tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yhden naisen hautajaiset

Yhden naisen hautajaiset on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Elisa Tiilikaisen ensimmäinen sooloalbumi. Tiilikainen on tullut tunnetuksi Haloo Helsinki! -yhtyeessä käyttämällään Elli Haloo -nimellä. Soololevyllään hänen taiteilijanimensä on Ellips. Albumi sijoittui ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
"Yhden naisen hautajaiset" oli Radio Helsingin viikon albumina albumin julkaisun jälkeiselle viikolla.
Tuotanto.
Tiilikainen on säveltänyt ja sanoittanut levyn lukuun ottamatta kappaleita ”Lasityttö” (sävellys Tiilikainen, Matti Mikkola, Timo Kämäräinen) ja ”Magnum opus” (sävellys Tiilikainen, Mikkola). Tiilikaisen mukaan albumin sanoitukset käsittelevät ”ennen kaikkea selviytymistä”. Niissä käsitellään myös parisuhdetta, yksinäisyyttä, syrjäytymistä, päihdeongelmia sekä kuolemaa ja sen pelkoa.
Albumin on tuottanut Matti Mikkola. Albumin kappaleiden taustat soittavat sama kokoonpano kuin Ellipsin keikoilla: Sami Kuoppamäki (rummut), Juho Kanervo (basso), Timo Kämäräinen (kitarat), Janne Puurtinen (koskettimet) ja Markus Pajakkala (puhaltimet).
Singlet.
Albumin ensimmäinen single ”Maailma on rikki” julkaistiin 18. tammikuuta 2019. Kappale nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen singlelistan 10:nneksi, joka on myös sen ainut listasijoitus kyseisellä listalla. Radiosoittoa mittaavalla radiolistalla ”Maailma on rikki” nousi suoraan 23. soitetuimmaksi kappaleeksi, mutta putosi sadan soitetuimman joukosta toisen viikon jälkeen. Viikolla 8/2019 kappale nousi jälleen listan sijalle 88, jonka jälkeen se jatkoi nousuaan parhaimmillaan sijalle 20 (14/2019). Albumilla kappaleen kesto on 5 minuuttia ja 14 sekuntia, mutta radiosoittoa varten kappaleesta on tehty niin kutsuttu ”radio edit”, jonka kesto on 4 minuuttia ja 27 sekuntia.
Toinen single ”Kolera-allas” julkaistiin 20. maaliskuuta 2019.
Arvostelut.
Albumin tyyliä on kauttaaltaan verrattu 1970-lukumaiseksi. Genreinä sitä on kuvailtu progeksi, ”suomiloverockiksi”, ”hippirockiksi” sekä paikoin jopa iskelmälliseksi (”Kolera-allas”).
Arvosteluissa on kehuttu tuottaja Matti Mikkolan luomaa äänimaailmaa ja hänen tekemiään sovituksia. Sovituksia on kuvailtu paikoin jopa paremmiksi kuin itse sävellyksiä. Mikkolan luomat yksityiskohdat pitävät albumikokonaisuuden mielenkiintoisena. Helsingin Sanomien arviossa albumia kuvailtiin ”ulkokuoreltaan komeaksi, jolla on yksi loistava biisi, muutama hyvä ja pari helpommin unohtuvaa.” Samoilla linjoilla oli Rumba-lehti, jonka mukaan ensimmäisenä singlenä julkaistua ”Maailma on rikki” -kappaletta lukuun ottamatta muut kappaleet eivät ole samalla tasolla. Arviossa kuitenkin kehuttiin, että albumilla on ”poikkeuksellisen hienosti soitettua musiikkia”.
Rumban arviossa albumin parhaiksi kappaleiksi nostettiin ”Lasityttö” ja ”Lintu joka lensi ikkunaan” -kappaleet.
Broome

Broome on satamakaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli lähes 14 000 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Maantiede.
Broome sijaitsee Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa Intian valtameren Roebuckinlahden pohjoisrannalla. Osavaltion pääkaupunki Perth sijaitsee 2 240 kilometriä lounaaseen.
Ilmasto.
Broomessa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen aroilmasto. Vuoden ympäri on kuumaa, kesällä on sadekausi ja talvisin kuivakausi. Yli 50 viimeisimmän vuoden ajanjaksolla kaupungin vuoden keskilämpötila on noin 27 °C ja keskimääräinen sademäärä 560 millimetriä. Joulukuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 31 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 21 °C. Sateisin kuukausi on tammikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 170 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 3 millimetriä.
Bunbury

Bunbury on kaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli noin 71 100 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Ilmasto.
Bunburyssa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan kuumakesäinen välimerenilmasto. Kesällä on lämmintä sekä kuivaa ja talvisin leutoa sekä sateista. Yli sadan viimeisimmän vuoden ajanjaksolla kaupungin vuoden keskilämpötila on noin 16 °C ja keskimääräinen sademäärä 560 millimetriä. Tammikuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 21 °C. Viilein kuukausi on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on noin 12 °C. Korkein kaupungissa mitattu lämpötila on 41 °C ja alin 0 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 180 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 0 millimetriä.
Busselton

Busselton on kaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli noin 25 300 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Esperance

Esperance on kaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli noin 10 400 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Geraldton

Geraldton on kaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli noin 32 000 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Karratha

Karratha on kaupunki Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Kaupungissa oli noin 15 800 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Beate Koch

Beate Koch (s. 18. elokuuta 1967 Jena, Itä-Saksa) on saksalainen uransa päättänyt yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hänen ainoa olympiamitalinsa tuli, kun hän saavutti kesäolympialaisissa 1988 naisten keihäänheiton pronssia 67,30 metrin tuloksella. Hän edusti kilpailussa Itä-Saksaa. Koch heitti henkilökohtaisen ennätyksensä 70,76 metriä vuonna 1989.
Sandstone (Australia)

Sandstone on paikallishallintoalue Australiassa Länsi-Australian osavaltiossa. Alueella oli 89 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.
Romy Müller

Romy Müller (o.s. Schneider; s. 26. heinäkuuta 1958 Lübbenau, Brandenburg, Itä-Saksa) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa viestijuoksussa. Müller kilpaili SC Dynamo Berlin-seurassa. Vuoden 1980 kesäolympialaisissa hän saavutti naisten 4×100 metrin viestijuoksussa olympiakultaa Saksan joukkueessa.
Annikki Mäkelä

