tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nambu (pistooli)

Nambu Taisho 14 () on japanilainen 8 × 22 millimetrin Nambu-kaliiperinen itselataava pistooli, joka oli Japanin keisarillisen armeijan ja laivaston käytössä vuodesta 1925 toisen maailmansodan loppuun, Japanin rannikkovartiosto käytti Nambuja vielä 1960-luvulla. Aseen toimintamekanismin suunnitteli alun perin vuonna 1906 kenraali Kijirō Nanbu.
Vuonna 1926 sarjatuotantoon tullut Taisho 14 oli parannettu versio Taisho 4 -pistoolista. Aiempi kahvavarmistin on korvattu aseen kyljessä liipasimen yläpuolella olevalla varmistinvivulla. Ampuessa piippu, lukko ja kehys perääntyvät yhdessä noin viiden millimetrin matkan. Piipun liike pyöräyttää rungossa olevaa kytkinkappaletta, jolloin lukko irtoaa ja jatkaa matkaansa taakse. Lukko palautuu eteen kahden jousen voimalla työntäen uuden patruunan piippuun. Aseessa on luistin sisällä liikkuva lukko, jonka viritys tapahtuu vetämällä aseen perässä näkyvästä viritysnupista.
Alkujaan, vuodesta 1926 aseita valmisti Tokion maavoimien asevarikko, mutta vuodesta 1934 tuotannon aloitti myös Nanbun oma tehdas Kokubunjissa; toisen maailmansodan aikana pistooleja valmisti myös Nagoyan maavoimien asevarikko. Vuoden 1939 syksyyn asti pistoolit valmistettiin pienellä liipasinkaarella, mutta siitä eteenpäin suurella, aseen käytön hansikkaat kädessä mahdollistavalla liipasinkaarella. 
Aseen kokonaisvalmistusmääräksi on arvioitu noin 282 000 kappaletta.
Intel Pentium M

Intel Pentium M on P6-arkkitehtuuriin pohjautuva kannettaviin tietokoneisiin suunniteltu suoritin.
Suoritinta ei virallisesti myydä pöytäkoneisiin lainkaan, mutta jotkin emolevyvalmistajat ovat tehneet pöytäkone-emolevyjä, joihin Pentium M -suorittimen saa asennettua.
Pentium M sisältää lukuisia parannuksia edeltäjäänsä Intel Pentium III:een nähden, mm.
Banias.
Ensimmäiset Pentium M -suorittimet perustuivat ytimeen koodinimeltään "Banias", ja ne julkistettiin vuonna 2003. Banias oli valmistettu 0,13 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 1 megatavu L2-välimuistia. Suoritin toimi 64-bittisellä 4*100 MHz väylällä. Nopein Banias-pohjainen Pentium M -suoritin kävi 1,7 GHz:in kellotaajuudella.
Nopeimmat Banias-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttivat täydessä rasituksessa 24,5 W tehoa. Suorittimesta oli saatavilla myös pienemmällä käyttöjännitteellä toimivia vähävirtaisempia LV- ja ULV-malleja. Näiden enimmäiskellotaajuus oli perusmallia pienempi, ja ne oli tarkoitettu erityisen pienikokoisiin kannettaviin tietokoneisiin.
Dothan.
Seuraava versio oli koodinimeltään "Dothan". Dothan oli valmistettu 0,09 µm:n valmistustekniikalla, ja siinä oli 2 MB L2-välimuistia. 
Dothan toimi suurimmillaan 2,26 GHz:n kellotaajuudella.
Dothanin myötä Pentium M -suorittimissa siirryttiin kellotaajuuden mukaisesta nimeämiskäytännöstä mallinumeron mukaiseen nimeämiskäytäntöön. Kaikkien Pentium M -suorittimien ensimmäinen numero on 7, viimeinen numero ilmaisee väylätaajuuden, 0 = 4*133MHz = 533FSB väylä, 5 = 4*100MHz = 400FSB väylä. Keskimmäinen numero vaihtelee kellotaajuuden mukaan.
Dothan-pohjaiset Pentium M -suorittimet kuluttavat rasituksessa enimmillään 21 wattia sähköä, eli hiukan edeltäjäänsä vähemmän. Virrankulutus levossa oli kuitenkin hiukan kasvanut Baniaksesta, johtuen uuden valmistustekniikan aiheuttamasta suuremmasta vuotovirrasta.
Seuraajat.
Seuraavan sukupolven malli, koodinimeltään "Yonah", valmistettiin 0,065 µm:n valmistustekniikalla.
Se oli kaksoisydinprosessori, eli sisälsi kaksi suoritinta samalla piirillä.
Yonah oli ensimmäinen tuplaydin-pc-suoritin, jossa ytimillä oli yhteinen L2-välimuisti.
Yonahia ei kuitenkaan enää myyty Pentium M -nimellä, vaan nimellä Intel Core Duo, vaikka se pohjautuukin P6-arkkitehtuuriin.
Sekaannusta lisää se, että Intelin seuraavan kokonaan uuden suoritinarkkitehtuurin suorittimia myydään nimellä Intel Core 2 Duo, vaikka kyseessä on täysin uusiksi suunniteltu suoritin.
Ludlow

Ludlow on noin asukkaan maalaiskaupunki Shropshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Temejoen varrella. Kaupunki elää matkailusta, maataloudesta ja teollisuudesta, joka tuottaa hienomekaniikkaa, huonekaluja ja maatalouskoneita.
Normannisyntyinen De Lacyn suku alkoi rakentaa Ludlow’n linnaa ilmeisesti vuonna 1085 turvatakseen Walesin vastaisen rajan ja alistaakseen valtaansa seudun anglosaksilaisen väestön. Linnan valmistuttua sen ympärille perustettiin ruutukaavaa noudattava kaupunki, josta on ensimmäinen kirjallinen maininta vuodelta 1138. Kaupungin ja linnan ympärille alettiin pystyttää vuonna 1233 muuria, jossa oli seitsemän porttia. Yksi portti ja suurin osa muurista on säilynyt nykypäiviin saakka.
Kaupunkilaiset vannoivat uskollisuutta Yorkin suvulle, jolta he saivat vastineeksi suurimman osan erioikeuksistaan – kun Edvard IV kruunattiin Englannin kuninkaaksi 1461, Ludlow’n linna siirtyi kruunun omistukseen ja Ludlow sai kaupunkioikeudet. Strategisen sijaintinsa vuoksi Ludlow oli viimeinen Shropshiren linnoituksista, joka antautui (1646) parlamentaristeille Englannin sisällissodassa.
Ludlow oli 1700- ja 1800-luvuilla suosittu asuinpaikka, jonne kreivikunnan yläluokka rakensi elegantteja kivitaloja. Käsineiden valmistuksesta tuli merkittävä teollisuudenhaara, minkä ohella kaupungissa tuotettiin nauloja ja tekstiilejä. 1800-luvun alussa Ludlow’n väkiluku kasvoi voimakkaasti, ja rautatie saapui kaupunkiin 1853.
Ludlow’ssa on useita ristikkorakenteisia ja yrjöjenaikaisia taloja. Suurikokoisessa Pyhän Laurentiuksen kirkossa on korkea keskustorni ja lasimaalauksia 1300- ja 1400-luvuilta. Sen kirkkomaahan on haudattu runoilija A. E. Housmanin tuhkat. Keskiaikainen Temejoen silta on suojeltu muinaismuistona.
Delhin sulttaanikunta

