tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ritva Holmberg

Ritva Tuulikki Holmberg (o.s. Kupias; 31. toukokuuta 1944 Jyväskylä – 17. heinäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen dramaturgi, ohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Ura.
Holmberg valmistui dramaturgiksi Teatterikoulusta vuonna 1971. Hän toimi Åbo Svenska Teaterin ohjaajana ja taiteellisena johtajana 1974–1977, Teatterikorkeakoulun dramaturgian lehtorina 1980–1983 sekä ohjaajana ja dramaturgina Helsingin Kaupunginteatterissa 1987–1995. 
Teatterissa hänen tärkeimpiä töitään oli muun muassa Turun kaupunginteatteriin tehty dramatisointi "Seitsemän veljestä". Ohjaajana hän vieraili Suomessa muun muassa Turun, Oulun, Lahden, Kuopion, Espoon ja Vaasan kaupunginteattereissa, Tampereen Teatterissa, Wasa Teaterissa, Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa sekä Ruotsissa Riksteaternissa ja Uppsalan ja Göteborgin kaupunginteattereissa. 
Televisiossa hän toimi muun muassa dramaturgina "Rauta-aika"-sarjassa. Hän kirjoitti yhdessä Eija Vilppaan kanssa 24-osaisen televisiosarjan "Paavo ja Raili."
Holmberg oli naimisissa ohjaaja Kalle Holmbergin kanssa. Heillä on tytär Annina. 
Ritva Holmberg on haudattu Valamon luostarin hautausmaalle Heinävedelle. Hän oli miehensä tavoin kääntynyt ortodoksiksi.
Sarajevon yliopisto

Sarajevon yliopisto () on Bosnia ja Hertsegovinan vanhin yliopisto. Se perustettiin pääkaupunki Sarajevoon vuonna 1949. Yliopistossa on 23 tiedekuntaa ja 47 000 opiskelijaa. Nykyisenä rehtorina toimii Hasan Muratović.
Tunnettuja Sarajevon yliopistossa opiskelleita ovat muun muassa:
Banja Lukan yliopisto

Banja Lukan yliopisto (, lyhennys UBL; vuosina 1979-1992 nimenä Đuro Pucar Starin yliopisto) on julkinen yliopisto Banja Lukassa Bosnia ja Hertsegovinassa. Se on perustettu vuonna 1975 yhdistämällä aiemmin muun muassa Sarajevon yliopiston paikkakunnalla toimineiden tiedekuntien toiminta uudeksi yliopistoksi. Sittemmin on yliopistoa on uudistettu huomattavasti esimerkiksi perustamalla kymmenkunta uutta tiedekuntaa.
Se on Bosnia ja Hertsegovinan arvostetuimpia yliopistoja ja Serbitasavallan suurin yliopisto. 
Opetus tapahtuu bosnian kielellä.
Tiedekunnat.
Yliopistossa on noin 15 tiedekuntaa.
Lisäksi on genetiikkaan keskittyvä erillislaitos.
Mostarin yliopisto

Mostarin yliopisto () on yliopisto Mostarissa, Hertsegovinassa. Se on toiminut vuodesta 1977 lähtien ja on Bosnia ja Hertsegovinan ainoa kroatiankielinen yliopisto.
Mostarin yliopiston yhdeksässä tiedekunnassa ja sairaanhoito-opistossa on yhteensä noin 12 500 opiskelijaa. Nykyinen rehtori on Frano Ljubić.
Allister Sparks

Allister Sparks (10. maaliskuuta 1933 Cathcart, Itä-Kap – 19. syyskuuta 2016 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen lehtimies, kirjailija ja luennoitsija. Hän työskenteli lehtimiesuransa aikana toimittajana "Queenstown Daily Representativessä" ja "Rand Daily Mailissa", jonka päätoimittajana hän myös toimi vuosina 1977–1981.
Päätoimittaja-aikanaan Sparks osallistui muun muassa Steve Bikon kuoleman yksityiskohtien paljastamiseen. Sparks toimi myös The Washington Postin ja brittiläisen the Observerin Etelä-Afrikan-kirjeenvaihtajana. Hän oli ehdokkaana Pulitzer-palkintoon ja nimetty vuoden ulkomaantoimittajaksi.
Nelson Mandela nimitti Sparksin vuonna 1995 Etelä-Afrikan julkisen palvelun viestintäyhtiön, South African Broadcasting Corporationin, johtokuntaan, missä hän myöhemmin toimi myös ajankohtaistoimituksen päätoimittajana. Sparks kirjoitti useita arvostettuja kirjoja Etelä-Afrikan politiikasta, kuten siirtymäajasta apartheidista demokratiaan kertova "Tomorrow is Another Country" ja uuden Etelä-Afrikan haasteista kertova "Beyond the Miracle".
The Rand Daily Mail

The Rand Daily Mail oli englanninkielinen vuonna 1902 perustettu sanomalehti, jota julkaistiin Johannesburgissa, Etelä-Afrikassa. Lehti kampanjoi maan apartheid-järjestelmää vastaan, mutta jouduttiin lopettamaan taloudellisista syistä vuonna 1985. Lehden viimeisenä päätoimittajana toimi Allister Sparks.
"The Rand Daily Mail" osallistui keskeisellä tavalla muun muassa Steve Bikon kuoleman yksityiskohtien paljastamiseen ja eteläafrikkalaisten vankiloiden olosuhteiden julkistamiseen.
Oulun musiikkikeskus

Oulun musiikkikeskus sijaitsee Oulussa Karjasillan kaupunginosassa. Keskus muodostuu kahdesta eri kokonaisuudesta, jotka ovat vuonna 1983 valmistunut Madetojan sali ja vuonna 1991 valmistunut Tulindbergin sali opetustiloineen. Musiikkikeskuksessa toimivat Oulu Sinfonia ja Oulun konservatorio.
Musiikkikeskuksen tilat.
Musiikkikeskuksen yleissuunnittelusta on vastannut Arkkitehtitoimisto Uki Heikkisen arkkitehti Matti Heikkinen. Akustiikan asiantuntijana on toiminut arkkitehtiprofessori Alpo Halme.
Madetojan sali.
Oululaissäveltäjä Leevi Madetojan mukaan nimetty sali on musiikkikeskuksen pääsali ja Oulun Sinfonian kotisali. Salissa järjestetään vuosittain noin sata konserttia.
Salissa on 816 istumapaikkaa, joista 674 permannolla ja 142 parvella. Salissa on myös 10 × 8 m kokoinen valkokangas. Kahvioon mahtuu 112 henkeä.
Tulindbergin sali.
Vuonna 1991 valmistunut Tulindbergin sali on tasalattiainen 220-paikkainen tila, jonka pinta-ala on 281 m². Sali on nimetty säveltäjä Erik Tulindbergin mukaan.
Laajennussuunnitelmat.
Musiikkikeskukseen on suunniteltu kolmannen, 400–700 kuulijan salin rakentamista. Samassa yhteydessä rakennettaisiin tilat myös Oulun konservatorion pop- ja jazzmusiikin osastolle sekä hallintotiloja, ja rakennuksen nimi muutettaisiin Madetoja-taloksi. Hankkeen kustannusarvio on noin 10 miljoonaa euroa. Rakentamisesta ei kuitenkaan ole tehty päätöstä.
Itä-Kap

Itä-Kap (, , ) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Sen pääkaupunki on Bisho. Provinssi perustettiin vuonna 1994 yhdistämällä Transkein ja Ciskein nimellisesti itsenäiset bantustanit sekä vanhan Kapmaan provinssin itäiset osat. Alueen suurin väestöryhmä ovat xhosat. Provinssi on useiden kuuluisien eteläafrikkalaisten kuten Nelson Mandelan ja Thabo Mbekin kotiseutu.
Itä-Kapissa on arviolta 6 996 976 asukasta (vuonna 2016) ja provinssin pinta-ala on 168 966 neliökilometriä. Vuoden 2001 tietojen mukaan 83 % väestöstä puhuu kotikielenään xhosaa, 10 % afrikaansia ja 4 % englantia. Etniseltä jakaumaltaan provinssi on 88 % mustia, muista ryhmistä Kapmaan värillisiä on 7 % ja valkoisia 5 %, intialaisia tai aasialaisia on alle prosentti.
Kuivamatala

