tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sunnuntai (tuotemerkki)

Sunnuntai on Raisio Oyj:n rekisteröity tuotemerkki, jolla myydään erilaisia leivontatuotteita kuten jauhoja ja margariineja. Sunnuntai-tuoteperheen ensimmäinen tuote oli vehnäjauho ja se tuli markkinoille vuonna 1967. Bunge Finland Oy valmistaa Sunnuntai-merkin alla leivontamargariinit, öljyt ja pakastetuotteet kuten taikinalevyt. Sunnuntai-merkin alle kuuluu myös gluteenittomia jauhoseoksia. 
Vuonna 2009 yhdysvaltalainen Bunge osti margariinituotannon Raisiolta. Raisio Oyj jatkoi Bungen yhteistyökumppanina ja Bunge valmistaa Sunnuntai-tuoteperheen margariinit ja öljyt Raisiossa sijaitsevassa tehtaassa.
Elise Kärkkäinen

Elise Orvokki Kärkkäinen (19. lokakuuta 1954 Vihanti – 8. syyskuuta 2018 Oulu) oli suomalainen englantilaisen filologian emeritaprofessori Oulun yliopistossa. Hän toimi myös Jyväskylän yliopiston dosenttina.
Kärkkäinen opiskeli englantia ja saksaa Oulun yliopistossa, jossa suoritti alemman (HuK, 1978) ja ylemmän korkeakoulututkinnon (FM, 1981) sekä valmistui lisensiaatiksi (1991). Väitöskirjaa varten Kärkkäinen muutti perheineen Yhdysvaltoihin ja väitteli Kalifornian yliopistossa (Santa Barbara). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1998) käsitteli puhuttua amerikanenglantia. Työ oli otsikoitu "The marking and interactional functions of epistemic stance in American English conversational discourse".
Työurallaan Kärkkäinen eteni Oulun yliopiston englannin kielen oppiaineessa tuntiopettajasta professorin tehtäviin. Hän sai rahoitusta myös Suomen Akatemialta kahdelle johtamalleen, väitöstyön aihepiiriä jatkaneelle tutkimushankkeelle ja toimi akatemiatutkijana. Hän työskenteli tutkijakoulutuksen parissa useiden maisteri- ja tohtoriopiskelijoiden ohjaajana kuolemaansa saakka. Kärkkäinen vaikutti osaltaan Oulun yliopiston kielitieteellisen ja vuorovaikutuksen tutkimuksen nousemiseen kansain­välisesti tarkasteltuna korkeatasoiseksi.
Norjanluikka

Norjanluikka ("Eleocharis austriaca") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon ja pilliluikkien ("Eleocharis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se voidaan luokitella myös mutaluikan ("Eleocharis mamillata") alalajiksi.
Norjanluikka on juurakollinen kasvi, jonka samasta juurakosta voi nousta lukuisia ilmaversoja, ja se voi muodostaa yhtenäisiä kasvustoja. Ilmaversot ovat millimetrinpaksuisia ja kasvavat noin 10 cm korkeiksi. Norjanluikan kukintona on varren päässä sijaitseva yksittäinen tähkä, joka on yli 4 mm pitkä. Tähkän kaksi alinta suojuslehteä ovat pituudeltaan alle puolet koko tähkän pituudesta. Tähkä on monikukkainen ja sen kaikki kukat ovat kaksineuvoisia ja tuulipölytteisiä. Norjanluikka kukkii kesä–heinäkuussa. Norjanluikka lisääntyy sekä kasvullisesti että siementen kautta.
Norjanluikka kasvaa keväisin tulvivilla kasvupaikoilla.
Æthra

Æthra on Gorodin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2018. Albumin sävellystyö kesti kuusi viikkoa.
Vastaanotto.
Angry Metal Guy ylisti albumia onnistuneeksi sekä edeltäviin tuotoksiin verrattuna erinomaisesti tuotetuksi. Kehuja saivat erityisesti sävellystyön dynaamisuus sekä kitaristit Mathieu Pascal ja Nicolas Alberny, joita hän kutsui virtuooseiksi. Metal Injectionin arvioija sanoi albumin puhuttelevan erityisesti lajityypin faneja. Hän totesi, etteivät sävellykset tee oikeutta mielekkäille sanoituksille.
Nölliäisenvihvilä

Nölliäisenvihvilä ("Juncus minutulus") on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, vihvilöiden ("Juncus") sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se on pienikokoinen ruohovartinen kasvilaji, joka muodostaa joskus pieniä mättäitä. Nölliäisenvihvilä muistuttaa paljolti pienikokoista konnanvihvilää ("Juncus bufonius") ja tulkitaan toisinaan sen alalajiksi. Nölliäisenvihvilän ja konnanvihvilän voi kuitenkin erottaa kukissa olevien heteiden lukumäärän sekä heteiden osien pituussuhteiden perusteella.
Nölliäisenvihvilän varret ovat neulamaisen ohuita ja kasvavat enintään 5 cm korkeiksi. Lehdet ovat kapeita ja ylettyvät usein kukinnon yläpuolelle. Kukinto on pitkä ja harsu kukkarykelmä. Kukissa on vain kolme hedettä ja heteiden palhot ovat suunnilleen neljä kertaa niin pitkiä kuin heteiden ponnet. Nölliäisenvihvilä kukkii heinä–elokuussa. Hedelmä on vaaleanruskea ja jokseenkin teräväkärkinen.
Nölliäisenvihvilä kasvaa avoimilla kosteilla kasvupaikoilla ja suosii usein hiekkapohjaista kasvualustaa. Nölliäisenvihvilää tavataan usein kärrypolkujen varsilta sekä muilta vastaavanlaisilta paikoilta.
Xiaomi Mi A2

Xiaomi Mi A2 on Xiaomin heinäkuussa 2018 julkistama älypuhelin. Puhelin on seuraaja Mi A1:lle, joka julkaistiin vuonna 2017. Xiaomin A-sarjalle tyypillisesti puhelimessa ei käytetä Xiaomin omaa MIUI-käyttöliittymää, vaan Googlen Android Onea. Suomessa Xiaomin puhelimia myydään rajoitetusti, sillä puhelimilla on vain kaksi maahantuojaa. Pääasiassa myynti tapahtuu verkkokaupoissa, kuten Bestiossa, CDON.comissa, Jimm'sissä ja Verkkokauppa.comissa.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Mi A2 on saatavilla kolmessa eri värissä, jotka ovat kultainen, musta ja vaaleansininen ("lake blue"). Puhelimessa on 5,99 tuuman näyttö, jossa kuvasuhde on 18:9. Puhelimen takaa löytyy sormenjälkilukija sekä 12 ja 20 megapikselin kaksoiskamera.
Suoritin ja muisti.
Mallista riippuen Xiaomi A2 tulee joko neljän tai kuuden gigatavun RAM-muistilla. Tallennusmuistia puhelimessa on 32, 64 tai 128 gigatavua. Kaikissa malleissa on käytössä Qualcommin Snapdragon 660 -suoritin.
Xiaomi Mi A2 Lite.
Xiaomi Mi A2 Lite on edullisempi versio Xiaomi Mi A2:sta. Mi A2:sta poiketen Lite-mallissa näytön yläosassa on lovi ja näytön resoluutio on lievästi suurempi 2280 × 1080 pikseliä. Toisaalta Mi A2 Lite käyttää suorituskyvyltään heikompaa Snapdragon 625 -suoritinta ja sisältää 5 megapikselin etukameran. Myös RAM-muistin määrässä on eroa, sillä Mi A2 Liten perusversiossa RAM-muistia on kolme gigatavua. Sen sijaan akun kapasiteetti (4 000 mAh) on normaalia Mi A2:ta suurempi.
Satu Lipiäinen