Delhin sulttaanikunta tarkoittaa niitä viittä islaminuskoista dynastiaa, jotka hallitsivat Pohjois-Intiassa yleensä Delhi pääkaupunkinaan vuosina 1206–1526. Niitä olivat mamelukit eli orjadynastia (1206–1290), Khalji-dynastia (1290–1320), Tughluq-dynastia (1320–1413), Sayyid-dynastia (1414–1451), ja Lodi-dynastia (1451–1526).
Arabit olivat jo 700-luvun alussa valloittaneet alueita Induksen suulta. Myöhemmin turkinsukuiset muslimit työntyivät syvemmälle Intiaan ja seldzukkipäällikkö Muhammad Ghurin valloitti 1100-luvun lopussa läntisen Pohjois-Intian. Hänen kenraalinsa, orjataustainen mamelukki Qutb-ud-din Aybak julistautui sulttaaniksi ja perusti Delhin sulttaanikunnan 1206. Sen valta keskittyi varuskuntakaupunkeihin ja talous perustui verojenkeruuseen ja ryöstösaaliin kokoamiseen. Sulttaanikunnan hallinto nojautui alempiin yhteiskuntaluokkiin sekä orjiin, joita käytettiin korkeissakin asemissa hallinnossa ja armeijassa. Myös myöhemmät sulttaanikunnat turvautuivat samaan keinoon, jonka avulla pyrittiin lisäämään hallinnon vakautta.
Sulttaanikunnan pohjalta alkoi kehittyä erityinen intialainen islam, mutta hindulaisuus ei kadonnut sen rinnalta. Timur Lenk hävitti sulttaanikuntaa vuonna 1398 aiheuttaen hajaannusta. Vuosina 1350–1550 sulttaanikunta oli vajonnut taantumaan. 1400-luvun lopulla Lodi-dynastia nosti Delhin uudelleen Pohjois-Intian hallitsevaksi voimaksi. Valtakunnan hävitti lopullisesti Mogulivaltakunnan perustaja Babur vuonna 1526.
Intiassa asuu nykyään maailman toiseksi suurin muslimiväestö, 172 miljoonaa vuonna 2016, mutta se on silti vain 15% Intian koko väkiluvusta.
Karhunkierroksen luontokeskus

Karhunkierroksen luontokeskus on Sallan kunnassa Hautajärven kylässä sijaitseva Basecamp Oulangan ylläpitämä opastuskeskus. Keskus tarjoaa tietoa eritoten Oulangan kansallispuistosta sekä muusta alueen luontoon liittyvistä aiheista. Karhunkierroksen vaellusreitti saa alkunsa luontotalolta. Muita palveluita ovat mm. kahvila sekä alueen kalastuslupien ja karttojen myynti. 
Luontokeskusta uudistettiin vuonna 2006, ja uudistettu keskus avattiin 30. kesäkuuta 2006. Luontokeskuksen aiempi nimi oli Hautajärven luontotalo. Nimi vaihtui syyskuussa vuonna 2014.
Stereotypia (kirjapaino)

Matriisi- ja stereotypiamenetelmää käytettiin kohopainoon perustuvissa kirjapainoissa monistamaan kohopainokirjakkeilla valmistettu ladelma muotin kautta uudeksi, metallista valetuksi kopioksi, matriisiksi. Stereotypiatekniikan avulla yhdestä latomuksesta voitiin puristaa matriisipahveille niin monta matriisia kuin tarvetta oli: jokaiselle kirjapainolle voitiin sitten lähettää oma pahville painettu kuvionsa. Tästä matriisipahvista jokainen kirjapaino pystyi sitten valamaan käyttöönsä oman stereotypialaatan. Stereotypialaattoja käytettiin erityisesti lähetettäessä samaa mainosta usealle eri kirjapainolle, joskin se vaikutti myös rotaatiopainokoneiden kehitykseen ja sanomalehtien painamiseen entistä nopeammalla tahdilla.
Matriisin valmistaminen.
Stereotyyppilaatan valmistamista varten tarvitaan matriisipahvia. Se on erikoisvalmisteista paperia, jonka on kestettävä 350–375 asteen lämpö, jotta se kestäisi metallin valamisen. Ennen käyttöä märkämatriisipahvi liotetaan likomäräksi, jotta painopinnan pienimmätkin yksityiskohdat voisivat painua siihen. Kun haluttu ladelma on valmis, se suljetaan kehilöön. Ladelman ympärille asetetaan kirjakkeiden kokoiset teräsloitot, jotka puristavat matriisin reunat tasaisiksi. Suorat ja tasaiset reunat ovat välttämättömiä, jotta laatta aikanaan saataisiin valettua kelvolliseen asuun. Ladelmaan voidaan sijoittaa vierekkäin sekä latomakoneessa valmistettuja rivejä että puukirjasimiakin, koska nämä kaikki jättävät jäljen matriisipahviin.
Ladelman päälle asetetaan matriisipahvi ja tämän päälle puristushuopa, paperiarkkeja, toinen huopa tai mahdollisesti metalli- tai muovilevy, käyttäjän toivomusten ja matriisin laadun mukaan. Itse matriisi puristetaan kovassa paineessa joko matriisipuristimessa tai kalanterissa. Puristin voi olla kylmä tai lämmin. Lämmintä puristinta käytetään, kun matriisi ei saisi kutistua, kuten esimerkiksi monivärisissä painotöissä.
Matriisista stereotyypiksi.
Tasonmuotoiset stereotypialevyt valmistetaan tasovalinlaitteessa. Kun stereotyyppi on asetettu valinlaitteeseen, valutetaan siihen sulaa metallia käsikaukalolla. Ennen kuin stereotyyppia aletaan painaa, liimataan sen taakse kuitenkin paperiliuska, joka jää kiinni raakaan levyyn. Valamisen jälkeen kuuma levy jäähdytetään. Levy viimeistellään sahaamalla ja höyläämällä levyn syrjiä ja pohjaa. 
Stereotypioinnin vaikutuksesta.
Paperimatriisien valmistamisella oli myös erittäin merkittävä osa rotaatiopainokoneiden kehityksessä: se tarjosi mahdollisuuden valmistaa sylinteripainolevyjä, toisin sanoen puolipyöreäksi valettuja stereolaattoja, jotka voitiin sitten asettaa sylinteripainokoneeseen. Sylinteripainamista käytettiin paljon erityisesti sanomalehtien valmistamisessa, sillä jatkuvasti pyörivä painolaatta takasi sanomalehdelle painamisnopeuden, jota yksinkertaisella, arkki kerrallaan painavalla koneella ei ollut mahdollista saavuttaa.
Ludlow-epookki

Ludlow on geologinen ajanjakso; siluurikauden osa, joka on nimetty englantilaisen Ludlowin kaupungin mukaan. Se kesti noin neljän miljoonan vuoden ajan, suunnilleen 420 miljoonaa vuotta sitten. 
Ludlowaikaa on kutsuttu myös Ludolow-epookiksi koska se on kauden osa; toisalta, epookki kestää muutamista miljoonista pariinkymmeneen miljoonaan vuoteen, ja sitä lyhyempi aikakausi on nimeltään vaihe.
Aliisa

Aliisa tai Alisa on naisen etunimi, jonka nimipäivää vietetään 14. heinäkuuta. Nimi on ollut suomalaisessa almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1880 muodossa Alisa ja vuodesta 1950 lähtien muodossa Aliisa. 
Suomessa on heinäkuuhun 2025 mennessä ollut 9 886 Aliisaa ja 10 976 Alisaa.
Aliisa ja Alisa ovat suomenkielisiä muunnoksia ranskalaisesta nimestä Alice, joka puolestaan juontuu saksalaisesta Adelheid-nimestä (alun perin Adalheidis), joka merkitsee jalolaatuista.
Reign in Blood

