tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Äripäev

Äripäev on johtava virolainen talouslehti. Sen omistaa Bonnier. Lehden levikki on noin 17 700 ja lukijoita sillä on noin 93 000. "Äripäevin" ensimmäinen numero ilmestyi 9. lokakuuta 1989.
Vuoden eteläkarjalainen kylä

Vuoden eteläkarjalainen kylä on KyläIdus-tapahtumassa vuosittain annettava kunnianimitys kylätoiminnassa aktiiviseksi osoittautuneelle Etelä-Karjalan kylälle. Tapahtuman järjestää Etelä-Karjalan kylät ry.
Vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi valitut:
HOTOL

HOTOL (Horizontal Take-off and Landing Satellite Launcher) oli englantilainen avaruussukkula-konsepti 1980-luvun puolivälissä. 
HOTOLin piti olla 62 m pitkä ja kärkiväliltään 19,7-metrinen. Sen paino oli 196 000 kg. Hyötykuorma matalalle kiertoradalle olisi ollut 7000 kg. 
Se oli Englannin tarjous eurooppalaiseksi sukkulaksi, mutta ESA valitsi Ranskan CNESin kehittämän Hermès-sukkulan kehitettäväksi, joka sekään ei edennyt koekappaleen rakennusvaiheeseen. 
Hotolilla oli vakausongelmia koska moottorit oli sijoitettu perään ja poltoainetankit eteen; Polttoainetankkien tyhjennyttyä painopiste oli aivan liian takana.
Wir sind Helden

Wir sind Helden oli saksalainen vuonna 2000 perustettu poprock-yhtye, joka jäi pysyvälle tauolle 2012. Yhtye on kotoisin Hampurista, mutta muutti myöhemmin Berliiniin. 
Wir sind Heldenin solisti, Judith Holofernes, esiintyi jo ennen yhtyeen perustamista klubeilla ja julkaisi jopa sooloalbumin „Kamikazefliege“. Etsiessään muusikkoja säestäjikseen hän tapasi vuonna 2000 Popkurs Hamburgissa yhtyeen rumpalin Pola Royn ja kitaristi/kosketinsoittaja Jean-Michel Touretten. 
Yhtye esiintyi aluksi nimellä Judith Holofernes . Basisti Mark Tavassol liittyi myöhemmin Pola Royn suosituksesta joukkoon, joka tuolloin esiintyi nimellä „Helden“. Myöhemmin nimi muuttui nykyisekseen „Wir sind Helden“, koska nimi "Helden" oli jo varattu toiselle yhtyeelle. Nimen oli tarkoitus tuoda mieleen David Bowien single "Heroes".
Vuonna 2002 tuottaja Patrik Majer löysi yhtyeen kykyillasta, minkä jälkeen julkaistiin ensimmäinen single "Guten Tag", jota julkaistiin 3000 kappaletta ja se soi julkaisunsa jälkeen säännöllisesti berliiniläisillä radioasemilla ja nousi lopulta myös saksalaisille singlelistoille. 
Vuonna 2003 julkaistiin ensimmäinen albumi "Die Reklamation“, joka nousi ensimmäisellä viikolla sijalle kuusi saksan albumilistalla ja oli korkeimmillaan sijalla kaksi. 
2005 julkaistu toinen albumi "Von hier an blind“ nousi ensimmäiselle sijalle sekä Saksassa että Itävallassa ensimmäisellä viikollaan. Myös single "Die Reklamation“ nousi listoille ja oli myös vuonna 2005 sijalla 38. Yhteensä kahta ensimmäistä levyä myytiin Saksassa yli 1,2 miljoonaa kappaletta. Yhtye haki myös menestystä saksankielisten markkinoiden ulkopuolelta ja käänsikin muutamia kappaleitaan esimerkiksi japaniksi, ranskaksi ja englanniksi.
25. toukokuuta 2007 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi "Soundso“, joka nousi viikossa Saksassa ja Itävallassa listasijalle kaksi. "Endlich ein Grund zur Panik“ julkaistiin jo etukäteen 27. huhtikuuta ja levyn toinen singlejulkaisu oli 6. kesäkuuta julkaistu "Soundso"..
2008 ilmestyi „Wir sind Helden - Informationen zu Touren und anderen Einzelteilen. Ein Wir sind Helden-Tagebuch“.
Wir sind Helden esiintyi Berliinin Live 8 -konsertissa heinäkuussa 2005.
2010 ilmestynyt albumi Bring mich nach Hause nousi listaykköseksi Saksassa ja Itävallassa.
Judith Holofernes on julkaissut bändin toiminnan loppumisen jälkeen sooloalbumit vuosina 2014 ja 2017.
Coloris

Coloris on suomalaisen Signum Victoriaen kehittämä "Columns"-klooni, joka julkaistiin Amigalle vuonna 1990. Myöhemmin peli käännettiin Atari ST:lle.
Pelaaminen.
"Coloriksessa" putoilee kolmen palan kokoisia palikoita kuiluun, ja pelaajan tehtävänä on yrittää välttää kuilun täyttyminen. Putoavaa palikkaa voi "Tetriksen" tapaan ohjata sivuttaissunnassa, mutta sitä ei voi kääntää, vaan ainoastaan palikan ruutujen värien järjestystä pystyy vaihtamaan. Värit määräytyvät sattumanvaraisesti viiden perusvärin valikoimasta. Palikkaa ohjaamalla ja värien järjestystä vaihtamalla on tarkoitus saada saman väriset ruudut kosketuksiin. Jos kolme saman väristä ruutua osuu vierekkäin, kyseiset ruudut poistuvat. Bonuspisteitä saa, jos onnistuu poistamaan kerralla enemmän palikoita, ja on myös mahdollista saada jokeri, jossa kaikki palikat ovat samanvärisiä.
Julkaisu.
Pelin julkaisi enimmäkseen freeware-ohjelmien postimyyntiin keskittynyt yritys nimeltä Avesoft. Pelin hinta oli kaupassa halpapelin ja täyshintaisen väliltä. Myöhemmin sitä alettiin myydä halpapelinä Avesoftin postimyynnin kautta. Peliä ei yritetty myydä ulkomailla oikeustaistelun pelossa, koska Segan "Columns"-peli muistutti liikaa "Colorista".
Kehitys.
Alkumusiikista vastaa paremmin "Walkman" nimimerkillä tunnettu varsin nimekäs tuon ajan norjalainen demoskene-muusikko Tor Bernard Gausen. Myöhemmin samana vuonna kappaletta käytettiin lähes samassa muodossa Budbrain -ryhmän kuuluisassa "Budbrain Megademossa". Demossa tuon kappaleen tekijäksi on ilmoitettu "unknown" (tuntematon).
Tekijät.
Tekijätiimin nimeksi on mainittu Signum Victoriae
Vastaanotto.
Jukka Tapanimäki antoi "MikroBitissä" "Coloriksen" Amiga-versiolle täydet viisi tähteä.
Ruotsalainen "Datormagazin" -lehti antoi pelille 8/10 arvostelussaan (huom: kuva on pelistä "Wild Streets").
Saksankielinen "Amiga Joker" -lehti antoi pelille 80% arvostelussaan.
Joe Slovo

Joe Slovo (alun perin "Yossel Mashel Slovo", 23. maaliskuuta 1926 Obeliai, Liettua – 6. tammikuuta 1995) oli eteläafrikkalainen poliitikko ja apartheidia vastustanut aktivisti. Slovo toimi pitkään Etelä-Afrikan kommunistisen puolueen johtajana ja Umkhonto we Sizwen esikuntapäällikkönä. Slovon vaimo Ruth First oli apartheidin vaistaisen taistelun pääideologeja.
Slovo syntyi Obeliain kaupungissa Liettuassa ja muutti Etelä-Afrikkaan kahdeksanvuotiaana juutalaisten vanhempiensa kanssa.
Slættaratindur

