tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helsingin metron opastinjärjestelmä

Helsingin metron opastinjärjestelmä on Helsingin metrossa käytettävä rautatieopastimien järjestelmä. Opastimilla annetaan metrojunien kuljettajille liikkumisluvat sekä tieto metrojunan käyttämällä kulkutiellä olevista rajoituksista. Opastinjärjestelmän tärkeimmät opastimet ovat pääopastimet, joilla annetaan kuljettajalle määräyksiä, sekä esiopastimet joilla annetaan kuljettajalle ennakkotieto seuraavan pääopastimen opasteesta.
Pääopastimet.
Pääopastimet ovat liikennettä ohjaavia opastimia, joilla annettavia opasteita kuljettajan on aina noudatettava. Pääopastimia käytetään suojaamaan risteäviä raiteita, sekä jakamaan rata lyhyempiin osiin eli suojaväleihin. Pääopastimet on nimetty kirjaintunnuksin, joista ensimmäinen ilmoittaa opastinta ohjaavan alueasetinlaitteen ja raiteen. Jälkimmäinen on juokseva järjestyskirjain ja ilmaisee opastimen sijainnin.
Opastimella annettava opaste asetetaan asetinlaitteelta käsin. Perusopaste on seis-opaste. Tiettyjen kulkutie-ehtojen todeuduttua opastimella voidaan antaa jokin ajon salliva opaste. 
Pääopastimet on varustettu raiteen välissä sijaitsevalla pakkopysäytyslaitteen magneetilla, joka on toiminnassa kun opastin näyttää opastetta Seis (Po 0), tai poikkeusopastetta (Pk 0). 
Opastimen suojaamaan kulkutiehen kuuluu yleensä myös kulkutien päättävän, seis-opastetta näyttävän opastimen takana oleva turva-alue eli ohiajovara. Ohiajovaralla ei saa olla toista junaa ja sillä olevat vaihteet on oltava lukittu siten, ettei seis-asentoisen opastimen ohitse joutuva juna riko ratalaitteita tai aiheuta törmäysvaaraa. Ohiajovaran pituus mitoitetaan tapauskohtaisesti, yleensä se kuitenkin on niin pitkä, että täyttä vauhtia kulkeva metrojuna pysähtyy kaikissa keliolosuhteissa pakkojarrutuksen voimasta ennen ohiajovaran päättymistä.
Esiopastimet.
Esiopastimet ovat opastinjärjestelmää täydentäviä opastimia, joilla ilmoitetaan kuljettajalle seuraavan pääopastimen opaste ennakolta. Opasteita on vain kaksi, ja ne kertovat kuljettajalle pitääkö tämän varautua pysähtymään seuraavalla pääopastimella vai saadaanko seuraava pääopastin ohittaa normaalinopeudella. Esiopastinta ei kuitenkaan voi pitää jarrutuksen aloituskohdan merkkinä, sillä matka pääopastimelle vaihtelee paikasta riippuen. Esiopastimen kirjaintunnus on seuraavan pääopastimen kirjaintunnus E-etuliitteellä sekä järjestysnumerolla, jos esiopastimia on useita.
Muut opastimet.
Hätäopaste on ainut valo-opaste, joka ei ole pää- eikä esiopastin. Jos hätäopastin liittyy pääopastimeen, hätäopastimen kirjaintunnus on pääopastimen kirjaintunnus H-etuliitteellä. Hätäopastimia on sijoitettu normaalin liikennöintisuunnan mukaan ennen ja jälkeen asemalaitureiden, ja ne aktivoituvat automaattisesti joko laiturilla vedetystä hätäpysäytyskahvasta tai jos palo- tai savuovien aukiolosta ei ole varmuutta. Liikenteenohjaaja voi aktivoida hätäopasteen myös käsin.
Philippa Pearce

Ann Philippa Pearce (23. tammikuuta 1920 Great Shelford, Cambridgeshire, Britannia – 21. joulukuuta 2006 Newcastle-upon-Tyne, Britannia) oli englantilainen lastenkirjailija.
Pearce oli perheen neljästä lapsesta nuorin. Hän aloitti sairauden vuoksi koulun vasta kahdeksanvuotiaana. Hän kävi koulun Perse School for Girlsissä ja pääsi stipendillä Cambridgen yliopiston Girton Collegeen opiskelemaan historiaa ja englannin kieltä.
Yliopiston jälkeen Pearce muutti Lontooseen, jossa hän muun muassa kirjoitti BBC:lle kouluradio-ohjelmia. Hän joutui vuonna 1951 sairaalaan tuberkuloosin vuoksi. Ensimmäinen kirja "Minnow on the Say" ilmestyi vuonna 1955. Uransa aikana Pearce julkaisi kymmeniä kirjoja, joista tunnetuimpia ovat "A Dog So Small" (1962), "Iipu ja Vinku" (1978) ja "Kivienkeli lentää" (1983). Hän sai teoksestaan "Tom ja keskiyön puutarha" (1958) vuoden 1959 Carnegie-mitalin.
Pearce oli vuodesta 1962 naimisissa Martin Christien kanssa ja ehti ennen varhaista leskeksi jäämistään saada tyttären Sallyn. Hän asui vuodesta 1973 synnyinseuduillaan Great Shelfordissa. Vielä vuonna 2004 häneltä ilmestyi teos "The Little Gentleman" ja postuumisti 2008 "A Finder's Magic". Hän kuoli Durhamissa aivoinfarktin komplikaatioihin 86 vuoden ikäisenä.
Hän oli Royal Society of Literaturen jäsen.
Nery Castillo

Nery Castillo (s. 13. kesäkuuta 1984 San Luis Potosí) on meksikolainen jalkapalloilija, joka pelaa Real Betisissä lainasopimuksella ukrainalaisesta FK Šah’tar Donetskista.
Ura.
Castillo teki debyyttinsä kotiseuransa Danubion riveissä Uruguayn ykkösdivisioonassa 15-vuotiaana. Danubion juniorijoukkue osallistui Brasiliassa turnaukseen, jossa eurooppalaisseurojen scoutit huomasivat Castillon kyvyt. Hänen isänsä ja agenttinsa päättivät lähettää hänet englantilaiseen Manchester Unitediin, mutta hän ei saanut lupia kuntoon, ja siirto jäi haaveeksi. 16-vuotiaana hän teki sopimuksen kreikkalaisen Olympiakosin kanssa. Kolmen vuoden pestin jälkeen Castillosta tuli avauskokoonpanon pelaajia sekä Kreikan Superliigassa että kansainvälisissä peleissä. 
Hän siirtyi nykyiseen seuraansa 31. heinäkuuta 2007 20 miljoonalla eurolla. Joulukuussa 2007 hänet lainattiin Manchester Cityyn ja elokuussa 2008 edelleen Real Betisiin.
Maajoukkue.
Castillo pelasi Kreikassa lähes seitsemän vuotta, mikä olisi mahdollistanut kansalaisuuden saamisen. Kreikan jalkapalloliitto olisi ollut valmis maksamaan hänen pelaamisestaan miljoona dollaria. Castillo valitsi kuitenkin Meksikon maajoukkueen, jossa hän debytoi 2. heinäkuuta 2007 Irania vastaan. Hän oli mukana Copa Américassa, jossa Meksiko voitti pronssia.
Ivan Southall

Ivan Southall l (8. kesäkuuta 1921 Canterbury, Victoria, Australia – 15. marraskuuta 2008 Wantirna, Victoria, Australia) oli australialainen lastenkirjailija. 
Southall joutui isänsä kuoltua lopettamaan koulunkäynnin 14-vuotiaana. Vapaa-ajallaan hän kirjoitti novelleja, joista osa julkaistiin, ja 20-vuotiaana hän oli julkaissut neljä kirjaa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja asui sodan jälkeen kaksi vuotta Lontoossa.
Southall palasi 1947 Australiaan, ja vuonna 1950 ilmestyi ensimmäinen osa hänen suositusta "Simon Black" -seikkailukirjasarjastaan. Teoksia on käännetty maailmanlaajuisesti vähintään parillekymmenelle kielelle, myös suomeksi, ja niille myönnettiin arvostettuja palkintoja useissa maissa. Vuonna 1971 hän sai teoksestaan Carnegie-mitalin.
Southallin teoksesta "Hills End" (1962) on tehty televisioversio. Hän sai vuonna 1981 Australian ritarikunnan jäsenen arvon. Hän kuoli syöpään 87-vuotiaana.
Aiheesta muualla.
Huikko (Tuusula)