Reign in Blood on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kolmas virallinen studioalbumi, joka on nauhoitettu ja julkaistu alun perin vuonna 1986 Def Jam Recordingsin kautta. 
"Reign in Blood" on Slayerin kenties arvostetuin albumi. Esimerkiksi musiikkilehti "Guitar Worldin" lukijaäänestyksessä albumi nostettiin sijalle 29 listalla, jossa nimettiin sata historian parasta kitara-albumia. Myös "Kerrang"-lehti nimesi albumin kaikkien aikojen parhaimmaksi thrash metal -albumiksi, ja "Metal Hammer" nimesi vuonna 2006 albumin parhaimmaksi metallialbumiksi kahteenkymmeneen vuoteen. Levyn tuottajana toimi yhtyeen jäsenten lisäksi Rick Rubin. 
"Reign in Blood" on kokonaisuudessaan Slayerin nopeimpia kappaleita sisältävä albumi. Kappaleessa ”Necrophobic” tempo on peräti 248 iskua minuutissa.
Taustaa.
Slayerin kolmas täyspitkä, 7. lokakuuta 1986 julkaistu studioalbumi oli yhtyeen ensimmäinen levytys tunnetun tuottajan Rick Rubinin kanssa. Rubinin panostuksen myötä yhtye teki läpimurtonsa metallimusiikin valtavirtaan, ja sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta ja faneilta. Muun muassa brittiläinen "Kerrang!"-lehti julisti levyn ”maailman rankimmaksi levytykseksi”.
Levyn julkaisu viivästyi levy-yhtiöiden ja jakelijoiden vastahakoisuuden vuoksi, sillä albumin kansitaide ja sen sisältämät sanoitukset koettiin rajuina. Erityisesti albumin avausraita, ”Angel of Death”, joka käsitteli Josef Mengelen hirmutekoja Auschwitzin kuolemanleirillä, sai kovaa arvostelua osakseen. Yhtyeen jäseniä syytettiin natsimielisyydestä ja rasistisista kannanotoista, mutta he puolustautuivat toteamalla, että Tom Araya ja Dave Lombardo ovat latinalaisamerikkalaista syntyperää, ja albumin tuottanut Rick Rubin on juutalainen. Tämän lisäksi yhtyeen jäsenet ovat halunneet painottaa, etteivät ihannoi sanoituksiensa kuvailemia ihmisiä ja heidän tekojaan, vaan ovat vain aiheista kiinnostuneita.
Kiistoista huolimatta albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka pääsi Yhdysvaltain albumilistalle sijalle 94, ja myöhemmin siitä tuli yhtyeen ensimmäinen kultaa myynyt albumi.
Aaron North

Aaron Wright North (s. 22. maaliskuuta 1979) on punkyhtye Icarus Linen entinen kitaristi ja Nine Inch Nailsin kiertuekitaristi With Teeth -kiertueella 2005–2006. North myös laulaa taustalauluja. Hän esiintyy Nine Inch Nailsin musiikkivideoilla "The Hand That Feeds" ja "Survivalism" sekä "Beside You In Time" -live-DVD:llä.
North on lavalla erittäin energinen esiintyjä. Hänellä on tapana juosta ympäriinsä, rikkoa soittimia ja heilua kitaransa kanssa. North soittaa Hagströmin kitaroita.
North on kertonut olleensa nuorena Nine Inch Nails -fani. Lapsena hän kuunteli isänsä Beatles-albumeita ja katseli televisiota, mikä sai hänet valitsemaan kitaran soittimekseen. Teini-iässä North löysi hardcore punk -yhtye Black Flagin, jolla on ollut suuri vaikutus hänen soiton opettelulleen. North on täysin itseoppinut kitaristi.
Northilla on aina punainen huivi housujensa oikeassa takataskussa, joka on osa niin sanottua huivikoodia. Huivikoodi on homoseksuaalien tapa ilmaista seksuaalisia mieltymyksiään, jotka selviävät huivin väristä.
Tiuhti ja Viuhti

Tiuhti ja Viuhti () ovat Tove Janssonin Muumi-teoksissa esiintyvä kaksikko. He ovat arkoja ja pieniä olentoja, jotka eivät luota aluksi keneenkään, eivätkä mielellään paljasta salaisuuksiaan muille. Tiuhti ja Viuhti ovat keskenään lähes samannäköisiä, mutta heidät erottaa siitä, että Tiuhtilla on aina päässään punainen piippalakki.
Tiuhti ja Viuhti puhuvat merkillisesti, sillä he lisäävät lähes jokaisen sanan loppuun ti-tavun (ruotsinkielisessä alkuteoksessa sla-tavun). Sarjakuvatarinassa "Maailmanloppu tulee!" tämä selitetään sillä, että he puhuvat ulkomaan kieltä. Pääsääntöisesti muut hahmot eivät ymmärrä Tiuhtin ja Viuhtin puhetta, vaikka lukija pystyy ymmärtämään sitä.
Tiuhti ja Viuhti Tove Janssonin tuotannossa.
Muumikirjoissa Tiuhti ja Viuhti tavataan ensi kerran teoksessa "Taikurin hattu" (1948). Heidän aivan ensimmäinen esiintymisensä oli kuitenkin Tove Janssonin "Ny Tid" -lehteen vuosina 1947–1948 piirtämässä sarjakuvassa "Jorden går under!" (suomennettu nimellä "Maailmanloppu tulee!" vuonna 2007), joka perustuu aiempaan "Muumipeikko ja pyrstötähti" -kirjaan. Jansson piirsi sarjakuvaa samaan aikaan kun hän kirjoitti "Taikurin hattua". Tiuhti ja Viuhti nähtiin ensi kerran 5. joulukuuta 1947 ilmestyneessä stripissä, jossa he kömpivät yllättäen esiin perhosia keräävän hemulin lasipurkista. Toisin kuin muumikirjoissa, tässä sarjakuvassa Tiuhti ja Viuhti kiroilevat. Lisäksi sarjakuvassa Niiskuneiti ymmärtää heidän puhettaan, sillä ”hänellä oli naisen vaisto”.
Kirjassa "Taikurin hattu" Tiuhti ja Viuhti tulevat Muumilaaksoon paetessaan Mörköä. He kantavat mukanaan suurta matkalaukkua, jossa he piilottelevat Mörön himoitsemaa kuningasrubiinia. Tässä kirjassa vain Hemuli osaa puhua heidän kanssaan. Tove Janssonin teoksista Tiuhti ja Viuhti nähdään myöhemmin vielä kuvakirjassa "Vaarallinen matka", jossa heidät on kuvattu hieman eri näköisiksi kuin aiemmin.
Tiuhti ja Viuhti perustuvat osin Tove Janssoniin ja Vivica Bandleriin, johon Janssonilla oli lyhyt suhde vuonna 1947. Hahmojen nimet olivat alkujaan salanimiä, joita Jansson oli käyttänyt kirjeissään ("Tofslan" = Tove, "Vifslan" = Vivica). Tove Janssonin elämäkerturi Boel Westin on tulkinnut, että Tiuhtin ja Viuhtin salaisuus (matkalaukun kätketty sisältö) kuvaa vertauskuvallisesti Janssonin ja Bandlerin salattua suhdetta.
Tiuhti ja Viuhti muualla.
"Muumilaakson tarinoita" -sarjassa Tiuhti ja Viuhti esiintyvät jaksoissa ”Pikkuruiset vieraat” (osa 6), ”Matkalaukku” (osa 7), ”Taikurin taika” (osa 8) ja ”Ihana lahja” (osa 72), joista kaikki paitsi viimeinen perustuvat "Taikurin hattu" -kirjaan. Sarjan suomenkielisessä versiossa Tiuhti ja Viuhti puhuvat normaalisti, mutta ruotsinkielisessä versiossa he puhuvat sla-kieltä. Sarjassa hahmojen suomenkielisinä ääninä ovat Yleisradion dubbauksessa Marja Packalén (Tiuhti) ja Leena Uotila (Viuhti). MTV:n dubbauksessa hahmojen ääninä ovat Ella Pyhältö (Tiuhti) ja Katja Aakkula (Viuhti). "Muumilaakso" -sarjassa ääninä ovat Anna Puu (Tiuhti) ja Paula Vesala (Viuhti)
Tiuhti ja Viuhti esiintyvät myös tietokonepelissä "Muumit ja Taikurin hattu", jossa he puhuvat samoin kuin kirjoissa.
Wilson McCoy

