tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Linda Thorén

Linda Angelica Thorén (s. 24. syyskuuta 1977 Örnsköldsvik) on ruotsalainen pornonäyttelijä. 
Thorén teki ensiesiintymisensä 18-vuotiaana, jolloin hän teki töitä ruotsalaiselle Maxs-yhtiölle. Hän on sittemmin esiintynyt myös yhdysvaltalaisissa elokuvissa ja saavuttanut menestystä kansainvälisillä markkinoilla. Thorénilla on oma tuotantoyhtiönsä ja kansainvälinen ihailijakerhonsa.
Raholan koulu

Raholan koulu on vuonna 1956 toimintansa aloittanut koulu Länsi-Tampereella. Raholan koulu on vuodesta 2017 muodostunut Raholan koulutalosta Metsäkylänkadulla sekä Harjun koulutalosta Nokiantiellä.
Raholan koulutalossa on yleisopetusta vuosiluokilla 1–6 sekä erityisopetusta vuosiluokilla 1–9. Koulu kuuluu Kaarilan koulupolkuun Kaarilan koulun kanssa. 
Jääkiekkoilijat Patrik Laine ja Oskari Laaksonen ovat käyneet Raholan koulun.
Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna

Korkeajännitystä – eli sähköä kotiin kuljetettuna on 13-osainen suomalainen televisiosarja, joka esitettiin MTV3:lla vuonna 2001. Sarjaa on esitetty uusintana SuomiTV:llä vuonna 2010.
Juoni.
Sarja kertoo kahdesta sähköasentajasta Juhnusta ja Jahnukaisesta, jotka joutuvat milloin minkäkinlaisiin kommelluksiin ja noloihin tilanteisiin.
Annabel Chong

Annabel Chong, alkuaan Grace Quek (s. 22. toukokuuta 1972 Singapore) on singaporelainen pornonäyttelijä. Hän opiskeli Lontoossa lakia stipendin avulla. Tänä aikana hän joutui joukkoraiskauksen uhriksi. 21-vuotiaana hän ryhtyi opiskelemaan valokuvausta ja naistutkimusta Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän aloitti pornouransa samoihin aikoihin. Hän on esiintynyt 31 pornoelokuvassa ja muutamassa dokumenttielokuvassa.
Hänelle luvattiin 10 000 Yhdysvaltain dollaria esiintymisestä pornoelokuvassa "World's Biggest Gang Bang" (1995), mutta sitä ei koskaan maksettu hänelle. Nykyään hän työskentelee web-suunnittelijana ja tietokanta-asiantuntijana.
Vuonna 1999 julkaistiin hänestä kertova dokumenttielokuva "Sex – The Annabel Chong Story".
Scott McNeil

Scott McNeil (s. 15. syyskuuta 1962 Brisbane, Australia) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka tuli tunnetuksi animaatiosarjasta .
Elämäkerta.
McNeil syntyi Brisbanessa, Australiassa, josta hän muutti Kanadaan ollessaan noin 3-vuotias. McNeil kiinnostui ääninäyttelemisestä jo 12-vuotiaana vieraillessaan Disneylandissä, jossa hän kuuli Paul Freesin äänen Haunted Mansionissa ja high schoolin jälkeen McNeil suuntasi opiskelemaan näyttelemistä neljäksi vuodeksi Vancouverin teatteri kouluun. Valmistumisensa jälkeen hän teki ensimmäisiä äänirooleja ystävänsä käsikirjoittamaan radio-ohjelmaan, sekä televisiomainoksiin.
Ääninäyttelijänä.
Ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon hän teki vuonna 1990 Super He-Man -animaatiosarjaan, jossa McNeil oli neljän eri hahmon äänenä. Tämän jälkeen hän on tehnyt monipuolisen äänensä myötä usein yli kahta roolia animaatiosarjoissa, kuten Beast Machines, He-Man, Krypto the Superdog, Mucha Lucha ja Mosaic. Yksi McNeilin merkittävimmistä rooleista oli Wolverine vuoden 2000 -animaatiossa.
Alkuperäisten ääniroolien lisäksi McNeil on tehnyt dubbauksia animesarjoihin, kuten Dragon Ball Z, , Mobile Suit Gundam Seed ja Fullmetal Alchemist.
McNeil on maininnut suosikki ääninäyttelijäkseen Jim Cummingsin ja sarjakseen Beast Warsin.
Shauntay Henderson

Shauntay L. Henderson (s. 18. tai 19. lokakuuta 1982 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen rikollinen. Hänet lisättiin FBI:n kymmenen etsityimmän henkilön listalle 31. maaliskuuta 2007. 
Henderson ampui miehen autoonsa Kansas Cityssä 2. syyskuuta 2006. Hänen kontollaan epäillään olevan myös erinäisiä muita rikoksia, mukaan lukien kymmeniä ampumistapauksia. Hän harhautti poliisivoimia muun muassa leikkauttamalla päänsä kaljuksi ja pukeutumalla mieheksi. Hänen pidätykseensä johtavasta vihjeestä lupailtiin 100 000 dollarin palkkiota.
Henderson jäi kiinni samana päivänä, kun hänen nimensä lisättiin FBI:n listalle. Hän oli aikoinaan kymmenen etsityimmän listan ainoa naisrikollinen.
Gerhard Mitter

Gerhard Karl Mitter (30. elokuuta 1935 – 1. elokuuta 1969) oli saksalainen kilpa-autoilija. Hän kuoli onnettomuudessa Formula 2-luokan 1969 Saksan Grand Prix'ssa, joka ajettiin samaan aikaan Formula 1:n Saksan Grand Prix'n kanssa. Mitter sai 3 MM-pistettä ajaessaan neljänneksi Saksan GP:ssä 1963.
Mitter syntyi Schönlindessä Sudeettialueilla, mutta hänen perheensä karkotettiin sieltä Leonbergiin, Stuttgartin lähelle.
Ajettuaan moottoripyöräluokissa Mitter vaihtoi Formula Junioriin, jossa hän oli paras saksalainen ajaja 40 voitollaan. Pian hän eteni Formula 1:een, joissa hän ei kuitenkaan saavuttanut toivottua menestystä ja osallistuikin vain neljään Grand Prix'hin.
Mitter kuitenkin ajoi Porschea eri moottoriurheiluluokissa ja rinneajossa, joissa hän saavutti monia voittoja: mm. Daytonan 24 tunnin ajon 1968 ja Targa Florion 1969. Samalla hän koetti läpimurtoa Formula 2:ssa, joka kuitenkin koitui hänen kohtalokseen vuonna 1969; Nürburgringin pituuden ansiosta Formula 2:n osakilpailu pystyttiin ajamaan samaan aikaan Formula 1:n kanssa. Mitter kuoli onnettomuudessa kilpailun harjoituksissa. Syyksi arvellaan Mitterin BMW:n ohjauksen tai jousituksen pettämistä. Tapahtuman vuoksi muut BMW-kuljettajat ja Hans Herrmann vetäytyivät kilpailusta.
Heli Krogell

Heli Annikki Krogell (o.s. Jukkola, s. 26. marraskuuta 1979 Noormarkku) on suomalainen entinen suunnistaja. Useita henkilökohtaisia arvokisamitaleita saavuttanut Krogell kuului vuonna 2006 Euroopan- ja maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Vuonna 2007 hän jakoi pitkän matkan maailmanmestaruuden Minna Kaupin kanssa ja oli mukana Suomen voitokkaassa viestijoukkueessa. Rastikarhuja koko uransa edustanutta Krogellia valmensi Reijo Miettinen. 
Heli Krogell toimii osteopaattina. Hänellä on myös eläinlääkärin koulutus.
Krogellin vanhemmat ovat metsäneuvos Seppo Jukkola, hänkin mestarisuunnistaja, ja Kirsti Taina Marjatta Poikela.
Claude Jutra

