tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hayabusa (luotain)

Hayabusa (, ”muuttohaukka”) on Japanin avaruusjärjestön JAXAn avaruusluotain, joka toi asteroidi 25143 Itokawalta näytteen Maahan. 2014 laukaistu Hayabusa 2 on jatkoa sille.
Lento.
Alus laukaistiin avaruuteen 9. toukokuuta 2003 japanilaisella M-5-kantoraketilla Kagoshiman avaruuskeskuksesta. Laukaisun jälkeen sen alkuperäinen nimi MUSES-C () vaihdettiin Hayabusaan.
Vuoden kuluttua laukaisustaan luotain ohitti maapallon ja sai samalla uutta vauhtia radalleen kohti Itokawaa Maan painovoimakentän ansiosta. Luotaimen neljä ionimoottoria kiihdyttivät Hayabusaa tauotta lähes kaksi vuotta, mutta silti se saapui perille kohteeseensa myöhässä, koska yksi sen moottoreista vahingoittui. 
Hayabusa-luotain saapui määränpäähänsä syyskuussa 2005 ja alkoi tutkia asteroidi Itokawaa. Luotaimen mukana oli laskeutumisalus, Minerva, jonka tehtävänä oli laskeutua asteroidin pinnalle, mitata sen lämpötilaa ja lähettää tarkempia kuvia Itokawan pinnalta. Häiriön vuoksi aluksen laskeutuminen epäonnistui, ja Minerva ei osunut Itokawan pinnalle vaan karkasi avaruuteen. Itse Hayabusa-luotain teki kaksi laskeutumista Itokawan pinnalle marraskuussa 2005. Näiden yhteydessä luotaimen oli tarkoitus kerätä näytteitä pinnalta, mutta näytteidenotot eivät sujuneet ongelmitta. Toisen laskeutumisen yhteydessä luotaimen moottori vaurioitui ja yhteys Maahan katkesi, mutta tietoliikenneyhteys saatiin palautettua myöhemmin. Useiden häiriöiden takia luotaimen paluuhetkeä Maahan jouduttiin lykkäämään kolmella vuodella. Alun perin Hayabusan piti palata Maahan kesäkuussa 2007.
Hayabusa-luotain palasi Maan ilmakehään 13. kesäkuuta 2010 iltapäivällä. Paluun yhteydessä luotain irrotti tutkimuskapselin, joka laskeutui laskuvarjon turvin Australian eteläosiin Woomeran alueelle kello 17.11 Suomen aikaa. Itse luotain tuhoutui odotetusti kokonaan ilmakehässä.
Mittoja.
Hayabusa-luotain vastasi kooltaan henkilöautoa ja oli mitoiltaan 1 × 1,6 × 2 metriä. Aurinkopaneeleineen sen maksimimitta oli 5,7 metriä. Luotaimen massa oli 510 kg.
Minerva-laskeutumisalus oli kooltaan vain 10×12 cm, ja se painoi 591 g.
Gardenia-Helsinki

Gardenia-Helsinki oli vuonna 2001 avattu ja vuoden 2015 lopussa suljettu puutarhanähtävyys Helsingin Viikissä. Gardenialla oli sekä sisä- että ulkopuutarha, joista ulkopuutarha oli yleisölle avoin ja sisäpuutarha maksullinen. Trooppinen sisäpuutarha oli keskittynyt Kaakkois-Aasian hyötykasveihin, ja kokoelma sisälsi runsaasti muun muassa hedelmä- ja maustekasveja. Ulkoalueella oli japanilainen kivipuutarha, johon sisältyi japanilaisen puutarha-asiantuntijan suomalaisesta kivestä suunnittelema vesiaihe. Lisäksi ulkopuutarhaan oli istutettu runsaasti ruusuja, pioneja ja perennoja.
Puutarhojen lisäksi Gardeniassa oli myös muuta toimintaa. Gardeniasta vuokrattiin kokoustilaa ja juhlatilaa pieniin ja suuriin tilaisuuksiin, ja Gardenian tiloissa toimi helsinkiläisiä koululuokkia luontoon tutustuttava luontokoulu Töyhtöhyyppä. Aulassa toimi lounasravintola/kahvila ja infopisteestä saattoi ostaa pieniä matkamuistoja ja jonkin verran viherkasveja. 
Gardeniassa työskenteli yhdeksän vakituista työntekijää. Toimitusjohtajana toimi Sari Oikarinen. Helsingin kaupunki omisti Gardeniasta 91 prosenttia ja Helsingin yliopisto loput.
Helsingin kaupunginhallitus päätti kesäkuussa 2015 lopettaa Gardenian toiminnan, jota ei ollut saatu taloudellisesti kannattavaksi. Puutarha oli viimeisen kerran avoinna maanantaina 30. marraskuuta 2015. Rakennus oli sen jälkeen tyhjillään, kunnes elokuussa 2020 sen kerrottiin siirtyvän olutpanimo CoolHead Brew’n käyttöön vuonna 2021.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hannu Tikka.
Hans Hahn

Hans Hahn (27. syyskuuta 1879 – 24. heinäkuuta 1934) oli itävaltalainen matemaatikko, joka antoi merkittävän panoksen funktionaaliseen analyysiin, topologiaan, joukko-oppiin, variaatiolaskentaan, reaalianalyysiin ja järjestysteoriaan. Hahn oli myös hyvin kiinnostunut filosofiasta ja hän oli Wienin piirin jäsen.
Hahn opiskeli Technische Hochschulessa Wienissä, sekä Strasbourgissa, Münchenissä ja Göttingenissä. Hänet nimitettiin opettajaksi Wieniin vuonna 1905 ja hänestä tuli matematiikan professori vuonna 1921. Vuosina 1905–1906 Hahn toimi Otto Stolzin sijaisena Innsbruckissa.
Hahnin mukaan on nimetty:
Lännenpihta

Lännenpihta ("Abies lasiocarpa") on pihta, jota tavataan Kalliovuorten läheisyydessä. Se on suurehko ikivihreä paljassiemeninen puu. Lännenpihta kasvaa tyypillisesti noin 20 metriä korkeaksi, mutta suurin mitattu puu oli noin 50 metriä korkea. Rungon läpimitta voi olla metrin luokkaa. Lännenpihta viihtyy pohjoisessa 300–900 metrin korkeudessa ja etelässä 2 400–3 650 metrin korkeudessa.
Lännenpihdan lehdet ovat 1,5–3,0 senttimetriä pitkiä littanoita neulasia, väriltään vihreitä, yläpuolelta harmahtavia. Kävyt ovat 6–12 senttimetriä pitkiä ja kypsinä mustanvioletteja.
Käyttö.
Lännenpihdan puuainesta käytetään rakentamisessa ja paperin valmistuksessa. Se on myös Pohjois-Amerikassa suosittu joulukuusi.
Suomessa lännenpihta on käyttökelpoinen koristepuu, joka on osoittautunut kestäväksi aina vyöhykkeelle VI asti.
Olaf Beyer

Olaf Beyer (s. 4. elokuuta 1957 Grimma) on entinen itäsaksalainen 800 metrin juoksija.
Potsdamilaisen Olaf Beyerin uran paras vuosi oli 1978. Hän sai talvella sisäratojen EM-kisoissa 800 metrillä hopeaa Suomen Markku Taskisen jälkeen. Prahan EM-kisoissa samana syksynä hän paransi 800 metrin loppukilpailussa ennätystään kahdella sekunnilla ja voitti kultaa ajalla 1.43,84, joka oli kaikkien aikojen neljänneksi nopein aika 800 metrillä. Himmeämmille mitaleille jäivät suosikit, tuleva olympiavoittaja Steve Ovett ja tuleva maailmanennätysjuoksija Sebastian Coe.
Syksyllä 1978 Beyer loukkasi jalkansa pelatessaan jalkapalloa, eikä leikkauskaan korjannut jalkaa entiselleen. Beyer osallistui Moskovan 1980 olympialaisiin, mutta karsiutui välierissä. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei päässyt olympiaboikotin vuoksi. Hän lopetti uransa kauden 1985 jälkeen.
Beyer on ammatiltaan matematiikan, fysiikan ja tietotekniikan opettaja. Hän jatkaa edelleen juoksuharrastusta. Hänen isänsä kilpaili aikoinaan keskimatkoilla ja hänen poikansa Stefan Beyer kilpailee 400 metrin juoksussa. Olaf Beyerin valmentaja oli Bernd Dießner.
Helinä Marjamaa

