tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Я

Я on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Kirjaimen translitteraatiovastineita ovat ja (SFS 4900) ja â (ISO 9:1995).
Historia.
Я on syntynyt kahden muinaisen kyrillisen kirjaimen yhdistyessä. Toinen näistä on ІА, joka on kirjainten І ja А ligatuuri ja on ollut äänteen /ja/ merkki, ja toinen kirjain on Ѧ. Ajan myötä kirjainten ІА ja Ѧ foneettinen ero hävisi ja kumpikin niistä korvattiin kirjaimella Я Pietari Suuren vuonna 1708 käyttöön ottamassa kyrillisessä kirjaimistossa.
Ääntäminen.
Я ääntyy tavallisesti vokaalina /a/, /ja/ tai /jʌ/. Sen äännearvo on bulgariassa /a/ tai /ja/, marissa /a/, ukrainassa /jʌ/, valkovenäjässä /ja/ ja venäjässä /a/ tai /ja/. Venäjässä painottomassa tavussa sanan alussa ja konsonantin jälkeen я äännetään i:n suuntaan. Esimerkiksi sanoissa язык ("jizik" = kieli) ja прямой ("primoi" = suora). Suomensukuisissa kielissä я käytetään korvaamaan ä-äännettä, kuten myös kirjoitettaessa esimerkiksi suomenkielisiä ä-kirjaimen sisältäviä sanoja kyrillisillä aakkosilla (esimerkiksi Ювяскюля = Jyväskylä).
Ю

Ю on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.
Ääntäminen.
Ю ääntyy tavallisesti vokaalina /u/ tai /ju/. Sen äännearvo on bulgariassa /u/ tai /ju/, marissa /u/, ukrainassa /ju/, valkovenäjässä /ju/.
Venäjässä Ю ääntyy sanan alussa ja vokaalin jälkeen /ju/. Konsonantin jälkeen kuten /u/ (pehmeä).
Esim. Юрий (Jurij), Союз (sojuz) sekä костюм (kostum, j kuuluu heikkona).
Suomalaisissa nimissä Y korvataan venäjäksi Ю-kirjaimella. Esim. Юлёярви (Ylöjärvi), Ювяскюля (Jyväskylä) ja Новости ЮЛЕ (Yle Novosti).
Kurmanbek Bakijev

Kurmanbek Salijevitš Bakijev (Курманбек Салиевич Бакиев, s. 1. elokuuta 1949) oli Kirgisian presidentti 2005–2010. Hän nousi valtaan heinäkuussa 2005 järjestetyissä vaaleissa. Sitä ennen hän oli ehtinyt toimia maan väliaikaisena presidenttinä ja pääministerinä vallankumouksen vietyä Askar Akajevin pois vallasta 24. maaliskuuta 2005.
Bakijev on Kirgisian kansanliike -puolueen johtaja ja toimi Chuyn alueen johtajana huhtikuun 1997 ja joulukuun 2000 välisenä aikana sekä pääministerinä 21. joulukuuta 2000 – 22. toukokuuta 2002. Hän joutui eromaan kun poliisi ampui viisi mielenosoittajaa eteläisessä Aksyssa.
Bakijev nousi presidentiksi kun entinen presidentti Akajav syrjäytettiin maaliskuun 2005 levottomuuksissa, joille annettiin nimi "tulppaanivallankumous", ja hän lähti maanpakoon. Vaaleissa Bakijev sai lähes 90 % äänistä. Marraskuussa 2006 häntä vastaan protestoitiin, koska hän ei toteuttanut lupaamaansa vallan siirtoa presidentiltä parlamentille.
Bakijev valittiin uudelle kaudelle 23. heinäkuuta 2009 järjestetyssä vaalissa. Hän sai virallisten tulosten mukaan 85 % äänistä. ETYJin mukaan vaaleissa oli monia epäselvyyksiä.
Myöhemmin Bakijevia syytettiin sukulaisten nimittämisestä valtion virkoihin ja poikansa asettamisesta maan talouskehitysviraston johtoon. Bakijevin veljistä Žanybek Bakijev oli tiedustelupalvelun johtaja. Maksim Bakijevin puolestaan uskotaan olevan Minacorp-yhtiön pääomistaja. Yhtiöllä on yksinoikeus toimittaa lentobensiiniä Yhdysvaltain Manasin tukikohtaan. Sopimuksen arvo on yli 200 miljoonaa dollaria vuodessa. Venäjä myi bensiiniä Kirgisiaan alennushintaan, mutta sitä myytiin sekä Manasiin että Venäjän tukikohtaan Kantiin markkinahinnalla.
