tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
RPG-29

RPG-29 "Vampir" on Neuvostoliiton 1989 käyttöön ottama sinko. Asetta valmistaa moskovalainen FSUE SRPE "Bazalt", minkä ohella on ollut lisenssivalmistusta Brasiliassa ja Meksikossa. Sinkomallin seuraajiksi on vuoden 2008 tienoilla esitelty uudemmat RPG-30 ja RGP-32 -singot. Esimerkiksi RPG-30:ssa panssaritorjunnan vastatoimia kierretään pienempikaliiberisella houkuteammuksella.
Tekniikka.
Aseeseen on kaksi ammusta: PG-29V-panssarintorjunta/bunkkerikranaatti ja termobaarinen TBG-29V. PG-29V:ssa on kaksoisontelokärki reaktiivisen panssaroinnin läpäisyä varten. Kranaatin lähtönopeus on 280 m/s. RPG-29 painaa 11,5 kilogrammaa. Putken halkaisija on 105 millimetriä. Sen ontelokranaatit ovat taistelussa kyenneet läpäisemään länsimaisten taistelupanssarivaunujen komposiittipanssaroinnin mikä on merkittävää. PG-29V painaa 6,2 kg ja sen suurin ampumaetäisyys on noin 500 metriä. RPG-29 voidaan ladata uudelleen, enimmillään sillä voidaan laukaista kaksi kranaattia minuutissa. 
Käyttö konflikteissa.
Irak.
Irakin asevoimat on käyttänyt RPG-29:tä Irakissa vuonna 2003 yhdysvaltalaista M1 Abrams ja brittiläistä Challenger 2 -taistelupanssarivaunua vastaan. 
Hizbollah.
Vuonna 2006 Hisbollahin tiedetään käyttäneen sinkoja menestyksellisesti Israelin panssareita vastaan. Israel on epäillyt, että Syyria on luovuttanut Venäjän sille 1998–1999 myymiä RPG-29:ä Hizbollahille. Israelin mukaan RPG-29:t tulivat Hizbollahin käyttöön marraskuussa 2005. Venäjän puolustusministeriön kansainvälisen yhteistyön osaston päällikön kenraalieversti Anatoli Mazurkevitšin mukaan kyseiset aseet kuuluvat keveisiin ampuma-aseisiin, minkä vientiä muihin maihin ei estä Venäjän lainsäädäntö eivätkä Venäjän solmimat kansainväliset sopimukset.
Sotatieteiden akatemian professori Vadim Kozulinin mukaan Hizbollahin saamat aseet voivat olla peräisin Itä-Euroopasta tai muualta entisestä Neuvostoliitosta, minne jäi runsas määrä neuvostoaseistusta.
Syyrian sisällissota.
Syyrian sisällissodassa ainakin maan puolustusvoimat ja Syyrian opposition joukot käyttivät RPG-29-sinkoja.
Vadim Schneider

Vadim Schneider (10. maaliskuuta 1986 Pariisi, Ranska – 8. syyskuuta 2003 Montreal, Quebec, Kanada) oli ranskalainen näyttelijä, joka näytteli 15/Love -televisiosarjassa. Schneider oli tunnettu myös useista teatteri- ja äänitöistään. Hänellä oli neljä pikkuveljeä; Niels, Volodia, Aliocha ja Vassili.
Vadim kuoli, yhdessä vastanäyttelijänsä Jaclyn Linetskyn kanssa, auto-onnettomuudessa heidän autonsa ajauduttua kuorma-autoa päin.
Rakennustekniikka

Rakennustekniikka on rakennusten ja erilaisten rakenteiden suunnitteluun, tuottamiseen, kunnossapitoon ja korjaukseen keskittyvä tekniikan ala. Rakennustekniikkaan lasketaan kuuluvaksi kaikki rakentamiseen liittyvät tekniikan alat lukuun ottamatta arkkitehtuuria. Näitä ovat muun muassa:
Rakennustekniikassa olennaisia asioita ovat LVI-tekniikkaan kuuluvat seikat, joita ovatlämmitys-, vesi- ja sähkötekniikka. Muita rakennustekniikkaan kuuluvia asioita ovat jäähdytys- ja paloturvallisuusjärjesrelmät. Rakennustekniikkaan vaikuttavat myös kulunvalvonta ja tietotekniikka. Rakennustekniikan tulevaisuuden haasteita ovat vihreä siirtymä ja energiatehokkuuden vaatimukset. 
Vnhan rakennuksen arvoa parannetaan remonteilla, kun taas arvoa laskevat inflaatiota.
Rakennustekniikan teorian hallinta vaatii kaikilla aloilla hyvää teknillisen mekaniikan perusteiden tuntemusta.
Rakennustekniikkaa voi opiskella useissa eri ammattikorkeakouluissa sekä Aalto-yliopistossa, Oulun yliopistossa ja Tampereen teknillisessä yliopistossa. Oulun yliopistossa rakennustekniikka on myös konetekniikan koulutusohjelman yhtenä suuntautumisvaihtoehtona.
Alan tutkintoja ovat Suomessa:
Daniele Bonera

Daniele Bonera (s. 31. toukokuuta 1981 Brescia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi Serie A:ssa vuosina 2000–2015 ja Espanjan La Ligassa vuosina 2015–2019. Hän oli pelipaikaltaan useimmiten keskuspuolustaja. Hän pelasi Italian A-maajoukkueessa 16 ottelua.
Bonera edusti Italiassa Bresciaa vuosina 1999–2002, Parmaa vuosina 2002–2006 ja AC Milania vuosina 2006–2015 sekä Espanjassa Villarrealia vuosina 2015–2019. Hän voitti Mestarien liigan vuonna 2007 mutta ei pelannut loppuottelussa. Joulukuussa 2007 hän oli voittamassa seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja pelasi loppuottelussa täydet minuutit. Hän voitti Italian liigamestaruuden vuonna 2011.
Bonera pelasi Italian A-maajoukkueessa vuosina 2001–2008 mutta ei mahtunut maan MM- tai EM-kisajoukkueisiin. Hän oli vuonna 2004 voittamassa alle 21-vuotiaiden EM-kultaa ja olympiapronssia Ateenan kesäolympialaisissa.
Heikki Kuvaja

Heikki Kuvaja (17. joulukuuta 1925 Tampere – 18. kesäkuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka näytteli vain muutamassa elokuvassa noin 15 vuoden aikana. Kuvaja oli melko pienikokoinen ja esiintyi yleensä vain sivuosissa, mutta elokuvassa "X-Paroni" hän kuului pääosan esittäjiin. Kuvaja näytteli myös elokuvissa "Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä", "Oho, sanoi Eemeli", "Millipilleri", "Pähkähullu Suomi", "Noin 7 veljestä", "Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut" ja "Hirttämättömät". Kuvaja esiintyi myös "Speden saluunassa". Hän osasi puhua muun muassa ranskaa.
Kimmo Latvamäki

