tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarod

Sarod on intialainen kielisoitin, jota soitetaan näppäilemällä. Se muistuttaa luuttua, ja sen uskotaan syntyneen Afganistastanista ja Keski-Aasiasta kotoisin olevasta rabab-kielisottimesta, joka tuotiin Intiaan 1500-luvulla. Siinä on yleensä kieliä 17–25. Niyamatullah Khan ja Gulam Alt Khan kehittivät sarodia paljon nykyiseen suuntaan 1800-luvulla. Se on luultavasti tunnetuin intialinen soitin sitarin ja tablan jälkeen.
Rakenne.
Sarod koostuu virityskoneistosta, kaulasta ja kaikukopasta. Joissakin sarodeissa on resonaattori, joka on kiinnitetty viritystappirasian alapuolelle sen taakse. Se on kokonaisuudessaan noin 100 senttimetriä pitkä. Virityskoneiston tappirasiassa on joko kuusi tai kahdeksan viritystappia. Kaula on sileä, ja siinä on nauhaton otelauta, joka on päällystetty metallilla. Kaula otelautoineen on toisesta päästään huomattavan leveä. Kaula on yleensä valmistettu yhtä puuta olevasta tiikistä, mutta myös muiden kovien puulajien puuta, kuten toonapuuta, käytetään.
Kaikukoppa on päällystetty puisen kannen päälle pingoitetulla nahalla, jonka päälle on sijoitettu talla, jonka päältä soitettavat kielet kulkevat. Bordunakielet ja resonanssikielet kulkevat tallan läpiporatuista rei'istä. Kieliä on yleensä 17–25, kun lasketaan mukaan bordunakielet ja resonanssikielet. Resonanssikieliä on yleensä 11–15. Ne on yleensä valmistettu teräksestä tai pronssista. Toisella kädellä sarodia soitetaan kolmiomaisella plektralla, joka on valmistettu kookospähkinänkuoresta, ja toisen käden kynsillä painetaan kieliä otteiden aikaan saamiseksi.
Nykyisin sarodia käytetään intialaisessa ja pakistanilaisessa perinteisessä musiikissa ja intilaisessa elokuvamusiikissa. Sitä on käytetty myös kokeellisessa musiikissa mutta siitä ei ole tullut soittimena siinä niin suosittua kun esimerkiksi sitarista. Amjad Ali Khan on soittanut myös Hongkongin filharmoninen orkesterin ja Skotlannin kamariorkesterin kanssa.
Nusrat Fateh Ali Khan

Nusrat Fateh Ali Khan (; 13. lokakuuta 1948 – 16. elokuuta 1997) oli pakistanilainen laulaja. Hän aloitti uransa 1970-luvun alussa. Hänen edustamansa musiikkityyli on qawwalia, sufilaista islamilaista uskonnollista musiikkia. Hän teki myös musiikkia moniin intialaisiin ja pakistanilaisiin elokuviin.
1990-luvulla Nusrat Fateh Ali Khan tuli länsimaisen musiikkiyleisön laajempaan tietoisuuteen levyttäessään Peter Gabrielin RealWorld-levymerkille sekä perinteiseen tyyliin esitettyä musiikkia, kuin myös kanadalaisen Michael Brookin kanssa tekemäänsä musiikkia, jossa perinteinen qawwali-musiikki yhdistyi länsimaiseen rytmimusiikkiperinteeseen. Nusrat Fateh Ali Khan on ollut lukuisten remiksausten kohteena, hänen musiikkiaan on remiksannut mm. Massive Attack.
Guinnessin ennätystenkirjan mukaan Nusrat Fateh Ali Khan on kaikkien aikojen eniten levyttänyt qawwaliartisti ja hänen tuotantonsa kattaa kaikkiaan yli 125 albumia.
Elämänsä lopussa Khan kärsi munuais- ja maksavaivoista. Hänen tilansa kävi erittäin huonoksi Lontoossa 11. elokuuta 1997, kun hän oli ollut matkalla Lahoresta Los Angelesiin munuaisensiirtoon. Hän oli yhä Cromwell Hospitalissa, Lontoon South Kensingtonissa kuollessaan sydänkohtaukseen 17. elokuuta. Lääkärien mukaan hän oli saanut hepatiitin dialyysilaitteesta, jolla häntä oli hoidettu Pakistanissa.
Fieldsin mitali

Fieldsin mitali on matematiikan arvostetuin palkinto. Se jaetaan joka neljäs vuosi 2–4 alle 40-vuotiaalle ansioituneelle matemaatikolle. Siihen liittyy 15 000 Kanadan dollarin suuruinen rahapalkinto.
Suomalainen Lars Ahlfors sai Fieldsin mitalin analyysin tutkimuksistaan vuonna 1936, jolloin se myönnettiin ensimmäisen kerran. Ahlforsin saama Fieldsin mitali on nykyisin esillä Helsingin yliopiston Exactum-rakennuksen aulassa Kumpulassa. Palkinto on perustettu kanadalaisen John Charles Fieldsin kehotuksesta. Palkintoa arvostetaan suuresti, ja sitä pidetään matematiikan "Nobel-palkintona".
Vuonna 2014 palkinnon sai ensimmäisenä naisena iranilainen Maryam Mirzakhani.
Nokkasiili

Nokkasiili ("Tachyglossus aculeatus") on nokkasiilien heimoon kuuluva nokkaeläin. Se on "Tachyglossus"-suvun ainoa laji.
Levinneisyys.
Nokkasiiliä tavataan ainoastaan Australiassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Guineassa, missä laji on elänyt lähes muuttumattomana jo kymmeniä miljoonia vuosia.
Ulkonäkö ja elintavat.
Nokkasiili muistuttaa ulkonäöltään suurta siiliä, vaikka ei olekaan näille sukua. Sillä ei ole lainkaan korvalehtiä, mutta silti erinomainen kuulo. Eläimeltä puuttuvat myös hampaat kokonaan, mutta se ei niitä tarvitsekaan, sillä sen ravinto koostuu pääasiassa pienistä termiiteistä ja muurahaisista, joita se pyydystää pitkällä ja tahmealla kielellään. Sillä on jaloissaan voimakkaat kynnet, joilla sen on helppo avata lujakin termiittikeko.
Uhattuna nokkasiili suojautuu samoin kuin siilikin, eli kiertyy piikikkääksi palloksi.
Lisääntyminen.
Lisääntymisaikana naaraalle kehittyy erityinen pussi, johon se asettaa yhden 1,2 senttiä pitkän munan. Poikanen kuoriutuu kymmenen päivän kuluttua ja saa ensimmäisen ravintonsa emon tuottamasta maidosta, joka tihkuu sen ihon läpi maitorauhasista. Toisin kuin useimmilla muilla nisäkkäillä, nokkasiilillä ei ole lainkaan nisiä.
Nokkasiili voi tarhaoloissa elää jopa lähes 50-vuotiaaksi.
Ravinto.
Nokkasiilin ravintoa ovat pääasiassa termiitit ja muurahaiset.
Juha Seittonen

