Stephen Hendry

Stephen Hendry (s. 13. tammikuuta 1969) on skotlantilainen snooker-ammattilainen ja seitsenkertainen maailmanmestari. Hendrystä tuli snooker-ammattilainen jo 16-vuotiaana.
Hendry on voittanut seitsemän maailmanmestaruutta vuosina 1990, 1992–1996 ja 1999. Ranking-turnauksia Hendry on voittanut yhteensä 36, joista viimeisimpänä "Malta Cup" vuonna 2005. Hendryn kulta-aikaa oli 1990-luku, mutta hän menestyi myös 2000-luvulla, mistä osoituksena Hendryn ykkössija virallisella maailmanlistalla kaudella 2006/2007. Hendry pitää yhä hallussaan useita lajin ennätyksiä. Hän on voittanut eniten maailmanmestaruuksia ja toiseksi eniten ranking-turnauksia, sekä tehnyt kuudenneksi eniten yli sadan pisteen lyöntisarjoja, joista peräti 11 on 147 pisteen "maksimibreikkejä" .
Ura.
Lupaava nuori.
Hendry aloitti uransa vuonna 1985 ja jo ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 1986/1987 nousi 32:n parhaan joukkoon ranking-listalla. Ensimmäisellä kaudellaan Hendry saavutti kaksi neljännesfinaalipaikkaa ja semifinaalipaikan turnauksissa. Aloittaessaan ammattilaisena hän oli 16-vuotias ja kaikkien aikojen nuorin laatuaan.
Turnausvoittaja ja Top 16-pelaaja.
Toisella kaudellaan (1987/1988) Hendry voitti kaksi ranking-turnausta; "Grand Prix" ja "British Open". Kauden päätteeksi hän oli noussut 16:n parhaan joukkoon sijalle 4 ranking-listalla. Tällä kaudella hän voitti ensimmäisen kerran arvostetuimman kutsuturnauksen "Benson &amp; Hedges Masters". Finaalissa kaatui John Parrott erin 9-6.
1990-luvun hallitsija ja moninkertainen maailmanmestari.
Kausi 1989/1990 oli Hendryn osalta jo uskomaton - kuusi turnausvoittoa: "Asian Open", "Dubai Classic", "Scottish Masters", "UK Championship", "Wembley Masters". "World Championship". Tällä kaudella hänestä tuli maailman ykköspelaaja ensimmäistä kertaa. 1980-luvulla ykköspelaajan valtikkaa oli seitsemän vuotta pitänyt kuusinkertainen maailmanmestari Steve Davis
Kaudella 1990/1991 Hendry voitti viisi ranking-turnausta. Tähän ei ollut pystynyt kukaan aikaisemmin. Lisäksi hän teki "hattutempun" "Masters"-turnauksessa, eli voitti tämän kolmannen kerran peräkkäin.
Kaudella 1991/1992 Hendry voitti jälleen maailmanmestaruuden, "Masters"-, "Grand Prix"- sekä "Welsh Open"-turnaukset. Lisäksi hän saavutti ensimmäisen kahdeksasta "maksimibreikistään" "Matchroom League" -turnauksessa. Hendry lopetti myös Steve Davisin neljän peräkkäisen "Premier League"-voiton putken. Tämä turnaus ei kuulu ammattilaisten pääkiertueelle.
Kaudella 1992/1993 Hendry voitti jo kolmannen ja toisen peräkkäisen maailmanmestaruuden. Lisäksi hän voitti jo viidettä kertaa putkeen arvostetun "Masters"-kutsuturnauksen. Hendry voitti toista kertaa peräkkäin "Premier Leaguen" finaalissa Steve Davisin.
Kaudella 1993/1994 Hendry jatkoi maailmanmestaruus-putkeaan.
Kaudella 1994/1995 Hendry voitti jälleen kolme ranking-turnausta ja näistä yksi oli jo neljäs peräkkäinen maailmanmestaruus. Tämän lisäksi Hendry palasi "Premier Leaguen" voittajaksi.
Kaudella 1995/1996 Hendry jatkoi kolmen voiton tasolla voittaen jälleen kerran maailmanmestaruuden jo viidettä kertaa putkeen. Tämä oli hänelle jo kuudes mestaruus ja näin hän nousi Steve Davisin ja Ray Reardonin rinnalle legendaaristen mestarien joukkoon. Kausi toi mukanaan myös neljännen "Premier League"-voiton.
Kaudella 1996/1997 Hendry oli jo kuudetta kertaa peräkkäin MM-finaalissa, mutta tällä kertaa maailmanmestaruuden vei irlantilainen Ken Doherty, joka katkaisi Hendryn pitkän voittoputken.
Kausi 1997/1998 ei ollut Hendryn osalta yhtä erinomainen kuin 1990-luku tätä aikaisemmin. Hän voitti silti yhden ranking-turnauksen, joka oli "Thailand Masters". Maailmanmestaruuskisoissa Hendry karsiutui jo ensimmäisellä kierroksella ja ennätyksellisen kahdeksan vuoden hallinnan jälkeen joutui kauden päätteeksi luopumaan maailman ykköspelaajan asemasta.
Kaudella 1998/1999 Hendry voitti ennätyksellisen seitsemännen, ja toistaiseksi viimeisen, maailmanmestaruutensa ottaen ennätyksen näin ollen yksin omiin nimiinsä. Tällä kaudella hän voitti myös tätä turnausta edeltäneen "Scottish Open"-turnauksen.