Huikko on kylä Tuusulassa noin kolme kilometriä Jokelasta etelään pääradan ja Jokelantien varrella. Kylässä sijaitsee Jokelan Valu Oy.
Huikossa on ollut myös rautatieseisake (), joka lakkautettiin 27. toukokuuta 1990. Paikalla sijaitsi tasoristeys vielä 2000-luvun alkuun asti.
Véhicule de l'Avant Blindé

Véhicule de l'Avant Blindé eli VAB on ranskalaisvalmisteinen kuljetuspanssariajoneuvo. VAB:ia valmistaa GIAT Industries -yhtiön osasto Euro Mobilité Division. Vuonna 1976 palveluskäyttöön otettua ajoneuvoa on valmistettu noin 5 000 kappaletta. VAB on uintikykyinen, ABC-suojattu, sillä on hyvät maasto-ominaisuudet ja se voidaan muuntaa lukuisiksi eri versioiksi.
Käyttöhistoria.
VAB:ea on käytetty lähes kaikissa konflikteissa, joissa Ranskan joukkoja on ollut mukana, erityisesti Kuwaitissa, Norsunluurannikolla ja Jugoslaviassa.
Variaatiot.
Versiot ovat joko 4x4- tai 6x6-renkaisia. Ranskan armeijalla on 4x4-, pioneerijoukoilla 6x6-renkainen versio, jossa on paranneltu amfibisia ominaisuuksia
Ranskan National Gendarmerie käyttää myös erästä VAB variaatiota, VBRG (Véhicule Blindé de Reconnaissance de la Gendarmerie). VBRG korvasi vanhan VXB:n. VBRG käytetään joukkojenhallintaan. Se voidaan varustaa vesitykillä tai puskutraktorin levyllä.
Koskikara (kauppakeskus)

Koskikara on kauppakeskus Valkeakosken ydinkeskustassa 1. kaupunginosassa. Sen pääomistaja on Pirkanmaan Osuuskauppa. Koskikara rakennettiin Valkeakosken keskustaan vuonna 1993. Koskikara keskittyy pääasiassa päivittäistavaramyymälöihin. Ennen Koskikaraa paikalla sijaitsi SOK:n tavaratalo. Ennen Koskikarassa sijaitsi Vapaa Valinta, Riihimäen Säästö-Karit, Valintatalo, Tiimari, Leluliike Koskivekara, Ravintola Rosso, Donitsi Kahvila Arnolds sekä Kirpputori Merjan kirppis. Koskikarassa järjestetään aika ajoin myös konsertteja; muun muassa Anna Abreu ja Cheek ovat esiintyneet Koskikarassa. Koskikara muuttuu Valkeakosken Prisma-keskukseksi vuonna 2025.
Kaliforniankondori

Kaliforniankondori ("Gymnogyps californianus") on äärimmäisen uhanalainen päiväpetolintu. Se on jo kertaalleen hävinnyt luonnosta, mutta sitä yritetään istuttaa uudelleen tarhausten avulla. Vuonna 2006 villejä lintuja oli 127 yksilöä ja vuonna 2017 niitä oli 463 yksiloä.
Koko ja ulkonäkö.
Kaliforniankondori on suuri musta lintu: siipien kärkiväli voi olla kolme metriä. Höyhenpeite on muuten musta mutta siipien alapinnalla on valkoista. Aikuisen naama ja kaula ovat punaoranssit ja kondorien tapaan kaljut – naaraalla ja koiraalla ei ole eroa. Poikaset ovat harmaita ja saavat aikuisen höyhenpuvun vasta viisivuotiaina. Nuorilla yksilöillä pää pysyy edelleen harmaana sukukypsyyden saavuttamiseen asti.
Levinneisyys.
Kaliforniankondoreita on aina asunut varsin suppealla alueella Pohjois-Amerikassa. Salametsästys, lyijymyrkytykset sekä elinympäristöjen tuhoaminen saivat kannan romahtamaan. Vuonna 1987 kaikki jäljellä olevat 22 lintua pyydystettiin eläintarhoihin. Lajin lisääntyminen tarhaoloissa onnistui hyvin, ja vuodesta 1991 alkaen lintuja on istutettu takaisin luontoon. Suurin osa kaliforniankondoreista elää Big Surin rannikolla.
Ravinto.
Kaliforniankondori on raadonsyöjä.
Ate

Ate () oli kreikkalaisessa mytologiassa tuhon, harhakuvitelmien ja mielettömyyden jumalatar. Hänet mainitaan Zeuksen vanhimmaksi tyttäreksi ja yhtenä Eriksen lapsista, mutta missään lähteessä ei mainita molempia vanhempia samassa tekstissä.
Aten sanottiin olevan kevyt askeliltaan, koska hän ei kulkenut maata vaan ihmisten päitä pitkin. Hän sai ihmiset ja jumalat sokeiksi tosiasioille, joka johti heidät onnettomuuksiin. Erään kerran hän sai Heran aloitteesta Zeuksen vannomaan, että seuraavaksi syntyvä hänen maallinen jälkeläisensä olisi suuri hallitsija. Sen sijaan, että seuraavaksi olisi syntynyt Zeuksen tarkoittama Herakles, Hera myöhästyttikin tämän syntymää, ja vastaavasti sai oman suosikkinsa Eurystheuksen syntymään ennenaikaisesti. Huomattuaan tulleekseen huijatuksi Zeus heitti Aten alas maahan Olympos-vuorelta kieltäen tätä enää ikinä palaamasta. Siitä alkaen Ate kulki ihmisten keskuudessa tuoden sekasortoa kaikkialle mukanaan.
Nonnoksen "Dionysiakassa" Aten kerrotaan Heraa miellyttääkseen houkutelleen Ampeloksen, nuorukaisen, joka oli Dionysoksen ystävä, ratsastamaan villillä härällä tehdäkseen vaikutuksen ystäväänsä. Ampelos kuitenkin putosi härän selästä ja katkaisi niskansa.
Parhaat (Jaakko Teppo)

Parhaat on kuplettilaulaja Jaakko Tepon ensimmäinen vuonna 1989 julkaistu kokoelmalevy, joka tunnetaan myös nimellä 20 parasta.
Kokoelma sisältää parhaita kappaleita albumeilta "Ruikonperän multakurkku" (1980), "Katuojalaulaja" (1981) sekä "Onnen kerjäläinen" (1984). Kokoelmalla on myös vuonna 1986 julkaistu single "Ryynäsen Vartti", joka julkaistiin ainoastaan singlenä.
Tenavatähti 1994

Tenavatähti 1994 on vuoden 1994 Tenavatähti-lastenlaulukilpailun puitteissa julkaistu kokoelma, jolla laulavat kyseisen kilpailun finalistit ja semifinalistit. Iältään laulajat ovat 6–12-vuotiaita ja esittävät oman kilpailukappaleensa.
Levy koostuu iskelmämusiikista, lastenlauluista sekä kansanlauluista. Kappaleet esitetään suomeksi lukuun ottamatta kahta ruotsinkielistä esitystä.
Kohta taas on joulu

Kohta taas on joulu on laulaja Irwin Goodmanin vuonna 1972 julkaistu jouluaiheinen albumi. Albumi julkaistiin vuonna 1997 CD-versiona. Albumin etukannen on kuvannut Pekka Kuparinen ja takakannen Hannu Männynoksa.
Töyhtöpuikkija

