tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gyula Lóránt

Gyula Lóránt (synt. "Gyula Lipovics", 6. helmikuuta 1923 – 31. toukokuuta 1981) oli unkarilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän pelasi vuosina 1949–1955 Unkarin jalkapallomaajoukkueessa, joka muun muassa voitti kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Lóránt kuului niin sanottuun Unkarin Kultaiseen joukkueeseen, joka menestyi pelikentillä 1950-luvulla.
Ura pelaajana.
Lóránt aloitti pelaajauransa juniorijoukkue Kõszeg SE:ssä, josta siirtyi sotavuonna 1942 Szombathelyyn. Vuonna 1944 Lóránt voitti ensimmäisen Unkarin mestaruutensa Nagyváradi AC:n mukana. Toisen maailmansodan päätyttyä Nagyvárad jäi Romanian puolelle rajaa ja Lóránt voitti myös Romanian mestaruuden vuonna 1947 UTA Arad -seurassa ennen paluutaan Unkariin. Suuren läpimurtonsa pelaajana hän teki 1940-luvun lopussa Vasas SC:ssä, jossa pelasi tuolloin myös László Kubala. Kun Unkarista tuli vuonna 1949 kommunistinen valtio, yritti Lóránt monien muiden pelaajien kanssa paeta länteen, mutta epäonnistui ja vangittiin. 
Lóránt vapautettiin Unkarin maajoukkueen päävalmentajan Gusztáv Sebesin vaatimuksista ja näin Lóránt jatkoi pelaajauraansa seuratasolla Vasasissa. Maajoukkueessa hän debytoi lokakuussa 1949 ottelussa Itävaltaa vastaan. Sebes itse oli taannut Unkarin johdolle, ettei Lóránt loikkaa länteen Wienistä. Hän esiintyikin ottelussa edukseen Unkarin voittaessa 4–3. Vuonna 1951 Lóránt siirrettiin useiden muiden huippupelaajien tavoin armeijaseura Budapest Honvédiin, jossa hän voitti kolme Unkarin mestaruutta.
Kultaisen joukkueen osana Lóránt juhli Unkarin paidassa olympiakultaa, Keski-Euroopan Cupin voittoa sekä MM-hopeaa, kunnes lopetti 1955. Seuratasolla hän siirtyi 1956 Honvédista Budapest Spartacukseen ja lopetti pelaajauransa 1957 Váci Vasasissa.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Lóránt jatkoi jalkapallon parissa valmentajana tehden pitkän uran eri puolilla Eurooppaa. Hän aloitti Budapest Honvédin päävalmentajana 1962. Hän siirtyi Saksaan vuonna 1964 valmentaen ensin SV Rheydtiä ja vuodesta 1965 alkaen Bundesliigassa pelaavaa 1. FC Kaiserslauternia. Hänen johdollaan seura sijoittui kaudella 1966–1967 parhaimmillaan viidenneksi. Lóránt siirtyi Kaiserslauternista MSV Duisburgiin, mutta palasi takaisin jo kesällä 1969. Toinen pesti päättyi potkuihin maaliskuussa 1971.
Kaiserslauternista Lóránt siirtyi 1. FC Kölniin ja valmensi Saksassa myös Kickers Offenbachia sekä Freiburger FC:tä. Vuonna 1974 hänestä tuli kreikkalaisen PAOK Thessalonikin päävalmentaja. Menestystä Kreikassa tuli ja keväällä 1976 PAOK juhli historiansa ensimmäistä Kreikan mestaruutta. Mestaruuskauden jälkeen Lóránt palasi Saksaan, mutta pesti Eintracht Frankfurtissa jäi lyhyeksi. 
Joulukuussa 1977 Lórántista tuli FC Bayern Münchenin päävalmentaja. Unkarilainen ei kuitenkaan onnistunut tyydyttämään menestykseen tottuneen seuran johtoa ja kannattajia saaden potkut helmikuussa 1979. Tämän jälkeen hän valmensi lyhyen aikaa FC Schalkea, kunnes palasi 1980 PAOKin päävalmentajaksi. Hänen toinen pestinsä kreikkalaisseurassa päättyi dramaattisesti, kun hän sai 31. toukokuuta 1981 ottelussa Olympiakosta vastaan sydänkohtauksen ja kuoli kesken ottelun 58-vuotiaana.
High Speed 1

High Speed 1 (lyh. HS1, ent. Channel Tunnel Rail Link) on Lontoon St Pancrasin ja Kanaalin tunnelin suun välinen suurnopeusrata. Rata avattiin liikenteelle kahdessa osassa: ensimmäinen 28. syyskuuta 2003 ja toinen osa 14. joulukuuta 2007.
Historia.
Kanaalin tunnelin ja Pariisin välille avattiin suurnopeuslinja, LGV Nord, vuonna 1994. Samantyyppinen suurnopeusrata avattiin myös Lillen ja Brysselin välille vuonna 1997. 
Eurostar-junat saattoivat ajaa näillä osuuksilla 300 kilometriä tunnissa, mutta Englannin puolella ne joutuivat käyttämään tavallista rataa hiljaisemmilla nopeuksilla. Koska paikallisliikenne kulki samoja raiteita, siitä aiheutui paljon myöhästymisiä eikä vuoroja voinut ajaa yhtä usein kuin nykyään.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan Channel Tunnel Rail Link olisi tullut Lontooseen kaakosta ja sen pääteasema olisi sijainnut maan alla lähellä King's Crossin rautatieasemaa. Toteutuneen suunnitelman mukaan rata linjattiin idästä kohti Lontoota. Tämä avasi mahdollisuuden käyttää hiljentynyttä St Pancrasin asemaa terminaalina, josta olisi myös yhteys North London Linelle. Idea yhteydestä sille kuitenkin hyllytettiin myöhemmin.
Alkujaan rata piti rakentaa yhtenä kokonaisuutena, mutta vuonna 1998 hanke ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Tämän seurauksena se jaettiin kahteen osaan. 
Radan ensimmäinen 74 kilometriä pitkä osuus Kanaalin tunnelilta Fawkham Junctioniin lähellä Ebbsfleetin asemaa Kentissä otettiin käyttöön 28. syyskuuta 2003. Suurin osa tästä osuudesta kulkee moottoriteiden M2 ja M20 vieressä. Osuuden turvallisuustesteissä 30. heinäkuuta Eurostar kulki parhaimmillaan 334,7 km/h, joka oli Ison-Britannian raideliikenteen nopeusennätys.
Toinen, 39,4-kilometrinen osuus avattiin 14. joulukuuta 2007. Etelästä tullessa Ebbsfleetin jälkeen rata menee Thames-joen alitse 2,5 kilometriä pitkässä tunnelissa. Kuljettuaan noin kymmenen kilometriä Lontoon esikaupunkien reunoilla rata menee kahteen yhteensä noin 19 kilometriä pitkään tunneliin. Sen katkaisee kilometrin mittainen osuus Stratfordissa, jossa sijaitseva asema avataan helmikuussa 2009. Asemalta on myös raideyhteys North Polen varikolle. Tunneli päättyy St Pancrasin aseman pohjoispuolelle. 
Rata lyhensi matka-aikoja Ranskasta ja Belgiasta noin 40 minuutilla. Pariisista Lontooseen matka kestää nykyisin kaksi tuntia 15 minuuttia.
Vuoden 2012 kesäolympialaisten aikaan radalla kulki Southeasternin liikennöimä "Olympic Javelin" -suurnopeusjuna.
Metta

Metta on naisen etunimi. Pentti Lempiäisen Suuren etunimikirjan mukaan se on lyhentymä saksalaisesta nimestä Mathilde, Eeva Riihosen kirjan "Mikä lapselle nimeksi?" mukaan taas muun muassa Saksassa käytetty muunnos nimestä Margareta.. Metta on annettu etunimeksi 1960–2019 Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 63 naiselle.
Azura Skye

