tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Haapajärven seurakunta

Haapajärven seurakunta on Haapajärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Haapajärven seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluvana kappeliseurakuntana vuonna 1693. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1838.
Herätysliikkeet.
Haapajärven seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Haapajärvi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Alueella on voimakasta kannatusta myös uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen. Haapajärvellä vaikuttaa jossain määrin myös herännäisyys.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haapajärven seurakunnan kirkkoherroina:
Nivalan seurakunta

Nivalan seurakunta on Nivalan kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Nivalan seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1682. Vuonna 1802 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuodesta 1838 lähtien se kuului kappeliseurakuntana Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1868.
Herätysliikkeet.
Nivalan seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Nivala kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen voimakaaseen kannatusalueeseen. Paikkakunnalla vaikuttaa myös uudenheräyksen lestadiolainen suuntaus. Nivalassa on voimakasta kannatusta myös herännäisyyden parissa. Herännäisyyden historialliset juuret sijoittuvat Nivalaan.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Nivalan seurakunnan kirkkoherroina:
Pyhäjoen seurakunta

Pyhäjoen seurakunta on Pyhäjoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Pyhäjoki kuului keskiajalla Saloisten historiaan, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhäjärven, Haapaveden, Oulaisten, Kärsämäen ja Merijärven seurakunnat.
Herätysliikkeet.
Pyhäjoen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Pyhäjoki kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Pyhäjoella on myös voimakasta kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan keskeiseen kannatusalueeseen.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Pyhäjoen seurakunnan kirkkoherroina:
Haapaveden seurakunta

Haapaveden seurakunta on Haapaveden kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Haapaveden seurakunta perustettiin Pyhäjoen seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1645. Silloin sen nimenä oli Haapajärvi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1863, jolloin se samalla sai nykyisen nimensä.
Herätysliikkeet.
Haapaveden seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Haapavesi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Haapavedellä on jossain määrin kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haapaveden seurakunnan kirkkoherroina:
Kärsämäen seurakunta

Kärsämäen seurakunta on Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Kärsämäki perustettiin Pyhäjokeen kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1774. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1856.
Herätysliikkeet.
Kärsämäen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kärsämäki kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Kärsämäellä on jossain määrin kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Kärsämäen seurakunnan kirkkoherroina:
Hailuodon seurakunta

Hailuodon seurakunta on Hailuodon kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Hailuodon seurakunta oli keskiajalla Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Hailuodon seurakunnan kirkkoherroina:
Hämeenkyrön seurakunta

Hämeenkyrön seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Hämeenkyrön kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa.
Vuoden 2025 kesäkuussa Hämeenkyrön seurakunnalla oli 7 209 jäsentä, mikä vastasi noin 69,6 prosenttia Hämeenkyrön väestöstä. Jäsenmäärä on ollut 2000-luvulla laskussa: vuoden 2000 lopussa jäseniä oli 8 889, vuoden 2010 lopussa 8 686 ja vuoden 2020 lopussa 7 623.
Hämeenkyrö on keskiajalla todennäköisesti ollut Karkun seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se mainitaan itsenäisenä seurakuntana jo 1300-luvulla.
Buteenidioli

Buteenidioli (C4H8O2) on tyydyttymättömiin dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa buteenidioli on väritöntä tai hieman kellertävää viskoosia nestettä. Yhdisteellä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja cis-isomeeri on tavanomaisempi. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Buteenidioli reagoi alkoholeille tyypillisillä tavoilla ja muodostaa esimerkiksi polyestereitä dikarboksyylihappojen kanssa reagoidessaan. Yhdisteen kaksoissidos voidaan pelkistää vedyttämällä. Yhdiste reagoi aldehydien kanssa muodostaen rengasrakenteisia asetaaleja, happojen kanssa muodostaen dihydrofuraania ja reaktiivisten dieenien kanssa Diels–Alder-reaktiolla.
Valmistus ja käyttö.
Buteenidiolia valmistetaan pelkistämällä butyynidiolia vedyttämällä. Katalyyttinä käytetään palladiumin ja sinkin seosta. Näin syntyy cis-isomeeria. Toinen tapa on etyylin ja formaldehydin välinen reaktio. Trans-buteenidiolia voidaan valmistaa hydrolysoimalla trans-1,4-dikloori-2-buteenia. Buteenidiolin cis-isomeeria käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Siitä valmistetaan muun muassa hyönteismyrkkynä käytettävää endosulfaania, B6-vitamiinia, hartseja ja muovinpehmentimiä. Trans-isomeerillä ei ole merkittäviä käyttökohteita.
Lumijoen seurakunta

Lumijoen seurakunta on Lumijoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Lumijoki muodostettiin 1600-luvulla Limingan seurakuntaan kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1917.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lumijoen seurakunnan kirkkoherroina:
Jämijärven seurakunta

Jämijärven seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka sijaitsi Satakunnan maakunnassa, Jämijärven kunnassa. Seurakunta kuului Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa. Kirkkoherrana toimi Jorma Pitkänen. Jäseniä seurakunnassa vuonna 2017 oli 1 654, kirkkoon kuului 88,6 prosenttia kunnan väestöstä.
Jämijärven seurakunta perustettiin Ikaalisten seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1852. Vuonna 1863 se muutettiin kappeliseurakunnaksi. Ensimmäiseksi kappalaiseksi valittiin Pirkkalan apulaispastori Wilhelm Carlsson, joka muutti paikkakunnalle vasta vuonna 1865. Päätös itsenäisen seurakunnan perustamisesta tehtiin vuonna 1899 mutta päätös astui voimaan vasta vuonna 1908. Ensimmäisenä kirkkoherrana toimi Juho Vihtori Leppä.
Jämijärven seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alkaessa Kankaanpään seurakuntaan. Jämijärveläiset vaihtoivat samalla myös hiippakuntaa Tampereen hiippakunnasta Turun arkkihiippakuntaan. Seurakuntaliitokseen ei liittynyt kuntaliitosta, vaan Jämijärvi jatkaa omana kuntanaan.
Ylöjärven seurakunta

