tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cynthia Ann Parker

Cynthia Ann Parker (1827 Illinois – 1870) oli viimeisen Comanche-päällikkö Quanah Parkerin äiti. Hän oli uudisasukkaiden Silas ja Lucy Parkerin tytär.
Vuonna 1836 intiaanit hyökkäsivät Cynthian perheen kimppuun uudisasukkaiden uloimmassa tukikohdassa Fort Parkerissa ja kaappasivat muutamia ihmisiä, muun muassa 9-vuotiaan Cynthian, hänen 7-vuotiaan veljensä John Parkerin ja heidän 15-vuotiaan serkkunsa Rachel Plummerin. Rachel Plummer joutui orjaksi, mutta sekä Cynthia että John kasvoivat intiaaniperheessä. Molemmat viihtyivät uudessa ympäristössä ja unohtivat entisen elämänsä. Intiaaneille oli tyypillistä, että kaapattuja lapsia kohdeltiin aivan samoin kuin intiaanilapsia, mutta kaapattuja aikuisia kohdeltiin armottomasti.
Cynthia, joka kutsuttiin Naduah’ksi (”löydetty”), meni naimisiin päällikkö Peta Noconan (”vaeltaja”) kanssa ja sai kolme lasta. Quanah oli heidän vanhin poikansa. Valkoiset etsivät Cynthia Annia jatkuvasti, ja kauppiaat näkivät hänet 24 vankeusvuoden aikana kahdesti.
Intiaanien ja valkoisten suhteet kiristyivät voimakkaasti 1850-luvulla. Vuonna 1860 Lawrence Sullivan ”Sul” Rossin sotilaat hyökkäsivät intiaanien kimppuun ja kaappasivat 33-vuotiaan Cynthian, josta oli tullut intiaani – hän ei enää osannut englantia eikä halunnut palata biologisen perheensä luo. Hän ei koskaan kotiutunut sukulaistensa luo ja yritti turhaan paeta monta kertaa.
Vuonna 1870 Cynthia Ann Parker kuoli 43-vuotiaana sukulaistensa kodissa. Hän ei koskaan saanut tietää poikiensa Quanahin ja Pecosin kohtaloa, mutta itki heitä usein ajatellen heidän saaneen surmansa Rossin tekemässä iskussa.
Cynthia Ann Parkerin kohtalo tuli tunnetuksi vuonna 1982 kun Lucia St. Clairin romaani "Ride the Wind – The Story of Cynthia Ann Parker and The Last Days of the Comanche" ilmestyi. Myös John Waynen tähdittämä elokuva "The Seachers" perustuu samaan tarinaan.
Vasili Rotšev (vanhempi)

Vasili Pavlovitš Rotšev (, s. 22. joulukuuta 1951 Ižman piiri, Komin tasavalta, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, viestin olympiavoittaja.
Rotšev saavutti pronssia 15 kilometrin matkalla Falunin MM-kilpailuissa 1974. Hän hävisi kultamitalin Norjan Magne Myrmolle vain 1,55 sekunnilla ja hopean DDR:n Gerhard Grimmerille 0,64 sekunnilla. Rotšev hiihti lisäksi kolmannen osuuden hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 x 10 kilometrin viestijoukkueessa sekä sijoittui viidenneksi 50 kilometrillä.
Lake Placidin olympialaisissa 1980 Rotšev saavutti hopeaa 30 kilometrin matkalla Nikolai Zimjatovin jälkeen. Rotšev hiihti lisäksi avausosuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Nikolai Bažukov, Jevgeni Beljajev ja Nikolai Zimjatov.
Vasili Pavlovitšin poika Vasili Vasiljevitš Rotšev kuului kilpaillessaan myös Venäjän huippuhiihtäjiin.
Avigdor Jitzhaki

Avigdor Jitzhaki (‎, s. 13. syyskuuta 1949) on israelilainen Kadima-puoluetta edustava poliitikko. Hän on puolueensa parlamenttiryhmän puhemies.
Jitzhaki vaati pääministeri Ehud Olmertin eroa Winogradin komission raportin jälkeen.
Eriba-adad I

Eriba-adad I oli Assyrian kuningas, joka 1383–1357 eaa. solmi liiton Mitannin vasallin Alshen ja vihollisen Artataman hurrilaisvaltion kanssa. Kun heettiläiskuningas Shuppiluliuma oli kukistanut Mitannin, Eriba-adad] hyökkäsi Mitanniin, vei sieltä Assyriasta varastetut kulta-aarteet pois, ja lävistytti seipäillä vangiksi viedyt hurrilaisylimykset. Eriba-adad julistautui Enlilin käskynhaltijaksi, ja otti tunnukseksi siihen aikaan yleistyvän siivekkään auringon, joka oli kuninkaan tuntomerkki. Hevonen oli tähän mennessä saapunut Assyriaankin ja näkyi ajan taiteessa.
Assur-Uballit I

Assur-Uballit I oli Assyrian kuningas, joka hallitsi 1365–1330 eaa. Hän perusti ensimmäisen Assyrian valtakunnan ja aloitti Keski-Assyrian kauden. Hänen edeltäjänsä oli kuningas Eriba-Adad I.
Hallitustoimia.
Assur-Uballit liittoutui heettiläisten kanssa ja kukisti Mitannin ylivallan sekä hävitti Niniven. Myöhemmin hän liittoutui kassiittien kanssa ja päätti heettiläisten ja hurrilaisten valltakauden.
Babylonian kuninkaan vastalauseista huolimatta Assur-Uballit solmi liiton liiton Egyptin kanssa. Babylonian kuningas Burnaburiaš tajusi, että nousevaa mahtia kannattaa jotenkin hyvitellä ja solmi avioliiton Assur-Uballitin tyttären Muballitat-Seruan kanssa. Avioliitosta syntyi poika, joka joutui Burnaburiašin kuoltua murhatuksi ja Assur-Uballit lähetti joukkonsa Babyloniaan vaihtamaan hallitsijan mieleisekseen.
Tähän aikaan assyrilaiset olivat alkaneet uskoa, että Assur-jumalalle kuului koko maailman yliherruus. Babyloniaa kohdeltiin kuitenkin lempeämmin kuin muita naapurikansoja. Syyt olivat osittain uskonnollisia. Assyrialaiset uskoivat samoihin jumaliin kuin babylonialaiset, Assur oli alkujaan vain paikallinen jumaluus. Siksi babylonialaisten temppelien ryöstäminen ja jumalten kulttipatsaiden tuhoaminen oli pyhäinhäväistystä.
Toinen syy oli, se että Assur-Uballit tajusi babylonialaisten olevan assyrialaisia korkeammalla kehitystasolla. Hän määräsi, että hallinnon dokumentit piti laatia akkadin kielen babylonian murteella, eikä assyrian murteella. Babylonialaista kirjallisuutta ryhdyttiin kopioimaan assyrilaisia temppeli- ja palatsikirjastoja varten.
Kirjeenvaihdosta.
Kun arkeologit tutkivat Egyptissä Akhetatenin raunioita, sieltä löytyi savitauluja, jotka paljastuivat muinaiseksi diplomaattiseksi kirjeenvaihdoksi. Myös Assur-Uballit oli lähestynyt kirjeitse faaraota. Nykylukijan mielestä hänen kirjeensä on lähinnä suorasukaista kerjäämistä: "Kultaa on sinun maassasi kuin hiekkaa... Rakennan parhaillaan uutta palatsia. Lähetä minulle kultaa seinäkoristelua ja muita tarpeita varten." Faaraon vastaukseta ei ole tietoa.
Lennart Johansson

