tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rauta-aika

Rauta-aika on vuonna 1982 Yle TV2:lle valmistunut neliosainen draamaelokuva.
Kalevalaan perustuvassa, voimakkaasti Paavo Haavikon käsikirjoituksen runollisen poljennon kuljettamassa tarinassa Väinö, Ilmari ja Lemminki liikkuvat toden ja unen rajamailla. He hakevat itselleen naista, käyvät sotaa Pohjolan väen kanssa ja pohtivat elämän suuria kysymyksiä – suhdettaan elämään, rakkauteen ja kuolemaan. Aulis Sallisen polveileva ja mystinen musiikki luo elokuvaan voimakkaan tunnelman. Suuraiheen, ohjaaja Kalle Holmbergin teatterimaisen asetelmallisuuden ja siihenastisen suomalaisen elokuvahistorian suurimman tuotannon tuloksena syntyi oman aikansa kohuteos. Voi sanoa, että "Rauta-aika" kokosi yhteen suomalaisen kulttuurielämän keskeisimpiä tekijöitä tavalla, joka ei olisi myöhemmin ollut mahdollinen. Projekti kesti neljä vuotta ja siihen rakennettiin mm. Kalevalan kylä Koitereen rannalle ja Pohjola Hämeenkyrön Pinsiöön. Kuvauksia tehtiin myös Kouvolan ympäristössä ja Fennada-studiolla Helsingin Kulosaaressa. "Rauta-aika" edustaakin suomalaisessa kulttuurielämässä tietyn vaiheen päätöstä. Kansallisten aiheiden aika meni ohi tultaessa 1980-luvun nousukauteen. Yleisradio lopetti hiljalleen elokuvatuotannon ja tv-tuotannot siirtyivät suurelta osilta yksityisille toimijoille, taloudelliseen kannattavuuteen perustuvaksi.
Elokuvasarjan ohjasi Kalle Holmberg ja käsikirjoitti kirjailija Paavo Haavikko. Musiikin sävelsi Aulis Sallinen. Yleisradion puolelta tuotannon kuvauksesta vastasi Timo Kapanen, lavastuksesta Ensio Suominen ja valtavista järjestelyistä Raimo Mikkola. "Rauta-aika" oli valmistuessaan suomalaisen televisiodraaman suurin hanke. Se on esitetty noin 20 maassa; se on Ylen kautta aikojen parhaiten ulkomaille myynyt draamasarja.
"Rauta-aikaan" suunniteltu Kullervon tarinan osuus jäi kuvaamatta näyttelijälakon vuoksi.
Palkinnot.
Sarja sai vuonna 1982 Telvis-palkinnon ja Jussi-palkinnon parhaasta lavastuksesta, ja sen kolmas osa palkittiin vuonna 1983 Prix Italia -draamapalkinnolla.
Päähenkilöt.
Luettelossa roolihahmo sarjassa ja vastine Kalevalassa
7 rohkeata miestä

7 rohkeata miestä ("The Magnificent Seven") on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut westernelokuva. Sen on ohjannut John Sturges, ja pääosissa on aikansa tunnetuimpia näyttelijöitä: Yul Brynner, Steve McQueen, Charles Bronson, James Coburn, Horst Buchholz, Brad Dexter ja Robert Vaughn.
Elokuva pohjautuu Akira Kurosawan vuonna 1954 valmistuneeseen elokuvaan "Seitsemän samuraita".
Sturgesin elokuvaan perustuen on tehty televisiosarja "Seitsemän rohkeaa miestä", jota esitettiin alun perin 1998–2000.
Juoni.
Meksikossa sijaitsee pieni kylä, jota säännöllisin väliajoin ryöstelee Calvera julmine rosvojoukkoineen. Kyläläiset elävät jatkuvan pelon vallassa, ja lopulta he päättävät vastustaa rosvojoukkiota. Kyläläiset lähtevät ostamaan aseita Amerikan rajalta. Matkalla he kohtaavat pyssysankari Chris Adamsin. Kyläläiset kertovat hänelle rosvojoukkiosta ja Adams päättää auttaa kylää, apunaan rohkeat ystävänsä. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi pitää elokuvaa hyvien näyttelijäsuoritusten ansiosta pienenä klassikkona ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Elokuva pääsi vuonna 2013 Yhdysvaltain kansalliseen elokuvaluetteloon. Yul Brynner osti elokuvan oikeudet Kurosawan tarinaan ja valitsi John Sturgesin ohjaajaksi. Suosittu elokuva oli ponnahduslauta useille tähdille, ja Bernsteinin musiikista tuli Marlboro-savukemainosten teemamusiikki televisiossa vuosina 1962–1971, kirjoitti professori Stephen Prince luettelon esseessä.
Holbrook Blinn

Holbrook Blinn (23. tammikuuta 1872 – 24. kesäkuuta 1928) oli San Franciscossa syntynyt yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli lapsena teatterissa ja esiintyi koko elämänsä ajan Yhdysvalloissa tai Lontoossa. Hän esiintyi mykkäelokuvissa ja ohjasi suosittuja yksinäytöksisiä näytelmiä New Yorkin Princess Theatressa.
Blinn teki menestysrooleja näytelmissä "Molière" (1919), "A Woman of No Importance" (1916), "The Lady of the Camelias" (1917) ja "Getting Together" (1918). Elokuvissa hänen hienompia suorituksiaan ovat "The Bad Man" (1920–1923), "Rosita" (1923), "Janice Meredith" (1924) ja "Prinsessan lemmentarina" (1924).
Kuolema.
Blinn kuoli pudottuaan hevosen selästä lähellä New Yorkin osavaltiossa sijaitsevaa kotipaikkakuntaansa Croton-on-Hudsonia. Hänet on haudattu Sleepy Hollow'n hautausmaalle.
Choi Min-sik

Choi Min-sik (; s. 27. huhtikuuta 1962 Soul) on eteläkorealainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa palkituissa rooleissa elokuvissa "Oldboy" (2003), "I Saw the Devil" (2010) ja "" (2014)
Withering

Withering on vuonna 1999 perustettu suomalainen death metal -yhtye. Withering aloitti uransa soittamalla Amorphiksen, Paradise Lostin ja Sentencedin musiikkia. Yhtyeen kotipaikka on Lahti. Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Gospel Of Madness" vuonna 2004. Toinen albumi "Festum Melancholia" ilmestyi 2008.
Diskografia.
EP:t
W. H. Auden

Wystan Hugh Auden (21. helmikuuta 1907 York, Britannia – 29. syyskuuta 1973 Wien, Itävalta) oli englantilainen runoilija.
Auden syntyi Yorkissa, mutta muutti vuonna 1908 perheensä kanssa Birminghamiin. Hänen ensimmäiset kirjalliset näytteensä julkaistiin koulun lehdessä vuonna 1923. Hän valmistui 1928 Oxfordin yliopistosta.
Audenin ensimmäisen runokokoelman "Poems" toimitti julkisuuteen 1928 Audenin ystävä Stephen Spender.
Auden avioitui Thomas Mannin tyttären Erika Mannin kanssa. Hän muutti vuonna 1939 Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 1945. Hän opetti Michiganin yliopistossa vuosina 1941-1942. Myöhemmin hän vietti aikaa Itävallassa. Vuosina 1956–1961 hän toimi Oxfordin yliopiston professorina. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan 66-vuotiaana.
Auden oli homoseksuaali ja Chester Kallmanin rakastaja. Pari työsti yhdessä librettoja Benjamin Brittenin, Igor Stravinskin, Hans Werner Henzen ja Nicolas Nabokovin oopperoihin. Auden kirjoitti itsenäisesti satoja, tyylillisesti hyvinkin vaihtelevia runoja. Hänen tuttavapiiriinsä kuului myös amerikansuomalainen sotilas ja runoilija William Aalto.
Derek Paravicini

