Satakuntalainen Osakunta

Satakuntalainen Osakunta (SatO) on yksi Helsingin yliopiston osakunnista. Osakunta pitää tehtävänään edistää jäsentensä sosiaalisia oloja, harrastuneisuutta yhteiskuntaa kohtaan ja työhön Satakunnan ja suomalaisen yhteiskunnan hyväksi. Osakunnan inspehtorina toimii farmaseuttisen kemian professori Jari Yli-Kauhaluoma.
Osakunnasta käytetään yleisesti lyhennettä SatO. Jäseniä kutsutaan satolaisiksi ja Satakuntatalolla asuvia jäseniä talolaisiksi. Jäsenten kesken puhutaan lyhyesti ”Talosta”.
Toiminta.
Osakunnan toiminnan keskus on Helsingin Kampissa sijaitseva Satakuntatalo, jossa sijaitsevat myös osakunnan toimintaa tukevan Satalinnan Säätiön toimitilat. Satalinnan säätiö ylläpitää osakunnan jäsenille asuntolaa Satakuntatalossa. Talossa on noin 70 opiskelija-asuntoa, joihin voivat hakea asumaan pääkaupunkiseudun korkeakouluissa opiskelevat satakuntalaiset. Satakuntatalo on ainoa osakuntatalo, joka toimii tänä päivänäkin alkuperäisessä asuntola- ja järjestökäytössään.
Osakunta julkaisee "Karhunkierros"-nimistä lehteä. Karhunkierrosta on julkaistu vuodesta 1963. Levikki Karhunkierroksella on noin 300. Lehti ilmestyy neljästi vuodessa, niin netissä kuin painetussakin muodossa. Karhunkierrosta edelsi osakunnan lehti "Satakuntalainen".
Osakunnalla on ollut historiansa aikana niin sekakuoro, mieskuoro kuin orkesteri, jotka ovat vuosikymmenten saatossa välillä unohtuneet, ja välillä niiden toiminta on taas herätetty henkiin. Nykyisellään osakunnan sekakuoro on toiminut vuodesta 1999 lähtien.
Osakuntatoiminta on eri aikoina saanut erilaisia muotoja, ja toisaalta tietyt perinteet ovat säilyneet samoina vuosisatoja. Kautta historian osakunnan toimintaa ovat kuitenkin leimanneet nuoruuteen olennaisesti liittyvä ilonpito ja sen ohella aktiiviseksi ja vastuuntuntoiseksi kansalaiseksi kasvaminen sekä maakunnan eteen tehtävä työ.
Osakunnan kanta-alue.
Satakuntalaisen Osakunnan kanta-alueeseen kuuluu Satakunnan historiallisen maakunnan länsiosan nykymaakunnan ohella myös kuntia itäosasta eli Pirkanmaalta ja Varsinais-Suomesta.
Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kihniö, Nokia, Parkano ja Sastamala Pirkanmaalta ovat yhteistä kanta-aluetta Hämäläis-Osakunnan kanssa Punkalaitumen kuuluessa yksinomaan Satakuntalaiseen Osakuntaan sekä Loimaa ja Oripää Varsinais-Suomesta Varsinaissuomalaisen osakunnan kanssa.
Osakunnan säännöissä kanta-alue on määritelty siksi alueeksi, joka 1. päivänä tammikuuta 1982 käsitti seuraavat kunnat: Alastaro, Eura, Eurajoki, Harjavalta, Honkajoki, Huittinen, Hämeenkyrö, Ikaalinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kihniö, Kiikoinen, Kiukainen, Kokemäki, Kullaa, Köyliö, Lappi Tl., Lavia, Loimaa, Loimaan maalaiskunta, Luvia, Merikarvia, Mouhijärvi, Nakkila, Nokia, Noormarkku, Oripää, Parkano, Pomarkku, Pori, Punkalaidun, Rauma, Rauman maalaiskunta, Siikainen, Suodenniemi, Säkylä, Ulvila, Vammala, Vampula, Viljakkala ja Äetsä.
Historiaa.
