös taimea tai silmua, mutta Kustaa Vilkunan mukaan nimen alkuperä on venäläisessä Tatjana-nimessä, josta Inkerissä on käytetty kutsumamuotona, hellittelymuotona Tainaa. Toisaalta Eero Kiviniemi on esittänyt nimen varhaisten esiintymien alueellisen jakauman perusteella, että ainakin osa nimenantajista on luultavasti ajatellut nimenomaan sanan hämäläismurteellista merkitystä. Ei voida kuitenkaan tietää, mitä merkitystä Tainan vuoden 1929 uudistuksessa nimipäiväkalenteriin lisänneet henkilöt ovat sille ajatelleet.
Taina on myös verraten harvinainen suomalainen sukunimi, joka on mahdollisesti peräisin paikannimestä. Taina on esiintynyt talonnimenä ainakin Mäntyharjulla, Johanneksessa, Luumäellä ja Savitaipaleella. Mäntyharjulla on lisäksi Taina-niminen kylä sekä vesistöt Tainavesi ja Tainakoski.
Tunnettuja Tainoja.
Luettelon henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Arctic Cat

Arctic Cat on yhdysvaltalainen moottorikelkkoja ja mönkijöitä valmistava yhtiö. Yhtiö on valmistanut moottorikelkkoja 1950-luvulta lähtien, ja ensimmäiset mönkijät valmistuivat vuonna 1995.
Historia.
David Johnson, Edgar Hetteen ja Allan Hetteen työskentelivät yhdessä eräässä minnesotalaisessa yrityksessä, jossa he suunnittelivat ja rakensivat 1950-luvun alussa lumen päällä liikuvaa ajoneuvoa. Edgar lähti yrityksestä kesällä 1960 ja aloitti "Polar Manufacturing" -yrityksen, jonka nimi vaihtui myöhemmin "Arctic Enterprises" -nimiseksi. Yritys alkoi valmistaa Arctic Cat -moottorikelkkoja, mutta laajensi myöhemmin tuotantoaan myös veneteollisuuteen.
Lumeton talvi vuonna 1980 ja ylituotanto pakotti yhtiön konkurssiin 1981 ja lakkautti tuotannon vuonna 1982. Vanhan tuotannon pohjalle perustettiin vuonna 1984 uusi yritys nimeltään "Arctco", joka jatkoi kelkkojen valmistusta nimellä "Arctic Cat". Vuonna 1996 yhtiö otti malliston nimen myös viralliseksi nimekseen.
Mallisto.
Arctic Cat on tunnettu ZR-moottorikelkkasarjastaan ZR 440, 500, 580, 600, 700, 800 ja 900. 1990-luvulla tehdas valmisti Thundercat-kelkkaa, joka oli markkinoiden tehokkain. Vuonna 2002 markkinoille tullut T660-mallisto on myös Arctic catin tunnetuimpia mallisarjoja luksus-varusteltujen moottorikelkkojen saralla. Artic cat esitteli kyseisessä mallistossa myös maailman ensimmäisen 4-tahti moottorilla varustetun moottorikelkan vuonna 2002 yhtä aikaa Yamahan RX-1 mallin kanssa, sekä Ensimmäisen turbolla ja välijäähdyttimellä varustetun mallin vuonna 2004. 2009- mallistossa Arctic-Cat esitteli 1100-kuutioisen turbolla ja välijäähdyttimellä varustetun moottorikelkkamallin, jolla yhtiö korjaa takaisin Ski-Doo-moottorikelkalle menettämänsä tehokkain sarjavalmisteinen moottorikelkka -tittelin. Arctic Cat tekee kelkkojen lisäksi myös mönkijöitä ja se on valmistannut 90-luvulla myös vesijettejä malliltaan Tigershark.
Varsovan metro

Varsovan metro on metrojärjestelmä Varsovassa, Puolan pääkaupungissa. Se avattiin Puolan ensimmäisenä metrojärjestelmänä vuonna 1995 ja on edelleen Puolan ainoa metrojärjestelmä. Metrolinjoja on kaksi ja pituutta sillä on 32,1 kilometriä.
Historia.
Metroa kaavailtiin Varsovaan jo vuonna 1918. Työt pääsivät alkamaan 1938. Toinen maailmansota kuitenkin hidasti hanketta ja rakennustyöt aloitettiin uudelleen vasta vuonna 1984. 
Syksyllä 2010 alettiin rakentaa toista metrolinjaa M2. Sen ensimmäinen osa valmistui vuonna 2013.
Tulevaisuus.
Tulevaisuudessa tullaan metroa laajentamaan rakentamalla 3. linja.
Can-Am (mönkijämerkki)

