Minna Lindgren

Minna Liisa Gabriela Lindgren (s. 22. tammikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Helsingin vihreiden kaupunginvaltuutettu hän on ollut vuodesta 2021.
Ura.
Lindgren on työskennellyt Yleisradiossa vuodesta 1986 lähtien toimittajana, toimituspäällikkönä, tuottajana ja ohjelmistopäällikkönä. Vuosina 1986–1987 hän oli Synkooppi-lehden päätoimittaja. Vuodesta 2008 hän on ollut vapaa kirjoittaja. Lindgreniltä on ilmestynyt kymmenen romaania, kaksi pakinakokoelmaa, elämäkerta "Leif Segerstam nyt!," oopperoita esittelevä "Minun oopperani, epätäydellinen historia" ja yhdessä Olli Löytyn kanssa opas klassisen musiikin kuunteluun "Sinfoniaanisin terveisin". Lindgren on tehnyt myös juontajan töitä pääasiassa klassisen musiikin tilaisuuksissa, kirjoittanut kolumneja moniin eri lehtiin (Suomen Kuvalehti, Helsingin Sanomat, Talouselämä, Rondo, Kauppalehti, Oma Aika, ET-lehti), verkkojulkaisuihin Rapport.fi sekä Verdeen (Verdelehti.fi) ja pakinoi vuosina 2018-2024 Radio Suomessa. Koulutukseltaan hän on musiikkitieteilijä (filosofian maisteri Helsingin yliopistosta 1993 sekä Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan kunniatohtori 2023).
Romaanista "Vihainen leski" on tehty kaksi näyttämöversiota (Helsingin kaupunginteatteri, Oulun kaupunginteatteri), "Ehtoolehto"-trilogiasta versio Pyynikin kesäteatteriin ja romaanista "Kaukorakkaus" verso Hämeenlinnan teatteriin. Hänen romaanejaan on käännetty kahdeksalletoista kielelle. Ehtoolehto-trilogiasta on tehty tv-sarja vuonna 2025 (tilaaja Elisa).
Ooppera on Lindgrenin suuri intohimo, ja hän on kirjoittanut useita librettoja Suomen Kansallisoopperalle: "Jannen salaisuus" (säv. Olli Kortekangas, 2015), "Koodi ilolle" (oratorio buffa, säv. Kirmo Lintinen 2017), "Pikaparantola" (säv. Iiro Rantala, 2018) ja "Covid fan tutte" (lyhennetty ja uudelleen kirjoitettu versio Mozartin oopperasta Cosi fan tutte, 2020). Komische Oper Berlin esitti kaudella 2021-22 tilaamansa Iiro Rantalan ja Minna Lindgrenin oopperan "Die Zaubermelodika." Pikaparantolasta on tehty nimellä "Sanatorio Express" saksankielinen ja englanninkielinen versio (Frankfurt 2024, Melbourne 2025)
Lindgren on kirjoittanut kaksi näytelmää, "Beige tappaa" (yhdessä Peppi Kajanteen kanssa, Aleksanterinteatteri, 2016) ja "Piilolääkäri" (Musiikkiteatteri Kapsäkki, 2020).
Jo ennen poliittista uraansa Lindgren on ollut aktiivinen luottamustehtävissä kulttuurin kentällä. Hän on ollut hallituksen, johtokunnan tai hallintoneuvoston jäsen mm. Esittävän Säveltaiteen Edistämiskeskuksessa, Länsi-Helsingin Musiikkiopistossa, Kuudennen kerroksen orkesterissa, Musiikkiteatteri Kapsäkissä, Sibelius-Akatemiassa ja Suomen Kulttuurirahastossa. Hän on perustanut ja toimii hallituksen puheenjohtajana ja tuottajana syksyllä 2022 aloittavassa konserttisarjassa Helsinki Seriös. Helsingin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin vihreiden edustajana vuonna 2021 ja kaupunginhallituksen jäsen hän on ollut vuodesta 2023. Lindgren on myös Suomen Kansallisoopperan ja -baletin hallituksen jäsen. Vapaaehtoistyötä hän on tehnyt vuodesta 2019 Kehitysvammatuki57:n kerhotoiminnassa projekteissa "Taide tutuksi" ja "Helsinki tutuksi".
Pakinat.
Lindgrenin pakinoiden aihepiiri rajautuu klassiseen musiikkiin, oopperaan ja balettiin. Silti tekstit ovat kiinnostavaa luettavaa myös laajemmalle yleisölle eivätkä ne vaadi alan tuntemusta. Useat pakinat alkavat anekdootilla jonkun tunnetun säveltäjän tai muusikon elämästä. Pakina voi alkaa myös esimerkillä tai väittämällä. Lopetuksessa Lindgren pyrkii usein lennokkaaseen loppukaneettiin. Vaikka teksteissä on lennokkuutta, ne eivät synny huitaisemalla, sillä Lindgren käyttää niiden laatimisessa esimerkiksi lähdeteoksia. 
Palkinnot.
Lindgren sai Antti Pajamon kanssa Kirkon tiedonvälityspalkinnon vuonna 2007. Palkinto myönnettiin YLE Radio 1:n Jumalainen heinäkuu -projektin toteuttamisesta.
Lindgren sai Bonnierin suuren journalistipalkinnon vuonna 2009 artikkelista, joka käsitteli hänen isänsä, professori Kaj Lindgrenin (1922–2007) elämän loppuvaiheita; artikkeli julkaistiin "Helsingin Sanomain" kuukausiliitteessä. Isä halusi kuolla rauhassa ilman viivytyksiä ja turhaa hoitoa, kun aika koittaa. Hoitokodin ja sairaalan byrokratia vaikeutti kuitenkin käytännössä kuolevan tahdon toteuttamista. Isä oli allekirjoittanut hoitotahdon, jonka mukaan hän kieltäytyi kaikesta muusta kuin kipulääkityksestä. Erityisesti hän kielsi antibioottihoidon, jos hän saa keuhkokuumeen. Isä joutui kuitenkin erilaisten byrokraattisten toimenpiteiden kohteiksi, koska ”palvelutalossa ei saa kuolla” ja hoitotahdon toteuttaminen oli vierasta usein vaihtuville lääkäreille. Isä sai lopulta tahtonsa läpi: hän kuoli helsinkiläisessä yksityissairaalassa 84-vuotiaana. — Yleisradio muokkasi artikkelista elokuvan ”Isän kuolema”, joka esitettiin TV1:ssä 25. huhtikuuta 2011.
Aleksis Kiven Seura myönsi Minna Lindgrenille Eskon puumerkki -palkinnon 2014. Palkintoperusteluiden mukaan Lindgren on tehnyt työtään omapäisesti ja omaperäisesti. Hän on työssään nostanut esille tärkeitä ja erikoisiakin aiheita vanhusten hoidosta klassiseen musiikkiin ja byrokratian koukeroista ensyklopediseen sivistykseen.
Lindgrenin "Ehtoolehdon pakolaiset" valittiin vuoden 2015 Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi.
SYK:n alumniyhdistys SYKE ry valitsi Lindgrenin vuonna 2021 Vuoden sykkiläiseksi. Kehitysvammatuki 57 valitsi hänet yhdessä Pyry Haukkavaaran kanssa Vuoden vapaaehtoiseksi 2021.