Ylöjärven seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Ylöjärven kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa. Kirkkoherrana toimii Ulla Ruusukallio.
Vuoden 2024 elokuussa Ylöjärven seurakuntaan kuului 22 723 jäsentä, mikä vastasi noin 67,5 prosenttia Ylöjärven väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä kasvoi aina vuoteen 2015 saakka, jolloin jäseniä oli 24 649, mutta sen jälkeen jäsenmäärä on laskenut joka vuosi.
Ylöjärven seurakunta perustettiin Pirkkalan seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1779. Vuonna 1841 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1899 itsenäiseksi seurakunnaksi. Ylöjärven seurakuntaan on liitetty Viljakkalan (2007) ja Kurun (2009) seurakunnat vastaavien kuntaliitosten yhteydessä.
Nokian seurakunta

Nokian seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Nokian kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Ville Järvinen.
Vuoden 2024 elokuussa seurakunnalla oli 22 590 jäsentä, mikä vastasi noin 62,7 prosenttia Nokian väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä kasvoi vuoteen 2009 saakka, jolloin jäseniä oli 24 001, minkä jälkeen jäsenmäärä on ollut hienoisessa laskussa.
Kangasalan seurakunta

Kangasalan seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Kangasalan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Markku Viitala.
Vuoden 2024 heinäkuussa seurakunnalla oli 23 168 jäsentä, mikä vastasi noin 68,6 prosenttia Kangasalan kaupungin väestöstä. 2000-luvulla jäsenluku kasvoi vuoteen 2009 saakka, jolloin jäseniä oli 24 474, minkä jälkeen jäsenistö on pienentynyt lähes joka vuosi.
Kangasala on keskiajalla kuulunut Pirkkalan seurakuntaan, mutta se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1366. Siitä on myöhemmin erotettu Kuhmalahden seurakunta.
Kirkkoherrat.
Ensimmäinen, Liuksialan kirkko –1766 
Toinen, Herttualan kirkko 1645–1800
Kolmas, nykyinen kirkko (Prinssi Kustaan Kirkko) 1767–
Pälkäneen seurakunta

Pälkäneen seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Pälkäneen kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Jari Kemppainen.
Vuoden 2025 huhtikuussa Pälkäneen seurakunnalla oli 4 436 jäsentä, mikä oli noin 71,4 prosenttia Pälkäneen asukkaista. Seurakunnan jäsenmäärä on ollut 2000-luvulla laskussa: vuoden 2000 lopussa jäseniä oli 6 027, vuoden 2010 lopussa 5 896 ja vuoden 2020 lopussa 4 886.
Pälkäne on ollut itsenäinen seurakunta vuodesta 1445 lähtien. Sitä ennen se oli Kangasalan seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta.
Pälkäneen seurakuntaan kuuluu Luopioisten kappeliseurakunta, joka muodostettiin vuonna 2007, kun Pälkäneen ja Luopioisten kuntaliitoksen myötä myös seurakunnat yhdistyivät.
RN Giuseppe Miraglia (1923)

RN Giuseppe Miraglia () oli Italian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva.
Suunnittelu.
Alukselle oli mahdollista sijoittaa jopa 17 vesilentokonetta (alun perin Macchi M.18 ja myöhemmin IMAM Ro.43). Se oli varustettu kahdella katapultilla.
Valmistus.
Aluksen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1921 junalautta "Cittá di Messinana", jonka suunniteltu käyttäjä oli Italian valtion rautatieyhtiö Ferrovie dello Stato Italiane. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1923. Laivasto lunasti aluksen pian tämän jälkeen. Muutostyöt vesilentokoneiden emälaivaksi aloitettiin välittömästi. Vuonna 1925 aluksen ollessa jo lähes valmis se kaatui myrskyssä. Umberto Pugliesen johtama ryhmä nosti hylyn, joka kunnostettiin. Alus otettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1927.
Palvelus.
Alus osallistui toiseen Italian ja Etiopian väliseen sotaan ja Espanjan sisällissotaan. Toisessa maailmansodassa selvittyään Taranton taistelusta alus jatkoi palvelustaan Välimerellä. Italian antauduttua ja aselevon astuttua voimaan "Giuseppe Miraglia" siirtyi laivaston pääosan mukana Maltalle internoitavaksi.
Torstai iltana 2. joulukuuta 1943 Saksan ilmavoimat hyökkäsi Barin satamaan. Hyökkäysosastoon kuului 105 pommikonetta, joista 88 löysi satama-alueen. Hyökkäyksen alkuvaiheessa pommi osui ammuskuormassa olevaan SS "John L. Motleyyn", jonka räjähtäessä syttyi kolme muuta alusta. Yksi näistä oli SS "John Harvey", jonka lastina oli sinappikaasupommeja. Aluksen räjähtäessä kaasu levisi satama-alueelle. Hyökkäyksessä tuhoutui kaikkiaan 24 alusta, joiden mukana menetettiin 39 000 tonnia rahtia. Aluksilta saatiin pelastettua kaikkiaan 7 500 tonnia tarvikkeita. Näiden lisäksi hyökkäyksessä vaurioitui 12 alusta muun muassa korjauskelvottomaksi vaurioitunut Britannian kuninkaallisen laivaston torpedoveneiden emälaivan "HMS Vienna". Kuninkaallinen laivasto kiinnostui "Giuseppe Miragliasta" "Viennan" korvaajana.
Sotatoimien päätyttyä alus kuljetti italialaisia sotavankeja takaisin Italiaan, minkä jälkeen sitä käytettiin majoitusaluksena Tarantossa. Alus romutettiin 1950.
Lempäälän seurakunta

Lempäälän seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Lempäälän kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Matti Vehviläinen.
Vuoden 2024 heinäkuussa seurakuntaan kuului 17 051 jäsentä, mikä vastasi noin 68,7 prosenttia kunnan asukkaista.
Lempäälä on keskiajalla ollut Vesilahden seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1439.
Hugsvinnsmál