Slættaratindur on vuori Eysturoylla, Färsaarilla. Se kohoaa 880 metrin korkeuteen merenpinnan yläpuolella ja on siten Färsaarten korkein kohta. 
Slættaratindur sijaitsee Eiðin, Gjógvin ja Funningurin kylien välissä. Se on yksi Färsaarten kymmenestä yli 800 metriä korkeasta vuoresta, ja saarten toiseksi korkein huippu, Gráfelli (856 m) sijaitsee aivan sen koillispuolella.
Brendan

Pyhä Brendan (noin 484 – noin 577) oli irlantilainen apotti. Hän on yksi ”Irlannin kahtenatoista apostolina” tunnetuista 500-luvulla eläneistä luostaripyhimyksistä. "Navigatio Sancti Brendani Abbatis" -nimisen latinankielisen matkakuvauksen mukaan Brendan harrasti innokkaasti merenkulkua Atlantilla ja löysi lännestä ”siunattujen saaret”, iiriksi "Tír na nÓg". 
"Navigatio Sancti Brendani Abbatis" on useimpien tutkijoiden mukaan uskonnollinen allegoria. Kiistellyn teorian mukaan kuvaus matkasta ”siunattujen saarille” pohjautuisi kuitenkin Pohjois-Amerikkaan tehtyyn löytöretkeen. Tämän teorian mukaan Brendan olisi päätynyt Newfoundlandiin kulkiessaan Färsaarten, Islannin ja Grönlannin kautta – siis samoja reittejä pitkin, joita viikingit purjehtivat vuosisatoja myöhemmin. Teorian mukaan matkakertomuksessa kuvatut ihmeelliset näyt viittaisivat Pohjois-Atlantin luonnonilmiöihin, kuten jäävuoriin ja islantilaisen tulivuoren purkautumiseen. Vuosina 1976–1977 purjehtija Tim Severin todisti, että Pohjois-Atlantti on teoriassa mahdollista ylittää muinaisirlantilaisella "curragh"-nahkaveneellä. Mitään konkreettisia todisteita Brendanin käynnistä Amerikassa ei kuitenkaan ole.
Adriaan Vlok

Adriaan Johannes Vlok (11. joulukuuta 1937 Kapkaupunki – 8. tammikuuta 2023 Pretoria) oli eteläafrikkalainen kansallispuolueen poliitikko ja lain ja järjestyksen (1986–1991) sekä vankeinhoitoasioiden (1991–1994) ministeri. Lain ja järjestyksen ministerinä toimiessaan Vlokin tehtäviin kuului apartheidin vastaisen vastarinnan kukistaminen ja hän vastasi arviolta 30 000 poliittisen aktivistin pidättämisestä. Vuonna 1988 hän rajoitti 17 kansalaisjärjestön, muun muassa UDF:n ja Vapauttakaa Mandela -kampanjan toimintaa. Vlok toimi vuonna 1990 hallituksen ANC:n kanssa neuvotellessa lähetystössä ja myöhemmin neuvotteli myös Afrikaner Weerstandsbewegingin kanssa maan kiristyvästä poliittisesta tilanteesta yrittäen estää maan äärioikeiston aseellisen kapinan. 
Vuonna 1998 Vlok todisti Etelä-Afrikan totuuskomissiossa, että presidentti Frederik de Klerk tiesi maanlaajuisesta pommikampanjasta, jonka tarkoituksena oli ANC:n aseman horjuttaminen, ja anoi armahdusta.
Irene Grandi

Irene Grandi (s. 6. joulukuuta 1969, Firenze) on italialainen laulaja. 
Grandi syntyi Firenzessä ja osallistui vuoden 1994 San Remon musiikkifestivaaliin kappaleella "Fuori". Hänen ensimmäinen albuminsa oli "Irene Grandi", jonka materiaalia olivat hänen lisäkseen työstäneet Eros Ramazzotti ja Jovanotti. Hänen toinen albuminsa ilmestyi vuonna 1995.
Irene Grandi esiintyi Rooman Live 8 -konsertissa heinäkuussa 2005. Hän osallistui myös San Remon musiikkifestivaaliin 2000 ja lauloi Hector Zazoun levyllä "Strong Currents" (2003).
Totuus- ja sovintokomissio (Etelä-Afrikka)

Totuus- ja sovintokomissio () oli Etelä-Afrikassa toiminut oikeusistuimen kaltainen elin, jonka perusti maan kansallisen yhtenäisyyden hallitus vuonna 1995 selvittämään apartheidin aikaisia rikoksia. Totuus- ja sovintokomissio koostui armahdus-, korvaus- ja rehabilitaatio- sekä ihmisoikeusrikkomuskomiteoista. Komissio kuuli rikoksen uhriksi joutuneiden todistuksia ja poliittisista syistä rikoksia tehneet saattoivat anoa komissiolta armahdusta täydellistä rehellistä tunnustusta vastaan. Totuus- ja sovintokomissiolla oli keskeinen asema Etelä-Afrikan muutoksessa demokraattiseksi valtioksi ja Totuus- ja sovintokomissiota, joistakin puutteista huolimatta, pidetään yleisesti onnistuneena yrityksenä selvittää maan traumaattista poliittista historiaa. 
Totuus- ja sovintokomissio piti päämajaa Kapkaupungissa ja sen puheenjohtajana toimi Nobelin rauhanpalkinnolla palkittu Etelä-Afrikan anglikaanisen kirkon emeritusarkkipiispa Desmond Tutu. Lisäksi Totuus- ja sovintokomission jäseniä olivat muun muassa Alex Boraine (varapuheenjohtaja), Sisi Khampepe, Wynand Malan ja Emma Mashinini.
Totuus- ja sovintokomission perusti Kansallisen yhtenäisyyden hallitus vuonna 1995 selvittämään apartheidin aikana tapahtuneita ihmisoikeusrikkomuksia konfliktin kaikkien osapuolien taholta. Se perustui vuonna samana vuonna säädettyyn "Promotion of National Unity and Reconciliation Actiin" ().
Ihmisoikeusrikkomuskomitea.
Ihmisoikeusrikkomuskomitea (, HRV) tutki vuosien 1960 ja 1994 välisenä aikana tapahtuneita ihmisoikeusrikkomuksia Totuus- ja sovintokomission saamien lausuntojen perusteella. Komitea pyrki selvittämään rikkomusten uhrien henkilöllisyyden, nykytilanteen ja heidän kärsimänsä vahingon luonteen ja laajuuden. Lisäksi komitea pyrki selvittämään oliko ihmioikeusrikkomus valtion tai muun organisaation, ryhmän tai yksilön järjestelmällisen suunnittelun tulosta. Ihmisoikeusrikkomusten uhrit ohjattiin tämän jälkeen korvaus- ja rehabilitaatiokomitealle.
Korvaus- ja rehabilitaatiokomitea.
Korvaus- ja rehabilitaatiokomitea (, R &amp; R) pyrki tarjoamaan ihmisoikeusrikkomusten uhreille tukea palauttaakseen heidän kunniansa sekä toimimaan uhrien, heidän perheittensä ja yhteisöjensä rehabilitoimiseksi. Etelä-Afrikan parlamentin perustaman presidentin rahaston sekä yksityisten lahjoittajien avulla uhreille pyrittiin maksamaan myös kiirellisiä väliaikaisia korvauksia maan presidentin asettamien säännösten mukaisesti.
Armahduskomitea.
Armahduskomitean (, AC) tehtäviin kuului "Kansallisen yhtenäisyyden ja sovinnon edistämislain" mukaisesti käsitellä ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyneiden henkilöiden armahdushakemuksia. Lain perusteella hakijoilla oli oikeus pyytää armahdusta mistä tahansa teosta, laiminlyönnistä tai rikoksesta, joka oli tehty poliittisista syistä 1. maaliskuuta 1960 ja 11. maaliskuuta 1994 välisenä aikana. Hyväksytty hakemus suojeli hakijaa kaikelta kyseiseen tekoon liittyviltä oikeustoimilta.
China Aerospace Corporation

