tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tieke

Tieke Tietoyhteiskunnan Kehittämiskeskus ry (TIEKE) on riippumaton, voittoa tavoittelematon suomalainen yhdistys, jonka tehtävänä on koota tietoyhteiskunnan toimijoita kehittämään suomalaisen tietoyhteiskunnan käytäntöjä kansalaisten ja elinkeinoelämän parhaaksi. TIEKEn jäseninä on sekä yksityisiä yrityksiä että julkisen ja kolmannen sektorin organisaatioita. TIEKEn toimintaa vetää toiminnanjohtaja Hanna Niemi-Hugaerts, ja yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Helsingissä. 
TIEKE keskittyy digitaalisen osaamisen kehittämiseen, digitaalisten toimintaprosessien edistämiseen ja Vaikuttaja-Verkottaja-Vauhdittaja -toimintaan. Riippumattomana ja puolueettomana toimijana TIEKE organisoi verkostotoimintaa, joka tunnistaa kehityssuuntia ja digitaalisia yhteiskuntakehittämisen tarpeita ja vauhdittaa yhteiskunnallisesti vaikuttavaa ja haluttua kehitystä. Toiminnan tavoitteena on osaava ja yhteentoimiva yhteiskunta. 
Historia.
TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry perustettiin Tietotekniikan kehittämiskeskus TIEKE ry -nimellä 11. marraskuuta 1981. Vuosien kuluessa Tiekeen on liittynyt useita erilaisia yhdistyksiä ja hankkeita, esimerkiksi Suomen Tiedonsiirtoyhdistys sekä Yleinen tietoverkkohanke TELMO. Nykyisen nimensä TIEKE otti käyttöön vuonna 2001.
Toiminta.
TIEKEn palveluista tunnetuin on Tietokoneen ajokortti, joka on kolmesta tietotekniikan käyttötaitoja mittaavasta tutkinnosta koostuva tutkintoperhe. TIETY-tietotyötutkinto on laajempi tietotyöläisille tarkoitettu soveltava tutkinto. Tietokoneen ajokortit tunnetaan nykyisin nimellä TIEKEn tutkinnot. 
Tutkintojen rinnalle lanseerattiin Tiviittori, joka on verkkopohjainen työkalu tieto- ja viestintäteknisten (tvt) taitojen arviointiin. TIEKEn tutkintoja järjestetään pääsääntöisesti oppilaitoksissa ja koulutusalan organisaatioissa eri puolella Suomea.
TIEKEn liiketoimintapelvelut kohdistuvat yrityksille. Esimerkiksi Verkkolaskufoorumin tavoitteena on edistää verkkolaskutuksen käyttöönottoa kokoamalla verkkolaskutuksen kehittäjät, toimittajat, asiantuntijat ja käyttäjät yhteen. TIEKE hallinnoi kansallista Verkkolaskuosoitteisto-rekisteriä sekä tarjoaa yrityksille tietoa XML-muotoisista standardoiduista liiketoimintasanomista sekä aiemmasta EDIFACT-tiedonsiirrosta. TIEKEn Hanketorilta yritykset saavat Suomen ja muiden EU-maiden julkisen sektorin tarjouspyynnöt sähköposteihinsa. Suomen- ja englanninkieliset sopimuspohjapalvelut sisältävät ict-alan sopimuspohjia. 
Palveluiden tarjoamisen lisäksi TIEKE osallistuu erilaisiin tutkimus- ja kehittämishankkeisiin esimerkiksi älyliikenteen ja koulujen tieto- ja viestintätekiniikan käytön edistämiseksi. TIEKE julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää "Tiedosta"-lehteä, tuottaa tietoyhteiskuntaa käsitteleviä julkaisuja sekä järjestää seminaareja ja koulutustilaisuuksia.
José Donoso

José Donoso (5. lokakuuta 1924 – 7. joulukuuta 1996 ) oli chileläinen kirjailija. Hän syntyi ja kuoli Santiagossa mutta vietti Augusto Pinochetin diktatuurin aikana vuosia Espanjassa 1967–1980. 
Donoso oli Chilen kieliakatemian jäsen ja työskenteli myös lehtitoimittajana, muun muassa kulttuurilehti "Ercillan" toimittajana.
Donosolta on suomennettu romaani "Tänä sunnuntaina", jonka espanjankielinen alkuteos "Este domingo" julkaistiin vuonna 1966. Muita tunnettuja teoksia on "El obsceno pájaro de la noche" (1970). Hänen kirjoituksessaan on maagisen realismin piirteitä.
Romaanien lisäksi Donosolta ilmestyi novelleja, runoja ja muistelmia.
Maurice Boitel

Maurice Boitel (31. heinäkuuta 1919 Tillières-sur-Avre, Ranska – 11. elokuuta 2007 Audresselles, Ranska) oli ranskalainen taidemaalari.
Helmikuussa 1958, suomalainen taidemaalari Christina Snellman toi Maurice Boitelin Cadaquésiin, Espanjaan. Cadaquésissa Boitel maalasi seitsemän seuraavaa kesää.
Milčo Mančevski

Milčo Mančevski (; s. 18. lokakuuta 1959 Skopje) on pohjoismakedonialainen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin työnsä "Ennen sadetta" (1994) voitti Venetsiassa Kultaisen leijonan ja asetettiin ehdolle Oscar-gaalassa.
Mančevski on ohjannut myös musiikkivideoita, kuten Arrested Developmentin ”Tennesseen”.
Mančevski aloitti opintonsa skopjelaisessa yliopistossa, mutta lähti Yhdysvaltoihin ja valmistui vuonna 1983 Etelä-Illinoisin yliopistosta.
Ralph Bunche

Ralph Johnson Bunche [bʌntʃ] (7. elokuuta 1904 Detroit – 9. joulukuuta 1971) oli yhdysvaltalainen politiikan tutkija ja diplomaatti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1950 sovittelustaan Palestiinan konfliktissa. Hän sai kaksi Yhdysvaltain korkeinta kunniamerkkiä: Yhdysvaltain kongressin kultaisen mitalin ja presidentin vapaudenmitalin.
Elämäkerta.
Bunche syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen Michiganissa. Hänen isänsä oli parturi ja äitinsä harrastelijamuusikko. Perhe muutti Albuquerqueen New Mexicon osavaltioon, jotta vanhempien terveydentila kohentuisi. Melkein heti muuton jälkeen vanhemmat kuitenkin kuolivat ja Bunche joutui 12-vuotiaana isoäitinsä kasvatettavaksi Los Angelesiin. Isoäiti oli mustan liikkeen aktivisti.
Bunche oli koulussa, Jefferson High Schoolissa, loistava oppilas, ja hän suoritti opintonsa UCLAssa parhain arvosanoin vuonna 1927, jolloin hän valmistui kurssinsa parhaana. Hänet tunnettiin myös etevänä baseball-pelaajana. Oman värillisten yhteisönsä keräämillä varoilla hän lähti opiskelemaan Harvardin yliopistoon, jossa hän suoritti maisterin tutkinnon valtiotieteessä vuonna 1928. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1934, vaikka samaan aikaan hän jo opetti Howardin yliopistossa, jossa hän toimi vuodet 1928–1959 ja tapasi siellä myös tulevan vaimonsa Ruth Harrisin.
Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli aluksi CIA:n edeltäjän Office of Strategic Servicesin palveluksessa ja vuodesta 1943 lähtien Yhdysvaltain ulkoministeriössä. Hän myös osallistui Yhdistyneiden kansakuntien perustamiskokoukseen San Franciscossa vuonna 1945. Hän oli jo sodan loppuvaiheen aikana työskennellyt YK:n peruskirjan parissa, ja erityisesti yhteistyössä presidentin puolison Eleanor Rooseveltin kanssa hän keskittyi Ihmisoikeuksien julistukseen.
Vuoden 1947 lopulta Bunche omistautui Israelin ja palestiinalaisten konfliktin selvittämiselle. Tällöin hän palveli YK:ta sen Palestiinan komission sihteeristön päällikkönä. Vuonna 1948 hän työskenteli ruotsalaisen kreivi Folke Bernadotten kanssa yhteistyössä Palestiinan kysymyksessä. Bernadotten kuoleman jälkeen Bunchesta tuli Palestiinan-kysymyksen sovittelija, ja vuonna 1949 hän osallistui keskeisellä tavalla Israelin ja Palestiinan välisen rauhan solmimiseen. Siitä hänelle myönnettiin vuonna 1950 Nobelin rauhanpalkinto.
Tämän jälkeen Bunche jatkoi rauhantyötään YK:n välittäjänä Kongossa, Jemenissä, Kashmirissa ja Kyproksella. Vuonna 1955 hänet nimitettiin YK:n apulaispääsihteeriksi.
Georges Mathieu

