tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Herodion

Herodion oli Herodes Suuren rakennuttama linnoitettu palatsi, joka sijaitsi kukkulalla Jerusalemin eteläpuolella. Herodion on liitetty Jebel Fureidis-nimiseen kukkulaan Israelin hallitsemalla Palestiinan länsirannalla ja paikalta on tehty useita arkeologisia löytöjä.
Sijainti.
Herodion on liitetty Jebel Fureidis-nimiseen kukkulaan noin 4 kilometriä Betlehemin kaupungista kaakkoon lähellä Tekoaa. Paikka on Juudean kukkuloiden itäjuurella Juudean autiomaan reunalla. Itse Herodion käsittää paitsi kukkulan, mutta myös alemman Herodionin sen vieressä.
Historia.
Herodionin rakennutti Juudean kuningas Herodes hänen jouduttuaan pakenemaan Jerusalemista Masadaan vuonna 40 ennen ajanlaskun alkua. Jerusalemista hänet oli karkottanut parthialaisten kanssa liittoutunut Antigonos, kun taas roomalaiset tukivat Herodesta. Herodesin onnistui myöhemmin voittaa Antigonos ja voittonsa jälkeen hän alkoi suurin piirtein vuoden 28 eaa. paikkeilla rakennuttaa itsensä mukaan nimeämäänsä Herodionia. Paikan sanottiin sijaineen 60:n stadian eli noin 10 kilometrin päässä Jerusalemista etelään. Josephus mainitsee, että linnoitus rakennettiin ennestään olemassaolleelle kukkulalle, jota tehtiin korkeammaksi siirtomaalla. Linnoituksen pyöreälle ja tornein varustetulle muurille kukkulalla johti 200 marmoriaskelmaa. Paikalle tuotiin vettä akveduktilla. Josephus mainitsee myös, että Herodes itse haudattiin Herodionille.
Ensimmäisen juutalaissodan aikana Herodion oli yksi viimeisistä seloottien hallussaan pitämistä tukikohdista. Josephus mainitsee paikan antautuneen roomalaisten piirityksen jälkeen, mutta arkeologisten löytöjen perusteella paikan tiedetään kärsineen merkittäviä tuhoja tulipalossa. Toisen juutalaissodan aikana se oli Simon bar Kokhban hallinnon piirikunnallinen keskus. Bysantin valtakunnan kaudella kukkulalle rakennettiin luostari.
Arkeologia.
Alempi Herodion käsittää useiden Herodin valtakaudella rakennettujen rakennusten jäänteitä, joihin lukeutuvat esimerkiksi suuri palatsi puutarhoineen, kylpylä, sekä asuinrakennuskia vierailijoille ja virkamiehille. Osan päälle rakennettiin sittemmin muita rakennuksia Bysantin valtakunnan aikana. Palatsi oli neliönmuotoinen muurien ympäröimä rakennus. Kylpylä oli rakennettu roomalaisen esimerkin mukaisesti ja siihen kuului apodyterium, caldarium ja tepidarium. Kukkulalla on aikanaan kahden muurin suojaama linnoitus. Linnoituksen keskellä ol iaikanaan rakennus ja piha-alue. Nykyisin rakennuksen paikalla on vain kuoppa. Kukkulan alla on juutalaissotien aikana rakennettuja tunneleita ja Herodin aikaisia vesisäiliöitä. Herodin mausoleumiin liitetyt jäänteet löysi kukkulan Jerusalemin puoleiselta rinteeltä Ehud Netzer vuonna 2007. Juutalaissotien ajan kapinalliset olivat ilmeisesti purkaneet rakennuksen lähes kokonaan.
Huruksela

Huruksela on kylä Kotkan kaupungin pohjoisosassa Kymijoen varrella. Kylä on maaseutualuetta, jossa on suhteellisen tiivistä asutusta kyläraittien varrella. Hurukselan asukasluku on 227 (31.12.2012). Huruksela kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka.
Maantiede ja luonto.
Hurukselan kylänosia ovat Salonmäki, Heikkilänmäki, Mammulanmäki, Hirvenmäki, Kahrinmäki ja Sakkara. Kylää halkovat monet Kymijoen sivuhaarat, kuten Leppäjoki, Hirvenjoki, Takajoki ja Vuorenjoki. Kylän eteläosissa kohoavat Vehkovuori (66,5 m), Mäyrävuori ja Vartioisvuori. Etelän suunnalle aukeavalta Vartioisvuorelta on suora näkyvyys Kotkan Pernoon kylän Haukkavuorelle, ja molemmat vuoret ovatkin muinaisia vainovalkeiden polttopaikkoja.
Hurukselan maaperän tunnusomainen piirre ovat jääkauden paljastamat avokalliot, joista suurimmat ovat kooltaan useita hehtaareita.
Hurukselan kasvillisuus on seka- ja havumetsää sekä viljelysmaiden kasvillisuutta. Kymijoesta ja metsien pilkkomasta viljelysmaasta johtuen kylän linnusto on erittäin runsas ja monipuolinen. Pesivään lajistoon kuuluvat muun muassa harmaahaikara, kaulushaikara, ruisrääkkä ja kalasääski.
Historia.
Hurukselasta on löydetty kivikauden aikaisia asuinpaikkoja, joista löydöksinä on mm. kivikirveitä, talttoja ja saviruukkujen palasia. Osolahden läheltä on löytynyt mahdollinen kivikauden kvartsilouhos ja Härmänkankaan suunnalta useita kivikauden asuinpaikkoija, joista on löytynyt kvartsi-iskoksia. 
Muita esihistoriallisen ajan löytöjä kylän alueelta ovat mahdollinen vanhemman roomalaisajan rannerenkaan katkelma , sekä viikinkiajan kulkunen . 
Pysyvän asutuksen kylään arvioidaan syntyneen 1100–1200 luvuilla. Ensimmäiset kirjalliset maininnat Hurukselan kylästä ovat 1400-luvulta. 1500-luvun puolivälin jälkeen Hurukselassa oli 12 taloa, joista muodostui kylän ns. kantatilat, pääosin 1600-luvun alkupuolella. Talot olivat numerojärjestyksessä Heikkilä, Purtilo, Koho, Rysä, Kahari, Sakuri, Hirvi, Yrjölä (Susi), Halkola, Loppari, Einola ja Mattila. Vuoden 1754 väestöluettelon mukaan kylässä asui kaikkiaan 101 henkilöä. Kylän suojainen sijainti (lännessä, pohjoisessa ja idässä Kymijoki, kaakossa ja etelässä suuret suoalueet) säästi kylän suuremmilta hävityksiltä isonvihan ja pikkuvihan aikana. Kylässä Kymijoen rannalla Wredebytä vastapäätä sijaitsee varsin tunnettu Tyllikivi, joka on saanut nimensä tyllipitsin kaupasta, jota harjoitettiin joen rannalla Ruotsin ja Venäjän rajan kulkiessa joessa. 
Hurukselan kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1890. Kansakoulun ensimmäinen opettaja oli myöhemmin kansanedustajana toiminut Vilho Reima. Vuosina 1895–1900 opettajana toimi Kaarlo Wuorio (1861–1900), joka myös perusti Hurukselan torvisoittokunnan. Koulu lakkautettiin vuonna 2004 oppilaiden vähyyden vuoksi.
TIVIA Uusimaa