Azura Skye, alk. Azura Dawn Storozynski (s. 8. marraskuuta 1981, Northridge, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoista "Zoe, Duncan, Jack and Jane" (1999–2000) ja "Buffy, vampyyrintappaja" (1997–2003).
Ura.
"Zoe, Duncan, Jack and Jane".
Skyen tunnetuimpiin rooleihin kuuluu kenties Janen rooli televisiosarjassa "Zoe, Duncan, Jack and Jane". Sarja alkoi vuonna 1999 ja päättyi vuotta myöhemmin vuonna 2000 kahden tuotantokauden ja 26 jakson jälkeen. Toisella tuotantokaudella sarjan nimeksi vaihdettiin lyhyempi "Zoe...". Skyen lisäksi muissa nimirooleissa näyttelivät muun muassa Michael Rosenbaum ja Selma Blair.
"Buffy".
Vuonna 2002 Skye vieraili "Buffy, vampyyrintappaja" -sarjassa sen seitsemännellä ja viimeiseksi jääneellä tuotantokaudella yhteensä kaksi kertaa. Hän vieraili Cassie Newtonina ensi kertaa kauden neljännessä jaksossa "Avun tarpeessa", ja seuraavan kerran hän esiintyi kauden seitsemännessä jaksossa "Pahan pauloissa" tällä kertaa Ensimmäisen pahan roolissa. Hänen ei alun perin ollut määrä esiintyä jälkimmäisessä jaksossa vaan Taraa näytelleen Amber Bensonin oli määrä palata jakson ajaksi sarjaan. Benson oli kuitenkin haluton kuvaamaan Taraa pahana eikä halunnut palata rooliin, minkä vuoksi Cassien hahmo otettiin vielä kerran mukaan sarjaan.
Muut työt.
Skye on vieraillut lukuisissa televisiosarjoissa ja esiintynyt useissa elokuvissa. Hän on vieraillut muun muassa televisiosarjassa "" vuosina 2003–2005 yhteensä neljän jakson verran. Hänen muihin televisiovierailunsa kuuluvat muun muassa sarjat "House", "Bones" ja "Aavekuiskaaja". Skye on esiintynyt muun muassa elokuvissa "28 päivää" (2000), "Red Dragon" (2002), "Carolina" (2003) ja "One Missed Call" (2008). Hänen uusimman elokuvansa "Like Moles, Like Rats" on määrä ilmestyä vuonna 2008.
Zwijndrecht (Alankomaat)

Zwijndrecht on kunta ja kaupunki Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa. Asukkaita kaupungissa on 44 445 (1.1.2011) ja väestötiheys on 2 184 as./km². Kunnan pinta-ala on 22,77 neliökilometriä, josta vettä on 2,43 km². Kunnan pormestari on Dominic Schrijer.
Zwijndrecht sijaitsee IJsselmonden saaren eteläosassa, Oude Maas, Beneden-Merwede ja Noord-jokien yhtymäkohdassa. Zwijndrechtin naapurikunnat ovat Ridderkerk pohjoisessa, Hendrik-Ido-Ambacht koillisessa, Papendrecht idässä, Dordrecht kaakossa, Binnenmaas lounaassa ja Barendrecht luoteessa.
Zwijndrechtin ystävyyskaupungit ovat Saksassa Norderstedt, Slovakiassa Poprad ja Belgiassa Zwijndrecht.
Etymologia.
Nimi Zwijndrecht on yhdistelmä kahdesta länsifrankkilaisesta sanasta, "zwin" ja "drecht". "Zwin" on käännettävissä sanaksi ”vuorovedet” ja "drecht" puolestaan sanaksi ”ylityspaikka”. Sana Zwijndrecht tarkoittaa siis ”vuorovesiä, jotka voi ylittää.” Tämä nimitys juontuu siitä, että aikoinaan Zwijndrecht oli matalan vuoroveden aikana yhteydessä Dordrechtiin. Kun vuorovesi jälleen nousi, olivat nämä kaksi paikkakuntaa jälleen erillään. Alun perin nimi ”Zwijndrecht” tarkoitti koko Oostendamin ja Heerjansdamin välillä sijaitsevaa, Waal-, Oude Maas-, Noord- ja Pelster-jokien rajaamaa Zwijndrechtin polderia. Nykyisen Zwijndrechtin alueella aikoinaan asuneet ihmiset patosivat alueen tulvien varalta jo keskiajalla.
Historia.
Zwijndrechtin polderi () liittyy läheisesti nykyiseenkin Zwijndrechtin kuntaan. Ensimmäistä kertaa nimi ”Zwijndrechtse waard” mainitaan vuodelta 1006 peräisin olevassa piispa Anstridin lahjakirjeessä. Vuonna 1322 aluetta koetteli tulva, joka vaati myös ihmishenkien menetyksiä. Tämän jälkeen Willem III päätti alkaa kehittämään suunnitelmia alueen patoamiseksi. Hän lupasi tammikuussa 1331 polderin osien patoajille omistusoikeuksia osiin polderista. Sittemmin polderi saatiin padotuksi ja ensimmäinen kirkko valmistui Rijsoordiin. Noin vuoden 1395 tienoilla kirkot rakennettiin myös Heer Oudelands Ambachtiin, Heerjansdamiin, Kijfhoekiin ja Hendrik Ido Ambachtiin. Myöhemmin valmistui vielä Schobbelands Ambachtin kirkko.
Zwijndrecht sai virallisen ”kunnan” aseman vuonna 1833. Vuonna 1855 Meerdervoort yhdistyi Zwijndrechtiin. Vuonna 1857 Kijfhoek ja Heer Oudelands Ambacht yhdistyivät Groote Lindtin kanssa. Vuonna 1881 Groote Lindtkin yhdistyi Zwijndrechtiin. Heerjansdam yhdistyi kuntaan vasta 1. tammikuuta 2003. Ensimmäinen maininta Heerjansdamista on vuodelta 1323.
Zwijndrechtin alueen asukkaat ovat elättäneet itsensä vuosisatojen ajan muun muassa kalastuksella sekä maanviljelyllä. Suunnilleen 1900-luvun alkupuolella kunnassa tuotettuja vihanneksia alettiin viedä Saksaan ja Englantiin. 1800-luvun puolivälissä Zwijndrechtiin perustettiin muun muassa olutpanimo ja lasi- ja suklaatehdas. Noin vuonna 1900 kuntaa avattiin kemikaalitehtaita ja 1900-luvun aikana kunnan teollisuus kasvoi nopeasti.
Kanneviskaali

Kanneviskaali oli erityissyyttäjänä toimiva hovioikeuden virkamies 1990-luvun alkuun asti. Virkaan vaadittiin oikeustieteen kandidaatin tutkinto. Lisäksi kanneviskaalilla täytyi olla kokemusta tuomarin tehtävistä. 
Kanneviskaalin tehtävänä oli valvoa alioikeuksien, eli kihlakunnanoikeuksien ja raastuvanoikeuksien toiminnan lainmukaisuutta. 
Kanneviskaali toimi syyttäjänä jutuissa, jotka ensimmäisenä asteena käsiteltiin hovioikeudessa. Näitä olivat mm. alituomarien virkarikosasiat.
Kanneviskaaleista luovuttiin alioikeusuudistuksen yhteydessä. Hovioikeudessa on nykyisin tarkastusviskaaleja, jotka ovat hovioikeuden esittelijöitä, joiden tehtäväksi on annettu käräjäoikeuden toiminnan valvonta. Tarkastusviskaali ei ole erityinen virka vaan tehtävä annetaan määräajaksi jollekin hovioikeuden viskaalille.
Syyttäjäntehtävissä hovioikeuden ensisasteen jutuissa toimivat nykyisin valtionsyyttäjät.
Live at the Fillmore East (Neil Youngin albumi)

