tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Palmuvehka

Palmuvehka ("Zamioculcas zamiifolia") on afrikkalainen huonekasvina käytetty vehkakasvi, joka tunnetaan myös nimillä tikapuukukka ja leidipalmu. Palmuvehka on huonekasvina uusi. Sitä pidetään helppohoitoisena huonekasvina. Varjoa, kuivuutta ja kuumuutta kestävänä se soveltuu myös kuivailmaiseen kerrostalohuoneistoon. Kasvi voi pärjätä kuukaudenkin ilman kastelua. Kasvi on myrkyllinen, mutta aiheuttaa lähinnä paikallisia ärsytysoireita.
Ulkonäkö ja koko.
Palmuvehkalla on pystyasennossa kasvavat, erittäin tankeat 20–40 cm pitkät lehdet, joissa on pareittain kasvavat puikeat, jäykät lehdykät, joiden pituus on 5–15 cm. Kasvia voidaan lisätä jakamalla juurakkoa ja pistokkaana lehdestä tai lehdykästä. Pistokkaat kasvavat hitaasti, sillä kasvi kasvattaa ensin juurakon ja mukulat ennen lehtien esiintuloa.
Levinneisyys.
Palmuvehka kasvaa Afrikan itärannikolla: Keniassa, Tansaniassa, Malawissa, Mosambikissa, Zimbabwessa ja Etelä-Afrikan koillisosassa.
Etymologia.
Kasvitieteellinen nimi "Zamioculcas" johtuu toisaalta sen lehtien pinnallisesta samankaltaisuudesta käpypalmuihin kuuluvien samiakasvien kanssa ja toisaalta sen sukulaisuudesta taaroihin. Kasvitieteellisiin synonyymeihin kuuluvat "Caladium zamiaefolium", "Zamioculcas loddigesii" ja "Zamioculcas lanceolata".
Käyttö perinteisessä lääketieteessä.
Vaikka palmuvehkan lääketieteellisestä käytöstä on saatavilla vain vähän tietoa, palmuvehkaa käytetään ilmeisesti lääkinnälliseen tarkoitukseen Malawin Mulanjen alueella ja Tansanian Usambaran vuoristossa, jossa lehtien mehua käytetään korvakivun hoitoon. Tansaniassa palmuvehkasta valmistettua haudetta käytetään "mshipa"-nimisen tulehdustilan hoitoon. Luoteis-Tansaniassa palmuvehkan juuria käytetään sukumien keskuudessa haavaumien hoitoon.
Käyttö muissa tarkoituksissa.
Huonekasvikäytön lisäksi palmuvehkaa on käytetty villan värjäykseen keltaiseksi sen sisältämän apigeniinin vuoksi.
Kööpenhaminan yliopiston kasvi- ja ympäristötieteen laitoksen vuonna 2014 tekemässä tutkimuksessa osoitettiin, että palmuvehka pystyy laboratorio-olosuhteissa poistamaan haihtuvia orgaanisia yhdisteitä seuraavassa tehokkuusjärjestyksessä: bentseeniä, tolueenia, etyylibentseeniä ja ksyleeniä noin 0,01 mol/m2 vuorokaudessa. Samassa tutkimuksessa todettiin tosin, että tehokkuus sisäympäristöissä on epäselvää.
Pikku-Orava

Pikku-Orava on EMI:n markkinointihahmo, jonka nimissä on julkaistu neljä albumia. Pikku-Oravan albumit sisältävät lainakappaleita, joissa laulajan äänen korkeutta on nostettu ”oravamaisen” vaikutelman saavuttamiseksi. Ensimmäinen albumi, "Uusi seedee!" julkaistiin 27. syyskuuta 2006 ja se nousi listaykköseksi. Seuraava albumi, "Kesä seedee" julkaistiin 23. toukokuuta 2007.
Diprotodon

Diprotodon oli suurin kaikista tunnetuista pussieläimistä. "Diprotodon" eli noin 1,6 miljoonaa – 20 000 vuotta sitten. "Diprotodonien" fossiileja on löydetty ympäri Australiaa, muutamista fossiileista on löydetty myös emon pussissa olleita poikasia. Se oli noin kolme metriä pitkä, korkeutta sillä oli kaksi metriä ja painoa jopa kolme tonnia. Sen lähimmät elävät sukulaiset ovat vompatit. "Diprotodonit" saattavat olla Australian alkuperäisasukkaiden bunyip-tarueläimen legendan taustalla.
Piirteet.
Ulkonäöltään "Diprotodon" muistutti sarvetonta sarvikuonoa. Sen jalat kääntyivät vompattien lailla lievästi sisäänpäin. Sen etujaloissa oli voimakkaat kynnet, löydettyjen jalanjälkien perusteella tiedetään että sen jaloissa oli samanlainen karvoitus kuin vompateilla. "Diprotodoneihin" luokitellaan yleensä kolme lajia, mutta joidenkin tutkijoiden mielestä lajeja on saattanut olla jopa 20. Lajit erosivat toisistaan lähinnä koon perusteella, pienin oli noin puolet suurimman koosta. "Diprotodon" esiintyi tiettävästi koko Australian alueella lukuun ottamatta Tasmaniaa.
Häviäminen.
"Diprotodonin" häviämisen syystä on esitetty useita teorioita. Sen häviäminen yhdistetään useissa teorioissa ihmisen toimintaan, näissä teorioissa esitetään että ihminen olisi hävittänyt lajin metsästämällä tai muuttamalla sen elinympäristöä esimerkiksi polttamalla metsää.
Kutsuohjattu joukkoliikenne

Kutsuohjattu joukkoliikenne tarkoittaa asiakastarpeen mukaan reitittyvää julkista joukkoliikennettä. Perinteisesti on bussien aikataulut suunniteltu kulkemaan tiettyä reittiä pitkin ja tiettynä aikana riippumatta siitä oliko bussissa asiakkaita vai ei. Kutsuohjattu joukkoliikenne sen sijaan toimii nimenomaan asiakkaiden matkustustarpeiden pohjalta, kuljettaen matkustajat heille sopivina aikoina paikasta A paikkaan B, ollen näin reittiliikenteen ja taksin välimaastoon sijoittuva liikennöintimuoto. 
Matkustaja soittaa tilauskeskukseen ennen matkan alkua ja kertoo tiedot matkan päätepisteistä ja ajankohdasta sekä saa sitten tietää, että milloin auto tulee noutamaan. Kyydissä voi olla samanaikaisesti useita matkustajia. Tilauskeskus hoitaa vain puheluihin vastaamisen ja asiakaspalvelun, automaattinen tietokoneohjelmisto hoitaa loput ja yhdistelee tilaukset. Jokaisessa autossa on ns. ajoneuvotietokone eli kännykkäverkon kautta keskustietokoneelle yhteydessä oleva tietokone, joka ohjeistaa kuljettajaa ja kertoo ajoreitin. Ajoneuvotietokone on koko ajan yhteydessä keskuspalvelimen kanssa, joten järjestelmä tietää koko ajan auton sijainnin, aikataulussa pysymisen sekä muut tarvittavat tiedot. 
Suurimman kohderyhmän muodostavat kaupunkien maksamat vanhusten ja vammaisten matkat. Nämä matkat on organisoitu Matkapalvelukeskusten kautta. Esimerkiksi Helsingissä palvelee kaupunki erityisryhmiään Matkapalvelukeskuksella. Sen kautta voivat palveluun oikeutetut yli 12 000 helsinkiläistä tilata matkansa. Näitä matkoja tehdään päivittäin noin 2000 kpl ja määrä on jo pitkään ollut kasvussa. Invavarustuksella varustettuja pikkubusseja on pelkästään tätä palvelua varten varattu 60 kpl, joiden lisäksi saman verran autoja on käytettävissä muiden ajojensa ohella. 
Matkahuollon kutsuliikenne.
Matkahuolto on toteuttanut sähköisen kutsujoukkoliikenteen tilausjärjestelmän seuraaviin kuntiin:
Vakka-Suomen Sanomat