Can-Am on kanadalaisen BRP:n mönkijämerkki. BRP omistaa myös Lynx- ja Ski-Doo -moottorikelkat sekä itävaltalaisen moottorivalmistaja Rotaxin.
Historia.
Joseph-Armand Bombardier hankki ensimmäisen patentin telalliseen ajoneuvoon vuonna 1937. Bombardier perusti vuonna 1942 yrityksen, joka alkoi valmistaa moottorikelkkoja. Yrityksen ensimmäinen mönkijä esiteltiin vuonna 1998 ja vuonna 2006 Bombardier-mönkijöiden nimeksi vaihdettiin Can-Am.
Williams FW12

Williams FW12 ja Williams FW12C olivat Formula 1 -autoja, joilla Williams-talli kilpaili kausilla –. Auton suunnittelusta vastasivat Enrique Scalabroni, Patrick Head ja Frank Dernie. Autossa oli voimanlähteenä kaudella 1988 epäluotettavaksi osoittautunut Juddin valmistama 3,5-litrainen V8-moottori. Kaudella 1989 päivitetyssä FW12C-autossa oli Renault'n kehittämä 3,5-litrainen V10-moottori. Autoa ajoivat kilpailuissa brittiläinen Nigel Mansell, italialainen Riccardo Patrese, brittiläinen Martin Brundle, ranskalainen Jean-Louis Schlesser sekä belgialainen Thierry Boutsen. Boutsen ajoi autolla voittoon kauden Kanadan osakilpailussa.
HC Minaur Baia Mare

HC Minaur Baia Mare on romanialainen vuonna 1974 perustettu käsipalloseura. Seuran kotikaupunki on Baia Mare. HC Minaur Baia Mare pelaa Romanian korkeimmalla sarjatasolla. 
Seura pelaa kotiottelunsa Sala Lascar Pana- areenalla, jolle mahtuu 2060 katsojaa. HC Minaur Baia Maren värit ovat oranssi ja musta.
Patricio Guzmán

Patricio Guzmán Lozanes (s. 11. elokuuta 1941 Santiago de Chile) on chileläinen elokuvaohjaaja. Hänen työtään on muun muassa Chilen entistä presidenttiä käsittelevä dokumentti "Salvador Allende" (2004).
Guzmán kirjoitti nuorena romaaneja ja opiskeli sitten elokuvaa ensin Santiagon katolisessa yliopistossa kunnes lähti Madridin Escuela oficial de cinematografia -oppilaitokseen (EOC), josta valmistui 1969. Palattuaan hän sai paikan kansallisesta Chile-Films-yhtiöstä dokumenttiosaston päällikkönä. Vuoden 1973 sotilasvallankaappauksen jälkeen Guzmán oli hetken vangittuna ja lähti sitten maanpakoon ensin Kuubaan 1977 ja sitten Espanjaan 1980.
Guzmán on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja ja palkintoehdokkuuksia eri maissa.
Kuopion kauppaopiskelijat