China Aerospace Corporation (CASC; ) on Kiinan kansantasavallan avaruustoiminnan teollinen osuus.
CASC-yhtymässä on ainakin 140 liiketoiminta- ja tutkimusyksikköä. Sen työvoimana on 103 000 työntekijää, joista 41 000 on erikoiskoulutettuja ja 1300 tutkijoita.
Sen tuotteisiin kuuluvat ohjukset, satelliitit ja kantoraketit ja monet muut ilmailu- ja avaruusteollisuuden tuotteet. Muita tuotteita ovat elektroniikka, kemikaalit, tietoliikennelaitteet, ajoneuvot, lääkkeet ja ympäristönsuojelun laitteet.
Tausta.
China Aerospace Corporation (brittiläisissä lähteissä siitä käytetään lyhennettä CASC) on kehittänyt Kiinan Pitkä Marssi-kantoraketin. Kehitys tehtiin sen omistamissa yrityksissä, jotka olivat: China Academy of Launch Vehicle Technology (CALT) ja Shanghai Academy of Spaceflight Technology (SAST). Satelliittien ja miehitettyjen lentojen kohdalla tilanne on samanlainen: China Aerospace Corporation tai sen omistamat yhtiöt toteuttavat ne.
Rakenne.
Yhtiön pääjohtaja on Zhang Qingwei ja toimitusjohtaja Liheng Wang.
Heinäkuussa 1999 China Aerospace Corporation jaettiin kahtia
CASC-yhtymässä on seitsemän tutkimusinstituuttia:
CASC-yhtymään kuuluu seuraavat tutkimus- ja tuotantokeskukset
Polenta

Polenta on pohjoisitalialaisperäinen maissista valmistettu paksu puuro. Sitä alettiin valmistaa Italiassa 1600-luvun puolivälissä, kun venetsialaiset olivat tuoneet maissin Amerikasta. Sitä ennen polentan kaltaista puuroa oli valmistettu seudulla vuosisatojen ajan kastanjajauhoista ja ehkä myös ohrasta.
Jauhot keitetään vedessä jatkuvasti sekoittaen. Keitos jätetään kiehumaan matalalla lämmöllä kunnes se on niin paksua, että lusikka seisoo siinä. Polenta voidaan tarjoilla välittömästi kastikkeen, voin, juuston tai tomaattikastikkeen kanssa. Se voidaan myös levittää ohueksi levyksi ja paistaa tai grillata, ja sitten tarjoilla joko kastikkeen kanssa tai lisukkeena.
Raa’asta polentataikinasta valmistetaan Italiassa myös leivonnaisia. Balkanilla on omat polentan kaltaiset maissipuurot, kuten romanialainen "mămăligă".
Luettelo ministereistä Suomen sosiaali- ja terveysministeriössä

Tämä on luettelo Suomen sosiaali- ja terveysministeriössä (vuosina 1917–1918 sosiaalitoimituskunta, vuosina 1918–1968 sosiaaliministeriö) toimineista ministereistä.
Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) sosiaali- ja terveysministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit, joiden nimike on ollut 1990-luvulta lähtien ”peruspalveluministeri” tai jokin sen johdannainen. Luettelossa on mainittu vain ministerit, jotka ovat päätoimisesti toimineet ministeriössä, ei sellaisia, joiden alueeseen on kuulunut vain joitain ministeriön alaan kuuluvia asioita (esimerkiksi alkoholi- tai tasa-arvoasiat on saatettu eriyttää toisessa ministeriössä toimivalle ministerille).
Ministereiden työnjako.
Ministeriössä toimivien ministerien työnjako sovitaan hallituskohtaisesti. Vuonna 2019 nimitetyssä Marinin hallituksessa sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalan tehtävät on jaettu kolmelle ministerille, joista sosiaali- ja terveysministeri ja perhe- ja peruspalveluministeri toimivat päätoimisesti sosiaali- ja terveysministeriössä.
Tasa-arvoasiat kuuluvat oikeusministeriössä toimivalle pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministerille.
Etelä-Afrikan randi

Randi (valuuttatunnus ZAR) on Etelä-Afrikan valuutta. Sen nimi tulee Witwatersrandin () vuorijonosta, joka on maan kultavarojen merkittävin keskittymä, jolla muun muassa Johannesburgin kaupunki sijaitsee. Randi otettiin käyttöön vuonna 1961 Etelä-Afrikan tasavallan valuutaksi. Randi jaetaan sataan senttiin. 8. kesäkuuta 2025 yksi randi oli 0,049 euroa, eli yksi euro oli 20,25 randia.
Randista on käytössä 10, 20, 50, 100 ja 200 setelit. Lisäksi käytössä on 5, 10, 20 ja 50 sentin kolikot sekä 1, 2 ja 5 randin kolikot.
Randi on käytössä Etelä-Afrikan lisäksi Namibiassa, Lesothossa ja Swazimaassa, joissa sitä käytetään kansallisen valuutan rinnalla.
Sukkamieli

Sukkamieli oli varhaisen kalevalaisen runouden kerääjän Kristfrid Gananderin mukaan suomalainen rakkauden jumalatar tai haltijatar. Eino Leino on tehnyt sukkamielestä runon, jossa tämä on ihastuttava neito, joka tulee metsässä vastaan. Sukkamielestä kansanperinteessä ei kuitenkaan ole muita tietoja kuin yksi Lencqvistin ja Gananderin julkaisema nelisäkeinen runo. Suomen kansan vanhat runot -teoksen mukaan Ganander ei tohtinut siteerata aitoja seksuaalisesti suorapuheisia lemmennostatusrunoja kuin muutaman säkeen verran, ja runo Sukkamielestä onkin oppitekoista pseudomytologiaa.
Kalevalan vuoden 1888 englanninnoksen esipuheessa lainataan M. A. Castrénia, jonka mukaan Sukkamieli on saanut nimensä siitä, että sukat olivat pehmeitä ja helliä asioita samaan tapaan kuin rakkauteen liittyvät tunteet. Esipuhe jatkaa, että tämä käsitys rakkaudesta ja siten myös Sukkamieli on moderni, ja muinaiset ihmiset kokivat rakkauden enemmänkin vaaralliseksi lumoukseksi, joka hallitsi ihmisiä tai vei heiltä järjen. Esipuheen mukaan muinaisempi suomalainen rakkauden jumala oli Lempo, joka yhdistettiin pahuuteen.
Sofien valinta