Osakunta on perustettu Turun Akatemian kansakuntana 1654. Yliopiston muutettua Helsinkiin osakunnan jäsenmäärä kääntyi laskuun, ja osakunta pyysi vuonna 1846 yhdessä Boreaalisen ja Turkulaisen osakunnan kanssa yliopiston konsistoria liittämään kolme osakuntaa yhdeksi. Pyyntöön suostuttiin ja uuden osakunnan nimeksi tuli Länsisuomalainen osakunta. 
Ensimmäinen hanke Länsisuomalaisen osakunnan jakamiseksi alkoi vuonna 1894. Osakunnan jäsenistön jakauduttua kielipoliittisiin ryhmiin pääasiassa osakunnan ruotsinmieliset vaativat osakunnan jakamista. Seuraavan kerran asiasta äänestettiin vuonna 1901, jolloin jakamista kannattanut ehdotus voitti puheenjohtajana toimineen kuraattorin äänellä. Ehdotusta ei kuitenkaan pantu täytäntöön välittömästi. Vuonna 1903 asiasta äänestettiin kolmannen kerran ja jakamista kannattanut ehdotus voitti. Tämän ehdotuksen yliopiston v.t. sijaiskansleri pani täytäntöön 14.3.1903 antamalla päätöksellään, jonka mukaan Länsisuomalainen osakunta jakautui 1.1.1904 Satakuntalaiseen Osakuntaan ja Turkulaiseen osakuntaan. Turkulainen osakunta puolestaan jaettiin heinäkuussa 1906 Turkulaiseen ja Varsinaissuomalaiseen osakuntaan.
1900-luvun alussa osakunnat päättivät rakentaa itselleen oman talon eli Uuden ylioppilastalon (1910). Satakuntalainen Osakunta sai talosta oman huoneiston. SatO piti majaa Uuden ylioppilastalon neljännessä kerroksessa talon valmistumisesta vuoteen 1952 asti. 1900-luvun alkupuolella naisten yliopisto-opinnot alkoivat yleistyä, ja myös naiset kirjautuivat jäseneksi osakuntiin. Osakunnalle valittiin ensimmäinen isäntä vuonna 1911 ja ensimmäinen emäntä vuonna 1914. Ajan osakuntaelämään kuuluivat muun muassa kuorolaulu, tanssit ja runonlausunta. 1930-luvun osakuntaelämää on kuvattu mm. näin: "”Pikkujoulu oli smokkijuhla. Ne, jotka jaksoivat olla siellä aamuun asti, ottivat tavakseen ajaa ensimmäisellä raitiovaunulla kello 6 niin sanotun kahdeksikon ja mennä sen jälkeen rautatieasemalle kahville. Laskiaisena taas osakunnassa oli pullansyöntiä, yhteislaulua ja muuta hilpeätä menoa. Tanssit kuuluivat myös vakiintuneesti laskiaisohjelmaan.”"Osakunnalla oli 1900-luvulla monia hankkeita, joilla pyrittiin kohentamaan kotimaakunnan oloja. Maakuntaan suuntautuneilla retkillä kerättiin aineistoa maakuntaa koskevaa tieteellistä tutkimusta varten. Suuri hanke oli saada Satakuntaan keuhkotautiparantola, koska maakunnan tuberkuloosiluvut olivat Suomen suurimpia. Osakunnan järjestämän rahankeräyksen ja vaikuttamisen myötä Satalinnan sairaala valmistui Harjavaltaan vuonna 1925. Sotavuosien jälkeen kuntaliitto osti Satalinnan sairaalan. Osakunnan osuudestaan saamilla varoilla sekä suurella lainalla päätettiin rakentaa Helsinkiin Satakuntatalo: monitoimitalo, johon tulivat tilat paitsi osakunnalle, myös ylioppilasasuntolalle. Helsingissä vallitsi sotavuosien jälkeen suuri asuntopula, ja erityisesti opiskelijat joutuivat asumaan usein alivuokralaisina. Satakuntatalo suunniteltiin käsittämään asuntolan ja osakunnan järjestötilojen lisäksi niiden toimintaa rahoittavia ulosvuokrattavia liiketiloja. Hanke oli edistyksellinen, sillä mallia vastaavasta liiketoimintakonseptista ei Helsingissä ollut. Ensimmäiset liikevuokralaiset saatiin helposti ja myös talon arkkitehti Einari Teräsvirta muutti toimistonsa Satakuntataloon.