Claude Jutra (11. maaliskuuta 1930 – 5. marraskuuta 1986) oli kanadanranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu useasti parhaaksi kanadalaiselokuvaksi äänestetty "Setäni Antoine" (1971). Jutra oli kotoisin Kanadan ranskankielisestä provinssista Quebecistä.
Jutraa pidetään Quebecin keskeisimpiin kuuluvana elokuvantekijänä, joka aloitti uransa National Film Board of Canada -tuotantoyhtiössä elokuvaajana dokumentoiden provinssin 1960-luvulta alkanutta ”hiljaista vallankumousta”, sosiaalisia uudistuksia ja siirtymistä katolisen kirkon vallasta kohti maallista demokratiaa. Hänen ensimmäinen näytelmäelokuvansa, NFB:n ulkopuolella tuotettu "À tout prendre" on omaelämäkerrallinen uuden aallon elokuva, jonka teemoja ovat rotujen välinen rakkaus, homoseksuaalisuus ja boheemi elämäntyyli. Sitä arvostivat monet elokuvantekijät, kuten Bernardo Bertolucci, Jean Renoir ja John Cassavetes. Elokuva saattoi ohjaajan velkoihin, joita hän makseli tekemällä 1960-luvun mittaan monia opetuselokuvia NFB:lle. Vuosikymmenen lopulla Jutra opetti vuoden verran käsikirjoittamista Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Kehutun ja palkitun "Setä Antoinen" jälkeen Jutra ohjasi Anne Hébertin romaanin "Suuri rakkaus" pohjalta Kanadan siihen asti kalleimman elokuvan "Kamouraska" (1973), pääosassa Geneviève Bujold. Elokuva ei menestynyt kaupallisesti eikä taiteellisesti, kuten ei myöskään sitä seurannut avioliittokomedia "Pour le meilleur et pour le pire" (1975). Jutra vetäytyi julkisuudesta opetustyöhön ja siirtyi tekemään englanninkielisiä tv-tuotantoja CBC-yleisradioyhtiölle. Hän yritti paluuta pitkän elokuvan tekijäksi Margaret Atwoodin romaaniin perustuvalla filmillä "Erämaan salaisuus" (Surfacing, 1980), mutta senkin vastaanotto oli huono. Pian häntä alkoi vaivata paheneva Alzheimerin tauti, mutta hän jatkoi voimiensa mukaan ohjaamista ja näyttelemistä, viimeisenä roolinaan Alzheimerista potilaalleen uutisoivana lääkärinä Paule Baillargeonin elokuvassa "Sonia" (1986). Jutran viimeiseksi pitkän elokuvan ohjaustyöksi jäi 1940-luvun mielisairaalaan suljetuista terveistä orpolapsista kertova "La dame en couleurs" (1985).
Masennuksesta ja pahenevasta dementiasta kärsinyt Jutra katosi kotoaan Montrealista 5. marraskuuta 1986. Hänen ruumiinsa löydettiin St. Lawrence -joesta 19. huhtikuuta 1987. Kuolema oli ilmeisesti itsemurha hukuttautumalla.
Jutralle myönnettiin vuonna 1984 Albert-Tessier-palkinto. Hänen mukaansa on nimetty vuosittain jaettava Jutra-palkinto, Montrealissa sijaitseva Cinémathèque Québécoise -elokuvateatterisali sekä puolen tusinaa puistoa, aukiota tai katua eri puolilla Quebeciä. Vuonna 2016 julkaistu, elokuvatutkija Yves Leverin kirjoittama Jutran elämäkerta toi esiin useita syytöksiä nuorten poikien seksuaalisesta hyväksikäytöstä, ja useimmat näistä kunnianosoituksista on peruttu ja nimet vaihdettu.
Cathal J. Dodd

Cathal J. Dodd (s. Irlanti) on kanadalainen laulaja, teatterinäyttelijä ja ääninäyttelijä.
Ura.
Dodd oli 1970- ja 1980-luvulla televisioesiintyjä ja muun muassa juonsi Miss Teen Canada -kauneuskilpailuja ja esiintyi isäntänä televisio-ohjelmassa Circus. Myöhemmin hän toimi ääninäyttelijänä mm. Wolverinen ääniroolissa animaatiossa ja videopeleissä. Wolverinen roolissa Dodd oli yhteensä kahdeksan vuotta. Samaan aikaan hän teki myös muita äänirooleja televisiosarjoihin ja animaatioihin, kuten Goosebumps ja .
Beata Joutsen

Beata Joutsen (s. 14. huhtikuuta 1974 Helsingissä) on suomalainen kuvataiteilija ja taidegraafikko. Hänen debyyttinäyttelynsä oli vuonna 1993 Kuvataideakatemian Kasarminkadun galleriassa Helsingissä.
Joutsen aloitti taideopintonsa 16-vuotiaana Suomenlinnassa toimivan Taidekoulu Maan iltalinjalla. Hän haki seuraavana vuonna Kuvataideakatemiaan, missä Joutsenen opettajina toimivat mm. taidegraafikot Outi Heiskanen ja Inari Krohn sekä taidemaalari Leena Luostarinen.
Kuvataiteen maisteriksi Joutsen valmistui 1998. Hän oli vaihto-opiskelijana Pariisin Taideakatemiassa École Nationale Supérieure des Beaux-Arts´issa.
Joutsenen päätekniikka on monivärinen metalligrafiikka, johon hän yhdistää paperileikkauksia ja japaninpaperia.
Vuodesta 1999 lähtien Joutsen on ollut Bellinin akatemian jäsen. Hän on ollut toteuttamassa myös joitakin Bellinin akatemian performansseja, muun muassa Tohtorintutkinnon Kuvataideakatemian ensimmäisessä promootiojuhlassa kesällä 2006. Nykyisin hän työskentelee pääosin Vallilan taiteilijatalossa.
Lähteet.
Kuvataiteilijamatrikkeli
Hermann Rauschning

Hermann Rauschning (7. elokuuta 1887 Toruń, Preussi – 8. helmikuuta 1982 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli saksalainen, taantumukselliseksikin luonnehdittu konservatiivipoliitikko. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja eteni senaatin puhemieheksi asti. Myöhemmin hän kuitenkin kääntyi kansallissosialismia vastaan ja pakeni Saksasta. Maanpaossa hän kirjoitti useita teoksia Adolf Hitlerin aiheuttamasta uhasta. Hänen tunnetuin kirjansa lienee "Gespräche mit Hitler" ("Keskusteluja Hitlerin kanssa"). Nyttemmin sen historiallinen lähdearvo on kuitenkin laajalti kyseenalaistettu.
Geórgios Papandréou

Geórgios Papandréou (, 1888–1968) oli kreikkalainen poliitikko ja Kreikan pääministeri vuosina 1944–1945 sekä 1964–1965.
Papandréou nousi politiikkaan nuorena miehenä liberaalipoliitikko Elefthérios Venizélosin tukijoukoissa. Venizélosin joukoista Papandréou pääsi Kreikan parlamenttiin ja sisäministeriksi 1923, ja sai muitakin ministerintehtäviä vuosien 1924–1935 tasavallassa. Saksalaisten miehittäessä Kreikkaa toisen maailmansodan aikana Papandréou oli Egyptissä toimineen pakolaishallituksen jäsen ja pääministeri vuosina 1944–1945.
Vuosikymmenen loppupuolella Papandréou piti kommunisteja Kreikan pahimpana vihollisena. Sisällissodan riehuessa 1946–1952 Papandréou oli usein hallituksessa. 1950-luvun konservatiivien valtakaudella hän oli oppositiossa.
Vuonna 1961 Papandréou perusti Keskustaunionin, johon yhdistyi joukko liberaaleja ja keskustalaisia ryhmittymiä. Liitto voitti parlamenttivaalit helmikuussa 1964, ja Papandréousta tuli pääministeri.
Papandréoulla oli erimielisyyksiä kuningas Konstantin II:n kanssa, ja hänet pakotettiin eroamaan. Maassa oli varsin epävakaita hallituksia, jotka tekivät tilaa vuoden 1967 sotilasvallankaappaukselle. Papandréou määrättiin kotiarestiin, missä hän kuoli vuonna 1968. Poika Andréas Papandréou johti vastarintaliikettä Pariisista käsin.
Otto Günsche

