tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isosaaren leirikeskus

Isosaaren leirikeskus on Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien leirikeskus, joka sijaitsee Kulkkilan Isosaaressa Teiskon Paarlahdessa. Siellä järjestettiin rippikoululeirejä 1950–2010-luvuilla. Nykyisin sitä voi vuokrata omatoimiseen käyttöön.
Seurakunnat hankki viiden hehtaarin kokoisen saaren omistukseensa vuonna 1935. Paikkaa käytettiin aluksi lähinnä poikatyöhön, ja sinne rakennettiin tällöin muun muassa vesikelkkamäki. Leiriläisiä varten saareen tehtiin myös pirttirakennus, joka valmistui talvisodan alla. 1950-luvulta alkaen saari otettiin vähitellen rippikoululaisten käyttöön, ja tätä uutta tarkoitusta varten alueelle tehtiin arkkitehti Pentti Turusen suunnittelemat majoitus-, ruokailu- ja opetustilat vuosina 1964–1965. Myöhemmin rakennuskantaa lisättiin ja uudistettiin tarpeen mukaan.
Seurakuntayhtymä päätti vuonna 2017 lopettaa rippikoulujen järjestämisen Isosaaressa. Leirikeskuksen rapistunut kunto nousi puheenaiheeksi kesällä 2018, kun "Aamulehti" ja "Iltalehti" julkaisivat valokuvia autioituneesta saaresta.
Nabari

Nabari () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Uenon altaan eteläreunalla, Kizujoen sivujoen Nabarin varrella. Etelässä se nousee Murōn tulivuoriryhmän alueelle ja rajautuu Naran prefektuuriin. Nabarissa on 77 898 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 129,77 neliökilometriä.
Asutus Nabarin alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt esimerkiksi lukuisia "kofun"-hautakumpuja. Historiallisesti paikkakunta kehittyi Yamaton ja Isen toisiinsa liittäneen tiereitin varrelle. Meiji-kaudella se hetkellisesti taantui, mutta alkoi kasvaa jälleen Osakaan johtaneen rautatieyhteyden valmistumisen myötä 1930-luvulla. Voimakkainta lähiörakentaminen oli 1980- ja 1990-luvuilla. Kaupunkiin on sijoittunut tekstiili-, elektroniikka- ja metalliteollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään muun muassa riisiä ja viinirypäleitä. Kaupunkioikeudet Nabari sai kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954.
Nabarin nähtävyyksiin kuuluvat kauniit luonnonalueet, kuten Akamen 48 vesiputousta, Kaochin laakso ja Shōrenjijärvi. Kaupungin eteläosat kuuluvatkin Murō-Akame-Aoyaman puolikansallispuistoon. Kaupunki on myös japaninjättisalamanterin esiintymisaluetta. Nabaria palvelee Kintetsu-rautateiden Osaka-linja.
Kaisa Nappa

Airi Kaisa Aulikki Nappa (16. joulukuuta 1940 Sääksmäki – 12. heinäkuuta 1988 Hämeenlinna) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja 1950-luvun jälkipuoliskolla. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Valkeakosken Hakaa.
Nappa voitti viisiottelussa Suomen-mestaruuden vuonna 1957. Hän saavutti SM-hopeaa 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1956 ja 1957 sekä pituushypyssä vuonna 1957. Hän saavutti Valkeakosken Hakan joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa SM-hopeaa vuonna 1957 ja SM-pronssia vuonna 1956.
Nappa edusti Suomea viisiottelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa Göteborgissa 1957 sekä 80 metrin aitajuoksussa kahdessa maaottelussa vuosina 1956–1957.
Nappa teki viisiottelussa Suomen-ennätyksen 3 797 pistettä silloisen taulukon mukaan. Hänen ennätyksiään olivat 100 metrin juoksussa 13,2 s, 80 metrin aitauoksussa 12,5 s, korkeushypyssä 150 cm ja pituushypyssä 532 cm.
Iko Uwais

Iko Uwais (s. Uwais Qorny; 12. helmikuuta 1983 Jakarta) on indonesialainen näyttelijä, sijaisnäyttelijä, taistelukoreografi ja taistelulajien taitaja. Hänet tunnetaan rooleistaan toimintaelokuvissa "Merantau – Soturin nyrkit" (2009), "" (2011), "The Raid 2" (2014), "Headshot" (2016), "Mile 22" (2018), "The Night Comes for Us" (2018) ja "Kimppakyytikytät" (2019), sekä televisiosarjassa "Wu Assassins" (2019–).
25. kesäkuuta 2012 Uwais meni naimisiin laulaja Audy Itemin kanssa Hotel Gran Mahakamissa, Jakartassa. Heillä on kaksi tytärtä. Uwais on uskonnoltaan muslimi.
Yhdystie 6900

Yhdystie 6900 on yhdystie joka kulkee Kauhajoelta Ilmajoen Koskenkorvalle. Tien pituus on noin 35 kilometriä.
Tien osoitenimenä on ensin "Topeeka" seututien 663 risteyksestä Topeekan risteykseen, "Puistotie" seuraavaan Topeekan risteykseen, uudestaan "Topeeka" Aronkylässä sijaitsevaan Keskustien risteykseen, "Kurikantie" Kurikan kuntarajalle, "Mietaantie" Säntintien risteykseen, "Jyllintaival" Mäkitien risteykseen, uudestaan "Kurikantie" Hirveläntien risteykseen, "Koivistonkyläntie" Ilmajoen kuntarajalle, ja "Koivistontie" koko loppumatkan eli eurooppatien 12 ja valtatien 3 risteykseen.
Yhdystie 1830

Yhdystie 1830 on tie joka kulkee Kemiönsaaren Dragsfjärdistä saman kunnan alueella sijaitsevaan Hiittisiin. Tien pituus ilman Kasnäsin ja Hiittisten välistä lauttayhteyttä on 21 kilometriä.
Tien osoitenimenä on ensin "Kirkonkyläntie" seututieltä 183 Ytterölmosintien risteykseen, "Söderlångvikintie" Bodbackenin pohjoispuolella sijaitsevaan risteykseen ja "Kasnäsintie" Kasnäsin lauttasatamaan.
Euroopan laajuinen liikenneverkko

Euroopan laajuinen liikenneverkko (lyh. TEN-T) on Euroopan unionin hanke, jossa luodaan Eurooppaan maantie-, rautatie-, meri - ja sisävesiliikenneväylien, satamien sekä ilmailun lentokenttien verkosto. TEN-T-asetus säätää liikenneverkon kehityksen suuntaviivat ja aikataulun. Tavoitteena on muodostaa liikennejärjestelmä, jossa matkustajat ja rahti liikkuvat saumattomasti ja turvallisesti. Hankkeessa asetetaan vaatimuksia esimerkiksi rautateiden sähköistykseen ja nopeuksiin.
TEN-T jaetaan kahteen tasoon: 
1) Ydinverkkoon, joilla yhdistetään jäsenmaiden liikenneverkot yhdeksi kokonaisuudeksi. Ydinverkot ovat on suunniteltu rakennettavaksi vuoteen 2030 mennessä, 
2) Kansalliset viiden liikennemuodon kattavat liikenneverkot -alueellisen saavutettavuuden varmistamiseksi - jäsenvaltioiden sisäiselle liikenteelle niin, että ydinverkkojen avulla mahdollistetaan suora liikennöinti jokaisen jäsenvaltion omiin alueellisen saavutettavuuden kattaviin verkkoihin, jotka on suunniteltu valmistuvan vuoteen 2050 mennessä. 
Ydinverkko muodostuu eri liikennemuotojen ydinverkkokäytävistä ja Suomen Sisävesiliikenteessä Itämeri-yhteyden kautta.
Amram Blau