Kimmo Kristian Latvamäki (s. 6. kesäkuuta 1976) on suomalainen kilpameloja. Hänen päämatkansa olivat ratamelonnan kajakkiyksiköiden 200 ja 500 metriä. Latvamäki edusti Ruoveden Kanoottipurjehtijoita ja häntä valmensi Béla Pavelka.
Latvamäen nuoruusvuodet.
Melontaan Latvamäki tutustui vuonna 1985, kun Raimo Pihlava aloitti Ruovedellä melontakoulun. Ensimmäiset vuodet melonta oli hänelle vain leikkimielinen harrastus, mutta vuonna 1987 hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa. Säännöllisen harjoittelun Latvamäki aloitti 13-vuotiaana, ja samana vuonna hän sai mitalin nuorisomestaruuskilpailuista. Alun melko laihan menestyksen jälkeen Latvamäki voitti 18-vuotiaana juniorien maailmancupin Hollannissa. Vuonna 1996 Latvamäki siirtyi kokopäiväiseksi urheilijaksi.
Huippuvuodet.
Latvamäki edusti Suomea vuosien 2000 ja 2004 kesäolympialaisissa sekä useissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa kajakkiyksiköiden 200 metrillä neljänneksi vuosina 1997 ja 1999. Hän saavutti samassa lajissa EM-pronssia vuonna 2005.
Konkreettinen runous

Konkreettinen runous on runoutta, jossa sanojen typografinen asettelu on vaikutelman kannalta tärkeässä osassa. Eri puolilla maailmaa samoihin aikoihin 1950-luvulla syntynyt konkreettinen runous liittyy kuvataiteen konkretismin ja konkreettisen musiikin perinteeseen. Sveitsiläinen Max Bill ja ruotsalaissyntyinen Öyvind Fahlström käyttivät ensimmäisinä käsitettä ”konkreettinen runous” vuonna 1953.
Sveitsissä uranuurtajana toimi bolivialaissyntyinen Eugen Gomringer, joka julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Konsellationen" vuonna 1953. Gomringer kiinnostui lisääntyneen matkustamisen myötä yleistyneistä kansainvälisistä merkkijärjestelmistä, joita ilmestyi juna-asemille ja lentokentille 1950-luvulla. Konkretistiset teokset ovatkin kuin liikennemerkkejä, joissa operoidaan hyvin pelkistetyillä kuvioilla ja jotka yleensä tajutaan yli kielirajojen.
Samoihin aikoihin perustettiin Brasiliassa Noigandres-ryhmä, johon kuuluvat Decio Pignatari ja veljekset Augusto ja Haroldo de Campos. He esittelivät töitään São Paolon modernin taiteen museossa pidetyssä konkreettisen taiteen näyttelyssä vuonna 1956. Ryhmä julkaisi vuonna 1958 ”Konkreettisen runouden pilottisuunnitelman”, jossa painotettiin konkreettisen runouden yhteyksiä konkreettiseen kuvataiteeseen sekä Anton Webernin, Pierre Boulez’in ja Karlheinz Stockhausenin musiikkiin.
Ranskalainen Pierre Garnier käyttää konkreettisesta runoudesta myös termiä spatiaalisuus, sillä sanojen väliin jäävä valkoinen tila on myös merkityksellinen. Samoin mekaaninen, foneettinen, semanttinen ja visuaalinen runous tulevat lähelle konkreettisen runouden ideaa. Runoilijat korostivat sitä, että kieli ei ole pelkästään viestintäväline, vaan kielellä on myös aineellinen ulottuvuus. 
Runokielen uudistamisen edelläkävijöinä voidaan pitää Mallarmén typografisia runoja ja Apollinairen kalligrammeja, joissa näkemisellä ja lukemisella on yhtä suuri osuus. 
Futuristien ja dadaistien kokeilut edelsivät konkreettista runoutta. Garnier pitää konkreettisen runouden edeltäjinä lisäksi esimerkiksi Eisensteinin ideogrammeja ja montaaseja, James Joycen Odysseus ja Finnegan’s Wake -teoksia sekä Piet Mondrianin Boogie-Woogie -sarjaa. 
Suomalaisista konkreettisen runouden kirjailijoista mainittakoon Väinö Kirstinä ja Kari Aronpuro.
Uudenlaisia mahdollisuuksia konkreettiselle runoudelle avautui internetin myötä. Ubuweb-sivustosta löytyy johdanto kokeelliseen ja digitaaliseen runouteen ja taiteeseen.
Takaisin Karjalaan

Takaisin Karjalaan on Sleepy Sleepersin kolmas studioalbumi vuodelta 1977, jonka teemana on Karjala.
"Takaisin Karjalaan" on Sleepy Sleepersin ensimmäinen varsinainen teema-albumi.
Nauhoitukset tehtiin 1977 Lahden Microvox-studiossa. Äänittäjänä toimi Pekka Nurmikallio.
Albumin alkuperäinen nimi oli "Karjala takaisin" - otsikko, joka vuonna 1977 oli Suomen ja Neuvostoliiton läheisten suhteiden vuoksi hyvin arvelluttava. Levyn nimi muutettiin kuitenkin ulkopoliittisesti miedommaksi, mutta alkuperäisestä teemasta on julkaisulla kuitenkin vielä jäljellä kappaleessa "Anarkiaa Karjalassa" peitelty ilmaus "perkeleen juntit, palauttakaa... pilsnerini". Alun perin laulusuorituksessa "juntteja" vaadittiin palauttamaan pilsnerin sijasta Karjala.
Muutenkin "Takaisin Karjalaan" keskittyy Neuvostoliiton ja venäläisten herjaamisen, joskin terävimmät iskut osuvat itse asiassa suomalaisten tuolloin harjoittamaan itsesensuuriin itänaapuria koskevien kommenttien esittämisessä. Levyn myötä tanssien järjestäjille lähetettiinkin kiertokirjeitä, joissa kehotettiin kieltämään Sleepy Sleepersin esiintymiset. Suomi–Neuvostoliitto-Seuran paikallisosastot paheksuivat yhtyeen musiikkia ala-arvoiseksi sekä Suomen ja Neuvostoliiton hyviä suhteita vahingoittavaksi. 
Musiikillisesti "Takaisin Karjalaan" hyödyntää paljon Sleepy Sleepersille tässä vaiheessa jo tavaramerkiksi muodostunutta 50-luvun rock'n'rollia, mutta yhtye oli ottanut käyttöönsä myös uuden punkrockin, jota hyödynnetään niin Sex Pistolsilta ("Anarkiaa Karjalassa") kuin Stranglersilta ("IC:llä Karjalaan"). Linkki 50- ja 70-lukujen rockin välille syntyy kappaleissa kuultavista lainoissa Sex Pistolsilta ("Anarkiaa Karjalassa"/"Anarchy in the UK"), joka on muutoin oma sävellys, ja vanhoista klassikoista ("Do you wanna dance"/"Mennään Karjalaan") sekä ("Johnny B. Goode"/"Idi Amin"). Toisaalta sovitus "Kapina Wiipurin asemalla" ("Johnny Guitar") ja Surf-klassikkosovitus "Jytinää Eestissä" ("Wipe Out") ovat viitteitä 1960-luvun alun rautalankatyyliin. 
Musiikillisen ja ulkopoliittisen ajankohtaisuuden lisäksi levy osallistui myös kriminaalipoliittiseen keskusteluun. Kappale "Kaapataan Lentokone Moskovaan" ("Paint It Black") sisältää rikollista toimintaa suunnitteleville nuorille varoituksen siitä, kuinka moiset toimet voivat johtaa ympärileikkuupöydän kautta Siperiaan. Singlen ensin jukebokseihinsa hyväksynyt Raha-automaattiyhdistys veti levyn pois levyautomaateistaan julkisen keskustelun myötä. Sleepy Sleepers ei kuitenkaan suostunut muokkaamaan musiikkiaan. "Merkonomimusiikki on täysin out - emme tee valheellista Aku Ankka -musiikkia", Sakke Järvenpää sanoi Hymy-lehdessä 1978.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Sakke Järvenpää, Mato Valtonen = S.Helminen, M.Helminen.
Myös yhtyeen jäsenet käyttivät salanimeä Helminen.
Kappaleet "Rahaa, sexii, hulinaa" ja "UKK" eivät olleet mukana alkuperäisellä vinyyli-LP:llä, vaan albumin jälkeen julkaistavaksi suunnitellulle, mutta hyllytetyllä singlellä. Kappaleet ilmestyivät vuonna 1978 "Pahimmat-"kokoelmalla.
ROKS