Derek Paravicini (s. 26. heinäkuuta 1979) on englantilainen vaikeasti vammainen pianisti. 
Vammaisuus.
Paravicini syntyi keskosena. Hän on kehitysvammainen sekä sokea ja autistinen. Paravicinilla on lisäksi savant-oireyhtymä, joka ilmenee hänellä poikkeuksellisen hyviksi kehittyneinä musikaalisina kykyinä. Sen sijaan hän ei osaa keskustella normaalisti eikä myöskään lukea tai laskea.
Ura pianistina.
Pianoa Paravicini oppi soittamaan 2-vuotiaana. Näkövammaisille tarkoitetussa koulussa hänen hämmästyttävä lahjakkuutensa huomattiin, ja hän aloitti pianotunnit Adam Ockelfordin johdolla.
Ockelford on testannut Paravicinin kykyjä hahmottaa kuulemansa nuotit. Tämä osasi välittömästi toistaa pianolla soinnut, jotka Ockelford soitti. Yhtä hyvin Paravicini onnistui, kun hänen piti korvakuulolta toistaa sinfoniaorkesterin 50 jäsenen samanaikaisesti soittamat äänet.
Paravicini alkoi esiintyä yleisölle jo 9-vuotiaana, mutta hänen oli lopetettava autististen kohtaustensa vuoksi. Aikuisiällä hän on aloittanut konsertit uudelleen ja on esiintynyt Yhdysvalloissa sekä Isossa-Britanniassa, muun muassa Bristolin St. George’s Hallissa, jossa hän esitti Bachin, Paganinin, Pachelbelin ja Rimski-Korsakovin teoksia.
Vuodesta 2006 lähtien Paravicini on opiskellut sokeille tarkoitetussa instituutissa kotikaupungissaan Surreyssä.
Parhaimmillaan Paravicini on jazz-muusikkona, sillä hän pitää erityisen paljon improvisoinnista.
Alec McCowen

Alec McCowen (26. toukokuuta 1925 Tunbridge Wells, Kent – 6. helmikuuta 2017) oli brittiläinen näyttelijä. Hän opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa ja saavutti suurimmat menestyksensä näytelmissä, muun muassa William Shakespearen rooleissa.
McCowen teki Lontoon-debyyttinsä vuonna 1950, ja ensimmäisen elokuvaroolinsa hän sai vuonna 1953. Tunnettuja myöhempiä rooleja oli elokuvissa "Frenzy" (1972) ja "Älä kieltäydy kahdesti" (1983).
McCowenia ehdotettiin Tony- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi.
Itävaltalainen ulkomaillapalvelus

Itävaltalainen ulkomaillapalvelus () on yleishyödyllinen järjestö, jonka Andreas Maislinger perusti vuonna 1998. Se tarjoaa itävaltalaisille mahdollisuuden suorittaa ase- tai siviilipalveluksen ulkomailla. Tavallinen yhdeksän kuukauden siviilipalvelus ("Zivildienst") korvataan kahdentoista kuukauden mittaisella palveluksella jossakin järjestön kumppanuusorganisaatiossa ulkomailla. Palveluksen voi suorittaa monin eri tavoin, pääasiassa sosiaalityössä tai juutalaisten joukkotuhon muistotyössä.
Palveluksen eri tyypit.
Itävaltalainen ulkomaillapalvelus tarjoaa kolme eri palveluksen korvaamistapaa:
Betty Compson

Betty Compson (alun perin Eleanor Luicime Compson, 19. maaliskuuta 1897 – 18. huhtikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Beaverissa, Utahin osavaltiossa, missä hän loi laaja-alaisen elokuvatähden uran. Hänen isänsä kuoli nuorena ja hän joutui keskeyttämään koulunkäynnin ansaitakseen elantonsa itselleen ja äidilleen. Hän löysi työpaikan viulistina Salt Lake Cityssä, Utahissa.
Mykän elokuvan tähti.
Compson teki 26 elokuvaa yksin vuonna 1916. Suurin osa niistä oli lyhyelokuvia. Hän viimeisteli elokuvan "The Miracle Man" (1919) George Loane Tuckerille. Comptonin nousu elokuvatähdeksi alkoi hänen roolistaan Rosena tässä tuotteessa.
Vuonna 1920 hän alkoi johtaa omaa yhtiötään. Hän työskenteli Hollywoodin Bruntonin studiolla ja hankki käsikirjoitukset kolmeen elokuvaan. Compson palasi New York Citystä, missä hän sai taloudellista tukea elokuviensa tuotantoa varten.
Hänen ensimmäinen elokuvansa tuottajana oli "Prisoners of Love" (1921). Hän esitti Blanche Davisin, varakkaaseen perheeseen syntyneen ja perinnöllisen ulkoisen kauneutensa kiroamaa tyttöä. Compson valitsi Art Rossonin ohjaamaan kokoillan elokuvaa. Tarina oli valittu Catherine Henryn tuotannosta.
Compson työskenteli Christie Companylle uutena näyttelijänä elokuvissa, seuraten Famous Players-Laskyn elokuvastudiota. Saatuaan valmiiksi elokuvan "The Woman with Four Faces" (1923) hän teki sopimuksen Lontoossa, Englannissa sijaitsevan elokuvayhtiön kanssa. Siellä hän esiintyi päätähtenä neljässä Graham Cuttsin, tunnetun englantilaisen elokuvantekijän ohjaamassa elokuvassa. Ensimmäiset näistä olivat elokuvaversioita englantilaisesta näytelmästä nimeltä "Woman to Woman" (1929).
Vuonna 1928 hän esiintyi "The Barkerissa", mykkäelokuvassa joka sisälsi muutamia äänitettyjä kohtauksia. Compson palkittiin Parhaan naispääosan Oscar-palkinnolla esityksestään.
Myöhempi ura.
Yksi hänen kunnioitetuimmista elokuvistaan on "The Docks of New York", jonka yhteydessä mainitaan usein sen tummansävyinen atmosfääri sekä loistavat roolisuoritukset, ja vuoden 1930 versiossa elokuvasta "The Spoilers" jossa hän esitti roolia, jota näytteli myöhemmin Marlene Dietrich vuoden 1942 uudelleenfilmatisoinnissa ja jossa Gary Cooper esitti roolia, jonka John Wayne myöhemmin tulkitsi uudelleen samaisessa uudelleenfilmatisoinnissa, oli ehkä ainoa kerta jossa sekä Cooper että hänelle vertoja vetävä Wayne näyttelivät täsmälleen samaa roolia.
Compsonin viimeinen elokuva oli "Here Comes The Trouble" (1948). Tämän elokuvan jälkeen hän vetäytyi eläkkeelle ja auttoi miestään hoitamaan liiketointa nimeltä "Ashtrays Unlimited".
Yksityiselämä.
Compson oli naimisissa kolmesti. Vuodesta 1924 vuoteen 1930 hän oli naimisissa elokuvaohjaajan James Cruzen kanssa. Myöhemmin hän avioitui ja erosi tuottaja Irving Weinbergistä. Hänen kolmas aviomiehensä oli Silvious Jack Gall. Gall kuoli vuonna 1962.
Betty Compson kuoli vuonna 1974 kotonaan Glendalessa, Kaliforniassa 77-vuotiaana. Hänet haudattiin toiveensa mukaisesti San Fernando Mission Cemeteryyn, Kalifornian San Fernandoon. Hän ei jättänyt jälkeensä yhtään elossa olevaa sukulaista.
Edward J. Nugent

Edward J. Nugent (7. helmikuuta 1904 – 3. tammikuuta 1995) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi myös nimellä Eddie Nugent. Hän esiintyi 81 elokuvassa vuosien 1928 ja 1937 välillä.
Hän syntyi ja kuoli New York Cityssä.
Alena Vrzáňová