Nils Lennart Johansson (5. marraskuuta 1929 Tukholma – 4. kesäkuuta 2019 Tukholma) oli ruotsalainen jalkapallovaikuttaja.
Johansson toimi Euroopan jalkapalloliiton UEFAn puheenjohtajana vuosina 1990–2007. Samalla hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn varapuheenjohtajana.
Johansson seurasi Jacques Georgesia UEFAn puheenjohtajana vuonna 1990. Vuonna 2007 hän hävisi puheenjohtajaäänestyksen Michel Platinille äänin 27–23. Johansson oli ehdolla myös FIFAn puheenjohtajaksi vuonna 1998. Hän kuitenkin hävisi äänestyksen Sepp Blatterille. 
Johanssonin kaudella Mestarien liiga perustettiin. Lisäksi hänen aikanaan EM-kilpailut laajentuivat 16 joukkueen turnaukseksi.
Ruotsin jalkapallon korkeimman sarjatason Allsvenskanin kiertopalkinto "Lennart Johanssons pokal" on nimetty hänen mukaansa. Pokaalia on jaettu vuodesta 2001.
Robert Hare

Robert D. Hare (s. 1934 Calgary, Kanada) on kanadalainen kriminaalipsykologi. Hän on University of British Columbian professori emeritus tutkimusaloinaan psykopatologia ja psykofysiologia. Hän on luonut Hervey Cleckleyn työn pohjalta psykopaatin tunnuspiirteistön antisosiaalisesta persoonallisuushäiriöstä kärsivien diagnosoimiseksi ja väkivaltaisen käytöksen analysoimiseksi. PCL-R eli Psychopathy Check List – Revised on Haren luoman PCL- testin pohjalta luotu mittausmenetelmä, jolla voidaan selvittää ihmisen psykopaattisuutta.
Hare on liittovaltion poliisi FBI:n Child Abduction and Serial Murder Investigative Resources Center -keskuksen (CASMIRC) neuvonantaja ja konsultoi useita brittiläisiä ja pohjoisamerikkalaisia rangaistuslaitoksia.
Paatsamakasvit

Paatsamakasvit (Rhamnaceae) on aitokaksisirkkaisten kasvien heimo. Siihen kuuluu 870–900 lajia, jotka jaetaan 50–55 sukuun. Useimmat ovat pensaita, pieniä puita ja joitakin melko jäykkävartisia köynnöksiä.
Vanhimmat paatsamakasveihin sijoitetut fossiilit tunnetaan liitukauden Cenomanium-vaiheen ajalta 94 miljoonaa vuotta sitten.
Paatsamakasvien lehdet ovat yksinkertaisia, suora- tai sahalaitaisia. Kukat ovat pieniä ja sijaitsevat lehtihangoissa.
Paatsamakasveja on kaikkialla maapallolla, mutta eniten subtrooppisilla ja trooppisilla alueilla. Suomessa kasvavat lajit ovat korpipaatsama ja orapaatsama.
Cecil Dye

Cecil Henry ”Babe” Dye (13. toukokuuta 1898 – 2. tammikuuta 1962) oli kanadalainen Hockey Hall of Fameen valittu jääkiekkoilija. Dye pelasi 11 kautta hyökkääjän paikalla National Hockey Leaguen seuroissa Toronto St. Pats, Chicago Black Hawks, New York Americans ja Toronto Maple Leafs. Hän oli NHL:n 1920-luvun paras maalintekijä.
Cecil Dye pelasi myös kanadalaista jalkapalloa Toronto Argonautsissa ja baseballia.
Juan Carlos Higuero

Juan Carlos Higuero (s. 3. elokuuta 1978) on espanjalainen kestävyysjuoksija, päämatkanaan 1 500 metrin juoksu.
Sydneyn 2000 olympialaisissa Higuero sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa hän saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 2002 sijoittuessaan hopealle 1 500 metrillä. Tämän saavutuksen hän toisti kolme vuotta myöhemmin. Göteborgin EM-kisoissa 2006 Higuero voitti pronssia 1 500 metrillä ja 5 000 metrillä. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 hän voitti kultaa ja sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 pronssia 1 500 metrillä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 1 500 metrillä neljänneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli 1 500 metrillä kuudes. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui 3 000 metrillä toiseksi.
David Lander

David L. Landau eli Lander (22. kesäkuuta 1947 Brooklyn, New York – 4. joulukuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten vuosina 1976–1982 näytetyn "Laverne and Shirley" -sarjan Squiggynä.
Lander on nähty lisäksi muun muassa "Pulmusissa" ja Bob Newhartin show’ssa. Hän sairastui vuonna 1984 MS-tautiin, mutta puhui asiasta julkisuudessa vasta viisitoista vuotta myöhemmin; hän on nykyisin National Multiple Sclerosis Societyn hyvän tahdon lähettiläs ja julkaissut kyseisen sairauden kanssa elämistä käsittelevän kirjan "Fall Down Laughing (How Squiggy Caught Multiple Sclerosis and Didn't Tell Nobody)" (2002). 
Lander oli Michael McKeanin opiskelutoveri Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän oli vuosina 1971–1978 naimisissa Thea Poolen kanssa, mutta erosi ja solmi 10. maaliskuuta 1979 uuden avioliiton Kathy Fieldsin kanssa. Landerilla on yksi lapsi. Hänet tunnetaan television ohella elokuvista ja jopa ääninäyttelijänä.
Lander kuoli MS-taudin komplikaatioihin 73-vuotiaana Cedars-Sinai Medical Centerissä Los Angelesissa 4. joulukuuta 2020.
Valkopäägaselli

Valkopäägaselli ("Nanger dama"), aiemmin "punakaulagaselli", on Saharassa elävä erittäin harvinainen ja äärimmäisen uhanalainen gasellilaji. Tällä vuosituhannella luonnonvarainen kanta on arvioitu vain 100–200 yksilöksi, jotka esiintyvät viidessä osapopulaatiossa Malin, Nigerin ja Tšadin alueilla. 
Tuntomerkit.
Valkopäägasellilla on antilooppimaisen suuret korvat ja silmät, ja pienet terävät suorat tummat sarvet. Itäinen alalaji on punaista kaulaa lukuun ottamatta valkoinen, mutta levinneisyysalueen länsiosassa laji on lähes kokonaan punaruskea valkoisia pakaroita, vatsanalusta ja pään etuosaa lukuun ottamatta.
Bob Newhart

George Robert ”Bob” Newhart (5. syyskuuta 1929 Oak Park, Illinois – 18. heinäkuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän voitti ensimmäisellä stand up -albumillaan "The Button-Down Mind of Bob Newhart" vuonna 1961 Grammyn.
Newhart oli Korean sodan veteraani. Hän juonsi vuosina 1972–1978 omaa show’taan CBS:llä. Oman show’nsa ohella hän esiintyi muun muassa Dean Martinin ohjelmassa, "The Ed Sullivan Show’ssa" ja "Alfred Hitchcock Presentsissä" (1963). Hän esiintyi paitsi televisiossa, myös elokuvissa ja toimi ääninäyttelijänä.
Newhart oli "The Tonight Show Starring Johnny Carsonin" vierailevana juontajana kaikkiaan 87 kertaa ja veti myös "Saturday Night Liveä" kahdesti, vuosina 1980 ja 1995. Hän on tehnyt vierailevan esiintymisen "Simpsoneissa". Häneltä ilmestyi 20. syyskuuta 2006 lähinnä muistelmateokseksi luettava "I Shouldn’t Even Be Doing This". Hän on myös näytellyt tv-sarjoissa kuten "NCIS Rikostutkijat" ja "Rillit huurussa".
Newhart voitti useita palkintoja, kuten kolme Grammya ja Golden Globen. Hän oli moninkertainen Emmy-ehdokas. Hän sai 6. tammikuuta 1999 tähden Hollywood Walk of Famella. Hänelle myönnettiin vuonna 2002 amerikkalaisen huumorin Mark Twain -palkinto. Vuonna 2011 albumi "The Button-Down Mind of Bob Newhart" valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Newhart oli vuodesta 1964 naimisissa vuonna 2023 kuolleen Virginia Quinnin kanssa, ja hänellä oli neljä lasta.
Michael McKean