ROKS eli Riksorganisationen för kvinnojourer i Sverige on ruotsalainen puolueista riippumaton naisten tukijärjestö ja rikosuhripäivystys.
ROKS on saanut kuuluisuutta äärifeministisistä kannoistaan. Järjestön entinen puheenjohtaja Ireen von Wachenfeldt on muun muassa todennut, että "kaikki miehet ovat sikoja, käveleviä dildoja." ROKSin taustavoimia on myös Uppsalan yliopiston naistutkimuksen professori Eva Lundgren. Tämä on arvioinut miehen luonnostaan väkivaltaiseksi ja pitänyt esillä lapsia uhraavien miesten pedofiilirenkaiden olemassaolon mahdollisuutta.
TV2 on esittänyt kesällä 2006 järjestöstä kertovan ruotsalaisen toimittaja Eva Rubarin tekemän palkitun dokumentin "Miesvihaajat".
Demetrio Albertini

Demetrio Albertini (s. 23. elokuuta 1971, Besana in Brianza, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen hän on työskennellyt Italian jalkapalloliiton palveluksessa.
Albertini edusti AC Milania vuosina 1988–2002 ja saavutti seuran riveissä muun muassa viisi Italian mestaruutta sekä Mestarien liigan voiton vuonna 1994. Kauden 1990–1991 hän oli lainassa Padovassa. Lähdettyään Milanista Albertini edusti espanjalaista Atlético Madridia kaudella 2002–2003, Laziota kaudella 2003–2004 ja Atalantaa syyskaudella 2004. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi FC Barcelona, jonka paidassa hän voitti Espanjan mestaruuden keväällä 2005.
Italian maajoukkueessa Albertini pelasi 79 ottelua vuosina 1991–2002 ja teki niissä kaksi maalia. Hän saavutti Italian joukkueessa MM-hopeaa 1994 ja EM-hopeaa 2000 sekä edusti maata myös MM-kisoissa 1998 ja EM-kisoissa 1996.
Kullimaa (Käru)

Kullimaa () on kylä Keski-Virossa, Türin kunnassa, 8 kilometrin päässä Kärusta etelään Kärun joen rannalla. Vuonna 2001 kylässä oli 24 asukasta.
Kylässä avattiin kirjasto jo vuonna 1882.
ARD

ARD () on Saksan osavaltioiden yleisradioyhtiöiden yhteistyöorganisaatio, joka perustettiin Saksan liittotasavallassa vuonna 1950. ARD:n jäsenet tuottavat omien radio- ja televisiolähetystensä lisäksi yhdessä ohjelmaa valtakunnalliselle televisiokanavalle Das Erstelle. Deutsche Welle puolestaan vastaa yksin ulkomaan radio- ja televisiolähetyksistä.
Julkiset yleisradioyhtiöt Zweites Deutsches Fernsehen (ZDF) ja Deutschlandradio eivät kuulu ARD:hen.
Jäsenorganisaatiot.
Vuonna 2025 ARD koostui seuraavista organisaatioista:
Yhteinen televisiokanava.
ARD:n jäsenten yhteinen televisiokanava Das Erste on tarkoitettu Saksalle, mutta satelliitin kautta se näkyy myös ulkomailla. Das Erste on perustettu vuonna 1952 ja sen päätoimipaikka on Münchenissä.
Alueelliset yleisradioyhtiöt.
ARD:hen kuuluu yhteensä yhdeksän Saksan osavaltioiden perustamaa yleisradioyhtiötä, jotka tuottavat sekä radio- että televisiolähetyksiä. Osa yhtiöistä on vain yhden osavaltion perustamia ja osa puolestaan palvelee useita osavaltioita.
Ulkomaan lähetykset.
Ulkomaan radio- ja televisiolähetyksiä tuottaa Deutsche Welle (DW), jonka toimipaikka sijaitsee Bonnissa. Se on perustettu vuonna 1953.
Franz Marc

Franz Marc (8. helmikuuta 1880 München – 4. maaliskuuta 1916 Verdun, Ranska) oli saksalainen taidemaalari ja taidegraafikko. 
Franz Marcin taide luokitellaan ekspressionistiseksi, ja häntä pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä saksalaisista taidemaalareista.
Elämä ja ura.
Franz Marc oli taidemaalari Wilhelm Marcin poika. Hän opiskeli vuosina 1900–1903 Münchenin kuvataideakatemiassa, minkä jälkeen hän ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Hänen taiteilijauransa alkuvaiheen tärkeimpiä esikuvia olivat ranskalaiset impressionistit sekä Paul Gauguin ja Vincent van Gogh.
Vuosina 1911–1914 Marc kuului ”Der Blaue Reiter” -taiteilijayhdistyksen johtohahmoihin. Tuona aikana hän loi kaikki tunnetuimmat teoksensa. Hänen mieliaiheitaan olivat eläimet, joiden hän katsoi kuvastavan luonnollisuutta ja viattomuutta. Hän kuvasi töillään paratiisia sellaisena kuin se oli ennen ihmisen turmelevaa vaikutusta. Vuonna 1914 hän hylkäsi myös eläinaiheet ja siirtyi kohti puhtaan abstraktia tyyliä.
Ystävänsä Wassily Kandinskyn tavoin myös Marc piti taidetta väylänä näkymättömään hengelliseen todellisuuteen. Niinpä esimerkiksi värien ei tarvitse jäljitellä luontoa, vaan niiden avulla voidaan tuoda esiin asioiden syvempiä merkityksiä. Marc kehitti jopa oman väriteorian, jossa sininen kuvasi miehisyyttä ja järkeä, keltainen naisellisuutta ja aistillisuutta, punainen materiaa ja voimaa.
Kuvaavaa Marcin kunnianhimoisille taiteellisille tavoitteille oli se, että hän haaveili taulujensa olevan eräänlaisia uuden henkisemmän aikakauden alttaritauluja, joiden edessä tulevaisuuden ihmiset voisivat hiljentyä.
Kuten niin monet muutkin taiteilijat, myös Marc lähti vuonna 1914 innokkaana sotaan. Pian hän kuitenkin huomasi sodan mielettömyyden ja toivoi sodan päättymistä, jotta hän voisi jatkaa taiteellisten päämääriensä toteuttamista.
Marc kaatui Verdunissa vuonna 1916. Hänet on haudattu Münchenin eteläpuolella sijaitsevaan Kochel am Seen kylään, jossa nykyään sijaitsee myös Franz Marc -museo.
Järviruoko