Amram Blau (1894–1974) oli haredijuutalainen rabbi mandaatti-Palestiinassa ja Israelissa. Hän oli yksi sionismia vastustavan Neturei Karta -järjestön perustajista. 
Elämäkerta.
Blau syntyi Jerusalemissa kaupungin unkarilaiseen juutalaisyhteisöön. Hänen isänsä oli kotoisin Pressburgista (nyk. Bratislava) ja oli muuttanut Palestiinaan vuonna 1869. Hänen äitinsä oli syntynyt Jerusalemissa, jossa hänen sukunsa oli asunut jo 1700-luvun lopulla. Blau varttui Mea Shearimin naapurustossa. Veljensä Rabbi Moshe Blaun tavoin hän oli aktiivinen sionismia vastustaneessa Agudat Israel -liikkeessä ja toimi liikkeen sanomalehden "Kol Israelin" (Israelin ääni) toimittajana. Agudat-liikkeen sisällä syntyi kuitenkin ristiriitoja kun järjestön nuoremmat edustajat kokivat muiden tehneen myönnytyksiä sionistijohtajille. Rabbi Blau irtaantui liikkeestä ja perusti Neturei Kartan.
Blau oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli kymmenen lasta.
Antisionismi.
Israelin valtion perustamisen jälkeen Neturei Karta jatkoi juutalaisvaltion perustamisen vastustamista. Liikkeen antisionistiset näkemykset olivat yhteneviä hasidijohtaja rabbi Joel Teitelbaumin kanssa, joka teoksessaan "Vayoel Moshe" perusteli teologisesti, miksi Israelin valtiota ei pitäisi tunnustaa. Ennen kuuden päivän sotaa Blau jopa ehdotti muuttoa tuolloin Jordanian hallitsemaan Itä-Jerusalemiin Israelin sekulaarien houkutusten välttämiseksi.
Blau vangittiin useita kertoja hänen osoittaessaan mieltä sapatin julkista rikkomista, uskovaisten naisten asepalvelusta ja muuta hallituksen politiikkaa vastaan. Yksi hänen protestin muodoistaan oli pukeutuminen julkisesti säkkikankaaseen mielenosoituksen merkiksi.
Yhdysvaltalainen ekseptionalismi

Yhdysvaltalainen ekseptionalismi eli amerikkalainen ekseptionalismi () on uskomus Yhdysvaltain ainutlaatuisuudesta muihin valtioihin nähden. Tähän ainutlaatuisuuteen usein liittyy ajatus Yhdysvaltain paremmuudesta ja muiden valtioiden yhteisten sääntöjen yläpuolella olemisesta. Yhdysvaltalaisella ekseptionalismilla on pitkät juuret yhdysvaltalaisessa kulttuurissa, ja se on tärkeä osa Yhdysvaltain kansalaisuskontoa.
Alankomaiden ja Turkin suhteet

Alankomaiden ja Turkin suhteet alkoivat Turkin tasavallan ja Alankomaiden valtion välillä 1612. Alankomaiden suurlähetystö sijaitsee Ankarassa ja Turkin suurlähetystö Haagissa. Alankomaiden Ankaran-suurlähettiläänä toimii Marjanne De Kwaasteniet. Turkin Haagin-suurlähettiläänä toimii Şaban Dişli.
Azerbaidžanin ja Turkin suhteet

Azerbaidžanin ja Turkin suhteet alkoivat Turkin tasavallan ja Azerbaidžanin tasavallan välillä 9. marraskuuta 1991. Azerbaidžanin suurlähetystö sijaitsee Ankarassa ja Turkin suurlähetystö Bakun. Azerbaidžanin Ankaran-suurlähettiläänä toimii Khazar Ibrahim. Turkin Bakun-suurlähettiläänä toimii Erkan Özoral.
Owase

Owase () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Kumanonmeren rannikolla prefektuurin eteläosassa. Suurin osa kaupungin alueesta on metsän peittämää Kiivuoristoa, rannikkoalue vuorostaan rikkonaista riasrannikkoa suppilomaisine lahtineen, joiden pohjukoihin asutus on keskittynyt. Lännessä kaupunki rajautuu Naran prefektuuriin. Owasessa on 17 421 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 192,71 neliökilometriä.
Owase kehittyi vanhastaan suoja- ja kalastussatamana sekä puutavaran, erityisesti japaninsypressin, vientisatamana. Eteläisen ja pohjoisen hovin kaudelta lähtien se toimi Kuki-klaanin laivaston tukikohtana. Merkittävä elinkeino on edelleen kalastus, jonka saaliina on esimerkiksi boniittia, tonnikalaa ja "buri"-piikkimakrillia ("Seriola quinqueradiata"). Rannikolla harjoitetaan myös punahammasahvenen vesiviljelyä. Kaupungissa toimii suuri öljyvoimalaitos. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Owaselle myönnettiin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954. Sen jälkeen kaupungin liikenneyhteydet ovat parantuneet huomattavasti Kiin niemimaan kiertävän rautatielinjan ja uusien tieyhteyksien valmistumisen myötä.
Owasen nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi erilaiset luonnonmuistomerkit. Kaupunki tunnetaan hyvin runsassateisena alueena, jossa kasvaa hyvälaatuisen japaninsypressin lisäksi myös subtrooppisia kasveja. Kumanoon johtava pyhiinvaellusreitti Kumano-kodō kulkee kaupungin alueella; se on hyväksytty Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit.” Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Yoshino-Kumanon kansallispuistoon. Owasea palvelee JR Tōkain Kisei-päälinja.
Kleopatra ja miehet

Kleopatra ja miehet (, ) on vuonna 1962 valmistunut italialais-ranskalainen elokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Piero Pierotti. Sen päähenkilöä Kleopatraa esittää Pascale Petit.
Juoni.
Kleopatra ja hänen veljensä Ptolemaios kilpailevat Egyptin valtaistuimesta. Ptolemaios vangituttaa sisarensa, mutta tämä onnistuu pakenemaan häneen rakastuneen vanginvartija Akhilleuksen avulla. Kleopatra pyytää apua Pompeiukselta, joka auttaa häntä syrjäyttämään veljensä. Pian sen jälkeen Julius Caesar valloittaa Aleksandrian. Runoilija Apollodoruksen neuvosta Kleopatra antaa kierittää itsensä mattoon, joka vieritetään auki Caesarin jalkojen juuressa.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
"Kleopatra ja miehet" on yksi vuoden 1963 "Kleopatraa" edeltäneistä egyptiläisaiheisista elokuvista. Se kuvaa kuningattaren elämää ennen Marcus Antoniusta ja Caesaria ja tarjoaa siten eräänlaisen johdannon Mankiewiczin elokuvaan. Pascale Petitin Kleopatra on totutusta poiketen pieni ja heiveröinen, lapsellisen leikkisä ja haavoittuvainen, mutta samalla voimakas. Peplum-elokuvien kehonrakentajatähdellä Gordon Scottilla on vain pieni osa elokuvan lopussa. Giorgio Ardissonin Akhilleus on kokonaan keksitty henkilöhahmo. Lopun taistelukohtaukset on lainattu elokuvista "Il conquistatore di Corinto" ja "Konstantinus Suuri", mikä selittää niissä näkyvät ”Egyptin tuuheat metsät”.
Elokuvayhtiö Twentieth Century Fox osti "Kleopatran ja miesten" levitysoikeudet Yhdysvalloissa suojellaakseen omaa kalliiksi tullutta tuotantoansa.
Suomi-Unkari Seura