Juha Seittonen, taiteilijanimeltään Keijo Q tai Quuppa, (s. 25. lokakuuta 1962 Pori) on suomalainen muusikko. Hän on Dingon alkuperäinen rumpali ja perustajajäsen. 
Hänen taiteilijanimensä on tullut The Whon rumpalin Keith Moonin nimestä.
Ura.
Seittonen perusti Dingon Neumannin ja Jonttu Virran kanssa vuonna 1982. Hän soitti yhtyeessä lokakuuhun 1986 asti, jolloin Dingo hajosi.
Seittonen oli mukana Dingon paluukiertueilla vuosina 1993-1994, 1998-2002 ja 2017.
1990-luvulla Seittonen opiskeli lähihoitajaksi ja teki alan töitä pitkään. Sittemmin hän on vaihtanut alaa ja työskentelee nykyään rakennusalalla vastuukorjauspuolella.
2000-luvulla hän työskenteli Musamaailma-nimisessä musiikkikaupassa ja soitti rumpuja Paalujuntta- ja Veli kuu-yhtyeissä. Myös hänen veljensä Petri "Putte" Seittonen on soittanut bassoa useissa Neumannin kokoonpanoissa.
Seittonen asuu Helsingissä.
Flogiston-teoria

Flogiston-teoria oli 1600- ja 1700-lukujen kemiallinen teoria, jolla pyrittiin selittämään palaminen. Teorian mukaan kaikissa palavissa aineissa oli eräs yhteinen ainesosa, "flogiston", joka poistui niistä palamisessa.
Vuonna 1669 saksalainen fyysikko Johann Joachim Becher esitti, että kaikki kappaleet koostuvat ilmasta, vedestä ja kolmesta maa-aineksesta, joista yksi oli "terra pinguis" ("rasvainen maa"); muut olivat "terra mercurialis" ja "terra lapidea" eli elohopeainen ja kivinen maa. Hänen mukaansa palamisessa "terra pinguis" poistui aineesta. Teoriaa kehitti edelleen Georg Ernst Stahl, joka vuonna 1703 antoi oletetulle palavalle ainekselle nimen "flogiston", joka tulee kreikan sanasta "flogistos" (φλογιστως), "palanut".
Teorian mukaan aineen palaessa siitä vapautuu flogistonia, joka oletettiin erittäin hienoksi aineeksi, joka havaittiin vain sen poistuessa sitä sisältäneestä aineesta; tällöin se ilmeni tulena, kuumuutena ja valona. Koska aine voi palaa vain rajallisen ajan rajallisessa määrää ilmaa, ajateltiin, että ilmalla oli erityinen kyky sitoa itseensä tietty määrä flogistonia.
Teoria selitti käytännöllisesti palaessa vapautuvan höyryn ja savun selittäen niiden olevan vapautuvaa flogistonia. Aineeseen sitoutuneena flogistonilla oli kuitenkin massa. Näin teoria selitti, miksi kappaleen tilavuus ja paino pienenivät palaessa.
Stahl tiesi, että tarpeeksi kuumennettaessa monet metallitkin saattavat muuttua tuhkaa muistuttaviksi ”kalkeiksi”, joiden nykyään tiedetään olevan metallioksideja. Hänen mukaansa tämä osoitti, että metallitkin sisälsivät flogistonia, joka tällöin poistui niistä. Metallien oletettiin siis koostuvan näistä ”kalkeista” ja flogistonista. Tätä tuki havainto, että metallia voitiin valmistaa kuumentamalla tällaista ”kalkkia” yhdessä puuhiilen kanssa, jolloin siis ”kalkin” oletettiin yhtyvän puuhiilessä runsaasti esiintyvän flogistonin kanssa metalliksi. (Nykyisin ilmiön tiedetään johtuvan siitä, että hiili yhtyy metallioksidissa olevan hapen kanssa hiilidioksidiksi, jolloin metalli samalla pelkistyy, esimerkiksi: ). 
Kun Henry Cavendish vuonna 1766 sai eristetyksi vetyä, hän arveli aluksi sen olleen puhdasta flogistonia. Kun hän myöhemmin osoitti sen palaessa syntyvän vettä, hän päätteli sen olevan veteen yhdistynyttä flogistonia.
Kokeet paljastivat kuitenkin teorian ongelmia. Esimerkiksi joidenkin metallien massa kasvoi niiden palaessa, vaikka aineesta piti poistua flogistonia. Tämän vuoksi muutamat kemistit olettivat, että flogistonin massa oli negatiivinen tai että massa ei säily kemiallisissa reaktioissa. Monista ongelmistaan huolimatta flogiston-teoria oli vallalla, kunnes Antoine Lavoisier osoitti, että palaminen vaatii happea. Palamisen nykyaikainen selitysmalli on siis tavallaan käänteinen flogiston-teoriaan nähden.
Mersennen alkuluku

Nimitystä Mersennen alkuluku käytetään alkuluvuista, jotka ovat muotoa formula_1, missä "p" on alkuluku. Ensimmäiset Mersennen alkuluvut ovat 3, 7, 31, 127, 8 191, 131 071, 524 287 ja 2 147 483 647. Niitä vastaavat eksponentit ovat 2, 3, 5, 7, 13, 17, 19 ja 31.. Mersennen alkuluvut ovat saaneet nimensä Marin Mersennen mukaan.
Mersennen luvun testaaminen tietokoneella alkuluvuksi on nopeaa Lucasin-Lehmerin testin avulla, joten suurimmat tunnetut alkuluvut ovat pääasiassa Mersennen alkulukuja. Internetissä tuhansien harrastelijoiden avulla toimiva GIMPS-projekti pyrkii etsimään uusia Mersennen alkulukuja käyttäen hyväksi tietokoneiden laskentakapasiteettia. Mersennen alkulukujen avulla pystytään myös laskemaan parillisia täydellisiä lukuja. Mersennen alkulukujen binääriesitys sisältää määritelmästä johtuen pelkkiä ykkösiä; esimerkiksi formula_2.
Suurin tunnettu Mersennen alkuluku formula_3 löydettiin 12. lokakuuta 2024. Se löydettiin GIMPS-projektissa kuten kaikki muutkin Mersennen alkuluvut vuodesta 1997 lähtien.
Mulviuksen sillan taistelu

Mulviuksen sillan taistelu (joskus myös Milviuksen sillan taistelu) oli 28. lokakuuta 312 käyty taistelu, jossa Konstantinus Suuri löi vastustajansa Maxentiuksen ja hänestä tuli Rooman valtakunnan länsiosan ainoa hallitsija. 
Taistelua edeltäneet tapahtumat.
Konstantinus marssi Galliasta Roomaa kohti. Maxentius kohtasi hänet Tiber-joen ylittävän Mulviuksen sillan kohdalla. Kun Konstantinus pääsi perille hän huomasi, että vastustajalla oli paljon enemmän joukkoja kun hänellä. 
Armeijat valmistautuivat lokakuun 27. päivän iltana taisteluun. Kerrotaan, että Konstantinus näki tällöin taivaalla näyn: kreikkalaiset kirjaimet X ja P, kaksi ensimmäistä kirjainta sanasta Kristus. Samalla hän myös näki tai kuuli kreikankielisen lauseen "Εν Τουτω Νικα" ("en touto nika"), joka tunnetaan yleensä latinankielisessä muodossa "In hoc signo vinces" (”Tässä merkissä voitat”). Konstantinuksen sanotaan määränneen, että sotilaat maalaisivat kilpiinsä kirjaimet X ja P (Kristus-monogrammi).
Taistelu.
Seuraavana päivänä taistelu alkoi ja Konstantinus sai lyötyä Maxentiuksen joukot takaisin Tiber-jokea kohti. Maxentius päätti perääntyä ja ryhmittyä uudelleen Rooman edustalla, mutta hänen armeijansa ei pystynyt perääntymään joen yli. Suurin osa hänen joukoistaan jäi mottiin ja heidät otettiin vangiksi tai tapettiin. Maxentius itse oli kuolleiden joukossa.
Konstantinus marssi Roomaan jossa häntä juhlittiin lännen augustuksena.
Mulviuksen silta ja kristinusko.
Mulviuksen sillan taistelu on ollut merkittävässä osassa kristillisessä historiankirjoituksessa. Tästä syystä tapahtumien todellinen kulku on peittynyt erilaisten tarkoitushakuisten tarinoiden alle. Kyseisen taistelun jälkeen alkoi Konstantinus Suuren aloittama tapahtumasarja, jossa kristittyjen vainot lopetettiin, ja lopulta kristinuskosta tuli valtionuskonto Rooman valtakunnassa. Konstantinus Suuri kastettiin kristityksi kuolinvuoteellaan.
Alfred Bester