Michael McKean (s. 17. lokakuuta 1947 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
McKean syntyi New Yorkissa ja oli David Landerin opiskelutoveri Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän esitti Lennyn roolin sarjassa "Laverne and Shirley" (1976–1983), jossa myös Landerilla oli merkittävä osa. Hänet tunnetaan lisäksi muun muassa "Saturday Night Livestä" ja Spinal Tapin jäsenenä.
McKean on tehnyt lukuisia vierailevia esiintymisiä eri televisiosarjoissa ja esiintynyt myös useissa elokuvissa, joista eräs oli "Vauhdilla Chicagoon" (1987). Hän on toiminut ääninäyttelijänäkin ja tehnyt elokuvamusiikkia niin suurella menestyksellä, että voitti vuonna 2004 Grammy-palkinnon. Hän on ollut myös Oscar-ehdokkaana. 
Yksityiselämä.
McKean oli vuosina 1970–1993 naimisissa Susan Russellin kanssa ja sai kaksi lasta. Tämän avioliiton päätyttyä eroon McKean meni 20. maaliskuuta 1999 uusiin naimisiin nykyisen puolisonsa Annette O’Toolen kanssa.
Ted McGinley

Theodore Martin "Ted" McGinley (s. 30. toukokuuta 1958 Newport Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
McGinley syntyi Newport Beachissä, Kaliforniassa. Hänet tunnetaan television ohella elokuvista, kuten pienestä roolista "Pearl Harborissa" (2001). Hänet tunnetaan rooleistaan Jefferson D'Arcyna sarjasta "Pulmuset" vuodesta 1991 sarjan päätösjaksoon vuonna 1997 asti sekä Charley Shanowskina sarjassa "Hope &amp; Faith" (2003–2006). Lisäksi hän esiintyi muun muassa "Onnen päivissä" vuosina 1980–1984 ja sen jälkeen "Lemmenlaiva-sarjassa" vuoteen 1986.
McGinley on naimisissa Gigi Ricen kanssa. Parilla on yhdessä kaksi lasta.
Paulina Porizkova

Paulina Porizkova (s. 9. huhtikuuta 1965 Prostějov) on tšekkoslovakialaissyntyinen näyttelijätär ja supermalli. Hänellä on Ruotsin ja Yhdysvaltain kansalaisuudet.
Ura.
Porizkova syntyi Prostějovissa, mutta jätti synnyinmaansa jo ensimmäisten elinvuosiensa aikana muuttaakseen Lundiin, Ruotsiin. Hän lähetti kuviaan "Elitelle" ensimmäistä kertaa jo vuonna 1980. Hän pääsi Pariisiin ja Yhdysvaltoihin esiintyen jo pian Sports Illustratedin vuosittaisen "Swimsuit Issuen" kansissa (1984 ja 1985). Hän oli myös Estée Lauder -kosmetiikkayhtiön keulakuvana 1980-luvun lopulla.
Porizkova esiintyi "Gentlemen's Quarterlyssa" ja elokuussa 1987 "Playboyn" kannessa; tähän mennessä hänet on nähty mm. "Voguessa", "Ellessä", "Harper's Bazaarissa", "Selfissä", "Cosmopolitanissa" ja "Glamourissa". Hän teki näyttelijändebyyttinsä vuonna 1983.
Porizkova on myöhemmällä urallaan keskittynyt entistä enemmän elokuviin. Hänelle kaavailtiin vuonna 1989 Robert De Niron kanssa jaettua pääroolia Sergio Leonen seuraavaan elokuvaan, mutta hanke jäi suunnitelmaksi ohjaajan kuoltua sydänkohtaukseen. Hänellä oli muita rooleja muiden muassa elokuvissa "Arizona Dream" (1993) ja "Tuomion torstai" (1998). Päärooli hänellä oli esimerkiksi "Ninan alibissa" (1989). 
Porizkova on myös kirjoittanut romaanin "A Model Summer" (2007). Se on käännetty muun muassa ruotsiksi nimellä "Modellsommar" (2009). 
Yksityiselämä.
Porizkova oli vuodesta 1989 alkaen naimisissa The Cars -yhtyeen laulajan Ric Ocasekin kanssa. Parilla on kaksi poikaa (s. 1993 ja 1998).
Porizkova ja Ocasek erosivat toukokuussa 2018, mutta avioeroprosessi oli yhä kesken Ocasekin kuollessa syyskuussa 2019. Ocasek jätti Porizkovan testamenttinsa ulkopuolelle.
Yli-Lemun kartano

Yli-Lemun kartano (myös: Ylilemun kartano) on Kaarinan Piispanristillä, Kuusistonlahden rannan tuntumassa sijaitseva kartano. Alueella uskotaan olleen asutusta jo varhaiskeskiajalta, 1200-luvulta alkaen, mutta alueen rautakautinen kasvillisuus, kartanon sijainti ja mäkinen maasto viittaavat vieläkin varhaisempaan asutukseen. 
Yli-Lemun kartano on esiintynyt asiakirjoissa monilla nimillä: Lemo, Lemmo, Leuco, Lehmo, Paavola, Kreulan ratsutila, Itätalo, Ylä-Lemu ja Yli-Lemu.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Yli-Lemun omistajista ovat peräisin vuodelta 1410, jolloin Ylilemun omisti lautamies Martti. Nimekkäitä omistajia ovat olleet Turun linnan linnanvouti Juhana Boose, asessori Samuel Wallenstjerna, rykmentinkirjuri Olof Dahlström, hovisihteeri Anders Mondelin, paronitar Fredrica Elisabeth von Düben, ratsumestari Karl Uggla sekä filosorian maisteri ja kirjanpainaja Johan Christopher Frenckell, jonka suku (Frenckell) omisti kartanon miltei 100 vuotta.
Kirjanpainaja Frenckellin omistaessa Yli-Lemun kartanon syttyi Suomen sota. Suomen sodan taisteluja käytiin ympäri Suomea Ruotsi-Suomen ja Venäjän välillä. Yli-Lemussa käytiin 19.–20. kesäkuuta 1808 Lemun taistelu. Taisteluun osallistuneista sotilaista kaiken kaikkiaan yli 400 kaatui. Yli-Lemun kartanon mailla kerrotaan olevan Lemun taistelussa kaatuneiden - sekä ruotsalaisten että venäläisten - sotilaitten hautoja, hautamuistomerkkejä ja tykinkuulia muistoina Suomen sodasta. 
Vuonna 1869 hovioikeuden ylimääräisen notaarin Pehr Frenckellin aikaan noin kahdensadan hehtaarin kartanotilalla oli useita torppia; Harmila, Kujansuu, Löfkulla, Lund, Sarapisto ja Viperi. Asukkaita Ylilemun kartanon mailla olevissa taloissa oli 89. Frenckellien jälkeen kartanonomistajat vaihtuivat tiheään, muun muassa majatalonpitäjä Nyman, apteekkari Hjelt, Robert Mattsson ja Oscar Hartman omistivat kartanon lyhyen aikaa. 
1900-luvun alkupuolella kartanon omistajana oli tehtailija Juho Tapani, joka tunnettiin yhtenä Mjösundin Keramia Oy:n omistajana ja vielä nykypäivänäkin tunnetun S-mallisen kattotiilen suunnittelijana ja patentoijana. Juho Tapanin jälkeen Yli-Lemun omisti insinööri Daniel Heickell. Hän asui Yli-Lemussa toistakymmentä vuotta vaimonsa Berthan ja lastensa ja ottolastensa kanssa. Heickellien jälkeen rakennusmestari Lauri Mattila uudisti kartanorakennusta ja talousrakennuksia 1930-luvun tyyliin. Mattiloiden jälkeen 1960-luvulla kartano siirtyi yritykseltä toiselle, eikä siihen enää tehty suurempia kunnostustöitä. Peltoja ja rakennuksia vuokrattiin muun muassa keinosiementäjälle, mobilisteille ja A-killan jäsenille.
Yli-Lemun kartanoalue rakennuksineen siirtyi tarjouskilvassa vuonna 2003 Kaarinan kaupungin omistuksesta kuvanveistäjä Heidi Limnellin omistukseen. Kartanorakennusta ympäröivät laajat peltoalueet jäivät kaupassa Kaarinan kaupungin omistukseen. 
Kartanon peltoalueille on kaavailtu lähitulevaisuudessa rakennettavan asutusta, puistoalueita ja palveluja. Lisäksi kartanoalueelle suunnitellaan taiteilijayhteisöä.
Pink Bubbles Go Ape

