tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OHB

OHB Technology AG (OHB = Orbitale Hochtechnologie Bremen, AG=osakeyhtiö) on saksalainen avaruusteknologiakonserni, joka perustettiin vuonna 2002. Sen pääkonttori on Bremenissä. Siinä toimii 795 työntekijää ja sen liikevaihto on 114 miljoonaa euroa. Yhtiön liikevaihto kasvoi vuonna 2010 50% tai enemmän yhtiön saadessa 14 Galileo-paikannussatelliitin urakan ja merkittävän osa MTG-sääsatelliittien urakoista.
Yhtiöt.
Omistaja Manfred Fuchs on pyrkinyt siihen, ettei omistamansa yritykset kasva liian isoiksi. Osan niistä hän omistaa henkilönä. Tämä voi liittyä alan subventiopolitiikkaan, verotukseen ja pk-yritysten tukiin Saksassa ja muualla Euroopassa. 
OHB Technology AG koostuu (omistusosuus) seuraavista yrityksistä:
A-siipinen

A-siipinen (A-wing) on avaruusalus fiktiivisessä "Tähtien sota" -universumissa.
Se on Kapinaliiton pienin, mutta myös nopein hävittäjä. A-siipisiä nähdään elokuvassa "Star Wars: Episodi VI – Jedin paluu", missä yksi niistä pilotti Arvel Crynydin ohjaamana törmää Imperiumin lippulaiva "Executorin" komentosillalle. Tämä aiheuttaa "Executorin" tuhon.
A-siipisessä on rajoitettu suojakilpi, joka suojaa vain edustan ja sivustan. Siinä on erittäin voimakas moottori, sekä tehokkaat aseet. A-siipisten piloteilla onkin yhteinen motto: Vauhti on elämä (Speed is life).
Hävittäjän on suunnitellut kapinallisten kenraali Jan Dodonna ja insinööri Walex Blissex. A-siipisen aseistuksena on 2 laserkanuunaa ja 2 ohjusturrettia, joissa kummassakin on 6 ohjusta. Alukseen mahtuu ainoastaan lentäjä.
Lasertykit.
A-siipisten lasertykit kääntyvät 180 astetta, joissain malleissa jopa 360 astetta, joka oli takaa-ajaville vihollishävittäjille yleensä ei-toivottu yllätys.
IHEYO

IHEYO (The International Humanist and Ethical Youth Organisation, Kansainvälinen humanistis-eettinen nuorisojärjestö) on järjestö, joka pyrkii edistämään eri maiden humanististen nuorisojärjestöjen yhteistyötä kansainvälisellä tasolla. Järjestöön kuuluu 40 yhdistystä Euroopasta, Aasiasta, Afrikasta ja Etelä-Amerikasta, joista 20 täysjäsentä ja 20 tukijäsentä, sekä lisäksi henkilöjäseniä. 
IHEYO:n tärkeimpiin arvoihin kuuluu ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Järjestö pyrkii edistämään tasa-arvoa, parantamaan muiden muassa naisten ja seksuaalivähemmistöjen asemaa sekä vastustaa lapsityövoimaa ja šarialakia.
IHEYO:n kotipaikka on Brysselissä. Järjestö on Kansainvälisen humanistiliiton IHEU:n jäsen. IHEYO:n edustama humanismi on määritelty Amsterdamin julistuksessa. 
Aiheesta muualla.
Emil Ábrányi

Emil Ábrányi (22. syyskuuta 1882 – 11. helmikuuta 1970) oli unkarilainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän toimi kapellimestarina nykyisessä Unkarin valtionoopperassa 1911–1919 sekä sen johtajana 1919–1920 ja Budapestin kunnallisteatterin johtajana 1921–1926.
Ábrányi opetti orkesterinjohtoa Budapestin musiikkiakatemiassa. Hän tuli tunnetuiksi oopperoistaan, joihin kuuluvat muiden muassa "Monna Vanna" (1907), "Paolo és Francesca" (1912), "Don Quijote" (1917) ja "A vak katona" (1923). 
Ábrányin viimeiset oopperat jäivät esittämättömiksi. Hän kuoli synnyinkaupungissaan Budapestissa 1970.
Perforiini

Perforiini on solun hajottamiseen osallistuva proteiini, jota tappaja-T-solut ja luonnolliset tappajasolut erittävät tuhotessaan kohdesolujaan.
Toimintamekanismi.
Virusinfektoituneen tai pahanlaatuiseksi muuttuneen solun tunnistaessaan tappaja-T-solu vapauttaa eksosytoosilla perforiinia ja grantsyymeja kohdesolun pinnalle. Solunulkoisen nesteen korkean kalsiumpitoisuuden vaikutuksesta perforiini liittyy kohdesolun solukalvoon, polymerisoituu ja muodostaa solukalvon läpäiseviä kanavia. Kanavien avulla solun sisälle kulkeutuu solunulkoisesta nesteestä kalsiumioneja, jotka käynnistävät kohdesolussa solukalvon korjausmekanismin. Tähän korjausmekanismiin sisältyy solukalvon vaurioituneiden osien ottaminen solun sisälle endosytoosilla. Muodostuviin endosytoosirakkuloihin kulkeutuu myös solukalvon pinnalta tappaja-T-solun erittämiä perforiini- ja grantsyymiproteiineja. Grantsyymi vapautuu todennäköisesti perforiinin avustuksella endosytoosirakkuloista solulimaan, jossa se käynnistää kohdesolun apoptoitumisen.
SNCAC

Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Centre eli SNCAC (vapaasti suomennettuna "Keskinen ilmailuteollisuusyhtiö") oli ranskalainen lentokonetehdas.
Historia.
SNCAC-valtionyhtiö syntyi vuonna 1936, kun kurjassa taloudellisessa tilassa olevat Farmanin Boulogne-Billancourtin tuotantolaitos ja Hanriotin Bourgesin tuotantolaitos yhdistettiin lentokoneteollisuuden kansallistamisen seurauksena. Vuonna 1945 siihen yhdistettiin Loire-Nieuport (Issy-les-Moulineaux).
SNCAC lakkautettiin kesäkuussa 1949. Siihen kuuluneet tehtaat liitettiin Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord (SNCAN, Pohjois-Ranskan lentokonetehdas) yhtiöön.
SNCAC valmisti matkustajalentokoneita, lentoveneitä, muita vesilentokoneita, koulukoneita ja raskaita pommikoneita Armée de l'Airille. Se rakensi valtion rahoituksella useita prototyyppejä, joista vain harvat pääsivät sarjatuotantoon.
Herb Kohl

Herbert H. Kohl (7. helmikuuta 1935 – 27. joulukuuta 2023 Milwaukee, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Wisconsinia Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1989–2013.
Kohl syntyi juutalaisille vanhemmille Milwaukeessa. Hänen isänsä syntyi Puolassa ja äitinsä Venäjällä. Kohl valmistui Wisconsin–Madisonin yliopistosta sekä Harvardin yliopistosta ja palveli Yhdysvaltain armeijan reservissä 1958–1964.
Kohl oli vuosina 1975–1977 Wisconsinin demokraattipuolueen puhemies. Hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin ensimmäistä kertaa 1988, ja valittiin sittemmin uudelleen vuosina 1994, 2000 ja 2006. Hän ei ollut enää ehdolla vuonna 2012.
Kohl omisti NBA:ssa pelaavan koripallojoukkueen Milwaukee Bucksin, jonka hän osti vuonna 1985.
Hietoinen