Georges Mathieu (27. tammikuuta 1921 Boulogne-sur-Mer – 10. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt) oli ranskalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan abstraktista taiteesta, ja hänen nimensä yhdistetään tavallisesti abstraktin ekspressionismin eurooppalaisena vastineena pidettyyn "tachisme"-liikkeeseen. 
Mathieu oli vuodesta 1975 Académie des Beaux-Artsin jäsen Pariisissa. Hän oli lisäksi Kunnialegioonan ritari.
Sykloni Sidr

Trooppinen sykloni Sidr (JTWC:n lyhenne 06B) on vuoden 2007 pohjoisen Intian valtameren syklonikauden neljäs nimetty myrsky. 15. marraskuuta aamulla Sidrin tuulet puhalsivat 250 km/h voimakkuudella, puuskissa 305 km/h, tehden siitä Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla 5. luokkaan kuuluvan trooppisen syklonin. 
Matalapaineesta annettiin varoitus 11. marraskuuta, ja seuraavana päivänä se oli kehittynyt sykloni Sidriksi. Se voimistui nopeasti kulkiessaan Bengalinlahdella. Myrsky aiheutti laajamittaisia evakuointeja Bangladeshissa. Sidr iskeytyi maihin 15. marraskuuta kello 17.00 UTC. Se heikkeni nopeasti tämän jälkeen, ja viimeiset raportit siitä julkaistiin varhain seuraavana aamuna.
Myrsky aiheutti suuria tuhoja Bangaladeshissa ja viranomaiset raportoivat 2 388 ihmisen kuolleen.
Pyörremyrskyn nimi on arabiaa, ja se tarkoittaa erästä "Ziziphus"-sukuun kuuluvaa puuta ("Ziziphus spina-christi").
Sidr oli vuosikymmenen tuhoisin sykloni pohjoisella Intian valtamerellä. Yli kolme miljoonaa ihmistä menetti kotinsa ja 5 000 bangladeshilaista loukkaantui. Melkein valmis riisisato menetettiin, ja YK:n hätäapukoordinaattorin John Holmesin mukaan satovahingot olivat äärimmäisen vakavia. 3 000 armeijan sotilasta vei laivoilla ja helikoptereilla ruokaa ja apua pahimmin kärsineille. Myrsky vahingoitti myös sähköjärjestelmiä: Bangladeshin pääkaupunki Dhaka ja monet suuret kaupungit jäivät ilman sähköä.
Bangladesh on Suomen kokoinen pinta-alaltaan. Asukkaita on 150 miljoonaa. Bangladeshissa on eniten katastrofeja maailmassa, mihin syynä ovat toistuvat tulvat ja köyhyys. Vuonna 1991 iskeneessä syklonissa kuoli 140 000 ihmistä. Sidr oli yhtä vahva kuin edellinenkin sykloni, mutta nyt varoitusjärjestelmät toimivat paremmin: 1,5 miljoonaa ihmistä evakuoitiin rannalta ennakkoon. Kymmenet tuhannet vapaaehtoiset Punaisen Puolikuun jäsenet osallistuivat varoituksiin. Edellinen vakava myrsky osui Bangladeshiin vuonna 1996. Se vaati 621 uhria. 
Bangladeshissa evakuoitiin 650 000 ihmistä jo kaksi päivää ennen Sidrin iskemistä, kun myrsky oli vielä 150 kilometrin päässä rannasta. Jo tässä vaiheessa myrsky koitui kuitenkin kohtalokkaaksi useille kalastajille. Myrskytuulet olivat 65 m/s, ja ne tuhosivat taloja ja toivat rankkasateita. Aaltojen ennakoitiin nousevan kuusimetrisiksi ja vyöryvän kyliin laajoilla alueilla.
Sidrin uhrien määräksi arvioitiin 10 000 ihmistä. Myrsky tuhosi teitä ja tietoliikenneyhteyksiä. Vapaaehtoisia saapui paikalle 42 000. Saksa, Britannia, EU ja USA tarjosivat myrskyn uhreille apua.
Euroopansampi

Euroopansampi eli sampi ("Acipenser sturio") on uhanalainen eurooppalainen sampikalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Euroopansampi kasvaa tyypillisesti 50–150 senttimetriä pitkäksi, enimmillään jopa kuusimetriseksi, ja yleiseksi painoksi mainitaan 125 kg. Kala voi kasvaa jopa 400-kiloiseksi. Euroopansampi on selkäpuolelta tummanharmaa, vatsapuolelta kellanvalkea. Sen kuono on pitkä ja leuasta törröttää viiksisäikeitä. Selkä on ryhmyinen.
Levinneisyys.
Euroopansampi oli aikaisemmin yleinen laajalti Länsi- ja Etelä-Euroopan rannikoilla, mutta jäljellä on enää yksi kuteva kanta Ranskassa Garonnejoessa. Sitä tavattiin Pohjanmeressä, Itämeressä, Englannin kanaalissa, Atlantin rannikolla, Välimeressä Ródoksen länsipuolella ja Mustanmeren länsi- ja eteläosissa.
Elintavat.
Euroopansammet viettävät ainakin osan elämästään merivedessä, mutta tulevat kutemaan jokiin. Koiraat lisääntyvät ensimmäisen kerran 10–12 vuoden ja naaraat 10–20 vuoden iässä. Lajin keskimääräiseksi sukupolvenväliksi on arvioitu 66 vuotta, ja ne voivat elää huomattavasti vanhemmiksi.
Sampi viihtyy lähellä mutaista pohjaa, josta se etsii ruokaa viiksisäikeiden avulla. Aikuiset yksilöt pysyttelevät jokisuulla, mutta ne nousevat kutemaan sorapohjalle lähemmäs latvavesiä.
Suojelu.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee euroopansammen äärimmäisen uhanalaiseksi, koska siltä tunnetaan enää yksi populaatio ja sekin on heikkenemään päin. Vuonna 2010 arvioitiin, että lajia on luonnossa jäljellä 20–750 sukukypsää yksilöä; vuonna 2020 arvio oli 50.
Ranskassa on käynnissä euroopansammen in situ -suojeluohjelma, ja lajia suojellaan myös ex situ Ranskassa ja Saksassa. Lajia istutettiin vuosina 1995 ja 2007–2014. Vuonna 1995 istutetuista yksilöistä 3–5 prosenttia selviytyi.
Euroopansampi kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen 1.
Itämeren sampi.
Suomessa ja muualla Itämeren alueella alkuperäisenä tavatun ja 1900-luvulla hävinneen sammen katsottiin myös aiemmin kuuluvan tähän lajiin. 2000-luvun alun tutkimukset osoittivat, että täällä esiintynyt laji olikin atlantinsampi (sinisampi) ("Acipenser oxyrinchus"), jonka päälevinneisyysalue on Pohjois-Amerikassa.. Amerikkalaista atlantinsampea on sen jälkeen alettu viljellä ja istuttaa Itämereen. Sampien suomenkieliset nimet tarkistettiin vuonna 2023.
Superconducting Super Collider