Kuivamatala on pieni, karu ja asumaton saari Perämerellä Iin kunnassa Vatungin kalasataman eteläpuolella.
Kuivamatalan saarella sijaitsee kolme Leppäkosken omistaman Kuivaniemen tuulivoimapuiston tuulivoimalaitosta. Tuulipuisto on rakennettu vuonna 1998 ja ne käynnistettiin lokakuussa. Mantereella Vatungin niemellä sijaitsevat loput viisi tuulivoimapuiston voimalaa. Tuulivoimaloiden yhteenlaskettu vuosituotanto on yli 10 gigawattituntia.
Taimuraz Mamsurov

Taimuraz Dzambekovitš Mamsurov (osseetiksi Мамсыраты Дзамбеджы фырт Таймураз; , s. 13. huhtikuuta 1954 Beslanissa) on ossetialainen poliitikko, joka oli Venäjän federaatioon kuuluvan Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallan presidentti vuosina 2005–2015. Mamsurov valittiin virkaansa 7. heinäkuuta 2005 hänen edeltäjänsä, Aleksandr Dzasohovin, luovuttua virastaan 31. toukokuuta 2005.
Saksankirveli

Saksankirveli ("Myrrhis odorata") on sarjakukkaisiin kuuluva kasvi, jota käytetään mausteena. Se on saksankirvelien ("Myrrhis") suvun ainoa laji. Ulkonäöltään se muistuttaa koiranputkea. Saksankirvelin voi taimena sekoittaa maustekirveliin ("Anthriscus cerefolium").
Saksankirveli on lähtöisin Etelä-Euroopasta. Sitä on viljelty Suomessa vanhastaan lääke- ja maustekasvina. Se esiintyy melko harvinaisena mutta vakiintuneena viljelyjäänteenä tai -karkulaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Saksankirveli tuoksuu ja maistuu lähinnä anikselta sekä jonkin verran myös lakritsilta. Saksankirvelistä voidaan käyttää mausteena lehtiä, juurta ja siemeniä. Lehdet sopivat vihannekseksi, ja varsinkin juuri on makea. Saksankirveli on yksi Chartreuse-liköörin mausteista, ja sitä on käytetty myös akvaviitin mausteena. Saksankirvelin tuoksun ja maun aiheuttavan haihtuvan öljyn pääainesosa on anetoli C10H12O).
Sitruunamelissa

Sitruunamelissa ("Melissa officinalis") on sitruunalta tuoksuva pehmeälehtinen yrtti, jota käytetään yrttinä ja lääkekasvina. Sitä voi käyttää sekä pääruokien että jälkiruokien ja varsinkin erilaisten juomien maustamiseen ja koristeluun.
Sitruunamelissa on Välimeren alueelta kotoisin oleva yrtti joka kasvaa viljeltynä lähes koko Euroopassa. Se on monivuotinen, mutta Suomessa se talvehtii ulkona vain peitettynä tai paksun lumipeitteen alla. Sielläkin sen versot kuolevat pakkasten tullen, mutta maanalaisista osista nousee uusia keväällä. Lisäksi kasvi siementää itse ja leviää sekä kasvullisesti että siemenistä. Sitruunamelissa on myös hyvä mehiläiskasvi. Ulkonäöltään sitruunamelissa muistuttaa pienikokoista valkopeippiä.
Sitruunamelissan haihtuvat öljyt eli eteeriset öljyt koostuvat useista kymmenistä aineista, jotka osittain vaihtelevat kasvupaikan, korjuuhetken ym syiden johdosta. Sitruunamelissan haihtuvat öljyt koostuvat pääosin seuraavista yhdisteistä:
Suomalaisesta sitruunamelissan haihtuvasta öljystä on löytynyt melko runsaasti myös tymolia C10H14O (CAS-numero 89-83-8) ja karvakrolia C10H14O (CAS-numero 499-75-2), joita ei ole tyypillisesti tuotu esiin ulkomaisissa analyyseissä.
Käyttö.
Lehtien maku on raikas ja sitruunainen ja sopii erityisesti salaatteihin, teehen ja syötäväksi sellaisenaan. Kansanlääkinnässä sitä on käytetty rauhoittavana ja verenpainetta alentavana rohtona.
Johannes III

Johannes III (n. 520–13. heinäkuuta 574) oli paavina 17. heinäkuuta 561 – 13. heinäkuuta 574. Hän oli lähtöisin arvovaltaisesta perheestä, kotoisin Roomasta ja alkuperäiseltä sukunimeltään Catelinus.
Vaikka Johannes III oli paavina melkein kolmetoista vuotta, hänen paavina olostaan tiedetään hyvin vähän. Langobardien hyökkäykset sattuivat samoihin aikoihin ja käytännössä kaikki häntä käsittelevät asiakirjat tuhoutuivat.
Vihanneskrassi

Vihanneskrassi ("Lepidium sativum") on kirpeänmakuinen yrtti. Sitä ei voi säilöä. Siemenet voi kylvää esimerkiksi kostean talouspaperin päälle lautaselle.
Se kasvaa kylvämisestä käyttökokoiseksi vajaassa viikossa. Kasvuaikaa voi antaa enemmänkin, mutta parin viikon jälkeen maku muuttuu kitkerämmäksi. Kasvattajan päätettyä lopettaa kasvattamisen versot leikataan kasvualustasta irti, ja ne voi käyttää.
Käyttötapoja: ruoan maustaminen tai voileivän päälle.
Marcos (jalkapalloilija)

Marcos (oik. Marcos Roberto Silveira Reis Nascimento, s. 8. elokuuta 1973 Oriente, São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka edusti seuratasolla koko ammattilaisuransa ajan Palmeirasia. Hän on pituudeltaan 193 senttimetriä.
Marcos on pelannut menestyksekkään uran sekä seura- että maajoukkuetasolla. Seurajoukkueessa hänen paras saavutuksensa on toistaiseksi Copa Libertadoresin voitto vuodelta 1999. Brasilian maajoukkueessa Marcos on voittanut kolme arvostetuinta maajoukkueiden kilpailua; maailmanmestaruuden Etelä-Korean ja Japanin kisoissa 2002, maanosaturnauksen (Copa América 1999) ja Maanosaliittojen cupin (2005). MM-kisoissa 2002 hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina kaikki Brasilian seitsemän ottelua. Maajoukkueessa vuonna 1999 Espanjaa vastaan debytoinut Marcos pelasi 29 maaottelua. Hän ilmoitti 6. lokakuuta 2006, ettei ole enää maajoukkueen käytettävissä.
Viherminttu

Viherminttu ("Mentha spicata") on huulikukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen pehmeälehtinen mintun tuoksuinen yrtti. Se kasvaa villinä Keski-Euroopassa ja viljeltynä myös pohjoisessa, muun muassa koko Suomessa. Se on maultaan vähemmän ärhäkkä kuin piparminttu, joten se sopii tuoreena ruokien koristeeksi ja mausteeksi. Englantilaiset säilövät minttua lampaanlihan lisäkkeeksi.
Vihermintun kähärälehtistä muunnosta nimitetään kähärämintuksi ("Mentha spicata" var. "crispa"). Viherminttu voi myös risteytyä muiden minttujen kanssa. Piparminttu ("Mentha" × "piperita") on vihermintun ja vesimintun ("Mentha aquatica") risteymä.
Vihermintusta valmistetaan tislaamalla viherminttuöljyä.
Andi Deris