Hietoinen (myös "Mommila") on kylä Hausjärven koillisosassa. Vuoteen 2009 se oli osa Lammin kuntaa. Hietoinen on alueen postitoimipaikka, mutta kylästä käytetään puheessa ja kirjoissakin enimmäkseen nimeä Mommila kylässä sijaitsevan Mommilan kartanon mukaan. Maarekisterissä kylän nimenä on "Mommila-Hietonen". 
Kylä oli vuoden 2009 alkuun asti osa entistä Lammin kuntaa, ja Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksen 2009 jälkeen se kuului vuoden 2009 ajan Hämeenlinnaan. Asukkaiden keräämän adressin vuoksi kylä liitettiin 1.1.2010 osaksi Hausjärveä. Nykyään nimeä Mommila käytetään myös Hausjärven Torholan kylässä sijaitsevasta Mommilan asemakylästä, joka on saanut nimensä Mommilan kartanoa varten sinne perustetusta Mommilan rautatieasemasta.
Hietoisissa on kyläkirkko, eli alkujaan Mommilan kartanon rukoushuoneeksi rakennettu Mommilan kirkko, ja syksyyn 2007 asti kylässä toimi kyläkoulu. Mommila on historiankirjoissa tunnettu Mommilan kartanon omistajan Alfred Kordelinin, Mommilan veriteoissa 1917 surmansa saaneen aikansa rikkaimman suomalaisen, viimeisenä asuinpaikkana. Kordelin panosti työntekijöidensä oloihin rakennuttamalla kartanon läheisyyteen kirkon ja koulun. Koulurakennus toimii nykyisin seurakuntatalona kirkon vieressä.
Nykyisin Mommila tunnetaan parhaiten Mommilanjärven soutelusta, joka järjestetään vuosittain heinäkuun puolivälissä Mommilanjärvellä. Varsinainen tapahtuma-alue on järven eteläosassa Haminankylän kohdalla.
Parallel Lines

Parallel Lines on Blondie-yhtyeen vuonna 1978 julkaisema kolmas studioalbumi. Sen tuotti Mike Chapman. 
"Parallel Lines" on Blondien tunnetuimpia albumeita. Se nousi brittilistan ykköseksi ilmestyessään syyskuussa 1978. Albumi julkaistiin Chrysalis Records -levymerkillä.
"Parallel Lines" nousi vuonna 2005 Channel 4:n kaikkien aikojen 100 parhaan albumin listalla 94. sijalle sekä "Rolling Stonen" 500 parhaan albumin listalla sijalle 140. vuonna 2003.
Ildjarn

Ildjarn oli vuosina 1991–2005 toiminut norjalainen yhden miehen black metal -projekti, jonka takana oli Vidar Vaaer. Hän on soittanut myös yhtyeissä Thou Shalt Suffer, Sort Vokter ja Emperor. Ildjarnin viimeisin albumi on "Hardangervidda", jonka jälkeen on ilmestynyt vielä kokoelmia. Yhtye on julkaissut myös täysin syntetisaattorilla toteutettua musiikkia, kuten "Hardangerviddan". Suurin osa yhtyeen tuotannosta on äänitetty 1990-luvun alkupuoliskolla. Ainoastaan "Ildjarn-Nidhogg"-levyllä on käytössä sähkörummut.
Koko tuotannon sanoituksista vain ”Eksistensens Jeger” -kappaleen sanat on julkaistu.
Vuoden 1992 "Seven Harmonies of Unknown Truths" -demolla vierailevana vokalistina oli Samoth ja vuoden 1993 "Ildjarn"-demolla Ihsahn. 
Ildjarn esiintyy myös Burzumin bootlegillä "Draugen - Rarities" kappaleellaan ”Seven harmonies of the unknown truths”.
Tiina Pirhonen

Tiina Johanna Pirhonen (s. 15. huhtikuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli vuosina 1984–1988 Teatterikorkeakoulussa, jossa on toiminut näyttelijäntyön lehtorina vuodesta 2004. Pirhonen on näytellyt yli sadassa televisio- ja elokuvatuotannossa, kuunnelmissa ja teattereissa. 
Ura.
Pirhonen on esiintynyt muun muassa Espoon kaupunginteatterissa (1989–1995), Uudessa Iloisessa Teatterissa 1989 ja 1991, Teatteri Quo Vadiksessa, Teatteri Jurkassa, Helsingin kaupunginteatterissa (2006–2013) ja Kansallisteatterissa (1994–1997). Merkittäviä teatterirooleja hänellä on ollut muun muassa Michael Greifin ohjaamassa "Teräsliljassa", Michael Baranin ohjaamassa "Kryptogrammissa", Juri Solominin ohjaamassa "Metsässä" sekä Otso Kauton ohjauksessa "Angels in America". 
Pirhosen tv- ja elokuvatöistä tunnetuimpiin kuuluvat Yleisradion viihdesarja "Hymyhuulet" (1987–1988), "Ball at Kolushki Station" (1989, Puola), "Menopaluu" (1989), "Sinitaivas" (1989), "Elämästä selviää hengissä" (1992), "Mia Noi" (1992, Thaimaa), "Virtaset ja Kekkonen" (1992), "Rakkauden jano" (1995), "Konsertto Mallorcalla" (1997, Mallorca), "Muodollisesti pätevä" (1999), "Tappava Säde" (2002), "Kirje isältä" (2003), "Kumman kaa" (2003–2005), "Hokkasen näköinen nainen" (2004), "Poikkeustila" (2007), "Putoavia enkeleitä" (2008), "Super Comfort" (2017), "Paras vuosi ikinä" (2020), "Aallonmurtaja" (2020) ja "Mädät omenat" (2020). 
Pirhonen on Improvisaatioteatteri Stella Polariksen perustajajäsen ja aktiivinen toimija. Improvisaatiota, näyttelijäntyötä, ohjaamista ja opettamista hän opiskelee säännöllisesti niin kotimaassa kuin Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hän näytteli Stella Polariksen improvisaatioiden pohjalta tehdyissä televisiosarjassa "Vapaa pudotus" (2002) ja elokuvassa "Kukkia ja sidontaa" (2003).
Pirhonen voitti Parhaan näyttelijän Venla-palkinnon vuonna 2002 "Vapaa pudotus" -sarjan jaksosta ”Kaikki hyvin”. Roolistaan Camillana "Kukkia ja sidontaa" -elokuvassa hän oli Jussi-ehdokkaana vuonna 2003. Muita Pirhosen saamia palkintoja ovat Koura-palkinto tuotannoista "Kirje isältä" ja "Vapaa pudotus", Teheranin kansainvälisen lyhytelokuvafestivaalin pääpalkinto ja R&amp;A-kunnianmaininta "Super Comfort" -elokuvalle, Risto Jarva -palkinto "Vapaan pudotuksen" jakson ”Turon Baari” naispääosasta sekä Sokeain kuunnelmapalkinto kuunnelmasta "Julma arki".
Pirhosen ohjauksia ovat muun muassa Svenska Teaternin taikurinäytelmä "Poikamieselämää", Lahden kaupunginteatterin "Improvisoitu murhamysteeri", Koko-teatterin näytelmä "Valmiina muistamaan" Eeva Litmasen suvun tarinasta sekä Teatterikorkeakoulussa "Maraton-tanssit", "Köyhää kansaa" ja improvisoidut näytelmät. Pirhonen on toiminut käsikirjoittajana viihdesarjoissa, Stella Polariksen tuotannoissa sekä teatteriproduktioissa.
Pirhonen on myös ääninäytellyt piirrossarjoissa. Yksi hänen tunnetuimmista dubbauksistaan on "Tikun ja Takun pelastuspartio" -piirrossarjan hahmo Vinkki Vääntölä. Muita äänirooleja ovat muun muassa "Hirveän Henrin" äiti, "Hanna Ankan auttavan puhelimen" Hanna, "Kuustamuuttajat"-sarjan äiti, "Palomies Samin" Bronwyn sekä "Kätyrit"-elokuvan Madge.
Ritari Siniparta (elokuva)