Otto Günsche (24. syyskuuta 1917 Jena – 2. lokakuuta 2003 Lohmar) oli Sturmbannführerin arvoinen saksalainen SS-upseeri ja Adolf Hitlerin läheinen avustaja. Jotkut kirjailijat sanovat hänen asemansa vastanneen ensimmäistä adjutanttia.
Günsche oli yksi kesän 1944 Hitlerin vastaisen pommiattentaatin kokijoista ja eloonjääneistä.
Natsi-Saksan viimeisinä päivinä Hitler pyysi Günscheä varmistamaan, että hänen ruumiinsa poltettaisiin eikä sitä jätettäisi neuvostoliittolaisten käsiin. Günsche tottelikin ja jätti Führerbunkerin muutama tunti tämän jälkeen 30. huhtikuuta 1945. Puna-armeija otti hänet tämän jälkeen sotavangiksi. Otto Günsche oli vankina Bautzenissa, josta vapautui 1956. Häntä kuulusteltiin NKVD:ssä vuosina 1948–1949. Josif Stalinille Hitleristä kirjoitettu kirja perustui pitkälti hänen ja Hitlerin sotilaspalvelija Heinz Lingen kuulusteluihin.
Häneltä jäi kolme lasta.
Näyttelijä Götz Otto esitti arjalaisia fyysisiä ihanteita täyttänyttä Günscheä elokuvassa "Perikato" (2004).
CSV

CSV (, ) on tiedostomuoto, jolla tallennetaan yksinkertaista taulukkomuotoista tietoa tekstitiedostoon. Tiedostomuoto on ollut kauan käytössä, mutta vasta vuonna 2005 IETF julkaisu sisälsi määrittelyn muodolle sekä sen MIME-tyypin.
CSV on toteutukseltaan tekstitiedosto, jonka taulukkorakenteen eri kentät on eroteltu toisistaan pilkuilla ja rivinvaihdoilla. Jos jokin kenttä sisältää erikoismerkkejä, kyseinen kenttä ympäröidään suorilla lainausmerkeillä ("). Ensimmäisellä rivillä voi olla kenttien selitykset samassa muodossa kuin mitä itse tiedot ovat.
CSV on esimerkiksi XML:ään verrattuna yksinkertainen tiedostoformaatti, jonka mukaisia tiedostoja voidaan hyödyntää esimerkiksi datan tallentamisessa ja datan siirtämisessä toiseen tietokoneohjelmaan. CSV:tä voidaan käyttää esimerkiksi yksinkertaisena datan arkistointimuotona, CSV-tiedostoja voidaan tuottaa yksinkertaisesti tietokannan sisältämästä datasta ja CSV-tiedosto voidaan avata taulukkolaskentaohjelmassa.
Epästandardit muodot.
Esimerkiksi Microsoft Excel hyväksyy asetuksissaan erotinmerkiksi myös muun kuin pilkun. Yleisimmät vaihtoehtoiset erottimet ovat puolipiste ja tabulaattori eli sarkain. Vaihtoehtoisia erotinmerkkejä käytetään, koska pilkkua käytetään desimaalierottimena luvuissa.
Omenapäärynä

Omenapäärynä ("Pyrus pyrifolia", "P. pyrifolia" var. "culta"), jota kutsutaan myös nimillä "hiekkapäärynä", "nashi" ja "japaninpäärynä", on Aasiasta kotoisin oleva päärynän sukuinen puu. Sitä viljellään laajasti sen makeiden hedelmien takia Japanissa, Koreassa, Taiwanissa, Uudessa-Seelannissa sekä Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa omenapäärynää kasvatetaan erityisesti Columbian liittopiirin, Illinoisin ja Virginian alueilla.
Omenapäärynän hedelmää syödään sellaisenaan, mutta niitä voidaan myös käyttää lihan marinoinnissa ja etikka- sekä soijapohjaisissa kastikkeissa sokerin asemasta. Hedelmiä tulisi säilyttää viileässä sekä pois eteeniherkkien kasvien lähettyviltä.
Suomen Lentopalloliitto

Suomen Lentopalloliitto on suomalainen urheilujärjestö, joka toimii lentopallon, beach volleyn, istumalentopallon ja snow volleyn kattojärjestönä Suomessa. Lentopalloa pelattiin Suomessa 1950-luvulla Suomen Koripallo- ja Lentopalloliiton alaisuudessa, kunnes 1956 perustettiin erillinen Lentopallokomitea, joka hyväksyttiin FIVB:n jäseneksi 1957. Vuonna 1959 perustettiin varsinainen Suomen Lentopalloliitto. Lentopalloliiton toimitusjohtaja on Karri Virtanen ja puheenjohtaja Lauri Inna.
Lentopalloliiton organisaatio on jakautunut alueisiin. Alueita on viisi: Pohjoinen, Itä, Länsi, Etelä ja Lounainen. Joka vuosi pelataan C- ja B-ikäisissä näiden viiden alueen välillä alueiden mestaruuskisat. Jokaisesta alueesta osallistuu kisoihin kaksi poika- ja kaksi tyttöjoukkuetta, joita valmentavat aluevalmentajat. Kisat ovat nuorille tärkeä näytön paikka nuorten maajoukkueen valmentajille.
Lentopalloliiton toimisto sijaitsee Valimotiellä Helsingissä ja nuorten valmennuskeskus Kuortaneen urheiluopiston yhteydessä. Kuortane on lentopallon maajoukkueiden pääleirityspaikka. Beach volleyn valmennuskeskus puolestaan on Mäkelänrinteen urheilulukio.
Lentopalloliiton strategia.
Huippu-urheilu ja pelaaminen strategian painopisteet.
Suomen Lentopalloliiton voimassa oleva strategia on vuosille 2022-2025 
Lentopallon suunta 2025 valmistui alkuvuoden 2022 aikana. Valmistelun käynnisti osallistava kysely lajin harrastajille. Vastauksia saatiin 864. Vastauksissa korostuvat suuri intohimo ja usko lajin tulevaisuuteen, suunnan – ison kuvan – kirkastaminen ja tarve lajin houkuttelevuuden lisäämiseksi.
Pelattavat lentopallosarjat.
Miesten sarjatoimintaa on kuudella ja naisten viidellä eri sarjatasolla. Lentopalloliitto vastaa miesten ja naisten liigasta, sekä miesten ja naisten 1- ja 2-sarjasta. Alueet vastaavat miesten ja naisten 3-sarjasta. Liiton alueet vastaavat miesten ja naisten alueellisesta sarjatoiminnasta. 
Lentopallossa on myös laajaa nuorten sarjatoimintaa ja masters-toimintaa sekä beach volleyn kilpailutoimintaa aikuisissa, nuorissa ja masters-ikäisissä.
Talous.
Suomen Lentopalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 5 671 000 euroa. 2024 tuki oli noin 885 000 euroa.
Nicolas-Bernard Lépicié