Pink Bubbles Go Ape on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin neljäs studioalbumi. Ennen albumin nauhoituksia kitaristi Kai Hansen lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen otettiin Roland Grapow. Musiikillisesti albumi on eeppisiä Keeper of the Seven Keys- albumeita kevyemmällä ja humoristisemmalla otteella tehty.
Markku Rokala

Markku Henrik Rokala (s. 25. huhtikuuta 1960 Vantaa) on suomalainen kolmiloikkaaja, joka voitti lajin Suomen-mestaruuden kolme kertaa ulkoradoilla ja kuusi kertaa sisäradoilla. Koko aktiiviuransa hän edusti vantaalaista yleisurheiluseuraa Kenttäurheilijat-58. Hänen valmentajinaan ovat olleet hänen isänsä Kauko Rokala, Esa Rinne ja Tuomas Sallinen. Markku Rokala on toiminut urheiluhierojana vuodesta 1985, urheilu-uransa jälkeen usein myös Suomen yleisurheilumaajoukkueen kilpailu- ja leirimatkoilla.
Rokalan urheilu-uran kohokohta oli sijoittuminen 22-vuotiaana seitsemänneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa Ateenassa syyskuussa 1982 tuloksella 16,32. Kisan voitti Ison-Britannian Keith Connor tuloksella 17,29. Vajaa kuukausi aiemmin, 15. elokuuta, Rokala oli hypännyt ennätyksekseen Kouvolan Kalevan kisoissa 16,61, jolla hän voitti ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa. Ennätyksellään hän on heinäkuussa 2023 kahdeksantena Suomen kaikkien aikojen kolmiloikkatilastossa. Miesten ulkoratojen SM-mitaleita Rokalalla on 11 kappaletta. Vuosina 1981–1994 hän saavutti kolmesti SM-kultaa (1982, 1991 ja 1992) sekä kolme hopea- ja viisi pronssimitalia. Tuon 14 vuoden aikana hän jäi vain kolme kertaa mitalitta Kalevan kisoissa. SM-hallikisoista Rokalalla on kuusi kultaa (1982–1985, 1987 ja 1992), kolme hopeaa ja yksi pronssi. Aikuisten maaotteluedustuksia Rokalalla on 24, joista 11 Suomi–Ruotsi-maaottelua.
Vuosittainen kehitys.
w = myötätuulitulos
i = hallitulos
Laivaston monnit maissa

Laivaston monnit maissa on Ville Salmisen ohjaama elokuva vuodelta 1954. Elokuva perustuu Erkki Uotilan näytelmään "Laivasto tulee" vuodelta 1953. Uotila ja Salminen tekivät sen pohjalta käsikirjoituksen yhdessä. Fennada-Filmi tuotti vuosina 1952–1958 seitsemän sotilasfarssin sarjan, josta tämä oli kolmas.
Yleisö ei löytänyt elokuvaa, vaan se tuotti tappiota, arvostelijat tyrmäsivät sen lähes yksimielisesti, ja ohjaajakin totesi, että se on kamalimpia tötä, mitä hänen käsistään on lähtenyt, mutta hän teki sen kun oli pakko tehdä..
Näyttelijät.
Ensi-ilta oli Helsingissä 16. heinäkuuta 1954 Rexissä ja Tuulensuussa.
Ric Ocasek

Richard Theodore Otcasek (23. maaliskuuta 1944 Baltimore – 15. syyskuuta 2019 New York), tunnetaan nimellä Ric Ocasek, oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja, lauluntekijä ja levytuottaja. Hänet tunnetaan paitsi The Carsin laulajana ja keulahahmona, myös tuottajana; hän teki työtä muiden muassa Weezerille, NOFX:lle, Bad Brainsille, Three Six Mafialle, Big Punille, No Doubtille, Deborah Gibsonille ja Suicidelle.
Elämä.
Ocasekin ensimmäinen sooloalbumi "Beatitude" julkaistiin Geffen Recordsilla vuonna 1982, ja sen yhteydessä nousi listan 15. sijalle single ”Emotion in Motion”. Ocasekin ura jatkui The Carsin hajottua 1988. Hän julkaisi levyjensä lisäksi runokokoelman "Negative Theatre" (1993).
Yksityiselämä.
Ocasek meni vuonna 1989 naimisiin jo vuodesta 1984 tuntemansa näyttelijä-malli Paulina Porizkovan kanssa kahden aiemman avioliiton päätyttyä eroon. He erosivat vuonna 2018 ja Ocasek jätti ex-vaimonsa perinnöttömäksi. Ocasekilla on kuusi poikaa, joista kaksi ensimmäisestä avioliitosta, kaksi toisesta ja kaksi Porizkovan kanssa. Kaksi hänen aiemmista pojistaan jäi myös perinnöttömäksi Ocasekin kuoltua.
Kronobergsparken

Kronobergsparken on puisto Kungsholmenin kaupunginosassa Tukholmassa, Ruotsissa. Puistoa rajaavat kadut Kronobergsgatan, Parkgatan, Polhemsgatan ja Bergsgatan. Puisto luotiin Albert Lindhagenin suunnitelman pohjalta 1800-luvun lopulla. 
Aluetta, jossa puisto sijaitsee, kutsuttiin alkujaan nimellä Kronoberget. Kronoberget säilyi myös puiston nimenä vuoteen 1962 saakka. Pinta-alaltaan puisto on noin 5,5 hehtaarin suuruinen, ja siellä sijaitsee Kungsholmenin korkein kohta. Vuonna 1979 puistoon sijoitettiin taiteilija Barbro Lindvall-Liljanderin veistos "Ikaros med draken".
Kronobergsparkenin länsilaidalla sijaitsee juutalainen hautausmaa. Hautausmaa luotiin jo vuonna 1787. Sinne on haudattu 209 ihmistä, ja viimeisin hautaus tapahtui vuonna 1857.
Tampereen Popteatteri