Ritari Siniparta () on vuonna 1947 valmistunut yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi, tuotti ja käsikirjoitti Charlie Chaplin. Luonteeltaan "Ritari Siniparta" on musta komedia.
Alun perin Chaplin sai vihjeen elokuvaohjaaja Orson Wellesiltä, joka oli suunnitellut dokumenttisarjaa sarjamurhaajista. Welles oli tutustunut ranskalaisen, jo teloitetun sarjamurhaajan Henri Désiré Landrun tapaukseen. Muistelmissaan "Oma elämäkertani" Chaplin kertoo, kuinka Welles vaati nimensä lisäämistä elokuvan käsikirjoittajaksi, vaikka Wellesin osuus jäi vihjeen antamiseen ja Landrun tarina oli yleisesti tunnettua historiaa. Elokuvan alkuteksteissä tosin lukee "Basic Idea by: Orson Welles" (Perusidea Orso Wellisiltä).
"Ritari Siniparta" oli ensimmäinen Chaplinin pitkä elokuva, jossa hän ei esittänyt kuuluisaksi tullutta kulkurihahmoaan. Chaplin näytteli itse pääosaa, ranskalaista monsieur Verdoux'ta.
Juoni.
Harmaahapsinen ranskalainen herrasmies, monsieur Verdoux, hurmaa varsinkin iäkkäitä, varakkaita naisia, vie heidän rahansa ja lopulta murhaa heidät. 
Viimeisen yrityksensä ilmeisen tahallisen karrikoidusti kuvatun naisen kohdalla Verdoux kuitenkin jättää kaiken kesken ja sallii poliisin ottaa hänet kiinni – koska hänen oikea perheensä, jonka hyvinvoinnin vuoksi hän on rikoksensa tehnyt, on kuollut suuren laman kourissa ja Verdoux'n koko maailma on tuhoutunut.
Hänen viimeisiksi sanoikseen jäävät: ”En olekaan koskaan maistanut rommia!”, kun vankilanjohtaja tarjoaa hänelle viimeistä lasillista ennen giljotiiniin vientiä. 
Loppukuvaksi jää mielikuva kyynisestä ja mitään katumattomasta miehestä, joka menee kuolemaan, koska kaikkien on kuoltava joskus. Se, että kuolema tulee mestaamalla ja tuomiona murhista, näyttää olevan hänelle aivan samantekevää.
Vastaanotto.
Tämän mustan komedian kolkko illuusiottomuus tyrmistytti aikalaiset, mutta nykyään teosta pidetään Chaplinin merkkityönä. On esitetty ajatuksia, että hän nimenomaan tällaisella aiheella esitti vastalauseita sen johdosta, että hänet oli aiheetta leimattu kommunistiksi HUAC-kuulustelujen yhteydessä.
Bentsofuraani

Bentsofuraani on aromaattinen heterosyklinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C8H6O. Siitä käytetään myös nimiä 2,3-bentsofuraani ja kumaroni.
Bentsofuraani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan syttyvää, väritöntä, öljymäistä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Bentsofuraanin moolimassa on 118,13 g/mol, sulamispiste &lt; − 18 °C, kiehumispiste 174 °C, tiheys 1,09 g/cm3, leimahduspiste 56 °C ja CAS-numero 271-89-6. Bentsofuraani ei liukene veteen.
Bentsofuraani polymeroituu hitaasti ympäristön lämpötilassa. Polymeroituminen nopeutuu lämpötilan nousun ja happopitoisten katalyyttien vaikutuksesta.
Valmistus ja käyttö.
Bentsofuraania voidaan konsentroida kivihiilitervasta tislaamalla ja tämän jälkeen saostamalla dibromijohdannaisena tai pikraattina. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa kumariinista tai 2-etyylifenolista. Bentsofuraanista valmistetaan indeeni-kumaronihartseja.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Pitkäaikaisesta tai toistuvasta altistumisesta bentsofuraanille voi seurata vaikutuksia munuaisissa ja maksassa. Aineen epäillään olevan ihmiselle syöpää aiheuttava. Bentsofuraani on haitallista myös vesieliöille.
Abbas Kiarostami

Abbas Kiarostami (; 22. kesäkuuta 1940 Teheran, Iran – 4. heinäkuuta 2016 Pariisi, Ranska) oli kansainvälisesti arvostettu iranilainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja. 
Elämä ja ura.
Kiarostami teki elokuvia vuodesta 1970 ja oli mukana yli 40 elokuvan teossa, niiden joukossa lyhytelokuvia ja dokumentteja. Kiarostami saavutti merkittävää arvostusta ohjauksillaan "Ystävä hädässä", "Ja elämä jatkuu" ja "Oliivipuiden katveessa", jotka muodostavat niin sanotun "Koker-trilogian", sekä elokuvillaan "Kirsikan maku" ja "Tuuli meitä kuljettaa". Elokuvantekijöiden keskuudessa Kiarostami oli suuresti arvostettu. Jean-Luc Godardin kerrotaan sanoneen ”Elokuva alkaa D. W. Griffithistä ja päättyy Abbas Kiarostamiin”.
Kiarostami opiskeli Teheranin taidekorkeakoulussa ja toimi 1960–1968 julistesuunnittelijana, lastenkirjojen kuvittajana ja tv-mainosten tekijänä. Näytelmäelokuvan pariin hän pääsi työskennellessään 1960-luvun lopulla lasten ja nuorten kasvatusta edistävässä organisaatiossa, jolla oli myös lastenelokuvatuotantoa.
Kiarostami työskenteli tiiviisti käsikirjoittajana, leikkaajana, taiteellisena johtajana ja tuottajana ja suunnitteli monenlaista muutakin elokuviin liittyvä. Hän oli myös runoilija, valokuvaaja, taidemaalari, kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Kiarostami kuuluu Iranin uuden aallon sukupolven elokuvantekijöihin, 1960-luvun lopulla syntyneeseen persialaisen elokuvan suuntaukseen, johon kuuluu myös sellaisia uraauurtavia ohjaajia kuin Forough Farrokhzad, Sohrab Shahid Saless, Bahram Beizai ja Parviz Kimiavi. Elokuvantekijän käyttävät samantapaisia menetelmiä, kuten runollista dialogia ja allegorista kerrontaa, käsitellessään poliittisia ja filosofisia kysymyksiä.
Kiarostami käytti monien elokuviensa päähenkilöinä lapsia. Hänen näytelmäelokuvansa ovat dokumentinomaisia, ja niiden tarinat tapahtuvat maalaiskylissä. Keskustelukohtaukset tapahtuvat usein autossa, jossa käytetään kiinteitä kameroita. Hän käytti elokuviensa vuorosanoissa, otsikoissa ja aiheina monesti nykyiranilaista runoutta.
Kiarostami vieraili Suomessa Sodankylän elokuvafestivaaleilla kesäkuussa 2007.
Hän kuoli 4. heinäkuuta 2016 Ranskassa, jossa oli saamassa syöpähoitoa.
Inka Nousiainen

Inka Nousiainen (s. 10. maaliskuuta 1976 Juva) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut teoksia aikuisille, nuorille ja lapsille.
Nousiainen valmistui Tampereen yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2002. Hän aloitti kirjailijanuransa jo 17-vuotiaana nuortenromaanilla "Kivienkeli" (1993). Se sai Topelius-palkinnon. Nousiaisen toinen romaani "Kiinalaiset kengät" (1996) sai Savonia-kirjallisuuspalkinnon. Ensimmäisellä lastenkirjallaan "Yökirja" (2015) Nousiainen oli Pohjoismaiden neuvoston palkintoehdokkaana v. 2017 yhdessä kuvittaja Satu Kettusen kanssa.
Nousiainen on myös sanoittanut musiikkia. Hänen sanoittamiaan kappaleita ovat levyttäneet muiden muassa Samae Koskinen, Ninni Poijärvi, Jenni Vartiainen, Katri Ylander, Stella, Emma Salokoski, Johanna Kurkela, Jesse Kaikuranta, Antti Tuisku ja Lauri Tähkä.
Operaatio Meduusa