Ritva Helinä Marjamaa (o.s. Laihorinne; s. 5. kesäkuuta 1956 Evijärvi) on suomalainen pikajuoksija. Marjamaa on ainoa suomalaisyleisurheilija, joka on juossut 100 metrin MM-finaalissa. Hän sijoittui kuudenneksi vuonna 1983. Seuraavana vuonna hän karsiutui 100 metrin olympiafinaalista yhdellä sadasosasekunnilla. Hän edusti urallaan Evijärven Urheilijoita, HKV:tä, Lappajärven Veikkoja ja Kauhajoen Karhua. Hänen valmentajanaan toimi aviomies Tapio Marjamaa. 
Aktiiviurallaan Marjamaa voitti 100 metrin juoksussa SM-kultaa kuudesti ja 200 metrin juoksussa neljästi. Lisäksi sisäradan SM-kilpailuista kotiin viemisiksi kertyi kolme kultaa ja yksi hopea 60 metrin juoksusta.
Helinä Marjamaan setä oli kansallisen tason kiekonheittäjä Lauri Laihorinne, jonka puoliso oli pikajuoksija Maija Laihorinne (o.s. Koivusaari).
Helinä Marjamaa valmistui ylioppilaaksi 1975 Evijärven lukiosta ja filosofian maisteriksi pääaineena kemia 1986 Jyväskylän yliopistosta.
Kaukasianpihta

Kaukasianpihta eli nordmanninpihta ("Abies nordmanniana") on pihtalaji, jota tavataan Mustanmeren itä- ja eteläpuolella olevilla vuorilla. Lajin tieteellinen nimi on annettu suomalaisen kasvitieteilijän Alexander von Nordmannin mukaan.
Ulkonäkö.
Kaukasianpihta on suuri ainavihanta puu, jonka runko on noin 60 metriä korkea, ja joka on halkaisijaltaan yli 2 metriä. Suurin mitattu puu on luultavasti ollut 78 metriä korkea. Kaukasianpihta viihtyy 900–2 200 metrin korkeudessa vuorilla, joissa sataa yli 1 000 millimetriä.
Kaukasianpihdan lehdet ovat neulanmuotoisia, littanoita neulasia ja ne ovat 1,8–3,5 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Neulaset ovat kiiltäviä ja tummanvihreitä. Kaukasianpihdan kävyt ovat 10–20 senttimetriä pitkiä ja 4–5 senttimetriä leveitä.
Käyttö.
Kaukasianpihtaa käytetään erittäin paljon joulukuusena, sillä sen lehvästö tuoksuu miellyttävälle, neulaset eivät ole teräviä, eivätkä ne tipu pienimmästäkin kosketuksesta. Puu on pehmeää ja vaaleaa, ja sitä käytetään yleisesti rakennuksien ja paperin valmistuksessa.
Tydeus

Tydeus oli kreikkalaisessa mytologiassa Deipylen aviomies ja Diomedeen isä. Hänen isäkseen mainitaan Oineus ja äidikseen joko Periboia tai Gorge. Aiskhyloksen näytelmässä "Seitsemän Thebaa vastaan" hän oli yksi seitsemästä hyökkääjästä. Hyökkäyksen aikana Melanippos tappoi tämän puolustaessaan porttia.
Tydeuksen setä Agrios karkotti tämän Kalydonista, koska Tydeus joko tappoi veljensä, erään toisen setänsä tai kahdeksan serkkuaan. Hän matkusti Argokseen, jossa hän nai Deipylen, kuningas Adrastoksen tyttären. Kuningas suostui auttamaan Tydeusta saamaan Kalydonin takaisin hallintaansa, mutta päätti auttaa ensin Polyneikestä samaan Theban valtaistuimen itselleen.
Homeros viittaa Iliaassa useampaan otteeseen Tydeuksen rooliin Theban hyökkäyksen aikana. Ennen taistelun alkamista Tydeus lähetettiin kaupunkiin viemään viestiä kadmoslaisille. Hän löysi heidät kestitsemässä Eteokleen talosta ja haastoi heidän kilpailuihin, jotka hän kaikki voitti Athenen avustuksella. Raivoissaan ryhmän johtajat lähettivät viisikymmentä miestä Maionin ja Polyfonteen johdolla hyökkäämään Tydeuksen kimppuun hänen palatessaan joukkojensa luokse. Tydeus kuitenkin tappoi heidät kaikki Maionia lukuun ottamatta, jonka Athene neuvoi säästämään.
Theban hyökkäyksen aikana Melanippos haavoitti Tydeusta kuolettavasti, mutta tämän onnistui tappaa lyöjänsä ja syödä hänen aivonsa. Tämä järkytti Athenea, joka oli tehdä suojatistaan kuolemattoman.
Simeoni

Simeoni voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Honshunpihta

Honshunpihta (myös muodossa honsunpihta tai honšunpihta) eli aomorinjalokuusi ("Abies mariesii") on pihtalaji. Lajia tavataan Japanissa, Honshūn saaren keski- ja pohjoisosien vuorilla. Se on suuri, ainavihanta paljassiemeninen puu, jonka runko voi kasvaa 15–30 metriä korkeaksi ja halkaisijaltaan yli 0,8 metriä paksuksi. Honshunpihta viihtyy Honshūn pohjoisosissa 750–1 900 metrin korkeudessa ja Honshūn keskiosissa 1 800–2 900 metrin korkeudessa paikoilla, joilla sataa paljon ja joilla on kesäisin viileää sekä kosteaa ja talvella sataa paljon lunta.
Honshunpihdan lehdet ovat neulanmuotoisia, littanoita neulasia ja ne ovat 1,5–2,5 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Neulaset ovat mattapintaisia ja tummanvihreitä. Honshunpihdan kävyt ovat 5–11 senttimetriä pitkiä ja 3–4 senttimetriä leveitä. Käpyjen väri on tummanvioletinsininen.
Honshunpihtaa käytetään joskus puisto- ja pihapuuna.
Palterohapero

Palterohapero ("Russula vesca") on haperoiden sukuun kuuluva, miedon pähkinäisen makuinen sieni, joka kasvaa 
tuoreissa havu- ja lehtimetsissä. Se on erinomainen ruokasieni. Palterohaperon lakki on punainen tai ruskeanpunainen ja himmeä, leveydeltään 5–10 senttimetriä. Lakkia peittävä pintakelmu loppuu ennen sen reunaa. Malto on valkoista ja kiinteää. Kosketuskohdista se muuttuu ruskeaksi. Jalka on valkoinen 2–7 senttimetriä pitkä ja tyveä kohden suippeneva. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
ILife

iLife on Applen OS X -käyttöjärjestelmälle kehittämä ohjelmistopaketti, joka sisältää ohjelmat iPhoto, iMovie, iDVD, GarageBand ja iWeb. Ohjelmistopaketti on pyritty suunnittelemaan mahdollisimman helppokäyttöiseksi mutta kuitenkin riittävän monipuoliseksi tavallisille kuluttajille.
iMovien, iTunesin, iDVD:n, iPhoton, GarageBandin ja iWebin ensimmäiset versiot julkaistiin erikseen edellä mainitussa järjestyksessä. iMovie, iTunes ja iPhoto olivat alun perin saatavilla ilmaisena Applen verkkosivuilta, kun iDVD oli saatavilla vain tietokoneille, joissa oli SuperDrive-asema. Ohjelmistot koottiin yhteen pakettiin tammikuussa 2003, jolloin julkaistiin iLifen ensimmäinen versio.
iLife '11 julkaistiin lokakuussa 2010, ja se vaatii Mac OS X:n version 10.6.3 tai uudemman. Ohjelmisto toimitetaan uusien Macintosh-koneiden mukana, mutta sen voi ostaa myös erikseen.
Avenue Q