Vakka-Suomen Sanomat on varsinaissuomalainen vuonna 1949 perustettu kolmipäiväinen paikallislehti, joka sisältää uutisia Uudenkaupungin, Kustavin, Maskun, Mynämäen, Nousiaisten, Taivassalon, Vehmaan ja Naantalin tapahtumista ja asioista. Lehdessä julkaistaan myös edellä mainittujen kuntien viralliset ilmoitukset. Uutisia on myös Laitilasta, joka ei kuulu julkaisijayhtymään.
Lehti on Euroopan ainoa kuntien omistama lehti, mutta se pyrkii olemaan kunnista riippumaton. Vuoden 2015 alusta omistuspohjaksi tuli osuuskunta.
Lehdellä on päätoimittaja Vesa Penttilän ja julkaisuyhtiön toimitusjohtajan Janne Vuorelan lisäksi 11 työntekijää. Lehden toimitus sijaitsee Uudenkaupungin Rauhankadulla. Toimittajia on kolme vakituista ja kaksi aluetoimittajaa. Aluetoimittajien sijoituspaikat ovat Mynämäki ja Masku. Lehdellä on myös palvelupiste Mynämäen keskustassa. Lehti tekee yhteistyötä alueen muiden paikallislehtien kanssa: lehden osto- ja myyntipalsta Vakka-Makasiini on yhteinen "Uudenkaupungin Sanomien" ja "Laitilan Sanomien" kanssa. Lehti painetaan Kirjapaino Alma Manussa Tampereella.
Historia.
"Vakka-Suomen Sanomien" ulkoasua uudistettiin lokakuussa 2007, jolloin vuosikymmeniä muuttumattomana ollut kirjaintyyppi vaihdettiin kevyempään ja lehden eri osastojen ulkoasua yhtenäistettiin. Muutoksen tarkoituksena oli keventää lehden vanhahtavaksi ja raskaaksi moitittua yleisilmettä. Muutoksen yhteydessä myös lehden toimitus- ja taittojärjestelmät uusittiin.
Lehti alkoi ilmestyä 2013 myös verkossa. Myös verkkolehti on maksullinen.
Vuonna 2015 lehden johdon epäiltiin käyttäneen opetusministeriön rahoja omien yritystensä tukemiseen.
Hilkka Kotamäki

Hilkka Rakel Kotamäki (17. joulukuuta 1941 Helsinki – 22. maaliskuuta 2024) oli suomalainen iskelmälaulaja, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla Suomen ensimmäisenä Lottotyttönä. Hänen iskelmälaulajan uransa oli alkanut jo vuonna 1962, ja ensilevynsä hän teki vuonna 1963. Hän oli parhaimmillaan lavaesiintymisissä, joissa hänen roolihahmojaan olivat muun muassa mustalaismusiikkia esittävä "Gipsy-Girl" ja blondi "Miss Christine". Hän levytti kaikkiaan vain kaksi singleä. Toimittuaan viisi vuotta Lotto-tyttönä hän muutti Tukholmaan ja perusti sinne oman mannekiinikoulun. Hän palasi Suomeen vuonna 1988 ja toimi yksityisyrittäjänä tuote-esittelijänä.
Kotamäki oli kotoisin kauppiasperheestä Humppilasta. Hän esiintyi myös mainoksissa ja oli Sanelma Vuorteen mannekiinikoulussa opettajana, ennen kuin perusti oman koulun Tukholmaan. Vuonna 2011 hän myi yrittäjänä kullan ja kuparin kiillotusaineita.
Kotamäki esiintyi Jörn Donnerin ohjaamassa elokuvassa "Sixtynine 69" (1969), jossa hän näytteli pesijää, ja Maunu Kurkvaaran elokuvassa "Lauantaileikit", jossa hän oli tyttö baarissa.
Kotamäki on haudattu Pyhän Laurin kirkon hautausmaalle Vantaalle.
Koneviesti

Koneviesti on maa-, metsätalouden ja maarakennuksen parissa työskenteleville suunnattu ammattilehti. Aihealue on laaja: maa- ja metsätalouskoneet, maarakennuskoneet, yhdyskuntatekniikka ja maastoajoneuvot. Lisäksi tulevat konealan uutiset, ajankohtaiset tapahtumat ja kuulumiset alan messuilta. Pääosassa lehdessä ovat käytännön olosuhteissa tehdyt vertailutestit ja koeajot. Lehden mukana ilmestyy myös uusiin energiamuotoihin keskittyvä "BioEnergia"-liite viisi kertaa vuodessa. Lehden vakiopalstoihin kuuluvat myös maatalouskoneiden historiasta kertova Weteraanit-osa, jossa esitellään vanhoja työkoneita ja niiden kehitystä sekä Huolto ja korjaus -osio, joka keskittyy käytettyjen työkoneiden kunnostukseen. Lehden päätoimittajan Uolevi Oriston lisäksi lehdellä oli vuoden 2013 paikkeilla viisi muuta toimittajaa ja kahdeksan vakituista avustajaa.
"Koneviestin" perusti vuonna 1952 lapualainen koneteknikko ja paikallislehden toimittaja Paavo Raukko (1899–1973), ja kustantajana toimi seinäjokelainen Maaseudun ammattilehtiyhtymä. Aluksi lehden nimi oli "Maaseudun Koneviesti", mutta kustantajan vaihtuessa vuonna 1957 Viestilehdet muutti lehden nimen pelkäksi "Koneviestiksi". Koneviestin ohella Viestilehdet julkaisi vuosina 1998–2003 myös erillistä "Mikroviesti"-lehteä, joka keskittyi maa- ja metsätalouden tietotekniikkaan ja yleisiin tietotekniikan perusteisiin. Vuoden 2004 alussa lehti kuitenkin sulautettiin kannattamattomana "Koneviestiin", jonka liitteenä "Mikroviesti" on ilmestynyt muutamia kertoja vuodessa. "Koneviestissä" julkaistiin Valtion maatalouskoneiden tutkimuslaitoksen Vakolan koetusselostuksia "Koneviestin" ja Vakolan keskinäisen sopimuksen mukaisesti.
Moottoriviesti.
"Moottoriviesti" (MV) oli "Koneviestin" autoliite, joka eriytettiin omaksi lehdekseen vuonna 1965. A-lehtien kustantaja Olli Lyytikäinen osti lehden vuonna 1973 ja yhdisti sen "Tuulilasiin". "Moottoriviestiä" tekivät viimeisinä vuosina päätoimittaja Erkki Raukko ja toimittaja Matti Järvi, jotka jatkoivat "Tuulilasin" toimituksessa.
Simon Scott

Simon Scott, oik. Veikko Salonen (1948 Merikarvia – 2023 Ruotsi) oli suomalainen iskelmälaulaja ja musikaaliesiintyjä.
Tampereella asunut Scott valittiin vuonna 1970 "Suosikki"-lehden ”vuoden supertähdeksi” ja otettiin armeijaan lähteneen Rauli Koiviston tilalle Clauden rooliin Tampereen Popteatterin "Hair"-musikaaliin. Samaan aikaan hän esiintyi myös Helsingin kaupunginteatterin "Pelastus"-musikaalissa. Vuodelta 1970 on myös hänen tunnetuin levytyksensä ”Vain ulkopuolelle jään” / ”Kuunnelkaa uutta sanomaa”. A-puoli on Reino Bäckmanin suomennos italialaisesta kappaleesta, B-puoli Jukka Kuoppamäen tekstittämä Roland Vincentin sävellys ”Wight is Wight”.
Vuonna 1971 Simon Scottilta ilmestyi hänen nimeään kantava LP-levy. Reino Bäckmanin tuottama albumi koostuu käännöskappaleista, joista useimmat on suomeksi sanoittanut Chrisse Johansson.
Vuonna 1973 Simon Scott muutti Ruotsin Västeråsiin, jossa hän pääsi Antero Kivilän yhtyeen laulusolistiksi ja teki töitä myös rakennuspuuseppänä. Hän keikkaili myöhemmin muissakin tanssiyhtyeissä ruotsinsuomalaisten parissa.
Hautakylä