Live at the Fillmore East on Neil Youngin ja Crazy Horsen vuonna 2006 julkaistu livealbumi. Young ja Crazy Horse tekivät helmi- ja maaliskuussa vuonna 1970 konserttikiertueen Yhdysvalloissa tukeakseen albumia "Everybody Knows This Is Nowhere". Albumi sisältää 6. ja 7. maaliskuuta tältä kiertueelta nauhoitettuja esityksiä. Kiertue oli Youngin ja Crazy Horsen viimeinen, jolla oli mukana kitaristi Danny Whitten. Mukana oli myös Jack Nitzsche Crazy Horsen virallisena jäsenenä. 
Kappaleet "Everybody Knows This is Nowhere", "Down by the River" ja "Cowgirl in the Sand" ovat albumilta "Everybody Knows This Is Nowhere". Live-esitys kappaleesta "Come on Baby Let's Go Downtown" on julkaistu aiemmin Youngin vuonna 1975 ilmestyneellä albumilla "Tonight's the Night" ja studioversio vuonna 1971 Crazy Horsen ensialbumilla "Crazy Horse". Kaksi kappaleista julkaistiin vasta vuosia konsertin jälkeen. "Winterlong" ilmestyi kokoelma-albumilla "Decade" vuonna 1977 ja "Wonderin" albumilla "Everybody's Rockin"' vuonna 1983.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Neil Youngin ellei toisin mainittu.
Muodin huipulle

Muodin huipulle ("Project Runway") on huippumalli Heidi Klumin juontama yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelma, jossa 12–16 muotisuunnittelijaa kilpailee asukokonaisuuksia suunnittelemalla kilpailun voitoista: 100 000 dollarin apurahasta oman malliston luomiseksi ja kokonaisesta muotinäytöksestä New Yorkin muotiviikolla.
Joka viikko kilpailijat saavat uuden tehtävän. Heidän on suoriuduttava tehtävästä määrätyn ajan sisällä, yleensä päivässä tai kahdessa. Kun he ovat valmistaneet vaateluomuksensa, ne esitellään tavallisesti kilpailijoiden valitsemien mallien päällä. Tuomarit arvostelevat asut: parhaimman asun tehnyt voittaa tehtävän ja saa kilpailun alkuvaiheilla koskemattomuuden seuraavan jaksoon, sekä toisinaan jonkin palkinnon, kuten artikkelin johonkin muotilehteen tai suunnittelemansa asun myyntiin. Huonoimman asun tehnyt suunnittelija pudotetaan kisasta. Kauden finaali järjestetään New Yorkin arvostetuilla Olympus-muotiviikoilla, joille finalistit tekevät omat mallistot. 
Suomalainen versio.
Sarjasta on valmistettu myös suomalainen versio, jonka ensimmäinen kausi nähtiin MTV3:lla ja Subilla syksyllä 2009. Ohjelman vetäjänä toimi Minna Cheung ja muotisuunnittelijoiden mentorina Jaakko Selin. Ensimmäisen suomalaisen "Muodin huipulle" -kilpailun voitti Katri Niskanen. Toisella tuotantokaudella ohjelmaa juonsi Nora Vilva ja suunnittelijoiden mentorina toimi muotisuunnittelija Janne Renvall. Selin puolestaan jatkoi vakiotuomarina. Toisen tuotantokauden voittajaksi valittiin Linda Sipilä.
Yhdysvaltain kauppalaivasto

Yhdysvaltain kauppalaivasto () käsittää Yhdysvaltain yksityisomistuksessa olevat kauppalaivat. Sen tehtävänä on rahdin ja matkustajien kuljetus. Sota-aikana se on laivaston alaisuudessa ja sitä käytetään joukkojen ja tarvikkeiden kuljettamiseen kriisialueille. Vuonna 2006 sillä oli palveluksessaan 69 000 henkilöä ja 465 laivaa.
Historia.
Yhdysvaltain vapaussodassa merirosvot häiritsivät brittien huoltoyhteyksiä Yhdysvaltain itärannikolla ja valtamerellä. Toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain kauppalaivasto menetti 733 alusta ja 8 651 merimiestä.
Kansainvälisen merenkulkujärjestön jäsenenä Yhdysvallat on mukana useissa merenkulkua säätelevissä sopimuksissa.
Arthur Aspelin

Gustaf Arthur Aspelin (2. helmikuuta 1868 Lestijärvi – 22. syyskuuta 1949 Raahe) oli suomalainen varatuomari ja kansanedustaja. Hän oli ammatiltaan everstiluutnantti evp. 
Arthur Aspelin kirjoitti ylioppilaaksi 1886 ja suoritti kameraalitutkinnon 1891. Hän palveli Suomen vanhassa sotaväessä sen lakkauttamiseen asti vuoteen 1902. Hän suoritti oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1902. Sen jälkeen hän toimi tuomarin virassa Lapissa 1904–1906 sekä Vaasan poliisimestarina 1906–1910. Ura Vaasan poliisimestarina päättyi riitoihin Suomen kenraalikuvernööri Franz Albert Seynin kanssa, jonka vuoksi hän erosi virastaan. Aspelin muutti tämän jälkeen Inariin, jossa hän asui vuodet 1910–1918 harjoittaen metsästystä, kalastusta, poronhoitoa ja kullanhuuhdontaa.
Vuonna 1918 Aspelin astui Suomen armeijan palvelukseen kapteenina toimien aluksi Tornion rajasuojeluskunnan komentajana ja seuraavana vuonna majuriksi ylennettynä kutsuntapäälliköksi Kittilään. Vaikka hän oli armeijan palveluksessa, hänen tehtävänsä katsottiin mahdollistavan kansanedustajuuden. Niinpä hänet valittiin kansanedustajaksi Edistyspuolueesta Lapinmaan vaalipiirissä. Kansanedustajana hän oli kulkulaitosvaliokunnan, perustuslakivaliokunnan ja sotilasasiainvaliokunnan jäsen työskennellen kansanedustajana 5.9.1922 – 30.4.1924. Organisaatiouudistuksen myötä Aspelin siirtyi kutsuntapiirin päälliköksi Kainuuseen. Hänet ylennettiin 1927 everstiluutnantiksi, ja hän jäi eläkkeelle tehtävästä 1930.
Everstiluutnantti, varatuomari Arthur Aspelin kuoli Raahessa syyskuussa 1949.
Nigel Bruce

Nigel Bruce (4. helmikuuta 1895 Ensenada, Baja California, Meksiko – 8. lokakuuta 1953 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittinäyttelijä, joka muistetaan parhaiten tohtori Watsonin roolista monissa Sherlock Holmes elokuvissa ja radiokuunnelmissa.
Bruce syntyi Ensenadassa, Meksikossa hänen vanhempiensa ollessa siellä lomamatkalla. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Ranskassa ja haavoittui vaikeasti 1915 saatuaan 11 luotia vasempaan jalkaansa Cambraissa.
Elokuvauransa aikana Bruce esiintyi 78 elokuvassa, muun muassa Alfred Hitchcockin elokuvissa Rebekka (1940) ja Vaarallisia valheita (1941).
Brucen tunnetuin roolihahmo oli Sherlock Holmesin aisapari tohtori John Watson. Tätä roolia hän esitti 14 elokuvassa ja yli 200 radiokuunnelmassa vuosien 1939–1946 välillä Basil Rathbonen esittäessä Sherlock Holmesia. Vuosien 1946–1947 radiokuunnelmissa Sherlock Holmesia esitti Tom Conway.
Nigel Bruce kuoli sydänkohtaukseen 1953.
Jeremy Brett

