tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maurício Souza

Maurício Luiz de Souza (s. 29. syyskuuta 1988 Iturama, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 209-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja.
Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018.
Éder Carbonera

Éder Francis Carbonera (s. 19. lokakuuta 1983 Farroupilha, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut kaksi MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 205-senttinen ja pelipaikaltaan keskitorjuja.
Carbonera on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2018.
Evandro Guerra

Evandro M. Guerra (s. 27. joulukuuta 1981 Farroupilha, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut MM-hopeaa. Hän on pituudeltaan 207-senttinen.
Guerra on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Hän on saavuttanut MM-hopeaa Italian ja Bulgarian kisoissa vuonna 2018.
Wallace de Souza

Wallace Leandro de Souza (s. 26. kesäkuuta 1987 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen lentopalloilija, joka on voittanut olympiakultaa ja saavuttanut kolme arvokisahopeaa. Hän on pituudeltaan 198-senttinen.
Souza on voittanut olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 ja saavuttanut olympiahopeaa Lontoossa 2012. Hän on saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2014 ja 2018.
Kumio

Kumio on kulmakunta ja aiempi kyläkeskus Halikon Vaskiolla Salossa Varsinais-Suomessa.
Sijainti, liikenne ja palvelut.
Kumio sijaitsee Halikon pohjoisosan käsittävän Vaskion luoteisimmassa kulmassa Paimion ja Marttilan rajoilla.
Kumion kautta kulkee Paimiosta Paimion Kalevan kautta Halikon Vaskiolle johtava yhdystie 2343. Kumiosta etelään kulkee Tapiolantie, jonka varrella Kydössä on Hajalan moottoritieliittymä valtatielle 1.
Kumiossa toimi vuosina 1910–1971 Kumion kansakoulu. Vielä vuonna 1963 kulmakunnalla oli myös kaksi kauppaa.
Luonnonympäristö.
Halikon pohjoisosien luonnonympäristössä vuorottelevat kallioiset, paikoin jyrkkärinteisetkin metsäselänteet ja näiden väliset peltoaukeat. Kumiolta saa alkunsa Halikonjoen latvahaara Kumionoja. Kumion ydinalue on aavaa tasaista peltomaisemaa, joka on luokiteltu maisemallisesti merkittäväksi.
Historia.
Kulmakunta koostuu Halikon useiden kylien vanhoista takamaista. Kulmakunnalle ulottuvat ainakin Halikon Kuttilan, Yttelän, Sahan, Sauvonkylän, Kydön ja Breidilän kylien takamaat. Osa kylien alueista on kuulunut Halikon Joensuun kartanon kartanolääniin, joka on ulottunut Halikonlahden rannoilta Paimion ja Marttilan rajoille asti. Kuttilan kylän alueella on sijainnut Joensuun kartanon Kumion ulkotila, joka vielä 1930-luvulla on ollut Joensuun kartanon omistuksessa.
Kumiossa on ollut vanhastaan torppariasutusta, joka itsenäistyi jo ennen torpparilakia. Kumioon muodostettiin 1920-luvulla vielä kaksi uutta lohkotilaa. Sotien välisenä aikana kulmakuntaan rakennettiin vanhanväenasuntoja. Rakennemuutoksesta johtunut kulmakunnan hiljeneminen alkoi 1960-luvulla ja kylän kansakoulu lakkautettiin oppilaspulan vuoksi 1971.
Tunnettuja kumiolaisia.
Kumiolta oli kotoisin Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistön isä, Salossa Salon Seudun Sanomien levikkipäällikönä toiminut Väinö Niinistö, jonka isä, herastuomari Juho Niinistö ja aiemmin tämän isä Juho Lindström toimivat Halikon Joensuun kartanon siellä omistaman Kumion ulkotilan vuokraajina.
Välimuotofossiili

Välimuotofossiili on historiallinen eliöryhmien yhteiseen haarautumiskohtaan ajoitettu esimuoto. Tällaisia ovat olleet 375 miljoonaa vuotta sitten elänyt, maa- ja vesielämään sopeutunut "Tiktaalik roseae" ja 150 miljoonaa vuotta sitten elänyt liskolintu.
Haarautumiskohtaan ajoittuvaa välimuotofossiilia etsiessä sitä voidaan kutsua myös "puuttuvaksi renkaaksi". Välimuotofossiililla on samanlaisia piirteitä ja ominaisuuksia, jollaisia siitä haarautuneilla eliöillä on. Haarautuminen voi johtua esimerkiksi muuttuneista elinolosuhteista ja niihin mukautumisesta.
Ammerstol

Ammerstol on kylä Krimpenerwaardin kunnassa, Etelä-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Ammerstolissa oli 1 524 asukasta vuonna 2011.
Michael Nesmith

Michael Nesmith (30. joulukuuta 1942 Houston, Texas – 10. joulukuuta 2021 Carmel Valley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen country rock -muusikko, laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvulla televisiosarjasta "The Monkees", jossa hän esitti yhtä samannimisen yhtyeen jäsentä. Sen jälkeen hän perusti yhtyeen First National Band ja teki merkittävän soolouran country rock -tyylin laulajana ja lauluntekijänä. Hänen tunnetuimpia laulujaan ovat ”Joanne" ja "Silver Moon”, molemmat vuodelta 1970. Jo Monkees-aikoina joitakin hänen kirjoittamiaan lauluja käytettiin tv-sarjassa; näitä olivat ”Mary, Mary”, ”Circle Sky”, ”Listen to the Band” ja ”The Girl I Knew Somewhere”.
Nesmithiä voidaan tavallaan pitää musiikkivideoiden keksijänä. Vuonna 1977 hän teki markkinointivideon singlestään ”Rio” ja sai siitä idean tv-ohjelmasta, jossa esitettäisiin vain äänilevyjen promootiovideoita. Hän myi idean oikeudet Time Warner -mediayhtiölle, joka perusti niiden pohjalta Music Television -musiikkivideokanavan. Nesmithin yksinhuoltajaäiti Bette Nesmith Graham puolestaan keksi 1950-luvulla konekirjoituksen lyöntivirheiden peittämiseen tarkoitetun valkoisen korjauslakan. Hän myi tuotteen ympärille perustamansa "Liquid Paper" -yrityksen Gillettelle vuonna 1979. Nesmith kertoi kärsineensä 1970-luvulla suosionsa laskusta ja rahanpuutteesta, kunnes yrityskaupan myötä vaurastunut äiti kuoli sairauskohtaukseen 1980 ja hänet perineestä pojasta tuli 1980-luvun taitteessa varsin varakas. Nesmith sijoitti rahojaan muun muassa elokuvatuotantoihin, joista tunnetuin on käsikirjoittaja-ohjaaja Alex Coxin esikoiselokuva "Repo Man" vuodelta 1984.
Suomessa Mike Nesmith sai 1970-luvulla suosiota etenkin musiikkitoimittaja Waldemar Walleniuksen ansiosta. Hector suomensi Nesmithin kappaleen ”Silver Moon” Seppo Närhelle nimellä ”Minä sekä toi kuu” (1976). Freemanin levyttämä Hectorin suomennos ”Käyntikortti” (1976) on Nesmithin kappale ”Talkin to the Wall”. Raul Reiman suomensi Nesmithin laulun ”Magic”, ja sen levytti Rexi vuonna 1981 nimellä ”Tää yö on meidän”.
Perun kansalliskirjasto