Järviruoko eli ryti ("Phragmites australis") on rannoilla kasvava monivuotinen ruohovartinen kasvi, jota voidaan käyttää monella tavoin hyödyksi. Se on ainoa Suomessa kasvava ruokolaji. Järviruo’on varsi on pysty ja tavallisesti 1–3 metriä korkea, hyvin ravinteisissa paikoissa jopa nelimetrinen. Lämpimillä seuduilla se voi kasvaa 7 metriä korkeaksi. Lehdet ovat pitkiä ja 1–2 cm leveitä, vihreitä ja terävälaitaisia. Röyhy on tuuhea, miehen kämmenen kokoinen. Juurakko on haarova ja pitkä. Järviruoko lisääntyy sekä siemenistä että kasvullisesti juurakosta.
Tehokkaan lisääntymistapansa avulla laji on levittäytynyt lähes koko maapallolle. Suomessa sitä esiintyy koko maassa, pohjoisimmassa Lapissa harvakseltaan. Vesistöjen rehevöityminen on parantanut lajin elinmahdollisuuksia, ja se onkin paikoin täysin vallannut meren- ja järvenrannat. Laiduntamisen loppuminen on auttanut leviämistä, sillä karja syö mielellään sen lehtiä ja nuoria, meheviä varsia. Luonnon monimuotoisuuden kannalta järviruo’on hallitseva asema on ongelmallinen.
Ruovikossa elää monipuolinen lintulajisto. Suomessa kaulushaikara, rastas- ja rytikerttunen ja viiksitimali ovat täysin riippuvaisia ruovikoista. Myös muun muassa luhtakana, niittysuohaukka, pajusirkku, ruokokerttunen ja ruskosuohaukka ovat suuresti riippuvaisia ruovikoista. Muuttoaikoina suurin osa selkärangattomia ravinnokseen käyttävistä linnuista ruokailee ruovikoissa, missä hyönteisten määrä on valtava. Muun muassa kirvat muodostavat erittäin suuren energiavaraston lintujen tankatessa syysmuuttoa varten.
Nisäkkäistä hirvi, minkki, piisami ja supikoira viihtyvät ruovikossa.
Järviruokoa väli-isäntänään käyttää ruostesieni hierakanjärviruokoruoste ("Puccinia phragmitis").
Järviruokoa kutsutaan arkikielessä usein virheellisesti kaislaksi ja järviruokokasvustoa kaislikoksi, mutta kaislat ovat eri heimoon kuuluvia kasveja. Niinpä järviruokokasvustoa tulisikin kutsua ruovikoksi ja järvikaislan tai muiden kaislojen muodostamaa kasvustoa kaislikoksi.
Hyötykäyttö.
Järviruo’on käyttö on ikivanhaa ja hyvin monipuolista. Tärkeimpiä käyttömuotoja ovat olleet:
Kansalliskirjasto

Kansalliskirjasto on yleensä valtion ylläpitämä ja perustama kirjasto. Sen pääsääntöisenä tehtävänä on säilyttää ja luetteloida kansalliset painotuotteet. Kirjasto kasvattaa pääsääntöisesti kokoelmiaan vapaakappalelainsäädännön avulla, näin ainakin valtioissa, joissa tällainen järjestelmä on luotu.
Eräissä maissa voi olla myös useampia kansalliskirjastoja.
Don Muangin kansainvälinen lentoasema

Don Muangin kansainvälinen lentoasema (, "ylämaa") on lentoasema Bangkokissa Thaimaassa. Lentoasema avattiin virallisesti 27. maaliskuuta 1914, vaikka kenttä oli ollut jo ennen tätä käytössä. Ennen lentoaseman vihkimistä pääkenttänä toimi Sa Pathumin lentokenttä.
Suvarnabhumin lentoasema korvasi Don Muangin lentoaseman Bangkokin kansainvälisena lentoasemana 28. syyskuuta 2006. Viimeinen kaupallinen lento vanhalta kentältä lähti 28. syyskuuta kello 3:12. Uuden kentän korkeiden käyttömaksujen ja kiitorataongelmien vuoksi, vanha kenttä kuitenkin avattiin uudelleen käyttöön keväällä 2007. Suvarnabhumin lentoasema peri Don Muangin vanhan IATA-koodin BKK, ja uusi koodi on DMK.
Uudelleenavaus.
Helmikuussa 2007 pääministeri Surayud Chulanontin kabinetti ilmoitti, että Don Muangin lentoasema avataan uudelleen maan sisäisille lennoille 25. maaliskuuta 2007. Thai Airwaysin kotimaan lentojen lisäksi kolme halpalentoyhtiötä, Nok Air, PB Air ja One-Two-Go Airlines ilmoittivat siirtyvänsä Don Muangille, muiden yhtiöiden vastustus siirrolle oli jyrkkää. Alkuvaiheessa kenttä palveli 77 lentoa vuorokaudessa - vain päiväsaikaan, koska kyseisillä yhtiöillä ei ollut yölentoja. 
Nykyään noin 15 lentoyhtiötä operoi Don Muangin lentokentän kautta sekä maan sisäisiä että kansainvälisiä lentoja.
Terminaalit.
Don Muangin kansainvälisellä lentoasemalla on käytössä kaksi terminaalia, jotka ovat saman katon alla. Kansainväliset lennot lähtevät terminaalista 1 ja kotimaan lennot terminaalista 2.
Kagawan prefektuuri

Kagawan prefektuuri () sijaitsee Shikokun saarella Japanissa. Sen pääkaupunki on Takamatsu.
Maantiede.
Kagawa on Shikokun pohjoisin prefektuuri. Sen naapuriprefektuurit ovat Ehime lännessä ja Tokushima etelässä. Pohjoisessa ja idässä prefektuuri rajautuu Seton sisämereen. 1990-luvulta lähtien Kagawa on ollut pinta-alaltaan Japanin pienin prefektuuri.
Ilmasto.
Kagawa on lämmin ja vähäsateinen prefektuuri. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C. Helmikuu on kylmin kuukausi, keskilämpötila on noin 5 °C, ja elokuu lämpimin, keskilämpötila noin 30 °C.
Aluejako.
Kagawan prefektuuri jakautuu kahdeksaan kaupunkiin ja yhdeksään muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat viiteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Kagawan prefektuuri muodostuu vanhasta Sanukin provinssista. 
Talous.
Kagawan teollisuuden päätuotteita ovat muun muassa laivat, nosturit, pakasteruoat ja vaneri.
Turismi.
Kagawan prefektuurissa sijaitseva Marugamen linna on yksi kuudesta muinaisesta puisesta linnasta, jotka ovat säilyneet tähän päivään asti.
American Atheists

American Atheists eli Amerikan Ateistit on voittoa tavoittelematon yhdysvaltalainen järjestö, jonka tavoitteena on puolustaa ateistien kansalaisoikeuksia sekä ajaa täydellistä kirkon ja valtion eroa.
Amerikan Ateistien puheenjohtajana toimi Madalyn Murray O'Hair vuosina 1963–1986 ja hänen poikansa Jon Garth Murray vuosina 1986-1995. Molemmat katosivat vuonna 1995 ja löytyivät murhattuina vuonna 2001. Heidän jälkeensä puheenjohtajana oli Ellen Johnson vuosina 1995–2008. Seuraavat puheenjohtajat olivat Ed Buckner vuosina 2008-2010 ja David Silverman vuosina 2010-2018. Sen jälkeen puheenjohtajana on ollut Nick Fish.
Hollókő

