tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isoleijonankita

Isoleijonankita ("Antirrhinum majus") on monivuotinen, usein koristekasvina viljelty ruohokasvi. Aiemmin se luokiteltiin naamakukkaiskasveihin ("Scrophulariaceae"), mutta nykyisin ratamokasvien heimoon, kuten kuuluu koko runsaslajinen "Antirrhinum"-suku. Isoleijonankita on kotoisin Välimeren alueelta.
Ulkonäkö ja koko.
Isoleijonankita kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty ja kalju tai nystykarvainen. Lehdet ovat ehyet, soikean-puikeat ja suippotyviset, lehtiasento on vastakkainen tai kierteinen.
Isoleijonankidan kukinto on monikukkainen terttu ja yksittäiset kukat ovat suuret. Teriöt voivat olla väriltään purppuranpunaiset, vaaleanpunaiset, keltaiset, oranssit tai valkoiset.
Hedelmänä on 10–14 millimetriä pitkä kota, joka on nystykarvainen ja kärjestä avautuva.
Isoleijonankita koristekasvina.
Isoleijonankidasta on jalostettu suuri määrä koristekasveina kasvatettavia lajikkeita, jotka jaetaan lajikeryhmiin:
Super Robot Monkey Team Hyperforce Go!

Super Robot Monkey Team Hyperforce Go! ("tunnetaan myös nimellä SRMTHG") on yhdysvaltalainen Walt Disney Television tuottama animaatiosarja, jonka loi Ciro Nieli. Sarjasta tuotettiin yhteensä 52 jaksoa, eli neljä tuotantokautta, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosien 2004–2006 välisenä aikana.
Sarja sijoittuu tulevaisuuteen kuvitteelliseen Shuggazoom planeetalle, jossa seurataan viiden robottiapinan ja ihmispojan seikkailuja puolustaessaan planeettaa pahuudelta ja erityisesti Skeleton Kingiltä.
Tarina.
Sarjan päähahmona on nuori poika nimeltä Chiro, joka löytää hylätyn jättirobotin tutkiessaan Shugazoom planeettaa. Poika päättää katsoa, jos saisi irti varaosia itselleen, mutta mentyään robotin sisälle Chiro vääntää vahingossa "on" kahvasta ja herättää viisi apinarobottia (Antauri, SPRX-77, Gibson, Otto ja Nova). Samalla hän fuusioituu kädellisten voiman kanssa, jonka myötä Chirolla on kyky muuntautua rohkeaksi taistelijaksi ja apinaviisikon, eli monkey teamin, johtajaksi. Pian he ryhtyvätkin tehtäväkseen pelastaa Shuggazoom City pahalta Skeletonilta.
Hahmoja.
Chiro on 13-vuotias poika, joka tutkiessaan Shuggazoom planeetan laitamia sai supervoimia herättäessään robottiapinat horroksesta. Hänestä tuli myös ryhmän johtaja.
Antauri on väriltää musta apina ja muuntautuu sarjan 3. ja 4. kaudella voimakkaaksi hopeiseksi apinaksi. Hän on hyvin rauhallinen ja välittää paljon ystävistään. Antauri opettaa Chiroa hallitsemaan uusia voimiaan ja antaa pojalle, sekä muille ryhmän jäsenille henkisiä neuvoja.
SPRX-77 (tunnetaan myös nimellä Sparx) on väriltään punainen apina ja ryhmänsä paras lentäjä, sekä koomisin jäsen. Huolimatta suuresta egostaan Sparx on rohkea taistelija ja suojelee ystäviään pahuudelta. Hän on rakastunut Novaan, mutta ei koskaan myönnä sitä.
Mr. Hal Gibson on väriltään sininen apina ja toimi ryhmässään tiedemiehenä. Hän usein antaa pitkäveteisiä selityksiä eri asioista, jonka vuoksi Gibson keskeytetään puheen aikana. Hän inhoaa hyönteisiä etenkin hämähäkkejä.
Otto on väriltään vihreä apina ja toimii ryhmänsä mekaanikkona. Vaikka hän onkin erittäin lahjakas mekaniikassa niin muissa asioissa Otto on tyhmä. Yksi hänen unelmistaan oli päästä sirkusesiintyjäksi.
Nova on väriltään keltainen apina. Hän on ryhmänsä ainut naispuolinen jäsen ja kenties paras taistelija, jolla on lyhyt pinna. Nova on myös ihastunut Sparxiin, mutta hänkään ei myönnä sitä. Hän myös piti luojastaan Skeletonista, kun hän oli ihminen.
Mandarin väriltään oranssi apina. Hän oli tiimin edellinen päällikkö mutta liian vallanhalun takia hänet lähetettiin vankilaan. Myöhemmin hän siirtyi Skeleton Kingin palvelijaksi.
Jinmay on Chiron tyttöystävä. Hän esiintyi ensi kerran ensimmäisessä jaksossa jossa hänelle selvisi että hän oli oikeasti robotti. Jinmay oli löytynyt avaruudesta ja hänen historiansa on tuntematon. Kolmannen tuotantokauden alussa hän liittyi hyperforce-tiimiin. Luonteeltaan tyttö on ystävällinen ja aina valmis auttamaan ystäviään.
Superrobotti
Skeleton King on sarjan keskeinen vihollinen. Hän oli ennen ihminen, alkemisti, joka loi robottiapinat. Muttä hän muuttui pahaksi ja yrittää nyt tuhota Shuggazoomia.
Jens Okking

Jens Dyhr Okking (18. joulukuuta 1939 Kööpenhamina – 21. tammikuuta 2018) oli tanskalainen näyttelijä ja euroskeptinen poliitikko. Hän esiintyi muun muassa elokuvassa "Strømer" (1976) ja televisiosarjassa "Valtakunta" (1994–1997). Hän istui Euroopan parlamentissa vuosina 1999–2003.
Okking sai kolme Bodil-palkintoa vuosina 1975, 1977 ja 2002. Lisäksi hän oli ehdolla vuonna 1996.
Mannila

Mannila voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä:
Sukunimenä:
Las Piñas

Las Piñas on yksi Filippiinien pääkaupungin suurkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on 32,69 km², väkiluku on 606 293 asukasta (2020) ja väestötiheys 18 518 as/km². 
Kaupunki on jaettu 20 alueeseen ("barangay"). Kaupunki on merkittävä koulutuskeskus.
Tommie Aaron

Tommie Lee Aaron (5. elokuuta 1939 – 16. elokuuta 1984) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. 
Tommie Aaron oli Hank Aaronin veli, mutta oli myös itsenäisesti merkittävä ja pelasi ensimmäisen MLB-pelinsä Milwaukee Bravesissa 10. huhtikuuta 1962 sekä viimeisensä Atlanta Bravesissa 24. syyskuuta 1971.
Aaron teki MLB-vuosinaan 13 kunniajuoksua, joista kahdeksan vuonna 1962; Hank teki kaikkiaan 755. 
Vielä peliuransa jälkeen Aaron toimi valmentajana. Hänellä havaittiin vuonna 1982 terveystarkastuksessa leukemia, johon hän menehtyi 45 vuoden ikäisenä Emoryn yliopistosairaalassa Atlantassa. Hänellä oli puoliso Carolyn ja kolme lasta.
Malabon

Malabon on yksi Metro Manilan suurkaupunkialueen muodostavista kaupungeista. Kaupunki sijaitsee Manilasta pohjoiseen. Malabon on merkittävä kauppa- ja teollisuuskaupunki osana yhtä maailman suurimmista suurkaupunkialueista.
Kaupungin pinta-ala on 15,77 km², väkiluku on 380 522 asukasta (2020) ja väestötiheys on 24 129 asukasta/km². Kaupunkistatuksen Malabon sai vuonna 2001. Kaupunki jakaantuu 21 alueeseen ("barangay").
Monsuunisateet ja trooppiset hirmumyrskyt aiheuttavat säännöllisesti tulvia Malabonissa. Nopeasti kasvava kaupunki on laajentunut myös tulvaherkille alueille. Vaikka myrskyn nostattama vesi on korkealla vain lyhyen aikaa, vesi jää lillimään Malabonin kaduille, sillä viemärit tukkeutuvat helposti muoviroskasta. Roskia ajautuu myös merelle. Artexin kaupunginosaa kutsutaan "Malabonin Venetsiaksi", siellä talot ovat olleet veden keskellä yli 20 vuoden ajan.
Sirkku