Kuopion kauppaopiskelijat ry on 20. helmikuuta 1892 perustettu, paikallinen kaupan alan opiskelijoiden edunvalvontajärjestö. Iältään se on vanhin suomenkielinen kaupan alan opiskelijayhdistys (vuonna 1887 perustettu Kuopion kauppakoulu oli 1. suomenkielinen kauppakoulu). Yhdistyksen lukukaudella 1903–04 perustama, lukukaudella 1904–05 nimen saanut "Mercurius" on puolestaan Suomen vanhin edelleen säännöllisesti julkaistava opiskelijalehti (vrt. Studentbladet 1911, Ylioppilaslehti 1913).
Toiminta.
Perustamisen yhteydessä kirjattiin ylös Toverikunnan toiminta-ajatus, joka on säilynyt ohjenuorana nykypäivään asti. Toverikunnan tuli "tarjota jäsenilleen tilaisuus yhteiseen virkistävään seurusteluun iltamissa sekä muissa tilaisuuksissa ja siten vaikuttaa lähemmän toveruuden aikaansaamiseksi jäseniensä kesken".
Yhdistys on perustanut muun muassa oppilaitoksensa ruokalan, kahvion ja kirjakaupan. Näistä ruokala siirtyi 2000-luvun alussa kaupungille. Aikaisempiin, jo päättyneisiin liike- ja harrastetoiminnan muotoihin kuuluvat myös kirjasto, laulukuoro, raittiusseura, orkesteri, urheiluseura, vekseliluottopankki, elokuvakerho ja kioski. Kahvion, kioskin sekä kirjakaupan toiminta loppui keväällä 2009 kauppaopiskelijoiden hävittyä tarjouskilpailussa Amicalle, joka jatkaa kahvilan pitoa.
Kansallinen toiminta.
Kuopion kauppaopiskelijoiden jäsenet ovat aina ottaneet osaa yhteiskunnalliseen liikehdintään. Niin jääkäriliike kuin Teiniliittokin ovat saaneet seuraajia kyseisen järjestön riveistä.
Yhdistyksen jäsenet ovat olleet perustamassa aikanaan myös Suomen kauppaopiskelijoiden liittoa ja Suomen Opiskelija-Allianssi ry - OSKU:a. Monet näiden valtakunnallisten etujärjestöjen myöhemmistä toimijoista ovat olleet joko nykyisiä tai entisiä kauppaopiskelijoiden jäseniä.
Jäsenet.
Yhdistyksen jäseniksi voivat kuulua Kuopiossa opiskelevat Savon ammatti- ja aikuisopiston datanomi- ja merkonomiopiskelijat. Kuopion kauppaopiskelijoiden jäsenet kuuluvat myös Suomen Opiskelija-Allianssi ry – OSKUun.
Jim Meskimen

Jim Meskimen (s. 10. syyskuuta 1959 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja imitaattori.
Hänen äitinsä on näyttelijä Marion Ross, joka esiintyi muun muassa televisiosarjassa "Onnen päivät".
Ura.
Meskimen valmistui Kalifornian yliopistosta taidealalta, jonka jälkeen hän on työskennellyt laajan imitoinninsa myötä imitaattorina ja ääninäyttelijänä. Meskimen muistetaan myös vuonna 1991 brittiläisestä komediasarjasta "Whose Line Is It Anyway?", jossa hän vieraili kolmen jakson verran ystävänsä Christopher Smithin kanssa. Tämän jälkeen Meskimen vieraili muun muassa televisiosarjoissa "Bel-Airin prinssi, Beverly Hills 90210, Family Matters, Seinfeld, Even Stevens" ja "Kolmas kivi auringosta". Lisäksi hän on tehnyt sivurooleja elokuviin, kuten "Apollo 13, Isäni on turbomies, Apinatapaus" ja "Vaaralliset hölösuut".
Ääniroolit.
Meskimen aloitti ääninäyttelemisen animaatioissa työskentelemällä aluksi apulaisstoryboardin tekijänä Hanna-Barberalle ja sai myöhemmin töitä Rankin/Bass Productionsista ja sai paikan "ThunderCats" piirrossarjasta. Toimiessaan sarjassa sivuhahmojen suunnittelijana Meskimen koe-esiintyi sattuman kautta saman yhtiön tuottamaan "The Comic Strip" piirrossarjaan, jossa hän teki useita eri äänirooleja "TigerSharks" sarjaan. Sittemmin hän ei kuitenkaan saanut enää äänirooleja, kunnes vuosina 1996–1997 esitetty "The Real Adventures of Jonny Quest". Sittemmin Meskimen on tehnyt rooleja sarjoihin, kuten "Äly ja Väläys, Teräsmies, Justice League, Avatar", sekä elokuvat ' ja '. Hän oli myös John F. Kennedyn äänenä näytelmäelokuvassa "", jossa hän ei kuitenkaan saanut mainintaa lopputeksteihin.
Emerson, Lake &amp; Palmer (albumi)

Emerson, Lake &amp; Palmer on samannimisen yhtyeen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1970. Kappaleet ovat sekä yhtyeen jäsenten kokonaan omia sävellyksiä että klassisesta musiikista yhtyeelle sovitettuja. Tästä tuli tunnusomainen piirre yhtyeen musiikkiin.
”Lucky Man” on Greg Laken teini-ikäisenä säveltämä kappale, jonka hän ja Palmer äänittivät kahdestaan. Emerson improvisoi myöhemmin syntetisaattorilla nauhoitus päällä soolon luomiseksi ja improvisaatio lisättiin sellaisenaan kappaleen loppuosalle. Kappale julkaistiin singlenä ainoastaan Yhdysvalloissa ja se saavutti sijan 48.
”Tank” sisältää Carl Palmerin rumpusoolon.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Simo Salminen (muusikko)