Jeremy Brett (oik. Peter Jeremy William Huggins, 3. marraskuuta 1933 Berkswell, Warwickshire, Englanti – 12. syyskuuta 1995 Lontoo, Englanti) oli englantilainen näyttelijä. Uransa aikana hän esiintyi useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen tunnetuin roolinsa oli Sherlock Holmes Tv-sarjassa "Sherlock Holmesin seikkailut".
Hän on esiintynyt myös mm. My Fair Ladyn elokuvaversiossa ja "Macbethin" ja "Dorian Grayn muotokuvan" televisioversioissa.
Brett opiskeli nuorena Eton Collegessa ja Central School of Speech and Dramassa, Lontoossa. Hän avioitui näyttelijä Anna Masseyn kanssa vuonna 1958. Heille syntyi poika David Huggins vuonna 1959, mutta pari erosi vuonna 1962. Brett avioitui toisen kerran vuonna 1977 Joan Wilsonin kanssa. Wilson kuoli syöpään vuonna 1985. Brett kuoli sydänkohtaukseen 61-vuotiaana vuonna 1995.
Those Who Tell the Truth Shall Die, Those Who Tell the Truth Shall Live Forever

Those Who Tell The Truth Shall Die, Those Who Tell The Truth Shall Live Forever on teksasilaisen post-rock-yhtye Explosions in the Skyn toinen kokopitkä albumi. Se sisältää kuusi raitaa, jotka on jaettu kansilehtisessä kuvattuun kahteen osioon; ensimmäiset kolme kuuluvat "Die" -puolelle, ja toiset kolme "Live Forever" -puolelle. Albumin nimi viittaa tähän jakoon. 
Albumin ulkoasu on David Loganin käsialaa. Se perustuu The Angel of Monsiin, ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuvaan legendaan Monsin taistelussa brittisotilaita suojanneesta enkelistä.
Albumin julkaisun paikkeilla syntyi keskustelua sen viittauksista syyskuun 11. päivän terrori-iskuihin. Se julkaistiin vain muutamia päiviä ennen tapahtumaa, ja sen kannessa olevat lauseet "This plane will crash tomorrow" ("Tämä kone törmää huomenna") ja "Help us stay alive" ("Auta meitä pysymään hengissä") voitaisiin tulkita asiaan liittyviksi. Viittaukset ovat tietysti sattumaa.
Levyn raita "Have You Passed Through This Night?" on yksi harvoista yhtyeen kappaleista, jolla on sanoja. Kappaleella on sample sotaelokuvasta "Veteen piirretty viiva".
Beyond Good &amp; Evil (videopeli)

Beyond Good &amp; Evil on Ubisoftin kehittämä toimintaseikkailupeli, jonka se julkaisi GameCubelle, Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille vuonna 2003. Tarinan päähahmo on tutkiva journalisti Jade, joka toimii vastarintaliikkeen jäsenenä. Liikkeen tarkoituksena on paljastaa planeettaa uhkaava aliensalaliitto. Pelaaminen koostuu pulmien ratkonnasta, taistelusta ja valokuvien ottamisesta.
Pelistä on julkaistu Full HD -versio PlayStation Network ja Xbox Live Arcade -verkkopalveluissa vuonna 2011. Uutta versiota varten pelin hahmomalleja, tekstuureja ja soundtrackia parannettiin. Peli on julkaistu uudestaan myös muun muassa Steam-palvelussa. Vuonna 2024 julkaistiin uusi "remaster"-versio.
Pelin luoja Michel Ancel suunnitteli "Beyond Good &amp; Evilin" olevan ensimmäinen osa trilogiasta. Vaikka peli sai kriitikoilta hyvän vastaanoton, se ei menestynyt kaupallisesti. Vuonna 2008 pelille ilmoitettiin olevan kehitteillä jatko-osa "Beyond Good &amp; Evil 2", jota on esitelty E3 2017 tapahtumassa.
Pelaaminen.
"Beyond Good &amp; Evil" on saanut vaikutteita useista genreistä. Päähenkilö Jade käyttää aseenaan Daï-jo-keppiä taisteluissa. Joskus taisteluissa on apuna myös Pey'J-niminen sika tai Double-H-niminen IRIS-vastarintaliikkeen agentti. Jadella on lisäksi mukanaan kamera, jolla voi valokuvata esimerkiksi esineitä ja eläimiä.
"Beyond Good &amp; Evil" sijoittuu kuvitteelliselle Hillys-planeetalle.
Kehitys.
Jade-pelimoottori kehitettiin alun perin nimenomaan "Beyond Good &amp; Evilia" varten.
Jekaterina Ivanova

Jekaterina Gennadijevna Ivanova (, s. 3. syyskuuta 1977 Novosibirsk, Venäjän SFNT) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä, sprintin MM-mitalisti.
Ivanova aloitti ampumahiihtouransa vuonna 2002 ja osallistui maailmancupiin ensimmäisen kerran kaudella 2002–2003. Kyseisen talven Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa hän sijoittui normaalimatkalla yhdenneksitoista, takaa-ajossa yhdeksänneksi ja sprintissä viidenneksitoista. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui viestissä neljänneksi ja takaa-ajossa 29:nneksi.
Vuoden 2004 MM-kilpailuissa Oberhofissa Ivanova saavutti pronssia sprintistä (7,5 km). Hän jakoi mitalinsa Martina Glagowin kanssa – molemmat ampuivat yhden sakkokierroksen. Kaksikko hävisi voittajalle Liv Grete Poiréelle noin 52 sekuntia – hänkin kiersi yhden sakkokierroksen. Lisäksi hän oli takaa-ajossa kuudes ja viestissä neljäs. Hochfilzenissä 2005 hän saavutti Ljudmyla Anankan, Volha Nazaravan ja Olena Zubrylovan kanssa pronssia viestikisasta Venäjän ja Saksan jälkeen.
Kahden MM-mitalisijan lisäksi hän on saavuttanut maailmancupissa yhden palkintokorokesijan; Holmenkollenin sprintin kolmossijan kaudella 2005–2006. Hän ei ole kilpaillut tämän jälkeen.
Zwijndrecht (Belgia)

Zwijndrecht on kunta Antwerpenin provinssissa, Flanderissa, Belgiassa. Zwijndrechtissä oli 1. tammikuuta 2008 18 421 asukasta, joista naisia oli 9 361 ja miehiä 9 060. Pinta-alaa kunnalla on 17,82 km² ja asukastiheys on 1 034 as./km².
Vuonna 1977 Burchtin kunta liittyi osaksi Zwijndrechtiä. Zwijndrechtin naapurikunnat ovat Beveren, Kruibeke ja Antwerpen. 
Zwijndrechtin ystävyyskaupungit ovat Idstein Saksassa ja Zwijndrecht Alankomaissa.
Phở

Phở (IPA: , ) on vietnamilainen riisinuudelikeitto. Keitto valmistetaan maustetusta häränhäntä-, luu- tai kanapohjaisesta lihaliemestä. Mausteina voidaan käyttää muun muassa sipulia, saigoninkanelia, kanelia, tähtianista tai kardemummaa.
Connie Morella

Constance Albanese ”Connie” Morella (s. 12. helmikuuta 1931) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Massachusettsissa ja valmistui opettajaksi.
Morella istui vuosina 1987–2003 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Marylandin kahdeksannesta vaalipiiristä. Hän oli näkemyksiltään republikaanien yleistä linjaa liberaalimpi.
Vuonna 2003 presidentti George W. Bush nimitti Morellan liittovaltion edustajaksi OECD:ssä. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2007.
Tiikerin oma elokuva