Aino Annikki Mäkelä-Carter (o.s. Mäkelä; s. 10. heinäkuuta 1954 Ylöjärvi) on suomalainen insinööri ja metsätieteilijä, joka on toiminut Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professorina.
Mäkelä tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta vuonna 1973. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi (1980) ja tekniikan lisensiaatiksi (1982); molempien tutkintojen alana oli systeemiteoria. Tohtoriksi hän valmistui Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisestä tiedekunnasta (MMT 1988). Mäkelän englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1988) oli otsikoitu "Models of pine stand development : an eco-physiological systems analysis". Helsingin yliopiston metsäbiologian dosentti hän on ollut keväästä 1991.
Työurallaan Mäkelä toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina (1981–1985), jona hän oli vieraileva tutkija Britanniassa (The Grassland Research Institute, 1982–1983) ja osallistui Itävallassa sijaitsevan Kansainvälinen soveltavan systeemianalyysin instituutin IIASA:n (International Institute for Applied Systems Analysis) nuorten tutkijoiden kesäohjelmaan (1984). Hän työskenteli sitten IIASA:n tutkijana (1985–1987) ja Suomen Akatemian nuorempana tutkijana (1987–1995). Hän vieraili tutkijana Britanniassa (Forestry Commission, 1988–1989). Sittemmin hän oli Helsingin yliopiston projektitutkija (1995–1998), Suomen Akatemian akatemiatutkija (1998–2003) ja Helsingin yliopiston lehtori (2003–2005). Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen, erityisesti boreaalisen metsän tuotosekologian professorina hän on toiminut vuodesta 2005. 
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Mäkelä-Carter on ollut vuodesta 2004. Hän on Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ensimmäisen luokan ritari (SVR R1, 2015).
Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1988 lähtien Suomen ympäristökeskuksen tutkimusprofessori Timothy Carter.
Brit Sandaune

Brit Sandaune (s. 5. kesäkuuta 1972 Skatval, Trøndelag) on norjalainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti kultaa vuoden 2000 kesäolympialaisista Sydneystä.
Akustinen Seura

Akustinen Seura ry - Akustiska Sällskapet rf on Suomessa toimiva akustiikan alan tutkimusta, koulutusta ja suomenkielistä julkaisemista edistävä yhdistys. Sen edeltäjä, Ääniteknillinen Yhdistys ry, perustettiin vuonna 1943, ja sen nimi muutettiin Akustiseksi Seuraksi vuonna 1970. Akustinen Seura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäsen. Seuran nykyinen puheenjohtaja on tekniikan tohtori Olli Santala.
Akustinen Seura järjestää konferensseja, seminaareja, keskustelutilaisuuksia ja tutustumiskäyntejä sekä julkaisee alan kirjallisuutta. Akustinen Seura on mukana pohjoismaisessa NAA-yhdistyksessä (Nordic Acoustics Association), joka järjestää joka toinen vuosi Baltic-Nordic Acoustics Meeting (BNAM) –konferenssin järjestelyvastuun kiertäessä pohjoismaisten akustiikan seurojen välillä. Akustinen Seura on viimeksi järjestänyt BNAM-konferenssin vuonna 2004 Helsingissä, vuonna 2014 Tallinnassa ja vuonna 2024 Espoossa. Lisäksi Akustinen Seura järjestää joka toinen vuosi Akustiikkapäivät-nimisen konferenssin Suomessa. 
Historia.
Akustinen Seura ry on pohjoismaiden vanhin akustiikka-alan yhdistys. Kesällä 1942 Suomen Yleisradiossa vieraili Saksan Reichs-Rundfunk-Gesellschaftin sähköakustiikan laboratorion johtaja, tri Hans Joachim von Braunmühl, joka oli yksi AEG:n magnetofonin kehittäjistä. Hän piti Suomen vierailunsa aikana akustiikkaan liittyviä esitelmiä. Niiden innoittamana Yleisradion tiloissa järjestettiin 25.8.1942 kokous, jossa selvitettiin kiinnostusta akustiikan alan yhdistyksen perustamiseen.
Seuran perustamiskokoukseen 29.3.1943 osallistui 11 asiasta kiinnostunutta henkilöä, mm. Teknillisen korkeakoulun entinen rehtori, fysiikan professori Hjalmar Brotherus, arkkitehtuurin professori J. S. Sirén, Helsingin yliopiston fonetiikan professori Antti Sovijärvi, musiikkitieteilijä ja kapellimestari Toivo Haapanen, lääketieteen ja kirurgian tohtori Alvar Wilska, Yleisradion studiopäällikkö, diplomi-insinööri Paavo Arni, Yleisradion apulaismusiikkipäällikkö Jouko Tolonen ja Suomi-Filmi Oy:n tuotantopäällikkö, elokuvaohjaaja Risto Orko. Ääniteknillinen Yhdistys ry merkittiin Suomen yhdistysrekisteriin 9.9.1943. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin professori Hjalmar Brotherus ja sihteeriksi DI Paavo Arni. Tri von Braunmühl nimitettiin yhdistyksen kunniajäseneksi vuonna 1963.
Akustisen Seuran puheenjohtaja vuosina 1954–1969 oli Yleisradion teknillinen johtaja Paavo Arni. Hänen jälkeensä vuosina 1969–1974 puheenjohtajana toimi Teknillisen korkeakoulun heikkovirtatekniikan professori Jaarli Jauhiainen. Teknillisen korkeakoulun akustiikan professori Matti Karjalainen hoiti puheenjohtajan tehtävää useaan otteeseen vuosina 1985–88, 1992–94 ja 1997–98. Tunnettu akustikko Alpo Halme nimitettiin Akustisen Seuran kunniajäseneksi vuonna 1993.
Vuosina 1963–1967 Akustinen Seura julkaisi Suomen Teknillisen Seuran kanssa Akustista Aikakauslehteä. Akustiikkapäivä-konferenssi järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982. Vuodesta 1989 alkaen tapahtuma on pidetty joka toinen vuosi, ja vuoden 1997 jälkeen tilaisuus on ollut kaksipäiväinen ja nimeltään Akustiikkapäivät.
Aini Lagus

Aini Loviisa Lagus (6. kesäkuuta 1879 Peltosalmi, Iisalmi – 1978 oli suomalainen kotitalousopettaja ja kotitalouskoulun johtaja. 
Laguksen vanhemmat olivat maanviljelysneuvos Johannes Lagus ja Sofia Brax. Lagus kävi tyttökoulun (1895) ja valmistui Sippolan maatalous- ja puutarhakoulusta 1902. Hän opiskeli puutarha-alaa Saksassa 1907 ja Tanskassa 1912.
Lagus työskenteli kasvitarhanhoidonopettajana Peltosalmen maanviljelyskoulussa, sittemmin maamieskoussa 1902–1917. Kuopion maanviljelysseuran kiertävänä kasvitarhanhoidon neuvojana 1903–1905, opettajana Tuunaansaaren kotitalouskoulussa 19011, sekä Sippolan maatalous- ja puutarhakoulussa 1912–1915. Sen jälkeen hän toimi Peltosalmen kotitalouskoulun johtajana 1915–1917, kotitalouskoulun opettajana 1916-1951 ja kotitalouskoulun johtokunnan puheenjohtajana 1954-1959. Koulu oli perustettu hänen kotitilalleen..
Pirjo Peltonen-Sainio