Nicolas-Bernard Lépicié (16. kesäkuuta 1735 Pariisi – 15. syyskuuta 1784) oli ranskalainen taidemaalari.
Lépicié oli kahden kaivertajan, Renée-Elisabeth Marlién (1714–1773) ja François-Bernard Lépicién (1698–1755) poika. Hän opiskeli kaivertamista isänsä ohjauksessa ennen kuin aloitti taidemaalauksen opintonsa noin 1751 Carle van Loon ohjauksessa. Hän sai vuonna 1759 toisen palkinnon Prix de Rome mutta jäi Ranskaan. Vuonna 1764 hän suoritti hyväksytysti Académie Royalen maalauksella "La Descente de Guillaume le conquérant en Angleterre". Sitten hän maalasi teokset "Le Baptême du Christ" (1765), "Le Christ et les petits enfants" (1767) ja "La Conversion de Saül" (1767). Vuonna 1769 hänet valittiin kuninkaan maalausakatemiaan maalauksellaan "Achille et le Centaure". Hänestä tuli apulaisprofessori 1770 ja professori 1779. Hänen oppilaitaan olivat Jean-Baptiste Regnault, Carle Vernet, Henri-Pierre Danloux, Jean-Joseph Taillasson, Jean-Frédéric Schall ja Nicolas-Antoine Taunay. 
Lépiciétä on taiteilijana usein verrattu Chardiniin ja Greuzeen, ja hän nousi maineeseen erityisesti 1700-luvulla. Vuodesta 1760 lähtien hän maalasi historiallisia aiheita, ja sitten flaamilaiseen tyyliin joka muisttaa Teniers vanhempaa ja ter Borchia. Elämänsä viime vuosina hän uskonnollisen kriisin seurauksena vetäytyi usein maaseudulle, missä hän maalasi maalaismaisemia. Uskonnolisen kriisin seurauksena hän päätyi muutamaan ja poistamaan eräitä teoksiaan, jotka olivat hänen uuden uskonnollisen vakaumuksensa vastaisia.
Serbia Eurovision laulukilpailussa

Serbia voitti Eurovision laulukilpailun heti ensimmäisellä osallistumiskerrallaan itsenäisenä valtiona Helsingin kisoissa 2007. Tätä ennen Serbia on ollut mukana kisoissa osana entistä Jugoslaviaa ja Serbian ja Montenegron valtioliittoa. Serbia esitti voittokappaleensa "Molitva" serbiaksi, mikä tarkoittaa sitä, että kyseessä oli ensimmäinen voittajamaan kokonaan omalla kielellä esittämä kappale sitten vuoden 1998. Serbia luotti omaan kieleensä aina vuoteen 2015 asti. Myös vuoden 2018 viisu oli serbiaa. "Molitva" esitettiin myös vuoden 2008 Euroviisujen finaalin alussa. Tuona vuonna Serbia oli myös kilpailun järjestäjämaana ja edellisvuoden voittajana suoraan finaalissa.
Sijoitukset.
Kaksivaiheinen loppukilpailu.
Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Semifinaalista pääsee jatkoon 10 maata.
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 otettiin käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot taistelevat finaalipaikasta kaksiosaisessa semifinaalissa, josta finaaliin pääsee 20 maata.
Serbian äänestyshistoria.
Serbian antamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2009, 2013 ja 2017 Serbia ei selviytynyt finaaliin, mutta sai äänestää. Serbia ei osallistunut vuoden 2014 kilpailuun.
Serbian saamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2009, 2013 ja 2017 Serbia ei selviytynyt finaaliin. Vuonna 2014 Serbia ei osallistunut kilpailuun. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Lettosara

Lettosara ("Carex heleonastes") on Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa esiintyvä, sarakasvien heimoon kuuluva suokasvi. Laji on monissa maissa uhanalainen, myös Suomessa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen lettosara kasvaa 15–40 cm korkeaksi. Yksittäin tai harvoissa mättäissä olevat varret ovat pystyjä, jäykkiä ja teräväreunaisia. Varren tyvitupet ovat vaaleanruskeita. Harmaanvihreät lehdet ovat lähes varren pituisia, 1–2 mm leveitä ja suoria. Tiheähkö kukinto on 1–2 cm pitkä ja 3–4-tähkäinen. Tähkät ovat 5–10 mm pitkiä ja leveän sukkulamaisia. Tähkän tyvi on hedekukkainen, kärki emikukkainen. Tähkäsuomut ovat pullakkoa lyhyempiä, tylpähköjä, kalvolaitaisia ja vaaleanruskeita. Kellanruskeat pullakot ovat kapeanpuikeita, himmeitä ja ohutsuonisia. Pullakossa on selkeä pitkittäishalkeama ja sen suuota on lyhyt. Lettosara kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Suomessa esiintyvistä muista saralajeista lettosara muistuttaa lähinnä harmaasaraa ("C. canescens") ja liereäsaraa ("C. diandra"). Se voi risteytyä harmaa- ja äimäsaran kanssa.
Levinneisyys.
Lettosara on tyypillinen pohjoisten taigametsäalueiden suokasvi. Sitä tavataan Euroopassa Fennoskandiasta Länsi-Venäjälle, Baltiassa, Puolassa, Pohjois-Saksassa, Alppien alueella sekä Kaukasuksella. Lajia tavataan myös Kanadassa. Suomessa lettosara on varsin harvinainen maan etelä- ja keskiosissa. Runsaimmin sitä tavataan Kainuusta Käsivarren Lappiin ulottuvalla alueella. Laji on kuitenkin kadonnut monilta entisiltä kasvupaikoiltaan.
Elinympäristö.
Lettosara viihtyy parhaiten märillä ja ravinteisilla suotyypeillä, kuten rehevillä luhtanevoilla, lettonevoilla, koivuletoilla ja lähteisillä soilla. Laji on harvinaistunut ennen kaikkea soiden kuivatusten ja metsitysten takia.
Etymologia.
Lajinimi "heleonastes" tulee kreikan sanoista "helos" (suom. suo) ja "heleionomos" (suom. suolla asuva).
Max Cleland

Joseph Maxwell ”Max“ Cleland (24. elokuuta 1942 – 9. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa Georgiasta vuosina 1997–2003.
Cleland palveli Vietnamin sodassa. Hän vammautti molemmat jalkansa sekä oikean kätensä ja joutui vammojen vakavuuden johdosta amputaatioon. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain armeijan hopea- ja pronssitähdet. 
Cleland tunnettiin kritiikistään George W. Bushin hallitusta kohtaan.
The RMS

The RMS oli oululainen vuonna 1996 perustettu rock/metal-yhtye. Se on julkaissut kaksi EP:tä, kolme singleä ja kaksi täyspitkää albumia "From Below" (2003) ja "Fates and Fairytales from the Mushroom Land" (2008). Yhtye on lopettanut toimintansa.
The RMS on ainoa raskaamman musiikin yhtye, joka on solminut levytyssopimuksen Edel Recordsin kanssa.
Aigle

Aigle voi tarkoittaa seuraavia:
Aigle on useamman naispuolisen hahmon nimi kreikkalaisessa mytologiassa:
Mankalan koulu

Mankalan koulu on Järvenpään Isokydön kaupunginosassa toimiva alakoulu, jossa opiskelee noin 400 oppilasta. Mankalan koulussa on luokka-asteet 1–6. Koulun rehtorina on toimii Sari Juuti. 
Koulurakennus on vuodelta 1986.
Shutter (vuoden 2004 elokuva)