TIVIA Uusimaa, aikaisemmin Helsingin Tietojenkäsittely-yhdistys HETKY ja MiitIT, on entisen Tietotekniikan liiton, nykyisen TIVIAn jäsenjärjestö, joka toimii Uudellamaalla. Hetky perustettiin 2. syyskuuta 1971. Vuonna 2015 yhdistys muutti nimensä MiitIT ry:ksi ja vuonna 2019 edelleen TIVIA Uusimaaksi. Yhdistys on TIVIAn suurin jäsenyhdistys. 
Yhdistys on asiantuntijayhdistys, eikä se toimi työmarkkinoilla. Jäseninä voivat olla henkilöt sekä yritykset. Missiokseen yhdistys määrittelee: "Hetky on Helsingin ja sen lähialueiden tietotekniikan ammattilaisten verkostoitunut yhteisö, joka seuraa aktiivisesti alan kehityssuuntia ja tarjoaa jäsenilleen mahdollisuuden ammatilliseen ja henkilökohtaiseen kehittymiseen."
Yhdistyksen toiminta sisältää koulutustilaisuuksia, seminaareja sekä verkostoitumiseen soveltuvia tilaisuuksia. Yhdistyksen sisäiset kerhot järjestävät oman teemansa mukaisia tilaisuuksia muutamia kymmeniä vuoden aikana.Helsingin Taiteiden yönä yhdistys järjestää "Tietotekniikka &amp; taide" -tapahtuman. Yhdistyksellä on yksi oma täysipäiväinen työntekijä, joka palvelee kaikkia jäseniä yhdistyksen asioissa.
Yhdistys järjesti laajan 40-vuotisjuhlaseminaarin Helsingin Musiikkitalossa lokakuussa 2011.
Verkostot.
Verkostot ovat aktiivijäsenten ylläpitämiä. Niiden tarkoituksena on koota yhteen jostakin aihealueesta kiinnostuneita jäseniä. Verkostojen toiminnan kautta Hetky tarjoaa jäsenilleen mahdollisuuksia henkilökohtaiseen kehittymiseen. 
Verkoston voivat perustaa tietyistä aiheesta kiinnostuneet jäsenet. Verkostojen toimintaa ohjaavat johtoryhmät, jotka kerhot itse valitsevat. Johtokunta myöntää kerhoille rahaa perusteltuihin menoihin, mikäli nämä toimittavat johtokunnalle kuluvan vuoden toimintasuunnitelman ja edellisen vuoden toimintakertomuksen johtokunnan ilmoittaman aikataulun mukaisesti. 
Verkostojen järjestämät tilaisuudet ja tapahtumat ovat avoimia koko jäsenkunnalle. Hetky tiedottaa tilaisuuksista sekä ottaa vastaan ilmoittautumiset. Jokaisessa verkostossa on tiedottamisesta vastaava henkilö, joka toimittaa uutiset Hetkyn kautta mm. lehtien jäsenpalstoille. 
Verkostotoimintaan voivat osallistua kaikki Hetkyn jäsenet.
Aktiivisesti toimivat kerhot ja verkostot:
Jäsenlehti HETKY.
HETKY, tieto- ja viestintätekniikan asiantuntijalehti, ilmestyi neljä kertaa vuodessa ja se postitettiin vuoden 2011 loppuun saakka koko jäsenistölle. Painos oli 10 000 kpl. Vuoden 2012 alusta lehti on ilmestynyt vain verkkolehtenä nimellä Hetkyajassa. HETKYn toimittamisesta vastasi toimituskunta ja päätoimittajana ol yhdistyksen puheenjohtaja. Lehti tunnettiin aikaisemmin nimellä Hetkyn Tietosanomat.
HETKY ja sen seuraaja verkkolehti jakavat jäsenistölleen ammatillista tietoa ajankohtaisista aiheista sekä seuraa tietotekniikka-alan ja tietoyhteiskunnan kehitystä yleensä muotojen ollessa mm. asiantuntija-artikkelit tietyn teeman ympäriltä, selostukset kerhojen tilaisuuksista ja Hetkyn tapahtumista sekä blogit.
Le Devin du village

Le Devin du village (Kylän tietäjä) on valistusfilosofina tunnetun Jean-Jacques Rousseaun säveltämä ooppera (laulunäytelmä), yksinäytöksinen intermedio ().
Teos sai kantaesityksensä Ranskan hovissa Fontainebleaun linnassa 18. lokakuuta 1752. Kuningas Ludvig XV piti teoksesta niin suuresti, että tarjosi Rousseaulle eläkettä, mistä tämä kieltäytyi. Menestyksestä huolimatta "Le Devin du village" jäi Rousseaun ainoaksi valmistuneeksi oopperaksi. Hänen toinen oopperansa "Dafnis ja Khloe" (julkaistu 1779) on keskeneräinen.
Teoksesta julkaistiin Charles Burneyn laatima englanninkielinen versio nimeltä "The Cunning Man", joka esitettiin ensimmäistä kertaa Lontoossa vuonna 1762.
12-vuotiaan Mozartin säveltämän oopperan "Bastien ja Bastienne" libretto oli laadittu parodioimaan Rousseaun oopperaa ja ylimalkaan silloisen oopperan pastoraali-suuntausta, jota Rousseaun teos edustaa.
Leslie Orgel

Leslie Eleazer Orgel (12. tammikuuta 1927 Lontoo – 27. lokakuuta 2007 San Diego) oli brittisyntyinen kemisti, joka toimi kemiallisen evoluution professorina Kalifornian yliopistossa. Hän tuli kuuluisaksi avustaan ligandikenttäteorian ("ligand field theory") kehittämisessä. Teoria käsittelee kompleksiyhdisteiden rakenteita.
1970-luvulla Orgel ehdotti panspermiahypoteesin, jonka mukaan alkukantaisimmat elämänmuodot eivät syntyneet maassa vaan tulivat muualta meteoriittien mukana. Laslie Orgel synnytti elämän syntyyn liittyvissä tutkimuksissa melko kylmässä vetysyanidista puriineja. Orgel ja Stanley Miller ehdottivat, että ensimmäinen esielollinen ja itseään kahdentava systeemi olisi koostunut RNA:ta yksinkertaisemmasta PNA:sta ("Peptide Nucleic Acid"). Orgel kehitti myös kuuluisaksi lausahdukseksi nousseen ”Orgelin lain”: ”Evoluutio on viisaampi kuin sinä olet”.
Kirjassaan "The Origins of Life" Orgel kehitti määritelmän täsmennetty monimutkaisuus, joka kuvaa kriteeriä, joka erotti elävän elottomasta.
Vigesimaalijärjestelmä

Vigesimaalijärjestelmä on lukujärjestelmä, jonka kantaluku on 20. Ihmisellä on normaalisti yhteensä kaksikymmentä sormea ja varvasta. 20 on myös viiden ja neljän tulo.
Käyttö.
Jotkut nykyisten kielten sanat kuten ranskan "quatre-vingts" voivat olla vigesimaalijärjestelmän jäänteitä. Vaikka monissa eurooppalaisissa kielissä lukua 20 tarkoittava sana poikkeaa muista lukusanoista ja sama toistuu kahdenkymmenen kerrannaisissa, vigesimaalijärjestelmä ei ole käytössä.
Erään tutkimuksen mukaan noin 10 % amerikkalaisista intiaaniheimoista käytti vigesimaalijärjestelmää.
Japanilaisilla ainuilla on käytössään vigesimaalijärjestelmä.
Mayojen ja asteekkien lukujärjestelmien kantaluku oli 20.
Merkitseminen.
Vigesimaalijärjestelmässä saatetaan käyttää kahtakymmentä erilaista numeraalia tai lukusymbolia kuvaamaan lukuja yhdestä kahteenkymmeneen. Toinen tapa ilmaista luvut on käyttää lukuja 0–9 ja aakkosia. Tällä tavalla ilmaistuna luku kymmenen kirjoitetaan A20 (20 ilmaisee tässä kantalukua) ja 19 J20. I-kirjain voidaan hypätä yli ykköseen sekoittamisen estämiseksi, jolloin 18 kirjoitetaan J20 ja 19 K20. Luku 20 kirjoitetaan 1020.
Murtoluvut.
Murtoluvut voivat päättyä vigesimaalijärjestelmässä vain, jos ne päättyvät desimaalijärjestelmässä.
Maailmojen sota (vuoden 1953 elokuva)