Avenue Q on Broadway-musikaali, jonka ideoivat Jeff Marx ja Robert Lopez. Se esitettiin ensimmäisen kerran keskikokoisessa Vineyard-teatterissa New Yorkissa maaliskuussa 2003. Broadway-kokoiseen teatteriin se tuli ensimmäisen kerran 31. heinäkuuta 2003 John Golde -teatterissa. Esitykseen kuuluu uskallettuja kappaleita, joiden aiheina on muun muassa rasismi, internetporno, homoseksuaalisuus ja elämän vaikeudet. Kaikki paitsi kolme hahmoa näytellään käsinukeilla. "Avenue Q" sai vuonna 2004 kolme Tony-palkintoa parhaasta musikaalista, parhaasta partituurista ja parhaasta käsikirjoituksesta, voittaen ennakkosuosikki "Wickedin".
Musikaalin sävelsivät ja sanoittivat Robert Lopez ja Jeff Marx. Sen käsikirjoitti Jeff Whitty. Alkuperäisen tuotannon ohjasi Jason Moore. Sen koreografi oli Ken Roberson. Käsinuket suunnitteli ja valmisti alkuperäiseen esittäjäkaartiin kuulunut Rick Lyon.
PBS:n "Seesamtie" oli musikaalin tekijöille suuri innoittaja, ja jotkin hahmoista ovat selkeästi parodioita Muppet-hahmoista. Esimerkiksi Rod ja Nicky ovat aikuisversiot Bertistä ja Erniestä. Myös monet musikaalin kappaleista esitetään tavalla, joka muistuttaa "Seesamtien" lauluja.
Koska musikaali sisältää uskallettuja kohtauksia, ja nuket esiintyvät pariin otteeseen alastomina, sen yhteydessä korostetaan, ettei musikaali liity mitenkään The Jim Henson Companyyn tai Sesame Street Workshopiin. Sekä Marx että Lyon ovat tosin aiemmin työskennelleet "Seesamtiessä", kuten muutkin alkuperäisen kokoonpanon jäsenet. "The Timesin" haastattelussa Marx kertoi kutsuneensa Jim Hensonin lesken ja lapset yhteen ensimmäisistä ennakkonäytöksistä ja uskoi näiden ymmärtäneen, että "Avenue Q" on "kunnianosoitus ja rakkauskirje Seesamtielle".
Avenue Q Suomessa.
Musikaalia esitettiin Savoy-teatterissa Helsingissä 28. helmikuuta – 19. toukokuuta 2007. Sen tuotti MRB Show Productions Oy.
Vastuuhenkilöt
Esiintyjät
Lista päähenkilöistä.
Muut hahmot
Lista kappaleista.
Ensimmäinen näytös
Toinen näytös
Sijainti.
Avenue Q on fiktiivinen katu New Yorkissa, "jossakin Queensin tai Brooklynin tietämillä".
Manhattanilla on joukko tunnettuja katuja nimiltään Avenue A, B, C ja D. Ne muodostavat Alphabet City -nimisen kaupunginosan, jota nykyään pidetään osana East Villagea. Joidenkin mukaan Avenue Q on kuviteltu jatke noille kaduille ja sijaitsisi kaukana Manhattanilta, missä vastavalmistuneilla college-opiskelijoillakin olisi varaa vuokraan.
Avenue Q voisi sijaita myös Midwoodin ja Gravesendin alueella Brooklynissä, missä on myös sarja katuja, joiden nimet alkavat Avenue A:sta, B:stä ja C:stä ja päättyvät Avenue Z:aan. Joukossa on joitakin poikkeuksia, ja Avenue Q on yksi niistä; Avenue P:n ja Avenue R:n välisen kadun nimi on Quentin Road Theodore Rooseveltin nuorimman pojan mukaan. New Yorkin metron linja Q (jonka logona oli aiemmin Q-kirjain oranssissa ympyrässä; musikaalin logo on samanlainen, mutta ympyrä on karvainen) kulkee tämän alueen läpi.
Musikaalin tekijät ovat ilmoittaneet, että Avenue Q on kuvitteellinen eikä liity millään tavalla mihinkään tiettyyn katuun.
Genera

Genera on yhdysvaltalaisen Symbolics-yhtiön käytännössä jo unhoon painuneiden Lisp-koneiden oliopohjainen käyttöjärjestelmä ja kehitysympäristö. Se on toteutettu Lisp-ohjelmointikielen murteilla ZetaLisp ja Common Lisp. Käyttöjärjestelmässä on ikkunointijärjestelmä nimeltä Dynamic Windows.
Lennon &amp; McCartney Songbook

Lennon &amp; McCartney Songbook on vuonna 1990 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on Paul McCartneyn ja John Lennonin kappaleita muiden esittäminä. Seuraavana vuonna ilmestyi "Lennon &amp; McCartney Songbook Volume 2".
Kaikki kappaleet ovat Lennon &amp; McCartneyn.
Lähteet.
CD-levy VSOP CD 160 (The Connoisseur Collection Ltd., 1990)
Kalkku

Kalkku on Tampereen läntisin kaupunginosa, joka rajoittuu pohjoisessa Myllypuron teollisuusalueeseen, idässä Tesomajärven ja Raholan kaupunginosiin, etelässä Pyhäjärveen ja lännessä Nokian kaupunkiin. Asuinalueena Kalkku on melko vanhaa, ja siellä on paljon rintamamiestaloja. Alue laajentuu Kalkunvuoren suuntaan, jonne on rakennettu uusia kerros- ja rivitaloja sekä omakotitaloja. Kalkku kuului vuoden 1936 loppuun saakka siihenastiseen Pohjois-Pirkkalaan.
Historiaa.
Kalkku on nimetty alueella sijaitsevan Kalkunvuoren mukaan ja ensimmäinen asemakaava alueelle vahvistettiin vuonna 1945. Alueen vanha nimi on ollut Petsanmäki; erään tiedon mukaan tällä nimellä tarkoitettiin erityisesti alueella sijaitsevaa metsämaata. Kaupunginosan alue kuului Ala-Villilän ja Keski-Villilän talojen maihin. 1900-luvun alussa siellä sijaitsivat Maaveräjän ja Ratakiston torpat, jotka oli nimetty Pyhäjärven lahtien mukaan. Alueen halki virtaa Ylöjärven puolelta alkunsa saava Myllypuro, jossa oli kolme myllyä.
Palveluita ja toimijoita.
Kaupunginosassa on kauppa, pubi, parturi, koulu, päiväkoti sekä Mustavuoren laskettelukeskus. Kalkku tunnetaan myös teollisuusalueena ja siellä sijaitsi Puolustusvoimien Ajoneuvovarikko (entiseltä nimeltään Kuljetusvarikko), joka on nykyisin Millog Oy:n toimipiste. Taajamassa, Mustavuoren luolassa on myös Suomen Punaisen Ristin Kalkun logistiikkakeskus, joka varastoi muun muassa katastrofiavun tarvikkeita.
Kalkun läpi menee rautatie, joka on osa Tampere–Pori-rataa. Radalla avattiin Pitkäniemen seisake läheisen Pitkäniemen sairaalan tarpeita varten vuonna 1896, jolloin valmistui pieni liikennepaikkarakennus. Seisakkeen nimi vaihdettiin Kalkun laiturivaihteeksi (lyhenne Kau) vuoden 1950 alussa. Toisen maailmansodan jälkeen radan pohjoispuolelle syntyi Myllypuron teollisuusalue, jonne rakennettiin sivuraide 1960-luvulla. Kalkku muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1968, henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin vanhalta sijaintipaikaltaan vuonna 1984. Nykyinen Kalkku-niminen rautatieliikennepaikka sijaitsee vajaan kilometrin päässä vanhasta paikasta Nokian suuntaan. 
Kalkun Mustanvuoren asuinalueella sijaitsee tiheä juoksuhautojen verkosto, jonka venäläiset kaivoivat ensimmäisen maailmansodan aikana vastaanottamaan saksalaisten hyökkäystä.
Liikenneyhteydet.
Tampereen Kaupunkiliikenne: linja 7
Väinö Paunu Oy lähiliikenne: linja 71KJ
Koulutus.
Kalkun vuonna 1979 aloittaneessa koulussa toimivat peruskoulun vuosiluokat 1.–4. Lukuvuonna 2005–2006 koulun 106:aa oppilasta palvelivat rehtorin ja kahdeksan opettajan lisäksi kuraattori, terveydenhoitaja, hammashoitaja, vahtimestari, koulusihteeri sekä koulunkäyntiavustaja.
Kieliohjelman mukaan opiskellaan Kalkun koulussa ensimmäisenä vieraana kielenä englantia. Pienen oppilasmäärän vuoksi toisen vieraan kielen ryhmään tarvittavaa 16 oppilaan minimiä ei toistaiseksi ole saavutettu, mutta Kalkun kiihtyneen täydennysrakentamisen vuoksi alati kasvava väestöpohja on herättänyt toiveita riittävän ryhmäkoon löytymisestä lähitulevaisuudessa.
Tollandin piirikunta