Wilson McCoy (6. huhtikuuta 1902 - 20. heinäkuuta 1961) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija, joka piirsi Mustanaamiota Ray Mooren jälkeen tämän vetäydyttyä eläkkeelle lopullisesti 1949 sotavamman takia.
Vaikka Wilson McCoyn tyyli näyttää nopeasti katsottuna yksinkertaiselta, suorastaan naivistiselta, hän kiinnitti hyvin suurta huomiota yksityiskohtiin ja käytti piirrostensa pohjana aina valokuva-arkistoa. Henkilöiden mallina hän käytti perhettään, joka sai luvan poseerata Mustanaamion eri tapahtumia. McCoy oli opiskellut St. Louisissa "School of Fine Arts"issa. Hän toimi mainospiirtäjänä ja se näkyy myös hänen tyylissään piirtää Mustaamiota, joka iskevyydessään ja selkeydessään on kuin poptaidetta.
Aivan kuten Mustanaamion luoja, Lee Falk, myös Wilson McCoy oli seikkailuhengen elähdyttämä maailmanmatkaaja. Hän kävi Afrikassa ja kohtasi siellä iturit, jotka olivat myrkkynuolia käyttäviä pygmejä, ja jättiläismäisen pitkät watussit. Mustanaamiossa on samanlaisia heimoja.
McCoy kuoli 1961 ja Sy Barry alkoi hänen jälkeensä piirtää Mustanaamiota. Välivaiheena McCoyn avustaja Bill Lignante piirsi loppuun seikkailun "The Limper" (suom. Ihmissyöjätiikeri, Sarjakirja 100) ja kokonaan sitä seuranneen tarinan "Queen Samaris" (suom. Samaris, Mustanaamio 23/1977). Lignante ei saanut signeerata töitään.
Moses Tanui

Moses Tanui (s. 20. elokuuta 1965 Kenia) on kenialainen entinen kestävyysjuoksija.
Tanui aloitti kilpailemisen maastojuoksussa ja osallistui ensimmäisiin MM-kisoihinsa vuonna 1987 sijoittuen pitkällä matkalla kahdeksanneksitoista. Seuraavana vuonna hän oli kuudes. Samana vuonna järjestetyissä Soulin olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Vuonna 1989 Tanui oli maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla yhdeksäs. Vuonna 1990 hän saavutti ensimmäisen mitalinsa juoksemalla maastojuoksussa MM-hopealle. Lisäksi hän oli toinen Kansainyhteisön kisojen 10 000 metrillä. Hän voitti maastojuoksussa hopeaa myös 1991 Antwerpenin MM-kisoissa. Tokion MM-kisoissa 1991 hän voitti MM-kultaa 10 000 metrin juoksussa ajalla 27.38,74. Hän oli kahdeksas Barcelonan olympialaisissa 1992 samalla matkalla. Vuonna 1993 hän juoksi maastojuoksun MM-kisoissa neljänneksi sekä voitti Stuttgartin MM-kisoissa hopeaa 10 000 metrillä menetettyään toisen kenkänsä viimeisellä kierroksella ja hävittyään loppusuoran kirikamppailussa Etiopian Haile Gebrselassielle.
Tanui juoksi puolimaratonin maailmanennätyksen huhtikuussa 1993 Milanossa ajalla 59.47. Hän voitti puolimaratonin MM-kultaa vuonna 1995 ja hopeaa vuonna 1997. Tanui voitti myös sadannen Bostonin maratonin vuonna 1996.
Carl Cox

Carl Cox (s. 29. heinäkuuta 1962 Oldham, Englanti) on tunnettu tekno- ja house-DJ. Uransa hän aloitti 1980-luvun puolivälissä hardcore- ja acid house -DJ:nä. Vuonna 1988 hän sai lempinimen "Three Deck Wizard", kun hän aloitti soittamaan kolmella dekillä samaan aikaan. Carl Cox on yksi arvostetuimmista kansainvälisistä DJ:stä, ja hän on soittanut lähes kaikilla arvostetuilla klubeilla ja merkittävissä tapahtumissa.
Nokia 1100

Nokia 1100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Yksinkertainen ja halpa malli suunniteltiin erityisesti kehittyville markkinoille kuten Intiaan, Kiinaan ja Lähi-itään.
Vuonna 2007 Nokia 1100:n arvioitiin nousseen maailman kaikkien aikojen myydyimmäksi matkapuhelinmalliksi. Tuolloin sitä oli myyty yli 200 miljoonaa kappaletta. Vuonna 2009 Nokia 1100 oli Suomen kolmanneksi yleisin matkapuhelinmalli 3,9 prosentin osuudella.
Myöhemmin vanhoja 1100-puhelimia on myyty verkossa jopa 25 000 euron hintaan. Syynä on puhelimen Bochumissa valmistetun tuotantosarjan ohjelmiston vika, jonka ansiosta sillä voi kaapata toisen liittymän puhelinnumeron. Tämän avulla rikolliset ovat kaapanneet pankkien Keski-Euroopassa tekstiviesteinä lähettämiä nettipankkien tunnuslukuja.
Mallit.
Nokia 1100 puhelimesta on viisi erilaista versiota: 1100a, 1100b, 1100i, 1101 ja 1108. Erot ovat seuraavat:
Eri Kamei

Eri Kamei (, s. 23. joulukuuta 1988, Tokio, Japani) on japanilainen poplaulaja. Hän liittyi Hello! Project -kollektiiviin kuuluvaan Morning Musume -yhtyeeseen 6. sukupolven jäsenenä vuonna 2003; yhtyeen 19. single "Shabondama" oli ensimmäinen, jolla hän oli mukana.
Historia.
Morning Musumeen liittymisensä aikoihin Eri tunnettiin yhtenä ryhmän ujoimmista jäsenistä. Monet pitivät häntä eriskummallisena tyyppinä, koska hänellä oli outoja tapoja. Ujoutensa takia hän muun muassa tapasi seistä muita kauempana.
Loppuvuoden 2004 jälkeen Kamei pääsi ujoudestaan saatuaan oman segmenttinsä japanilaisessa viihdeohjelmassa Hello! Morning. Ohjelman eräässä osassa hän esitteli toisen juontajan Yūko Nakazawa, sekä muutaman vieraan kanssa Hello! Projectin ajankohtaisia tuotteita. Tämä ohjelman osa lopetettiin talvella 2005, Kamein jatkaessa senkin jälkeen osana ohjelman vakiojäsenistöä. Kamei päätyi osaksi Morning Musume Sakuragumi-ryhmää, kun Morning Musume jaettiin kahteen osaan.
Vuonna 2009, Kamei liittyi "Tanpopo"-nimiseen ryhmään, johon kuuluu myös Mitsui Aika, (Morning Musume) Kumai Yurina (Berryz Koubou) sekä Okai Chisato (°C-ute).
Eri Kamei graduoitui Morning Musumesta vuonna 2010.
Strandvägen

Strandvägen (aikaisemmalta nimeltään "Ladugårdslands Strandgata") on rantakatu Tukholman Östermalmin kaupunginosassa. Se reunustaa Östermalmin merenrantaa. Puistokatu rakennettiin alun perin Tukholman vuoden 1897 näyttelyä varten Djurgårdenin sillalle johtavaksi edustavaksi kulkuväyläksi. 
Strandvägen on nykyisin yksi kaupungin tunnetuimpia sekä ylellisimpiä katuja. Sen toista reunaa reunustavat näyttävät, historialliset kivitalot, kun taas toista reunustaa hallitsee venelaituri sekä lahdelmat "Nybroviken" ja "Ladugårdsviken". Puistokadun asunnot ovat myös kaupungin ja koko Ruotsin kalleimpia, ja niitä asuttavat myös eri maiden suurlähetystöt.
Pirkko Lahti