Andi Deris (s. 18. elokuuta 1964 Karlsruhe, Saksa) on power metal -yhtye Helloweenin laulaja. Deris tuli yhtyeeseen Michael Kisken tilalle, vuonna 1993 julkaistun Chameleon-albumin jälkeen. Ennen liittymistään Helloweeniin Deris lauloi Pink Cream 69 -nimisessä yhtyeessä kuusi vuotta. Deris on tehnyt myös kaksi soololevyä.
Lapsuus ja nuoruus.
15-vuotiaana Andi Deris aloitti laulamisen ja perusti ensimmäisen bändinsä nimeltä "Paranoid", jonka nimeksi vaihtui kaksi vuotta myöhemmin "Nameles". Rumpalina toimi Ralf Maurer, joka on ollut hänen hyvä ystävänsä kuudennesta luokasta asti ja on soittanut rumpuja myös Derisin soololevyillä.
Ura.
Vuonna 1984 Deris ja Maurer perustivat bändin nimeltä Kymera, mutta tämä päätti lopettaa ja hän meni yliopistoon. Kosta Zafiriou tuli hänen tilalleen rumpuihin. Kolme vuotta myöhemmin Deris ja Kosta vaihtoivat bändin nimeksi Pink Cream 69, jonka ensimmäisessä kokoonpanossa olivat Andi Deris, Alfred Koffler, Dennis Ward ja Kosta Zafiriou. Bändistä tuli suosittu Euroopassa sen voittaessa Metal Hammerin uuden tulokkaan palkinnon vuonna 1988. Levytyssopimus syntyi silloisen CBS:n kanssa (nykyinen Sony Music). Ensimmäinen albumi Pink Cream 69, joka julkaistiin vuonna 1989, sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä. Bändi keikkaili White Lion nimisen bändin lämmittelijänä ja vuonna 1990 he soittivat ensimmäistä kertaa Yhdysvalloissa. Seuraava levyn "One Size Fits All" julkaisu oli vuonna 1991 ja se nousi joissakin Euroopan maissa levylistojen ensimmäiselle sijalle. Vuonna 1992 Pink Cream 69 keikkaili ensimmäistä kertaa Japanissa ja Suomessa kahdesti Europen lämmittelijänä. Kolmas albumi "Games People Play" julkaistiin 1993.
Vuonna 1994 kolmen Pink Cream 69 -albumin jälkeen Deris joutui kohtaamaan suuren haasteen korvatessaan Michael Kisken Helloweenin laulajana. Kiske oli eronnut Helloweenista kaupallisesti epäonnistuneen Chameleonin jälkeen musiikillisten erimielisyyksien takia. Deris kesti paineet ja suoriutui debyytistään Helloween -laulajana hyvin. Vuonna 1994 julkaistu Master of the Rings herätti Helloweenin jälleen henkiin.
Deris muutti Saksasta yhdeksänkymmentäluvun puolivälin jälkeen perheineen asumaan Teneriffalle Kanariansaarille, mihin hän myös rakensi kotistudionsa. Master of the Ringsin jälkeen Helloween on julkaissut kahdeksan studioalbumia, kaksi livelevyä, yhden coverlevyn ja Deris julkaissut myös kaksi soololevyä. Helloweenin albumit vuoden 2000 The Dark Ridesta lähtien on kokonaisuudessaan tuotettu hänen Mi Sueno -studiolla.
Roque Júnior

Roque Júnior (oik. José Vítor Roque Júnior, s. 30. syyskuuta 1976 Santa Rica do Sapucai, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan 186-senttinen Roque Júnior oli keskuspuolustaja.
Maailman eliittiin italialaisessa AC Milanissa noussut Roque Júnior tunnetaan kovana taklaajana. Uransa aikana hän on Milanin lisäksi edustanut mm. São Joséa, Palmeirasia, Leedsiä ja Sienaa. Seurajoukkueuran parhaita saavutuksia ovat Brasilian cupin voitto ja Copa Mercosurin voitto vuodelta 1998, Copa Libertadoresin voitto 1999 sekä Italian cupin, Mestarien liigan ja UEFA Super Cupin voitot vuodelta 2003.
Brasilian maajoukkueessa Roque Júnior pelasi 48 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän on voittanut "Selecaossa" maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2002 ja Maanosaliittojen Cupin vuonna 2005. MM-kisoissa 2002 hän pelasi kuudessa Brasilian seitsemästä ottelusta, muun muassa loppuottelun kokonaan.
Pink Cream 69

 
Pink Cream 69 on saksalainen hard rock -yhtye. Sen perustivat Andi Deris, Dennis Ward, Kosta Zafiriou ja Alfred Koffler Karlsruhessa vuonna 1987. Yhtye sai sopimuksen Metal Hammerin tulokkaiden bändikisassa, joka järjestettiin Ludwigsburgissa, vuosi perustamisen jälkeen. Vuonna 1994 Andi Deris jätti yhtyeen liittyäkseen saksalaiseen Helloween-yhtyeeseen. Hänet korvasi brittiläinen David Readman. Vuonna 2003 yhtyeestä tuli viisihenkinen, kun Uwe Reitenauer liittyi siihen.
Robert Metcalfe

Robert Melancton Metcalfe (s. 7. huhtikuuta 1946, Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen sovelletun matematiikan tohtori, insinööri ja yrittäjä. Hänet tunnetaan nimeään kantavasta Metcalfen laista. Hän on myös toinen Ethernet-verkkotekniikan kehittäjistä Xerox PARC:ssa. Vuonna 1979 hän perusti 3Com-yrityksen.
Metcalfelle on myönnetty Grace Murray Hopper -palkinto vuonna 1980 ja Yhdysvaltojen kansallinen teknologiamitali vuonna 2005.
Metcalfe muistetaan myös vuoden 1995 ennustuksestaan että internet kaatuu omaan mahdottomuuteensa vuoden sisään. Vuonna 1997 hän söi kuudennessa kansainvälisessä WWW-konferenssissa tehosekoittimessa pilkotun artikkelinsa. Kahdeksannessa kokouksessa hän ennusti uudelleen IT-kuplan romahtavan ennen vuoden 1999 loppua sekä Internetin ”gigaromahtavan” samaan aikaan. Samassa yhteydessä hän ennusti 60-luvun Unix-teknologiaan perustuvan Linuxin sekä kommunistis-utopistisen avoimen lähdekoodin liikkeen häviävän Windows 2000:n julkaisun myötä.
Metcalfe on saanut vuoden 2022 Turing-palkinnon Ethernetin kehityksestä, standardoinnista ja kaupallistamisesta. Metcalfe rakensi ensimmäisen Ethernet-verkon David Boggsin kanssa PARCissa.
Konemetsä