Alena Vrzáňová (16. toukokuuta 1931 Praha – 30. heinäkuuta 2015) oli kilpaurallaan Tšekkoslovakiaa edustanut tšekkiläinen taitoluistelija.
Vrzáňová aloitti urheiluharrastuksensa kolmevuotiaana saatuaan vanhemmiltaan sukset. Hänestä tuli yksi Arnold Gerschwilerin tunnetuimmista valmennettavista. Hän sijoittui Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 viidenneksi ja voitti maailmanmestaruuden Pariisissa 1949 ja Lontoossa 1950. Vuonna 1950 hän voitti Euroopan-mestaruuden.
Hajautettu energiantuotanto

Hajautettu energiantuotanto tarkoittaa tuotantomallia, jossa suhteellisen pienikokoiset sähkön-, lämmön- ja kylmäntuotannon laitokset ovat hajautuneena ympäri siirtoverkkoa.
Hajautetun energiantuotannon lisääntyminen muuttaa merkittävästi erityisesti sähköverkon toimintaa. Lämmön ja kylmäntuotannossa tuotantorakenne on ollutkin aina suurelta osin hajautettu.
Hajautetun energiantuotannon haasteet ovat ennen kaikkea energian laadun ja määrän hallinnassa. Hajautetussa toimintamallissa energiayhtiöiden on keskenään sovittava käytännöistä, joilla kuluttajille varmistetaan energiansaanti. Asiaan vaikuttavat myös lakimuutokset: esimerkiksi Englannissa on suunnitteilla laki, joka velvoittaa energiayhtiön maksamaan korvauksia jo kolmen minuutin katkon jälkeen.
Sähköverkko.
Sähköverkkojen alusta asti teollisuusmaiden sähköverkko on tuotantomalliltaan ollut keskitetty ja usein valtakunnan laajuinen, eli lukumääräisesti verrattain vähäiset suuret voimalaitokset tuottavat valtaosan sähköstä maantieteellisesti laajaan sähköverkkoon. Sähkönkuluttujat ovat hajautuneena ympäri verkkoa ja ovat ainoastaan kuluttajia.
2000-luvulla, erityisesti niin kutsutun uusiutuvan energiantuotannon yleistyessä, myös tarve hajautetulle energiantuotannolle kasvaa. Uusiutuvan energian muodot ovat usein luonteeltaan hajautettuja ja väistämättä suuresti aikariippuvaisia. 
Kun ennen sähköverkko on nähty suurten voimalaitosten "yksisuuntaisena" jakeluverkkona, hajautettu energiantuotanto muuttaa sen luonnetta "monisuuntaiseksi" siirtoverkoksi. Seurauksena suuri määrä toimijoita sekä tuottaa että kuluttaa sähköä verkosta. Ongelmaksi nousee lukuisien eri toimijoiden yhteensovittaminen siten, että verkon tasapaino säilyy.
Hankkeita.
European Distributed EnErgy Partnership EU-DEEP initiative –projektissa kahdeksan suurta eurooppalaista energiayhtiötä tekee yhteistyötä hajautetun energiatuotannon esteiden poistamiseksi vuosina 2004-2009. Energiayhtiöt ovat Gaz de France (Ranska), Tractebel (Belgia), Iberdrola (Espanja), RWE Energy (Saksa), Lodz Rgn Power (Puola), Electricity Authority of Cyprus, EPA Attiki (Kreikka) ja Latvenergo (Latvia). Siihen osallistuu myös useita valmistajia ja tutkimuslaitoksia. Suomesta projektiin osallistuu VTT. Projektin mukaan hajautettu energiantuotanto parantaa tehokkuutta, takaa puhtaiden energialähteiden turvallisuutta, toteuttaa kestävän kehityksen mukaista energialähteiden kehitystä, kuten uusiutuva energia ja polttokennot. Projektin tarkoitus on ehkäistä näiden tekniikoiden käyttöönoton, jakelun ja siirron esteitä ja koota hajautettu tuotanto suuriksi yksiköiksi.
Barbara Ann Scott

Barbara Ann Scott O.C. (9. toukokuuta 1928 Ottawa – 30. syyskuuta 2012) oli kanadalainen taitoluistelija. Hän voitti maansa parhaan urheilijan Lou Marsh -palkinnon vuosina 1945, 1947 ja 1948.
Scottin uran huippuvuosi oli 1948, jolloin hän 19-vuotiaana voitti olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja Euroopan mestaruuden (EM-kisat olivat tuolloin avoimia myös Euroopan ulkopuolisille luistelijoille). St. Moritzin olympialaisissa naiset joutuivat luistelemaan vapaaohjelmansa kahden jääkiekko-ottelun pahasti kuluttamalla jäällä. Juuri ennen suoritustaan Scott sai aiemmin luistelleelta Yhdysvaltain Eileen Seighiltä tarkat ohjeet, missä kohtaa kenttää jää oli parhaimmillaan ja missä huonoimmillaan. Seitsemän tuomaria yhdeksästä sijoitti Scottin ensimmäiseksi, ja hän voitti kultaa. Vain Itävallan ja Britannian tuomarit sijoittivat kumpikin oman maansa luistelijan ensimmäiseksi.
Scott nimitettiin vuonna 1991 Order of Canada upseeriksi ja vuonna 1998 Canada's Walk of Fameen.
Matthew Moore

Matthew Moore (8. tammikuuta 1888 – 21. tammikuuta 1960) oli näyttelijä, joka oli syntynyt Fordstown Crossroadsissa, County Meathissa, Irlannissa. Hän ja hänen veljensä Tom ja Owen muuttivat siirtolaisina Yhdysvaltoihin ja siellä Hollywoodiin, Kaliforniaan, missä he loivat menestyksekkään uran elokuvatähtinä.
Hänen veljiensä tehtyä itsestään suuria nimiä elokuvateollisuudessa Matt Moore teki ensimmäisen elokuvansa vuonna 1913 ja jatkoi näyttelemistä säännöllisesti kuolemaansa saakka. Hän oli ideoillaan kehittämässä useita elokuvia niiden luontiprosessin aikana. Elokuva "White Tiger" oli saanut inspiraationlähteensä Afrikkaan suuntautuneelta metsästysmatkalta, jonka aikana Moore paini valkoisen tiikerin kanssa. Mooren onnistui, vaikka saikin tapauksessa lieviä vammoja, tallentaa tapahtuma filmille. Elokuvassa käytetty samanlainen kohtaus oli siis alkuperäinen, vaikka sitä olikin hieman muunneltu tätä tarkoitusta varten.
Moorella on tähti Hollywood Walk of Famessa osoitteessa 6301 Hollywood Blvd. Moore oli myös hyvin kiintynyt kahteen kissaansa, jotka esiintyivät useissa hänen elokuvissaan. Molemmilla on oma tähtensä Hollywood Walk of Famen eläinten osastolla.
Hayes Alan Jenkins

 
Hayes Alan Jenkins (s. 23. maaliskuuta 1933) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän voitti neljä peräkkäistä maailmanmestaruutta vuosina 1953–1956. Vuoden 1956 talviolympialaisissa Cortina d'Ampezzossa hän voitti kultaa. Samassa kilpailussa pronssia saavutti hänen nuorempi veljensä David Jenkins. Vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa Hayes Alan Jenkins sijoittui neljänneksi.
Veijo Rönkkönen