Hugsvinnsmál (suom. ”Viisaan laulu”) on keskiaikainen islantilainen 148 säkeistöä käsittävä runo. Se on hyvin vapaa käännös 100–300-luvulta peräisin olevasta latinankielisestä "Caton opetuksia" ("Dicta Catonis" tai "Disticha Catonis") -teoksesta, joka sisältää lyhyitä opetusrunoja. Kyseinen teos, jonka kirjoittajaksi on joskus virheellisesti ilmoitettu Cato vanhempi, oli suosittu oppikirja keskiajalla. Se käännettiin usealle länsieurooppalaiselle kansankielelle.
Teoksen synty.
"Caton opetuksia" on tunnettu Islannissa ainakin 1100-luvun puolivälissä, sillä teos mainitaan ja sitä siteerataan tuolloin kirjoitetussa ensimmäisessä islannin kieliopissa (isl. "Fyrsta málfræðiritgerðin"). "Caton opetusten" käännöksen lisäksi "Hugsvinnsmálin" islantilainen kirjoittaja on kuitenkin lisännyt runoon osioita myös joistain muistakin lähteistä. Runo on todennäköisesti laadittu 1200-luvulla, mutta tutkijoiden näkemykset siitä, tehtiinkö "Caton opetusten" käännös vuosisadan ensimmäisellä vai jälkipuoliskolla, vaihtelevat. "Hugsvinnsmál" on "Caton opetusten" varhaisin tunnettu käännös. "Hugsvinnsmália" ei ole suomennettu. 
"Hugsvinnsmálin" kääntäjää ei tunneta. Esimerkiksi Björn M. Ólsen (1915) on esittänyt, että kääntäjä olisi ollut sama henkilö, joka kirjoitti myös uskonnollisen runon nimeltä "Sólarljóð" (suom. ”Aurinkolaulu”). Kyseisessä runossa edesmennyt isä opastaa uninäyssä poikaansa, ja aurinko symboloi todennäköisesti Kristusta. Myös "Hugsvinnsmál" on luonteeltaan kristillinen, vaikka sen esikuvana ollut latinankielinen teksti onkin syntynyt ympäristössä, jossa kristinuskosta ei vielä ollut tullut valtauskonto.
Yhteydet muihin aikalaisteksteihin.
"Hugsvinnsmálissa" "Caton opetusten" islanninkielinen käännös on tehty runomuotoon. Se seuraa "ljóðaháttr"-runomittaa, joka on tyypillinen "Runo-Eddan" ns. mystistä viisautta välittävälle runoudelle, kuten esim. "Korkean runolle" (isl. "Hávamál"). "Hugsvinnsmálin" ja "Hávamálin" välillä on myös havaittu yhteyksiä. On mahdollista, että vaikutukset ovat kulkeneet kumpaankin suuntaan tai että "Hávamál", jonka toisaalta on katsottu saaneen vaikutteita "Caton opetuksista", on jopa ollut vaikutteiden lähde. "Hugsvinnsmál" on jättänyt jonkin verran heikkoja jälkiä myös muuhun saagakirjallisuuteen.
Käsikirjoitukset.
"Hugsvinnsmál" on ollut Islannissa hyvin suosittu. Siitä on säilynyt useita kymmeniä käsikirjoituksia. Monet käsikirjoituksista eivät kuitenkaan ole säilyneet täydellisinä, ja säkeistöjen järjestys eri käsikirjoituksissa vaihtelee. "Hugsvinnsmálin" vanhin, lähes täydellisenä säilynyt käsikirjoitus on 1400-luvulta peräisin oleva 624 4to. Täydellisenä runo on säilynyt 1600-luvun lopulta peräisin olevassa käsikirjoituksessa Lbs 1199 I–IV 4to.
Vesilahden seurakunta

Vesilahden seurakunta on seurakunta Pirkanmaalla, Vesilahden kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Harri Henttinen.
Vuoden 2025 helmikuussa Vesilahden seurakuntaan kuului 3 170 jäsentä, mikä oli noin 70,2 prosenttia Vesilahden asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä kasvoi vuoteen 2009 saakka, minkä jälkeen se on ollut laskussa.
Vesilahti on keskiajalla kuulunut Pirkkalan seurakuntaan, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1346. Siitä ovat myöhemmin eronneet Lempäälän ja Tottijärven seurakunnat.
Hilkka Kuusela

Hilkka Kuusela-Berghem eli Pogostan Hilkka (18. marraskuuta 1932 Impilahti – 2. lokakuuta 1995) oli suomalainen toimittaja. Hän oli Ilomantsissa ilmestyvän "Pogostan Sanomien" päätoimittaja 1966–1984.
Kuuselan puoliso oli vuodesta 1991 Juhani Berghem. He keräsivät yhdessä ikoneja, ja Kuuselan kuoltua Berghem hankki niitä lisää. Kokoelma sai nimekseen "Pogostan Hilikan ja Juhani Berghemin Ikonikokoelma". Berghem teki niiden perusteella samannimisen kirjan, jossa kerrotaan ikoneista yleisemminkin. Berghem lahjoitti kokoelman vuonna 2000 Joensuun taidemuseolle.
Kuuselasta on tehty dokumenttielokuva "Pogostan Hilkka" (1975), jonka on toteuttanut Juhani Tiikkainen.
Katajalaakso

Katajalaakso on asuinalue Seinäjoella Alakylän kaupunginosassa. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta länteen päin. Katajalaaksossa on päiväkoti ja vuoteen 2022 asti oli yksi Seinäjoen seurakunnan toimipaikoista.
Historia.
Katajalaakson alue perustettiin 1970-luvulla. 1980-luvulla Katajalaakson kasvu oli jopa Kasperin lähiötä voimakkaampaa. Alueen väkiluku kaksinkertaistui vuosien 1980–1986 aikana. Vuoden 1993 kaavoitusohjelmassa kaavoitusta jatkettiin Katajalaakson ja Jouppilanvuoren välisellä alueella. 2000-luvulla asuinalue jatkoi laajentumistaan lännen ja etelän suuntaan.
SMS Tegetthoff (1878)

SMS Tegetthoff oli Itävalta-Unkarin laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu rannikkotaistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Stabilimento Tecnico Triestinolta Triestestä, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1875. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1878 ja valmistui 1889.
Palvelus.
Alus modernisoitiin 1893. Vuodesta 1906 alkaen alus oli rannikkopuolustusaluksena Pulassa. Alus nimettiin 1912 uudelleen "SMS Marsiksi", jotta nimi vapautuisi valmistuvalle uudelle taistelulaivalle. Se siirrettiin 1917 koululaivaksi ja oli proomuna seuraavasta vuodesta alkaen. Alus romutettiin Italiassa vuodesta 1920 alkaen.
Äänitehoste