Hollókő on maalaiskylä Unkarin pohjoisosassa. Nimi merkitsee korpinkiveä. Vuonna 2015 kylässä oli 329 asukasta. Se on Unescon maailmanperintökohde. 
Hollókő muodostuu kahdesta osasta: vanhasta ja uudesta kylästä. Osa paikalla sijaitsevasta linnasta on peräisin 1400- ja 1500-luvuilta. Itse kylä on lähinnä 1600- ja 1700-luvuilta. Se paloi pahasti vuonna 1909, mutta on rakennettu uudelleen vanhan mallin mukaan. Osa vanhaa kylää on nyt turismin palveluksessa: postimuseo, kylätalo ja turistikeskus. Joka vuosi pääsiäisen aikoihin turistit pääsevät osallistumaan kylässä vanhan perinteen mukaiseen kosiskeluleikkiin, jossa nuoret miehet viskovat neitosten päälle vettä (nykyisin hajuvettä).
Tochigin prefektuuri

Tochigin prefektuuri () sijaitsee Kantōn alueella, Honshūn saarella, Japanissa. Sen pääkaupunki on Utsunomiya.
Maantiede.
Tochigi on sisämaan prefektuuri. Sen rajanaapurit ovat Ibaraki, Gunma, Saitama ja Fukushima. Prefektuurin keskeltä löytyvä tasanko on Kantōn alueen suurin. Noin 55 % Tochigista on metsää.
Ilmasto.
Prefektuurin kesät ovat kosteita ja niiden aikana esiintyy tyypillisesti ukkosmyrskyjä. Talvet ovat tuulisia ja kuivia. 
Aluejako.
Tochigin prefektuuri jakautuu 14 kaupunkiin ja 11 muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat viiteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Ennen nykyisen hallintojärjestelmän syntyä Tochigin prefektuuri tunnettiin Shimotsuken provinssina.
Talous.
Prefektuurin suurimmat maatalouden osa-alueet ovat riisin ja kasvisten tuotanto sekä karjan kasvatus. Teollisuuden oleellisimpia alueita ovat raskasteollisuus kuten sähkökoneet ja kulkuneuvot.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Tochigin suosituimmat nähtävyydet ovat Nikkōssa sijaitsevat shōgun Tokugawa Ieyasun mausoleumi Nikkō Tōshō-gū, Rinnō-jin temppeli ja Futarasan-jinjan pyhäkkö. Ne ovat olleet osa Unescon maailmanperintöluetteloa vuodesta 1999. Prefektuurissa järjestetään vuosittain myös useita festivaaleja, kuten Nikkō Tōshō-gūn Tuhannen samurain kulkue.
Lucas Neill

Lucas Edward Neill (s. 9. maaliskuuta 1978 ) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Neill edusti seuraurallaan muun muassa englantilaisia Millwallia, Blackburn Roversia, Evertonia ja West Ham Unitedia sekä turkkilaista Galatasarayta.
Neill lukeutui Australian maajoukkueen luottopelaajiin ja pelasi 96 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän kuului Australian joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa. Neill edusti Australiaa myös Sydneyssä järjestetyissä vuoden 2000 kesäolympialaisissa.
Lucho González

Luis Óscar ”Lucho” González (s. 19. tammikuuta 1981 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa brasilialaista Atlético Paranaensea.
González on edustanut kotimaassaan Huracánia vuosina 1998–2002 ja River Platea vuosina 2002–2005. Kesällä 2005 hän siirtyi Portoon 3,6 miljoonan euron siirtosummalla ja sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen.
Kesäkuussa 2009 Porto hyväksyi 18 miljoonan euron Marseillen ostotarjouksen Gonzálezista, ja niin hän siirtyi ranskalaisseuraan. Hinta saattoi nousta vielä 24 miljoonaan euroon riippuen pelaajan esityksistä.
Myöhemmin González on edustanut uudelleen Portoa, qatarilaista Al-Rayyania, argentiinalaista River Platea ja brasilialaista Atlético Paranaensea.
González oli mukana Argentiinan joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuosien 2004 ja 2007 Copa Américassa. González oli myös voittamassa olympiakultaa Argentiinan paidassa vuoden 2004 kesäolympialaisissa. Hän pelasi 44 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Hasan Barojev

Hasan Maharbekovitš Barojev (, s. 1. joulukuuta 1982 Dušanbe, Tadžikistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin raskaan sarjan (120 kg) painija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari.
Barojev aloitti uransa 12-vuotiaana vapaapainin parissa, mutta ei pitänyt siitä erityisemmin. Eräässä vaiheessa perhe muutti Ossetiaan, missä hän siirtyi kreikkalais-roomalaisen painin pariin. Alussa hän ei pärjännyt kovinkaan hyvin, mutta sinnikäs harjoittelu tuotti tulosta: parin vuoden kuluttua hän alkoi voittaa mitaleita, ja pian hän pääsi mukaan myös nuorisomaajoukkueisiin. Vuonna 1999 hän muutti Moskovaan ja voitti kadetti-ikäisissä (17–19-vuotiaat) MM-hopeaa 85-kiloisissa. 
Vuonna 2000 Barojev voitti juniorien EM-kisoissa Sofiassa pronssia 97-kiloisissa, ja samana vuonna MM-kisoissa Nantesissa kultaa. Vuonna 2001 hän uusi juniorien MM-kultansa ja 2002 voitti juniorien EM-kultaa. Vuonna 2003 ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Belgradin EM-kisoissa hän sijoittui 120-kiloisissa seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Créteilin MM-kisoissa hän voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Mihaly Deak Bardosin, ja samana vuonna maailmancupissa hän oli toinen. Menestys jatkui myös seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa, missä hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa kazakstanilaisen Georgi Tsurtsumian.
Vuonna 2006 Barojev oli jälleen sarjassaan maailmancupissa toinen, ja samana vuonna Moskovan EM-kisoissa jäi pronssille hävittyään välierässä Juha Ahokkaalle. Samana vuonna Guangzhoun MM-kisoissa hän kuitenkin voitti kultaa kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Mijaín Lópezin. Sofian EM-kisoissa 2007 Barojev voitti kultaa, ja Bakun MM-kisojen 2007 finaalissa hän hävisi Lópezille ja sai hopeaa.
Tampereella 2008 Barojev sijoittui EM-hopealle hävittyään finaalissa Juri Patrikejeville. Pekingissä 2008 Barojev ja Kuuban López jatkoivat edelleen sarjan domintointia. Tällä kertaa López oli finaalissa parempi ja jätti Barojevin hopealle. Dortmundin EM-kilpailuissa 2011 Barojev voitti uransa toisen EM-kullan. Loppuottelussa hän voitti turkkilaisen Riza Kayaalpin.
Venäjän mestaruuden Barojev on voittanut vuosina 2003, 2004 ja 2006. Kansallisella tasolla Barojev edustaa SK Torpedoa ja Pohjois-Ossetiaa. Hänen valmentajinaan toimivat Vladimir Uruimagov ja Aleksei Kim.
Pääskyvuori