Veijo Rönkkönen (25. helmikuuta 1944 Parikkala – 23. maaliskuuta 2010 Parikkala) oli suomalainen kansantaiteilija, ITE-taiteilija, joka sai Suomi-palkinnon vuonna 2007. Hän perusti veistoksilleen puutarhaansa puiston, josta kehittyi nähtävyys Parikkalan patsaspuisto. Hänen kuolemansa jälkeen puiston on ottanut vastuulleen hoitokunta, ja se on saanut eri tahoilta ulkopuolista rahoitusta.
Henkilöhistoria.
Rönkkönen syntyi Parikkalan Koitsanlahdella vajaan kilometrin päässä nykyisestä valtakunnan rajasta, nelilapsisen perheen nuorimpana. Sisarusten muutettua kotoa hän jäi asumaan vanhempiensa luokse. Kuusitoistavuotiaana Veijo Rönkkönen meni töihin Simpeleen paperitehtaan kartonkikoneen prässipojaksi. Ensimmäisestä tilistä hän osti kymmenen omenapuun taimea ja perusti kotipihalleen puutarhan, josta tuli myöhemmin merkittävä osa hänen luomaansa taideympäristöä. 
Rönkkönen kuntoili ahkerasti, pyöräilyn ja lentopalloilun voitti taiteilijan mielilajina viimeisinä vuosina uinti. Rönkkönen menehtyi sairauskohtaukseen 66-vuotiaana kotonaan Parikkalassa.
Taide.
Rönkkösen suosima taiteenlaji oli maalatut betoniveistokset ja yleisin aihe voimistelevat ihmishahmot. Betoniin on joissain patsaissa yhdistetty esineitä koristeeksi, esimerkiksi ihmishahmoilla voi olla suussaan tekohampaat ja lasipaloista tai maalatuista kivistä on sommiteltu tukkaa tai koruja. Tietämän mukaan ensimmäiset Rönkkösen käyttämät tekohampaat lahjoitti hänen sisarensa.
Rönkkönen muotoili myös puistoaan esimerkiksi perustamalla betonilaatoista polkuja ja maalaamalla talonsa seinät eri värein.
Palkinnot.
Opetusministeriö myönsi Veijo Rönkköselle Suomi-palkinnon syksyllä 2007. Mietittyään asiaa hetken taiteilija päätti olla menemättä noutamaan palkintoa henkilökohtaisesti. Sen vastaanotti hänen puolestaan valokuvaaja Veli Granö.
Patsaspuisto oli vuoden 2008 kotimainen matkailukohde (Matkailutoimittajien Kilta).
Armen Tahtadžjan

Armen Leonovitš Tahtadžjan (, ; 10. kesäkuuta 1910 Şuşa, Jelizavetpolin kuvernementti (Vuoristo-Karabah), Venäjän keisarikunta – 13. marraskuuta 2009 Pietari) oli neuvosto-armenialainen kasvitieteilijä. Hän tuli kansainvälisesti kuuluisaksi ”Tahtadžjanin järjestelmänä” tunnetulla siemenkasvien luokittelujärjestelmällään. Tahtadžjan kehitti myös laajalti käytössä olevan kasvimaantieteellisten alueiden jaottelun.
Tahtadžjan valmistui vuonna 1932 Tbilisin Yleisliittolaisesta subtrooppisten viljelykasvien instituutista ja työskenteli sen jälkeen Suhumissa kasvintuotantoinstituutissa. Vuodesta 1938 hän työskenteli Jerevanin valtionyliopistossa, vuodesta 1944 sen professorina ja samalla Armanian tiedeakatemian kasvitieteen instituutin johtajana. Hän ei hyväksynyt lysenkolaisuutta ja menetti siksi tehtävänsä. Vuosina 1949–1961 hän oli Leningradin yliopiston professori ja vuodesta 1954 myös johti laitosta Neuvostoliiton tiedeakatemian kasvitieteen instituutissa. Vuosina 1976–1987 hän toimi tämän kuuluisan Komarov-instituutin johtajana.
Tahtadžjan oli NKP:n jäsen vuodesta 1946. Hänet nimitettiin Neuvostoliiton tiedeakatemian kirjeenvaihtajajäseneksi 1966 ja akateemikoksi (varsinaiseksi jäseneksi) 1972. Hän oli Neuvostoliiton kasvitieteen seuran (1973), IUBS:n kasvitieteen osaston (1975) ja Kansainvälisen kasvitieteen yhdistyksen (1975) puheenjohtaja. Kunnianosoituksena hänet kutsuttiin useiden ulkomaisten tiedeakatemioiden jäseneksi, mm. Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian (1971) ja Suomalaisen tiedeakatemian (1971). Hänelle myönnettiin Leninin kunniamerkki ja sosialistisen työn sankarin arvonimi (1990). 
Tahtadžjanista käytetty auktorilyhenne on Takht..
Koge-Donbo

Koge-Donbo* (, ennen , oik. Kokoro Koharuno , s. 27. helmikuuta 1976) on japanilainen mangaka. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa shōnen-sarjallaan "Pita-Ten".
Seiji Mizushima

Seiji Mizushima (; s. 28. tammikuuta 1966 Tokio) on japanilainen televisio- ja elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut "Fullmetal Alchemistista" tehdyn animen, kuten myös elokuvan "Fullmetal Alchemist the Movie: Conqueror of Shamballa" (2005).
Kompleksisuusteoria

Kompleksisuusteoria on holistinen ja monitieteinen tutkimusote, jota voidaan pitää eräänä systeemiteorian johdannaisena. Kompleksisuusteoriaan kuuluu useita tutkimussuuntauksia ja koulukuntia. 
Taustaa.
Kompleksisuusteoriassa korostetaan kokonaisvaltaista ajattelua, jossa erilaisten ilmiöiden väliset riippuvuussuhteet nähdään osana yhteisöllisten ja taloudellisten järjestelmien toimintaa. Kompleksisuusteoriassa painotetaan järjestelmän osien ominaispiirteiden sijaan järjestelmän osien välistä vuorovaikutusta. Osien välisestä vuorovaikutuksesta johtuen järjestelmän lopputulos on enemmän tai vähemmän kuin osiensa summa. Toisin kuin systeemiteoriassa, jossa kompleksisuus nähdään vuorovaikutuksen seurauksena, kompleksisuusteoriassa kompleksisuus nähdään järjestelmän perusominaisuutena ja kehittymisen edellytyksenä.
Kompleksisuusteorian avulla on pyritty ymmärtämään muun muassa biologiassa luonnon ekosysteemien käyttäytymistä, geenien ja solujen toimintaa, yhteiskunnassa kansantalouksien kehittymistä, uusien teknologioiden leviämistä, verkostoja sekä innovaatioiden syntymistä ja organisaatioiden muutosten toteuttamista. 
Kysymykseen siitä, täyttääkö kompleksisuusteoria varsinaisen teorian kriteerit on otettu kantaa puolesta ja vastaan. Mikäli teorialla tarkoitetaan yhtenäistä tietojen ja käsitteiden järjestelmää, joka sisältää yleisessä ja tiivistetyssä muodossa yleisiä tosiasioita sisältäviä lakeja tai periaatteita, ja jossa teorian kaikki väitteet tiivistetään joukoksi aksioomia, joista puolestaan voidaan johtaa loogisesti kaikki muut ko. teorian väitteet kompleksisuusteoriaa ei voitane pitää puhtaana teoriana. Toisaalta esimerkiksi Mitleton-Kelly on esittänyt, että kompleksisuus ei ole pelkästään joukko työkaluja tai vertauskuva vaan ennemminkin tapa ajatella ja ymmärtää maailman ilmiöitä. 
Murrayn mukaan kompleksisuusteoriaa voidaan pitää yhtenä "uusien tieteiden" edustajana. Muina uusien tieteiden edustajina Murray mainitsee kaaos- ja katastrofiteoriat.
Joissakin yhteyksissä kaaosteoriaa ja kompleksisuusteoriaa on pidetty toistensa synonyymeinä. Kaaos ja kompleksisuus "eivät kuitenkaan tarkoita samaa asiaa". Esimerkiksi Maula (perustuu Mitleton-Kelly ) havainnollistaa eroja seuraavasti: ”kaoottinen systeemi muodostuu sellaisten sääntöjen ja säännönmukaisuuksien iteroinnista, jotka pysyvät vakioina. Kompleksinen systeemi sen sijaan kehittyy ja muuttaa vuorovaikutuksen sääntöjä. Kaaosteorian soveltaminen sosiaalisiin systeemeihin merkitsisi oletusta, että inhimillinen toiminta on pelkistettävissä pysyviin sääntöihin ja lakeihin, ja että se on näiden sääntöjen hallitsemista.”
Masashi Kishimoto