Hautakylä on kylä Kiuruveden kaupunkitaajaman eteläpuolella Pohjois-Savossa. Hautakylä sijaitsee linnuntietä noin 5 kilometriä Kiuruveden kirkon eteläpuolella.
Usein - esimerkiksi kulttuuriperintöä käsitellessä - Hautakylää tarkastellaan yhdessä siitä noin kolme kilometriä etelään sijaitsevan Rapakkojoen kylän kanssa nimellä Hautakylä-Rapakkojoki. Hautajärven, Kilpijärven ja Rapakkojärven seudun kyläalueet liittyvät toisiinsa saumattomasti avarien maisematilojen jatkumoina, eikä selviä kylärajoja polveilevilla kyläteillä kulkiessa havaitse. Maisemakuvalle on ominaista laajat, suhteellisen loivarantaiset peltoaukeat, joissa paremman pienilmaston ja rakentamispohjan vuoksi tilakeskukset sijoittuvat kauemmaksi vesistöjen rantalinjasta. Pääelinkeino on ollut maatalous.
Hautakylä-Rapakkojoen alueella on noin 350 asukasta 2004).
Hautakylä-Rapakkojoken tai lähialueiden kulttuuriperintökohteisiin kuuluu muun muassa muinaismuistolain nojalla suojeltu Paljakanvuori (koordinaatit noin ). Se on vanha huvittelupaikka. Perimätiedon mukaan Paljakka on myös merkkitulien pitopaikka ja lähellä on kulkenut Pähkinäsaaren rauhan rajalinja. Vuoren luoteissivulla on Pirunpesänä tunnettu onkalo ja vuoren laella on kuppikiviä tai kallioon koverrettuja uhrikuppeja. Luonnonmuistomerkeistä huomattavimpiin kuuluu 8-9 metriä korkea, puumainen, rauhoitettu Petäjäharjun pylväskataja. Maakunnallisesti merkittäväksi seudun rakennusperintökohteeksi on luokiteltu vuonna 1908 rakennettu ja vuonna 1924 laajennettu entinen Rapakkojoen koulu. Koulu lakkautettiin vuonna 2010. Rakennuksessa toimii nyttemmin Rapakkojoen Seurahuone.
Matti Helminen (kilpapyöräilijä)

Matti Helminen (s. 14. elokuuta 1975 Kotka) on suomalainen maantiepyöräilijä.
Helminen voitti kolmannen etapin Ronde van Vlaams-Brabant -kilpailussa vuonna 2000 sekä toisen etapin ja kokonaiskilpailun Tour du Brabant Wallon -ajossa 2004. 
Helminen aloitti ammattilaisuransa 2005. Hän on voittanut Suomen maantieaika-ajomestaruuden vuosina 2003, 2006, 2007, 2008, 2010 ja 2012, saanut SM-hopeaa 2001, 2009, 2011, 2015, 2017 ja 2019 sekä SM-pronssia 2002, 2005. Maantieajossa hän sai SM-hopeaa 2009 sekä SM-pronssia 2008 ja 2015. Hän sijoittui vuonna 2006 kolmanneksi Chrono des Herbiers -tempokilpailussa. Chrono Champenois -aika-ajokilpailun hän voitti vuonna 2006 ja sijoittui vuonna 2010 toiseksi ja 2008 kolmanneksi. Vuoden 2007 Missourin ympäriajossa hän sijoittui aika-ajoetapilla kolmanneksi voittaen muun muassa Alberto Contadorin ja George Hincapien. Vuoden 2007 maantiepyöräilyn MM-kilpailuissa Helminen oli aika-ajossa kuudestoista. Vuonna 2011 hän oli samalla matkalla 53:s.
Helminen jäi vuonna 2012 kiinni dopingista ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Hän kuitenkin kiisti käyttäneensä dopingia. Hän on jatkanut uraansa kilpailukiellon jälkeen, ei kuitenkaan ammattilaistasolla.
Finnish Aircraft Maintenance

Finnish Aircraft Maintenance Oy (FAM) oli vuonna 2008 perustettu Finnairin sekä Finncommin puoliksi omistama huoltoyritys, jonka toimilupa kattoi ATR, Embraer ERJ 145 sekä Embraer 170 -suihkukoneet. FAM:n suurimpana asiakkaana oli Finncomm, sillä FAM vastasi yhtiön koko laivaston linjahuolloista sekä ATR-koneiden osalta myös raskaista huollosta. Lisäksi FAM teki huoltotöitä ulkopuolisille asiakkaille. Yhtiön toimipaikka oli Helsinki-Vantaan lentoasema ja se työllisti noin 90 henkilöä. 
FAM:n toiminta käynnistyi elokuun alussa 2008, jolloin ilmailuviranomainen myönsi sille lentokonekorjaamon toimiluvan. Toimilupa kattoi ATR-potkuriturbiinikoneet ja Embraer ERJ 145 -suihkukoneet. 
Yhtiölle valmistui huhtikuussa 2009 Helsinki-Vantaan lentoaseman alueelle 11 000 neliömetrin kokoinen huolto- ja toimistorakennus. Huoltohallin lattiapinta-ala on 6 000 neliömetriä.
FAM:n suurin asiakas oli Finncomm Airlines, joka operoi mm. ATR72 -sarjan lentokoneilla. Finnair luopui ATR-liikenteestä tammikuun 2008 alkupuolella, jolloin sen tytäryhtiö Aero Airlines lopetti toimintansa.
Symbolinen interaktionismi

Symbolinen interaktionismi on George Herbert Meadin työn pohjalta kehittynyt näkemys ihmisen sosiaalisuudesta. Sen mukaan kun ihminen oppii tarkastelemaan itseään muiden näkökulmasta, hänen minäkäsityksensä kehittyy sosiaalisesti.
Symbolisessa interaktionismissa tärkeä on Thomasin teoreemana tunnettu ajatus: "Ne tapahtumat, jotka ihmiset määrittelevät todellisiksi, ovat todellisia seurauksiltaan".
Symbolinen interaktionismi on yksi varhaisimmista sosiaalipsykologian minäteorioista ja on toiminut lähtökohtana monille muille teorioille, jotka painottavat minuuden muodostumisessa sosiaalisen ympäristön merkitystä. Meadin mukaan yksilön käsitys itsestä ja muista kehittyy rinnakkain. Lapsi kokee erilaisia rooleja varhaisessa leikki-iässä 3–4 vuoden iässä. Vähitellen lapsi alkaa leikeissään esittää myös toisenlaisia ihmistenvälisiin suhteisiin liittyviä rooleja ja samalla hän opettelee ymmärtämään näitä suhteita ja tarkastelemaan toisten ihmisten silmin.
Pekka Loukiala

Pekka Jouni Loukiala (28. maaliskuuta 1944 Pieksämäki – 23. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen rocklaulaja.
Pieksämäellä syntynyt Loukiala muutti veljensä Jukan kanssa Turkuun, jossa hänen uransa alkoi 1950-luvun lopulla. Vappuna 1959 Loukiala sijoittui toiseksi Ponnahdus pinnalle -kilpailussa kappaleella "What You've Done To Me".
Tammikuussa 1961 Loukiala voitti Suomen rock-kuninkuuskisat Helsingissä, mikä avasi hänelle mahdollisuuden päästä levyttämään. Hän kiersi Suomea ja Ruotsia veljensä sekä Eero ja Jussi Raittisen ja Tuula sekä Paula Karppasen kanssa. Rockmusiikin suosion laskettua hän siirtyi perinteiseen tanssimusiikkiin, mutta 1970-luvulla hän palasi rockin pariin, jolloin hän esitti ja levytti erityisesti Elviksen musiikkia. Hän voitti muun muassa maailmanlaajuisen Elvis-kilpailun, ja hänet palkittiin Kanadassa.
Ammattimuusikon uransa hän lopetti 1980-luvun lopulla ja siirtyi kiinteistöalalle. Musiikkia hän ei kuitenkaan täysin jättänyt, vaan vielä vuonna 2000 hän levytti omakustannelevyn "Love me Tender".
Liberian talous