Tampereen Popteatteri oli tamperelainen teatteriryhmä, joka perustettiin syksyllä 1968. Takana oli muun muassa Tampereen ortodoksisen seurakunnan näytelmäkerho, jonka toimintaa johti Reijo Paukku. Hänestä tuli myös Tampereen Popteatterin johtohahmo. Popteatterin ensimmäinen näytelmä oli Ernst Langen kirkkonäytelmä "Kadonnut hopearaha", jota esitettiin Kalevan kirkossa. Vuonna 1969 Popteatteri palkittiin harrastajateatterifestivaaleilla Monacossa omasta näytelmäsovituksestaan Johannes Linnankosken romaanista "Laulu tulipunaisesta kukasta". 
Tampereen Teatterikesä myönsi avustusta suomenkielisen version tuottamiseen Gerome Ragnin ja James Radon kirjoittamasta ja Galt MacDermotin säveltämästä hippimusikaalista "Hair". Musikaali esitettiin Tampereen ensimmäisessä Teatterikesässä elokuussa 1969. Se herätti suurta huomiota, ja sitä verrattiin kolme vuotta aiemmin Ylioppilasteatterin esittämään "Lapualaisoopperaan". Se oli myös taloudellinen menestys: sitä esitettiin kahden vuoden aikana ympäri Suomea yhteensä 250 kertaa, ja maaliskuussa 1971 järjestettiin kahdeksan esityksen kiertue Ruotsissa. "Hair"-musikaalin lauluista julkaistiin myös LP-levy.
Vuonna 1970 Popteatteri esitti Helsingin Juhlaviikoilla "Hairin" vanavedessä syntyneen yhdysvaltalaisen kristillishenkisen musikaalin "Salvation". Se ei menestynyt odotetusti, joten seuraavaksi tehtiin oma versio Astrid Lindgrenin lastenklassikosta "Peppi Pitkätossu", joka keräsi kolmisentuhatta katsojaa enemmän. Täysi epäonnistuminen oli alle kymmeneen esityskertaan jäänyt versio musikaalista "West Side Story", jonka pääosaan Bernardona saatiin laulaja Frederik. 
Vuoden 1971 Teatterikesän esityksenä oli "Helsingin Sanomissa" haukuttu "Huuto ihmisestä" ja vuoden 1972 esityksenä "Jeesus Kristus - Supertähti". Vaikka nämä esitykset olivatkin kohtalaisia menestyksiä, Popteatterin taloudellinen tilanne heikkeni nopeasti, mikä johti toiminnan loppumiseen.
Tekijöitä.
Tampereen Popteatterin näyttelijät olivat enimmäkseen opiskelijoita ja muissa ammateissa toimivia harrastajanäyttelijöitä, mutta monista tuli ammattilaisia myöhemmin. Eri tuotantojen esiintyjiä olivat muiden muassa Eeva Ahve, Raija Alenius, Juha Autio, Aila Halminen, Aila Heikkilä, Kirsti Hietanen, Maria Kataja, Rauli Koivisto, Outi Norppa, Marja-Leena Paimensalo, Pekka Pajula, Juha Räsänen, Pirkko Saanakorpi, Simon Scott, Jukka Siikavire, Ilkka Sysimetsä, Seppo Tuominen ja Hannele Virta. Säestäjänä "Hairin" lisäksi ainakin "Salvationissa" toimi Matthews-yhtye, "Tulipunakukassa" Kaustisen Nuoret purppuripelimannit. Monessa tuotannossa mukana oli myös TV2:n kapellimestarina sittemmin tunnettu kanttoriurkuri Risto Hiltunen. "Hairin" levytyksessä soittivat sähköurkuri Hiltusen lisäksi Raimo Rantanen (kapellimestari, piano), Matti Oiling (rummut), Matti Bergström (bassokitara), Eero Lupari (sähkökitara), Kaj Backlund ja Leif Källman (trumpetti), Seppo Peltola (pasuuna), Paroni Paakkunainen (saksofonit ja huilut) ja Esko Vuorinen (lyömäsoittimet).
Hagaparken

Hagaparken on englantilaistyylinen puisto Ruotsissa Solnan kunnassa lähellä Tukholmaa. Puisto luotiin kuningas Kustaa III:n määräyksestä. Se sijaitsee Brunnsvikenin läntisellä rannalla ja ulottuu etelästä Stallmästaregårdenista pohjoiseen Frösundavikiin. 
Hagaparken luotiin vuosina 1780–1797. Puistoa koristavat erilaiset paviljongit ja huvirakennukset. Puiston ja sen rakennusten suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Fredrik Magnus Piper, Louis Jean Desprez, Olof Tempelman, Carl Christoffer Gjörwell ja Louis Masreliez. Tempelman suunnitteli vuosina 1787–1789 rakennetun , Gjörwell ”ekotemppelin” sekä 1804 valmistuneen kuningattaren paviljongin (nyk. Hagan linna), Piper itse puiston sekä 1786 valmistuneen turkkilaisen kioskin ja Desprez kiinalaisen paviljongin sekä 1787 valmistuneen niin sanotun kupariteltan. Desprez suunnitteli puistoon myös linnan, josta toteuttiin vuosina 1786–1792 perustukset, mutta sen rakentaminen ei edennyt pidemmälle.
Vuonna 1935 puistolle myönnettiin byggnadsminne-asema. Vuodesta 1994 Hagaparken on osana Ekoparkenia kuulunut Ruotsin ensimmäiseen kansalliseen kaupunkipuistoon.
Seek &amp; Destroy

Seek &amp; Destroy on Metallican vuonna 1983 julkaistun debyyttialbumin Kill ’Em All yhdeksäs kappale. Kappaleesta on tullut yksi fanien suosikeista, ja sitä on soitettu käytännössä melkein jokaisessa Metallican konsertissa. Yhtyeen viimeisimmällä Sick of the Studio ’07 -kiertueella siitä tuli säännöllinen lopetuskappale.
Kappale kertoo yksinkertaisesti halusta tappaa tai kostaa jollekin joka sen ansaitsee. Livenä soitettuna James Hetfield usein korvaa sanoituksen alusta ”in the city tonight” sanan ”the city” sillä kyseisellä kaupungilla missä he esiintyvät. Jason Newstedin ollessa bändissä hän usein lauloi livekeikoilla kappaleen Hetfieldin sijasta.
Lars Huldén

Lars Evert Huldén (5. helmikuuta 1926 Pietarsaari – 11. lokakuuta 2016 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, kielentutkija ja kääntäjä. 
Tausta.
Lars Huldénin isä oli kirjailija ja maanviljelijä Evert Huldén. Muusikko ja kääntäjä Mats Huldén on Lars Huldénin poika. Huldénin juuret ovat pohjalaisessa talonpoikaissuvussa, ja kotiseutu Munsala esiintyy toistuvasti inspiraation lähteenä hänen runoudessaan. Syntyperässäänkin Lars Huldénissa yhdistyivät runoilijaperinne (toisen polven runoilijana setänsä Jakob Huldénin jälkeen) ja talonpoikaisperinne (isänsä kautta).
Tieteellinen työ.
Huldén opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli vuonna 1957 ruotsin pohjalaismurteista. Hän hoiti yliopiston pohjoismaisten kielten professuuria vuosina 1964–1989. Tutkijana hän keskittyi ruotsin kielen murteisiin, Suomen ruotsinkielisten alueiden paikannimistön alkuperään sekä runoilijoihin Carl Michael Bellman ja Johan Ludvig Runeberg. 
Kaunokirjallinen tuotanto.
Vuosina 1958–2014 Huldén julkaisi yhteensä nelisenkymmentä runokokoelmaa. Hän kirjoitti myös lauluja, revyitä ja kabareetekstejä. Huldén käänsi ruotsiksi suomenkielisiä näytelmiä ja runoutta (muun muassa Kalevalan vuonna 1999) sekä englanninkielisiä tekstejä, muun muassa William Shakespearen tuotantoa. Hänen kaunokirjallinen esikoisteoksensa oli runokokoelma "Dräpa näcken" (1958). Huldénin runoille on tyypillistä, että pääteema käsitellään kahdelta eri kannalta, jolloin rinnakkain asettuu kaksi vastakkaista tai ristiriitaista näkemystä aiheeseen. Se merkitsee myös maailman moninaisuuden tunnustamista ja asioiden kompleksisuuden tajuamista. Huldén käyttää usein sananlaskumaisia toteamuksia ja talonpoikaisviisauksia, joihin hän voi lopettaa runon tai taittaa sen kärjen. Runojensa syntyä kuvatessaan hän kertoi, että hän tottui kotikylässään harrastamaan erilaisia kompia, nasevia sanontoja ja nokkelia vastauksia. Niinpä hän saattoi juhlavassakin tilanteessa sisällyttää teksteihinsä leikillisyyttä: Helsingin yliopiston juhlavuonna 1990 hän julkaisi kokoelman akateemisia runoja nimeltä "På Pindi klint". Siihen sisältyvä runo "Dekanernas psalm" ylistää dekaaneja parodioivin raamatullisin säkein.
Tapio Laakso (aktivisti)