Äänitehoste on elokuvanteossa mikä tahansa muu ääni kuin puhe tai musiikki. Tehoste voi olla luonnollinen eli todellisesta äänilähteestä tallennettu ääni tai keinotekoisesti aikaansaatu, oikealta tai muuten sopivalta kuulostava ääni. Ääniammattilaisten käytössä on laajoja ääniarkistoja tuhansine valmiine äänineen esimerkiksi autokolareista, lumivyöryistä, aseiden laukauksista, ovien narinoista, erilaisten puhelinten soittoäänistä ja lintujen laulusta. Jos sopivaa äänitehostetta ei helposti löydetä arkistoista, sellainen tehdään varta vasten.
Suuren yleisön virhekäsitys elokuvaäänestä on usein, että kaikki elokuvassa kuuluvat äänet on tallennettu kuvaustilanteessa kameran suuntaan osoittavalla mikrofonilla. Todellisuudessa kuvaustilanteessa tallennetaan lähinnä näyttelijöiden puhe, ja kaikki muut äänet kerätään eri lähteistä ja liitetään elokuvan ääniraidalle äänileikkausvaiheessa. Usein kuvassa näkyvä puhekin tehdään jälkiäänityksenä studiossa, jolloin kuvauksissa ei äänitetä kuin jälkituotantoa helpottava heikkolaatuinen "apuääni". Näyttelijöiden liikkeestä aiheutuvat askel- ja muut niin sanotut foley- eli synkroniäänet tehdään vasta valmiiksi leikattuun kuvaan siinä näkyvien liikkeiden tahtiin.
Äänitehosteita tehdään myös suoriin lähetyksiin, esimerkiksi urheiluohjelmiin suksien ja sauvojen ääniä, yleisön pauhua tai urheilijoiden huohotusta.
Erilaisia äänitehosteita.
Äänitehosteet jaetaan kolmeen tyyppiin:
Hyvä äänitehoste on helposti tunnistettava eli äänilähdettään mahdollisimman hyvin kuvaava. Pääsääntöisesti niillä pyritään realistisen, kohtauksen miljööseen sopivan äänimaiseman luontiin, mutta taiteellisena keinona voidaan käyttää myös yllättävää hiljaisuutta: jos lähikuvassa ammutaan pistoolilla, mutta mitään laukausääntä ei kuulukaan, vaikutus voi olla sitäkin voimakkaampi.
Tehosteita käytetään kuvissa näkyvien asioiden lisäksi niihin ääniin, jotka tapahtuvat kuvan ulkopuolella. Monet ohjaajat esimerkiksi vieroksuvat väkivallan näyttämistä kuvassa. Silloin väkivallanteko voidaan kertoa pelkällä kuvan ulkopuolelta tulevalla ampumisen tai taistelun äänellä, joka yhdistetään esimerkiksi kuvaan jonkun henkilöhahmon reagoinnista tapahtumiin.
Volker Bruch

Volker Bruch (s. 9. maaliskuuta 1980 München, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan kansainvälisesti parhaiten rooleistaan historiallisissa draamasarjoissa "Sodan sukupolvi" (2013) ja "Babylon Berlin" (2017–).
Näyttelijänuransa ohella Bruch on saavuttanut huomiota myös salaliittoteoreetikkona. Koronaviruspandemian aikana Bruch kampanjoi julkisuudessa aktiivisesti rajoitustoimia vastaan verraten muun muassa Saksaan asetettua kasvosuojaimen käyttövelvoitetta holokaustiin.
Dunblanen katedraali

Dunblanen katedraali on toinen Skotlannin kirkon kirkoista Dunblanessa, Keski-Skotlannissa.
Katedraali on rakennettu pääosin myöhäisellä 1200-luvulla. Keskilaivan katto romahti noin vuonna 1600. Restaurointiurakka on tehty Robert Rowand Andersonin johdolla vuonna 1889. Kirkkomaalla, jota kiertää matala kivimuuri 1800-luvulta, on Lennoxin suvun hautakivi
Tulivuori (kirja)

Tulivuori on Reijo Mäen vuonna 2015 ilmestynyt 26. Vares-dekkari. 
Tulivuori sijoittuu Teneriffalle. Mäki sai kirjaan idean vaimonsa puhuttua tämän matkalle kyseiselle saarelle. Mäen tuotannolle tavanomainen lähtökohta on, että yksityisetsivä palkataan selvittämään rikosta, kun virallinen tutkinta ei etene. Kirjassa kuvataan saaren kultivoitunutta yläluokkaa mutta toisaalta suomalaisyhteisöä. Etnisiä vähemmistöjä edustavat baskit. Paikalla on myös entinen nelinkertainen olympiavoittaja ja nykyinen väsynyt juoppo, jonka alamäki on suistanut juorulehtihahmoksi. Myös taideväärentäminen on aiheena kuten teoksissa "Gekko" ja "Kolmijalkainen mies". 
Vastaanotto.
Teos oli neljänneksi myydyin kotimainen kaunokirja vuonna 2015. Helsingin Sanomien Esa Mäkinen piti alun maisemakuvausta pitkäveteisenä mutta totesi Mäen tarjoavan kovalla rutiinilla sen, minkä edellisissäkin osissa. Kansan Uutisten Kai Hirvasnoro pettyi yksityisetsivän työmoraaliin: Tehokasta tutkinta-aikaa kertyy tuskin täyttä työpäivää. Etsivä haahuilee ja juopottelee, ja ratkaisu löytyy lähinnä sattumalta, kuten tyypillistä. Huumorikin on typerää.
Gy (Sveitsi)

Gy on kunta Sveitsissä Geneven kantonissa. Kunnassa on vajaat 500 asukasta. 
Maantiede.
Gy sijaitsee Genevenjärven itäpuolella, kymmenkunta kilometriä Genevestä koilliseen. Kunta rajoittuu pohjoisessa Ranskaan. Sen naapurikuntia ovat etelässä Jussy sekä lännessä Meinier ja Corsier. 
Historia.
Gy on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1850.
Jussy (Sveitsi)

Jussy on kunta Sveitsissä Geneven kantonissa. Kunnassa on noin 1 300 asukasta. 
Maantiede.
Jussy sijaitsee Genevenjärven itäpuolella, kymmenkunta kilometriä Genevestä koilliseen. Kunta rajoittuu idässä Ranskaan. Sen naapurikuntia ovat etelässä Presinge, lännessä Meinier ja pohjoisessa Gy. 
Historia.
Château-du-Crestin linna on kunnan nähtävyys.
Nollaseteli

