tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Musta kaapu

Musta kaapu ("Black Robe") on Bruce Beresfordin ohjaama kanadalais-australialainen historiallinen draamaelokuva vuodelta 1991. Sen keskeisiä rooleja näyttelevät Lothaire Bluteau, Aden Young, August Schellenberg, Sandrine Holt ja Tantoo Cardinal.
Juoni.
Nuori jesuiitta lähetetään 1600-luvulla Kanadan huronien keskuuteen käännyttämään intiaaniheimoa katolilaisuuteen.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa näin: ”Ankaraa luontoa kauniisti kuvaava, intiaanikulttuurin ja kristinuskon arvoja ymmärtävä vaativa katsomiskokemus.” Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. 
"Musta kaapu" palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Ahlsell

Ahlsell on ruotsalainen Pohjoismaissa ja Baltian maissa toimiva tekninen tukkukauppa. Ahlsell lopetti vuonna 2021 toimintansa Venäjällä. Ahlsell on perustettu vuonna 1877. Ahlsell-konsernin liikevaihto oli 5 miljardia euroa vuonna 2022. Vuonna 2022 Suomessa toimivan Ahlsell Oy:n liikevaihto oli 407 miljoonaa euroa ja henkilöstöä noin 600.
Zsar

Zsar tai Zsar Outlet Village on Vaalimaalla, Virolahdella sijaitseva kauppakeskus, jonka toiminnasta vastasi vuosina 2018–2022 Zsar Oy. Sitä markkinoitiin Suomen ensimmäisenä tehtaanmyymäläkylänä. Se on ollut suljettuna ja tyhjillään siitä lähtien, ja sille on yritetty löytää ostajaa.
Zsar avattiin 29. marraskuuta 2018, ja sen suunniteltiin palvelevan erityisesti rajan ylittäviä venäläisturisteja. Zsarin rakennusten arkkitehtuuri on saanut vaikutteita empire-tyylisuunnasta . 
Joulukuun puolivälissä 2020 Zsar Oy ja sen tytäryhtiö East Gate Development Kiinteistö Oy hakeutuivat yrityssaneeraukseen koronapandemian aiheuttamien taloudellisten vaikeuksien vuoksi. Kauppakeskusta pidettiin kuitenkin auki, mutta kesällä 2021 vain alle puolet liiketiloista oli vuokrattuna.
Kauppakeskuksen tilanne vain paheni Venäjän hyökättyä Ukrainaan ja matkailun Venäjältä Suomeen tyrehdyttyä. Lokakuussa 2022 sekä Zsar Oy että sen kiinteistöyhtiö asetettiin konkurssiin niiden omasta hakemuksesta. Yhtiöillä on yhteensä velkaa yli 20 miljoonaa euroa, suurimpana velkojana Oma Säästöpankki. 
Kauppakiinteistölle löydettiin elokuussa 2024 uusi omistaja suomalaisesta yksityishenkilöstä, joka ei kuitenkaan suorittanut kauppahintaa joten kauppa purettiin 2. joulukuuta 2024. Marraskuussa 2025 kerrottiin Zsarin ostajaksi löytyneen uusi Suomeen perustettava yhtiö, jonka taustalla on keskieurooppalainen taho.
Alumiinisilikaatti

Alumiinisilikaatti (eli aluminiumsilikaatti) on yhteisnimitys joukolle kemiallisia yhdisteitä, jotka voidaan johtaa alumiinioksidista (Al2O3) ja piidioksidista (SiO2), usein hydratoituneina. Alumiinisilikaatteja esiintyy luonnossa mineraaleina, mutta niitä valmistetaan myös synteettisesti. Alumiinisilikaattien kemialliset kaavat voidaan esittää muodossa "x"Al2O3·"y"SiO2·"z"H2O, missä "x", "y" ja "z" ovat positiivisia kokonaislukuja; "z" saattaa olla myös nolla. Savi koostuu suurimmaksi osaksi alumiinisilikaateista.
Esimerkkejä.
Tavallisimpia alumiinisilikaatteja ovat:
Alumiinisilikaateista on erotettava aluminosilikaatit. Viimeksi mainitut muistuttavat rakenteeltaan tyypillisiä silikaatteja, jotka koostuvat SiO4-tetraedreista, mutta aluminosilikaateissa osa tetraedrien keskellä olevista piiatomeista on korvautunut alumiiniatomeilla. Aluminosilikaatit on negatiivisesti varautuneita ioneja, minkä vuoksi sellaisia ioneja sisältävissä kiteissä on aina mukana myös positiivisia metalli-ioneja.
Alumiinisilikaatti komposiittimateriaalina ja kuituna.
Alumiinisilikaatit ovat eräänlaisia kuitumateriaaleja, jotka koostuu alumiinioksidista ja piidioksidista. Tyypillisimmillään ne ovat pikemminkin lasimaisia kiinteitä liuoksia kuin kemiallisia yhdisteitä. Niiden koostumus ilmoitetaan usein painoprosentteina, jotka osoittavat, minkä verran niissä on alumiinioksidia ja minkä verran piidioksidia. Näitä kuitumateriaaleja on sideaineina irtonaisissa villoissa, huopapeitteissä, paperissa ja kartongissa. Niitä käytetään myös lämmöneristeinä teollisuudessa käytettävissä uuneissa.
Elintarvikkeiden lisäaineina.
Alumiinisilikaatin käyttö paakkuuntumisenestoaineena oli sallittua 31. tammikuuta 2014 saakka, jolloin se poistettiin sallittujen lisäaineiden luettelosta. Sen E-koodi oli E559.
Terhi Heinilä

Terhi Sinikka Heinilä (s. 24. marraskuuta 1962 Iittala) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri. 
Heinilä valittiin Naisjärjestöjen keskusliiton pääsihteeriksi vuonna 2014 eläkkeelle jääneen Leena Ruusuvuoren seuraajaksi.
Heinilä on aiemmin ollut Liikuntatieteellisen Seuran tiedotuspäällikkönä vuosina 1991–1994 ja Euroopan komission urheiluyksikön kansallisena asiantuntijana vuonna 1996. Suomen Liikunta ja Urheilu ry:n tiedottajana hän toimi alkaen vuonna 1994 ja yhdistyksen kansainvälisten asioiden päällikkönä vuosina 1996–2009. Heinilä työskenteli kansainvälisen naisliikuntaverkoston IWG:n pääsihteerinä vuosina 2010–2014, ja hän on toiminut myös Opetus- ja kulttuuriministeriössä ja Valossa.
Megan Bozek

Megan Bozek (s. 27. maaliskuuta 1991 Buffalo Grove, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän asuu Buffalo Grovessa, Illinoisissa. Bozek on olympiahopeamitalisti vuodelta 2014 sekä nelinkertainen naisten jääkiekon maailmanmestari vuosilta 2013, 2016, 2017 ja 2019. Olympiaturnauksessa hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Antti Mäkinen (yritysjohtaja)

Antti Mikael Mäkinen (s. 1961) on suomalainen yritysjohtaja, joka oli Solidiumin toimitusjohtaja vuodesta 2017 vuoteen 2022. Aiemmin Mäkinen työskenteli johtajana Nordeassa (2010–2017), eQ:n toimitusjohtajana (2005–2009), sivuliikkeen johtajana SEB:ssä (1996–2005) ja osakkaana Hannes Snellman Asianajotoimistossa (1985–1996).
Mäkinen on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti.
Osasto 291 – Detroit