Superconducting Super Collider (SSC) oli renkaanmuotoinen hiukkaskiihdytin, jota suunniteltiin rakennettavaksi lähelle Waxahachien kaupunkia, Texasissa. Sen ympärysmitaksi kaavailtiin 83 kilometriä (52 mailia) ja energiaksi 20 TeV per suihku (molempien yhteentörmäävien suihkujen yhteenlaskettu energia 40 TeV), joka olisi luultavasti riittänyt Higgsin bosonin luomiseen. Hankkeen ohjaaja oli Roy Schwitters, fyysikko, joka toimii Texasin yliopistossa Austinissa ja Harvardin yliopistossa.
Kehitys.
Hanketta luonnosteltiin joulukuun 1983 National Reference Designs Studyssa, jossa tutkittiin 20 TeV:in koneen teknisiä ja taloudellisia vaatimuksia. Department of Energyn mittavan tutkimuksen jälkeen 1980-luvun puolivälissä, rakennuspaikan hakeminen alkoi vuonna 1987. Projektin paikaksi valittiin Texas marraskuussa 1988 ja rakennustyöt alkoivat vuonna 1991. 17 kammiota kaivettiin ja 23,5 kilometriä (14,6 mailia) tunneleita porattiin loppuvuodesta 1993. Projekti peruutettiin liian suuriksi kasvaneiden kustannusten vuoksi.
All Grown Up

All Grown Up () on yhdysvaltalainen Ipanat-piirrossarjan spin-off, jonka loivat Arlene Klasky ja Gábor Csupó. All Grown Up kesti kolme tuotantokautta, yhteensä 55 jakson verran vuosien 2003–2006 välisenä aikana.
Sarja kertoo Ipanat-animaatiosarjasta tuttujen hahmojen uusista seikkailuista, kun he ovat noin 9 vuotta vanhempia. Se keskittyy enimmäkseen heidän elämäänsä koulussa ja osittain sen ulkopuolella.
Pierre Granier-Deferre

Pierre Granier-Deferre (27. heinäkuuta 1927 Pariisi, Ranska – 16. marraskuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Granier-Deferre ohjasi urallaan 25 elokuvaa. Niistä "Kissa" (1971) ja "Vaarallinen siirto" (1981) olivat ehdolla Berliinin elokuvajuhlilla Kultaisen karhun voittajaksi. Elokuva "Rikos yöjunassa" (1982) toi Granier-Deferrelle Ranskan elokuvateollisuuden César-palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta. Hän sai urallaan kaksi muutakin César-ehdokkuutta.
Granier-Deferre ohjasi ja käsikirjoitti myös Georges Simenonin Komisario Maigret -kirjasarjaan pohjautuvaa televisiosarjaa.
Marc Gini

Marc Gini (s. 8. marraskuuta 1984, Castasegna, Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin, pujotteluun ja suurpujotteluun.
Gini alkoi kiertää maailmancupia vuonna 2003 ja ensimmäiset pisteensä hän saavutti kaudella 2005–2006, yhteensä 33. Seuraavalla kaudella Gini laski maailmancupissa neljä kertaa kymmenen parhaan joukkoon, joista paras sijoitus oli yhdeksäs Kranjska Goran pujottelussa. Kausi 2007–2008 alkoi Ginin kohdalla loistavasti, sillä hän voitti kaikkien yllätykseksi kauden avauspujottelun Itävallan Reiteralmissa. Tämän jälkeen hän on sijoittunut maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon kolme kertaa ollen parhaimmillaan kuudes (tilanne 2.3.2010). Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli pujottelussa viidestoista.
Gini on voittanut Sveitsin pujottelumestaruuden neljä kertaa, vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2009, suurpujottelumestaruuden vuonna 2006 ja superyhdistetyn mestaruuden 2008.
Hänen siskonsa Sandra Gini on myös alppihiihtäjä.
Toxodon

Toxodon oli suuri esihistoriallinen sukupuuttoon kuollut kavioeläin joka eli noin 3,6 miljoonaa – 11 700 vuotta sitten plioseeni- ja pleistoseenikausilla. Sen on osoitettu olevan sukua sarvikuonoille, hevoseläimille ja tapiireille. Se oli suurikokoinen kasvinsyöjä jonka hampaat olivat saman kaltaiset kun jyrsijöillä. 
Kuvaus.
Vartalo ja raajat.
Toxodon oli noin kolme metriä pitkä ja noin 1,5 metriä korkea ja sen arvellaan painaneen noin 1 000–1 500 kilogrammaa. Löydettyjen fossilien suuret, tukevat luut osoittavat että ne tukivat suurta ja raskasta vartaloa. Sen on arveltu muistuttaneen lyhyttä sarvikuonoa jolla on virtahepomainen pää. Jalat olivat lyhyet ja leveät. Sillä oli kolme varvasta joista keskimmäiselle varpaalle kohdistui suurin osa painosta.
Pää ja hampaat.
Kalloissa olevien sieraimien aukon perusteella sen kuono oli hyvin kehittynyt. Se oli kasvinsyöjä ja sen hampaat olivat saman kaltaiset kun jyrsijöillä. Ne olivat kaarevat ja kasvoivat sitä mukaa kun ne kuluivat. Etuhampaiden jälkeen oli suuri pitkä hampaaton alue ennen poskihampaita.
Ravinto.
Toxodon söi kasveja. Sen oletettin laiduntaneen ja syöneen heinää ja muita maassa kasvaneita kasveja. Kuitenkin sen hampaista tehdyissä kemiallisissa analyyseissä on todettu sen syöneen myös oksia, lehtiä sekä muuta maanpinnan yläpuolella olevaa kasvillisuutta.
Fossiililöydöt.
Kuvasi lajin ensimmäisenä Richard Owen vuonna 1837 Darwinin 26. marraskuuta 1833 HMS Beaglen toisella matkalla löytämän kallon perusteella. Sen on osoitettu olevan sukua sarvikuonoille, hevoseläimille ja tapiireille. Se on ollut endeeminen Etelä-Amerikan laji.
Martti Markkula

Martti Antero Markkula (1. toukokuuta 1926 Helsinki – 27. heinäkuuta 2004 Vantaa) oli suomalainen filosofian tohtori, professori ja kasvitieteilijä.
Markkula opiskeli biologiaa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1951 ja väitteli tohtoriksi 1953. Hänelle myönnettiin maatalous- ja metsätieteiden kunniatohtorin arvo vuonna 1984 hänen tiedekunnan hyväksi tekemästään työstä.
Markkula työskenteli Maatalouden tutkimuskeskuksen tuhoeläinlaitoksella, jossa hän aloitti assistenttina vuonna 1951. Hän siirtyi laitokselta eläkkeelle vuonna 1989 professorina, johon tehtävään ja laitoksen johtajaksi hänen oli nimitetty vuonna 1974. Hän toimi Suomen Akatemian ansioituneena tutkijaprofessorina vuosina 1975–1980 ja oli dosenttina Helsingin yliopiston hyönteistieteen laitoksella. Markkula oli myös innokas ja tarmokas järjestöihminen. 
Hän oli perustamassa useita luontoon, ympäristöön ja luonnonsuojeluun liittyviä järjestöjä. Vuodesta 1970 lähtien hän johti ympäristönsuojelutoimikuntaa, joka ensimmäisenä Suomessa tarkasteli ympäristönsuojelun kokonaisuutta. Hän toimi useissa virallisissa organisaatioissa, esimerkiksi Suomen Akatemian keskustoimikunnassa ja Ympäristötieteellisessä toimikunnassa sekä Tieteellisten seurain valtuuskunnan puheenjohtajana. Lisäksi Markkula harrasti sukuseuratoimintaa. Maatalouden tutkimuskeskuksen muutto Jokioisiin oli Markkulalle keskeinen tavoite, joka toteutui.
Markkulan puoliso vuodesta 1953 oli filosofian maisteri, Vantaan apulaiskaupunginjohtaja ja kouluhallituksen ylitarkastaja Ritva Helena Markkanen.
Kapiteeli (yritys)