Pirjo Hannele Peltonen-Sainio (o.s. Peltonen; s. 5. heinäkuuta 1963 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen maatalous- ja metsätieteiden tohtori ja Luonnonvarakeskuksen kasvintuotannon tutkimuksen tutkimusprofessori. Tutkimusalansa ja -aiheittensa vuoksi hän on melko usein tiedotusvälineiden haastateltavana.
Peltonen-Sainio on valmistunut maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1992) oli otsikoitu "Description of a productive oat ideotype characterized by morpho-physiological traits associated with high grain yield". 
Peltonen-Sainio on toiminut tutkimusprofessorina vuodesta 2000 Maatalouden tutkimuskeskuksen Jokioisten toimipisteessä, josta organisaatiomuutoksen seurauksena tuli osa nykyistä Luonnonvarakeskusta. 
Hänen tutkimusaihepiirejään ovat kasvintuotannon kestävä tehostaminen, ilmastonmuutokseen sopeutuminen, valkuaisomavaraisuuden parantaminen, kasvuolojen hallinta ja pellonkäytön optimointi. Hän oli vuoteen 2007 mennessä laatinut yksin tai yhdessä työtoveriensa kanssa noin 100 tieteellistä ja 100 muuta julkaisua. Sittemmin julkaisuja on syntynyt lisää.
Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Peltonen-Sainio on ollut vuodesta 2004.
Dietrich I von Isenberg

Dietrich I von Isenberg oli Isenbergin ja Altenan viimeinen kreivi, sekä Limburgin ensimmäinen kreivi.
Dietrich I oli Fredrik II:n poika. Isänsä mestaamisen jälkeen Dietrich I tehtiin perinnöttömäksi kaikkiin alueisiinsa Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Enonsa Limburgin herttuan sotilaallisella tuella hän kuitenkin sai uudelleen haltuunsa pienen maa-alueen, joka oli osa näitä menetettyjä alueita. Hän rakensi Limburgin (Hohenlimburg) ja Neu Isenbergin linnat ja otti käyttöön Limburgin kreivin arvonimen.
Dietrich meni naimisiin Aleidiksen (Adelheid), Saynin kreivittären, Johann I von Spanheimin ja Adelheid von Altenan tyttären kanssa. Heille syntyi seuraavat jälkeläiset:
Dagny Mellgren

Dagny Mellgren Haugland (s. 19. kesäkuuta 1978 Ålgård) on norjalainen uransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän teki kesäolympialaisissa 2000 naisten jalkapalloturnauksen finaalissa 3–2-voittomaalin jatkoajalla Yhdysvaltoja vastaan. Mellgren lopetti uransa joulukuussa 2005.
Kari Pietilä

Kari Edvin Ilmari Pietilä, vuoteen 1929 Laine (21. elokuuta 1911 Sortavala – 31. maaliskuuta 2005 Helsinki) oli pappi ja toimittaja, joka toimi vuosikymmeniä NMKY:n tehtävissä, mukaan lukien Suomen NMKY:n Liiton pääsihteerin tehtävä.
Kari Pietilän vanhemmat olivat vahtimestari Villiam Pietilä ja Martta Erikson ja puoliso vuodesta 1940 Sirkka Tanttu. Pietilä tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1930 ja vihittiin papiksi Tampereella 1940. Opintomatkoja hän teki Englantiin, Keski-Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Pietilä toimi Sörnäisten NMKY:n sihteerinä 1933–1934 ja 1945–1948, Helsingin NMKY:n apulaissihteerinä 1934–1937 ja 1944–1945 ja pääsihteerinä 1947, Pasilan NMKY:n sihteerinä 1938–1944, Suomen NMKY:n Urheiluliiton sihteerinä vuodesta 1938 ja Suomen NMKY:n Liiton pääsihteerinä vuodesta 1947. Hän oli Helsingin NMKY:n "Kuukauslehden" toimitussihteeri 1934–1937, "Urheiluviestin" päätoimittaja vuodesta 1938 ja "Nuori Mies" -lehden toimitussihteeri vuodesta 1953. Sota-aikana Pietilä toimi sotilaspastorina. Itsekin urheilua harrastanut Pietilä oli nuorena palkintoja voittanut pikajuoksija, myöhemmin muun muassa Helsingin NMKY:n mieskuoron perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja.
Kesäolympialaiset 2032

Vuoden 2032 kesäolympialaiset järjestetään vuonna 2032 Brisbanessa, Australiassa. Tämä on kolmas kerta, kun Australiassa järjestetään kesäolympialaiset. Aikaisemmin maassa kesäolympialaisia on järjestetty vuonna 1956 Melbournessa ja vuonna 2000 Sydneyssä. Australiasta tulee Yhdysvaltain jälkeen toinen maa, jossa kesäkisat on pidetty kolmessa eri kaupungissa.
Kisojen isäntäkaupunki valittiin Kansainvälisen olympiakomitean kokouksessa 21. heinäkuuta 2021. Kisat myönnettiin Brisbanelle yksimielisesti. Edellisen kerran näin oli tapahtunut, kun Los Angeles sai vuoden 1984 kesäolympialaiset. Brisbanen lisäksi vakavasti ehdolla olivat olleet Intian Ahmedabad, Indonesian Jakarta ja Qatarin Doha, mutta KOK:n johtokunta ei kannattanut yhtäkään niistä isäntäehdokkaaksi.
Kim Thúy