Tollandin piirikunta sijaitsee Yhdysvaltojen Connecticutin osavaltion koillisosassa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa piirikunnan asukasluku oli 152 691. Piirikunnan pinta-ala on yhteensä 1 080 km². Piirikunta on perustettu vuonna 1785.
Tollandin piirikunnan suurimmat asutuskeskukset vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan ovat:
Tiiralokki

Tiiralokki ("Larus sabini") on pienehkö arktinen lokki, joka kuuluu rantalintujen lahkoon. Lajin vanha tieteellinen nimi oli "Xema sabini". Tiiralokin kuvaili ja nimesi Edward Sabine 1819.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 30–36 cm, siipien kärkiväli 80–87 cm ja paino 155–213 g.
Juhlapukuinen vanha lintu on puvultaan pääosin valkoinen, vain siipien yläpinnalla on harmaata ja pää on tummanharmaa. Uloimmat käsisulat ovat mustat. Tummassa nokassa on vaalea kärki. Talvipuvussa vanhan linnun pää on valkea mutta niskassa on selkeä tumma kuviointi. Nuori lintu on valkoisen ja harmaanruskean kirjava, ja siivellä on tyypillinen musta–valko-harmaa kuviointi. Talvella nuorellakin linnulla on niskassa ja pään takaosassa tummaa kuviointia.
Kaikissa puvuissa hyvä tuntomerkki on tiiramainen haarapyrstö.
Esiintyminen.
Arktinen laji, joka elää Pohjois–Kanadassa, Grönlannissa ja Koillis–Siperiassa. Huippuvuorilla pesii noin 5 paria. Maailman populaatio on kooltaan 330 000–700 000 yksilöä. Harhautuneena tavataan myös muualla Euroopassa. Suomessa tiiralokki on tavattu 10 kertaa. Ensimmäinen havainto on 13. lokakuuta 1929 Porista, ja toistaiseksi tuoreimmat 20. elokuuta 2006 Taipalsaarelta, 22. lokakuuta 2008 Utajärven Ahmakselta sekä 27.8.2013 Vesilahdella.
Alaskan ja Siperian tiiralokit muuttavat viimeistään elokuussa Beringin salmen kautta pitkin Pohjois-Amerikan länsirannikkoa aina Perun ja Chilen rannikoille saakka. Ne lähtevät takaisin pesimäseuduilleen huhtikuusta alkaen. Itäisen Kanadan ja Grönlannin populaatiot muuttavat elokuussa ja syyskuun alussa kaakkoon Iberian niemimaan rannikoille, josta ne jatkavat Afrikan länsirannikkoa pitkin aina Namibiaan ja Etelä-Afrikkaan saakka. Paluu pesimäalueille alkaa huhti–toukokuun vaihteen tienoilla.
Elinympäristö.
Pesii pieninä yhdyskuntina tundralla merenrannikolla sekä jokien ja järvien rannoilla. Taimyrin niemimaan suurin tunnettu yhdyskunta käsittää noin 30 paria. Talvehtimisalueilla tiiralokit viettävät lähes koko aikansa valtamerellä 2–150 km rannikolta.
Lisääntyminen.
Pesintä alkaa kesäkuussa tai heinäkuun alussa. Pesä on maassa ja munia on 3, joskus 2. Haudonta kestää noin 23 päivää.
Ravinto.
Syö kaikenlaisia pieniä mereneläviä. Ryöstää munia lapintiirojen pesistä.
Leda

Leda (, myös ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aitolian kuninkaan Thestioksen tytär ja Spartan kuninkaan Tyndareuksen puoliso.
Ylijumala Zeus rakastui Ledaan ja vietteli tämän joutseneksi tekeytyen. Paeten häntä takaa ajavaa kotkaa Zeus teeskenteli etsivänsä turvaa Ledan sylistä. Tämä kiintyi joutseneen, ja heidän suhteensa, jonka kerrotaan tapahtuneen samana yönä kuin jona Leda makasi miehensä kanssa, tuloksena oli kaksi munaa, joista kuoriutuivat Helena, Klytaimestra, Kastor ja Polydeukes. On hieman epäselvää, ketkä lapsista olivat kuolevaisen kuninkaan ja ketkä kuolemattoman jumalan jälkeläisiä. 
Homeroksen "Iliaassa" kerrotaan, kuinka Helena katsoo alas Troijan muureilta ja ihmettelee, miksei hän näe veljiään akhaijien joukossa. Kertoja huomauttaa, että he molemmat ovat jo kuolleita, mikä viittaisi siihen, että ainakin varhaisimpien perinteiden mukaan molemmat olisivat olleet kuolevaisia. Yleensä kuitenkin Helena ja Polydeukes on luettu kuolemattoman Zeuksen jälkeläisiksi, kun taas Kastor ja Klytaimestra olisivat Tyndareuksen lapsia.
Ledalla oli myös muita tyttäriä Tyndareuksen kanssa: Timandra, Foibe ja Filonoia.
Toinen versio myytistä kertoo, että Helenan äiti olisikin Nemesis, joka myös olisi tullut raskaaksi joutsenhahmoiselle Zeukselle. Paimen löysi munan ja antoi sen Ledalle, joka huolellisesti säilytti sitä arkussa kunnes se kuoriutui. Munasta syntyneen Helenan Leda adoptoi omaksi tyttärekseen. Myös Zeus juhlisti Helenan syntymää luomalla Joutsenen tähdistön taivaalle.
Lennon &amp; McCartney Songbook Volume 2

Lennon &amp; McCartney Songbook Volume 2 on vuonna 1991 julkaistu kokoelma-albumi, jolla on Paul McCartneyn ja John Lennonin kappaleita muitten esittäminä. Se on jatkoa edellisvuonna julkaistulle "Lennon &amp; McCartney Songbook"ille.
Kaikki kappaleet ovat Lennon &amp; McCartneyn.
Lähteet.
CD-levy VSOP CD 162 (Connoisseur Collection Ltd., 1991)
Abraxas (albumi)

Abraxas on Santanan toinen studioalbumi. Se julkaistiin Columbia Recordsilla. Debyyttialbumi "Santanan" seuraajaksi äänitetty "Abraxas" julkaistiin syyskuussa 1970. Se oli nauhoitettu saman vuoden keväällä. Fred Cateron ja Carlos Santanan tuottama levy yhdistelee muun muassa salsan, bluesin, rock 'n' rollin ja jazzin vaikutteita.
"Rolling Stone" -lehden luettelossa "Abraxas" sijoittui vuonna 2003 kaikkien aikojen 205. parhaaksi albumiksi. VH1:n vastaavalla listalla levy tuli sijalle 85. Vuonna 2015 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Se valittiin ainoana Santana-albumina vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Abraxas-levyn ensimmäinen single oli ”Black Magic Woman”, joka oli cover-versio Peter Greenin (Fleetwood Mac) kappaleesta. ”Oye Como Va” on cover Tito Puenten kappaleesta. Näiden lisäksi hidas instrumentaali, ”Samba Pa Ti”, on Santanan tunnetuimpia kappaleita.
Albumin kansikuvana on käytetty Mati Klarweinin maalausta "Annunciation" vuodelta 1961.
Air Arabia