Konemetsä oli vuosina 2004–2009 järjestetty psytrance-painotteinen konemusiikkitapahtuma, jossa musiikki soi taukoamatta viikonlopun yli. Perjantaista sunnuntaihin kestävä tapahtuma järjestettiin vuosittain heinäkuussa Varsinais-Suomessa Marttilassa. Tapahtumapaikkana oli pellon laidalla sijaitseva metsikkö ja sen lähiympäristö, jossa sijaitsi useita lavoja. Leirintäalueet sijaitsivat metsikön viereisillä pellolla ja autojen pysäköintialue lähialueella. Juhlijoita tapahtumassa vieraili noin 4 000 vuonna 2007. Kävijöiden määrä kasvoi vuosi vuodelta aina vuoteen 2008 saakka. Elektronisen musiikin artisteja Konemetsässä esiintyi useita kymmeniä, joiden tyylisuunnat vaihtelevat laidasta laitaan. Useat artistit nousivat seuraavalle ammatilliselle tasolle Konemetsä-keikkansa ansiosta ja ura aukesi kansainväliseksi.
Helmikuussa 2010 tapahtuman järjestäjät kertoivat pitävänsä välivuoden, koska haluavat keskittyä muihin asioihin. He kuitenkin kertoivat, että festivaali aiotaan järjestää tulevaisuudessa vielä uudelleen.
Historia.
2006.
Vuoden 2006 Konemetsässä esiintymislavoja olivat "Main Stage", "Desert Stage", "Chill-out" / "Progressive Stage", "Camp X-Rust" ja "Metsäteknologiakeskus". Esiintyjiä runsaan 36 tunnin aikana oli 60.
2007.
Vuonna 2007 tapahtuma pidettiin 6.–7. heinäkuuta, ja esiintymislavoja oli jälleen viisi: "Main Stage", "Desert Stage", "Chill-out", "Camp X-Rust" ja "Urban Audio". Ulkomaisina pääesiintyjinä paikalla nähtiin muun muassa Eat Static ja Koxbox.
2008.
Vuoden 2008 tapahtuma järjestettiin 11.–13. heinäkuuta. Pääartisteina olivat alankomaalainen GMS, brittiläinen System 7 ja israelilainen Astrix. Tapahtuma keräsi yhteensä yli 11 000 kävijää ja oli yleisömäärältään suurin järjestetty Konemetsä-festivaali. Varsinais-Suomen poliisin, tullin, rajavartiolaitoksen ja vankilan viranomaisten yhteisessä tehovalvontaiskussa 102 tapahtuman osallistujaa jäi kiinni huumausaineiden hallussapidosta. Yksikään hallussapito ei johtanut pidätykseen. Suurin osa löydetyistä huumausaineista oli kannabistuotteita, mutta myös LSD:tä ja ekstaasia takavarikoitiin pieniä määriä. Tapahtumassa ei juurikaan ollut järjestyshäiriöitä – huumausainerikosten lisäksi todettiin vain muutamia lieviä vahingontekoja ja näpistyksiä. Loimaan poliisipäällikön mukaan tapahtumassa oli kuitenkin huumausainerikosten lisäksi suurempiakin ongelmia. Hänen mukaansa muun muassa paloturvallisuudesta huolehtiminen ei ollut kaikilta osin kunnossa – muiden festivaalien tapaan teltat olivat esimerkiksi liian lähekkäin.
2009.
Vuonna 2009 tapahtuma pidennettiin nelipäiväiseksi, ja se järjestettiin 2.–5. heinäkuuta Ollilan kylässä. Festivaalin pääesiintyjänä toimi kanadalainen Deadmau5, joka esiintyi tuolloin ensimmäistä kertaa Suomessa. Neljällä lavalla esiintyi tapahtuman aikana yli kuusikymmentä artistia.
Juice Leskinen Slam

Juice Leskinen Slam on yksi lauluntekijä Juice Leskisen tunnetuimmista yhtyeistä. Se oli toiminnassa vuoden 1977 syksystä vuoden 1981 syksyyn. Yhtyeen alkuperäisjäsenet olivat Juice Leskinen, Eero ”Safka” Pekkonen, Pekka ”Petteri” Salminen, Matti A. Takala ja Hannu Tervaharju.
Yhtyeen kokoonpano kuitenkin muuttui vuosien varrella. Ensiksi kitaristi Petteri Salminen väsyi keikkailuun ja lähti Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan vuonna 1979, jolloin tilalle tuli Jari Yliaho.
Matti Takala erosi yhtyeestä vuonna 1980 syynään, että yhtyeen esittämä musiikki oli liian helppoa ja yksinkertaista. Eroamisensa jälkeen Takala alkoi soittaa Catwalk-yhtyeessä ja hänen tilalleen Slamiin tuli rumpaliksi Kari Peltonen. Vuonna 1980 yhtyeeseen liittyi myös kuudenneksi jäseneksi pianisti Ila Loueranta.
Kari Peltonen erosi yhtyeestä keväällä 1981 ja hänen tilalleen tuli silloisen Jukka Törmä &amp; Omuna -yhtyeen rumpali Vesa Sytelä, joka soitti Slamin loppuun saakka ja sen jälkeen myös Grand Slam -yhtyeessä.
Seuraava muutos tapahtui, kun Hannu Tervaharju erotettiin yhtyeestä. Väittämän mukaan Eero Pekkonen ja Jari Yliaho sanoivat olevansa kyllästyneitä hänen bassonsoittoonsa, jolloin Leskisellä oli kaksi vaihtoehtoa: joko erottaa hyvä pitkäaikainen ystävänsä Hannu Tervaharju yhtyeestä tai sitten ei, jolloin sekä Eero Pekkonen että Jari Yliaho jättäisivät yhtyeen. Juice Leskisen mielestä oli mahdoton ajatus saada yhtyeeseen sekä uusi kitaristi että urkuri, joten hän erotti keväällä 1981 Tervaharjun, ja pianoa soittanut Ila Loueranta ryhtyi Slamin basistiksi. Pekkonen ja Yliaho ovat kuitenkin kiistäneet painostaneensa Leskistä ja kertoneet erottamisen liittyneen Leskisen ja Tervaharjun jo pidemmän aikaa tulehtuneisiin väleihin. Vaikka yhtye oli tyytyväinen vallitsevaan kokoonpanoon, se päätti silti lopettaa. Kesäksi 1981 oli kuitenkin luvassa monia keikkoja, jotka yhtye sai hoidettua. Yhtye oli kesällä 1981 myös Tuuliajolla-kiertueella, jossa ainakin kahdessa konsertissa, jotka olivat "Saimaa-ilmiö"-elokuvassa, soitti mukana yhtyeen entinen kitaristi Petteri Salminen. Yhtye esiintyy myös Mika Kaurismäen elokuvassa "Valehtelija".
Slamin kanssa Leskinen julkaisi kaikkiaan viisi albumia ja 11 singleä. ”Ilomantsi” tehtiin nimellä Juice Leskinen Slamfonia ja sillä osallistuttiin Suomen euroviisukarsintaan 1981.
Paul Féval nuorempi

Paul Auguste Jean Nicolas Féval (25. tammikuuta 1860 – 15. maaliskuuta 1933) eli Paul Féval nuorempi oli ranskalainen romaanikirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten historiallisista romaaneista, erityisesti Alexandre Dumas’n "Kolme muskettisoturia" -romaanille kirjoitetuista jatkoteoksista, joista osa on kirjoitettu yhdessä M. Lassezin kanssa.
Févalin muskettisoturisarja koostuu seitsemästä kirjasta, jotka on julkaistu suomeksi myös yhteisniteinä "Salaperäinen ritari" ja "Rautanaamion pako". Kirjat sijoittuvat ajankohtaan, jonka Dumas’n kirjasarja jättää käsittelemättä. Tarinan kehyskertomuksessa kirjailija saa Dumas’lta löytämättä jääneen käsikirjoituksen Athoksen palvelijan Grimandin jälkeläiseltä. Kirjoissa on mukana myös kirjailija Cyrano de Bergerac ystävineen.
Févalin isä Paul Féval vanhempi oli myös romaanikirjailija.
Tuomas Kivisaari

Tuomas Kivisaari (s. 1979) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikkana laitahyökkääjä. Vuonna 2005 hän oli 184 senttimetriä pitkä ja painoi 86 kilogrammaa. 
Kivisaari on voittanut Vaahteraliigassa Helsingin Roostersin riveissä Suomen mestaruudet vuosina 2000, 2002 ja 2004 sekä Porvoon Butchersissa vuonna 2005. Hän palasi Butchersista kaudelle 2006 Roostersiin. 
Kivisaari on valittu Vaahteraliigan All Stars -miehistöön vuosina 2001 ja 2007
Monsieur Mosse