Simo Juhani Salminen (16. joulukuuta 1956 Helsinki – 3. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen jazztrumpetisti.
Ura.
Salminen soitti 1970-luvulta alkaen useissa nimekkäissä suomalaisissa jazzorkestereissa, kuten Tapiola Big Bandissa, Paradisessa ja UMOssa. Vuonna 1978 Salminen muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän oli mukana toista vuotta muun muassa Buddy Richin isossa yhtyeessä sekä Eddie Palmierin ja Machiton yhtyeissä. Vuonna 1979 hän oli mukana Mike Oldfieldin Euroopan-kiertueella ja soittaa siltä äänitetyllä albumilla "Exposed". 
Vuonna 1983 hän palasi Suomeen ja toimi muun muassa Oulunkylän Pop &amp; Jazz konservatorion opettajana. Hän liittyi uudestaan myös UMOon. Salminen vastasi yleensä orkestereissa trumpettisektion johtotehtävistä ja soitti vähemmän solistiosuuksia.
Muuta.
Simo Salminen oli jazz-saksofonisti ja -klarinetisti Teemu Salmisen veli. Salminen kuoli pitkään sairastettuaan 57-vuotiaana. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Vesman Liikenne

Vesman Liikenne Oy on Länsi-Suomessa toimiva tilausliikennettä harjoittava turkulainen yhtiö. Yrityksellä on kymmenkunta 12-60 -paikkaista linja-autoa.
Vesman linja-autot ovat liikennöineet jo vuodesta 1924 alkaen, tilausajoliikenteeseen yhtiö erikoistui vuonna 1996.
Perustaja Lauri Vesma johti yritystä vuoteen 1977, jolloin yhtiöstä muodostettiin kommandiittiyhtiö Linjaliikenne L. Vesma Ky, ja toimitusjohtajaksi tuli hänen poikansa Jukka Vesma. Vuonna 1984 Vesma osti Turun paikallisliikennettä ajaneen Lounaislinjat Oy:n ja vuonna 1988 paikallis- ja tilausliikennettä hoitaneen A. Jalosen Liikenne Oy:n.
Kesäkuussa 1996 Vesman Liikenne myi linjaliikenteensä Koiviston Autolle. Myyntihetkellä Vesmalla oli 45 työntekijää ja 25 linja-autoa. Kaupan jälkeen Vesmalle jäi viisi autoa.
Turun seudun joukkoliikenteessä Vesma ajaa Kaarinan sisäisiä Linjoja K1, K2, K3, K4, K5 ja K6.
Juha Kaunismäki

Juha Kaunismäki (s. 6. toukokuuta 1979 Helsinki) on syntyjään suomalainen ja sittemmin Norjaa edustanut entinen jääkiekkoilija. Kaunismäki on pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi Norjan pääsarjan Stavanger Oilersissa, jossa hän voitti kolme Norjan mestaruutta. Lisäksi hän pelasi Norjan maajoukkueessa neljissä MM-kisoissa sekä Vancouverin olympialaissa. Kaunismäki lopetti jääkiekkouransa vuonna 2013 ja kertoi siirtyvänsä muihin tehtäviin Oilersin organisaatiossa.
Kaunismäki pelasi vuosina 2000–2003 Mestiksessä Kiekko-Vantaassa ja Hyvinkään Ahmoissa. Stavanger Oilersissa hän on pelannut kauden 2003–04 puolivälistä lähtien. Norjaan hänet houkutteli tuttu Stavangerissa pelannut maalivahti Joni Hallikainen. Lisäksi joukkueessa oli tuolloin muitakin suomalaisia pelaajia, suomalainen valmentaja ja suomalaistaustainen omistaja.
Kaunismäki sai mahdollisuuden pelata Norjan maajoukkueessa saatuaan maan kansalaisuuden helmikuussa 2008. Hän on kilpaillut Norjan joukkueessa 2008 MM-kilpailuista lähtien. Kansalaisuuden vaihdon syyksi Kaunismäki perustelee Norjan pääsarjan seitsemään pienenevän ulkomaalaiskiintiön. Vaihdon myötä hän paransi mahdollisuuksiaan jatkaa liigassa.
Kóstas Paschális