Nollasetelit ovat nimellisarvoltaan nollan euron arvoisia euroseteleitä, joissa on oikean setelin turvatekijät. Niitä painetaan turisteille sekä numismaattisiksi keräilykappaleiksi. Ne ovat nousseet paikoittain suositummiksi kuin esimerkiksi matkamuistoksi ostettavat postikortit. Nollaseteleitä on painettu vuodesta 2015 asti. Suomen ensimmäinen nollaseteli painettiin vuonna 2017.
Nollan euron seteleitä saavat painattaa pääsääntöisesti vain kulttuuri-instituutiot ja museot. Nollaseteleitä on kuitenkin painatettu myös Euroopan unionin ulkopuolelle huolimatta niiden euroon viittaavasta nimellisarvosta.
Taustaa.
Idea nollaseteleistä syntyi vuonna 2015 Ranskassa. Tarkoituksena oli edistää matkailua. Ajatus nollaseteleiden painamisesta on sittemmin levinnyt muualle Eurooppaan. Kaikkien nollaseteleiden kääntöpuolella on yhteisenä kuva-aiheena sommitelma eurooppalaisista muistomerkeistä.
Euroopan keskuspankki (EKP) on myöntänyt ranskalaiselle setelipajalle yksityisoikeuden painattaa nollaseteleitä oikean eurosetelin tavoin samalle paperille sekä samoilla turvatekijöillä. Nollaseteleissä on siten turvatekijöinään hologrammeja, turvalankoja, vesileimoja ja numerosarjoja. E-kirjain setelissä viittaa painopaikkaan Ranskan Oberthur-setelipainoon. Nollasetelien koko on hieman 20 euron seteliä suurempi eli 135x74 millimetriä. Väriltään nollasetelit ovat violetteja.
Vain kulttuuri-instituutiot ja museot saavat painattaa nollaseteleitä. Yrityksillä ei ole samanlaista vapautta. Poikkeuksena säännöstä on kuitenkin ollut Michelin, jonka rengasukko on painettu autourheilupuiston nollaseteliin.
Nollasetelit ovat alkaneet korvata postikortteja muistoina monissa matkakohteissa. Esimerkiksi kaupungit ja museot ovat painattaneet nollaseteleitä.
Suomessa.
Ensimmäinen suomalainen nollaseteli painettiin vuonna 2017, kun Hyvinkään kaupunki ja Suomen rautatiemuseo painattivat nollasetelin yhteistyössä. Suomeen nollasetelit toi Ulrich Hoefs.
Nollaseteleiden numeroinnin ensimmäinen kirjain kertoo tilaajamaan. Suomen nollasetelit tunnistaa kirjaimesta "L".
Euroopassa.
Monen nollasetelin keräilyarvo Suomen ulkopuolella on noussut jo yli sataan euroon asti. Esimerkiksi vuoden 2016 Duisburgin stadionia kuvaava nollaseteli voi maksaa lähes tuhat euroa. Ensimmäinen halutuksi noussut virhepainatus on Ranskan Sarlat-la-Canédan hanhiaiheinen seteli, jossa on kolmen hanhen sijaan kuusi hanhea.
Pohjoismaista Suomi oli ensimmäinen, jossa nollaseteleitä on saatavilla.
Aasiassa.
Myös Euroopan ulkopuolelle on tuotettu nollaseteleitä. Esimerkiksi Kiinassa on ollut liikkeellä ainakin vuodesta 2018 lähtien nollan euron nimellisarvoisia seteleitä. Kiinassa on myös nollaseteleitä muistuttava uhrirahan perinne, ja nekin ovat siellä suosittu keräilykohde.
Kōben metro

Kōben metro () on Japanin Kōben kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Kōben kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Seishin-Yamate-linja ja Kaigan-linja, joiden yhteispituus on 30,6 kilometriä ja joilla on 26 asemaa. Vuonna 2015 Kōben metro kuljetti noin 112 miljoonaa matkustajaa; päivässä matkustajia oli Seishin-Yamate-linjalla keskimäärin noin 260 000, Kaigan-linjalla 44 000.
Historia.
Kōben raitioliikenne lakkautettiin autoistumisen myötä maaliskuussa 1971. Metro rakennettiin korvaamaan raitioliikennettä joukkoliikenteen runkoverkkona ja palvelemaan kaupungin nopeasti rakentuvia lähiöitä. Rakennustyöt alkoivat marraskuussa 1972 ja Seishin-Yamate-linjan ensimmäinen 5,7 kilometriä pitkä osuus avattiin liikenteelle maaliskuussa 1977. Linja saavutti nykyisen pituutensa vuonna 1987, ja sen jatke, Hokushin kyūkō -rautateiden Hokushin-linja, avattiin seuraavana vuonna. Kaigan-linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1994 ja se valmistui heinäkuussa 2001. 
Metro uusii koko Seishin-Yamate-linjalla käytettävän kaluston vuosina 2018–2022.
Linjat.
Kōben metroon kuuluu kaksi linjaa. Seishin-Yamate-linja liittää kaupungin läntiset lähiöt keskustaan ja kulkee Sannomiyan kautta Shin-Kōben rautatieasemalle, josta on vaihtoyhteys San’yō Shinkansen -luotijunalinjaan. Pääteasemalta harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä Hokushin kyūkō -rautateiden Hokushin-linjalle, joka jatkuu Shin-Kōbesta kaupungin pohjoisosiin ja tarjoaa siellä vaihtoyhteyden Kōbe-rautateiden Arima-linjalle.
Kaigan-linja (”rannikkolinja”) palvelee vuorostaan nimensä mukaisesti Osakanlahden ranta-alueita. Siltä on vaihtoyhteys Seishin-Yamate-linjalle Shin-Nagatassa ja se päättyy Sannomiya-Hanadokeimaen metroasemalle Sannomiyan rautatieaseman eteläpuolella. Kaigan-linjan junissa käytetään lineaarimoottoreita ja Seishin-Yamate-linjaa pienempiä junia.
Taika Waititi

