Gena Rowlands

Gena Rowlands (19. kesäkuuta 1930 Madison, Wisconsin – 14. elokuuta 2024 Indian Wells, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Rowlands näytteli teatterissa, televisiossa ja elokuvissa. Hän oli naimisissa näyttelijä ja independent-elokuvaohjaaja John Cassavetesin kanssa ja näytteli tämän seitsemässä elokuvassa. Rowlands oli Oscar-ehdokkaana elokuvista "Naisen parhaat vuodet" ja "Gloria – gangsteriheila".
Nuoruus ja opiskelu.
Gena Rowlands syntyi 1930 Wisconsinin Madisonissa. Hänen vanhempansa olivat pankkiiri ja poliitikko Edwin Myrwyn Rowlands, joka vaikutti erityisesti Wisconsonin osavaltion politiikassa, ja näyttelijä Mary Allen Neal, joka käytti taiteilijanimeä Lady Rowlands.
Rowlands opiskeli vuosina 1947–1950 englannin kieltä Wisconsinin yliopistossa, mutta keskeytti opintonsa pyrkiäkseen näyttelijäksi. Hän muutti New Yorkiin, missä hän kävi American Academy of Dramatic Artsia. Siellä hän tapasi John Cassavetesin, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1954 tämän kuolemaan 1989 asti.
Ura.
Teatterista televisioon ja elokuviin.
Rowlands aloitti uransa repertuaari- ja kesäteattereissa. Hänet löydettiin Cape Codista New Yorkin teatteripiireihin, ja 1950-luvun alussa hän pääsi mukaan Broadwayn "The Seven Year Itch" -tuotantoon sijaiseksi ja sitä kautta näytelmään mukaan. Hän näytteli 1953 Off-Broadway-näytelmässä "Dangerous Corner" ja 1956 Broadwayllä näytelmässä "Middle of the Night".
Rowlandsin ensiesiintyminen televisiossa oli 1954. Seuraavana vuonna hänellä oli osa "Robert Montgomery Presents" -sarjan "Kultahattu"-osassa. Rowlands teki vuonna 1956 sopimuksen MGM:n kanssa, ja hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Lempi on kallista lystiä" (1958). Elokuva floppasi, eikä Rowlands saanut siitä huomiota. Hänellä oli myös rooli miehensä ohjaamassa independent-elokuvassa "Varjoja" (1958).
Rowlandsin 1960-luvun elokuvia olivat nyky-western "Ratsasta viimeinen taival" (1962), "Tehtävä viidakossa" (1962) ja "Heräävä elämä" (1963). Hän jatkoi samalla myös televisiouraa ja näytteli muun muassa sarjoissa "Bonanza", "77 Sunset Strip" "The Girl from U.N.C.L.E." ja "Tohtori Kildare". Saippuasarjassa "Peyton Place" hän esitti viettelevää seurapiirihenkilöä Adrienne Van Leyden.
Rowlandsin ja Cassevetesin yhteistyöt.
Rowlandsin ja Cassevetesin yhteistyö herätti laajempaa huomiota elokuvalla "Kasvoja" (1968). Sitä seurasivat "Minnie ja Moskowitz" (1971) ja "Naisen parhaat vuodet" (1974). Jälkimmäisessä Rowlands näytteli vaimoa ja äitiä, jonka mielenterveys heikkenee nopeasti Peter Falkin näyttelemän ymmärtämättömän miehen rinnalla. Rowlands sai siitä ensimmäisen parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuutensa.
"Ensi-ilta" (1977) oli jälleen Cassevetesin ohjaustyö. Samoin oli myös "Gloria – gangsteriheila" (1980), jossa Rowlands näytteli orpopojan kanssa karannutta gangsterin puolisoa. Siitä Rowlands sai toisen Oscar-ehdokkuutensa. Rowlandsin ja Cassevetesin viimeinen yhteinen elokuva oli "Tunteiden virrat" (1984), jossa he näyttelivät sisaruksia. Rowlands näytteli kuitenkin vielä 1987 Los Angelesissa esitetyssä näytelmässä "A Woman of Mystery", jonka Cassavetes ohjasi.
Emmy-palkintoja.
Rowlandsin elokuvia olivat myös muun muassa "Matkalla maineeseen" (1987) "Toinen nainen" (1988). Rowlands voitti ensimmäisen Emmynsä elokuvan "The Betty Ford Story" (1987) pääroolista Betty Fordina ja toisen "Kohtalon sormesta" (1991), jossa hän näytteli rahatonta leskeä. Kolmas Emmy tuli HBO:n elokuvasta "Hysterical Blindness". Rowlands oli kaikkiaan kahdeksan kertaa ehdolla Primetime Emmyyn.
Uran loppu.
Rowlandsin 1990-elokuvan elokuvia olivat Jim Jarmuschin "Night on Earth" (1991) ja Terence Daviesin "The Neon Bible" (1995). Rowlands näytteli myös poikansa Nick Cassavetesin ohjaamissa elokuvissa. Niistä ensimmäinen oli vuonna 1996 ilmestynyt "Kuin taivaan tähdet". "She’s So Lovely" sai ensi-iltansa vuonna 1997, "The Notebook – Rakkauden sivut" 2004 ja "Yellow" 2012.
Rowlands käsikirjoitti osion monesta lyhytelokuvasta koostuvaan elokuvaan "Pariisi, rakkaudella" (2006). Hän myös näytteli Gérard Depardieun ja Frédéric Auburtinin ohjaamassa osiossa. Rowlandsilla oli rooli myös tyttärensä Zoe Cassavetesin ohjaamassa elokuvassa "Broken English" (2007). Hänellä oli äänirooli "Persepoliksessa" ja rooli ensimmäisessä kokonaan älypuhelimella kuvatussa elokuvassa "Olive". Rowlandsin viimeiset elokuvat olivat "Six Dance Lessons in Six Weeks" (2014) ja lyhytelokuva "Unfortunate Circumstances" (2014). Vuonna 2015 hänet palkittiin Oscar-kunniapalkinnolla. Rowlands sai Golden Globen 1975 ja 1988, ja oli lisäksi ehdokkaana kuusi muuta kertaa.
Yksityiselämä.
Rowlands oli naimisissa ohjaaja John Cassavetesin kanssa. Rowlands oli luvannut nuorempana olla menemättä naimisiin eikä halunnut lapsia, mutta hän muutti mielensä tavattuaan Cassavetesin. He olivat naimisissa 1954–1989. He saivat kolme lasta. Rowlands meni 2012 naimisiin eläköityneen liikemiehen Robert Forrestin kanssa.
Rowlands kuoli elokuussa 2024. Hän oli sairastanut viiden vuoden ajan Alzheimerin tautia.