Perun kansalliskirjasto (, lyhenne BNP; ) on Perussa toimiva kansalliskirjasto. Kirjaston toiminnot ovat jakautuneet useaan toimipisteeseen. Tunnetuimmat pääkaupunki Limassa sijaitsevat BNP:n rakennukset ovat historiallinen "Gran Biblioteca Pública de Lima" (Av. Abancay 400-548) ja uudempi päätoimipiste San Borjan piirissä (Av. De la Poesía 160). Lisäksi kansalliskirjastolla on useita sivutoimipisteitä.
Kansalliskirjasto perustettiin kenraali Don José de San Martínin allekirjoittamalla säädöksellä 28. elokuuta 1821. Kansalliskirjaston rakennus vihittiin käyttöön 17. syyskuuta 1822. Tuolloin kokoelmiin kuului 11 256 voluumia aiemman jesuiittakolleegion kokoelmista ja yksityisiltä saaduista lahjoituksista. Jesuiitat olivat perusteneet seudulle nimellä "Colegio Máximo de San Pablo" tunnetun jesuiittaoppilaitoksen jo 1584, joka kuitenkin muiden Espanjan siirtomaiden jesuiittaoppilaitosten tapaan kiellettiin vuodesta 1767 lähtien. 
Perun aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 94,17 prosenttia (vuonna 2016).
Hilekärsäkkäät

Hilekärsäkkäät ("Hypera") on kärsäkkäiden heimoon kuuluva hyönteissuku. Aikuisia hilekärsäkkäitä ja niiden toukkia löytyy usein ruokailemasta eri hernekasvien ("Fabaceae") ja tatarkasvien ("Polygonaceae") heimoihin kuuluvien kasvien lehdiltä.
Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti noin 100 lajia.
José Cardozo

José Saturnino Cardozo (s. 19. maaliskuuta 1971) on paraguaylainen jalkapalloilija. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 82 maaottelua ja teki niissä 25 maalia vuosina 1991–2006. Hän oli maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä vuoteen 2013 saakka kunnes Roque Santa Cruz ohitti hänet tuossa tilastossa. Cardozo pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 sekä Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002. Vuoden 1998 MM-kisoissa hän teki maalin Nigeriaa vastaan. Copa Américassa hän pelasi vuosina 1991, 1995 ja 1997. Ateenan olympialaisissa 2004 Cardozo kuului Paraguayn olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen.
Kotimantereensa seurojen lisäksi Cardozo pelasi Sveitsissä St. Gallenin joukkueessa vuosina 1990–1991. Pisimpään hän edusti meksikolaista Tolucaa vuosina 1994–2005.
Pelaajauransa jälkeen Cardozo on toiminut valmentajana useissa seuroissa Paraguayssa ja Meksikossa.
Kimberly García

Kimberly García León (s. 19. lokakuuta 1993 Lima) on perulainen kilpakävelijä. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta Eugenen MM-kilpailuissa 2022. 
Ura.
García sijoittui 5 000 metrin kävelyssä vuonna 2010 seitsemänneksi nuorten olympialaisissa ja hopealle alle 18-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Hän oli 10 000 metrin kävelyssä kymmenes Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012.
García sijoittui 20 kilometrin kävelyssä 33:nneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Seuraavana vuonna hän saavutti pronssia Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailujen 10 000 metrin kävelyssä ja voitti 20 kilometrin kävelyn Etelä-Amerikan-mestaruuden. Hän oli 20 kilometrin kävelyssä vuonna 2015 viides Pan-Amerikan kisoissa ja keskeytti Pekingin MM-kilpailuissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli 20 kilometrin kävelyssä neljästoista. 
García sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 2017 seitsemänneksi 20 kilometrin kävelyssä. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailujen 10 000 metrin kävelyssä, pronssia Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 20 kilometrin kävelyssä ja kultaa samalla matkalla Etelä-Amerikan kisoissa. Kävelyn MM-joukkuekilpailussa hän sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kahdeksanneksi. 
García saavutti Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019 hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.29.00. Hän keskeytti 20 kilometrin kävelyn vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa. Hän saavutti 2022 hopeaa 10 000 metrin kävelyssä Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja 20 kilometrin kävelyssä Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti kultaa 20 kilometrillä Perun ennätysajalla 1.26.58 ja 35 kilometrillä Etelä-Amerikan ennätysajalla 2.39.16.
Garcia teki 35 kilometrin kävelyn maailmanennätyksen 2.37.44 Dudincessa 25. maaliskuuta 2023. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti 35 kilometrin kävelyssä hopeaa ajalla 2.40.52 ja sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi. Saman vuoden Santiagon Pan-Amerikan kisoissa hän sai kultaa 20 kilometrin käelyssä ja hopeaa maratonviestissä. Vuonna 2024 hän voitti MM-joukkuekilpailujen 20 kilometrin kävelyn. Pariisin olympialaisissa hän sijoittui 20 kilometrillä 16:nneksi ja maratonviestissä neljänneksi.
Natalia Duco

Natalia Duco Soler (s. 31. tammikuuta 1989 San Felipe, Valparaíson alue, Chile) on chileläinen kuulantyöntäjä.
Duco sijoittui neljänneksi Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005. Hän oli kahdestoista Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006. Hän voitti samana vuonna alle 18-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kuulantyönnössä ja kiekonheitossa sekä alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kuulantyönnössä. Hän voitti 2007 kuulantyönnön alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan- ja Pan-Amerikan-mestaruudet. Aikuisten Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi ja Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa seitsemänneksi.
Duco voitti kuulantyönnön alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Bydgoszczissa 2008 tuloksella 17,23. Hän voitti samana vuonna Ibero-Amerikan-mestaruuden Chilen ennätystuloksella 18,65. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän voitti 2008 myös alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti aikuisten Etelä-Amerikan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Berliinin MM-kilpailuissa. Hän sai 2010 hopeaa Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja voitti alle 23-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden.
Duco voitti kuulantyönnön Etelä-Amerikan-mestaruuden 2011. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa. Hän oli toinen Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa 2012. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui kahdeksanneksi Chilen ennätyksellä 18,80. Hän saavutti pronssia Kazanin universiadeissa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui loppukilpailusta Sopotin MM-hallikilpailuissa sekä voitti kultaa Etelä-Amerikan kisoissa ja Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa.
Duco saavutti 2015 hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja pronssia Toronton Pan-Amerikan kisoissa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Ibero-Amerikan-mestaruuskilpailuissa ja kymmenes Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti kultaa Etelä-Amerikan kisoissa 2018.
United Nations Office for Disaster Risk Reduction