Air Arabia () on arabiemiraattilainen halpalentoyhtiö, jonka kotipaikka on Sharja. Yhtiö lentää lentoja Lähi-idässä ja Afrikassa. Se on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Laivasto.
Yhtiön laivastoon kuuluu 51 kappaletta Airbus A320 -koneita. Yhtiöllä on myös tilauksessa kuusi kappaletta uusia Airbus A320neo koneita.
Otto Grundström

Otto Pekka Grundström (s. 31. lokakuuta 1976 Helsinki) on muusikko ja runoilija. Grundström on Nykyaika-yhtyeen laulaja. 
Otto Grundström on Tehosekoitin-yhtyeen laulaja sekä keulahahmo vuodesta 1992 asti. Grundström on sanoittanut useimmat Tehosekoittimen kappaleet ja säveltänyt muutaman.
Grundström lauloi suomalaisen elokuvan "Helmiä ja sikoja" (2003) soundtrackille kaksi kappaletta taiteilijanimellä Raffe Leppänen. Hän esiintyi elokuvassa "Laulava sydän: Agents Is Here" (2000). Hän lauloi eri esittäjien kokoelmalevyllä "Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa" (2006). Hän vieraili Pää Kii -punkyhtyeen esikoisalbumilla ""Pää kii" (2012) ja Taipuvan Luotisuoran levyllä (2005).
Vuonna 2005 Grundström julkaisi Johnny Knigan kustantaman ja kuvataiteilija Riikka Mäkisen kuvittaman runokokoelman "Tähtiotsa". Teos on omaelämäkerrallinen romanttinen balladikirja, jossa näkyy Grundströmin perehtyneisyys antiikin kirjallisuuteen. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa latinaa, uskontotiedettä, taidehistoriaa ja avoimessa yliopistossa taidehistoriaa ja arkeologiaa. Vuonna 2008 ilmestyi Grundströmin kirjoittama Marc Bolanista kertova kirja.
Otto Grundström palasi takaisin musiikkiuralle vuonna 2008 perustetun God Given Ass -nimisen punkyhtyeen solistina. Hän on laulanut myös Ihmispesuri-nimisessä yhtyeessä, jonka rumpalina on Hybrid Childrenin laulajana tunnettu Jasse Salonen. Vuonna 2014 Grundström esitti Tehosekoittimen tuotantoa Vantaan viihdeorkesterin säestyksellä.
Grundström varttui Lahdessa. Kiinnostus musiikkiin tuli vanhemmilta, sekä muilta sukulaisilta.
Nandu

Nandu ("Rhea americana") on lentokyvytön Etelä-Amerikassa elävä nandulintu. Se on Amerikan suurin lintu: aikuinen painaa noin 30 kilogrammaa.
Maanviljelijät pitävät nanduja joskus kiusankappaleina, sillä ne syövät satoa. Siksi niitä välillä tapetaan. Tämä sekä munien ja elinalueen häviäminen on johtanut siihen, että nandujen lukumäärä on vähentynyt huomattavasti. Nandut syövät ristikukkaiskasveja mutta eivät syö esimerkiksi lainkaan ruohoja.
Nandu elää savanneilla, pensaikkoisissa metsissä ja jopa aavikoilla, mutta se pitää enemmän alueista, joissa on edes hiukan pitkää kasvillisuutta. Lisääntymisaikana (elokuusta tammikuuhun Etelä-Amerikassa) se pysyy lähellä vettä.
Koirasnandut ovat erittäin alueellisia lisääntymisaikana, sillä ne hautovat. Pienet poikaset ovat herkkiä myrkyille. Aikuiset nandut ovat kuitenkin immuuneja myrkyille. Poikaset ovat normaalioloissa viiden kuukauden iässä 1,2-metrisiä.
Luettelo Grönlannin pääministereistä

Tämä on luettelo Grönlannin pääministereistä (, ). Grönlannilla on ollut pääministeri vuodesta 1979, jolloin Tanska antoi sille itsehallinnollisen aseman. Tätä ennen maata johti Grönlannin kuvernööri.
Wasilla

Wasilla on kaupunki Matanuska-Susitnan piirikunnassa Alaskan osavaltiossa, vähän Anchoragen pohjoispuolella. Kaupunki on nimetty paikallisen intiaanipäällikkö Wasillan mukaan. Nimi saattaa olla peräisin venäläisestä nimestä Vasili, sillä Alaska oli 1700-luvulta lähtien aina vuoteen 1867 asti Venäjän hallussa.
Wasillan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 7 831.
Timo Leisiö

Timo Ilmari Leisiö (s. 16. heinäkuuta 1946 Uusikaupunki) on suomalainen kansanmusiikin tutkija ja Tampereen yliopisto etnomusikologian emeritusprofessori ja musiikintutkimuksen laitoksen johtaja. Hän jäi eläkkeelle professorin tehtävästä vuonna 2011.
Leisiö on väitellyt soitintutkimuksesta väitöskirjalla "Suomen ja Karjalan vanhakantaiset torvi- ja pillisoittimet", joka käsitteli rahvaanomaisia luonnonsoittimia. Sen jälkeen Leisiö on liikkunut hyvin laajasti eri tutkimusaiheiden parissa ja käsitellyt erilaisia musiikkiantropologian kysymyksiä. Vuonna 2010 Leisiö oli yksi ensimmäistä kertaa jaetun Koneen Säätiön Vuoden Tiedekynä -palkinnon vastaanottajista. Hän sai palkinnon "Tieteessä tapahtuu" -lehdessä julkaistusta artikkelistaan ”Musiikin yhdeksän evoluutiota”.
Leisiön puoliso on venäjän kielen professori Larisa Leisiö.
Kyū

Kyū ( ’taso’) on japanilainen käsite, joka kuvaa taitolajin harjoittajan oppilasarvoa. Kyū-arvoa käytetään oppilasasteen osoittajana japanilaisissa budōlajeissa, mutta myös muissa japanilaisissa taitolajeissa. Tällaisia ovat esimerkiksi japanilaiset lautapelit kuten renju, shōgi ja go, kukkien asettelu ("ikebana") ja teetaide ("chadō"). Kyū-arvon noustessa sen järjestysluku laskee numeraalisesti.
Kyū-arvot japaniksi.
Kyū-arvo kasvaa järjestysluvun pienentyessä. Esimerkiksi ensimmäinen kyū eli "ikkyū" on arvona korkeampi kuin viides kyū eli "gokyū". Aloitustaso vaihtelee lajista riippuen: esimerkiksi go-pelissä vasta-alkajan katsotaan olevan tasoa 30-kyū.
Thestios

Thestios () oli kreikkalaisessa mytologiassa oli Areen ja Demoniken tai Androniken poika, joskin toisten lähteiden mukaan hän oli Agenorin poika ja Pleuronin, Aitolian kuninkaan pojanpoika.
Hän on Ifikloksen, Euippoksen, Pleksippoksen, Eurypyloksen, Ledan, Althaian ja Hypermnestran isä.
Takajärvi (Ranua)