Shutter ("ชัตเตอร์ กดติดวิญญาณ") on thaimaalainen vuonna 2004 valmistunut kauhuelokuva, joka kertoo valokuvissa näkyvistä kummituksista. Elokuvan ovat ohjanneet Banjong Pisanthanakun ja Parkpoom Wongpoom. Pääosissa ovat Ananda Everingham, Natthaweeranuch Thongmee ja Achita Sikamana.
Elokuva oli vuoden 2005 Golden Kinnaree Award -sarjan ehdokas parhaasta elokuvasta Bangkok International Film Festival -festivaaleilla. Elokuvan tamilinkielinen uudelleenfilmatisointi "Sivi" julkaistiin vuonna 2007 ja Masayuki Ochiain ohjaama uudelleenfilmatisointi "Shutter" vuonna 2008.
Elokuvassa on käytetty valokuvia, joiden väitetään olevan oikeita haamukuvia. Elokuvasta kertovassa dokumentissa kerrotaan, että kuvausten aikana kuvauspaikkana käytetyllä tiellä tekijät ottivat valokuvan, jossa he muutamaa päivää myöhemmin huomasivat selittämättömän hahmon tien vieressä.
Juoni.
Ajaessaan kotiin eräänä iltana Tun ja Jane törmäävät vahingossa naiseen, joka on ylittämässä tietä. Järkyttynyt Jane haluaa tarkistaa, onko nainen kunnossa, mutta Tunin halusta he pakenevat paikalta. Myöhemmin kun Tun on ottamassa kuvia vasta valmistuneesta koululuokasta, hän huomaa pelottavan näköisen hahmon opiskelijoiden välissä. Kun Tun saa kuvat kehitettyä, hän huomaa niissä tuntemattoman hahmon kasvot. Tun ja Jane alkavat tutkia ottamiaan kuvia, joissa esiintyy yhä useammin tuo sama hahmo. Kuvat liittyvät Tunin menneisyyteen, ja Tun saa pian huomata, ettei sitä voi paeta.
Julie Fernandez

Julie Fernandez (s. 20. huhtikuuta 1974, Ilford, Essex) on brittiläinen näyttelijä ja malli. Hän on näytellyt Brendaa televisiosarjassa "Konttori".
Fernandezilla on synnynnäinen Osteogenesis Imperfecta, ja hän joutuu käyttämään pyörätuolia. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 1992 "Vanessa Lockheadin" roolissa lyhytikäisessä saippuaoopperassa "Eldorado". Hänellä oli rooli myös vuosina 1995–1999 esitetyssä sarjassa "Dangerfield".
Abstract Window Toolkit

Abstract Window Toolkit (AWT) on Java 1.0:ssa vuonna 1995 julkaistu piirto- ja graafisen käyttöliittymän toteuttava kirjasto.
AWT käyttää isäntäkäyttöjärjestelmän käyttöliittymäkomponentteja. Näin ohjelma sulautuu paremmin muiden ohjelmien joukkoon. Toisaalta ongelmana on se, että ohjelma näyttää joka käyttöjärjestelmässä erilaiselta.
J2SE 1.2:ssa AWT:n korvasi Swing, jonka piirtää käyttöliittymän Java-koodilla kirjoitetuilla omilla käyttöliittymäkomponenteilla.
Arethusa

Arethusa () oli kreikkalaisessa mytologiassa nymfi ja Nereuksen tytär, josta myöhemmin tuli lähde Ortygian saarella Syrakusassa Sisiliassa.
Arethusa saapui kylpemään joen virtaan tietämättä, että kyseessä oli joen jumaluus Alfeios. Tämä rakastui neitoon, mutta Arethusa pakeni paikalta ymmärrettyään Alfeioksen läsnäolon haluten pysyä siveänä Artemiin palvelijana. Pitkän paon jälkeen hän pyysi apua jumalattarelta, joka muutti Arethusan pilveksi. Pilvi alkoi kuitenkin hikoilla pelosta, jolloin se muuttui joeksi. Tällöin Artemis halkaisi maan, jotta Arethusa pääsi pakenemaan maan alla. Virta matkusti Ortygian saarelle saakka, mutta Alfeios seurasi häntä virtaamalla meren poikki ja sekoittui hänen vesiinsä.
Kun Demeter etsi tytärtään Persefonea, Arethusa pyysi jumalatarta lopettamaan Sisilian rankaisemisen hänen tyttärensä katoamisesta. Artehusa kertoi Demeterille, että virratessaan maan alla hän oli nähnyt tämän tyttären surullisena Haadeen kuningattarena.
Arethusa esiintyi usein Syrakusalaisissa kolikoissa, joissa hänet kuvattiin nuoreksi neidoksi, jolla oli verkko hiuksissaan ja delfiinejä päänsä ympärillä.
Hesperidi.
Arethusa oli myös nimi yhdelle hesperideistä.
JP-Kunnallissanomat

JP-Kunnallissanomat on Kurikan Jalasjärvellä ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden levikkialue on Kurikan kaupunkiin kuuluvan Jalasjärven ja Seinäjoen kaupunkiin kuuluvan Peräseinäjoen alueet. Lehti on perustettu vuonna 1955. Lehden päätoimittajana toimii Terhi Rintala. Lehteä kustantaa Jalasjärvi Oy. Painaminen tapahtuu Botnia Print Oy:n painossa Kokkolassa. "JP-Kunnallissanomat" on Sanomalehtien Liiton jäsen. Vuonna 2012 levikki oli 6 382 kappaletta.
Historia.
Lehti on perustettu vuonna 1955 ja aluksi se ilmestyi nimellä "Jalasjärvi-lehti", ja vain Jalasjärvellä. Viisi vuotta perustamisesta Peräseinäjoki liitettiin lehden toiminta-alueeseen ja lehti sai uuden nimen; "Jalasjärven-Peräseinäjoen Kunnallissanomat". Vuoden 2003 loppuun saakka lehti oli tuon niminen. Kun Peräseinäjoki ja Seinäjoki yhdistyivät Seinäjoeksi, tuli lehden nimenmuutos ajankohtaiseksi.
Kuntaliitoksista huolimatta lehden toiminta-alueena ovat edelleen Jalasjärven ja Peräseinäjoen alueet.
Sam Sullivan

Sam Sullivan C.M. (s. 1959) on kanadalainen poliitikko. Hän on Brittiläisen Kolumbian liberaalipuolueen kansanedustaja vuodesta 2017. Hän oli Vancouverin pormestari 2006-2009 ja kaupunginvaltuuston jäsen 1993-2005.
Sullivan neliraajahalvautui vakavan hiihto-onnettomuuden seurauksena 19-vuotiaana. Hän on valmistunut Simon Fraserin yliopistosta ja saanut myöhemmin käsienkäyttökykynsä takaisin. Liikkumisessaan hän joutuu yhä turvautumaan pyörätuoliin.
Sullivan on tunnettu vammaisalan aktivisti. Hän on perustanut kuusi voittoa tavoittelematonta järjestöä vammautuneiden pohjoisamerikkalaisten hyväksi. Hänet otettiin vuonna 2005 Kanadan ritarikunnan jäseneksi. 
Sullivan osallistui talviolympialaisten 2006 ja vain hieman myöhemmin talviparalympialaisten 2006 lopetusseremoniaan.
Marianela González

Marianela González Álvarez (s. 23. heinäkuuta 1978 Caracasissa, Venezuelassa) on venezuelalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Pandora Villanueva televisiosarjassa "Tuhkimotarina".
Marianela on syntyjään Marianela González Álvarez. Hänen hiuksensa ja silmänsä ovat ruskeat ja hän on 170 cm pitkä. Hänen vanhempansa ovat María del Carmen Álvarez "Carmencho" ja José Rafael González. Marianelan sisaren nimi on María Alejandra. Marianelan isä José on lentäjä ja hänen ammattinsa kautta Marianelalla ja hänen sisarellaan on ollut mahdollisuus kiertää maailmaa.
Marianela on oikeassa elämässään hyvä ystävä näyttelijä Aileen Celesten kanssa. He ovat tähän mennessä näytelleet yhdessä neljässä telenovelassa: "La Niña de mis Ojos", "Mi Gorda Bella", "Por todo lo Alto" sekä "Nadie me dira como quererte".
Hippomenes