United Nations Office for Disaster Risk Reduction eli UNDRR (aiemmin UNISDR) on Yhdistyneiden kansakuntien alainen, joulukuussa 1999 perustettu, järjestön sihteeristöön kuuluva virasto, jonka pyrkimyksenä on vähentää suuronnettomuuksia synnyttäviä riskitekijöitä. Suuronnettomuuksia aiheuttavat muun muassa luonnonmullistukset, kuten hirmumyrskyt, tulvat, helle ja kuivuusjaksot, maanjäristykset ja epidemiat. Kasvihuoneilmiön voimistuminen voi osaltaan voimistaa useita riskitekijöitä. Järjestö toteuttaa erityisesti "Sendain kehysohjelmaa suuronnettomuuksien riskien vähentämiseksi (2015–2030)". Yhteiskunnan kykyyn varautua ja selviytyä riskitilanteista pienemmin vahingoin voidaan vaikuttaa esimerkiksi riskialttiiden alueiden, väestönosien ja rakenteiden kartoittamisella, yhteiskunnallisesti kriittisimmän perusinfrastruktuurin hyvällä suunnittelulla, mitoituksella ja sijoittamisella, kaavoituksella ja rakennusvalvonnalla, evakuointisuunnittelulla, varoitusjärjestelmillä ja muilla ennakointitoimenpiteillä.
Viraston pääjohtajana aloitti maaliskuussa 2018 japanilainen Mami Mizutori. Aiemmin viraston johtajana on toiminut suomalainen Kirsi Madi.
Suomi rahoittaa UNDRR:n toimintaa vuosittain miljoonalla eurolla.
Mami Mizutori

Mami Mizutori (s. 1960) on japanilainen virkamies. Hän on ollut maaliskuusta 2018 YK:n alaisen UNDRR:n pääjohtaja ja YK:n apulaispääsihteeri.
Mizutori on opiskellut oikeustieteitä ja kansainvälisiä suhteita. Hän on toiminut Japanissa ulkoasiainhallinnossa budjettipäällikkönä, kansallisen turvallisuuden yksikön päällikkönä ja Lontoossa Japanin tiedotus- ja kulttuurikeskuksen päällikkönä sekä ennen YK-virkaansa East Anglian yliopiston japanilaisen taiteen ja kulttuurin instituutin toiminnanjohtajana.
Gert Weil

Gert Michael Weil Wiesenborn (s. 3. tammikuuta 1960 Puerto Montt, Los Lagos, Chile) on chileläinen kuulantyöntäjä.
Weil sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kuudenneksi tuloksella 20,38. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän oli kymmenes. Hän karsiutui olympialaisten loppukilpailusta Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996.
Weil sijoittui MM-kilpailuissa kuudenneksi Stuttgartissa 1993, yhdeksänneksi Tokiossa 1991 ja kymmenenneksi Roomassa 1987. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli kuudes Budapestissa 1989 ja Sevillassa 1991 sekä yhdeksäs Indianapolisissa 1987.
Weil saavutti Pan-Amerikan kisojen kuulantyönnössä kultaa 1987 tuloksella 20,21 ja 1991 tuloksella 19,47 sekä hopeaa 1983 ja pronssia 1995. 
Weil voitti kuulantyönnön Etelä-Amerikan-mestaruuden 1979, 1981, 1983, 1985, 1987, 1989, 1991 ja 1995. Kiekonheitossa hän sai Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa pronssia 1989. Hän voitti Etelä-Amerikan kisoissa kultaa kuulantyönnössä 1982, 1990 ja 1994. Ibero-Amerikan kuulantyöntömestaruuden hän voitti 1990, 1992, 1994 ja 1996.
Weil voitti kuulantyönnön alle 17-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden 1976 ja nuorten Etelä-Amerikan-mestaruuden 1978.
Taito (yritys)

Oy Taito Ab oli suomalainen taideteollisuusesineiden valmistusta ja kauppaa harjoittanut yritys, joka toimi vuosina 1919–1953.
Historia.
Oy Taito Ab perustettiin Helsingissä 4. marraskuuta 1918. Yhtiön osakepääoma oli 25 000 markkaa jaettuna 25:een tuhannen markan osakkeeseen, jotka jakautuivat perustajien kesken: Emil Wikström 5 kpl, Eric O. W. Ehrström 5 kpl, Paavo Tynell 5 kpl, Frans Nykänen 5 kpl ja Gösta Serlachius 5 kpl. 
Valtioneuvosto hyväksyi Taidon yhtiösäännöt 30. tammikuuta 1919, ja yrityksen toiminta käynnistyi 1. helmikuuta. Ensimmäinen toimipiste sijaitsi Mikonkatu 8:n nelikerroksisen piharakennuksen kolmannessa kerroksessa, josta oli vuokrattu viiden huoneen huoneisto.
Uturölli

Uturölli ("Agrostis nebulosa") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllien ("Agrostis") sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji.
Uturöllin varret kasvavat 25–50 cm korkeiksi, ja ne ovat kasvutavaltaan pystyjä tai polveilevasti kohenevia. Varsissa on kaksi tai kolme solmua. Lehtilavat ovat 3–10 cm pitkiä ja 1–3,5 mm leveitä. Kieleke on 1,5–3,5 mm pitkä. Uturöllin kukinto on munanmuotoinen ja runsashaarainen röyhy, joka on 12–20 cm pitkä ja 6–10 cm leveä. Röyhyn tähkylät sijaitsevat yksittäin röyhyn haaroissa. Tähkylät ovat soikeita, 1,3–1,7 mm pitkiä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet ovat tähkylänpituisia ja keskenään samankokoisia. Helpeet ovat noin 0,4 mm pitkiä. Sisähelve on ulkohelpeen pituinen tai hieman sitä lyhyempi. Hedelmä on jyvä.
Uturölliä tavataan Euroopan etelä- ja lounaisosissa, Afrikan pohjoisosissa sekä eteläisessä Etelä-Amerikassa.
Edvin Kanka Ćudić

Edvin Kanka Ćudić (s. 31. joulukuuta 1988 Brčko, Jugoslavia), on bosnialainen ihmisoikeusaktivisti, taistelulajien harrastaja (aikido, jujutsu, judo), toimittaja ja valtiotieteilijä. 
Ćudić tunnetaan parhaiten UDIK-järjestön johtajana ja perustajana. Järjestö kampanjoi entisen Jugoslavian ihmisoikeuksien sekä oikeuden ja sovinnon puolesta.
Venezuelan kansalliskirjasto

Venezuelan kansalliskirjasto (, lyhennys BNV; ) on Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa toimiva kansalliskirjasto. Presidentti Hugo Chávezin (1954–2013) aikana osia kansalliskirjaston toiminnoista on kuitenkin suljettu.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1833. Nykyinen kansalliskirjaston rakennus nousi vuosina 1981-1985. Sen pinta-ala on 80 000 neliömetriä. Tilaa oli alkujaan 3 606 000 voluumille, tiiviimmällä järjestelyllä 5 900 000 voluumille. Lukupaikkoja on 1 369 henkilölle. Saman arkkitehtien Thomas ja Eduardo Sanabria suunnitteleman, betonielementeistä luodun rakennuskokonaisuuden pohjoisosassa toimii Venezuelan kansallisarkisto ("Archivo General de la Nation"; katuosoite Avenida Norte 1).
Venezuelan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan lukutaitoisia 97,13 prosenttia (vuonna 2016), mikä on korkeimpia lukemia Latinalaisessa Amerikassa. Tähän on vaikuttanut panostus koulutukseen edellisinä vuosikymmeninä ja väestön yhtenäisyys äidinkielen osalta; espanja on merkittävästi suuremman väestönosan äidinkieli kuin esimerkiksi Boliviassa. Venezuelan kansalliskirjaston verkkosivusto ei tarjoa palveluja esimerkiksi maan alkuperäiskansojen kielillä, joista useimmat ovat uhattuna tai kuolemassa.
Alahuhta