Operaatio Meduusa oli kanadalaisjohtoinen ISAF-operaatio johon osallistui myös Afganistanin asevoimien joukkoja. Operaatio alkoi 2. syyskuuta 2006 liittyen vuonna 2001 alkaneeseen Afganistanin sotaan. Sen tarkoituksena oli ottaa Panjwayin lähiympäristö hallituksen valvontaan Kandaharin maakunnassa noin 30 km länteen Kandaharin kaupungista. Seudulla sijaitsee lukuisia maanviljelystä eläviä pikkukyliä Arghandabin jokilaaksossa.
Naton ilmoituksen mukaan Afganistanin ja Naton joukot surmasivat yli 200 Taliban-taistelijaksi epäilemäänsä pääoperaatiossa eteläisessä Afganistanissa 3. syyskuuta. Ilmoituksen mukaan neljä kanadalaista sotilasta kaatui ja yhdeksän muuta haavoittui taisteluissa Kandaharin maakunnassa.
Taustaa.
Nato-joukkojen johto otaksui että ko. alue oli Talibanin joukkojen hallinnassa. Alueelle oli isketty aiemmin kesällä 2006 mutta Taliban-joukot olivat ottaneet alueen nopeasti takaisin valtaansa operaation päätyttyä. 
Lopputulos.
Päivä sen jälkeen kun liittouma oli julistanut operaation päättyneen voitollisesti itsemurhapommittaja iski Panjwayin alueella surmaten neljä kanadalaista sotilasta heidän suorittaessaan partiointia. Samana aikana muissa Talibanin iskuissa kaatui 4 Yhdysvaltain ja 4 Ison-Britannian sotilasta, sekä lukuisa afganistanilaisia sotilaita, poliiseja ja siviilejä. Sotilasoperaatiot jatkuivat yhä pääoperaation päätyttyä 17. syyskuuta jälkeenkin. Seuraavassa vaiheessa ryhdyttiin paikallisen infrastruktuurin ja tiestön korjaamiseen ja paikallisten asukkaiden kotiinpaluun mahdollistamiseen.
Nimettömänä pysyneet viisi liittouman komentajaa vaativat 6. lokakuuta 2006 omia hallituksiaan vaatimaan Pakistania vastuuseen tuestaan Talibanille Operaatio Meduusan aikana. Operaation päättymisestä huolimatta kiivaat taistelut alueella jatkuivat. Lokakuun lopussa 2006 raportoitiin lukuisten siviilien saaneen surmansa ISAF:in operaatioissa.
Bromaatti

Bromaatti (BrO3-) on oksioanioni. Metallin reagoidessa bromihapon (HBrO3) kanssa muodostuu suoloja, joiden nimi on bromaattipäätteinen. Tällaisia suoloja ovat muun muassa natriumbromaatti (NaBrO3) ja kaliumbromaatti (KBrO3).
Bromaatit ovat vahvoja hapettimia ja kuumennettaessa monet bromaatit hajoavat bromideiksi ja hapeksi. Bariumbromaattia lukuun ottamatta bromaattisuolat ovat hyvin vesiliukoisia. Bromaatteja voidaan valmistaa bromidisuoloista elektrolysoimalla tai bromin ja hydroksidiliuosten välisellä reaktiolla.
Mikanlampi (Pudasjärvi)

Mikanlampi on lampi Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla. Se sijaitsee lähellä Pudasjärven kirkonkylää Livojoen eteläpuolella. Sen pinta-ala on 33,9 hehtaaria ja rantaviivan pituus 2,4 kilometriä. Lampi on autio ja muodoltaan pyöreähkö. Rannat ovat pääosin suota tai soistunutta metsämaata.
Mikanlampi sijaitsee Iijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 61) Livojoen valuma-alueen (61.5) Livojoen alaosan alueella (61.51), jonka Mikanojan valuma-alueeseen (61.519) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,4 metriä mpy. Lampi saa vetensä ympäröiviltä soilta. Lisäksi Hamppulampi laskee puroa pitkin Mikanlammen kaakkoiskulmaan. Mikanlampi laskee sen länsipäästä lähtevää kapeaa Mikanojaa pitkin Livojokeen.
Murmelit

Murmelit ("Marmota") ovat oravien heimon suku, jonka lajit elävät yleensä yhdyskunnittain maan sisään kaivamissaan käytävissä ja vaipuvat talvella horrokseen. Sukuun kuuluu viisitoista lajia. Nähdessään vaaran murmeli tuottaa hieman vihellystä muistuttavaa tasaista ja korkeaa ääntä varoittaakseen muita eläimiä.
Murmelit ovat isokokoisia jyrsijöitä, ne painavat 3–7 kg. Pituus on 30–60 cm, ja lisäksi häntä on 10–25 cm pitkä. Murmelit ovat aktiivisia päiväsaikaan ja syövät lähes yksinomaan kasviravintoa.
Lajit.
Kaikilla murmelilajeilla ei ole ollut suomenkielistä nimeä – tähdellä merkityt ovat nimistötoimikunnan ehdotuksia.
Levinneisyys.
Murmeleita tavataan kaikkialla pohjoisella lauhkealla vyöhykkeellä vuoristoissa ja avoimilla tasangoilla. Euroopassa murmeleita on Alppien alueella, Karpaattien ja Pyreneiden vuoristoniityillä. Murmeli elää myös kaikkialla Aasian pohjoisosissa ja Pohjois-Amerikan länsiosissa. Vain yksi laji, amerikkalainen metsämurmeli, viihtyy metsämaastossa. Yhdyskunnan käytäväverkostot ovat syviä, jopa useiden metrien syvyisiä. Pesän pääsisäänkäynti on helposti huomattava hiekkakumpu, mutta pesässä on muitakin huomaamattomampia kulkuaukkoja. Murmelit syövät mielellään myös viljaa eivätkä säiky ihmistä naapurinaan. Ne aiheuttavat vahinkoa kaivamalla käytäviään viljelyksillä, ja koska niiden liha on maukasta, niitä myös metsästetään. Itä-Euroopan aroalueilla murmeli ei ole sopeutunut maanviljelyn lisääntymiseen ja on sieltä hävinnyt. Murmelit saavat 2–4 poikasta vuosittain keväällä. Poikaset kasvavat hitaasti ja tulevat sukukypsiksi vasta 2–3 vuoden kuluttua.
Muuta.
Mongoliassa tavataan miltei vuosittain ihmisiin tarttuneita ruttotapauksia, joissa ruttoa aiheuttava bakteeritartunta (Yersinia pestis) on usein levinnyt esimerkiksi raakaa murmelin lihaa tai sisäelimiä syöneeseen ihmiseen kuolettavasti.
Viktor Rašnikov

Viktor Filippovitš Rašnikov (, s. 13. lokakuuta 1948, Magnitogorsk, Tšeljabinskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen oligarkki. Hän on pääjohtaja ja omistaa merkittävän osan Magnitogorsk Iron and Steel Works () rauta- ja teräsyhtiöstä. Hän on myös kansanedustaja Venäjän duumassa edustaen Yhtenäinen Venäjä -puoluetta.
Liike-elämän aikakauslehti Forbes listasi maaliskuussa 2007 hänet maailman 104. rikkaimmaksi henkilöksi. Rašnikov on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Elämä.
Viktor Rašnikov aloitti uransa 1960-luvulta lähtien Ural-vuorten itäpuolella Magnitogorskissa sijaitsevassa metalli- ja terästehtaassa (MMK). Vuonna 1997 hänestä tuli tehtaan johtaja. Seuraavana vuonna yritettiin tehdä yrityskaappaus, mutta Rašnikov torjui valtauksen. Valtio ja kilpailijat omistivat 40 prosenttia yhtiöistä, ja raaka-aineiden saanti vaikeutui. Rašnikov ratkaisi asian ostamalla – yhdessä liikekumppanin kanssa – kilpailijat pois yrityksestä. Samalla yhtiölle hankittiin oma rautakaivos.
Charles Ng

