Heran temppeli I

Heran temppeli I, usein ”Basilika” (), on antiikin aikainen Heralle omistettu kreikkalainen temppeli Poseidonian eli roomalaisittain Paestumin kaupungissa Suur-Kreikassa (Magna Graecia) nykyisessä Italiassa. Se rakennettiin kaupungin kreikkalaisella kaudella noin 560–530 eaa.
Heran temppeli oli yksi Poseidonian kolmesta suuresta temppelistä Athenen temppelin ja toisen, nuoremman Heran temppelin (usein ”Poseidonin temppeli”) ohella. Nykyisin sen poikkeuksellisen hyvin säilyneet rauniot ovat osa Paestumin arkeologista aluetta, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä "Cilenton ja Vallo di Dianon kansallispuisto, Paestumin ja Velian arkeologiset alueet sekä Certosa di Padula".
Historia.
Heran pyhäkköalueen eteläisempi Heran temppeli on Poseidonian eli Paestumin temppeleistä vanhin ja ajoitetaan arkaaiselle kaudelle noin vuoteen 560–530 eaa. Se kuuluu näin kivestä rakennettujen kreikkalaisten temppeleiden vanhimpaan sukupolveen, ja voidaan nähdä arkkitehtuuriltaan monin tavoin kokeellisena. Temppelin terrakottakoristelut ovat jonkin verran myöhäisempiä ja ajoitetaan noin vuoteen 520 eaa. Osa terrakotista on 300-luvulta eaa., mikä osoittaa, että temppeliin on tehty korjauksia vielä tuolloin.
Temppeliä kutsutaan usein basilikaksi, koska se näyttää arkkitehtuuriltaan monin tavoin suurelta julkiselta rakennukselta ennemmin kuin tyypilliseltä kreikkalaiselta temppeliltä. Tämän nimityksen temppeli sai 1700-luvulla paikalla käyneiltä. Poikkeuksellinen arkkitehtuuri johtunee juuri temppelin varhaisuudesta ja kokeellisuudesta.
Rakennus.
Heran temppeli I sijaitsee Poseidonian Heran pyhäkköalueella kaupungin alueen ja arkeologisen alueen eteläosassa lähellä kaupunginmuuria. Se on pyhäkköalueen kahdesta Heran temppelistä eteläisempi, ja sen pohjoispuolella sijaitsee usein ”Poseidonin temppeliksi” kutsuttu Heran temppeli II.
Heran temppeli I on rakennettu tavan mukaisesti itä-länsisuunnassa. Temppeli edustaa doorilaista tyyliä ja se on harvinainen enneastylos-temppeli, eli siinä on lyhyemmillä sivuilla yhdeksän pylvästä. Pitkien sivujen pylväiden määrä on 18. Näin temppeli on poikkeuksellisen leveä pituuteensa nähden. Temppelin stylobaatin koko on noin 24,5 × 54,3 metriä.
Temppelin pylväiden korkeus on noin 6,5 metriä ja halkaisija alapäässä noin 1,4 metriä. Pylväiden yläpuolisen entablementin (arkkitraavi, friisi ja korniisi) korkeus on noin 2,2 metriä. Temppelin peristyyli eli pylväikkö on säilynyt hyvin kauttaaltaan, samoin kuin pylväiden päällä oleva arkkitraavi. Arkkitraavin yläpuolinen osa sen sijaan ei ole säilynyt vähäisiä osia lukuun ottamatta. Länsisivun pylväiden kapiteelit on ollut koristeltu maalatuilla palmeteilla, ruusukuvioilla, lootuksenkukilla ja kärhikuvioinneilla.
Temppelissä oli pronaos, joka oli "tristylos in antis" eli sen edessä oli kolme pylvästä. Pronaoksen takana oli naos eli cella, jonka koko oli noin 13,4 × 42 metriä. Yksi seitsemän pylvään rivi keskellä jakoi naoksen kahteen laivaan ja tuki samalla kattoa. Kolme näistä pylväistä on säilynyt. Koska temppeli oli ikään kuin jaettu kahtia, sen on ehdotettu myös olleen omistettu kahdelle eri jumalalle tai saman jumalan kahdelle eri aspektille. Tällöin kummankin laivan perällä on voinut olla oma kulttipatsas. Temppelin takaosassa oli adyton, johon ei ollut pääsyä naoksesta.
Temppelin alttari oli tavan mukaan ulkona sen itäpuolella. Se oli tehty kalkkikivestä. Lähellä on myös kaksi muuta arkaaista alttaria. Temppelin eteläpuolelta on löydetty pienen "distylos in antis" -aarrekammion perustukset, joiden koko on noin 7,2 × 15,3 metriä. Alttarin pohjoispuolelta on löydetty toisen samantyyppisen aarrekammion jäänteet, jotka on ajoitettu noin vuoteen 450 eaa.
Temppelin läheltä on löydetty suuri määrä terrakotasta tehtyjä votiivilahjoiksi tarkoitettuja pienoispatsaita, jotka esittävät Heraa tai Heran ja Zeuksen pyhää avioliittoa.