Kapiteeli Oyj oli Suomen valtion kokonaan omistama kiinteistösijoitusyhtiö vuosina 1999–2006. Kapiteeli-konsernin muodostivat Kapiteeli Oyj emoyhtiönä, Ovenia Oy, sekä lukuisat erilliset kiinteistö- ja asuntoyhtiöt.
Yhtiön kiinteistöomistus.
Kapiteeli Oyj:tä perustettaessa siihen siirrettiin kaikki Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin hallinnoima kiinteistöomaisuus. Arsenaliin kiinteistöt tulivat Suomen Säästöpankki – SSP Oy:n kautta, siihen pankkikriisin vuoksi sulautettujen ongelmapankkien luottojen vakuuksina.
Keväällä 2000 yhtiöön siirrettiin Puolustusvoimien asuntokiinteistöt, joista muodostettiin tytäryhtiö "Kruunuasunnot Oy". Kaiken kaikkiaan Puolustusvoimilta siirrettiin yhtiöön 5 500 asuntoa.
Vuoden 2000 lopussa yhtiön omistuksessa oli yhteensä 3 951 kiinteistöä, kirjanpitoarvoltaan 7,7 miljardia euroa. Kokonaispinta-alaa kohteissa oli 3 miljoonaa neliömetriä. Henkilöstöä yhtiössä oli 174 henkeä. 
Kruunuasunnot myytiin vuonna 2004 115 miljoonalla eurolla Solidium Oy:lle. Vuonna 2006 myytiin 15 hotellikiinteistöä 300 miljoonalla eurolla "Norgani Hotels ASA":lle.
Vuoden 2006 syksyllä Kapiteelilla oli enää runsaat 900 kiinteistökohdetta, joiden arvo oli noin miljardi euroa ja kokonaispinta-ala 1,2 miljoonaa neliömetriä. Työntekijöitä yhtiössä oli noin 90 henkeä. Suurimmat vuokralaiset olivat Kesko, Oikeusministeriö, Stockmann, TeliaSonera ja Nokia.
Yhtiön organisaatio.
Kapiteeli Oyj:n liiketoiminta ja kiinteistöomistus oli jaettu neljään itsenäiseen ja tulosvastuulliseen liiketoimintayksikköön: sijoitus-, kehitys- ja myyntikiinteistöt, sekä Kruunuasunnot Oy. Myöhemmin perustettiin kaikkien kiinteistöjen huoltoon ja isännöintiin keskittyvä Kiinteistöpalvelut-yksikkö.
Myöhemmin yhtiön toiminnan painopisteen muuttuessa organisaatio liiketoimintayksiköt muutettiin kolmijakoiseksi: toimitilat, hotellit ja myyntikiinteistöt. Kapiteelin 51 prosenttisesti omistama tytäryhtiö Ovenia Oy tuotti kiinteistöjen ylläpito-, hallinto- ja asiantuntijapalveluja. Yhtiö johti, organisoi ja kilpailutti palvelujen tuottajia asiakkaidensa puolesta. 
Kapiteeli Oyj:n myynti.
Joulukuussa 2006 Kapiteeli Oyj:n koko osakekannan osti toimitilakiinteistöihin erikoistunut kiinteistösijoitusyhtiö Sponda Oyj noin 943 milj. eurolla. Sponda oli alun perin perustettu pankkikriisin yhteydessä hallinnoimaan SKOP:n sijoituskiinteistöjä ja osakesalkkua. Kiinteistösektori eriytettiin omaksi yhtiökseen "Sponda Kiinteistöt Oy" huhtikuussa 2007. Kapiteeli on nykyisin Sponda Kiinteistöt Oy:n aputoiminimi.
Kurt Asle Arvesen

Kurt Asle Arvesen (s. 9. helmikuuta 1975 Molde) on norjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1999–2011.
Arvesen voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1997. Ammattilaisuran suurimpiin saavutuksiin kuuluvat Tanskan ympäriajon kokonaisvoitot vuosina 2004 ja 2007 sekä etappivoitot Italian ympäriajossa 2003 ja 2007. Maaliskuussa 2008 hän voitti E3 Prijs Vlaanderen -kilpailun. Samana vuonna hän voitti Ranskan ympäriajon 11. etapin. 
Maantieajon MM-kilpailu, alle 23-v. MM-kultaa
Norjan maantieajomestari
Norjan maantieajomestari
Herald Sun Tour, 9. etapin voitto
Norjan aika-ajomestari
Grote Scheldeprijs, kolmas
Ruotsin ympäriajo (Postgirot Open), kokonaiskilpailun voitto
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, pistekilpailun ja 3. etapin voitto
Schynberg-Rundfarth, voitto
Paris–Correze, mäkikilpailun voitto
Norjan maantieajomestari 
Italian ympäriajo, 10. etapin voitto 
GP Ouest France-Plouay, viides
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
CSC Classic, voitto
Olympialaisten maantieajo, yhdeksäs
Ranskan ympäriajo, toinen 17. etapilla 
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
Ster Elektrotoer, kokonaiskilpailun voitto
Norjan aika-ajomestari
Pariisi–Tours, toinen
Tour de la Région Wallonne, kokonaiskilpailussa kolmas
Maantieajon MM-kilpailu, kolmastoista
Tanskan ympäriajo, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
Italian ympäriajo, 8. etapin voitto
Rund um den Henninger Turm, toinen
GP Herning, voitto
E3 Prijs Vlaanderen, voitto
Norjan maantieajomestari 
Flanderin ympäriajo, seitsemäs
Ranskan ympäriajo, 11. etapin voitto
Norjan maantieajomestari 
Maantieajon MM-kilpailu, kahdestoista
Tommi Kari

Tommi Kari (s. 22. syyskuuta 1986 Kouvola) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa kaudella 2024 Kakkosessa pelaavaa Pallo-Poikia. Hänen pelipaikkansa on vasen laitahyökkääjä, mutta hän on pelannut myös oikealla laidalla ja keskellä.
Hän teki läpimurtonsa JJK:n avauskokoonpanoon kaudella 2006 tehden 11 maalia 23 ottelussa. Kaudella 2007 Kari jatkoi vahvoja otteitaan tehden 10 maalia JJK:n paidassa. Hän debytoi Suomen alle 23-vuotiaiden haastajamaajoukkueessa 3. marraskuuta 2007. Kari valittiin Keski-Suomen piirissä kauden 2007 miespelaajaksi.
Aktiivisen jalkapallouran jälkeen Kari on tullut tunnetuksi muun muassa jalkapalloaiheisen podcastin Pallo &amp; Pullo tekijänä.
Tommi Karin isä oli evp-upseeri ja kyberturvallisuuden opettaja Martti J. Kari.
Nancy Argenta

Nancy Maureen Argenta, oikealta sukunimeltään Herbison (s. 17. tammikuuta 1957) on kanadalainen sopraano. Hän syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa, mutta asettui 1980-luvun alussa Englantiin. Hän opiskeli lisäksi Düsseldorfissa. 
Argenta on johtavia barokkimusiikin tulkitsijoita, ja hän on tulkinnut muun muassa Händelin oratorioita. Hän on laulanut myös tuoreempaa musiikkia, kuten Schubertin liedejä.
Argentan ammattimainen debyytti tapahtui vuonna 1983, jolloin hänet nähtiin Rameaun "Hippolyte et Aricien" esityksessä Aix-en-Provencen festivaalilla.
Horses