Charles Chi-Tat Ng (; s. 24. joulukuuta 1960) on Brittiläisessä Hongkongissa syntynyt, Yhdysvalloissa vaikuttanut sarjamurhaaja.
Ng kouluttautui osaksi Englannissa. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän aloitti palvelun Yhdysvaltain merijalkaväessä, mutta joutui jättämään sen kesken saatuaan vankeustuomion varkaudesta.
Ng tutustui 1980-luvun alussa itseään viisitoista vuotta vanhempaan rikoskumppaniinsa Leonard Lakeen. Kaksikko surmasi mahdollisesti jopa 25 ihmistä Laken tilalla Calaverasin piirikunnassa Kaliforniassa. He kuvasivat itseään raiskaamassa ja kiduttamassa uhrejaan, joista suurin osa oli naispuolisia.
Leonard Lake joutui vuonna 1985 pidätetyksi ampuma-aserikoksesta. Hän teki tämän jälkeen itsemurhan ja poliisi alkoi tutkia hänen tilaansa Kaliforniassa. Poliisi löysi sieltä ihmisten jäännöksiä. 
Ng pakeni Calgaryyn, Albertaan, Kanadaan, jossa hän joutui 6. heinäkuuta 1985 pidätetyksi myymälävarkaudesta ja pidätyksen vastustamisesta. Hän ampui turvamiestä käteen, mutta tuli lopulta taltutetuksi. Hänet tuomittiin neljän ja puolen vuoden vankeusrangaistukseen myymälävarkaudesta ja pahoinpitelystä. Vapautumisensa jälkeen hän joutui Yhdysvaltain viranomaisten käsiin ja sai vuonna 1998 vastata syytteisiin 12 murhasta. Hänet tuomittiin kuolemanrangaistukseen yhdestätoista, joihin hänen syyllisyytensä saatiin varmasti todistettua. Ng odottaa teloitustaan San Quentinissa. (2022) Yhtään vankia ei ole teloitettu Kalifornian osavaltiossa sitten 2006.
John Hurt

John Vincent Hurt (22. tammikuuta 1940 Chesterfield, Derbyshire, Englanti – 25. tammikuuta 2017 Norfolk, Englanti) oli englantilainen näyttelijä.
Hurt näytteli muun muassa epämuodostunutta John Merrickiä elokuvassa "Elefanttimies" (1980), syyttömänä kuolemaan tuomittua Timothy Evansia elokuvassa "Rillingtonin kuristaja" (1971) ja hermoheikkoa Maxia tositapahtumiin perustuvassa "Keskiyön pikajunassa" (1978). Hän sai Oscar-ehdokkuuden vuonna 1978 parhaasta miessivuosasta. Muita Hurtin rooleja on päähenkilö Winston Smith George Orwellin romaanin "Vuonna 1984" filmatisoinnissa "1984" (1984), herra Ollivander J. K. Rowlingin Harry Potter -kirjojen elokuvasovituksissa "Harry Potter ja viisasten kivi" (2001), "Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1" ja "osa 2" sekä diktaattori Adam Sutler Alan Mooren sarjakuvaromaaniin perustuvassa elokuvassa "V niin kuin verikosto" (2005). Hurt esitti myös professori Harold ”Ox” Oxleya Steven Spielbergin seikkailuelokuvasarjan neljännessä osassa "Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta" (2008). 
Eräs Hurtin tunnetuimmista rooleista lienee loismaisen avaruushirviön isännäksi joutuva astronautti Kane elokuvassa "Alien – kahdeksas matkustaja" (1979). Hän on näytellyt myös elokuvissa "Hellboy" (2004) ja "" (2008). Ääninäyttelijänä häntä on kuultu muun muassa Disney-animaatiossa "Hiidenpata" (1985) Hornansarvena, Richard Adamsin kirjojen animaatiofilmatisoinneissa – "Ruohometsän kansan" (1978) Pähkinänä ja "The Plague Dogsin" (1982) Nipsuna – sekä televisiosarjassa "Merlin" (2008–2012) lohikäärme Kilgarrahina. Hän näytteli tohtoria "Doctor Who" -sarjan 50-vuotisjuhlajaksossa vuonna 2013 yhdessä David Tennantin ja Matt Smithin kanssa. 
Hurt nimettiin Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan vuonna 2004.
Hän esiintyi myös teatterissa.
Ronald Pickup

Ronald Pickup (7. kesäkuuta 1940 Chester – 24. helmikuuta 2021) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa, televisiosarjoissa ja teatterissa. 
Pickupin ura lähti vuonna 1964 liikkeelle lääkärin "Doctor Who" -televisiosarjan jaksosta ”The Tyrant Of France”. Hänen elokuviansa ovat muun muassa "Shakaali" (1973), "Älä kieltäydy kahdesti" (1982), "The Best Exotic Marigold Hotel" (2012), sen jatko-osa "The Second Best Exotic Marigold Hotel" (2015) ja "Synkin hetki" (2017), missä Pickup näytteli pääministeri Neville Chamberlainia. Pickupin televisiorooleihin kuuluu muun muassa "The Crown", missä hän näytteli Canterburyn arkkipiispaa Geoffrey Fisheriä.
Kristen Gilbert

Kristen Gilbert (s. Kristen Strickland, 13. marraskuuta 1967) on yhdysvaltalainen sairaanhoitaja, joka tuomittiin kolmesta ensimmäisen asteen murhasta, yhdestä toisen asteen murhasta ja kahdesta murhan yrityksestä. 
Gilbertin rikokset kohdistuivat potilaisiin Veteran's Affairs Medical Centerissä Northamptonissa, Massachusettsissa. Hän tappoi uhrinsa vuosina 1995–1996 myrkyttämällä heidät adrenaliinilla. Jotkut huomasivat korkean kuolleisuuden Gilbertin hoidokkien keskuudessa ja kutsuivat naista huumorimielessä "kuolemanenkeliksi". Asiaa kuitenkin alettiin tutkia, kun vuonna 1996 tehtiin ilmoitus kasvaneesta kuolleisuudesta sydänpysähdyksiin sekä adrenaliinin kulumisesta.
Hänet tuomittiin 14. maaliskuuta 2001 elinkautiseen vankeuteen.
Gilbertillä on kaksi lasta. Hän erosi aviomiehestään vuonna 1998.
Leon Herbert

Leon Herbert on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Batman" (1989), "Alien 3" (1992) ja "Dark Floors" (2008). Vuonna 2003 ilmestyi hänen itse ohjaama ja käsikirjoittama elokuva, "Emotional Backgammon", jossa Herbertillä oli myös keskeinen näyttelijänrooli.
Fall Babylon Fall

Fall Babylon Fall on ruotsalaisen Veni Domine -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Yhtye äänitti albumia ensin Eastbournessa, Englannissa ICC-studiolla, mutta viimeisen kappaleen Ruotsissa Thunderload-studiolla, sillä se oli yksi harvoista aikalaisista paikoista, jossa oli tarvittava tekniikka yli 20-minuuttisen, eeppisen "The Chronicle of the Seven Seals" -kappaleen äänittämiseen. Kingsway Music -levy-yhtiö lisensoi albumin Euroopan ja Yhdysvaltojen markkinoille lukuisten levy-yhtiöiden kautta. 
The Metal Observerin mukaan albumista tuli yksi 1990-luvun alun merkittävimmistä progresiivisista doom metal -teoksista ja on Veni Dominen "mestariteos". Vuonna 2010 HM-lehti sijoitti albumin 38. sijalle 100 kaikkien aikojen parasta kristillistä metallialbumia -listallaan. Brittitaiteilija Rodney Matthews maalasi albumin kansikuvan. Tiamat-yhtyeen P. A. Danielsson soitti albumilla syntetisaattoria. 
Vuonna 2006 vanhojen painosten loputtua levy-yhtiö Edge Records uudelleenjulkaisi albumin instrumentaalibonusraidan "Visions" kera.
Yleiskuva.
"Fall Babylon Fall" yhdistelee Solitude Aeternus -tyylistä sinfonista ja progressiivista doom metalia Geoff Tate -tyyppiseen laulutapaan. Sanoitukset käsittelevät Ilmestyskirjan sisältöä.
Ahmad Jibril