Suomi-Unkari Seura on suomalainen ystävyysseura, joka tekee Unkaria tunnetuksi Suomessa ja kehittää suomalaisten ja unkarilaisten keskinäistä vuorovaikutusta. Seura järjestää muun muassa kielikursseja ja muita kursseja, ylläpitää unkarilaisen kulinarismin ja viinien harrastusta Suomessa, järjestää matkoja, myyjäisiä sekä koululais- ja opiskelijavaihtoa.
Vuosina 2023–2025 Suomi-Unkari Seuralla oli yli 2 000 aktiivista jäsentä ja yli 30 paikallisyhdistystä, kun vuonna 2020 sillä oli noin 3 000 jäsentä ja noin 40 paikallisyhdistystä. Seuran lehti on nimeltään "Suomi-Unkari". Seuran puheenjohtajana on ollut vuodesta 2024 alkaen Kaisa Pietilä, ja hän korvasi tehtävässä Irmeli Kniivilän. Yhdistyksen toiminnanjohtaja on ollut vuoden 2021 syyskuusta alkaen Botond Vereb-Dér, joka korvasi tehtävässä Marjatta Manni-Hämäläisen. Seuran toimisto on ollut Helsingissä Unkarin kulttuuri- ja tiedekeskuksen tilojen yhteydessä osoitteessa Kaisaniemenkatu 10. Nykyinen osoite on Opastinsilta 6 A Helsingissä.
Suomi-Unkari Seura on perustettu Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta 1950. Seura on vuodesta 1984 ollut neljän vuoden välein järjestettävän valtakunnallisen Koulujen Unkari-viikot -tapahtuman pääjärjestäjä. Seura on Ystävyysseurojen liiton jäsen. 
Rahoitus.
Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2024 ministeriö myönsi Suomi-Unkari Seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
Lyle Campbell

Lyle Richard Campbell (s. 22. lokakuuta 1942) on yhdysvaltalainen tutkija ja kielitieteilijä, joka tunnetaan erityisesti Amerikan alkuperäiskieliin sekä yleisesti kielihistoriaan kohdistuneista tutkimuksistaan. Campbell on kielitieteen emeritusprofessori Havaijin Manoa-yliopistossa.
Elämä ja ura.
Lyle Campbell syntyi 22. lokakuuta 1942 ja kasvoi Oregonin maaseudulla. Hän vastaanotti arkeologian ja antropologian alemman korkeakoulututkinnon Brigham Youngin yliopistosta vuonna 1966; sittemmin hän valmistui kielitieteen maisteriksi Washingtonin yliopistosta vuonna 1967. Tohtorintutkinnon hän sai Los Angelesin Kalifornian yliopistosta vuonna 1971 julkaistulla väitöskirjalla "Quichean Linguistic Prehistory".
Campbell on saanut useita nimityksiä Missourin yliopistosta (1971–1974), University at Albanysta (1974–1989), Louisianan osavaltionyliopistosta (1989–1994), Uuden-Seelannin Christchurchin Canterburyn yliopistosta (1994–2004), Utahin yliopistosta (2004–2010) sekä Havaijin Manoa-yliopistossa (nykyisin). Lisäksi hän on ollut vierailevana professorina Australian kansallisessa yliopistossa, Colegio de Méxicossa, Newfoundlandin muistoyliopistossa, Hampurin yliopistossa, Universidad Nacional Autónoma de México, Baskimaan yliopistossa, kolmessa brasilialaisessa yliopistossa sekä myös Suomessa Turun ja Helsingin yliopistoissa. Hänellä on ollut yhteistapaamisia kielitieteen, antropologian, käytöstutkimuksen, latinalaisen Amerikan ja espanjan aloilla.
Campbellin tutkimuksen ja opetuksen erikoisalaa ovat kielihistoria, intiaanikielet, uhanalaisten kielten dokumentointi ja elvyttäminen, kielitypologia, sosiolingvistiikka, lingvistinen antropologia ja uralilaiset kielet. Hän on kirjoittanut 21 kirjaa ja ainakin 200 artikkelia; kaksi hänen kirjoistaan ("American Indian languages: The historical linguistics of Native America" ja "Historical Syntax in Cross-Linguistic Perspectives", kirjoitettu yhdessä Alice C. Harrisin kanssa) on saanut Linguistic Society of American palkinnon parhaasta viimeisten kahden vuoden aikana julkaistusta kirjasta, joka käsittelee kielitiedettä. Hän on myös Uhanalaisten kielten luettelon perustajajäsen ja kuuluu Uhanalaisten kielten hallintoneuvostoon.
Kʼicheʼ kieli

Kʼicheʼ (toisinaan myös "quiché") on mayakieliin kuuluva Guatemalan quiché-alkuperäiskansan puhuma kieli. Vuonna 2009 k’iche’llä arvioitiin olevan noin 1,9 miljoonaa puhujaa. Kielen lähimpiä sukukieliä ovat muun muassa achi ja kekchí. K’iche’ luokitellaan uhanalaiseksi.
Guatemalassa k’iche’ on tunnustettu kansalliskieleksi, mutta se ei ole virallinen kieli.
Levinneisyys.
Quichén kielialue kattaa suurimman osan Guatemalan ylängöstä etenkin Quichén departementissa, mutta myös Totonicapánissa, Sololássa ja Quetzaltenangossa. Guatemalassa k’iche’ on puhutuin alkuperäiskieli; se on myös yksi puhutuimmista intiaanikielistä. Joitakin syrjäseutuja lukuun ottamatta useimmat k’iche’n puhujat taitavat myös espanjaa enemmän tai vähemmän.
Kieli jakautuu useisiin toisistaan poikkeaviin murteisiin, joita monet kielitieteilijät pitävät erillisinä kielinä. Murteista keskik’iche’llä on eniten puhujia ja sitä käytetään myös alueen kouluissa sekä mediassa. Muita merkittäviä murteita ovat läntinen keskik’iche’, san-andrés-k’iche’, joyabaj-k’iche’, itäk’iche’, cunén-k’iche’ ja nahualá-k’iche’, joista viimeksi mainittu on säilyttänyt monia arkaaisia kantamayasta periytyviä piirteitä. Vaikka k’iche’llä ei ole Guatemalassa virallista asemaa, sitä opetetaan monissa kouluissa ja puhutaan radiossa. Toistaiseksi vain harvat ihmiset kykenevät lukemaan kieltä, sillä SIL:n tietojen mukaan vain 20 000 (noin prosentti kielen puhujista) osaa lukea sitä hyvin ja toiset 20 000 jonkin verran. Quichéintiaanit käyttävätkin kirjakielenään espanjaa.
Vuoden 2002 väestönlaskennassa 890 596 ihmistä (8,7 prosenttia) ilmoitti k’iche’n äidinkielekseen; 1 270 953 (11,3 prosenttia) ilmoitti olevansa etnisesti quichéintiaaneja. SIL International puolestaan määrittelee pelkästään keskik’iche’lle 1,9 miljoonaa puhujaa; yhdessä muiden, pienempien murteiden kanssa kielen puhujamäärä olisi tällöin selvästi yli kaksi miljoonaa.
Kirjalliset perinteet.
Tunnetuin k’iche’n kielellä (tosin latinalaisin kirjaimin) kirjoitettu teos on quichéintiaanien kansalliseepos "Popol Vuh", jonka nimi nykyisen oikeinkirjoituksen mukaan olisi "Popol Wuj". Ennen espanjalaisvalloitusta kieltä kirjoitettiin mayojen kirjoitusjärjestelmällä.
Nykyisin kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin quichéksi vuonna 1995.
Fonologia.
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.
Lähde: 
Konsonantit.
Lähde: 
Oikeinkirjoitus.
Siirtomaakaudelta pitkälle 1900-luvulle kaikissa mayakielissä käytettiin vaihtelevia, espanjan oikeinkirjoitukseen pohjautuvia kirjoitusasuja. Myös Popol Vuhissa käytettiin espanjalaista ortografiaa. Vasta muutama vuosi sitten Guatemalassa luotiin yleinen mayakielten kirjoitusstandardi, jonka asetti Academia de las Lenguas Mayas de Guatemala (ALMG). Tämä oikeinkirjoitus muistuttaa eräiltä osin (esimerkiksi kirjainten k ja q äänneasu sekä ejektiiviä merkitsevä heittomerkki) Etelä-Amerikassa puhuttavien ketšuan ja aimaran oikeinkirjoitusta.
Kielioppi.
K’iche’n perussanajärjestys on VOS. Muiden mayakielten tavoin k’iche’ hyödyntää runsaasti erilaisia partikkeleita. K’iche’ on ergatiivikieli.
Quiché (departementti)