Sofien valinta ("Sophie’s Choice") on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Alan J. Pakulan ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu William Styronin samannimiseen romaaniin vuodelta 1979. "Sofien valinta" kertoo tarinan kauniista puolalaisesta maahanmuuttajasta Sofiesta ja tämän kiihkeästa rakastajasta, jotka elävät Brooklynissä samassa talossa nuoren kirjailijan kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Kevin Kline ja Peter MacNicol.
Meryl Streep palkittiin roolisuorituksestaan sekä parhaan naispääosan Oscarilla että Golden Globella. Elokuva sai lisäksi neljä Oscar-ehdokkuutta, kaksi Golden Globe -ehdokkuutta ja kaksi Bafta-ehdokkuutta. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nosti sen vuoden 1982 kymmenen parhaan englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Tuotanto.
William Styron kirjoitti romaania harkiten Ursula Andressia Sophien rooliin. Luettuaan elokuvan käsikirjoituksen Meryl Streep päätti saada Sophien roolin ja aneli sitä polvillaan maassa Alan J. Pakulalta. Saatuaan roolin Streep opetteli roolia varten puolan ja saksan aksentin sekä puhumaan puolaa.
Vastaanotto.
Elokuva on saanut kehuja kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 79 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan keskiarvolla 7/10. Tulos perustuu 28 arvioon. Metacriticissä elokuvalla on 68 pistettä 100:sta.
Premiere Magazinen listasi Streepin Sophie Zawistowskin roolisuorituksen 100 kaikkien aikojen parasta roolisuoritusta -listalla kolmanneksi.
Suomessa aikalaisarviot "Sofien valinnasta" olivat melko nihkeitä. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta yksi antoi sille täydet neljä tähteä, kaksi kolme tähteä, yksi kaksi tähteä ja neljä yhden tähden. Keskiarvoksi tuli "Projektio"-lehden laskukaavalla 1,78 tähteä neljästä."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan tarjoavan ”takaumien rikkomaa ja muutenkin rasittavan teennäistä tunnekuohua”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Luettelo ministereistä Suomen maa- ja metsätalousministeriössä

Tämä on luettelo Suomen maa- ja metsätalousministeriössä (vuosina 1917–1971 maatalousministeriö) toimineista ministereistä.
Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) maa- ja metsätalousministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit. Ministeriössä oli kaksi varsinaista ministeriä vuoteen 1968 saakka. Luettelossa on mainittu myös toisen maa- ja metsätalousministeriön varsinaisen ministerin jälkeen toimineita sivutoimisia ministereitä.
Sivutoimiset ministerit.
Maa- ja metsätalousministeriössä ei ole vuoden 1968 jälkeen ollut toista päätoimista ministeriä. Ajoittain joitain maa- ja metsätalousministeriön hallinnonalaan kuuluvia asioita on liitetty toisissa ministeriöissä toimivien ministereiden vastuualueeseen.
BMW 320

BMW 320 on BMW:n vuosina 1937–1938 valmistama henkilöauto. Se korvasi 315/319/329-sarjan.
320 rakennettiin lyhennetylle BMW 326:n pohjalevylle ja siinä käytettiin 326:n moottoria yhdellä kaasuttimella varustettuna. Moottori tuotti 45 hevosvoimaa (33 kW). 320:n korvasi BMW 321 vuonna 1938.
Chutzpah

Chutzpah on jiddišinkielinen käsite, joka tarkoittaa arkikielen ”pokerinaamaa” eli ”pokkaa” häpeämättömyyden ja röyhkeyden merkityksessä.
Leo Rosten määrittelee kirjassaan "The Joys of Yiddish" sanan chutzpah "sellaiseksi mieheksi joka, tapettuaan ensin vanhempansa, anoo tuomioistuinta armahtamaan itsensä, koska on orpo"."
Vakaus- ja kasvusopimus

Vakaus- ja kasvusopimus on Euroopan unionin jäsenmaiden välinen finanssipoliittinen sopimus Euroopan raha- ja talousliiton EMU:n muodostamiseksi ja ylläpitämiseksi.
Vakaus- ja kasvusopimukseksi kutsutaan euron käyttöönoton yhteydessä hyväksyttyjä kahta asetusta (1466/97 ja 1467/97), joilla täsmennettiin perustamissopimuksen artikloja. Edelliseen liittyivät myös määrälliset ns EMU-kriteerit julkisen talouden alijäämistä (3% BKTstä) ja julkisesta velasta (60 % BKTstä).
Toinen asetuksista sisälsi määräyksiä, jotka koskevat ennaltaehkäisyä, ja toinen koskee korjaavia toimia. 
Asetuksiin on myöhemmin tehty korjauksia ja täsmennyksiä muun muassa ns Six Pack-uudistuksen uudistuksen yhteydessä. Sopimusta on kritisoitu myöhemmin. Sitä on pidetty mm pakkopaitana, joka estää aktiivisen suhdannepolitiikan. Toisaalta asetuksiin sisällytetyt ns joustoelementit ovat synnyttäneet kritiikkiä, koska asetusten budjettikuria vahvistavat vaikutukset ovat heikentyneet.
Script for a Jester’s Tear

Script for a Jester's Tear on vuonna 1983 julkaistu Marillionin debyyttialbumi. Levyn kappaleet "He Knows You Know" ja "Garden Party" julkaistiin myös singleinä. Jälkimmäinen ylsi Yhdistyneen kuningaskunnan singlelistalla kuudenneksitoista.
Albumin kannen on tehnyt Mark Wilkinson. Se sisältää viitteitä sillä hetkellä syntymässä olleisiin kappaleisiin, nimiltään "Punch &amp; Judy" ja "She Chameleon". Jälkimmäistä kuvaava kameleontti tavataan myös kahden seuraavan albumin kannessa. Molemmat kappaleet löytyvät yhtyeen seuraavalta albumilta. Kannessa nähdään myös Pink Floydin albumi A Saucerful of Secrets ja kaksi julistetta, joissa kuvataan Marillionin singlejä "He Knows You Know" ja "Market Square Heroes".
Kappaleet.
Vuoden 1997 uudelleenjulkaisulla on myös seuraavat kappaleet toisella CD:llä:
HMS Coventry (D118)

HMS Coventry (D118) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 42 ohjushävittäjä (Sheffield-luokka), joka upposi 25. toukokuuta 1982 Falklandin sodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 21. toukokuuta 1971 Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 29. tammikuuta 1973. Se laskettiin vesille 21. kesäkuuta 1974 kumminaan ensimmäisen merilordin amiraali Sir Terence Lewinin puoliso ja valmistui 20. lokakuuta 1978, jolloin valmistuskustannukset olivat 37,9 miljoonaa puntaa. Alus otettiin palvelukseen 10. marraskuuta.
Palvelus.
Maaliskuussa 1982 alus osallistui Gibraltarin vesillä Springtrain 82 -harjoitukseen, kun se sai määräyksen liittyä Etelä-Atlantille lähtevään laivasto-osastoon. Komentosillan katolle maalattiin Union Jack ja savuhormista vesirajaan mustat raidat, koska Argentiinan laivastolla oli kaksi alusluokkaan kuuluvaa alusta.
Alus saapui 27. huhtikuuta sotatoimialueelle (), joka oli määritetty 200 merimailin säteeksi Falklandin saarten ympärille. Aluksen helikopteri oli ensimmäinen, joka ampui sotatilanteessa Sea Skua -merimaaliohjuksen. Aluksen molemmat Westland Lynx HAS.Mk2 -helikopterit hyökkäsivät 3. toukokuuta Argentiinan laivaston "ARA Alferez Sobralia" vastaan. Alus oli myös ensimmäinen, joka laukaisi Sea Dart -ilmatorjuntaohjuksen sodassa, laukaistessaan 9. toukokuuta kolme ohjusta kohden kahta Learjetiä.
Alus määrättiin "HMS Broadswordin" kanssa Falklandinsalmeen ohjusansaksi. Alusten tehtävänä oli torjua San Carloksen lahdelle pyrkivät Argentiinan ilmavoimien lentokoneet. Alukset joutuivat Douglas A-4 Skyhawk koneiden maaliksi, jolloin "Coventryyn" osui kolme lentopommia. Kaksi pommeista räjähti yhden jäädessä suutariksi. Vaurioitunut alus syttyi tuleen ja kääntyi 20 minuutissa ylösalaisin. Seuraavana päivänä uponnut alus vei mukanaan 19 miehistön jäsentä.
Parkumäen taistelu

