tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rattle and Hum

Rattle and Hum on irlantilaisen rock-yhtye U2:n kuudes studioalbumi. Se on osittain myös livealbumi, sillä se sisältää myös yhtyeen vuoden 1987 kiertueella äänitettyjä live-kappaleita. Albumin on tuottanut Jimmy Iovine, ja sen julkaisi Island Records 10. lokakuuta 1988. Albumi seurasi erittäin menestyksekästä "The Joshua Tree" -albumia, ja se on musiikilliselta tyyliltään jatkoa "The Joshua Treen" aloittamalle amerikkalaiseen musiikkiin keskittyvälle teemalle. Albumilla on läsnä yhä enemmän vaikutteita blues rockista, folk rockista ja gospel-musiikista. "Rattle and Hum" on taltioitu myös konserttielokuvaksi.
Albumin tarkoituksena oli esittää U2 osoittamassa kunnioitustaan rockin legendoille, minkä vuoksi se sai osakseen myös kritiikkiä. Huolimatta albumin ja elokuvan ristiriitaisesta vastaanotosta "Rattle and Hum" myi kansainvälisesti yli 14 miljoonaa kappaletta ja nousi listaykköseksi monissa maissa. Albumin ensimmäinen single ”” oli U2:n ensimmäinen listaykkönen Britannian singlelistalla, ja Yhdysvalloissa se oli Billboard Hot 100 -listan kolmas. "Rattle and Humin" osakseen saama arvostelu kuitenkin vaikutti yhtyeen uraan siinä määrin, että seuraava albumi "Achtung Baby" oli musiikillisesti täysin uudenlainen U2-albumi.
Albumi sisältää kaksi lainakappaletta: The Beatlesin "Helter Skelter" ja Bob Dylanin "All Along the Watchtower". Muut kappaleet paitsi "Van Diemen´s Land" ovat yhtyeen laulaja Bonon sanoittamia. "Van Diemen`s Land" on yhtyeen kitaristin The Edgen sanoittama ja laulama. Albumilla vierailee myös blueskitaristi B. B. King kappaleessa "When Love Comes to Town".
Doom RPG

Doom RPG on kännykkäversio FPS-peli Doomista. Vaikka Doom RPG:n idea on muutoin sama kun muissa Doomeissa, siinä pitää muun muassa jutustella ihmisten kanssa päästäkseen eteenpäin, lyödä kirveellä ovia rikki ja sammuttaa tulipaloja. Vihollisten ulkonäköä on muutettu hieman ja pelissä on myös uusia vihollisia. Esimerkiksi malwrath joka on saman näköinen kuin cacodemon mutta keltainen, bull demon on muutettu vaalean ruskeaksi ja imp on muutettu vihreäksi. Myöhemmin peli sai jatko osan doom rpg 2.
Doom RPG:n juoni.
Marsissa sijaitseva ihmisten tutkimuskeskus hoitaa töitään normaalisti, kunnes jotain tapahtuu. Kronos jostain syystä keksii avata Helvetin portit ja päästä sieltä tulvivat Helvetin oliot valloilleen.
Dolfiinit

Dolfiinit (Coryphaenidae) on piikkimakrillikalaheimo trooppisten ja subtrooppisten valtamerten kaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku "Coryphaena", johon kuuluu ainoastaan kaksi lajia dolfiini ("C. hippurus") ja pikkudolfiini ("C. equiselis"). Dolfiinit tunnistaa suuresta päästä, suipponevasta ruumiista ja vahvasti halkoisesta pyrstöstä. Selkäevä on pitkä ja loistavan vihreä. Dolfiini kasvaa noin 1,5 metrin mittaiseksi ja pikkudolfiini siitä puolet lyhyemmäksi. Dolfiinikoiras on naarasta suurempi. Dolfiinit syövät toisia pieniä kaloja. Ne vierailevatkin mielellään kelluvien sargassolevälauttojen luona koska niiden seasta löytyy usein saalista.
Dolfiineilla ei ole nimestään huolimatta mitään tekemistä delfiinien kanssa, jotka ovat nisäkkäitä.
Pikkudolfiini

Pikkudolfiini ("Coryphaena equiselis") on dolfiinien (Coryphaenidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Pikkudolfiinin tavallinen pituus on 50 senttimetrin luokkaa, ja maksimissaan se voi kasvaa 146 senttimetrin mittaan. Se on yleisväritykseltään hopeinen, jonka yläosa on kirkkaan sinivihreä, keltaiset kyljet ja valkoinen tai kullanvärinen vatsa. Sillä on pitkä ruumis, selvästi haarautunut pyrstö ja koko ruumiin pituinen selkäevä. Urokset kasvavat naaraita suuremmiksi ja niillä on ulkoneva otsa.
Pikkudolfiini on maailmanlaajuisesti levinnyt pohjoisessa 45 asteen ja etelässä myös 45 asteen leveyspiirien välille.
Kaikenkokoiset pikkudolfiinit muodostavat parvia, ja parvissa saattaa olla mukana myös dolfiineja ("Coryphaena hippurus"). Poikaset ja nuoret kalat syövät pääasiassa äyriäisiä, erityisesti hankajalkaisia. Aikuiset syövät enimmäkseen luukaloja, ja liitokalat (Exocoetidae) muodostavat neljäsosan niiden syömän ravinnon painosta. Sukukypsyyden ne saavuttavat vähintään 22 senttimetrin mittaisina. Pikkudolfiinien on raportoitu elävän enintään nelivuotiaaksi.
Pyymosa

Pyymosa on Petikon luonnonsuojelualueeseen kuuluva korpialue Vantaan Myyrmäen suuralueen Petikon kaupunginosassa. Yli puolet kaupungin luonnonsuojelulailla rauhoitetuista alueista sijaitsee Petikossa. Suojelualueet ovat erittäin monipuolisia ja kuuluvat kaupungin Natura 2000 -kohteisiin. 
Rauhoitetut Herukkapuro ja Pyymosa edustavat eteläsuomalaista lehtoluontoa parhaimmillaan. "Pyymosan lehto" on 13,5 hehtaarin laajuinen pähkinälehto, joka sijaitsee aivan Petikon täyttömäen lounaissivustalla (koordinaatit artikkelissa). Lehtoa on myös laajalla Vestran suojelualueella, jossa voi lisäksi nähdä vanhaa metsää ja suoluontoa. Komeita korpimaita Petikossa edustaa "Pyymosan korpi", joka löytyy Espoon ja Vantaan rajalla sijaitsevan Odilammen itäpuolelta, kilometrin verran Pyymosan lehdosta länteen.
Kolmion galaksi