Quiché on yksi Guatemalan 22 departementista. Maan luoteisosassa sijaitsevan departementin hallinnollinen keskus on Santa Cruz del Quichén kaupunki, pinta-ala 8 378 neliökilometriä ja asukasluku 949 261; asukkaista peräti 88,6 prosenttia on mayaintiaaneja.
Totonicapán (departementti)

Totonicapán on departementti Guatemalan lounaisosassa. Departementin pinta-ala on 1 061 neliökilometriä ja asukasluku vajaat 553 400; asukkaista peräti 97 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin. Departementin hallinnollinen keskus on samanniminen Totonicapánin kaupunki.
Totonicapán rajoittuu pohjoisessa Huehuetenangon, idässä Quichén, etelässä Sololán ja lännessä Quatzeltenangon departementteihin.
Sololá (departementti)

Sololá on departementti Guatemalan lounaisosassa. Departementin pinta-ala on 1 061 neliökilometriä ja asukasluku vajaat 505 500; asukkaista peräti 96,5 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin. Departementin hallinnollinen keskus on samanniminen Sololán kaupunki. Sololá muistuttaa huomattavasti pohjoispuolellaan sijaitsevaa Totonicapánia, jolla on tarkalleen sama pinta-ala ja jonka asukkaista on myös lähes 97 prosenttia alkuperäiskansoja.
Sololá rajoittuu koillisessa Quichén, idässä Chimaltenangon, etelässä Suchitepéquezin, lännessä Quetzaltenangon ja luoteessa Totonicapánin departementteihin.
Quetzaltenango (departementti)

Quetzaltenango on departementti Guatemalan lounaisosassa. Departementin pinta-ala on 1 951 neliökilometriä ja asukasluku 882 600; asukkaista 59,6 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin. Departementin hallinnollinen keskus on samanniminen Quetzaltenangon kaupunki.
Quetzaltenango rajoittuu pohjoisessa Huehuetenangon, idässä Totonicapánin ja Sololán, etelässä Suchitepéquezin ja Retalhuleun sekä lännessä San Marcosin departementteihin.
Alexander Leslie

Alexander Leslie, Levenin ensimmäinen jaarli (n. 1580 – 4. huhtikuuta 1661) oli skotlantilainen sotilas, joka palveli Ruotsin ja Skotlannin alaisuudessa. 
Alexander Leslie oli Grampianvuorilla sijaitsevan linnan kapteenin avioton poika. Hän kuului Leslien klaaniin, mutta hänet kasvatettiin Campbellien talossa. Kolmikymmenvuotisessa sodassa hän johti muun muassa Stralsundin puolustusta ja osallistui Lützenin taisteluun. Hänet nimitettiin Ruotsin sotamarsalkaksi vuonna 1636.
Skotlantiin palattuaan Leslie alkoi johtaa Covenantin armeijaa, joka oli Skotlannin historian ensimmäinen ammattiarmeija. Monet sen sotilaista olivat kolmikymmenvuotisen sodan veteraaneja, ja Ruotsi maksoi osan Leslielle maksamatta jääneestä palkasta aseina ja ammuksina. 
Skotit voittivat englantilaiset Newburnissa ja Marston Moorissa, ja Kaarle I antautui heidän vangikseen vuonna 1646. Leslie luovutti Kaarlen Englannin parlamentille, joka ei vielä tuolloin ollut kovan linjan puritaanien hallitsema. Myöhempään konfliktiin skottien ja Oliver Cromwellin joukkojen välillä Leslie suunnitteli puolustusstrategiaa mutta ei osallistunut varsinaiseen taistelutoimintaan. Cromwellin joukot vangitsivat hänet, mutta Ruotsin kuningatar Kristiina neuvotteli hänet vapaaksi.
Paras vuosi ikinä

Paras vuosi ikinä on suomalainen komediasarja, jonka pääosissa näyttelevät Lotta Kaihua ja Ella Lahdenmäki. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin C More -suoratoistopalvelussa ja esitettiin televisiossa MTV3-kanavalla vuonna 2020. Toinen kausi julkaistiin C Moressa keväällä 2021. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Jenni Toivoniemi ja Kirsikka Saari. Saari on myös ohjannut sarjan ensimmäisen kauden yhdessä Selma Vilhusen kanssa. Toisella kaudella Jenni Toivoniemi korvasi Vilhusen sarjan toisena ohjaajana.
Sarja kertoo mainostomiston AD:sta Karlasta (Kaihua), joka sarjan alussa irtisanoutuu työstään ja hänen ystävästään Miinasta (Lahdenmäki), joka puolestaan eroaa 17 vuoden avoliitosta. He päättävät alkaa elää ”parasta vuottaan ikinä”, johon kuuluu tehtävälista: perusta rokkibändi, sano suoraan mitä ajattelet, kokeile huumeita, älä rakastu, henkisty, paranna maailma ja pane. Toisella tuotantokaudella Karla ja Miina jatkavat parhaan vuotensa elämistä.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Sarjan 10-osaisen ensimmäisen tuotantokauden julkaisu alkoi C More -suoratoistopalvelussa 26. maaliskuuta 2020. Sarjaa julkaistiin palveluun kaksi jaksoa viikossa 23. huhtikuuta 2020 asti. Televisiossa sarja esitettiin MTV3-kanavalla elo-syyskuussa 2020. Ensimmäisen kauden budjetti oli 827 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 80 000 euroa.
Toinen tuotantokausi.
Toisen kauden julkaisu alkoi C Moressa 22. huhtikuuta 2021. Sarjaa julkaistiin katsottavaksi kaksi jaksoa viikossa. Televisiossa kausi esitetään MTV3-kanavalla maaliskuusta 2022 alkaen.
Alana Blahoski

Alana Olga Blahoski (s. 29. huhtikuuta 1974 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa sekä neljä MM-hopeaa vuosina 1997, 1999, 2000 ja 2001.
Kathy McCormack

Katheryn Anne ”Kathy” McCormack (s. 16. helmikuuta 1974 New Brunswick, Kanada) on kanadalainen pääosin 1990- ja 2000-luvuilla pelannut jääkiekkoilija, jonka pelipaikka oli hyökkääjä. McCormack pelasi vuoden 1998 talviolympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa, jonka loppuottelussa Kanada hävisi Yhdysvaltain joukkueelle.
McCormack asuu Mississaugassa, Kanadassa. Hän on 175 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.
Lucy Morton