Taika David Cohen (s. 16. elokuuta 1975 Raukokore), taiteilijanimeltään Taika Waititi (), on uusiseelantilainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi lämpimän tragikoomisista nuoruuskuvauksistaan ja oudoista henkilöhahmoistaan, joita hän usein näyttelee itse.
Elämä.
Maori-isän ja juutalaisäidin pojaksi vuonna 1975 syntyneen Taika Waititin kansainvälinen ura alkoi lyhytelokuvasta "Two Cars, One Night" (2004), joka sai parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkintoehdokkuuden. Waititi toimi sitten "Flight of the Conchords" -televisiosarjan yhtenä käsikirjoittajana ja ohjaajana. Hänen ensimmäisestä pitkän elokuvan ohjauksestaan, Oscar-ehdokkaana olleeseen lyhytelokuvaan perustuvasta varttumiskomediasta "Boy" (2010) tuli suosikki kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Vuoden 2016 elokuva "Hunt for the Wilderpeople" perustuu Barry Crumpin (1935–1996) omaelämäkerralliseen romaaniin, ja siitä tuli Uuden-Seelannin katsotuin kotimainen elokuva ja suuri kansainvälinen arvostelumenestys.
Suomessa Taika Waititin ohjauksista on teatterilevitykseen päässyt Yhdysvalloissa tuotettu vuoden 2017 supersankarielokuva "".
Waititi voitti vuoden 2019 parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon elokuvasta "Jojo Rabbit".
Chengden roomalaiskatolinen hiippakunta

Chengden roomalaiskatolinen hiippakunta on katolisen kirkon hiippakunta, joka toimii Kiinassa. Sen keskuspaikkana toimii Chengde.
Hiippakunnan perustaminen.
22. syyskuuta 2018 antoi paavi Franciscus päätöksen Chengden hiippakunnan perustamisesta liittämällä siihen osia Jehol/Jinzhoun hiippakunnasta ja Chifengin hiippakunnasta. Hiippakunnan alueeksi määriteltiin Chengden prefektuuritason kaupungin alue. Uuteen hiippakuntaan tuli 12 seurakuntaa, 7 pappia sekä noin 25 000 jäsentä, jotka muodostavat 0,7% hiippakunnan alueen väestöstä. Hiippakunnan pinta-alaksi tuli 39 519km².
Limingan seurakunta

Limingan seurakunta on Limingan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Historia.
Liminka on Pohjanmaan vanhimpia seurakuntia. Keskiajalla se on mahdollisesti kuulunut kappeliseurakuntana Saloisten seurakuntaan, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1477. Siitä on myöhemmin erotettu Paltamon, Oulun, Tyrnävän, Lumijoen, Kempeleen ja Temmeksen seurakunnat.
Herätysliikkeet.
Limingan seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Limingan alue ei kuitenkaan ole liikkeen voimakkainta aluetta Oulun ympäristössä.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Limingan seurakunnan kirkkoherroina:
Kempeleen seurakunta

Kempeleen seurakunta on Kempeleen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Historiaa.
Kempeleen seurakunta perustettiin alun perin Limingan seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi vuonna 1688. Vuonna 1740 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1917 itsenäiseksi seurakunnaksi.
Kirkot.
Pyhän Kolminaisuuden kirkko eli Kempeleen uusi kirkko on Kempeleen keskustaajamassa sijaitseva vuonna 1993 käyttöön vihitty kirkkorakennus. Kirkon paikka sisältyy Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Uuden kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitsevat myös Kempeleen vanha kirkko ja Kirkonmäen hautausmaa.
Herätysliikkeet.
Kempeleen seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Kempeleen alue on Oulun ympäristön tavoin liikkeen voimakasta yhtenäisen kannatuksen aluetta. Kempeleen alueella sekä vanhoillislestadiolaisten kannattajamäärä että suhteellinen osuus paikkakunnan väestöstä on korkea.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kempeleen seurakunnan kirkkoherroina:
Muhoksen seurakunta

Muhoksen seurakunta on Muhoksen, Utajärven ja Vaalan kunnissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Muhoksen seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1477 Saloisten seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana. Vuodesta 1477 lähtien se kuului kappeliseurakuntana Limingan ja vuodesta 1610 lähtien Oulun seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin kuninkaan päätöksellä 20. elokuuta 1766. Itsenäisen seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra oli Israel Aejmelaeus (k. 1776) ja kappalainen Matthias Salow (k. 1797). Seurakunnasta erotettiin myöhemmin Utajärven seurakunta, joka oli aluksi Muhoksen seurakunnan kappeliseurakunta.
Vuoden 2025 alussa Utajärven ja Vaalan seurakunnat liitettiin Muhoksen seurakuntaan.
Herätysliikkeet.
Muhoksen seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Muhoksen alue ei kuitenkaan ole liikkeen voimakkainta aluetta Oulun ympäristössä.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Muhoksen seurakunnan kirkkoherroina:
Utajärven seurakunta

Utajärven seurakunta oli vuosina 1899–2024 Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Utajärven seurakunta perustettiin Muhoksen seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1688. Vuonna 1762 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1899 itsenäiseksi seurakunnaksi.
Utajärven seurakunta liitettiin Muhoksen seurakuntaan vuoden 2025 alussa yhdessä Vaalan seurakunnan kanssa.
Herätysliikkeet.
Utajärven seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Utajärven alue on Oulun ympäristön tavoin liikkeen voimakasta yhtenäisen kannatuksen aluetta. Utajärven alueella sekä vanhoillislestadiolaisten kannattajamäärä että suhteellinen osuus paikkakunnan väestöstä on korkea.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Utajärven seurakunnan kirkkoherroina:
Tyrnävän seurakunta

Tyrnävän seurakunta on Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.
Tyrnävän seurakunta perustettiin Limingan seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1655. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1901.
Herätysliikkeet.
Tyrnävän seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Tyrnävän alue ei kuitenkaan ole liikkeen voimakkainta aluetta Oulun ympäristössä.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Tyrnävän seurakunnan kirkkoherroina:
Social credit