Alahuhta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Francisco Arce

Francisco Javier Arce (s. 2. huhtikuuta 1971) on paraguaylainen, valmentajana peliuransa jälkeen toiminut jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelasi Paraguayn maajoukkueessa 61 maaottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1995–2004. Arce pelasi MM-kilpailuissa Ranskassa 1998 ja Japanin ja Etelä-Korean kisoissa 2002 sekä vuosien 1995, 1997 ja 1999 Copa Américassa.
Kotimaassaan Arce edusti Cerro Porteñoa vuosina 1989–1994 ja Libertadia 2004–2005. Hän pelasi Brasiliassa Grêmion joukkueessa vuosina 1994–1998 ja Palmeirasin joukkueessa 1998–2002 sekä Japanissa Gamba Osakan joukkueessa 2003.
Arce on valmentanut useita paraguaylaisia seuroja sekä vuosina 2011–2012 ja 2016–2017 Paraguayn maajoukkuetta.
Oleg

Oleg, Oleh tai Aleh (ven, ukr: Олег) on Venäjällä ja Ukrainassa käytetty miehen nimi. Suomessa nimi Oleg on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu maaliskuuhun 2025 mennessä noin 2 320 ihmiselle, joista yli puolet on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla.
Ugandanripsimonni

Ugandanripsimonni ("Synodontis macrops") on ripsimonnien lahkoon kuuluva kalalaji. Humphry Greenwood kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1963.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji on peräisin Achwa-joelta Ugandasta. Ugandanripsimonnin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan puutteellisesti tunnettu.
Phil Masinga

Philemon Raul Masinga (28. kesäkuuta 1969 Klerksdorp, Etelä-Afrikka – 13. tammikuuta 2019 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen jalkapalloilija, joka työskenteli myös vähän aikaa valmentajana.
Elämänvaiheet.
Masinga teki debyyttinsä Premier Soccer Leaguen Jomo Cosmos -joukkueessa vuonna 1990. Hän pelasi Etelä-Afrikan maajoukkueessa 1990-luvulla. Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa Masinga teki ratkaisuosuman Kongon joukkuetta vastaan, jonka johdosta Etelä-Afrikka nousi historian ensimmäisen kerran MM-lopputurnaukseen. Hän sairastui syöpään ja kuoli tammikuussa 2019.
Fytokemikaali

Fytokemikaalit ovat kasvikunnan tuottamia bioaktiivisia yhdisteitä, jotka eivät ole ravintoaineita mutta jotka saattavat vaikuttaa eläinten terveyteen elimistöön päätyessään. Monet fytokemikaalit ovat antioksidantteja, mutta ne voivat myös säädellä fysiologisia prosesseja, kuten solujen erilaistumista, geenien ekspressiota, entsyymien toimintaa ja hormoniaineenvaihduntaa. 
Useimmat prosessoimattomat kasviperäiset ruoka-aineet sisältävät runsaasti fytokemikaaleja. Marjoissa on etenkin flavonoideja ja fenolihappoja, kuten antosyaaneja, kversetiiniä sekä ellagiinihappoa ja sen johdannaisia ellagitanniineja.
Monet fytokemikaalit heikentävät ruoan sisältämien ravintoaineiden imeytymistä. Viljatuotteissa ja palkokasveissa esiintyvät fytaatit häiritsevät sinkin ja raudan imeytymistä. Kahvin, teen, kaakaon, pinaatin ja nokkosen sisältämät polyfenolit häiritsevät raudan imeytymistä ja esimerkiksi palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien käsittelyä ruoansulatuksessa.
Runsaasti fytokemikaaleja sisältäviä ruokia nauttiva väestönosassa esiintyy tavallista vähemmän i sydän- ja verisuonitauteja, tyypin 2 diabetesta ja syöpää. Tutkimuksissa ei ole kuitenkaan tullut esiin, että fytokemikaalilisillä olisi ollut merkittäviä suotuisia terveysvaikutuksia. Fytokemikaalien myönteisten terveysvaikutusten on arveltu perustuvan hormeesiin eli siihen, että ne stimuloivat ihmisen suojareaktioita pienillä annoksilla.
Luokittelu.
Fytokemikaalit voidaan kemiallisen rakenteensa perusteella jaotella kolmeen pääryhmään, jotka sisältävät useita tärkeitä fytokemikaaliryhmiä:
Aleksanteri Hinkkanen

Aleksanteri Hinkkanen (30. huhtikuuta 1903 Parikkala – 16. syyskuuta 1982 Helsinki) oli opettaja ja kouluneuvos, joka myös muun muassa toimitti kansa- ja peruskoulun lakikokoelmat. 
Henkilöhistoria.
Aleksanteri Hinkkasen vanhemmat olivat räätäli Paavo Hinkkanen ja Anna Kaljunen ja puoliso vuodesta 1948 Lea Rakel Tellervo Huttunen. Hinkkanen valmistui kansakoulunopettajaksi 1930, tuli ylioppilaaksi 1934, valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja lisensiaatiksi 1944 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1945. Hän toimi opettajana Hämeenlinnassa 1930–1931 ja Turussa 1931–1944, Oulun piirissä hän oli vt. kansakouluntarkastaja 1944–1945 sekä tarkastaja Lappeenrannan ja Imatran piireissä ja Jyväskylässä 1945. Kouluneuvos opetushallituksen kansanopetusosastolla Hinkkanen oli vuodesta 1945 ja osaston päällikkö 1965–1969. Hän toimi 1940-luvun vaihteessa myös Turun yliopiston psykologian assistenttina.
Timoska

Timoska on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Leopoldina Naudet

Autuas Leopoldina Naudet (31. maaliskuuta 1773 Firenze, Italia – 17. elokuuta 1834 Verona, Italia) oli järjestön "Sisters of the Holy Family" perustaja ja sen suojeluspyhimys. Hän eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Klemens XIV (1769–1774), Pius VI (1775–1799), Pius VII (1800–1823), Leo XII (1823–1829), Pius VIII (1829–1830) ja Gregorius XVI (1831–1846). Paavi Benedictus XVI julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. heinäkuuta 2007 ja paavi Franciscus julisti hänet autuaaksi 29. huhtikuuta 2017.
Elma Lindroos

Elma Johanna Lindroos (o.s. Ekman, 15. joulukuuta 1907 Helsinki – 27. maaliskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, jolla oli yhteinen arkkitehtitoimisto puolisonsa Erik Lindroosin kanssa. Heidän pitkäaikainen kotinsa ja toimistonsa sijaitsivat Munkkiniemessä Solnantie 17:ssä.
Elma Ekman kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta tyttölyseosta 1927 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1933. Hän oli aluksi töissä A. W. Liljeberg Oy:ssä, mutta siirtyi myöhemmin työskentelemään Erik Lindroosin toimistoon. Vuonna 1937 he perustivat "Arkkitehtuuritoimisto Elma &amp; Erik Lindroosin", jossa Elma Lindroosin vastuulle kuului erityisesti sisustusten suunnittelu. Hän huolehti myös rutiininomaisista toimistotöistä, kuten laskutuksesta. 
Lindroosit suunnittelivat yhdessä lukuisia koulu- ja opistorakennuksia, seurakuntataloja, kunnantaloja sekä pankkirakennuksia. Heidän piirtämiään asuintaloja on varsinkin Helsingissä, Kokkolassa, Pietarsaaressa ja Vaasassa. Elma Lindroosin omiin suunnittelutöihin kuului funktionalistinen tehdasrakennus ”Lasipalatsi”, joka valmistui Kellokosken ruukin alueelle 1938. Talo on osa valtakunnallisesti merkittävää kulttuuriympäristöä.
Elma Lindroos jätti arkkitehdin työt vuonna 1980, kun Erik Lindroos kuoli. Naisarkkitehtien yhdistys Architecta kutsui Lindroosin kunniajäsenekseen vuonna 2007.
Peuhkuri