Lucy Morton (23. helmikuuta 1898 Knutsford – 26. elokuuta 1980 Blackpool) oli brittiläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa 200 metrin rintauinnissa vuoden 1924 kesäolympialaisissa.
Morton oli naimisissa Harry Heatonin kanssa.
Frans Edvard Nyberg

Frans Edvard Nyberg (7. helmikuuta 1843 Helsinki – 1. lokakuuta 1912 Porvoo) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, insinööri ja liikemies.
Frans Edvard Nybergin vanhemmat olivat kamarineuvos Claes Henrik Nyberg ja Ottiliana Anna von Fieandt ja puoliso vuodesta 1869 Ida Emilia Aminoff, eversti Berndt Adolf Carl Gregori Aminoffin tytär.
Heidän pojistaan Wolmar Nyberg oli pankinjohtaja, Frans Nyberg oli Porvoon kaupunginmuseon intendentti, graafikko ja kuvataiteilija ja Carl Nyberg oli lääkäri ja Helsingin yliopiston professori. Myös Frans Edvard Nybergin veljestä Robert Carl August Nybergistä tuli kenraalimajuri. Hänen kaksi muuta veljeään olivat professori, salaneuvos, ylijohtaja Alfred Reinhold Nyberg ja everstiluutnantti, maaherra Otto Gustaf Nyberg.
Frans Edvard Nyberg tuli oppilaaksi Paavalin kadettikouluun Pietariin vuonna 1854. Sieltä hänet siirrettiin junkkarina Konstantinin sotakouluun 1862. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja komennettiin palvelukseen Henkivartioväen Hatsinan jääkärirykmenttiin. Hän otti rykmentissään osaa tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Luutnantiksi Nyberg ylennettiin 1866. Hän suoritti 1866–1869 Nikolain insinööriopiston kurssin ja yleni kurssin aikana vuonna 1867 alikapteeniksi. Opiston jälkeen Nyberg siirrettiin Venäjän armeijan sotilasinsinöörikuntaan kapteenina. Odessan sotilaspiirin insinöörikunnan palvelukseen hänet määrättiin 1869, mistä hänet siirrettiin luokantarkastajan apulaiseksi ja linnoitusopin opettajaksi Haminan kadettikouluun seuraavana vuonna.
Nyberg ylennettiin everstiluutnantiksi 1873 ja everstiksi 1876. Vuonna 1879 hänet komennettiin Tambovin kuvernementtiin, Borisoglebskin sotilasteknillisen opiston johtajaksi, missä tehtävässä hän toimi lokakuuhun 1881 asti. Hän sai tuolloin eron sotapalveluksesta kenraalimajurina ja siirtyi sitten hyvin pian Alfred Nobelin perustaman Nobel-yhtiön palvelukseen. Nyberg työskenteli yli kaksikymmentä vuotta yhtiön palveluksessa, johtaen öljykauppaa ja vastaten yhtiön teknisen ja kaupallisen toiminnan laajanemisesta. Vuonna 1903 hän perusti omissa nimissään kiinalaisen teen maahantuontiyhtiön. Häntä häntä voidaan pitää teen tuonnin ja kaupan uranuurtajana Suomessa.
Dora d’Istria

Elena Gjika, Helene t. Helena Ghika t. Ghica, myöhemmin Koltsova-Masalskaja, kirjailijanimi Dora d’Istria, (22. tammikuuta 1828 Bukarest, Romania – 1888 Firenze, Italia) oli albanialaistaustainen romanialainen kirjailija. Hänen setänsä oli Valakian voivodi Grigore IV Ghica.
Ghika kiersi isänsä ruhtinas Mikael Ghikan kanssa Euroopassa ja oleskeli sinä aikana pitkiä aikoja Dresdenissä, Wienissä, Venetsiassa ja Berliinissä ja hankki laajan monien vanhojen ja uusien kielten perehtyneisyyden sekä kosmopoliittisen sivistyksen ja elämänkatsomuksen. Hän solmi 1849 venäläisen ruhtinaan Aleksandr Koltsov-Masalskin kanssa onnettomaksi osoittautuvan avioliiton, jonka ajan hän asui Venäjällä. Hän erosi 1855. Sittemmin hän asui enimmäkseen Firenzessä. Hän teki merkittävää työtä välittäessään yhteyttä Itä- ja Länsi-Euroopan välille, vaikka hänen moniaiheisia kirjoituksiaan, jotka käsittelivät muun muassa koulutusta ja naisten tasa-arvoa, saatettiin pitää harrastelijamaisina. Hän herätti Albaniassa sen kieltä ja kirjallisuutta käsittelevillä kirjoituksilla vilkkaan kansallisen ja kulttuurisen liikkeen Rilindjan. Hänen pääasiassa ranskaksi kirjoittamistaan teoksista ovat erityisesti merkittäviä "La vie monastique dans l’église orientale" (1855), "La Suisse allemande" (1856), "Les femmes en Orient" (1859), "Excursions en Roumélie et en Morée" (1863), "Des femmes par une femme" (1864), "Gli albanesi in Rumenia" (1873) ja "La poésie des Ottomans" (1877).
Fredrik Gabriel Nyberg

Fredrik Gabriel Nyberg (24. toukokuuta 1797 Pernaja – 22. huhtikuuta 1870 Porvoo) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Nybergin vanhemmat olivat Haapaniemen sotakoulun johtaja eversti Gustaf Gabriel Nyberg ja Ebba Regina von Schoultz. Nyberg opiskeli ensin kuukauden Haapaniemen sotakoulussa ja sitten heinäkuusta 1821 heinäkuuhun 1827 Haminan kadettikoulussa. Hän oli toiminut joulukuusta 1817 Haapaniemen sotakoulun alemman matematiikan opettajana aliluutnantin arvossa ja jatkoi opettajana Haminan kadettikoulussa vuoteen 1827 asti. Hänet oli merkitty yleisesikunnan upseeriluetteloihin jo vuonna 1823, jonne hänet vakinaistettiin luutnantiksi ylennettynä vuonna 1827. Turkin sotaan 1828–1829 osallistunut Nyberg ylennettiin sodan aikana alikapteeniksi, kapteeniksi ja everstiluutnantiksi. Sodan jälkeen hän jatkoi palvelustaan Venäjän armeijan yleisesikunnassa. Vuonna 1833 hänet komennettiin everstinä 5. jalkaväkiarmeijakunnan ylimajoitusmestariksi, mistä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina vuonna 1835. Reserviin siirryttyään Nyberg hoiti Saksanniemen tilaa Porvoon pitäjässä, mutta myi tilan ja asui viimeiset vuotensa Porvoon kaupungissa.
Ghica

Ghica on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Plan-les-Ouates

Plan-les-Ouates on kaupunki Lounais-Sveitsissä, Geneven kantonissa. Kunnassa on runsaat 10 000 asukasta.
Sijainti.
Plan-les-Ouates sijaitsee Genevenjärven lounaispuolella ja Rhônejoen eteläpuolella, pari kilometriä Genevestä lounaaseen. Kaupungin naapurikaupungit ovat Onex, Lancy, Carouge ja Veyrier pohjoisessa, Troinex idässä, Bardonnex etelässä sekä Perly-Certoux ja Confignon lännessä. Plan-les-Ouates muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen pohjoisten naapurikuntiensa ja muun muassa Geneven kanssa. 
Talous.
Plan-les-Ouates on yksi Sveitsin monista kelloteollisuuspaikoista. Kaupungissa on ollut Rolexin tutkimuskeskus vuodesta 2006. Myös Patek Philippen hallinto ja kellonvalmistus ovat Plan-les-Ouatesissa.
Liikenne.
Moottoritie A1 Ranskan rajalta Bardonnex’sta Geneveen ja koko maan poikki Itävallan rajalle kulkee kaupungin kautta.
Ruwenzorinsara