Parkumäen taistelu eli Parkuinmäen taistelu oli taistelu, joka käytiin 21. heinäkuuta 1789 Rantasalmen Parkumäellä noin 15 kilometriä Rantasalmen kirkonkylältä kaakkoon.
Taistelussa yhteensä 1 260 sotilasta käsittäneet eversti Curt von Stedingkin johtamat ruotsalais-suomalaiset joukot valtasivat venäläisten sotaleirin Hiishongan mäellä ja murskasivat kenraalimajuri Wilhelm von Schultzin johtaman yli tuhannen miehen venäläisjoukon. Operaatiota oli pohjustettu everstiluutnantti Georg Henrik Jägerhornin tekemillä tiedustelumatkoilla. Tarkoitus oli yllättää venäläiset aamutuimaan hyökkäämällä mäelle yhtä aikaa eri suunnista. Von Stedingk johti Porin ja Pohjanmaan rykmentit sivuteitä ja korpea pitkin venäläisten selustaan. Samalla tykistö ja Savon rykmentti lähestyivät leiriä maantien suunnasta. Yllätyshyökkäyksessä venäläiset jäivät kahden tulen väliin, ruotsalais-suomalaiset valtasivat venäläisten leirin. Majuri Jägerhorn kunnostautui taisteluissa ja pääsi kuningas Kustaa III:n suosioon. Ruotsin armeijan menestys perustui osaltaan siihen, että Venäjä oli joutunut vetämään joukkoja Savosta, koska pelkäsi joutuvansa saarroksiin ja huoltoyhteyksien katkeavan. 
Venäläisiä kaatui noin 200 ja haavoittui noin 130, lisäksi ruotsalais-suomalaiset joukot vangitsivat noin 500 venäläistä sotilasta. Taistelun jälkeen eversti Carl Ehrnroothin porilaiset joukot valtasivat vielä Haukkalan kylän ja saivat saaliikseen venäläisten tykistön ja 600 kivääriä sekä vangitsivat von Schultzin. Voittoa juhlistettiin kuninkaan määräyksestä kiitosjumalanpalveluksilla kaikissa Ruotsi-Suomen kirkoissa.
Parkumäen taistelu oli Ruotsin maavoimien ensimmäinen hyökkäysvoitto venäläisistä sitten kuningas Kaarle XII:n ajan, esimerkiksi Porrassalmella käytiin puolustustaistelua eli kyseessä oli torjuntavoitto. Parkumäen leiristä pidätettiin entinen Ruotsin armeijan majuri Georg Fredrik Tigerstedt (1729–1790). Hän oli eronnut armeijasta 1783 ja ryhtynyt kesällä 1789 venäläisten vakoojaksi. Tigerstedt mestattiin Rantasalmella vuoden 1790 lopulla. Parkumäen taistelun jälkeen venäläiset joukot perääntyivät Savonlinnan lähelle Laitaatsalmen itäpuolelle varustettuihin asemiin. Tällä alueella Laitaatsillassa käytiin 9. lokakuuta 1789 ruotsalaisten eduksi päättynyt taistelu.
Parkumäen taistelupaikalle valmistui 21. heinäkuuta 1929 massiivinen tornimainen muistomerkki, jonka on suunnitellut arkkitehti Martti Välikangas. Muistomerkki toimi myös näkötornina. 8 metriä korkea betonista valettu muistomerkki oli päällystetty tummalla tekograniitilla ja sen sijaintipaikka oli 66 metriä Haukiveden pinnan yläpuolella.
Louis Gossett Jr.

Louis Cameron Gossett Jr. (27. toukokuuta 1936 Coney Island, New York – 29. maaliskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Ura.
Gossett oli nuorempana lahjakas urheilija, mutta urheiluvamma pakotti hänet valitsemaan myös näyttelytunteja High Schoolissa, jonka jälkeen hän pääsi New Yorkin yliopistoon. Siellä hän oli koulun koripallojoukkueen tähtipelaaja.
Gossettin ensiesiintyminen Broadwayssä oli vuoden 1953 näytelmässä "Take a Giant Step", jota esimerkiksi "New York Timesin" kriitikot pitivät vuoden kymmenen parhaan näytelmän joukossa. Vuosina 1959–1960 Gossett esiintyi näytelmässä "A Raisin in the Sun". Hän oli ennen tuota roolia saanut koesopimuksen NBA-joukkue New York Knicksiin, mutta hän päätti keskittyä uraansa näyttelijänä saatuaan puhelinsoiton näytelmäkirjailija Lorraine Hansberryltä. Gossettin mukaan keskeinen tekijä oli Broadwayn parempi palkka.
Gossettin ensimmäinen elokuva oli "A Raisin in the Sun" -sovitus "Särkynyt illuusio". Hän jatkoi edelleen teatteriuraansa ja näytteli 1960-luvulla muun muassa näytelmässä "Tambourines to Glory" sekä musikaaleissa "Golden Boy" ja "The Zulu and the Zayda". Hänen näytelmiään olivat myös "Carry Me Back to Morningside Heights" (1968) ja "Murderous Angels" (1971), missä hän näytteli salamurhattua Patrice Lumumbaa.
Gossettin läpimurton oli osa Fiddlerinä vuoden 1977 minisarjassa "Juuret", joka kuvasi orjuuden kauhuja. Hänet palkittiin roolista parhaan vierailevan pääosanäyttelijän Emmyllä. Gossettista tuli 1983 ensimmäinen musta, joka on voittanut parhaan miessivuosan Oscarin. Hän sai sen elokuvasta "Upseeri ja herrasmies", missä hän näytteli pelottavaa merijalkaväen kouluttajaa. Oscarin lisäksi Gossett sai elokuvasta Golden Globen.
"Upseerin ja herrasmiehen" jälkeen Gossett esiintyi muun muassa elokuvissa "Vihollisen armoilla" (1985) ja "Rautakotka" (1986). Televisiossa hän sai kaikkiaan kahdeksan Emmy-ehdokkuutta. Hän oli 1978 ehdolla varieteeohjelmasta "The Sentry Collection Presents Ben Vereen: His Roots" ja 1979 minisarjasta "Keittiön kautta valkoiseen taloon". Hän oli ehdolla myös vuonna 1981 draamasarjasta "Palmerstown, U.S.A.", vuonna 1984 minisarjasta "Sadat", jossa hän näytteli Egyptin presidentti Anwar Sadatia, vuonna 1987 televisioelokuvasta "Vapauden kahleissa", vuonna 1997 sarjasta "Enkelin kosketus" ja vuonna 2020 sarjasta "Watchmen".
Gossett jatkoi uraansa elämänsä loppuun asti. Hänellä oli 2010-luvulla muun mussa vieraileva rooli "Boardwalk Empiressa" (2013), ja hän esiintyi vuoden 2015 minisarjassa "The Book of Negroes". Gossettilla oli 2023 rooli "Häivähdys purppuraa" -elokuvan itsepäisenä patriarkkana.
Gossett oli vortigauntien äänenä videopelissä "Half-Life 2" ja Jaffa-johtajana televisiosarjassa "Tähtiportti".
Yksityiselämä.
Gossett oli kolmesti naimisissa. Hänen liittonsa Hattie Glascoen kanssa mitätöitiin 1964. Sen jälkeen hän oli naimisissa 1973–1975 Christina Mangosingin ja 1987–1992 Cyndi James Gossettin kanssa. Hänellä oli lapsi toisesta liitostaan.
Gossett taisteli useita vuosia alkoholi- ja kokaiiniriippuvuuden kanssa, ja hän kävi myös vieroituksessa.
Palkintoja.
Emmyt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Pasilan kirjasto