Peuhkuri on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Novolazarevskaja

Novolazarevskaja () on Venäjän, entisen Neuvostoliiton, tutkimusasema Etelämantereella. Sen toiminnasta vastaa Venäjän arktinen ja antarktinen tutkimuslaitos (AARI). Asema sijaitsee Kuningatar Maudin maalla, 75 kilometriä merijään reunasta. Asema avattiin 18. tammikuuta 1961. Maksimikapasiteetti on kesällä 70 ja talvella 40 henkeä.
Asema on tiloiltaan niin runsas, että siellä käy joitain omatoimituristejakin. Esimerkiksi yhdysvaltalainen venäjänkielinen amatööriradioaema, KC4N2TA, järjesti sieltä amatööriradioyhteyksiä kaikkialle maailmaan sähköttämällä ja dataliikennemuoto JT65:llä helmikuussa 2017. Etäiset asumattomat tai lähes asumattomat paikat ovat edullisia radioyhteyksille, koska ei ole muiden sähköteknillisten välineiden aiheuttamaa magneettista häiriötä, QRM:ää. Toisaalta etäiset paikat tarjoavat mahdollisuudet tarjota harvinaisen pitkiä yhteysetäisyyksiä suurelle määrällä muualla olevia amatööriradioasemia.
Lentokenttä.
Novolazarevskajalta seitsemän kilometrin päässä on jäälle tehty lentokenttä (ICAO: AT17) jonka operoinnista vastaa Antarctic Logistics Centre International (ALCI) joka järjestää myös kaupallisia (turisti) lentoja alueella.
Juan Rodríguez

Juan Antonio Rodríguez Iglesias (9. heinäkuuta 1928 Dolores – 27. syyskuuta 2019) oli uruguaylainen soutaja ja olympiamitalisti.
Rodríguez voitti kaksikoissa olympiapronssia Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. Lontoossa hänen parinaan souti William Jones ja Helsingissä Miguel Seijas. Rodríguez kuoli 91-vuotiaana 27. syyskuuta 2019.
Miguel Seijas

Miguel Ángel Seijas Cuestas (s. 20. toukokuuta 1930 Montevideo) on uruguaylainen kilpauransa päättänyt soutaja ja olympiamitalisti.
Seijas voitti kaksikoissa Juan Rodríguezin parina olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Melbournessa 1956.
Bigger Than Us

Bigger Than Us on Michael Ricen esittämä kappale, jolla hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 11 pistettä ja jäi lopputuloksissa viimeiseksi.
Thielle

Thielle ("ranskaa", ) on joki Luoteis-Sveitsissä. Se on Aaren sivujoki. Joki virtaa Vaud’n, Neuchâtelin ja Bernin kantonien alueella. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Yverdon-les-Bains, Nidau ja Biel/Bienne.
Thielle koostuu kolmesta osasta, jotka on lähes koko matkaltaan kanavoitu.
Yläjuoksu.
Thielle saa alkunsa Talent- ja Orbejokien yhdistyessä Orben kunnan alueella Vaud’n kantonissa. Kanavoitu uoma kulkee yhdeksän kilometriä koilliseen ja laskee Yverdon-les-Bains’ssa Neuchâtelinjärveen.
Zihlkanal.
Toinen osa Neuchâtelinjärvestä Bieljärveen on oikaistu ja muutettu 7-kilometriseksi kanavaksi (, ). Alkuperäisestä uomasta on jäljellä lyhyt osuus. Kanava on veneily- ja rahti- ja risteilyliikenteen käytössä.
Zihlkanal on Neuchâtelin ja Bernin kantonien raja ja samalla myös kieliraja: kanavan länsipuolen kunnat La Tène, Cornaux, Cressier ja Le Landeron ovat ranskankielisiä, itäpuolen Gampelen ja Gals ovat saksankielisiä.
Nidau-Büren-Kanal.
Alkuperäisestä Thiellestä on jäljellä osuuksia Nidaussa ja Biel/Biennen etelä- ja itäpuolella. Bieljärvestä laskiessaan joki virtaa Nidaun halki parin kilometrin matkalla. Pääuoma on kuitenkin Bieljärvestä Aareen rakennettu kanava (), joka rakennettiin Aaren tulvasuojelutöiden yhteydessä vuosina 1868–1891 ja 1962–1973. Kanava on osa Aaren pääuomaa.
Arkeologiset löydöt.
Thiellen rantamailla Galsissa, Orpundissa, La Tènessä, Thielle-Wavressä ja Portissa on tehty Thiellen kanavointitöiden yhteydessä merkittäviä arkeologisia löytöjä. Rautakautinen La Tènen kulttuuri on nimetty löytöjen mukaan.
Alex Vinatzer

Alex Vinatzer (s. 22. syyskuuta 1999) on italialainen alppihiihtäjä ja pujottelun MM-mitalisti.
Vinatzer voitti Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 kultaa sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Saman vuoden nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui pujottelussa neljänneksi ja suurpujottelussa 26:nneksi. Vuoden 2018 nuorten MM-kilpailuissa Davosissa Vinatzer oli toinen pujottelussa Clément Noëlin jälkeen. Suurpujottelussa hän oli neljäs ja supersuurpujottelussa 21:s. Talviolympialaisissa 2018 Vinatzer sijoittui Italian joukkueessa joukkuekilpailun viidenneksi. Åren vuoden 2019 MM-kilpailuissa Vinatzer voitti pronssia joukkuekilpailussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa neljänneksi. Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti pujottelussa pronssia ja oli parisuurpujottelussa kolmastoista. Saalbachin MM-kilpailussa 2025 hän saavutti kultaa sekajoukkuekilpailussa.
Alppihiihdon maailmancupissa Vinatzer kilpaili ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2017. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti joulukuussa 2018, oltuaan Saalbach-Hiterglemmin pujottelussa kuudestoista. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2020. Sitä ennen hän oli sijoittunut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan 12:nneksi. Hän oli kolmas Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2020. Kaudella 2021-2022 Vinatzer sijoittui toiseksi Val d’ Iseren pujottelussa. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui toiseksi Kitzbühelin pujottelussa.
Dizin