Ahmad Jibril (, 1938–2021) oli Palestiinan vapautuksen kansanrintama-yleisesikunnan (PFLP-GC) perustaja ja johtaja.
Jibril syntyi Yazurissa lähellä Jaffaa Brittiläisen Palestiinan mandaatin aikana. Hänen perheensä siirtyi Syyriaan, jossa hänet kasvatettiin ja hän palveli armeijassa 1956–1958 yleten kapteeniksi, ennen kuin hänet erotettiin kommunistiksi epäiltynä.
Jibril perusti 1959 Palestiinan vapautuksen rintaman ja liittyi 1967 George Habashin liikkeen kanssa muodostaen Palestiinan vapautuksen kansanrintaman (PFLP), joka on marxisti-leninistinen liike, joka vastusti Jasser Arafatin Fatahin nationalismia. Vuonna 1968 Jibril erosi PFLP:sta Habashin ja Syyrian hallituksen välisten riitojen vuoksi ja perusti uuden PFLP-GC:n.
Jibrilin PFLP-GC teki 1970-luvulla useita terrori-iskuja Lähi-idässä ja Euroopassa. Israelilaisen International Institute for Counter-Terrorism -järjestön mukaan ryhmän iskuihin kuuluvat muun muassa vuoden 1970 Swissairin lennon 330 pommitus, jossa kuoli 47 ihmistä, ja vuoden 1972 yritys räjäyttää El Alin lentokone. Se oli myös ensimmäisiä ryhmittymiä, joka käytti itsemurhaiskijöitä. Kiryat Shmonan verilöylyssä 1974 kuoli 18 ihmistä. Marraskuussa 1987 kaksi sen taistelijaa hyökkäsi Israeliin moottoroiduilla riippuliitimillä. Iskussa kuoli kuusi israelilaista sotilasta.
PFLP-GC liittyi hetkellisesti Palestiinan vapautusjärjestöön, mutta erosi siitä vuonna 1974. Jibrilillä ja Jasser Arafatilla oli voimakkaita erimielisyyksiä. Jibril ei hyväksynyt Israelin kanssa käytyjä rauhanneuvotteluita eikä tapaa, jolla PLO:ta johdettiin. PFLP-GC ja PFLP kuuluvat rejektionistiseen rintamaan, joka vastustaa kaikkia neuvotteluja Israelin kanssa.
Jibril sai suosiota palestiinalaisten keskuudessa, kun hän neuvotteli niin sanotun Jibrsilin sopimuksen Israelin hallinnon kanssa. Israel vapautti sen seurauksena yli tuhat vankia vastineena kolmen israelilaissotilaan vapauttamisesta. Yksi vapautuneista Hamasin perustaja Ahmad Yasin.
Jibril sai kuitenkin 2000-luvulla osakseen kritiikkiä, kun hän ohjasi järjestönsä tukemaan Bašar al-Assadia Syyrian sisällissodassa. PFLP-GC:n joukot olivat muun muassa valtaamassa takaisin Jarmukin pakolaisleiriä, jossa asuu huomattava määrä palestiinalaisia.
Jibril kuoli heinäkuussa 2021 damaskosilaisessa sairaalassa. Hän oli ollut sairaana jo useita kuukausia. Jibrilin poika, PFLP-GC:n aseellisen siiven komentaja ja hänen seuraajansa Mohammad Jihad Ahmad Jibril (1961–2002) tapettiin autopommilla Beirutissa 20. toukokuuta 2002.
Anatoli Onoprijenko

Anatoli Jurijovytš Onoprijenko (); (25. heinäkuuta 1959 Lasky, Žytomyrin alue, Ukrainan SNT – 27. elokuuta 2013 Žytomyr, Ukraina) oli ukrainalainen sarjamurhaaja. Vuonna 1999 hänet tuomittiin vuosina 1989–1995 tekemistään 52 murhasta kuolemaan, mutta tuomio muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi. 
Lapsuus.
Anatolin ollessa lapsi hänen alkoholisti-isänsä lähetti poikansa orpokotiin. Sieltä Anatoli siirtyi 14-vuotiaana metsänhoitokouluun, mutta lopetti koulunkäynnin vähäisen kiinnostuksen vuoksi. Anatoli Onoprijenkon ensimmäinen työpaikka oli Mustaamerta risteilevällä laivalla. Siellä hän tapasi naisen, jonka kanssa sai 3 vuotta myöhemmin esikoislapsensa. Onoprijenko jätti perheensä melko pian lapsen syntymän jälkeen.
Rikollinen ura.
Anatoli Onoprijenko aloitti rikollisen elämänsä varastelemalla, muun muassa tunkeutumalla ihmisten koteihin näiden poissa ollessa ja viemällä sieltä arvoesineet. Ensimmäisen murhansa hän teki varkauden yhteydessä jouduttuaan kotiinsa palanneen iäkkään naisen yllättämäksi. Ensimmäisten surmatöidensä jälkeen Onoprijenko lähti kiertämään Eurooppaa muutamiksi vuosiksi. Hän kertoi tehneensä niinä aikoina ainoastaan yhden ryöstön.
Neuvostoliiton hajottua Onoprijenko palasi Ukrainaan, jossa poliisivoimat eivät olleet tarpeellisessa valmiudessa, ja jatkoi surmaamista: hän tunkeutui syrjäseudun taloihin ja ampui metsästyskiväärillä kaikki sisällä olleet. Hän tappoi myös kaikki silminnäkijät ja mahdolliset todistajat. Ensimmäiset murhat hän teki pienessä Bratkovytšin kylässä. Kiinnijäämistä välttääkseen hän siirtyi muihin kyliin jatkamaan rikossarjaansa.
Murhat ja tuomio.
Kaikkiaan Onoprijenko tappoi kuuden vuoden aikana 52 ihmistä. Hän väitti tehneensä henkirikokset ”sisäisten äänien” pakottamana. Eräässä kylässä murhia tapahtui niin paljon, että armeijan täytyi tulla vartioimaan katuja. Tutkimusten aikana viaton mies pidätettiin Onoprijenkon tekemistä rikoksista epäiltynä ja kidutettiin hengiltä. 
Suurimman osan henkirikoksistaan Onoprijenko teki kuuden kuukauden aikana vuosina 1995–1996, jolloin hän murhasi kaikkiaan 43 ihmistä. Laajojen etsintöjen jälkeen hänet saatiin kiinni vuonna 1996 ja tuomittiin kuolemaan 31. maaliskuuta 1999. Tuomio kuitenkin muunnettiin elinkautiseksi vankeudeksi, koska Ukraina oli juuri liittynyt Euroopan neuvostoon, jonka jäsenyys edellytti kuolemantuomioista luopumista.
Anatoli Onoprijenko kuoli vankilassa sydänkohtaukseen 54-vuotiaana kesällä 2013.
Taito (yhtiö)

Taito Corporation () on japanilainen videopelejä kehittävä yritys. Se tunnetaan muun muassa "Space Invaders"- ja "Arkanoid"-kolikkopeleistä sekä "Bubble Bobble" -sarjasta.
Taito Corporation perustettiin vuonna 1953, ja se on nykyään osa Square Enix -yritystä.
Yhtiöllä on "Taito Station" -nimisiä pelihalleja Japanissa.
Yhtiö julkaisi vuonna "Basketball"-nimisen kolikkopelin, joka on ensimmäisiä urheilupelejä. Taito lisensoi pelin Midwaylle ja se julkaistiin USA:ssa nimellä "TV Basketball".
Pelit.
Useat yhtiön pelit on julkaistu sekä kolikkopeleinä pelihalleissa että tietokonepeleinä kotikäyttöön.
Pelejä on julkaistu Nintendo Entertainment System- ja Super Nintendo Entertainment System -kotikonsoleille sekä Nintendo DS-, Sega Game Gear- ja Game Boy -käsikonsoleille.
NAND-portti

NAND-portti (, sanoista "not and", käytetään suomalaista nimitystä ei-ja) on looginen portti, joka vastaa Shefferin viiva -operaatiota. Operaatiosta käytetään logiikassa joskus symbolia formula_1. Sen merkitys on ”ei molemmat”, ts. propositiologiikan kaavana formula_2. Digitaalielektroniikassa NAND on looginen portti: NAND- ja myös NOR-porttia kutsutaan universaaliksi portiksi, koska sitä käyttämällä on mahdollista muodostaa kaikki muut loogiset portit.
Totuustaulu:
Muiden porttien toteuttaminen NAND-portilla.
Alla näkyvässä piirikaaviossa on muodostettu järjestyksessä NOT-, AND- ja OR-portit käyttämällä NAND-portteja. NOR-portin pystyy toteuttamaan lisäämällä NAND-portin kuvassa viimeisenä näkyvän OR-portin lähtöön.
Kensingtonin palatsi