Alfred Bester (18. joulukuuta 1913 Manhattan, New York, New York, Yhdysvallat – 30. syyskuuta 1987) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, käsikirjoittaja ja päätoimittaja. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Alue josta hänet erityisesti muistetaan, on tieteiskirjallisuus. Kirjailija Harry Harrisonin mukaan hän kuului niihin muutamiin, jotka perustivat nykyaikaisen tieteiskirjallisuuden.
Besterin teos "The Demolished Man" (suom. "Murskattu mies") oli ensimmäinen tieteiskirja, jolle myönnettiin Hugo-palkinto vuonna 1953. Besterin toinen erittäin tunnettu teos on "Tiger! Tiger!" eli "The Stars My Destination" (suom. "Määränpäänä tähdet").
Bester kokeellisista novelleista tunnetuin on ”Hellät Fahrenheitit” (1954). ”Miehet jotka murhasivat Muhammedin” (1958) parodioi aikamatkustusta.
Besterin vaimo Rolly Bester oli alkuun näyttelijä mutta siirtyi myöhemmin mainosalalle. Hän kuoli 66-vuotiaana 1984.
Sisällys: 1. osa: Murhan kasvot; 2. osa: Kadonnut tyttö; 3. osa: Todisteet ; 4. osa: Kasvoton mies
Learjet

Learjet oli vuoteen 1986 asti itsenäinen Yhdysvalloissa toiminut lentokonetehdas. Vuodesta 1990 lähtien omistajana on ollut kanadalainen Bombardier Aerospace, ja nykyään Learjet on osa Bombardierin tuoteperhettä (Bombardier Learjet Family). Learjet-koneita rakennetaan Wichitassa, Kansasissa.
Maaliskuussa 2021 Bombardier ilmoitti lopettavansa Learjetien tuotannon vuoden loppuun mennessä. Syynä on kysynnän siirtyminen niitä suurempiin malleihin, joita Bombardierilla edustavat Global ja Challenger.
Tausta.
William Lear perusti yhtiön 1950-luvulla nimellä Swiss American Aviation Corporation. Sen ensimmäinen lentokone oli Sveitsin ilmavoimille tehty maataistelukone FFA P-16. Koneen prototyyppi lensi vuonna 1955. Vuonna 1958 oli suunnitelmia 100 koneen tilauksesta, mutta hanke kariutui vuonna 1960. 
William Learin suunnitteluryhmä näki mahdolliseksi kehittää hävittäjätyyppisen sotilaslentokoneen pohjalta liikelentokoneen. Se sai tunnuksen SAAC-23 vuonna 1962. Samana vuonna perustettiin tehdas Wichitaan. 1963 yhtiö sai uuden nimen Lear Jet Corporation perustajansa mukaan.
Kone sai tyyppinimen Learjet 23. Se oli 6–8-paikkainen. Koneen mennessä valmistukseen yhtiö oli muutettu pörssiyhtiöksi. Vuonna 1966 tuli myyntiin paranneltu ja hieman suurempi malli Learjet 25. Yhtiön nimi muuttui samanaikaisesti muotoon Lear Jet Industries Inc.
Omistaja vaihtuu.
10. huhtikuuta 1967 William Lear myi 60 prosentin osuutensa yhtiöstä Denverissä toimivalle Gates Rubber Company -yhtiölle. Lear jatkoi yhtiön hallituksessa 2. huhtikuuta 1969 asti. Vuonna 1969 yhtiöstä tuli Gates Learjet Corporation. Yhtiön tuotteiden myynti asevoimille kasvoi.
Vuonna 1971 moottoriksi otettiin Honeywell TFE731 -puhallinmoottori, ja Learjet 25 muuttui samalla Learjet 35:ksi. 
Vuonna 1974 Learjetin suihkukoneita oli valmistettu yhteensä 500 kappaletta. 
19. huhtikuuta 1979 yhtiön Learjet 55 lensi ensilentonsa. 
Suomen ilmavoimat tilasi ensimmäiset Learjet 35A -konetyypin sotilaskäyttöön tarkoitetut versiot, joista kolmesta ensimmäinen toimitettiin Suomeen syyskuussa vuonna 1982. Koneet saivat Suomessa tyyppimerkinnän Learjet 35A/S. Samaisen koneen yhdysvaltalainen tyyppimerkintä on C-21A. Kyseistä Learjet 35A -konetyyppiä valmistettiin noin 700 kappaletta. 
Vuonna 1984 yhtiö perusti Aerospace Division -yksikön ja samana vuonna yhtiön tuotanto loppui. Vuonna 1986 yhtiön pääkonttori siirrettiin Arizonaan tuotannon alkaessa sekä Tucsonissa että Wichitassa. Vuoden 1985 lopulla yhtiön Aerospace Division sai alihankintaurakan avaruussukkulan moottoreiden osista.
Integrated Acquisition -yhtiö valtasi vuonna 1987 Gates Learjet Corporationin, ja sen nimi muuttui muotoon Learjet Corporation. Yritys saneerattiin myyntikuntoon – tuotanto keskitettiin Kansasiin. Yhtiön osti vuonna 1990 Bombardier.
Loppuvuonna 1990 yhtiö toi markkinoille Learjet 60 -lentokoneen ja vuonna 1995 Learjet 45:n.
Piper PA-31

Piper PA-31 on yhdysvaltalainen kaksimoottorinen liikelentokone. 30. syyskuuta 1964 ensilentonsa lentäneen koneen tyyppinimeksi piti alun perin tulla Inca, ensimmäiset huhtikuussa 1967 luovutetut sarjakoneet saivat nimekseen kuitenkin Piper PA-31 Navajo. Kone oli tuolloin Piperin tehtaan suurin lentokone, ja tätä alkuperäistä mallia valmistettiin vuoteen 1972 saakka. Vuonna 1973 tehdas toi markkinoille pidennetyllä rungolla ja tehokkaammilla moottoreilla varustetun Piper PA-31-350 Navajo Chieftain -koneen. Vuoteen 1987 tuotannossa pysyneen koneen tyyppinimeksi muodostui myöhemmin pelkkä Chieftain.
Käyttö Suomessa.
Suomen ilmavoimat vuokrasi 7. toukokuuta 1974 yhden Piper Navajo -koneen, joka sai ilmavoimien rekisteritunnuksen PN-1. Kone oli käytössä siviilirekisteriin palauttamiseen, 7. tammikuuta 1975, saakka. Lisäksi ilmavoimille hankittiin 1980-luvun alkupuolella kuusi Piper PA-31-350 Chieftainia käytettäväksi yhteyskoneena, henkilöstön kuljetuksiin, matalakuvaukseen ja merivalvontaan. Koneita oli tarkoitus käyttää myös huonoissa olosuhteissa tapahtuvaan mittarilentokoulutukseen. Konetyypin viimeinen yhteyslento Ilmavoimissa tapahtui 13. huhtikuuta 2011. Koneet korvattiin Pilatus PC-12 -kalustolla.
Rajavartiolaitos hankki vuosina 1976-1979 kaksi Piper PA-31-310 Navajoa valvontalentokoneiksi. Ne saivat tunnukset OH-PRA ja OH-PRB. Koneisiin asennettu valvonta- ym. laitteisto vähensi koneen paikkaluvun kuuteen. OH-PRA tuhoutui Liminganlahdelle Oulun edustalle tehdyssä polttoaineen loppumisen vuoksi tehdyssä pakkolaskussa 20.8.1992. OH-PRB myytiin siviiliin vuonna 1996 Dornier Do 228-valvontalentokoneiden hankinnan seurauksena.
Vuoteen 2000 mennessä Suomen siviili-ilma-alusrekisteriin merkittiin 35 Piper PA-31 Navajoa, Chieftainia ja Cheyenneä.
Normiavaruus