Töyhtöpuikkija eli abbottinsukeltaja-antilooppi ("Cephalophus spadix") on Tansaniassa elävä kotoperäinen ja uhanalainen puikkijoiden alaheimoon kuuluva sorkkaeläinlaji.
Ulkonäkö ja koko.
Töyhtöpuikkijan säkäkorkeus on 65 senttimetriä ja paino noin 55 kiloa. Ruumiin pituus on runsas metri. Yleisväriltään töyhtöpukkija on tummanruskea, mutta sen otsassa on punainen töyhtö. Sarvet ovat ohuet, kymmenisen senttiä pitkät. Sekä uroksilla että naarailla on sarvet.
Elinympäristö.
Maailmassa arvioidaan olevan jäljellä 1 500 töyhtöpuikkijaa. Niitä uhkaa metsästys, salametsästys ja elinalueiden tuhoaminen. Ne elävät Tansaniassa kosteissa vuoristometsissä, varsinkin Kilimanjaron kansallispuistossa.
Elintavat ja ravinto.
Töyhtöpuikkija liikkuu enimmäkseen öiseen aikaan. Se syö pääasiassa hedelmiä, ilmeisesti myös kukkia ja versoja.
Gary McAllister

Gary McAllister (s. 25. joulukuuta 1964 Motherwell, Skotlanti) on skotlantilainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Pelaajaurallaan hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Pelaajaura.
McAllister aloitti uransa Motherwellissa vuonna 1981. Vuonna 1985 Skotlannin Cupin välierissä Celticia vastaan McAllister teki hyvillä otteillaan vaikutuksen Leicester Cityn manageriin Gordon Milneen. Samana vuonna hän siirtyikin yhdessä Motherwell-seurakaveri Ally Mauchlenin kanssa Leicesteriin 250 000 punnan siirtosummalla. 
Leicesterissa McAllister pelasi viisi kautta vaikka se putosikin 1987 pääsarjatasolta 2. divisioonaan. Hänen peliesityksensä herättivät kiinnostusta 1. divisioonan seuroissa ja lopulta vuonna 1990 McAllister siirtyi Leedsiin. Leedsissa McAllister oli voittamassa liigamestaruutta kaudella 1991–1992 ja Charity Shieldia kaudella 1992–1993. Leedsin kapteeninakin pari kautta toiminut McAllister siirtyi Coventry Cityyn kolmen miljoonan punnan siirtosummalla vuonna 1996 pelattuaan seurassa 231 liigaottelua. 
Coventryssa McAllister pelasi neljä kautta, joiden aikana seura taisteli pääasiassa putoamista vastaan. Sopimuksensa päätyttyä kesällä 2000, 35-vuotias McAllister siirtyi Liverpooliin Bosman-säännön turvin. Liverpoolissa hän pelasi loistavasti ja oli tärkeässä roolissa seuran voittaessa kaudella 2000–2001 cup-triplan eli liigacupin, FA Cupin ja UEFA Cupin. McAllister pelasi Liverpoolissa vain kaksi kautta, mutta häntä pidetään yleisesti yhtenä seuran onnistuneimmista hankinnoista. Hänet äänestettiin muun muassa sijalle 32 Liverpoolin kannattajien "100 Players Who Shook The Kop" -äänetyksessä 2006. 
Liverpoolista McAllister palasi kesällä 2002 takaisin sarjatasoa alempana pelanneeseen Coventryyn. Aluksi hän toimi pelaajavalmentajana ja myöhemmin päävalmentajana. McAllister lopetti uransa vuonna 2003 Coventryssa. 
Skotlannin maajoukkuetta McAllister edusti uransa aikana 57 kertaa ja teki viisi maalia. Hän edusti maataan kolmesti arvokisoissa – vuonna 1990 MM-kisoissa, 1992 EM-kisoissa ja 1996 EM-kisoissa.
Valmennusura.
McAllisterin valmennusura alkoi pelaajavalmentajana Coventryssa 2002. Hänen valmennuksessaan Coventry ei menestynyt erityisen hyvin ja hän erosi tehtävästään tammikuussa 2004 viettääkseen aikaa rintasyöpää sairastaneen vaimonsa kanssa. 
McAllister nimitettiin 29. tammikuuta 2008 Newcastleen siirtyneen Dennis Wisen seuraajaksi Leeds Unitedin managerina. Hänen johdollaan Ykkösliigassa pelannut Leeds menestyi aluksi hyvin, mutta seuraavalla kaudella peliesitykset heikkenivät ja McAllister sai potkut. 
Syyskuussa 2010 McAllister palasi valmennustehtäviin Aston Villan apulaisvalmentajana. Gérard Houllierin jouduttua sairaalaan sydänvaivojen vuoksi, McAllister toimi seuran päävalmentajana. Houllierin jätettyä seuran kauden päätteeksi, myös McAllisterin sopimus purettiin.
Eliseo Martín

Eliseo Martín (s. 5. marraskuuta 1973 Monzón) on espanjalainen estejuoksija.
Martín sijoittui 1992 Bostonin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan viidenneksikymmenenneksiyhdeksänneksi. Samana vuonna Soulin nuorten MM-kisoissa hän juoksi 10 000 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 29.38,13. Budapestin EM-kisoissa 1998 hän oli 3 000 metrin esteissä seitsemäs. Seuraavana vuonna hän sijoittui Sevillan MM-kisoissa esteissä kuudenneksi ajalla 8.16,09. Vuonna 2000 hän juoksi Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla kahdeksanneksikymmenenneksitoiseksi ja Sydneyn olympialaisissa esteissä kuudenneksi. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän oli esteissä kahdestoista ja Münchenin EM-kisoissa 2002 viides.
Martín juoksi Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksiyhdeksänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Espanjan mestaruuden estejuoksussa ja MM-pronssia Pariisin MM-kisoissa ajalla 8.09,09. hän oli kuudes. Vuoden päätteeksi hänet valittiin Espanjan vuoden urheilijaksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kolmanneksikymmenenneksiyhdeksänneksi ja Ateenan olympialaisissa esteissä yhdeksänneksi. Maastojuoksun MM-kisoissa 2005 hän keskeytti pitkällä matkalla. Vuonna 2007 Martín sijoittui Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa seitsemänneksikymmenenneksiseitsemänneksi ja Osakan MM-kisoissa esteiden seitsemänneksi. Hän karsiutui alkuerissä Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui yhdeksänneksi Berliinin MM-kisoissa 2009. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli kuudes.
Hangonsaaren ratapiha

Hangonsaari (, 1. kesäkuuta 2003 saakka "Rikkihappo", ratakm 269+655) on Suomen rataverkon liikennepaikka Uudessakaupungissa. Liikennepaikka sijaitsee Hangonsaaressa, jolta on pengertie mantereen puolelle. Saarella toimii Yaran lannoitetehdas, jota liikennepaikka palvelee.
Eurovision tanssikilpailu 2007

Ensimmäinen Eurovision tanssikilpailu järjestettiin 1. syyskuuta 2007 Lontoossa. Kilpailuun osallistui 16 maata. Suurimmasta osasta maita kisaan oli lähetetty paikallisten "Tanssii tähtien kanssa" -kilpailujen voittajat. Muutamien maiden, kuten Suomen, edustajat olivat ammattilaistanssijoita. Suomessa kilpailu nähtiin televisiosta Yle TV2 -kanavalla.
Suomi voitti ensimmäisen Eurovision tanssikilpailun pistemäärällä 132. Ukraina tuli kilpailussa toiseksi ja Irlanti kolmanneksi. Ainoa maa, joka ei saanut yhtään pistettä oli Sveitsi.
Bergön lossi