Monsieur Mosse (oik. Raimo Urmas Jääskeläinen; 26. toukokuuta 1932 Helsingin maalaiskunta – 22. elokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen maskeeraaja ja parturi-kampaaja. Hänet tunnetaan ensimmäisenä avoimesti homoseksuaalisena julkisuuden henkilönä Suomessa. 
1970-luvulla Monsieur Mosse pyöritti kauneussalonkeja Helsingissä ja Tampereella. Vuonna 1971, jolloin homoseksuaalisuus dekriminalisoitiin Suomessa, Mosse kertoi julkisuudessa seksuaalisesta suuntautumisestaan. Hän oli vakituinen henkilö sensaatiolehti "Hymyn" sivuilla. Monsieur Mosse julkaisi toimittaja Timo Korpin kirjoittaman muistelmateoksen "Voi pojat, kun tietäisitte!" vuonna 1981. Hän kuoli vuonna 1992 sydänleikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin.
Taiteilijanimi Mosse juontuu samannimisestä roolihahmosta, jota hän näytteli Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa "Laukaus Kyproksessa". Hän oli elokuvassa myös maskeeraajana.
Talinranta

Talinranta () on läntisen Helsingin osa-alue Munkkivuoren länsipuolella ja Talin eteläpuolella. Etelässä kulkee Turunväylä (ykköstie), joka erottaa Talinrannan Vanhasta Munkkiniemestä. Talinranta kuuluu Munkkiniemen kaupunginosaan ja peruspiiriin.
Talinranta on Ison Huopalahden rannalla sijaitseva merellinen ja varsin nuori kaupunginosa. Siellä ei ole 1990-luvulla rakennettujen asuintalojen ohella paljoa muuta kuin yksi päiväkoti ja alueen eteläosassa sijaitseva Helsingin kaupungin Rakennusviraston käytössä oleva alue (Ulvilankuja 6), jossa sijaitsee muun muassa taimisto. Talinrannan asuinalueen keskellä on Muusantorin nimellä kulkeva aukio. Työpaikkoja Talinrannassa on 53 (31.12.2017).
Ainoa tieyhteys asuinalueelle johtaa idän suunnalta Munkkivuoresta Taiteentekijäntien kautta; lisäksi voi kulkea jalankulun ja pyöräilyn väyliä pitkin. Merellisyydestään huolimatta Talinrantaan ei veneellä käytännössä pääse, koska matalat Turunväylän alikulut Tarvonsuoralla tukkivat veneilyreitin etelästä.
Talinrannan ympäristön viheralueella luoteeseen mentäessä on Talinhuippu, jossa sijaitsee frisbeegolf-rata ja koirien agilityrata. Siitä voi jatkaa edelleen Espoon puolella Vermoon. Talinrannasta pohjoiseen sijoittuu Talin golfkenttä ja koillispuolelle Talin liikuntapuisto jalkapallo- ja tennishalleineen.
Joukkoliikenne.
Talinrantaan kulkee bussilinja 20. Pitäjänmäen juna-asemalle on vajaat kaksi kilometriä. Turunväylän Espoon bussit eivät pysähdy Talinrannan lähellä. Alle kahden kilometrin kävelyetäisyydeltä löytyvät junan lisäksi poikittaislinjat 52 (Otaniemi–Munkkiniemi–Haaga–Kannelmäki–Kuninkaantammi) ja runkolinja 550.
Historia.
Talinrannan alueella oli vuoteen 1983 jätevedenpuhdistamo. Altaiden kohdalla on nyt opiskelija-asuntoja, ja Muusantorin rakennuksissa on hyödynnetty vanhoja allasrakenteita. Muusantorin länsilaidalla sijainneet puhdistamohallit kaavailtiin aluksi säilytettäviksi ja muutettavaksi kuvataiteilijoiden työtiloiksi, mutta suunnitelmasta luovuttiin.
Läheinen Talinhuippu on vuosina 1963–1980 käytössä olleen kaatopaikan päällä. Kaatopaikan ja läheisen jätevedenpuhdistamon käyttö on lopetettu vuosia sitten, mutta niiden haitallinen vaikutus näkyy edelleen vesialueen tilassa. Kaatopaikka kunnostetaan sen jälkeen kun Vuosaaren kaatopaikka on kunnostettu vuoteen 2017 mennessä, kaupungin rahatilanteen mukaan.
Ornitopteri

Ornitopteri on lentokone, joka lentää siipiä räpyttelemällä kuten linnut, lepakot tai hyönteiset.
Varhainen historia.
Mekaanisen ornitopterin idea mainittiin tiettävästi ensimmäisen kerran Roger Baconin kirjoituksissa 1200-luvulla.
Noin vuonna 1490 Leonardo da Vinci tutki lintuja ja suunnitteli havaintojensa pohjalta ornitopterin kaltaisen lentolaitteen.
Vuonna 1781 Karl Friederich Meerweinin otaksutaan rakentaneen ensimmäisen ornitopterin, mutta sen epäillään pikemminkin liitäneen alas korkeasta paikasta kuin lentäneen. 
Englantilainen George Cayley hahmotti vuonna 1799 lentämisen teoriaa. Ornitopterin sijaan suunnittelu keskittyi purjelentokoneiden kaltaisten koneiden tutkimiseen.
Ensimmäinen lentoon kyennyt miehittämätön ornitopteri rakennettiin Ranskassa 1870-luvulla. Voimanlähteenä oli kumilenkki.
Miehitetyt lennot.
8. heinäkuuta 2006 professori James DeLaurierin suunnittelema ornitopteri teki ilmailuhistoriaa pysymällä ilmassa 14 sekunnin ajan. Lento oli tiettävästi ensimmäinen miehitetty lento, jossa ornitopteri käytti lentoonlähdössä vain omaa moottoriaan.
Ornitopteri populaarikulttuurissa.
2021 valmistuneessa Dyyni-elokuvassa lennetään ornitopterilla.
Niemenmäki

Niemenmäki () on Munkkiniemen kaupunginosaan ja peruspiiriin kuuluva pieni (pinta-ala 0,27 km²) osa-alue Länsi-Helsingissä, Munkkivuoren itäpuolella.
Pieni Niemenmäki on 1960-luvun alun kerrostaloalue. Lännessä Niemenmäen erottaa Munkkivuoresta jyrkkä mäki. Idässä maasto laskeutuu loivasti Pikku Huopalahteen. Korkeat 7–10-kerroksiset pistetalot ovat mäen päällä, lamellitalot idässä.
Niemenmäen asuntokanta koostuu 1960-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Asuintaloista pohjoiseen, Lapinmäentien pohjoispuolella on vuonna 1969 valmistunut, arkkitehti Heikki Castrénin johdolla suunniteltu Pohjola-talo.
Asukkaita Niemenmäessä oli noin 2 100 vuonna 2024 ja työpaikkoja noin 140 vuonna 2022. 
Niemenmäkeä rajaa lännessä vilkas Huopalahdentie, idässä puisto- ja puutarha-alue sekä Pikku Huopalahti (meri). Puutarha-alue sijaitsee ainakin osin entisen Pikku-Huopalahden kaatopaikan alueella, mutta viljelypalstojen kohdalta maa on vaihdettu puhtaaseen.
Niemenmäen lähistöllä sijaitsevat muun muassa Munkkivuoren ostoskeskus, Pikku Huopalahti (kaupunginosa ja merenlahti), Etelä-Haaga, Talin keilahalli ja liikuntapuisto tenniskeskuksineen.
Claude (Grand Theft Auto)