Huhtikuussa 2010 Talasin kaupungissa syntyi mielenosoituksia, jotka muuttuivat seuraavana päivänä väkivaltaisiksi. Muun muassa maan sisäministerin kerrottiin kuolleen, tai hän jäi mielenosoittajien vangiksi. Maan pääkaupungissa vallattiin parlamenttitalo ja presidentinpalatsin valtausta yritettiin. Poliisi ampui mielenosoittajia. 15. huhtikuuta 2010 Bakijev jätti eroilmoituksensa ja pakeni maasta Kazakstaniin. 20. huhtikuuta Valko-Venäjän presidentti Aljaksandr Lukašenka kertoi puheessaan Bakijevin saapuneen perheineen maanantai-iltana Minskiin ja nauttivan valtion ja hänen henkilökohtaista suojeluaan.
Rainier III

Ruhtinas Rainier III ("Rainier Louis Henri Maxence Bertrand Grimaldi"; 31. toukokuuta 1923 – 6. huhtikuuta 2005) oli Monacon ruhtinas vuodesta 1949 aina kuolemaansa saakka.
Lapsuus ja nuoruus.
Ruhtinas Rainier III syntyi Monacon ruhtinaskunnassa prinsessa Charlotten (1898–1977) – ruhtinas Ludvig II:n ja Marie Juliette Louvet’n, joka oli kabaree-emäntä, Algeriassa syntyneen tyttären – ja tämän miehen Pierre de Polignacin (1895–1964) nuorempana lapsena ja ainoana poikana. Hän syntyi vuotta isoisoisänsä, ruhtinas Albert I:n kuoleman jälkeen. Rainier III:lla oli yksi vanhempi sisar, Monacon prinsessa Antoinette.
Rainier lähetettiin opiskelemaan ensin Englantiin ja sitten Sveitsiin, ennen kuin hän aloitti yliopisto-opinnot Ranskassa.
Rainierin isoisä ruhtinas Ludvig II toimi kenraalina Ranskan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana. Toisessa maailmansodassa Rainier palveli Ranskan armeijassa tykistöupseerina ja sai urhoollisuusmitalin ansioistaan taisteluissa saksalaisia vastaan Elsassissa.
Prinssi Rainier valittiin vuonna 1949 Kansainvälisen Olympiakomitean jäseneksi, josta hän erosi seuraavana vuonna siirryttyään Monacon hallitsevaksi ruhtinaaksi.
Ruhtinasaika.
30. toukokuuta 1944 Rainierin äiti Charlotte luopui perintöoikeudestaan Monacon kruunuun poikansa hyväksi, joten Rainierin isoisän Louis II:n kuoltua 9. toukokuuta 1949 Rainier III kruunattiin Monacon ruhtinaaksi.
1956 Rainier nai amerikkalaisen näyttelijättären Grace Kellyn (1929–1982). Pari sai kolme lasta:
Ruhtinas Rainier III sääti Monacolle uuden perustuslain vuonna 1962, joka vähensi ruhtinaan valtaa merkittävästi siirtäen sitä 18-jäseniselle, vaalein valittavalle neuvostolle, jolle taattiin lainsäädäntövalta.
Rainier III oli kuollessaan maailman toiseksi pisimpään vallassa ollut elävä monarkki, sijoittuen aikalaistensa joukossa heti Thaimaan Rama IX:n jälkeen.
Rainier III joutui alkuvuodesta 2005 sairaalaan vakavien keuhkosairauksien takia, joista hän oli kärsinyt jo pitkään sillä hän oli ketjupolttaja joka poltti 60 savuketta päivässä. Valtaoikeudet siirrettiin hänen pojalleen Albertille maaliskuussa, pari viikkoa ennen ruhtinas Rainier III kuolemaa. Rainier kuoli keuhkokuumeeseen 6. huhtikuuta, jolloin hänen pojastaan tuli ruhtinas Albert II. Rainier III haudattiin 15. huhtikuuta 2005.
Tittelit ja kunnianosoituksia.