Liberian talous on tuhoutunut hyvin pitkälti Liberian sisällissodissa 1989−1995 ja 1999–2003. Vain 15 prosenttia väestöstä on palkkatyössä, ja suurin osa ihmisistä elää omavaraistaloudessa maanviljelyllä.
Ennen sisällissotia maa oli vauras, ja yksi maailman suurimmista kumin tuottajamaista. Firestone Rubber Companylla oli maassa maailman suurin kumiplantaasi. Kumin lisäksi maassa tuotettiin rautamalmia, puuta ja kahvia. Teollisuudenaloja oli kumin, palmuöljyn ja elintarvikkeiden jalostus, rakennusmateriaalinen tuotanto, huonekaluteollisuus ja timanttien louhinta. Riisi oli tärkein viljelyskasvi, ja lisäksi kalaa saatiin rannikolta ja sisämaan kalanviljelyslaitoksista.
Sodat tuhosivat teollisuuden ja pääkaupungin Monrovian ja sen lähialueen infastruktuurin täysin, ja liikemiehet lähtivät maasta vieden mukanaan pääoman ja taitotiedon. Urbaani kaupankäynti romahti, ja sitä ollaan vasta pikkuhiljaa elvyttämässä.
Liberian tärkeimmät vientimaat ovat Saksa, Etelä-Afrikka, Puola, Yhdysvallat ja Espanja. Suurimmat tuontimaat ovat Etelä-Korea, Singapore ja Japani.
Ostovoimakorjattu bruttokansantuote asukasta kohden oli Liberiassa 1600 dollaria vuonna 2023, maailman 222 valtion joukossa sijalla 213.
Bodenin matti

Bodenin matti on shakissa kuvio, jossa tapahtuu shakkimatti kahdella lähetillä. Yleensä kuningas on apuna tai matitettava kuningas on loukussa. Bodenin matin näkee useammin tehtävissä kuin käytännön peleissä.
Bodenin matti on saanut nimensä Samuel Bodenin mukaan, joka pelasi sen ensimmäisen kerran vuonna 1853. Peli oli seuraavanlainen:
1.e4 e5 2.Rf3 d6 3.c3 f5 4.Lc4 Rf6 5.d4 fxe4 6.dxe5 exf3 7.exf6 Dxf6 8.gxf3 Rc6 9.f4 Ld7 10.Le3 O-O-O 11.Rd2 Te8 12.Df3 Lf5 13.O-O-O? (13.Ld5 on parempi) 13...d5! 14.Lxd5?? (johtaa mattiin; parempi olisi 14.Tde1) 14...Dxc3+ 15.bxc3 La3#
Technion – Israelin teknillinen korkeakoulu

Technion – Israelin teknillinen korkeakoulu (, ) on Haifaan, Israeliin 1924 perustettu teknillinen yliopisto, mutta sillä on myös yksi maailman arvostetuimmista lääketieteellisistä tiedekunnista. Technionissa on tällä hetkellä noin 13 000 opiskelijaa
Technionissa on 13 osastoa:
Intianviippa

Intianviippa ("Rhinoptilus bitorquatus") on vain Intiassa elävä äärimmäisen uhanalainen pääskykahlaajiin kuuluva lintu. Intianviippa on yksi maailman harvinaisimmista linnuista.
__notoc__
Ulkonäkö.
Intianviipan pituus on noin 27 cm. Linnun selkä on ruskea ja pyrstönkärki musta. Vatsa on väriltään harmaanvalkea, ja rinnassa on kolme ruskeaa juovaa. Intianviipan pää on valkoinen, ja siinä on kaksi ruskeaa juovaa. Linnun nokka on keltainen ja mustakärkinen.
Elinympäristö.
Intianviippa elää pääasiassa pensaikkoisilla metsäseuduilla ja vuoristojen reunaseuduilla.. Intianviippa on yöaktiivinen ja käyttää ravintonaan hyönteisiä.
Kanta ja uhat.
Ensimmäisen kerran intianviipan löysi Thomas C. Jerdon vuonna 1848. Sen luultiin myöhemmin kuolleen sukupuuttoon, mutta se löytyi uudelleen vuonna 1986. Koska lintu on harvinainen, sen elintavoista ei tiedetä paljonkaan. Arviot kannan koosta vaihtelevat 25–200 yksilöön.
Suurimmat uhat linnuille ovat elinympäristön tuhoutuminen sekä ihmisten aiheuttama häiriytyminen. Intianviipan ainoa tunnettu esiintymisalue oli vaarassa tuhoutua Telugu-Gangan kanaalin rakennustöiden takia vuonna 2005. Lisäksi alueella tapahtuva laiton rakentaminen uhkaa intianviippoja.
Tiedonsosiologia

Tiedonsosiologia on sosiologian osa-alue, joka tutkii mekanismeja, joilla tieto, vallitsevat käsitykset ja esimerkiksi arkiajattelun uskomukset syntyvät ja muotoutuvat yhteiskunnassa. Tiedonsosiologia liittyy läheisesti tieteenfilosofiaan.
Tiedonsosiologinen tutkimus syntyi 1920- ja 1930-luvuilla. Eräitä tiedonsosiologian keskeisiä teoksia ovat Peter L. Bergerin ja Thomas Luckmannin teos "Todellisuuden sosiaalinen rakentuminen" (1966), David Bloorin teos "Knowledge and Social Imagery" (1976) ja Paul Feyerabendin "Against method: Outline of an anarchistic theory of knowledge" (1975). Muihin tunnettuihin tiedonsosiologeihin lukeutuu Michel Foucault.
Tieto voidaan tiedonsosiologiassa nähdä esimerkiksi yhteisön kognitiivisena tajuntana, jonka yksilöt omaksuvat sosialisaatiossa, ja yhteisöä muokkaavana tekijänä. Eräs tiedonsosiologinen näkökanta on sosiaalinen konstruktionismi, jonka mukaan tiede, tieto ja totuus ovat ensisijaisesti sosiaalisia konstruktioita.
Muun muassa Pierre Bourdieun refleksiivisen sosiologian teoria on saanut vaikutteita tiedonsosiologiasta.
Nordic Air Meet

Nordic Air Meet on vuosittain järjestettävä Pohjoismaiden, Ison-Britannian, Sveitsin ja Yhdysvaltain ilmavoimien ja sotilaallinen lentotoimintaharjoitus. Sen tarkoituksena on tutustuttaa kyseisten maiden hävittäjälentäjiä kansainväliseen lentotoimintaan.
Harjoitus on järjestetty Norjan Örlannissa vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2005. Se järjestettiin Ruotsissa Kallaxissa vuosina 2004 ja 2007. Vuoden 2007 harjoitus järjestettiin lentolaivue 21:n tukikohdassa Luulajassa. Tällöin varakenttinä olivat Oulu ja Rovaniemi.
Ilmatankkaus.
Harjoitukseen osallistuu myös kaksi yhdysvaltalaista KC-135 Stratotanker -ilmatankkauslentokonetta.
Mervi Pohjanheimo

Mervi Pohjanheimo (o.s. Honkanen, ent. Vesala; s. 10. kesäkuuta 1945 Mäntyharju) on suomalainen tv-tuottaja ja ohjaaja.
Ylioppilaaksi pääsynsä jälkeen hän opiskeli Helsingin Kauppakorkeakoulussa 1965–1967 ja kävi Mainossihteerin kurssin 1968. Yleisradion kuvaussihteerikurssin jälkeen 1969 Mervi Pohjanheimo kiinnitettiin kuvaussihteeriksi Oy Mainos-TV-Reklam Ab:hen. Vuonna 1977 hänestä tuli Mainostelevision (myöh: MTV3) Viihdetoimituksen ohjaaja ja myöhemmin myös tuottaja.
2001 MTV3:n ulkoistaessa toimintojaan Pohjanheimo siirtyi tuottajana ja ohjaajana Blue Media Oy:n palvelukseen. Eläkkeelle siirtymisensä jälkeen vuonna 2005 hän on työskennellyt myös Sunny Notes –tuotantoyhtiössä tuottajana ja ohjaajana.
Pohjanheimo toimi myös apulaistuottajana Indonesian television TVRI:n kansainvälisessä laulukilpailussa Indonesia International Song Festival’issa Jakartassa 1995. Hän on voittanut kaksi Venla-palkintoa.
Pohjanheimolla on kaksi tytärtä toimittaja-laulaja-musiikkiteknologi Mari Vesala ja stylisti Minttu Vesala. Mervi Pohjanheimo on naimisissa tuottaja-ohjaaja Erkki Pohjanheimon kanssa.
Tuotantoa.
Mervi Pohjanheimon tuottamia ja/tai ohjaamia tv-ohjelmia ovat mm.
Ramadi