Satu Iines Maria Lipiäinen (o.s. Kähkönen, s. 14. helmikuuta 1996 Siilinjärvi) on suomalainen ultrajuoksija. 
Tausta.
Lipiäinen on koulutukseltaan tekniikan tohtori.
Urheilu-ura.
Hän pitää hallussaan naisten 12 tunnin juoksun maailmanennätystä tuloksella 153,600 kilometriä ja Suomen ennätystä viidessä ultrajuoksulajissa: 50 km, 100 km, 100 mailia, 6 tunnin juoksu ja 12 tunnin juoksu. Hänen ennätystuloksensa 12 tunnin juoksussa ylittää miesten Suomen ennätyksen samassa lajissa (Juuso Simpasen 148,640 km vuodelta 2021).
Lipiäinen juoksi 12 tunnin juoksun Suomen ja Pohjoismaiden ennätyksen 136,203 kilometriä marraskuussa 2020. Noora Honkala rikkoi tuloksen maaliskuussa 2021, mutta Lipiäinen otti ennätykset takaisin nimiinsä marraskuussa 2021 juostuaan Joensuussa 140,920 kilometriä. Noora Honkala rikkoi ennätyksen helmikuussa 2022 ja paransi ennätystään Spártissa helmikuussa 2023. Lipiäinen otti ennätyksen takaisin itselleen maailmanennätystuloksella toukokuussa 2023.
Heinäkuussa 2022 Lipiäinen teki Suomi-juoksussa 100 kilometrin Suomen ennätyksen ajalla 7.40.20. 100 kilometrin juoksun MM-kilpailuissa elokuussa 2022 Lipiäinen sijoittui viidenneksi SE-ajalla 7.15.35. Vuonna 2023 Lipiäinen osallistui ensimmäistä kertaa Spartathlon-juoksuun ja sijoittui heti kolmanneksi ajalla 23.48.34. Kilpailussa toiseksi sijoittui Noora Honkala ja koko kärkikolmikko alitti entisen naisten kilpailun reittiennätyksen.
Lisäksi Lipiäisellä on Suomen ennätykset alle 23-vuotiaiden sarjassa 6 tunnin, 12 tunnin ja 100 kilometrin juoksuissa.
Puistossa (kappale)

”Puistossa” on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin singlenä heinäkuussa 2001. Kappale on neljäs singlejulkaisu Kelan ensimmäiseltä sooloalbumilta "Nummela".
Kela kirjoitti ”Puistossa”-kappaleen 14. joulukuuta 2000. Sanoitukset kertovat fiktiivisen tarinan Laurasta ja Petri Ruususesta Bruce Springsteenin ”Atlantic City” -kappaleen hengessä. Vuonna 2015 Kela kertoi "Vain elämää" -musiikkiohjelmassa, ettei hän ollut erityisen ylpeä ”Puistossa”-kappaleen sanoituksista. Myöhemmin hän selvensi sanojaan, todeten: ”Haluan korostaa, etten missään tapauksessa tarkoittanut lausunnollani sitä, että inhoaisin 'Puistossa'-kappaletta tai sen esittämistä. Vaikkei se olekaan parhaiten kirjoittamani sanoitus, niin olen kuitenkin hyväksynyt sen puutteet ja pidän siitä juuri sellaisena kuin se on.”
Alun perin Kela kaavaili LAB-yhtyeen Anaa vierailemaan kappaleella, mutta hän kieltäytyi vastaten: ”Mä en laula suomeksi, enkä varsinkaan duettoja!” Tuottaja Risto Eskolin ehdotti seuraavaksi Asko Kallosen suosittelemaa Alexandra Babitzinia. Hän suostui, ja äänitti osuutensa 30. joulukuuta 2000.
”Puistossa” nousi parhaimmillaan Suomen radiosoittolistan ja "Rumban" 50 hittiä -listan kärkeen. Singlelistalla kappale kapusi sijalle 18.
Marjorie Kinnan Rawlings

Marjorie Kinnan Rawlings (8. elokuuta 1896 Washington, Yhdysvallat – 14. joulukuuta 1953 St. Augustine, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen orpopojan ja peuranvasan ystävyydestä kertova nuortenkirjansa "The Yearling" (1938, suom. "Elämän kevät", WSOY 1939) on saanut Pulitzer-palkinnon. Muita Rawlings-suomennoksia ovat "Kultaiset hedelmät" (WSOY 1943, alkuteos "Golden Apples", 1935) ja "Matkamies" (WSOY 1954, alkuteos "The Sojourner", 1953).
Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa syntynyt Rawlings opiskeli Wisconsinin yliopistossa, josta valmistui 1918, ja työskenteli toimittajana vuoteen 1928, jolloin hän muutti Pohjois-Floridan syrjäseudulle. Useimmat hänen tarinansa sijoittuvat tälle seudulle.
Romaanista "Elämän kevät" on tehty Suomessakin esitetty samanniminen elokuva (1946), televisioelokuva (1994, päähenkilönä teinipoika) ja japanilainen piirrossarja (1983–1985, päähahmona pieni tyttö). Martin Rittin ohjaama "Kultaiset hedelmät" (1983) perustuu Rawlingsin samannimiseen romaaniin.
Rawlingsin talo Floridan Cross Creekissä ja sitä ympäröivä Marjorie Kinnan Rawlings Historic State Park ovat avoinna yleisölle.
Bohicon

Bohicon on kunta ja kaupunkimainen taajama Beninissä, Zoun departementissa. Kunnassa on 172 000 asukasta, sen kaksi arrondissementtia kattavassa keskustaajamassa 94 000.
Bobiconissa vallitsee trooppinen ilmasto, johon kuuluu kaksi sadekautta (huhtikuusta kesäkuuhun ja syyskuusta marraskuuhun) ja niiden välissä kaksi kuivaa kautta. Vuoden viilein kuukausi on elokuu, jolloin lämpötilat vaihtelevat 25 °C ja 32 °C välillä. Kuivinta ja lämpimintä on tammikuusta maaliskuuhun, lämpötila yli 34 °C. Kavillisuus ei ole sademetsää vaan lähinnä savannia. Paikoin on noin puolen hehtaarin pyhiä metsiä, jotka on säästetty alueella yleisesti harjoitettavalta kaskiviljelyltä.
Asukkaista suurin etninen ryhmä on fonit, joita on 93 prosenttia. Muita ryhmiä ovat jorubat (4,6%), adjat (1,4%) ja barbat (0,1 %). Voodoo on yleisin uskonto, ja moniavioisuus on varsinkin aiemmin ollut yleistä.
Helena Leveelahti

Helena Katriina Leveelahti (s. 30. syyskuuta 1999 Virrat) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kiekonheitto. Hän kilpailee myös kuulantyönnössä. Hän edustaa Virtain Urheilijoita ja häntä valmentaa Anssi Mäkinen. Aikaisemmin häntä on valmentanut myös Tiina Leveelahti.
Saavutukset.
Helena Leveelahti saavutti kiekonheitossa pronssia Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 49,34. Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti hopeaa Tampereella vuonna 2018 järjestetyissä Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Mitali tuli tuloksella 56,80, joka on 19-vuotiaiden Suomen ennätys. Samojen kisojen kuulantyönnössä hän karsiutui loppukilpailusta. Hän karsiutui kiekonheiton loppukilpailusta Berliinin EM-kilpailuissa 2018. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui vuonna 2019 kahdeksanneksi tuloksella 51,03 ja vuonna 2021 hopealle ennätyksellään 57,09. Hän karsiutui loppukilpailusta Rooman EM-kilpailuissa 2024.
SM-kilpailuissa Leveelahti on voittanut kiekonheitossa kultaa 2025, saanut hopeaa 2018, 2022, 2023 ja 2024 sekä pronssia 2020. Kuulantyönnössä hän saavutti SM-pronssia 2020. Kiekonheiton SM-hallimestaruuden hän voitti vuosina 2023–2025.
Salibandyn Champions Cup 2016