Sirkku on suomalainen naisen etunimi. Sirkka ~ sirkku -sanapari tarkoittaa myös alku- eli itulehteä. Luonnossa ne esiintyvät eri lajien nimissä, kuten heinäsirkka ja keltasirkku.
Vuoden 2019 loppuun mennessä sen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut etunimekseen 4456 naista ja muutama mies. Suosituimmillaan nimi oli 1940–60-luvuilla. Sirkun suosio on ollut huomattavasti vähäisempi kuin sisarnimi Sirkan.
Sirkku-nimen alkuperä luultavasti löytyy kirjallisuudesta. Suomessa ilmestyi vuonna 1877 satukirjanen "Prinsessa Lumisirkku ja kääpiöt", josta sen arvellaan irtautuneen naisen nimeksi.
Edward Burtynsky

Edward Burtynsky O.C. (s. 1955 St. Catharines, Ontario, Kanada) on kanadalainen valokuvaaja. Hänen työnsä osoittavat, kuinka teollisuus muuttaa maisemia ja kuinka talouskasvu usein vahingoittaa luontoa. Burtynskyn töitä on muiden muassa Guggenheimin museon, New Yorkin Museum of Modern Artin, Los Angelesin piirikunnan taidemuseon, Kanadan kansallisgallerian, Ranskan kansalliskirjaston ja Lontoon Victoria and Albert Museumin kokoelmissa. Hän sai Order of Canada -kunniamerkin 6. huhtikuuta 2006.
Vuonna 2006 ilmestynyt Jennifer Baichwalin ohjaama elokuva "Manufactured Landscapes" on dokumentti Burtynskyn työskentelystä.
Burtynsky on opiskellut Ryersonin yliopistossa Torontossa ja Niagaran collegessa Wellandissä. Ryersonin yliopistosta hänellä on valokuvaustaiteen alempi korkeakoulututkinto ja Niagaran collegesta graafisten taiteiden kunniakirja.
Mandaluyong

Mandaluyong on kaupunki Filippiineillä. Se on osa Metro Manilaa, joka on yksi maailman suurimmista suurkaupunkialueista.
Kaupungin pinta-ala on 11,3 km², väkiluku on 425 759 asukasta (2020) ja väestötiheys on 37 644 asukasta/km². 
Mandaluyong on yksi Metro Manilan tärkeimmistä kauppa- ja liikekeskuksista, jossa on monien yritysten pääkonttoreita, kalliita liikehuoneistoja ja laajoja ostokeskuksia.
Kaupunki jakaantuu 27 alueeseen ("barangay").
Oulun kaupunginvaltuusto

Oulun kaupunginvaltuusto on Oulun kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä toimielin. Valtuustossa on 67 jäsentä, jotka on valittu 4 vuoden toimikaudeksi. Valtuusto päättää talouden perusteista, kuten veroprosentista ja maksuista. Valtuusto myös valitsee luottamushenkilöt, kuten kaupunginhallituksen ja korkeimmat viranhaltijat. Kaupunginvaltuuston kokoukset ovat julkisia. 
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain.
Vuoden 1945 kunnallisvaaleissa kansandemokraattien jättämät kaksi vaalilistaa hylättiin. Toisesta puuttui riittävä määrä allekirjoituksia ja toinen jätettiin niukasti määräajan jälkeen. SKDL kehottikin kannattajiaan äänestämään sosialidemokraattisia ehdokkaita. 
Vuonna 1946 toimeenpantiin valtioneuvoston määräyksestä uudet kunnallisvaalit Oulun kaupungissa ja Oulujoen kunnassa. Ne katsottiin tarpeellisiksi, koska Oulunsuun alue liitettiin kaupunkiin ja uusilla vaaleilla haluttiin saada kumpaankin kuntaan oikeudenmukainen kuva muuttuneista poliittisista voimasuhteista.
Valtuusto 2021–2025.
Lähde:
Puuaines

Puuaines on kasveissa olevaa jällen sisäänpäin kasvattamaa solukkoa. Se koostuu suurimmaksi osaksi pitkistä elottomista soluista, jotka toimivat kasvin johtosolukkona ja tukirakenteena. Näiden soluseinämät ovat paksuuntuneet ja puutuneet. Johtosolukkojen lisäksi puuosassa voi olla rakennetta lujittavia tukisolukkoja.
Yksittäisen puusolun rakenne.
Puu on rakentunut kemiallisista yhdisteistä, jotka sisältävät pääasiassa hiiltä (C) ja happea (O) sekä jonkin verran vetyä ja typpeä. Suurin osa puun kemiallisista yhdisteistä on erilaisia hiilihydraatteja, joita ovat mm. polysakkaridit. Puun varsinaisia rakennusaineita ovat selluloosa, hemiselluloosa ja ligniini.
Selluloosa.
Selluloosan osuus kuivapainosta suomalaisilla puulajeilla on noin 40 %. Suurin osa selluloosasta sijaitsee solun sekundääriseinässä. Selluloosamolekyyli muodostaa helposti vetysidoksia naapurimolekyylien kanssa, joiden avulla syntyy selluloosan kuiturakenne, joka antaa solulle mekaanisen tuen. Selluloosa molekyylikimppuja kutsutaan perusfibrilleiksi, joista soluseinän kerrokset rakentuvat.
Hemiselluloosa.
Hemiselluloosan määrä solun kuivapainosta on noin 20–35 %. Hemiselluloosat muodostuvat polysakkarideista. Hemiselluloosan oletetaan sijaitsevan soluseinässä mikrofibrillien välissä. Se vahvistaa rakennetta liiman tavoin.
Ligniini.
Ligniiniä on puussa 20–30 %. Ligniini sijaitsee solun sekundääriseinässä ja suhteellisesti sitä on eniten välilamelleissa. Ligniini tulee soluun solun kasvun loppuvaiheessa ja aiheuttaa lignifioitumisen eli puutumisen. Solu "kuolee" tämän aikana.
Muut aineet.
Pihkaa esiintyy sekä havu- että lehtipuilla. Lehtipuiden pihka on niin sanottua fysiologista pihkaa, joka sijaitsee ydinsäteiden tylppysoluissa. Sen tehtävänä on toimia vararavintona. Havupuilla pihkaa sijaitsee myös pihkatiehyissä ja pihkarakkuloissa, joissa sen tehtävä on suojata puuta biologisilta vaurioilta (patologista pihkaa).
Puu sisältää myös epäorgaanisia kivennäisaineita, jotka jäävät puun polton jälkeen tuhkana jäljelle (2–4 % kuivapainosta). Tuhka muodostuu pääosin kalsiumista. Muita alkuaineita ovat kalium, fosfori ja magnesium.
Käyttö.
Puulla on hyvin monia käyttötarkoituksia. Puuta käytetään esimerkiksi paino- ja kirjoituspapereiden ja pakkausten valmistuksessa, rakennus- ja sisustusmateriaalina sekä energiantuotannossa. Lisäksi puuta hyödynnetään erilaisten arkipäiväisten tuotteiden kuten kosmetiikan, lääkkeiden ja elintarvikkeiden valmistuksessa. Puun uusia käyttötapoja ovat esimerkiksi puu- ja muovikomposiitit sekä erilaiset biokemikaalit ja biopolymeerit kemian-, elintarvike- ja lääketeollisuuden tarpeisiin. Puusta peräisin olevia ainesosia voidaan nykyteknologioilla käyttää esimerkiksi vaatteiden, muovien, asfaltin tai eläinten rehun valmistuksessa. Puun jalostuksen sivuvirroista valmistetaan nestemäisiä biopolttoaineita, joilla korvataan fossiilista öljyä liikenteessä ja lämmityksessä.
Puusta veistetään esimerkiksi puuveistoksia ja huonekaluja.
Ikujirō Nonaka