Horses on yhdysvaltalaisen muusikon Patti Smithin vuonna 1975 julkaistu esikoisalbumi.
Levyn äänityksen aikoihin Smith oli monien 1960-luvun rockidolien suuri ihailija, kuten Jimi Hendrixin, The Rolling Stonesien Brian Jonesin ja Jim Morrisonin, samoin Motown- ja jazzsuosikkien, kuten Smokey Robinsonin ja John Coltranen. Levyn kaupallinen menestys oli vaatimaton, mutta sen vaikutus oli suuri. Smithiä on pidetty punkin uranuurtajana. ”"Horsesin" pohjalta ei ole vaikea perustella, että Smith on punkin aloittaja”, on "All Music Guiden" William Ruhlman todennut.
Vaikka "Horses" sai ilmestyessään vaisun vastaanoton, se nousi myöhemmin arvostetuksi ja sai valtavaa kiitosta ainutlaatuisesta punkin ja garagerockin, runouden ja avantgardistisen kokeellisuuden yhdistelmästä. "Horses" valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". 
Vuonna 2009 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Heinäkuussa 2017 Yhdysvaltojen julkisen palvelun radioyhtiö NPR nimesi albumin kymmenen merkittävimmän naisen tekemän musiikkialbumin joukkoon.
Syksyllä 2025 Patti Smith julkaisi "Horses-"albumin sessioissa äänitetyn ennen julkaisemattoman kappaleen ”Snowball”.
Alexis Kouros

Alexis Kouros (s. 1961 Kermānšāh, Iran) on iranilaissyntyinen suomalainen kirjailija, toimittaja ja ohjaaja. Kourosin esikoisteos "Gondwanan lapset" sai Finlandia Junior -palkinnon vuonna 1997.
Kouros on koulutukseltaan lääkäri. Hän opiskeli lääketiedettä Unkarissa Pécsin yliopistossa. Vuonna 1990 hän muutti Suomeen ja jatkoi opintojaan. Kouros on kirjoittanut, tuottanut ja ohjannut toistakymmentä dokumentti- ja lyhytelokuvaa sekä televisiosarjan suomalaisesta elokuvasta.
Vuonna 2003 Kouros perusti kerran kuussa ilmestyvän englanninkielisen monikulttuurisen "SixDegrees"-ilmaisjakelulehden ja vuonna 2007 "Helsinki Timesin", joka on Suomen ainoa viikoittainen englanninkielinen sanomalehti. Kouros oli vihreiden ehdokas vuoden 1999 europarlamenttivaaleissa.
Maaliskuussa 2010 Kouros erosi protestina taiteelle rahaa jakavasta Taiteen keskustoimikunnasta. Hän piti holhoavana sitä, että hän olisi ollut ainoa etnistä vähemmistöä edustava jäsen toimikunnan monikulttuurisuusjaostossa.
Alexis Kourosin puoliso on Ihmisoikeuskeskuksen asiantuntija Kristiina Kouros. He ovat perustaneet yhdessä mediatuotantoyhtiö Dreamcatcherin.
Angry Anderson

Gary ”Angry” Anderson AM (s. 5. elokuuta 1947 Melbourne, Australia) on australialainen rocklaulaja ja -lauluntekijä sekä televisiojuontaja ja näyttelijä.
Anderson on toiminut Rose Tattoo -yhtyeessä vuodesta 1976. Sitä ennen hän oli esiintynyt ja levyttänyt Buster Brown -yhtyeensä kanssa. Hänellä on ollut lisäksi sooloura. Rose Tattoo oli hajonneena vuosina 1985–1998.
Anderson on näytellyt muun muassa elokuvissa "Mad Max – ukkosmyrsky" (1985) ja "Fat Pizza: The Movie" (2003).
Slamball

SlamBall on koripalloon pohjautuva urheilulaji. Merkittävin ero tavalliseen koripalloon on suurempi sallittu fyysisen kontaktin määrä. Slamball onkin ns. täysikontaktista koripalloa. 
Säännöt.
Kentällä on yhteensä 8 pelaajaa, 4 kummastakin joukkueesta. Heidän tarkoituksenaan on saada pallo vastustajan puolustuspäädyn puoleisen korirenkaan läpi ja saada näin pisteitä joukkueelleen. Enemmän pisteitä pelin loputtua omaava joukkue voittaa. Pisteitä saa aivan kuten koripallossakin; yksinkertaisesta heitosta kolmen pisteen kaaren sisäpuolelta 2, kaaren ulkopuolelta 3. Kolmen pisteen arvoinen on sen sijaan myös ns. slam dunk, eli pallon upottaminen korirenkaasta showmaisella "donkilla".
Murisijat

Murisijat (Haemulidae) on välskärikalojen lahkon kalaheimo, joka käsittää parikymmentä sukua ja noin 130 kuvattua lajia.
Murisijoilla on selkäevässään 9–14 piikkiruotoa ja 11–26 pehmeää ruotoa. Peräevässä niillä on kolme piikkiruotoa ja 6–18 pehmeää ruotoa. Ne ovat enintään 60 senttimetrin mittaisia.
Murisijat elävät Atlantin, Intian ja Tyynen valtameren lämpimissä vesissä, enimmäkseen koralliriutoilla. Niihin kuuluu myös murtoveden ja makean veden lajeja.
Murisijoilla on tyypillisesti pieni mutta paksuhuulinen suu. Niiden nimi juontuu äänestä, joka syntyy kun ne narskuttavat hampaitaan. Ne liikkuvat öisin ja syövät selkärangattomia pohjaeläimiä. Murisijat ovat hyvin värikkäitä, usein raidallisia tai pilkullisia. Nuorten ja aikuisten kalojen väritys voi poiketa suurestikin toisistaan. Murisijat ovat näyttäviä akvaariokaloja; nuoret yksilöt ovat suosittuja kotiakvaarioissa, mutta aikuisten suurikokoisuus haittaa harrastustoimintaa. Murisijoissa on myös tärkeitä ruokakaloja esimerkiksi Karibianmeren alueella.
Wingo xprs

Wingo xprs oli heinäkuussa 2007 perustettu suomalainen matkanjärjestäjä ja virtuaalilentoyhtiö. Se aloitti liikennöinnin Turku–Tampere–Oulu-reitillä ja liikennöi myöhemmin myös Tukholmaan, Helsinkiin, Lappeenrantaan ja Poriin.
Turusta käsin toimineella Wingolla ei ollut omaa kalustoa tai miehistöä, vaan virtuaalilentoyhtiönä se osti lentotoiminnan ulkopuolisilta. Yhtiön käyttämiä lentoyhtiöitä olivat ainakin ruotsalainen Avitrans Nordic ja ahvenanmaalainen Air Åland sekä myöhemmin puolalainen Jet Air. Yhtiö itse markkinoi itseään markkinointiyhtiönä ja matkanjärjestäjänä.
Wingon omistivat suomalaiset Eriksson Capital ja Touch N' go sekä ruotsalaiset Scanproducts Ab ja Tamares Holding Sweden, jonka omistaja on Suomen rikkaimpana henkilönä pidetty Poju Zabludowicz. Yhtiön toimitusjohtaja oli Holger Holm.
Maaliskuussa 2009 Wingo käynnisti lennot Tampereelta Turun kautta Tukholmaan Bromman lentoasemalle, mutta lopetti ne vain kuukautta myöhemmin kannattamattomina.
Finavia keskeytti Wingon lennot 31. maaliskuuta 2010 rahoitusepäselvyyksien takia. Finavian mukaan sillä oli saatavia Wingolta noin satatuhatta euroa, joka oli kertynyt muun muassa lentokoneiden huolloista ja maapalveluista. Wingon maksettua osan veloistaan Finavia antoi lentoyhtiön jatkaa toimintaansa suomalaisilla kentillä.
Wingo aloitti lennot Porista Helsinkiin 11. elokuuta 2010 mutta lopetti ne kannattamattomana jo 13. syyskuuta 2010. 
Jet Air lopetti yhteistyön Wingon kanssa 3. lokakuuta 2010. Jet Air perusteli yhteistyön päättymistä mm. sillä, että se joutui maksamaan Wingon velkoja Finavialle.
Wingon lentotoiminta päättyi syksyllä 2010 ja yhtiö asetettiin konkurssiin syksyllä 2011.
Karlsruher SC