Champions Cup 2016 oli järjestyksessään 24. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin syksyllä 2016 Ruotsin Boråssissa. Turnauksen voitti miehissä ruotsalainen Storvreta IBK ja naisissa ruotsalainen Pixbo Wallenstam IBK.
2016 Champions Cupiin pääsi Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja vuoden 2015 EuroFloorball Cupin voittaja.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Ottelut.
Miehet.
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Naiset.
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Flanderin ympäriajo 2018

Flanderin ympäriajo 2018 oli järjestyksessään 102. miesten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 264,7 kilometrin reitillä Antwerpenista Oudenaardeen 1. huhtikuuta 2018. Kilpailu kuului UCI World Touriin 2018.
Niki Terpstra voitti kilpailun 12 sekunnin erolla Mads Pederseniin, Philippe Gilbert sijoittui kolmanneksi.
Samana päivänä ajettiin 15. naisten Flanderin ympäriajo. Se käytiin 153,3 kilometrin reitillä, jossa Oudenaarde toimi sekä lähtö- että maalipaikkana. Kilpailu kuului UCI Womwn's World Touriin 2018.
Anna van der Breggen voitti kilpailun 27 kilometrin sooloajon jälkeen karattuaan irtiottoon Kruisbergin ja Oude Kwaremontin nousujen välissä. Amy Pieters sijoittui toiseksi minuutin ja kahdeksan sekuntia hävinneenä, Annemiek van Vleuten oli kolmas.
Miesten tulokset.
Lähde: Pro Cycling Stats
Miesten kilpailuun osallistuneet joukkueet.
Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten tulokset.
Lähde: Pro Cycling Stats
Naisten kilpailuun osallistuneet joukkueet.
Lähde: Pro Cycling Stats
Modernit miehet

Modernit miehet on suomalainen draamakomediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Eero Milonoff, Iikka Forss, Jarkko Niemi ja Tommi Rantamäki. Sarja kertoo neljästä ”ironisesti modernista” miehestä, jotka kohtaavat ongelmia, ennakkoluuloja ja epävarmuuksia modernissa maailmassa. 
Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Yle Areenassa 6. tammikuuta 2019 ja esitettiin televisiossa tammi-maaliskuussa 2019. Se oli kuvattu touko–kesäkuussa 2018 Kirkkonummen Sundsbergissä.
Sarjan tuottajan mukaan kuvauspaikkaa etsittiin pääkaupunkiseudulta ja Sundsberg oli juuri siihen sopiva. Sarjaa varten vuokrattiin Sundsbergissa asuntoja sekä sarjaa myös kuvattiin Sundsbergin rantasaunassa. Ainakin kolmannella tuotantokaudella sarjaa kuvattiin myös Sundsbergissa sijaitsevassa Kartanonrannan koulussa.
Toinen tuotantokausi julkaistiin Areenassa 25. maaliskuuta 2020, jolloin alkoivat myös sen televisioesitykset. Sarjan kolmas tuotantokausi julkaistiin Yle Areenassa 8. joulukuuta 2021. Modernien miesten neljäs kausi julkaistiin Yle Areenassa 16.1.2024 ja palkittiin Kultainen Venla -gaalassa tammikuussa 2025 edellisvuoden parhaana komediasarjana. 
Eero Milonoff ei jatkanut sarjan neljännellä kaudella. Milonoffin poistuminen sarjassa aiheutti hämmennystä sosiaalisessa mediassa. Sarjassa kerrotaan, että Jarkko (Eero Milonoffin rollihahmo) lähti Espanjaan Fuengirolaan aloittamaan uutta polkua.
Uutena näyttelijänä sarjaan liittyi Mikko Töyssy. Viidennes tuotantokausi kuvattiin mm. Kirkkonummen Sundsbergissa toukokuun lopussa ja kesäkuun alussa vuonna 2025.
Salibandyn Champions Cup 2015

 
Champions Cup 2015 oli järjestyksessään 23. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin syksyllä 2015 Tšekin Mladá Boleslavissa. Turnauksen voitti miehissä ruotsalainen IBF Falun ja naisissa ruotsalainen KAIS Mora IF.
2015 Champions Cupiin pääsi Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit, toinen joukkue järjestäjämaasta ja vuoden 2014 EuroFloorball Cupin voittaja.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Ottelut.
Miehet.
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Naiset.
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaalit
Cyprien Tokoudagba

Cyprien Tokoudagba (1939 – 5. toukokuuta 2012 Abomey, Benin) oli taidemaalari ja kuvanveistäjä Abomeyssä, Beninissä. Hän tuli tunnetuksi vodoun-temppeleiden mestarimaalarina Beninissä, Ghanassa, Togossa ja Nigeriassa. Tokoudagba teki töitä Abomeyn kansallismuseolle ja vastasi Kuninkaiden palatsien veistoksista ja reliefeistä. Vuonna 1989 hän alkoi tehdä teoksia maalauskankaalle tilaustöinä, joissa hänen vodun-idolinsa ja Abomeyn kuninkaiden idolit tunnukset kukoistivat.
Cyprien Tokoudagba palkattiin rekemään replikoita Abomeyn kuninkaallisiin palatseihin alkuperäisten reliefien mukaan, jotka kertoivat Dahomeyn taruista ja tarinoista juhlistaen kuninkaita uudessa kuningas Glelén kuninkaallisen palatsin jukisivussa Beninin valtion tilaamana. Tokoudagba jatkoi reliefien traditiota käyttämällä sementtiä, sekä kaupoissa olevia synteettisiä maaleja, tehden samaan aikaan myös teroksia maalauskankaille, freskoja, sekä monumentaalisia veistoksia.
Vuonna 1989 Cyprien Tokoudagba osallistui ensimmäisen kerran teoksillaan Beninin ulkopuolella länsimaiden ulkopuolisten maiden taidetta käsittelevään näyttelyyn "Magiciens de la Terre" Pariisin Centre Georges Pompidoussa. Sen jälkeen hän osallistui lukuisiin kansallisiin ja kansainvälisiin näyttelyihin, kuten Sydneyn, Sao Paolon, Dakarin ja Moskovan biennaaleihin, kuten myös näyttelyihin muun muassa Tate Liverpoolissa, Hayward Galleryssä Lontoossa, Mori ja Tobu taidemuseoissa Tokiossa, sekä Smithsonian-instituutissa Washington, D.C.:ssa. 
Ouidah’92 sarja.
Tokoudagban teoksia oli esillä helmikuussa 1993 ”Ouidah '92” festivaalissa, jossa juhlittiin vodoun-taidetta Beninistä, sekä Afrikan diasporan piirissä Ouidahissa. 
Beninin valtio tilasi Tokoudagbalta 64 veistosta, jotka ovat esillä eri puolilla Ouidahia. Ne ovat tavallisesti varustettu jalustalla, jossa on ”Ouidah’92” embleemi. Betonista tehdyt veistokset olivat alun perin vaaleanruskeita, ja ne on maalattu myöhemmin. Teokset on sijoitettu eri paikkoihin kaupungissa. Osa niistä on ns. Orjareitin varrella. Osa on Ouidahin Pyhässä metsässä. Monia teoksia on vandalisoitu, osia on särkynyt tai niitä on varastettu.
Cyprien Tokoudagba on haudattu mausoleumiin, joka on Abomeyn Gbècon Hounli -alueella. Sen tekivät hänen lapsensa Damien ja Elyse Tokoudagba isänsä elämäntyötä vastaavalla kuvituksella.
Josephine (Tanskan prinsessa)