Bergön lossi Vikare on Merenkurkussa, Korsnäsin Bredskäretin ja Maalahteen kuuluvan Bergön saaren välillä, tiellä 6732 liikennöivä lossi. Vikare on liikennöinyt reitillä kesästä 2023 saakka. Lossin hyötykuorma on 150 tonnia, lossi liikennöi aikataulujen mukaan. Lossitoiminnasta vastaa Kymen Saaristoliikenne Oy. Matka Bergön ja Bredskäretin välillä on 1166 metriä.
Lauttayhteys Bergöhön tuli vuonna 1962, jota ennen vuorolaiva M/S Södern liikennöi Bergöstä Vaasaan kolmesti viikossa. Ensimmäinen vaijerilossi tuli välille vuonna 1974. Vuonna 2004 Bergön lossi kuljetti melkein 125 000 ajoneuvoa. Talvisin lauttaa käyttävät pääasiassa mantereelle töihin matkaavat kyläläiset. Kesällä seassa on paljon huvila-asukkaita sekä turisteja.
Nykyisin Pohjanmaalla on ainoastaan kaksi lossia. Toinen on Bergön lossi ja toinen Eskilsön lossi Kaskisten ja Närpiölle kuuluvan Eskilsön saaren välillä.
"Vikare" ja sen sisaralus, Pohjois-Karjalassa Liperin ja Rääkkylän välillä Arvinsalmen lossina toimiva "Nestori" kuuluvat Suomen suurimpiin losseihin, molemmat ovat Vaäyläviraston omistamia.
Djimon Hounsou

Djimon Gaston Hounsou (s. 24. huhtikuuta Cotonou Dahomeyn tasavalta 1964) on beniniläissyntyinen-yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja malli.
Elämäkerta.
Varhaisvaiheet.
Hounsou syntyi Cotonoussa Beninissä Albertine ja Pierre Hounsoulle. Kolmetoistavuotiaana hänet lähetettiin veljensä Edmondin kanssa Pariisiin asumaan. Vuotta ennen valmistumistaan collegesta hän lopetti koulunkäynnin. Hounsou asui kadulla, kunnes muotisuunnittelija Thierry Mugler löysi hänet ja teki hänestä mallin. Mallin työt johtivat sitten näyttelemiseen.
Ura.
Hounsoun elokuvadebyytti oli elokuvassa "Without You I'm Nothing". Hänellä oli myös osia televisiosarjoissa "Beverly Hills 90210" ja "Teho-osasto" sekä vierailurooli sarjassa "Alias". Suuremman roolin Hounsou sai tieteiselokuvassa "Tähtiportti".
Hounsoun ensimmäinen huomiota herättävä roolisuoritus oli elokuvassa "Amistad" vuonna 1997. Tässä Steven Spielbergin ohjaamassa elokuvassa Hounsou esitti Joseph Cinquéa. Vuonna 2000 valmistuneessa Ridley Scottin ohjaamassa elokuvassa "Gladiator" Hounsou esitti Jubaa, päähenkilö Maximuksen ystävää.
Hän on ollut ehdokkaana muun muassa Oscar-palkinnon saajaksi elokuvista "In America" (2002) ja "Blood Diamond – veritimantti" (2006). 24. helmikuuta 2007 Hounsou valittiin Calvin Kleinin alusvaatemalliksi.
Green Onions

Green Onions on yhdysvaltalaisen Booker T. &amp; the M.G.’s -yhtyeen vuonna 1962 levyttämä ja saman vuoden syyskuussa julkaistu musiikkikappale. Se pääsi Billboard Hot 100 -listalle syksyllä 1962 ja pysyi listalla 16 viikkoa. Korkeimmillaan kappale oli listan kolmannella sijalla. "Rolling Stone" -lehden vuonna 2004 kokoamalla "500 Greatest Songs of All Time" -listalla kappale sijoittui sijalle 181.
Kappaleen säveltäjät ovat Booker T. Jones, Steve Cropper, Al Jackson, Jr. ja Lewis Steinberg. Vuonna 1934 syntynyt Jackson kuoli vuonna 1975.
Kappale levytettiin, kun studioaikaa jäi vapaaksi toisen artistin levytyksen peruunnuttua. Yhtye oli studiossa valmiina ja alkoi soittaa klubeissa soittamaansa musiikkia, josta Stax Recordsin omistaja Jim Stewart piti ja äänitti sen aikomuksena julkaista.
"Green Onions" levytettiin B-puoleksi "Behave Yourself" -kappaleelle, mutta puolet vaihdettiin, kun kappaletta soitettiin radiossa. Kappaletta on käytetty useissa suosituissa elokuvissa ja televisiosarjoissa.
Irene Pepperberg

Irene Pepperberg (s. 1. huhtikuuta 1949 New York) on yhdysvaltalainen etologi. Hän on tullut tunnetuksi tutkimuksistaan eläinten, varsinkin papukaijojen, kognitioon liittyvistä aiheista.
Irene Pepperberg syntyi Brooklynissä New Yorkissa. Hän opiskeli kemiaa, valmistui kandidaatiksi Massachusetts Institute of Technologysta 1969 ja maisteriksi Harvardin yliopistosta 1971. Hän väitteli filosofian tohtoriksi fysikaalisen kemian alalta Harvardissa 1976. Pepperberg on Brandeisin yliopiston psykologian dosentti sekä luennoitsija Harvardin yliopistossa. Hän on pyrkinyt ensimmäisten tutkijoiden joukossa edistämään eläinten kielenoppimista. 
Kansainvälisesti Irene Pepperberg tunnetaan varsinkin Alex-harmaapapukaijasta, jota hän koulutti yli 20 vuotta. Alexille kehittyi yllättävän laaja sanavarasto, jota se osasi myös käyttää asianmukaisesti. Linnun kykyjä tällä alueella on kuvattu kaksivuotiaan lapsen kykyjä vastaavaksi, älykkyydeltään se oli 4–5-vuotiaan lapsen tasoa. Alex kuoli äkillisesti 7. syyskuuta 2007. 
Alex-tutkimusta tukeakseen Irene Pepperberg perusti "Alex Foundationin".
Mercedes Lackey

Mercedes Lackey (myös Misty Lackey, s. 24. kesäkuuta 1950) on tuottelias yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Useimmat hänen teoksistaan sijoittuvat Velgarth-nimiseen mielikuvitusmaailmaan. 
Varhaisemmat Velgarth-romaanit Lackey kirjoitti yksin, mutta myöhemmissä hän on tehnyt yhteistyötä kuvittaja Larry Dixonin kanssa. Lackey ja Dixon ovat olleet naimisissa vuodesta 1992 lähtien. Lackey on tehnyt yhteistyötä muun muassa Marion Zimmer Bradleyn ja Andre Nortonin kanssa. 
Osa Lackeyn Velgarthiin sijoittuvista kirjatrilogioista seuraa aikajärjestyksessä toisiaan; kaikkiaan teokset kattavat yli 3 000 vuoden ajanjakson. Kirjailija on tunnettu folkmusiikin harrastaja.
Andre Norton

Andre Alice Norton (vuoteen 1934 Alice Mary Norton; 17. helmikuuta 1912 Cleveland, Ohio – 17. maaliskuuta 2005 Murfreesboro, Tennessee) oli yhdysvaltalainen fantasia- ja scifikirjailija. Hän syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja julkaisi ensimmäisen romaaninsa vuonna 1934. Hän oli vuonna 1964 ehdolla parhaan romaanin Hugo-palkinnon saajaksi.
Andre Nortonille myönnettiin ensimmäisenä naisena Gandalf Grand Master Award vuonna 1977 ja Damon Knight Memorial Grand Master Award vuonna 1983. Hänellä oli vuodesta 1997 paikka Science Fiction Museum and Hall of Famessa Seattlessa. Myöhäisemmällä urallaan Norton ehti tehdä yhteistyötä muun muassa Marion Zimmer Bradleyn ja Mercedes Lackeyn kanssa. 
Norton pääsi 21. helmikuuta 2005 saattohoitoon, ja hän oli kuollessaan 17. maaliskuuta 93-vuotias. Hänen kunniakseen perustettiin vuonna 2005 vuoden parhaalle nuorten tieteis- tai fantasiakirjalle myönnettävä Andre Norton -palkinto . Palkintoa jakaa Science Fiction and Fantasy Writers of America osana Nebula-palkintoja.
Andre Norton kirjoitti yli 70 vuotta kestäneen kirjailijanuransa aikana yli 300 julkaistua teosta. Hän käytti myös salanimiä Andrew North ja Allen Weston. Nortonilta ei ole mittavasta tuotannosta huolimatta suomennettu yhtään teosta.
Leonding