Osasto 291 – Detroit ("Blue Collar") on Paul Schraderin ohjaama ja yhdessä Leonard Schraderin kanssa käsikirjoittama ammattiliittoaiheinen jännityselokuva vuodelta 1978. Sen pääosia näyttelevät Richard Pryor, Harvey Keitel ja Yaphet Kotto.
Juoni.
Detroitilaisen autotehtaan työläiskolmikko Zeke, Jerry ja Smokey päättävät rahapulassaan varastaa oman ammattiyhdistyksensä kassan ja jakaa rahat keskenään.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Helsingin Sanomien" Markku Luoto vertasi Schraderin ohjausta vähän aiemmin Suomen teattereihin tulleeseen toiseen ay-tarinaan, Martin Rittin elokuvaan "Norma Rae". Hänestä Schrader ei suhtaudu ammattiyhdistysliikkeeseen Rittin tavoin myönteisesti, vaan kuvaa ay-liikkeen olevan lähellä mafian toimintatapoja. Tekijöiden into aiheeseen vaikuttaa elokuvaan enimmäkseen positiivisesti, mutta joitakin ylilyöntejä Luoto löysi.
"Osasto 291 – Detroit" sai Suomessa teattereihin 1 638 katsojaa Suomen tv-kanavilla se on esitetty 1987, 1998 ja 2008.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Kefiksiimi

Kefiksiimi (C16H15S2N5O7) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina. Kefiksiimi kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Kefiksiimi on niin kutsutun kolmannen sukupolven kefalosporiini. Muiden tämän lääkeaineryhmän lääkkeiden tavoin sen antibioottinen teho perustuu bakteerien soluseinän synteesin estoon. Kefiksiimi tehoaa grampositiivisista bakteereista streptokokkeihin. Stafylokokit sen sijaan ovat resistenttejä, koska ne tuottavat beetalaktamaasientsyymejä, jotka hydrolysoivat kefiksiimin. Gramnegatiivisiin bakteereihin kefiksiimi tehoaa paremmin ja sille alttiita ovat muun muassa "Neisseria gonorrhoeae", kolibakteeri ja "Klebsiella"- ja "Proteus" -sukujen bakteerit. Kefiksiimiä annostellaan suun kautta toisin kuin monia aikaisempia kefalosporiineja, joita annosteltiin ainoastaan ruiskeena suoneen. Lääkeainetta voidaan käyttää tippurin, salmonellan, korvatulehdusten, hengitysteiden infektioiden ja virtsatietulehdusten hoitoon. Kefiksiimiä voidaan käyttää myös kissojen ja koirien iho-, pehmytkudos- ja virtsatulehdusten hoitoon.
Haittavaikutukset.
Tyypillimmin kefiksiimin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat ripuli, huonovointisuus ja oksentaminen. Kefiksiimi voi aiheuttaa yliherkkyysoireita kuten nokkosihottumaa.
Jinh Yu Frey

Jinh Yu Frey (s. 20. toukokuuta 1985) on yhdysvaltalainen vapaaottelija. Hän ottelee naisten vapaaotteluorganisaatio Invicta Fighting Championshipsissä ja on ollut heinäkuusta 2018 alkaen sen hiukkassarjan () mestari.
Ura.
Frey alkoi harrastaa vapaaottelua 2000-luvun ensikymmenen lopulla ilman aiempaa kamppailulajitaustaa. Hän otteli ensimmäisen ottelunsa amatöörinä marraskuussa 2008, tuloksena tyrmäysvoitto. Hänelle kertyi vuosina 2008–2012 kaikkiaan viisi amatööriottelua, joista hän voitti kolme ja hävisi kaksi.
Freyn ensimmäinen ottelu ammattilaisena oli huhtikuussa 2013 pienessä Sugar Creek Showdown -organisaatiossa. Hän voitti sen hiukkassarjan mestaruuden voitettuaan Meghan Wrightin takakuristuksella ottelun ensimmäisessä erässä. Frey puolusti mestaruuttaan onnistuneesti kolme kuukautta myöhemmin. Seuraavana vuonna hän siirtyi Invicta Fighting Championshipsiin, jossa otteli ensimmäisen kerran syyskuussa 2014. Hän hävisi Jodie Esquibelille tuomariston hajaäänin.
Ensimmäisen ammattilaistappion jälkeen Frey voitti kolme seuraavaa Invicta-otteluaan ja pääsi ottelemaan organisaation hiukkassarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Ayaka Hamasakia vastaan syyskuussa 2016. Hän aloitti vahvasti, halliten ensimmäistä erää, mutta Hamasaki vei lopulta voiton toisen erän lopulla, kun Freyn silmäkulmaan tullut iso haava johti ottelun keskeytykseen. Frey voitti seuraavassa Invicta-ottelussaan heinäkuussa 2017 Ashley Cumminsin tuomariston yksimielisellä päätöksellä, minkä jälkeen hän otteli saman vuoden joulukuussa eri organisaation, eteläkorealaisen Road Fighting Championshipin, hiukkassarjan mestaruudesta hallitsevaa mestaria Seo Hee Hamia vastaan. Hänet tyrmättiin Soulissa käydyn ottelun ensimmäisessä erässä.
Invictan hiukkassarjan mestaruus jäi vuonna 2017 avoimeksi Ayaka Hamasakin siirryttyä Rizin Fighting Federationiin. Toukokuussa 2018 julkistettiin Freyn pääsevän ottelemaan mestaruudesta Minna Grusanderia vastaan. He ottelivat toisiaan vastaan samana vuonna lopulta kahdesti. Frey voitti mestaruuden heinäkuussa tuomariston yksimielisellä päätöksellä, pistein 49-46, 48-47, 48-47. Päätöstä pidettiin kyseenalaisena, ja uusintaottelu käytiin jo joulukuussa. Frey voitti sen tuomariston hajaäänin, pistein 48-47, 48-47 47-48.
Yksityiselämä.
Frey syntyi Arkansas’ssa, mutta on asunut valtaosan elämästään Texasissa. Hän on taustaltaan puoliksi korealainen. Hänen vanhempansa erosivat tämän ollessa vielä pieni, eikä hän ehtinyt tutustua korealaisen isänsä puoleiseen sukuun kuin vasta aikuisena, isänsä jo kuoltua.
Frey on työskennellyt isotooppilääketieteen teknikkona arlingtonilaisessa sairaalassa, myös vapaaotteluammattilaisen uransa alkamisen jälkeen.
Jinh Yu Frey on naimisissa Douglas Freyn kanssa, joka toimii myös hänen vapaaotteluvalmentajanaan. Douglas Frey on itsekin vapaaotellut ammattilaisena.
Anna-Stina Nykänen

Anna-Stina Nykänen (s. 1961 Helsinki) on suomalainen toimittaja. Hän on "Helsingin Sanomien" toimittaja ja kirjoittaa myös kolumneja.
Nykänen sai Kirkon viestintäpalkinnon vuonna 2018. Samana vuonna hän sai Kunnioittavasti köyhyydestä -tunnustuksen. Palkinnon myöntää Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastainen verkosto EAPN-Fin. Aiemmin Nykänen on toiminut "Pressiklubi"-televisio-ohjelman journalistijäsenenä.
Nykäsen puoliso oli toimittaja Heikki Haapavaara (1956–2019).
Ford Puma (2019)