Takajärvi on järvi Ranuan kirkonkylällä Ranuanjärven eteläpuolella. Järvi on matala ja rehevä suoperäinen vesiallas. Se on yhteydessä Ranuanjärveen kapean Ranuansalmen kautta. Takajärvi laskee Ranuanjoen kautta Siuruanjokeen. Järvi on kokonaisuudessaan suopohjaisen maaston ympäröimä. Sen pohjoisinta osaa, noin hehtaarin kokoaista Säynäjälahtea, erottaa muusta järvestä tiepenger, jonka päällä kulkee seututie 941.
Järven suurimmat ongelmat ovat sen mataluus ja rehevä vesikasvusto. Järvessä ei ole ainoatakaan varsinaista saarta, mutta siellä on runsaasti muun muassa ruokojen muodostamia saarekkeita, jotka toimivat lintujen pesimäpaikkoina. Järven mataluuden vuoksi sen käyttö virkistyskalastuksessa ei ole runsasta. Järven rannalla ei myöskään ole uimarantoja.
Preerianaurulokki

Preerianaurulokki ("Larus pipixcan") on mustapäinen lokki, joka kuuluu rantalintujen lahkoon. Lajin nimesi Johann Georg Wagler 1831.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 32–36 cm ja paino 250–300 g. Juhlapukuisen vanhan linnun pää on musta, silmän ympärillä on valkoinen rengas ja nokka on tummanpunainen. Siivet ovat päältä harmaat ja uloimmissa käsisulissa on mustavalkeat kärjet. Vatsapuoli on usein vaaleanpunainen. Nuoren linnun siivet ovat päältä tummat, pyrstö on tumma ja pään sivuilla tummat lautumat.
Esiintyminen.
Preerianaurulokki pesii Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosien sisämaassa järvillä ja soilla. Maailman populaation koko on 470 000–1,5 miljoonaa yksilöä. Pesimäajan ulkopuolella se oleskelee valtamerillä ja talvehtii Etelä-Amerikan rannikon edustalla Chilestä Ecuadoriin. Tavataan satunnaisesti Euroopassa. Suomessa laji on tavattu kahdesti: 31.5.1997 ja 14.11.1999 Oulussa.
Elinympäristö.
Pesii yhdyskunnittain järvillä ja soilla. Oklahoman Salt Plainsin suojelualueella pesi 3 miljoonaa yksilöä vuonna 1950, mutta vain 60 000 yksilöä vuonna 2003. Yhdyskunta on herkkä häiriöille pesinnän alkuvaiheessa.
Lisääntyminen.
Sukukypsä 2-vuotiaana. Yksiavioinen. Pesä on maassa tai kelluvalla ruokolautalla, ja siinä on 2–4 munaa, joita haudotaan 23–26 päivää.
Ravinto.
Syö kaikenlaisia vedessä eläviä pikkueläimiä.
Patagoniannandu

Patagoniannandu ("Rhea pennata") on Etelä-Amerikassa elävä lentokyvytön nandulintu. Se on kahdesta nandulajista pienempi, 90–100 cm pitkä, ja sillä on suuremmat siivet kuin muilla strutsilinnuilla. Patagoniannandu pystyy juoksemaan 60 km/h, ja sillä vauhdilla se pääsee pakoon useimpia saalistajia. Varpaiden kynnet ovat terävät ja toimivat aseina saalistajia vastaan.
Koirasnandut ovat hautoessaan erittäin vaarallisia. Naaras munii munat pesän ulkopuolelle eikä pesään, toisin kuin useimmat linnut. Koiras siirtää useimmat munat pesään, mutta jättää muutaman munan pesän ulkopuolelle, missä ne houkuttelevat kärpäsiä. Koiras ja myöhemmin poikaset syövät näitä kärpäsiä.
Lisääntymisajan ulkopuolella patagoniannandu on rauhallinen. Ne elävät 5–30 nandun laumassa riippumatta sukupuolesta tai iästä.
Patagoniannandu sijoitettuun välillä omaan sukuunsa "Pterocnemia", mutta geneettisten tutkimukset tukevat lähempää sukulaisuutta nandun kanssa.
Karl Menger

Karl Menger (13. tammikuuta 1902, Wien – 5. lokakuuta 1985, Highland Park) oli itävaltalaissyntyinen laaja-alainen matemaatikko ja Wienin piirin jäsen. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli mm. algebran, käyräteorian ja geometrian parissa ja vaikutti myös peliteoriaan ja yhteiskuntatieteisiin.
Karl Mengerin isä oli tunnettu taloustieteilijä Carl Menger.
Selena

Selena (oik. Selena Quintanilla-Pérez; 16. huhtikuuta 1971 Lake Jackson, Texas – 31. maaliskuuta 1995 Corpus Christi, Texas) oli amerikanmeksikolainen laulaja, jonka musiikkityyli oli pop-tyylinen tejano. Hän syntyi Jehovan todistaja -perheeseen Teksasissa. "Billboard" -lehti nimesi Selenan 90-luvun parhaiten myyneeksi latinoartistiksi. Hän oli myös aikansa seksi-ikoni sekä Coca-Colan mainoskasvo Teksasissa. Lisäksi hän teki cameoroolin elokuvassa "Don Juan DeMarco" sekä meksikolaisessa telenovelassa. Selena oli äänialaltaan lyyrinen mezzosopraano.
Hänen elämästään on tehty elokuva "Selena".
Elämä.
Selenan ensimmäinen single ilmestyi hänen ollessaan 12-vuotias. Hän sai vuoden parhaan naislaulajan Tejano Music Awardin vuonna 1987. Pian hän solmi levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Hän voitti levyllään "Selena Live!" Grammyn. Vuonna 1994 albumilta "Amor Prohibido" julkaistiin singlenä neljä listaykköshittiä, ja levyä on nyt myyty Yhdysvalloissa viisinkertaisen platinan verran.
Selena omisti myös Selena ETC -vaatemyymäläketjun.
Kuolema.
Selena kuoli henkirikoksen uhrina yhteen laukaukseen teksasilaisessa Days Inn motellissa huoneessa nro 158 23-vuotiaana. Hänen viimeinen sanansa oli: "Yolanda". Häntä ampui selkään hänen oman ihailijakerhonsa puheenjohtaja, sairaanhoitaja Yolanda Saldívar. Kuolinsyy oli verenhukka. Murhan syynä oli häneen kohdistuneet kavallusepäillyt. Hänet saatiin kiinni motellin pysäköintialueella hänen uhatessa ampua itsensä. Saldívar tuomittiin elinkautiseen vankeuteen, ja hän voi hakea ehdonalaiseen aikaisintaan vuonna 2025. Hautajaisiin osallistui yli 30 000 fania.
Howard Jacobs

Howard Trevor ”Howy” Jacobs (s. 1955 Lontoo) on molekyylibiologian professori Tampereen yliopiston lääketieteen ja terveysteknologian tiedekunnassa, ja toimi 1.3.2015 - 31.12.2017 Helsingin yliopiston Viikin kampuksella toimivan Biotekniikan instituutin johtajana. Mitokondriotutkijana profiloitunut Jacobs toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina vuosina 2006-2016 ja on johtanut vuodesta 2002 alkaen kansallista tutkimuksen huippuyksikköä FinMITiä, johon kuuluu neljä tutkimusryhmää Helsingin ja Tampereen yliopistoista. Yksikkö tutkii erilaisia tautimekanismeja käyttämällä viljeltyjä soluja ja malliorganismeja, kuten banaanikärpäsiä, jotka kantavat mitokondrioihin liittyviä geenivirheitä.
Professori Jacobs on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002. Hänen tutkimusryhmänsä sai arvostetun, EU:n myöntämän Descartes-palkinnon vuonna 2004. Professoriliitto valitsi hänet vuoden professoriksi vuonna 2009. 
Jacobs on tullut tunnetuksi myös muun muassa punk-henkisestä ulkoasustaan.
Il trittico