Hippomenes, joka tunnettiin myös nimellä Melanion, oli kreikkalaisessa mytologiassa Atalanten puoliso.
Atalante oli pyytänyt isältään, että voisi pysyä naimattomana, mutta koska niin monet olivat pyytäneet hänen kättänsä, hänen isänsä järjesti jokaisen kosijan Atalanten kanssa juoksukilpailuun. Kosija juoksisi karkuun ja Atalante ajaisi tätä takaa aseen kanssa. Jos Atalante saisi kosijan kiinni ennen asettua rajaa, hän surmaisi tämän, mutta jos kosija ehtisi rajan yli, hän saisi Atalanten omakseen. Koska Atalante oli nopea juoksija, hän ehti tappaa useita sulhasehdokkaita. Hippomenes, joka oli rakastunut Atalanteen, ymmärsi varsin hyvin, ettei voisi voittaa kilpailua reilusti, ja niin hän rukoili apua Afroditelta. Jumalatar antoikin hänelle kolme kultaista omenaa, jotka hän neuvoi Hippomenestä heittämään yksi kerrallaan taakseen kilpailun aikana. Hippomenes teki saamiensa ohjeiden mukaisesti, ja Atalante menetti omenia ihaillessaan aikaa sen verran, että Hippomenes voitti kilpailun ja sai tämän vaimokseen. 
Hippomenes ei kuitenkaan muistanut kiittää Afroditea, jonka avulla hän oli kilpailun voittanut. Niin hänen ollessa uhraamassa Zeukselle Parnassos-vuorella, Afrodite vihoissaan langetti heille vastustamattoman intohimon toisiaan kohtaan. Heidän maattua toistensa kanssa temppelissä puolestaan Zeus suuttui, jolloin hän muutti rakastavaiset leijoniksi - eläimiksi, joiden tuohon aikaan uskottiin olevan kykenemättömiä pariutumaan oman lajinsa kanssa.
Toisen version mukaan Afroditen lyötyä heitä himolla toisiaan kohtaan nämä olisivatkin menneet Rhean temppelin viereiseen luolaan huomaamatta, että papit olivat tuoneet sinne vanhempia jumalia esittäviä patsaita. Heidän häpäistyään patsaat Kybele aikoi ensin tappaa rakastavaiset, mutta päätyikin muuttamaan heidät leijoniksi pitäessään kuolemaa liian lempeänä rangaistuksena. Muuttumisen jälkeen leijonat valjastettiin vetämään Kybelen vaunuja.
Joissakin lähteissä Parthenopaios mainitaan Hippomeneksen lapseksi, mutta toisaalta Hyginus johdonmukaisesti kertoo Atalanten saaneen hänet Meleagroksen kanssa.
Partaharju

Partaharjun toimintakeskus on monipuolinen kristillinen varhaisnuorisotyön keskus. Partaharju sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä Pieksämäen keskustasta Salvonen-järven rannalla, nimensä mukaisesti harjulla. 
Alue on perustettu leirikeskukseksi vuonna 1948. Vuosien saatossa se on kehittynyt varhaisnuorisotyön keskukseksi, jossa ovat toimineet muun muassa Suomen Poikien ja Tyttöjen Keskuksen eli PTK:n keskustoimisto, JiiPee-lehden toimitus, Partaharjun kansanopisto ja Partaharjun leirikylä. Vuoden 2021 alusta toimintakeskus siirtyi yrityspohjaiseksi majoitus- ja tapahtumapalveluita tarjoavaksi Partaharjukeskukseksi.
Vuosittain Partaharjulla käy noin 8 000–9 000 henkilöä. Suurimpia vuosittaisia tapahtumia ovat varhaisnuorten leirit kesäisin.
Alueen koko on noin 34 hehtaaria.
Ristikiven kirkko.
Ristikiven kirkko on vuonna 1971 valmistunut, hirsiseinäinen mutta katoton ulkoilmakirkko Partaharjulla. Kirkko on saanut nimensä paikalta löytyneestä isosta kivestä, jossa on ristikuvio. Ristikiven syntyhistoria ulottuu geologisen arvion mukaan noin 1 800 miljoonaa vuotta taaksepäin. Arvion mukaan se on ollut löytöpaikassaan noin 10 000 vuotta.
Kirkon seinien sisällä kasvaa seitsemän puuta. Kirkkoon mahtuu noin 400 henkilöä.
Partaharjun opisto.
Partaharjun opisto oli Partaharjun toimintakeskuksen yhteydessä toiminut kansanopisto, jossa koulutettiin nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajia. Vuoden 2013 lopussa Partaharjun opiston toiminta päättyi. Samalla vastuu nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajien koulutuksesta Pieksämäellä siirtyi Seurakuntaopistolle.
Brasilian Grand Prix 2002

Brasilian Grand Prix 2002 oli Formula 1 -sarjan kauden kolmas osakilpailu, joka järjestettiin Brasilian Autódromo José Carlos Pacella 31. maaliskuuta 2002. Kilpailun voitti Michael Schumacher, joka oli saanut käyttöönsä uuden Ferrari F2002-mallin.
Lämmittelyajoissa Enrique Bernoldi ajoi ulos toisessa mutkassa. Lääkintäauto tuli paikalle auttamaan Bernoldia, mutta juuri kun lääkintäauton kuljettaja Alex Ribeiro oli avannut oven, Nick Heidfeld törmäsi oveen. Ribeirolle ei käynyt kuinkaan, sillä hän ei ollut ehtinyt astua ovesta ulos. Mika Salo saavutti kisassa uransa viimeisen MM-pisteen.
Jalkapallotähti Pelé heilutti ruutulippua, mutta ei huomannut heiluttaa lippua ensimmäisenä maaliviivan ylittäneelle Michael Schumacherille. Pelé heilutti ruutulippua ensimmäisenä yhdeksänneksi sijoittuneelle Takuma Satōlle.
Fami (makeinen)

Fami on 1968 Suomessa myyntiin tullut Fazerin suklaapatukka, jonka myynti lopetettiin väliaikaisesti 1994. Famia on toivottu takaisin enemmän kuin mitään muuta Fazerin makeista, niinpä Fazer toi Famin takaisin markkinoille vuoden 2007 keväällä. Ennen 80-lukua Fami-pakkaukset olivat sinapinkeltaisia. 80-luvulla pakkauksiin tulivat oranssit ja vaaleanpunaiset raidat.
Sarat

Sarat ("Carex") on sarakasvien (Cyperaceae) heimon runsaslukuisin suku. Siihen arvellaan kuuluvan tuhannesta jopa kahteen tuhanteen lajia.
Sarat ovat levittäytyneet koko maailmaan, mutta tyypillisesti lajit viihtyvät lauhkean ja kylmän vyöhykkeen soilla, kosteilla niityillä ja rannoilla.
Tuntomerkit.
Sarojen varret ovat haarattomia ja useimmiten kolmikulmaisia, mikä erottaa ne heinistä. Sarojen kukinnot voivat olla tiiviitä tähkiä tai erilaisia kerrannaiskukintoja. Kukat ovat rakenteeltaan varsin yksinkertaisia ja ne sijaitsevat tähkäsuomujen peitossa. Emikukkaa ympäröivää esilehteä sanotaan pullakoksi, joka monilla lajeilla muistuttaa muodoltaan pulloa. Pullakon muoto ja emikukan luottien lukumäärä (kaksi tai kolme) ovat tärkeitä tuntomerkkejä lajien tunnistuksessa. Sarojen siemen eli hedelmä on pullakon sisällä kypsyvä pähkylä. Pullakoissa voi loisia pullakkonokien ("Anthracoidea") suvun nokisieniä.
Hede- ja emikukat voivat sijaita samoissa tähkäkukinnoissa (yhtäläistähkäiset ja useimmat yksitähkäiset lajit), saman kasviyksilön eri tähkäkukinnoissa (erilaistähkäiset lajit) tai eri kasviyksilöissä (kaksikotiset lajit).
Systematiikka.
Suomessa tavattavat saralajit on jaettu kolmeen alasukuun: "Carex", "Psyllophora" ja "Vignea". Jako perustaa lähinnä kukintojen rakenteeseen. Useimmat sarat, varsinkin lähisukuiset lajit, risteytyvät helposti keskenään. Monet risteymät ovat martoja eli hedelmättömiä, mutta joissain tapauksissa risteymät voivat olla myös hedelmällisiä, jolloin takaisinristeytymisen vuoksi syntyy vaikeasti tulkittavia lajiryhmiä. Suomessa esimerkiksi keltasara ("Carex flava") muodostaa lähilajeineen tällaisen lajiryhmän ("keltasararyhmä"), jossa tulkinnasta riippuen on viisi tai paljon enemmän lajeja. Saroja tutkivaa tieteenalaa sanotaan "caricologiaksi".
Lajeja.
Saroihin kuuluu maailmanlaajuisesti noin 2060 lajia. Suomessa havaittuja lajeja on Suomen putkilokasvien luettelon mukaan yhteensä sata.
Lajit Suomessa.
Suomessa tavattavat saralajit, -alalajit ja -muunnokset:
Lajit muissa Pohjoismaissa.
Pohjoismaissa tavattavia saralajeja ja -alalajeja, joita Suomessa ei nykyisin tavata:
Lajeja muualla maailmassa.
Muualla maailmassa luonnonvaraisia saralajeja ja -alalajeja:
Chorus (albumi)