Tanskan prinsessa Josephine, Monpezatin kreivitär (Josephine Sophia Ivalo Mathilda; s. 8. tammikuuta 2011), on kuningas Frederik X:n ja tämän puolison kuningatar Maryn neljäs ja nuorin lapsi ja kuningatar Margareeta II:n ja edesmenneen prinssi Henrikin seitsemäs lapsenlapsi. Hän on prinssi Vincentin kaksoissisar. Hän on kruununperimysjärjestyksessä neljäs vanhempien sisarustensa, prinssi Christianin, prinsessa Isabellan ja vanhemman kaksoisveljensä jälkeen.
Vincent (Tanskan prinssi)

Tanskan prinssi Vincent, Monpezatin kreivi (Vincent Frederik Minik Alexander; s. 8. tammikuuta 2011), on kuningas Frederik X:n ja tämän puolison kuningatar Maryn kolmas lapsi ja nuorempi poika ja kuningatar Margareeta II:n ja edesmenneen prinssi Henrikin kuudes lapsenlapsi ja nuorin miespuolinen lapsenlapsi ja prinsessa Josephinen kaksoisveli. Hän on kruununperimysjärjestyksessä kolmas vanhempien sisarustensa prinssi Christianin ja prinsessa Isabellan jälkeen.
Henrik (Tanskan prinssi, s. 2009)

Henrik, Monpezatin kreivi (Henrik Carl Joachim Alain; s. 4. toukokuuta 2009), on prinssi Joachimin kolmas ja nuorin poika ja hänen toisen vaimonsa prinsessa Marien ainoa poika. Henrik on kruununperimysjärjestyksessä yhdeksäntenä.
Eléonore (Belgian prinsessa)

Belgian prinsessa Eléonore (Eléonore Fabiola Victoria Anne Marie; s. 16. huhtikuuta 2008) on Belgian kuningas Philippen ja kuningatar Mathilden toinen tytär ja nuorin lapsi. Hän on tällä hetkellä kruununperimysjärjestyksessä neljäntenä vanhempien sisarustensa jälkeen.
Eléonore syntyi 16. huhtikuuta 2008 Anderlechtin kunnassa pääkaupunkiseudulla.
Prinsessa opiskelee kansainvälisessä koulussa IB-tutkintoa englanniksi. Lisäksi hän osaa sujuvaa ranskaa ja hollantia. Hän harrastaa purjehdusta, hiihtoa ja tennistä.
Leanne Bautista

Leanne Amber Bautista (s. 14. lokakuuta 2010) on filippiiniläinen lapsinäyttelijä. Hän on näytellyt Kat Katin roolissa filippiiniläisestä televisiosarjassa "Juan Happy Love Story" vuodelta 2016.
Octopath Traveler

Octopath Traveler on Square Enixin ja Acquiren yhteistyössä kehittämä ja Nintendon julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu 13. heinäkuuta Nintendo Switchille ja 7. kesäkuuta Microsoft Windowsille.
Pelin kehityksestä ovat vastanneet Masashi Takahashi ja Tomoya Asano.
Vastaanotto.
Peli on saanut V2.fin arvostelussa 4,5 tähteä viidestä.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.3/10.
Myynti.
Square Enix julkaisi Twitterissä anteeksipyynnön aliarvioituaan pelin kysynnän ja halukkaiden jäädessä odottamaan 1-2 kuukautta pelin laatikoitua versiota. Peli on myynyt avausviikonloppunaan lähes tuplasti saman tekijäryhmän aiempaan "Bravely Defaultiin" verrattuna. Elokuuhun 2018 mennessä peli oli myynyt miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti.
Ääninäyttelijät.
Pelin ääninäyttelijät:
Bravely Default

Bravely Default (myös nimellä Bravely Default: Flying Fairy) on Silicon Studion kehittämä ja Nintendon julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu 6. joulukuuta Nintendo 3DS:lle.
Länsimaissa julkaistu versio sisältää lisäsisällön "Bravely Default: For the Sequel".
Pelille on julkaistu seuraaja "".
Pelin ääniraidan on tehnyt Revo ja se on julkaistu Japanissa 10. lokakuuta 2012.
Pelin menestys länsimaissa johti Square Enixin pohtimaan uudelleen lähestymistään roolipelien kehitykseen. Peli kehitettiin vain Japanin markkinoita varten mutta sen suosio ja arvostelupisteet länsimaissa yllättivät pelin kehittäjät.
Vastaanotto.
Peli on saanut Gamereactorin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
V2.fi antoi pelille 4,5/5 tähteä arvostelussaan.
Pelit-lehti antoi pelille arvosanaksi 85/100 arvostelussaan.
Myynti.
Peli myi Pohjois-Amerikassa kolmessa viikossa julkaisunsa jälkeen yli 200 000 kappaletta. Kaikkiaan pelin myynti on ylittänyt miljoona kappaletta vuonna 2014, joista 400 000 Japanissa ja 600 000 muissa maissa.
Ääninäyttelijät.
Pelin ääninäyttelijät:
War In Middle Earth

War In Middle Earth (myös nimellä J.R.R. Tolkien's War in Middle Earth) on Synergistic Softwaren kehittämä ja Melbourne Housen julkaisema strategiapeli, joka sijoittuu J. R. R. Tolkienin Keski-Maahan. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Apple II:lle, Atari ST:lle ja DOS:lle sekä Amstrad CPC:lle, Commodore 64:lle, MSX:lle ja ZX Spectrumille.
Vastaanotto.
Peli on saanut ST Amiga Format lehden arvostelussa arvosanaksi 91/100.
Peli on saanut CU Amiga lehden arvostelussa arvosanaksi 89/100.
Mari Vuorijärvi

Mari Kaarina Vuorijärvi (s. 8. huhtikuuta 1971 Tampere) on suomalainen sopraano.
Mari Vuorijärvi opiskeli laulupedagogiikan koulutusohjelmassa Tampereen konservatoriossa vuosina 1994–1999 Raija Roivaisen johdolla. Vuorijärvi täydensi opintojaan Tampereen ammattikorkeakoulussa vuosina 2004–2007 Jaakko Ryhäsen johdolla. Mari Vuorijärvi on osallistunut mm. Ritva Auvisen, Seppo Ruohosen ja Marjut Hannulan mestarikursseille sekä toimi Anette Thompsonin (Guildhall School) demonstraatio-oppilaana.
Mari Vuorijärvi on osallistunut vuonna 1999 Lappeenrannan valtakunnalliseen laulukilpailuun saaden erikoispalkinnon. Lied-Koskimies kilpailuissa ja Merikanto-laulukilpailussa hän oli semifinalisti.
Vuorijärven oopperarooleja ovat mm. Elli (Miehen kylkiluu), Miss Jessel (Ruuvikierre), Liz Taylor (Jackie O.), 1. Nainen (Viimeiset kiusaukset), Ylipapitar (Aida) ja Prinsessa (Rusalka).
Vuorijärvi on esiintynyt myös monin lied- ja kirkkokonsertein vakisäestäjänsä Antti Terävän kanssa yli 20 vuoden ajan.
Solistitehtävien lisäksi Vuorijärvi on laulanut Tampereen Oopperan kuorossa vuodesta 1994 alkaen. Operetit ja musikaalit ovat tulleet hänelle tutuiksi laulaessaan Tampereen Työväen Teatterissa ja Tampereen Musiikkiteatterissa vuosina 1995–1999.
Mari Vuorijärvi on toiminut laulunopettajana Valkeakoski-Opistossa vuodesta 1999 lähtien. Hän on opettanut laulajia myös Tampereen konservatoriossa Jaakko Ryhäsen assistenttina, Pirkanmaan Musiikkiopistossa, Pirkan opistossa sekä Oriveden Opistossa. Klassisen laulun lisäksi myös rytmimusiikin laulunopiskelijat käyvät Vuorijärven laulutunneilla, josta menestystä on tullut mm. Seinäjoen tangomarkkinoiden laulukilpailussa.
Mari Vuorijärvi on huomioitu Pro Musica- ja Taiteen edistämiskeskuksen (Taike) apurahoilla sekä Tampereen kaupungin, Suomen Kulttuurirahaston, Okka-säätiön ja Tauno Sairiala stipendeillä. Säveltäjä Oliver Kohlenberg on omistanut teoksensa "Jadekampalauluja" sopraanolle ja jousiorkesterille opus 104, Mari Vuorijärvelle.
Livetaltiointi "Laulan teille unta uutta" ilmestyi v. 2022. Äänite sisältää mm. Toivo Kuulan ja Tauno Pylkkäsen yksinlauluja.
Naters