Kóstas Paschális (usein "Kostas Paskalis", , 1. syyskuuta 1929 Livadeiá, Kreikka – 9. helmikuuta 2007 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen baritoni ja oopperalaulaja.
Koulutus.
Paschális syntyi Livadeián kaupungissa Keski-Kreikassa. Hän opiskeli pianonsoittoa ja laulua Ateenan kuninkaallisessa konservatoriossa.
Ura.
Paschális debytoi Ateenassa 1954 Rigoletto-oopperan pääroolissa. Hän jatkoi uraansa Ateenassa muutaman vuoden, jonka jälkeen hän siirtyi Wienin valtionoopperaan 1958. Hänen uransa jatkui Wienissä kahden vuosikymmenen ajan ja hän oli useissa kuuluisten oopperoiden päärooleissa. Hän vieraili myös lukuisissa muissa huippuoopperoissa, kuten New Yorkin Metropolitan-oopperassa 1965, Lontoossa, Berliinissä ja monissa muissakin Euroopan ja Pohjois-Amerikan kaupungeissa. Hän esiintyi myös Helsingissä 1988. Hän toimi Kreikan kansallisoopperan johtajana vuodesta 1988 alkaen.
Paschálisin ääntä ja tulkintaa on kuvailtu lämpimäksi, resonantiksi ja rytmitajuiseksi, jossa oli voimakkaan dramaattinen ote. Häntä pidettiin eritoten eräänä oman aikansa hienoimmista Verdi-tulkeista.
Choi Yong-kun

Choi Yong-kun (koreaksi 최용건; 1900 tai 1903 – 1976) oli pohjoiskorealainen poliitikko ja sotilasjohtaja, joka toimi Pohjois-Korean ensimmäisenä puolustusministerinä ja asevoimien komentajana. Korean sodan aikana hän oli joukkojen varakomentaja Kim Il-sungin toimiessa ylikomentajana. Choi liittyi 1920-luvulla Japanin vastaisiin joukkoihin ja oli mukana sissisodassa vapauttaakseen Mantšukuon Japanin vallasta. Toisen maailmansodan jälkeen Choista tuli Kim Il-sungin jälkeen uuden Pohjois-Korena valtion kakkosmies, ja hänellä oli monia merkittäviä virkoja.
Nuoruudesta partisaanijoukkoihin.
Choi Yong-kun syntyi joko vuonna 1900 tai 1903 Pohjois-Pyeonganin maakunnassa. Japani oli vuonna 1910 miehittänyt Korean, ja neuvostoliittolaisten lähteiden mukaan Choi osallistui lukioaikanaan Japanin vastaiseen toimintaan. Hänet vangittiin ja tuomittiin 1921 kahdeksi vuodeksi vankeuteen.
Choi muutti 1923 laittomasti Kiinaan ja liittyi 1926 Kiinan kommunistiseen puolueeseen. Hän kävi Kiinassa Yunnanin sotilasakatemiaa ja taisteli 1930-luvulla Mantšuriassa. Choi johti Japanin nukkevaltion Mantšukuon vastaista partisaaniyksikköä alueen pohjoisosissa. Samaan aikaan Kim Il-sungin johdossa oli toinen partisaaniyksikkö.
Pohjois-Korean ylimpään johtoon.
Choi joutui kuitenkin pakenemaan 1941 Mantšukuosta Neuvostoliiton puolelle, ja hän palasi Koreaan toisen maailmansodan jälkeen. Choista tuli 1945 Korean demokraattisen puolueen puheenjohtaja, ja hän sai puolueen tukemaan vuoden 1946 maareformia, jossa rikkailta maanomistajilta jaettiin maa ilmaiseksi köyhille. Choista tuli lisäksi vuonna 1946 Pohjois-Korean väliaikaisen kansankomitean eli hallituksen poliisiosaston johtaja.
Korean demokraattinen kansantasavalta perustettiin syyskuussa 1947, ja Choista tuli maan ensimmäinen puolustusministeri ja asevoimien komentaja. Kun Pohjois-Korea hyökkäsi kesäkuussa 1950 yllättäen Etelä-Koreaan, Choista tuli vapautusarmeijan varakomentaja. Ylikomentajan tehtävä oli Kim Il-sungilla. Choi sai 1953 tehtäväkseen myös varapääministeriyden. Hänet ylennettiin samana vuonna uuteen sotilasarvoon, varamarsalkaksi.
Korean työväenpuolueen kiinalaismieliset tahot hyökkäsivät 1956 Kim Il-sungin henkilökulttia vastaan. Choi tuki Kimiä, ja palkintona hänet tehtiin syyskuussa 1957 Korkeimman kansanneuvoston puhemiehistön puheenjohtaja. Choi valittiin 1961 työväenpuolueen keskuskomitean varapuheenjohtajaksi.
Choilla oli merkittävä asema sekä kotimaassaan että diplomaattisissa suhteissa. Pohjois-Koreassa hän oli pitkään maan kakkosmies Kim Il-sungin jälkeen. Pohjois-Korea asettui 1962 Kiinan ja Neuvostoliiton välirikon aikana selkeästi Kiinan puolelle, ja Choi teki virallisen valtiovierailun Kiinaan 1963 ja 1964. Choi vieraili marras-joulukuussa 1964 Algeriassa, Kambodžassa, Guineassa, Malissa ja Egyptissä saadakseen tukea Kiinan linjalle kommunistisessa liikkeessä.
Choi vieraili yllättäen myös Neuvostoliitossa vuonna 1966 maan kommunistisen puolueen , missä hän piti myös onnittelupuheen.
Räikkä