Masashi Kishimoto (; s. 8. marraskuuta 1974) on japanilainen mangaka, jonka ensimmäinen manga oli "Karakuri". Hän sai sarjasta "Naruto" "vuoden tulokas" -palkinnon.
Kishimoto on saanut voimakkaita vaikutteita Akira Toriyaman tyylistä. Hän on "666 Satan" -sarjan tekijän Seishi Kishimoton kaksoisveli.
Seishi Kishimoto

Seishi Kishimoto (; s. 8. marraskuuta 1974) on japanilainen mangaka. Seishi Kishimoto tunnetaan parhaiten "666 Satanista".
Hän on "Naruto"-sarjan luoneen Masashi Kishimoton kaksosveli.
Jukka Kataja

Jukka Johannes Kataja (s. 13. huhtikuuta 1982 Forssa) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Pituudeltaan 197-senttinen Forssan Koripoikien kasvatti Kataja valittiin koripallon SM-sarjan vuoden tulokkaaksi kaudella 2001–2002. Hän saavutti pelaajaurallaan kaksi SM-mitalia ja kahdesti Suomen cupin hopeaa. Suomen maajoukkueessa Kataja pelasi 13 maaottelua. FoKoPon lisäksi Kataja edusti pääsarjassa kolmea muuta joukkuetta, muun muassa Salon Vilpasta.
Pelaajaura.
Seurajoukkueet.
Katajan ura kansallisissa sarjoissa alkoi koripallon I-divisioonasta, jossa hän edusti kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikia kaudet 1999–2000 ja 2000–2001. Ensimmäisellä I-divisioona-kaudella koreja syntyi 4,1 pisteen keskiarvolla ja toisella kaudella 13,8 pisteen keskiarvolla. FoKoPo nousi jälkimmäisen kauden päätteeksi pääsarjaan SM-karsintasarjan kautta, jossa Kataja oli joukkueensa paras pistemies 17,8 pisteen keskiarvollaan.
Ensimmäisellä SM-kaudellaan Kataja oli FoKoPon paras pisteentekijä 16,6 pisteen keskiarvolla. Palkintona hyvin menneestä tulokaskaudesta Kataja valittiin SM-sarjan vuoden tulokkaaksi. Katajan SM-sarjauran henkilökohtainen piste-ennätys 34 syntyi 14. marraskuuta 2001 pelatussa ottelussa KTP-Basketia vastaan. Kaudeksi 2002–2003 Kataja siirtyi kasvattajaseurastaan edustamaan pääsarjassa pelannutta Salon Vilpasta. Kataja pelasi Vilppaan edustusjoukkueessa myös kaudet 2003–2004 ja 2004–2005.
Salon Vilppaan pudottua I-divisioonaan kauden 2004–2005 päätteeksi Kataja teki sopimuksen Torpan Poikien kanssa. Kausi ei sujunut kuitenkaan suunnitelmien mukaan, sillä Kataja kärsi selkävaivoista, ja pelit jäivät kauden aikana kolmeentoista runkosarja- sekä neljään pudotuspeliotteluun. Seuraavaksi kaudeksi 2006–2007 Kataja katsoi selkänsä kannalta parhaaksi vaihtoehdoksi palata kasvattajaseuraansa Forssan Koripoikiin pelaamaan koripallon I-divisioonaa. FoKoPon kauden tavoitteena ollut sarjanousu jäi haaveeksi, ja Kataja siirtyi kaudeksi 2007–2008 Korisliigaan edustamaan Kouvoja.
Kaudella 2007–2008 Kataja pelasi runkosarjassa 35 ottelua 7,5 pisteen keskiarvolla. Kauden pudotuspelit päättyivät Kouvojen osalta SM-hopeaan. Kataja teki pelaamissaan kymmenessä ottelussa keskimäärin 9,9 pistettä. Hän teki sopimuksen Kouvojen kanssa myös kaudeksi 2009–2010. Tämän jälkeen hän palasi Vilppaaseen.
Toukokuussa 2014 Kataja teki Vilppaan kanssa jatkosopimuksen. Kauden 2014–2015 jälkeen Kataja ilmoitti lopettavansa 14 vuotta kestäneen ammattilaisuransa Suomen pääsarjassa. Hän jatkoi edelleen Vilppaan koripallon hallituksessa ja aloitti työt Kisakallion Urheiluopiston Susi Training Centerin koripallon avainasiakasvastaavana.
Maajoukkue.
Kataja edusti Suomea A-poikien maajoukkueessa kahdeksassa ja 20-vuotiaiden maajoukkueessa 12 maaottelussa. Miesten maajoukkueeseen hän nousi ensimmäisen kerran vuonna 2001, jolloin hän kuului Suomen kokoonpanoon kahdessa maaottelussa Ruotsia vastaan. Kataja pelasi maaotteluita myös kahtena seuraavana vuonna. Hänen miesten maajoukkueen piste-ennätyksensä, 10 pistettä, syntyi 6. elokuuta 2004 Latviaa vastaan. Yhteensä Kataja pelasi 13 miesten maaottelua 2,0 pisteen keskiarvolla.
Ivars Godmanis

Ivars Godmanis [ˈivars ˈguɐdmanis] (s. 27. marraskuuta 1951) on latvialainen poliitikko ja maan pääministeri joulukuusta 2007 helmikuuhun 2009. 
Godmanis on toiminut pääministerinä myös aiemmin, vuosina 1990–1993. Tuolloin hän edusti Latvian kansanrintama -puoluetta. Vuonna 1998 Godmanis nousi saeimaan Latvian tie -puolueen edustajana ja toimi vuosina 1998–1999 Latvian valtiovarainministerinä. Myöhemmin hänestä tuli puolueen puheenjohtaja. Marraskuussa 2006 Godmanisista tuli Aigars Kalvītisin hallituksen sisäministeri. Kalvītisin siirryttyä syrjään pääministerin virasta joulukuussa 2007 presidentti Valdis Zatlers nimitti Godmanisin 14. joulukuuta 2007 uuden hallituksen muodostajaksi. Latvian parlamentti hyväksyi hänen muodostamansa keskustaoikeistolaisen hallituksen 20. joulukuuta äänin 54–43.
Kansainvälinen talouskriisi iski raskaasti maahan, jonka BKT supistui vuoden 2008 viimeisellä neljänneksellä 10,5 % edellisvuoteen verrattuna. Joulukuussa hallitus joutui pyytämään 7,5 miljardia lainaa IMF:ltä, Maailmanpankilta ja EU:lta. Osana lainaa hallitus joutui sitoutumaan menoleikkauksiin ja verojenkorotuksiin.
13. tammikuuta 2009 pääkaupungissa järjestetyssä mielenosoituksessa pidätettiin yli sata.
Godmanis jätti eronpyyntönsä helmikuussa 2009 presidentti Zatlersille, joka hyväksyi sen 20. helmikuuta. Godmanis ilmoitti, ettei pysty jatkamaan enää pääministerinä, kun kaksi suurinta hallituspuoluetta olivat lopettaneet hänen tukemisensa.
Godmanis toimi Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä vaalikaudella 2009–2014.
Göran Wahlenberg

Göran Wahlenberg (1. lokakuuta 1780 Skarphyttan, Värmlanti, Ruotsi – 22. maaliskuuta 1851 Upsala, Ruotsi) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja maantieteilijä. Hän opiskeli Uppsalan yliopistossa, sai vuonna 1806 lääketieteen tohtorin arvon ja toimi myöhemmin kasvi- ja lääketieteen professorina. 
Wahlenberg oli merkittävä vaikuttaja varsinkin kasvimaantieteen alalla. Hänen julkaisujensa joukkoon lukeutuu "Flora lapponica" (1812) ja muita Pohjois-Ruotsin kasvimaailmaa käsitteleviä teoksia. 
Sulokellojen ("Wahlenbergia") suku on nimetty Göran Wahlenbergin mukaan. 
Wahlenbergin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä "Wahlenb.".
A1 Grand Prix