Naters on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 10 000 vakinaista asukasta. Naters on yksi Brigin hallinnollisen alueen () seitsemästä kunnasta. Nykyinen Naters muodostettiin 1.1.2013, kun kolme kuntaa, Birgisch, Mund ja vanha Naters, yhdistyivät.
Sijainti.
Naters sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa, Ylä-Valais’ssa. Natersin keskustaajama muodostaa yhtenäisen taajama-alueen eteläisen naapurinsa Brigin kanssa. Rhônejoki muodostaa kunnan eteläisen rajan. Suuri osa Natersista on vuoristoa, jonka korkein huippu on Aletschhorn (4 193 m mpy.). Aletschjäätikkö sijaitsee osittain Natersin alueella.
Talous.
Matkailu.
Blatten-Belalpin seutu Massajoen laakson länsirinteillä 1 300–2 700 metrin korkeudessa on tunnettu talviurheilu- ja kesäretkeilyalue.
Vesivoima.
Aletschjäätikön laskujoessa Massassa on Natersin alueella Gibidumin tekojärvi ().
Liikenne.
Rhônen laakson pohjalla kulkeva valtatie 19 () kulkee Natersin eteläosan poikki. Brigin rautatieasema sijaitsee osittain Natersin alueella. Asemalta lähtee viisi rautatietä neljään suuntaan: Andermattiin, Simplonin tunnelin kautta Italiaan, Vispiin ja Lötschbergin tunnelin kautta Berniin. Mundin ja Blattenin kyliin on linja-autoyhteys Brigistä.
Natersin tykistölinnoitus.
Natersin kylän länsipuolelle Rhônen laakson pohjoisrinteeseen vajaat 100 metriä laaksoa korkeammalle rakennettiin 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa tykistölinnoitus. Linnoituksessa oli käytäviä 1 000 metriä ja erilaisia tiloja 4 000 neliömetriä. Aseistuksena oli kuusi 75–105 mm kanuunaa. Linnoituksen tarkoituksena oli suojata Simplonin tunnelia ja muita liikenneyhteyksiä Brigin seudulla. Linnoitus oli aktiivikäytössä vuoteen 2002 asti. Natersin kunta osti linnoituksen vuonna 2005. Tilat ovat olleet vuodesta 2010 lähinnä museokäytössä. 
Museot.
Entisessä linnoituksessa toimivat muun muassa Sveitsiläiskaartin museo ja malminetsijöiden museo (Schweizer Strahlermuseum).
Isadore Perlman

Isadore Perlman (12. huhtikuuta 1915 – 3. elokuuta 1991) oli yhdysvaltalainen kemisti.
Perlman syntyi Milwaukeessa Wisconsinissa ja suoritti Ph.D. tutkinnon fysiologiasta Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1940. Hän teki jo uransa alkuvaiheissa yhteistyötä Nobel-palkitun Glenn T. Seaborgin kanssa. Toisen maailmansodan aikana Perlman toimi Manhattan-projektissa, jossa hän kehitti menetelmiä plutoniumin eristämiseksi.
Sodan jälkeen Perlman opetti kemiaa Berkeleyssä sekä toimi tutkijana Lawrence Berkeley National Laboratoryssä. Yhdessä Seaborgin kanssa Perlman julkaisi ensimmäisen taulukon isotoopeista vuonna 1948. Myöhemmin urallaan hän työskenteli Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, jossa tutki neutronien käyttöä arkeologisessa iänmäärityksessä.
Perlman, yhdessä oppilaansa Louis B. Wernerin kanssa, tuotti ensimmäisenä alkuaine curiumia punnittavissa olevia määriä (40 µg epäpuhdasta 242Cm oksidia) vuonna 1947.
Perlman oli ensimmäisiä radioaktiivisten merkkiaineiden tutkijoita niiden lääketieteellistä käyttöä varten. Hän julkaisi varhain urallaan 19 tutkimusartikkelia, jotka käsittelivät radioaktiivisen fosforin, bromin ja radiojodin käyttöä fysiologiassa. Hän tutki myös alfahajoamista ja Seaborgin mukaan oli maailman johtava tämän alueen asiantuntija kahden vuosikymmenen ajan.
Uransa myöhäisvaiheessa Perlman keskittyi radioaktiiviseen iänmääritykseen ja mm. auttoi Frank Asaroa varmistamaan Alvarezin hypoteesia dinosaurusten joukkotuhosta analysoimalla tuhansien kivinäytteiden iridiumpitoisuuksia.
Perlman oli jäsen Yhdysvaltain kansallisessa tiedeakatemiassa, American Academy of Arts and Sciences tiedeyhteisössä ja Tanskan kuninkaallisessa akatemiassa.
Kiuas (kiihdyttämöohjelma)

Kiuas on Suomessa toimiva aikaisen vaiheen startupeihin keskittynyt yrityskiihdyttämö. Sen tarkoituksena on tuoda yhteen startup-yrittäjiä sekä tarjota heille apua ja verkostoja uuden liiketoiminnan rakentamiseen. Vuonna 2010 ensimmäistä kertaa järjestetyn Summer of Startups -ohjelman jälkeen Kiuas on järjestänyt yli 30 erilaista ohjelmaa ja tukenut yli 300 startup-tiimiä.
Kiuas on voittoa tavoittelematon organisaatio.
Historia.
Itse Kiuas-brändi syntyi vuonna 2017, kun Aaltoes (Aalto Entrepreneurship Society) yhdisti kaksi ohjelmaa, Summer of Startupsin ja Team Upin, uuden nimen alle.
Vuodesta 2019 eteenpäin Kiuas järjesti kahta eri vaiheen yrityksille suunnattua ohjelmaa, Kiuas Acceleratoria sekä Kiuas Starttia. Vuodesta 2022 lähtien Kiuas on järjestänyt kaksi Kiuas Accelerator ohjelmaa vuodessa, toisen keväällä ja toisen syksyllä. Kiuas myös ylläpitää Kiuas Co-Founder -palvelua, joka yhdistää startup-yrityksiä niissä työskentelemisestä kiinnostuneisiin ihmisiin. 
Ohjelmat.
Kiuas Accelerator.
Kiuas Accelerator (entinen Summer of Startups) on Kiuaksen pääohjelma, joka järjestettiin vuoteen 2021 asti joka kesä. Vuodesta 2022 lähtien ohjelma on järjestetty kahdesti vuodessa, keväällä ja syksyllä. Se on kiihdyttänyt vuosien aikana yli sataa startup -yritystä.
Kymmenviikkoinen ohjelma on tarkoitettu alkuvaiheen startup-yrityksille, jotka haluavat kehittää liiketoimintaansa eteenpäin. Ohjelman aikana yritykset osallistuvat workshoppeihin, saavat mentorointia ja neuvoja, sekä verkostoituvat. Ohjelma myös valmistelee yrityksiä sijoituksen keräämistä varten sekä järjestää sijoittajatapaamisia.
Kiuas Start.
Kiuas Start oli kaksi kertaa vuodessa järjestettävä neljäviikkoinen ohjelma. Se oli tarkoitettu tiimeille, jotka halusivat muuttaa projektinsa yritykseksi.
Kiuas Start keskittyi idean validointiin, tuotekehitykseen sekä muihin tärkeisiin yrityksen perustamiseen liittyviin aiheisiin.
Rauta(II)fluoridi