Maailmojen sota ("The War of the Worlds") on vuonna 1953 ilmestynyt H. G. Wellsin romaanin "Maailmojen sota" filmatisointi. Elokuvan on ohjannut Byron Haskin, ja sen pääosissa ovat Gene Barry, Ann Robinson ja Les Tremayne. Elokuva kertoo Marsilaisista jotka saapuvat meteoriittien tavoin maapallolle ja aloittavat planeetan valloituksen. Heidän sotakoneensa poikkeavat valtavasti kirjan "Tripodeista" ja ovat sen sijaan lentäviä aluksia.
Palkinnot.
Elokuva voitti vuonna 1954 Oscar-palkinnon parhaista erikoistehosteista. Se oli myös ehdolla parhaasta leikkauksesta ja parhaasta äänityksestä.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano piti "Maailmojen sotaa" ”definitiivisenä” 1950-luvun scifi-elokuvana. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. Vuonna 1995 "Maailmojen sota" valittiin Yhdysvaltojen National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Kauko Rummukainen

Kauko Hannes Rummukainen (22. elokuuta 1921 Liperi – 7. syyskuuta 2008 Joensuu) oli Väinö Linnan rintamatoveri ja "Tuntematon sotilas" -romaanin Rahikaisen esikuva.
Rummukainen asui Joensuussa. Hän oli sotainvalidi; hän menetti toisen kätensä sodan loppuaikoina 1944.
Eric Roberts

Eric Anthony Roberts (s. 18. huhtikuuta 1956 Biloxi, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Julia Robertsin 11 vuotta vanhempi veli. Hänen tyttärensä Emma Roberts on myös näyttelijä. 
Roberts on näytellyt muun muassa elokuvissa "Yön ritari" ja "The Expendables". Vuonna 1986 hän sai Oscar-ehdokkuuden elokuvasta "Pakojuna". Roberts on nähty myös laulaja Akonin musiikkivideolla "Smack That".
Roberts on näytellyt vuoden 2022 loppuun mennessä noin 500 elokuvassa ja tv-ohjelmassa. Hän näyttelee marraskuussa 2022 ensi-iltansa saaneessa Jere Koistisen ohjaamassa suomalaiselokuvassa "Insite".
Basic Instinct – vaiston varassa

Basic Instinct – Vaiston varassa on eroottinen jännityselokuva vuodelta 1992. Sen ohjasi Paul Verhoeven, päärooleja näyttelevät Michael Douglas ja Sharon Stone.
Elokuvassa Catherine Tramell (Sharon Stone) on kirjailija, jonka petikumppanit kuolevat hänen kirjoihinsa perustuvilla tavoilla. Nick Curran (Michael Douglas) on poliisi, joka uskoo naisen syyttömyyteen ja ajautuu suhteeseen tämän kanssa.
Seksuaalivähemmistöjen edustajat vastustivat ja häiritsivät elokuvan kuvauksia San Franciscossa, koska pidettiin loukkaavana, että murhaaja on biseksuaali. "Basic Instinct" sai aikanaan paljon julkisuutta kohtauksesta, jossa näyttelijä Sharon Stone ristii jalkansa ilman alushousuja. Catherine Tramellin roolista Stone sai ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa.
Vastaanotto.
Ensi-ilta-arviossa "Helsingin Sanomain" Mikael Fränti luonnehtii "Basic Instinctiä" ”suurimmalla mahdollisella ammattitaidolla ja rahalla tehdyksi eroottiseksi ja psykologiseksi väkivaltatrilleriksi”, joka matkii Alfred Hitchcockin "Vertigoa" mutta ei tavoita tämän tyylikkyyttä, monikerroksisuutta eikä ”muotoratkaisujen nerokkuutta”.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu "Basic Instinctiä" tyylikkääksi trilleriksi, jossa ohjaaja Verhoeven pitää ”hikisen katsojansa” otteessaan loppuun asti. Hän antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Taksikuski

Taksikuski () on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen psykologinen jännitys- ja draamaelokuva, jonka on ohjannut Martin Scorsese ja käsikirjoittanut Paul Schrader. Elokuva sai kaikkiaan neljä Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta elokuvasta ja parhaasta miespääosasta, mutta ei voittanut yhdessäkään sarjassa.
Juoni.
New Yorkiin sijoittuva elokuva kertoo taksikuskiksi ryhtyneestä yksinäisestä Vietnamin sodan veteraanista. Ahdistunut, yksinäinen ja uneton Travis Bickle (Robert De Niro) ajaa öisin taksia New Yorkin pahamaineisimmilla alueilla. Joka yö hän tapaa toinen toistaan oudompia ihmisiä. Valoa Travisin elämään tuovat kaunis Betsy (Cybill Shepherd), johon Travis on ihastunut, sekä huonoille teille ajautunut 12-vuotias prostituoitu Iris (Jodie Foster), jonka hän haluaa hinnalla millä hyvänsä pelastaa sutenöörin kynsistä. Elokuva keskittyy ihmisen eristäytyneisyyteen ja vainoharhoihin sekä haluun kaupungin saastan ja likaisuuden poistamisesta. Yksi elokuvan tunnetuimmista kohtauksista on Travisin yksinpuhelu peilin edessä hänen harjoitellessaan aseen esiin vetämistä: ”You talking to me?”.
Elokuva on omistettu säveltäjä Bernard Herrmannille, joka kuoli ennen sen valmistumista.
Elokuvaa innoittaneet tositapahtumat.
Elokuvan päähenkilön Travis Bicklen esikuvana toimi Arthur Bremer, joka ampui Alabaman kuvernööri George Wallacea 15. toukokuuta 1972.
Arvostus.
"Taksikuski" menestyi taloudellisesti erittäin hyvin ja sai huomiota useissa palkintogaaloissa. Elokuva oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon, mutta ei voittanut niistä yhtäkään. Se sai Cannesin elokuvajuhlien Kultaisen palmun parhaana elokuvana. Jodie Foster sai kaksi Bafta-palkintoa, parhaasta sivuroolista ja uutena tulokkaana. Myös elokuvan musiikit säveltänyt Bernard Herrmann sai Baftan.
Ronald Reaganin salamurhayritys.
"Taksikuskin" liiallinen katsominen ja erotomaaninen fiksaatio Jodie Fosteriin innoittivat John Hinckleyn yrittämään Yhdysvaltain presidentti Ronald Reaganin murhaa 30. maaliskuuta 1981.
Kozain resonanssi

Kozain resonanssi, jota kutsutaan myös joskus Kozain mekanismiksi, on taivaanmekaniikassa esiintyvä prosessi, joka aiheuttaa taivaankappaleen rataan jaksollisen vaihtelun radan eksentrisyyden ja inklinaation välillä. Mekanismin kuvasi teoreettisesti ensimmäisenä japanilainen Yoshihide Kozai vuonna 1962. Kozain resonanssi on sittemmin osoittautunut tärkeäksi tekijäksi Aurinkokunnan rakenteen ymmärtämisessä, ja sen tiedetään vaikuttavan mm. eräiden Kuiperin vyöhykkeen kappaleiden liikkeeseen.
Kozain mekanismi esiintyy ainoastaan sellaisilla kappaleilla, joiden radan inklinaatio on suurempi kuin 39,2°. Mekanismi muuttaa kappaleen rataa siten, että kun radan eksentrisyys formula_1 on minimissään, saavuttaa inklinaatio formula_2 maksimin. Vaihtelu tapahtuu siten, että suure
formula_3
Huomattakoon erityisesti, että Kozain resonanssi ei muuta radan isoakselia formula_4.
Kozain mekanismilla uskotaan olleen merkittävä tehtävä Aurinkokunnan alkuvaiheessa suuren inklinaation omaavien kappaleiden hävittämisessä, sillä sen ansiosta suuri-inklinaatioisten kappaleiden radat ovat muuttuneet hyvin soikeiksi, jolloin niiden radan pienin etäisyys Auringosta on vastaavasti tullut hyvin pieneksi (pienin etäisyys on formula_5) ja aikaa myöten tällaiset kappaleet ovat päätyneet Aurinkoon. Näin resonanssi on edesauttaa planeettajärjestelmän litistymistä tasoon. Vastaavasti voimakkaasti planeetan ekvaattoritasoon nähden kallelleen joutuneet kuut ovat aikaa myöten päätyneet liian lähelle emoplaneettaansa ja hajonneet vuorovesivoimien vaikutuksesta (ks. Rochen raja). Oortin pilvessä Kozain resonanssin arvellaan myös aiheuttavan säännöllisesti havaittavat Aurinkoa hipovat (tai sinne syöksyvät) komeetat.
Teppo J. Suonperä