 Ar-Ramādī (myös Ramadi, ) on kaupunki Keski-Irakissa, noin sata kilometriä Bagdadista länteen. Se on Al-Anbarin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2009 Ar-Ramadin väkiluku oli noin 350 000. Ar-Ramadi on osa niin sanottua sunnikolmiota. Sunnikapinalliset tekivät kaupungissa laajaa vastarintaa vuodesta 2003 Irakin sodassa Yhdysvaltojen joukoille.
Vuoden 2014 tammikuussa koko Ramadin piirikunnassa arvioitiin asuvan 33 prosenttia koko maakunnan väestöstä (1,482 milj. as.) eli noin 490 000 asukasta. 
Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen Ramadista muodostui yksi amerikkalaisten vastaisten kapinallisjärjestöjen keskuksista. Amerikkalaisjoukkojen ja kapinallisten välillä käytiin ankaria taisteluja esimerkiksi vuosina 2004 ja 2006. Ääri-islamilainen Isis-järjestö valtasi Ramadin ja läheisen Fallujan tammikuussa 2014. Irakin armeija aloitti operaation Ramadin jälleenvaltaamiseksi marraskuussa 2015 ja kaupunki julistettiin vapautetuksi 28. joulukuuta samana vuonna.
Metsänkävijät

Metsänkävijät ovat partiolippukuntia, joiden nimet päättyvät ko. sanaan, kuten "Helsingin Metsänkävijät", tai eri metsänkävijälippukunnissa toimivia tai aiemmin toimineita partiolaisia. Metsänkävijälippukuntia oli vuonna 2023 toiminnassa 21 eri puolilla Suomea. Ensimmäisen Metsänkävijät-nimisen lippukunnan perusti Ilmari ”Iso-Hukka” Vainio Helsinkiin vuonna 1917. Tulevina vuosina Vainio perusti metsänkävijälippukuntia muillekin paikkakunnille, ja vuonna 1919 näiden yhteistyöelimeksi perustettiin Suomen Metsänkävijät. Eri metsänkävijälippukunnilla on yhteisiä perinteitä, tapoja ja tunnuksia, esimerkiksi yhdenmukainen sinivalkoinen partiohuivi.
Rekisteröity yhdistys Suomen Metsänkävijät ry perustettiin Helsingin Kalliossa pyhäinpäivänä 5.11.2016. Vuonna 2020 yhdistyksen jäsenistöön kuului 17 metsänkävijälippukuntaa.
Vuonna 2023 toiminnassa olivat seuraavat metsänkävijälippukunnat: Helsinki (perustettu 1917), Viipuri (1917, toimii nykyään Helsingissä), Hämeenlinna (1917), Oulu (1917), Turku (1925), Joensuu (1928), Jyväskylä (1933), Kuusankoski (1933), Viiala (1938), Vantaa (1957), Rajamäki (1959), Tapiola (1964), Tammisalo (1969), Kirkkonummi (1976), Muhos (1977), Järvenpää (1987), Tammela (1991), Espoo (1993), Röykkä (2014), Westend (2020) ja Tampere (2022).
Ei enää toimintaa: Veitsiluoto (1978), Vaala (1985), Punkalaidun (1985), Miehikkälä (2003), Porvoo (2004–2022).
M/S Leonoreverett

M/S Leonoreverett oli vuonna 1962 rakennettu rahtilaiva. Valmistumisestaan vuoteen 1978 alus oli nimeltään "Finnclipper". Vuonna 1978 alus sai nimen "Leonoreverett". Vuonna 1986 alus myytiin Taiwaniin romutettavaksi.
Vuonna 1963 neuvostoliittolainen ydinsukellusvene K-33 törmäsi Finnclipperiin. Tapaus tuli ilmi vasta vuonna 2007.
Käyttöhistoria.
1962–1967.
15. maaliskuuta 1962 alus laskettiin vesille länsisaksalaisella Rheinstahl Nordseewerke G.m.b.H:n telakalla Emdenissä. Samalla Siiri Järvinen kastoi aluksen "Finnclipperiksi". 18. kesäkuuta alus luovutettiin Enso-Gutzeitin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Kotka. Tämän jälkeen alus siirtyi Finnlinesin Suomen ja Yhdysvaltain väliseen liikenteeseen.
Onnettomuus Kattegatissa.
12. huhtikuuta 1963 neuvostoliittolainen ydinsukellusvene K-33 törmäsi Kattegatin salmessa Tanskan ja Ruotsin välillä Finnclipperiin noustessaan syvyyksistä pintaan. Finnclipper oli kuljettamassa 6 000 tonnin paperilastia Yhdysvaltoihin ja K-33 matkalla Pohjois-Atlanttia kohti. Sää oli törmäyshetkellä sumuinen. Finnclipper pysäytettiin välittömästi törmäyksen tapahduttua ja se kääntyi takaisin tutkimaan, olisiko tuntematon sukellusvene avun tarpeessa. Kaksi neuvostoliittolaista upseeria tuli laivaan kertomaan ettei mitään suurempia vaurioita aiheutunut sukellusveneelle. Upseerit kertoivat sukellusveneen saaneen törmäyksessä taipuman sivuunsa. Neuvostoliiton upseerit eivät paljastaneet kansalaisuuttaan laivan miehistölle, vaan selittivät kuuluvansa vain Varsovan liittoon. Suomalaiset kuitenkin näkivät selvästi sukellusveneen kyljessä olleen tunnusnumeron 921.
Finnclipper onnistui vuotavana purjehtimaan yli Atlantin Yhdysvaltoihin ja K-33 selvisi pahoin vaurioituneena Murmanskin laivastotukikohtaan Neuvostoliittoon. Finnclipper purki paperilastinsa Bostonissa ja jatkoi sieltä New Yorkiin, jossa tapahtuneesta annettiin poikkeuksellisesti meriselitys. Selvitys salattiin 44 vuodeksi eikä siitä kerrottu julkisuudessa mitään.
Jaakko Varimaa, laivan miehistön jäsen, julkaisi aiheesta kirjan "Sukellusvene sumussa" 4. huhtikuuta 2007, jolloin tapaus tuli suuren yleisön tietoon.
1968–1986.
26. heinäkuuta 1968 alus pidennettiin 150,38-metriseksi. Leveys säilyi entisellään. Syväykseksi tuli 7,05/8,52 metriä. Alkuperäiset mitat olivat: 135,68 metriä × 18,74 m × 7,29/8,23 m. Myös vetoisuudet muuttuivat: bruttovetoisuus 6 449/8 816 bruttorekisteritonnia, nettovetoisuus 3 399/4 861 nettorekisteritonnia ja kuollut paino 8 014/11 200 tonnia. Alkuperäiset vetoisuudet olivat: bruttovetoisuus 5 097/7 651 bruttorekisteritonnia, nettovetoisuus 2 353/3 965 nettorekisteritonnia ja kuollut paino 7 180/9 178 tonnia.
Syyskuussa 1971 alus aikarahdattiin Atlantic Gulf Servicen liikenteeseen. 5. syyskuuta 1978 Everett-Orient Line (c/o Everett Steamship Corp. S.A.) osti aluksen ja antoi sille nimen "Leonoreverett". Myöhemmin vuonna 1978 aluksen vetoisuudet muuttuivat: bruttovetoisuus 6 187 bruttorekisteritonnia, nettovetoisuus 3 442 nettorekisteritonnia ja kuollut paino 8 014 tonnia.
Vuonna 1986 alus myytiin Taiwaniin romutettavaksi.
William Lönnberg