Tunnukset.
Lippu.
Osakunnan nykyisen lipun mallina on vuonna 1686 vahvistettu Porin rykmentin komppanian lippu. Osakunnan käytössä on tällä hetkellä neljäs lippu.
Vuoden 1904 toimintansa aloittaneen Satakuntalaisen Osakunnan ensimmäinen lippu vihittiin käyttöön 28.4.1904 ylioppilastalon musiikkisalissa. Lipun hankinnan alullepanijoina toimivat cives Suonia Lindstedt ja Ilona Starck, ja varat lipun hankintaan hoiti yhdeksän osakunnan naisjäsentä. Kankaat lippua varten haettiin Tukholmasta. Lipun valmistuksesta vastasivat Käsityön Ystävät ja lipun naulasivat v.t. kuraattori Lauri Lindstedt ja myöhemmin kuraattoriksi valittu Artturi Ihamuotila Maila Talvion läsnä ollessa. Osakunnan lipun mallina toimi Ruotsin kuninkaallisessa varuskamarissa säilytetty 1800-luvun alkuun palautuva Porin rykmentin lippu. Lippu luovutettiin Satakunnan museoon vuonna 1958.
Osakunnta sai seuraavan lippunsa syksyllä 1931 kunniainspitär Maila Talvion toimesta. Talvio naulasi lipun 4.10.1931 Laaksolassa ja lippu vihittiin juhlallisesti käyttöön 10.10.1931 Seurasaaren Antintalossa. Uusi lippu oli samanlainen kuin ensimmäinen lippu. Lippu luovutettiin Kansallismuseoon vuonna 1958.
Osakunta sai kolmannen lippunsa 1958. Koska heraldikkojen mukaan osakunnan lippu ei ollut onnistunut, osakunnan isäntä Erkki Kekäläinen piirsi osakunnalle lipun käyttäen mallinaan vuonna 1686 vahvistettua Porin Rykmentin komppanian lippua ja taiteilija Toivo Vikstedtin piirtämää vaakunakarhua. Kankaat lippuun hankittiin Pariisista ja lippu valmistettiin Suomen Käsityön Ystävissä. Lippu naulattiin Mikkola-museossa Satakuntatalolla 24.3.1958. Ensimmäisen naulan löi inspehtori Risto Niini, toisen inspitär Vuokko Niini ja sen jälkeen kunniajäsenet Jalmari Jaakkola ja Pekka Katara sekä entinen inspitär Tyyni Tuulio. Omat naulansa sai naulata myös Satakunnan kilta, Satakunta-seura, Helsingin Raomlaiste Seora, Satalinnan Säätiö, Satakuntatalon Kannatusyhdistys, Gästrike-Helsinge nation, lipun hankkimiseen osallistuneet ja osakunnan päävirkailijat.
Neljännen lippunsa osakunta sai 1989. Lippu valmistettiin taideompelimo Paula Kilpeläisellä. Lipun hankinnan rahoittamiseen osallistuivat Porin Prikaatin – Porin Rykmentin Kilta ja Rauman Lions Club. Lippu naulattiin ja vihittiin käyttöön Satakuntalaisen Ehtoon päiväjuhlassa 4.11.1989. Naulaamisen kunnian saivat muun muassa inspehtori Pentti Alhonen ja inspitär Säde Mantere-Alhonen, myöhemmin osakunnan kunniajäseneksi valittu Helsingin yliopiston rehtori Päiviö Tommila ja myöhemmin osakunnan kunniajäseneksi valittu Satalinnan Säätiön toiminnanjohtaja Kauko Malmi. Vihkimisen suoritti osakunnan kuraattori Merja Hermonen.
Osakuntanauha.
Osakunnan jäsenyyden tunnuksena käytetään sinikeltaista osakuntanauhaa. Nauhan sininen ja keltainen osa ovat yhtä leveät. Sinistä väriä kannetaan keltaista ylempänä. Osakunta voi myöntää oikeuden kantaa värejään, käytännössä osakuntanauhaa, myös muille kuin jäsenilleen.