Ford Puma on Fordin vuodesta 2019 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka lainaa nimensä alkuperäiseltä vuosina 1997–2001 valmistetulta coupé-koriselta Ford Pumalta. Se esiteltiin huhtikuussa 2019 Amsterdamissa Fordin Go Further -tapahtumassa. Malli perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Ford Fiesta, ja se sijoittuu mallistossa pienemmän EcoSportin ja suuremman Kugan väliin.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Puma sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Fiestaan verrattuna Puma on 46 millimetriä pidempi, 54 millimetriä korkeampi ja 71 millimetriä leveämpi. Akseliväli on 95 millimetriä pidempi. Ainoa moottorivaihtoehto oli aluksi kolmesylinterinen 1,0-litrainen (123/158 hv) bensiinimoottori kevythybridijärjestelmällä, mutta myöhemmin valikoima täydentyi myös dieselmoottorilla.
Malliston huipulla on Puma ST, jossa on 1,5-litrainen (200 hv) EcoBoost-bensiinimoottori. Erona perusmalleihin on myös suuremmat jarrut, nopeampi ohjausvälitys, Recaron urheiluistuimet ja lisävarusteena saatava mekaaninen tasauspyörästön lukko.
New Orleansin vuoden 1891 lynkkaukset

New Orleansin vuoden 1891 lynkkaukset olivat 14. maaliskuuta vuonna 1891 New Orleansissa Louisianassa tehtyjä murhia, joiden uhrit olivat kaupungin poliisipäällikön murhasta epäiltyjä amerikanitalialaisia. Uhreja oli yksitoista, ja osa heistä oli ehditty vapauttaa syytteistä. Veritekoja on nykyisin sanottu (esim. CNN:n uutisessa vuonna 2019) Yhdysvaltain historian suurimmaksi joukkolynkkaukseksi.
Tapahtumien taustaa.
New Orleansin poliisipäällikkö David Hennessy murhattiin lokakuussa 1890. Murhasta syytettiin yhdeksäätoista amerikanitalialaista miestä, joista kuusi vapautettiin syytteistä 13. maaliskuuta 1891 ja kolmen kohdalla oikeudenkäynti julistettiin tuloksettomaksi. Kaupunkilaiset uskoivat, että valamiehistö oli lahjottu. Ennakkoluuloisuus Italiasta Yhdysvaltoihin muuttaneita siirtolaisia kohtaan oli siihen aikaan yleistä.
Lynkkaukset.
Oikeudenkäyntiä seuraavana päivänä 14. maaliskuuta 1891 väkijoukko tungeksi kaduilla ja murtautui vankiselleihin, joissa epäiltyjä säilytettiin. He surmasivat yhdeksän miestä ampumalla ja kaksi hirttämällä, loput kahdeksan selvisivät hengissä piiloutumalla. Väkijoukon mukana kaduilla oli kaupungin vaikutusvaltaisia henkilöitä ja jonkin verran myös mustaihoisia kaupunkilaisia. Lehdistö kommentoi lynkkauksia myönteisesti. Lynkkausjoukkoon kuuluneet eivät saaneet syytteitä toiminnastaan.
Seurauksia.
Italian kuningaskunnan konsuli New Orleansissa esitti vastalauseen lynkkausten jälkeen ja poistui kaupungista toukokuussa 1891. Italia katkaisi diplomaattisuhteet Yhdysvaltoihin, ja sodan uhkaa maiden välillä pidettiin mahdollisena. Sana "mafia" yleistyi amerikanenglannissa, joskin se oli ollut käytössä jo aiemmin.
Yhdysvaltain 23. presidentti Benjamin Harrison halusi maksaa korvauksia uhrien perheille, mutta kongressi katsoi tämän olevan presidentin valtaoikeuksiin kuulumatonta. Korvauksia kuitenkin maksettiin lopulta hieman yli 2 200 dollaria kullekin perheelle, ja yhden uhrin pojalle, joka oli piileskellyt samassa vankilarakennuksessa isänsä kuolinhetkellä, New Orleansin kaupunki maksoi 5 000 dollaria. Tuleva presidentti Theodore Roosevelt kirjoitti kirjeessään siskolleen pitävänsä lynkkauksia ”hyvänä asiana”.
Huhtikuussa 2019 New Orleansin pormestari LaToya Cantrell esitti kaupungin virallisen anteeksipyynnön joukkomurhan uhreille ja heidän jälkeläisilleen.
Kunnioittavasti köyhyydestä -tunnustus

Kunnioittavasti köyhyydestä on EAPN-Finin vuosittain jakama tunnustus journalisteille, jotka ovat tehneet juttuja köyhyydestä taloudellisia ja sosiaalisia syitä analysoiden ja köyhyyttä kokeneita ihmisiä kunnioittaen. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2016..
Parhaan jutun kirjoittanut palkittu saa taiteilija Helena Korkan tekemän palkinnon "Hyvä kello kauas kuuluu". Vuonna 2018 palkittu toimittaja sai tunnustuksen lisäksi Huoltaja-säätiön tuhannen euron palkinnon. Tarvittaessa myönnetään myös kunniamainintoja.
Caitlin Cahow

Caitlin Kinder Cahow (s. 20. toukokuuta 1985 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja. Hän asuu New Havenissa Connecticutissa. Cahowilla on naisten jääkiekon olympialaisista hopeaa vuodelta 2010 sekä pronssia vuodelta 2006. Cahowilla on kolme naisten jääkiekon maailmanmestaruutta Yhdysvaltain joukkueesta, vuosilta 2008, 2009 ja 2011. Hän lopetti kiekkouransa vuonna 2013.
Nina Agdal

Nina Brohus Agdal (s. 26. maaliskuuta 1992 Hillerød, Tanska) on tanskalainen malli ja näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa "Don Jon" (2013), "Entourage" (2015) ja "Love Advent" (2011). Agdal on 176 senttimetrin pituinen.
Archzie

Arto Väinö Ensio Ojajärvi eli Archzie (s. 27. syyskuuta 1962 Nurmo) on suomalainen muusikko, joka soittaa bassoa The 69 Eyes -yhtyeessä. Hänen muita yhtyeitään ovat olleet Musta Paraati, Syyskuu, Briard, Firenze, Kill City ja Fellow Reptiles.
Ivan Mrázek

Ivan ”Ivo” Mrázek (18. tammikuuta 1926 Brno – 4. huhtikuuta 2019) oli kilpaurallaan Tšekkoslovakiaa edustanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pelaajana Mrázek edusti Tšekkoslovakian miesten maajoukkuetta kaksissa kesäolympialaisissa ja viisissä EM-kilpailuissa saavuttaen kolme EM-hopeamitalia ja Tšekkoslovakian historian ainoan Euroopan mestaruuden Sveitsissä 1946. Ranskan EM-kilpailuissa 1951 Mrázek voitti korikuninkuuden ja valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Seuratasolla Mrázek voitti pelaajana kuusi ja valmentajana kuusi Tšekkoslovakian mestaruutta. Hän toimi myös miesten maajoukkueen päävalmentajana. Mrázek nimettiin vuonna 2004 Tšekin koripallon hall of fameen.
Elämä ja urheilu-ura.
Mrázek kuului Tšekkoslovakian miesten maajoukkueen kokoonpanoon Lontoon kesäolympialaisissa 1948 (Tšekkoslovakia seitsemäs), Helsingin kesäolympialaisissa 1952 (yhdeksäs) ja EM-kilpailuissa Sveitsissä 1946 (kultaa), Tšekkoslovakiassa 1947 (hopeaa), Ranskassa 1951 (hopeaa), Neuvostoliitossa 1953 (neljäs) ja Unkarissa 1955 (hopeaa). Euroopan mestaruus 1946 jäi maan historian ainoaksi. Ranskan EM-kilpailuissa 1951 Mrázek voitti korikuninkuuden ja valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän oli joukkueensa avainpelaajia mestaruuden ratkaisseessa ottelussa Italiaa vastaan.
Synnyinkaupunkinsa seuraa (nyk. BC Brno) edustanut Mrázek voitti pelaajana Tšekkoslovakian mestaruuden kuusi kertaa.
Pelaajauransa jälkeen Mrázek toimi valmentajana johtaen muun muassa Tšekkoslovakian maajoukkueen viidenneksi Rooman kesäolympialaisissa 1960 ja kymmenenneksi Puolan EM-kilpailuissa 1963. Seuratasolla hän valmensi joukkueensa kuudesti Tšekkoslovakian mestariksi. Vuonna 2004 hänet nimettiin Tšekin koripallon hall of fameen. Mrázek kuoli 93-vuotiaana 4. huhtikuuta 2019. Hän oli viimeinen elossa ollut jäsen Tšekkoslovakian EM-kultamitalijoukkueesta.
Edwyn Collins