Karlsruher SC on vuonna 1894 perustettu saksalainen urheiluseura Karlsruhen kaupungista. Nykyisellä nimellään se on toiminut vuodesta 1952 lähtien. Se on tunnettu erityisesti jalkapalloseurana. 
Karlsruher FC Phönix, yksi Karlsruher SC:n edeltäjistä, voitti Saksan-mestaruuden vuonna 1909. Sen jälkeen seura ei ole mestaruutta voittanut. Saksan cupin Karlsruher SC voitti vuosina 1955 ja 1956. Keväällä 1998 se putosi 2. Bundesliigaan. Takaisin pääsarjaan se nousi vasta kaudeksi 2007–2008. Visiitti pääsarjatasolla kesti kuitenkin vain kaksi kautta ja seura putosi kauden 2008–2009 päätteeksi sarjajumbona takaisin 2. Bundesliigaan.
Manfred Mölgg

Manfred Mölgg (s. 3. kesäkuuta 1982 Bruneck, Etelä-Tiroli, Italia) on italialainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin.
Mölgg voitti pujottelun maailmancupin kaudella 2007–2008. Lisäksi hän sijoittui kolmanneksi suurpujottelucupissa ja neljänneksi kokonaiskilpailussa. Hän oli pujottelucupissa kolmas kaudella 2016–2017. Hän on saavuttanut maailmancupissa 20 palkintokorokepaikkaa, 16 kertaa pujottelussa, kolme kertaa suurpujottelussa ja kerran superyhdistetyssä. Ensimmäisen kerran hän oli palkintokorokkeella vuoden 2004 Schladmingin iltapujottelussa, jossa hän sijoittui toiseksi Benjamin Raichin jälkeen. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti maaliskuussa 2008 Slovenian Kranjska Gorassa voitettuaan pujottelukilpailun. Toisen voittonsa hän sai Garmisch-Partenkirchenin pujottelussa helmikuussa 2009 ja kolmannen Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2017.
Mölggin paras arvokisasaavutus on pujottelun MM-hopea vuoden 2007 Åren kisoista. Kilpailun voittaja Itävallan Mario Matt oli tuolloin ylivoimainen, sillä hän voitti Mölggin melkein kahden sekunnin erolla. Lisäksi hän oli pujottelussa pronssilla Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 ja seitsemäs Vancouverin olympialaisissa 2010. Suurpujottelussa hän sai MM-pronssia Schladmingissa 2013.
Hänen siskonsa Manuela Mölgg on myös menestynyt alppihiihtäjä.
Alppivaris

Alppivaris ("Pyrrhocorax pyrrhocorax") on hieman naakkaa suurempi kiiltävänmusta varis.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 39–40 senttimetriä, siipien kärkiväli 73–90 senttimetriä ja paino 200–450 grammaa. Itäiset populaatiot ovat suurimpia. Koiras on hiukan naarasta kookkaampi. Höyhenpuku on kiiltävänmusta. Vanhan linnun nokka ja koivet ovat punaiset, nuoren linnun nokka enemmänkin oranssi. Nokka on melko pitkä ja hieman alaspäin käyrä. Muistuttaa paljon alppinaakkaa, joka on hieman pienempi ja pitkäpyrstöisempi, ja jonka nokka on keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Alppivaris on euraasialainen laji, jonka esiintyminen ulottuu Britteinsaarilta lännessä Keski-Aasian kautta aina Kiinaan Keltaiselle merelle saakka.
Lajista tunnetaan noin kahdeksan alalajia. Nimialalaji "pyrrhocorax" elää Britteinsaarilla ja alalaji "erythrorhamphus" (Vieillot, 1817) muualla Etelä-Euroopassa; alalaji "barbarus" (Vaurie, 1954) Kanariansaarilla ja Luoteis-Afrikassa; alalaji "docilis" (S.G.Gmelin, 1774) eteläisestä Jugoslaviasta Kreikan kautta Turkkiin, Levanttiin, Kaukasukselle, Afganistaniin, Iraniin ja Keski-Aasiaan; alalaji "centralis" (Stresemann, 1928) Keski-Aasiasta Mongoliaan, Altaille, Transbaikaliin ja Kashmiriin; alalaji "himalayanus" (Gould, 1862) Himalajalla, Nepalissa, Pohjois-Yunnanissa, Sichuanissa ja Keski-Gansussa; alalaji "brachypus" (Swinhoe, 1871) muualla Kiinassa ja alalaji "baileyi" (Rand ja Vaurie, 1955) Etiopian Simienin kansallispuistossa ja Balevuorilla.
Euroopassa elää 86 000–210 000 alppivarista. Sen elinalue on kooltaan noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji on pääasiassa paikkalintu, mutta siirtyy usein talveksi vuorilta alas laaksoihin. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Aasiassa sijaitsevalla pääesiintymisalueella laji elää vain vuoristoissa 1 200–3 600 metrin korkeudella. Euroopassa ja Lähi-idässä se elää myös rannikoiden jyrkänteillä, taajamissa ja raunioilla.
Lisääntyminen.
Pesä on tavallisesti kallionkolossa tai -ulkonemalla, joskus rakennuksessa, pöntössä tai maankolossa. Se on löyhästi risuista, kasveista, sammalista ja juurista rakennettu. Molemmat puolisot rakentavat, koiras on alussa aktiivisempi ja naaras tekee viimeistelyn. Naaras munii 14,6 grammaa painavia munia 3–5, joskus 6. Haudonta alkaa yleensä ensimmäisen munan ilmestyttyä. Naaras hautoo 17–18 päivää. Poikaset kuoriutuvat eriaikaisesti ja naaras lämmittää niitä 2–3 viikkoa. Ne ovat lentokykyisiä 31–41 päivän ikäisinä. Ensipesintä tapahtuu tavallisesti 3-vuotiaana, joskus 2-vuotiaana ja usein vasta 4-vuotiaana.
Ravinto.
Kesäaikaan pääravintoa ovat maassa elävät hyönteiset ja muut selkärangattomat, talviaikaan vilja, siemenet ja marjat. Ruokailee pareittain tai parvissa lyhytkortisilla avomailla (laitumilla), kallioilla, pelloilla, rannoilla jne. Laji on kaikkiruokainen ja se syö myös raatoja, pikkunisäkkäitä, liskoja, linnunmunia ja -poikasia, jätteitä jne.
Gong jin’ou

Gong jin’ou () oli Qing-dynastian kansallislaulu vuosina 1911–1912. Sen sävelsi korkea-arvoinen virkamies Bo Tong, ja klassista kiinaa olevat sanat kirjoitti laivaston komentaja Yan Fu. Virallisesti se otettiin käyttöön Qing-imperiumin kansallislauluksi keisari Xuantongin valtakaudella 4. lokakuuta 1911. Vain kuusi päivää myöhemmin tapahtui Wuchangin kansannousu ja keisarikunta lakkautettiin seuraavan vuoden alussa.
Kiinan kommunistinen puolue kielsi laulun valtaannousunsa jälkeen vuonna 1949, mutta kumosi kiellon 1970-luvulla.
Fafnir (sarjakuvahahmo)