Pirkko Anneli Lahti (s. 20. elokuuta 1941 Kisko) on psykologi, filosofian lisensiaatti ja Suomen Mielenterveysseuran pitkäaikainen toiminnanjohtaja. Hän toimi tehtävässä 1983–2006.
Pirkko Lahti on saanut Kansanvalistusseuran palkinnon 1993 ja valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1996.
Lahti oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2004 eurovaaleissa, sai 18 852 ääntä eikä tullut valituksi.
Östermalm

Östermalm on vuonna 1926 perustettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Se on maa-alaltaan 2,56 neliökilometrin suuruinen ja siellä asuu noin 37 000 ihmistä. 
Östermalm mielletään yhdeksi Tukholman hienostuneimmaksi alueeksi, hyvin kalliiden asuntojensa ja varakkaiden asukkaidensa vuoksi. Kaupunginosassa on myös runsaasti eri maiden suurlähetystöjä, muun muassa Suomen, Yhdysvaltain sekä Norjan. Suurlähetystöjen kansoittamaa naapurustoa kutsutaan nimellä "Diplomatstaden".
Artafernes

Artafernes persialaisen Akemenidien hallitsijasuvun jäsen. Hänen veljensä oli Dareios I. Artafernes oli Lyydia satraappi noin vuodesta 513 eaa. vuoteen 493 eaa. Ennen Artafernestä Lyydian satraappina oli Otanes. Noin vuonna 499 eaa. Artafernes yritti vallata Naksoksen saaren, mutta epäonnistui. Pian tämän jälkeen Joonian kreikkalaiset kaupungit, jotka kuuluivat Artaferneen alaisuuteen, alkoivat kapinoida. Artafernes sai Joonian kapinan kukistettua vuoteen 493 eaa. mennessä. 
Artafernestä seurasi Lyydian satraappina hänen oma poikansa, jonka nimi oli myös Artafernes. Tämä nuorempi Artafernes johti lyydialaisia ja myysialaisia kun Kserkses I hyökkäsi Kreikkaan.
Katwijk

Katwijk on kaupunki Alankomaissa. Vuoden 2016 alussa sen asukasluku oli 64 000.
Katwijk sijaitsee Pohjanmeren rannalla. Oude Rijn -niminen joki, joka on osa Reinin suistoa, virtaa kaupungin halki.
Jyvitetty pinta-ala

Jyvitetty pinta-ala on laskennallinen ala, jota on käytetty useimmissa ennen vuotta 1992 rakennetuissa asunto-osakeyhtiöissä tasoittamaan samankokoisten asuntojen laadullisia eroja, esimerkiksi sijaintia, tai rakennuskustannusten eroja. Jyvitystä käytetään yhä määritettäessä yhtiön perustamisvaiheessa huoneistojen osakkeiden jakosuhdetta.
Jyvitettyä pinta-alaa voidaan käyttää asunto-osakeyhtiön vastikkeiden, huoneiston vuokran tai asumisoikeusasunnon käyttövastikkeen perustana. Asuntoyhtiöissä se on yleensä merkitty yhtiöjärjestykseen. Vuoden 1992 jälkeen rakennetuissa asuntoyhtiöissä yhtiöjärjestyksessä on merkittävä varsinainen huoneistoala, ja mahdollinen jyvitys asuntojen välillä näkyy esimerkiksi eri kerroksissa olevien samankokoisten asuntojen vaihtelevassa osakemäärässä. Yhtiövastike maksetaan pinta-alan tai osakemäärän mukaan, tavan määrittää yhtiöjärjestys.
Huoneiston jyvitetty pinta-ala on todellinen huoneistoala neliömetreissä kerrottuna huoneistokohtaisella kertoimella. "Jyvityskerroin" määräytyy asunnon koon ja sijainnin mukaan.. Jyvitys perustuu yhtiön perustamisvaiheessa arvioituun kysyntään ja tarjontaan, ei lainsäädäntöön. Kaikki asuinhuoneistoiden hallintaan oikeuttavat osakkeet ovat samanarvoisessa asemassa asunto-osakeyhtiössä, yhtiön perustamisvaiheessa päätetty jyvitys vaikuttaa vain niiden lukumäärään kussakin huoneistossa.
Asunnon koon kasvaessa neliömetriä kohti lasketut rakennuskustannukset pienenevät. Jyvityskertoimella saadaan yhtiön kulut jaettua paremmin rakennuskustannuksia vastaavasti. Pienissä asunnoissa jyvitetty pinta-ala on suurempi kuin todellinen pinta-ala. Vastaavasti suuremmissa asunnoissa jyvitetty ala on pienempi.
Jyvityksellä korjataan myös rakennettavien asuntojen laadullisia eroja. Alimpien kerrosten huoneistoihin kantautuu yleensä enemmän ääniä yläkerroksista ja porrashuoneesta. Maisemat ovat ylhäältä yleensä paremmat. Ylemmissä kerroksissa tarvitaan hissiä enemmän kuin alemmissa, jolloin hissin käyttökustannukset vaikuttavat jyvityksessä. Jyvityskertoimilla saadaan ylempien kerrosten pinta-ala suuremmaksi, alempien pienemmiksi. Laadullisesti hieman paremman asunnon omistaja maksaa hivenen suuremman osuuden yhtiön kuluista.
Useimmat asunto-osakeyhtiön kustannukset jaetaan asuntojen välille jyvitetyn pinta-alan tai jyvityksellä korjatun osakemäärän mukaan. Toisaalta myös kunkin asunnon äänivalta yhtiön asioista päätettäessä määräytyy saman jyvityksen mukaan. Tyypillisesti uudemmissa yhtiöissä jokaisella huoneistolla on jyvityksen mukainen määrä yhtiön osakkeita, ja niiden mukainen äänivalta yhtiökokouksessa.
Jyvitys-termin alkuperä.
Termi "jyvitys" pohjautuu maatalousyhteiskunnan aikaiseen käytäntöön, jossa viljelysmaan arvoa esimerkiksi verotusta tai tilusten jakamista varten arvioitaessa otetaan huomioon maa-alueen pinta-alan lisäksi sen suhteellinen tuottavuus, eli se kuinka monta jyvää se keskimäärin tuotti yhtä kylvettyä jyvää kohti (jyväluku). Jyvitys on siis keino tasata samaa suuretta olevia eriarvoisia määriä.
Djurgården

Djurgården on vuonna 1926 perustettu Ruotsin pääkaupungin, Tukholman, kaupunginosa sekä puistoalue. Se sijaitsee Östermalmin kaupunginosa-alueella kaupungin keskustassa. Kaupunginosa on pinta-alaltaan 4,62 neliökilometriä, josta maa-alaa on 2,79 neliökilometriä. Asukkaita siellä on noin 830. Djurgården sijaitsee suurimmaksi osaksi saarella, jota myös yleisesti kutsutaan nimellä Djurgården, mutta jonka virallinen nimi on Valdemarsön.
Nähtävyydet.
Djurgårdenin puistoalue on yksi Tukholman suosituimpia matkailukohteita, siellä vierailee vuosittain yli kymmenen miljoonaa vierasta. Siellä sijaitsevat muun muassa:
Jun’ichi Inamoto