Kolmion galaksi (M33, NGC 598) on kierteisgalaksi, ja se kuuluu pieneen galaksiryhmään nimeltä paikallinen ryhmä. Tätä ryhmää hallitsevat Kolmion galaksin lisäksi kaksi suurta galaksia, Linnunrata ja Andromedan galaksi. Galaksi liikkuu nopeudella 2 km/s Linnunradasta poispäin. Aurinkokunta liikkuu sitä kohti 183 km/s. Kolmion galaksin etäisyys Maasta on noin kolme miljoonaa valovuotta, ja sen massa on 15 miljardia Aurinkoa.
Galaksin ydin.
Lyhyen matkan päässä galaksin ytimestä on kirkas, suuri H II -alue jossa syntyy jatkuvasti uusia tähtiä. Galaksin kaasusumun keskellä on noin 200 nuorta tähteä, jotka kuumentavat kaasusumun saaden sen hehkumaan. Sumun halkaisija on noin 15 valovuotta. Vuonna 1983 galaksin ytimestä löydettiin satelliitin avulla röntgenlähde. Se saattaisi olla musta aukko, joka lähettää kaiken voimansa röntgensäteilynä.
Tutkijoiden löydön perusteella kyseessä on ennätyssuuri tähdestä syntynyt musta aukko. Löytö herättää kysymyksiä siitä, miten tämän kokoinen musta aukko on voinut muodostua. M33 X-7 -nimellä tunnetun mustan aukon massan on arvioitu olevan noin 15,7-kertainen Aurinkoon verrattuna. Havainnot aukon massasta pystyttiin tekemään mittaamalla sen peittymisiä tähtiparinsa taakse. Massa on suurempi kuin millään muulla aiemmin tunnetulla, supernovana räjähtäneestä tähdestä syntyneellä mustalla aukolla.
Yksittäisistä tähdistä syntyneiden mustien aukkojen lisäksi maailmankaikkeudesta löytyy myös galaksien keskustoissa sijaitsevia miljoonia kertoja suurempia mustia aukkoja. M33 X-7 kiertää jättiläistähteä, joka on sekin huomattavan kokoinen, noin 70 Auringon massainen, ollen samalla suurin mustan aukon parina tähän mennessä löydetyistä tähdistä. Aikanaan elinkaarensa lopussa tämäkin tähti räjähtää supernovana ja luo sisusosistaan uuden mustan aukon, joka jää kiertämään vanhempaa mustaa aukkoa.
Havaitseminen.
Galaksi on hyvissä olosuhteissa mahdollista havaita paljain silmin, mutta on vaikea kohde, koska kirkkauteensa nähden pinta-ala on suuri. Kiikarilla tai pienellä kaukoputkella se näkyy vihertävänä täplänä. Sen näennäinen halkaisija taivaalla on yksi aste, mikä vastaa kahta täyden Kuun halkaisijaa. Vertailuksi jos Andromedan galaksin himmeämmät osat voisi nähdä paljaalla silmällä, se näkyisi noin 2,5 asteen kokoisena, mikä vastaa viittä täyden Kuun halkaisijaa. Kolmion galaksin etäisyys Maasta on noin kolme miljoonaa valovuotta, ja sen massa on 15 miljardia Aurinkoa.
Walter Reder

Walter Reder (4. helmikuuta 1915 – 26. huhtikuuta 1991) oli kansallissosialistisen Saksan SS-upseeri, joka toimi SS-divisioona Totenkopfissa sekä 16. SS-panssarikrenatööridivisioona Reichsführer SS:ssä. Hänellä oli rautaristin ritarinristi ja Hitlerin vuonna 1942 käyttöön ottama Saksan risti. Hän sai toisen maailmansodan jälkeen elinkautisen vankeusrangaistuksen sotarikoksista.
Reder syntyi nykyisen Tšekin alueella. Hän liittyi nuorena Hitler-Jugendiin ja 9. helmikuuta 1933 SS:ään. Reder vammautui menetettyään vasemman käsivartensa Harkovan kolmannessa taistelussa 1943. Hän sai Sturmbannführerin arvon 30. tammikuuta 1944. 
Reder osallistui Marzabotton verilöylynä tunnettuun joukkomurhaan Italiassa 1944. Marzabottossa ja kahdessa viereisessä kylässä sattunut joukkomurha tehtiin syksyllä kostona partisaani-iskuista. Reder tuomittiin lokakuussa 1951 Bolognassa elinkautiseen. Hän osoitti katumusta joulukuussa 1984 Marzabotton asukkaille lähettämässään kirjeessä. 
Reder vapautui vankilasta 24. tammikuuta 1985 ja kuoli Wienissä 1991. Hän oli 76-vuotias.
Toivelauluja (vihko)

Toivelauluja-vihko alkoi ilmestyä 1949 Helsinki Musiikki-Fazerin kustantamana. Sarjaa toimitti Kullervo (oik. Tapio Lahtinen). Vihoissa oli suomalaisten lisäksi myös ulkomaisten iskelmien sanoituksia, jälkimmäiset oli usein poimittu ajankohdan suosituista elokuvista. Silloin tällöin joukossa oli joku kansanlaulukin.
Kullervon aikoina jokaisessa vihossa oli kilpailulipuke, jossa sai äänestää sen hetken suosituimpia kappaleita ja ko. vihon suosituimpia kappaleita. Esimerkiksi numerossa 15 kerrottiin, että parhaat kappaleet (numerossa 13) olivat "Tulisuudelma, Egon" ja "Pariisin taivaan alla", ko. vihon suosituimmat kappaleet olivat "Mustasukkaisuutta, Sinun silmiesi tähden" ja "Älä tyttöni itke".
Vihoille julkaistiin myös "kokoamiskansioita", jotka "antavat jokaiselle Toivelaulujen ystävälle tilaisuuden säilyttää omistamansa lauluvihkoset aistikkaina kirjoina, jotka pysyvät siisteinä eivätkä pääse hukkumaan."
Toivelauluja toimitti myöhemmin 1970-luvulla Jaakko Borg. Viimeinen numero julkaistiin vuonna 1983.
Suomen Filmiteollisuuden vuoden 1961 elokuvassa "Toivelauluja" Musiikki-Fazerin julkaisema vihko toimi juonellisena motiivina, joka sitoi kohtaukset toisiinsa. Elokuvan ohjasi Ville Salminen.
Paul Wasicka

Paul James Wasicka (s. 17. helmikuuta 1981, Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Wasicka aloitti pokeriuransa vuonna 2003 ja häntä opetti ammattilaispelaaja Mike Odeh. Ennen pokeriuraansa hän työskenteli baarimikkona ja ravintolapäällikkönä.
Wasicka sijoittui Jamie Goldin voittamassa vuoden 2006 World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksessa toiseksi. Kakkospalkinnon suuruus oli 6 102 499 dollaria. World Poker Tourilla hän on ollut parhaimmillaan neljäs (LA Poker Classics tammikuussa 2007). Maaliskuussa 2007 Wasicka voitti Las Vegasin Caesars Palacessa pelatun National Heads Up Championship -turnauksen (kansallinen kaksinpelimestaruus).
Wasicka on pelannut nettipokeria nimimerkeillä "kwickfish" ja "kwicky". "Bluff Magazine" valitsi Wasickan vuoden 2006 seitsemänneksi parhaaksi pelaajaksi. Paul Wasicka oli mukana "High Stakes Poker" -ohjelman kolmannella tuotantokaudella. Tammikuussa 2010 Wasickan pokeriuran turnausansiot ylittivät 7,6 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Sami Osala

Sami Osala (s. 10. maaliskuuta 1980 Seinäjoki) on The Blanko -yhtyeen rumpali. Hän soitti rumpuja myös Sunrise Avenue -yhtyeessä. Hän liittyi vuonna 2002 perustettuun yhtyeeseen vuonna 2005.
Joukkomurha

Joukkomurha tai joukkosurma on tapahtuma, jossa useita ihmisiä murhataan yleensä samaan aikaan tai hyvin lyhyen ajan sisällä. Joukkomurhan saattaa toteuttaa yksittäinen henkilö, joukko, järjestö tai yhteisö. Joukkomurhaksi saatetaan määritellä myös tuhopoltto ja murhapoltto, kuten vuonna 1990 New Yorkissa sattunut tapaus, jossa Julio González sytytti yökerhon liekkeihin surmaten 87 ihmistä. Joukkomurha saattaa olla myös terroristinen teko. Kansanmurha puolestaan tarkoittaa johonkin tiettyyn ryhmään kuuluvien ihmisten järjestelmällistä tuhoamista pidemmälläkin aikavälillä.
Tunnettuja joukkomurhia.
Joukkomurhia Suomessa.
Suomessa joukkomurhia ovat esimerkiksi 2000-luvulla tapahtuneet koulusurmat Tuusulan Jokelassa ja Kauhajoella.
Alla olevasta taulukosta puuttuvat lukuisat perhesurmat, mm. vuosina 2008–2012 tehtiin 15 perhesurmaa
Muita käsitteitä.
Joukkomurha on eri asia kuin sarjamurha, jossa sarjamurhaaja murhaa useita ihmisiä pidemmällä aikavälillä. Lisäksi joukkomurhaajat poikkeavat sarjamurhaajista siinä, että heidän tekojensa taustalla harvemmin on seksuaalisia motiiveja.
Englanninkielisellä käsitteellä "spree killer" viitataan henkilöön, joka tekee joukkomurhan lyhyellä aikavälillä vähintään kahdessa eri paikassa.
Isak Wacklin