Kim Thúy (s. 18. syyskuuta 1968 Saigon, Etelä-Vietnam) on Vietnamissa syntynyt kanadalainen kirjailija. Thúyn ensimmäinen romaani "Ru" (2009) oli kansainvälisesti menestynyt. Thúy pakeni Vietnamista perheensä mukana Malesian kautta Kanadaan, ja hän on monissa teoksissa käsitellyt maahanmuuttajia ja maastamuuttoa.
Nuoruus ja opiskelu.
Kim Thúy syntyi Saigonissa vuonna 1968. Hän oli kymmenvuotias, kun hän vanhempiensa ja kahden veljensä kanssa pakeni alistavaa kommunistihallitusta. Perhe kuului yli miljoonan muun vietnamilaisen tavoin niin sanottuihin venepakolaisiin. He lähtivät maasta itsetehdyllä veneellä. Perhe asui jonkun aikaa Malesiassa YK:n pakolaisjärjestön ylläpitämällä pakolaisleirillä.
Malesiasta Thúyt muuttivat Kanadaan ja asettuivat Quebecin Granbyhyn. Hän suoritti Montrealin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon kielitieteestä ja käännöstieteestä. Myöhemmin hän suoritti myös oikeustieteellisen tutkinnon. Thúy työskenteli ennen kirjallista uraansa ompelijana, kassatyöntekijänä, kokkina, kääntäjänä ja asianajajana. Hän johti myös viiden vuoden ajan Montrealissa omaa vietnamilaista ravintolaansa.
Ura kirjailijana.
Thúyn ensimmäinen kirja oli vuonna 2009 julkaistu "Ru", joka kertoo hänen perheensä matkan Vietnamista Quebeciin ja uuden kulttuuriympäristön löytämisestä. Kirja oli myynti- ja arvostelumenetys, ja se palkittiin muun muassa Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnolla.
Thúy ja Pascal Janovjak julkaisivat vuonna 2011 kirjeteoksen "À toi", joka on koottu heidän sähköpostikeskustelujensa pohjalta ja joka on keskustelua kielestä, kirjoittamisesta ja kulttuurisista siirtymistä. Thúyn toinen romaani on vuonna 2013 ilmestynyt "Mãn", joka kertoo naimisissa olevasta vietnamilaisesta maahanmuuttajasta, joka rakastuu Pariisissa ranskalaismieheen.
Thúyn kolmas romaani "Vi" (2016) on saanut inspiraationsa perheensä historiasta. Se kertoo äitistä, joka lähtee Saigonista neljän lapsensa kanssa. Kirja käsittelee muuton kokemusta, kulttuurišokkia ja kotimaansa menetystä. Thúylla on autistinen lapsi, ja hän kirjoitti osion Brigitte Harrissonin ja Lise St-Charlesin julkaisemaan teokseen "L’Autisme expliqué aux non-autistes" (2017). Samana vuonna ilmestyi Thúyn keittokirja "Le secret des Vietnamiennes".
Romaani "Em" ilmestyi suomeksi syksyllä 2021. Kriitikko Sanna Kangasniemi kiittää Marja Luoman taidokasta käännöstä ja suomennosten kaksijakoisia kansia, jotka on suunitellut graafikko Sanna-Reeta Meilahti. Ne ovat kauniita ja sopivat aiheen puolesta romaaneihin, joiden ympäristönä ovat Pohjois-Amerikka ja Vietnam. Kaksi edellistä teosta olivat omaelämäkerrallisia, "Em" ei ole. Se kertoo saigonilaisista orpolapsista, jotka ovat syntyneet sotilaiden ja tyttöbaarien työntekijöiden kohtaamisista. 2 600 lasta evakuoidaan Yhdysvaltoihin operaatiossa, joka sai osakseen kritiikkiä. Romaanin nimi on pikkusisko tai pikkuveli vietnamiksi.
Paula Werning

Hanna Paula Helena Werning (s. 25. huhtikuuta 1976 Mikkeli) on suomalainen sairaanhoitaja ja poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Kaakkois-Suomen vaalipiiristä. Hän on tullut politiikkaan ammattiyhdistysliikkeen kautta. Werning oli Pohjois-Kymen sairaalassa ammattiliitto Tehyn luottamusmies.
Werning toimii eduskunnassa varsinaisena jäsenenä liikenne- ja viestintävaliokunnassa sekä lakivaliokunnassa. Werning on toiminut Kouvolan kaupunginvaltuustossa kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 alkaen ja hänet valittiin kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi kaudelle 2021−2025. Edellisellä kaudella Werning toimi valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana.
Werning valittiin syyskuussa 2023 Suomen Sopimuspalokuntien Liiton puheenjohtajaksi.
Werning avioitui vuonna 2012 Tuomas Weckströmin kanssa ja he hakivat yhdessä avioeroa 14. kesäkuuta 2024 Kymenlaakson käräjäoikeudesta.
Näkemykset.
Arvot.
Werning sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Werning sijoittuu arvoasteikolla liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Werningin näkemykset ovat kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Werningin antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin liberaalivihreät mielipiteet.
Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka.
Werning on allekirjoittanut Setan ehdokasitoumuksen eduskuntavaaleissa 2019. Ehdokassitoumuksen allekirjoittajana Werning on sitoutunut tukemaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen tavoitteita eduskuntatyössään, vastustamaan syrjintää ja vihapuhetta sekä edistämään näiden ryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Niina Malm

Niina Maria Onerva Malm (s. 3. toukokuuta 1982 Imatra) on suomalainen poliitikko. Hän on sosiaalidemokraattien toisen kauden kansanedustaja Kaakkois-Suomen vaalipiiristä ja SDP:n varapuheenjohtaja vuodesta 2020 lähtien.
Malm on suorittanut logistiikan perustutkinnon Imatran ammattioppilaitoksessa vuonna 2000. Ennen valintaansa eduskuntaan hän toimi Ovakon Imatran tehtaan pääluottamusmiehenä ja oli vuoden 2017 kuntavaaleissa paikallinen ääniharava. Eduskuntaan Malm nousi vuoden 2019 eduskuntavaaleissa. 
Poliittinen ura.
Malm toimii eduskunnassa työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsenenä (19.4.2023–), tulevaisuusvaliokunnan (28.6.2023–) jäsenenä ja puolustusvaliokunnan varajäsenenä. Lisäksi Malm toimii Arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan jäsenenä.
Hän on toiminut Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja sitä ennen pääluottamusmiehenä Ovakon terästehtaalla. 
Malm on sosiaalidemokraattien toinen varapuheenjohtaja. Hänet valittiin 2020 sosialidemokraattien puoluekokouksessa Tampereella puolueen 1. varapuheenjohtajaksi 629 äänellä.
Malm on myös toiminut Metalliliiton liittokokousedustajana sekä liittovaltuutettuna. Myöhemmin samoissa tehtävissä Teollisuusliitossa. Hän on myös SDP:n puoluevaltuuston jäsen. Malm oli myös Etelä-Karjalan liiton hallituksen varapuheenjohtaja.
Malmilla diagnosoitiin alkuvuodesta 2023 rintasyöpä.
Näkemykset.
Arvot.
Malm sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Malm sijoittuu arvoasteikolla liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Malmin näkemykset ilmentävät liberaalivihreyttä (GAL). HS:n vaalikoneeseen Malmin antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin liberaalivihreät mielipiteet.
Piritta Rantanen

Piritta Maria Katariina Rantanen (s. 19. heinäkuuta 1979 Jämsä) on suomalainen sairaanhoitaja ja poliitikko. Hänet valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa sosiaalidemokraattisen puolueen kansanedustajaksi Keski-Suomen vaalipiiristä.
Rantanen on työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan ja maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsen. Lisäksi hän ympäristövaliokunnan varajäsen.
Hän toiminut Jämsän kaupungin­hallituksen puheenjohtajana ja sitä ennen pitkään paikallis­politiikassa ja puoluevaltuustossa.
Näkemykset.
Arvot.
Rantanen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan. "Ylen" vaalikoneessa Rantanen ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Rantasen näkemykset ovat kallellaan liberaalivihreyteen (GAL). HS:n vaalikoneeseen Rantasen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin maaseudun roolia koskevat mielipiteet.
Juhani Karjomaa

Juhani Karjomaa (s. 21. kesäkuuta 1966) on suomalainen kommodori ja entinen puolustusvoimien tiedustelulaitoksen (PVTIEDL) johtaja.
Koulutus.
Juhani Karjomaa on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1998.
Susanne Ringell