Jun’ichi Inamoto (, s. 18. syyskuuta 1979) on japanilainen jalkapalloilija.
Ura.
Viimeisenä lukiovuotenaan Inamoto pelasi japanilaisessa Gamba Osakassa, johon hän liittyi vuonna 1998. Myöhemmin hän siirtyi Eurooppaan pelaamaan Arsenaliin, mutta hän ei päässyt ensimmäiseen FA Premier League -joukkueeseen, vaan pelasi vain Carling Cupissa. Inamoto teki kaksi maalia Japanin joukkueessa vuoden 2002 jalkapallon MM-kisoissa. Tämän jälkeen hän teki pitkäaikaisen sopimuksen Fulhamin kanssa, missä eurooppalainen joukkue lainasi pelaajaa Gamba Osakalta. Hän sopi hyvin lontoolaiseen joukkueeseen. Kansainvälisessä ystävyyspelissä Englantia vastaan Inamoto mursi sääriluunsa ja palasi Gamba Osakaan tekemään promootiotyötä. Fulham halusi tehdä hänen kanssaan vielä yhden sopimuksen, mutta loukkaantuminen herätti epäilyksiä, eikä sopimusta syntynyt.
Inamoto teki lopulta sopimuksen West Bromwich Albionin kanssa 200 000 punnan siirtomaksusta, joka maksettaisiin vasta, kun hän pelaisi Midlandsissa. Pian tämän jälkeen Gary Megson erosi West Bromwich Albionista, eikä hänen seuraajansa Bryan Robson ollut varma japanilaisen taidoista. Inamoto lainattiin Cardiff City FC:hen vuosien 2004–05 loppujaksoksi. Joukkueessa tekemänsä vaikutuksen vuoksi hänet kutsuttiin pelaamaan takaisin West Bromwich Albioniin Premiershipiin. Vuosina 2005–2006 hän pelasi usein WBA:ssa, ja hänet kutsuttiin vuoden 2006 MM-kilpailuihin, joissa hän pelasi kahdessa ottelussa. Inamoto oli näin ensimmäinen West Bromwichin pelaaja MM-kisoissa 20 vuoteen. Vuoden 2006 elokuussa hän siirtyi Galatasaray SK:hon.
Ura Turkissa jäi yhteen kauteen ja kesällä 2007 Inamoto siirtyi Eintracht Frankfurtiin. Saksan Bundesliigassa japanilainen pelasi hienon debyyttikauden tehden viisi maalia, mutta kaudella 2008/09 paikka avauksessa oli tiukassa. Kesällä 2009 Inamoto jätti Eintrachtin ja siirtyi kahden vuoden sopimuksella Stade Rennaisiin. Siirron taustalla oli Gamba Osakasta tuttu päävalmentaja Frédéric Antonetti. Pesti Ranskassa jäi kuitenkin lyhyeksi ja Inamoto pelasi syyskaudella vain viidessä ottelussa. Tammikuussa 2010 hän palasikin kotimaahansa Kawasaki Frontalen joukkueeseen.
Hjorthagen

Hjorthagen (lempinimeltään "Hjortis") on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Hjorthagen on maa-alaltaan 1,16 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita sillä on noin 2 200.
Hjorthagen tunnetaan vanhana teollisuusalueena. Kaupunginosan nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Hjorthagenin kirkko, joka edustaa esimerkillisesti jugend-tyyliä.
Hjorthagenissa sijaitsee myös Tukholman metron linjan 13 pääteasema Ropsten, samasta paikasta alkaa myös Lidingön kuntaan johtava Lidingöbanan-pikaraitiotie. Silja Linen terminaali Värtahamnenissa on myös kävelyetäisyydellä.
Amir Peretz

Amir Peretz (, s. 9. maaliskuuta 1952 Boujad, Marokko) on israelilainen poliitikko. Hän oli apulaispääministeri ja puolustusministeri vuoteen 2007 sekä ympäristönsuojeluministeri vuoteen 2014. Hän oli Israelin työväenpuolueen johtaja vuodesta 2005.
Amir Peretz (syntyjään Armand Peretz) syntyi Boujadin kaupungissa Marokossa. Hänen isänsä omisti Boujadissa huoltoaseman ja oli paikallisen juutalaisyhteisön päämies. Vuonna 1956 Peretzin perhe muutti Israeliin Sderotin kaupunkiin.
Vuonna 1973 Peretz liittyi Israelin puolustusvoimien palvelukseen, jossa hän yleni aina kapteeniksi saakka. Jom kippur -sodan aikana hän haavoittui pahasti ja joutui toipumaan vuoden sairaalassa. Sairaalasta päästyään hän osti maatilan ja tapasi tulevan vaimonsa Ahlaman, jonka kanssa hän meni naimisiin. Nykyisin heillä on neljä lasta. 
Peretz voitti 9. marraskuuta 2005 järjestetyn työväenpuolueen vaalit ja syrjäytti sen johdosta edeltäjänsä Shimon Peresin. Hänen johtamansa työväenpuolue sai toiseksi eniten paikkoja 28. maaliskuuta 2006 järjestetyissä vaaleissa. Hänet valittiin Israelin uudeksi puolustusministeriksi pääministeri Ehud Olmertin johtamaan hallitukseen 4. toukokuuta 2006. Kesäkuussa 2007 Ehud Barak voitti työväenpuolueen johtajavaalin, jolloin Peretz jätti myös ministerinasemansa.
Peretzin ministerinkaudella Israel kävi toisen Libanonin sodan, jonka hoidosta Olmert ja Peretz saivat vakavia moitteita Winogradin tutkimuskomissiolta.
Norra Djurgården

Norra Djurgården on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja kuuluu Östermalmin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 6,3 neliökilometrin suuruinen, ja sen asukasluku on noin 6 500.
Norra Djurgården on entistä kuninkaallista metsästysseutua. Nykyisin siellä sijaitsee muun muassa Tukholman yliopisto sekä Tukholman olympiastadion.
Royal Exhibition Building

Royal Exhibition Building () on rakennus Melbournessa, Australiassa. Se sijaitsee Carlton Gardens -puistossa keskustan liikekaupunginosan koilliskulmassa. Rakennuksen on suunnitellut Joseph Reed ja se valmistui vuonna 1880.
Merkittävin rakennuksessa pidetty tapahtuma on ollut Australian parlamentin ensimmäinen istunto 9. toukokuuta 1901. Virallisen avajaisen jälkeen parlamentti muutti Victorian osavaltion parlamenttitaloon, ja osavaltiohallitus vielä silloin nimellä Exhibition Building tunnettuun rakennukseen.
Kuningatar Elisabet IIin serkku Prinsessa Alexandra antoi rakennukselle lisänimen ”Royal” (”Kuninkaallinen”) vierailullaan vuonna 1984.
Rakennusta käytetään edelleen näyttelyihin, mutta se ei ole Melbournen suurin tai vilkkain. Melbournen yliopisto käyttää myös sitä luentojensa pitämiseen.
Royal Exhibition Building ja sitä ympäröivä Carlton Gardens listattiin UNESCOn maailmanperintölistalle vuonna 2004. Rakennus on viimeisiä 1800-luvulta säilyneitä suuria näyttelyrakennuksia.
Ladugårdsgärdet

Ladugårdsgärdet, tunnetaan yleisesti myös nimellä Gärdet, on vuonna 1926 muodostettu yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Östermalmin kaupunginosa-alueella. Kaupunginosa on maa-alaltaan 5,12 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 17 100 ihmistä. Tukholman metron asema, Gärdet, sijaitsee kaupunginosassa.
Ladugårdsgärdetissä sijaitsee muun muassa Ruotsin kuninkaallinen musiikkiakatemia sekä 155 metrin korkeuteen yltävä TV-torni "Kaknästornet".
Monterrey