Normiavaruus on matematiikassa lineaariavaruus, joka on varustettu normilla. Normi on matemaattinen yleistys kaksi- tai kolmiulotteisten Euklidisten avaruuksien intuitiivisesta "pituuden" käsitteestä, ja siten normiavaruuden yhteydessä voidaan puhua vektorien pituudesta tai koosta (jotka siis ovat kyseisten vektorien normeja), sekä niiden välisestä etäisyydestä. Tarpeen mukaan tietyn lineaariavaruuden voi varustaa erilaisilla normeilla, ja siksi normiavaruuden määrittämiseksi täytyykin esittää pari formula_1, missä formula_2 on lineaariavaruus ja formula_3 normi. Itseisarvo formula_4 on erikoistapaus normista, ja myös itseisarvoa vastaavaa merkintää käytetään joistakin normeista. Jos normi on asiayhteydestä selvä, tai sen valinta ei ole tärkeää, voidaan se jättää mainitsematta.
Normiavaruudessa voidaan kahden vektorin formula_5 ja formula_6 välinen etäisyys määritellä normiksi formula_7.
Sanotaan, että kaksi normia ||formula_8||1 ja ||formula_8||2 lineaariavaruudessa formula_2 ovat
ekvivalentteja, jos on olemassa positiiviset reaaliluvut formula_11 ja formula_12, joilla yhtälö
formula_13
toteutuu kaikilla lineaariavaruuden formula_2 vektoreilla formula_5.
Normi

Normi ( 'kulmamitta, ohje, sääntö') tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
Usein sana "normi" voidaan korvata esimerkiksi sanalla sääntö, ohje, malli tai esikuva. Eettisen tai sosiaalisen normin suomennokseksi on myös ehdotettu sanaa "mitta".
Uhanalainen kieli

Uhanalainen kieli on kieli, jonka puhujat eivät enää käytä sitä lainkaan tai käyttävät sitä yhä harvemmissa sosiaalisissa tilanteissa tai joka ei siirry seuraavalle sukupolvelle. Noin 97 prosenttia maailman ihmisistä puhuu vain noin neljää prosenttia maailman kielistä eli noin kolme prosenttia maailman ihmistä puhuu noin 96 prosenttia maailman kielistä. Unescon arvion mukaan vuoteen 2100 mennessä jopa 90 prosenttia olemassa olevista kielistä saattaa olla korvautunut jollain valtakielellä. Ethnologue luokittelee 473 kieltä uhanalaisiksi.
Esimerkiksi monista Pohjois-Amerikan alkuperäiskielistä tuli uhanalaisia 1800- ja 1900-luvuilla, kun silloinen kielipolitiikka yritti estää tai jopa kieltää niiden käytön.
Kuolleella kielellä ei enää ole puhujia.
Uhanalaisen kielen määritteleminen.
Unesco käyttää kielten uhanalaisuuden määrittelyssä kuutta ehtoa tai määritelmää:
Kieltä on arvioitava kaikkien kuuden ehdon tai määritelmän perusteella. Menestyminen yhdessä kategoriassa ei ole riittävä tae kielen säilymisestä.
Esimerkiksi ainu on uhanalainen kieli Japanissa, sillä sitä puhuu vain 300 ihmistä, joista vain noin 15 käyttää kieltä aktiivisesti, ja vain muutama uuden sukupolven edustaja oppii sen. Kieli voidaan määritellä uhanalaiseksi myös, jos sillä on sata puhujaa, mutta kaikki sen puhujat ovat yli 90-vuotiaita ja kieltä ei opeteta uudelle sukupolvelle.
Joillakin kielillä saattaa olla kymmeniätuhansia puhujia, mutta ne voidaan määritellä uhanalaisiksi, koska puhujaväestön lapset eivät enää opettele kieltä, tai puhujat ovat vaihtamaisillaan käyttökieleksensä kansallisen kielen korvaamaan paikalliset kielet.
Sadan puhujan kieli taas voidaan katsoa hyvinkin eläväiseksi, jos se on jonkin yhteisön ensisijainen kieli, ja jos se on ensimmäinen, jopa ainoa, kieli kyseisen yhteisön lapsille.
Unescon kielten uhanalaisuustasot.
Unescon kirja "Atlas of the World's Languages in Danger" käyttää seuraavia kuutta tasoa määrittelemään kielen uhanalaisuutta.
Varsinaisesti uhanalaisiksi kieliksi luetellaan neljään keskimmäiseen luokkaan kuuluvat kielet.
Unensieppaaja

Unensieppaaja (engl. "Dreamcatcher") Stephen Kingin vuonna 2001 julkaistu romaani. Se kertoo neljästä toisiaan henkitasolla yhdistävästä ystävyksestä, jotka päätyvät taisteluun virusperäisiä ulkoavaruuden voimia vastaan.
King kirjoitti kirjan toipuessaan vuoden 1999 tapaturmasta, jossa hän joutui auton tönäisemäksi. Rolling Stone -lehdelle vuonna 2014 antamassa haastattelussa King myönsi että jälkikäteen uudelleen luettuaan hän ei pitänyt "Unensieppaajasta" ja myönsi kirjoittaneensa kirjan oksikodonin vaikutuksen alaisena kipujensa lieventämiseksi. King suunnitteli alkujaan teoksen nimeksi "Cancer" (suomeksi "syöpä"), mutta lopulta muutti lopullisen nimen hänen vaimonsa Tabithan vastustettuaan alkuperäistä nimeä.
Juoni.
Derryn kaupungissa astustavat neljä kaverusta, Gary "Jonesy" Jones, Pete Moore, Joe "Beaver" Clarendon ja Henry Devlin pelastavat downsyndroomaisen pojan, Douglas "Duddits" Cavellin kiusaajien kynsistä. Douglasista tulee nelikon ystävä ja yhtäkkiä he alkavat kokea Douglasin yliluonnollisia kykyjä, muun muassa telepatiaa, yhteisiä unia ja kyvyn nähdä "psyykkinen jälki", joka jää ihmisen liikkumisesta.
Jonesy, Pete, Henry ja Beaver menevät heidän vuosittaiselle metsästysretkelleen "Hole-in-the-Wall" nimiseen mökkiin, joka sijaitsee Jeffersonin alueella. Siellä he tietäättään jäävät alienien hyökkäyksen ja mielipuolisen armeijan everstin Abraham Kurtzin saartoon. Kun Pete ja Henry lähtevät mökistä hakemaan tarvikkeita, Beaver ja Jonesy kohtaavat hourailevan miehen, joka puhuu sekavasti valoista taivaalla. Mies saapuu huonovointisena mökkiin ja kuolee vessanpöntölle. Ystävysten yllätykseksi alienimainen loinen syö tiensä ulos miehen ruumiista ja tappaa Beaverin. Samaan aikaan Jonesy hengittää huomaamattaan punaisen sienieliön iittiöitä, jota loinen on levittänyt ympäri mökkiä, ja silloin muukalaisentiteetti ("herra Gray") ottaa hänen mielensä hallintaansa.
Kun Henry ja Pete palaavat reissultaan, he kohtaavat sekavan oloisen naisen, joka on myös loisen tartuttama. Tästä tietämättöminä he poimivat naisen kyytiin ja hetken päästä kolaroivat autonsa. Henry aikoo jatkaa matkaa jalan, jättäen Peten naisen kanssa kahden. Silloin hän tajuaa telepaattisen yhteydensä avulla, että Beaver on kuollut, Pete on pulassa ja Jonesy on herra Grayn hallinnassa. Herra Gray yrittää Jonesyn kehon avulla lähteä alueelta, aikeenaan levittää tartuntaa kaikkialle. Muukalaisten ensimmäiset ovat epäonnistuneet aina 1940-luvulta (Roswellin tapauksesta) lähtien, ja Yhdysvaltojen armeija on piilottanut totuuden.
Henryn – joka on nyt karanteeniin laitettu vanki – täytyy vakuuttaa armeija ja laittamaan heidät jahtamaan Jonesya/herra Greytä ennen kuin on liian myöhäistä. Jonesy itse, joka on mielensä vanki, yrittää myös auttaa. He molemmat ovat vakuuttuneita, että Douglas voi olla avain ihmiskunnan pelastamiseen.
Elokuva.
Unensieppaaja-kirjan pohjalta on tehty myös elokuva. Elokuva ilmestyi maaliskuussa 2003, ja sen ohjasi Lawrence Kasdan. Pääosia elokuvassa esittivät Morgan Freeman, Thomas Jane ja Donnie Wahlberg.
Jääkausijaksot