Ikujirō Nonaka (, "Nonaka Ikujirō", 10. toukokuuta 1935 – 25. tammikuuta 2025) oli japanilainen kansainvälisen liiketoimintastrategian professori, joka tunnetaan kansainvälisesti erityisesti organisaatioiden tietämyksenhallinnan tutkimuksesta. Häntä pidetään eräänä nykyaikaisen liiketaloustieteen merkittävimmistä ajattelijoista.
Ura.
Työskenneltyään vuodesta 1958 Fuji Electric -yhtiössä Nonaka jatkoi opintojaan Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä, Yhdysvalloissa 1960-luvun lopulla. Vuonna 1978 hän aloitti liiketaloustieteen professorina Nanzanin yliopistossa Japanissa, minkä jälkeen hän toimi professorina myös Japanin kansallisessa puolustuskorkeakoulussa, Hitotsubashin yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. Hän toimi myös tutkimusjohtajana ja dekaanina Japanin kansallisessa tiede- ja teknologiainstituutissa. Ennen eläköitymistään hän toimi professorina Hitotsubashin yliopiston kansainvälisen strategian ohjelmassa.
Tutkimus.
Nonaka tutki urallaan erityisesti tietämyspääomaan ja tietämyksen luomiseen ja kehittämiseen liittyviä haasteita organisaatioissa. Nonakan yhdessä Hirotaka Takeuchin kanssa kirjoittama kirja "The Knowledge-Creating Company: How Japanese Companies Create the Dynamics of Innovation" palkittiin parhaana liiketalouden ja johtamisen kirjana. Palkinnon myöntäjä oli American Publishers Professional and Scholarly Publishing Division.
Nonaka ja Takeuchi kehittivät myös SECI-mallin eli tiedon luomisen prosessimallin uuden tiedon luomiseen organisaatiossa.
Nonaka on tunnettu ajatuksistaan niin sanotun hiljaisen tiedon ja eksplisiittisen tiedon merkityksestä siinä, miten yksilöt luovat ja jakavat tietämystään organisaatioissa. Hänen tuotantonsa on saavuttanut vankan aseman johtamisen ja organisaatioiden teorioissa ja johtanut tietämysperustaisen organisaation () käsitteeseen.
Kirjojensa lisäksi Nonaka julkaisi useita merkittäviä vertaisarvioituja artikkeleita alansa tieteellisissä lehdissä.
Muntinlupa

Muntinlupa on yli puolen miljoonan asukkaan kaupunki Filippiineillä. Se sijaitsee Lagunanlahden rannalla ja on osa Metro Manilaa, yhtä maailman suurinta suurkaupunkialuetta.
Kaupungin pinta-ala on 39,17 km², väkiluku on 543 445 asukasta (2020) ja väestötiheys on 13 874 asukasta/km². 
Kaupunki jakaantuu yhdeksään alueeseen eli "barangayyn".
Historia.
Muntinlupassa on ollut augistinolaismunkkien toimintaa 1600-luvun alusta asti. Vuonna 1869 sinne perustettiin kaupunki, jota yritettiin liittää vuoroin Lagunan, vuoroin Rizalin maakuntiin. Ensimmäinen pormestari nimettiin 1918.
Toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa toteutettiin infrastruktuurihankkeita kuten teiden leventämistä. Maatiloja kaavoitettiin asuin- ja liikekäyttöön. Ensimmäinen kunnantalo rakennettiin ja asuinrakennusten, tehtaiden ja muiden liikelaitosten määrä kasvoi.
Gerda Christian

Gerda Christian (o.s. "Daranowski"; 13. joulukuuta 1913 Berliini, Saksan keisarikunta – 14. huhtikuuta 1997 Düsseldorf, Saksa) oli yksi Adolf Hitlerin yksityissihteereistä.
Ennen työskentelyään Hitlerille Gerda Daranowski oli toiminut Elizabeth Ardenin sihteerinä. 
Hitlerin kaksi aiempaa sihteeriä Johanna Wolf ja Christa Schröder olivat valittaneet työn paljoudesta. He pyysivät lisää työvoimaa, mutta Hitler epäröi koska ei halunnut välttämättä palkata uutta henkilöä sisäpiiriinsä. Lopulta hän myöntyi ja palkkasi Gerdan 1937. Hitler rupesi kutsumaan Gerdaa lempinimellä ”Dara”.
Gerda avioitui ilmavoimien upseerin Eckhard Christianin kanssa helmikuussa 1943 ja piti tauon töissään. Tällä aikaa Hitler korvasi hänet Traudl Jungella, mutta Gerdakin palasi uudelleen palvelukseen kesällä 1943.
Gerda Christian oli yksi viimeisistä Führerbunkerin asukkaista toisen maailmansodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan Gerda yritti paeta Berliinistä muiden bunkkerissa majailleiden kanssa, mutta kellarissa piilotteleva ryhmä vangittiin 2. toukokuuta 1945.
Sodan jälkeen hän asui Düsseldorfissa, jossa hän työskenteli hotellissa. Hän oli entisen natsi-Saksan propagandaministeriön valtiosihteerin ja sodanjälkeisen uusnatsijohtaja Werner Naumannin ystävä. Gerda Christian kuoli syöpään 1997.
Jennifer Baichwal

Jennifer Baichwal on kanadalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän on ohjannut ja tuottanut elokuvat ' (1998), ' (2002) ja "Manufactured Landscapes" (2006). Hänen elokuvansa ovat dokumentteja taiteilijoiden työskentelystä: "Let It Come Down: The Life of Paul Bowles" kuvaa kirjailija-säveltäjä Paul Bowlesia, "The True Meaning of Pictures: Shelby Lee Adams' Appalachia" valokuvaaja Shelby Lee Adamsiä ja "Manufactured Landscapes" valokuvaaja Edward Burtynskyä.
Baichwal on voittanut elokuvalla "Manufactured Landscapes" vuoden 2007 parhaan dokumentin Genie-palkinnon yhdessä muiden tuottajien, Nick de Pencierin, Gerry Flahiven, Daniel Ironin ja Peter Starrin, kanssa sekä RiverRunin elokuvajuhlien tuomariston vuoden 2007 parhaan dokumentin palkinnon. Lisäksi hän oli ehdolla Sundance-elokuvafestivaalin tuomariston vuoden 2007 pääpalkinnon saajaksi, mutta palkinnon voitti yhdysvaltalainen Christopher Zalla. "Let It Come Down: The Life of Paul Bowles" -elokuvastaan Baichwal on ollut ehdolla kahdesti: Newportin elokuvajuhlien tuomariston vuoden 1999 parhaan dokumentin palkinnon saajaksi ja vuoden 1999 parhaan erikoispitkän dokumentin Genie-palkinnon saajaksi yhdessä toisen tuottajan, Nick de Pencierin, kanssa.
Be Quick or Be Dead

Be Quick or Be Dead on heavy metal -yhtye Iron Maidenin kappale ja single vuoden 1992 albumilta "Fear of the Dark". Single nousi Britannian listasijalle 2.
Täplänapakotilo

Täplänapakotilo ("Discus rotundatus") on pienikokoinen "Discus"-sukuun kuuluva kotilolaji. Täplänapakotilon kuori on väriltään kellanharmaa ja muodoltaan litteä, kolikkoa muistuttava kiekko. Kuoren koko vaihtelee suuresti, mutta tyypillisesti se on halkaisijaltaan 5,5 mm.
Kiinankottarainen