Isak Wacklin (myös Isaac Wacklin; 1720 Oulu – 9. syyskuuta 1758 Tukholma) oli suomalainen rokokootaidemaalari. Wacklin opiskeli muotokuvamaalausta Ruotsin taideakatemiassa Tukholmassa 1731–1734 ja tapettimaalausta Pietarissa, lisäksi hänen oletetaan opiskelleen Kööpenhaminassa.
Wacklin oli ensimmäinen ammattitaiteilija Suomessa. Hän maalasi muotokuvia varsinkin 1750-luvun loppupuolella.
Wacklin oli myös suomalaisen rokokootaiteen ainoa edustaja. Rokokooksi Wacklinin maalaukset ovat tummasävyisiä. Englannissa maalattu "Miss Heckfordin muotokuva" on pastellisävyisenä hänen teoksistaan lähimpänä eurooppalaista rokokoota. Wacklinin muotokuvamaalauksissa on usein soikeahko pää, kapeat silmät ja pitkä nenä. Kuten useimmat ammattitaiteilijat tuohon aikaan, hän käytti maalauksissaan kerrosmaalaustekniikkaa.
Elämänvaiheet.
Nuorena kuollut Wacklin on pitkään ollut arvoitus tutkijoille ja taidehistorioitsijoillekin. Ateneumin konservoinnin johdolla tutkijaryhmä on vuodesta 2005 selvittänyt taiteilijakohtaloa. Wacklinin vanhemmat olivat postimestari Mikael Wacklin ja Helena o.s. Paldani. Hänen puolisonsa oli Magdalena o.s. Losch. Wacklin pakeni pikkuvihan aikana Oulusta Tukholmaan, mutta haki 1743 passin matkustaakseen Pietariin. Hänen tiedetään kuuluneen myöhemmin Klaaran seurakuntaan Tukholmassa ja viettäneen siellä suurimman osan elämäänsä, sillä siellä hän pystyi taiteilijana elättämään perheensä, toisin kuin Suomessa.
Tunnettu tuotanto ja kokoelmat.
Wacklinilta tiedetään säilyneen 36 maalausta, mutta tunnistamattomia teoksia arvellaan olevan Ruotsissa runsaasti. Tunnetuista teoksista 27 maalauksen nykyinen olinpaikka ja omistaja tunnetaan. Suomalaisissa museo- ja yksityiskokoelmissa Hänen teoksiaan on julkisissa kokoelmissa, kuten Ateneumin taidemuseo, Gyllenbergin säätiö, Kansallismuseo on 19 maalausta. Ulkomailla maalauksia on Tukholman Nationalmuseumissa ja Tanskassa Fredriksbergin linnassa.
Miihkali (sarjakuva)

Miihkali on "Pahkasika"-lehdessä julkaistu humoristinen sarjakuva, jota piirsi Heikki-Pekka Miettinen. Se kertoo seitsemänvuotiaasta Miihkalista ja hänen elämästään ala-asteen ensimmäisellä luokalla sekä hänen vanhemmistaan. Ainoana lapsena Miihkali on hyvin hemmoteltu. 
"Miihkalin" piirrostyyli on tarkoituksellisesti mahdollisimman yksinkertaistettu, ja sarjakuva jäljittelee lastensarjakuvia joskus jopa tekstin tavaamista myöten. Todellisuudessa "Miihkali" kuitenkin suunnattiin varttuneemmalle lukijakunnalle ja siinä kritisoidaan lapsen suulla kaikenlaisia aikuisten maailmassa vallitsevia ilmiöitä ja kummallisia sääntöjä.
Miihkalin äiti on ylihuolehtiva ja isä pikkutakkiin pukeutuva, kaikkitietävän oloinen ja tietojaan Miihkalille ”jäljittelemättömään tyyliin” syöttävä mies. Miihkalin ystävät ovat Minnaryyni, Kenneth, Bosse ja kehitysvammainen Tarmo.
"Miihkalissa" ei käytetä puhekuplia, vaan kerronnallinen teksti on sommiteltu piirrosruutujen alle. Toisinaan "Miihkalia" julkaistiin nimellä "Miihkali – sosiaalistava sarjakuva perheen pienimmille", ja sen kuvitteellinen kertoja oli Yrsa-Jutta Snygg-Helenius, yltiöoptimistinen steinerkoulun liikunnanopettaja.
Sauli Hautala

Sauli Tuomas Hautala (2. maaliskuuta 1927 Ylistaro – 13. syyskuuta 2021 Turku) oli suomalainen opettaja ja poliitikko, joka toimi Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajana vuosina 1975–1983 ja 1987–1991.
Ura.
Hautala kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1948 ja valmistui opettajaksi vuonna 1951 Helsingin opettajakorkeakoulusta. Hän toimi opettajana ja koulunjohtajana eduskuntaan valintaansa saakka. Hautala työskenteli Punkalaitumen Länsipään yläkoulunopettajana vuosina 1949–1955, Perttulan koulukodin apulaisjohtajana 1955–1956 sekä Turun kaupungin yläkoulun opettajana vuodesta 1956–1987.
Hautala oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1973–1992 ja toimi sen toisena varapuheenjohtajana 1985–1988. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuonna 1978 ja toimi 1970-luvulla Suomen kristillisen liiton puoluevaltuuskunnan ja puoluehallituksen Varsinais-Suomen piirin puheenjohtajana.
Hautala toimi Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajana vuosina 1975–1983 ja 1987–1991. Hänet valittiin Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Yksityiselämä.
Suku.
Hautalan vanhemmat olivat maanviljelijä Iisakki Vihtori Hautala ja Fanny Elisabet Latikka.
Perhe-elämä.
Vuosina 1949–1993 Hautala oli naimisissa Sirkka Helmi Helena Erkkilän kanssa. Jäätyään leskeksi hän avioitui vuonna 1995 Sirkka Helena Kallion kanssa. Hautalalla on lapset Pirjo Tuulikki (s. 1950), Seppo Sakari (s. 1951) ja Marja Kristiina (s. 1954).
Barrakudat

Barrakudat (Sphyraenidae) on piikkimakrillikaloihin kuuluva heimo trooppisia petokaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku Sphyraena. Barrakuda ("S. barracuda") saattaa kasvaa yli kahden metrin mittaiseksi. Pienimmät lajit ovat muutamia kymmeniä senttimetrejä pitkiä.
Barrakudien ruumis on pitkän mallinen ja voimakas. Niillä on kaksi selkäevää, voimakkaat leuat ja terävät tikarimaiset hampaat. Barrakudien ravintoa ovat kalat, mutta tunnetaan myös tapauksia joissa ne ovat käyneet sukeltajien kimppuun. Lajit eksyvät harvoin lauhkeille vesille.
Aikuiset barrakudat ja suuret lajit saalistavat yksin, mutta pienet ja poikaset muodostavat satojen, jopa tuhansien yksilöiden parvia.
Barrakudia pyydystetään ja niitä pidetään hyvinä ruokakaloina. Niiden voimakasta makua verrataan lohikaloihin ja tonnikaloihin. Joissakin tapauksissa niistä on kuitenkin löydetty suuria määriä elohopeaa ja kadmiumia, sekä ciguatera-myrkytyksiä aiheuttavia levämyrkkyjä.
Lajit.
Barrakudiin kuuluu seuraavat 29 lajia:
Skillinge

Skillinge on taajama ja entinen taajaväkinen yhdyskunta Skånen maakunnassa ja Skånen läänissä Etelä-Ruotsissa. Skillinge sijaitsee Simrishamnin kunnassa Itämeren rannalla. Taajaman pinta-ala on 87 hehtaaria, ja asukasluku oli 859 henkeä vuonna 2010. Skillingessä toimii teatteri, useita kahviloita ja matkamuistomyymälöitä.
Sakari Honkala