Edwyn Stephen Collins (s. 23. elokuuta 1959 Edinburgh, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja levy-yhtiön omistaja. Collins oli 1980-luvun post-punk-yhtye Orange Juicen päälaulaja ja yksi perustajista. Yhtyeen hajottua vuonna 1985 Collins aloitti soolouran. Hänen vuoden 1995 singlensä ”A Girl Like You” oli maailmanlaajuinen hitti. 
Sex Pistolsin rumpalina toiminut Paul Cook on soittanut useilla Collinsin soololevyillä.
Annamari Ranki

Päivi Annamari Ranki (o.s. ja 1992– "Ranki", aiemmin 1976– "Ranki-Häyry"); (3. tammikuuta 1955 Helsinki – 14. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, lääketieteen tohtori ja Helsingin yliopiston iho- ja sukupuolitautiopin professori.
Ranki tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1972. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa lääkäriksi (LL 1977) ja lääketieteen tohtoriksi (LKT 1978). Ranki-Häyryn englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1978) oli otsikoitu "T and B lymphocyte markers : subclass specificity of the ANAE marker compared to surface markers". Hän sai iho- ja sukupuolitautien erikoislääkärin pätevyyden vuonna 1983, ja ihotautien allergologian erikoislääkärin pätevyyden vuonna 2005. Hän oli kokeellisen dermatologian dosentti vuosina 1983–1989 ja sitten iho- ja sukupuolitautiopin dosentti vuosina 1989–1997. 
Ranki toimi erikoislääkärinä Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan (HYKS) Iho- ja sukupuolitautien klinikalla vuosina 1985–1992. Tänä aikana hän oli vieraileva tutkija Yhdysvalloissa vuosina 1985–1987 (LTCB National Cancer Institute, National Institutes of Health, Bethesda, Maryland; ja Dermatology Service, Memorial Sloan-Kettering Cancer Center, New York). Suomeen palattuaan hän toimi Suomen Akatemian nuorempana tutkijana vuosina 1988–1993, ja Helsingin yliopiston apulaisopettajana Iho- ja sukupuolitautien klinikalla vuosina 1991–1994 sekä Tampereen yliopiston virkaatekevänä apulaisprofessorina vuosina 1993–1994. Ennen Helsingin yliopiston professuuriaan ja siihen kytkeytyvää HYKS:in ylilääkärin asemaa vuodesta 1997, Ranki työskenteli Oulun yliopiston professorina ja Oulun yliopistosairaalan ylilääkärinä vuosina 1994–1996 sekä Tampereen yliopiston professorina ja Tampereen yliopistosairaalan ylilääkärinä vuosina 1996–1997. 
Rankin tieteellinen tuotanto käsitti vuoteen 2007 mennessä yli 200 tieteellistä, katsaus- ja oppikirja-artikkelia immunologian, allergologian sekä iho- ja sukupuolitautien aloilta. Sittemmin julkaisuja tuli lisää. Hänellä oli monia ammatillisia asiantuntija- ja luottamustehtäviä Suomessa ja kansainvälisesti. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Ranki oli vuodesta 2010. Hän oli Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan ritari (SVR R1).
Ranki oli naimisissa kahdesti. Hänen toinen puolisonsa oli vuodesta 1992 professori Kai Krohn. 
Ranki on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Carling Bassett-Seguso

Carling Kathrin Basset-Seguso (s. 9. lokakuuta 1967 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt tennispelaaja. Hän on edustanut maataan Fed Cupissa. Basset on parhaimmillaan ollut WTAn kaksinpelirankingissa sijalla 8. Hän oli jo 16-vuotiaana parhaiten sijoitettu kanadalainen tennispelaaja.
Saavutukset.
Hänelle on myönnetty Bobbie Rosenfeld-palkinto vuosina 1983 ja 1985. Hän on myös saanut 1983. Basset on valittu Canada's Sports Hall of Fameen.
Muuta.
Bassett on myös näytellyt muutamissa elokuvissa. Hänen isänsä John F. Basset on myös pelannut tennistä. Bassett on naimisissa yhdysvaltalaisen tennispelaaja Robert Seguson kanssa, ja heillä on viisi lasta.
Sejde Abrahamsson

Sejde Abrahamsson (s. 24. tammikuuta 1998) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa tällä hetkellä Hammarby IF Fotbollia.
Bob le flambeur

Bob le flambeur on Jean-Pierre Melvillen ohjaama ranskalainen rikoselokuva vuodelta 1956. Sen käsikirjoituksen on laatinut Melville yhdessä Auguste Le Bretonin kanssa, ja se kertoo ikääntyvästä uhkapelurista, joka rahansa hävittyään päättää ystäviensä kanssa ryöstää kasinon.
"Bob le flambeur" on Melvillen kahdeksasta rikoselokuvasta varhaisin; hän ohjasi yhteensä vain 13 elokuvaa. Yhdessäkään Melvillen rikoselokuvassa sankari ei jää henkiin, vaan tarinat muistuttavat antiikin tragedioita.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Muunnin

Muunnin eli (energian)muutin on koje, joka muuntaa energiaa muodosta toiseen. Se muuntaa yleensä signaalin jostakin energiamuodosta toiseen muotoon. 
Muuntimia käytetään usein automaation, mittaamisen ja ohjausjärjestelmien rajoilla, joissa sähköiset lähetteet (signaalit) muunnetaan jostakin/joksikin muiksi fysikaalisiksi suureiksi kuten energiaksi, voimaksi, vääntömomentiksi, valoksi, liikkeeksi tai kappaleen asemaksi. Muuntaminen tarkoittaa energian muuttamista muodosta toiseen.
Muunninten tyyppejä.
Mekaaniset ja sähköiset muuntimet.
Fysikaalisia suureita mekaanisiksi muuntavia muuntimia kutsutaan mekaanisiksi muuntimiksi ja fysikaalisia suureita sähköisiksi muuntavia sähköisiksi muuntimiksi. Esimerkiksi lämpöpari muuntaa lämpötilaerot pieneksi jännitteeksi, ja LVDT-anturi on muunnin, jota käytetään siirtymän mittaamiseen. 
Anturit ja toimilaitteet.
Muuntimet voidaan luokitella tiedon kulkusuunnan mukaan: 
Tunnuspiirteet.
Muunninten arvioinnissa käytetään joitakin ohjearvoja:
Rooma (Lukas Leonin kappale)