Jääkausijaksot ovat pitkiä ajanjaksoja, joiden aikana maapallolla vallitsee jääkausia ja niiden välisiä lauhoja interglasiaaleja. Yksi jääkausijakso kestää tavallisesti kymmeniä miljoonia vuosia. Nykyisin eletään kvartäärikauden jääkausiaikaa. Jääkausijaksojen välissä on pitkiä lämpimiä kausia, jolloin jäätiköt ovat sulaneet. Muulloin kuin jääkausijaksoina ei Maapallolla ole ollut jäätiköitä napaseuduillakaan.
Jääkausijakson aikana Maan ilmasto muuttuu lämmintä kautta vyöhykkeisemmäksi, eli napojen ja päiväntasaajan välinen lämpötilaero kasvaa. Kylmät alueet leviävät navoilla laajemmalle. Usein myös vuodenaikavaihtelut kasvavat ja ilmasto kuivuu.
Suuret jääkausijaksot.
Laaja jäätiköityminen on verrattain harvinainen tapahtuma maapallon historiassa. Suurimman osan ajasta maapallon lämpötilat ovat olleet 8–15 °C lämpimämpiä kuin nyt. Jäätiköitä on ollut vain 15–20 %:lla maapallon olemassaoloajasta.
Suuria jääkausijaksoja tunnetaan viisi. Suomen kielessä niistä uusinta kutsutaan jääkausiajaksi, muita pelkiksi jääkausiksi, vaikka niidenkin ilmasto oli samalla tavalla vaihtelevaa kuin nykyisen jääkausiajan.
Jääkausijaksojen aiheuttajat.
Maan jääkausijaksojen pääasiallinen syy ovat mannerliikunnot. Jääkausijaksolle otollista on, kun mantereet liikkuvat lähelle napaseutuja. Mannerliikunnot myös nostattavat Maata viilentäviä ylänköalueita ja aiheuttavat merivirtojen muutoksia. Jääkausijakso alkaa, kun tämän lisäksi sademäärät ovat riittävät ja lunta alkaa kasaantua.
Jotkin jääkausijaksot ovat saattaneet johtua Maan ilmakehän kasvihuonekaasujen, muun muassa metaanin tai hiilidioksidin vähenemisestä. Vuoristojen synty tropiikissa on viilentänyt Maata siitä syystä, että tropiikissa vuoret rapautuvat nopeasti, ja rapautuminen sitoo paljon kasvihuonekaasu hiilidioksidia.
Pakettikytkentä

Pakettikytkentä on tiedonsiirtomenetelmä, jossa data jaetaan paketeiksi tiedonsiirtoa varten. Pakettikytkentäinen tiedonsiirto on luonteeltaan yhteydetöntä, eikä verkosta varata päästä-päähän yhteyttä (reittiä) tai siirtokapasiteettia tiedon siirtoa varten. Erona piirikytkentään on, että kiinteää lähettäjän ja vastaanottajan välistä yhteyttä ei varata, vaan verkon laitteet välittävät paketit otsikkokentässä olevan osoitteen perusteella käytettävän verkon yli. Näin peräkkäiset paketit saattavat siirtyä eri reittejä pitkin ja jopa järjestystä vaihtaen. Pakettikytkentäisille verkoille on luonteenomaista pakettien monistuminen ja katoaminen eri tyyppisissä verkon vika- ja ruuhkatilanteissa.
Sovelluksia.
Tunnetuin pakettikytkennän sovellus on Internetin perustana toimiva IP-protokolla. Mobiiliverkoissa käytettävistä pakettikytkentäsovelluksista yleisin lienee GPRS. Pakettidatan käyttäminen mobiiliyhteyksissä tekee erilaisista reaaliaikaisista datapalveluista käyttäjille edullisempia, sillä pakettidatan käytöstä veloitetaan yleensä siirretyn tiedon määrän mukaan eikä yhteysajan mukaan, kuten piirikytkentäisissä datayhteyksistä.
Historia.
Leonard Kleinrock kehitti pakettikytkentäisen verkon matemaattisen teorian.
Paul Baranin artikkelit julkaistiin vuosien 1960 ja 1962 välillä sekä kirjassa "On Distributed Communications" vuonna 1964.
Varhaisia kehitysaskeleita oli Thomas Marrillin ja Lawrence Robertsin työ Q-32 ja TX-2 tietokoneiden linkittämiseksi toisiinsa pakettikytkennällä.
Varhaisia pakettikytkentäisiä verkkoja olivat ARPANET, Cyclades ja NPL-verkko. Termin "paketti" alkujaan esitti Donald Davies, joka työskenteli NPL-verkon parissa.
Dilbert

Dilbert on Scott Adamsin luoma koominen sarjakuva kyynisestä insinööristä, joka työskentelee tietotekniikkayrityksessä idiootin esimiehen alaisena mahdottomissa olosuhteissa. Sarjakuvaa on julkaistu sanomalehdissä 16. huhtikuuta 1989 lähtien, ja Dilbertiä on julkaistu myös kirjoina, animoituna televisiosarjana, tietokonepelinä ja satoina Dilbert-teemaa hyödyntävinä tuotteina. Uusi strippi ilmestyy päivittäin Dilbertin kotisivuilla nettisarjakuvana. 
Aluksi Dilbert keskittyi Dilbertin ja hänen koiransa Dogbertin kotoisiin edesottamuksiin, mutta kehittyi myöhemmin Dilbertin työpaikan byrokratian ja työn satiiriseen kuvaukseen.
Dilbert ilmestyy myös useissa suomalaisissa sanomalehdissä, muun muassa Iltalehdessä nimellä "Pentti Perusinsinööri".
Dilbertistä on tehty myös kaksi tuotantokautta kattava televisiosarja vuosina 1999 ja 2000. Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Suomen televisiossa vuonna 2000.
Dilbert ilmestyi parhaimmillaan yli 2000 lehdessä. Sarjakuvan ilmestyminen ilmeisesti päättyi helmikuussa 2023 Scott Adamsin jouduttua rasismikohun kohteeksi, jolloin Dilbert-sarjakuva poistettiin sadoista lehdistä ja kustantaja peruutti Adamsin tulevan kirjan.
Myös sarjakuvan verkkosivut on poistettu. 
Scott Adams on ilmoittanut jatkavansa sarjakuvaa nimellä "Dilbert Reborn" Locals-tilauspalvelussa.
Cable