Fafnir on fiktiivinen Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto, valtavan voimakas lohikäärme, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Thor"-lehden numerossa 134 (1966). Fafnirin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Lee ja Kirby perustivat hahmonsa viikinkien mytologiassa tavattuun Fafniriin.
Historia.
Fafnir oli ennen muuttumistaan Nastrondin kuningas. Nastrond on yksi Asgardissa sijaitsevista maailmoista. Koska Fafnir ja hänen kansalaisensa olivat läpeensä pahoja, päätti Asgardin hallitsija Odin tuhota tämän kuningaskunnan ja kaikki Fafnirin alaiset. Syttyi sota ja sen jälkeen Fafnir jätettiin virumaan kuolettavasti haavoittuneena keskelle raunioita ja autiomaata, joka joskus oli ollut hänen kuningaskuntansa. Fafnir kuitenkin onnistui löytämään salaperäisen maagisen lähteen, josta juotuaan hän muuttui lohikäärmeeksi. Tajuttuaan olevansa miltei haavoittumaton Fafnir hyökkää Odinin pojan Thorin kimppuun.
Valtavista voimistaan huolimatta Fafnir ei kuitenkaan kykene voittamaan Thoria. Heidän taistellessaan ensimmäisen kerran Thor avaa Mjolnirillään maahan valtaisan railon, johon Fafnir syöksyy. Myöhemmin pahuuden jumala Loki vapauttaa Fafnirin vankilastaan ja hyökkää lohikäärmeen avulla Thorin kimppuun. Vasta Odinin väliintulo pelastaa Thorin Lopulta Lumoajattaren sisko, Melodi vapauttaa Fafnirin ja tämä hyökkää jälleen Thorin kimppuun. Odinin siunaamalla lumotulla keihäällä Thorin onnistuu kuitenkin surmata olento ja polttaa tämän ruumis tuhkaksi valtavalla salamalla.
Voimat ja varusteet.
Lohikäärmeenä Fafnir omasi valtavat fyysiset voimat (hän on todistanut kykenevänsä vastustamaan Thoria, joka sentään nostaa yli 100 tonnia) ja oli käytännöllisesti katsoen haavoittumaton. Fafnir ei esimerkiksi ole kokenut Thorin mahtavan Mjolnir-vasaran iskuja sen enempää kuin kiusallisina tönäisyinä. Fafnir kykeni hengittämään suunsa kautta liekkejä, joiden alkuperä oli mystinen. Tulen tarkka kuumuus ei ole tiedossa. Fafnir kykeni myös luomaan maagisia illuusioita, jotka vaikuttivat visuaalisesti erittäin aidoilta. Lohikäärme kykeni lisäksi mentaalisesti hallitsemaan muiden olentojen mieliä, mikäli nämä olivat heikompia kuin hänen oma tahtonsa. Fafnir pystyi elämään ilman ruokaa, juomaa tai hengityskelpoista ilmaa.
Akanvirta

Akanvirta tai koste on virtausdynamiikassa virtaavassa nesteessä tai kaasussa syntyvä pysyvä pyörre. Sellainen syntyy usein luonnossa virtavesissä eli joissa ja siitä käytettävä nimitys on kansanomainen. Akanvirta virtaa joskus virtaveden keskellä kulkevaan päävirtaan nähden päinvastaiseen suuntaan pitkänkin matkan. Suuremmissa virtavesissä syntyvät akanvirrat ovat riittävän suuria, jotta niihin voi ohjata veneensä pysähtymisen ajaksi. Akanvirrat ovat myös hyviä vesillelaskupaikkoja virtaavien vesien varrella, koska akanvirran virtaukset ovat pieniä. Tätä ominaisuutta hyödynnetään nykyään erityisesti koskimelonnassa. Akanvirtoja syntyy koskissa esimerkiksi siltapilareiden, suurien kivien, saarien ja niemenkärkien taakse sekä jokien lahtiin.
Todd Haynes

 
Todd Haynes (s. 2. tammikuuta 1961 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Elämä.
Haynes syntyi Kaliforniassa ja teki bachelor-tutkinnon Brownin yliopistossa. Hänen ensimmäinen huomattava menestyksensä oli elokuva "Poison" (1991), jota seurasivat "Safe" (1995) ja "Velvet Goldmine" (1998), joka toi ohjaajalleen Kultaisen palmun ehdokkuuden Cannesissa. Haynes teki vuonna 2002 elokuvan "Kaukana taivaasta", jolla hän oli ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi. Vuonna 2003 hän oli Golden Globe -ehdokkaana. 
Haynesin käsikirjoittama ja ohjaama Bob Dylanin elämään pohjautuva elokuva "I'm Not There" sai ensiesityksensä eri maissa 2007–2008.
Haynes on avoimesti homoseksuaali.
Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitto

Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitto (lyh. SAM, ent. lyh. SAYL, , ) on suomalainen ystävyysseurojen liitto, jonka tarkoituksena on kehittää Suomen ja Yhdysvaltojen välisiä suhteita. Se pyrkii lisäämään suomalaisten ja amerikkalaisten yhteisymmärrystä sekä kanssakäymistä. Kulttuuri-, tiede- ja opiskelijavaihto ovat keskeisiä tekijöitä tavoitteiden saavuttamisessa. SAM on puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö.
Liitto perustettiin alun perin nimellä Suomalais-Amerikkalainen yhdistys (lyh. SAYL) jatkosodan aikana 1. heinäkuuta 1943. Mukana sen perustamisessa oli muun muassa Eljas Erkko.
Tavoitteet ja toiminta.
SAMin tavoitteena on saavuttaa johtoasema Yhdysvaltain opiskelu- ja kesätyöpaikkojen, sekä näihin liittyvän tiedon välittäjänä. Sen lisäksi yhdistys pyrkii paikallisyhdistysten kautta tarjoamaan monipuolisia tapahtumia ja koulutuksia jäsenilleen.
Jäsenyys.
Vuonna 2019 SAMin jäsenistöön kuului noin 6 000 henkilöä. Liitolla oli tuolloin 37 paikallisyhdistystä. SAM kuuluu myös Ystävyysseurojen liittoon, jonka tietojen mukaan Suomi-Amerikka Yhdistysten liiton jäsenmäärä on 3 800 henkeä ja paikallisyhdistysten määrä 28.
Rahoitus.
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2023 ministeriö on myöntänyt Suomi-Amerikka Yhdistysten Liitolle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
A Lot Like Love

A Lot Like Love on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen romanttinen komedia. Elokuvassa on musiikkia muun muassa Groove Armadalta ja Smash Mouthilta.
Juoni.
Elokuva kertoo Emily Friehlistä (Amanda Peet), joka tutustuu matkallansa Oliver Martiniin (Ashton Kutcher). Emily ja Oliver joutuvat samalle pitkälle lennolle yhdessä. Siitä heillä alkaakin yhteinen ”matkansa” toistensa kanssa. Siitä oikeastaan heidän yhteinen taipaleensa jo alkaakin, ja heidän suhteensa alkaa pikkuhiljaa muuttua hiukan vakavammaksi ja vakavammaksi. He tapaavat uudestaan tapahtumarikkaassa New Yorkissa, jossa heillä on jo pientä rakkautta ilmassa. Vuosien kuluessa Oliverin ja Emilyn elämässä sattuu ja tapahtuu kaikenlaista, ja heidän elämässä on tietenkin ollut muitakin suhteita. Heidän tarinansa päättyy kuitenkin hyvin miellyttävällä tavalla.
Auringonlaskun katu