Susanne Gun Emilia Ringell (28. helmikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja näyttelijä. Hän valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1981 ja on työskennellyt pääosin freelance-näyttelijänä ja kirjailijana. Hänen ainoa vakituinen työsuhteensa on ollut Svenska Teaternissa vuosina 1981–1983.
Ringellin puoliso oli näyttelijä-kirjailija Anders Larsson (1952–2021). Ringellille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.
Olli Kolstela

Olli Kolstela (s. 1957) on suomalainen virkamies ja suojelupoliisin apulaispäällikkö, jonka vastuualueena on strategiset asiat.
Koulutus.
Olli Kolstela on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri.
Ura.
Olli Kolstela aloitti suojelupoliisin strategisena apulaispäällikkönä lokakuussa 2010.
Kolstela työskenteli aiemmin keskusrikospoliisissa (KRP), missä hän toimi tiedusteluosaston apulaisosastopäällikkönä vastuualueenaan toiminnan suunnittelu ja kehittäminen. Hän työskenteli lähes kymmenen vuotta KRP:n rikostietopalvelussa, joka toimii poliisin kansainvälisen toiminnan kansallisena keskuksena. Hän johti lähes viisi vuotta rahanpesun selvittelykeskusta, joka vastaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta.
Lisäksi Kolstela oli käynnistämässä KRP:n tsunamioperaatiota Thaimaassa 2004–2005.
Tarja Mankkinen

Tarja Mankkinen (s. 1959) on suomalainen virkamies ja sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkö.
Koulutus.
Tarja Mankkinen valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1986. Hän teki poliittisen historian pro gradu -työnsä Englannin radikaalista älymystöstä ja Neuvostoliitosta 1930-luvulla.
Virkaura.
Tarja Mankkinen on toiminut Suomen sisäministeriön poliisiosaston kehittämispäällikkönä poliisitoiminnan ohjausyksikössä, sisäministeriön sisäisen turvallisuuden sihteeristön päällikkönä, ekstremismin kansallisen yhteistyöverkoston puheenjohtajana sekä väkivaltaisen radikalisoitumisen kansallisena koordinaattorina.
Tarja Mankkinen tuo työssään esille väkivaltaisen ekstremismin ja radikalisoitumisen ennalta ehkäisyn merkitystä. Hänen työnsä käsittelee väkivaltaista radikalisoitumista ja ekstremismiä, niiden muodostamaa uhkaa ihmisille ja yhteiskuntien turvallisuudelle, väkivaltaista äärioikeistoa, uusnatsismia, väkivaltaista äärivasemmistoa, radikaalia vaihtoehtoliikehdintää, anarkismia, uskonnolla perusteltua väkivaltaista ekstremismiä, yksittäisiä toimijoita, terrorismia, islamofobiaa, rasismia, syrjintää ja vihapuhetta.
Sajah

Sajah bint Al-Harith ibn Suayd () oli arabialainen profeetta. Hän kuului Arabian niemimaalla eläneeseen Bani Tamim -heimoon ja äitinsä puolelta irakilaiseen kristittyyn Banu Taghlib -heimoon. Sajah oli profeetta Muhammedin aikalainen, joka nousi itse profeetaksi Muhammedin kuoleman jälkeen. Muhammedin kuoltua vuonna 632 useat heimot ryhtyivät seuraamaan eri profeettoja, joista Sajah on ainoa tunnettu nainen. Sajah johti yhtä Ridda-sotiin kuuluvaa kapinaa. Myöhemmin Sajah meni naimisiin profeetta Musailiman kanssa, jonka kanssa hän loi voimakkaan kapinallisen liittouman. Musailiman kuoltua Yamaman taistelussa vuonna 633 Sajah kääntyi islamin uskoon. Myöhemmin Sajahia ja Musailimaa on nimitetty islamilaisessa kirjallisuudessa valeprofeetoiksi.
Risto Lammi

Risto Reino Tapio Lammi (s. 12. huhtikuuta 1961) on suomalainen poliisi. Hän toimi vuosina 2017–2019 sisäministeriön poliisiosaston ylijohtajana. Vuoden 2019 lopusta Lammi nimitettiin Lounais-Suomen poliisilaitoksen päälliköksi.
Elämä ja ura.
Ilmajoelta kotoisin oleva poliisin poika Risto Lammi on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri.
Risto Lammi toimi vuodesta 2015 Pohjanmaan poliisilaitoksen poliisipäällikkönä Vaasassa. Lammi on työskennellyt myös Keski-Suomen poliisilaitoksessa, Länsi-Suomen lääninhallituksessa ja Poliisiammattikorkeakoulussa.
Julia Spetsmark

Julia Spetsmark (s. 30. kesäkuuta 1989 Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa nykyisin North Carolina Courage-seurassa National Women’s Soccer Leaguessa. Spetsmark on pelannut paljon otteluita myös Damallsvenskanin KIF Örebrossa, jossa hän pelasi vuodet 2014–2017. Viimeksi mainitun joukkueen riveissä hän saavutti Damallsvenskanin finaalipaikan, jossa hävisivät Rosengårdille. Hän on edustanut Ruotsin naisten jalkapallomaajoukkuetta vuodesta 2016 lähtien. Yhteensä Spetsmark on pelannut Damallsvenskanissa 117 ottelua joissa on tehnyt 21 maalia.
Spetsmark on 165 senttimetriä pitkä ja painaa 58 kilogrammaa.
Pajuluoma

Pajuluoma on kaupunginosa Seinäjoella. Se on osa Östermyran suuraluetta. Vuonna 2022 Pajuluomassa oli 3 097 asukasta. Alueella sijaitsee koulu ja päiväkoti.
Jorge Chávezin kansainvälinen lentoasema

Jorge Chávezin kansainvälinen lentoasema (Aeropuerto Internacional Jorge Chávez) on Perun tärkein lentoasema. Se sijaitsee Callaossa 11 kilometriä maan pääkaupungista Limasta. Satamakaupunki Callaon liikenneyhteydet on integroitu Liman kanssa. Vuoden 2018 aikana lentokentän läpi kulki 23 723 193 matkustajaa. Lentokenttä oli historiallisten lentoyhtiöiden Compañía de Aviación Faucettin ja Aeroperún keskuslentoasema. 
Lentokenttä on nimetty perulaisen lentäjän Jorge Chávezin (1887–1910) mukaan.
Mari Rantanen (poliitikko)