A1 Grand Prix eli A1GP oli formulasarja, jossa 22 valtiolla oli edustustiimi keräämässä pisteitä maansa autokunnalle. Ajajat kilpailivat tasavahvoilla autoilla ilman rahallista tai teknologista etua toisiinsa nähden. Sarjaa ajettiin vuosina 2005–09. Yksi kausi ajettiin erikoisesti kahtena eri vuotena: kausi alkoi syksyllä ja päättyi seuraavan vuoden keväällä. Suomea haviteltiin mukaan sarjaan vuodeksi 2009 ja samalla Mika Salo aloitti nuorten kuljettajien kehitysohjelman. Kisoja Suomessa näyttivät Eurosport ja Urheilukanava, kisoja selostivat Erkki Vanhanen ja Antti Mäkinen.
Sarjaa oli tarkoitus jatkaa myös kaudella 2009-10, mutta ensimmäinen kilpailu peruttiin viisi päivää ennen harjoitusten alkamista. Myöhemmin myös esimerkiksi Kiinan ja Malesian osakilpailut peruttiin sekä Hollannin osakilpailu siirrettiin osaksi Superleague Formula -sarjaa. Kisojen peruuttaminen teki sarjan aloittamisen mahdottomaksi.
Jeff Dunham

Jeffrey "Jeff" Dunham (s. 18. huhtikuuta 1962 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen vatsastapuhuja ja stand up -koomikko, joka on esiintynyt myös lukuisissa tv-ohjelmissa, kuten "Star Search", "Late Show with David Letterman", "Comedy Central Presents", "The Tonight Show" ja "Sonny With a Chance".
Dunhamia on kutsuttu Yhdysvaltojen suosikkikoomikoksi. Hänen dvd:tään oli myyty yli neljä miljoonaa vuoden 2010 kesäkuuhun mennessä ja hänen videoitaan on katsottu yli 360 000 000 kertaa YouTubessa. Yksi niistä, "Achmed the Dead Terrorist", oli aikanaan, loppuvuodesta 2009 yhdeksänneksi katsotuin video YouTubessa ikinä. "Spark of Insanity" sai kaikista dvd:stä parhaimmat arvostelut Amazon.com-sivustolla vuonna 2008 ja "A Very Special Christmas Special" oli kaikkien aikojen katsotuin tv-lähetys Comedy Centralin historiassa, ja sitä myytiin nelinkertaista platinaa kahdessa viikossa.
Nuoruus ja uran alkuvaiheet.
Dunham syntyi vuonna 1962 Dallasissa, Texasissa ja kasvoi varakkaassa naapurustossa. Hän aloitti vatsastapuhumisen kahdeksanvuotiaana saatuaan vanhemmiltaan harjoitusnuken joululahjaksi ja lainattuaan seuraavana päivänä kirjastosta vatsastapuhumisoppaan.
Hahmot.
Walter.
Walter on eläkkeellä oleva pahantuulinen vanha mies, jonka käsivarret ovat aina ristittyinä tyytymättömyydestä. Hänellä on röyhkeä, negatiivinen ja usein sarkastinen näkökulma nykymaailmaan. Walter on ollut naimisissa muutaman vuosikymmenen ajan, tarkemmin sanoen neljäkymmentäseitsemän vuotta, ja hän kertoo elämänsä onnellisimman hetken olleen neljäkymmentäseitsemän vuotta sitten.
Achmed the Dead Terrorist.
Achmed on nuori, kuollut itsemurhapommittaja, joka kuoli vastattuaan matkapuhelimeensa autoaan tankatessaan, mutta ei myönnä kuolemaansa. Hän puhuu satiirisesti Lähi-idän murteella englantia. Achmed on hyvin äkkipikainen ja uhkaa katsojia usein kuolemalla, mikäli hänelle nauretaan. Achmedin tunnetuin sanonta lieneekin "Silence! I kill you"
Aaron Eckhart

Aaron Edward Eckhart (s. 12. maaliskuuta 1968 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Eckhart syntyi Cupertinossa, Kaliforniassa, ja valmistui Brigham Youngin yliopistosta vuonna 1994. Hän kasvoi mormoniperheessä. Eckhart oli ohjaaja Neil LaButen opiskelutoveri ja onkin esiintynyt muun muassa tämän elokuvassa "Miesten kesken" (1997).
Eckhart oli vuonna 2007 ehdolla Golden Globen saajaksi roolistaan elokuvassa "Thank You for Smoking". Hän näytteli elokuvassa vuonna 2008 ilmestyneessä elokuvassa "Yön ritari" Harvey Dentiä eli Kaksinaamaa.
Neil LaBute

Neil LaBute (s. 19. maaliskuuta 1963 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä näytelmäkirjailija. Hän syntyi Detroitissa, kasvoi Spokanessa ja opiskeli Brigham Young Universityssa, jossa hän tutustui Aaron Eckhartiin.
LaBute on mormoni. Hänen elokuviensa joukkoon lukeutuvat "Miesten kesken" (1997) ja "The Wicker Man" (2006); lisäksi hänet tunnetaan muun muassa näytelmästä "The Mercy Seat" (2002). 
LaBute oli vuonna 2000 ehdolla Kultaisen palmun saajaksi Cannesin elokuvajuhlilla teoksestaan "Nurse Betty" (2000). Hän oli vuonna 2007 ehdolla "huonoimman käsikirjoituksen" Razzie-palkinnon saajaksi elokuvasta "The Wicker Man" (2006). 
Tampereen Teatteri teki vuonna 2002 pohjoismaisen kantaesityksen LaButen näytelmästä "The Shape of Things – Häijy love story".
Kansanpuolue (Latvia)

Kansanpuolue () oli latvialainen keskusta-oikeistolainen puolue, joka kuvasi itseään konservatiiviseksi.
Puolueen perusti vuonna 1998 liikemies ja entinen pääministeri Andris Šķēle, joka toimi puolueen puheenjohtajana vuoteen 2002 asti. Tällöin Šķēle jätti politiikan, ja puolueen puheenjohtajaksi nousi Atis Slakteris. Lokakuun 2002 parlamenttivaaleissa puolue nousi parlamentin kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi 16,7 % äänisaaliilla. Vuonna 2004 puolueen kansanedustaja Aigars Kalvītisista tuli Latvian pääministeri.
Vaaleissa 7. lokakuuta 2006 puolue keräsi 19,49 % äänistä ja sai 23 saeiman 100 paikasta. Samalla siitä tuli Latvian suurin puolue, ja se säilytti myös asemansa johtavana hallituspuolueena. Kalvītis jatkoi myös vaalien jälkeen pääministerinä. Vuonna 2010 puolue järjesti yhteislistan LPP/LC:n kanssa, joka sai vain 8 paikkaa.
Euroopan parlamentissa Latvian kansanpuolue edusti Euroopan kansanpuoluetta (EPP).
15. Puoluekokous päätti lakkauttaa puolueen 9. heinäkuuta 2011, koska korruption vastainen virasto KNAB oli määrännyt sen maksamaan takaisin 1,03 miljoonaa latia vaalikampanjointiin käyttämiään valtion varoja.
Bronwyn Thompson

Bronwyn Thompson (s. 29. tammikuuta 1978) on australialainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa pituushypyssä.
Thompson voitti vuonna 2006 Kansainyhteisön kisojen kultaa. Saman vuoden ssa hän oli toinen. Thompson on osallistunut maailmanlaajuisiin arvokilpailuihin kuusi kertaa ja selviytynyt kahdesti loppukilpailuun. Hän sijoittui Ateenassa olympialaisissa 2004 neljänneksi ja Pariisin MM-kilpailuissa 2003 seitsemänneksi.
Thompson voitti Australian mestaruuden pituushypyssä vuosina 2002, 2003, 2006, 2007 ja 2008. Hän hyppäsi Oseanian ja Australian ennätyksen 700 cm Melbournessa 7. maaliskuuta 2002. Ennätyksen rikkoi Brooke Stratton maaliskuussa 2016.
Chiwetel Ejiofor