Dizin () on Iranin suurin hiihtokeskus. Se sijaitsee Alborzin vuoristossa, noin 70 km päästä Teheranista pohjoiseen. Se perustettiin 1960-luvulla Mohammad Reza Pahlavin hallinta-aikakaudella. 
Dizin on Iranin ensimmäinen hiihto- ja talviurheilukeskus, jonka kansainvälinen hiihtoliitto on virallisesti tunnustanut ja on saanut hallinnoida virallisia ja kansainvälisiä kilpailuja. 
Dizinin hiihtokausi on avoinna joulukuusta toukokuuhun, sillä se sijaitsee korkealla. Korkein hiihtohissi saavuttaa 3 600 metrin joten se on yksi maailman 40. korkeimmasta hiihtokeskuksesta. 
Hiihtokeskus.
Lomakeskusta hallinnoi nykyään Raika, joka on Mr. Hamidreza Taftehin omistama yritys. 
Dizin hiihtopalveluihin kuuluvat hotellit, mökit, ravintolat, huvilat ja yksityiset huoneistot. Hiihtokeskus majoittaa joka vuosi tuhansia ihmisiä. Muihin tiloihin kuuluvat tiloja tenniskentät, vuorikiipeilypaikat sekä maastopyörily. Tarjolla on myös hiihtokoulutusta. 
Lomakeskus on avoinna ympäri vuoden ja tarjoaa erilaisia aktiviteetteja sekä talvella että kesällä. 
Hiihtoalue.
Hiihtoalueeseen kuuluu neljä gondolihissiä, kolme tuolihissiä sekä yhdeksän ankkurihissiä. 
Dizinin lumen laatu on loistava ja monien eurooppalaisten ja Kalliovuorten lumialueiden kilpailija.
Eladio Herrera

Eladio Óscar Herrera (9. helmikuuta 1930 Buenos Aires – 25. marraskuuta 2014) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Herrera voitti 71-kiloisten painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Lontoon olympialaisissa 1948, joissa hän sijoittui välisarjassa viidenneksi.
Proud (Tamara Todevskan kappale)

Proud on pohjoismakedonialaisen laulajan Tamara Todevskan esittämä kappale, jolla hän edusti Pohjois-Makedoniaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa, Tel Avivissa. 
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 305 pistettä ja saavutti sijan 7. Kyseinen kappale on Pohjois-Makedonian menestynein Eurovision laulukilpailussa.
George Smith (köydenvetäjä)

George Smith (1876 Liverpool – 14. tammikuuta 1915 Liverpool) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa hopeaa saaneeseen Liverpool Police Team -joukkueeseen.
D-Moll

D-Moll (myös D-moll tai D moll) on vuonna 2019 perustettu montenegrolainen yhtye, jonka muodostavat Tamara Vujačić, Mirela Ljumić, Željko Vukčević, Ivana Obradović, Emel Franca ja Rizo Feratović. Yhtye edusti Montenegroa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Heaven".
D-Moll pääsi edustamaan Montenegroa voitettuaan maan euroviisukarsinnan "Montevizijan". Yhtye esiintyi ensimmäisen semifinaalin ensimmäisellä puoliskolla.
Ecuadorin kansalliskirjasto

Ecuadorin kansalliskirjasto (, lyhennys BNEE; ) on Ecuadorin kansalliskirjasto, joka toimii maan pääkaupungissa Quitossa sijaitsevassa Ecuatoriana-kulttuuritalona (, CCE) tunnetussa kulttuurikeskuksessa. Kirjasto on nimetty ecuadorilaisen kirjailijan, lakimiehen ja lääkärin Eugenio Espejon mukaan. Kansalliskirjastoa johtaa Katia Flor (2019 alussa). 
Kansalliskirjasto katsoo olevansa Etelä-Amerikan vanhimpia kirjastoja. Kirjaston toiminta sai alkunsa 25. toukokuuta 1792, jolloin vihittiin nykyisen Ecuadorin alueen ensimmäinen yleinen kirjasto. Se sai aineistonsa jesiittojen kirjaston perintönä. Espanjan kuninkaan kieltämänä Colegio Máximo de San Ignacio de Loyola de la Compañía de Jesús -oppilaitos oli joutunut lopettamaan vähän aiemmin tuon ajan Etelä-Amerikan suurimpiin kuuluvine kirjastoineen. 
Kirjaston nimettiin kansalliskirjastoksi tasavallan alkuaikoina; tätä nimitystä käytti ensimmäisenä presidentti Vicente Rocafuerte vuonna 1838. Maaliskuun 22. päivän 1859 maanjäristys raunioitti kirjaston. Samana vuonna kansalliskirjasto liitettiin Gabriel García Morenon säädöksellä Universidad Central de la República -yliopiston yhteyteen. Uusi kirjastorakennus valmistui 1862 ja jesuiittapappien johdolla kokoelmat järjestettiin, luetteloitiin ja niitä täydennettiin. Vuoden 1868 maanjäristys aiheutti uutta tuhoa. Vuonna 1876 jesuiittojen sijaan kirjaston johtajaksi asetettiin Leonidas Larrea. Vuonna 1883 annetulla säädöksellä yliopistokirjasto erotettiin jälleen kansalliskirjastosta, vaikka molemmat kokoelmat säilyivät vuoteen 1903 saakka samassa rakennuksessa. 
Tällöin kansalliskirjastosta nyt hallinnollisesti vastannut Academia Ecuatoriana de la Lengua siirsi kansalliskirjaston vanhan San Gabrielin koulun tiloihin, jossa kirjasto toimi vuoteen 1915 saakka. Vuonna 1912 säädettiin Presidencia de Quito -arkiston liittämisestä kansalliskirjastoon. 
Kansalliskirjasto toimi Ecuadorin opetusministeriön alaisuudessa vuoteen 1945 saakka. Tuolloin kansalliskirjasto siirrettiin kansallisen kulttuuritalon yhteyteen tämän talon perustamisesta annetulla lailla. Nykyinen Ecuatoriana-kulttuurikeskuksen talo vihittiin käyttöön 3. kesäkuuta 1983. 
Tammikuussa 2019 tuotiin esille, että kansalliskirjaston uudelleensijoittamiseksi etsitään uutta rakennusta. BNEE muuttaisi tällöin pois Ecuatoriana-kulttuuritalosta.
Luis Herrera Campins

Luis Herrera Campins (4. toukokuuta 1925 – 9. marraskuuta 2007 Caracas) oli venezuelalainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1979–1984. Herrera kuului kristillisdemokraattisen puolueen perustajiin. Toisen maailmansodan jälkeen siitä tuli maan toiseksi suurin puolue.
Aleksi Barrière