Kiinankottarainen ("Sturnia sinensis") on eteläaasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Kiinankottarainen on ruskeanharmaa kottaraisen kokoinen lintu, jonka siipisulat ja pyrstö ovat mustat ja siiven yläpeitinhöyhenet valkoiset.
Esiintyminen.
Kiinankottarainen elää Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa 100 000–1 000 000 neliökilometriä laajalla alueella ja sen kanta on elinvoimainen. Se on tavattu Suomessa 3 kertaa vuoteen 2006 mennessä. Kaikkien havaintojen on tulkittu koskevan tarhakarkulaisia.
Lehmänkauppa

Lehmänkauppa on sävyltään halveksiva kuvaannollinen ilmaus, jolla tarkoitetaan vastapalveluksiin perustuvaa poliittista vaihtokauppaa. Sanan käyttö politiikassa liittyy usein tilanteisiin, joissa puolueiden on hankittava omille hankkeilleen muilta tukea saadakseen niiden taakse välttämättömän enemmistön. Tämä edellyttää yleensä muille mieluisien hankkeiden tukemista vastapalveluksena. Monesti sanalla on lievästi tuomitseva sävy, ja lehmänkaupoilla voidaan viitata myös periaatteista tinkimiseen. Sana viittaa vertauskuvallisesti kaupantekoon lehmillä.
Tavallisimpia tapoja lehmänkaupan tekemiseen on joidenkin päättäjien äänestyskäyttäytymisen ”ostaminen” antamalla tiettyjä lupauksia, esimerkiksi virkapaikoista, ennen ratkaisevaa äänestystä.
Ruotsissa sosiaalidemokraattien ja talonpoikaisliiton hallitusyhteistyön käynnistymistä keväällä 1933 kutsuttiin lehmänkaupaksi ().
Walter Salles

Walter Moreira Salles Júnior (s. 12. huhtikuuta 1956 Rio de Janeiro) on kansainvälisesti tunnettu brasilialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.
Salles on opiskellut audiovisuaalista viestintää Yhdysvalloissa Etelä-Kalifornian yliopiston USC School of Cinema-Televisionissa. Vuonna 2000 hän oli tuomariston jäsenenä Berliinin elokuvajuhlilla ja vuonna 2002 Cannesin elokuvajuhlilla.
Palkinnot.
Sallesin vuonna 1998 valmistunut elokuva "Central Station" ("Central do Brasil") sai useita elokuvapalkintoja, kuten Kultaisen karhun sekä parhaan vieraskielisen elokuvan Golden Globen ja Bafta-palkinnon. Lisäksi se oli Oscar-ehdokkaana kahdessa sarjassa. 
Che Guevaran elämään pohjautuva "Moottoripyöräpäiväkirja" (2004) on Sallesin tunnetuimpia ohjauksia ja toinen Sallesin parhaan vieraskielisen elokuvan -Baftalla palkituista elokuvista. 
"Linha de Passe" (2008) oli Kultainen palmu -ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlilla.
Jack Kerouacin romaaniin perustuva elokuva "Matkalla" sai ensi-iltansa vuonna 2012. Sen ensiesitys oli Cannesin 65. elokuvajuhlilla 23. toukokuuta 2012, ja siitä Salles oli toisen kerran Kultainen palmu -ehdokkaana.
Vuoden 2025 Oscar-gaalassa Sallesin ohjaama elokuva Olen yhä täällä palkittiiin parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar -palkinnolla.
Kristiina Wheeler

Kristiina Wheeler (oikealta nimeltään Kristiina Laura Wheeler-Solja o.s. Wheeler, s. 8. heinäkuuta 1983 Hitchin, Yhdistynyt kuningaskunta) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen äitinsä on suomalainen ja isä englantilainen. Perhe muutti Suomeen Kristiinan ollessa kuuden vuoden ikäinen. Wheeler avioitui Jussi-miehensä kanssa kesällä 2013.
Ura.
Muusikkona.
Wheeler tuli tunnetuksi laulajana elokuvassa "Tyttö sinä olet tähti" soineella singlellä ”You'll Be Gone” sekä keväällä 2008 julkaistulla singlellä ”Sunny Day”. Chisun tuottama esikoisalbumi ilmestyi marraskuussa 2008. Wheeler on sanoittanut kappaleita myös muille artisteille, kuten Anna Abreulle, Hanna Pakariselle ja Sara Siipolalle.
Vuonna 2009 Wheeler oli mukana "Onnen laulut" -kokoelmalla, jossa hän versioi SIG -yhtyeen kappaleen ”Tiina menee naimisiin”. Samana vuonna hän oli mukana myös "Ipanapa talvilaulut" -kokoelmalla, jossa hän esitti ”Joulupukkiukki” -nimisen kappaleen. Wheeler julkaisi ensimmäisen suomenkielisen singlensä ”Kiitos kun muistit” lokakuussa 2010 ja se oli samalla "Napapiirin sankarit" -elokuvan tunnuskappale. Wheeler kuvasi itse kappaleen musiikkivideon Nokian N8 -matkapuhelimella. Wheeler julkaisi toisen albuminsa suomen kielellä helmikuussa 2012. "Sirpaleista koottu" -nimisen albumin ensimmäinen virallinen single ”Ihanaa” julkaistiin 16. toukokuuta 2011. Albumilta julkaistiin myöhemmin vielä kaksi muuta singleä.
Wheeler julkaisi kolmannen studioalbuminsa "Kun katson kauempaa" 30. lokakuuta 2015.
Televisio ja radio.
Hän on juontanut myös "Tilt.tv" -televisio-ohjelmaa, jossa esiteltiin viikoittain uusia konsolipelejä.
Wheeler kilpaili Nelosella tammikuussa 2009 alkaneessa "Kuorosota" -ohjelman ensimmäisellä tuotantokaudella. Wheeler kuitenkin putosi kuoroineen kisasta heti ensimmäisessä pudotuksessa. Hän oli mukana myös SuomiTV:llä syksyllä 2010 esitetyssä Fort Boyard – Linnake -sarjan sinisessä joukkueessa, joka lopulta voitti koko kisan.
Helmikuusta joulukuuhun 2013 Wheeler juonsi yhdessä laulaja Cristal Snow:n kanssa YleX-radiokanavalla "Sunnuntaisirkus" -nimistä ohjelmaa. Ohjelma kuultiin kanavalla sunnuntaisin kello 17–19.
Wheeler antoi Suomen pisteet vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa 18. toukokuuta.
Kristiina Wheeler palkittiin Industry Awards -gaalassa vuoden 2024 A&amp;R-henkilöksi.
Jan Novák

Jan Novák (s. 9. helmikuuta 1979 Havlíčkův Brod, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kaudella 2017–2018 Novák edustaa HC Slavia Prahaa.
Ura.
Novák siirtyi 18-vuotiaana Slavia Prahaan, jossa hän on pelannut suurimman osan urastaan. Novák on pelannut myös seitsemän ottelua Tšekin maajoukkueessa vuoden 2004 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Alkukaudesta 2007 Novák pelasi Ruotsissa Skellefteån riveissä 10 ottelua. Hän pelasi Suomen SM-liigassa Oulun Kärppien joukkueessa kaudella 2007–2008 19 ottelua tehoin 0+2 ja heikkojen esitysten seurauksena mies siirtyi Slavia Prahan joukkueeseen.
Navotas

Navotas on yksi Filippiinien pääkaupungin Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on kymmenen neliökilometria ja väkiluku vajaat 250 000 asukasta (2020). Kaupunki on jaettu 14 alueeseen ("Barangay"). Kaupunkistatus on ollut 24. kesäkuuta 2007 lähtien. 
Kaupunkia kutsutaan lempinimellä "Filippiinien kalastuspääkaupunki" ja kalastus onkin hyvin merkittävä elinkeino kaupungille, arviolta noin 70 % kaupunkilaisista hankkii elantonsa joko suoraan tai epäsuorasti kalastuksesta.
Butadieeni