Pasilan kirjasto eli Helsingin kaupunginkirjaston pääkirjasto sijaitsee Helsingin Itä-Pasilassa. Vuonna 1986 valmistuneen rakennuksen on suunnittelut arkkitehti Kaarlo Leppänen, ja se on toiminut valmistumisestaan saakka Helsingin kaupunginkirjaston pääkirjastona. Sitä ennen Rikhardinkadun kirjasto toimi pääkirjastona.
Rakennusta kunnostettiin vuonna 2006. Vuodesta 2007 lähtien kirjasto on palvellut Helsingin, Espoon, Vantaan ja Kauniaisten kaupunginkirjastojen yhteisenä seudullisena varastokirjastona. Varastoituna on yli 200 000 kirjaa ja yli 900:n aikakauslehden vuosikertoja. Varastokokoelmille on käytössä 844 neliömetrin tila, jossa kirjoja ja lehtiä on noin kuusi hyllykilometriä.
Sea Dart

Sea Dart on brittiläinen merivoimien käyttöön tarkoitettu keskimatkan ilmatorjuntaohjus.
Sea Dart -ohjusjärjestelmä oli käytössä Falklandin sodassa. Sea Darts -ohjuslavetteja käytettiin tyypin 42 ohjushävittäjissä (Yhdistynyt kuningaskunta ja Argentiina) ja Invincible-luokan kevyissä lentotukialuksissa (Yhdistynyt kuningaskunta) sekä "HMS Bristolissa" (ainoa tyypin 82 ohjushävittäjä). Ohjuksen korvaa tyypin 45 hävittäjillä PAAMS -järjestelmää, jonka Britannian kuninkaallinen laivasto on nimennyt "Sea Viper"iksi.
Nestori Kaasalainen

Nestor Johannes (Nestori) Kaasalainen (14. helmikuuta 1915 Pyhäjärvi Vpl – 1. maaliskuuta 2016 Sipoo) oli suomalainen kansanedustaja ja ministeri, jonka aktiiviura osui 1950–1960-luvulle. Hänet valittiin kotikunnastaan Tyrväältä kuudesti maalaisliiton kansanedustajaksi, jolloin hän edusti Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Kansanedustajauran jälkeen Kaasalainen siirtyi 1972–1980 hallinnolliseksi johtajaksi ja johtokunnan jäseneksi Alkoon. Eläkepäiviään hän vietti Sipoossa. Aarne Nuorvalan kuoltua heinäkuussa 2013 Kaasalainen oli vanhin elossa oleva suomalainen, joka oli toiminut ministerinä.
Poliittinen ura.
Kaasalainen oli ammatiltaan maanviljelijä. Hän toimi kansanedustajana 21 vuotta vuosina 1951–1972 ja oli maatalousministerinä Paasion I hallituksessa ja Karjalaisen II hallituksessa. Maaliskuussa 1971 tehtävänimike muuttui maa- ja metsätalousministeriksi. Presidentin valitsijamiehenä Kaasalainen oli vuosien 1956, 1962 ja 1968 vaaleissa. Kaasalainen oli pitkäaikainen Tyrvään kunnanvaltuuston jäsen ja vuosina 1961−1972 hän toimi valtuuston puheenjohtajana. Sotilasarvoltaan Kaasalainen oli kapteeni.
Kaasalainen toimi Maalaisliiton järjestösihteerinä vuosina 1945–1951 ja ajoi voimakkaasti silloista eduskunnan puhemiestä Urho Kekkosta tasavallan presidentiksi vuoden 1950 vaalissa. Tästä huolimatta Kaasalaisen ja Kekkosen välit eivät koskaan muodostuneet läheisiksi. Johannes Virolaisen mukaan miesten välit kylmenivät koko sen ajan, jonka Kaasalainen oli mukana politiikassa, ja katkesivat kokonaan vuoden 1970 eduskuntavaalien aikoihin. Virolaisen mukaan välirikko johtui siitä, että Kaasalainen oli vaalien alla arvostellut presidentin poikaa kansanedustaja Matti Kekkosta, joka oli lähes ainoana keskustalaisena kansanedustajana vaalikauden 1966–1970 aikana kannattanut vapaata aborttia, jumalanpilkan poistamista rikoslaista ja keskioluen vapauttamista. Ennen nimitystään Karjalaisen hallituksen maatalousministeriksi Kaasalainen toimi vuoden 1970 vaalien jälkeen eduskunnan ensimmäisenä varapuhemiehenä.
Nestori Kaasalaisen veli oli Väinö Kaasalainen. Johannes Virolainen arvelee Kekkosen vastenmielisyyden Nestori Kaasalaista kohtaan johtuneen osaltaan myös siitä, että Väinö Kaasalainen oli Maalaisliiton entisen puheenjohtajan Viljami Kalliokosken hyvä ystävä, ja Väinö Kaasalainen valittiin Kalliokosken tukemana Maalaisliiton puoluesihteeriksi samalla kun Kekkonen hyökkäsi voimakkaasti Kalliokoskea vastaan.
Panic! at the Disco

Panic! at the Disco oli yhdysvaltalaisen muusikon Brendon Urien sooloprojekti, joka alun perin aloitti nelihenkisenä rockyhtyeenä vuonna 2004.
Vuosina 2008–2009 yhtye käytti huutomerkitöntä nimeä Panic at the Disco.
Historiaa.
Panic! at the Discon perustivat 13-vuotiaasta asti toisensa tunteneet ystävykset Ryan Ross ja Spencer Smith vuonna 2004. Bändiin liittyivät pian myös Brent Wilson ja Brendon Urie. Yhtye sai nimensä Name Taken -yhtyeen kappaleesta ”Panic”. Yhtyeen pinnalle tuomisessa auttoi Fall Out Boyn basisti Pete Wentz, joka oli kiinnostunut Panic! at the Discon musiikista ja halusi tavata yhtyeen jäsenet henkilökohtaisesti. Myöhemmin Panic! at the Discon jäsenet erottivat Brent Wilsonin, sillä hän ei ollut samalla lailla mukana musiikin tekemisessä kuin muut. Tilalle tuli Jon Walker.
Kun yhtyeen ensimmäinen single "I Write Sins Not Tragedies" julkaistiin vuonna 2005, siitä tuli pian hitti ja Yhdysvaltain Top 100 -singlelistalla se nousi seitsemänneksi. Yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto "A Fever You Can't Sweat Out" julkaistiin Yhdysvalloissa syyskuussa 2005. Elokuun alussa 2006 "A Fever You Can't Sweat Out" oli myynyt Yhdysvalloissa platinaa eli yli miljoona kappaletta.
Bändin musiikki on saanut vaikutteita popista, punkista, emo-rockista, indie rockista ja dancemusiikista. 
Panic! at the Disco muutti nimensä Panic at the Discoksi vuonna 2008 ja takaisin Panic! at the Discoksi heinäkuussa 2009 Jon Walkerin ja Ryan Rossin jätettyä yhtyeen. 
Panic! At The Discon "Nine in the Afternoon" -kappale kuuluu myös NHL 09 -videopelin soundtrackiin eli valikoissa soivaan musiikkiin.
6. heinäkuuta 2009 bändin virallisilla kotisivuilla kerrottiin bändin jakautumisesta. Jon Walker sekä Ryan Ross jättivät bändin ja Brendon Urie ja Spencer Smith jäivät.
Seuraava albumi "Vices &amp; Virtues" julkaistiin maaliskuussa 2011 ja ensimmäinen single "The Ballad of Mona Lisa" ilmestyi 1. helmikuuta 2011.
Myöhemmin julkaistiin kaksi uutta albumia joista uusin albumi "Death of a Bachelor" julkaistiin 15. helmikuuta 2016.
27. joulukuuta 2017 pääasiassa kiertuejäsenenä kahdeksan vuoden ajan toiminut Dallon Weekes ilmoitti Instagram-tilillään jättävänsä yhtyeen kokonaan. Hän kertoi haluavansa keskittyä uuteen projektiinsa I Dont Know How but They Found Me.
19. maaliskuuta 2018 yhtye soitti yllätyskonsertin Clevelandissa, Ohiossa uuden basistinsa Nicole Rown kanssa. 21. maaliskuuta yhtye julkaisi kaksi uutta kappaletta "Say Amen (Saturday Night)" ja "(Fuck A) Silver Lining" samalla ilmoittaen tulevasta kiertueestaan sekä uudesta albumistaan "Pray for the Wicked".
24. tammikuuta 2023 Brendon Urie ilmoitti yhtyeen Instagram-tilillä lopettavansa projektin.
Minuuttivalssi