Monterrey on Nuevo Leónin osavaltion pääkaupunki Meksikossa. Kaupungissa väkiluku vuonna 2014 oli noin 1,2 miljoonaa, koko metropolialueella 4,4 miljoonaa.
Maantiede.
Monterrey sijaitsee Meksikon koillisosassa 538 metrin korkeudessa Santa Catarina -joen tulvatasangolla. Kaupungin itäpuolella kohoaa 1 700 metriä korkea Cerro de la Silla -vuori.
Vuoden kuuminta aikaa on heinä-elokuu, jolloin päivän ylin lämpötila on 34 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 21 astetta ja yölämpötilat käyvät 10 asteen alapuolella. Sadetta saadaan ainakin vähän ympäri vuoden, eniten syyskuussa.
Historia.
Nykyisen Monterreyn paikalla ei tiettävästi ollut pysyvää asutusta ennen espanjalaisten tuloa. Alueella liikkuvat nomadit ovat kuitenkin jättäneet sinne luolamaalauksia ja kalliopiirroksia. Espanjalaiset ja portugalilaiset kiinnostuivat seudun mineraalivaroista 1530-luvulta alkaen.
Kaupunki perustettiin 20. syyskuuta 1596. Paikan valintaan vaikutti sieltä löytynyt lähde.
Vuonna 1846 kenraali Zachary Taylorin yhdysvaltalaiset joukot valtasivat Monterreyn Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.
Oppilaitokset.
Eräs Meksikon ja koko Latinalaisen Amerikan tärkeimmistä ja arvostetuimmista yliopistoista on Monterreyssä pääpaikkaansa pitävä yksityinen Instituto Tecnológico y de Estudios Superiores de Monterrey (Tecnológico de Monterrey, TEC, ITESM)-yliopisto. Yliopisto on perustettu 1943 ja sillä on useita kampuksia eri puolilla Meksikoa. The Economist -lehden arvioinnissa vuonna 2010 TEC:in MBA-ohjelma oli Latinalaisen Amerikan paras, koko vertailussa sijalla 88. Useilla suomalaisilla yliopistoilla on vaihto-oppilassopimuksia TECin kanssa.
Teollisuus ja liike-elämä.
Monterrey on teollisuuskaupunki ja siellä on toimintaa useilla globaaleilla teollisuusyrityksillä. Esimerkiksi suomalaistaustaisella Elcoteq SE:llä on kaupungissa tuotantoyksikkö. Monterreyssä toimivat myös Grupo Avante, Lanix Electronics, Ocresa, CEMEX, Vitro, Mercedes-Benz Mexico, OXXO, BMW de Mexico, Grupo Bimbo, DINA S.A., Cuauhtémoc Moctezuma Brewery ja Heineken.
Harpo

Jan Svensson eli Harpo (s. 5. huhtikuuta 1950 Bandhagen, Tukholma) on ruotsalainen pop-muusikko. Hän lainasi taiteilijanimensä Harpo Marxilta. Peruskoulun jälkeen Harpo aloitti teatteriopinnot Tukholmassa 16-vuotiaana. Ensisinglensä hän julkaisi vuonna 1973.
Vuonna 1976 "Moviestar" pääsi Harpon ainoana kappaleena Yhdistyneen kuningaskunnan viralliselle singlelistalle. Muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Horoscope" ja "Motorcycle Mama". Harpo on yhä suosittu muun muassa Saksassa, jossa hän teki kiertueen vuonna 2007.
Lojax levytti "Moviestarin" vuonna 1976 suomeksi nimellä "Suuri Star" (suomeksi sanoittanut Irina Englund, joka tunnetaan paremmin esiintyjänimellään Irina Milan) ja tyttöviisikko Sitruunapippuri vuonna 1997 nimellä "Kahdestaan" (suomeksi sanoittanut Pekka Eronen).
Harpo esiintyi Ruisrockissa vuonna 1978. Eläkeläiset-yhtye julkaisi albumillaan "Pahvische" (2002) oman versionsa "Moviestarista" nimellä "Humppastara".
Harpo on tunnettu myös pitkäaikaisena ravihevosten kasvattajana ja valmentajana. Nykyään hän pitää omaa tallia Halmstadin lähistöllä Ruotsin lounaisosassa. Vuonna 1980 Harpo joutui harjoituslenkillä ollessaan hevosen potkaisemaksi. Onnettomuuden seurauksena hän menetti hajuaistinsa ja näön oikeasta silmästään.
Carlton Gardens

Carlton Gardens on 26 hehtaarin laajuinen puisto Melbournessa, Australiassa. Yhdessä Royal Exhibition Buildingin kanssa se muodostaa UNESCOn maailmanperintökohteen.
Puisto on hyvä esimerkki viktoriaanisen ajan puutarhanhoidosta laajoine nurmikkoineen. Puistossa kasvaa monia eurooppalaisia ja australialaisia puulajeja, kuten metsätammea, turkintammea, hopeapoppelia, jalavaa, setriä ja araukariaa. Lisäksi alueella on kukkaistutuksia ja pensaita. Puiden reunustamat polut muodostavat puistokatuja, jotka korostavat suihkulähteitä ja Royal Exhibition Buildingin arkkitehtuuria. Kaksi pientä järveä koristavat puiston eteläosaa ja pohjoispuolella on mm. Melbournen museo, kaksi tenniskenttää ja lasten leikkikenttä.
Luettelo televisiosarjan Frendit jaksoista

David Cranen ja Marta Kauffmanin luoman tilannekomediasarjan "Frendit" esitys alkoi Yhdysvalloissa NBC:llä 22. syyskuuta 1994 ja Suomessa MTV3:lla 9. huhtikuuta 1996. Sarjan päähenkilöinä on kuusi New Yorkissa asuvaa ystävystä – Rachel Green (Jennifer Aniston), Monica Geller (Courteney Cox), Phoebe Buffay (Lisa Kudrow), Joey Tribbiani (Matt LeBlanc), Chandler Bing (Matthew Perry) ja Ross Geller (David Schwimmer) – ja sarjan keskeisinä tapahtumapaikkoina ovat Central Perk -kahvila ja kattohuoneisto, jossa sarjan päähenkilö Monica Geller asuu.
Kymmenen tuotantokauden jälkeen sarjan kaksiosainen päätösjakso, järjestyksessään 236. jakso, esitettiin Yhdysvalloissa 6. toukokuuta 2004. Se on Yhdysvaltojen kaikkien aikojen neljänneksi katsotuin televisiosarjan päätösjakso, sillä se keräsi 52,5 miljoonaa katsojaa, ja sen aikana esitetyn 30 sekuntia kestäneen mainoksen keskimääräinen hinta oli ennätyksellisesti kaksi miljoonaa dollaria. Suomessa jakso esitettiin samana päivänä kuin "Sinkkuelämää"-televisiosarjan päätösjakso eli 23. marraskuuta 2004. Jakso keräsi 840 000 katsojaa.
Suomessa sarjan jaksoille on annettu eri nimet televisio- ja DVD-levitystä varten.
Jaksot.
Ensimmäinen tuotantokausi (1994–1995).
"Pääartikkeli: Frendit (1. tuotantokausi)"
Toinen tuotantokausi (1995–1996).
"Pääartikkeli: Frendit (2. tuotantokausi)"
Kolmas tuotantokausi (1996–1997).
"Pääartikkeli: Frendit (3. tuotantokausi)"
Neljäs tuotantokausi (1997–1998).
"Pääartikkeli: Frendit (4. tuotantokausi)"
Viides tuotantokausi (1998–1999).
"Pääartikkeli: Frendit (5. tuotantokausi)"
Kuudes tuotantokausi (1999–2000).
"Pääartikkeli: Frendit (6. tuotantokausi)"
Riccardo Drigo