Social credit on brittiläisen insinöörin Clifford Hugh Douglasin vuonna 1924 perustama distributiivinen filosofia ja yhteiskunnallinen liikehdintä, jonka tavoitteena on jakaa taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa kansalaisille. Douglasin sanoin ”social crediterit” haluavat rakentaa uuden sivilisaation, joka pohjautuu yksilön taloudelliselle perusturvalle.
Social credit on pohjimmiltaan liike, jossa kansalaiset nähdään kuluttajina ja näille kuluttajille jaetaan rahaa, joka antaa kuluttajalle kulutusmahdollisuuksia. Nykyisin social credit on marginaalinen poliittinen liike. Kanadassa liike on ollut perustamisensa aikoihin Albertan provinssissa kristillinen ja konservatiivinen liike (1932) ja Brittiläisessä Kolumbiassa valtavirtaa edustava konservatiivinen liike. Poliittista social credit -liikehdintää on kuvailtu myös oikeistopopulismiksi, jossa samalla tavalla kuin sosialismissa kaivataan enemmän valtaa kansalle ja vastustetaan voimakkaita eliittejä. Social creditiä kannattavien kansalaisten vastustus on kohdistunut pankkeihin.
Social creditin tutkimusta ja edistämistä harjoittaa The Clifford Hugh Douglas Institute.
Historia.
Lähtökohdat.
Douglas esitteli vuonna 1924 teorian “sosiaalisesta luotosta” (engl. "social credit") julkaisemalla samannimisen kirjan. Social credit -puolueet ovat olleet 1900-luvulla merkittäviä Uudessa-Seelannissa (Social Credit Party), Australiassa (Douglas Credit Party) ja Kanadassa (Social Credit Party of Canada). Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa on ollut social credit -puolue (Social Credit Party of Great Britain and Northern Ireland).
Kanadassa.
Kanadassa social credit -liikehdintä perustettiin Albertan provinssissa vuonna 1932, ja siitä kehittyi vuonna 1934 poliittinen liike Alberta Social Credit Party, joka voitti vaalit ja muodosti William Aberhartin johdolla enemmistöhallituksen vuoden 1935 provinssivaaleissa. Social credit -pääministerit pysyivät Albertassa vallassa vuoteen 1971 asti. Heistä Ernest Manningin kausi oli pisin (1943–1968).
Vuonna 1952 social credit -puolue voitti provinssivaalit Brittiläisessä Kolumbiassa ja muodosti vähemmistöhallituksen.
Toimintaperiaate.
Douglasin mukaan tuotannon tarkoitus on kulutus. Teorian pääosa on kuukausittain jaettava “kansallinen osinko” (engl. "national dividend"), joka syntyy rahan luonnista ja jonka taso vaihtelee kansallisen tuotannon mukaan. Tätä kansallista osinkoa pidetään ensimmäisenä ideana helikopterirahasta. Douglasin mukaan järjestelmät ovat ihmistä varten eikä ihminen järjestelmää varten, ja järjestelmät tehdään palvelemaan ihmistä, ja että järjestelmien tärkein tavoite on itsensä kehittäminen, oli järjestelmä sitten uskonnollinen, poliittinen tai taloudellinen. Social credit perustuu luoton (engl. "credit") kansanvaltaiseen hallintaan, eikä pyrkimyksenä ole kansallistaa (ottaa valtion haltuun) teollisuutta. Yritystoiminta on social creditissä yksityistä, ja talous perustuu markkinatalouden periaatteeseen, ja näin kysyntä muodostuu vapaasti. Douglasin mukaan kuluttajat luovat tuotannon käyttämällä rahaa, jonka voi ajatella "rahalliseksi äänestyslipukkeeksi".
Capitán Prat (1890)

Capitán Prat oli Chilen laivaston vuonna 1890 vesillelaskettu ironclad-taistelulaiva. Alus oli maailman ensimmäinen sähköistetty taistelulaiva.
Valmistus.
Chilen kansalliskongressi vahvisti 22. elokuuta 1887 lain, joka valtuutti tilaamaan kaksi uutta alusta laivaston modernisoimiseksi. Tilaus päätettiin kohdentaa taistelulaivatilaukseen ulkomaiselta telakalta. Tarjouspyyntö toimitettiin Britteinsaarten, Ranskan ja Saksan telakoille.
Alus tilattiin 18. huhtikuuta 1889 Ranskasta Société Nouvelle de Forges et Chantiers de la Mëditerranéen La Seynen telakalta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1890 ja otettiin palvelukseen 1891. Alus saapui Chileen toukokuussa 1893.
Palvelus.
Alus oli 1909-1910 modernisoitava, jolloin sille asennettiin vanhojen kattiloiden tilalle kaksitoista uutta Babcock &amp; Wilcox -kattilaa. Kattiloiden vaihto kasvatti aluksen huippunopeuden 19,5 solmuun. Lisäksi aluksen savuhormien pituutta piti kasvattaa.
Aluksella tapahtui 11. maaliskuuta 1916 ammusvaraston räjähdys sen ollessa ankkurissa Valparaisossa. Alus luokiteltiin 1926 rannikkopuolustusalukseksi ja edelleen 1928 sukellusveneiden emälaivaksi H- ja Capitan O'Brien -luokkien veneille, missä tehtävässä se oli pari vuotta. Aluksen aseistus riisuttiin 1935, minkä jälkeen se oli mekaanikkokouluna. Vuonna 1942 alus myytiin romutettavaksi.
Pudasjärven seurakunta

Pudasjärven seurakunta on Pudasjärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan.
Herätysliikkeet.
Pudasjärven seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Pudasjärven ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Pudasjärven seurakunnan kirkkoherroina:
Taivalkosken seurakunta

Taivalkosken seurakunta on Taivalkosken kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan.
Taivalkosken seurakunta perustettiin alun perin vuonna 1848 Pudasjärven seurakuntaan kuuluneena "Jokijärvi"-nimisenä rukoushuonekuntana. Vuonna 1858 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1879 se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi, joka samalla sai nykyisen nimensä.
Herätysliikkeet.
Taivalkosken seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Taivalkosken ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Taivalkosken seurakunnan kirkkoherroina:
Kuusamon seurakunta

Kuusamon seurakunta on Kuusamon kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan.
Kuusamon seurakunta erosi vuonna 1673 Kemin seurakunnasta itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä on myöhemmin eronnut Sodankylän seurakunta.
Herätysliikkeet.
Kuusamon seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan tavoin vanhoillislestadiolaisuuden keskeisimpään kannatusalueeseen. Kuusamon ja muun Koillismaan alueella ei ole koskaan ollut juurikaan muiden liikkeiden kannatusta. Kuusamossa korostuu liikkeen voimakas vaikutus.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kuusamon seurakunnan kirkkoherroina:
Kalajoen seurakunta