Minuuttivalssi op. 64 nro 1 ( 'pikkuvalssi') on Frédéric Chopinin soolopianolle säveltämä valssi Des-duuri. 
"Minuuttivalssin" tempomerkintä on "molto vivace". Kappale sävellettiin vuosina 1846–1847 ja julkaistiin "Trois valses" -kokoelman ensimmäisenä osana. Nimestään huolimatta "Minuuttivalssi" kestää esitettynä tyypillisesti puolestatoista kahteen minuuttia. 
"Minuuttivalssi" omistettiin Madame la Comtesse Delphine Potockalle. Chopin ajatteli alun perin antaa teokselleen nimeksi "Petit Chien" ("Pieni koira").
"Minuuttivalssia" käytetään BBC:n radio-ohjelman "Just a Minute" teemasävelmänä. Viihdelaulaja Marion Rung levytti vuonna 1969 humoristisen lauluversion Chopinin kappaleesta. "Minuuttivalssi" soi myös Jean Renoirin elokuvassa "Pelin säännöt" (1939).
Lähteet.
Sinfonia nro 1 (Prokofjev)

Sergei Prokofjevin sinfonia nro 1 D-duuri, (op. 25) valmistui vuonna 1917. Sinfonia on tyyliltään uusklassistinen, ja sitä kutsutaan monesti nimellä "Klassinen sinfonia".
Teoksen ensiesitys oli säveltäjän itsensä johtamana Pietarissa 21. huhtikuuta 1918. Boris Asafjeville omistetun sinfonian esitys kestää noin viisitoista minuuttia.
Teos on sinfoniaksi hyvin pienimuotoinen. Se noudattaa pitkälti klassismin ajan sinfonian rakenteita, ja musiikki on yhtä helppotajuista, joskin teos hyödyntää myös uudempia sävellys- ja soitinnustehoja. Teos kuuluu Prokofjevin soitetuimpiin. Sergei Prokofjev käytti myöhemmin ensimmäisen sinfoniansa kolmatta osaa, gavottia, baletissaan "Romeo ja Julia".
Osat.
Prokofjevin ensimmäinen sinfonia jakautuu neljään osaan:
Klassinen sinfonia

Niin sanottu "klassinen sinfonia" koostuu neljästä osasta:
1. Nopeasta sonaattimuotoisesta osasta
2. Hitaasta osasta, jossa muotorakenne vaihtelee
3. Tanssillisesta osasta (esimerkiksi menuetti tai scherzo)
4. Nopeasta sonaatti- tai rondomuotoisesta osasta
Mülheim an der Ruhr

Mülheim an der Ruhr on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Ruhrin metropolialueella rajoittuen Düsseldorfin, Essenin, Oberhausenin sekä Duisburgin kaupunkeihin. Ruhr-joki virtaa läpi kaupungin keskustan, ja Mülheimin lempinimi onkin "kaupunki joen varrella" ("Stadt am Fluss").
Mülheim muodostaa oman kaupunkipiirinsä ("kreisfreie Stadt"), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Mülheim on pinta-alaltaan 91,28 neliökilometrin suuruinen. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa asui 172 404 asukasta. Samana vuonna asukkaista 23,4 prosenttia oli protestantteja, 24,2 prosenttia roomalaiskatolisia ja loput 52,4 prosenttia muihin uskontoihin kuuluvia tai uskonnottomia. Kaupungin asukkaista 18,0 prosenttia on ulkomaalaisia.
Mülheim mainittiin ensimmäisen kerran tekstissä vuonna 1093. Tuolloin se tunnettiin nimellä "Mulinhem". Kaupunginoikeudet se sai kuitenkin vasta vuonna 1808. Nykyisin Mülheim an der Ruhr toimii kotipaikkana monelle yritykselle, kuten kansainväliselle supermarketketjulle Aldille.
Ystävyyskaupungit.
Mülheim an der Ruhrilla on kuusi ystävyyskaupunkia:
Steve Irwin

Stephen Robert ”Steve” Irwin (22. helmikuuta 1962 Essendon, Victoria – 4. syyskuuta 2006 Port Douglas, Queensland) oli australialainen eläinasiantuntija, Australia Zoo -eläintarhan johtaja, luonnonsuojelija ja televisiopersoona.
Irwin esiintynyt televisiosarjassa "Krokotiilimies" (). Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen ja Discovery-yhtiön Animal Planet -kaapelikanava. Maailmanlaajuisesti Irwinin ohjelmilla oli arviolta 200 miljoonaa katsojaa. 
Irwin avioitui vuonna 1992 yhdysvaltalaisen Terri Rainesin kanssa. Tämä osallistui miehensä televisio-ohjelmien tekemiseen. Pari sai kaksi lasta.
Irwinin vilkas, innostunut ja liioitteleva esiintymistyyli sekä leveä australianenglannin murre on synnyttänyt näköishahmoja hänestä muun muassa televisiosarjoihin "Simpsonit" ja "South Park". Irwin vieraili Oprah Winfreyn, Conan O’Brienin ja Jay Lenon televisio-ohjelmissa, "Eläintohtori 2" -elokuvassa sekä antoi äänensä "Happy Feet" -animaatioelokuvassa näyttäytyneelle etelänmerinorsu Treville. 
Irwinistä ei pidä eläinsuojelujärjestö PETA. Väitetään myös, että hän häiritsi kuvaamiaan eläimiä. 
Kuolema.
Irwin sai surmansa kesken luontodokumenttiohjelman kuvausmatkan sukeltaessaan Isolla valliriutalla 4. syyskuuta 2006 kello 11 aamupäivällä. Myrkyllinen 2,5 metrin pituinen, noin satakiloinen isokeihäsrausku pisti Irwiniä rintaan lähelle sydäntä, ja hän kuoli miltei heti sydämen pysähtymiseen. Tapahtuman jälkeen Irwin lennätettiin läheiseen sairaalaan, mutta mitään ei ollut tehtävissä. Tapahtuma tallentui videonauhalle, jonka Queenslandin poliisi otti haltuunsa. Irwinin ystävä John Stainton on kertonut, että kuolemaa todistavaa videonauhaa ei aiota koskaan näyttää julkisuudessa. Myös Discovery Channel ilmoitti, ettei aio näyttää videota sen vapauduttua poliisilta.
Irwin oli tiettävästi kolmas henkilö Australian historiassa, joka kuoli rauskun pistoon. Edellinen samankaltainen kuolemantapaus sattui vuonna 1945. Normaalisti rauskun pistos ei ole tappava, mutta ilmeisesti piikki osui suoraan sydämeen. Stainton kertoi CNN:n "Larry King Live" -lähetyksessä, että videolla Irwin vetää rauskun piikin rinnastaan viime hetkillään. Maailmalla tunnetaan tapauksia, joissa rauskun piston sydämeen tai sen lähelle saaneet ovat jääneet henkiin, kun piikki on jäänyt haavaan. Irwinin tapauksessa piikin irrottaminen omakätisesti saattoi koitua hänen kohtalokseen.
Australian pääministeri John Howard tarjoutui pitämään Irwinille valtiolliset hautajaiset, joista hänen isänsä Bob Irwin kuitenkin kieltäytyi ilmoittaen, että hänen poikansa olisi halunnut vain vähäeleiset hautajaiset.
Tanssisali Lutakko