”Rooma” on suomalaisen rap-artistin Lukas Leonin kappale, jolla vierailee Etta. Kappale julkaistiin Lukas Leonin "Mä"-albumin toisena singlenä 5. huhtikuuta 2019. Sen on kirjoittanut Lukas Leon, Jaakko Kiuru, Cheek, Jimi Pääkallo ja Samuel Kovanko. Tuotannosta vastaa Kovanko ja Rafael Elivuo.
Lukas Leon on kuvaillut ”Roomaa” kaikkein henkilökohtaisimpana kappaleenaan. Se kertoo ”rakkauden tuhoutumisesta verraten sitä Rooman valtakunnan hajoamiseen”.
”Rooma” nousi Suomen virallisen single- ja striimauslistan sijalle neljä, ja latauslistan toiseksi. Kappale on striimannut kultaa.
Kappaleeseen kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Rudi Rok ja Lauri Laukkanen. Cheek nähdään myös cameoroolissa.
Käkisalmen lento-onnettomuus 1937

Käkisalmen lento-onnettomuus tapahtui Karjalan kannaksella Käkisalmen lähellä 26. elokuuta 1937, kun kaksi Suomen ilmavoimien Fokker C.V-konetta törmäsivät toisiinsa Laatokan yläpuolella suorittaessaan harjoitusammuntaa. Koneet syöksyivät 700 metrin korkeudelta veteen tuhoutuen ja upoten. Yhden lentäjän onnistui hypätä toisesta koneesta laskuvarjolla ja laskeutua onnistuneesti veteen, mutta hän hukkui ennen kuin pelastajat ehtivät paikalle. Onnettomuudessa kuoli neljä sotilaslentäjää.
Lentoasema 5:n Fokker-koneet FO-67 ja FO-73 olivat tulleet ilma-ampumaharjoituksiin Laatokalle Suur-Merijoelta. Koneet nousivat ilmaan kello 13.15:n aikaan Käkisalmen Hiekkalan lentokentältä. Toinen koneista FO-73 hinasi perässään pitkän vaijerin päässä ollutta maalipussia ns. hihaa johon toinen kone suoritti maaliinammuntoja. Koneet saapuivat kello 13.35 Laatokkaan Käkisalmen pohjoispuolella laskevan Pärnänjoen suun edustalla olevan Ruotsaaren pohjoiskärjen länsipuolelle noin 400 metrin päähän saaresta lentäen 700-800 metrin korkeudessa. Tällöin ampujakone FO-67 yritti kaartaa vastaan tulleen maalinhinauskoneen pyrstön taitse, mutta törmäsi joko hinauskoneen pyrstöön tai hinausvaijeriin jolloin koneet syöksyivät veteen. Ampujakone hajosi osittain jo ilmassa ja syöksyi suoraan veteen, maalia hinannut kone taas pysyi jonkin aikaa ilmassa, mutta putosi sitten syöksykierteessä alas. Kone oli jonkin aikaa veden pinnalla, mutta upposi ennen kuin lähistöllä olleet Laatokan kalastajat ehtivät paikalle. Tästä koneesta pelastui yksi mies, ohjaaja Tarmo Turpeinen, laskuvarjolla laskeutuen veteen noin 700-800 metrin päähän onnettomuuspaikasta. Hän upposi kuitenkin veden alle laskuvarjoineen ennen kuin pelastaja ehti soutuveneellä paikalle. FO-73:n hylky löytyi samana iltana ja se saatiin hinattua Ruotsaaren rantaan. Hylyssä ei ollut lentäjien ruumiita. FO-67:n hylky löytyi lauantaina 28. elokuuta, mutta lentäjien ruumiita ei etsinnöissä onnistuttu löytämään. 
Onnettomuuden uhrien ruumiinsiunaus tapahtui 7. syyskuuta 1938 Laatokan Ruotsaaressa. Samalla paljastettiin saaren korkeimmalla kalliolla sijainnut lentäjien muistomerkki. 
Onnettomuudessa saivat surmansa maalinhinauskoneen FO-73 ohjaaja kersantti Tarmo Turpeinen ja tähystäjä, aseteknikko Yrjö Edmund Teilo sekä ampujakoneen FO-67:n ohjaaja luutnantti William Alfred Raja-Halli ja tähystäjä-ampuja vänrikki Aimo Eranko.
Carin Strömberg

Carin Strömberg (s. 10. heinäkuuta 1993 Nacka, Tukholma) on ruotsalainen käsipalloilija, joka edustaa Viborg HK-seuraa sekä Ruotsin naisten maajoukkuetta. Hän pelasi vuoden 2015 naisten käsipallon MM-kilpailuissa Tanskassa.
Katri Saarikivi

Katri Annukka Saarikivi (s. 1983 Helsinki) on suomalainen aivotutkija ja tieteen popularisoija. Saarikivi on aivotutkija kognitiivisen neurotieteen alalla ja hän on koulutukseltaan psykologian tohtori.
Saarikivi johtaa Helsingin yliopiston Kognitiivisen aivotutkimuksen yksikössä empatian ja laadukkaan vuorovaikutuksen mekanismeja selvittävää HUMEX-projektia. Hän on myös Turun yliopiston FINSCI-tutkimushankkeen vuorovaikutusvastaava.
Saarikivi on Ylen kolumnisti. Saarikiven vetämä NEMO – "Natural Emotionality in Digital Interaction" -joukkue voitti Helsinki Challenge -kilpailun vuonna 2015. Ryhmä tutki keinoja mitata ja välittää tunteita verkossa.
Pikkujaakko

Pikkujaakko ("Acanthocinus griseus") on sarvijäärien (Cerambycidae) heimoon kuuluva keskikokoinen ja litteähkö kovakuoriainen, joka elää männyissä ja kuusissa hakeutuen munimaan pystyyn kuolleisiin puihin. Pikkujaakkoa on löydetty usein puun rungoista kahdesta metristä ylöspäin tavallisista talousmetsistä juurikäävän ja tervasroson pystyyn tappamista puista. Toukkakäytäviä voi kuitenkin esiintyä rungossa millä korkeudella tahansa tyvestä latvaan asti. Ulkonäöltään aikuinen pikkujaakko on ruskea ja harmaankirjava ja ruumis on vaaleanharmaan karvan peitossa. Kooltaan pikkujaakko on 7–11 millimetriä ja peitinsiivissä on kaksi ruskeaa poikkiraitaa. Lajille on tunnusomaista pitkät tuntosarvet. Koiraan tuntosarvet ovat noin 2 kertaa ja naaraan noin 1,5 kertaa ruumiin pituiset. Pikkujaakko on hieman samannäköinen, mutta pienempi, kapeampi ja yleisväritykseltään ruskeampi kuin samaan sukuun kuuluva sarvijaakko ("Acanthocinus aedilis"). Pikkujaakon syömäjäljet muistuttavat paljon sarvijaakon syömäjälkiä ollen kuitenkin keskimäärin pienempiä.
Aikuiset pikkujaakot piileskelevät päivisin ja liikkuvat yön hämärissä tullen kuitenkin herkästi valolle. Pikkujaakko on Suomessa elinvoimainen ja sitä esiintyy etelärannikolla ja Itä-Suomessa.
Raija-Leena Punamäki

Raija-Leena Eliisa Punamäki (s. 1952 Korpilahti) on suomalainen ekonomi ja filosofian tohtori, joka on toiminut Tampereen yliopiston psykologian professorina mielenterveyden tutkimuksen alalla.
Hän tuli ylioppilaaksi Korpilahden yhteiskoulusta 1972. Hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa ekonomiksi (1976) ja sitten kauppatieteen kandidaatiksi (1986 tai 1987). Hän valmistui edelleen Helsingin yliopistosta filosofian lisensiaatiksi (1986 tai 1987) ja tohtoriksi (1991). Hän on ollut Jyväskylän yliopiston traumapsykologian dosentti (1996–).
Psykologiliitto valitsi Punamäen vuonna 1991 vuoden psykologiksi.
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Punamäki on ollut vuodesta 2007. Hänet on kutsuttu myös Psykologien sosiaalisen vastuun kunniajäseneksi.
Don (vuoden 1978 elokuva)