Hänen koko arvonimensä oli "hänen korkeutensa Rainier III, Monacon ruhtinas, Valence’n herttua, Les Baux’n markiisi, Carlades’n kreivi, Le Buis’n paroni, Saint-Rémyn herra, Matignon’n isäntä, Thorignyn kreivi, Saint-Lôn paroni, La Luthumière’n Hambye’n paroni, Estouteville’n, Mazarin’n ja Mayenne’n herttua, Château-Porcien’n ruhtinas, Ferrette’n, Belfort’n, Thann’n ja Rosemont’n kreivi, Altkirchin paroni, Isenheim’n herra, Chillyn markiisi, Longjumeaun kreivi, Massyn paroni, Guiscard’n markiisi".
Ruhtinas Rainieria puhuteltiin ”hänen korkeudekseen”.
Monacolaiset.
Lähde:
Kainuun maakuntahallinto

Kainuun maakuntahallinto oli vuosina 2004–2012 toteutettu kokeilu, jossa kuntien, mutta myös joitain valtion, tehtäviä siirrettiin maakuntahallinnolle. Hallinnon ylintä toimivaltaa käytti vaaleilla valittu Kainuun maakuntavaltuusto. Kokeilualueeseen kuuluvat Kajaani, Kuhmo, Hyrynsalmi, Paltamo, Puolanka, Ristijärvi, Sotkamo ja Suomussalmi (sekä myös Vuolijoki ennen liittymistä Kajaaniin vuonna 2007). Vaala osallistui Kainuun maakuntahallintoon vain tarkkailijana. Nykyään, vuoden 2023 alusta maakuntahallinnon korvaa Kainuun hyvinvointialue.
Vaalit.
Vaaleissa 2004 maakuntavaltuuston 39 paikkaa jaettiin puolueiden voimasuhteiden perusteella kuitenkin siten, että Ristijärveä lukuun ottamatta jokaisesta kunnasta valittavien maakuntavaltuutettujen määrä riippui suoraan kunnan asukasluvusta. Tämän perusteella Kajaani sai 17 valtuutettua, Suomussalmi, Kuhmo ja Sotkamo 5, Puolanka ja Paltamo 2 sekä Hyrynsalmi ja Vuolijoki kumpikin yhden. Lisäksi Ristijärvi sai yhden valtuutetun, vaikka sen väestö ei ollut sinänsä riittävä yhteenkään. Kuntakiintiöstä luovuttiin ennen seuraavia vaaleja. Lisäksi valtuutettujen lukumäärää nostettiin 39:stä 59:ään, joka vastaa samankokoisen kunnan valtuutettujen määrää.
Valtuusto.
Kainuussa maakuntavaaleilla valittu hallintokokeilun aloittanut maakuntavaltuusto kokoontui ensimmäisen kerran 15. marraskuuta 2004 Kajaanin Kaukametsässä. Kokouksen koollekutsujana ja puheenjohtajana toimi Pekka Turpeinen (kesk.). Juhlapuhujina olivat eduskunnan puhemies Paavo Lipponen, EU:n alueiden komitean presidentti Peter Straub, alue- ja kuntaministeri Hannes Manninen samoin kuin pääsihteeri Hannu Leskinen.
Maakuntavaltuuston valitsema maakuntajohtaja oli ensimmäisellä kaudella Hannu Leskinen ja toisella Alpo Jokelainen. Kainuun maakuntavaltuuston puheenjohtaja oli toisella kaudella Timo Säkkinen ja ensimmäisellä kaudella kansanedustaja Timo Korhonen (kesk.).
Tehtävät.
Maakuntahallinnon tehtäväksi tuli lähes kaikki kunnallinen päätöksenteko lukuun ottamatta peruskoulua, kansalaisopistoja sekä eräitä tekniseen, elinkeino- sekä ympäristötoimeen liittyviä kysymyksiä. Maakuntahallintokokeilu herätti sekä myötä- että vasta-argumentteja. Puolustajien melestä kokeilu antoi mahdollisuuden hoitaa kunnan tehtävät ilman kuntaliitoksia. Vastustajien mielestä kokeilu olisi tullut lopettaa turhana. Maakunnalla ei ollut verotusoikeutta. Sillä oli kuitenkin oikeus päättää, minkä osuuden kuntien tuloista se ottaa.