Heikki Sakari Honkala (2. huhtikuuta 1895 Vanaja – 9. huhtikuuta 1966 Hämeenlinna) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustaja Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1933–1936.
Honkala syntyi Vanajassa Heikki Nikolai Selinin ja Loviisa Wilhelmiina Jussilan pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1914 ja tuli agronomiksi syksyllä 1917, viimeisenä agronomina Suomen Keisarillisesta Aleksanterin yliopistosta. Hän osallistui vapaussotaan Kalmin pataljoonassa. Honkala meni vuonna 1921 naimisiin Siro Esteri Parkun kanssa. Hän oli eduskunnassa maatalousvaliokunnan jäsen. 
Honkala toimi Vanajan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli varsinaiselta työltään vuosina 1919–1958 maanviljelijä Vanajan Idänpään Honkalassa, jossa asui koko ikänsä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä neljään otteeseen (1931, 1937, 1940, 1943) ja sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1949. Hän oli lisäksi synnyinkuntansa elintarvelautakunnan toimitusjohtajana 1918–1919.
Honkala kuoli Hämeenlinnassa 9.4.1966, jolloin hän oli 71-vuotias.
Luottamustehtäviä.
Honkala oli Vanajan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1919 ja puheenjohtaja 1931–1948, Vanajan kirkkoneuvoston jäsen 1925–1943 ja Vanajan kirkkohallintokunnan jäsen 1932–1952.
Honkala oli Etelä-Hämeen maataloustuottajien liiton johtokunnassa vuodesta 1921, puheenjohtajana 1931–1957, Maataloustuottajien keskusliiton liittoneuvoston/valtuuskunnan jäsen 1928–1955 ja Maataloustuottajien keskusliiton johtokunnan jäsen 1935–1957. Hän oli myös Hämeenlinnan Osuusmeijerin hallituksen ja johtokunnan jäsen sekä Hämeen läänin palovakuutusyhtiön (Hämeen Vakuutusyhtiön) johtokunnan puheenjohtaja 1928–1960 (?).
Muuta.
Sakari Honkala oli hauholaisen kansanedustaja Sulo Wuolijoen sukulainen ja pääministeri Jukka Rangellin luokkatoveri Hämeenlinnan lyseosta. Rangell on kirjoittanut sotasyyllisyysvankeudesta kaksi kirjettä Sakari Honkalalle, 1947 ja 1948. Honkalan naapuritalosta Heikkilästä oli kotoisin valtiopäivämies Juhana Idänpään-Heikkilä. Mäntsälän kapinan aikana Hämeenlinnassa poliisia pakoillut Vihtori Kosola yöpyi Honkalassa Sakari Honkalan vieraana. Sakari Honkalan harrastuksia olivat suojeluskuntatyö, metsänhoito ja ammunta.
Kaiser Chiefs

Kaiser Chiefs on indie rockia soittava yhtye Leedsistä Englannista. 
Yhtye on perustettu vuonna 1997 nimellä Runston Parva, muttei saanut levytyssopimusta.
Yhtye muutti nimensä Parvaksi ja he onnistuivatkin saamaan levytyssopimuksen, mutta levy-yhtiö lopetti toimintansa pian sopimuksen jälkeen.
Yhtye muutti nimensä Kaiser Chiefsiksi ja julkaisi 2005 ensimmäisen levynsä, Employmentin.
Vuonna 2007 Kaiser Chiefs julkaisi toisen albuminsa, Yours Truly, Angry Mobin. Kolmas levy, nimeltään Off With Their Heads, julkaistiin 20.10.2008 (Suomessa 22.10.). Yhtyeen suurin hitti tähän mennessä on vuonna 2007 ilmestynyt "Ruby", jota on myös käytetty Guitar Hero 3:sessa ja Project Gotham Racing 4:sessa.
Pariisin salaisuudet

Pariisin salaisuudet (Les Mystères de Paris) on ranskalaisen kirjailijan Eugène Suen (1804–1857) "Journal des Débats" -lehdessä alun perin jatkokertomuksena 19. kesäkuuta 1842 – 15. lokakuuta 1843 julkaistu romaani. Romaani oli hyvin suosittu aikanaan, mutta se on myös merkittävä romaanitaiteen kannalta. Se oli yhteiskunnallisesti tiedostava ja enteili vuoden 1848 helmikuun vallankumousta. Karl Marx kirjoitti Suen romaanista poleemisen kriittiseen sävyyn teoksessaan "Pyhä perhe".
Suen romaanin rakenne ja sisältö sai runsain määrin jäljittelijöitä: Émile Zolan "Les Mystères de Marseille", George W. M. Reynoldsin "The Mysteries of London", Paul Févalin "Les Mystères de Londres", Jean de La Hiren "Les Mystères de Lyon", Francesco Mastrianin "I misteri di Napoli" ja ehkä viimeisimpänä Léo Malet’n "Mystères de Munich", "Les Nouveaux Mystères de Paris" (päähenkilönä Nestor Burma).
Vuonna 1923 suomeksi (kääntäjä Urho Kivimäki) sarjassa ilmestyivät:
1900-luvun alussa esitettiin Suomessa elävät kuvat -tilaisuuksissa musiikin säestyksellä kuvasarjaa Pariisin salaisuudet.
Artturi Koskinen

Eino Artturi Koskinen (9. kesäkuuta 1904 Karstula – 19. toukokuuta 1981 Karstula) oli suomalainen pienviljelijä ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1948–1958 ja 1962–1970. Hänet valittiin kansanedustajaksi Keski-Suomesta.
Koskinen syntyi Karstulassa ja kävi kansakoulun. Hänen vanhempansa olivat pienviljelijä Juho Heikki Koskinen ja Selma Poikonen. Hän toimi kotitalossaan pienviljelijänä vuodesta 1918. Myöhemmin hän oli ansiotyössä tukinajossa hevosmiehenä. Kansanedustajakausien välissä 1959–1962 hän toimi levikkipäällikkönä. Hän oli pitkäaikainen Karstulan kunnanvaltuuston jäsen ja kunnanhallituksen varapuheenjohtaja. Hän oli vuodesta 1930 naimisissa Saima Ester Kakon kanssa.
Koskinen oli korpraali sotilasarvoltaan ja vuodesta 1966 kunnallisneuvos. Hän oli presidentin valitsijamiehenä kolmesti (1950, 1956, 1962) ja kuoli Karstulassa 76-vuotiaana.
Koskisen tyttären Mairen puoliso oli kansanedustaja Pertti Hietala.
Giuseppe Pancaro

Giuseppe Pancaro (s. 26. elokuuta 1971 Cosenza, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Pancaro aloitti ammattilaisuransa Avezzanon joukkueessa vuonna 1991. Hän siirtyi seuraavana vuonna pelaamaan Cagliariin, vuonna 1997 Lazioon, vuonna 2003 AC Milaniin ja vuonna 2005 Fiorentinaan. Viimeksi hän edusti Torinoa kaudella 2006–2007.
Pancaro on pelannut 19 maaottelua Italian maajoukkueessa.
Béni Saf