Chorus on brittiläisen synthpop-yhtyeen Erasuren viides studioalbumi ja yhtyeen kolmas perättäinen brittilistaykköseksi yltänyt albumi, myyden platinaa. Levyn on tuottanut Martyn Phillipps.
Kibera

Kibera on Afrikan toiseksi suurin slummi läntisessä Nairobissa, Keniassa. Arviot sen suuruudesta kuitenkin vaihtelevat eikä tarkka asukasmäärä ole tiedossa. Alkujaan britit perustivat Kiberan nubialaisten sotilaiden asuinpaikaksi 1920-luvulla palkkioksi heidän palveluksistaan ensimmäisessä maailmansodassa. Nimi Kibera tulee nubialaisten kielten sanasta "kibra" joka tarkoittaa metsää.
Sijainti ja asukkaat.
Kibera sijaitsee noin viisi kilometriä lounaaseen Nairobin keskustasta. Se on kahden ja puolen neliökilometrin kokoinen. Nykyisin suurin osa asukkaista on lähtöisin kenialaisista kikuju-, luo- ja luhya-heimoista. Siellä asui vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 170 070 asukasta. Epävirallisten arvioiden mukaan asukkaita saattaa olla yli miljoona, mikä on ilmeisestikin niin suuri määrä, että täsmällistä lukumäärää ei pystytä kertomaan. Asukkaista arvellaan olevan työttömiä on noin 50 %. Kiberan alueella on kyliä, kuten Kianda, Soweto, Gatwekera, Kisumu Ndogo, Lindi, Laini Saba, Siranga/Undugu, Makina sekä Mashimoni.
Kenian asuntoministeriö rakennuttaa Kiberan viereen kerrostaloja slummien asukkaita varten UN-Habitat-ohjelman tuella. Kuitenkin niissäkin on ongelmia, ja osa asukkaista palaa slummiin. 
Alueella on kuvattu useita elokuvia, kuten muun muassa Fernando Meirellesin Oscar-voittaja "Uskollinen puutarhuri" ("The Constant Gardener") (2005). Kati Juurus teki vuonna 2015 dokumenttielokuvan "For Kibera!", joka kertoo slummiradion DJ-toimittajasta Boy Dallasista, joka kertoo slummin asukkaille sen uutiset.
Jasnaja Poljana

Jasnaja Poljana (, suom. "Kirkas (metsä)aukio") oli kirjailija Leo Tolstoin koti, jossa hän syntyi ja eli, ja johon hänet on haudattu. Nykyisin se on hänelle omistettu museo. Jasnaja Poljana sijaitsee Venäjällä noin 200 km Moskovasta etelään ja 12 km Tulasta etelälounaaseen.
Kartanon tilukset kuuluivat aiemmin Leo Tolstoin äidin puoleiselle Volkonskien ruhtinassuvulle. Tärkeimmät rakennukset ovat Tolstoin isoisän rakennuttamia. Leo Tolstoi vietti Jasnaja Poljanassa lapsuutensa. Hän myös eli siellä loppuelämänsä erottuaan upseerin uralta 33-vuotiaana vuonna 1861. Siellä hän kirjoitti tärkeimmät teoksensa "Sodan ja rauhan" ja "Anna Kareninan". Leo Tolstoi haudattiin marraskuussa 1910 kartanon lähelle paikkaan, jonka hän oli testamentissaan valinnut.
Tolstoin kuoleman jälkeen hänen leskensä huolehti siitä, että kirjailijan asuintilat säilytettiin muuttumattomina. Hän myös osallistui esineistön ja kirjaston luettelointiin. Neuvostovallan aikana kartanosta muodostettiin museo. Sen ensimmäinen johtaja oli kirjailijan tytär Alexandra Tolstaja vuosina 1921–1929. Toisen maailmansodan aikana museo oli evakuoituna Tomskissa. Jasnaja Poljana oli saksalaisten miehittämää aluetta lyhyen aikaa talvella 1941–1942. Vetäytyessään saksalaiset sytyttivät asuinrakennuksen palamaan. Sodan jälkeen se restauroitiin sellaiseksi kuin se oli kirjailijan asuessa siinä. Myös muita rakennuksia ja puutarha restauroitiin. Museoon kuuluu kirjailijan asuinrakennus, muita rakennuksia, muun muassa toinen asuinrakennus, johon Tolstoi perusti koulun alustalaisten lapsille, laaja puutarha ja puisto sekä kirjailijan hauta. Asuinrakennuksessa on Tolstoin aikaisia huonekaluja, kirjailijan henkilökohtaista esineistöä ja 22 000 niteen kirjasto.
Rautamies (vuoden 1966 animaatiosarja)

Rautamies () on yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka esitettiin vuonna 1966. Sarja kesti 13 jakson verran ja se julkaistiin myös DVD:llä Suomessa.
Sarja kertoo Rautamiehen seikkailuista, kun naistenmies ja aseiden suunnittelija Tony Stark rikastuu hallitukselle suunnittelemiensa aseiden myötä. Vietnamin sodan aikana hän loukkaantui räjähdyksessä, jossa sirpale lensi hänen rintansa läpi lähelle sydäntä. Stark onnistui suunnittelemaan itselleen teräshaarniskan, jonka avulla hänen elämänsä pelastui. Myöhemmin Stark ryhtyi supersankariksi kehitetyn teräshaarniskan avulla.
Chris Woods

Christopher Charles Eric ”Chris” Woods (s. 14. marraskuuta 1959 Swineshead, Lincolnshire, Englanti) on englantilainen jalkapallomaalivahti.
Vuonna 1976 alkaneella ammattilaisurallaan Woods edusti Nottingham Forestia, Queens Park Rangersia, Norwich Citya, Rangersia, Sheffield Wednesdayta, Readingia, Colorado Rapidsia, Southamptonia, Sunderlandia ja Burnleyta, jossa hän lopetti mittavan uransa vuonna 1998.
Englannin maajoukkuetta Woods edusti 43 kertaa vuosina 1985–1993 ja oli mukana vuosien 1986 ja 1990 MM-kisoissa.
Danny Ecker