Teppo Juuso Suonperä (26. syyskuuta 1929 Helsinki – 6. kesäkuuta 1973 Tikkakoski, Jyväskylän maalaiskunta) oli eversti ja Hämeen lennoston komentaja. Hän toimi Yleisradion "Viisasten kerhon" puheenjohtajana vuosina 1964–1973. Teppo J. Suonperä tunnettiin myös radion ja television visailu- ja keskusteluohjelmien vakio-osallistujana.
Suonperä valmistui ylioppilaaksi 1948 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta. Ennen sotilasuraa hän opiskeli kemiaa Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1948–1950.
Hän kävi varusmiespalveluksen Lentosotakoulussa vuosina 1950–1951, jonka jälkeen hänet ylennettiin vänrikiksi. Sieltä hän jatkoi Maasotakoulun 37. kadettikurssille (6. kesäkuuta 1951 – 4. kesäkuuta 1953), josta valmistui kadettina nro. 3325 ja ylennettiin luutnantiksi vuonna 1954. Muut ylennykset olivat: yliluutnantti 1957, kapteeni 1960, majuri 1963, everstiluutnantti 1966 ja eversti 1969, jolloin hänet nimitettiin Hämeen lennoston komentajaksi. Hän oli rauhanajan nuorin eversti ja hänestä veikkailtiin seuraavaa ilmavoimien komentajaa ja spekuloitiin jopa puolustusvoimain komentajaa. Urakehityksen nopeutta on selitetty sillä, että Suonperä oli uransa loppuun asti aktiivinen ja taitava sotilaslentäjä.
Ura katkesi kuitenkin arvaamatta: Suonperä kuoli väkivaltaisesti Luonetjärven varuskunnassa Tikkakoskella, kun alkoholin väärinkäytön vuoksi virkaeron uhkaama luutnantti Jouko Myssylä ampui hänet virkahuoneessa sotilaspistoolilla. Myssylä tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Suonperä oli vuosina 1953–1970 naimisissa Aili Orvokki Mäkipään kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Teppo Tapio ja Tiina Orvokki. Suonperän toinen vaimo vuodesta 1970 oli toimittaja ja tapakouluttaja (Hilkka) Kaarina Suonperä (o.s. Maaranen), joka toimi usein miehensä juontamien visailuohjelmien, mm. "Nokkeluusneliön" ja "Kuutosen" sihteerinä. Heille syntyi yhteinen lapsi Tiiu. Suonperä on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Jonne Valtonen

Jonne Valtonen (s. 1976) on suomalainen säveltäjä, joka on laatinut musiikkia esimerkiksi näytelmiin ja tietokonepeleihin.
Valtonen tuli tunnetuksi demoscene -harrastajien piirissä nimellä Purple Motion. Hän kuului Future Crew -nimiseen ryhmään. Tunnetuimpia töitä demoscenessä olivat Assembly 93 demopartyillä menestystä saaneen "Second Reality" demon musiikit (Peter Hajban kanssa). Muita tunnettuja demoscene-kappaleita ovat esimerkiksi "Satellite One" ja "Starshine". Nimimerkki Purple Motion juontuu rock-yhtye Deep Purplesta.
Future Crew'n hajottua 1990-luvun puolivälissä Valtonen jatkoi säveltämistä, työskenteli tietokonepelien parissa ja kirjoitti musiikkia useisiin näytelmiin. Vuonna 2004 hän julkaisi ensimmäisen ammattimaisesti tuotetun musiikki-CD:nsä nimeltä Musicdisk. Vuosina 2005 ja 2006 hän sovitti musiikkia Play! A Video Game Symphony -kiertueelle.
Valtonen on osallistunut Merregnonin konsertteihin ja ollut pääsovittajana "Symphonic Shadesille", joka koostui Chris Hülsbeckin säveltämästä musiikista.
Seme

Seme () on japanilainen budokäsite, joka liittyy hyökkäämiseen japanilaisissa kamppailulajeissa. Seme ei ole sisääntuloa, lyömistä tai huutamista jos sillä ei ole vaikutusta semen kohteeseen. Ylipäätään semen muotoa ei ole määrätty. Ainoastaan, että seme on aktiivisesti luotava harjoittelijan omasta tahtotilasta ("ki") ja se on olemassa, jos se synnyttää vastustajassa reaktion tai puolustuksessa aukkopaikan suki. Tähän syntyneeseen suojattomaan hetkeen tai kohtaan hyökkäys sitten kohdistuu.
Semen olemus.
Semeen kuuluu oman keskustan pitäminen ja hallitseminen. Samalla vastustajan keskustaan hyökätään jolloin vastustajan henkinen, fyysinen tai tasapaino keskustan suhteen häiriytyy. Ryoichi Shimano: 
Siispä olisikin ymmärrettävä että seme muodostuu "ki"stä ja semen erilaiset eleet ovat tapa esittää "ki" vastustajalle. Budossa siis kahden ihmisen välille syntyy sisäisen voiman kamppailu ("Ki-Atari") jonka voi aistia semen eri muotoina.
Semen tekemiseen liittyy käsite ("Tame") joka tarkoittaa että semen avulla reaktion toisessa aikaansaanut, havannoin itse semella aikaansaamansa muutoksen, joka saattaa olla esimerkiksi lyöntipaikan avautuminen tai semen kohteen ki:n lasku ja toimii sen mukaan.
miekan kärki "kensen" vaikutuksen välittäjänä.
Budolajeissa joissa harjoitellaan aseilla seme usein välittyy aseen kautta. Esimerkiksi kendossa miekan kärki ("kensen") toimi tällaisena, vastustajaan kohdistuvan fyysisen ja psyykkisen paineen kohdistajana. Sama voidaan havaitaa myös länsimaisessa miekkailussa. Jos miekan, tai minkä tahansa aseen kärki, on niin sanotusti kuollut, tarkoittaa se ettei aseen pitelijällä ole sillä hetkellä päättäväistä ja hallittua mieltä eikä fyysisiä valmiuksia uhata hallussa olevalla aseellaan. Seme voi välittyä myös muualta kuin aseen kärjestä. Esimerkiksi valmiusasennossa jossa miekka on käyttäjänsä pään päällä kärjen osoittaessa ylöspäin ("Jodan no kamae") seme välittyy miekan kohdetta osoittavasta kahvasta.
Ghillie

Ghilliepuku eli ns. röllipuku on yleensä tarkka-ampujan tai luontovalokuvaajan käyttämä puku, jossa on kiinni juuttinaruja ja suikaleita naamioimisen parantamiseksi. Ghilliepuvun pohjana on yleensä haalari, johon on ommeltu (naamio)verkko kiinni. Verkkoon on solmittu juuttisuikaleita ja naruja, minkä tuloksena on tuuhea maastoon sulautuva ”karvakasa”.
Uskontunnustus