Mari Rantanen (s. 29. maaliskuuta 1976) on suomalainen perussuomalainen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri. Hän on toiminut Orpon hallituksen sisäministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Rantanen oli poissa ministerin tehtävästä syyskuusta marraskuuhun 2024.
Tausta.
Ennen poliittista uraansa Rantanen on työskennellyt sekä ensihoitajana että poliisina.
Poliittinen ura.
Rantanen edusti sosiaalidemokraatteja vuoden 2012 kunnallisvaaleissa mutta siirtyi perussuomalaisiin vuonna 2014.
Hän on ollut kaupunginvaltuutettu sekä kaupunginhallituksen ja sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen.
Rantanen pyrki perussuomalaisten ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi kesäkuun 2025 puoluekokouksessa, mutta hävisi äänestyksen Teemu Keskisarjalle.
Kansanedustajana.
Rantanen valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa perussuomalaisten kansanedustajaksi Helsingin vaalipiiristä 2 924 äänellä. Kansanedustajana hän on toiminut lakivaliokunnan jäsenenä vuodet 2019–2022. Rantanen nousi hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi marraskuussa 2022.
Rantanen valittiin uudelle kaudelle eduskuntaan vuonna 2023 äänimäärällä 3 826 Helsingin vaalipiiristä. Rantanen oli hetkellisesti myös Perussuomalaisten eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja vuonna 2023.
Sisäministerinä.
Yhdenvertaisuusvaltuutettu totesi kannanotossaan 5.3.2025 Mari Rantasen johtaman sisäministeriön toimineen Suomen perustuslain ja yhdenvertaisuuslain vastaisesti, kun virkamiehiä yritettiin poliittisella ohjauksella saada kohdentamaan Suomen pakolaiskiintiö siten, että muslimeja ei otettaisi kiintiöpakolaisina Suomeen. Yhdenvertaisuusvaltuutettu totesi kannanotossaan asian tarkemman rikosoikeudellisen ja virkamiesoikeudellisen arvioinnin kuuluvan valtioneuvoston oikeuskanslerille, jonka tehtävä on valvoa valtioneuvoston jäsenten ja virkahenkilöiden virkatointen lainmukaisuutta. 
Oikeuskansleri tutki Rantasen ja tämän erityisavustajan menettelyä vuoden 2025 pakolaiskiintiön valmistelussa. Oikeuskanslerin näkemyksen mukaan hänellä ei ollut käytettävissään olevan aineiston perusteella aihetta epäillä ministeri Rantasta lainvastaisesta menettelystä ministerin virkatoimessa tai virkavelvollisuuden laiminlyömisestä. Oikeuskansleri katsoi kuitenkin, että ministerinä Rantanen oli epäonnistunut valmistelun poliittisessa ohjaamisessa.
Näkemykset.
Arvot.
Rantanen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Rantanen sijoittuu arvoasteikolla vahvasti konservatiiviselle puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Rantasen näkemykset ilmentävät kansalliskonservatismia (TAN). HS:n vaalikoneeseen Rantasen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin kansalliskonservatiiviset mielipiteet.
Teemat.
Kevään 2023 eduskuntavaaleja varten Rantanen kirjoitti itseään kuvaavaan esittelytekstiin lauseen: "Meidän ei pidä olla niin sinisilmäisiä, että pian emme ole sinisilmäisiä." "Iltalehden" toimittajan Ida Erämaan mukaan kirjoitus viittasi rotuoppiin ja väestönvaihtoteoriaan.
Marjaana Niemi

Marjaana Niemi (s. 19. lokakuuta 1963 Vammala) on suomalainen historian tutkija ja Tampereen yliopiston kansainvälisen historian professori.
Niemi valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta ja tohtoriksi (Ph.D.) englantilaisesta Leicesterin yliopistosta. 
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Niemi on ollut vuodesta 2017.
Ari Mölsä

Ari Mölsä on suomalainen oikeustoimittaja ja varatuomari.
Mölsä on yhteiskuntatieteiden maisteri (sosiaalipsykologia), oikeustieteen kandidaatti (rikosoikeus) ja varatuomari. Hän on ollut Yleisradion uutistoimittajana 1985–2023. Hän oli osa-aikaisena työelämäprofessorina Turun yliopistossa ajalla 1.8.2018–31.7.2020. 
Mölsä on työskennellyt aiemmin eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa tiedottajana, päivystävänä lakimiehenä ja esittelijänä sekä Viitasaaren tuomiokunnassa hovioikeudenauskultanttina, notaarina ja vs. käräjätuomarina.
Mölsä on saanut vuonna 1997 Suomen Asianajajaliiton ensimmäisen oikeusalan toimittajapalkinnon.
Manal al-Sharif

Manal al-Sharif (s. 25. huhtikuuta 1979) on saudiarabialainen naisten oikeuksien puolustaja. Luentokiertueillaan hän pyrkii kiinnittämään Saudi-Arabian liittolaismaiden huomion siihen, että nainen tarvitsee miespuolisen holhoojan luvan moniin arkielämän asioihin. Vuonna 2011 hän joutui pidätetyksi julkaistuaan videon, jossa ajaa autoa. Hän julkaisi myös kirjan, "Daring to drive". Naiset saivat luvan ajaa autoa vuonna 2018. 
Vuonna 2012 "Time"-lehti nosti al-Sharifin listalleen maailman vaikutusvaltaisimmista naisista.
Roosa Söderholm

Roosa Söderholm (s. 23. toukokuuta 1994) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui vuoden 2019 keväällä Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Opiskelu.
Ensimmäisen elokuvansa jälkeen Söderholm osallistui Teatterikorkeakoulun pääsykokeisiin ja pääsi sinne opiskelemaan. Hän opiskeli siellä vuosina 2014–2019 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2019. Vuonna 2019 hän oli Ryhmäteatterissa näytelmässä "Harriet", jonka ensi-ilta oli 13. helmikuuta 2019. Näytelmä oli samalla hänen taiteellinen opinäytetyönsä, jolla hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Filmografia.
Söderholmin ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa "He ovat paenneet" vuonna 2014. Hän esitti elokuvassa koulukodissa asuvaa Raisaa. Raisa karkaa sinne siviilipalvelustaan suorittamaan tulleen ja häneen ihastuneen Jonin (Teppo Manner) kanssa, kun tämä auttaa hänet pakoon. Elokuva esitettiin myös Venetsian elokuvajuhlilla ja Toronton elokuvajuhlilla. Ennen esikoisrooliaan Söderholm oli näytellyt lähinnä harrastajateattereissa pienissä rooleissa sekä tehnyt vaatimattomia sivuosia joissakin Vares-elokuvissa.
Hänen toinen elokuvansa oli vuonna 2016 "Lunastus", joka on pienellä budjetilla tehty kuvaus ihmiskaupasta. Hän näytteli siinä Katalinia, jonka veli Tomas (Lauri Tanskanen) ryhtyy selvittämään rikollisten ihmiskauppaa Itä-Suomessa ja soluttautuu rikollisjärjestöön. Söderholmin kolmas elokuva on Sofi Oksasen kirjan pohjalta tehtyyn samannimiseen elokuvaan "Baby Jane". Sen ensi-ilta oli vuonna 2019. Elokuva on tarina kahden naisen kiihkeästä rakkaussuhteesta.
Pauli Piispanen