Daniel "Danny" Ecker (s. 21. heinäkuuta 1977 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen seiväshyppääjä.
Eckerin vanhemmat ovat yhdysvaltalainen koripalloilija John Ecker ja pituushypyn olympiavoittaja Heide Rosendahl. Ecker aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1998, jolloin hän oli Saksan-mestaruuskilpailuissa toinen, kolmas sisäratojen EM-kisoissa, neljäs Euroopan cupissa ja Budapestin EM-kisoissa sekä kolmas GP-finaalissa tuloksella 580. Seuraavana vuonna hän oli kolmas maansa mestaruuskilpailuissa ja voitti Saksan sisäratojen mestaruuden, voitti MM-pronssia Maebashin sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 585, hyppäsi neljänneksi Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa ja kahdeksanneksi GP-finaalissa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Ecker oli kahdeksas. Ecker hyppäsi vuonna 2001 uuden Saksan sisäratojen ennätyksen ylittäen samalla kuuden metrin haamurajan tuloksellaan 600. Samana vuonna hän oli toinen maansa mestaruuskisoissa ja yhdestoista Edmontonin MM-kisoissa. Vuonna 2002 hän oli Saksan-mestaruuskilpailujen kolmas.
Ecker sijoittui Ateenan olympialaisissa 2004 viidenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti maansa hallimestaruuden ja oli ulkoratojen mestaruuskisoissa toinen. Helsingin MM-kisoissa hän jäi ilman tulosta loppukilpailussa. Vuonna 2006 Ecker oli maansa mestaruuskisoissa neljäs. Vuonna 2007 hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden. Kesällä 2007 hän voitti Saksan mestaruuden ja sijoittui Osakan MM-kilpailuissa kolmanneksi. Vuonna 2008 hän sijoittui Saksan mestaruuskilpailuissa toiseksi sekä sisä- että ulkoradoilla. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Vuonna 2009 Ecker voitti sisäratojen Saksan mestaruuden. Torinon EM-hallikilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Ecker jakaa ennätyksellään 600 Saksan kaikkien aikojen listan kakkospaikan Tim Lobingerin kanssa, joka on myös ylittänyt saman korkeuden.
Spagettikurpitsa

Spagettikurpitsa on ryhmä kurpitsan ("Cucurbita pepo") lajikkeita. Ne on kehitetty 1930-luvulla, mutta ne yleistyivät vasta 1980-luvulla. Spagettikurpitsa muistuttaa ulkonäöltään isoa hunajamelonia mutta saattaa vaihdella väriltänsä vaaleankeltaisesta oranssiin tai vihreään valkoisilla viiruilla. Nimensä se on saanut siitä, että sen malto on keitettynä spagettimaista. Raakana malto on kiinteä. Maultaan spagettikurpitsa on mieto.
Käyttö.
Spagettikurpitsaa käytetään lisukkeena spagetin tapaan, mutta se käy myös pata- ja laatikkoruokiin, keittoihin ja muhennoksiin. Yleensä se valmistetaan keittämällä halkaistuja spagettikurpitsanpuolikkaita puoli tuntia, minkä jälkeen sisus kaavitaan haarukalla. Siemenet on hyvä poistaa ennen kypsentämistä.
Siemenet voi paahtaa rapeiksi uunissa, kuten muutkin kurpitsansiemenet. Ennen paahtamista ne on irrotettava, puhdistettava ja huuhdeltava. Ne voi paahtaa sellaisenaan tai maustettuna.
FS Foch

Foch (runkonumero R99) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus, joka oli nimetty Ranskan marsalkka Ferdinand Fochin mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Chateliers de l’Atlantiquelta Brestistä, missä köli laskettiin helmikuussa 1957. Alus laskettiin vesille kahdesti. Ensin heinäkuussa 1959 Chantiers de l’Atlantiquelta, joka valmisti aluksen rungon hangaariin saakka sekä moottorit ja toisen kerran 28. heinäkuuta 1960 Arsenal de Brestistä, jossa alus varustettiin palveluskelpoiseksi. Alus valmistui 15. heinäkuuta 1963.
Palvelus.
Vuonna 2000 alus myytiin 37 palvelusvuoden jälkeen Brasilialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NAe São Paulo". Talvella 2017 aluksen ylläpito todettiin kuitenkin taloudellisesti kannattamattomaksi, joten se päätettiin poistaa palveluksesta.
Alus myytiin turkkilaiselle Sök Deni̇zci̇li̇k Ti̇c Şti̇lle romutettavaksi 10,5 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alusta ei kuitenkaan viety Turkkiin, joka kielsi sen vastaanottamisen, vaan se oli hinattava takaisin Brasiliaan Gibraltarilta. Laivasto kielsi aluksen viemisen satamaan, koska se vuosi ja oli vaarassa upota. Alus vietti 3 kuukautta merellä, jonka jälkeen tehtiin päätös sen upottamisesta. Alus upotettiin 3. helmikuuta 2023 Atlantiin 350 kilometriä Brasilian rannikosta. Meren syvyys alueella on 5 000 metriä.
Dmitri Ganin

Dmitri Sergejevitš Ganin (; 8. maaliskuuta 1987 – 28. huhtikuuta 2007 Tallinna) oli vironvenäläinen opiskelija. Hän asui Virossa, mutta hänellä oli Venäjän kansalaisuus. Hän kuoli puukotuksen seurauksena Pronssisoturi-patsaskiistan mellakoinnin aikana Tallinnassa.
Dmitri Ganin haudattiin 3. toukokuuta 2007 ortodoksisin menoin Mustveessä. Tapahtumasta raportoivat kaikki Venäjän päätelevisiokanavat.
Kohu Viron ja Venäjän välillä.
Dmitri Ganin kuolemasta 28. huhtikuuta 2007 nousi kohu Venäjällä Pronssisoturi-mellakoiden yhteydessä. Virolaiset ja venäläiset mediat – muun muassa Rossijskaja gazeta, Izvestija, Komsomolskaja pravda, Pervyi kanal, Rossijan ja NTV – pyörittävät asiaa usean viikon ajan.
Kriitikoiden mukaan syntynyt kohu vastasi Venäjän poliittisen johdon, Kremlin, tarkoitusta luoda omalle oikeutukselleen marttyyri. Erityisesti Venäjän virallisen lehden, Rossijskaja gazetan, kirjoittelu oli kielteistä Viron toimia kohtaan. Historiasta vastaava poliittinen marttyyri löytyy Saksan kansallissosialistiselta työväenpuolueelta vuodelta 1930, jolloin puolue teki marttyyrin tapetusta Horst Wesselistä.
Venäjän duuman valtuuskunta vieraili 30. huhtikuuta – 1. toukokuuta 2007 Tallinnassa. Ryhmää johti Nikolai Kovalev. Valtuuskunta sai Viron poliisilta selvityksen Dmitri Ganinin kuolemasta.
3. toukokuuta Venäjän ulkoministeriö oli huolissaan, etteivät Euroopan unionin maat olleet tuominneet Viron toimenpiteitä patsaskiistan aikana. Ulkoministeri Sergei Lavrov vaati Dmitri Ganinin kuoleman tutkimusta ja pääsyä mellakoinnin yhteydessä vangittujen venäläisten luokse. 
Viron poliisi vangitsi 11. toukokuuta kaksi henkilöä epäiltynä Dmitri Ganinin taposta. Venäjän presidentti Vladimir Putin syytti 18. toukokuuta Dmitri Ganinin kuolemasta Viron poliisia. Samaran EU-Venäjä-huippukokouksessa hän väitti poliisin viivytelleen avun antamisessa ja vaati syyllisten löytämistä. Viron syyttäjävirasto ilmoitti 18. toukokuuta, että Dmitrin Ganinin puukotuksesta soitettiin välittömästi ja ambulanssi saapui viiden minuutin kuluttua. Samalla kiistettiin syytökset Ganinin kuolemisesta poliisin käsiin.
29. kesäkuuta 2008 järjestettiin Hanti-Mansiassa suomalais-ugrilainen seminaari. Seminaarin puheenvuorossa Venäjän duuman ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja Konstantin Kossatšov arvosteli Dimitri Ganinin surmaa ja vertasi sitä marien johtajan Vladimir Kozlovin pahoinpitelyyn. Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves marssi ulos seminaarista.