Ruwenzorinsara ("Carex runssoroensis") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Lajista voidaan erottaa kaksi muunnosta: "Carex runssoroensis" var. "runssoroensis" ja "Carex runssoroensis" var. "aberdarensis". Ruwenzorinsara muistuttaa paljolti keniantähkäsaraa ("Carex monostachya"), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varsituntomerkkien perusteella.
Ruwenzorinsara kasvaa mättäinä, jotka voivat kasvaa suuriksikin. Näin ollen ruwenzorinsara onkin tavallisesti kasvupaikkansa valtalaji. Ruwenzorinsaran varret ovat sinivihreitä ja sen kukintona on yksittäinen, varren päässä sijaitseva mustanruskea tähkä.
Ruwenzorinsara kasvaa tasaisilla sekä pysyvästi kosteilla paikoilla 2750–4300 metrin korkeudella merenpinnasta. Ruwenzorinsaraa tavataan Ugandassa, Ruandassa, Keniassa sekä Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Varvourinjuopa

Varvourinjuopa () on Porissa virtaava Kokemäenjoen vesistöön kuuluva suuhaara. Se saa alkunsa Väinölän kaupunginosan itäpuolelta ja virtaa Kalaholman, Lukkarinsannan, Vanhakoiviston sekä Tupalan kaupunginosien alueella ennen päättymistään Aittaluotoon. Varvourinjuovan pituus on noin kolme kilometriä ja sen ylittää kolme liikenneväylää; Saarentie Väinölän ja Kalaholman rajalla, Haapamäki-Pori-radan suljettu osuus Vanhankoiviston kohdalla ja Koillisväylä Tupalan kohdalla. Sen etelärannalla sijaitsee Haapamäki-Pori-radan ja Koillisväylän siltojen välissä Tupalan ryhmäpuutarha. Varvourinjuopaa on käytetty ennen Seikun sahan tukinuittoväylänä.
Pekudei

Pekudei, Pekude, Pekudey, P'kude tai P'qude (פְקוּדֵי) on Tooran järjestyksessään 23. paraša. Juutalaiset lukevat Pekudein vuoden 23. viikolla jumalanpalvelusten yhteydessä. 
Pekudei kertoo Ilmestysmajan rakentamisesta.
Marie Bouzková

Marie Bouzková (s. 21. heinäkuuta 1998 Praha) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 47 maaliskuussa 2020 ja nelinpelissä sijalla 163 maaliskuussa 2020.
Bouzková voitti junioriurallaan Yhdysvaltain avointen tyttöjen kaksinpelin. Hän pelasi WTA-turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Acapulcossa 2015. Maaliskuussa 2020 hän eteni WTA-turnauksen loppuotteluun Monterreyssä, mutta hävisi Elina Svitolinalle.
Valvatus

Valvatus on Joroisten kunnassa Joroisselän valuma-alueella sijaitseva järvi. Se sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä kunnan keskustasta vanhan valtatien 5 (nyk. yhdystie 4557) reitin varrella ja sen pinta-ala on 315 hehtaaria. Valvatuksen rannalla sijaitsee muun muassa Camping Valvatus ja Järvikylän kartano. Järvellä on järjestetty muun muassa Suomen ensimmäiset triathlon-kisat heinäkuussa 1983 sekä mormuskapilkinnän MM-kisat helmikuussa 2020.
Järvenlasku.
Valvatus on laskettu järvi. Vuonna 1861 tapahtunut järvenlasku riistäytyi hallinnasta ja vedenpurkauksen mukana kulkeutunut maa-aines kasautui laajaksi purkausdeltaksi, jolle on rakennettu Joroisissa sijaitseva Varkauden lentoasema .
Avantasian diskografia

Avantasia on Edguyn laulajan Tobias Sammetin sinfoniseksi power metaliksi luokiteltu musiikkiprojekti.
Tetzaveh

Tetzaveh (תְּצַוֶּה) on Tooran järjestyksessään 20. paraša. Juutalaiset lukevat Tetzavehin vuoden 20. viikolla jumalanpalvelusten yhteydessä. Tetzaveh kertoo siitä kun Jumalan käskystä oliiviöljyä kaadetaan lamppuun ja valmistettiin pyhiä vaatteita papeille, jotka ordinoitiin eli vihittiin.
Bidiya

Bidiya on kaupunki Omanin itäosassa. Se sijaitsee noin 233 kilometrin päässä pääkaupungista Muscatista. Siihen kuuluu viisitoista kylää, mukaan lukien Al Muntarib, Al Gabbi, Shahik, Al Rakah, Al Hawiyah, Al Shariq, Al Wasil ja Al Dhahir.
Bidiya on suosittu turistikohde, koska siellä on paljon dyynejä.
Ken Buck

Kenneth Robert Buck (s. 16. helmikuuta 1959 Ossining, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on edustanut Coloradon 4. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2015 lähtien. Buck toimi Weldin piirikunnan piirisyyttäjänä vuosina 2004–2014. Hänet valittiin Coloradon republikaanipuolueen johtajaksi maaliskuussa 2019.
Tenetti

Tenetti on Sotkamon Vuokatissa sijaitseva virta. Se yhdistää Pirttijärvi-Kaitainjärven Nuasjärveen ja sen pituus on noin kaksi kilometriä. Tenetin ylittää koko sen matkalla kaksi liikenneväylää; Joensuu–Kontiomäki-rata sekä Vuokatin ja Jormuan välinen Seututie 899. Tenetin varrella sijaitsevat muun muassa Vuokatticottagen mökkeilyalue sekä Tenetin koulu.
Anak Krakatau

Anak Krakatau on saari Indonesiassa, Sundasalmessa Lampungin provinssissa Jaavan ja Sumatran välissä. Se on syntynyt suuremman Krakatau-tulivuoren kraatterista.
Anak Krakataun paikalla sijainneen Krakataun purkautuminen vuonna 1883 on yksi historian tuhoisimmista purkauksista. Anak Krakatau kohosi vuonna 1927 merenkorkeuden yläpuolelle ja on kasvanut siitä saakka. Purkaukset ovat jatkuneet vuoden 1927 jälkeen säännöllisesti muutamien vuosien välein. Tulivuori on purkautunut muun muassa vuosina 2011–2012 sekä 17. lokakuuta 2018.
Anak Krakatau romahti 22. joulukuuta 2018 ja aiheutti tuhoisan tsunamin, jossa kuoli Indonesiassa yli 420 ihmistä, ja 40 000 menetti kotinsa. Arvioiden mukaan tulivuori menetti romahduksen ja purkauksen seurauksena kolme neljäsosaa koostaan. Kaksi peräkkäistä aaltoa iski Jaavan ja Sundansalmen välisiin rantoihin. Jaavan länsirannikolle Pandeglangin alueelle iskeneiden aaltojen kerrottiin olleen pari metriä korkeita. Maanjäristysanturit eivät varoittaneet seismisestä toiminnasta, joten tsunamin arvellaan syntyneen Anak Krakataun purkauksen aiheuttamista maanvyöryistä.
Shima