Tapio Laakso (s. 3. kesäkuuta 1981 Vantaa) on suomalainen kansalaisaktivisti ja poliitikko. Laakso on työskennellyt Suomen Greenpeacen ohjelmajohtajana tammikuusta 2011 ja Pohjoismaiden Greenpeacen Arktis-kampanjavastaavana marraskuusta 2013. Greenpeacen jälkeen Laakso on toiminut Pelastakaa Lapset -yhdistyksen vaikuttamisen asiantuntijana ja Kirkon ulkomaanavun vaikuttamispäällikkönä.
Laakso toimi Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtajana vuosina 2006–2007 ja työministeri Anni Sinnemäen erityisavustajana vuonna 2010.
Laakson poliittinen tausta on globalisaatiokriittisessä liikkeessä. Hän on toiminut aktiivisesti myös siirtolaisten oikeuksia ja vapaata liikkumista puolustavissa kampanjoissa ja oli tuomassa prekariaattiliikettä Suomeen. Laakso oli myös perustamassa Independent Media Centerin suomalaisversiota Vaikuttava tietotoimisto. Laakso on opiskellut Helsingin yliopistossa talous- ja sosiaalihistoriaa.
Vihreissä nuorissa ja opiskelijoissa Laakso on ollut mukana vuodesta 2001. Laakso on ollut myös vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsen. Lisäksi hän on toiminut muun muassa puolueen perustulotyöryhmässä ja ollut ehdolla eduskuntavaaleissa 2007. Helsingin kaupunginhallituksen varajäsen Laakso oli 2007–2011, sitä ennen hän oli toiminut Maahanmuutto- ja kotoutumisasioiden neuvottelukunnassa. Kunnallisvaaleissa 2008 hänet valittiin kaupunginvaltuuston varajäseneksi, mutta erosi tehtävästä vuonna 2011.
Vasemmistoliiton entinen kansanedustaja Jaakko Laakso on Tapio Laakson isä. Vihreiden entinen kansanedustaja Emma Kari on Laakson puoliso.
Suzanne Reuter

Suzanne Alexandra Maria Reuter (s. 14. kesäkuuta 1952 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Reuter kasvoi Göteborgissa ja opiskeli kaupungin teatterikorkeakoulussa vuosina 1976–1979 ja näytteli sen jälkeen vuoden ajan Norrköpingin kaupunginteatterissa. Reuterin ensimmäinen suuri elokuvarooli oli Kjell Sundvallin esikoiselokuvassa "Lyckans ost" vuonna 1983. Reuter on tullut tunnetuksi etenkin komediennena. Hän oli 1990-luvun alussa komediaryhmä Lorryn jäsen.
Reuterin äiti oli näyttelijä Bojan Westin. Reuter avioitui vuonna 1987 ruotsalaisen näyttelijän ja ohjaajan Tomas Ponténin kanssa ja erosi tästä vuonna 2000.
Pandion II

Pandion II () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas, Kekrops II:n ja Metiadusan poika.
Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuoleman jälkeen, mutta hänen setänsä Metionin pojat ajoivat hänet maanpakoon ja nostivat isänsä valtaan. Pandion pakeni Megaraan kuningas Pylaan luokse, jossa hän meni naimisiin tämän tyttären Pylian kanssa. He saivat neljä poikaa, Aigeuksen, Pallaan, Nisoksen ja Lykoksen, sekä yhden tyttären, joka meni naimisiin Skrionin kanssa. Myöhemmin Pylas lähti vapaaehtoisesti maanpakoon tapettuaan setänsä Biaan, mutta ennen lähtöään hän järjesti vävynsä seuraajakseen.
Pandionin sairastuttua ja kuoltua Nisos seurasi häntä Megaran kuninkaana. Loput hänen pojistaan palasivat kuitenkin Ateenaan, ja he ajoivat Metionin pojat pois kaupungista ja asettivat Aigeuksen valtaistuimelle.
Stefan Schwarz

Stefan Schwarz (s. 18. huhtikuuta 1969, Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Schwarz edusti seuratasolla kotimaassaan Malmöä, Saksassa Leverkusenia, Portugalissa Benficaa, Englannissa Arsenalia ja Sunderlandia, Italiassa Fiorentinaa sekä Espanjassa Valenciaa. Hän saavutti urallaan yhden Ruotsin-mestaruuden ja kaksi Portugalin-mestaruutta.
Schwarz pelasi Ruotsin maajoukkueessa 69 ottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1989–2001. Hän edusti Ruotsia MM-kisoissa vuosina 1990 ja 1994 sekä EM-kisoissa vuonna 1992. Schwarz saavutti Ruotsin riveissä MM-pronssia vuonna 1994. Hänet palkittiin Guldbollenilla Ruotsin vuoden pelaajana vuonna 1999.
Nelli Berg

Nelli Emilia Berg-Väänänen (o.s. Berg, s. 23. heinäkuuta 1985) on suomalainen jalkapalloilija. Keskikentällä tai puolustajana pelaava Berg-Väänänen on Kuopion Mimmifutiksen kasvatti. Hänellä on tilillään useita ikäluokkiensa maaotteluita.
Berg-Väänänen oli KMF:n ykkösjoukkueen tärkeimpiä pelaajia vuosia, kunnes siirtyi syksyllä 2007 pelaaja-agentti Fernando de Napolin junaileman kaupan myötä ammattilaiseksi italialaiseen Reggianaan. Hän oli ensimmäinen KMF:stä ulkomaille ammattilaiseksi siirtynyt pelaaja. Kaudeksi 2008 Berg-Väänänen palasi jälleen KMF:n paitaan, ja hänet valittiin joukkueensa kapteeniksi. Kausi 2008 päättyi KMF:n osalta Naisten Liigan kolmanteen sijaan. Kyseessä oli edustusjoukkueen ensimmäinen mitalisijoitus.
Berg-Väänänen pelasi viimeisen ottelunsa KMF:ssä kaudella 2011. Hän ei pelannut kaudella 2012 missään joukkueessa, mutta teki paluun Naisten Liigaan kaudella 2013 Kuopion Pallokissoissa.
Berg-Väänänen on koulutukseltaan sairaanhoitaja. Kunnallisvaaleissa 2008 hänet valittiin Kuopion kaupunginvaltuustoon Kansallisen Kokoomuksen listalta. Hän oli vuonna 2009 aloittaneen valtuuston toiseksi nuorin jäsen. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana Pohjois-Savon vaalipiirissä. Berg-Väänänen pyrki jälleen eduskuntaan kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Savo-Karjalan vaalipiiristä.
Myös Bergin siskot Neea Berg, Ninni Berg, Natasa Ruuskanen ja Nanne Ruuskanen ovat jalkapalloilijoita. Bergin isä Teppo Berg on pelannut ja valmentanut sekä toiminut KMF:n johdossa. Äidillä Arja Bergillä on jalkapallossa harrastustaustaa.
Hans Ruin

Hans Waldemar Ruin (18. kesäkuuta 1891 Helsinki – 3. marraskuuta 1980 Tukholma) oli suomenruotsalainen esteetikko ja kirjailija. Ruin toimi Åbo Akademin filosofian professorina vuosina 1945–1946 ja Lundin yliopiston estetiikan dosenttina 1947–1957.
Ruin oli Ruotsin kansalainen vuodesta 1947. Ruinin isä oli kasvatustieteilijä, mm. Helsingin yliopiston rehtorina toiminut Waldemar Ruin. Kirjailija David Lagercrantz on Hans Ruinin tyttärenpoika.
Leppäkaarre