Il trittico eli triptyykki on Giacomo Puccinin säveltämä kolmen pienoisoopperan kokonaisuus. Triptyykkin kuuluvat Il tabarro, (Viitta), Suor Angelica (Sisar Angelica) sekä Gianni Schicchi. 
Yhden illan aikana esitettävien kolmen pienoisoopperan ajatus oli Puccinille tuttu ajatus. Hänen ensimmäinen oopperansa Le villi esitettiin ensi-illassaan 1884 yhtenä kolmesta muusta oopperasta. Vuoden 1904 jälkeen ajatus alkoi voimakkaammin elää vaikka Giulio Ricordi (Puccinin kustantaja) vastustikin ajatusta. 
Oopperat käsittelevät kolmea eri kuolemaa (intohimomurha, itsemurha ja luonnollinen kuolema) ja kolmea eri rakkautta (kielletty rakkaus, äidinrakkaus ja nuori rakkaus). Il trittico on nähty myös Puccinin tulkintana Danten "Jumalaisesta näytelmästä": Kiirastuli, Paratiisi ja Helvetti. 
Il tabarro.
La fanciulla del Westin jälkeen Puccini etsi uusia aiheita. Vuonna 1912 Pariisissa Puccini näki Didier Goldin näytelmän "Le Houppelande". Siitä löytyi aihe Il Tabarrolle. Puccini ei päässyt heti aloittamaan ja aihe jäi lepäämään kun Puccini sävelsi La rondinen. Kun Il tabarron kanssa sopivia librettoja ei tuntunut löytyvän Puccini ajatteli jopa esityttää Il tabarron ja Le Villin yhdessä, mutta luopui ajatuksesta. Libreton Il tabarroon teki Giuseppe Adami. 
Suor Angelica ja Gianni Schicchi.
Tammikuussa 1917 näytelmäkirjailija Giovacchino Forzano näytti yksinäytöksisen luostariin sijoitetun oopperan sketsejä. Puccini ihastui aiheeseen. Myöhemmin saman vuoden kesäkuussa Forzano esitteli aiheen Gianni Schicchistä. Gianni Schicchi mainitaan Danten "Jumalaisen Näytelmän" Helvetti osan 30. laulussa. Puccini hyväksyi Gianni Schicchin kolmannen oopperansa aiheeksi. Kaikki osat olivat valmiina kesäkuun 1918 loppuun mennessä. 
Kantaesitys.
Il Tritticon kantaesitys pidettiin Metropolitan-oopperassa New Yorkissa 14.joulukuuta 1918. Italian ensi-ilta pidettiin Teatro Costanzissa Roomassa 11.tammikuuta 1919. Sodan jälkeisten matkustusrajoitusten takia Puccini ei itse päässyt New Yorkiin mutta Rooman ensi-iltaa Puccini kunnioitti läsnäolollaan. 
New Yorkin arvosteluissa Gianni Schicchi sai suurimman huomion, muutamat olivat kiintyneitä Il tabarroon. Suurin yhtenäisyys oli Suor Angelican eroavaisuus muista. Metropolitan-ooppera piti Triptyykin ohjelmistossa kaksi kautta. Rooman ensi-illassa taas Gianni Schicchi oli ylistetyin, Suor Angelica sai positiivista huomiota ja Il Tabarroa pidettiin heikoimpana.
Puccini toivoi, että hänen teoksensa esitetään aina yhtenä kokonaisuutena. Vain silloin teosten eri teemat saavat syvyyttä parhaiten. Aika nopeasti kantaesityksen jälkeen Il tritticon osia kuitenkin alettiin soittaa erikseen ja yhdistellä eri tavoin. 
Suomen ensiesitys.
Il tritticon osia on esitetty Suomessa erillisinä ja yhdistettynä muihin yksinäytöksisiin oopperoihin. Ensimmäisen kerran kokonaisena Il trittico esitettiin Suomessa 1998. Suomen Kansallisoopperassa triptyykki esitettiin kokonaisuudessaan ensimmäisen kerran vasta 2011.
Pikkukasuaari

Pikkukasuaari ("Casuarius bennetti") on pienin kasuaari. Se on suuri yli 110 cm korkea lentokyvytön lintu, jolla on kova ja jäykkä, musta höyhenpeite, matala kolmionmuotoinen kypärä, vaaleanpunaiset posket ja punaiset läiskät sinisessä kaulassa. Jalat ovat suuret ja voimakkaat, ja niissä on sisävarpaassa on tikarinmuotoinen kynsi. Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä. Naarailla on pitempi kypärä, värikkäämpi ihon väri ja ne ovat suurempia kuin koiraat.
Pikkukasuaari elää metsäisillä vuorilla Uudessa-Guineassa, Uudessa-Britanniassa ja Yapen-saarella. Se syö pääasiassa hedelmiä ja pieniä eläimiä. Pikkukasuaari on yksinäinen eläin, se elää ainoastaan pareina paritellessaan.
Tieteellinen nimi tulee australialaisen tutkijan, George Bennettin mukaan. Hän oli ensimmäinen tutkija, joka tutki pikkukasuaareja, kun ensimmäiset tuotiin laivalla Australiaan.
Time of Despair

Time of Despair on Entwinen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2002. Albumi nauhoitettiin ja miksattiin Astia A-Studiossa tammi-helmikuussa 2002. Levyn julkaisi Spikefarm Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Entwine, ellei toisin mainittu.
Anniskelupassi

Anniskelupassi on Suomessa todistus siitä, että henkilöllä on riittävä tuntemus alkoholilainsäädännöstä, jotta hän voisi toimia anniskelupaikkojen vastaavana hoitajana. 
Anniskeluluvanhaltijan on osana omavalvontaa huolehdittava henkilökunnan osaamisesta, ja osana tätä nimettävä vastaava hoitaja, jolla on anniskelupassi. 
Anniskelupassin voi suorittaa lukuisissa ravitsemisalan oppilaitoksissa ja aikuiskoulutuskeskuksissa.
 Testissä osoitettavat tiedot voi hankkia itsenäisesti Valviran julkaisemasta materiaalista, sen luvuista 1–3 joiden aiheina ovat 1. Anniskelutoiminta yleensä, 2. Alkoholijuomien markkinointi ravintolassa ja 3. Valvonta ja seuraamukset.
Alkoholilaki muuttui vuonna 2018, mutta ennen muutosta suoritetut passit ovat voimassa myös sen jälkeen.
Jagged Alliance

Jagged Alliance on vuoropohjaisten taktiikkapelien sarja, jonka ensimmäinen osa julkaistiin DOS:ille. Pelisarjan ensimmäisen osan on kehittänyt Madlab Software.
Kuvaus.
Pelissä ohjataan pelaajan valitsemia palkkasotureita. Jokaisella pelihahmolla on oma persoonallisuutensa ja erikoistaitonsa, esimerkiksi jotkin palkkasoturit ovat erikoistuneet opettamiseen. Pelissä voi myös luoda oman palkkasoturin.
Jagged Alliance.
Peli sijoittuu Metaviran saarelle, jossa on suoritettu aikoinaan ydinkokeita. Kokeiden seurauksena saaren puut erittävät lääketieteellisesti erittäin arvokasta mahlaa, mutta puut eivät kykene lisääntymään. Saarella toimii kaksi tutkimusryhmää, Brendan ja hänen isänsä johtama ryhmä sekä pahan Santiagon ryhmä. Santiagolla on aluksi kaikki paitsi yksi sektori hallusaan. Pelaajan tehtävä on vapauttaa koko saari ja kukistaa Santiago.
Jagged Alliance 2.
Peli sijoittuu kuvitteelliseen Arulcon valtioon, jossa Kuningatar Deidranna on kaapannut vallan. Pelaaja palkataan vapauttamaan Arulco, joka on jaettu 256 sektoriin (16*16). Pelaaja voi palkata palkkasotureita, ostaa aseita ja varusteita sekä saada tehtäviä tietokoneen välityksellä. Lisäksi pelaajan voi valloittaa kyliä, kaivoksia, lentokenttiä ja tukikohtia sekä kouluttaa siviileistä sotilaita, jotka eivät kuitenkaan seuraa mukana. Peli paransi ensimmäisen pelin ongelmia ja palkkasoturien toimintamahdollisuuksia laajennettiin. Pelaaja kykeni myös keskustelemaan muiden hahmojen kanssa.
DiEversity