Béni Saf on satamakaupunki Algerian luoteisosassa Aïn Témouchentin maakunnassa. Vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan siellä on 42 284 asukasta ja sen pinta-ala on 63 neliökilometriä. Kaupunki on lähistöllä olevien entisten rautakaivosten malminlastaussatama. Siellä harjoitetaan kalanjalostusteollisuutta.
Béni Saf on Bernard-Henri Lévyn ja Jean Sénacin synnyinkaupunki.
Kaivostoiminta.
Béni Saf kehittyi 1870-luvulla kolmen rautamalmikaivoksen malmin lastaussatamana. Kaivokset rakensivat laajan 800 mm:n raidelevyisen rataverkoston kaivoksilta Béni Safin satamaan. Ranskalainen "Compagnie des Minérals de Fer Magnétiques de Mokta-el-Hadid" osti kaivokset 1885 ja muodosti niistä tytäryhtiön nimellä Mines de Camerata, Sidi-safi et Ghar-Baroud. Rautamalmikaivokset olivat toiminnassa 1950-luvun loppupuolelle, ja ne olivat yhdessä kaivosrautatien kanssa alueen suurin työllistäjä.
Ranskalaiset päättivät toisessa Algerian radanrakennusohjelmassaan rakentaa 1000 mm:n raidelevyisen radan Béni Safista etelään. Béni Saf a Tlemcen 67 km:n pituinen rautatie avattiin liikenteelle 16. elokuuta 1908, ja se yhdisti Béni Safin muuhun Algerian rataverkkoon. Amerikkalaiset joukot miehittivät Béni Safin marraskuussa 1942.
Rautamalmikaivosten sulkeminen aiheutti Béni Safissa suurta tyytymättömyyttä työttömäksi joutuneiden kaivosmiesten keskuudessa. Monet kaupungin asukkaat liittyivät Algerian vapautusrintamaan (LFA) ja kannattivat Ben Bellan ohjelmaa kaivosten kansallistamista ja kaivostoiminnan uudelleen aloittamista.
Roberto Muzzi

Roberto Muzzi (s. 21. syyskuuta 1971 Rooma, Italia) on entinen italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Muzzi edusti ammattilaisurallaan AS Romaa 1990–1993 ja 1994, Pisaa 1994, Cagliaria 1995–1999, Udinesea 1999–2003, Laziota 2003–2005 ja Torinoa 2005–2007. Kauden 2007–2008 hän pelasi Serie C1:ssä Padovan joukkueessa. Lokakuussa 2008 hän ilmoitti lopettavansa uransa.
Muzzi pelasi kolme ottelua Barcelonan 1992 olympialaisissa, joissa Italia karsiutui puolivälierissä.
Frans Sandblom

Frans Albin Sandblom (28. lokakuuta 1873 Pohja – 6. elokuuta 1953 Tammisaari) oli suomalainen poliitikko ja RKP:n kansanedustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosina 1922–1924.
Sandblom syntyi Pohjassa torppari Henrik Sandblomin ja Eva Gustava Rehnströmin pojaksi. Hän oli seppämestari ja toimi eduskuntakautenaan työväenasiainvaliokunnan jäsenenä. 
Sandblomin aviopuoliso oli vuosina 1894–1933 Olga Antoinette Ring ja sen jälkeen Elin Matilda Sandblom. 
Sandblom kuoli Tammisaaressa 79 vuoden iässä.
Alessandro Rosina

Alessandro Rosina (s. 31. tammikuuta 1984 Belvedere Marittimo, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Rosina on pelannut vuodesta 2012 Serie A:n Sienassa. Hän on edustanut urallaan myös Parmaa, Veronaa, Torinoa ja Cesenaa sekä Venäjän liigan Zenit Pietaria. Pelatessaan Zenitissä hän oli voittamassa Venäjän mestaruutta kahdesti (vuosina 2010 ja 2012) ja Venäjän cupia kerran (vuonna 2010). 
Rosina on pelannut yhden ottelun Italian A-maajoukkueessa, ystävyysottelun Etelä-Afrikkaa vastaan lokakuussa 2007.
Emmaus

Emmaus (, , "Amaus" tai "Hammat") on Raamatussa esiintyvä palestiinalainen paikkakunta, jolle on ehdotettu useita eri sijaintipaikkoja nykyisessä Israelissa ja Länsirannalla. Se mainitaan Luukkaan evankeliumissa 24:13. Evankeliumin mukaan Emmaus oli kylä, joka sijaitsi kuudenkymmenen vakomitan (n. 11,52 km) päässä Jerusalemista. 
Emmaus oli myös paikka jossa Jeesus ylösnousemuksen jälkeen ilmestyi kahdelle opetuslapselleen.
Laidun

Laidun on tavallisesti ulkoilmassa oleva aidattu alue, jolla karja laiduntaa.
Suomessa tavallisimpia laiduntavia kotieläimiä ovat lammas, nauta, hevonen ja vuohi. Jonkin verran laidunnetaan myös poroja ja muita pieniä hirvieläimiä sekä biisoneita ja strutseja.
Laitumella on oltava riittävästi ruokaa, eli ruohoa ja puuvartisia kasveja, ja raikasta juomavettä. Suolaa tai nuolukivi on myös oltava. Laitumen eläinmäärä riippuu monista seikoista, kuten laitumen koosta, maaperän rakenteesta, kesän sateisuudesta ja niin edelleen. Tavallinen sääntö on, että lehmä vasikoineen tai viisi uuhta karitsoineen vaatii vähintään kahden hehtaarin laitumen. Kuiva keto kuivana kesänä ei kuitenkaan pysty elättämään tällaista eläinmäärää, jolloin laidunta on joko suurennettava, eläimiä vähennettävä, siirryttävä keinoruokintaan tai ne on siirrettävä uudelle laitumelle, kunnes ravintoa on jälleen riittävästi tarjolla.
Saaristossa eläimet vietiin kesäksi saareen, missä ne saivat olla koko kesän, jos saari oli riittävän suuri. Pienillä saarilla eläimiä jouduttiin siirtämään useasti kesän kuluessa. Siirtämisiin käytettiin leveäpohjaista venettä, jota liikutettiin soutamalla tai hinattiin soutuveneellä ennen moottorien käyttööntuloa. Lampaat pysyivät saaressa, mutta lehmät ja hevoset uivat naapurisaareen, jos ravinto loppui. Eläimet joivat sadevettä lätäköistä ja merivettä.
Metsälaiduntaminen oli Suomessa yleistä vielä 1900-luvun puolivälin aikoihin. Tavallisesti metsälaidun ympäröitiin puihin kiinnitetyllä piikkilangalla tai puunrungoista rakennetulla riukuaidalla. Entisinä aikoina ei tehty lainkaan aitaa, vaan karjalaumoja paimensivat paimenet. Paimenet olivat tavallisesti poikia tai tyttöjä, tai hieman yksinkertaisia aikuisia.
Nykyisin monet laitumet ovat maisemalaitumia, joilla eläimet pitävät avoimina perinnebiotooppeja ja -maisemia. Perinnebiotoopeilla laidunnettaessa niiden säilyminen luonnontilassa edellyttää, että karja ei saa lisäruokintaa, koska tämä johtaa perinnebiotoopin rehevöitymiseen ja lajiston muuttumiseen. Parsinavetoissa pidettävien lypsykarjan ja hiehojen osalta eläinsuojelulainsäädäntö edellyttää, että niiden tulee kesällä päästä laitumelle tai vastaavaan paikkaan vähintään 90 päivää vuodessa. Niinpä varsinkin lypsylehmiä näkee vielä myös peltolaitumilla.
Vili Vilperi

Vili Vilperi () on alkuaan australialaisen kirjailijan Dorothy Wallin luoma ihmisenkaltainen koala, joka on seikkaillut sekä kolmessa kirjassa että nimikkotelevisiosarjassa. 
Päähenkilö Vili on kepposia harrastava koalanpoika, joka rakastaa äitiään yli kaiken. Hänen ystäviään ovat adoptiosisar Nanni ("Nutsy"), Potso-kenguru ("Splodge") ja Herra Vompatti eli Vompo. Kirjoissa Vili käyttäytyy koalan lailla, mutta samalla lapsilukija pystyy samaistumaan häneen. Wall myös painottaa kirjoissaan vakaviakin asioita, kuten luonnonsuojelua.
Vili Vilperistä on tehty useita televisiosarjoja ja tietokonepelejä. Ensimmäisessä televisiosarjassa 1980-luvulla Vili Vilperi esiintyi käsinukkena. Tunnetuin televisiosarja on Yoram Gross studiosin vuosina 1992–1993 tuottama piirrossarja "The Adventures Of Blinky Bill", jota Suomessa on esitetty nimellä "Vili Vilperi". "Vili Vilperi" -piirrossarja eroaa monelta osin kirjoista, esimerkiksi piirrossarjaan on lisätty enemmän hahmoja. Sarjan tapahtumat sijoittuvat australialaiseen pikkukylään, Viherkylään ("New Greenpatch"). Vili Vilperi on näkynyt myös Yle TV1, Yle TV2 ja C More Juniori kanavilla.
Kaarlo Salovaara