Leppäkaarre on asuinalue ja samanniminen lahti Siilinjärvellä. Leppäkaarteen asuinalue sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. 
Lännessä Leppäkaarre rajoittuu Joentaukseen ja Siilinjokeen, etelässä Siilinlahteen, idässä alkavaan maaseutualueeseen ja pohjoisessa Honkamäkeen ja Päivärinteeseen.
Leppäkaarre on ollut jo pitkään yksi Siilinjärven suurimmista asuinalueista ja se laajeni huomattavasti vuosikymmeniä sitten, kun alueelle rakennettiin useita kerrostaloryhmittymiä. Viime vuosinakin alue on laajentunut edelleen lähinnä omakotitalo- sekä rivitalorakentamisen kautta.
Varsinaisen Leppäkaarteen lisäksi yleisesti Leppäkaarteeseen katsotaan kuuluvaksi siihen kiinni kasvaneet Mäkelän ja Mikonmäen asuinalueet. Myös lähellä sijaitsevat Honkamäen, Päivärinteen ja Joentauksen asuinalueet ovat kasvaneet kiinni Leppäkaarteeseen.
Leppäkaarteen pääkadut ovat Leppäkaarteentie ja Laitilantie. Alueella sijaitsee päiväkoti, urheilualue, leikkipuistoja, luomutila, uimaranta ja pub.
Päivärinne (Siilinjärvi)

Päivärinne on asuinalue Siilinjärvellä. Päivärinne sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kunnan keskustasta itään. Päivärinnettä on rakennettu pääasiassa 1990-luvulta lähtien. Alue koostuu lähinnä omakoti- ja rivitaloista.
Päivärinne sijaitsee Leppäkaarteen pohjoispuolella ja pohjoisessa se rajoittuu kantatiehen 75. Lännessä Päivärinne rajoittuu Siilinjokeen ja idässä Tynnöriseen. Päivärinteen halki kulkee Laitilantie, joka on alueen pääkatu joka kulkee kantatie 75:n valoristeyksestä Leppäkaarteeseen.
Palvelut.
Alueella on päiväkoti ja kaksi koulua: Päivärinteen alakoulu, jossa on vuosiluokat 1. - 6. sekä Siilinpään erityiskoulu. Alueella sijaitsee Siilinjärven ABC-liikennemyymälä sekä päivittäistavarakauppa Halpa-Halli. Lisäksi suunnitelmaan kuuluisi 450 kerrostaloalue sekä ABC:n laajennus. Päivärinteen koulusta lähtee myös hiihtolatu Honkamäen kautta Jynkänmäelle.
Alueen keskellä on puisto, jossa on leikkipuisto.
Luonto.
Alueen erottaa muista kunnanosista yleensä metsä. Leppäkaarteen ja Päivärinteen välillä sijaitsee rehevöitynyt entinen mäntymetsä, Honkamäen ja Päivärinteen erottaa myös samankaltainen, puistomainen metsä, jossa kulkee paljon polkuja ja lisäksi hiihtolatu.
Simonsalon erottaa Päivärinteestä valtatie, ja Siilinpäästä joki, puistometsä ja pelto. Alue on entistä peltoa, joka on nyttemmin metsitetty (lehtoa) ja sittemmin rakennettu asuinalueeksi.
Justin Sullivan

Justin Sullivan (s. 8. huhtikuuta 1956 Jordans, Buckinghamshire, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän toimii laulajana, sanoittajana ja kitaristina New Model Army -rockyhtyeessä, jonka hän perusti vuonna 1980 yhdessä basisti Stuart Morrow’n kanssa kotikaupungissaan Bradfordissa.
Sullivanin vanhemmat olivat kveekareita, isän suku kanadanirlantilaisia ja äidin peräisin Lontoosta. Hänen synnyinkylänsä Jordans on yksi kveekareiden varhaisimmista keskuksista Englannissa. Vuonna 1976 Sullivan muutti Bradfordiin, missä New Model Army sai myöhemmin alkunsa. Hän on kautta vuosien osallistunut aktiivisesti monenlaisiin hyväntekeväisyys- ja avustuskampanjoihin muun muassa englantilaisten kaivostyöläisten, antifasistien, kodittomien, huumevieroitusklinikoiden ja turvapaikanhakijoiden puolesta.
New Model Armyn lisäksi Sullivan on jäsen Red Sky Covenissa, pitkäikäisessä keikkakokoonpanossa, jonka esitykset ovat omalaatuinen yhdistelmä akustista livemusiikkia, runonlausuntaa ja stand up -komiikkaa. Vuonna 2003 Sullivan debytoi soolouralla albumillaan "Navigating by the Stars".
Ahmo

Ahmo on asuinalue Siilinjärvellä. Ahmo sijaitsee noin kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta pohjoiseen. Ahmon asuinrakentaminen koostuu omakoti- ja rivitaloista.
Siilinjärven lukio ja Ahmon koulu sijaitsevat Ahmolla. Siilinjärvi–Viinijärvi-rata sekä Siilinjoki alkavat Ahmolta.
Ahmon urheilukeskus ei sijaitse Ahmon asuinalueella, vaan noin kahden kilometrin päässä lännessä. Välissä ovat Savon rata, Räisälä ja Ahmonlampi.
Elbe Nissinen

Elbe Maria Nissinen (25. toukokuuta 1893 Leppävirta – 23. lokakuuta 1984) oli suomalainen laulunopettaja ja oopperalaulaja, jonka ääniala oli altto.
Ura.
Nissinen opiskeli nuorena laulua Alma Fohströmin johdolla Pietarin keisarillisessa konservatoriossa. Sen jälkeen hän opiskeli Helsingissä Maikki Järnefelt-Palmgrenin johdolla ja teki opintomatkoja Italiaan, jossa opiskeli äänifysiologiaa Anna Petrellan johdolla sekä oopperataidetta Giannina Russin johdolla. Äänifysiologian loppututkinnon Nissinen suoritti vuonna 1962 Sveitsin Bernissä. Sitä ennen hän oli täydentänyt alan opintojaan Tukholmassa ja Kööpenhaminassa vuosina 1946–1954.
Opettajana Nissinen suoritti merkittävän päivätyön. Hän aloitti opettajana Pietarin suomalaisessa yhteiskoulussa 1914–1917 ja Helsingin kansankonservatoriossa vuosina 1919–1932. Lisäksi hän opetti sekä Lahden että Kuopion musiikkiopistoissa ja useissa kansalaisopistoissa kautta maan. Muutettuaan Leppävirralle hän jatkoi sieltä käsin laulun ja äänifysiologisen terapian opetusta. Nissinen palkattiin vuonna 1917 Kuopion teatteriin, ja hän oli teatterin ensimmäinen palkattu näyttelijä. Hän näytteli vuonna 1937 kuvatussa Tukkijoella-elokuvassa Maijaa vastanäyttelijänään Toppo Elonperä.
Yleisradion aloittaessa radiotoiminnan 9. syyskuuta 1926 Nissinen esiintyi sen ensimmäisessä lähetyksessä Alexis af Enehjelmin kanssa, ja hän oli ensimmäinen suomalainen radiolaulaja. Nissinen jatkoi radioesiintymisiään viikoittain aina vuoteen 1932. Vuodet 1919–1931 hän oli kiinnitettynä Suomalaisen oopperan vakituiseen henkilökuntaan. Nissinen lauloi yli 40 roolia, niin kotimaisissa kuin ulkomaisissakin oopperoissa ja antoi laulu- ja lausuntaopetusta lukuisille suomalaisille laulajille sekä näyttelijöille. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat muun muassa Jorma Huttunen, Matti Lehtinen, Vieno Kekkonen, Eino Grön, Pärre Förars, Kalle Juurela, Matti Heinivaho sekä Ansa Ikonen. Oppilaista läheisin suhde Nissisellä oli perhetuttuun Ikoseen, joka oli tuttu jo Venäjän vuosilta. Ikosesta piti alun perin tullakin oopperalaulaja, mutta Nissinen kannusti häntä näyttämölle ja järjestikin hänelle ensimmäisen näyttelijän paikan Koiton Näyttämölle. Ikonen kertoo muistelmateoksessaan hyvin lämpimästi Nissisestä ja siitä kuinka tämä auttoi Ikosen näyttelijänuralle.
Presidentti Urho Kekkonen myönsi Nissiselle professorin arvonimen vuonna 1976.
Tuhannen riemua