Pääskyvuori () on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee noin neljä kilometriä keskustasta itään. Kaupunginosassa sijaitsee samanniminen mäki, jonka korkeus on 60,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääskyvuori rajautuu lännessä Jaaninojaan, joka virtaa pitkin alueen läntistä kylkeä koko pituudelta.
Vuonna 2016 Pääskyvuoren väkiluku oli 4 147. Alueen väestöstä 17,3 % on alle 15-vuotiaita ja 21,4 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 86,8 % väestöstä ja ruotsia 2,9 %. Muun kielisiä on 10,3 %. 
Alueella rivi-, omakoti- ja matalat kerrostalot sijaitsevat tiiviisti lähellä toisiaan. Korkeita kerrostaloja on puolestaan rakennettu hieman erilleen muusta asutuksesta Pääskyvuoren länsiosiin ja vuorelle.
Pääskyvuoren maamerkki on sen laelle 1964 valmistunut 134,6-metrinen Pääskyvuoren linkkitorni, joka on Suomen toiseksi korkein televisiotorni Pasilan linkkitornin jälkeen. Alueella sijaitsi myös Pääskyvuoren kasarmi, johon kuului kasarmirakennusten lisäksi vuoren sisään louhittu luolasto. Puolustusvoimien luovuttua kasarmialueen käytöstä se on toiminut taiteilijoiden työtiloina. Kasarmialueelle rakennetaan uutta asuinaluetta.
Pääskyvuoren joukkoliikenteen runkona ovat linjat 12, 32, 32A ja 42 keskustasta sekä kehälinja 99. Pääskyvuori sijaitsee lähellä suuria kauppakeskuksia (Itäharjun Prisma, Varissuon liikekeskus, Skanssi). Pääskyvuoren lounaispuolella on Laukkavuoren lähiö, jonka on suunnitellut Aarne Ehojoki.
Keltakuumehyttynen

Keltakuumehyttynen ("Aedes aegypti") on maailman laajuisesti esiintyvä hyttyslaji. Sitä esiintyy lauhkean vyöhykkeen eteläosissa ja tätä lämpimämmillä seuduilla. Keltakuumehyttysen leviämistä rajoittaa kylmät talvet, joista sen munat eivät selviydy. Keltakuumehyttynen levittää pistämällä erityisesti keltakuumetta ja denguekuumetta. 
Lajin voi tunnistaa sen valkoisista kuvioista. 
Keltakuumehyttysen aktiivista aikaa ovat aamun sarastuksen tunnit sekä iltapäivä ja ilta jatkuen pari tuntia pimeäntulon jälkeen. Se lisääntyy seisovissa vesiastioissa ja lammikoissa. Keltakuumehyttynen on verrattain huono lentäjä. Se ei yleensä liiku 400 metriä edemmäs synnyinpaikastaan, joten se levittäytyy pikemminkin ajoneuvojen ja ihmisten mukana.
Eräs tutkijaryhmä on ehdottanut lajin tieteellisen nimen muuttamista muotoon "Stegomyia aegypti" (Reinert et al. 2004), mutta tätä ehdotusta ei ole vielä laajasti hyväksytty tiedeyhteisössä.
Varteres Samurgašev

Varteres Varteresovitš Samurgašev (s. 13. syyskuuta 1979 Donin Rostovissa) on venäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Samurgašev aloitti painiuransa vuonna 1988. Vuonna 1995 hän voitti 40-kiloisten sarjassa kadetti-ikäisten MM-pronssia ja 1998 juniorien EM-kultaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1999 EM-kisoissa hän oli 63-kiloisten sarjassa kymmenes, mutta voitti samana vuonna juniorien MM-kultaa. Seuraavana vuonna EM-kisoissa Moskovassa hän voitti kultamitalin voitettuaan loppuottelussa Sveitsin Beat Motzerin. Kultaa tuli samana vuonna myös Sydneyn olympialaisissa, missä hän voitti loppuottelussa kuubalaisen Juan Luis Maren Delisin. 2001 hän siirtyi ylempään painoluokkaan, missä voitti sotilaiden maailmanmestaruuden. 
2002 EM-kisoissa Seinäjoella Samurgašev sijoittui 74-kiloisten sarjassa hopealle hävittyään loppuottelussa Georgian Badri Khasaialle. Hän kuitenkin palasi kultakantaan vielä samana vuonna Moskovan MM-kisoissa, missä hän voitti loppuottelussa samaisen Khasaianin. 2004 Ateenan olympialaisista hän saavutti pronssia. 2005 maailmancupissa hän sijoittui sarjassaan toiseksi, mutta sai jälleen kultamitalin kaulaan samana vuonna Budapestin MM-kisoissa, missä hän voitti loppuottelussa tanskalaisen Mark Madsen Overgaardin. 2006 hän oli jälleen maailmancupissa sarjassaan toinen, mutta saman vuoden huhtikuussa Moskovan EM-kisoissa voitti kultamitalin kukistettuaan loppuottelussa Valko-Venäjän Oleg Mihailovitšin. Monet pitivät voittoa kyseenalaisena ja katsoivat Samurgaševin tehneen jalkakampin, mutta tuomarit eivät siihen puuttuneet.
Samurgašev on voittanut Venäjän mestaruuden vuosina 1998-2000, 2002 ja 2004. Hän on 174 senttimetriä pitkä ja painaa 74 kilogrammaa. Hän opiskelee lakitiedettä Rostovin valtiollisessa taloustieteellisessä yliopistossa.
Daniel Passarella

Daniel Alberto Passarella (s. 25. toukokuuta 1953) on argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Joulukuusta 2009 lähtien hän on toiminut Club Atlético River Platen puheenjohtajana.
Ura pelaajana.
Pelaajaurallaan puolustuksessa viihtynyt Passarella edusti seuratasolla River Platea sekä italialaisia Fiorentinaa ja Inter Milanoa. Argentiinan maajoukkuetta hän edusti MM-kisoissa vuosina 1978, 1982 ja 1986. Passarella toimi kapteenina Argentiinan voittaessa ensimmäisen maailmanmestaruutensa vuoden 1978 kotikisoissa. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 1986. Passarella menetti kapteeninnauhansa kaikkien aikojen parhaalle argentiinalaispelaajalle, Diego Maradonalle.
Passarella pelasi 70 maaottelua ja teki niissä 22 maalia vuosina 1976–1986.
Ura valmentajana.
Passarella on valmentanut Argentiinan ja Uruguayn maajoukkueita sekä seuratasolla Argentiinan lisäksi Italiassa, Meksikossa ja Brasiliassa. Argentiinan maajoukkuetta valmentaessaan Passarella kielsi maajoukkueen pelaajilta pitkät hiukset. Tästä syystä hän riitautui joidenkin tähtipelaajien, muun muassa Fernando Redondon kanssa.
Vuosina 2006–2007 Passarella valmensi River Platea kotimaansa pääsarjassa, mutta erosi tehtävästä marraskuun puolivälissä 2007, kun River Plate oli hävinnyt Copa Sudamericanan semifinaaleissa.
Biagio Antonacci