Kensingtonin palatsi () on kuninkaallinen residenssi Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kensington Gardensin vieressä. Se on toiminut kuningasperheen asuinpaikkana 1690-luvulta lähtien, jolloin kuningas Vilhelm Oranialainen ja kuningatar Maria muuttivat sinne, ja se on tällä hetkellä Walesin prinssi Williamin ja Walesin prinsesssa Catherinen, Gloucesterin herttuan ja herttuattaren sekä Kentin prinssi Michaelin ja Kentin prinsessa Michaelin virallinen asuinpaikka Lontoossa.
Nykyään valtionhuoneita on avatty yleisölle nähtäväksi, ja niitä hallinnoi hyväntekeväisyysjärjestö Historic Royal Palaces. Siellä on esillä myös muun muassa prinsessa Dianan iltapukuja ja valokuvia. Sen lisäksi palatsissa on yleisölle avoinna myös muun muassa kuningatar Viktorian makuuhuone ja kirjoitushuone. Rakennuksen yhteydessä on myös matkamuistokauppa ja kahvila. Palatsin toimistot ja yksityiset majoitustilat ovat edelleen kuninkaallisen perheen vastuulla. Siellä on myös monia maalauksia ja muita esineitä Royal Collectionista. 
Vuonna 1819 Kensingtonin palatsissa syntyi kuningatar Viktoria. Nykyään palatsi on osittain avattu yleisön nähtäväksi. Palatsin yhteydessä on matkamuistokauppa ja kahvila.
Operaatio Nordwind (1941)

Operaatio Nordwind () oli Suomen ja Saksan yhteinen merioperaatio toisessa maailmansodassa vuonna 1941. Saksa aloitti myöhemmin samannimisen operaation länsirintamalla tammikuussa 1945. Operaatiosta on käytetty myös nimeä "Pohjatuuli".
Nordwind oli hämäysoperaatio, jolla koetettiin saada puna-armeija uskomaan, että Saksan joukot aikoivat nousta maihin Viroon kuuluville Saarenmaalle ja Hiidenmaalle lännestä, mereltä päin syyskuussa 1941. Tähän tarkoitukseen koottiin viidentoista aluksen saattue, joka lähti purjehtimaan 13. syyskuuta Utöstä kohti etelää. Tarkoituksena oli ainoastaan, että neuvostotiedustelu huomaisi sen. Operaatio johti täydelliseen epäonnistumiseen, sillä neuvostoliittolaiset eivät ehkä edes havainneet saattuetta, mutta panssarilaiva "Ilmarinen" upposi jouduttuaan miinaan venäläisten 5. elokuuta laskemaan miinoitteeseen. Saattueen muodostivat panssarilaivat "Ilmarinen" ja "Väinämöinen" sekä vartioveneet ("VMV 1", "VMV 14", "VMV 15" ja "VMV 16"). Toisessa osastossa purjehti kahdeksan saksalaista alusta ja kolmannessa jäänmurtajat "Jääkarhu" ja "Tarmo" sekä yksi kuljetusalus.
Manisan maakunta

Manisan maakunta on yksi Turkin 81 maakunnasta. Sillä on pinta-alaa 13 096 km² ja sen asukasluvun arvioitiin olevan vuonna 2013 noin 1 360 000. Maakunnan pääkaupunki on Manisa.
Piirikunnat.
Manisan maakunta on jaettu 16 piirikuntaan. Ne ovat:
Lampedusan lentoasema

Lampedusan lentoasema () sijaitsee Lampedusan saarella Italiassa. Se sijaitsee muutaman sadan metrin päässä kaupungin keskustasta. Vilkkaimmillaan lentoaseman liikenne on kesäkuukausina.
Studio Brussel

Studio Brussel (StuBru) on belgialainen radioasema, jota tuottaa Flanderin valtion radio- ja televisiotoimittaja Vlaamse Radio- en Televisieomroep. Asema soittaa harkitusti enemmän vaihtoehtoista- ja metallimusiikkia, kuin muut suuret radioasemat, ja se on pääasiassa suunnattu nuorelle kuulijakunnalle.
Studio Brussel aloitti 1. huhtikuuta 1983. Aluksi radio lähetti ohjelmaa vain ruuhka-ajan aikana ja vain alueellisesti. Vähitellen lähetysajat laajenivat ja Studio Brusselia voitiin kuunnella kaikkialla Flanderissa.
Keväisin Studio Brussel järjestää "StuBru.Uit" -tapahtuman Vooruitissa Gentissä, jossa erilaiset flaamilaiset artistit esiintyvät. 
Vuoden 2002 lopussa Studio Brussel sai uuden ilmeen. Uudistuksessa asema sai uuden logon, muotoillun punaisen ellipsin.
Dominic Blizzard

Dominic Blizzard (s. 2. syyskuuta 1983, High Wycombe) on englantilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin ykkösliigassa pelaavaa Stockport Countyn joukkuetta.
Blizzard aloitti uransa Watfordissa ja hän pelasi ensimmäisen pelinsä 24. huhtikuuta 2004 Norwich Cityä vastaan, tehden ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Blizzard pelasi lainasopimuksella Stockport Countyssa ja Milton Keynes Donsissa, kunnes siirtyi toukokuussa 2007 aluksi Milton Keynesin riveihin kahden vuoden sopimuksella. Saman vuoden elokuussa hän kuitenkin siirtyi nykyiseen seuraansa Stockportiin.
Bledin linna

Bledin linna () on linna Bledin kunnassa, Sloveniassa. Se on rakennettu 130-metrisen kallionjyrkänteen päälle, josta aukeaa näkymä Bled-järvelle. Linna on yksi Slovenian suosituimmista matkailunähtävyyksistä. Varhaisin maininta siitä kirjallisessa tekstissä voidaan sijoittaa vuoden 1004 tienoille. 
Linnan vanhin osa on sen romaanista arkkitehtuuria edustava torni. Keskiajalla linnaan rakennettiin lisää torneja, ja linnoituksia vahvistettiin. Barokin aikakautena linnaan rakennettiin lisärakennuksia. Rakennukset on sijoiteltu kahden linnanpihan ympärille. Ylemmällä linnanpihalla sijaitsee 1500-luvulla rakennettu ja vuoden 1700 tienoilla uudistettu kappeli.
Mitrarovasti

Mitrarovasti on ortodoksisen kirkon korkein pappisarvo.
Arvon voi saada poikkeuksellisen ansioitunut rovasti. Venäjällä näitä arvoja on myönnetty jonkin verran, mutta Suomessa vain yksi. Arvon tunnuksena on mitra, jossa ei ole päälaelle sijoitettua erillistä jalokiviristiä kuten piispoilla. 
Ainoana suomalaisena mitrarovastin arvon sai isä rovasti Sergei Okulov, joka mm. perusti ja saattoi voimalla toimimaan Pyhäin Sergein ja Hermanin veljeskunnan, joka julkaisee ortodoksisen kirkon virallista äänenkannattajaa, Aamun Koitto -lehteä. Hänen muistokseen veljeskunta kutsuu hyvää toimintahenkeä "Okulovilaiseksi hengeksi".
Paria muutakin pappia on esitetty nimitettävän mitrarovasteiksi. Merkittävin on isä rehtori, rovasti Johannes Suhola, joka toimi vuosina 1943–1972 Ortodoksisen pappisseminaarin rehtorina. Esitys ei kuitenkaan mennyt läpi. 
2000-luvulla piispainkokous teki periaatepäätöksen, ettei arvoa enää myönnetä.
Lähteet.
Helsinki, Valistus, 1944 
Kuopio/ Aamun Koitto, 2004
Advanced Linux Sound Architecture