Otto William Lönnberg (22. marraskuuta 1887 Helsinki – 11. toukokuuta 1949 Kööpenhamina) oli suomalainen ekpressionistinen, Marraskuun ryhmään kuulunut taidemaalari.
Hänen tuotantonsa koostui pääasiassa henkilö- ja muotokuvista, mutta hän maalasi myös maisemakuvia. Hänen töissään oli paljon laajoja, kirkkaita väripintoja, jotka oli sommiteltu huolellisesti keskenään. Lönnberg tunnettiin myös taitavana piirtäjänä.
Elämäkerta.
Lönnberg opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1903–1906 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1906–1908. Hän vieraili Hampurissa Jalmari Ruokokosken toverina ja asettui sitten Tanskaan, jossa hän oleili kaikkiaan 14 vuotta. Italiassa ja Ranskassa hän vieraili 1920-luvulla. Palattuaan Suomeen Lönnberg toimi opettajana Vapaassa Taidekoulussa sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa.
Taidemaalarina Lönnberg kuului Jalmari Ruokokosken ja Tyko Sallisen ohella tanskalaisen räätälimestari Niels-Peder Rydengin kokoamaan ekpressionististen taiteilijoiden ryhmään eli niin sanottuun Rydengin koloniaan. Lönnberg asui Rydengin luona Helsingørissä lähes kolme vuotta ja meni vuonna 1923 naimisiin Rydengin tyttären Alman kanssa.
Lönnberg osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1909 ja 1949 välillä. Hän toimi Suomen taiteilijaseuran varapuheenjohtajana, seuran kunniajäsen hänestä tuli vuonna 1948. Lönnberg kuoli Kööpenhaminan matkallaan vuonna 1949. Sinne hänet oli valittu pohjoismaisen taidenäyttelyn Suomen osaston komissaariksi.
Lönnbergin vanhemmat olivat työmies Otto Wilhelm Lönnberg ja Eva Kristina Karvonen.
Viisikko jutun jäljillä

Viisikko jutun jäljillä () on Nelvanan tuottama animaatiosarja, jota esitetään Disney Channelilla. Jaksot ovat noin 22 minuutin kestoisia. Sarja on dubattu suomeksi.
Sarjan luonne perustuu Enid Blytonin kirjasarjaan "Viisikko". Tarinaa on kuitenkin modernisoitu esimerkiksi käytettävien apuvälineiden suhteen, mutta sarja pysyy silti uskollisena alkuperäisten kirjojen mysteeri- ja seikkailuteemoille. Sarjan päähenkilöt Max, Allie, Jo ja Dylan ovat lapsia, jotka tutkivat ja yrittävät selvittellä Falcongatessa ja sen lähistöllä tapahtuvia asioita. Lasten apuna on myös Tim-niminen koira. Alkuperäinen Viisikko on jatkanut elämäänsä eteenpäin, esimerkiksi Annesta on tullut taidekauppias.
Valle Rosenberg

Gustaf Waldemar (Valle) Rosenberg (15. marraskuuta 1891 Porvoo – 18. joulukuuta 1919 Porvoo) oli suomalainen ekspressionistinen taidemaalari. Hän toimi myös kuvittajana ja pilapiirtäjänä.
Rosenbergin vanhemmat olivat puuseppä Knut Gustaf Rosenberg (ent. Meijer) ja Olga Maria o.s. Lindström. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1906–1909 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1911. Hän asui vuodesta 1913 Pariisissa ja Italiassa. Hänen maalauksiaan on Ateneumissa ja Porvoon museossa. Rosenberg osallistui Suomen Taiteilijan näyttelyihin vuosina 1909–1913.
Rosenbergin värienkäyttö ja ilmaisutapa oli samantyylistä kuin Marraskuun ryhmän taiteilijoilla, mutta hän ei osallistunut ryhmän toimintaan, koska hän muutti Suomesta ulkomaille jo vuonna 1912, neljä vuotta ennen ryhmän perustamista, ja palasi Suomeen vasta hiukan ennen kuolemaansa.
Rosenberg seurusteli 1910-luvulla Siri Derkertin kanssa ja heillä oli yhteinen lapsi.
Vihavuosi

Vihavuosi on kylä Hauholla, joka kuuluu nykyään Hämeenlinnan kaupunkiin. Vakinaisia asukkaita on noin 30, joista 10 asuu vanhassa kylätaajamassa. Kesäisin asukasmäärä nousee 300:aan loma-asujien ansiosta.
Vihavuoden kosken itärannalla on entinen punatiilinen teollisuusrakennus, jossa on korkea savupiippu. Se toimii nykyään kahvilana, jossa on Internet-yhteys. Rakennuksen lähellä kosken lähistöllä on naurulokkeja, harmaalokkeja ja sorsia. Joesta perhokalastetaan taimenta. Alueella on myös kalastukselta rauhoitettuja vesistön osia.
Luopioistentien ja Vihavuoden tien risteyksen lounaispuolella on Suomen väestökeskipiste, johon keskimäärin jokaisella suomalaisella on ollut 191 kilometrin matka. Paikka on merkitty kivellä ja se näkyy hyvin Vihavuoden tielle. Lammin-Luopioisten tien varressa on lisäksi tien itäpuolella vuoden 1918 toverihaudan opaste, johon ei ole viitoitusta.
Historia.
Vihavuoden koski on tiettävästi mainittu ensimmäisen kerran asiakirjoissa vuonna 1433 Myllykoskena. Epäillään kuitenkin, että jo ennen roomalaiskatolisen kirkon aikaa olisi koskessa ollut mylly. Vihavuoden myllyn loistoaikoina kylässä asui 200–300 ihmistä ja vielä 1960-luvulla noin kaksisataa ihmistä.
Vuonna 1918 Heikki ja Väinö Maula ostivat puolet Vihavuoden Perttulan säteritilasta, minkä jälkeen vuonna 1923 kylään valmistui Maulan veljesten saha, josta tuli vientisaha. Se myytiin konkurssihuutokaupassa Vienti Export Ltd:lle, jolla oli liikesuhteita mm. Englantiin. Kylässä oli kolme kauppaa: Ilmosen kauppa, Etelä-Hämeen Osuuskauppa ja Niemen kauppa. Kylässä toimi lisäksi myös näytelmiä järjestävä nuorisoseura. Vuonna 1973 perustettiin urheiluseura Itu ja samana vuonna Yhtyneet Paperitehtaat tuli sahan omistajaksi. Puuta vietiin mm. Britanniaan, Lähi-itään ja Länsi-Saksaan. Saha lakkautettiin vuonna 1985. Toinen saha, Kettulan saha, suljettiin vuonna 1994.
Rekolan mylly oli Rekolan suvun omistuksessa neljäntoista sukupolven ajan, vuosina 1638–1938. Myllyn otti vuonna 1961 hoitaakseen Hauho-Seura, joka kunnosti alueen, johon kuuluvat lisäksi 1600-luvun myllypirtti, asuintalo 1800-luvulta ja aitta vuodelta 1849 sekä sauna. Alueella toimii Vihavuoden myllymuseo, joka on auki yleisölle kesäisin. 
Vihavuoden 115 hengen kirkkovene Vellamo on lahjoitettu Suomen kansallismuseolle ja se on nähtävänä Seurasaaressa.
Schwalm-Eder-Kreis

Schwalm-Ederin piirikunta () on piirikunta Saksan Hessenin osavaltion pohjoisosassa Kasselin hallintopiirissä. Piirikunnan pinta-ala on 1 531,01 neliökilometriä, ja siihen kuuluu 27 kuntaa. Vuoden 2020 lopussa piirikunnan väkiluku oli 179 840. Piirikunnan pääkaupunki on Homberg (Efze), mutta väkiluvultaan suurin kaupunki on Schwalmstadt.
Kaupungit ja kunnat.
Piirikuntaan kuuluu 11 kaupunkia ja 16 kuntaa. Asukasluvut 31. joulukuuta 2020.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Plevna (elokuvateatteri)

Plevna on Finnkinon elokuvateatteri Tampereen keskustassa, Finlaysonin kaupunginosassa. Kymmensalisena se on Tampereen suurin ja eräs Suomen suurimmista elokuvateattereista. Teatteri sijaitsee vanhalla Finlaysonin tehdasalueella Plevna-nimisessä entisessä kutomorakennuksessa. Plevna avattiin vuonna 1999, ja sen saleissa on yhteensä 1 653 asiakaspaikkaa.
Plevna oli 2002-2021 yksi vuosittain järjestettävien Tampereen elokuvajuhlien pääesityspaikoista.
Mazda 1800