Biagio Antonacci (s. 9. marraskuuta 1963 Milano) on italialainen poplaulaja ja -lauluntekijä.
Antonacci kasvoi Rozzanossa Milanon esikaupunkialueella ja aloitti uransa San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 1988. Hän on kirjoittanut uransa aikana kappaleita myös useille muille laulajille, kuten Laura Pausinille.
Antonaccin ensimmäinen levy "Sono cose che capitano" ilmestyi vuonna 1989, mutta vasta kolmas levy "Liberatemi" vuodelta 1993 nosti hänet suureen suosioon.
Vuonna 2005 Antonaccille myonnettiin World Music -palkinto parhaiten myyneenä italialaisena miesartistina kaksiosaisen "Convivendo"-albumin julkaisun jälkeen.
Seuraava levy "Vicky Love" ilmestyi 16. maaliskuuta 2007. Sitä edelsi single "Lascia stare". Kesäkuussa 2007 Antonacci esiintyi ensimmäisenä syntyperäisenä milanolaisena San Siron stadionilla noin 60 000 katsojan edessa. Konsertista julkaistiin myös DVD-tallenne "San Siro 07".
Syksyllä 2008 Antonacci julkaisi toisen kokoelmalevynsä, "Il cielo ha una porta sola", joka sisälsi kahden uuden kappaleen ja vanhojen kappaleiden uusioversioiden lisäksi hänen omat tulkintansa hänen Laura Pausinille kirjoittamistaan kappaleista ”Tra te e il mare” ja ”Vivimi”. Pausinin albumi "Io canto" sisältää hänen esittämänsä version Antonaccin kappaleesta ”In una stanza quasi rosa”.
Huhtikuussa 2010 ilmestyi albumi "Inaspettata". Ensimmäinen julkaistu single oli "Se fosse per sempre". Albumi sisältää Leona Lewisin kanssa esitetyn dueton ”Inaspettata (Unexpected)”.
Antonaccilla on vuosina 1995 ja 2001 syntyneet pojat entisen kumppaninsa Marianna Morandin kanssa, joka on kuuluisan laulaja Gianni Morandin tytär.
Marco Etcheverry

Marco Antonio Etcheverry Vargas (s. 26. syyskuuta 1970 Santa Cruz) on bolivialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Bolivian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Etcheverry pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Espanjassa, Chilessä, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Yhdysvalloissa. Bolivian maajoukkueessa hän pelasi 71 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Etcheverry kuului Bolivian joukkueeseen vuoden 1994 MM-kilpailuissa mutta sai punaisen kortin jo muutama minuutti sen jälkeen, kun hän oli tullut vaihdosta kentälle ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Saksaa vastaan, eikä hän enempää turnauksessa pelannut. Etcheverry pelasi kuudessa Copa América -turnauksessa vuosina 1989–1999 yhteensä 21 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Copa Américassa 1997 hän pelasi ensimmäistä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit Bolvian saavuttaessa hopeaa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Saksaa sekä puolivälieräottelussa Kolumbiaa vastaan.
Ich bin ein Berliner

Ich bin ein Berliner () on sitaatti puheesta, jonka Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Berliinissä Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963. Hän halusi muotoilullaan korostaa Yhdysvaltain tukea Länsi-Berliinille käynnissä olleessa kylmässä sodassa.
Puhe.
Kennedy mainitsi ilmauksen puheessaan kaksi kertaa:
Kaksituhatta vuotta sitten ylpeintä, mitä ihminen saattoi sanoa, oli ”civis Romanus sum” (”olen Rooman kansalainen”). Tänään, vapaassa maailmassa, ylpeimmät sanat ovat ”Ich bin ein Berliner”. 
Kaikki vapaat ihmiset, missä tahansa he elävät, ovat Berliinin kansalaisia ja siksi, vapaana ihmisenä sanon ylpeästi: ”Ich bin ein Berliner”.
Puheeseen liittyvä nykytarina.
1980-luvulla englanninkielisissä maissa suositun kaupunkitarinan mukaan Kennedyn lauseen merkitys olisikin ollut ”olen berliininmunkki”, koska "Berliner"-sanan edessä ei olisi kuulunut käyttää epämääräistä "ein"-artikkelia. Tarina on kuitenkin perätön: lause on kieliopillisesti oikein, ja vaikka joillakin Saksan seuduilla – ei kylläkään Berliinissä – kyseistä leivonnaista kutsutaan nimellä "Berliner" (”berliiniläinen”, vrt. hampurilainen, ranskalaiset), kukaan ei tietenkään tosissaan voinut ymmärtää lausetta tarinan tarkoittamalla tavalla.
Strömmen

Strömmen eli Stockholms Ström on Tukholman keskustassa, Vanhankaupungin ja Norrmalmin välissä sijaitseva vesialue. Stömmen on Tukholman edustalla olevan Saltsjön-lahden sisin osa. Mälarenin vesi virtaa Norrströmin kautta Strömmeniin, ja Strömmenin ulkorajan katsotaan olevan siinä, missä virtaus loppuu. Norrströmin ylittää kolme siltaa, Centralbron, Vasabron ja Norrbron, ja näiden itäpuolella Strömbron ylittää Strömmenin. Strömmenin käsite ei ole yksiselitteinen; aiemmin ja joskus vieläkin sitä on käytetty Norrströmin synonyyminä.
Strömmenistä kalastetaan vuosittain satoja lohia ja meritaimenia. Vuonna 2000 Strömmenistä saatiin 1025 taimenta ja 59 lohta, muiden muassa yksi 22-kiloinen.
Blériot XI

Blériot XI oli Louis Bleriotin ja Raymond Saulnierin suunnittelema, yksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen ranskalainen lentokone. Kolmisylinterisellä, 28 hevosvoimaa kehittävällä R.E.P.-moottorilla ja nelilapaisella R.E.P.-potkurilla varustettu prototyyppi lensi ensilentonsa 23. tammikuuta 1909. Koelentojen jälkeen koneeseen vaihdettiin Anzanin valmistama 25-hevosvoimainen moottori sekä Chauvièren tehokkaampi potkuri.
Saavutettuaan 26. kesäkuuta 1909 Euroopan kestävyyslentoennätyksen 36 minuuttia ja 55 sekuntia ja voitettuaan Ranskan ylilennon, Blériot lensi yli Englannin kanaalin 25. heinäkuuta 1909.
Blériot XI -lentokoneita myytiin yli 100 kappaletta ja Blériotista tuli maailman ensimmäinen kaupallisesti menestynyt lentokonevalmistaja. 
Koneen kopioita valmistettiin myös Tukholmassa, Ruotsissa, "Thulin A" -nimellä, ja Itävalta-Unkarissa vuonna 1910 nimellä Blériot XI Kaspar (Daimlerin moottorilla). Koneen myöhempiä versioita käytettiin ensimmäisessä maailmansodassa lähinnä tiedustelukoneena.
Gelete Burka

Gelete Burka (sukunimi myös muodoissa Burika ja Burika Bati, s. 23. tammikuuta 1986 Arsi, Oromia, Etiopia) on etiopialainen maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Burka voitti Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 nuorten sarjassa pronssia ja joukkuekilpailussa kultaa. St. Etiennen ja St. Galmierin maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän voitti nuorten kilpailun ja oli samalla joukkuekilpailussa hopealla. Hän juoksi toukokuussa Dohassa 3 000 metrin junioreiden Etiopian ennätyksen 8.39,90. Helsingin MM-kisoissa hän juoksi 1 500 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 4.04,77 ja teki elokuun lopussa Rietissä saman matkan nuorten Afrikan ennätyksen 3.59,60. Kauden lopussa hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa toiseksi ajalla 8.48,65. Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 hän voitti lyhyen matkan maailmanmestaruuden ja oli samalla mukana joukkuekilpailun voittaneessa Etiopian joukkueessa. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi 3 000 metrillä kuudenneksi ajalla 8.41,22.
Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007 Burka sijoittui neljänneksi ja sai joukkuekilpailussa kultaa. Hän voitti Algerin Afrikan kisoissa 1 500 metriä ajalla 4.06,89. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui 5 000 metrillä kymmenenneksi ajalla 15.07,46. Maaliskuussa 2008 hän juoksi Valencian sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrillä kolmanneksi Afrikan ennätysajalla 3.59,75, mutta nousi voittajaksi kun dopingista kiinni jääneet venäläiset Jelena Soboleva ja Julija Fomenko hylättiin. Edinburghin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli samana vuonna kuudes ja sai joukkuekultaa. Hän voitti 1 500 metrin Afrikan-mestaruuden Addis Abebassa ajalla 4.08,25. Pekingin olympialaisissa 2008 hän ei päässyt 1 500 metrin alkueristä jatkoon, mutta juoksi Rietissä mailin Afrikan ennätyksen 4.18,23. hän juoksi 1 500 metrillä toiseksi.
Burka oli Ammanin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2009 kahdeksas ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi kaaduttuaan 200 metriä ennen maalia. hän oli 1 500 metrillä kuudes. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai samalla matkalla pronssia ajalla 4.08,39 ja Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa ajalla 4.11,12. Seuraavan vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän keskeytti 1 500 metrin välierissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti pronssia 3 000 metrillä ajalla 8.40,18. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä viidenneksi.
Burka karsiutui 1 500 metrin alkuerissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Hän saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 31.41,77. Brazzavillen Afrikan kisoissa hän sai samalla matkalla pronssia ajalla 31.38,33.Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 10 000 metrillä kahdeksanneksi ennätyksellään 30.26,66.
P. L. Travers