Tiikerin oma elokuva ("The Tigger Movie") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, jonka ohjasi Jun Falkenstein. Se huomioitiin myös kolmella Annie-ehdokkuudella parhaasta ohjauksesta, musiikista ja ääninäyttelemisestä vuonna 2000.
Juoni.
Tiikeri tajuaa Ruun huomautuksesta, ettei hän tiedä perheestään mitään ja ryhtyy etsimään Tiikereiden sukupuuta ja sukulaisia. Hän ei löydä mitään, joten Nalle Puh ja kumppanit säälivät Tiikeriä tekemällä hänelle valekirjeen, jossa he esittävät olevansa Tiikerin sukulaisia. Tästä alkaa myös melkoinen ongelma, jota Nalle Puh ja kumppanit eivät odottaneet, kun Tiikeri väittää tietävänsä, että hänen perheensä on tulossa vierailulle. Muut joutuvat pakon edessä pukeutumaan Tiikerin valeasuihin esittääkseen hänen kauan poissa ollutta perhettä. 
Totuuden paljastuessa Tiikeri vaipuu masennukseen ja lähtee lumisena yönä vaeltelemaan pitkin Puolen hehtaarin metsää löytäen suuren puun. Tiikeri ryhtyy huutelemaan muita tiikereitä kiivetessään puuhun. Kani ja muut metsän asukkaat lähtevät etsimään Tiikeriä ja löytävät hänet alakuloisena puusta. Kani suostuttelee Tiikeriä palaamaan takaisin, sillä hänellä on jo perhe, huolimatta siitä, ettei heillä ole mustaoransseja raitoja eivätkä he ole yhtä hyviä pomppimisessa.
Ääniroolit.
Suomenkieliset äänet.
Suomenkielisen käännöksen ja ohjauksen teki Pekka Lehtosaari. Heikki Lehtosaari käänsi laulut.
Sarvilosserokala

Sarvilosserokala ("Lactoria cornuta") on losserokaloihin kuuluva kala. Losserokalojen pitämistä akvaariossa ei suositella siksi, että ne voivat stressitilanteissa tai vahingoittuessaan päästää akvaarioon myrkkyä, joka tappaa muut kalat.
Koko ja ulkonäkö.
Sarvilosserokala voi kasvaa luonnossa 50 cm pitkäksi, mutta jää akvaariossa yleensä paljon pienemmäksi, alle 30-senttiseksi. Se on pohjaväriltään keltainen ja sen ihoa koristavat pyöreähköt valkoiset pilkut. Otsasta törröttää kaksi sarvea, takaruumiissa on kahvamaiset ulokkeet. Muuten vartalonmuoto on kulmikas. Sarvilosserokalalla on omalaatuinen uintitapa joka näyttää leijumiselta. Se on hidas uimari ja helppo pyydystää, ja kiinni otettaessa se voi päästää murisevaa ääntä.
Alkuperä.
Sarvilosserokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta.
Ravinto.
Sarvilosserokalat ovat kaikkiruokaisia; akvaariossa niille tarjotaan sekä lihapitoista ruokaa että kasviksia. Ne voivat puhaltaa vettä pohjahiekkaan saadakseen saaliin, kuten äyriäiset ja madot esiin.
Lorenzo Brindisiläinen

Pyhä Lorenzo Brindisiläinen (22. heinäkuuta 1559 – 22. heinäkuuta 1619) oli italialainen kapusiini. 
Lorenzo, syntymänimeltään Giulio Cesare Russo, toimi muun muassa kapusiinien yleisvikaarina. Hän teki laajaa käännytystyötä ja perusti useita luostareita Keski-Euroopassa. Hän työskenteli myös armeijan palveluksessa. Myöhemmällä iällään hän pääsi Pyhän istuimen diplomaattisiin virkoihin nuntiuksena Baijeriin ja Espanjaan. 
Lorenzo kuoli 60-vuotispäivänään Lissabonissa.
Lorenzo on katolisen kirkon pyhimys, jonka juhlapäivänä on 21. heinäkuuta. Hänet julistettiin vuonna 1959 kirkonopettajaksi.
Ken Sansom

Ken Sansom (2. huhtikuuta 1927 – 10. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli 1990-luvulla uudeksi vakituiseksi Kanin ääneksi Nalle Puhin animaatioissa ja elokuvissa. Hän teki kuitenkin ensimmäisen ääniroolinsa Kanina jo vuonna 1988. Sansom aloitti uransa 1970-luvulla vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, kuten "The Brady Bunch", "That's My Mama", "Charlien enkelit", "Päivien viemää" ja "Waltonin perhe". 1980-luvulta lähtien hän on tehnyt enimmäkseen äänirooleja ja oli muun muassa "The Transformersissa" Houndin äänenä ja "Pilipalipiloteissa" Ralph Throgmortonin äänenä.
Hän kuoli 10. lokakuuta 2012 85-vuotiaana aivohalvaukseen.
Amen break

 
Amen break on nopeatempoinen, noin kuusi sekuntia pitkä neljän tahdin rumpusoolo, josta on tullut yksi populaarimusiikin käytetyimmistä sampleista. Se on peräisin soul- ja funk-yhtye The Winstonsin 1969 levyttämästä "Amen, Brother" -instrumentaalikappaleesta. Kappale oli versiointi vanhasta gospel-klassikosta, ja se julkaistiin alun perin seitsemäntuumaisen "Color Him Father" -vinyylisinglen B-puolena.
Soinniltaan se on vahvasti kompressoitu, mikä teki sen pätkimisestä ja muokkaamisesta samplereilla helppoa.
Amen break nousi suosioon hip hop -artistien piireissä 1980-luvun lopulla, minkä jälkeen sitä on käytetty hyvin laajasti elektronisessa musiikissa. Se tunnetaan erityisesti jungle-musiikin keskeisenä elementtinä ja on olennainen osa myös siitä kehittyneitä musiikkityylejä kuten drum'n'bassia ja breakcorea.
Kuten monilla muilla sampleilla, Amen breakin tekijänoikeuksien tila on ollut epäselvä. Tekijänoikeusmaksuja sen käytöstä ei ole saanut The Winstonsin rumpali Gregory Sylvester Coleman eikä myöskään kappaleen säveltäjä Richard Lewis Spencer.
Rumputabulatuuri.
Alla on Amen breakin ensimmäinen tahti rumputabulatuurein esitettynä. R on ride- eli komppisymbaali, S on snare eli virvelirumpu ja B on bassorumpu. 
 ride |R-R-R-R-R-R-R-R-|
 virveli |----S--S-S--S--S|
 bassorumpu |B-B-------BB----|
Madame Rosa

Madame Rosa on ranskalainen Romain Garyn kirjaan perustuva elokuva vuodelta 1977. Elokuva sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon vuonna 1978.
Juoni.
Madame Rosa (Simone Signoret) on ikääntyvä juutalainen prostituoitu, joka on selvinnyt keskitysleiriltä ja asuu Pigallella. Hän hoitaa nuorempien prostituoitujen lapsia, joista hänen suosikkinsa on algerialainen Momo (Samy Ben Youb). Nainen kasvattaa Momoa muslimiksi, kun taas toinen hoidokkipoika Moïse on juutalainen. Momo on 14-vuotias, mutta Madame Rosa on valehdellut hänelle että hän on vasta yksitoista. Madame Rosan kunto heikentyy nopeasti niin, ettei enää jaksa huolehtia monista lapsista. Raha on tiukilla, ja Momo yrittää hankkia rahaa kadulla nukketeatterilla. Momo on kaunis poika, ja Madame Rosa on saanut hänet lupaamaan ettei koskaan ala parittajaksi tai myy itseään.
Näyttelijät.
Lähde:
Romain Garyn kirjan "The Life Before Us" (1975) pohjalta on tehty vuonna 2020 ensi-iltansa saanut uusi elokuvaversio "The Life Ahead", jossa tapahtumat on siirretty Pariisista Etelä-Italiaan.
Andrea Bianchi

Andrea Bianchi (31. maaliskuuta 1925 – 14. marraskuuta 2013) oli italialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän käytti uransa aikana oikean nimensä ohella nimensä anglisoitua muotoa Andrew White.
Bianchi tunnetaan muiden muassa kauhuelokuvasta "Hautaholvi Helvettiin" ("Le notti del terrore", 1981).
Cathleen Synge Morawetz