Leonding on kaupunki Ylä-Itävallan osavaltiossa Itävallassa. Kaupungin asukasluku on 28 081 (2017). Leonding sijaitsee lähellä Linziä ja tarjoaa kauniin näkymän alpeille. Maisemat houkuttelevat etupäässä varakasta väestönosaa, vaikka kaupungin oma infrastruktuuri onkin vähäinen. Linzin läheisyyden ja hyvien liikenneyhteyksien vuoksi myös eri yhtiöt ovat perustaneet sinne toimipisteitään.
Historiaa.
Adolf Hitler asui Leondingissa kouluikäisenä ja hänen vanhempiensa Alois ja Klara Hitlerin haudat löytyvät sieltä, kuten myös hänen kuusivuotiaana kuolleen veljensä Edmundin hauta. Alois Hitler kuoli kesken viinilasillisen saatuaan sairauskohtauksen leondingiläisessä baarissa vuonna 1903.
Lindisfarne (yhtye)

Lindisfarne on brittiläinen folk rock -yhtye. Se perustettiin nimellä "Downtown Faction", muutti sitten nimensä muotoon "Brethren" ja otti lopulta käyttöön vakiintuneen nimensä Lindisfarnen saaren mukaan. Lindisfarnen suurimpia hittejä olivat ”Lady Eleanor” (albumilta "Nicely Out of Tune", 1970) ja ”Meet Me on the Corner” ("Fog on the Tyne", 1971). Yhtyeen alkuperäisiin jäseniin kuuluivat Alan Hull (1945–1995), Simon Cowe (s. 1948), Ray Jackson (s. 1948), Rod Clements (s. 1947) ja Ray Laidlaw (s. 1948).
Lindisfarne sai vuonna 1970 levytyssopimuksen Charisma Recordsilta. Debyyttialbumi "Nicely Out of Tune" julkaistiin samana vuonna, ja sen seuraaja "Fog on the Tyne" osoittautui vuonna 1971 kaupalliseksi menestykseksi. Yhtye vieraili Turun Ruisrockissa elokuussa 1972.
Yhtye oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, mutta jatkoi uraansa myöhemminkin ja yhä keulahahmo Alan Hullin kuoleman jälkeen vuonna 1995. 
Vuonna 1990 Lindisfarne nousi lyhyesti uuteen suosioon duetolla "Fog on the Tyne Revisited" jalkapalloilija Paul Gascoignen kanssa.
Lake Bell

Lake Siegel Bell (s. 24. maaliskuuta 1979 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Boston Legal" ja "Surface". Hänen varsinainen läpimurtonsa tapahtui vuoden 2008 elokuvassa "Haamumorsian". Bell on näytellyt myös useissa muissa komediaelokuvissa, kuten "Tapahtui Vegasissa" (2008), "Pientä säätöä" (2009) ja "Näin ystävien kesken" (2011).
Bell käsikirjoitti, ohjasi ja näytteli pääosan elokuvassa "In a World..." vuonna 2013.
Nuoruusvaiheet.
Lake Bell syntyi New Yorkissa. Hänen äitinsä Robin Bell omistaa design-yhtiön ja isä Harvey Siegel toimii kiinteistökehittäjänä. Isä osti jo aiemmin suljetun Virginia International Racewayn ja muunsi sen kantriklubiksi. Hän omisti myös moottoriurheilupuiston New Jerseyssä.
Bellin äiti on protestantti ja isä juutalainen. Omien sanojensa mukaan hänet kasvatettiin ”koomisen huonossa perheessä” eikä hän pidä itseään juutalaisena. Bellillä on kaksi siskoa, Courtney ja Mackenzie, sekä veli Luke.
Bell kävi The Chapin Schoolia New Yorkissa ja Westminster Schoolia Connecticutissa. Hän vietti osan teinivuosistaan Vero Beachilla Floridassa, jossa hän opiskeli Saint Edwards Schoolissa. Bell kävi myös collegessa ensin New Yorkin Skidmoressa ja myöhemmin Lontoossa Rose Bruford Collegessa, jossa hän näytteli muutamissa teatterituotannoissa.
Zvonimir Boban

Zvonimir Boban (s. 8. lokakuuta 1968 Imotski, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Häntä pidetään yleisesti yhtenä Kroatian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Boban aloitti ammattilaisuransa Dinamo Zagrebin riveissä vuonna 1985. Vuonna 1991 Italian suurseura Milan hankki hänet riveihinsä. Ensimmäisen kautensa Italiassa Boban vietti lainassa Barissa. Seuraavat yhdeksän kautta hän pelasi Milanissa saavuttaen seuran riveissä muun muassa neljä Italian-mestaruutta ja Mestarien liigan voiton vuonna 1994. Kaudella 2001–2002 Boban edusti vielä espanjalaista Celta Vigoa.
Boban pelasi Jugoslavian maajoukkueessa vuosina 1988–1991 seitsemän ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän oli mukana myös Jugoslavian nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa vuonna 1987. Kroatian maajoukkuessa Boban pelasi vuosina 1991–1999 51 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Hän edusti Kroatiaa vuoden 1996 EM-kisoissa ja vuoden 1998 MM-kisoissa. Boban toimi Kroatian vuoden 1998 MM-pronssijoukkueen kapteenina.
Boban muistetaan erityisen hyvin myös mellakkaan päättyneestä ottelusta Belgradin Punaista Tähteä vastaan vuonna 1990. Tuolloin hän hyökkäsi kentälle rynnännyttä Dinamon kannattajaa tavoitelleen poliisin kimppuun ja potkaisi tätä. Tämän seurauksena tulleen pelikiellon vuoksi hän ei voinut osallistua vuoden 1990 MM-kilpailuihin.
Peliuransa jälkeen Boban on opiskellut historiaa Zagrebin yliopistossa. Hän on myös työskennellyt jalkapallojournalistina.
Rade Šerbedžija

Rade Šerbedžija (, s. 27. heinäkuuta 1947 Bunić, Kroatia, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on kroatialainen näyttelijä.
Šerbedžija kuuluu kroatianserbeihin, jotka ovat historiallisesti asuttaneet Krajinaa. Hän oli 1970- ja 1980-lukujen suosituimpia näyttelijöitä Jugoslaviassa. Laajempaa kansainvälistä tunnettavuutta Šerbedžija sai vasta 1990-luvulla monista Hollywood-tuotannoista. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Pyhimys", "Eyes Wide Shut" ja "M:I-2 Vaarallinen tehtävä 2". Televisiossa Šerbedžija on nähty muun muassa tieteissarjassa "Surface" ja suositun 24:sen kuudennella tuotantokaudella.
Okinawantikka

Okinawantikka ("Dendrocopos noguchii") on tikkoihin kuuluva erittäin uhanalainen lintu. 
Koko ja ulkonäkö.
Okinawantikka kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Sen höyhenpeite on tumman ruskea ja höyhenten kärjessä on punainen pilkku. Pää on vaaleamman ruskea. Päälaki on koiraalla tummanpunainen ja naaraalla lähes musta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Okinawantikkaa tavataan vain Okinawan saarella Japanissa. Niitä arvellaan olevan jäljellä enää 600 yksilöä. Se pesii metsissä, joissa on suuria vanhoja ikivihreitä lehtipuita. Suurimmat uhat ovat elinalueen supistuminen metsätalouden, maanviljelyn, tekoaltaiden ja golfkenttien laajenemisen myötä.
José Luandino Vieira