2000-luvulle.
Kauden 1999/2000 alun jälkeen Hendry on voittanut vain viisi turnausta: "British Open" 1999, "European Open" 2001, "Welsh Open" 2003, "British Open" 2003 sekä "Malta Cup" 2005. Vuonna 2002 Hendry kuitenkin oli lähellä kahdeksatta maailmanmestaruuttaan häviten kuitenkin finaalin niukasti Peter Ebdonille erin 17-18. Vaikka 1990-luvun kaltainen menestys ei ole jatkunut, on Hendry silti kyennyt tekemään neljä 147-lyöntisarjaa, eikä ole kertaakaan pudonnut ranking-listalla 16 parhaan joukosta. Lisäksi kaudelle 2006/2007 Hendry valtasi uudelleen maailman ykköspelaajan paikan tasaisten pelisuoritusten avittamana edellisellä kaudella. Hendry voitti vielä vuosina 2000 ja 2004 "Premier Leaguen", vaikka 2000-luvun alku onkin tämän turnauksen osalta ollut Ronnie O’Sullivanin hallintaa .
Kaudella 2007/2008 Hendry pelasi ajoittain hyvin säilyttäen edelleen paikkansa 10 parhaan joukossa ranking-listalla. Parhaiten hän pelasi kauden päättävässä maailmanmestaruusturnauksessa Sheffieldin "Crucible"-teatterissa, jossa hän kaadettuaan nuoren Mark Allenin tiukassa ensimmäisen kierroksen ottelussa, eteni toiselle kierrokselle, jossa hän vakuuttavasti kaatoi Kiinan superlupauksen Ding Junhuin, ja tämän jälkeen vielä yhden kauden tasaisimman nousijan, walesiläisen Ryan Dayn, neljännesfinaalissa. Semifinaaliparikseen Hendry sai Ronnie O’Sullivanin, joka omassa neljännesfinaalissaan oli tehnyt jo kolmannen 147 pisteen "maksimibreikin" "Crucible"-teatterissa. Tämä oli "The Rocketin" yhdeksäs 147 ja hän ohitti näin Hendryn ennätystilastossa. Hendry oli lähellä itsekin omassa neljännesfinaaliottelussaan yltää samaan, mutta viimeinen punainen pallo ei uponnut. Semifinaali päättyi O’Sullivanin selkeään voittoon 17-6.
Kausi 2008/2009 ei käynnistynyt Hendryn osalta hyvin, sillä kahdessa ensimmäisessä turnauksessa hän hävisi jo ensimmäisen ottelunsa. "Grand Prix"-turnaus oli Hendryn osalta jo hieman parempi, mutta tässäkin Hendry putosi ennen neljännesfinaaleita. "Bahrain Championship"-turnauksessa nähtiin pitkästä aikaa "vanhaa" Hendryä, sillä hän pelasi hyvän ja tasaisen turnauksen edeten semifinaaliin asti, jossa Matthew Stevens kuitenkin eteni finaaliin, hävitäkseen tämän kuitenkin 26-vuotiaalle australialaiselle Neil Robertsonille. Loppukauden turnauksetkaan eivät onnistuneet "The Maestrolta" hyvin ja listasijoitus kauden päätteeksi oli 10.
Kausi 2009/2010 ei myöskään tuonut menestystä turnausvoittojen mielessä. Kauden parhaaksi saavutukseksi jäi neljännesfinaalipaikka "Sanyuan Foods China Open"-turnauksessa. Kaikissa muissa turnauksissa tappio tuli jo 16:n parhaan joukossa. Kauden päätteeksi Hendry putosi ulos 10:n parhaan joukosta maailmanlistalla.
Huhtikuussa 2012 Hendry suoritti maailmanmestaruusturnauksessa uransa 11. maksimibreikkinsä. 1. toukokuuta 2012 Hendry ilmoitti lopettavansa mittavan snooker-uransa koettuaan 2-13 tappion Stephen Maguirelle maailmanmestaruusturnauksen neljännesfinaalissa.
Menestystä ja ennätyksiä.
Hendry on siis selvästi yksi kaikkien aikojen menestyksekkäimmistä snooker-pelaajista. Hänellä on nimissään esimerkiksi seuraavat ennätykset; nuorin maailmanmestari (21) ja eniten MM-titteleitä (7, yhdessä Ronnie O’Sullivanin kanssa). 
Pelityyli.
Pelityyliltään Hendry on erittäin hyökkäävä, vaikka taitaa myös turvapelin. Hendryn vahvuuksiksi pitää luetella erittäin pehmeä kosketus valkoiseen palloon, josta on paljon hyötyä päällevedoissa. Hendry on taitava pelaaja ja hyvä "break builder" (sarjan tekijä). Varsinaisia heikkouksia ei Hendryllä pelillisesti ole, joskin pitkä peli oli alkanut tökkiä uran viimeisien vuosien aikana. Suurimmat heikkoudet Hendryllä löytyvät taktiselta puolelta. Hendry on hävinnyt useita freimejä siksi, että hän on hyökännyt liian rohkeasti. Myös Hendryn hermot ovat välillä pettäneet kesken tiukan ottelun. Hendrylle saattaa välillä tulla päiviä, jolloin peli ei suju lainkaan. Stephen Hendry on edelleen huippupelaaja, muttei samanlainen taituri kuin vielä 1990-luvulla.