Mazda 1800 oli japanilaisen Mazdan keskikokoinen henkilöautomalli. Sitä valmistettiin vuosina 1968–1973. Se oli saatavilla neliovisena sedanina ja farmarina. Autossa oli nelisylinterinen pitkittäin asetettu 1796 cm³ rivimoottori, polttoaineena bensiini. Auton oli muotoillut italialainen Bertone. Mallin japanilainen nimi oli Luce, Euroopassa malli oli nimetty iskutilavuutensa perusteella. Auto on käytännössä sama kuin Mazda 1500, muutamia yksityiskohtia lukuun ottamatta. Moottorin iskutilavuuden kasvattaminen 1,5 litrasta 1,8 litraan liittyi myytävän bensiinin lyijypitoisuuden alentamiseen. Suuremmalla iskutilavuudella tavoiteltiin sitä tehoa, josta jouduttiin tinkimään kun moottorin puristussuhdetta alennettiin vähempilyijyisen bensiinin vuoksi. Yhdysvalloissa vähempilyijyisen bensiinin oktaaniluku oli 85, kun esimerkiksi Suomessa sai jopa 100 oktaanista bensiiniä. Yhdysvaltain markkinoilla moottori tuotti vain 98 hevosvoimaa, mutta eurooppalaisilla markkinoilla 104 SAE hv. Moottorin jatkeena oli nelivaihteinen manuaalivaihteisto ja takaveto.
Auton penkkien verhoilu oli mustaa muovia, lattia oli verhoiltu punaisella nukkamatolla.
Mazda 1500 De Luxe.
Mazda 1500 esiteltiin vuonna 1965. Ensimmäinen 300:n kappaleen erä Suomeen toimitettuja Luceja, eli nimellä Mazda 1500 tunnettuja autoja saapui maahan huhtikuussa 1967. Sen moottorina oli 1490 cm³ nelisylinterinen rivimoottori, tehoa oli 82 SAE hv @ 5700 r/min ja vääntöä 12 kpm (118 Nm) @ 2800 r/min. Tehdas lupasi huippunopeutta 150 km/h. Tekniikan Maailman testeissä saavutettiin tuo arvo. Mazda 616 Capella korvasi tuontiohjelmassa 1500:n vuonna 1971. Suomessa Lucen farmariversio oli suosittu pakettiautoksi rekisteröitynä ns. piilofarmarina. Viimeiset uudet Mazda 1500:t rekisteröitiin Suomessa vuonna 1972 ja 1800:t vuonna 1974.
Sergei Radonežilainen

Pyhittäjä Sergei Radonesilainen (; n. 1320 – 25. syyskuuta 1392) oli venäläinen munkki, joka perusti Sergijev Posadin Pyhän Kolminaisuuden luostarin. Hänen alkuperäinen etunimensä oli Varfolomei (Варфоломей). Sergei Radonesilainen vaikutti 1300-luvun Venäjän uskonnollisessa ja poliittisessa elämässä.
Sergei Radonesilaisen elämään liittyy useita legendoja. Väitetään muun muassa, että hän sai lapsena lukutaidon munkin tarjoamaa ehtoollisleipää syötyään. Hänen sanotaan saaneen ilmestyksiä vielä aikuisiällään.
Toisen kertomuksen mukaan nuori oppimisvaikeuksista kärsivä Varfolomei tapasi vanhan munkin ja pyysi häneltä apua ongelmiinsa. Munkin opastuksen ja rukousten avulla Varfolomei löysi elämälleen uuden suunnan. Hän luopui omaisuudestaan ja perusti veljensä kanssa Pyhän Kolminaisuuden luostarin, myöhemmän Troitse-Sergijevan lavran.
Varfolomei sai luostarissa luostarinimen Sergei ja hän nousi igumenina arvostettuun asemaan Moskovan ruhtinaspiireissä. Isä Sergei toimi suurruhtinas Dmitri Donskoin hengellisenä neuvonantajana ja auttoi tätä valmistautumaan Kulikovon taisteluun, jossa venäläiset puolustautuivat tataareja vastaan.
Vuonna 1892, kun Sergei Razonesilaisen kuolemasta oli kulunut 500 vuotta, venäläinen taidemaalari Mihail Nesterov innoittui maalaamaan aiheesta kaiken kaikkiaan viisi työtä, joista yksi on "Nuoren Varfolomein näky".
Sergei Radonesilaista on muutenkin kuvattu useasti sekä kirkollisessa että kirkon ulkopuolisessa venäläistaiteessa, kuten Eduard Lissnerin maalauksessa.
Ortodoksinen kirkko viettää pyhittäjä Sergei Radonesilaisen muistopäivää 5. heinäkuuta.
Mega Man 9

Mega Man 9 on Inti Createsin kehittämä ja Capcomin julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle, Wiille ja Xbox 360:lle. 
Peli on jatkoa klassiselle Mega Man -sarjalle. Peli on julkaistu digitaalisena latauksena WiiWare, PlayStation Network ja Xbox Live Arcade -palveluissa. Mega Man 9 on 8-bittisen Nintendo Entertainment System -pelikonsolin Mega Man -pelien tyylinen niin ääniltään kuin grafiikoiltaankin.
Tarina.
Tarina alkaa, kun kahdeksan robottia alkaa riehua ympäri maailmaa. Pian paljastuu että kyseessä ovat Dr. Lightin luomat robotit. Dr.Wily ottaa yhteyttä koko maailmaan videoviestin lähetyksellä ja ilmoittaa, että hän ei ole tämän teon takana vaan syyttää Dr. Lightiä robottien riehumisesta. Mega Man päättää näyttää maailmalle, että Dr. Light ei tekisi mitään pahaa vaan käy tuhoamassa Lightin luomukset.
Kun Mega Man on voittanut ensimmäisen Lightin robotin, Dr.Ligh on pidätetty ilkivallan aiheuttamisesta. Auto, Roll ja Mega Man eivät usko edelleenkään, että Light on tämän takana vaan epäilevät Wilyä. Voitettuaan ensimmäiset neljä robottia, Mega Man saa sirun, joka oli tehnyt roboteista väkivaltaisen. Kun Mega Man on voittanut kaikki 8 Lightin robottia, näkevät Roll, Auto ja Mega Man videonauhan, jossa Wily valehtelee Lightin roboteille, että he päätyvät kaatopaikalle ja heidät korvataan uusilla ja paremmilla roboteilla. Robotit kääntyvät Wilyn puheen myötä ihmisiä ja Lightia vastaan. Mega Manilla on todiste siitä, että Dr. Light on syytön. Yllättäen Dr. Wily vie videonauhan, eikä Mega Man voi muuta kuin mennä Wilyn perään. Mega Man päihittää Wilyn. Wily antautuu ja kertoo, että Light on sairas ja hänet on vietävä sairaalaan. Wily vie Mega Manin Lightin luokse, joka makaa sairaan oloisena häkissä. Kun Mega Man lähestyy häkkiä, Proto Man ilmestyy ja varoittaa Mega Mania, että kyseessä on vale-Light. Mega Man ei usko Proto Mania vaan koskee häkkiin, joka oli sähköistetty, ja Light olikin valerobotti. Linna on sortumaisillaan, ja Wily pakenee kahden Fake Manien kanssa. Proto Man pelastaa Mega Manin ennen sortumaa.
Emily Hughes

Emily Hughes (s. 26. tammikuuta 1989) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän on olympiavoittaja Sarah Hughesin pikkusisko.
Hughes on oman uransa aikana saanut muun muassa hopeaa Yhdysvaltain-mestaruuskilpailuissa 2007, pronssia 2006, ja osallistunut vuoden 2006 talviolympialaisiin Torinossa.
Hughes valmistui Great Neck North High Schoolista vuonna 2007 ja lähti sen jälkeen opiskelemaan Harvardin yliopistoon.
Suomirokkia 8