1,3-butadieeni eli vinyylietyleeni, josta käytetään usein lyhyempää nimeä butadieeni, on tärkeä kemianteollisuuden tuote, jota käytetään muovien ja synteettisen kumin valmistuksessa. 1,3-butadieeni liukenee asetoniin, eetteriin, bentseeniin ja etanoliin, mutta erittäin niukasti veteen.
Butadieeni-sanalla voidaan viitata myös 1,2-butadieeniin, joka kuitenkin on vaikeasti valmistettava butadieenin muoto eikä sillä ole teollista merkitystä.
Historia.
Butadieeniä on eristetty maaöljyn hiilivedyistä jo 1800-luvulla. Butadieenin teollinen valmistus alkoi hieman ennen toista maailmansotaa, kun useat sotaan myöhemmin osallistuneet valtiot huomasivat voivansa joutua sodan alkaessa eristetyksi kumintuottajamaista, jotka kuuluivat Brittiläiseen imperiumiin, ja etsivät materiaaleja vähentääkseen riippuvuuttaan kumista. Vuonna 1929 Eduard Tshunker ja Walter Bock valmistivat työssään IG Farben -yhtiössä styreenin ja butadieenin kopolymeerin, jota voitiin käyttää auton renkaissa. Tämä synteettinen kumi tunnetaan nimellä Buna. Tämän jälkeen käynnistyi etanolipohjaisen butadieenin tuotanto Neuvostoliitossa ja Yhdysvalloissa sekä kivihiilestä tuotetusta asetyleenistä tehdyn butadieenin valmistus Saksassa.
Tuotanto.
Yhdysvalloissa, Japanissa ja Euroopassa butadieeni tuotetaan öljynjalostuksessa eteenin yhteydessä. Butadieeniä voidaan valmistaa myös poistamalla vetyä buteeneista ja butaaneista. Kiinassa ja Intiassa butadieeniä valmistetaan etanolista.
Suurin osa tuotetusta butadieenista menee autojen renkaissa käytetyn synteettisen kumin valmistukseen. Akryylinitriilibutadieenistyreenin (ABS-muovi), styreenibutadieenikumin (SBR), polybutadieenikumin, nitriilikumin, adiponitriilin ja kloropreenin valmistuksessa käytetään myös butadieenia. Styreenibutadieenilateksia käytetään paperiteollisuudessa.
Turvallisuus.
Butadieeni on erittäin herkästi syttyvää ja muodostaa hapen vaikutuksesta herkästi räjähtäviä peroksideja. Butadieeni on myös myrkyllistä ja se tuhoaa keskushermostoa. 1,3-butadieeni on luokiteltu syöpää aiheuttavaksi aineeksi ja se saattaa aiheuttaa periytyviä mutaatioita ihmisen sukusoluissa.
Karel Voous

Karel Hendrik Voous (23. kesäkuuta 1920 Amsterdam – 31. tammikuuta 2002 Amsterdam) oli hollantilainen lintutieteilijä ja kirjailija. Koulutukseltaan hän oli filosofian tohtori.
Amsterdamin yliopisto.
Voous aloitti biologian opinnot Amsterdamin yliopistossa 1939. Hyvänä lintujentuntijana hän pian pääsi Eläintieteellisen museon lintuosastolle vapaaehtoistyöntekijänä. Hän aloitti luetteloimalla lintukokoelmia, päivittäen näytteiden tieteellisiä nimiä ja määrittäen uudelleen monia epävarmoja lajeja. Vuodesta 1943 hän julkaisi tasaiseen tahtiin faunistisia ja eläinmaantieteellisiä kirjoituksia, jopa sota-aikana, jolloin pula paperista vaikeutti julkaisemista. Heti sodan päätyttyä hän sai vakituisen viran museon konservaattorina, ollen museon historian ensimmäinen tieteilijä, joka omistautui ainoastaan lintujen tutkimiselle. Perustamansa laajan kirjeenvaihtoverkoston avulla hän hankki suuret määrät kuolleita lintuja. Verkoston aktiivisia jäseniä olivat majakanvartijat, jotka muuttoöiden jälkeen keräsivät majakan valoihin törmänneet linnut. Niin pian kuin sodan jälkeen oli mahdollista, Voous kehitti kansainvälisiä suhteita vaihtaakseen majakoiden uhreja ja väärin määritettyjä indonesialaisia lajeja toisten museoiden näytteisiin, perehtyen erityisen laajalti Palearktisen alueen lintuihin. Yhdessä lainassa olevien näytteiden kanssa nämä loivat pohjan hänen lintujen levinneisyyden eläinmaantieteellisille korjauksilleen, koskien muun muassa tikkoja ("Dendrocopos"), myrskylintuja ("Fulmarus"), punatulkkua, tornipöllöä, närheä, pähkinänakkelia, laulurastasta ja isoja lokkeja. Hän väitteli tohtoriksi 1947, väitöskirjan nimi oli "On the history of the distribution of the genus Dendrocopos".
Museon kokoelmat.
Voousin ajan laajimmat museohankinnat olivat hänen oma kokoelmansa, Hollannin Antilleilta 1951–52 hankitut 1 150 nahkaa; Siirtomaamuseon ("Colonial Museum") nahkakokoelma vuodelta 1945, joka sisälsi muun muassa Van Musschenbroekin, De Bussyn ja J. E. Teysmannin Indonesiasta keräämiä nahkoja; hollantilaisten valaanpyytäjien Etelämantereelta keräämät merilinnut, joita hankkivat H. F. Van der Lee, W. H. Bierman, J. P. Strijbos ja W. van Utrecht; H. Grünin lahjoittamat noin 100 lintua Espanjasta; F. Haverschmidtin ja C. Neijssel kokoelmat Hollanista; pieni mutta tärkeä kokoelma Madagaskarilta, jonka oli kerännyt Voousin entinen oppilas R. Payne-Smit (muun muassa pikku-uikkuja ja harvinainen madagaskarinsotka "Aythya innotata"); J. P. Rosierin noin 350 linnun kokoelma Jaavalta; C. Lumholtzin 192 lintua Kalimantanilta, ja G. A. L. de Haanin 221 linnun kokoelma Indonesian Munasta, Butonista Pohjois-Molukeilta.
Voous oli "International Ornithological Committe"en pääsihteeri 1966-1970 ja kunniapuheenjohtaja 1990-1994.
Pasay

Pasay on yksi Filippiinien pääkaupungin Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on 19 km² ja väkiluku noin 440 000 asukasta (2020). Kaupunki on jaettu peräti 201 alueeseen ("Barangay"). Pasay on ollut kaupunki vuodesta 1947 lähtien.
Pasig

Pasig on yksi Filippiinien pääkaupungin Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on 31 km², väkiluku yli 800 000 asukasta (2020) ja väestötiheys 25 660 as/km². Kaupunki on jaettu peräti 30 alueeseen ("Barangay"). Kaupunkistatus Pasigilla on ollut vuodesta 1995 lähtien.
Nilkkaluu

Nilkkaluut () muodostavat nilkan luuston. Niitä on eläinlajista riippuen 5–7.
Ihmisen seitsemän nilkkaluuta ovat telaluu ("talus"), kantaluu ("calcaneus"), veneluu ("os naviculare"), kuutioluu ("os cuboideum"), sekä kolme vaajaluuta ("ossa cuneiformia"). 
Suurilla eläimillä nilkkaluita kutsutaan myös takapolviluiksi. Hevosella nilkkaluita on 6, koska os tarsale primum ja os tarsale secundum ovat fuusioituneet. Märehtijöillä puolestaan os tarsale secundum ja os tarsale tertium muodostavat yhden luun. Sialla ja lihansyöjillä löytyvät kaikki seitsemän nilkkaluuta.
Puiden alle

Puiden alle on Kauko Röyhkän järjestyksessään 18. albumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä.
Sovitukset Kling - Röyhkä - Vaahtera - Vikkula.
San Juan (Metro Manila)