Pauli Pellervo Piispanen (26. elokuuta 1903 Kuopio – 19. joulukuuta 1977 Helsinki) oli juristi ja kanslianeuvos, joka työskenteli tuomiokapitulien palveluksessa ja julkaisi useita kirkollisen lainkäytön ja hallinnon teoksia. 
Henkilöhistoria.
Pauli Piispasen vanhemmat olivat postimestari Taavi Juho Piispanen ja Emilia Karvinen ja puoliso vuodesta 1934 Aino Lovisa Hietanen. Piispanen tuli ylioppilaaksi 1922 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1927, varatuomarin arvon hän sai 1932. Piispanen työskenteli Viipurin hiippakunnan tuomiokapitulin notaarina 1928–1930 ja Mikkelin hiippakunnan tuomiokapitulissa sihteerinä vuodesta 1930 ja lainoppineena asessorina vuodesta 1958. Helsingin hiippakunnan vastaavassa tehtävässä hän oli 1959–1971. Kanslianeuvoksen arvonimi myönnettiin Piispaselle 1972.
Jimmy Vee

Jimmy Vee (s. 3. helmikuuta 1959) on skotlantilainen näyttelijä ja stuntmies.
Rooleja.
Vee näytteli maahista elokuvassa "Harry Potter ja viisasten kivi" ja myöhemmin asettunut R2-D2 -droidin ohjaimiin niiltä osin, kun on käytetty ihmisnäyttelijää kauko-ohjatun robotin tai tietokoneautomaation sijasta elokuvissa ' ja '.
Vee on esiintynyt myös Tohtori Who-sarjassa.
Bodminin nummi

Bodminin nummi ( on yli 200 neliökilometriä laaja ja maisemallisesti arvokkaaksi määritelty nummialue Cornwallissa Lounais-Englannissa. Se on ilmastoltaan lämpimin ja maaperältään märin nummi Isossa-Britanniassa. Kaksitoistatuhatta vuotta sitten paikalla oli vielä metsää, mutta nykyään alue on lähes puuton. Nummelle on rakennettu viisisataa taloa ja siellä laidunnetaan noin lammasta, lehmää ja hevosta.
Nummen maisemaa hallitsevat aukeiden maiden ylle kohoavat graniittinyppylät "(tors)". Niistä tunnetuin lienee 417 metriä korkea Brown Willy, joka on Cornwallin korkein kohta. Ylängön suoalueilta kertyy vettä mataliin painanteisiin ja edelleen syviin jokilaaksoihin, joissa kasvaa tammimetsää.
Bodminin nummen tunnetuimpia maamerkkejä on Cheesewring, yhdeksän metriä korkea pino litteitä graniittilohkareita, jonka uskotaan syntyneen jäätikön ja eroosion muovaamana. Sen nimi tarkoittaa ’juustopuristinta’ ja viittaa samannimiseen (ja -näköiseen) laitteeseen, jota on käytetty juustonvalmistuksessa.
Useita kuningas Arthurin legendaan liittyviä tapahtumia on yhdistetty Bodminin nummeen. Trevethy quoit on 4,5 metriä korkea hautamonumentti, joka tunnetaan myös "Kuningas Arthurin quoitina". Hauta ei kuitenkaan voi kuulua Arthurille, sillä se on rakennettu jo pronssikaudella. Nummella on myös "Kuningas Arthurin sali" ja "Arthurin vuode". Bolventorin kylän lähistöllä sijaitsee Dozmery Pool, pohjattomana pidetty järvi, jonka ympäristö on ollut asutettu jo kivikaudella. Legendan mukaan Arthur sai Excaliburin järvessä asuvalta neidolta. Arthurin heitettyä henkensä Camlannin taistelussa sir Bedivere viskasi miekan takaisin järveen.
Pasi Kivisaari

Pasi Petri Kivisaari (s. 23. lokakuuta 1971 Lapua) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa kansanedustajaksi Vaasan vaalipiiristä. Kivisaari on lisäksi vuodesta 2012 lähtien kuulunut Seinäjoen kaupunginvaltuustoon ja 2017–2019 hän toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana ja uudelleen vuodesta 2025 lähtien. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa hänestä tuli keskustan ensimmäinen varakansanedustaja Vaasan vaalipiiristä.
Pasi Kivisaari toimii eduskunnan sivistysvaliokunnan ja tulevaisuusvaliokunnan jäsenenä. 
Kivisaari on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri ja työskennellyt rehtorina Kärjen koulussa Seinäjoella. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Näkemyksiä.
Kivisaari ehdotti vuonna 2023 talvisodan päättymispäivän muuttamista liputuspäiväksi.
Mari Nurmilo

Mari Nurmilo (o.s. Santonen, s. 22. joulukuuta 1975 Järvenpää) on suomalainen keilaaja, joka edustaa Porin Giantsia. Hän on keilannut vuodesta 1992 lähtien ja kilpaillut naisten maajoukkueessa vuodesta 2004. Hän on kaksinkertainen joukkuekilpailun Euroopan-mestaruushopeamitalisti.
Nurmilo saavutti vuonna 2004 joukkuekilpailun Euroopan cupissa hopeaa. Hän kuului samana vuonna myös maailmancupin joukkueeseen, joka sijoittui seitsemänneksi. Vuonna 2005 Nurmilo oli mukana maailmanmestaruuskilpailuissa mutta ei menestynyt, kun Suomi jäi joukkuekilpailussakin 20:nneksi. Vuoden 2006 EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja sijoittui all events -tuloksissa 45:nneksi. Vuoden 2007 MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti toistamiseen joukkuekilpailun hopeaa ja sijoittui all eventsissä 39:nneksi. MM-kilpailuissa 2009 Nurmilon, joka tuolloin esiintyi viimeisen kerran arvokilpailuissa sukunimellä Santonen, parhaat sijoitukset olivat triokilpailun kahdeksas ja joukkuekilpailun 11:s sija. EM-kilpailuissa 2010 parhaana tuloksena oli joukkuekilpailun kuudes sija. All eventsissä hän sijoittui suomalaisista kolmanneksi parhaana 21:nneksi. MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 20:nneksi niin trio- kuin joukkuekilpailussakin. EM-kilpailuissa 2012 hän ylsi triokilpailussa viidenneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Parikilpailussa hän oli 23:s ja all eventsissä 65:s.
Nurmilo on voittanut Suomen-mestaruuden parikilpailussa vuosina 2006 ja 2010 sekä joukkuekilpailussa vuosina 2010, 2014, 2016 ja 2018. Henkilökohtaisessa SM-kilpailussa hän on saavuttanut hopeaa vuonna 2009 ja pronssia vuonna 2011. SM-liigan mestaruus hänellä on vuosilta 2007, 2009, 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017.
Outi Koski