Riccardo Eugenio Drigo (30. kesäkuuta 1846 Padova – 1. lokakuuta 1930 Padova) oli italialainen säveltäjä ja kapellimestari, joka työskenteli useita vuosikymmeniä Venäjällä. 
Drigo opiskeli musiikkia kotikaupunkinsa Padovan lisäksi Venetsiassa. Vuonna 1878 hän muutti Venäjälle, jossa hän loi elämäntyönsä. Drigo vietti useita vuosia työskennellen Pietarin keisarilliselle baletille ja oopperalle. 1910- ja 1920-luvuilla hän toimi balettitanssija Anna Pavlovan kiertueiden musiikillisena johtajana. Drigo palasi vuonna 1927 Padovaan, jossa hän kuoli vuonna 1930. 
Drigo johti muiden muassa Pjotr Tšaikovskin "Prinsessa Ruususen", "Pähkinänsärkijän", "Patarouvan" ja "Iolanthen" sekä Aleksandr Glazunovin "Raymondan" ensiesityksiä. Hän myös sävelsi itse useita baletteja ja oopperoita.
Laplacen demoni

Laplacen demoni on ranskalaisen matemaatikon ja tähtitieteilijän Pierre-Simon de Laplacen (1749–1827) kuvailema hypoteettinen olento, johon hän kiteytti mekanistisen luonnonfilosofian maailmankuvan. Mekaniikan mukaan maailmaa voitiin tarkastella jättiläismäisenä, ehdottoman lainalaisena kellokoneistona, jonka kaikkien osasten tarkat paikat ja nopeudet voitiin täsmällisesti tietää ja määritellä.
Teoksessaan "Taivaan mekaniikka" () hän luonnehti mekaanis-determinististä maailmankuvaansa näin:
Tällainen kuviteltu olento, Laplacen demoni, pystyisi siis ennustamaan tulevaisuuden yhtä hyvin kuin kertoa menneisyydenkin, jos se tuntisi kaikki maailmankaikkeudessa vaikuttavat voimat ja kappaleiden sijainnin tietyllä ajanhetkellä.
Myöhemmin tutkijat ovat kuitenkin päätyneet käsitykseen, ettei Laplacen kuvitelma ole toteutettavissa. Ensinnäkin maailmankaikkeuden tavaton suuruus ja atomien tavaton pienuus tekevät käytännössä mahdottomaksi mitata kaikkien kappaleiden ja hiukkasten sijainnit ja liikkeet niin tarkoin, ettei epävarmuustekijöitä jäisi. Vaikka se olisi mahdollista, laskut eivät päättyisi koskaan. Lisäksi kvanttimekaaninen Heisenbergin epätarkkuusperiaate ja siihen liittyvä Max Bornin todennäköisyystulkinta viittaavat siihen, ettei Laplacen deterministinen maailmankuva ole periaatteessakaan oikea, vaan hiukkastason tapahtumissa esiintyy aitoa satunnaisuutta.
Armfelt

Armfelt (Armfeldt) on ruotsalaisperäinen aatelissuku, jonka jäseniä asuu myös Suomessa. Suku polveutuu talonpoika Lars Erikssonista, joka asui Frösönissä Norjan Jämtlandissa. Hänen poikansa Erich Larsson (k. 1659), joka toimi Inkerinmaalla ensin luutnanttina, myöhemmin kapteeniluutnanttina ja komendanttina, aateloitiin vuonna 1648 nimellä Armfält, ja vuonna 1650 suku introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 458. Hänen pojanpoikansa, kenraali Carl Gustaf Armfelt, ylennettiin vuonna 1731 vapaaherraksi, minkä vuoksi hänen jälkeläisensä introdusoitiin ritarihuoneeseen numerolla 213. Vuodesta 1818 lähtien suku on ollut myös Suomen ritarihuoneessa. Suomessa suvusta on myös kreivillinen haara, sillä keisari Aleksanteri I korotti Gustaf Mauritz Armfeltin kreivin arvoon vuonna 1812.
Ruotsin aatelinen sukuhaara sammui vuonna 1868, Suomen vapaaherrallinen sukuhaara jo vuonna 1839. Elossa ovat yhä Ruotsin vapaaherrallinen sekä Suomen aatelinen ja kreivillinen haara.
Modest Tšaikovski

Modest Iljitš Tšaikovski (; 13. toukokuuta 1850 Alapajevsk – 15. tammikuuta 1916 Moskova) oli venäläinen näytelmäkirjailija, libretisti ja kielenkääntäjä. Hänen veljensä oli säveltäjä Pjotr Tšaikovski.
Tšaikovski käänsi useita William Shakespearen sonetteja venäjäksi. Osa hänen oopperalibretoistaan syntyi hänen veljensä oopperoihin. Hän antoi veljensä kuudennelle sinfonialle lisänimen "Pateettinen", jolla se nykyään tunnetaan.
Pjotr Tšaikovskin kuoleman jälkeen (1893) Modest Tšaikovskista tuli hänen ensimmäinen elämäkerturinsa. Hän myös perusti veljelleen museon Kliniin.
Vasili Mišin

Vasili Pavlovitš Mišin (, 18. tammikuuta 1917 – 10. lokakuuta 2001) oli venäläinen raketti-insinööri, joka vaikutti suuresti avaruuslentojen toteutumiseen.
Elämä ja ura.
Mišin oli vielä opiskeluikäinen Stalinin puhdistusten iskiessä vuonna 1937 moniin muihin raketti-insinööreihin. Valmistuttuaan hän toimi Neuvostoliiton aseteollisuudessa rakettitekniikan parissa toisen maailmansodan aikana. Mišin oli ensimmäisten joukossa tutkimassa Saksan V2-ohjuksia sodan loputtua. Tällöin hän toimi suoraan Sergei Koroljovin alaisuudessa yhtenä R-7-ohjuksen, Sputnikin ja Vostok-aluksen pääsuunnittelijoista.
Mišinistä tuli OKB-1:n johtaja, kun Koroljov kuoli äkillisesti vuonna 1966. Hän joutui johtamaan Neuvostoliiton miehitettyä kuulentoa varten suunniteltavan N1-raketin kehitystyötä. Tämä hanke, 5- tai 6-vaiheinen kantoraketti, jossa oli satoja rakettimoottoreita, perustui yleensä väärään ajatukseen, että kantoraketin nostokykyä voi kasvattaa samalla teknologialla skaalaamalla laitetta suuremmaksi. Kaksi koelaukaisua tai muuta testiä laukaisualustalla päätyi räjähdyksiin 1960–1970-lukujen vaihteessa. Eräs syy oli, ettei Mišinillä ollut samanlaista kykyä vaatia ja saada lisärahoitusta suurhankkeelle. Hän ei myöskään ollut intuitiivinen insinöörijohtaja, joka löytää oikean kehityssuunnan rajallisen tiedon varassakin.
Valentin Gluško syrjäytti Mišinin vuonna 1974, jonka jälkeen hän siirtyi opettajaksi ja tutkijaksi toimien Moskovan ilmailuinstituutin rakettiosaston johtajana.
Vasili Mišin sai muiden tunnustuspalkintojen ohella Neuvostoliiton sankari -kunniamerkin työstään avaruusohjelman hyväksi.
Suvanto (kylä)

Suvanto on noin kolmenkymmenen asukkaan kylä Kemijokeen laskevan Kitisen varressa Pelkosenniemen kunnassa, noin 11 kilometriä sen kirkonkylästä luoteeseen. Suvanto on yksi harvoja Lapin kyliä, joita saksalaiset eivät polttaneet Lapin sodassa, ja sen kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennuskanta onkin Museoviraston suojeluksessa. Suvanto valittiin Lapin kauneimmaksi kyläksi vuonna 1987, ja vuonna 1991 sille myönnettiin Europa Nostra -palkinto tunnustuksena ainutlaatuisen kulttuuri- ja rakennusympäristön säilyttämisestä ja sen eteen tehdystä arvokkaasta työstä.