Uskontunnustus on jonkin uskonto- tai kirkkokunnan opin lyhyesti ilmaiseva virallinen tunnustus. Monet kristilliset varhaisen kirkon uskontunnustukset ovat syntyneet ekumeenisissa kirkolliskokouksissa oikean uskon erottamiseksi harhaopeista. Myös monet yksittäiset teologit ovat kirjoittaneet erilaisia uskontunnustuksia.
Kristillisiä uskontunnustuksia.
Apostolinen uskontunnustus ilmaisee kristillisen uskon seuraavasti: ”Minä uskon Jumalaan, Isään kaikkivaltiaaseen, taivaan ja maan Luojaan, ja Jeesukseen Kristukseen, Jumalan ainoaan Poikaan, meidän Herraamme, joka sikisi Pyhästä Hengestä, syntyi Neitsyt Mariasta, kärsi Pontius Pilatuksen aikana, ristiinnaulittiin, kuoli ja haudattiin, astui alas tuonelaan, nousi kolmantena päivänä kuolleista, astui ylös taivaisiin, istuu Jumalan, Isän, Kaikkivaltiaan, oikealla puolella ja on sieltä tuleva tuomitsemaan eläviä ja kuolleita. Ja Pyhään Henkeen, pyhän katolisen Kirkon, pyhäin yhteyden, syntien anteeksiantamisen, ruumiin ylösnousemisen ja iankaikkisen elämän.”
Uskontunnustus juutalaisuudessa.
Mitään kaikkia juutalaisia sitovaa dogmatiikkaa ei ole olemassa. Juutalaisen uskon sisältö kuitenkin välittyy muun muassa lähes muuttumattoman rukousperinteen kautta ("siddur").
Juutalaisuuden uskontunnustuksena pidetään Šema Israel -rukousta: ”Kuule, Israel! Herra on meidän Jumalamme, Herra yksin.” ()
Rabbi Maimonides muotoili 1100-luvulla juutalaisen uskon 13 periaatetta. Nykyisin ortodoksijuutalaiset ovat yleisesti ottaen hyväksyneet nämä periaatteet sitoviksi, muut suuntaukset eivät. Periaatteet ovat nykyisin juutalaisessa rukouskirjassa. Joseph Albo taas kiteytti juutalaisen uskon seuraavasti: ”Israelilaisen uskonnon kolme perustaa ovat ne kolme totuutta, johon israelilaisten on uskottava: Usko yhteen ainoaan korkeimpaan Jumalaan. Usko siihen, että Toora on välittömästi meille Jumalan antama. Usko siihen, että Jumala on oikeudenmukainen tuomari, joka palkitsee ja rankaisee ihmisten teot ansion ja synnin mukaan.”
Lavinia ja Dan Cohn-Sherbok kirjoittavat, ettei juutalaisuus ole riippuvainen seuraajiensa oikeasta uskosta, koska juutalaisuudessa on kyse fyysisestä polveutumisesta ja vain vähäisessä määrin käännynnäisyydestä.
Uskontunnustus islamissa.
Islamissa šahada on lause, joka sisältää islamin perusopin: ”Ei ole muuta jumalaa kuin Jumala ja Muhammed on Hänen lähettiläänsä.”
Tapio Varis

Pekka Tapio Varis (s. 1946) on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori ja Tampereen yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan kasvatustieteiden laitoksella olevan ammattikasvatuksen oppituolin professori 1. marraskuuta 2006 lukien. Hänen erityisalaansa ovat kansainvälistyvät oppimisympäristöt. 
Varis toimi Tampereen rauhan- ja konfliktintutkimuskeskuksen johtajana vuosina 1979–1984 ja Costa Ricassa sijaitsevan YK:n rauhanyliopiston rehtorina vuosina 1986–1989. Hän johti vuosina 1990–1995 Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskusta ja aloitti vuonna 1997 Tampereen yliopiston mediakulttuurin ja viestintäkasvatuksen määräaikaisena professorina.
Varis toimi Ihmisoikeusliiton ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1979-1988.
Artim Šakiri

Artim Šakiri (s. 23. syyskuuta 1973 Struga, Makedonia, Jugoslavia) on makedonialainen jalkapalloilija, joka pelaa keskikenttäpelaajana. 
Šakiri on pelannut Pohjois-Makedonian maajoukkueessa yli 70 ottelua ja toiminut joukkueen kapteenina. Maajoukkuepaidassa hänet muistetaan vuonna 2002 tekemästään maalista Englantia vastaan, jolloin hän teki maalin suoraan kulmapotkusta David Seamanin taakse. Englannin sarjoissa mies on pelannut urallaan 33 ottelua West Bromwich Albionin riveissä, joista 3 Valioliigassa. WBA:han hän siirtyi TsSKA Sofiasta, jossa hän voitti Bulgarian mestaruuden. Mestaruuden hän on voittanut myös Ruotsissa Halmstadin paidassa.
Syksyllä 2006 Šakiri pelasi suomalaisen FC Inter Turun riveissä. Hän teki kolme maalia pelaamassaan viidessä ottelussa. Šakirin sopimusta ei kuitenkaan uusittu FC Interiin. Helmikuussa 2007 hän siirtyi Sveitsin kakkosliigassa pelaavaan liechtensteinilaiseen FC Vaduziin.
Kyōtanabe

Kyōtanabe () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kioton etelä- ja Osakan kaakkoispuolella Kizujoen vasemmalla rannalla. Kyōtanabessa on 72 026 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 42,92 neliökilometriä.
Maantiede.
Kyōtanabe sijaitsee Kioton prefektuurin rajalla sivuten sekä Osakan että Naran prefektuureja. 
Kioton prefektuurin eteläosa kaupungistuu metropolien vaikutuksesta jatkuvasti. Alueella pyritään viljelyn ja urbanisoitumisen rinnakkaisuuteen. Kaupunkialueet ovat yhteen kasvaneita, eikä rajoja juuri huomaa. Kyōtanaben naapurikaupunkeja ovat Jōyō ja Yawata sekä Osakan prefektuurista Hirakata ja Naran prefektuurista Ikoma.
Kaupunki rajoittuu lännessä mataliin Ikomavuoriin. Itärajalla virtaa joki nimeltä Kizugawa. 
Historia.
Sijainti Kioton ja Naran välisellä liikennereitillä on vaikuttanut alueen kulttuuriin jo ennen 700-lukua, jolloin pääkaupunki siirtyi Narasta Kiotoon. Alue on myös tunnettu vahvasta teenviljelystä, ja paikkakunnalla on jalostettu eräs hienoimmista Japanin teelaaduista.
Nykyisin alue on kehittynyt Kioton ja Osakan metropolien nukkumalähiönä. Erityisenä mielenkiinnon kohteena on ollut hallittu kaupungistuminen. Kehitykselle antoi sykäyksen se, että Kiotossa vuodesta 1875 lähtien toiminut Dōshisha-yliopisto laajensi toimintaansa avaten Kyōtanabeen 1986 uuden kampuksen.
Kaupunki muodostettiin 1997 Tanaben kunnasta. Erotukseksi samannimisestä kaupungista Wakayaman prefektuurissa nimen etuliitteeksi tuli ”kyō-”, joka viittaa Kioton prefektuurin.
Liikenne.
Kyōtanabea palvelevat JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja eli Gakkentoshi-linja ja Kintetsu-rautateiden Kioto-linja.
Michio Kaku

Michio Kaku (s. 24. tammikuuta 1947 San José, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, professori ja yksi säieteorian haaroihin kuuluvan säiekenttäteorian kehittäjistä.
Kaku on kirjoittanut useita oppikirjoja sekä julkaissut kymmeniä tieteellisiä artikkeleita muun muassa supersäieteoriasta, supergravitaatiosta, supersymmetriasta ja hadronifysiikasta. Hänet tunnetaan myös useiden kansantajuisten tiedekirjojen kirjoittajana.
Anita Stewart

Anita May Stewart (7. helmikuuta 1895 – 4. toukokuuta 1961) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvien näyttelijä ja tuottaja.
Stewart syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, ja aloitti uransa näyttelijänä vuonna 1911. Hän oli vuosina 1917–1928 naimisissa näyttelijä Rudolph Cameronin kanssa, ja pari teki keskenään myös ammatillista yhteistyötä. 
Stewart esiintyi vielä vuonna 1932 musikaalissa "The Hollywood Handicap". Hän ei kuitenkaan aloittanut uraa äänielokuvissa, vaan vetäytyi ja kuoli Beverly Hillsissä, Kaliforniassa sydänkohtaukseen vuonna 1961.
Stewartilla on tähti Hollywood Walk of Famella.
Hüsker Dü