Pamela Lyndon Travers (syntyjään Helen Lyndon Goff, 9. elokuuta 1899 Maryborough, Queensland, Australia – 23. huhtikuuta 1996 Lontoo) oli australialainen kirjailija, näyttelijä ja journalisti, joka tunnetaan etenkin Maija Poppanen -kirjasarjastaan, jossa mystinen, sateenvarjolla lentävä lastenhoitaja Maija Poppanen onnistuu aina uudestaan piristämään lasten päivää taikaa ja seikkailuja täynnä olevasta laukustaan.
Elämänvaiheita.
Helen Goffin vanhemmat olivat pankinjohtaja Travers Robert Goff ja Margaret Agnes Goff (o.s. Morehead). Travers Goff kuoli tytön ollessa 7-vuotias ja kirjailija itse uskoi isänsä kuoleman johtuneen voimakkaasta alkoholin käytöstä.
Alkujaan Goff oli tarjoilija ja tanssija. Hän esiintyi pääasiassa Shakespearen näytelmissä Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Vuonna 1924 hän muutti Englantiin ja otti käyttöön kirjailijanimen P. L. Travers. Kirjailijanimensä alkukirjaimilla P. L. hän halusi naamioida tiedon sukupuolestaan, samaa keinoa ovat käyttäneet Peter Panin luoja J. M. Barrie, runoilija T. S. Eliot ja Harry Potter -kirjailija J. K. Rowling .
Vuonna 1925 Travers tapasi Irlannissa runoilija George William Russellin, tuolloisen "The Irish Statesman" -lehden päätoimittajan, joka hyväksyi joitakin Traversin runoja julkaistavaksi. Russellin kautta Travers tutustui William Butler Yeatsiin ja muihin irlantilaisrunoilijoihin, jotka elähdyttivät hänen kiinnostuksensa maailman mytologiaan. Myöhemmin mystikko G. I. Gurdjieffilla oli häneen , kuten myös moniin muihinkin kirjallisuusvaikuttajiin, suuri vaikutus.
Ensimmäisestä Maija Poppanen -romaanista tuli valtavan suosittu sen ilmestyessä vuonna 1934. Sitä seurasi viisi jatko-osaa, joista viimeinen ilmestyi vuonna 1988. Romaanien lisäksi Travers julkaisi runoja.
Travers ei koskaan avioitunut, mutta ollessaan lähemmäs 40-vuotias hän adoptoi pojan. 
Brittiläisen imperiumin ritarikunta myönsi Travesille "Brittiläisen imperiumin upseeri (Officer of the British Empire, OBE)" arvonimen vuonna 1977. Travers kuoli Lontoossa vuonna 1996. 
Maija Poppanen.
P. L. Travers ei halunnut Maija Poppanen kirjaansa filmattavan, mutta vuosikymmenen kestäneen taivuttelun jälkeen Walt Disney sai hänet allekirjoittamaan sopimuksen tehtyään tarjouksen, josta kirjailija ei voinut kieltäytyä. Travers palkattiin elokuvan neuvonantajaksi, mutta hänen neuvojaan ei kuitenkaan huomioitu ja kerrotaan, että P. L. Travers oli niin pettynyt siihen mitä Disney oli hänen luomukselleen tehnyt, että hän itki elokuvan ensi-illassa. Tämän jälkeen Travers ei enää suostunut jatkamaan Disney-yhteistyötä. Maija Poppanen -kirjan pohjalta tehty Disneyn elokuvamusikaali julkaistiin vuonna 1964 ja elokuva palkittiin viidellä Oscarilla.
Maija Poppanen -elokuvan tuotannosta tehtiin elokuva vuonna 2013 "Saving Mr. Banks", jossa Traversia näyttelee Emma Thompson ja Walt Disneyä Tom Hanks.
Tupolev ANT-20

Tupolev ANT-20 ”Maksim Gorki” () oli 1930-luvun suurin lentokone ja sellaisena Neuvostoliiton näytöskone. Koneessa oli kahdeksan moottoria. 
Koneen suunnitteli Andrei Tupolev. Kone rakennettiin 4. heinäkuuta 1933 – 3. huhtikuuta 1934. Muita tämän tyypin koneita ei valmistettu. Se juhlisti kirjailija Maksim Gorkin 40-vuotista uraa. Ranskalainen kirjailija ja lentäjä Antoine de Saint-Exupéry oli ainut ulkomainen koneella matkustanut lentäjä. Hän kirjoitti lennoista artikkeleita Paris-Soir-lehteen.
Koneen ominaisuudet.
Koneessa oli voimakas radiolähetin, josta se sai nimen ”Ilmojen ääni” (). Koneessa oli myös painokone, kirjasto ja äänielokuvaprojektori, joka mahdollisti elokuvien katselun lennon aikana. Se oli ensimmäinen matkustajakone, jossa oli koneeseen kuuluva porras matkustajille. Poikkeuksellisesti kone käytti 120 voltin vaihtovirtaa eikä 28 voltin tasavirtaa. Kone oli rakennettu helposti purettavaksi ja rautateitse kuljetettavaksi, jottei se jäisi kelirikkokentille. Vaikka kone oli esittelykone, sillä oli tuohon aikaan suurin matkustajakapasiteetti.
Kohtalo.
I. V. Mikhejev ja I. S. Zhurov nousivat 18. toukokuuta 1935 Moskovasta yhdessä Tupolev ANT-20-, Polikarpov R-5- ja Polikarpov I-5 -koneiden kanssa näytöslennolle. I-5-koneen ohjaaja Nikolai Blagin teki epäonnistuneen silmukan ja törmäsi ANT-20:een, joka tuhoutui maahansyöksyssä. Onnettomuudessa sai surmansa 45 ihmistä. Tämän jälkeen onnettomuuden kuolleisiin lukeutunut Blagin eli Neuvostoliitossa hetken blaginisni-sanassa, joka tarkoitti ”ylimielistä auktoriteettien halveksuntaa”. 
Korvaava ANT-20bis-kone rakennettiin vuonna 1936. Moottorien suorituskyky oli parantunut hieman, koneessa oli kuusi moottoria.