Don on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen toimintaelokuva, jonka ohjasi Chandra Barot.
Chinwe Okoro

Chinwe Okoro (s. 20. kesäkuuta 1989) on nigerialainen kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä. Hän on voittanut yleisurheilun afrikanmestaruuskilpailuissa naisten kiekonheiton vuosina 2012 ja 2014 sekä naisten kuulantyönnön 2012.
Teurastaja (vuoden 1970 elokuva)

Teurastaja ("Le Boucher") on Claude Chabrolin käsikirjoittama ja ohjaama ranskalais-italialainen jännityselokuva vuodelta 1970. Sen pääosissa näyttelevät Stéphane Audran ja Jean Yanne.
Juoni.
Maalaisopettajatar alkaa tapailla kylän teurastajamiestä, jonka poika on juuri päässyt siviiliin Algerian ja Indokiinan sodista. Aluksi suhde kehittyy hyvin, mutta jännitteitä ilmaantuu kun seudulla alkaa tapahtua nuorten naisten murhia.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
"Helsingin Sanomien" Paula Talaskivi kirjoitti ensi-ilta-arviossaan "Teurastajan" olevan todella kaunis trilleri, kauniisti kuvattu ja maalaiskylän elämää monella tavoin valottava. Leppoisan kylätunnelman väliin Chabrol alkaa sirotella jo elokuvan alussa pieniä vihjauksia tulevasta tragediasta. Talaskivi piti tätä Chabrolin 18:tta ohjaustyötä siihen asti ehdottomasti parhaana.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Teurastajan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
FaZe Clan

FaZe Clan on yhdysvaltalainen e-urheiluorganisaatio, joka perustettiin vuonna 2010. Call of Duty- aiheisista YouTube-videoista aloittanut klaani on laajentunut vuosien saatossa maailmanlaajuiseksi e-urheiluorganisaatioksi. FaZen oma Youtube-kanava on koko palvelun tilatuin e-urheilujoukkueen pelikanava yli kuudella miljoonalla tilaajalla ja he ovat lisäksi sosiaalisen median kannattajamäärällä mitattuna maailman suurin e-urheiluorganisaatio.
Historia.
Organisaatio sai alkunsa vuonna 2010, kun -peliä pelanneet FaZe Housecat, FaZe ClipZ ja FaZe Resistance päättivät perustaa yhteisen klaanin, jonka nimeksi tuli FaZe Clan. Klaani latasi alun perin YouTube-videopalveluun pelihetkiensä kohokohtia, jotka keräsivät paljon suosiota. Vuonna 2012 -pelin myötä klaanin suosio nousi erittäin suureksi, ja sen johdosta klaani halusi laajentaa toimintansa kohti kilpapelaamista. Uusi aikakausi alkoi, kun vuonna 2016 organisaatio päätti laajentaa toimintansa ostamalla itsellensä - ja myöhemmin saman vuoden kesällä Overwatch-joukkueen. Nykyään organisaatiolla on joukkueet peleissä: Fortnite, Counter-Strike 2, Call of Duty, Tom Clancy's Rainbow Six Siege, PlayerUnknown's Battlegrounds ja FIFA.
Juridiset ongelmat.
FaZe-jäsen Turner 'Tfue' Tenney jätti toukokuussa 2019 kanteen FaZelle, väittäen, että ryhmä oli riistänyt häneltä liiketoimintamahdollisuuksia, he eivät olleet maksanut hänelle osuutta sponsorointirahoista, ja tämän lisäksi vei jopa 80 prosenttia hänen tuloistaan. Tenney väitti myös, että jotkut jäsenet olivat kannustaneet häntä uhkapelaamaan ja juomaan kun hän oli alaikäinen. FaZe kuitenkin julkaisi väitteen kieltävän lausunnon ja totesi, etteivät he ole keränneet rahaa Tenneyn turnausvoittojen tai sosiaalisen median tulojen perusteella.
Joukkueet.
Counter-Strike 2.
Lähde: 
FIFA.
Striimaaja
Tuula Sakaranaho

Tuula Helena Sakaranaho (s. 13. huhtikuuta 1955, Oulu) on suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston uskontotieteen professori emerita, joka jäi eläkkeelle professorin virastaan vuonna 2021. Hänen erikoisalaansa on islamin tutkimus.
Sakaranaho opiskeli Helsingin yliopistossa, jossa hän opiskeli aluksi teologisessa tiedekunnassa, mutta siirtyi sitten humanistiseen tiedekuntaan. Siellä hän suoritti niin perusopinnot (HuK 1983, FK 1983) kuin jatkotutkintonsa uskontotiede pääaineenaan (FL 1994, FT 1998). Ennen jatko-opintojaan perusopintojaan hän pätevöityi myös uskonnonopettajaksi. Väitöskirjatyössään hän tarkasteli turkkilaisten naisten elämää. Hänelle myönnettiin uskontotieteen dosentin pätevyys toukokuussa 1999 (Helsingin yliopisto).
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Sakaranaho on ollut vuodesta 2014.
Megan Wright

Megan Elizabeth Wright (o.s. Metcalfe, s. 27. tammikuuta 1982 Edmonton, Alberta) on kanadalainen kestävyysjuoksija.
Ura.
Wright aloitti vuonna 2000 opinnot Länsi-Virginian yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 2005, pääaineenaan fysioterapia. Hän voitti valmistumisvuonnaan ulkoratojen NCAA-mestaruuden 5 000 metrin juoksussa. Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen Kanadan-mestaruutensa samalla matkalla. Hän uusi mestaruuden vuosina 2006–2008 ja 2010.
Wrightin parhaita saavutuksia kansainvälisellä tasolla ovat Pan-Amerikan kisojen mestaruus Riosta 2007 sekä kesäolympialaisten finaalipaikka Pekingistä 2008. Hän juoksi olympialaisten alkuerissä henkilökohtaisen ennätyksensä 5 000 metrillä, 15.11,23. Wright on edustanut Kanadaa myös muun muassa sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008, joiden alkuerissä juoksi 3 000 metrin sisärataennätyksensä, ja Kansainyhteisön kisoissa 2010.
Wrightin 3 000 metrin sisärataennätys 8.48,56 oli myös Kanadan ennätys, kunnes Jessica O’Connell alitti sen yli kahdella sekunnilla helmikuussa 2019. Wrightilla oli hallussaan myös 5 000 metrin Kanadan ennätys sisäradoilta, helmikuussa 2011 juostu 15.25,15, kunnes Gabriela Stafford alitti sen yli puolella minuutilla tammikuussa 2019.
Perhe.
Megan Wright on naimisissa Jonathan Wrightin kanssa, jonka tapasi yliopistoaikanaan. Heillä on kolme lasta ja he asuvat Morgantownissa, Länsi-Virginiassa.
Wright on kaksonen. Hänellä on kaksosveljensä lisäksi myös neljä muuta sisarusta.
Käkisalmen lento-onnettomuus 1939