Cathleen Synge Morawetz (5. toukokuuta 1923 – 8. elokuuta 2017 New York) oli kanadalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut matemaatikko. Hän johti 1980-luvulla New Yorkin yliopiston Courant Institute of Mathematical Sciencesia.
Morawetz oli American Mathematical Societyn puheenjohtajana vuosina 1995–1996. Hän istui Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1990 ja sai Kansallisen tiedemitalin 1998. Hänet valittiin Noether Lectureriksi vuosina 1983 ja 1998.
Morawetz opiskeli Toronton yliopistossa, Massachusetts Institute of Technologyssa ja New Yorkin yliopistossa. Hänen isänsä oli irlantilainen tiedemies John Lighton Synge. Hänellä oli neljä lasta miehensä, polymeerikemisti Herbert Morawetzin kanssa.
Tarhapetunia

Tarhapetunia eli petunia ("Petunia" × "atkinsiana", syn. "P." × "hybrida") on koristekasvi, joka kuuluu koisokasveihin. Risti sen tieteellisessä nimessä tarkoittaa, että se on kahden luonnonkasvin hybridiristeytys: pensaspetunian ("Petunia axillaris") ja villipetunian ("Petunia integrifolia").
Petunialajikkeet voidaan jakaa suurikukkaisiin ja pienikukkaisiin ryhmiin. Petunioiden värivalikoimaan sisältyy melkein kaikkea muuta, mutta ei oranssia ja keltaista. Lajike kasvaa 20–30 senttimetrin korkuiseksi. Petunia viihtyy parhaiten kuumassa auringonpaisteessa. Petunia tarvitsee kuitenkin lannoitusta ja kastelua runsaasti. Sade hakkaa kukat huonoiksi, varsinkin kerrannaiskukkaisilla lajikkeilla.
Kaasumoottori

Kaasumoottori on polttomoottori, joka käyttää kaasua sen polttoaineena (kiinteän tai nesteen sijaan). Polttoaineena voi olla esimerkiksi nesteytetty maakaasu tai biokaasu ja teholuokka voi olla moottorista riipuen kilowateista kymmeniin megawatteihin.
Parhaimmat modernit kaasumoottorit ovat hyötysuhteeltaan parempia kuin kaasuturbiinit. Kaasumoottoreita ja kaasuturbiineja käytetään muun muassa teollisuuslaitoksissa ja sairaaloissa lämmön ja energian tuotannossa.
Historia.
Ensimmäisen käytännöllisen kaasua käyttävän polttomoottorin rakensi Étienne Lenoir vuonna 1860. Lenoirin moottori oli kaksitahtinen ja käytti hiilikaasua ja ilmaa. Lenoirin moottoria on sanottu myös yksitahtiseksi ja se ei käyttänyt puristusta. Mäntä oli kaksitoiminen ja moottori käytti kipinää. Lenoir hyödynsi olemassa olevia ideoita kuten Robert Streetin mäntää, Isaac de Rivazin kipinäsytytystä ja Heinrich Daniel Rühmkorffin vastikään keksimää käämiä. Lenoir sai tehtyä jatkuvatoimisen moottorin, jota myös valmistettiin sarjatuotantona. Lenoirin moottoria käytettiin pumpuissa ja painamisessa. Nicolaus Otto näki matkoillaan Lenoirin moottorin ja kehitti ottomoottorin.
Samettikukat

Samettikukat ("Tagetes") on asterikasvien suku, jonka jäseniä käytetään koristekasveina. Suvun suomenkielinen nimi viittaa sen lajien terälehtien samettimaiseen pintaan. Voimakkaan tuoksunsa samettikukkia käytetään palstanvälikasvina karkottamaan tuhohyönteisiä esimerkiksi luonnonmukaisessa viljelyssä ja pihapalstoilla. Samettikukkia kasvaa luonnossa Yhdysvaltojen eteläosissa ja siitä etelään Etelä-Amerikassa asti.
Samettikukat kasvavat 15–70 cm korkeiksi ja kukkivat keltaisen, oranssin, punaisen ja punaruskean sävyisin, yksinkertaisin tai kerratuin kukin. Erinäköisiä lajikkeita on satoja.
Samettikukka on lokakuun synnyinkukka.
Rantaorvokki

Rantaorvokki ("Viola stagnina") on vaaleakukkainen orvokki. Se on Suomessa uhanalainen ja rauhoitettu laji.
Rantaorvokki on toinen Akaan nimikkokasveista.
Ulkonäkö ja koko.
Rantaorvokki kasvaa 7–25 senttimetriä korkeaksi. Haarovasta juurakosta kohoava varsi on pysty ja harvahaarainen. Nyhälaitaiset lehtilavat ovat kapean herttamaisia tai kapeanpuikeita ja noin 2,5 kertaa leveytensä pituisia. Lehtilavan tyvi on tylppä ja epämukainen, nyhähampaat ovat ulkonevia. Lehtiruodin yläosa on kapeasti siipipalteinen. Lehden korvakkeet ovat noin 1 cm:n pituisia, kapeanpuikeita, lähes ehythampaisia tai harvaan ripsihampaisia sekä lehtiruodin pituisia tai sitä lyhyempiä. Kukka on yleensä valkoinen tai joskus vaaleansininen. Ylemmät terälehdet ovat pyöreäkärkisiä ja vähän leveyttään pitempiä. Kukan pussimainen kannus on vihertävä, käyrä ja suippokärkinen. Rantaorvokki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Rantaorvokin voi sekoittaa aho-orvokin ("V. canina") valkokukkaisiin muotoihin, mutta muuten laji erottuu muista Suomessa tavattavista orvokkilajeista kukkansa perusteella.
Levinneisyys.
Rantaorvokkia kasvaa Ranskan Alpeilta itään Keski-Venäjälle saakka. Muualla Keski- ja Pohjois-Euroopan eteläosissa lajia tavataan paikoitellen harvinaisena. Suomen lähialueilla rantaorvokkia tavataan Keski- ja Etelä-Ruotsista, Virosta ja Venäjän Karjalasta. Suomessa rantaorvokkia tavataan harvinaisena maan eteläosista. Yleisin se on Kokemäenjoen vesistöalueella ja Ahvenanmaalla. Pohjoisimmat esiintymispaikat ovat Pohjois-Karjalassa. Laji on kadonnut useilta kasvupaikoiltaan Suomessa ja Pohjois-Euroopassa.
Elinympäristö.
Rantaorvokki viihtyy jokien ja järvien tulvavyöhykkeiden soraikoilla, tulva- ja merenrantaniityillä, kalliopainannelampareissa ja laidunrannoilla. Lajin kasvupaikoille on tyypillistä kevättulvien aiheuttama kasvupaikkojen avoimuus ja vähäinen kilpailu. Suomessa lajin kasvupaikkoja uhkaavat ennen kaikkea vesistöjen säännöstely, mutta myös rantarakentaminen ja laidunnuksen loppumisesta seurannut kasvupaikkojen umpeenkasvu.
Raymond Ebanks

Raymond Anthony Ebanks (s. 2. tammikuuta 1970 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia), taiteilijanimeltään B.O. Dubb (aikaisemmin B.O.W.), on suomalainen rap-muusikko, joka tunnetaan parhaiten Bomfunk MC’s -yhtyeestä. Ebanksin isä on jamaikalainen ja äiti suomalainen.
Aiemmin Ebanks toimi MTV3:n "Jyrki Electric Circus" -ohjelman juontajana sekä Soup De Loop ja The Master Brothers -yhtyeiden jäsenenä.
My Melancholy Baby