José Vieira Mateus da Graça, kirjailijanimeltään José Luandino Vieira, (s. 4. toukokuuta 1935) on etnisesti portugalilainen, mutta jo vuonna 1938 vanhempineen Angolaan muuttanut kirjailija. Hän kasvoi Luandan afrikkalaisalueilla ja aloitti kirjoittamisen portugalin ja paikallisen kimbundun sekoituksella.
Vieira paljasti vuonna 1961 BBC:n haastattelussa salaisia listoja Afrikassa taistelleen portugalilaisarmeijan sotilaskarkureista, mikä johti hänen vangitsemiseensa. Kirjailijan varhainen työ joutui usein sensuroiduksi, ja novellikokoelma "Luuanda" (1963) oli Portugalissa kielletty teos aina vuoteen 1974.
Vieiran virallinen hyväksyntä Portugalissa alkoi kasvaa neilikkavallankumouksen ja siirtomaa-ajan päättymisen jälkeen 1970-luvulla. Hänelle myönnettiin toukokuussa 2006 arvostettu portugalinkielisen kirjallisuuden Camões-palkinto, josta hän kuitenkin kieltäytyi henkilökohtaisista syistä.
Nimrod (Surface)

Nimrod on Surface-televisiosarjassa esiintyvä eläinhahmo. Nimrod on luotu tietokoneella, ja se on sarjassa uusi laji. Sarjassa Miles ja hänen kaverinsa Phil löytävät souturetkellään merestä munan. Munasta kuoriutuu uusi selkärankainen, jonka nimeksi Miles antoi Nimrod (joskus kutsumanimeltään Nim). Nim kuitenkin aiheuttaa merkittävää vahinkoa Milesin perheelle ja Miles joutuu Philin kanssa suuriin vaikeuksiin. Miles joutuu lopulta vapauttamaan Nimin, mutta joutuu itse Nimin lajitoverin puraisemaksi ja päätyy sairaalaan hoitoon. Nimrod parantaa Milesin, ja lopulta Nimrod joutuu tutkittavaksi laboratorioon, jossa Miles työskentelee. 
Nimrodin lajia voi kuvailla kuolemattomaksi. Kun sarjassa on yritetty tappaa yksikin eläin, he heräävät eloon. Lajilla on myös kyky antaa sähköiskuja, jolla laji pyydystää ruokaa.
Alexandre Pato

Alexandre Rodrigues da Silva eli Pato (s. 2. syyskuuta 1989 Pato Branco, Paraná, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä kiinalaisseura Tianjin Quanjianissa.
Ura.
Pato aloitti peliuransa futsalilla kolmen vuoden iässä. 11-vuotiaana hän siirtyi portoalegrelaiseen Internacionaliin. Pelaajanimensä Pato () hän otti kotikaupunkinsa Pato Brancon mukaan.
Internacionalin edustusjoukkueessa Pato pelasi ensimmäisen ottelunsa 17-vuotiaana Palmeirasia vastaan 26. marraskuuta 2006. Internacional voitti 4–1, ja Pato teki yhden ja syötti kolme maalia. Hän voitti Internacionalissa seurajoukkueiden maailmanmestaruuden 2006 ja Recopa Sudamericanan 2007. Brasilian maajoukkueessa hän voitti alle 20-vuotiaiden Etelä-Amerikan-mestaruuden kesällä 2007.
Pato oli vasta 17-vuotias, kun hän 2. elokuuta 2007 allekirjoitti sopimuksen italialaisen AC Milanin kanssa. Milan maksoi Internacionalille 14,6 miljoonan euron siirtokorvauksen. Ensimmäisen kerran Pato pelasi Milanissa harjoitusottelussa Kiovan Dynamoa vastaan 6. syyskuuta 2007. Virallisissa otteluissa Pato sai edustaa uutta seuraansa kuitenkin vasta tammikuusta 2008 lähtien, sillä säännöt kieltävät italialaisseuroja rekisteröimästä alle 18-vuotiaita Euroopan unionin ulkopuolelta tulevia pelaajia, ja kesän 2007 rekisteröintiaika päättyi elokuun lopussa hänen ollessa vielä 17-vuotias. Hän teki maalin Serie A:n debyyttiottelussaan SSC Napolia vastaan 13. tammikuuta 2008.
Ensimmäisen maaottelunsa Pato pelasi Ruotsia vastaan 26. maaliskuuta 2008 Lontoossa. Hän pääsi kentälle vaihtopelaajana ja teki ottelun ainoan maalin. Vuonna 2011 pelattavissa Etelä-Amerikan mestaruuskisoissa Copa Americassa Pato oli Brasilian maajoukkueessa ja teki kaksi maalia.
Tahar Ben Jelloun

Tahar ben Jelloun (arabiaksi: طاهر بنجلون) (s. 1. joulukuuta 1944 Fes, Marokko) on marokkolainen runoilija ja kirjailija. Hän opetti filosofiaa lukioissa ensin Tetouanissa ja sitten Casablancassa. Vuodesta 1971 hän on asunut ja työskennellyt Ranskassa, jossa hän aluksi opiskeli sosiologiaa ja väitteli tohtoriksi Paris Diderot -yliopistossa 1975.
Ben Jelloun opettaa sosiaalipsykologiaa ja toimii psykoterapeuttina. Hän kirjoittaa ranskaksi, vaikka hänen äidinkielensä on arabia. Hän kirjoittaa useisiin lehtiin, erityisesti "Le Mondeen". Hänen romaaninsa "La Nuit Sacrée" sai vuonna 1987 Goncourt-palkinnon. Vuonna 2004 Tahar Ben Jelloun sai International IMPAC Dublin Literary Award -nimisen palkinnon teoksestaan "Cette aveuglante absence de lumière".
Tahar Ben Jellounille myönnettiin syyskuussa 2006 Italiassa erikoispalkinto "kansojen välisen rauhan ja ystävyyden" edistämisestä.
Perushahmo

Perushahmo tai tyyppihahmo on tarinoissa esiintyvä arkkityyppinen henkilöhahmo, joka on toistuvan käytön jälkeen vakiintunut jossakin kirjallisuuden, näyttämötaiteen tai elokuvan lajityypissä. Perushahmot pohjautuvat vahvoille ennakko-odotuksille ja stereotyyppisille käsityksille, ja ne ovat helposti tunnistettavissa siinä kulttuuripiirissä, jossa ne ovat syntyneet. 
Antiikin Rooman näyttämötaiteessa käytettiin melko suppeaa perushahmojen joukkoa, johon kuuluivat muun muassa ovela orja, kiihkeä nuori rakastaja ja epäluuloinen isä. Samoin renessanssin aikaan syntyneen commedia dell’arten esitykset perustuivat stereotyyppisiin hahmoihin, joilla oli tarkat ja ennaltamäärätyt suhteet toisiinsa. Nykyisin perushahmoja hyödynnetään varsinkin televisiossa, elokuvissa ja sarjakuvissa.
Assia Djebar

Fatima-Zohra Imalayen (, pseudonyymiltään Assia Djebar (; 30. kesäkuuta 1936 Cherchell, Ranskan Algeria – 6. helmikuuta 2015 Pariisi, Ranska) oli algerialainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi feministisestä lähestymistavastaan. Hänen tuotantoonsa kuuluu romaaneja, novelleja, runoutta ja näytelmäkirjallisuutta; lisäksi hän kirjoitti elokuviin käsikirjoituksia ja ohjasi useita elokuvia.
Djebar syntyi Cherchellissä ja pääsi vuonna 1955 Pariisin École normale supérieureen. Hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa "La soifin" vuonna 1957; isänsä reaktiota pelätessään hän oli ottanut käyttöönsä taiteilijanimen. Hän solmi vuonna 1958 ensimmäisen avioliittonsa Ahmed Ould-Rouïsin kanssa.
Erottuaan Assia Djebar meni vuonna 1980 uusiin naimisiin algerialaisen runoilija Malek Alloulan kanssa. Assia Djebar oli New Yorkin yliopiston ranskankielisen kirjallisuuden professori ja vuoden 1996 Neustadt-palkittu. Hän oli toistuvasti ehdolla Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Vuodesta 2005 Assia Djebar täytti Ranskan akatemian viidennen paikan. Hän kuoli pariisilaisessa sairaalassa 6. helmikuuta 2015.
Australian Grand Prix 1986