Outi Koski (s. 20. huhtikuuta 1961) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Koski edusti pääsarjaurallaan kasvattajaseuraansa Hyvinkään Tahkoa ja lahtelaista Sampoa voittaen Suomen mestaruuden vuonna 1982 ja Suomen cup-mestaruuden vuosina 1981 ja 1985. Lisäksi hän saavutti yhden SM-pronssin ja yhden Suomen cupin hopeamitalin. Koski pelasi myös Suomen naisten maajoukkueessa muun muassa vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa ja maan nuorisomaajoukkueissa arvokisatasolla.
Pelaajaura.
Seurajoukkueet.
Koski aloitti naisten pääsarjauransa kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa, missä hän heitti kaudella 1980–1981 sarjan toiseksi korkeimman pistekeskiarvon, 28,8 pistettä ottelua kohden. Vuonna 1981 hän siirtyi Lahden Sampoon jossa voitti kaudella 1981–1982 sekä Suomen mestaruuden että Suomen cup-mestaruuden. Seurannut kausi toi vielä cupin hopeamitalin. Kauden 1984–1985 Koski pelasi jälleen Tahkossa, ja seuraavaksi kaudeksi hän palasi Sampoon, joka voitti Suomen cupin mestaruuden ja SM-pronssia.
Maajoukkue.
Koski pelasi Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueessa ikäluokan vuoden 1978 EM-kilpailuissa sijoittuen kahdeksanneksi. Vuonna 1979 hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden tyttöjen maajoukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa, missä Suomi onnistui muun muassa voittamaan kovana pidettyjä itäeurooppalaisia maajoukkueita sijoittuen lopulta seitsemänneksi.
Suomen naisten maajoukkueessa Koski pelasi vuosina 1978–1983 47 ottelua 4,7 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen kokoonpanoon vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa sekä vuoden 1982 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa, missä hän heitti naisten maajoukkueen piste-ennätyksensä (16) Ruotsia vastaan.
Inger Andersen

Inger la Cour Andersen (23. toukokuuta 1958 Jerup, Tanska) on tanskalainen ekonomisti ja ympäristönsuojelija. Hän on johtanut vuodesta 2015 Kansainvälistä luonnonsuojeluliittoa ja vuodesta 2019 YK:n ympäristöohjelmaa. Sitä ennen hän oli tehnyt pitkän uran Maailmanpankissa.
Nuoruus ja opiskelu.
Inger Andersen syntyi vuonna 1958 Jerupin kylässä. Hän sai Pohjois-Lontoon yliopistosta vuonna 1981 alemman korkeakoulututkinnon kehitystaloustieteestä ja politiikasta, ja seuraavana vuonna hän valmistui maisteriksi Lontoon yliopistosta.
Ura.
Kansalaisjärjestöistä Maailmanpankkiin.
Andersen johti vuosina 1982–1986 Sudanissa kansalaisjärjestöjen rahoittamia projekteja, joiden tavoitteena oli auttaa maata toipumaan kuivuudesta. Andersen aloitti vuonna 1987 uransa Yhdistyneissä kansakunnissa, kun hän ryhtyi YK:n Sudanin–Sahelin toimiston projektipäälliköksi. Hän johti erilaisia projekteja Djiboutissa, Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Sudanissa ja Tansaniassa. Hän työskenteli erityisesti kuivuuteen ja aavikoitumiseen liittyneissä tehtävissä.
Andersen oli vuosina 1992–1999 YK:n kehitysohjelman UNDP:n Maailman ympäristörahaston Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan aluekoordinaattori. Hän siirtyi vuonna 1999 Maailmanpankkiin, missä hänen työnsä keskittyi veteen, ympäristöön ja kestävään kehitykseen. Andersenin ensimmäinen tehtävä Maailmanpankissa oli vuosina 1999–2001 UNDP:n kanssa toteutettu kansainvälisten vesien yhteistyöprojekti, jossa hän keskittyi Niilin vesistöön.
Andersen toimi vuosina 2001–2002 Maailmanpankissa Länsi- ja Keski-Afrikan vesivarojen asiantuntijana ja vuosina 2002–2004 Länsi- ja Keski-Afrikan vesihuollon, sanitaation, vesivarojen ja kaupunkisuunnittelun osastopäällikkönä.
Andersenin ura Maailmanpankissa kesti 15 vuotta. Vuosina 2010–2011 hän oli Kansainvälisen maataloustutkimuksen neuvonantajaryhmän CGIAR:n johtaja ja Maailmanpankin kestävän kehityksen varajohtaja ja vuosina 2011–2015 Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan osaston varajohtaja. CGIAR:ssä Andersenin valvoi Maailmanpankin työtä, kuten kestävän ympäristön toteuttamista ja ruokaturvan kehittämistä, kehittyvissä valtioissa. Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan osaston varajohtajana hän puolestaan oli vastuussa Maailmanpankin lainastrategiasta.
Luononsuojelujärjestöjen johdossa.
Andersen nimitettiin tammikuussa 2015 Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) pääjohtajaksi. Andersen on kaudellaan modernisoinut IUCN:ää ja lisännyt muun muassa työsä alkuperäiskansojen järjestöjen kanssa. Andersen valittiin helmikuussa 2019 myös YK:n ympäristöohjelman pääjohtajaksi.
Elice Piksilä

Elice Piksilä (s. 17. toukokuuta 2000) on suomalainen keilaaja. Hän saavutti juniorien EM-kilpailuissa joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2015 sekä all eventsin ja joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2017. Vuonna 2017 hän voitti ensimmäisen naisten henkilökohtaisen Suomen-mestaruutensa runsas viikko 17-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Euroopan mestarien cupissa hän sijoittui tuona vuonna 17:nneksi.
Piksilä edustaa Grankulla Bowlarea, jonka riveissä hän on saavuttanut joukkuekilpailussa SM-pronssia vuonna 2018 sekä SM-liigassa hopeaa vuosina 2017 ja 2018 sekä pronssia vuonna 2015.
Pumpuang Duangjan

Pumpuang Duangjan (, 4. elokuuta 1961 – 13. kesäkuuta 1992 Thaimaa) oli thaimaalainen laulaja ja näyttelijä. Hän lauloi elokuvissa "Nak Rong Baan Nok", "Nat Phob Naa Amper", "Lok Khong Pueng", "Kho Hai Ruay", "Sao Na Sang Faen".
Jennie Kim

Jennie Kim (, s. 16. tammikuuta 1996 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän käyttää myös nimeä Jennie Ruby Jane. Hän kuuluu tyttöbändiin Blackpink.
Kim näytteli vuonna 2023 julkaistussa sarjassa "The Idol". Kim on ollut mukana sanoittamassa Blackpinkin kappaletta ”Lovesick Girls” "The Album" -albumilta.
Vuonna 2024 Kim ilmoitti perustaneensa oman levy-yhtiönsä nimeltä Odd Atelier. Kim jatkaa Blackpink-yhtyeessä YG Entertainmentilla, mutta soolotoiminta on hänen omalla levymerkillään.