My Melancholy Baby on Ernie Burnettin säveltämä ja George A. Nortonin sanoittama amerikkalainen musiikkikappale.
Kappaleen tekijänoikeudet rekisteröitiin nimellä "Melancholy" 31. lokakuuta 1911, tuolloin Burnettin silloisen vaimon Maybelle E. Watsonin sanoittamana. Laulua ei kuitenkaan julkaistu tässä muodossa, vaan George A. Nortonin kirjoittamilla uusilla sanoilla vuotta myöhemmin. Nykyisen nimensä kappale sai vuonna 1914.
Pianisti Ben Light on väittänyt, että kappale oli alun perin hänen säveltämänsä. Lightin mukaan hän kirjoitti kappaleen vuonna 1909 ollessaan 16-vuotias ja työskennellessään pianistina denveriläisessä yökerhossa. Väitteestään huolimatta Light ei koskaan yrittänyt rekisteröidä kappaleen tekijänoikeutta tai viedä juttua oikeuteen.
Laulun on ensimmäisenä esittänyt julkisesti 1912 Mozart-kahvilassa Denverissä William Frawley, joka on myöhemmin esiintynyt muun muassa "Lucy Show'ssa". Frawley kertoi sen tarinan 3. toukokuuta 1965 televisio-ohjelmassa "I've Got a Secret". Varhaiseen suosioon kappaleen nosti vaudeville-esiintyjä Walter Van Bruntin levytys vuonna 1915. Laulusta tuli hitti myös Gene Austinille, jonka versio vuodelta 1927 nousi listoilla kolmannelle sijalle. Myöhempiä levytyksiä ovat tehneet muun muassa Al Bowlly vuonna 1935, Coleman Hawkins vuonna 1938 ja Charlie Parker, Dizzy Gillespie ja Thelonious Monk vuonna 1950. Bamperos levytti vuonna 1979 suomenkielisen version nimellä "Melankooli beibi".
Laulu kuuluu koko elokuvan ajan elokuvassa "The Roaring Twenties" (1939), jossa sen tulkitsee näyttelijä Priscilla Lane.
Tarinan mukaan säveltäjä Burnett haavoittui vakavasti ensimmäisessä maailmansodassa ja menetti muistinsa. Hän oli kadottanut tunnuslevynsä eikä sairaalaan tullessaan voinut muistaa edes kuka oli. Kun tunnuslevy löydettiin taistelukentältä ruumiiden joukosta, hänen oletettiin kaatuneen. Myöhemmin eräs kenttäsairaalassa potilaita viihdyttänyt pianisti ilmoitti "My Melancholy Baby" -kappaleen säveltäjän kuolleen, ja alkoi soittaa kappaletta tämän muistoksi. Kun Burnett kuuli melodian, hänen muistinsa palautui. Hän nousi istumaan sängyssään ja huusi: "Minä kirjoitin tuon laulun!"
Jasmin Schwiers

Jasmin Schwiers (s. 11. elokuuta 1982) on saksalainen näyttelijä.
Eupenissa syntynyt Schwiers kuuluu maansa saksankieliseen yhteisöön. Hän aloitti uransa teinivuosinaan. Hänet tunnetaan useista saksalaisista elokuvista ja televisiosarjoista.
Schwiers voitti Günter Strack -televisiopalkinnon vuonna 2000 ja Goldene Kameran 2005.
Forest Stewardship Council

 
Forest Stewardship Council (FSC) on kansainvälinen kansalaisjärjestö, jonka päämäärä on edistää kestävää kehitystä maailman metsävarojen käytössä. Se myöntää tuotteille ja palveluille FSC-sertifikaatteja. FSC:n tärkeimpinä työkaluina toimivat standardien asettaminen, sertifiointi ja sertifioitujen metsäteollisuustuotteiden pakkauksiin lisättävä FSC-logo. 
FSC metsänhoidon standardia käytetään ympäri maailman. FSC sertifioitua metsäpinta-alaa on yli 185 miljoonaa hehtaaria (13/01/15). FSC:n pääkonttori on Bonnissa, Saksassa. 
FSC perustaa päätöksentekonsa kolmen kamarin, sosiaalisen, taloudellisen ja ympäristökamarin yhteispäätökseen. Suomessa FSC-yhdistyksen jäsenjärjestöjä ovat muun muassa Fiskars, Stora Enso, UPM, Metsä Group, Metsäteollisuus ry, Greenpeace, Luontoliitto, BirdLife Suomi, Suomen Luonnonsuojeluliitto, WWF, Porosaamelaiset ry, Kuluttajaliitto ja Puuliitto.
Kansainvälinen Greenpeace on lopettanut jäsenyytensä FSC:ssä. Greenpeacen mukaan FSC-sertifiointi ei ole onnistunut suojelemaan metsiä. Greenpeace kuuluu FSC:n perustajiin. Suomen Greenpeace on kuitenkin edelleen Suomen FSC-yhdistyksen jäsen. 
Järjestö perustettiin YK:n Rio de Janeiron huippukokouksen Earth Summitin jälkeen vastauksena huoleen globaalista metsäkadosta.
FSC-sertifioitua puumateriaalia käyttää mm. IKEA. Yrityksen tavoitteena on, että vuonna 2020 kaikki käytetty puumateriaali on FSC-sertifioitua tai kierrätettyä. 
Suomen metsistä on FSC-sertifioitu yli miljoona hehtaaria.
Yli 11 prosentilla Suomen yksityisten ihmisten omistamista metsistä on FSC-sertifikaatti. Yli 90 prosentilla on PEFC-sertifikaatti. Joillakin metsistä on molemmat sertifikaatit.
Earth Summit

Earth Summit (maapallon huippukokous) tai UNCED ("United Nations Conference on Environment and Development") oli Yhdistyneiden kansakuntien Rio de Janeirossa, Brasiliassa vuonna 1992 järjestämä ympäristö- ja kehityskonferenssi. Rion kokouksesta alkoi konferenssien sarja, jota jatkettiin Kiotossa ja Montrealissa. Rion kokous oli yksi ensimmäisistä kansainvälisistä suurista korkean tason huippukokouksista, jossa maapallon johtajat ilmaisivat huolensa ympäristöasioista. Edeltävä kokous oli järjestetty 20 vuotta aikaisemmin Tukholmassa. Rion kokoukseen osallistui 172 valtiota, joista 108:aa edusti valtionpäämies.
Kokouksessa tehtiin . Riossa hyväksyttiin myös eli UNFCCC. Kioton pöytäkirja on lisäys tähän ilmastonmuutoksen puitesopimukseen. Kaikki UNFCCC:n osapuolet voivat allekirjoittaa tai ratifioida Kioton pöytäkirjan. 
20.–22. kesäkuuta 2012 Rio de Janeirossa järjestettiin YK:n kestävän kehityksen huippukokous otsikoilla Earth Summit 2012 tai Rio+20.
Alejandro Montecchia

Alejandro Ariel Montecchia (s. 1. tammikuuta 1972 Bahía Blanca, Argentiina) on argentiinalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Hän oli mukana Argentiinan joukkueessa voittamassa olympiakultaa Ateenasta 2004 ennen Italiaa ja Yhdysvaltoja. Kahta vuotta aikaisemmin hänen joukkueensa saavutti MM-hopeaa.
Montecchia oli mukana myös vuoden 1998 MM-turnauksessa, ja hänellä on Italian kansalaisuus.
Goranit

Goranit on pieni eteläslaaveihin kuuluva etninen ryhmä, jonka jäseniä elää entisen Jugoslavian alueella, lähinnä Goran alueella Kosovossa, Pohjois-Makedoniassa sekä Albaniassa. Goranit kutsuvat äidinkieltään nimellä "našinski" tai "gorani", ja se on jonkinlaista torlakin murretta. Viimeisessä Jugoslavian väestönlaskennassa vuonna 1991 Goran alueen ihmisistä 58 prosenttia ilmoitti puhuvansa gorania äidinkielenään. 
Goranit olivat aluksi ortodoksikristittyjä, mutta kääntyivät islaminuskoon osmanien hallinnon aikana. 
Goraneita arvioidaan olevan jäljellä noin 60 000 henkeä.
Julija Majartšuk

Julija Majartšuk (; s. 20. huhtikuuta 1977) on ukrainalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa pääroolista Tinto Brassin italialaisessa elokuvassa "Trasgredire" (2000). Hän on näytellyt enimmäkseen italiankielisissä elokuvissa.
Rachel Starr