Tanssisali Lutakko on Jyväskylän Lutakossa sijaitseva rock-klubi, jota hallinnoi Jyväskylän Elävän Musiikin Yhdistys, Jelmu. Kiinteistön omistaa keskinäinen kiinteistöyhtiö, jonka osakkaita ovat Jelmu, YAD sekä Kauko Sorjosen säätiö. Myös lukuisia taiteilijoita työskentelee Tanssisali Lutakossa.
Historia.
Jyväskylän elävän musiikin yhdistys Jelmu perustettiin 18. tammikuuta 1989. Samana vuonna Lutakossa sijaitseva vanha leipomo muunnettiin rock-klubiksi ja Jelmun toimitilaksi, Tanssisali Lutakoksi. Lutakon ensimmäinen keikka oli 15. marraskuuta 1990.
Purku-uhka ja peruskorjaus (2002–2005).
Tanssisali Lutakko joutui purku-uhan alle, kun Lutakonniemen aluetta alettiin kehittää asuin- ja liikekortteleiksi entisen Schaumanin vaneritehtaan jäljiltä. 
Jyväskylän kaupunginhallitus päätti kuitenkin 17. marraskuuta 2003, että Lutakon kulmauksen asemakaavaa ryhdytään muuttamaan siten, että Tanssisali Lutakko säilytetään.
Kulttuurihistoriallisesti merkittävän Tanssisali Lutakon pelastuminen sinetöitiin Jyväskylän kaupunginvaltuustossa kokouksessa 16. toukokuuta 2005, jossa päätettiin luovuttaa Tanssisali Lutakon rakennus ja tontti korvauksetta uudelle Kiinteistöosakeyhtiö Schaumanninkadun leipomo Oy:lle, josta Jelmu ry omistaa 75 prosenttia ja Kauko Sorjosen säätiö 25 prosenttia.
Vuoden 2005 alussa käynnistetty peruskorjaus valmistui saman vuoden joulukuussa. Kunnostus toteutettiin suurelta osin vapaaehtoistyönä, ja sen yhteydessä Lutakkoon rakennettiin lisää harjoittelutiloja muusikoille, työhuoneita taiteilijoille, teatteri, joogasali ja toimistotilat YAD ry:lle.
Peruskorjaus maksoi 2,7 miljoonaa euroa, josta Jyväskylän kaupunki maksoi 500 000 euroa, Länsi-Suomen lääninhallitusEAKR-rahoituksena miljoona euroa ja Raha-automaattiyhdistys maksoi YAD:n tilojen osuuden. Loput Lutakon Tanssisalin kiinteistöyhtiö rahoitti lainalla. Vuoden 2009 maaliskuussa kiinteistöyhtiö ja Kauko Sorjosen säätiö sopivat toiminnan tulevaisuuden turvaavasta järjestelystä, jossa Kauko Sorjosen säätiö lunasti kiinteistöyhtiön lainan pankilta ja kiinteistöyhtiö lyhentää lainaansa säätiölle.
Vuonna 2016 julkaistiin Lutakon vaiheista kertova dokumenttielokuva "Taistelu Lutakosta", jonka ohjasi Rauli Ylitalo.
Palkintoja ja tunnustuksia.
Lutakko on valittu useita kertoja Vuoden keikkapaikaksi Musiikki &amp; Media -tapahtumassa. Vuonna 2009 Jelmu sai Keskipohjola-komitean kulttuuripalkinnon nuorisotyöstä. Jyväskylä-seura myönsi Jelmulle vuonna 2013 Jyväskylä-palkinnon. Keväällä 2023 Jelmulle myönnettiin Suomen Kulttuurirahaston Keski-Suomen rahaston kulttuuripalkinto.
André Citroën

André-Gustave Citroën (5. helmikuuta 1878 Pariisi – 3. heinäkuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen tehtailija. Hänet tunnetaan Citroën-automerkin perustajana. 
André-Gustave Citroën oli viisihenkisen perheen kuopus. Hänen isänsä oli nimeltään Levie Citroen ja äitinsä Mazra Kleinmann (syntynyt Varsovassa, Puolassa). Citroënin perhe oli alun perin juutalaista alankomaalais-puolalaista timanttikauppiassukua. Suku muutti vuonna 1873 Amsterdamista Pariisiin, jossa perhe muutti nimensä Citroëniksi. Citroen tarkoittaa hollanniksi sitruunaa. André Citroënin isä teki itsemurhan, kun André oli 6-vuotias.
Citroën perusti vuonna 1919 autotehtaan, josta tuli maailman neljänneksi suurin 1930-luvulla. Citroën kuoli mahasyöpään Pariisissa vuonna 1935. Hänet on haudattu Cimetière du Montparnasseen.
Karl Urban

Karl-Heinz Urban (s. 7. kesäkuuta 1972 Wellington) on uusiseelantilainen näyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan Éomerina "Taru sormusten herrasta" -trilogian jälkimmäisissä osissa ' (2002) ja ' (2003).
Urban näytteli televisiosarjoissa "Hercules" ja "Xena" vuosina 1996–2001. "Xenassa" Urban esitti kolmea eri hahmoa, Julius Caesaria, Kupidoa sekä amatsoniheimon vihollisheimon, samiittien, jäsentä nimeltä Kor. 
"Taru sormusten herrasta" -sarjan ohella Urban on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Aavelaiva", "Riddickin aikakirja", "Medusan isku", "Doom", "Star Trek" ja "Dredd". Hän näytteli myös Woodrow Callia televisiosarjassa "Comanche Moon" (2008) ja John Kennexiä televisiosarjassa "Almost Human" (2013–2014).
Urban avioitui vuonna 2004 maskeeraaja Natalie Wihongin kanssa. Parilla on kaksi poikaa. Kesäkuussa 2014 he ilmoittivat eroavansa. Urban on seurustellut näyttelijä Katee Sackhoffin kanssa marraskuusta 2014 lähtien.
DPNI

Dviženie protiv nelegalnoi immigratšii () on 10. kesäkuuta 2002 perustettu venäläinen kansalaisjärjestö, joka vastustaa laitonta siirtolaisuutta. Sillä on toimintaa noin 30:ssä kaupungissa. Järjestön perustamisen syynä olivat Krasnoarmeiskissa tapahtuneet mielenosoitukset ja hyökkäykset, joiden tarkoituksena oli pelottaa armenialaiset pois. Järjestön johdossa on Aleksandr Belov, ja sen ideologinen johtaja on Viktor Jakušev.
Jotkut liikkeen jäsenistä tulivat Kontupohjaan osoittamaan mieltä azerbaidžanilaisia vastustaviin mielenosoituksiin.
Liike myös vastustaa sotarikoksista syytetyn bosnialaisen Ratko Mladićin tuomitsemista.
DPNI on järjestänyt "venäläisiä marsseja" kansallisen yhtenäisyyden päivänä sekä Stalinin syntymäpäivänä. 
Osa sen kannattajista perusti Suur-Venäjä-puolueen (Великая Россия) entisestä Rodinasta eronneiden kanssa.
Moskovalainen tuomioistuin kuitenkin kielsi liikkeen toiminnan 18. huhtikuuta 2011.