Aleksi Barrière (s. 1989 Pariisi) on ranskalais-suomalainen ohjaaja-dramaturgi, kirjailija ja La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän perustajajäsen.
Elämä ja ura.
Aleksi Barrière on opiskellut filosofiaa Sorbonnen yliopistossa Pariisissa ja ohjausta Prahan Esittävien taiteiden akatemiassa. Hän on työskennellyt dramaturgina ja lavastajana sekä ohjaaja Peter Sellarsin assistenttina.
Vuonna 2010 Barrière perusti yhdessä kapellimestari Clément Mao-Takacsin kanssa La Chambre aux échos -musiikkiteatteriryhmän, jonka toiminnan painopisteenä on musiikkiteatterin uusien muotojen kehittäminen ja eri taiteenlajien välisen dialogin lisääminen. Ryhmä on esiintynyt useissa Euroopan maissa sekä Yhdysvalloissa. Ryhmän vuonna 2017 Pariisissa kantaesitetty musiikkiteatteriproduktio "Violences" nähtiin Suomen Kansallisoopperassa helmikuussa 2019, ja sen kerrottiin olevan "nykyaikaista, nopeatempoista musiikkiteatteria, jossa tekstifragmenteista syntyy monitahoinen tarina". Samassa talossa ryhmä esitti myöhemmin Barrièren ohjaamat ja kirjoittamat esitykset "Between" syksyllä 2022 ja "Earthrise" syksyllä 2024. Musiikkitalossa La Chambre aux échos'lta nähtiin kiitetty produktio Kaija Saariahon oratoriosta "La Passion de Simone" joulukuussa 2022.
Barrière toimii säännöllisesti ohjaajana tai libretistinä eri säveltäjien, mm. Juha T. Koskisen, Djuro Zivkovicin ja Outi Tarkiaisen kanssa. Vuonna 2018 Barrière kehitti ja ohjasi Hampurin Oopperaan säveltäjätrio Alexander Chernyshkovin, Andreas Eduardo Frankin ja Anastasija Kadisan monikielisen oopperan "Das Floss". Barrièren ohjaama, säveltäjä Diana Syrsen kanssa tehty monikielinen monodraamateos "Connected Identities" kantaesitettiin Pariisin Musée du quai Branly’ssa huhtikuussa 2021. Suomessa hän on ohjannut esityksiä Urkuyö ja Aaria -festivaalille (Brittenin "Kuovijoki" 2023, Händelin "Messias" ja "Kuningas on kuollut!" -kokonaisuus 2024) sekä Turun musiikkijuhlille (Barrièren käsikirjoittama barokkikokonaisuus "Songs of Judith" 2024).
Vuosien 2013–2021 aikana Barrière on työskennellyt yhdessä Kaija Saariahon ja Sofi Oksasen kanssa "Innocence-"oopperan dramaturgina ja kääntäjänä. Ooppera on sävelletty yhdeksänkieliseen librettoon, jonka monikielinen Barrière laati Oksasen suomenkielisen tekstin pohjalta. Innocence sai kantaesityksensä Aix-en-Provencessa heinäkuussa 2021. Syksyllä 2021 Venetsiassa kantaesitettiin Barrièren ja Saariahon yhteinen kuoroteos "Reconnaissance" johon Barrière kirjoitti jälleen monikielisen libretton""; teos sai Suomen kantaesityksensä Helsingin juhlaviikoilla 2022.
Barrière kirjoittaa säännöllisesti Pariisin oopperan julkaisuun Octave Magazine, ja kolumneja Rondo-lehteen. Hän on luennoinut muun muassa Chicagon yliopistossa.
Kääntäjänä hän on julkaissut mm. ranskannokset Eeva-Liisa Mannerin viimeisistä runokokoelmista "Paetkaa purret kevein purjein" ja "Kuolleet vedet."
Barrièren vanhemmat ovat säveltäjä Kaija Saariaho ja tietokonemuusikko­ Jean-Baptiste Barrière.
Savalou

Savalou (tai Savallou) on kaupunki Beninissä ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki, joka sijaitsee maan eteläosassa Collinesin departementissa. 
Sijainti.
Savaloun piirikunta rajautuu Dassa-Zoumèn ja Glazouén piirikuntiin idässä, Djidjaan etelässä, Bantèen pohjoisessa ja Togon tasavaltaan lännessä. Sen pinta-ala on 2 674 neliökilometriä. Se on jaettu neljääntoista arrondissementtiin, joista neljä on kaupunkimaisia: Aga, Agbado, Attakè ja Ouessè. 
Savaloun piirikunta on kaupungistuneiden ja maaseutualueiden rajalla. Maissi ja cashew ovat viljelykasveja, joita käytetään, koska ekvatoriaalinen ilmasto on suhteellisen leuto. 
Väestö.
Vuoden 2013 väestönlaskennassa piirikunnassa oli 144 549 asukasta. 
Suurin etninen ryhmä on mahit, jotka ovat sukua foneille, ja ifét, jotka ovat sukua joruboille. Tämän ja muun arrodissementin väestön välillä on jännitettä, koska kaupungissa on paljon maheja ja foneja. Tämän lievän vihamielisyyden juuret ovat orjakaupan ajassa, kun Abomeyn fonit hyökkäsivät Collinesin alueelle myydäkseen siepattuja eurooppalaisille.
Historia.
Alueen peräkkäin hallinneet kuninkaat ovat peräisin Gbaguideista, joka tarkoittaa kirjaimellisesti "mahtavaa johtajaa". Tämä nimi annettiin kruunauksen aikana ensimmäiselle kuninkaalle vuonna 1557, kun hän kesytti puhvelin, eläimen, joka symboloi raakaa julmuutta.
Kaupungin portilla, kuninkaan puiston keskellä on suuri terrakottapatsas. Kuningassuku liittyi Abomeyn kuninkaihin. Dynastia on edelleen olemassa: nykyinen kuningas on Gbaguidi Gandjègni Awoyo XIV. 
Maantiede.
Kaupunkia ympäröi useita kukkuloita ja Savaloun vuoristoketju, Kpataba-Savaloun kaksoiskukkulat, Logozohèn Sègui-vuori, sekä Monkpa, vuoristoketju "Alokpasso" (eräs piirikunnan kunnista, joka ei ole kaukana Logozohèsta) on noin kaksi kilometriä pitkä, osa Donmononson mäkeä johtaa Agbassan, Atalalikwen sekä Wallason ja Logboson kukkuloille (jossa on runsaasti punaisia apinoita) samasta alueesta kaakkoon.
Paraguayn kansalliskirjasto

Paraguayn kansalliskirjasto (; ) on Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa toimiva kansalliskirjasto. 
Kansalliskirjaston edeltäjänä voidaan pitää Jaime Sosa Escaladan hanketta koota kirjoja yksityisiltä lahjoittajilta vuodesta 1869 alkaen. Lokakuussa 1871 tähän kokoelmaan kuului 526 voluumia. Tämä kokoelma virallistettiin myöhemmässä kansalliskirjastoa koskevassa laissa. Kansalliskirjaston ja -museon perustamista Asuncióniin koskeva laki hyväksyttiin Paraguayn senaatissa vuonna 1887. Ensimmäisen johtajansa kansalliskirjasto ja -museo sai vuonna 1891. Vuonna 1903 Paraguayn kansallisarkisto liitettiin kansalliskirjaston ja museon yhteyteen ja uudelle organisaatiolle nimettiin pääjohtaja, jonka alaisuudessa kirjasto- ja museotoiminnan sekä arkistotoiminnan johtajat hoimivat. Kansalliskirjaston kokoelmiin kuului vuonna 1904 yhteensä 4 955 voluumia. 
Kansalliskirjasto on toiminut vuodesta 1959 Argentiinan lahjoittamassa nykyisessä päärakennuksessaan (De la Residenta 820). Kirjasto kärsi pitkään hyvin pienestä rahoituksesta, mutta etenkin Alfredo Stroessnerin diktatuurin kukistumisen jälkeen sen kokoelmien laajuutta ja säilytystä on jälleen pyritty parantamaan. Helmikuusta 1991 lähtien Paraguayn kansallisarkisto, kansalliskirjasto ja kansallismuseo ovat kukin olleet erillisiä instituutioita. Vuodesta 2006 lähtien kansalliskirjasto on toiminut Paraguayn kulttuuriministeriön alaisuudessa. Kirjaston tärkeimpiin kokoelmiin kuuluu Enrique Solano Lópezin noin 3 000:n kohteen kokoelma, jonka lahjoitti valtiolle presidentti Eduardo Schaerer vuonna 1913. Muita uomattavia kokoelmia ovat kirjaston vuonna 1939 saama Juan Silvano Godoin "Biblioteca Americana" ja vuonna 1997 saatu Juan O’Learyn kokoelma.
Lure of the Temptress