Chiwetel Ejiofor (s. 10. heinäkuuta 1977 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Solomon Northupin roolistaan elokuvassa "12 Years a Slave", josta hänet palkittiin parhaan miespääosan BAFTAlla. Hän sai roolistaan myös muun muassa Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "Dirty Pretty Things", "Serenity" ja "Ihmisen pojat". Ejiofor on saanut viisi Golden Globe -ehdokkuutta.
Heinrich von Kittlitz

Vapaaherra Friedrich Heinrich von Kittlitz (16. helmikuuta 1799 Breslau–10. huhtikuuta 1874 Mainz) oli saksalainen taiteilija, meriupseeri, tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Kittlitz oli vanhaa preussilaista aatelia, vapaaherra.
Kittlitz purjehti maapallon ympäri 1826–1829 venäläisessä "Senjawin" retkikunnassa, jonka johtajana toimi kapteeni Fjodor Petrovitsh Litke. Hän hankki Venäjän tiedeakatemian museolle 754 näytettä 314 lintulajista, mukaan lukien ainutlaatuisia yksilöitä lajeista, jotka myöhemmin kuolivat sukupuuttoon.
Kittlitz matkusti Pohjois-Afrikkaan 1831 ystävänsä Eduard Rüppellin kanssa, mutta joutui palaamaan Saksaan heikentyneen terveydentilansa vuoksi. Tällä matkalla, odottaessaan laivaa Egyptissä, hän keräsi linnun, jolle myöhemmin annettiin nimeksi Kittlitz's Plover (afrikantylli, "Charadrius pecuarius"). Kittlitzin nimeämiä lintuja ovat muun muassa chilentinami ("Nothoprocta perdicaria"), kosraenhuitti ("Porzana monasa") ja kosraenkottarainen ("Aplonis corvina").
Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto

Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto (, lyhennettynä ZZS) on latvialainen puolueliitto. Sen muodostaa kaksi puoluetta: Latvian maanviljelijöiden liitto (, LZS) ja Latvian vihreä puolue (, LZP).
Vihreiden ja maanviljelijöiden liitto perustettiin ennen Latvian parlamenttivaaleja 2002, ja se sai vaaleissa saeimaan 12 paikkaa sadasta. Maaliskuussa 2004 Latvian vihreän puolueen edustajasta Indulis Emsisistä tuli Latvian pääministeri. Puolueliitto jatkoi toimintaansa vuoden 2006 vaaleissa, jossa se sai 18 paikkaa saeimaan. Siitä tuli hallituspuolue ja Emsisistä tuli saeiman puhemies.
Vuoden 2011 vaaleissa puolue sai 13 paikkaa ja nousi siten pienimpänä saeimaan.
Peter Morgan

Peter Morgan (s. 10. huhtikuuta 1963 Lontoo) on brittiläinen elokuvakäsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvistaan "The Deal" (2003), "The Queen" (2006) ja "The Last King of Scotland" (2006). Hän on luonut televisiosarjan "The Crown" (2016–2023).
Morgan sai Golden Globen vuonna 2007 elokuvasta "The Queen" ja vuonna 2008 televisioelokuvasta "Longford". Hän on voittanut myös Baftan sekä ollut ehdolla Oscarin ja Emmyn saajaksi. Hänet on äänestetty sijalle 28. Telegraph-lehden 100. eniten Britannian kulttuuriin vaikuttaneen ihmisen listalla.
Yksityiselämä.
Peter Morgan on puoliksi saksalainen ja puolalainen. Hän on naimisissa itävaltalaissyntyisen Lila Schwartzenbergin kanssa, ja heillä on kuusi lasta. Hänen isänsä Arthur Morgethau on saksanjuutalainen ja hänen äitinsä puolalainen. Paettuaan Isoon-Britanniaan natseja sodan jaloista he vaihtoivat nimekseen Morgan.
Souls of Black

Souls of Black on thrash metal -yhtye Testamentin julkaisema studioalbumi vuodelta 1990. Albumin kansikuvan on tehnyt William Benson.
Hermann Burmeister

Carl Hermann Conrad Burmeister (15. tammikuuta 1807 Stralsund – 2. toukokuuta 1892 Buenos Aires) oli saksalainen luonnontieteilijä. Hän työskenteli maantieteen, geologian, kasvitieteen, lintutieteen, meribiologian, hyönteistieteen, eläintieteen, paleontologian ja meteorologian parissa.
Burmeister opiskeli Greifswaldin yliopistossa 1826 alkaen ja 1827 alkaen Hallen-Wittenbergin yliopistossa, jonka eläintieteen professorina hän sitten toimi 1837–1861. Hän valmistui lääketieteen tohtoriksi 1829 väitöskirjalla "De Insectorum Systemate Naturali" ja filosofian tohtoriksi 1827 aiheesta "Allgemeine Schilderung des Baues der Fische".
Burmeister teki mittavat tutkimusmatkat Brasiliaan 1850–1852 ja Argentiinaan 1857–1860. Hän palasi Saksaan mukanaan eläintieteellisiä kokoelmia. 1861 hän muutti asumaan Argentiinaan.
Burmeister nimesi suuren määrän lajeja, muun muassa pensastinamin ("Nothoprocta cinerascens"). Hänen kunniakseen on nimetty pensaskäärmekurki ("Chunga burmeisteri"), kirviskolibri ("Microstilbon burmeisteri") ja lehtinapsija ("Phyllomyias burmeisteri").
Burmeisterin nimeämien kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä Burmeist..
Kumariini

Kumariini on heterosyklinen yhdiste. Se on palavaa, huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä, hiutalemaista ainetta, jolla on tunnusomainen miellyttävä tuoksu. Sen kemiallinen kaava on C9H6O2. Kumariinista käytetään myös nimityksiä "1,2-bentsopyroni" ja "2H-1-bentsopyran-2-oni". 
Esiintyminen kasveissa.
Kumariinia esiintyy erittäin monissa kasveissa ja niiden haihtuvissa öljyissä. Kumariinia sisältäviä kasveja ovat esimerkiksi kassiakaneli, tuoksusimake, liperi, tuoksumatara, veikselinkirsikka ja tonkapapu. Sitä kutsutaan myös "tonkakamferiksi". Kanelissa kumariinia on yleensä 2–3 painopromillea, mutta enimmillään sitä voi olla jopa 6–7 promillea. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Kaakkois-Euroopassa, erityisesti Kreikassa, Kyproksella ja Etelä-Bulgariassa makeiden leivonnaisten maustamiseen käytetään mahlebi-nimistä maustetta, jossa on kumariinia. Mausteen kumariinipitoisuus on noin 0,5 promillea. Sitä saadaan veikselinkirsikan siemenistä. Veikselinkirsikka kasvaa Lähi-idässä ja Itä- ja Keski-Euroopassa.
Kumariinia käytetään miellyttävän tuoksunsa vuoksi hedelmäesanssien valmistukseen ja hajuaineena. Kumariini antaa maun puolalaiselle Żubrówka-yrttivodkalle, jonka maku tulee pullossa olevasta lännenmaarianheinän korresta.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainenkin altistuminen aineelle voi ärsyttää ihoa. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen aineelle saattaa altistaa syövälle. 
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) on todennut kumariinin olevan maksalle myrkyllinen aine (hepatotoksinen) ja suosittelee kumariinille siedettävän päiväsaannin rajaksi 0,1 mg ruumiin painokiloa kohden vuorokaudessa. Kanelin säännöllinen käyttö ei siksi ole suositeltavaa, sillä lapsille pienetkin annokset voivat olla haitaksi. Harvinainen ja kalliimpi ceyloninkaneli ("Cinnamomum zeylanicum") sisältää kumariinia huomattavasti vähemmän.
Sorella Englund