Hüsker Dü oli yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Minnesotan osavaltion Minneapolisissa maaliskuussa 1979. Sen pysyvät jäsenet olivat Grant Hart (rummut, laulu), Bob Mould (sähkökitara, laulu) ja Greg Norton (bassokitara).
Hüsker Dün nimi tulee tanskalaisesta lautapelistä Husker Du?
Hüsker Dü sai huomattavaa menestystä kriitikkojen keskuudessa jo varhaisimmilla albumeillaan. Yhtyeen manageri David Savoyn itsemurha sekä jäsenten huumausaineongelmat kuitenkin edesauttoivat yhtyeen hajoamista 1980-luvun lopulla.
Grant Hart

Grantzberg Vernon Hart (18. maaliskuuta 1961 South Saint Paul, Minnesota – 13. syyskuuta 2017 Minneapolis, Minnesota) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka tunnetaan Hüsker Dü -yhtyeen rumpalina ja lauluntekijänä. Hartin alkoholi- ja huumausaineongelmat sekä yhtyeen manageri David Savoyn itsemurha vuonna 1987 johtivat yhtyeen hajoamiseen. Hart toimim myöhemmin sooloartistina ja esiintyi vuonna 1997 hajonneen Nova Mob -yhtyeensä kanssa.
Hart kuoli syöpään syyskuussa 2017.
Bob Mould

Bob Mould (s. 16. lokakuuta 1960) on yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuksi Hüsker Dün laulajana, kitaristina ja lauluntekijänä. 
Hüsker Dü hajosi 1980-luvun viimeisinä vuosina. Mouldin ensimmäinen sooloalbumi oli "Workbook" vuonna 1989. Hän perusti sitten vuosina 1992–1995 toimineen Sugar-yhtyeen. Hän on avoimesti homoseksuaalinen.
Mould on kiinnostunut Hüsker Dü -uransa jälkeen elektronisesta musiikista ja käsikirjoittanut amerikkalaista vapaapainia.
Greg Norton

Greg Norton (s. 13. maaliskuuta 1959 Illinois) on yhdysvaltalainen entinen rockmuusikko. Hän tuli tunnetuksi Hüsker Dü -yhtyeen basistina. Hän oli myös ajoittainen lauluntekijä. 
Norton perusti Hüsker Dün hajottua vuoden 1988 paikkeilla Grey Area -yhtyeen, joka jäi vaille menestystä ja hajosi jo 1991. Norton on sittemmin vetäytynyt musiikkibisneksestä ja pitää nyt vaimonsa Sarah'n kanssa ravintolaa Wisconsinissa.
Wendy Fitzwilliam

Wendy Marcelle Fitzwilliam (s. 4. lokakuuta 1972) on trinidadtobagolainen, joka valittiin Miss Universumiksi vuonna 1998. Hän syntyi kahdesta tyttärestä ensimmäiseksi ja valmistui vuonna 1996 Länsi-Intian yliopistosta.
Fitzwilliam työskentelee lakialalla. Kauneuskilpailuvoittonsa jälkeen hän levytti jazzia ja täydensi opintojaan. Hän synnytti ensimmäinen lapsensa toukokuussa 2006.
Sidney Bechet

Sidney Bechet (14. toukokuuta 1897 – 14. toukokuuta 1959) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti, -klarinetisti ja -säveltäjä. 
New Orleansista Pariisiin.
Bechet kuului ensimmäiseen merkittävään jazzmuusikoiden sukupolveen ja hänen uransa heijasteli jazzin nopeaa leviämistä. Toisaalta Bechet oli myös poikkeuksellisen kansainvälinen hahmo. Hän oli syntynyt monen muun muusikon lailla New Orleansissa perheeseen, jossa mustien ja ranskalaisvaikutteinen kreolien kulttuuri kohtasivat. Hänestä kasvoi klarinettia soittava lapsitähti, joka nautti jo 1910-luvun alussa suurta arvostusta. Bechet ei kuitenkaan jäänyt kotikaupunkiinsa, vaan hän suuntasi ensin Chicagoon ja New Yorkiin. Vuonna 1919 hän matkasi ensimmäistä kertaa Eurooppaan. Bechet yhtyeineen kävi jopa Neuvostoliitossa vuonna 1926.
Bechet oli 1920-luvun jazzajan suuria nimiä, mutta seuraavalla vuosikymmenellä hänestä tuli Noble Sislen viihteellisen orkesterin jäsen. Hän kuitenkin palasi parrasvaloihin jo saman vuosikymmenen lopulla. Tuolloin uudestaan herännyt mielenkiinto neworleanslaiseen pikkuyhtyejazziin teki hänestä tähden. Kun ranskalaiset eksistentialistit löysivät jazzin sota-aikana, juuri Bechet ja hänen musiikkinsa sai suurimman huomion.
Bechet muuttikin Pariisiin pysyvästi sodan jälkeen. Amerikkalaisesta muusikosta oli tullut palvottu ranskalainen kulttuurihenkilö, joka oli saanut jopa oman kadun Pariisiin. Bechet meni naimisiin Elisabeth Zieglerin kanssa. Hän julkaisi omaelämäkertansa hieman ennen kuolemistaan syöpään 62-vuotispäivänään.
Ensimmäinen suuri solisti?
Sidney Bechetä pidetään yhdessä Louis Armstrongin kanssa ensimmäisenä suurena jazzsolistina. Kumpikin kehitti kappaleen melodiaa muokkaavan improvisointityylin, joka säilyi jazzin perustana 1940-luvun bebopiin asti. Bechetin ja Armstrongin yhdessä levyttämä "Cake Walking Babies" (1924) on varhainen esimerkki tästä tyylistä.
Vaikka Bechet vaihtoikin soittimensa sopraanosaksofoniin, hänen tapansa soittaa ei enää muuttunut. Hänen 1930-40-luvun levytyksensä ovat kuitenkin tunnetumpia kuin varhaiset taltioinnit. Bechet levytti klassisen version George Gershwinin "Summertime"sta (1939). Hän oli myös mukana tekemässä yhtä historian ensimmäisistä trikkilevytyksistä: Bechet soitti "The Sheik of Araby"ssa (1941), klarinettia, tenori- ja sopraanosaksofoneja, pianoa, kontrabassoa ja rumpuja.
Viimeisen kymmenen elinvuotensa aikana Bechet soitti lähinnä jazzin alkuaikojen hittejä. Säveltäjänä hänen suosionsa oli tuolloin suurimmillaan. Suomessakin hänet tunnetaan sävellyksestä "Pieni kukkanen" (Petite Fleur).
Brooke Astor

Roberta Brooke Astor (o.s. Russell; 30. maaliskuuta 1902 Portsmouth, New Hampshire – 13. elokuuta 2007 Briarcliff Manor, New York) oli yhdysvaltalainen hyväntekeväisyyden harrastaja, joka johti Astor Foundationia miehensä Vincent Astorin kuoleman jälkeen vuodesta 1959. Hän oli kotimaassaan julkisuuden henkilö, ja hän julkaisi romaaneja sekä kaksi muistelmateosta. 
Astorille myönnettiin vuonna 1998 Presidential Medal of Freedom hänen huomattavasta hyväntekeväisyystyöstään. Hän sai vuonna 1988 Yhdysvaltain National Medal of Artsin. 
Ennen tutustumistaan Vincent Astoriin Brooke oli ollut naimisissa Charles Marshallin ja Dryden Kuserin kanssa. Ennen kuolemaansa keuhkokuumeeseen 105-vuotiaana Brooke Astor kärsi Alzheimerin taudista.
Schritt für Schritt