Lure of the Temptress on Revolution Softwaren kehittämä ja Virgin Gamesin julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle, Atari ST:lle ja DOS:lle.
Peli käyttää "Virtual Theatre" pelimoottoria, jossa NPC-hahmot voivat liikkua ja tehdä asioita itsenäisesti riippumatta pelaajan toimista.
Vastaanotto.
Peli on saanut Amiga Format -lehden arvostelussa arvosanaksi 92/100.
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 89/100.
Curse of Enchantia

Curse of Enchantia on Core Designin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Amigalle ja DOS:lle.
Vastaanotto.
Peli on saanut CU Amiga -lehden arvostelussa arvosanaksi 89/100.
Peli on saanut The One -lehden arvostelussa arvosanaksi 79/100.
Tom Clancy’s The Division 2

Tom Clancy’s The Division 2 on Massive Entertainmentin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2019 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle. Massive Entertainmentin lisäksi kehitystyöhön osallistuu muita Ubisoftin studioita.
Peli on seuraaja pelille "Tom Clancy’s The Division" ja sijoittuu Washingtoniin.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10.
Tom Clancy’s Rainbow Six (videopeli)

Tom Clancy's Rainbow Six on Red Storm Entertainmentin kehittämä ja julkaisema taktinen ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille ja seuraavana vuonna Macintoshille, Nintendo 64:lle ja PlayStationille. Pelistä on tehty käännökset myös Sega Dreamcastille ja GameBoy Colorille.
Peli on kehitetty samaan aikaan Tom Clancyn kirjan kanssa ().
Lisäsisältö.
Peliin on julkaistu laajennusosa "Rainbow Six: Eagle Watch".
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.4/10.
Träskholm

Träskholm on saari Espoon Suvisaaristossa noin kilometrin Suvisaariston pääsaarista itään ja puolitoista kilometriä Miessaaresta lounaaseen.
Träskholmin pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen rannat ovat kiviset. Saaren etelä–pohjoissuuntainen pituus on noin 190 metriä. Träskholm on huvilakäytössä. Välittömästi saaren lounaispuolella sijaitsee kallioluoto, jonka nimi on Träskholmsgrundet.
Lehtisaaret sijaitsevat puolisentoista kilometriä Träskholmista etelään, osapuilleen asteiden 150° ja 190° välissä, ja siten peittävät näkymän Suomenlahden ulapalle.
Suvisaaristossa on myös toinen Träskholm-niminen saari. Se sijaitsee Stora Herrön ja Kaparenin välissä noin kuusi kilometriä Träskholmista lounaaseen. Eteläisempi Träskholm tunnetaan myös nimellä Herrön Träskholm.
Herrön Träskholm

Herrön Träskholm (myös Träskholm) on saari Espoon Suvisaaristossa. Se sijaitsee Stora Herrön ja Kaparenin välisellä merialueella noin 150 metriä Stora Herröstä itään.
Träskholmin pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen rannat ovat kallioiset. Saaren lounais–koillissuuntainen pituus on noin 230 metriä ja rantaviivan pituus noin 460 metriä. Träskholmissa on muutama rakennus. Saaren lounaispuolella sijaitsee Skötgrundenin kallioluoto ja itäpuolella pieni Kobbskiftetin kallioluoto.
Träskholmin lähellä sijaitsee kari nimeltään Träskholmsgrundet. Ei ole kuitenkaan selvää, viittaako nimi Träskholmin kaakkoispuoliseen luotoon vai sen koillispuoliseen kariin.
Suvisaaristossa on myös toinen Träskholm-niminen saari. Se sijaitsee Suvisaariston pääsaarten tuntumassa noin kuusi kilometriä Herrön Träskholmista koilliseen.
Emma-patsas

Emma-patsas on Suomessa musiikkialan menestyjille Emma-gaalassa jaettava pronssista valettu letti- ja sarvipäinen pienoispatsas. Lähes 4 kilogrammaa painava patsas on ontto paitsi massan pienentämiseksi, myös valmistusteknisistä syistä. Jos se ei olisi ontto, se olisi liian raskas käsitellä palkintojenjakotilaisuudessa.
Emma-palkinnon innoittajana on ollut Ture Aran laulama iskelmä Emma, joka on peräisin vuodelta 1929. Emma-palkintoa on jaettu vuodesta 1984 lähtien, mutta nykyisenmallista Tapio Rantasen suunnittelemaa patsasta vuodesta 1985.
Pienoispatsaita on vuodesta 2013 lähtien valmistanut Tampereella sijaitseva valimoalan valtakunnallinen koulutus-, tutkimus- ja tuotekehitysyksikkö Valimoinstituutti. Aiemmin näitä jykeviä naishahmoja valmisti vantaalainen Sievätyyli Oy.
Emma-patsaan valmistus alkaa mallin mukaan tehdyn muotin valmistamisella. Onttouden mahdollistaa sisäosa eli keerna. Palkintopatsaan malli on hellittävä eli se saadaan muotista pois muottia rikkomatta. Pronssiharkko kuumennetaan 1 250-asteiseksi ja sula massa kaadetaan muottiin, jossa valmistuu kolme pienoispatsasta kerralla. Valmistuksessa käytetyssä pronssiseoksessa on 90 prosenttia kuparia ja 10 prosenttia tinaa. Litra massaa painaa vajaa yhdeksän kiloa ja yhdessä pienoispatsaassa on metallia noin kolme desilitraa. Vaikka pronssi on arvostettu materiaali, sen kilohinta on vain noin kymmenen euroa vuonna 2019.
Muotista otettu valukappale on pinnaltaan rosoinen ja se täytyy hioa, jotta siitä saadaan kiiltävä. Hiottu Emma upotetaan vielä kaliumsulfidiseokseen, jossa se saa patinoinnin ja elottomaan pintaan tulee syvyyttä. Vuonna 2019 Emmoja tilattiin 35 kappaletta, mutta niitä valmistettiin muutama enemmän, jotta valuvikaiset patsaat voidaan korvata moitteettomalla kappaleella. Pienoispatsaista pyritään tekemään mahdollisimman tasalaatuisia ja keskenään samankaltaisia. Niissä ei saa näkyä työstön jälkiä, eikä hiomakoneen jättämiä karkeita kohtia. Valmiiden patsaiden tulee myös olla samansävyisiä keskenään.
Valmiit pienoispatsaat toimitetaan yli sata kiloa painavana pakettina Musiikkituottajat – IFPI Finland ry:n toimistoon Helsinkiin. Jotta palkinnonsaajien nimet pysyisivät salassa, saajien nimilaatat liimataan patsaisiin vasta viime hetkellä.