Räikkä on hammasidiofoneihin kuuluva soitin. Räikässä on hammaspyörä, kädensija ja kehys, joka pyörii hammaspyörän ympärillä, kun räikkää pyöritetään. Kehykseen kiinnitetty puinen tai metallinen kieli osuu hammaspyörän hampaisiin muodostaen voimakkaan rätisevän äänen. Hammaspyörää voidaan pyörittää myös kammen avulla eritoten orkestereissa käytetyissä räikissä.
Räikkää on perinteisesti käytetty myös metsästyksessä merkinantolaitteena ja eläinten pelotteena (esimerkiksi jänisräikkä). Se on myös lasten käyttämä leikkikalu. Räikkiä käytettiin myös varoitusmerkkinä kulkutauteihin sairastuneiden ihmisten kohdalla.
Edmund Angerer käytti 1760-luvulla räikkää "Lapsisinfoniassaan" luomaan lapsenomaista ja leikkisää tunnelmaa. Sitä on käytetty myös efektinä monissa moderneissa musiikkiteoksissa.
Laajemmin sana räikkä voi viitata mekaaniseen toimintaperiaatteeseen, joka on räikän ohella käytössä myös esimerkiksi hylsyavaimessa ja nippusiteessä. Tätä voidaan käyttää myös kielikuvana palautumattomista ilmiöistä, kuten esimerkiksi evoluutiogeneettisessä käsitteessä Mullerin räikkä.
Panmunjom

Panmunjom () on Etelä- ja Pohjois-Korean demilitarisoidulla vyöhykkeellä sijaitseva kylä Gyeonggin maakunnassa, jossa Korean sodan aselepo solmittiin. Rakennus, jossa aselepo allekirjoitettiin, on edelleen olemassa. Panmunjomissa sijaitsee raja-alue (JSA), jota hallinnoivat Yhdistyneet kansakunnat ja Pohjois-Korea. Turvallisuusvyöhykkeellä sijaitsevissa sinisissä rakennuksissa turistit voivat käydä Pohjois-Korean puolella. Panmunjomiin järjestetään kiertomatkoja. Vuonna 1972 kylässä pidetyssä yhteiskommunikeassa sovittiin niin sanotun kuuman linjan perustamisesta Koreoiden välille. Linja on yksi merkittävimmistä Koreoiden välisistä virallisista viestintäväylistä. Nyttemmin ja yleisesti ottaen kuuma linja tarkoittaa moninaista, esimerkiksi turvallisuuspolitiikkaa koskevaa, luottamuksellista yhteydenpitoa ja tietojen vaihtoa eri valtioiden välillä, ei vain yksittäistä puhelinlinjaa.
Emerson, Lake &amp; Powell