Rauta(II)fluoridi eli ferrofluoridi (FeF2) on rauta- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja eräiden magneettityyppien valmistamiseen. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rauta(II)fluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Sen kiderakenne muistuttaa rutiilin rakennetta ja sen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Yhdiste liukenee hieman veteen ja vetyfluoridiliuoksiin. Orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Vedettömän rauta(II)fluoridin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (FeF2·4H2O) on niin ikään väritöntä veteen hieman liukenevaa kiteistä ainetta. Rauta(II)fluoridin Néelin lämpötila on -194,15 °C eli se on antiferromagneettista tämän lämpötilan alapuolella.
Vedetöntä rauta(II)fluoridia valmistetaan kuivan kaasumaisen vetyfluoridin ja raudan tai rautasuolojen kuten rauta(II)kloridin tai rauta(II)sulfaatin välisellä reaktiolla. Sitä voidaan myös valmistaa pelkistämällä rauta(III)fluoridia tai kuumentamalla rauta(II)oksalaatin ja ammoniumfluoridin seosta. Kidevedellistä yhdistettä voidaan valmistaa liuottamalla rautaa vetyfluoridin vesiliuokseen.
Fe + 2 HF → FeF2 + H2
FeCl2 + 2 HF → FeF2 + 2 HCl
Rauta(II)fluoridia voidaan käyttää katalyyttinä fluorattaessa orgaanisia yhdisteitä. Lisäksi siitä valmistetaan keraameja ja rautaa, booria ja harvinaisia maametalleja sisältäviä magneetteja.
Green Book

Green Book on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Peter Farrelly. Löyhästi tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo Frank ”Tony Lip” Vallelongasta (Viggo Mortensen), joka toimi kahden kuukauden ajan pianisti Don Shirleyn (Mahershala Ali) autonkuljettajana Yhdysvaltojen Etelävaltioissa 1960-luvun alkupuolella. Elokuva kertoo miesten välille syntyvästä ystävyydestä, joka ylittää rotueron ja yhteiskuntaluokan asettamat rajat.
Tony Vallelongan poika Nick Vallelonga osallistui elokuvan käsikirjoittamiseen.
Elokuva palkittiin kolmella Oscarilla vuoden 2019 gaalassa. Se voitti parhaan elokuvan, parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen ja parhaan miessivuosan (Ali) palkinnot.
Elokuva palkittiin myös Golden Globe 2019 -gaalassa parhaan musikaali- tai komediaelokuvan, parhaan miessivuosan (Ali) ja parhaan käsikirjoituksen Golden Globella. Ali palkittiin myös parhaan miessivuosan SAG-palkinnolla.
Han Zheng

Han Zheng (韩正; pinyin: Hán Zhèng; s. 1954) on kiinalainen poliitikko ja Kiinan korkeimman poliittisen toimielimen eli Kiinan kommunistisen puolueen politbyroon pysyvän komitean jäsen. Han hoitaa ensimmäisen varapääministerin virkaa ja johtaa puolueen Hongkongin ja Macaon asioiden koordinointiryhmää. 
Ura.
Kulttuurivallankumouksen viimeisinä vuosina Han työskenteli varastotyöläisenä Shanghaissa. Poliittisen kuohunnan laskeuduttua hän siirtyi virastotyöntekijäksi kemianteollisuuden tarvikkeita valmistavaan yritykseen. Han liittyi kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1979 ja työskenteli muutaman vuoden Shanghain alueen kemianteollisuuden puoluetehtävissä edeten aina varatoimitusjohtajaksi asti. Han siirtyi vuonna 1990 kommunistisen nuorisoliiton palvelukseen, kunnes hänet siirrettiin jo kahden vuoden kuluttua Shanghain Luwanin kaupunginosan kuvernööriksi. Hanin tie kaupungin johtoportaille jatkui, ja vuonna 1998 hänet ylennettiin kaupungin apulaispormestariksi. Vuonna 2002 Hanista tuli puolueen keskuskomitean jäsen ja Shanghain apulaispuoluesihteeri. Seuraavana vuonna hän yleni jo varsinaiseksi pormestariksi. Han ehti toimia vuoden väliaikaisena puoluesihteerinä 2006-2007, kun Cheng Liangyu pidätettiin korruptiosta epäiltynä. Varsinaiseksi puoluesihteeriksi Han ylennettiin vasta 2012 samalla, kun hänet nimitettiin puolueen politbyroon jäseneksi. Han nimitettiin nykyiseen asemaansa, politbyroon pysyvän komitean jäseneksi vuonna 2017 ja ensimmäiseksi varapääministeriksi 2018. 
Han on opiskellut sekä Fudan-yliopistossa että East China Normal Universityssä, josta hänellä on taloustieteen maisterintutkinto. Han suoritti tutkinnon työn ohessa toimiessaan Luwanin kaupunginosan kuvernöörinä. 
Poliittinen asema.
Han on tehnyt lähes koko uransa Shanghaissa, jossa hän asui aina vuoteen 2017, kunnes muutti Pekingiin hoitamaan apulaispääministerin virkaa. Vahvojen Shanghai-yhteyksiensä takia Hania on pidetty puolueen entisen pääsihteerin Jiang Zeminin suojattina sekä Wang Huningin ohella nk. Shanghai-klikin jäsenenä. Hania ja Wangia pidetään poliittisina selviytyjinä, sillä he ovat vallanvaihtojen yhteydessä onnistuneet myymään kannatuksensa ensin Jiang Zeminiltä Hu Jintaolle ja sitten Hulta Xi Jinpingille. 
Hanin meneillään oleva kausi politbyroon pysyvässä komiteassa jäänee hänen viimeisekseen, sillä vuoden 2022 puoluekongressiin mennessä Han on ylittänyt epävirallisen 68 vuoden eläkeikärajan. 
Perhetausta ja yksityiselämä.
Han on syntynyt Cixissä Zhejiangissa. Han on naimisissa ja hänen puolisonsa on Wan Ming.
Laulu petetyille

”Laulu petetyille” on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin promosinglenä lokakuussa 2003. Kappale on kolmas singlejulkaisu Kelan toiselta sooloalbumilta "Suuria kuvioita".
”Laulu petetyille” on vanhin "Suuria kuvioita" -albumin kappaleista; se oli jo kirjoitettu, kun Kela työsti ensimmäistä sooloalbumiaan "Nummela". Alun perin kappaleella oli täysin erilaiset sanoitukset, jotka kertoivat ”perheestä, jonka isä makasi sairaalassa kuolemaisillaan syöpään”. Kela päätti kuitenkin kirjoittaa sanat uudelleen, todeten: ”Kaikista aiheista ei ehkä sittenkään pidä tehdä lauluja.”
BMG-levy-yhtiön Asko Kallonen olisi halunnut julkaista kappaleen jo "Nummelalla", mutta Kela halusi säästää sen seuraavalle levylleen. Kela ja hänen taustayhtyeensä äänittivät ensimmäisen version kappaleesta Petrax Studiolla toukokuussa 2002. Kela ei ollut kuitenkaan tyytyväinen lopputulokseen; hänen mielestään kappale ”oli lähtenyt rönsyilemään liikaa” hänen ja yhtyeensä käsittelyssä. Niinpä hän kaivoi kappaleesta esiin akustisen version, joka oli äänitetty Radiomafiassa huhtikuussa 2001. Elokuussa Kela ryhtyi työstämään kappaletta yksin kotistudiossaan, mutta äänitykset keskeytyivät, kun hän mursi vasemman ranteensa karting-kilpailussa. Murtuma oli kuitenkin hyvälaatuinen, ja Kela onnistui jatkamaan työskentelyä runsas kuukausi myöhemmin.
”Laulu petetyille” nousi parhaimillaan "Rumban" 50 hittiä -listan sijalle 37.
Mykerövihvilä