San Juan on yksi Filippiinien pääkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on 5,77 km² , väkiluku on 126 347 asukasta (2020) ja väestötiheys 21 867 as/km². Kaupunki on jaettu 21 alueeseen ("Barangay"). Kaupungin asema San Juanilla on ollut 16. kesäkuuta 2007 lähtien.
Jalkapöydänluu

Jalkapöydänluita (), joita kutsutaan suurilla eläimillä myös takasääriluiksi, on eläinlajista riippuen 2–5. Jalkapöydän viisi luuta numeroidaan kasvavasti mediaalisimmasta alkaen. Vain lihansyöjillä ja ihmisellä on kaikki viisi jalkapöydän luuta, mutta lihansyöjilläkin mediaalisin I (ensimmäinen) jalkapöydänluu on surkastunut. Sialla on neljä jalkapöydän luuta I jalkapöydänluun puuttuessa. Hevosella I ja V jalkapöydänluu puuttuvat ja lisäksi II ja IV jalkapöydänluu ovat surkastuneina puikkoluiksi. Märehtijöillä I ja V jalkapöydänluu puuttuvat, II jalkapöydänluu on surkastunut ja III ja IV jalkapöydänluu ovat yhdistyneet.
Jalkapöydänluut niveltyvät proksimaalisesti nilkan luihin ja distaalisesti varvasluihin.
Rock’n’roll-klisee

Rock’n’roll-klisee on Kauko Röyhkän järjestyksessään 19. albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kauko Röyhkä. Sovitukset Vikkula, Mattila, Kling ja Huldén, ellei toisin mainittu.
Taguig

Taguig on yksi Filippiinien pääkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Kaupungin pinta-ala on 35 km², väkiluku on 866 722 asukasta (2020) ja väestötiheys 24 887 as/km². Kaupunki on jaettu 28 alueeseen ("Barangay"). Kaupunki on merkittävä koulutuskeskus.
Taguigin alueella on ollut asutusta 1500-luvun alkupuolella, kun siellä asui noin 800 kalastajaa ja maanvilljelijää. Osa asukkaista oliluultavasti kiinalaista alkuperää.
Äkillinen kylmeneminen 8 200 vuotta sitten

Äkillinen kylmeneminen 8 200 vuotta sitten oli paleoklimatologinen tapahtuma, jolloin ilmasto kylmeni äkillisesti noin sadan vuoden ajaksi. Se johtui todennäköisesti mannerjään sulamisvaiheessa Pohjois-Amerikassa sijainneiden jään patoamien järvien äkillisestä purkautumisesta, jolloin suuri määrä makeaa vettä tulvi Pohjois-Atlanttiin. Tämä heikensi Golf-virtaa ja termohaliinikiertoa. Ilmasto viileni ja kuivui monilla maapallon alueilla. Varsinkin Lähi-idässä ja Balkanilla tuli kuivaa.
Lämpötila laski eri alueilla noin 1–5 °C holoseenin lämpötilaoptimiin verrattuna, jolloin oli yleisesti nykyistä lämpimämpää. Tapahtuma vaikutti eniten Pohjois-Atlantin ympäristössä. Lämpotilan lasku oli noin puolet nuoremman dryaskauden jäähtymisestä.
Havaintoja eri puolilta maailmaa.
Äkilliseen kylmenemiseen selvästi liittyviä havaintoja on tehty Grönlannissa, Pohjois-Atlantilla, Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Pohjois-Afrikassa ja Venezuelassa. Grönlannissa lämpötilan lasku oli viiden asteen luokkaa. Indonesian koralliriuttoja kairaamalla on löytynyt merkkejä kolmen asteen kylmenemisestä suunnilleen samoihin aikoihin, mutta sen ajoitus on epävarmempi.
Ensimmäiset merkit tuohon aikaan tapahtuneesta kylmenemisestä löydettiin Sveitsistä Misoxin eli Mesolcinan laaksosta. Myöhemmät tutkimukset ovat kyseenalaistaneet näiden tapahtumien välisen yhteyden.
Norjan jäätiköissä näkyy samanaikainen kasvu, jota on kutsuttu Finse-tapahtumaksi. Sedimentti- ja siitepölytutkimukset viittaavat siihen, että silloinen Norjan jäätiköiden kasvu ei liittyisi kesien kylmenemiseen vaan talvien lauhtumiseen ja sitä kautta lumisateen määrän lisääntymiseen.
Vuonna 2009 tehdyt tutkimukset osoittavat samanaikaista viilenemistä myös Newfoundlandissa.
Kylmenemisen syyt.
Viilenemisen aiheutti luultavasti Pohjois-Amerikassa Kanadan yllä olleesta kutistuvasta Laurentian jääkilvestä alkunsa saanut sulamisvesipulssi. Jäätikön sulamisvedet koversivat jäätikköä, joka lähti äkkiä liukuun kohti Atlanttia. Toisen näkemyksen mukaan ehkä Ojibway-jääjärven ja/tai Agassiz-jääjärven tyhjeneminen Atlanttiin. Luultavasti tällöin Laurentian jääkilpi katkesi kahtia sulamalla Hudsonin lahden kohdalla.
Vesipulssi muutti merivirtoja, jotka tuovat lämmintä vettä Pohjois-Atlantin pohjoisosiin, ja näin viilensi Eurooppaa ja Grönlantia. Suunnilleen samoihin aikoihin on havaittu myös kaukana Pohjois-Atlantilta lyhyitä kylmiä, kuivia tai tuulisia jaksoja. Ne on liitetty muutoksiin termohaliinikierrossa.
Pateros

Pateros on kunta Filippiineillä. Se on yksi Filippiinien pääkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungista tai kunnista. Pateros on nykyisin Metro Manilan ainut ilman kaupunkistatusta oleva hallintoyksikkö San Juanin ja Navotasin saadessa kaupunkistatuksen vuonna 2007. 
Kunnan pinta-ala on alle kaksi km², väkiluku noin 65 000 asukasta (2020) ja väestötiheys noin 40 500 as/km². Pateros on Metro Manilan pienin hallintoyksikkö niin pinta-alaltaan kuin väkiluvultaankin. Kunta on jaettu 10 alueeseen ("Barangay").
Pateros on tunnettu ankankasvatuksestaan, erityisesti balutin, filippiiniläisen herkun, keitetyn, hedelmöitetyn ankanmunan, tuotannosta. Pateroksen muita tunnettuja tuotteita ovat punaiset suolaiset munat ja paikallinen riisikakku ”inutak” sekä ”alfombra”-jalkineet.
Napakotilo

Napakotilo ("Discus ruderatus") on pienikokoinen maakotilo, joka esiintyy laajasti koko Suomessa. Levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Euroopasta Alpeille ja Karpaateille.
Napakotilon kiekkomainen kuori on tasaisen punaruskea, halkaisijaltaan noin seitsemän millimetriä. Napakotilo syö lahopuuta ja viihtyy metsissä.
Sublime

Sublime oli yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin Kalifornian Long Beachissa vuonna 1988. Yhtyeen jäseniä olivat Bradley Nowell (laulu ja kitara), Bud Gaugh (rummut) ja Eric Wilson (basso). Se otti vaikutteita erilaisista musiikkigenreistä kuten punkista, reggaesta, skasta, vaihtoehtorockista, rapista ja dubista. Maailmanlaajuisesti Sublimen albumeja on myyty 17 miljoonaa kappaletta.
Yhtyeen vuonna 1996 julkaistu kolmas albumi "Sublime" saavutti suuren suosion. Se oli myös yhtyeen ensimmäinen julkaisu isolla levymerkillä (MCA), sillä aikaisemmat julkaisut oli julkaistu Skunk Recordsin kautta. Albumilta nousivat hiteiksi muun muassa kappaleet ”What I Got” ja ”Seed”. Laulaja-kitaristi Nowellin kuoltua heroiinin yliannostukseen jo hieman ennen kolmannen albumin julkaisua yhtye kuitenkin hajosi samana vuonna.
Tunnetuiksi kappaleiksi ovat vuosien varrella nousseet muun muassa ”Date Rape”, ”Smoke Two Joints”, ”40 Oz. to Freedom”, ”Saw Red”, ”Santeria”, ”What I Got”, ”Wrong Way”, ”Seed” ja ”Doin’ Time”.
Johanna Wolf