Käkisalmen lento-onnettomuus tapahtui Karjalan kannaksella Käkisalmella 16. elokuuta 1939, kun Suomen ilmavoimien Fokker CVE-tiedustelukoneen moottori pysähtyi nousukaarteen aikana ja kone syöksyi maahan syttyen palamaan. Onnettomuudessa sai surmansa kaksi koneen lentäjää.
Lentorykmentti 1:n kaksipaikkainen Fokker-tiedustelukone FO-65 oli saapunut laivueensa mukana Suur-Merijoelta kolmisen viikkoa aiemmin suorittamaan harjoitusammuntoja Laatokalla. Onnettomuuspäivänä kone lähti kello 13.05 Käkisalmen lentokentältä suorittamaan konekivääriammuntaa edellä lähteneen koneen vaijerin päässä hinaamaan leijaan. Koneen nousu sujui aluksi normaalisti, mutta sitten nousukaarteessa noin 40 metrin korkeudessa koneen pakoputkesta nähtiin tulevaa mustaa savua ja koneen moottori pysähtyi. Ohjaaja yritti palata takaisin kentälle, mutta vauhtinsa menettänyt kone putosi syöksykierteessä maahan noin 250 metrin päähän kentän kaakkoisreunasta. Metsässä olevalle aukiolle pudonnut kone syttyi heti palamaan sytyttäen myös läheisen metsän. Palo saatiin sammumaan noin puolessa tunnissa. 
Onnettomuudessa saivat surmansa koneen ohjaaja ylikersantti Veikko Johannes Kukkasniemi (s. 1912) ja tähystäjä-ampuja upseerikokelas Usko Aarre Kettunen (s. 1917).
Paksupäät (dinosaurusosalahko)

Paksupäät (Pachycephalosauria) on sukupuuttoon kuollut rajakalloisten (Marginocephalia) ryhmään kuuluva osalahko, johon kuului linnunlantioisia kasvinsyöjädinosauruksia. Ne elivät keskiliitukaudela aina myöhäisliitukaudella asti, jonka jälkeen kaikki lajit kuolivat liitukauden joukkotuhossa 65 miljoonaa vuotta sitten. Yksi tunnetuimmista paksupäistä oli Pachycephalosaurus.
Kuvaus.
Kaikki paksupäiden osalahkon lajit kävelivät kahdella jalalla. Ne olivat linnunlantioisia dinosauruksia, joiden tunnustavin piirre on niiden raskaat luukallot. Lajeilla oli hyvä hajuaisti ja kaikki lajit olivat keskikokoisia dinosauruksia, joiden ollaan arvioitu olleen noin kahden tai kolmen metrin pituisia. Niillä oli aika heikot ja pienet eturaajat.
Kallot.
Paksupäät tulivat tunnetuiksi niiden kallon yläosissa sijaitsevista paksuista kalloluista ja pienistä luisista möykyistä ja piikeistä. Joidenkin lajien kallojen paksuus oli jopa 20-23 senttimetriä. Esimerkiksi ihmisen kallon paksuus on noin 6,3 millimetriä.
Kallojen käyttäminen puskemiseen.
Paksupäiden kallojen käyttö on ollut epäselvä, mutta niiden käyttätarkoitus uskotaan olleen osa kosintamenoja, mutta lajit ovat saattaneet käyttää niitä puskemisaseena lajitovereita vastaan kamppailtaessa parittelukumppanista tai reviiristä. Teorian tästä osoittaa eräs tutkimus, jossa havaittiin, että 20 prosentissa kalloista oli merkkejä vammoista, mutta on vielä epäselvää, että käyttivätkö ne kallojaan puskemalla niin kuin vuohet vai tähtäämällä nykyisten kirahvien tapaan kylkiin.
Ravinto.
Koska useat paksupäälajit olivat melko pieniä, ne söivät ruokaa läheltä maata. Ne yleensä söivät ruokaa, joka oli vähintään yhden metrin korkeudella. Lajeilla oli hyvät nokat ja ne sopivat hyvin kasvien repimiseen. Niillä oli pienet ja uurteiset hampaat.
Luokittelu.
Fylogenia.
Kladogrammi:
Tämä maa on minun (vuoden 1976 elokuva)

Tämä maa on minun ("Bound for Glory") on Hal Ashbyn ohjaama yhdysvaltalainen elämäkertaelokuva folklaulaja Woody Guthriesta, jota esittää David Carradine. Käsikirjoituksen laati Robert Getchell Guthrien elämäkertateoksen pohjalta, mutta keskittyi tarinassa vain kolmeen-neljään keskeiseen vuoteen, joina Guthrien sosiaalinen tietoisuus ja vasemmistolainen näkemys kypsyi.
Vastaanotto.
Elokuva tuotti kaksi Oscar-palkintoa, Haskell Wexlerille kuvauksesta ja Leonard Rosenmanille musiikista, sekä ehdokkuuden neljässä muussakin kategoriassa. Golden Globessa elokuva sai neljä ehdokkuutta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Tuula Salo

Tuula Anneli Salo (o.s. Viitanen; s. 18. helmikuuta 1958 Jyväskylä) on suomalainen hammaslääketieteen tohtori, joka toimii Helsingin ja Oulun yliopistojen suupatologian professorina.
Salo tuli ylioppilaaksi Jyväskylän normaalikoulusta vuonna 1977. Hän valmistui Oulun yliopistosta hammaslääkäriksi (HLL 1983) ja väitteli vuonna 1985 Oulun yliopistossa syövän tyvikalvoja pilkkovasta entsyymistä (HLT 1985). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Basement membrane (type IV) collagen specific collagenase : purification, characterization and association with cellular proliferation and transformation". Suupatologian erikoispätevyyden hän sai 1997.
Hänet nimitettiin Oulun yliopiston suupatologian apulaisprofessoriksi 1998. Hän toimi useissa opetus- ja tutkijatehtävissä, ja oli ulkomailla vierailevana tutkijana (Los Angeles, USA 1986–1987; Birmingham, Alabama 1990; ja Vancouver, Kanada 1995–1996). Oulun yliopiston suupatologian professoriksi Salo nimitettiin vuonna 2004. Vuonna 2015 hän sai suupatologian professuurin myös Helsingin yliopistosta.
Hän on kehittänyt ihmisen syöpäsolujen kasvutavan, aggressiivisuuden ja syöpälääkkeiden testaamiseen soveltuvaa kohdun lihaskasvaimista (myoomat) valmistettua Myogeeliä. 
Lisäksi hänen tutkimusryhmänsä on kehittänyt munasarjasyöpää sairastavien vatsanpeitteestä munasarjasyöpätutkimukseen soveltuvaa Omentumgeeliä.[7]
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Salo on ollut vuodesta 2010.
Salo on saanut kansainvälisiä palkintoja, kuten IADR ("International Association of Dental Research") Distinguished Scientist Award in Oral Medicine &amp; Pathology Research, 2024; Bensow-Äyräpää -prize for the best Scandinavian Dental Researcher 2022; IAOP ("International Association of Oral Pathology") Rod Cawson Prize, Excellence in the science and practice of Oral Pathology, 2010
Jasmila Žbanić