Cable (Nathan Summers) on Rob Liefeldin luoma Marvel Comicsin sarjakuvahahmo. Nathan Summersin ensiesiintyminen omana itsenään oli "Uncanny X-Men" -lehden numerossa 201 vuonna 1986 ja Cablena hahmo nähtiin ensimmäisen kerran "The New Mutants" -lehden numerossa 87 vuonna 1990.
Hahmon fiktiivinen historia.
Cable on Ryhmä-X:n Kykloopin ja Madeline Pryorin poika, johon Tuho tartutti tekno-orgaanisen viruksen. Kykloopin oli annettava poika tulevaisuudesta tulleen Askaniksi itseään kutsuvan naisen mukaan, joka sanoi voivansa pysäyttää viruksen tulevaisuudessa. Cable varttui tulevaisuudessa ja oppi pitämään tekno-orgaanisen viruksen aloillaan telekineettisillä voimillaan. Cable oli myös telepaatikko, mutta tekno-orgaanisen viruksen hallitseminen vei suuren osan hänen voimistaan. Tämän takia hän ei voinut käyttää täyttä potentiaaliaan.
Aikuisiässä Cable matkusti takaisin tähän aikaan aluksensa Graymalkinin avulla pysäyttääkseen Tuhon ja estääkseen oman tulevaisuutensa, jossa Tuho hallitsisi maailmaa. Graymalkin tuhoutui myöhemmin osittain, ja osan otti haltuunsa Magneto luodessaan Avalonin. Graymalkinin "tekoäly" oli mystinen olento, jota Cable kutsui Professoriksi. Tämä loi myöhemmin itselleen ruumiin Graymalkinin osista, kun selvisi, että Professori aiheutti Cablen tekno-orgaanisen viruksen villiintymisen. Viimeksi mainitun vuoksi X-Voima auttoi Professoria luomaan itselleen aluksen Graymalkinin jäänteistä, ja Professori lähti Maasta.
Myöhemmässä vaiheessa Cable onnistui poistamaan tekno-orgaanisen viruksen itsestään, ja hänestä tuli erittäin voimakas telekineetikko ja telepaatikko. Voimiensa kasvettua hänestä tuli äärettömän voimakas, ja hän rakensi oman keinotekoisen leijuvan saaren Graymalkinin osista. Tästä syntyi maailmanlaajuinen konflikti hallitusten huolestuessa Cablen puuhista. 
Lopulta Hopeasurffari poisti Cablelta voimat kokonaan. Cable olisi kuollut, ellei häneen olisi istutettu uudestaan tekno-orgaanista olentoa, jonka avulla palannut virus saatiin hallintaan. Hän kuitenkin menetti lähes kaikki voimansa. Cable on sittemmin korvannut voimansa teknologialla, joka simuloi telekinesiaa, sekä hankkinut saarelleen laitteiston, jolla voi seurata kaikkea maailman datavirtaa Black Box -nimisen mutantin avulla.
Muissa medioissa.
Televisio.
Cable esiintyi "X-Men" -animaatiosarjan jakoissa "Slave Island", "The Cure", "Time Fugitives" osat 1 ja 2, sekä "Beyond Good and Evil" osat 1–4. Cablen ääninäyttelijänä sarjassa oli Lawrence Bayne. Tällä versiolla Cablessa on tuttu mekaaninen käsivarsi, mutta sen sanotaankin olevan bioninen rakennelma possessed, eikä tekno-orgaaninen virus kuten sarjakuvissa. Hänellä ei näytetä lainkaan telepaattisi kykyjä, vaikka hän käyttää telekinesiaa yhdessä jaksossa. Hänen kuvaillaan myös tulevan vuodesta 3999, missä hän johtaa armeijaa epätoivoisessa taistelussa Tuhoa vastaan.
Elokuvat.
Josh Brolin valittiin alun perin näyttelemään Nathan Summersia / Cablea neljässä "X-Men" -elokuvasarjan elokuvassa. Hahmon ainoksi esiintymiseksi jäi lopulta vuoden 2018 elokuva "Deadpool 2".
Cool jazz

Cool jazz on jazzia, joka on hillittyä ja ottaa vaikutteita klassisesta musiikista. Cool jazz kehittyi suoraan 1940-luvun lopun ja 1950-luvun alun bebopista. Se yhdisti bebopia tiettyjen swingmusiikin aspektien kanssa, joita ei ollut aiemmin huomioitu. Koska eräät merkittävimmät tyylilajin kehittäjistä olivat Los Angelesista, tyylilaji sai lempinimekseen ”West Coast -jazz”.
1950-luvun loppuun mennessä Yhdysvaltain itärannikon hard bop oli tullut cool jazzia suositummaksi, mutta cool jazzin suurimmilla artisteilla oli silti pitkät ja tuotteliaat urat. Cool jazzin suurimpia artisteja olivat Lester Young, Miles Davis, Gerry Mulligan, Stan Getz, Shorty Rogers sekä Howard Rumsey, Lighthouse All-Stars -yhtyeen johtaja.
Cool jazzista kehittyneitä tyylilajeja ovat muun muassa modaalinen jazz sekä bossa nova.
Mil Mi-1

Mil Mi-1 () on kevyt neuvostoliittolainen helikopteri, jonka suunnitteli Mihail Mil. Prototyypin GM-1 ensilento tapahtui 20. syyskuuta 1948. 
Mi-1-kopterin tuotanto alkoi 8. heinäkuuta 1951 ja jatkui vuoteen 1964. Puolassa helikopteria rakennettiin lisenssiversiona SM-1. Näiden maiden tuotanto oli 2 500 – 3 000 helikopteria.
Käyttö eri maissa.
Helikopteria käyttivät Afganistan, Albania, Algeria, Bulgaria, Kiina, Kuuba, Tšekkoslovakia, Saksan demokraattinen tasavalta, Egypti, Suomi, Unkari, Irak, Mongolia, Korean demokraattinen kansantasavalta, Puola, Romania, Neuvostoliitto ja Syyria.
Käyttö Suomessa.
Suomen ilmavoimat käytti neljää Mi-1-helikopteria tiedustelu-, yhteys- ja pelastushelikopterina vuosina 1961–1967. Niiden tunnukset olivat HK-1, HK-2, HK-3 ja HK-4, jotka olivat kaikki puolalaista valmistetta, tyyppejä SM-1/600 SZ ja SM-1/600 W. Ensimmäinen kopteri oli Neuvostoliiton lahja presidentti Urho Kekkosen 60-vuotisjuhlaan. Ne koottiin Ilmavoimien varikon halleilla Tampereella 11. tammikuuta–11. maaliskuuta 1961 kolmen neuvostoliittolaisen insinöörin opastuksella. Koneiden kohtalot:
Suppa