Johanna Wolf (1. kesäkuuta 1900, München, Saksan keisarikunta – 5. kesäkuuta 1985, München, Länsi-Saksa) oli yksi Adolf Hitlerin sihteereistä. 
Wolf liittyi Hitlerin henkilökohtaiseen sihteeristöön 1929 konekirjoittajana. Samoihin aikoihin hän liittyi myös kansallissosialistiseen puolueeseen. Natsien valtaannousun jälkeen tammikuussa 1933 hänestä tuli Hitlerin yksityiskanslian vanhempi sihteeri ja Hitleriä seuranneen sisäpiirin jäsen.
Kun Kolmas valtakunta oli luhistumassa, Hitler päätti pysyä Berliinissä viimeiseen saakka. Hän lähetti Wolfin ja Christa Schöderin Berchtesgadenin asuntoonsa Baijeriin. Siellä heidän tuli hävittää hänen henkilökohtaiset paperinsa, ennen kuin liittoutuneet valtaisivat alueen. 
Yhdysvaltalaisten vallattua Berchtesgadenin Wolf jäi vangiksi 23. toukokuuta Bad Tölzissa. Hän pysyi vankina Schröderin kanssa aina vapauttamiseensa 14. tammikuuta 1948 saakka. Wolf muutti Kaufbeureniin ja kuoli Münchenissä 1985.
Wolf pysyi lojaalina eikä muiden Hitlerin sihteereiden lailla paljastanut mitään uraansa tai Hitleriin liittyvää tietoa. Hänelle tarjottiin suurta rahasummaa muistelmiensa kirjoittamisesta 1970-luvulla, mutta Wolf kieltäytyi. Hän sanoi olleensa nimenomaan yksityissihteeri ja hänen velvollisuudentajunsa kielsi entistä työnantajaansa koskevat paljastukset.
Kapteeni Qwark

Kapteeni Qwark (oikealta nimeltään Copernicus Leslie Qwark) on Ratchet &amp; Clank -pelisarjassa seikkaileva itsepäinen supersankari. Kun Qwark oli pieni, hänen vanhempansa, jotka olivat myös supersankareita, eliminoidaan pieleen menneellä teknomiittien kokeilulla ja pieni vauva joutuu apinoiden kasvatettavaksi planeetta Floranalle. Ensimmäisen kerran Ratchet &amp; Clank -sarjassa Qwark nähdään ensimmäisessä osassa melko alussa, kun hän komeilee Ratchetin pajan seinällä olevassa julisteessa.
Ratchet sekä Clank tapaavat Qwarkin ensimmäistä kertaa planeetta Rilgar:lla, Black Water Cityssä. Myöhemmin sen jälkeen blarg-rotuun kuuluva ilkeä Chairman Dreck pakottaa Qwarkin tuhoamaan Ratchetin ja Clankin. Kakkososassa Qwark joutuu vankilaan, myytyään viallista laitetta nimeltä Personal Hygieanator. Hän kuitenkin pakenee vankilasta vetämällä itsensä vessanpöntöstä. Erityisesti kolmannessa Ratchet &amp; Clank -seikkailussa Qwark varastaa koko ajan kunnian Ratchetin tekemistä urotöistä, kuten Thyrranoidien emon tuhoamisesta. Qwarkilla on myös viisi omaa "vid-comic"-videopeliä Ratchet &amp; Clank 3:ssa, joissa tulee ilmi, että Qwarkilla on ollut menneisyyttä pääpahiksen Dr. Nefariouksen kanssa. Qwark on myös mukana pelisarjan ensimmäisessä PS3 -pelissä Ratchet &amp; Clank Future: Tools of Destructionissa ja Ratchet &amp; Clank Future: A Crack In Timessä.
Hans Arnold

Hans Arnold (22. huhtikuuta 1925 – 25. lokakuuta 2010) oli sveitsiläissyntyinen, vuodesta 1948 lähtien Ruotsissa asunut taiteilija ja kuvittaja.
Arnold sai tiukan katolisen kasvatuksen ja harrasti lapsena viulunsoittoa. Hänen ensimmäinen julkinen näyttelynsä Ruotsissa pidettiin vuonna 1959. 
Arnold meni vuonna 1955 naimisiin Vera Nordinin kanssa. Parille syntyivät vuonna 1956 kaksoset Ylva ja Björn. Arnold teki kuvituksia muun muassa lehtiin ja lastenkirjoihin.
Mickey Baker

Mickey Baker (15. lokakuuta 1925 – 27. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen kitaristi. Hän loi pitkän ja monipuolisen uran; hän kuului muun muassa duoon Mickey &amp; Sylvia, joka levytti vuonna 1957 hitin ”Love Is Strange”. Baker sai mainetta myös kitarapedagogina. Hän kuului vuonna 2003 "Rolling Stone" -lehden kaikkien aikojen sadan merkittävimmän kitaristin listan 53:nnelle sijalle.
Vierailu Suomessa.
Mickey Baker kävi Helsingissä alkuvuodesta 1975 ja esiintyi Yleisradion tuottamassa Plyysiä ja hyvää musiikkia -Pohjoisvisiosarjan osassa 6. Ohjelma kuvattiin TV1:n Pasilan televisiostudiossa ja lähetettiin Yle TV:1:ssä 6.3.1975. Ohjelma lähetettiin myös Ruotsin, Norjan ja Tanskan televisioissa.
Juan Carreño de Miranda

Juan Carreño de Miranda (maaliskuu 1614 Avilés Asturias – syyskuu 1685) oli espanjalainen barokin aikakauden taidemaalari.
Carreño de Mirandan isä oli samanniminen taiteilija Juan Carreño de Miranda. Perhe muutti Madridiin 1623, ja nuorempi Carreño de Miranda opiskeli Madridissa 1620-luvun loppupuolella Pedro de Las Cuevasin ja Bartolomé Romanin oppilaana. Hän kiinnitti Velazquezin huomiota teoksillaan Doña María de Aragónin luostarissa ja El Rosarion kirkossa. Carreño palkattiin 1658 kuninkaallisella toimeksiannolla avustajaksi maalaamaan freskoja Alcázarin palatsiin, jonka paikalla nykyisin on Madridin kuninkaallinen palatsi. Sebastian de Herreran kuoltua hän sai 1671 nimityksen kuningattaren hovimaalariksi (pintor de cámara) ja hän alkoi maalata ensisijaisesti muotokuvia. Hän kieltäytyi vastaanottamasta Santiagon ritarin arvoa sanoen: "Maalaaminen ei tarvitse kunnianosoituksia, sillä se antaa niitä koko maailmalle". Hänet muistetaan ensisijaisesti muotokuvamaalarina. Hänen merkittävimpiä oppilaitaan olivat Mateo Cerezo, Cabezalero, Donoso, Ledesma y Sotomayor. Hän kuoli Madridissa.
Carreño de Miranda oli ylhäistä syntyperää, joten hän ymmärsi hovin toimintaa ja psykologiaa paremmin kuin häntä edeltäneet hovimaalarit, ja näin hänen maalaamansa Espanjan kuninkaallisen perheen muotokuvat olivat aivan uudenlaista dokumentointia. Hänen maalauksensa ovat lähinnä kuninkaallisen perheen ja hovin muotokuvia, joskin hän teki uransa alkuvaiheissa muutamia lähinnä kirkon tilaamia alttaritauluja.
Preboreaalin kylmä heilahdus