Kalajoen seurakunta on Kalajoen kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan. 
Kirkot ja muut tilat.
Kalajoen seurakunnalla on seuraavat kirkot: Kalajoen kirkko, Kalajoen satamakirkko (kappeli), Himangan kirkko, Maakallan kirkko ja Raution kirkko. Muita tiloja ovat Jokelan pappila (jossa on kirkkoherranvirasto), Himangan seurakuntakoti, Raution Juttutupa, Kalajoen seurakuntakoti, Kalajoen tsasouna, Raution seurakuntakoti, Ruonan leirikeskus ja Vuorenkallion kappeli.
Hallinto.
Kalajoen seurakunnan ylin päättävä elin on kirkkovaltuusto, johon seurakuntalaiset valitsevat luottamushenkilöt neljän vuoden välein seurakuntavaaleissa. Viimeksi seurakuntavaalit olivat marraskuussa 2018, jossa valittiin Kalajoen seurakunnan 27 luottamushenkilöä.
Raution ja Himangan kappeliseurakunnilla on kappelineuvostot, joiden tehtävänä on tukea kappeliseurakuntien alueella tapahtuvaa seurakunnan toimintaa.
Historiaa.
Kalajoen seurakunta oli aikoinaan Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se tuli itsenäiseksi seurakunnaksi jo 1500-luvulla.
Raution kunnan liityttyä Kalajokeen vuonna 1973 ja Himangan liityttyä Kalajokeen vuonna 2010, muodostettiin niille emäseurakunnan yhteyteen omat kappeliseurakunnat.
Herätysliikkeet.
Kalajoen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kalajoki ja Himanka kuuluvat rauhansanalaisuuden voimakkaan kannatuksen alueeseen. Kalajoella on voimakasta kannatusta myös vanhoillislestadiolaisuudelle sekä herännäisyydelle. Jossain määrin Kalajoella otoimivat myös kansanlähetys ja uusheräys. Himangan alueella alkaa puolestaan evankelisuuden kannatusalue.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Kalajoen seurakunnan kirkkoherroina:
LIMOWA ry

LIMOWA on suomalainen logistiikan kehittämis- ja yhteistyöverkosto, joka keskittyy älykkäisiin logistisiin ratkaisuihin ja pyrkii edistämään jäsenyritystensä liiketoimintaa, osaamista ja vientiä. 
LIMOWA on poliittisesti sitoutumaton ja ottaa kantaa ajankohtaisiin, jäsenyritysten toimintaan vaikuttaviin yhteiskunnallisiin asioihin.
Limoniini

Limoniini (C26H30O8) on triterpeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä tavataan useissa kasveissa, erityisesti sitruspuissa ja se aiheuttaa niiden hedelmille kitkerän maun.
Ominaisuudet.
Limoniini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen ja dietyylieetteriin niukkaliukoista, mutta liukenee paremmin esimerkiksi etanoliin tai etikkahappoon. Yhdisteen maku on kitkerä. Limoniini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky asetoniliuoksessa on −128. Ensimmäisen kerran yhdiste eristettiin sitrushedelmistä vuonna 1841 ja ensimmäinen kemiallinen kokonaissynteesi julkaistiin vuonna 2015.
Limoniinia esiintyy eräissä ruutakasvien heimon lajeissa kuten sitruksissa. Sitä on erityisesti siemenissä ja lehdissä, joissa se esiintyy glykosidinaan. Limoniinin tehtävä kasveissa on torjua kasvinsyöjähyönteisiä. Limoniinin pitoisuus vaihtelee huomattavasti sitrushedelmissä. Esimerkiksi appelsiinissa Valencia-lajikkeissa sen pitoisuus on noin 2–3 ppm, kun taas Navel-lajikkeessa limoniinipitoisuus voi olla tähän verrattuna jopa kymmenkertainen, noin 15–25 ppm. Limoniinia muodostuu sitrushedelmien mehuun limoniinin glykosidin hydrolysoituessa. Tämä aiheuttaa mehun maun muuttumista karvaaksi säilytyksen aikana. Limoniinia muodostuu glykosidistaan myös kuumennettaessa esimerkiksi pastöroinnin seurauksena.
Öölannin meritaistelu

Öölannin meritaistelu voi tarkoittaa eri taisteluja Ruotsin Öölannin vesillä:
Esmeralda (1895)

Esmeralda oli Chilen laivaston 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Valmistus.
Alus tilattiin 15. toukokuuta 1895 Armstrong, Mitchell and Companyltä Elswickistä, missä köli laskettiin 4. heinäkuuta 1895 telakkanumerolla 639. Alus laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1896 ja valmistui 4. syyskuuta 1896. Aluksen suunnittelijana oli Philip Watts.
Palvelus.
Tykkien testauksen päätyttyä alus lähti maaliskuussa 1897 Plymouthista. Aluksen ura oli vähätapahtumainen. Aluksen neljä kuuden tuuman tykkiä, jotka oli asennettu kahdeksan tuuman tykkien yläpuolelle, poistettiin vuonna 1910 tehdyn modernisoinnin aikana. Alus poistettiin palveluksesta 1929 ja romutettiin.
Ylivieskan seurakunta

Ylivieskan seurakunta on Ylivieskan kaupungissa ja Merijärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.
Ylivieskan seurakunta perustettiin Kalajokeen kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1643. Vuonna 1685 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuonna 1875 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi.
Herätysliikkeet.
Ylivieskan seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Ylivieska kuuluu herännäisyyden voimakkaan kannatuksen alueeseen. Herännäisyyden juuret sijoittuvat Ylivieskaan. Ylivieskassa on myös voimakasta kannatusta vanhoillislestadiolaisuudelle sekä rauhansanalaisuudelle, joiden yhtenäiseen kannatusalueeseen Ylivieska kuuluu. Vanhoillislestadiolaisuus on erityisen voimakasta Merijärven alueella.
Papisto.
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Ylivieskan seurakunnan kirkkoherroina:
Martinkosken seurakunta

Martinkosken seurakunta oli vuoden 2019 alussa perustettu Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan. Seurakunta syntyi yhdistämällä Marttilan seurakunta ja Kosken Tl seurakunta. Marttilan seurakuntaan kuului vuoden 2017 lopussa 1 607 jäsentä ja Kosken Tl seurakuntaan 2 001 jäsentä. Seurakunta liitettiin vuoden 2023 alussa Salon seurakuntaan. Lyhytikäiseksi jääneen seurakunnan lakkauttamisen taustalla olivat taloudelliset syyt.
Kosken kirkkoherrasta Tapio Hietalahdesta tuli uuden seurakunnan kirkkoherra ja Marttilan kirkkoherrasta seurakunnan kappalainen. Uuden seurakunnan nimeksi tuli Martinkosken seurakunta huolimatta siitä, että Kotimaisten kielten keskus vastusti nimeä. Se piti Martinkoski -nimeä ongelmallisena siksi, ettei seudulla ole sen nimistä asutusta tai luonnonpaikkaa ja suositteli sen sijaan nimeksi Marttilan seurakuntaa.