Advanced Linux Sound Architecture (ALSA) on Linux-ytimen äänirajapinta, joka korvasi Open Sound Systemin (OSS) vuonna 2002 versiossa 2.5.5 ja tuli mukaan vakaaseen sarjaan joulukuussa 2003 julkaistussa ytimen versiossa 2.6.0.
Projektin aloitti tšekkiläinen Jaroslav Kysela vuonna 1998 parantaakseen Gravis Ultrasound -äänikortin ajuria. Projektin nimi olikin aluksi "Linux Ultra Sound Project".
ALSA koostuu ytimessä olevista laiteajureista, ohjelmointirajapinnasta ja kirjastosta, sekä työkaluohjelmista. Mikäli tavoite on vain soittaa musiikkitiedostoja voi käyttää korkeamman tason työkalukirjastoja joita ovat muun muassa SDL ja OpenAL. ALSA:lle on libasound-kirjasto, joka on helpompi ja suositeltavampi käyttää kuin ytimen rajapintoja suoraan.
Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

Never Let You Go on kappale, jonka Dima Bilan esitti Venäjän edustuskappaleena vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui kilpailussa toiseksi.
Kappaleen esitti kilpailussa pop-laulaja Dima Bilan. Kappaleen on säveltänyt Aleksandr Lunyov ja sanoittaneet Karen Kavalerian ja Irina Antonyan. Kavalerian ja Antonyan olivat tällä kappaleella mukana Euroviisuissa jo toista kertaa – vuonna 2002 heidän kappaleensa "Northern Girl" sijoittui kymmenenneksi.
Esiintyessään Ateenassa Dima Bilanin päällä oli valkoinen toppi, jossa oli hänen kilpailunumeronsa 13 ja 10 (semifinaalissa numero 13 ja finaalissa 10). Bilanin takana oli kaksi tanssivaa ballerinaa sekä valkoinen flyygeli, jonka päälle oli siroteltu ruusun terälehtiä ja josta puolivälissä esitystä nousi aaveenkaltainen naishahmo.
Johtuen Venäjän heikosta menestyksestä edellisenä vuonna (2005), Venäjän täytyi osallistua Euroviisujen semifinaaliin. Semifinaali-iltana kappale esitettiin numerolla 13, Puolan ja Turkin esitysten välissä. Kappale sai yhteensä 217 pistettä, sijoittuen kärkikymmenikköön ja jatkaen matkaansa finaaliin.
Finaali-iltana Bilan esiintyi numerolla 10, Tanskan ja Makedonian esitysten välissä. Tällä kertaa kappale vastaanotti huikeat 248 pistettä, sijoittuen kilpailussa toiseksi – 44 pistettä voittaja Lordin jäljessä. Kappale sai täydet 12 pistettä seitsemältä maalta: Armenialta, Valko-Venäjältä, Suomelta, Israelilta, Latvialta, Liettualta ja Ukrainalta. Ainoat maat, joilta Venäjä ei saanut yhtään pistettä, olivat Monaco ja Sveitsi.
Tämä oli Venäjän kaikkien aikojen paras sijoitus Euroviisuissa. Bilan ylitti Alsoun tuloksen, joka tuli myös toiseksi, mutta vain 155 pisteellä. Myöhemmin parhaaksi sijoitukseksi tuli niin ikään Dima Bilanin esittämän kappaleen "Believe" voitto kaksi vuotta myöhemmin, 2008. Huomattavaa on kuitenkin se, että Alsoun aikana, vuonna 2000, Euroviisuihin osallistui vain 24 maata ja vuonna 2006 maita olikin jo 38. Silti Alsou sai vain 53,8 % suurimmasta mahdollisesta määrästä kun taas Dima Bilan 54,4 %.
Tannila

Tannila on Oulussa Yli-Iin suuralueella sijaitseva kaupunginosa ja kylä, entisen Yli-Iin kunnan alueella. Kaupunginosa muodostettiin vuoden 2013 alussa kuntaliitoksen yhteydessä, ja se on Oulun pohjoisin kaupunginosa. Se rajoittuu Yli-Iin kaupunginosaan sekä Iin ja Pudasjärven kunnanrajoille. 
Tannilan kylä sijaitsee noin 65 kilometrin päässä Oulun kaupungin keskustasta ja noin 16 kilometriä Yli-Iin keskustasta pohjoiseen Oijärvelle johtavan seututien 849 varressa. Kylän halki kulkee myös seututie 855, josta on tieyhteydet Pudasjärvelle ja Olhavan kylään. 
Tannilan Porkanniemessä sijaitsee 1800-luvun alkupuoliskolla käyttöön otettu Oulun seurakunnan ylläpitämä metsähautausmaa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952

Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä järjestettiin yleisurheilussa 33 kilpailutapahtumaa, miehille 24 ja naisille 9. Yleisurheilukilpailut käytiin Olympiastadionilla 20.–27. heinäkuuta.
Yleisurheiluun osallistui ennätykselliset 957 osanottajaa, joista naisia oli 184. Kilpailijoita tuli 57 maasta ja eniten urheilijoita lähetti Neuvostoliitto, jonka väreissä kilpaili 77 yleisurheilijaa. Yli 50 urheilijan joukolla olivat liikkeellä lisäksi Yhdysvallat, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Ranska.
Taso Helsingin olympialaisten yleisurheilussa oli todella kova. Peräti 26 lajissa voittotulos oli parempi kuin Lontoossa 1948. Yhteensä 95 kilpailijaa rikkoi vanhan olympiaennätyksen. Tämän lisäksi Helsingissä tehtiin kahdeksan uutta maailmanennätystä.
Monet olympiakisat muistetaan aina kisojen sankareista. Tukholmassa 1912 Hannes Kolehmainen, Pariisissa 1924 Paavo Nurmi, Berliinissä 1936 Jesse Owens ja Lontoossa 1948 Fanny Blankers-Koen ovat jääneet edustamaan kyseisten olympiakisojen muistoa. Helsingin kisoissa tšekkoslovakialaisesta kestävyysjuoksijasta Emil Zátopekista tuli kisojen suurin sankari.
Naisten puolella Australian Marjorie Jackson voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia pikamatkoilla, mutta epäonninen kapulan putoaminen viestissä vei mahdollisuuden kolmanteen olympiavoittoon. Neuvostoliiton Aleksandra Tšudina urakoi kenttälajeista kolme mitalia, ei kuitenkaan kultaista.
Kisojen dramaattisia hetkiä olivat muun muassa Yhdysvaltain George Brownin kolme yliastuttua pituushypyn loppukilpailussa ja Ison-Britannian Chris Chatawayn kaatuminen 5 000 metrin juoksun ratkaisuhetkillä johtoasemassa.
Open Sound System

Open Sound System (OSS) oli Linux-ytimen äänirajapinta.
OSS:n kehitti suomalainen Hannu Savolainen vuonna 1992. Savolainen kehitti aluksi vapaata lähdekoodia olleen OSS:n, joka lisättiin Linux-ytimeen. Myöhemmin hän kaupallisti koodin ja perusti 4Front Technologies -yhtiön, joka jatkoi kaupallisen version kehitystä. Se siirrettiin myöhemmin kaikkiaan yhdelletoista eri Unix-versiolle. Linux-ytimen vapaan OSS:n kehitys hiipui ja siitä puuttui eräitä ominaisuuksia, kuten tuki monisuoritinjärjestelmille ja äänen yhtäaikainen äänitys ja toisto (full-duplex).
4Front Technologies julkaisi OSS:n version 4.0 uudelleen vapaana lähdekoodina GNU GPL ja CDDL-lisenssien alaisuudessa kesäkuussa 2007. Versio 4.0 tukee Linux, Solaris, SCO UnixWare ja FreeBSD -käyttöjärjestelmiä. 
Advanced Linux Sound Architecture (ALSA) korvasi OSS:n joulukuussa 2003 julkaistussa ytimen versiossa vakaassa versiossa 2.6.0.