Preboreaalin kylmä heilahdus () oli kylmeneminen jääkauden jälkeisessä hyvin viileässä preboreaalisessa ilmastossa. Tämä tilapäinen kylmeneminen tapahtui 11 300–11 150 vuotta sitten. Muitakin kylmiä heilahduksia oli juuri alkaneen holoseenikauden alussa.
Tutkimuksissa on havaittu yhteyksiä preboreaalin kylmän heilahduksen ja Euroopassa tapahtuneiden ilmastonmuutosten välillä; läntisessä Keski-Euroopassa oli ajanjakson aikana kosteampi ilmasto ja pohjoisen Italian sisämaassa kuivempi ilmasto.
Suomeen syntyivät jäätikön sektorin vetäytymisen pysähtyessä Sisä-Suomen reunamuodostumat 11000–10900 kalenterivuotta sitten. Jään reuna oli silloin Jyväskylän tienoilla ja Lapissa Inarijärven pohjoispuolella. Noin 11400 vuotta sitten koivumetsien eteneminen kohti pohjoista pysähtyi laajoilla alueilla kuivaan, kylmään avoimen ruohomaaston vaiheeseen. 11250 kalenterivuotta sitten ilmasto vaihtui äkkiä kosteaan.
11 550 vuotta sitten ilmasto lämpeni jääkausilämpötilasta esiboreaalisessa lämpenemisessä, jota kutsutaan englanninkielisessä kirjallisuudessa nimellä PBW. 11 100 kalenterivuotta sitten oli Norjan Jostedalsbreen-jäätiköllä kylmä Jondal-tapahtuma 1, jota vastaa laajemmin PBC, esiboreaalinen jäähtyminen tai Misox. Sitten jäätikkö eteni taas Jondal-tapahtuma 2:ssa 10 550–10 450 vuotta sitten, ja taas tuli kylmä Erdalen-tapahtuma 10 000 vuotta sitten.
PBO

PBO (IUPAC: poly("p"-fenyleeni-2,6-bentsobisoksatsoli)) on synteettinen kuitu, jota valmistetaan tuotenimellä Zylon. Tämän synteettisen polymeerin keksi ja kehitti Kaliforniassa toimiva SRI International 1980-luvulla. Nykyään sitä valmistaa japanilainen Toyobo Corporation.
PBO:n vetolujuus on 5.8 GPa, mikä on 1,6 kertaa Kevlaria suurempi. Millimetrin vahvuinen kuitu kestää 80 kg painon katkeamatta.
20 suosikkia – Itke vaan jos helpottaa

20 suosikkia – Itke vaan jos helpottaa on vuonna 1997 julkaistu "20 suosikkia" -sarjaan kuuluva Anita Hirvosen kokoelmalevy.
Kihlautuneet

Kihlautuneet () on Alessandro Manzonin (1785–1873) pääteoksiin lukeutuva italiankielinen historiallinen romaani. Se kuuluu italialaisen kirjallisuuden klassikoihin, ja sen täydellinen versio julkaistiin vuonna 1842. Sen suomensi ensimmäisenä Jalmari Hahl 1909. Romaanista on tehty ooppera (Amilcare Ponchielli, 1856) ja useita elokuvaversioita. 
"Kihlautuneet" on tarina kahdesta rakastavaisesta 1600-luvun Milanossa. Sitä kuvataan ironiseksi, luonnekuvaukseltaan väkeväksi ja psykologisesti tarkkanäköiseksi.
Zygmunt Krasiński

Zygmunt Napoleon Krasiński (19. helmikuuta 1812 Pariisi – 23. helmikuuta 1859 Pariisi) oli puolalainen romantiikan ajan runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on yhdessä Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin kanssa yksi maan kansallisrunoilijoista, "kolmesta bardista".
Krasińskin isä kreivi Vincenty Krasiński oli ensin kenraalina Napoleonin palveluksessa, sitten puolalainen senaattori ja myöhemmin Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen. Äiti oli ruhtinatar Maria Radziwill. Krasiński joutui Varsovassa ylioppilaana ollessaan sisäiseen ristiriitaan, kun yleinen mielipide syyttä epäili hänen Venäjän hallitsijalle uskollista isäänsä puolalaisvastaisista aikeista. Hän siirtyi silloin ulkomaille. 
Lähestyvä heinäkuun vallankumous ja sosiaalinen kuohunta saivat nuoren Krasińskin pohtimaan eurooppalaisen sivistyksen ja yhteiskunnan perimmäisiä kysymyksiä. Tältä pohjalta ovat syntyneet "Nieboska Komedya" (1835, suom. "Ei-jumalainen komedia") ja sen jatko "Niedokończony poemat", 'Keskenjäänyt runoelma') sekä mahtava, vain näennäisesti kreikkalaisten ja roomalaisten välistä kansallis- ja sivistystaistelua kuvaava näytelmä "Irydjon" (1836). Krasińskin kansalliset ihanteet ja hänen surunsa Puolan kohtalosta saavat ilmaisunsa runoelmassa "Przedświt" ('Aamunsarastus', 1843) ja 'Tulevaisuuden virsissä' ("Psalmy przyszlósci", 1845–1848).
J. J. Mikkolan mukaan ajatusten syvyys, tunteiden jalous ja vilpittömyys sekä muodon kirkkaus sijoittavat Krasińskin Puolan suurimpien runoilijoiden joukkoon, ja hänen nimensä on mainittu Adam Mickiewiczin ja Juliusz Słowackin rinnalla. Krasińskin kootut teokset ilmestyivät Leipzigissa 1863.
Krasińskin nimeä kantava kirjasto Biblioteka Ordynacji Krasińskich w Warszawie ('Varsovan Krasiński-kirjasto') on Puolan
kansalliskirjasto.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2007 11. kertaa. Kilpailut pidettiin Unkarin Debrecenissä 13.–16. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Räyhähenki muistelee – Kokoelma 1980–2000

Räyhähenki muistelee – Kokoelma 1980–2000 on Kauko Röyhkän järjestyksessään yhdeksäs kokoelmalevy ja ensimmäinen tuplakokoelma. Se julkaistiin vuonna 2000. Kokoelma sisältää Röyhkän tunnetuimpia kappaleita nimensä mukaisesti vuosilta 1980–2000.
Oscar Tengström

Oscar Tengström (ent. Oskari Tukiainen, 8. marraskuuta 1887 Helsinki – 18. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän oli naimisissa näyttelijä Eja Tengströmin kanssa.
Helsingin suomalaisen lyseon jälkeen Tengström opiskeli aluksi Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, kunnes ilmoittautui Svenska Teaternin oppilaskouluun 1910. Kahden vuoden kuluttua hän sai kiinnityksen Svenskaniin, jossa hän teki myös operettirooleja. Vuonna 1921 hän siirtyi Helsingin operettiteatterin johdosta Åbo Svenska Teateriin ja nimitettiin 1926 sen johtajaksi. Turun-vuosien jälkeen hän siirtyi takaisin Svenskaniin Helsinkiin. Vuonna 1940 Tengström perusti vaimonsa Ejan kanssa Lilla Teaternin, ammattiteatterin jonka johdossa toimi vuoteen 1955.
Tengström on näytellyt myös noin kymmenessä elokuvassa, joista tunnetuimmat lienevät Wilho Ilmarin "Seitsemän veljestä" (1939), jossa hän esitti rovastia ja T.J. Särkän "Kulkurin valssi" (1941), jossa hän näytteli Helenan (Ansa Ikonen) isää. Tengström kuului myös Teuvo Tulion elokuvien vakiokaartiin.
Ennen elokuvanäyttelijäuraansa Tengström myös ohjasi yhden elokuvan. "Kyllä kaikki selviää" (myös nimellä "Öinen seikkailu Degerössä eli Kaikki kyllä järjestyy") on vuonna 1926 valmistunut suomalainen mykkäelokuva.
Tengströmille myönnettiin Pro Finlandia -tunnustus vuonna 1952. Hän kuoli vuonna 1960.