Mykerövihvilä ("Juncus capitatus") on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon ja vihvilöiden ("Juncus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, joka on usein hyvin pienikokoinen. Mykerövihvilä on tunnistettavissa kukintonsa ulkonäön perusteella, joskin sitä on pienen kokonsa vuoksi usein vaikeaa havaita.
Mykerövihvilä kasvaa enintään 10 senttimetriä korkeaksi ja sen varret kasvavat yksittäin tai pieninä ryhminä. Lehdet sijaitsevat varren tyvellä ja ovat hiusmaisen ohuita ja kapeita. Mykerövihvilän kukintona on varren päässä sijaitseva kukkarykelmä, jossa on kahdesta kahdeksaan kukkaa. Kukissa ei ole esilehtiä ja niissä on vain yksi tukilehti. Mykerövihvilä kukkii kesäkuusta elokuulle. Mykerövihvilän hedelmä on pyöreä.
Mykerövihvilä kasvaa kosteilla hiekkaisilla kasvupaikoilla. Se kasvaa usein yhdessä muiden pienikokoisten ruohojen, kuten kääpiöpellavan ("Radiola linoides"), pikkupungan ("Lysimachia minima") ja nölliäisenvihvilän ("Juncus minutulus") kanssa. Mykerövihvilää ei ole havaittu Suomesta 1950-luvun jälkeen.
Connected Finland

Connected Finland on vuonna 2015 perustettu suomalainen yritys, joka tarjoaa valikoiman erilaisia esineiden internet -laitteita ja palveluita sekä ylläpitää koko Suomen kattavaa Sigfox-verkkoa. Connected Finlandilla on myös Virossa toimiva tytäryhtiö Connected Baltics OÜ. 
Toimiala ja historia.
Connected Finland Oy on suomalainen vuonna 2015 perustettu esineiden internet -yhtiö, joka on erikoistunut LPWA (Low Power Wide Area) Internet of Things -ratkaisuihin. Connected Finland ylläpitää Sigfox-verkkoa Suomessa sekä valmistaa IoT-laitteita ja -palveluita. Yhtiön täysin itse omistama tytäryhtiö, Connected Baltics OÜ, toimii vastaavasti Virossa. Connected Finland Oy:n Sigfox pohjainen IoT-verkko avattiin Suomessa kaupalliseen käyttöön syyskuussa 2016 ja Connected Baltcs OÜ:n verkko toukokuussa 2017. 
Joulukuussa 2018 yhtiön Sigfox-tietoliikenneverkko kattoi yli 85% Suomen ja yli 70% Viron väestöstä. 
Connected Finland Oy perustajajäsenillä Marko Vannisella, Markku Patrosella ja Tom Lindbladilla on laaja kokemus IT- ja ITC -alan yhtiöistä niin kotimaassaan Suomessa kuin kansainvälisestikin. Tämän lisäksi Connected Baltics OÜ:n perustajajäseneksi kutsuttiin Kushtrim Xhakli. Yritys on saanut toimintaansa rahoitusta mm. Avanto Venturesilta, Tekesiltä ja LähiTapiolalta. 
Palvelut ja tuotteet.
Sigfox-verkon ylläpitämisen sekä kehittämisen lisäksi Connected Finland ja Connected Baltics OÜ kehittävät tuotteitaan ja palveluitaan Sigfox-järjestelmän kansainvälisille markkinoille. Vuonna 2019 Sigfox-verkko kattoi jo miljardi ihmistä ja toimi 60:ssä eri maassa.
Connected Finland Oy:n täysin omistama Connected Inventions Oy on kehittänyt sensoreita muun muassa lämpötilojen, kosteuden ja hiilidioksidipitoisuuden mittaamiseen. Yhtiön SaaS-pohjainen (Software as a Service) FoxerIoT-palvelualusta Sigfox-sensoreille valmistui helmikuussa 2018, ja se on maailman ensimmäisen ainoastaan Sigfox-laitteille soveltuva analytiikkapohjaisen palvelualusta. Yritys on toimittanut tuotteita ja palveluitaan maailmanlaajuisesti.
Sigfox-teknologialla voi välittää vain yksinkertaista ja pientä dataa, kuten esimerkiksi vesimittarin lukeman tai GPS-koordinaatit. Esimerkiksi rahtikonttiin liitetty lähetinyksikkö voi välittää sijaintitietoa matkalla Suomesta Portugaliin. Sigfox liikennöi ISM-nimisellä taajuusalueella, joka on maailmanlaajuinen radiokaista teolliseen, tieteelliseen ja lääketieteelliseen käyttöön. Se ei vaadi lisenssejä, mutta laitekohtainen liikennemäärä on pidettävä vähissä. Euroopassa taajuusalue on 868 megahertsiä. 
Connected Finlandin teknologiaa on esimerkiksi Espoon kaupungin uimarantojen käytössä.
Ilmailu-VHF

Ilmailu-VHF on ilma-alusten ja lennonjohdon väliseen viestintään käytettävä kansainvälinen radiopuhelinjärjestelmä, joka toimii VHF-taajuusalueella 108,000–136,975 MHz. Pääsääntöinen käyttötapa on puheviestintä AM-moduloidulla lähetteellä.
Puheviestinnän ohella ilmailu-VHF-taajuusaluetta käytetään muun muassa radionavigointiin sekä datalähetteiden välittämiseen.
Ilmailuradion käyttämiseen vaaditaan radiolupa ja pätevyystodistus. Ilmailu-VHF tuli käyttöön Suomessa 1950-luvulla (1952), maailmalla 1940-luvulta alkaen. Pakollinen siitä kuitenkin tuli laajemmilla alueilla vasta hieman myöhemmin: esim. Yhdysvaltain FAA teki VHF-radioyhteydestä pakollisen vilkasliikenteisessä ilmatilassa vuonna 1958. VHF on korvannut lähinnä lyhytaaltoradioon perustuvia sähkötys- ja puheradioverkkoja.
Dangerous Woman

Dangerous Woman on yhdysvaltalaisen laulajan Ariana Granden kolmas studiolevy. Se julkaistiin 20. toukokuuta 2016.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Yhdysvaltain Billboard 200 -listan kakkoseksi. Suomen Virallisella listalla se oli parhaimmillaan kuudes.
Kapselikeitin

Kapselikeitin on kodinkone, jolla valmistetaan erilaisia juomia kuten suodatinkahvia, erikoiskahveja, teetä ja kaakaota. Laitteella valmistetaan yksi juoma-annos kerrallaan. Laitevalmistajasta riippuen laitteesta on useita eri malleja. Juomavalikoima kostuu valmistajien, kuten Pauligin, Nestlén ja Kraft Foodsin, omista kahvimerkeistä. Juomakapseleita myyvät useat päivittäistavarakaupat. 
Laitteen toimintaperiaate on yksinkertainen. Juoma valmistetaan täyttämällä laitteen vesisäiliö vedellä ja laittamalla ilmatiiviisti pakattu, juomajauhetta sisältävä muovinen kapseli laitteen sisään. Laite kuumentaa veden ja valmistaa juoman kapselin juomajauheesta. Laitteesta riippuen veden määrää voidaan säätää, jolloin saadaan haluttu määrä juomaa.
Kapseleiden ekologisuus on kyseenalaistettu maailmalla kertakäyttöisyyden ja niistä syntyvän muovijätteen takia. Kierrättäminen on vaikeaa, koska kapselit on valmistettu yleensä muovin ja alumiinin sekoituksesta. Myös kapseleiden (K-Cup) keksijä, John Sylvan on pahoitellut kapseleiden epäekologisuutta. Tammikuussa 2016 Hampuri kielsi kapseleiden käytön valtion virastoissa ja muissa rakennuksissa.
Hannu Mannerkoski