Claude on fiktiivinen hahmo videopelissä "Grand Theft Auto III". Claude esiintyy myös pelissä "" muutamissa välianimaatioissa yhtenä osallistujana laittomiin autokilpailuihin. "Grand Theft Auto Vice Cityssä" on hotellihuoneessa juliste Claudesta, joka pitelee käsissään rynnäkkökivääriä.
Clauden nimeä ei mainita pelin aikana, vaan pelin henkilöt käyttävät hänestä nimityksiä ”Fido” ja ”Kid”. Clauden etunimi mainitaan ensimmäisen kerran vasta pelissä "Grand Theft Auto: San Andreas", vaikka joidenkin väittämien mukaan hänen nimensä on mahdollista löytää "Grand Theft Auto 3":n tiedostoista. Osa pelaajista uskoo Clauden ja "Grand Theft Auto 2":n päähenkilö Claude Speedin olevan sama henkilö heidän monien ulkoisten samankaltaisuuksien vuoksi, mutta Rockstar Games ei ole vahvistanut väittämää todeksi. Pelin Windows-version alkuvideossa tosin näkyy päähenkilön ollessa tietokoneella, että nimi Claude Speed on merkitty palkkamurhattavaksi.
Pelin aikana Claude ei puhu lainkaan, toisin kuin myöhemmät pelisarjan päähenkilöt.
Esiintymiset.
"Grand Theft Auto: San Andreas".
Clauden kronologinen ensiesiintyminen tapahtuu cameoroolin myötä vuoteen 1992 perustuvassa pelissä "Grand Theft Auto: San Andreas", jossa hän ajaa pelin päähenkilö Carl Johnsonia vastaan ja häviää. Ajokilpailun jälkeen Clauden uusi naisystävä Catalina ilmoittaa Carlille heidän aikovan matkustaa Liberty Cityyn, ja palkinnoksi voitostaan Carl saa tyytyä rähjäiseen autokorjaamoon Clauden auton sijaan. Clauden nimi mainitaan Catalinan Carlille soittamien puheluiden aikana.
"Grand Theft Auto III".
Lokakuussa 2001 Catalina pettää Clauden ampumalla tätä onnistuneen pankkiryöstön jälkeen ja jättää tämän kuolemaan sekä poliisien pidätettäväksi. Kun Claudea ollaan kuljettamassa vankilaan, kuljetusauto joutuu väijytykseen ja Claude pakenee 8-Ball-nimisen miehen avustuksella. Claude alkaa työskentellä Leonen rikollisperheelle lopulta tuhoten Catalinan ja tämän uuden liittolaisen Miguelin huumelaivan. Kiitokseksi työstään Claude on joutua Leonen rikollisperheen johtajan, Salvatore Leonen järjestämän ansan uhriksi, mutta Salvatoren tytär Maria varoittaa Claudea. Maria esittelee Clauden Yakuzan toiselle johtajalle, Asuka Kasenille, joka käskee Claudea tappamaan Salvatoren.
Onnistuneen salamurhan jälkeen Claude työskentelee Yakuzalle ja pääsee sen johtajan, Kenji Kasenin suosioon. Clauden muina työnantajina toimii korruptoitunut poliisi Ray Machowski ja mediamoguli Donald Love. Myöhemmin Donald Love käskee tappamaan Kenji Kasenin ja lavastamaan Colombian Cartelin syylliseksi tappoon. Kenjin kuoleman jälkeen Asuka janoaa kostoa kolumbialaisille veljensä kuoleman johdosta.
Myöhemmin Asuka tapetaan ja Catalina kidnappaa Marian. Claude kohtaa entisen naisystävänsä, tappaa tämän ja pelastaa Marian.
Seth Putnam

Seth Edward Putnam (15. toukokuuta 1968 – 11. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen grindcore-muusikko, joka perusti Anal Cunt -yhtyeen Massachusettsissa vuonna 1988. Hänellä oli myös sivuprojekteja: Angry Hate, Impaled Northern Moonforest, Satan's Warriors, Shit Scum, Vaginal Jesus ja You're Fired. 
Putnam syntyi Bostonissa, ja hänellä oli irlantilaisia ja englantilaisia sukujuuria. 1980-luvulla hän soitti bassoa thrash metal -yhtyeessä Executioner. Lokakuussa 2004 Putnam sai sairauskohtauksen ja vaipui kahdeksi kuukaudeksi koomaan käytettyään crackia, heroiinia, alkoholia ja suuren määrän Ambien-unilääkettä. Lääkärit uskoivat Putnamin joutuvan vegetatiiviseen tilaan loppuelämäkseen, mutta hän toipui. 
Vuonna 2006 järjestetyllä Anal Cuntin kiertueella Putnam joutui useimmiten esiintymään tuolilla istuen. Hän vieraili Panteran levyllä "The Great Southern Trendkill". 
Kesäkuussa 2011 Putnam kuoli sydänkohtaukseen 43 vuoden iässä.
Narvanlahti

Narvanlahti on Suomenlahden eteläosassa, Viron ja Venäjän välisen rajan kohdalla sijaitseva leveä lahti. Se on Suomenlahden suurimpia lahtia. Pituutta sillä on noin 40 km, suun leveys on noin 90 km ja se on keskimäärin 30 m syvä. 
Narvanlahteen laskee Narvanjoki, jonka suussa sijaitsee Narva-Jõesuun kaupunki. Joki on myös Viron ja Venäjän rajajoki. Lahden eteläranta kuuluu Itä-Virumaan maakuntaan. Idässä lahtea rajaa Venäjälle kuuluva, pohjoiseen työntyvä Kurkolanniemi ("Kurgalski poluostrov"). Lahden rannalla sijaitsee myös Sillamäen kaupunki Narva-Jõesuusta länteen.
Chevy Chase

Cornelius Crane ”Chevy” Chase (s. 8. lokakuuta 1943 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän nousi maineeseen "Saturday Night Liven" kirjoittajana ja esiintyjänä vuonna 1975, ja hän on sen jälkeen esiintynyt useassa komediaelokuvassa.
Elämä ja ura.
Chase syntyi vuonna 1943 manhattanilaisen kirjatoimittaja ja lehtikirjoittaja Edward Chasen ja pianisti Cathalene Parkerin perheeseen. Lempinimensä ”Chevy” hän sai isoäidiltään.
Chase luki kandidaatin tutkinnon englannin kielestä Bard Collegessa vuonna 1967. Hän ei jatkanut opintojaan vaan teki sekalaisia töitä elääkseen ja oli mukana perustamassa komediaryhmää nimeltä Channel One. Hän perusti myös jazzyhtyeen opiskelijatoveriensa kanssa ja soitti sen jälkeen rumpuja ja koskettimia Chamaeleon Church -nimisessä rockyhtyeessä, joka julkaisi yhden albumin ja hajosi 1969.
Musiikkiuransa jälkeen Chase kirjoitti "Mad"-lehteen parodian "Vaarallinen tehtävä" -televisiosarjasta. Vuonna 1973 hän esiintyi National Lampoonin teatteriesityksessä "Lemmings" ja sen jälkeen "National Lampoon Radio Hour" -ohjelmassa.
Vuonna 1975 Chase palkattiin kirjoittamaan NBC:n uutta "Saturday Night Live" -viihdeohjelmaa, ja hänestä tuli myös ohjelman vakioesiintyjä. Chase voitti vuonna 1976 kaksi Emmy-palkintoa työstään Saturday Night Livessä. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Emmyn "The Paul Simon Special" -ohjelman kirjoittamisesta.
Chasen roolisuoritus elokuvassa "Foul Play" (1978) toi hänelle Golden Globe -ehdokkuuden. Seuraavina vuosina hän esiintyi useassa menestyskomediassa, kuten "Latvasta laho" (1980), "Faijalla hommat hanskassa" (1983) ja "Nimeni on Fletch" (1985). Chase oli uransa huipulla vuosina 1987 ja 1988, jolloin hän myös juonsi Oscar-gaalan. Chase sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1994.
Chase juonsi omaa "The Chevy Chase Show" -televisio-ohjelmaansa vuonna 1993, mutta sitä tehtiin vain viiden viikon ajan. Samalla hänen elokuvauransa oli kääntynyt laskuun. Hän alkoi näytellä 1990-luvulta alkaen jälleen myös televisiosarjoissa, kuten "Kova laki", "Perhesiteet" ja "Paluu pulpettiin".
Chase meni naimisiin vuonna 1973 ja avioeron jälkeen uudelleen vuonna 1976. Kolmannen vaimonsa Jayni Luken (v. 1982) kanssa hänellä on kolme tytärtä.
Lawrence Lessig