Karl Fredrik (Kaarlo Freedrikki) Salovaara (20. heinäkuuta 1874 Hämeenlinna – 4. tammikuuta 1956 Mikkeli) oli suomalainen kirkkoherra, lääninrovasti ja Isänmaallisen Kansanliikkeen kansanedustaja.
Salovaara syntyi Hämeenlinnassa ja kirjoitti ylioppilaaksi 1894. Papiksi vuonna 1898 vihitty Salovaara suoritti pastoraalitutkinnon 1907. Hän oli vuodesta 1900 avioliitossa Varma Matilda Petersonin kanssa. Salovaara toimi vuoteen 1907 siirtolaispappina Yhdysvalloissa. 
Isänmaallisen Kansanliikkeen Salovaara valittiin eduskuntaan Mikkelin läänin vaalipiiristä 1936. Hän istui eduskunnassa vuoteen 1939 asti. Rovastin arvonimen hän oli saanut 1926. Salovaara oli kirkolliskokouksen jäsen. Hän toimi vuosina 1930–1939 Juvan rovastikunnan lääninrovastina ja sitten vuoteen 1950 Pieksämäen rovastikunnassa. 
Salovaara oli 81-vuotias kuollessaan Mikkelissä 1956.
Paavo Korpisaari

Paavo Rafael Korpisaari (vuoteen 1906 Roschier; 28. marraskuuta 1886 – 25. maaliskuuta 1950) oli suomalainen taloustieteilijä ja filosofian tohtori, joka toimi vuosina 1930–1932 Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä.
Suku.
Korpisaari syntyi Ilmajoella. Hänen vanhempansa olivat agronomi Paul Rudolf Roschier ja Siveä Sigrid Amanda Hirvinen. Hän meni vuonna 1911 naimisiin Ilma Lovisa Enebergin (myöh. Kivikataja) kanssa, joka oli senaattori Waldemar Enebergin tytär.
Ura.
Korpisaari kirjoitti ylioppilaaksi 1905. Hänestä tuli filosofian kandidaatti (1907), maisteri (1908), lisensiaatti (1915) ja lopulta tohtori (1919). Korpisaari sai professorin arvonimen kansanedustajakautensa jälkeen 1945.
Korpisaari oli Kotkan työväenopiston johtajana 1911–1915 ja Kauppalehden päätoimittajana 1916–1917 sekä Kauppalehti Oy:n toimitusjohtajana 1916–1918. Hän oli Suomen pankkiyhdistyksen asiamies 1916–1918, Maakuntain keskuspankin johtokunnan jäsen 1919–1921 sekä Suomen tukkukauppiaiden liiton ja sen tytärjärjestöjen asiamies 1922–1945 ja Suomen tukkukauppiaiden liiton toimitusjohtaja 1946–1950. Korpisaari oli lisäksi Kauppakorkeakoulun vt. kauppaopin professorina vuosina 1920, 1925 ja 1929 ja hän toimi muun muassa Suomen Liikemies-Yhdistyksen sihteerinä.
Allen Cunningham

Allen Cunningham (s. 28. maaliskuuta 1977, Riverside, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän opiskeli insinööriksi UCLA:ssa, mutta keskeytti opintonsa pokeriuransa takia.
Pokeriura.
World Series of Poker.
Cunningham, lempinimeltään "Clever Piggy", on voittanut urallaan 5 WSOP-ranneketta. World Series of Pokerin pääturnauksessa hän on parhaimmillaan ollut neljäs (vuonna 2006). Cunningham valittiin WSOP:n vuoden pelaajaksi vuonna 2005.
World Poker Tour.
World Poker Tourilla Cunningham on selvinnyt finaalipöytään kahdesti:
Muut.
Joulukuussa 2007 Cunningham voitti Vegas Open - NPL -tapahtuman 15 000 dollarin pääturnauksen ansaiten 325 105 dollaria. Keväällä 2008 hän oli ykkönen Las Vegasissa Ceasars Palacessa pelatussa WSOP Circuit -turnauksessa. Ykköspalkinto oli 499 069 dollaria.
Tammikuussa 2010 Cunninghamin pokeriuran turnausansiot ylittivät 10,3 miljoonaa dollaria. Hän edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Kölner Haie

Kölner Haie () on Saksan DEL-liigassa pelaava kölniläinen jääkiekkoseura, joka perustettiin vuonna 1972. Kotiottelunsa seura pelaa Lanxess Arenalla. Se on voittanut Saksan mestaruuden kahdeksan kertaa (1977, 1979, 1984, 1986, 1987, 1988, 1995 ja 2002). Joukkueen päävalmentajana on kaudesta 2024-2025 lähtien Kari Jalonen.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Kalevi Huotari

Keijo Kalevi Huotari (15. kesäkuuta 1924 Nuijamaa – 8. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja piirisihteeri, joka toimi kansanedustajana vuosina 1970–1975.
Huotari syntyi Nuijamaalla maanviljelijä Elias Huotarin ja Elsa Hounin pojaksi. Hänet valittiin Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustajaksi 1970. Huotari siirtyi vuonna 1972 Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolueen eduskuntaryhmään. 
Huotari oli vuodesta 1965 naimisissa Rauha Ilona Mustosen kanssa. Hän kuoli Helsingissä 50-vuotiaana.
Ilkka Jäntti

Ilkka Jäntti (s. 3. tammikuuta 1977 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskuspuolustaja. 
Pelaajaura.
Jäntti on Lahden Reippaan kasvatti. Suomessa hän on edustanut Reippaan lisäksi Ykkösessä FC Lahtea, FC Hämeenlinnaa, Riihimäen Palloseuraa sekä Viikinkejä. Hän on pelannut urallaan myös neljä vuotta Yhdysvaltain yliopistosarjaa Kentuckyn yliopistossa, saaden tililleen yhteensä 80 ottelua ja viisi maalia. Jäntin ainoalla Veikkausliiga-kaudella 2006 hän pelasi 17 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ykkösessä Jäntille kertyi yhteensä 150 ottelua, joissa hän viimeisteli 13 maalia.
Valmentajaura.
Yhdysvalloissa Jäntti toimi pelaamisen ohessa valmentajana ja valmennuspäällikkönä. Hänestä tuli kesken kauden 2010 Bollklubben-46:in pelaaja-apuvalmentaja Pasi Solehmaisen kanssa Hans Holmqvistin tultua päävalmentajaksi. Jäntti toimi FC Viikinkien päävalmentajana kaudesta 2011 kauden 2014 toukokuuhun.
Nemrut (vuori)

Nemrut on 2 150 metrin korkuinen vuori Kaakkois-Turkissa Adıyamanin maakunnassa. Se on osa Taurusvuoria. Vuori on kuuluisa ennen kaikkea sen huipulla sijaitsevista patsaista.
Vuori ja sillä sijaitsevat patsaat ovat Unescon maailmanperintölistalla kulttuurikohteena vuodesta 1987.
Patsaat.
Nemrutin huipulla sijaitsevat patsaat pystytti Kommagenen valtakunnan hallitsija Antiokos Theos vuonna 62 eaa. suuren tumuluksen eli kumpuhaudan itä- ja länsipuolelle. Ne esittävät kuningasta itseään sekä useita kreikkalaisia ja persialaisia jumalia, kuten Heraklesta ja Apollonia. Mukana on myös eläimiä esittäviä patsaita. Kommagenen hallitsija halusi patsailla korostaa omaa näennäistä sukulaisuuttaan jumaliin. Antiokoksen esi-isät haudattiin vuorelle.
Patsaat olivat aikoinaan 8–10 metrin korkuisia, mutta vuosisatojen kuluessa niiden päät ovat irronneet. Ne ovat kuitenkaan edelleen nähtävillä vuoren huipulla. Itse tumulus on 50 metriä korkea ja sen halkaisija on 150 metriä.
Paikan löysi saksalainen insinööri Karl Sester vuonna 1881.
Olli Pajari