Hannu Mannerkoski (9. heinäkuuta 1944 Nummi – 9. marraskuuta 2018 Joensuu) oli suomalainen metsätieteilijä, joka oli Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsätieteellisen tiedekunnan metsämaatieteen professori. Hän hoiti usean vuoden ajan myös tiedekuntansa dekaanin tai varadekaanin tehtävää. 
Mannerkoski kirjoitti ylioppilaaksi Lohjan yhteislyseosta 1963. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui ensin metsänhoitajaksi (1968), sitten maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi (1970), lisensiaatiksi (MML 1977) ja tohtoriksi (MMT 1985). Hänen englanninkielisen väitöskirjansa (1985) käsitteli vedenpinnan vaihtelun vaikutusta turvesuon ekologiaan ja oli otsikoitu "Effect of water table fluctuations on the ecology of peat soil". 
Mannerkosken 60-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistiin syksyllä 2004 juhlakirja "Puuta, maata ja vettä – tutkien ja opettaen. Professori Hannu Mannerkoski 60 vuotta".
Klondyke-talo

Klondyke-talo on tiilirakenteinen entinen teollisuusrakennus Keravalla Alikeravan kaupunginosassa. Klondyke-talo on kooltaan 30 000 kerrosneliömetriä, ja siellä toimii nykyään lukuisia eri yrityksiä ja muun muassa salibandyhalli. Vuosina 1927–1985 kiinteistössä toimi kumitehdas, vuosina 1990–2012 Keravan taidemuseo ja vuosina 1990–1994 sisähuvipuisto Fanfaari, sittemmin Planet FunFun.
Historiaa.
Talon paikalla sijaitsi Suomen ensimmäinen sementtitehdas vuodesta 1869 ja sen pohjoispuolella Winnarin tiilitehdas vuodesta 1911 vuoteen 1957. Nykyisen rakennuksen ensimmäiset osat valmistuivat 1913 sementtitehtaan paikalle ensimmäiseen maailmansotaan jalkineita valmistaneen nahkatehtaan (Oy Nahkimo Ab, Savion Nahkatehdas) käyttöön. Nahkimon toiminta loppui pian ja sen tehdasrakennukset siirtyivät vuonna 1927 Savion Gummitehdas Oy:lle. Rakennusta laajennettiin 1920-luvulta 1950-luvulle moneen otteeseen ja moneen ilmansuuntaan niin, että tehtaan vanhimmat osat jäivät uudempien siipirakennusten sisään. Rakennus toimi kumitehtaana vuoteen 1985 saakka, loppuaikoina Nokian eli entisen Suomen Gummitehtaan omistuksessa.
Vuonna 1985 kiinteistö siirtyi Nokialta kiinteistösijoitusyhtiö Keravan Klondyke Oy:lle, joka alkoi kehittää rakennuksen toimintoja. Arkkitehtien Hannu Kiiskilä ja Harri Hagan suunnitelmien mukaan saneeratun rakennuksen sisätilat uudistettiin vapaa-ajankeskukseksi muun muassa kirkkain päivänloistevärein, mutta ulkoasu säilyi hillittynä. 1990-luvulle tultaessa talossa toimivat Keravan kauppaoppilaitos, Vankeinhoidon koulutuskeskus ja joulukuussa 1990 avattu Keravan taidemuseo. Helmikuussa 1991 avattiin sisähuvipuisto Fanfaari.
Pian Keravan Klondyke Oy ja sen tytäryhtiö Huvipuisto Fanfaari Oy menivät konkurssiin Suomen 1990-luvun alun lamassa. Päärahoittaja Keski-Uudenmaan Säästöpankki kärsi kymmenen miljoonan ja vakuutusyhtiö Sampo viiden miljoonan markan tappiot. Velkoja oli yhteensä 170 miljoonaa markkaa. Koko kiinteistön osti 1992 huvipuisto Fanfaarin perustanut liikemiesryhmä, jossa mukana olivat elokuvaohjaaja Renny Harlin ja tuottaja Markus Selin.
Sisähuvipuisto Fanfaarin nimi muuttui kesän 1992 remontin jälkeen Planet FunFuniksi. Joulukuussa 1994 sen omistanut Panzelda Oy ajautui konkurssiin, joka sulki huvipuiston lopullisesti helmikuussa 1995. Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin omistukseen ajautunut Klondyke-talo alkoi toimia nimellä Kerava Future Center. Vuonna 1994 se menetti myös toisen ison vuokralaisen, 2000 neliön tiloissa toimineen Vankeinhoidon koulutuskeskuksen. Keravan taidemuseo toimi Klondyke-talossa vuoteen 2012 asti, kunnes se muutti Keravan keskustaan uuden Taide- ja museokeskus Sinkan tiloihin, joihin tuli myös Keravan museo.
1990-luvun keskivaiheilta lähtien Klondyke-talossa on ollut kuvataiteilijoiden työtiloja. 2010-luvun alusta talossa on toiminut muun muassa seksivälineiden verkkokauppaa Kaalimato.com pyörittävä Kentonec Oy.
Another Life

Another Life on suomalais-saksalaisen elektronista musiikkia tuottavan duo Amnesia Scannerin esikoisalbumi, jonka julkaisi Pan Records 7. syyskuuta 2018. Albumin kappaleet ovat tyyliltään deconstructed club -musiikkia, eli duon tuottama musiikki yhdistää industrial- ja dance-musiikkia keskenään. Albumin kansikuvan suunnitteli taiteilija Satoshi Fujiwara.
Palaute.
Albumia voidaan pitää yhtyeen läpimurtoalbumina sillä se saavutti paljon positiivista huomiota musiikkimedialta ja kuuntelijoilta:
Jekyll Island

Jekyll Island on saari Yhdysvaltojen itärannikolla, Georgian osavaltion kaakkoiskulmassa. Glynnin piirikuntaan kuuluva saari on osa Floridan pohjoisosan, Georgian ja Etelä-Carolinan rannikon saariketjua nimeltä Sea Islands. Yhdessä neljän muun läheisen saaren kanssa se muodostaa saariryhmän, joka tunnetaan nimellä The Golden Isles of Georgia. Jekyll Island on pienin Georgian rannikon saarista ja suosittu rantalomakohde.
Jekyll Island sijaitsee noin 20 kilometriä Brunswickin kaupungista kaakkoon. Saarelle kulkee tie, joka ylittää Brunswick-joen 2,4 kilometrin mittaista vinoköysisiltaa pitkin. Se oli valmistuessaan 2005 Georgian osavaltion pisin silta, pääjänteeltään 380 metriä. Silta on nimetty runoilija Sidney Lanierin mukaan.
Jekyll Island on Georgian osavaltion omistama ja nimetty valtionpuistoksi ("state park").
Historiaa.
Vuosina 1886–1942 Jekyll Island tunnettiin amerikkalaisten miljonäärisukujen talvisena asuinpaikkana. Ylellisiä huviloita omistivat muiden muassa Rockefellerin, Morganin, Pulitzerin, Goodyearin ja Vanderbiltin sukujen jäsenet. Kun he kerääntyivät iltaisin saaren klubitalolle, oli tapana sanoa, että kuudesosa koko maailman varallisuudesta on paikalla. Vuonna 1910 Jekyll-klubin talossa pidettiin huippusalainen kokous Yhdysvaltain keskuspankin perustamiseksi.
Toisen maailmansodan vuosina ylellinen elämä saarella hankaloitui työvoima- ja tarvikepulan takia. Sodan jälkeen saaresta tehtiin Georgian osavaltion valtionpuisto, ja siitä tuli keskiluokkaisten amerikkalaisten suosittu lomakohde. Ylellinen elämä palasi saarelle 1986, kun Radisson-hotelliketju avasi klubitalon remontoituna osaksi uutta rantahotelliaan. Monet sitä ympäröivät miljonäärihuvilat ovat nykyisin museokäytössä ja avoimia yleisölle.