Lawrence Lessig (s. 3. kesäkuuta 1961) on oikeustieteen professori Stanfordin yliopistossa. Lessig on tutkinut erityisesti tekijänoikeus- ja tavaramerkkisäännöksiä internetin aikana.
Koulutustausta ja akateeminen opetus.
Lessig suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) taloustieteessä Yalessa, hallinnossa Pennsylvanian yliopistossa, ylemmän filosofiasta Cambridgessa ja oikeustieteen maisterin tutkintoon verrattavissa olevan Juris Doctor -tutkinnon Yalessa. Ennen siirtymistään Stanfordiin hän hoiti Berkman-professuuria Harvardissa ja oli sitä ennen Chicagon yliopiston professori. 
Oikeushistoria.
Lessig edusti Eric Eldredia tapauksessa "Eldred vastaan Ashcroft", joka vastusti vuoden 1998 tekijänoikeuksien voimassaoloaikaa kahdellakymmenellä vuodella pidentänyttä Sonny Bono Copyright Term Extension Actia.
Lessing on perustanut Center for Internet and Societyn. Hän sai vuonna 2002 Free Software Foundationin FSF Award for the Advancement of Free Softwaren ja valittiin 2004 FSF:n johtokuntaan. Hän perusti Creative Commonsin ja on Electronic Frontier Foundationin johtokunnan jäsen. "Scientific American" -lehti nimitti hänet yhdeksi maailman viidestäkymmenestä huippunäkijästä.
Yksityiselämä.
Lawrence Lessing on avoimesti kertonut että katoliset kirkonmiehet seksuaalisesti hyväksikäyttivät häntä kun hän oli alaikäinen.
Kaarlo Partanen

Kaarlo ”Kalle” Partanen (25. elokuuta 1915 Sortavala – 2. heinäkuuta 2006 Lahti) oli suomalainen raviohjastaja, ravivalmentaja, ravihevosten kasvattaja ja suomalaisen raviurheilun keskeinen vaikuttaja vuosikymmenien ajan.
Kalle Partasen isä oli sortavalalainen hevoskauppias ja äiti oli sveitsiläissyntyinen. Hänestä itsestään ei koskaan tullut hevoskauppiasta, koska hän oli omien sanojensa mukaan sellaiseen aivan liian rehellinen.
Kalle Partanen valmensi moninkertaiset ravikuninkaat Ero-Lohkon (1951–1979) ja Vieterin (1967–1984). Hän ohjasti Vieterin ravikuninkuuteen viisi kertaa (1973–1974 ja 1976–1978), ja Vieteri onkin Vekselin ja Vieskerin ohella kaikkien aikojen menestynein hevonen kuninkuusravien historiassa. Ero-Lohko kruunattiin kuninkaaksi Partasen ohjastamana neljä kertaa (1958–1961).
Kalle Partanen oli tunnettu ohjastaja ja persoonallisuus, joka hyvän ulosantinsa, suorapuheisuutensa ja vilkkaan karjalaisen luonteensa vuoksi tunnettiin ”Kausalan Cassiuksena” – Partasen koti ja ravitallit sijaitsivat Iitin Kausalassa.
Jouni Aallon toimittama elämäkertateos "Ravikuninkaiden käskynhaltija" perustuu Partasen 1980-luvulla Hevosurheilu-lehdessä julkaistuihin muistelmiin.
Kaarlo Partanen oli talvi- ja jatkosodan veteraani ja 50 prosentin sotainvalidi.
Kottikärry

Kottikärryt on kuljetusväline, jonka tekniikka perustuu vipuun ja pyörään. Kottikärryissä on allasmainen tila tavaroille, työntövarret ja pyörä. Kottikärryissä on yksi tai kaksi työntövartta, joilla yksi henkilö pystyy kuljettamaan kottikärryjä. Kottikärryjen altaassa voidaan kuljettaa kiinteitä ja nestemäisiä aineita. 
Kuljetettavan taakan paino pyritään siirtämään pyörän kannatettavaksi ja kottikärryjen käyttäjän voima voidaan käyttää kärryn liikuttamiseen. Kuljetettaessa raskaita tavaroita työntövarsia voi nostaa ylöspäin, jolloin kuorman painosta suurempi osa jakautuu pyörälle. Kottikärryillä aikuinen kykenee helposti siirtämään tasaisella alustalla jopa yli 100 kg kuormia. Keveimmät lehtikärryt eivät kuitenkaan kestä niin suuria taakkoja, joten kärryt on syytä valita raskaimman kuljetettavan materiaalin mukaan.
Kottikärryjä käytetään teollisuudessa, rakentamisessa, puutarhanhoidossa ja maataloudessa.
Kottikärryjen pyörä on ilmalla täytettävä kumirengas. Nykyään kottikärryjen renkaat ovat usein täyskumisia ja siten puhkeamattomia. Perinteinen kottikärry on yksipyöräinen, mutta markkinoilla on myös muodoltaan samanlaisia kaksipyöräisiä kärryjä, joita käytetään kuljetuskärryinä. Usein kottikärryjä myydään itse koottavina rakennussarjoina.
Prahan vanha juutalainen hautausmaa

Prahan vanha juutalainen hautausmaa on Prahan kaupungissa Tšekissä sijaitseva juutalainen hautausmaa. Se sijaitsee kaupungin juutalaiskorttelissa. Hautausmaa oli käytössä 1400-luvun puolivälistä vuoteen 1787. Hautausmaalla on kaikkiaan noin 12 000 hautaa. 
Ensimmäinen sinne haudattu oli vuonna 1439 kuollut runoilija ja tiedemies Avigdor Karo. Kuuluisimpia hautausmaalle haudattuja henkilöitä ovat Rabbi Löw (oikealta nimeltään Yehuda ben Bezalel, k. 1609), Mordechai Maisel (k. 1601), David Gans (k. 1613) ja David Oppenheim (k. 1736).
Kuvagalleria.
&lt;br&gt;
Škoda Fabia

Škoda Fabia on Škoda Auton vuodesta 1999 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Škoda Felician.
Milan Milutinović

