Muistojeni kahvila

Muistojeni kahvila () on vuonna 2025 valmistunut ranskalais-suomalainen pitkä musiikkielokuva, joka sai maailmanensi-illan 4. heinäkuuta vuonna 2025 Los Angelesissa. 
Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Valto Baltzar. Suomeen ja Ranskaan sijoittuvassa elokuvassa tarina kulkee osin laulujen kautta, joita tulkitsevat useat suomalaiset ja ranskalaiset näyttelijät. Elokuva kuvattiin Pariisissa, Cherbourgissa, Helsingissä, Kauniaisissa, Porvoossa ja Sipoossa. 
Kappaleita tulkitsevat elokuvassa muun muassa Lionel Nakache, Eveliina Kauhanen, Anouchka Delon, Irina Björklund, Jorma Uotinen ja Niko Saarela. Elokuva seuraa 19-vuotiaan Emilien ja Suomeen muuttaneen ranskalaismies Philippen tarinaa. 
Elokuvamusiikin on säveltänyt Pro Finlandia -palkittu jazz-säveltäjä Heikki Sarmanto. Prahan filharmoninen orkesteri soittaa elokuvan kappaleissa ja musiikissa. Elokuvamusiikkiin haettiin nykyaikaista vaikutusta Arttu Wiskarin levy-yhtiö Mökkitie Recordsilla. 
Elokuva on Anouchka Delonin mukaan kunnianosoitus ranskalaiselle, Jacques Demyn ohjaamalle, "Cherbourgin sateenvarjot" -elokuvalle. Elokuvassa viitataan tähän muutamaan otteeseen elokuvan päähenkilöiden nostalgisoidessa elokuvaa. Elokuva on toteutettu yhteistyössä Cherbourgin kaupungin kanssa. 
Juoni.
Emilie työskentelee äitinsä kahvilassa, ja Philippe muutti Ranskasta Suomeen opettamaan ranskaa. Emilien ja Philippen rakkaus kehittyy kuin musikaalissa, musiikin ja tanssin siivittämänä – kunnes heidän on pakko kohdata elämän kylmät realiteetit. Rakastavaisten ympärillä oleva maailma muuttuu yhä kovemmaksi, ja todellisen inhimillisyyden löytäminen on joskus vaikeaa. Koskettava tarina on toisaalta täynnä humanismin henkeä, toisaalta se kertoo siitä, miten nykyajan työelämä ja yhteiskunnan paine ajavat ihmisen ahtaalle ja johtavat uupumukseen.
Musiikki.
Elokuvaa varten sanoitetut ja sävelletyt laulut ovat keskeinen osa elokuvan tarinaa. Säveltäjä Heikki Sarmanto on säveltänyt Valto Baltzarin sanoitukset kappaleiksi. Lisäksi Prahan filharmoninen orkesteri soittaa Sarmannon säveltämissä elokuvan lauluissa ja teemamusiikissa Vili Ollilan tekemän orkestraationuotituksen pohjalta. Sarmanto on kuvannut kappaleita omin sanoin näin: "Elokuvan kappaleissa on hyvin erilaisia atmosfäärejä, mutta maaginen sana jolla voisi kuvata tätä kokonaisuutta on kaiho. Tuhansia vuosia vanha kaiho, joka resonoi jostain ohjaaja Valto Baltzarin sisimmästä. Jokaisessa kappaleessa on oma viehätysvoimansa ja jokainen laulu on oma tarinansa." Arttu Wiskarin Mökkitie Recordsin musiikin sovittajana toimiva Mika Laakkonen haki elokuvan kappaleisiin modernia vaikutusta Sarmannon jazz-sävellyksiä kunnioittaen.
Tuotanto.
Elokuva kuvattiin suurimmaksi osaksi Suomessa, mutta osa siitä kuvattiin myös Ranskassa. Suomessa elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Porvoossa, Kauniaisissa, Sipoossa ja Mäntsälässä. Ranskassa elokuvaa kuvattiin Cherbourgissa ja Pariisissa. Elokuvan tuotti tuotantoyhtiö Filmi Katse Oy, ja se tehtiin yhteistyössä Elisa Viihteen, Fortumin, Visit Finlandin, Canonin ja Aalto-yliopiston kanssa. 
Kimmo Koskela on elokuvan kuvaaja. Elokuvan lavastuksen toteutti Maria Jännes ja puvustajana toimi Ranskassa elokuvapuvustajana työskentelevä Anu Gould. Lavastuksessa keskeistä oli suomalainen suunnittelu, ja esimerkiksi Yrjö Kukkapuro ja Marimekko ovat elokuvan lavastuksessa esillä. Puvustuksessa pyrittiin näyttämään kotimaisten suunnittelijoiden jälki ranskalaisin vivahtein.
Arvioita.
Elokuvan tärkein ansio on "Kommersant"-lehden elokuvakriitikko Andrei Plahovin mukaan on siinä, ettei se kopioi ranskalaisia malleja, vaan luo kansallisten saavutusten pohjalta oman kuvallisen maiseman ja puvustustyylin – esimerkkeinä Yrjö Kukkapuron ja Marimekon ekologinen muotoilu. Musiikkikaan (elokuva ei ole ooppera, vaan osittain musikaali) ei ole irrallaan suomalaisista juurista: eklektinen ääniraita perustuu Heikki Sarmannon lauluihin ja jazz-sävellyksiin. Uuden elokuvan juoni pysyy yleisellä tasolla samanlaisena kuin kaikkien tuntema Demyn elokuvan, mutta siihen on tehty merkittävä ero.
Plahovin mielestä elokuvan koskettavin ja hauskoin osa sijoittuu Cherbourgiin: Philippe matkustaa sinne suomalaisten kollegoidensa kanssa – he ovat "Cherbourgin sateenvarjot" -elokuvan faneja. He majoittuvat hotelliin, joka aikoinaan isännöi Jacques Demytä sekä elokuvan päätähtiä Nino Castelnuovoa ja Ranskan symboliksi noussutta Catherine Deneuveä kuuluisan elokuvan kuvauksissa.
Lionel Nakache ja Eveliina Kauhanen eivät Plahovin mielestä yllä Castelnuovon ja Deneuven tasolle, mutta hoitavat roolinsa. Samoin on hänen mielestään hyvä, että elokuvassa keskitytään päähenkilöiden suomalaiseen ympäristöön, jossa pyörii koko joukko hieman koomisia, ei lainkaan nuoria mutta sympaattisia hahmoja. Ja jotta elokuvan ranskalainen henki ei katoa, on uuden päähenkilön rakastetuksi rooliin kutsuttu legendaarisen ranskalaisen näyttelijän tytär Anouchka Delon. Silti juuri suomalainen romanssi, suomalainen huumori ja suomalainen mentaliteetti oikeuttavat Plahovin mielestä tämän riskialttiin elokuvaprojektin ja antavat elokuvalle aineksia rakastaa Ranskaa.
Kulttuuritoimittaja Gennadi Zaharov kuvaili Moskovan kansainvälisten elokuvajuhlien päätösgaalan elokuvaa liikuttavaksi ja surulliseksi.
Palkinnot.
Elokuva voitti Aenaria-palkinnon Ischian kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla vuonna 2021. Vuoden 2021 Catanian kansainvälinen elokuvafestivaali myönsi näyttelijä Eveliina Kauhaselle parhaalle uudelle näyttelijälle tarkoitetun palkinnon.