Jasmila Žbanić (s. 19. joulukuuta 1974 Sarajevo, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, jonka elokuvia ovat "Esman salaisuus" (2006), "Na putu" (2010) ja "Quo vadis, Aida?". Kaikki nämä sivuavat enemmän tai vähemmän 1990-luvun Bosnian sotaa.
Elämäkerta.
Jasmila Žbanić syntyi Sarajevossa vuonna 1974. Hän alkoi käydä Sarajevon esittävien taiteiden akatemiaa Sarajevon piirityksen aikana. Serbiarmeija piiritti kaupunkia huhtikuusta 1992 helmikuulle 1996.
Bosnian sodan jälkeen elokuvantekijät joutuivat muiden taiteilijoiden tapaan luomaan uudet tavat toimia ja uudet organisaatiot. Žbanić oli vuonna 1997 perustamassa taiteilijoiden yhdistystä Deblokadaa. He perustivat Sarajevoon videovuokraamon, jonka avulla he rahoittivat töitänsä. Sitä kautta monet bosnialaiset saivat myös kansainvälisiä kontatkeja. Žbanić sai muun muassa tukea ranskalais-saksalaiselta Arte-kulttuurikanavalta yhteen lyhytdokumenttiinsa.
Žbanić oli halunnut tehdä dokumentin siitä, miten raiskausta käytettiin Bosnian sodassa aseena, mutta hän ei lopulta halunnut laittaa naiset elämään uudelleen kokemuksiaan. Žbanić kääntyi sitten fiktioon ja teki ensimmäisen pitkän fiktioelokuvansa. "Grbavica" sai loistavan vastaanoton Berliinin elokuvajuhlilla, ja se voitti vuoden 2006 Kultaisen karhun, ekumeenisen tuomariston palkinnon ja AFI:n Grand Jury -palkinnon. Elokuvajuhlien valitsija oli Sarajevossa vierailulla eikä olisi alkujaan antanut elokuvaa komitean nähtäväksi, koska se oli esikoisohjaajan tekemä eikä se ollut englanniksi eikä siinä ollut tunnettuja näyttelijöitä. Žbanić kirjoitti suoraan elokuvajuhlien johtajalle Dieter Kosslickille ja vaati valintakomitean edes katsomaan elokuvan.
Žbanićin toinen elokuva "Na patu" sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 2010. Kolmas elokuva "For Those Who Can Tell No Tales" oli puolestaan maailmanensi-illassaan Toronton elokuvajuhlilla 2013 ja neljäs elokuva "Love Island" Locarnon elokuvajuhlilla 2013. Vuonna 2021 Euroopan elokuva-akatemia palkitsi Žbanićin elokuvan "Quo vadis, Aida?" .
Vuoden 2021 elokuva "Quo vadis, Aida?" (2021) sai useita palkintoja ympäri maailmaa, muun muassa parhaan ohjauksen Baftan, parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden ja vuoden parhaan eurooppalaiselokuvan palkinnon.
Serbian ruhtinaskunta

Serbian suuriruhtinaskunta, () oli vuosina 1830–1882 olemassa ollut valtio. Se syntyi Osmanien valtakunnan vasallina Venäjän–Turkin sodan jälkeen 1830. Ruhtinaskunta käytännössä itsenäistyi 1867, mutta valtio tunnustettiin vasta Turkin sodan jälkeen 1878. Lopulta ruhtinaskunnasta muodostettiin Serbian kuningaskunta 1882.
Historia.
Serbialaiset tekivät kaksi suurta kansannousua 1800-luvun alkupuolella Karađorđen ja Miloš Obrenovićin johdolla. Osmanit myöntyivät rauhaan serbien kanssa vuonna 1817, jolloin Obrenović sai ruhtinaan arvonimen ja määräysvaltaa serbien alueille.
Venäjän–Turkin sodan jälkeen 1830 osmanien oli myönnettävä autonominen asema Serbialle. Venäjän keisarikunta takasi Serbian suojeluksen, vaikka uusi valtio pysyikin osana Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1833 ruhtinaskuntaan liitettiin lisää serbien asuttamia aluita.
Obrenović hallitsi uutta valtiota yksinvaltiaana, mikä johti kapinaan vuonna 1835 ja maan ensimmäisen perustuslain kirjoittamiseen. Venäjä ja Osmanien valtakunta pitivät perustuslakia liian liberaalina, joten se kumottiin nopeasti. Vuonna 1838 hyväksyttiin uusi perustuslaki, jolloin Serbiasta tuli perustuslaillinen monarkia.
Miloš Obrenović luopui kruunusta vuonna 1839 poikansa Milan Obrenović II:n hyväksi. Milan kuitenkin kuoli pian, joten Milošin toinen poika Mikael Obrenović nousi ruhtinaaksi. Mikael syrjäytettiin vuonna 1842 ja ruhtinaaksi valittiin Karađorđen poika Aleksanteri Karađorđević. Aleksanteri osoittautui heikoksi johtajaksi ja Serbian hallitus kutsui Milošin takaisin ruhtinaaksi vuonna 1858. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin ja Mikael Obrenović peri kruunun toistamiseen.
Vuonna 1867 Serbia saavutti käytännössä itsenäisyyden, kun osmanien sotilaat vedettiin pois maasta. Mikael salamurhattiin 1868 ja ruhtinaaksi valittiin Obrenović-suvun viimeinen elossa oleva mies, alaikäinen Milan Obrenović IV. Vuonna 1877 syttyi Osmanien valtakunnan ja Venäjän välille Turkin sota, jossa Serbia liittyi Venäjän puolelle. Sodan jälkeen 1878 kansainvälinen yhteisö tunnusti Serbian itsenäisyyden. Vuonna 1882 Serbiasta tuli kuningaskunta hallitsijanaan Milan I.
Luettelo alas ammutuista siviililentokoneista

Kaupallisen ilmailun historiassa on tapahtunut useita siviililentokoneiden alasampumisia, jotka on aiheutettu tahallisesti tai tahattomasti. Tämä on kronologinen luettelo tapauksista, joissa lentokoneet on tuhottu tuliasein tai ohjuksilla. Luettelossa on sodan ajan alasampumiset mutta ei terroritekoja.
Leipää, rakkautta ja unelmia

Leipää, rakkautta ja unelmia ("Pane, amore e fantasia") on Luigi Comencinin ohjaama italialainen komediaelokuva vuodelta 1953. Italialaiseen maalaiskylään sijoittuvan tarinan pääosissa näyttelevät Gina Lollobrigida läpimurtoroolissaan ja ohjaajana paremmin tunnettu Vittorio De Sica. 
Juoni.
Poliisimestari Carotenuto (De Sica) flirttailee nuoren Marian (Lollobrigida) kanssa, mutta iskee silmänsä myös hieman vanhempaan kätilöön Annarellaan (Marisa Merlini), jolla on avioton lapsi Roomassa. Lopussa Carotenuto ja Annarella saavat toisensa, ja Maria löytää rinnalleen nuoren karabinieerin Pietron (Roberto Risso).
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
Tyylilajiltaan ”vaaleanpunaiseksi neorealismiksi” luonnehditusta romanttisesta komediasta tuli suuri menestys, ja se sai jatkokseen samannimisiä ja -tyylisiä maaseutukomedioita, kuten "Rakkauden huumaa ja mustasukkaisuutta" (Pane, amore e gelosia, 1954) ja "Vaarallinen leski" (Pane, amore e..., 1955).
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Katja Kipping

Katja Kipping (s. 18. tammikuuta 1978) on saksalainen vasemmistopoliitikko. Kipping toimi Vasemmisto-puolueen puheenjohtajana 2012–2021.
Kinpping on valmistunut maisteriksi TU Dresdenistä vuonna 2003 pääaineinaan slaavilaisten kielten ja Amerikan tutkimus sekä oikeustiede. Toisena opiskeluvuonnaan hän liittyi PDS-puolueeseen, joka oli Itä-Saksan hallitsevan sosialistipuolueen virallinen seuraaja. Hän on ollut parlamenttiedustaja vuodesta 2005. PDS yhdistyi kesäkuussa 2007 pääosin entisistä lännen SPD:sta eronneista vasemmistososiaalidemokraateista koostuneen WASG:n kanssa ja muodosti Vasemmisto-puolueen, ja Kipping valittiin vuonna 2012 toiseksi sen kahdesta puheenjohtajasta.