Milan Milutinović (Милан Милутиновић, 19. joulukuuta 1942 Belgrad, Serbia – 2. heinäkuuta 2023) oli serbialainen poliitikko, joka toimi Jugoslavian suuremman tasavallan, Serbian presidenttinä 1998–2002. Hän oli Jugoslavian suurlähettiläs ja ulkoministeri 1995–1998. Hän oli Slobodan Miloševićin läheinen liittolainen. Kun hänen kautensa presidenttinä päättyi joulukuussa 2002 hän antautui Entisen Jugoslavian kansainväliselle rikostuomioistuimelle.
Milutinović opiskeli Belgradissa, ja suoritti tutkinnon oikeustieteessä.
Jugoslavian ulkoministerinä hän otti osaa 1995 Daytonin neuvotteluihin, joissa saatiin viimein aikaan rauhansopimus.
Miloševićin toisen ja viimeisen sallitun kauden päättyessä vuoden 1997 presidentinvaalien kaksi ensimmäistä äänestyskertaa hylättiin, koska äänestysprosentti jäi liian alhaiseksi. Kahden kerran jälkeen sosialistipuolue vaihtoi ehdokkaansa Lilićista Milutinovićiin. Hän ei ollut kovin tunnettu ehdokas, koska oli palvellut pitkään lähettiläänä Kreikassa, mutta hän sai viimein 59,23 % äänistä äänestysprosentin ollessa vain vähän yli vaaditun (50,98 %). Vaaleja boikotoivat puolueet ja radikaalipuolueen vastaehdokas Vojislav Šešelj esittivät syytöksiä vaalivilpistä.
Asemassaan presidenttinä hänestä tuli puolustusneuvoston jäsen. Presidenttinä hänellä oli paljon valtaa, mutta tosiasiassa hän tuskin uskalsi panna vastaan ja todellisen vallan katsottiin olevan Miloševićilla.
Presidenttinä Milutinović nautti diplomaattista koskemattomuutta, joka päättyi vuoden 2002 lopussa. Haagissa yritettiin todistaa hänen tienneen Jugoslavian liittoarmeijan sotarikoksista ja ettei hän tehnyt tarpeeksi niiden estämiseksi ja syyllisten rankaisemiseksi. Milutinovićin mukaan hän oli vain keulakuva, jolla oli hyvin vähän valtaa asioiden kulkuun. 
Milutinovićin oikeudenkäynti alkoi 10. heinäkuuta 2006.
Sotarikostuomioistuin vapautti Milutinovićin 26. helmikuuta 2009. Syyttäjät olivat vaatineet Milutinovićille 20 vuoden vankeusrangaistusta, mutta tuomioistuin julisti hänet syyttömäksi.
Aleksandr Dzasohov

Aleksandr Sergejevitš Dzasohov (; osseetiksi Дзасохты Сергейы фырт Алыксандр, "Dzasohty Sergejy fyrt Aleksandr", s. 3. huhtikuuta 1934 Vladikavkaz) on pohjoisossetia-alanialainen poliitikko, joka toimi Pohjois-Ossetia-Alanian presidenttinä vuosina 1998–2005.
Dzasohov valmistui Pohjois-Kaukasuksen kaivosinstituutista vuonna 1957 ja hänellä on politiikan tohtorin arvo. Vuosina 1993–1995 hän oli Venäjän federaation duuman jäsen. Pohjois-Ossetia-Alanian presidentiksi hänet valittiin 76 prosentin äänisaaliilla 18. tammikuuta 1998. Toiselle kaudelle hänet valittiin 27. tammikuuta 2002, jolloin hän sai 56,02 prosenttia äänistä. Dzasohov kuitenkin luopui asemastaan ennen virkakauden päättymistä 31. toukokuuta 2005 ja hänen seuraajakseen valittiin Taimuraz Mamsurov. 
Nykyisin Dzasohov edustaa Pohjois-Ossetia-Alaniaa Venäjän federaation parlamentin ylähuoneessa, Federaation neuvostossa.
Dzasohov todisti Beslanin koulukaappauksesta selvinnyttä terroristia Nur-Paši Kulajevia vastaan 13. tammikuuta 2006 Pohjois-Ossetian korkeimmassa oikeudessa. Beslanista saapui kaksi bussilastillista panttivankeina olleita ja heidän omaisiaan maan pääkaupunkiin Vladikavkaziin seuraamaan pitkään odotettua todistajan lausuntoa. Turvallisuustoimet oikeudenkäynnissä olivat mittavat. Monet koulukaappauksen uhrit ja heidän omaisensa pitävät Dzasohovia yhtenä niistä viranomaisista, joita pidetään syyllisinä koulukaappaukseen. Syyttäjänvirastosta vakuutettiin ettei ketään viranomaisia tulla syyttämään koulukaappauksen aiheuttamista kuolemista, joten Dzasohov sai todistaa ilman että olisi ollut pelkoa oikeudellisista seuraamuksista hänelle itselleen.
Ilie Năstase

Ilie Năstase (s. 19. heinäkuuta 1946 Bukarest, Romania) on romanialainen tennispelaaja, joka oli maailmanlistan ykköspelaaja vuosina 1973–1974. Năstase voitti urallaan kaksinpelissä 57 ATP-turnausta, menestystä tuli etenkin hänen huippuvuosinaan 1972–1973.
Tämän lisäksi Năstasella on kaksi Grand Slam -voittoa (US Openista 1972 ja Ranskan avoimista 1973). Năstase ja Jimmy Connors tunnettiin aikanaan hyvinä ystävinä, ja he pelasivatkin yhdessä erittäin paljon nelinpeliturnauksia.
Tennis-lehti on rankannut Năstasen maailman 28. parhaaksi pelaajaksi kautta aikojen.
Năstase tuli tunnetuksi myös oikuttelustaan ja riidoistaan tennistuomareiden kanssa.
Nové Město (Praha)

Nové Město on Tšekin pääkaupunki Prahan kaupunginosa ja maarekisterialue. Huolellisesti suunnitellun Uudenkaupungin perusti kuningas Kaarle IV vuonna 1348. Se oli kaksi kertaa suurempi kuin Vanhakaupunki, ja siellä asui pääasiassa kauppiaita ja käsityöläisiä. 1800-luvun loppupuolella sen ulompi linnoitus purettiin ja Uusikaupunki kehittyi nykyiseen asuunsa.
Japanin bobtail

Japanin bobtail on kissarotu, joka on kotoisin Japanista.
Historia.
Japanin bobtail on esiintynyt japanilaisissa maalauksissa ja seinätöissä jo ainakin tuhat vuotta sitten. Maneki neko eli onnen kissa on Japanissa erittäin suosittu lahja- ja koriste-esine, joka kuvaa tassua nostavaa Japanin bobtail-kissaa. Yhdysvalloissa rotuun kuuluvia kissoja nähtiin ensimmäistä kertaa vuonna 1968, jolloin Elisabeth Freret toi Japanista 3 yksilöä, ja sitä kautta rotu siirtyi myös Eurooppaan, vaikka ei olekaan kovin suosittu täällä. Myös Suomessa rotu on harvinainen. Helena Linnanvirta toi Suomeen bobtailin Sayesinde's Ichi-Ban 1990 Hollannista ja myöhemmin uroksen Bassetti's Sashitaru Yhdysvalloista.
Luonteenpiirteet ja muut ominaisuudet.
Japanin bobtail on melko hiljainen ja rauhallinen lemmikki, paitsi kiimassa oleva narttu. Se antaa hyvin japanilaisen kuvan itsestään joidenkin eleidensä perusteella. Sen takajalat ovat hieman etujalkoja korkeammat, mikä antaa sille hiukan jänismäisen ulkonäön. Kooltaan se on keskikokoinen tai pieni kissa ja painaa 2,5–4 kg. Luonteeltaan se soveltuu perheille kissaksi hyvin. Sitä voi kasvattaa eri rotuisten kissojen seurassa ja se sopeutuu paremmin, jos sillä on seuranaan toinen samanrotuinen kissa.
Rodulla on erityispiirteenä lyhyt töpöhäntä, joka on seurausta häntänikamien mutkaisuudesta eli sen häntä on yhtä häntämutkaa. Ominaisuus on perinnöllinen ja resessiivinen, eli jos Japanin bobtailit saavat yhteisiä jälkeläisiä, on niillä kaikilla perinnöllisesti töpöhäntä. Se ei siis ole hännänkasvussa tapahtunut vika tai mutaatio kuten Manx - kissalla, ja Japanin bobtail on täysin terve kissarotu.
Sen turkki on lyhyt eikä sillä ole juurikaan aluskarvaa. Yhdysvalloissa kasvatetaan myös pitkäkarvaisia bobtaileja.
Tarina.
Tarina kertoo, kuinka Japanin bobtail sai töpöhäntänsä. Se asettui nukkumaan liian lähelle avotulta ja sen pitkä häntä syttyi palamaan. Kauhuissaan kissa juoksi kaupungin läpi ja sen palava häntä sytytti monta rakennusta tuleen. Rangaistukseksi keisari määräsi, että kaikilta kissoilta leikataan häntä.