Tuhannen riemua on Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuun viides albumi, joka julkaistiin syksyllä 2007. Ennen albumin julkaisua julkaistiin single ”Hetkeksi en sulle rupia”, josta tuli yksi kesän 2007 suurimmista hiteistä. Seuraavana julkaistiin kappale ”Pauhaava sydän”, joka jatkoi edellisen tietä. Biisiin kuvattiin myös maalaishenkinen video. Kolmantena sinkkuna julkaistiin ”Kimpale kultaa”, josta siitäkin tuli hitti. Neljäntenä singlenä julkaistiin ”Rakasta rintani ruhjeille”, johon myös kuvattiin video. Viides single oli ”Reikäinen taivas”. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Albumin digitaalisessa versiossa on mukana kappale ”Kaisa”, jota ei ole kaupoissa myytävässä versiossa.
Levy sai Emma-gaalassa "Pop-albumi" -palkinnon vuonna 2007.
Kappaleet.
Sovitukset Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuu, ellei toisin mainita.
Maailma on renki

Maailma on renki on Lauri Tähkän ja Elonkerjuun neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2006.
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan neljännelle sijalle, kymmenen viikkoa julkaisunsa jälkeen.
Syntymähäjyt

Syntymähäjyt on Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuun vuonna 2004 julkaistu albumi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Komia on aina komia

Komia on aina komia on Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuun vuonna 2003 julkaistu albumi.
Pistoja syrämmes

Pistoja syrämmes on Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuun vuonna 2001 julkaistu albumi.
Tavoitehinta

Tavoitehinta on tuotteen projektinhallinnassa käytettävä termi, jolla tarkoitetaan suunnitteluvaiheessa tuotteelle määritettävää hintaa. Lähtökohtana suunnittelussa on tuotteelle tavoiteltu menekki. Tavoitehinnan perusteella arvioidaan projektin kustannustekijöiden vaikutuksia projektin kannattavuuden kannalta.
Sijoittamisessa "tavoitehinnalla" tarkoitetaan hintaa, jolla sijoittaja haluaa myydä omistuksensa. Se voi olla myös hinta, jonka sijoittaja on valmis maksamaan sijoituskohteesta.
Rakentamisessa "tavoitehinnalla" kuvataan suunnitteluvaiheessa tai "tavoitehintaurakassa" asetettua kattohintaa.
Sijoitustutkijoiden antamien tavoitehintojen luotettavuuden historia.
Kim Lindströmin mukaan 1999 ja 2000 luvuilla sijoitustutkijoiden antamat tavoitehinnat olivat Soneran yliarvostetusta osakkeesta erittäin optimistisia ja antavat hyvän kuvan tuon ajan pilvilinnojen rakentelusta.
Moduulimitta

Moduulimitta on rakennustekniikassa käytettävä kuvitteellinen "liittymismitta". Moduulimittajärjestelmän avulla voidaan määrittää ja varmistaa esivalmistettujen rakennusosien yhteensopivuus asennusvaiheessa. Moduulimitoitus myös vähentää tarvetta paikallamittauksiin ja auttaa vakioimaan rakennusosien ja tarvikkeiden mittoja. 
Rakennusosan liittymismitta.
Liittymismitta on mitta johon sisältyy:
Rakennusosan niiden sivujen, joihin liittyy muita rakennuosia tulee mahtua paikoilleen asennettuna liittymismitan sisälle. Mittapoikkeamia syntyy rakennusosien valmistuksessa, kuljetuksessa, asennuksessa ja paikalleenmittauksessa, sekä olosuhteiden muuttuessa esimerkiksi lämpölaajenemisen myötä. Vaadittavaa tarkkuutta ilmaistaan toleransseilla. Sauman suuruus riippuu rakennusosan toleransseista, mahdollisesta saumausmateriaalista ja liitostavasta.
Moduulimitta.
Moduulimitta on mitoituksen perusyksikkö, joka muodostaa tasomaisen "moduuliverkon", jossa perusyksikkö on yksi moduuli molempiin suuntiin. Moduuliverkkotasot puolestaan muodostavat kolmiulotteisen koordinaatiston, jossa myös pystysuora kantamitta on yksi moduuli. Rakennus ja kukin rakennusosa ajatellaan sijoitettavan tähän peruskoordinaatistoon.
Rakennuksen eri osat voivat sijoittua kukin omaan suorakulmaiseen moduuliverkkoonsa, jotka esimerkiksi kiertyvät toistensa suhteen. Verkot kytketään toisiinsa yhteisten pisteiden ja kulmamäärityksen avulla. Suorakulmaisesta poikkeavat muodot voidaan sitoa omaan lieriö- tai pallokoordinaatistoonsa, tai ne voidaan mitoittaa riittävän tiheästi suorakulmaiseen peruskoordinaatistoon.
Kantamoduuli.
Moduulimitoituksen perusmoduuli eli kantamoduuli merkitään kirjaimella "M". Suomessa kantamoduulin suuruus on "100 millimetriä". Mitoitettaessa rakennusosia pyritään käyttämään perusmittaa 1M tai sen kerrannaisia 3M, 6M, 9M ja 12M, suuremmissa mitoissa 12M-kerrannaisia 24M, 36M, 48M, 60M jne. Esimerkiksi oven yleinen leveys on 9M, korkeus 21M, rakennuksen kerroskorkeus tyypillisesti 30M ja rungon syvyys usein 84M. Mikäli moduulimitoitus on rakennusosalle liian karkeaa, käytetään ensisijaisesti "0,5M" moduulia, toissijaisesti millimetrimittaa.
Poikkeus mitoituksesta Suomessa on ikkunateollisuus, joka on pitkään käyttänyt pystysuuntaisissa mitoituksesa 2M-kerrannaisia, esimerkiksi 6M, 12M, 14M, 16M. Nykyisin ikkunateollisuus voi käytännössä valmistaa tuotteet käyttäen 1M-kerrannaisia, tai ilman moduulimitoitusta.
Piirustuksissa moduulimittaa tarkoitettaessa voidaan merkitä eksaktin mitan sijaan kantamoduulin kerroin, esimerkiksi mitan "8400" sijasta merkitään "84M".
Armon lapset veisatkaa

Armon lapset veisatkaa on Suomen rukoilevaisen kansan yhdistyksen julkaisema rukoilevaisvirsien kokoelma. Vuonna 2006 ilmestynyt kirja sisältää 120 rukoilevaisten seuroissa yleisimmin käyttämää virttä nykykielen mukaisessa asussa. Kirjassa on myös 30 vanhassa kieliasussa olevaa rukousvärssyä, joita käytetään seuroissa kahden rukouksen välissä. Kirjan lopussa on ruokarukoukset vanhan ABC-kirjan mukaisina.
Sävelmät ovat suurelta osin hengellisiä kansantoisintoja rukoilevaisalueelta. Kirjassa on yksiääninen nuotinnus. Vuonna 2007 kokoelmaa varten ilmestyi neliääninen säestyskirja.
Juho-Eino Niemi

Juho Eino Kullervo (Jussi) Niemi (21. heinäkuuta 1911 Kokkola – 11. marraskuuta 1981) oli suomalainen maalaisliittolainen poliitikko.
Juho-Eino Niemi syntyi 11-lapsiseen perheeseen. Hänen isänsä oli kauppaedustaja Juho Niemi ja äitinsä Saima o.s. Högström. Niemi osallistui talvisotaan ja jatkosotaan. 
Maalaisliittoa edustanut Niemi oli toisena valtiovarainministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1961 ja Miettusen I hallituksessa 1961–1962.
Hän oli naimisissa kahdesti, ensimmäisestä avioliitosta on yksi lapsi. Hänen ensimmäinen vaimonsa kuoli tapaturmaisesti auto-onnettomuudessa. Samassa onnettomuudessa Niemestä tuli invalidi. Liike-elämän puolella Niemi oli Keskinäisen vakuutusyhtiö Auran, Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Auran ja Keskinäisen vakuutusyhtiö Metsäpalon hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja. Hän oli lisäksi vapaamuurari.