Auringonlaskun katu ( ja myös nimellä "Sunset Boulevard") on Billy Wilderin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1950. Satiirinen film noir -elokuva käsittelee Hollywoodin elokuva-alan kääntöpuolta ja amerikkalaista tähtikulttia.
Elokuvan nimi viittaa Los Angelesin Sunset Boulevard -katuun, jonka varrella sijaitsevaan huvilaan pääosa juonesta sijoittuu. "Auringonlaskun katu" kertoo ikääntyvästä mykkäelokuvien tähdestä, joka haaveilee paluusta parrasvaloihin, kertojana käsikirjoittajanalku Joe Gillis (William Holden). Pääosaa näyttelee Gloria Swanson, joka oli itsekin ollut mykkäelokuvan tähti ja jolle "Auringonlaskun katu" muodostui joutsenlauluksi. Elokuvan sivuosissa on useita muita mykkäelokuvan tähtiä, muun muassa Erich von Stroheim ja Buster Keaton. 
Elokuva on valittu Yhdysvaltojen Kansalliseen elokuvaluetteloon sekä Kongressin kirjaston luetteloon kulttuurihistoriallisesti merkittävistä teoksista.
Juoni.
Alussa poliisit onkivat hienon huvilan pihalla olevasta uima-altaasta nuoren miehen ruumiin, minkä jälkeen tämän kertojanääni alkaa kuvata tilanteeseen johtaneita tapahtumia. Taloudellisissa vaikeuksissa oleva Hollywood-käsikirjoittaja Joe Gillis (William Holden) pakenee velkojia, mutta hänen autostaan puhkeaa rengas. Gillis päätyy autiolta näyttävän kartanon pihaan. Siellä elelee Norma Desmond (Gloria Swanson), mykkäelokuvien kuningatar, jonka tähti on sammunut äänielokuvan nousun myötä. Hän asuu kahdestaan uskollisen entisen aviomiehensä, nykyisen hovimestarinsa Maxin (Erich von Stroheim) kanssa. Max yrittää kaikin keinoin salata Normalta sen tosiasian, ettei elokuvamaailma enää välitä tästä. Max jopa lähettää Normalle väärennettyjä ihailijakirjeitä pitääkseen yllä tämän harhakuvaa jatkuvasta suosiosta.
Väärinkäsityksen jälkeen Desmond pyytää Gillisiä viimeistelemään itse tekemänsä laajan elokuvakäsikirjoituksen Salomesta. Desmond uskoo Cecil B. DeMillen ohjaavan elokuvan ja pääsevänsä itse pääosaan. Vaikka käsikirjoitus on kammottava, Gillis suostuu tarjoukseen, sillä hän saa miljonääri-Desmondilta hyvän korvauksen. Pian Gillis kuitenkin huomaa, millainen nainen Norma Desmond oikeastaan on, samalla kun epätoivoinen Norma on jo rakastunut häneen. Samanaikaisesti Paramount-studiolla työskentelevä käsikirjoitusten lukija Betty Schaefer (Nancy Olson) tarjoaa Gillisille yhteistyötä erään Gillisin oman käsikirjoituksen kehittämiseksi, mutta Gillis ei enää pysty irtautumaan Desmondista.
Vastaanotto.
Kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti 1979 sadasta kaikkien aikojen merkittävimmästä elokuvasta, ja "Auringonlaskun katu" oli mukana kolmentoista listalla. Elokuva valittiin vuonna 1989 25 ensimmäisen joukossa Yhdysvaltojen Kansalliseen elokuvaluetteloon. Kongressin kirjasto oli arvioinut sen kulttuurihistoriallisesti merkittäväksi teokseksi.
Hakaniementori

Hakaniementori eli Hakaniemen tori () on Helsingin Hakaniemessä sijaitseva tori, joka avattiin vuonna 1897. Torilla on torikauppaa joka arkipäivä. Lisäksi siellä järjestetään markkinat joka kuukauden ensimmäisenä sunnuntaina.
Torilta on sen historian aikana lähtenyt liikkeelle paljon vappumarsseja sekä mielenosoituksia, ja se liittyy läheisesti työväenliikkeen historiaan. Useat Hakaniementorin laidalla olevat rakennukset ovat olleet Osuusliike Elannon ja ammattiliittojen hallinnassa. Tunnetuimpia Hakaniementorin ympärillä olevista rakennuksista lienevät Ympyrätalo ja Hakaniemen kauppahalli. Niitä vastapäätä torin etelälaidalla on Metallitalo.
Historia.
Hakaniementori rakennettiin 1880–1890-luvuilla täyttömaalle, jonka kohdalla oli kulkenut Siltasaaren mantereesta erottanut salmi. Tori perustettiin kaikenlaista kaupankäyntiä varten. Ensimmäiset kauppiaat ilmestyivät torille joulun alla 1897. Torilla myytiin monipuolisesti elintarvikkeita marjoista riistaan. Torin palvelut monipuolistuivat 1900-luvun alussa, kun torilla toimi räätälinliikkeitä sekä vaate- ja kangaskauppoja; kalakauppiaat tulivat 1920-luvulla. 
Toisen maailmansodan aikana tori oli täynnä halkopinoja, sillä lähistöllä olleet talot tarvitsivat lämmitystä. Torille kootut halkopinot poltettiin Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran järjestämässä mielenosoituksessa 6. elokuuta 1940, ja mielensoitus tunnetaan myös nimellä ”pinonpolttajaiset”. Etenkin polttopuukuljetuksissa käytetty Sörnäisten satamarata ulottui tuolloin torille asti. Kiskot kuitenkin purettiin alueelta vuonna 1960, ja toria alettiin uudelleenjärjestellä moottoriliikenteen ehdoilla muun muassa päällystämällä se asfaltilla.
Hakaniemen metroaseman rakentamisen yhteydessä 1970- ja 1980-luvuilla toria kuitenkin uudistettiin jälleen vastaamaan paljolti nykyistä asua. Aikaisemmin Sörnäisten rantatie kulki kauppahallin eteläpuolelta Hämeentien ja Siltasaarenkadun risteykseen, mutta katuyhteys katkaistiin ja tori ulotettiin kauppahalliin asti. Tori myös päällystettiin uudestaan nupukivillä.
Vuosina 2018–2023 torilla sijaitsi väliaikainen lasipaviljonki, joka rakennettiin väistötilaksi Hakaniemen kauppahallin remontin ajaksi. Väistötila purettiin syksyllä 2023 sen jälkeen, kun se oli myyty huutokaupassa 440 000 eurolla.
Witold Woyda

Witold Woyda (10. toukokuuta 1939 Poznań, Puola – 5. toukokuuta 2008 Bronxville, New York) oli puolalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli floretti.
Woyda sijoittui Rooman 1960 olympialaisissa florettimiekkailun henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja Méxicon 1968 kisoissa joukkuekilpailussa pronssia, mutta kummallakaan kerralla hän ei menestynyt henkilökohtaisessa kilpailussa. Münchenin 1972 olympialaisissa hän voitti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän voitti alkukierrosten 20 ottelustaan vain 14, mutta finaalikierroksella hän voitti kaikki viisi vastustajaansa. Toisen kultamitalin hän voitti joukkuekilpailussa.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Woyda sai henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa vuonna 1962.
Woyda kuoli 5. toukokuuta 2008 keuhkosyöpään.
Alex Fraser Bridge

Alex Fraser Bridge on vinoköysisilta Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se ylittää Fraser-joen ja yhdistää Richmondin ja New Westminsterin kaupungit North Deltan alueeseen. Silta on nimetty provinssin entisen liikenneministerin Alex Fraserin mukaan.
Silta avattiin vuonna 1986 ja se oli tuolloin maailman pisin vinoköysisilta. Se on 930 metriä pitkä ja sen pisin jänneväli on 465 metriä. Siltapylväät yltävät 154 metrin korkeuteen. Sillalla on kuusi kaistaa, kolme molempiin suuntiin ja se on osa Highway 91 -moottoritietä. Sillan rakennutti Brittiläisen Kolumbian liikenneministeriö ja sen suunnittelusta vastasi Buckland &amp; Taylor.