DiEversity on Entwinen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2004. Albumi nauhoitettiin Astia A-Studiossa ja Studio Vatsahaavassa loka-joulukuussa 2003. Levyn julkaisi Spikefarm Records. Levyn miksasi Mikko Karmila Finnvox-studiolla.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Entwine.
Majakkalaiva Helsingkallan

Majakkalaiva Helsingkallan oli Perämeren eteläosassa olevan samannimisen matalikon pohjoispuolelle sijoitettu majakkalaiva.
Alkuperä.
Alus rakennettiin Helsingissä Hietalahden telakalla vuonna 1885; mitoiltaan se oli keskikokoinen eli 25,8 x 6,5 x 2 metriä. Aluksessa ei ollut aluksi koneistoa vaan purjeet; valolaite oli keulamastossa oleva normaali kolmelyhtyinen, joka näytti valkoista kiinteätä ympärinäkyvää valoa.
Aluksia rakennettiin samaan aikaan kaksi aivan samanlaista; toinen oli Merenkurkkuun sijoitettavaksi määrätty uusi majakkalaiva Snipan.
Ensimmäinen asemapaikka ja parannuksia.
Vuonna 1920 kumpaankin alukseen asennettiin Helsingissä potkuri ja sitä käyttämään 60 hevosvoiman "Bolinder" -kuulamoottori; valonheitintä syöttävää generaattoria ja paineilmasumusireeniä käyttämään asennettiin pienempi petrolikone. Samalla molempiin vaihdettiin uusi tukevampi keulamasto, jonka huippuun asennetulle lavalle tuli uusi asetyleenivalo; samalla valotunnus vaihtui yhdeksi räpäykseksi ja yhdeksi vilkuksi 20 sekunnin välein.
Sekalaisia välivaiheita.
Alus poistettiin Helsingkallanin matalikolta vuonna 1933, koska sen tilalle asennettiin valopoiju. Alus muutettiin nyt "Varamajakka I" -nimiseksi varalaivaksi; se toimi I merenmittausretkikunnan asuntolaivana sotavuosien aikana, koska majakkalaivoja ei voitu asettaa ulos sukellusvenevaaran vuoksi. Alus maalattiin sotavuosien ajaksi naamiomaalauksin kuten kaikki muutkin ja talvisin valkoiseksi kalkkivärillä. Majakkavarustus oli koko ajan paikallaan.
Viimeinen asemapaikka.
Vuonna 1945 tuhoutui Merenkurkussa asemapaikkaansa pitänyt majakkalaiva Snipan voimakkaan lumimyrskyn telakkamatkalla aiheuttamassa haaksirikossa; "Varamajakka I" sai sen entisen nimen ja asemapaikan. Siellä alus palvelikin aina vuoteen 1960 asti, jolloin se poistettiin tarpeettomana, kun uusi Utgrynnanin majakka valmistui.
Troolariksi.
Vanha majakkalaiva myytiin yksityiselle, joka vaihtoi siihen tehokkaamman dieselkoneen, muutti ohjaamon katetuksi ja maalasi aluksen ulkoapäin valkoiseksi; majakkalyhty jäi viranomaisille, mutta sen lava sai jäädä paikoilleen ja uusi omistaja teki siitä tähystyspaikan. Alus toimi joitakin aikoja kalastusaluksena, mutta sittemmin siitä tehtiin huvialus. Tässä yhteydessä kansirakenteita muutettiin nykyiselleen.
Alus oli vuoteen 1990 asti Turussa Aurajoen rannassa; seuraavana kesänä se siirtyi Paraisille, jossa se havaittiin viimeksi kesällä 2005.
Alus makaa tällä hetkellä hylkynä Rymättylässä huvivenetelakan rannassa.
Fatal Design

Fatal Design on suomalaisen goottimetalliyhtye Entwinen vuonna 2006 julkaistu studioalbumi, joka on järjestyksessään yhtyeen viides. Se nauhoitettiin Petraxilla, Hollolassa, Groovelandissa, Lahdessa sekä Wave Soundissa. Lahdessa maalis-huhtikuussa 2006 Mikko Karmila miksasi albumin Finnvox-studioilla. Levyn julkaisi Spikefarm Records.
Kappaleista "Break Me" ja "Surrender" kuvattiin musiikkivideo ja jälkimmäinen julkaistiin myös singlenä. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Entwine.
Sanna Kyllönen

Sanna Mari Kyllönen (o.s. Hernesniemi, s. 9. maaliskuuta 1971 Kokkola) on suomalainen entinen pikajuoksija. Hän edusti viimeksi aktiiviurallaan Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajanaan toimi vuodesta 1998 aviomies Kai Kyllönen. Tätä ennen häntä valmensi Mika Lehtimäki.
Aktiiviurallaan Kyllönen voitti seitsemän SM-kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia 100 metrin juoksussa. 200 metriltä kultamitaleita tuli myös seitsemän ja hopeamitaleita kolme. Halli-SM-kisoista mitalitili karttui kymmenellä kultamitalilla, kuudella hopeamitalilla ja kahdella pronssimitalilla. Molemmilla pikamatkoilla SM-tasolla Kyllösellä oli voittamaton kultasuora vuosina 1993–1999.
Ennätykset.
h = käsiajanotolla saatu tulos, ei suoraan vertailukelpoinen
Barbara Bush

Barbara Pierce Bush (8. kesäkuuta 1925 New York, New York – 17. huhtikuuta 2018 Houston, Texas) oli Yhdysvaltain 41. presidentin George H. W. Bushin vaimo. Yhdysvaltain 43. presidentti George W. Bush ja Floridan kuvernöörinä toiminut Jeb Bush ovat heidän poikiaan. Barbara Bush oli Valkoisen talon emäntänä vuodet 1989–1993.
Elämäkerta.
Barbara Pierce syntyi New Yorkissa ja oli kolmas Marvin Piercen ja Pauline Robinson Piercen neljästä lapsesta. Perhe oli hyvin toimeentuleva. Äiti kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1949. McCall Corporation -julkaisuyhtiön puheenjohtajaksi noussut Marvin Pierce kuoli vuonna 1969.
Vuonna 1941 16-vuotias Barbara tapasi tanssiaisissa George Herbert Walker Bushin, joka opiskeli Phillips Academyssa Massachusettsin osavaltiossa. Toisessa maailmansodassa Bush oli laivaston torpedolentäjä, ja hän nimesi lentokoneensa Barbaran mukaan. Kun Bush palasi Yhdysvaltoihin, Barbara keskeytti opiskelunsa Smith Collegessa, ja pari meni naimisiin 6. tammikuuta 1945. Sodan jälkeen George Bush valmistui Yalen yliopistosta, ja pari muutti Texasin Midlandiin. Heille syntyi kuusi lasta: George W. Bush (s. 1946), Pauline Robinson "Robin" Bush (1949–1953, kuoli leukemiaan), Jeb Bush (s. 1953), Neil Mallon Bush (s. 1955), Marvin Pierce Bush (s. 1956) ja Dorothy Bush Koch (s. 1959).
Vaikka Bush tuki miehensä ja poikiensa vaalikampanjoita, hän vältti ottamasta julkisesti kantaa politiikkaan. Ensimmäisenä naisena hän keskittyi taloudenhoitoon, lukutaitokampanjoihin ja Valkoisen talon historian vaalimiseen. Bush kirjoitti satukirjoja ja oli mukana useissa lukutaitokampannjassa. Hänen perustamansa Barbara Bush Foundation for Family Literacy -säätiö tukee yli 1 500 lukutaitoa edistävää kampanjaa Yhdysvalloissa.
Kuolema.
Ennen kuolemaansa Barbara Bush oli kärsinyt terveysongelmista ja viettänyt pitkiä aikoja sairaalassa. Huhtikuussa 2018 hän ilmoitti kieltäytyvänsä lisähoidoista. Hän kuoli kaksi päivää myöhemmin 17. huhtikuuta 2018.
Terveys.
Barbara Bush sairasti kroonista autoimmuunisairautta Basedowin tautia, joka vaikuttaa kilpirauhaseen.