Australian Grand Prix 1986 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. lokakuuta 1986 Adelaiden katuradalla. Kilpailu oli kauden 1986 päätöskilpailu. Sen voitti maailmanmestaruuteen ajanut hallitseva maailmanmestari McLarenin Alain Prost. Toiseksi sijoittui Williamsin Nelson Piquet ja kolmanneksi Ferrarin Stefan Johansson.
Kilpailu oli Keke Rosbergin ja Alan Jonesin F1-uran viimeinen.
Aika-ajot.
Aika-ajoissa paalupaikan otti MM-sarjaa johtanut Mansell, saaden eturiviin rinnalleen Piquet'n. Ayrton Senna (Lotus) ja Prost ottivat lähtöruudut 3. ja 4. Kymmenen nopeimman kuskin joukkoon mahtuivat myös René Arnoux (Ligier), Gerhard Berger (Benetton), Rosberg, Philippe Alliot (Ligier), Michele Alboreto (Ferrari) ja Philippe Streiff (Tyrrell).
Kilpailu.
Startissa Mansell piti paikkansa, mutta toiseen mutkaan tultaessa Senna ohitti hänet. Piquet ja Rosberg ohittivat myös Mansellin, joista ensin mainittu ohitti Sennan vielä ensimmäisen kierroksen aikana. Sennan ongelmat jatkuivat hänen hävittyä seuraavalla kierroksella Rosbergille, kahta kierrosta myöhemmin Mansellille ja kierroksella 6 Prostille.
Kierroksella 7, Rosberg ohitti kilpailua johtaneen Piquet'n ja ryhtyi kasvattamaan eroa muihin. Prost ohitti hetkeä myöhemmin Mansellin ja siirtyi painostamaan Piquet'tä, joka lopulta onnistui kun Piquet spinnasi kierroksella 23. Prostin mestaruushaaveet näyttivät kuitenkin olleen tuomittu muutama kierros myöhemmin kun hän kärsi rengasrikon ja joutui ajamaan varikolle vaihtamaan uuden renkaan. Prost putosi neljänneksi.
Piquet oli ehinyt sillä välin koota itsensä henkisesti spinnauksen jälkeen ja onnistui lopulta ohittamaan Mansellin kierroksella 44, nousten takaisin kakkospaikalle. Prost sai Williams-kaksikon kiinni ja koko kolmikko ajoi tiiviissä nipussa.
Rosberg oli johtanut tuohon asti ylivoimaisesti, kun kierroksella 63 kun McLarenin takarengas räjähti ja matka päättyi lähtösuoralle. Vain kierrosta myöhemmin myös Mansellilta räjähti rengas - tällä kertaa tosin vasen takarengas. Kipinäsuihkun saatellessa Mansell joutui ajamaan radan sivuun ja lähes varmalta näyttänyt mestaruus jäi Prostin ja Piquet'n väliseksi kaksintaisteluksi.
Williamsilla jouduttiin kutsumaan Piquet varikolle peläten että tältäkin räjähtäisi rengas. Prost nousi 15 sekunnin johtoasemaan, jonka Nelson pystyi kutistamaan lopulta neljään sekuntiin ennen kuin ruutulippu heilahti. Prost voitti, Piquet oli toinen ja kolmas oli Johansson, joka jäi kärkikaksikosta lopulta kierroksen.
David Ireland

David Neil Ireland (24. elokuuta 1927 – heinäkuu 2022) oli australialainen kirjailija. Hän syntyi Lakembassa Uudessa Etelä-Walesissa. 
Ireland voitti 1970-luvulla kolmesti Miles Franklin -palkinnon. Hänelle myönnettiin Australian kirjallisen yhdistyksen kultamitali vuonna 1985. Hänestä tehtiin Australian ritarikunnan jäsen 1981.
David Irelandin tunnetuimpien romaanien joukkoon lukeutuu "The Unknown Industrial Prisoner", joka toi kirjoittajalleen tämän ensimmäisen Miles Franklin -palkinnon vuonna 1971.
Magnatune

Magnatune on levy-yhtiö, jonka päämaja on Kalifornian Berkeleyssä Yhdysvalloissa. Se perustettiin vuonna 2003. Aluksi yhtiö julkaisi musiikkia vain Internetissä, mutta vuonna 2004 se alkoi myös tuottaa CD-levyjä.
Yritysidea.
Magnatunen perusajatus on, että se kohtelee sekä taiteilijoita että kuluttajia oikeudenmukaisesti. Yhtiön tunnuslauseena on ”me emme ole pahoja” (). Taiteilijoiden kanssa tehdyt sopimukset eivät sido heitä julkaisemaan musiikkiaan vain Magnatunen kautta, ja he saavat 50 prosenttia tuloista. Lisäksi Magnatunella on korkeat julkaisukriteerit: tavoitteena on julkaista albumeita, jotka ovat täynnä hyviä kappaleita.
Magnatune saa noin puolet tuloistaan myymällä kaupallisiin käyttötarkoituksiin lisenssejä. Lisenssien ostaminen onkin tehty yrityksille lähes yhtä helpoksi kuin musiikin ostaminen tavalliselle asiakkaalle.
Kuluttajien huomioon ottaminen.
Magnatune on tehnyt musiikkiin tutustumisen kuluttajalle helpoksi. Kuluttajat voivat kuunnella musiikkia Magnatunen verkkosivujen kautta täydessä mitassaan, ja imuroida musiikkia Creative Commonsin Attribution-NonCommercial-ShareAlike -lisenssin alla. Kaikki musiikki on DRM-suojaamattomassa muodossa. Esikuuntelu ja ostaminen eivät vaadi rekisteröitymistä.
Ostaessaan kappaleen kuluttaja voi ladata musiikin viidessä eri formaatissa.
Magnatunen jäsenenä saa ladata musiikkia rajattomasti, Ainoastaan latausbotteja ei saa käyttää, vaan lataukset on suoritettava itse, koska botit tukkisivat palvelimet.
Jakaminen.
Magnatune huomioi normaalin musiikin käytön eikä kriminalisoi, vaikka asiakas jakaisikin kappaleita lähipiirilleen. 
Integrointi soittimiin.
Magnatunella on myös oma XMLään pohjautuva rajapinta. Amarok ja Rhythmbox toteuttavat niiden kautta suoraan soitto-ohjelmaan integroidun musiikkikaupan. Lisäksi Songbird on olemassa lisäosa. Integrointi mahdollistaa kappaleiden esikuuntelun sekä yksittäisten albumeiden oston.
Amarok 2 -ohjelmiston avulla on mahdollista käyttää myös kuukausimaksulla toimivaa latauspalvelua.
Shirley Hazzard

Shirley Hazzard (30. tammikuuta 1931 Sydney, Australia – 12. joulukuuta 2016 New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa uransa luonut australialaissyntyinen kirjailija. Hän oli naimisissa kirjailija Francis Steegmullerin kanssa vuodesta 1963 tämän kuolemaan 1994.
Elämä ja ura.
Shirley Hazzardin ensimmäinen teos, kokoelma "Cliffs of Fall and Other Stories", julkaistiin vuonna 1963. Vuonna 1977 novelli ”A Long Story Short” toi kirjoittajalleen O. Henry -palkinnon. Tarina oli alun perin julkaistu "The New Yorker" -lehdessä 26. heinäkuuta 1976.
Hazzardille myönnettiin vuonna 1980 National Book Critics Circle Award, vuonna 2003 Kansallinen kirjapalkinto ja vuonna 2004 australialainen Miles Franklin -palkinto. Hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1982 ja julkaisi viimeisenä romaaninaan palkitun "The Great Firen" vuonna 2003.
Kirjailijalla oli asunto Caprilla, Italiassa.
Hazzard kuoli 85-vuotiaana kotonaan New Yorkin Manhattanilla 12. joulukuuta 2016.
Uuskolonialismi