Suppa eli harjuhauta tai harjukuoppa on jääkauden sulamisvaiheen aikana syntyneille harjualueille muodostunut usein varsin pyöreä painanne. Se syntyi, kun jäätikköjokien kuljettaman soran ja hiekan sisään hautautuneet jäätikön reunasta irronneet suuret jäälohkareet sulavat myöhemmin pois, ja jäälohkareen ympärillä oleva maa-aines romahtaa jyrkkäreunaiseksi kuopaksi.
Supat voivat olla kymmeniä metrejä syviä ja hyvinkin leveitä. Syvin mitattu suppa Suomessa sijaitsee Janakkalassa Kalpalinnassa, jossa korkeusero Inkolinnan ja sen viereisen supan välillä on 74 metriä. Supan teoreettinen maksimisyvyys Suomessa on 80 metriä. Se johtuu muinaisen merenpinnan syvyydestä ja jäätikön reunan halkeamien pituudesta. Valkeakosken Sääksmäen Linnavuoren suppa on juuri tällainen. Supan pohja voi olla syvemmällä kuin pohjaveden pinta, jolloin suppaan suotuu pohjan läpi näkyviin pohjavettä. Monien harjujaksojen tai harjualueiden vieressä tai keskellä sijaitseekin tällaisia suppajärviä. Pohjaveden läheisyys voi myös aiheuttaa pohja-alueen soistumista.
Supan mikroilmasto on mielenkiintoinen, sillä lämpötila laskee supan pohjalle mentäessä jopa useita asteita, koska viileämpi ilma valuu sen pohjalle. Ilmiön voi havaita muun muassa keväisin: kun muut alueet ovat jo vapautuneet lumesta, voi supan pohjalla olla vielä lunta ja jäätä. Lämpötilan lasku ilmenee myös supan rinteen kasvillisuudessa, jolloin lämpöä vaativat kasvit esiintyvät ylärinteillä mutta ne puuttuvat supan pohjalta.
Muita nimityksiä.
Supasta käytetään myös nimityksiä ukonhauta , harjuhauta , harjukuoppa , harjusuppa, harjujärvi ja lukko , vati , kaivo , onsi tai romppu .
Luettelo Espanjan itsehallintoalueista väkiluvun mukaan

Tämä on luettelo Espanjan itsehallintoalueista järjestettynä väkiluvun mukaan. Väkilukutiedot 1.1.2021.
Messier 21

Messier 21 on Messierin luettelon 21. kohde. Se on avoin tähtijoukko jousimiehen tähdistössä. Joukko sijaitsee hyvin lähellä Trifidsumua, Messierin luettelon kohdetta 20. 
Joukossa on 57 tähteä, joista kirkkaimmat ovat spektriluokan B0 jättiläisiä.
Avoimen joukon löysi Charles Messier, joka lisäsi sen luetteloonsa 5. kesäkuuta 1764.
Douglas Aircraft Company

Douglas Aircraft Company oli Donald Douglasin vuonna 1921 perustama lentokonevalmistaja. Toisen maailmansodan jälkeen yhtiö oli suurin lentokonevalmistaja Yhdysvalloissa. Yhtiöllä oli kolme tehdasta Kaliforniassa.
Alkuvuosina yhtiö ajautui talousvaikeuksiin useita kertoja, ja Donald Douglas jatkoi sen toimintaa ansaittuaan tarvittavan rahoituksen muun muassa kiinteistömyynnillä.
McDonnell-yhtiö osti Douglasin vuonna 1967, josta syntyi McDonnell Douglas -yhtiö. 1990-luvulla kylmän sodan loputtua Boeing osti McDonnell Douglasin osakseen.
Siviilikoneet.
Douglasin legendaarisin tuote lienee Douglas DC-3 -kuljetuskone. Lyhenne DC tulee sanoista , Douglasin kaupallinen.
DC-siviilikoneperheeseen kuuluu:
Nelimoottorisen DC-8-koneen suunnittelu oli yhtiölle niin kallis hanke, että McDonnell-yhtiö valtasi rahoitusvaikeuksiin joutuneen yhtiön. Tästä syntyi McDonnell Douglas -yhtiö. Tämän jälkeen DC-9-variaatiot saivat tyyppitunnuksen MD-80 ja niin edelleen.
Sotilaskoneet.
Douglas oli 1950-luvulle asti Grummanin ohella Yhdysvaltain laivaston tärkein taistelulentokoneiden valmistajia. Sen koneista kuuluisia ovat esimerkiksi Ed Heinemannin suunnittelemat A-1 Skyraider ja A-4 Skyhawk.
Koneet
Modern Talking

Modern Talking oli vuonna 1984 perustettu saksalainen synthpop- ja eurodisko-musiikkia sekä myöhemmin eurodancea esittänyt duo, joka koostui kitaristi-säveltäjä-sanoittaja Dieter Bohlenista ja laulaja Thomas Andersista eli Bernd Weidungista. Yhtye toimi vuosina 1984–1987 ja 1998–2003.
Historia.
Modern Talkingin ensimmäinen single oli ”You’re My Heart, You’re My Soul” (1984), josta tuli maailmanlaajuinen hitti. Se saavutti ensimmäisen sijan 35 maan myyntilistoilla, nousi Euroopan listan kärkeen ja pysyi puoli vuotta Saksan top-listassa. Modern Talkingin listahitit, kulta- ja platinatlevyt seurasivat toinen toistaan, kunnes vuonna 1987 yhtye hajosi keskinäisiin erimielisyyksiin. Tätä ennen yhtye ehti kuitenkin julkaista kuusi albumia ja myydä noin 60 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti.
Modern Talkingin hajottua Bohlen alkoi työstää sooloprojektiaan, Blue Systemiä, jonka lisäksi hän myös tuotti muun muassa C.C. Catchiä. Myös Anders lähti soolouralle, mutta ei yltänyt Bohlenin veroiseen menestykseen.
Toinen tuleminen.
Yhtye perustettiin uudelleen vuonna 1998, kun Dieter Bohlen soitti Thomas Andersille ja kysyi kuulumisia. Albumi "Back For Good" julkaistiin, jolta ensimmäinen single oli luonnollisesti ”You’re My Heart, You’re My Soul New Mix ’98”, jolla oli mukana myös räppäri Eric Singleton. Tämä single teki useita myyntiennätyksiä ja nosti yhtyeen taas kaikkien tietoisuuteen. Modern Talking jatkoi levyjen tekemistä siten, että vuodessa ilmestyi keskimäärin kaksi singleä ja albumi.
Nykyisyys.
Thomas Anders jatkaa nykyisin soolo-uraansa. Dieter Bohlen puolestaan keskittyy "Idols"-ohjelmaformaatin saksalaisen version tuomarointiin.
Jo vuosina 1984–1987 yhtye saavutti 13 Saksan listan ykköspaikkaa ja se myi vuoteen 2003 mennessä yhteensä 120 miljoonaa albumia ja singleä. Yhtye on Saksan neljänneksi myydyin artisti. Sillä on yli 500 kulta-, platina-, tai tuplaplatinalevyä.
Mahdollinen kolmas tuleminen.
Thomas Anders kertoi vuonna 2014 Saksan ZDF-televisiokanavalla tehneensä sovinnon Dieter Bohlenin kanssa, ja että yhtyeen toinen comeback on mahdollinen.
Musiikkivideot.
Modern Talkingin musiikkivideoilla toistuu yhtyeen jäsenten näyttäminen vierekkäin esittämässä kappaletta. Kahdeksankymmentäluvun videoissa Thomas Anders nähdään usein tyylikkäissä asuissa, kun taas Dieter Bohlen rennommissa, usein Adidaksen valmistamissa urheiluvaatteissa. Anders tapaa tuijottaa syvälle kameraan. Bohlen soittaa sähkökitaraa kaikilla videoilla, vaikka niillä ei kuultaisi sähkökitaraa – ainut soitin jota Anders on soittanut Modern Talkingin videoilla on syntetisaattori ”You’re My Heart You’re My Soul” ja ”You Can Win If You Want” -videoilla. Bohlen myös esittää laulavansa kappaleiden korkeaa lauluääntä, mutta todellisuudessa nämä osuudet lauloi Rolf Köhler. Suurin osa videoista sisältää dramaattisen lavastuksen, mutta ei tarinaa (esim. ”You’re My Heart You’re My Soul”), kun taas videossa ”You Can Win If You Want” on yksinkertainen lavastus sekä tarina.
Yhtyeen comebackin myötä videot muuttuivat hip hop -henkisimmiksi räppäri Eric Singletonin mukaantulon takia, ja yhtyeen varsinaiset jäsenet saattoivat jäädä jopa hänen varjoonsa.
Geta (Rooman keisari)