Shima () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Shiman niemimaalla Tyynenmeren rannikolla. Kaupungilla on monimuotoinen, rikkonainen riasrannikko lukuisine suppilomaisine lahtineen ja erikokoisine saarineen. Tärkeimpiä lahtia ovat Agonlahti ja Matoyanlahti. Shimassa on 48 958 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 178,95 neliökilometriä.
Shima on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Agon, Daiōn, Hamajiman, Isoben ja Shiman maaseutukaupungit. Samalla aiempi Shiman piirikunta lakkautettiin. Alue kuului historiallisesti Isen pyhäkölle, ja siellä toimii edelleenkin Isen sivupyhäkkö Izawa-no-miya. 1300-luvulla sinne saapui Kuki-klaani, joka rakensi Daiōzakin niemelle linnan. Myöhemmin Edo-kaudella alueen lukuisat suojaisat lahdet toimivat kalastussatamina ja suojasatamina Osakan ja Edon välisellä laivareitillä. Nykyäänkin kalastus on tärkeä elinkeino: merestä saadaan esimerkiksi tonnikalaa, "fugua", merikorvaa, ostereita, langusteja ("Panulirus japonicus") ja niin edelleen. Rannikolla harjoitetaan vesiviljelyä ja helmenviljelyä, sisämaassa tuotetaan muun muassa riisiä, teetä ja meloneita. Shima on myös suosittu matkailukohde lukuisine lomanviettopaikkoineen. Ne ovat keskittyneet erityisesti Kashikojiman saarelle. Siellä järjestettiin myös G7-ryhmän huippukokous vuonna 2016.
Shiman nähtävyyksiin kuuluvat kauniit rannikkoalueet kalastajakylineen. Kaupungin alue kuuluukin kokonaisuudessaan Ise-Shiman kansallispuistoon. Shimaa palvelee Kintetsu-rautateiden Shima-linja.
Kaislikossa kuhisee

Kaislikossa kuhisee (tunnetaan myös nimellä Kuhinat) on Säkylässä järjestettävä vuotuinen tapahtuma. Se on sekä maksuton että ikärajaton tapahtuma ja sen järjestää Säkylän Yrittäjät aina kesäkuun toisen viikon perjantaina. Tapahtuma on kerännyt keskimäärin 15 000 kävijää vuosittain. Lukuisten myyntikojujen sekä ruokatelttojen ylläpidon lisäksi tapahtumassa pidetään aina muun muassa Säkylän Yrittäjien yleispuhe sekä järjestetään kuhinakulkue.
Esiintyjät.
Kuhinoilla on järjestetty vuosittain myös lukuisia artistien esiintymisiä. Tässä on joitakin niistä.
Tiilinokkatukaani

Tiilinokkatukaani ("Selenidera reinwardtii") on tukaaneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Tiilinokkatukaani voi kasvaa 33–46 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Tiilinokkatukaanikoiraan pää, rinta ja vatsa ovat väriltään mustat. Naaraalla ne ovat ruskeat. Selkä ja siivet ovat oliivinvihreät. Linnun silmien ympärystät ovat sinivihreät, ja silmäkulmajuova on keltainen. Myös kyljet ovat keltaiset. Alavatsa on vihreä, ja alaperä punainen. Tiilinokkatukaanin (mikä??) on pitkä, hyvin tukeva ja väriltään punainen alalajilla "S. r. reinwardtii" ja alalajilla "S. r. langsdorffii" sinertävä. Alalajia "S. r. langsdorffii" luokitellaan joskus omaksi lajikseen "S. langsdorffii".
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tiilinokkatukaania tavataan Kolumbiasta Peruun ja Brasiliaan. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja metsien reuna-alueet. Linnun ravintoa ovat monet hedelmät ja marjat sekä toisinaan myös hyönteiset. Tiilinokkatukaani liikkuu useimmiten yksin tai pareittain. Sen pesimäkausi on maaliskuulta heinäkuulle.
Järvikylä (Nakkila)

Järvikylä on Nakkilassa, Leistilänjärven luoteispäässä sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 11 kilometrin päässä kunnan keskustasta. Kylän postinumero on 29280 ja sen rakennuskanta koostuu yksinomaan omakotitaloista sekä maatiloista. Jatkosodan alkuaikoina, heinäkuussa 1941, Järvikylä joutui oudon pommituksen kohteeksi, kun Neuvostoliiton pommikoneet toteuttivat täällä ainoan Satakunnan alueelle kohdistuneen ilmapommituksen. Kukaan ei kuollut pommituksessa. Pommituksen syyksi epäiltiin erehdystä.
Hormisto

Hormisto on Nakkilassa sijaitseva kylä. Sen postinumero on 29270 ja se sijaitsee viiden kilometrin päässä kunnan keskustasta, yhdysteiden 2170 ja 2177 yhtymäkohdassa. Kylässä sijaitsee muun muassa Avoimien kylien päivistä tunnettu Kolmen kylän talo sekä Rauta-Maatalous Jaakolan rautakauppa. Jälkimmäisen yhteydessä on ennen vanhaan toiminut myös talouskauppa.
Turkinpuisto

Turkinpuisto on Ikaalisten Vanhakauppalassa sijaitseva puisto. Sitä ympäröivät yhdystie 2595 ja Valtakatu pohjoisessa, Itsenäisyydenkatu lännessä, Keturinkadun talot etelässä ja Alasenkadun tontit idässä. Se kaavoitettiin vuonna 1858 Turkin talolta ostetuille maille ja on saanut tästä nimensä. Kaavan laati lääniarkkitehti Georg Theodor Chiewitz. Puistossa sijaitsee Hymni tulelle-niminen taideteos ja siellä on järjestetty muun muassa Sata-Häme Soi-festivaaleja.
Pöyliöjärvi (Kemijärvi)

Pöyliöjärvi on Kemijärven keskustan länsipuolella sijaitseva järvi. Järven pinta-ala on 254 hehtaaria. Järven rannalla sijaitsevat muun muassa Lohen Lomakeskus, Camping Kemijärvi ja uimaranta. Pöyliöjärvellä sijaitsee yhteensä viisitoista erikokoista saarta, joista Lakkisaari on suurin. Järvi on vuosien saatossa kärsinyt hapettomuudesta, jota on korjattu muun muassa ankkuroimalla ilmastimia kesällä 2013.
Maria Mughal

Maria Mughal (s. 1974 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija, joka tekee pääasiassa maalauksia. Mughal on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2004. Hän on osallistunut yhteis- ja ryhmänäyttelyihin vuodesta 2003 ja pitänyt yksityisnäyttelyitä vuodesta 2000. Mughal asuu Helsingissä ja työskentelee Roihupellon teollisuusalueella Taidekortteli-yhteisössä. Hänen teoksensa käsittelevät monesti naiseutta, jonka kautta hän tarkastelee koko ihmisyyttä ja löytää jotain meitä kaikkia yhdistävää.
Julkiset teokset.
Mughal on suunnitellut neljä julkista teosta.
Kanadan kansanterveysvirasto