Emerson, Lake &amp; Powell oli Keith Emersonin ja Greg Laken yhtye Emerson, Lake &amp; Palmerin jälkeen. Ainoa muutos kokoonpanossa oli rumpali Carl Palmerin vaihtuminen Cozy Powelliin. Yhtye julkaisi ainoastaan yhden levytyksen, samannimisen albumin. Lisäksi Powellin kuoleman 1998 jälkeen julkaistiin vielä postuumisti harvinaisempaa materiaalia. Muut jäsenet Keith Emerson ja Greg Lake kuolivat vuonna 2016.
SM-liigajoukkue Porin Ässät käyttää yhtyeen kappaletta ”Touch and Go” sisääntulomusiikkinaan.
Allen Jenkins

Allen Jenkins (oikealta nimeltään Alfred McGonegal, 9. huhtikuuta 1900 – 20. heinäkuuta 1974) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Elämäkerta.
Jenkins syntyi näyttelijä perheeseen, kun hänen molemmat vanhempansa esiintyivät usein musikaalisissa komedianäytelmissä. Jenkins opiskeli näyttelemistä American Academy of Dramatic Artsissa, jonka jälkeen hän esiintyi useissa Broadway näytelmissä ennen siirtymistään elokuvien pariin vuonna 1931. Useimmiten Jenkinsin roolit olivat niin sanottuja kovisrooleja, kuten rikospomojen apulainen ja poliisi. Elokuvaroolien lisäksi hän vieraili uransa loppuvaiheessa televisiosarjoissa, joista parhaiten Jenkins muistetaan "Hey, Jeannie" -sarjasta 1950-luvulta. Hän myös lainasi äänensä poliisi Dibblelle Hanna-Barberan tuottamaan animaatiosarjaan "Topi-katti".
Jenkins kuoli Santa Monicassa 74-vuotiaana sairaalan leikkaussalissa.
Kandaules

Kandaules (), joka tunnettiin myös nimellä Myrsilos (), oli myyttinen Lyydian kuningas ja sen viimeinen herakleidihallitsija, joka seurasi valtaistuimelle Melestä. Hänen valtakautensa kesti 735–718 eaa. Kandauleen mukaan on myös nimetty kandaulismi, seksuaalifetissi.
Herodotoksen "Historian" mukaan Kandaules kehui vaimonsa kauneutta Gygeelle, suosituimmalle henkivartijalleen, ja tarjosi tälle mahdollisuutta nähdä hänen vaimonsa alasti. Gyges aluksi vastusteli, koska pelkäsi, mitä tästä voisi seurata; miesten, mutta varsinkin naisten näyttäytyminen alastomana oli Lyydiassa häpeä. Kuningas ei kuitenkaan antanut periksi, jolloin Gygeelle ei jäänyt muuta mahdollisuutta kuin suostua.
Kandaules teki suunnitelman, jonka mukaan Gyges piiloutuisi kuninkaallisen makuuhuoneen oven taakse, josta tämä näkisi hänen vaimonsa riisuutumisen. Tämän jälkeen Gyges poistuisi huoneesta, kun kuningatar olisi häneen selin. Suunnitelma pantiin täytäntöön samana yönä, mutta Gygeen poistuessa kuningatar huomasi ja tunnisti hänet.
Seuraavana päivänä kuningatar kutsui Gygeen luokseen kahdenkeskiseen keskusteluun, jossa hän antoi tälle kaksi vaihtoehtoa – joko surmata aviomiehensä, juonen suunnittelijan, tai sitten itsensä. Gyges anoi kuningatarta, ettei tämä pakottaisi häntä tähän valintaan, mutta kun tämä ei heltynyt hänen aneluihinsa, valitsi hän kuninkaansa surmaamisen. Yöllä kuningatar laittoi Gygeen jälleen saman oven taakse piiloon veitsi kädessään, ja kun Kandaules saapui vuoteeseensa ja nukahti, surmasi Gyges hänet. Gyges seurasi Kandaulesta Lyydian kuninkaana ja meni naimisiin tämän puolison kanssa.
Toisen, Platonin dialogissa "Valtio" kerrotun version mukaan Gyges oli paimen. Maanjäristyksen synnyttämästä halkeamasta hän löysi onton pronssisen hevospatsaan, jonka sisällä oli pienikokoinen ruumis, jolla oli kultainen sormus sormessaan. Hän otti sormuksen ja huomasi jonkin ajan päästä muuttuvansa näkymättömäksi, jos hän käänsi sormusta sormessaan. Niin hän järjesti itsensä sanansaattajaksi, joka lähetettiin hoviin, ja siellä hän vietteli kuningattaren ja tämän avulla juoni kuningasta vastaan ja surmasi tämän tullakseen maan hallitsijaksi.