Olli Pajari (1. helmikuuta 1860 Rautjärvi – 20. huhtikuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1907–1908.
Pajari syntyi Rautjärvellä talollisen Antti Pajarin ja Elli Roihan pojaksi. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1891 Maria Helena Laatunen. Pajari oli kansanedustajakautenaan anomusvaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen. 
Pajari suoritti lukkari- ja urkuritutkinnon (1901), saarnalupatutkinnon (1911) sekä tutkinnon Raamatun tuntemisessa, dogmatiikassa ja siveysopissa (1911). Hän oli varsinaiselta ammatiltaan opettaja. Hän työskenteli kansakoulunopettajana 18 vuotta Asikkalassa, 9 vuotta Hollolassa sekä lyhyempiä ajanjaksoja Lahdessa ja Muolaassa. Lahdessa hän toimi muun muassa Möysän kansakoulussa. Rautjärvellä hän antoi kiertokouluopetusta kolmen vuoden ajan. 
Pajari oli kirkolliskokouksen jäsen ja vuosina 1911–1923 "Lahti"-lehden vakituinen avustaja. Hän kuoli Helsingissä 63 vuoden iässä. Asikkalassa 1897 syntynyt kenraali Aaro Pajari oli hänen poikansa.
Sottungan kirkko

Sottungan kirkko on pienehkö puukirkko Sottungan kunnassa Ahvenanmaalla. Se on pyhitetty Maria Magdalenalle. Kirkon paikalla on sijainnut kirkko vuodesta 1661 saakka. Nykyisen kirkon rakentamistyöt aloitettiin vuonna 1728, kun sitä edeltänyt kirkkorakennus poltettiin isovihan aikana. Kirkon raportoitiin valmistuneen päärakenteiden osalta vuonna 1730; toisessa lähteessä on valmistumisajaksi mainittu vasta vuosi 1761. Se siirrettiin korjattuna nykypaikalleen 1802. Viimeksi kirkkorakennus kunnostettiin vuonna 1974.
Kirkko on torniton pitkäkirkko, joka on katettu paanuin. Kellotapuli on rakennettu vuosina 1769–1770. Sisäkatto on lautaholvattu. Barokkityylisessä saarnatuolissa on Jonas Bergmanin koristemaalaukset vuodelta 1753. Kirkossa on kaksi alttaritaulua, "Kristuksen taivaaseenastuminen" (1770) ja P. Berggrenin "Ehtoollisen asettaminen" (1845).
Kirkossa on Frans Andersonin rakentamat 7-äänikertaiset urut vuodelta 1866, ja ne on uudistanut Hans Heinrich vuonna 1974.
Maarianhaminan kaupunginkirjasto

Maarianhaminan kaupunginkirjasto () sijaitsee Ahvenanmaalla Maarianhaminassa. Kirjastorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hans Stenius, ja se valmistui vuonna 1989. 
Kirjasto on kaupunginkirjasto ja lisäksi Ahvenanmaan keskuskirjasto ja Ahvenanmaan ammattikorkeakoulun koulukirjasto.
Historiaa.
Kaupunginkirjaston historia juontaa juurensa vuoteen 1890, jolloin toimintansa aloitti Ålands lånebibliotek. Vuonna 1921 Karl Gustafsson teki aloitteen yleisen kirjaston perustamisesta, ja sellainen avattiin vuonna 1923 osoitteessa Östra Esplanadgatan 5. Karl Gustafssonista tuli Maarianhaminan kaupunginkirjaston ensimmäinen johtaja. 
Kirjasto toimi 1925 raatihuoneella ja vuodesta 1939 kaupungintalolla. Vuonna 1961 perustettiin sivukirjastot Strandnäsiin ja Ytternäsiin, ja seuraavana vuonna kirjasto sai maakuntakirjaston tehtävät. Vuonna 1966 uudeksi kirjastonjohtajaksi nimettiin Inga-Britt Öfverström. Kirjastoautokokeilu aloitettiin vuonna 1970, ja seuraavana vuonna vihittiin käyttöön sairaalakirjasto.
Vuonna 1973 kirjasto muutti hotelli Arkipelagin tiloihin ja aloitti musiikkikirjastotoiminnan. Vuonna 1977 avattiin sivukirjasto Västernäsin uudelle koululle ja vuonna 1983 Strandnäsin uudelle yläasteelle.
Postmodernistinen kaksikerroksinen kirjastorakennus kellotorneineen rakennettiin keskeiselle paikalle linja-autoaseman kupeeseen yli kymmenen vuotta kestäneen suunnittelun ja poliittisen keskustelun jälkeen. Kirjastosta tehtiin kolme eri suunnitelmaa, eräänä ajatuksena laajempi kulttuuritalo, mutta lopulta auditorio, kahvila ja näyttelytilat jätettiin pois kustannussyistä. Rakennuksessa on kuitenkin pieni musiikkisali. Kulttuurikeskukseksi valmistui vuonna 2009 Alandica.
Kirjastorakennuksen bruttopinta-ala on 3 450 neliömetriä, mistä kirjaston osuus on 2 700 neliömetriä. Kirjasto oli Suomen ensimmäinen, jossa otettiin käyttöön tietokonepohjainen aineistotietokanta paperikortiston sijaan.
Vuosina 1993–2015 Maarianhaminan kirjasto on mukana perustamassa kaupungin kirjallisuuspäiviä. Vuonna 1996 käynnistyi Club 5, yhteistyöhanke neljän muun Pohjoismaisen yleisen kirjaston kanssa. Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu alkoi vuonna 1997 ostaa kirjastopalvelunsa kaupunginkirjastolta.
Vuonna 2001 saatiin käyttöön ensimmäinen lainausautomaatti, ja kaksi lisää saatiin 2008. Seuraavana vuonna aloitettiin e-kirjatoiminta ja sitä seuraavana sirulla varustettu kirjastokortti. Vuonna 2010 aloitettiin lukulaitteiden lainaustoiminta.
Tiikerinsilmä

Tiikerinsilmä on kvartsiryhmään kuuluva kiteinen kvartsimuunnos. Se on kemialliselta koostumukseltaan piidioksidia. Tiikerinsilmä syntyy haukansilmästä krokidoliitin muuttuessa kvartsiksi, kuituisen rakenteen säilyessä ennallaan. Ilmiötä kutsutaan pseudomorfoosiksi. Ruskean värin aiheuttaa rautaoksidi. 1800-luvulla tiikerinsilmää pidettiin lähes timantin veroisena. Tiikerinsilmän arvon romahdutti Etelä-Afrikan esiintymien löytyminen. Tiikerinsilmää käytetään koruihin ja taiteellisiin esineisiin. Häränsilmä syntyy kuumennettaessa tiikerinsilmää.
Tiikerinsilmä esiintyy haukansilmän kanssa. Tärkeimmät esiintymät ovat Etelä-Afrikassa, Australiassa, Intiassa, Kaliforniassa ja Myanmarissa.
Heikki Oja

Heikki Oja (s. 20. toukokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tähtitieteen dosentti, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston almanakkatoimiston entinen johtaja.
Ura.
Oja toimi Helsingin yliopiston almanakkatoimiston johtajana vuosina 1994–2012 oltuaan sitä ennen yliopiston almanakkatoiminnan vastuuhenkilönä 1970-luvun lopulta alkaen. Hän oli yksi Tiedekeskus Heureka -hankkeen käynnistäneistä henkilöistä. Oja on kirjoittanut kymmeniä yleistajuisia tietokirjoja ja esiintynyt usein radiossa kertomassa tähtitieteestä ja avaruustutkimuksesta. Hänelle on myönnetty professorin arvonimi.
Heikki Oja on vaikuttanut suuresti Tähtitieteellinen yhdistys Ursan kehitykseen 1970-luvulta alkaen. Hän on yksin tai yhdessä muiden kanssa kirjoittanut tai toimittanut kymmeniä Ursan kirjoja. Hän oli Ursan julkaiseman "Tähdet ja avaruus" -lehden toimitussihteerinä viitisentoista vuotta.
Yksityiselämä.
Heikki Oja asuu Tammelassa. Hänen isänsä oli professori Aulis Oja. Ojan veli on professori Erkki Oja.
Teoksia.
Alla olevassa luettelossa on toistaiseksi vain pieni osa niistä kymmenistä teoksista, joiden kirjoittajana tai toimittajana Heikki Oja on.
Mario J. Molina