Uuskolonialismi tai neokolonialismi tarkoittaa länsimaiden harjoittamaa kehitysmaiden hallintaa taloudellista hyötyä varten. Termin otti käyttöön Ghanan ensimmäinen presidentti ja panafrikanisti Kwame Nkrumah. Nkrumah kuvasi sillä toisen maailmansodan jälkeen tapahtunutta muutosta aikaisemmasta suorasta imperialistisesta vallankäytöstä kohti epäsuoraa vallankäyttöä, jossa entisten siirtomaiden johtajien ja eliitin kautta käytettiin niin taloudellista kuin poliittistakin valtaa ja maat pidettiin taloudellisesti riippuvaisina.
Kehitysmaiden hallitseminen tapahtuu pääasiassa taloudellisen hyödyn tavoittelemiseksi. Kehitysmaat tarjoavat kehittyneille maille tärkeitä raaka-aineita ja niiden työvoima on halvempaa ja työlainsäädäntö löyhempää kuin länsimaissa. Taloudellinen hyöty ei tapahdu markkinamekanismin välityksellä, vaan maiden hallitusten painostuksen kautta. Tämän vuoksi on katsottu, että länsimaat ovat valikoivasti tukeneet sellaisia hallituksia ja hallitsijoita kehitysmaissa, jotka eivät vaaranna niiden taloudellisia etuja.
Uuskolonialismi-käsitettä on käytetty myös alkuperäisestä merkityksestä poiketen. William Pfaff esitti vuonna 1995 Foreign Affairs-lehdessä, että Euroopalla on moraalinen velvollisuus pakottaa Afrikka "pyyteettömän uuskolonialismin alle". Pfaffin mukaan Afrikka on niin toivottomassa rappion tilassa, ettei se omin voimin kykene hallitsemaan itseään ja Eurooppa, joka saattoi Afrikan modernisoitumisen tielle, tulisi valvoa, että kehitystä pystytään jatkamaan 
alkuperäisen kolonialismin romahtamisen jälkeen. 
Jos Afrikan maille annettaisiin sama valta kansainvälisissä yhteisöissä kuin länsimaille, olisi politiikan professorin mukaan vaikea enää saada tarpeeksi tukea seksuaalivähemmistöjen ja naisten oikeuksille. Näin ruskeille ihmisille annetaan vähemmän valtaa ruskeiden naisten suojelemiseksi. Tätäkin voi pitää professorin mukaan pitää uuskolonialismina.
Kansainvälisen valuuttarahaston (International Monetary Fund, IMF) toimia on kritisoitu uuskolonialistisiksi. Eve Stoddardin ja John Collinsin mukaan IMF:n painostuksesta monet kehitysmaat joutuivat keskittämään resurssinsa vientituotteiden tuotantoon globaaleille markkinoille, jättäen huomiotta omien kansalaistensa sosiaaliset tarpeet, kuten koulutuksen ja terveydenhuollon.
Mathematica

Mathematica on useille alustoille saatava matematiikkaohjelma. Sen kehittämisen aloitti Stephen Wolfram. Mathematica on ensisijaisesti symbolilaskentaohjelma, mutta sillä suoritetaan myös numeerista laskentaa. Lisäksi sitä käytetään kaksi- ja kolmiulotteisen datan visualisoimiseen.
Ohjelma on saanut inspiraatiota Macsyma-projektista monen muun vastaavan tavoin. Ohjelman pääkehittäjä Stephen Wolfram kehitti sen sivutyönään työskennellessään fyysikkona ja matemaatikkona. Wolfram Research on julkaissut ohjelmistosta versioita useille eri alustoille kuten DEC VAXille, NeXT-tietokoneille, Apple Macintoshille ja MS-DOSille.
Mathematican ensimmäinen versio Mathematica 1.0 ilmestyi vuonna 1988. Vuosien myötä Mathematica on saanut käyttäjiä kaikilta luonnontieteiden osa-alueilta. Myös sen käyttö opetustarkoituksiin on yleistynyt. Vuonna 2013 Mathematicasta ilmestyi versio Mathematica 9.0.1. Versio 13.1 ilmestyi kesäkuussa 2022. Version 13.3 myötä ohjelmassa on kielimalli, joka on suunnattu toimimaan siltana ihmisten ja ohjelman käyttämän Wolfram Language -kielen välillä.
Vuonna 2013 Wolfram ilmoitti yhteistyöstä, jonka myötä Raspberry Pi -tietokoneen mukana saa ilmaiseksi Mathematican.
Periklís Iakovákis

Periklís Iakovákis (, s. 24. maaliskuuta 1979 Patras, Kreikka) on kreikkalainen 400 metrin aitajuoksija.
Iakovákis voitti 1997 Ljubljanan nuorten EM-kilpailuissa hopeaa 400 metrin juoksussa ajalla 46,68 ja 1998 Annecyn nuorten MM-kilpailuissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 49,82. Seuraavana vuonna hän karsiutui Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 400 metrin välierissä ajalla 47,23 ja Sevillan ulkoratojen MM-kilpailuissa 400 metrin aitojen alkuerissä ajalla 49,53. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui alkuerissä. Vuonna 2001 hän voitti Välimeren kilpailuiden mestaruuden, mutta karsiutui Edmontonin MM-kilpailuissa välierissä ajalla 49,38. Kauden lopussa hän juoksi Universiadeissa neljänneksi ajalla 48,87.
Iakovákis sijoittui viidenneksi Münchenin EM-kilpailuissa 2002. Seuraavana vuonna hän juoksi toiseksi Euroopan cupissa ja voitti MM-pronssia Pariisin MM-kilpailuissa ajalla 48,24. Kauden lopussa hän oli kuudes. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui välierissä. Iakovákis voitti 2005 Euroopan cupin ykkösliigan, mutta karsiutui Helsingin MM-kilpailuissa välierissä. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Euroopan cupin ykkösliigan sekä Göteborgin EM-kilpailuissa EM-kultaa. Kauden lopussa hän voitti ajalla 47,92. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kuudes ja Pekingin olympiakisoissa 2008 kahdeksas. Hän oli viides sekä Berliinin MM-kisoissa 2009 ajalla 48,42 s että Barcelonan EM-kisoissa 2010 ajalla 49,38 s.
Iakovákis on voittanut Kreikan-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1998–2012 ja 2015.
KISS – Maskin takaa

KISS – Maskin takaa on KISS-yhtyeen elämäkerta. Kirja käsittää yhtyeen historian perustamisvaiheista 2000-luvulle. Kirjassa on yhtyeen jäsenten ja taustavaikuttajien haastatteluita, täydellinen diskografia sekä muiden artistien ajatuksia yhtyeestä. 
Suunvuoron saavat muiden muassa Alice Cooper, Lenny Kravitz, Ozzy Osbourne, Dimebag Darrell, Eddie Van Halen, George Harrison, Tommy Lee, Little Richard, Paul McCartney ja suomenkielisessä painoksessa muun muassa Mr. Lordi, Ville Valo, Jussi 69 ja Herra Ylppö. 
Nimitykset.
Jokaista yhtyeen alkuperäisjäsentä nimitetään kannessa eri nimillä kuin oikeasti ovat:
Die Bernauerin

Die Bernauerin on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos, johon säveltäjä niin kuin moniin muihinkin näyttämöteoksiinsa kirjoitti libreton itse. Teos sai ensiesityksensä vuonna 1947.
"Die Bernauerin" on yksi Orffin "unohdetuista oopperoista". Tämä on kylläkin totta; "Die Bernauerin" on nykyään jäänyt Orffin muiden teosten varjoon.