Rachel Starr (s. 26. marraskuuta 1983 Texas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja alastonmalli. Starr aloitti uransa 22-vuotiaana muuttaessaan Texasista Kaliforniaan, jonka jälkeen hän on esiintynyt yli 60 pornoelokuvassa. Hän on toiminut myös "Penthousen" mallina.
Galeazzo Alessi

Galeazzo Alessi (1512 Perugia – 1572) oli italialainen arkkitehti, joka eli ja työskenteli pitkään Genovassa. Hän on vaikuttanut Genovan asemakaavaan ja piirtänyt monia sen kuuluisista palatseista. Hän osoitti jo nuorella iällä taipumuksia matematiikkaan ja kirjallisuuteen ja opiskeli piirustusta ja arkkitehtuuria Giambattista Caporalin johdolla.
Alessi uudisti aikansa arkkitehtuuria selkeämpään suuntaan ja palasi kohti geometrian perusmuotoja. Hän suosi pareittain sijoitettuja pylväitä. Julkisivuun hän loi rytmiä vaihtelemalla ikkunoiden sijaintia. Myöhemmissä töissään hän käytti myös pyöreitä kaaria.
Alessin piirtämiä palatseja on Milanossa, Perugiassa, Genovassa ja muualla Italiassa sekä Saksassa, Ranskassa ja Flanderissa.
Alessi opiskeli ensin syntymäkaupungissaan Perugiassa, ja myöhemmin hän oli Roomassa Michelangelon oppilaana. Genovaan hänet kutsui Saulin perhe. Genovan kaupungin asema Välimerestä porrastaen nousevalla epätasaisella pengerrinteellä ja rikkaiden kauppiasruhtinaiden loistonhalu synnyttivät loisteliasta palatsiarkkitehtuuria, jossa pääpaino katujen ahtauden vuoksi sisäsuuntaan siirtyen, keskittyi väljien eteisaulojen, paripylväiden reunustamien pihojen ja niiden perälle pääakselin suuntaan sommiteltujen, usein avoimien loggiaportaiden luomiseen. Palatsien sisälle avautuu siten perspektiivinäköala. Vaikutelma kehittyy varsin runsaaksi Alessin vuodesta 1549 alkaen luoman Strada Nuova -kadun (myöh. Via Garibaldi) palatseissa, joissa sisäänkäynnit on suunniteltu vastakkain kadun kummallekin puolelle.
Alessi edusti myöhäisrenessanssia, ja hänen tyylinsä oli aluksi yksinkertaisen voimakas ja hienostunut. Myöhemmin hän pyrki töissään alkavan barokin tyylisiin suurpiirteisiin kokonaisvaikutelmiin yksityiskohtia laiminlyömälläkin. Alessin suunnitelmia ovat kaupunkia hallitsevalle paikalle pystytetty suuri Santa Maria da Carignanon kupolikirkko huomattavan yksinkertaisine sisustuksineen mutta liian pienine kupoleineen. Palazzo Cataldi on Alessin ja Giovan Battista Castellon yhteistyötä. Alessin käsialaa ovat Strada Nuovan 12 kuuluisammasta palatsista todistettavasti ainoastaan mahtipontinen Palazzo Cambiaso ja Palazzo Lercari-Palodi (sittemmin Casino). Muista useaan kertaan uusituista (muun muassa Palazzo Spinola, Palazzo Giorgio Doria) on neljä Alessin oppilaiden, kuuteen tiedetään Alessin suunnitelleen vain pohjat. Huviloista on Alessin suunnittelemia Palazzo Scassi mahtavine julkisivuineen, Palazzo Sauli (hävitetty) ja Palazzo Pallavicini kauniin puiston keskellä sekä Genovan ulkopuolella Palazzo Marino (Municipio) Milanossa.
Toonzai

Toonzai (2008–2010: The CW4Kids) oli yhdysvaltalainen viikonlopun televisio-osio, jota esitetään The CW:llä. Se korvasi 24. toukokuuta 2008 Kids' WB televisio-osion, joka vaikuttaa nykyisin vain internetissä. Pääasiassa kanavan ohjelmistosta vastaa 4Kids Entertainment, joka omistaa myös toisen lauantaiaamuosion 4Kids TV:n.
Ohjelmistoa.
Tällä hetkellä esitettäviä ohjelmia.
Kunnallisvaalit 1930

Kunnallisvaalit 1930 järjestettiin 4.-5. joulukuuta 1930.
Agnieszka Radwańska

Agnieszka Roma Radwańska (s. 6. maaliskuuta 1989 Krakova) on puolalainen tennispelaaja. Hän voitti tyttöjen kaksinpelin mestaruuden Wimbledonissa vuonna 2005 loppuotteluvastustajanaan Tamira Paszek ja Ranskan avoimissa 2006 vastustajanaan Anastasija Pavljutšenkova.
Radwańska eteni loppuotteluun vuoden 2012 Wimbledonissa. Välieriin hän on päässyt Australian avoimissa 2014 ja puolivälieriin Australian avoimissa 2008, 2011, 2012 ja 2013 sekä Wimbledonissa 2008 ja 2009. Hän on muissa Grand Slam -turnauksissa yltänyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle. WTA-kiertueella hän on saavuttanut 21 turnausvoittoa: 19 kaksinpelistä ja kaksi nelinpelistä. Kaksinpelin maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan toisena heinäkuussa 2012.
Radwańska valittiin WTA:n vuoden tulokkaaksi 2006. Hänen nuorempi sisarensa Urszula Radwańska on myös tennispelaaja.
Tamira Paszek

Tamira Shelah Paszek (s. 6. joulukuuta 1990 Dornbirn) on itävaltalainen tennispelaaja.
Paszek ylsi juniorina tyttöjen kaksinpelin finaaliin Wimbledonissa 2005 ja Yhdysvaltain avoimissa 2006. Aikuisten Grand Slam -turnauksissa hän on yltänyt parhaimmillaan puolivälieriin Wimbledonissa 2011.
Toistaiseksi Paszek on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta. Ensimmäinen voitto tuli syyskuussa 2006 Portorožin turnauksessa, johon hän pääsi mukaan karsinnan kautta, toinen voitto syyskuussa 2010 Québecissä, johon hän pääsi myös karsintojen kautta mukaan ja kolmas Eastbournessa vuonna 2012. WTA:n rankinglistalla hän on ollut parhaimmillaan 26:s (helmikuussa 2013).
Pirkanmaan Sosialidemokraatit

Pirkanmaan sosialidemokraattinen piirijärjestö (Pirkanmaan sosialidemokraatit) on SDP:n Pirkanmaan vaalipiirin käsittävä aluejärjestö. Piiriin kuuluu 120 puolueosastoa ja noin 6 500 jäsentä. Pirkanmaa on SDP:n piireistä toiseksi suurin. SDP sai Pirkanmaalta kuusi kansanedustajaa ja 25,9% annetuista äänistä eduskuntavaaleissa 2023.
SDP oli Pirkanmaan vaalipiirin (vuoteen 1995 Hämeen läänin pohjoinen vaalipiiri) suurin puolue 1907–1958. Puolue vei yli puolet edustajapaikoista vaaleihin 1945 asti. 1940-luvulta 1970-luvulle SDP kilpaili vaalipiirin ykköspaikasta SKDL:n kanssa. Kokoomus nousi haastajaksi 1970-luvulla. Joulukuussa 2019 tamperelaisesta Sanna Marinista tuli ensimmäinen Pirkanmaan piirijärjestöä edustanut sosiaalidemokraattinen pääministeri.
Vuoden 2025 aluevaaleissa SDP nousi suurimmaksi puolueeksi Pirkanmaan aluevaltuustossa. Aluehallituksen puheenjohtajaksi valittiin Hanna Tainio.