Maakunnan rahoitusmallissa ilmeni vakavia ongelmia Kajaanin ja Sotkamon sekä syrjäisten kuntien kuten Puolangan ja Hyrynsalmen välillä. Koko kokeilun jatko oli uhattuna vuonna 2011.
Katso myös.
Kainuun hyvinvointialue
Yhdysvallat Laosin sisällissodassa

Yhdysvallat Laosin sisällissodassa eli Operation Barrel Roll oli Yhdysvaltain ilmavoimien, laivaston ja CIA:n salainen hanke, jolla tuettiin Laosin kuningashuonetta Laosin sisällissodassa. Laosin sisällissota liittyi kiinteästi Vietnamin sotaan. Yhdysvallat teki alueella lukuisia pommitushyökkäyksiä. Laosiin tehtiin 600 000 pommituslentoa, ja sinne kylvettiin kaikkiaan 2 miljoonaa tonnia räjähteitä, joista 2/3 jäi räjähtämättä.
Laosin sota.
USA:n ilmahyökkäykset Laosissa muuttuivat yhä voimakkaammiksi sodan edetessä. CIA koulutti Laosin kuningashuonetta tukeneita joukkoja, jotka taistelivat kommunisteja vastaan. Laosin kuninkaallinen armeija oli heikko, ja maa joutuikin muiden aseellisten joukkojen jakamaksi. Laosin kommunistinen puolue sai alkunsa 1950. 1962 alkoi Laosin kriisi, Pohjois-Vietnam tuki kommunisteja ja USA Laosissa taistelua kommunisteja vastaan. Itä-Laosia valvoivat kommunistit tulevalla Ho Tši Minhin huoltotien alueella. Laosin pohjoinen osa oli Kiinan miehittämä. Länttä pitivät hallussaan USA:n ja Thaimaan armeijan yksiköt.
Tilanne Laosissa pysyi melko vakaana vuoteen 1968. Yhdysvallat alkoi 1968 pommittaa kahta Laosin aluetta, Ruukkujen tasankoa ja Ho Chi Minhin huoltotietä.
Aluksi CIA tuki ainoastaan paikallisia vuoristoheimoja hmong-kansasta. Kommunistien Pathet Lao -yksiköt eivät olleet tehokkaita taistelijoita. Kun hmong-taistelijoiden tappiot nousivat, tilalle otettiin thaipalkkasotureita, joita johtivat Thaimaan armeijan upseerit ja joille maksoivat palkkaa USA:n säätiöt (ilmeisimmin CIA:n peitejärjestöt). Ruukkujen tasangolla taisteltiin 14 vuotta. Hmong-heimossa oli 300 000 jäsentä, heistä kuoli taisteluissa 30 000.
CIA tuki hmong-heimon johtajaa Vang Paota, jolla oli lopulta käytössään 40 000 miehen armeija. Hän voitti monia taisteluita, mutta myös hävisi. Hänen taistelutaktiikkansa aiheutti valtavia miestappioita. 1968 Pohjois-Vietnam lähetti alueella yhä enemmän tavallisen armeijan yksiköitä, hmong-kyliä vallattiin, ihmisiä evakuoitiin niistä CIA:n ylläpitämille leireille. Vuoden 1968 lopussa Laosissa oli 40 000 Pohjois-Vietnamin sotilasta. Vang Pao valtasi Ruukkujen tasangon takaisin 1969 USA:n ilmavoimien tuella. Pohjois-Vietnamin joukot valtasivat alueen uudestaan vuoden 1970 alkupuolella. Tästä asemasta käsin Pohjois-Vietnamin joukot saartoivat kaksi kertaa Vang Paon Long Tiengissä. Näihin aikoihin Yhdysvallat piti hengissä 170 000 hmong-heimolaista riisin ilmapudotuksilla nimellisen ajan. Taistelut alueella jatkuivat, kunnes Yhdysvaltain tuki lakkasi 1973. Pathet Lao, kommunistit, saivat vallan koko maassa 2. joulukuuta 1975.
Patrick Kluivert

Patrick Stephan Kluivert (s. 1. heinäkuuta 1976 Amsterdam) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut elokuusta 2018 alkaen Kamerunin jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana.
Pelaajaura.
Seurajoukkueura.