Kanadan kansanterveysvirasto (, lyhennys PHAC; , lyhennys ASPC) on Kanadassa toimiva valtiollinen kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos ja viranomainen. PHAC toimii Kanadan terveysministeriön alaisuudessa. 
Kanadan kansanterveysviraston palveluksessa työskenteli runsas 2300 työntekijää (3/2019). Virastolla on kaksi päätoimipistettä: päärakennus Kanadan pääkaupungissa Ottawassa ja kansallinen mikrobiologinen laboratorio Winnipegissä Manitobassa (myös bioturvallisuustason 4 laboratoriotiloja). Näiden ohella virastolla on useita alueellisia toimipisteitä muualla Kanadassa. Virastoa johtaa hallinnollisesti maisteri Tina Namiesniowski, ja johtava kansanterveystieteilijä on lääketieteen tohtori Theresa Tam.
Koronavirusepidemian 2020 aikana Kanadan kansanterveysvirasto on noussut esille tiedotusvälineissä käytännössä päivittäin. Johtavista kansanterveystieteilijöistä on tullut kuuluisuuksia, joista on kirjoitettu lauluja ja joille on perustettu kannatusryhmiä.
Ranskan ja Suomen suhteet

Ranskan ja Suomen suhteet alkoivat Ranskan ollessa yksi ensimmäisistä maista, jotka tunnustivat Suomen itsenäisyyden 4. tammikuuta 1918; diplomaattisuhteet solmittiin 24. tammikuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Pariisissa ja Ranskan suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin ja Naton jäseniä.
Vuonna 2005 BBC World Service kyseli suomalaisten mielipidettä ranskalaisista. 48 prosentilla suomalaisista oli myönteinen käsitys ranskalaisista, 26 prosentilla kielteinen.
Ranskassa asuu noin 6 000 suomalaista.
Espanjan ja Suomen suhteet

Espanjan ja Suomen suhteet alkoivat Espanjan tunnustettua Suomen itsenäisyyden 21. helmikuuta 1918. Diplomaattisuhteet solmittiin 16. elokuuta 1918. Suomen suurlähetystö sijaitsee Madridissa ja Espanjan suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin, Naton sekä Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön jäseniä.
Edeltävä historia.
Ruotsin armeijassa suomalaiset taistelivat espanjalaisia vastaan Kolmikymmenvuotisessa sodassa.
Espanjan sisällissota.
Espanjan sisällissodan aikana Suomi siirsi suurlähetystönsä Madridista Lissaboniin Portugaliin vuonna 1936 välttääkseen taistelut. Suomalaisia osallistui Kansainvälisten prikaatien sotatoimiin Espanjan toisen tasavallan puolella. Francisco Francon voiton jälkeen Suomi tunnusti Espanjan uuden hallinnon 31. maaliskuuta 1939. 
Toinen maailmansota.
Molemmat maat ylläpitivät diplomaattisuhteet toisen maailmansodan läpi, mutta suurlähettiläitä ei ollut nimitetty. Vuonna 1955 diplomaattisuhteet normalisoituivat vakituisten suurlähettiläiden nimityksen kera.
Korkean tason vierailut.
Vuonna 1978 Presidentti Urho Kekkonen oli ensimmäinen suomalainen valtionpäämies joka teki virallisen vierailun Espanjassa. Heinäkuussa 1989 Juan Carlos I teki ensimmäisen ja ainoan vierailunsa Suomeen.
Euroopan unioni.
Espanja liittyi Euroopan unioniin vuonna 1986. Suomi liittyi 1. tammikuuta 1995.
Turismi.
Historiallisesti Espanja on ollut suomalaisille merkittävä matkailukohde satojen tuhansien suomalaisten matkustaessa sinne vuosittain.
Kauppasuhteet.
Suomi vie Espanjaan paperia, pahvia, koneita ja kemianteollisuuden tuotteita. Espanja puolestaan tarjoaa liikennevälineita, rautaa, terästä, hedelmiä ja vihanneksia.
Italian ja Suomen suhteet

Italian ja Suomen suhteet alkoivat maiden solmittua diplomaattisuhteet 6. syyskuuta 1919. Suomen suurlähetystö sijaitsee Roomassa ja Italian suurlähetystö Helsingissä. Molemmat maat ovat Euroopan unionin, Naton, Euroopan neuvoston ja Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön jäseniä.
Korkean tason vierailut.
Vuonna 2002 Italian pääministeri Mario Monti vieraili Suomessa. Isäntänä oli Suomen pääministeri Jyrki Katainen.
Vuonna 2022 pääministeri Sanna Marin vieraili Italiassa. Isäntänä oli Italian pääministeri Mario Draghi.
Two the Hard Way

Two the Hard Way on Cherin ja Gregg Allmanin yhteinen studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1977.
Metyylibutyraatti

Metyylibutyraatti kuuluu butyraattien aineryhmään ja se on huoneenlämmössä olomuodoltaan neste. Metyylibutyraatti tuoksuu hedelmäiselle. Yhdisteestä käytetään myös nimeä "metyylibutanoaatti".
Metyylibutyraatin kemiallinen kaava on C5H10O2 ja moolimassa 102,13 g/mol, tiheys 0,8984 g/cm3, sulamispiste -85,8 °C, kiehumispiste 102,8 °C, leimahduspiste 14 °C (c.p.), taitekerroin 1,3878 (20 °C) ja CAS-numero 623-42-7. Se on hydrofobinen aine ja liukeneminen veteen ja hiilitetrakloridiin on niukkaa, mutta liukenee kaikissa suhteissa etanoliin ja eetteriin. Metyylibutyraatin höyry on ilmaa raskaampaa.
Metyylibutyraattia esiintyy alkoholijuomissa ja sitä käytetään esimerkiksi keinotekoisen rommin valmistukseen ja hedelmäesanssina.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa, eräissä hedelmissä ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Bernissartia

Bernissartia (nimen merkitys: ”Bernissartista”) on sukupuuttoon kuollut krokotiilimaisten arkosaurien suku. Suvun ainoa kuvattu laji on Bernissartia fagesii, jonka fossiilit löytyivät alun perin hiilikaivoksesta Belgian Bernissartista vuonna 1879. "Bernissartia fagesiin" fossiilit sijoittuvat varhaisliitukaudelle, ja niitä on myöhemmin löytynyt myös Ranskasta ja Espanjasta. "Bernissartia" vaikuttaa olleen varsin laajalle levinnyt suku, sillä samaan sukuun luettuja, mutta lajitasolle määrittämättömiä irrallisia hampaita ja muita sirpaleisia jäänteitä on löydetty myöhäisjurakauden tai varhaisliitukauden kerrostumista muun muassa Tanskasta, Isosta-Britanniasta ja Yhdysvalloista.
"Bernissartia" oli luultavasti semiakvaattinen soiden ja purojen asukki. Se muistutti läheisesti nykyisiä krokotiilejä, mutta oli kooltaan erittäin pieni, vain noin 60-senttinen ja alle kilon painoinen. Se eli rinnan kookkaampien krokotiilimaisten arkosaurien kanssa, ja tämä monimuotoisuus viittaa myös suureen saaliseläinten vaihteluun. "Bernissartialla" oli leuoissaan kahdenlaisia hampaita. Edessä olevat pitkät ja terävät hampaat soveltuivat kalojen pyydystämiseen, kun taas pyöreillä takahampailla se luultavasti musersi äyriäisiä tai jopa raatojen luita.
Fylogenia.
Sweetman, Pedreira-Segade &amp; Vidovic (2014):
Lallin koulu

Lallin koulu on Säkylän Kankaanpäässä sijaitseva koulu. Se sijaitsee Kankaanpään kylän pohjoisrajalla ja se on perustettu vuonna 1967. Koulu on alun perin antanut opetusta kaikille vuosiluokille, mutta syksystä 2016 alkaen koulussa on annettu opetusta vain alakoululuokille. Kahden koulurakennuksen ja leikkikentän lisäksi koululla on myös oma jääkiekkokaukalo, monitoimiareena ja yleisurheilukenttä.