Mario Jose Molina (19. maaliskuuta 1943 México – 7. lokakuuta 2020) oli fysikaalinen kemisti ja ensimmäinen meksikolainen, joka on saanut luonnontieteen Nobelin palkinnon. Molina palkittiin yhdessä Paul J. Crutzenin ja F. Sherwood Rowlandin kanssa 1995 Nobelin kemianpalkinnolla ilmakehän kemiallisista tutkimuksista, erityisesti otsonin muodostumisen ja hajoamisen tutkimuksesta.
Mario Molinan vanhemmat olivat Roberto Molina Pasquel ja Leonor Henriquez de Molina. Hän oli jo pienestä pitäen innostunut kemiasta ja kemistin koulutuksen saaneen tätinsä Esther Molinan avustuksella hän teki yliopistotason kemiallisia kokeita jo ollessaan peruskoulussa. Yksitoistavuotias Molina lähetettiin Sveitsiin sisäoppilaitokseen oppimaan saksaa, jota perheen käsityksen mukaan kemistin on hyvä osata. Hän suoritti korkeakoulututkinnon Meksikossa kemiantekniikasta. Matkusteltuaan euroopassa ja opiskeltuaan matematiikkaa ja polymeerikemiaa hän lähti Yhdysvaltoihin Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä suorittamaan tohtorin tutkintoa fysikaalisesta kemiasta 1968.
Berkeleyssä opiskellessaan Molina pääsi George C. Pimentelin tutkimusryhmään, missä hän tapasi tulevan vaimonsa ja kollegansa Luisa Tanin. Molina sai tohtorintutkintonsa valmiiksi 1972. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professori F. Sherwood Rowlandin tutkimusryhmään Irvinen kampukselle ja meni naimisiin Luisan kanssa.
Rowland antoi Molinalle listan tutkimusaiheista ja Molinaa kiinnosti eniten tuolloin ympäristölle melko turvallisiksi ajateltujen CFC-yhdisteiden kerääntyminen luonnossa. Aiemmin Molina ja Rowland olivat tutkineet samankaltaisia molekyylejä molekyylidynamiikan kannalta ja tunsivat niiden kemialliset ominaisuudet. Ilmakehän kemia oli heille kuitenkin uusi alue. He julkaisivat otsonikatoa koskevat tuloksensa tieteellisessä aikakauslehdessä "Naturessa" 1974 28. kesäkuuta. Tuloksiin suhtauduttiin aluksi epäillen, mutta myöhemmin selvisi, että todellisuudessa tuho on jopa pahempi kuin Molina ja Rowland olivat arvioineet.
Södö

Södö on saari ja kylä Sottungan kunnassa, Ahvenanmaan maakunnassa. Saarella sijaitsee neljä 1840-luvulta peräisin olevaa rautakaivosta, jotka ovat vuoden 1835 rautamalmilöydösten perua. Saarella aloitettiin koelouhinta vuonna 1839, kun taas varsinainen louhinta sijoittui vuosille 1843–1847. Lisäksi Södössä on kallioon hakattu muistokirjoitus, joka kunnioittaa kuningas Kustaa IV Aadolfin saarella käyntiä 1800-luvun alussa.
Södön kylä on asumaton.
Operaatio Auca

Operaatio Auca oli viiden yhdysvaltalaisen kristityn lähetyssaarnaajan yritys saada yhteys Ecuadorin sademetsissä eläviin huaorani-intiaaneihin. Huaorani-intiaanit olivat ulkomaailmasta eristäytynyt heimo, joka tunnettiin väkivaltaisuudesta, etenkin ulkopuolisia kohtaan, jotka saapuivat heidän asuinpiirilleen. Viidellä lähetyssaarnaajalla oli aikomus olla ensimmäisiä, jotka tarjoaisivat heille mahdollisuuden tutustua Raamattuun. Aluksi lähetyssaarnaajat alkoivat vuonna 1955 tehdä säännöllisesti lentoja huaorani-intiaanien asuinsijojen yli ja pudottivat heille lahjoja ja muita tarvikkeita. Siitä muutaman kuukauden kuluttua, 2. tammikuuta 1956 lähetyssaarnaajat perustivat "Palm Beach" -nimisen leirin muutamien kilometrien päähän huaorani-intiaanien asuinsijoista. Pyrkimys lähestyä huaorani-intiaaneja kuitenkin loppui lyhyeen, kun huaorani-soturit surmasivat keihäin kaikki viisi lähetyssaarnaajaa, Jim Elliotin, Nate Saintin, Ed McCullyn, Peter Flemingin ja Roger Youderianin. Uutinen tapahtuneesta levisi laajalti ympäri maailman.
Miesten kuolema lisäsi maailmanlaajuiseen lähetystyöhön kohdistuvia voimavaroja ja rahoitusta Yhdysvalloissa. Useita vuosia miesten kuoleman jälkeen, Jim Elliotin leski Elisabeth ja Nate Saintin sisko Rachel palasivat Ecuadoriin SIL International -järjestön lähetystyöntekijöinä elääkseen huaorani-intiaanien parissa. Tämä johti ajan myötä monien intiaanien kääntymiseen kristinuskoon, mukaan lukien joitakin surmiin osallistuneita. Lähetystyöntekijöiden vaikutuksesta väkivalta heimon keskuudessa on vähentynyt.
Tapahtunutta on muisteltu lähetyssaarnaajien keskuudessa säännöllisesti ja aiheesta tehtiin dokumentin omainen elokuva "End of the Spear", joka sai ensi-iltansa 2006.
SS South American

SS South American oli Yhdysvaltain ja Kanadan välisillä suurilla järvillä liikennöinyt matkustajahöyrylaiva. Aluksen oli tilannut detroitilainen Chicago, Duluth &amp; Georgian Bay Transit Company ja se rakennettiin Great Lakes Engineering Worksin telakalla Ecorsessa Michiganissä vuosina 1913–1914 runkonumerolla 1133.
Aluksen pituus oli 88,54 metriä, leveys 14,35 metriä ja syväys 5,6 metriä. 2 662 bruttorekisteritonnin aluksessa oli telakan rakentama nelipaisuntahöyrykone, jonka teho oli 2 500 indikoitua hevosvoimaa. Höyrykoneen tarvitsema höyrynpaine kehitettiin kolmessa höyrykattilassa, jotka toimitti Toledossa, Ohiossa, toiminut Marine Boiler Works. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1914.
Aluksella raivosi tulipalo sen ollessa laiturissa 9. syyskuuta 1924. Tuli tuhosi suuren osan aluksen kansirakenteista ja sisustuksesta. Kannet ja hytit rakennettiin uudelleen, ja töiden yhteydessä alukseen lisättiin toinen savupiippu.
Alus myytiin Seafarer's International Unionille syksyllä 1967 asuntolalaivaksi Atlantilla uponneen "SS North Americanin" tilalle, ja se hinattiin Montréalista Newport Newsiin 27. lokakuuta – 9. marraskuuta 1967. Newport Newsissä alus sisustettiin kelluvaksi asuntolaksi ja sen koneisto purettiin, jonka jälkeen se siirrettiin Piney Pointiin Marylandiin.
Huhtikuussa 1974 alus myytiin Ships, Inc.:lle romutettavaksi, ja se hinattiin Camdeniin New Jerseyhin. Aluksen pelastamista suunniteltiin muuttamalla se ravintola- tai museoalukseksi, mutta tuloksetta. Lopulta erittäin huonoon kuntoon päässyt alus romutettiin vuonna 1992.