Suomirokkia 8 ("38 galaksin kovinta suomirock-hittiä") on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan kahdeksas osa. Se julkaistiin vuonna 2003.
Albumi saavutti kultalevyn rajan vuonna 2003, ja platinalevyn rajan 2006.
Jesberg

Jesberg on kunta Schwalm-Ederin piirikunnassa, Pohjois-Hessenissä, Saksassa. Jesberg sijaitsee noin 50 kilometriä pohjoiseen Kasselista. Sen naapurikuntia ovat Bad Zwesten, Neuental, Schwalmstadt, Gilserberg ja Haina. Kaupungissa asui 2 332 ihmistä vuoden 2016 lopussa.
Jesbergin kaupunginosat asukaslukuineen (2007) ovat:
Gerolamo Cardano

Gerolamo Cardano (24. syyskuuta 1501 – 21. syyskuuta 1576) oli italialainen matemaatikko, lääkäri ja astrologi. Hän esitti ensimmäiset kliiniset kuvaukset lavantaudista. Hän alkoi puhua myös pilkkukuumeesta itsenäisenä tautina. Matematiikan alalla hänet tunnetaan parhaiten algebrasta, josta hän kirjoitti tunnetun "Ars magna" -teoksensa (1545). Hän perehtyi myös todennäköisyyteen. Tekniikan historiaan hän on jättänyt nimensä kardaaniakselin keksimisen ansiosta.
Cardano oli tunnetun juristi Fazio Cardanon avioton lapsi. Hän opiskeli Pavian ja Padovan yliopistoissa. Hän joutui elämänsä viimeisellä vuosikymmenellä ongelmiin lain kanssa julkaistuaan Jeesus Nasaretilaisen horoskoopin. Hän vietti kuukausia inkvisition vankina.
Cardanolle kuitenkin myönnettiin myöhemmin eläke. Hän kuoli Roomassa 21. syyskuuta 1576, kuten hänen oli väitetty ennustaneen. Toisinaan hänen on väitetty tehneen itsemurhan, mutta varmaa tietoa kuoleman syystä ei ole.
Suomirokkia 9

Suomirokkia 9 ("36 suomirokin helmeä - Poppia ja jytää") on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan yhdeksäs osa. Se julkaistiin vuonna 2004.
Albumi saavutti kultalevyn rajan julkaisuvuonnaan 2004.
Kappaleet.
CD1:
CD2:
Parajääkiekko

Parajääkiekko (ent. kelkkajääkiekko) on jääkiekosta kehitetty hauska ja sosiaalinen joukkueurheilulaji, jota pelataan muun muassa paralympialaisissa. 
Laji sopii hyvin niille, jotka eivät esimerkiksi polvi- tai muun urheiluvamman takia voi pelata tavallista jääkiekkoa. Suomessa myös vammaton henkilö voi pelata parajääkiekkoa. Lajin pariin voikin tulla niin sukupuolesta, iästä kuin kokemuksesta riippumatta kuka vain. 
Lajin aloittaminen on oikeastaan helpompaa kuin tavallisen jääkiekon, sillä luisteluun käytettävän kelkan voi säätää sellaiseksi, että jo ensimmäisellä kokeilukerralla voi osallistua mukaan esim. jääharjoitusten yhteydessä pidettävään peliin. Toki huipulle pääseminen vaatii aktiivista ja tavoitteellisesta harjoittelua siinä missä mikä tahansa kilpaurheilu. 
Tavallisesta jääkiekosta poiketen pelaajat käyttävät jäällä liikkumiseen kelkkoja, jotka on varustettu terillä. Kahta lyhyttä mailaa käytetään niin kiekon käsittelyyn kuin vauhdin ottamiseen ja kelkan ohjailuun. Pelaajia kentällä on sama määrä kuin tavallisessa jääkiekossa. Peliaika on 3 × 15 minuuttia. Parajääkiekossa taklaaminen on sallittua, mutta siihen tulee käyttää vartaloa eikä kelkkaa. Pelaajien suojat ovat samanlaisia kuin tavallisessa jääkiekossa, mutta kasvojen suojelemiseksi ristikkokypärä on pakollinen kaikille pelaajille. 
Lajin suosio on kasvanut jatkuvasti ja viime vuosina on järjestetty myös naisten sarjan virallisia kansainvälisiä arvoturnauksia. Myös Suomessa on järjestetty pelkästään naisille suunnattua toimintaa. 
Tällä hetkellä Suomessa on aktiivista toimintaa 6 paikkakunnalla (Espoo, Turku, Riihimäki,Tampere, Jyväskylä ja Oulu) ja järjestyksessään neljäs sm-liigan kausi alkaa 5.10.2024. 
Lisätietoja niin lajista, seuroista kuin maajoukkueesta löytyy sivulta https://www.paraleijonat.fi/ 
Historia.
Parajääkiekko kehitettiin 1960-luvulla tukholmalaisessa kuntoutuskeskuksessa. Siitä tuli virallinen paralympialaji vuonna 1994. Nykyään parajääkiekko on suosittua muun muassa Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa ja Norjassa.
Suomessa parajääkiekkoa on pelattu vasta loppuvuodesta 2007 lähtien. Kesäkuussa 2010 Suomen Vammaisurheilu ja –liikunta VAU ry isännöi Suomen ensimmäistä kansainvälistä kelkkajääkiekon turnaustapahtumaa Kisakallion Urheiluopistolla Lohjalla. Turnauksen voitti varsin ylivoimaisesti Viro.
Kelkkajääkiekkojoukkueet Suomessa 2024.
Lähde
Kraitti

Kraitti ("Bungarus fasciatus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva Intiassa ja Kaakkois-Aasiassa elävä kraitikäärmelaji. Se on keltamustaraidallinen ja kasvaa noin 1,8–2,1 metrin pituiseksi. Se on kaikista kraiteista myrkyllisin.
Myrkky.
Kraitin myrkky on neurotoksinen ja sen arvioidaan olevan 7–14 kertaa miedompaa kuin kobran myrkky. Härän on raportoitu kuolleen myrkkyyn 20 minuutin sisällä.
Ravinto.
Kraitti syö pääasiassa muita käärmeitä, mutta sen ruokavalioon kuuluu myös kalaa, sammakoita, skinkkejä ja käärmeen munia. Laji käyttää ravintonaan muun muassa "Xenochrophis piscator", "Amphiesma stolatum" ja intiansuurrottakäärme ("Ptyas mucosa") -yksilöitä.
Kraitti tappaa saaliinsa myrkyllä ja nielaisee sitten sen pää edellä.
The Firstborn Is Dead

The Firstborn Is Dead on Nick Cave and the Bad Seedsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1985. Albumin musiikkityylissä on huomattavan paljon enemmän blues-vaikutteita yhtyeen debyyttiin verrattuna. Nimi "The Firstborn Is Dead" viittaa Elvis Presleyn kuolleena syntyneeseen identtiseen kaksoseen.
Kappaleet.
Albumin aloitusraita "Tupelo" on saanut hieman vaikutteita John Lee Hookerin samannimisestä kappaleesta. Kappale kertoo Elvis Presleyn syntymästä ja Tupelon tulvasta. Se on samalla myös levyn suosituimpia kappaleita ja esiintyy yhtyeen kokoelma-albumeilla, sekä konserttivideoilla ja musiikkivideokokoelmilla. 
"Wanted Man" on cover Bob Dylanin kappaleesta, tosin Cave sai luvan muokata kappaleen sanoituksia. Caven lyriikoista löytyy mainintoja hänen ystävistään, kuten valokuvaaja Polly Borlandista. Kappaleelle tehtiin myös musiikkivideo. 
Kappale "Blind Lemon Jefferson" viittaa blueskitaristi ja -laulaja Blind Lemon Jeffersoniin. Se esiintyy myös saksalaisessa dokumenttielokuvassa Jonas in the Desert. 
Useat levyn sanoituksista ovat vaikuttaneet Caven romaaniin "Kun aasintamma näki Herran enkelin".
Nauhoitus.
Albumi nauhoitettiin Berliinin Hansa Studiosilla vuoden 1984 marraskuun ja joulukuun aikana.