Schritt für Schritt on saksalaisen laulaja Nadja Benaissan ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin Universal Urbanin kautta 24. helmikuuta 2006. Pääasialliset tuottajat olivat Tino Oac ja Giuseppe Porrello. 
"Schritt für Schritt" nousi Saksan albumilistan 71. sijalle. Listoille nousivat niin ikään singlejulkaisut "Es ist Liebe" ja "Ich hab' dich". Albumin kappaleet olivat soul-vaikutteista popmusiikkia.
Nina Sky

Nina Sky on yhdysvaltalainen popyhtye. Sen jäsenistön muodostavat puertoricolaistaustaiset identtiset kaksoset Natalie ja Nicole Albino, jotka syntyivät New Yorkissa 13. maaliskuuta 1986.
Nina Skyn single "Move Ya Body" ilmestyi 27. huhtikuuta 2004 ja nousi hittilistan 17. sijalle. Yhtyeen tuotanto sai myös kansainvälistä tunnustusta, ja 29. kesäkuuta 2004 julkaistiin ensimmäinen studioalbumi "Nina Sky".
Feminnem

Feminnem on bosniahertsegovinalais-kroatialainen yhtye, joka edusti vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Bosnia ja Hertsegovinaa laululla "Call Me". Se sijoittui finaalissa 14. sijalle. Oslon euroviisuissa vuonna 2010 yhtye edusti Kroatiaa kappaleella "Lako je sve", mutta se ei päässyt kilpailun semifinaalista finaaliin.
Croatia Records julkaisi Feminnemin "Feminnem Show" -debyyttialbumin vuonna 2005.
Jan van Riebeeck

Johan Anthoniszoon van Riebeeck, yleisemmin Jan van Riebeeck, (21. huhtikuuta 1619 − 18. tammikuuta 1677) oli hollantilainen siirtomaaupseeri ja Kapkaupungin perustaja. 
Elämä.
Johan Anthoniszoon van Riebeeck syntyi Culemborgissa Alankomaissa lääkärin poikana ja varttui Schiedamissa, jossa nai Maria de la Quellerien 28. maaliskuuta 1649. Heille syntyi kahdeksan poikaa, joista yksi, Abraham van Riebeeck, yleni Hollannin Itä-Intian kenraalikuvernööriksi.
Jan van Riebeeck liittyi Hollannin Itä-Intian kauppakomppaniaan 1639. Hän hoiti uransa varrella useita virkoja ja tehtäviä kaukoidässä. Bataviassa hän toimi armeijan lääkärin apulaisena. Hän vieraili tehtävissään myös Japanissa. Hänen tärkein virkansa oli Tonkinissa toimivan kauppakomppanian tukikohdan päällikkyys nykyisessä Vietnamissa. Hänet kuitenkin kutsuttiin takaisin, koska hän oli käynyt kauppaa omaan lukuunsa.
Vuonna 1651 hänet komennettiin lähtemään Afrikan eteläkärkeen perustamaan tukikohta Kapmaahan. Hänen laivastonsa lähti matkaan kolmella laivalla, jotka olivat "Drommedaris", "Reijger" ja "Goede Hoop". Riebeeckin komentama laivasto nousi 6. huhtikuuta 1652 maihin nykyisen Kapkaupungin kohdalla, jonne Riebeeck perusti varuskunnan hoitamaan kuljetuksia Itä-Intian ja Hollannin välillä.
Jan van Riebeeck toimi Kapmaan komentajana 1652–1662. Hän rakensi paikalle linnoituksen ja teki parannuksia Pöytävuorenlahden luonnonsatamaan. Hän perusti hedelmäviljelyksiä ja kävi kauppaa paikallisen väestön, khoiden, kanssa. Nykyinen Kapkaupungin linnake on kuitenkin rakennettu vasta Riebeeckin jätettyä Kapmaan.
Jan van Riebeek kuoli Bataviassa, nykyisessä Jakartassa, Jaavan saarella 1677.
Sidepultti

Sidepultti on höyrykattilan rakenteen sisäinen tukipultti. 
Sidepulteilla yhdistetään tulipesä ja kattilan muut rakenteet.
Pultti on yleensä osittain ontto, jolloin sen sisällä oleva ns. juorureikä ilmaisee vuotamalla pultin katkenneen. Juorureikä aukeaa tulipesään päin ettei ulos suuntautuva höyrysuihku aiheuttaisi ruumiinvammoja koneen käyttäjille. 
Näiden pulttien uusiminen on eräs merkittävimpiä höyrykattilan kunnostustöitä.
Operaatio Tanne West

Operaatio Tanne West oli toisen maailmansodan aikaan syksyllä 1944 saksalaisten suunnittelema hyökkäys Ahvenanmaalle. Suomi oli irtautunut aseveljeydestä ja Saksa halusi turvata strategisesti tärkeän Ahvenanmaan avulla itselleen Suomenlahden suun kontrollin. Adolf Hitler keskeytti operaation 3. lokakuuta jotta se ei vahingoittaisi Saksan suhteita Ruotsiin. Ruotsin kanssa käytävä kauppa, erityisesti rautamalmi ja kuulalaakerit olivat tärkeitä Saksan sotateollisuudelle. Oli myös ilmeistä, ettei Tanskasta voitu irrottaa operaatioon tarvittavaa yhtä divisioonaa miehiä. 
Samaan aikaan suunniteltu, ja myös toteutettu Operaatio Tanne Ost eli Suursaaren valtausyritys epäonnistui 15. syyskuuta 1944.
Sotapeli

Sotapeli on sota-aiheinen tai sotaa jäljittelevä peli, jota voidaan pelata tietokoneella tai pelikentällä. Sotapeli tarkoittaa taistelun tai kampanjan simulaatiota. Myös eräitä upseerikoulutuksessa käytettäviä johtamisharjoituksia kutsutaan sotapeleiksi, ja niissä upseerit toimivat pelin vastakkaisten puolten johtajina. Sotapelissä käydään simuloitu taistelu tai kampanja. Monet sotapelit ovat miniatyyripelejä, jolloin peliä pelataan pelikentällä, joka voi olla kartta tai pienoiskokoinen maisema, jossa voidaan jäljitellä oikeaa sodankäyntiä ja joukkojen liikkeitä. Pelissä käytettävät miniatyyrifiguurit kuvaavat yksikköjä tai yksittäisiä sotilaita.
Moody Awori

Arthur Moody Awori (s. 5. joulukuuta 1927 Butere) on Kenian entinen varapresidentti. Hän nousi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1983 ja toimi varapresidenttinä syyskuusta 2003 tammikuuhun 2008. 
Awori kävi Makereren yliopistoa Ugandassa ja on toiminut poliittisen uransa aikana useaan otteeseen ministerinä.
On the Beach (Neil Youngin albumi)

On the Beach on Neil Youngin vuonna 1974 julkaistu albumi. Se äänitettiin "Tonight’s the Night" -albumin jälkeen, vaikka se julkaistiin sitä ennen. Albumi oli pitkään saatavana vain LP:nä, se julkaistiin CD:nä vasta vuonna 2003. Albumin nimikappale on saattanut saada vaikutteita Nevil Shuten romaanista "Viimeisellä rannalla" ja sen elokuvasovituksesta.
Kappaleet ”Walk On” ja ”For the Turnstiles” on äänitetty San Franciscossa Broken Arrow -studioilla ja muut Los Angelesissa Sunset Sound -studiolla. Levykannen suunnittelija on Gary Burden yhtiöstä R. Twerk &amp; Company. Valokuvat on ottanut Bob Seidemann ja kannen suunnitellut Rick Griffin. Esittelytekstin on tehnyt levyllä soittava cajun-muusikko Rusty Kershaw. Albumi on omistettu Elliot Robertsille. Alkuperäisen LP-levyn A-puoli päättyi kappaleeseen "Vampire Blues". Neil Youngin tuottajaparina kappaleilla 1 ja 4 on David Briggs, kappaleilla 2, 3 ja 5 Mark Harman ja kappaleilla 6–8 Al Schmitt. Kappaleen 2 julkaisuyhtiö on Broken Arrow Music, Inc. (BMI) ja muilla Silver Fiddle (BMI).
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Neil Youngin tekemiä.
Muusikot.
Neil Young
Ben Keith
Billy Talbot
Ralph Molina
Tim Drummond
Levon Helm (Capitol Records, Inc.)
Joe Yankee
David Crosby
Rick Danko (Capitol Records, Inc.)
George Whitsell
Graham Nash
Rusty Kershaw
Märkähöyryveturi