Sorella Englund (s. 23. joulukuuta 1945 Helsinki) on suomalainen balettitanssija, joka on tehnyt uran Tanskan kuninkaallisessa baletissa. Hän on kansainvälisesti arvostettu pedagogitähti. 
Englund opiskeli balettitanssijaksi Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa ja sai kiinnityksen Suomen Kansallisbalettiin 1964. Hän siirtyi vuonna 1966 Tanskan kuninkaalliseen balettiin, jossa hän nousi soolotanssijaksi vuonna 1970 ja karaktääritanssijaksi 1993. Tanssiuran jälkeen hän on toiminut opettajana ja koreografina. Sen lisäksi, että Englund työskentelee Kööpenhaminassa, hän on vieraillut säännöllisesti Torontossa Canada's National Ballet Schoolissa sekä Bostonin baletissa.
Keväällä 2010 Englund vieraili Suomen Kansallisoopperassa noita Madgen roolissa "La Sylphide" -baletissa. Hurjan Madge-noidan luonnerooli on hänelle tärkeä sen vuoksi, että hän palasi Madgen roolissa tanssiin ensi kerran sen jälkeen kun hän oli 33-vuotiaana saanut sydäninfarktin. 
Englund palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1976. Vuonna 1996 hän sai Tanskan näyttelijäliiton 100 000 kruunun palkinnon ensimmäisenä tanssijana.
Englundin isä on säveltäjä Einar Englund ja sisar laulaja Irina Milan.
Lasse Wager

Lars Randmo "Lasse" Wager (15. helmikuuta 1896 Sundsvall, Ruotsi – 7. maaliskuuta 1986 Helsinki) oli suomenruotsalainen oopperalaulaja (basso), näyttelijä ja taidemaalari. 
Lasse Wager oli alkujaan Ruotsissa syntynyt norjalaistaustainen ja toimi myös suomenruotsalaisissa teattereissa. Hän kuului Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan. Hän opiskeli 1909–1913 Viipurin piirustuskoulussa ja sen jälkeen useita vuosia ulkomailla. Oopperadebyyttinsä hän teki Dijonissa.
Lasse Wagerin kolmen elokuvan mittainen elokuvaura alkoi suunnilleen samoihin aikoihin kuin hänen Leif-pojallaan. Viimeisen elokuvaroolinsa Lasse Wager teki vuonna 1960.
Wagerille myönnettiin Pro Finlandia -tunnustus vuonna 1953. Lasse Wagerin puoliso oli toimittaja Elsa Killengreen.
ASRAD-R

ASRAD-R ("Advanced Short Range Air Defence System - RBS") on lyhyen kantaman ilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Järjestelmää käyttää muun muassa Suomen Puolustusvoimat joka on nimennyt sen ItO 2005:ksi. Järjestelmän kantama on 8 kilometriä ja pystyulottuvuus 5 kilometriä. 
Järjestelmä.
Järjestelmään kuuluu Saksalaisen RDE:n valmistama ohjustorni, sveitsiläisen Oerlikon Contravesin valmistama johtamisjärjestelmä, ruotsalaisen Saab Bofors Dynamicsin valmistamat Bolide- ilmatorjuntaohjukset ja niin ikään ruotsalaisen Ericsson Microwave Systemsin valmistama HARD 3D -ilmavalvontatutka. Lisäksi järjestelmää on mahdollista käyttää kannettavalla ampumalaitteella, RBS-70:llä. Ampumalaite on Saab Bofors Dynamicsin valmistama. Järjestelmää voidaan käyttää kaikissa valaistusolosuhteissa ja sen tutka pystyy havaitsemaan kohteen jopa 20 kilometrin päästä. HARD 3D -tutkaa on hyvin vaikea havaita nykyaikaisilla tiedusteluvastaanottimilla, koska se on LPI-tutka. Tutkalla havaittu kohde siirretään seurantasensorille, jona voidaan käyttää lämpökameraa tai CCD-televisiokameraa. Seurantajärjestelmä ja laser-etäisyysmittari laskevat tuhoamisvyöhykkeen, jolle tullutta kohdetta ammutaan Bolide-ohjuksella. Ohjus hakeutuu kohteeseen laser-säteen seurannalla. Ohjuksen korjauskomentojen vastaanotin on ohjuksen takaosassa, joten ohjuksen häiritseminen on mahdotonta nykyään käytössäolevilla häirintäjärjestelmillä. Ohjus räjähtää ennen kohteeseen törmäystään herätesytyttimen avulla. Järjestelmän ohjus on erittäin tehokas panssaroituja rynnäkkökoneita ja taisteluhelikoptereita vastaan, koska siinä on taistelulatauksen lisäksi suunnattu räjähdysvaikutus. Yksikön järjestelmät voidaan liittää yhteiseen viestiverkkoon, joka mahdollistaa tehokkaan taistelutekniikan ja ilmatilanne tietojen välittämisen toisille yksiköille.
Käyttö Suomessa.
Suomen Puolustusvoimat hankki ASRAD-R-järjestelmän valmiusyhtymien käyttöön vuonna 2002. Suomi hankki neljä ilmatorjuntaohjuspatteria eli yhteensä 16 ohjuslavettia. Suomessa ohjuslavetit on sijoitettu kevyiden Unimog 5000 -kuorma-autojen lavalle, joten niiden liikkumisnopeus on vähintäänkin muiden mekanisoitujen joukkojen tasoa. Sodanajan kokoonpanossa patterit on tarkoitus sijoittaa pääkaupunkiseudun ja kolmen valmiusyhtymän käyttöön.
Jessica Stam

Jessica Stam tai pelkästään Stam (s. 23. huhtikuuta 1986 Ontario, Kanada) on kanadalainen huippumalli.
Elämä.
Stam eli lapsuutensa farmilla kuuden sisaruksensa ja vanhempiensa kanssa. Hän oli uskonnollinen ja unelmoi hammaslääkärin ammatista. Hän aloitti mallin työt 16-vuotiaana sen jälkeen, kun mallitoimistolle työskentelevä Michéle Miller oli nähnyt hänet kahvilassa.
Stam on seurustellut Red Hot Chili Peppers -yhtyeen solisti Anthony Kiedisin, Harrison Fordin pojan Malcolmin ja DJ Adam Goldsteinin kanssa.
Ura.
Stam on esiintynyt näytöksissä, kampanjoissa ja mainoksissa useille muotimaailman huippunimille, kuten Marc Jacobs, Anna Sui, Vera Wang, Valentino, Miu Miu, Gucci, Prada, Dolce &amp; Gabbana, Versace, Christian Dior ja Roberto Cavalli.
Toukokuussa 2007 Stam esiintyi American Voguen kannessa yhdessä Sasha Pivovarovan, Agyness Deynin, Doutzen Kroesin, Caroline Trentinin, Raquel Zimmermannin, Coco Rochan, Hilary Rhodan, Chanel Imanin ja Lily Donaldsonin kanssa. Heidät tituleeraattiin muodin 10 seuraavaksi supertähdeksi ("The World's Next Top Models... Fashion's 10 Mew Superstars").
Tällä hetkellä Stam on tunnetun models.com -sivuston "Models Top 50" -listan sijalla 5. Hänet listattiin heinäkuussa 2007 myös maailman 15. eniten tienaavaksi malliksi (1,5 miljoonaa viimeisen 12 kuukauden aikana).
Ulkonäkö.
Stam on 178 senttimetriä pitkä ja hänen tunnusmerkkinsä ovat hänen silmänsä. Hänen hiuksensa ovat vaaleat ja silmät siniset. Stam on myös yksi malleista, jotka tunnetaan nukkemaisista ja keijukaismaisista kasvoistaan. Muita hänen tapaisiaan keijukaiskasvoja ovat Gemma Ward, Heather Marks, Lily Cole, Caroline Trentini, Lisa Cant ja Devon Aoki.