Ystävyysjärjestöt.
Ystävyyssopimukset.
Satakuntalaisella Osakunnalla on ystävyysjärjestöjä sekä Uppsalan että Tarton yliopistossa. Uppsalan yliopistossa ystävyysjärjestö on Gästrike-Hälsinge nation, jonka kanssa ystävyyssopimus allekirjoitettiin 1.5.1946. Tarton yliopistossa Satakuntalaisella Osakunnalla on kaksi ystävyysjärjestöä: , jonka kanssa ystävyyssopimus allekirjoitettiin 24.3.1962, ja , jonka kanssa ystävyyssopimus allekirjoitettiin 27.10.1990. Ystävyyssopimus ÜS Raimlan kanssa allekirjoitettiin sen ollessa pakolaisylioppilasjärjestö Ruotsissa. Yhteistyö ÜS Veljeston kanssa alkoi 1920-luvulla, mutta ystävyyssopimuksen allekirjoittaminen siirtyi erinäisistä syistä aina vuoteen 1990 saakka.
Sisarosakunnat.
Satakuntalainen Osakunta pitää sisarosakuntinaan Länsisuomalaisen osakunnan perillisiä Turkulaista osakuntaa eli Åbo Nationia jaVarsinaissuomalaista osakuntaa. Osakunnilla on myös yhteistoimintaa Turun- ja Porin lääni -nimisen kerhon muodossa.
Muita erityisiä suhteita.
Satakuntalainen Osakunta ylläpitää läheisiä suhteita lisäksi mm. Turun yliopiston Satakuntalais-Hämäläiseen Osakunta ry:een sekä Porin yliopistokeskuksen opiskelijayhdistykseen.
Henkilöitä.
Inspehtorit ja inspehtoriparit.
Listassa on mainittu inspehtorin nimi, aika, jonka henkilö on toiminut inspehtorina satakuntalaisille, ja minkä alan professori tämä on ollut. Inspehtoripareista inspehtori ilmoitetaan ensimmäisenä ja hänen puolisonsa sen jälkeen.
Kuninkaallisen Turun Akatemian aika 1643–1828:
Länsisuomalaisten osakuntien yhteiset inspehtorit
Satakuntalaisen Osakunnan inspehtorit
Ns. isovihan ajaksi osakunnat siirtyivät yliopiston mukana Turusta venäläistä miehitysvaltaa pakoon Tukholmaan. Tänä aikana useat osakunnat toimivat inspehtoreitta. Osakunnat palasivat Turkuun 26.3.1723. Vuonna 1741 osakunnat saivat oikeuden itse valita inspehtorinsa.
Helsingin aika:
Turun palon jälkeen vuonna 1827 yliopisto määrättiin siirtymään Helsinkiin ja se sai vuonna 1828 annetuissa statuuteissa nimekseen Keisarillinen Aleksanterin-Yliopisto Suomessa.
Länsisuomalaisen osakunnan inspehtorit:
Osakuntatoiminta oli kielletty 1853–1868, koska niitä lienee pidetty mahdollisesti kumouksellisina yhteisöinä. 
Satakuntalaisen Osakunnan inspehtorit ja inspehtoriparit
Kunniajäsenet.
Vuosi, jolloin henkilö kutsuttiin kunniajäseneksi, on suluissa:
Matrikkeli.
Satakuntalaisen Osakunnan matrikkelin ensimmäinen nide sisältää vuodet 1640–1808 ja toinen nide 1809–1846. Länsisuomalaisen osakunnan matrikkeli sisältää vuodet 1846–1852. Vuosilta 1852–1868 osakunnan matrikkelia ei liene olemassa, koska osakuntatoiminta oli virallisesti kiellettyä. Edellä mainittuja matrikkeleita säilytetään Kansalliskirjastossa ja niiden tietoihin voi tutustua Helsingin yliopiston ylioppilasmatrikkeleita käsittelevillä sivuilla.
Länsisuomalaisen osakunnan jakamisen jälkeen Satakuntalainen Osakunta on jatkanut matrikkelin pitämistä jäsenistään. Vuoden 1904 jälkeen osakunnan matrikkelia on jatkettu neljällä niteellä.