Märkähöyryveturi on vanhin höyryveturityyppi, jonka kattilasta höyry menee suoraan sylintereihin käymättä välillä taloudellisuutta lisäävässä tulistimessa. 
Märkähöyryveturin rakenne on yksinkertainen ja nopea tehdä, mutta veturi on tulistinhöyryveturia epätaloudellisempi ja heikkotehoisempi. Tyyppiä on Suomessa ajokuntoisina tätä kirjoitettaessa (marraskuu 2009) viisi kappaletta, joista neljä kapearaiteista ja yksi leveäraiteinen.
Kapearaiteiset ovat kolme Kovjoen museorautatiellä liikennöivää, ja Jokioisten Museorautatiellä liikennöivä entinen ÄSR1 'Porter', joka on Suomen vanhin ajokuntoinen höyryveturi.
Muista säilyneistä kapearaiteisista märkähöyryvetureista Kovjoen museorautatiellä olevat Paraisten Kalkki Oy:n Henschel 22670/1935, 0-4-0wt, ja entinen Nokia Oy:n Hanomag 8423/1920, 0-4-0wt ovat kunnostuksen eri vaiheissa: Henschel on puolivalmis ja Hanomag on vasta kunnostustyön aloitusvaiheessa eli suojamaalatuiksi osiksi purettuna. VR:n radanrakennusosastolle kuulunut Rro2 -veturi on Hyvinkäällä esillä Suomen Rautatiemuseossa. Minkiön kapearaidemuseossa on kolme ulkoisesti kunnostettua, Harvialan metsäradan ja Åminneforsin teollisuusradan kakkosveturit sekä Honkataipaleen tukkiradan vanhempi veturi. 
Leveäraidepuolella Suomen Rautatiemuseossa ja Haapamäen höyryveturipuistossa on useitakin ajokunnottomia yksilöitä. Tunnetuin tällainen veturi lienee kauan Lastenlinnan pihassa seissyt Tk2 -veturi 419, joka siirrettiin Haapamäen museoveturiyhdistykselle ulkoisesti kunnostettavaksi. Tämä kyseinen veturi on myös compound- eli yhdyskoneistolla varustettu, kun useimmat höyryveturit ovat kaksoiskoneistollisia. Veturi maalattiin ulkoisesti vuonna 2006. Samoin veturiin käyntisilloille ja kattilan päälle ennen Lastenlinnan pihaan vientiä asennetut, veturiin kuulumattomat suojakaiteet on poistettu.
Syyskesällä 2009 saatiin pitkän uurastuksen jälkeen ajokuntoon ensimmäinen leveäraiteinen märkähöyryveturi, Vk4 68 Leena(Borsig 7858/1910, 0-4-0wt). Veturi kunnostettiin Minkiön konepajalla ja siirrettiin valmistuttuaan Suomen Rautatiemuseoon Hyvinkäälle.
Veturin erikoisuus on se että siinä on vain veturiin itseensä vaikuttava höyryjarru eikä normaalia paineilmatoimista suoratoimintajarrua koska veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön. Veturissa on alun perin ollut myös etupäässä seisontajarruna käytetty ruuvijarru joka kuitenkin oli poistettu jossain vaiheessa ja rakennettiin uudelleen korjauksen yhteydessä.
Veturi osoittautui voimakkaaksi ja hyvin toimivaksi. Se luovutettiin Rautatiemuseon hallintaan kesällä 2010 ja museopäivänä tehdyt koeajot näyttivät korjauksen onnistuneeksi.
Aleksei Tšerepanov

Aleksei Andrejevitš Tšerepanov (, 15. tammikuuta 1989 Barnaul, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 13. lokakuuta 2008 Tšehov, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edusti Venäjän superliigan Avangard Omskia.
Ura.
Ensimmäisellä kaudellaan "Siperian pikajuna" teki enemmän pisteitä kuin Jevgeni Malkin, Aleksandr Ovetškin ja Ilja Kovaltšuk tekivät pelatessaan 17-vuotiaina Venäjän liigassa. Maaliskuussa 2007 hän rikkoi Pavel Buren vanhan tulokkaiden maaliennätyksen.
Tšerepanov edusti Venäjää sekä alle 20-vuotiaiden että alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa, tuloksena hopeaa ja kultaa. Hänet valittiin molemmissa kisoissa tähdistökentälliseen.
New York Rangers varasi Tšerepanovin NHL:ään vuoden ensimmäisellä kierroksella numerolla 17.
Kuolema.
Tšerepanov kuoli 13. lokakuuta 2008. Hän tuupertui kesken KHL-liigan ottelun HK Vitjaz Tšehovia vastaan joukkueensa vaihtoaitioon. Kuolinsyyksi on ilmoitettu sydänpysähdys. Hän oli kuollessaan vasta 19-vuotias. Tšerepanov sai lääkärihoitoa vasta 15 minuuttia sairauskohtauksen alkamisen jälkeen ja lisäksi defibrillaattorin akku oli tyhjä. Kuolinsyyntutkijoiden mukaan Tšerepanov oli virtsa- ja veritestien perusteella käyttänyt veridopingia useiden kuukausien ajan ennen kuolemaansa parantaakseen harvinaisen sydänsairautensa. Tutkijoiden mukaan hänen ei olisi pitänyt pelata jääkiekkoa ammattitasolla sairautensa takia.
Tapauksen seurauksena KHL asetti neljä henkilöä elinikäiseen toimitsijakieltoon. Rangaistuksen saivat Omskin entinen puheenjohtaja Konstantin Potapov ja entinen toimitusjohtaja Anatoli Bardin. Saman tuomion saivat lisäksi Omskin lääkäri ja Vitjaz Tšehovin entinen manageri.
Kauden päätteeksi KHL palkitsee vuoden parhaimmaksi katsotun tulokkaan Tšerepanovin muistopalkinnolla.
Heather Harper

Heather Mary Harper (8. toukokuuta 1930 Belfast – 22. huhtikuuta 2019) oli irlantilainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Harper syntyi Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Hän aloitti opintonsa siellä ja opiskeli myöhemmin pianonsoittoa Lontoon Trinity College of Musicissa. Laulunopetusta hän sai Helen Iseppiltä ja Frederic Huslerilta. 
Harperin ensimmäinen ammattiesiintyminen oli roolissa Giuseppe Verdin oopperassa "Macbeth" Oxford University Opera Clubilla. Hän pääsi myöhemmin mm. Covent Gardeniin ja New Yorkin Metropolitan-oopperaan. Hänet nähtiin myös Bayreuthin musiikkijuhlilla, ja hän vieraili Suomessa vuonna 1968.
Harper toimi Royal College of Musicin professorina.
Maureen Forrester

Maureen Forrester, CC, OQ, (25. heinäkuuta 1930 Montréalissa, Québec – 16. kesäkuuta 2010), oli kanadalainen altto. 
Forrester syntyi nelilapsisen perheen tyttäreksi. Hän kiersi laajalti Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa ja piti New Yorkin -ensiesiintymisensä Town Hallissa 1956. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Mahlerin tulkitsijana; lisäksi hän sai arvostusta muun muassa saksankielisten liedien esittäjänä.
Forrester toimi myös Bianca Castafioren ääninäyttelijänä Tintistä kertovassa televisiosarjassa. Hänet otettiin Canadian Music Hall of Fameen vuonna 1990 ja Canada’s Walk of Fameen 2000. Hän julkaisi vuonna 1986 muistelmateoksensa "Out of Character".