Publius Septimius Geta (7. maaliskuuta tai 27. toukokuuta 189 – joulukuu 211) oli Rooman keisari vuonna 211. Hän ja hänen veljensä Caracalla olivat aluksi vuodesta 209 kanssahallitsijoina ("caesar") isänsä keisari Septimius Severuksen käyttäessä todellista valtaa. Veljesten välit olivat kireät, koska he kilpailivat vallasta eivätkä luottaneet toisiinsa. Caracalla oli jo osoittanut väkivaltaisuutensa tappamalla appensa. 
Isän kuoltua 211 Britannian sotaretkellä Caracalla päätti viipymättä lopettaa Getan päivät. Kun ensimmäinen yritys ei onnistunut, Caracalla yritti joulukuussa 211 toistamiseen poikien äidin asunnossa, tällä kertaa paremmalla menestyksellä. Tämän jälkeen hän murhautti veljensä kannattajat (ainakin 20 000 surmattiin) ja kirosi veljen muiston (damnatio memoriae). Kaikki todisteet Getan olemassaolosta hävitettiin, esimerkiksi Getan nimi hakattiin pois kaikista muistomerkeistä. Caracalla sai pretoriaanit hyväksymään appensa ja veljensä murhan jättiläismäisillä lahjuksilla.
SEPECAT Jaguar

SEPECAT Jaguar on englantilais-ranskalainen rynnäkkökone, jota käyttää RAF ja Ranskan Armée de l'Air ja mm. Intian ilmavoimat. Jaguar-ohjelma alkoi 1960-luvun alussa. Se korvasi RAF:n Hawker Hunterit ja Armee de l'Airin F-100 Super Sabret. Koneen 8 prototyyppiä lensivät 8. syyskuuta 1968.
SEPECAT ("Société Européenne de Production de l'Avion d'Ecole de Combat et d'Appui Tactique"-eurooppayhtiö) yhteistyön muodosti 1966 ranskalainen Bréguet (joka johti suunnittelua) ja englantilainen British Aircraft Corporation eli BAC.
Tekniikkaa.
Jaguar on yksipaikkainen kaksimoottorinen rynnäkkökone, jonka lentoonlähtöpaino on noin 15 tonnia. Koneen huippunopeus on Mach 1,6. (1,1 merenpinnan tasolla).
Käyttö.
Armee de l'Air otti 1973 käyttöönsä 160 Jaguar A-tyyppiä ja koulutukseen 40 B-tyyppistä. RAF otti 1974 käyttöönsä Jaguar GR.1 eli Jaguar S-tyyppejä ja 35 Jaguar T2 eli Jaguar B-koulukonetta.
Jaguaria käytettiin Persianlahden sodassa ja Kosovon NATO-operaatoissa. RAF korvasi Jaguarit Panavia Tornadoilla ja Eurofighter Typhooneilla huhtikuussa 2007 ja Ranska Dassault Rafalella 2005. Myös Omanin ilmavoimat luopuivat konetyypin käytöstä vuonna 2014. Konetyyppi on ollut aktiivikäytössä myös Intian ilmavoimilla.
William Butler Yeats

William Butler Yeats (13. kesäkuuta 1865 Sandymount, Irlanti – 28. tammikuuta 1939 Roquebrune-Cap-Martin, Ranska) oli irlantilainen runoilija. Yeats oli merkittävä voima perinteisen irlantilaisen kulttuurin elvyttämisessä ja yksi Irlannin kansallisteatterin perustajista. Yeats sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1923 ja hän oli oman aikansa merkittävimpiä runoilijoita.
Elämä.
Yeats syntyi vuonna 1865 Sandymountissa, lähellä Dublinia. Hänen isänsä John Yeats oli lakimiesuran hylännyt muotokuvamaalari ja äiti varakkaan Pollexfen-suvun jäsen. Myös hänen veljensä Jack Butler Yeats oli taiteilija. Äitinsä vaikutuksesta Yeats kiintyi Luoteis-Irlannin Sligon seutuun ja sen kansanperinteeseen. Hänen sisarensa Elizabeth ja Lily avustivat Dun Emer (myöh. Cuala) Pressin perustamisessa.
Suurimman osan lapsuuttaan Yeats vietti Lontoossa, missä hän kävi Godolphin Schoolia Hammersmithissa. Hän vietti kuitenkin aikaansa myös Dublinissa ja Länsi-Irlannissa Sligossa. Viisitoistavuotiaana hän haki Dubliniin Erasmus Smith Schooliin, missä hän opiskeli taidetta kolme vuotta. 21-vuotiaana hän kiinnostui kirjallisuudesta. Hänen esikoisteoksensa on 1886 ilmestynyt lyhyt näytelmä "Mosada".
Yeats oli Abbey Theatren hallituksen jäsen ja lisäksi senaattori. Hän otti roolinsa julkisuuden hahmona vakavasti ja oli kohtalaisen ahkera jäsen Irlannin parlamentin ylähuoneessa. Hän sai vuonna 1923 Nobelin kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 1934 hän sai runouden Gothenburg-palkinnon Rudyard Kiplingin kanssa.
Yeats oli kiinnostunut muun muassa kelttimenneisyyden riiteistä, okkultismista, teosofiasta, uusplatonismista, swedenborgilaisuudesta, idän uskonnoista sekä alkemiasta.
Kirjailijan työ.
Yeatsin uran alkuaikojen teokset ovat romanttisia ja fantasiamaisia, mikä kuvastuu hänen vuonna 1893 julkaistussa kokoelmassaan "The Celtic Twilight". Keski-iässä hän siirtyi kohti suorempaa ja modernimpaa tyyliä, joihin hän sai innoitusta tuttavuudestaan Ezra Poundiin ja osallistumisestaan Irlannin kansallismieliseen politiikkaan.
Yeats kokosi ja julkaisi irlantilaisia satuja ja kansantarinoita kokoelmaksi "Fairy and Folk Tales of the Irish Peasantry" (1888). Se on julkaistu 1986 yhteisniteessä "A Treasury of Irish Myth, Legend, and Folklore", jossa toisena kokonaisuutena on Isabella Augusta Gregoryn "Cuchulain of Muirthemne". Hän oli kiinnostunut iirin kielestä ja taruista, erityisesti maskuliinisesta sotasankarista Cú Chulainnista. Iirin kieltä hän ei kuitenkaan osannut, vaan muokkasi sen sanastosta englantilaistettuja muotoja. Yeatsin vahva usko haltioihin ja vastaaviin pikkuolentoihin herätti ihmetystä. Se liittyi hänen käsitykseensä minän tarvitsemasta vastavoimasta, antiminästä ja naamioitumisesta, jotka eheyttäisivät ihmisen. Ilman eheytymistä sielu jäisi kuoleman jälkeen vaeltamaan ilman haudan lepoa.
Aale Tynni on suomentanut Yeatsilta valikoiman "Runoja" vuonna 1966. Jyrki Vainosen suomentama valikoima "Torni ja kierreportaat" ilmestyi vuonna 2015.