Hyökkääjänä pelannut Kluivert oli vain 18-vuotias voittaessaan Mestarien liigan kasvattajaseuransa Ajaxin paidassa vuonna 1995. Kluivert teki loppuottelun ainoan maalin Ajaxin voittaessa Wienin Ernst-Happel-stadionilla pelatussa ottelussa AC Milanin. 
Parin vuoden kuluttua hän siirtyi valtavien odotusten kera Italiaan Milanin riveihin, mutta kausi sujui heikosti. Milanista Kluivert jatkoi Barcelonaan, jossa vietetyt kuusi vuotta nostivat hänet maailman parhaiden hyökkääjien kastiin. Vuonna 2004 Kluivertin aika "Barçassa" oli kuitenkin ohi, ja mies siirtyi Englantiin Newcastle Unitedin joukkueeseen. Newcastlen aika jäi kuitenkin vain kauden mittaiseksi. Newcastlesta hän siirtyi Valenciaan, mutta vuonna 2006 Valencia päätti purkaa Kluivertin sopimuksen. Tämän jälkeen hän palasi kotimaahansa PSV:hen, jonka riveissä hän juhli Alankomaiden pääsarjamestaruutta. PSV-vuoden jälkeen Kluivert siirtyi hieman yllättäenkin pelaamaan Ranskan pääsarjaan Lillen joukkueeseen. Kluivert kärsi uransa viimeisten vuosien aikana lukuisista loukkaantumisista. Kluivertin pelaajaura päättyi Lillessä pelatun kauden jälkeen kesällä 2008.
Maajoukkueura.
Alankomaiden maajoukkueessa Kluivert teki 40 maalia. Vuoden 1996 EM-kilpailut jäivät suurimmalta osin loukkaantumisen takia väliin. Vuoden 1998 MM-kilpailuissa hänet ajettiin Belgiaa vastaan ulos kentältä, mutta hän teki puolivälierässä Argentiinaa vastaan maalin ja esitti muissakin otteluissa hyviä otteita. Vuoden 2000 EM-kilpailuissa Kluivert teki Jugoslaviaa vastaan kolme maalia puolivälierässä. Yhteensä hän teki kisoissa viisi maalia jakaen siten kilpailujen maalikuninkuuden tuolloisen Jugoslavian Savo Miloševićin kanssa. Vuonna 2004 Kluivert oli Alankomaiden mukana EM-kisoissa, mutta vastuuta ei edellisten kisojen maalikuninkaalle enää tullut. Tuolloin päättyi myös Kluivertin pitkä maajoukkueura.
Valmentajaura.
Vuosina 2008–2010 Kluivert toimi AZ Alkmaarissa valmennustehtävissä.
Tämän jälkeen Kluivertin toimi valmennustehtävissä Brisbane Roarissa, NEC:ssä, Jong FC Twentessä sekä vuosina 2012-14 Alankomaiden maajoukkueessa Louis van Gaalin apuvalmentajana. Alankomaiden joukkue voitti kesän 2014 MM-kisoissa pronssia.
Vuonna 2015 Kluivert aloitti Curacaon maajoukkueen päävalmentaja. Kluivertin äiti on kotoisin Curacaon saarelta. 
Heinäkuussa 2016 Paris Saint-Germain palkkasi hänet urheilujohtajakseen.
Yksityiselämä.
Patrick Kluivert on naimisissa Rosanna-vaimonsa kanssa. Heillä on yhteinen 2007 syntynyt poika Shane Patrick. Patrickilla on edellisestä avioliitostaan kolme poikaa Quincy, Justin ja Ruben. Justin Kluivert on pelannut jalkapalloa useiden eurooppalaisten huippumaiden pääsarjoissa.
Andoni Zubizarreta

Andoni ”Zubi” Zubizarreta Urreta (s. 23. lokakuuta 1961 Vitoria-Gasteiz, Álavan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, jonka pelaajaura ajoittui 1980- ja 1990-luvuille.
Baskisukuisen Zubizarretan ensimmäinen ammattilaisseura oli synnyinkuntansa Alavés, mutta huipulle hän nousi bilbaolaisessa Athleticissa, jossa hän debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa kaudella 1981–1982. Viiden kauden jälkeen hän siirtyi Barcelonaan, jota hän edusti kahdeksan kauden ajan. Zubizarreta saavutti sekä Athleticissa että Barcelonassa useita Espanjan liiga- ja cup-mestaruuksia, ja Barcelonassa lisäksi Euroopan cupin ja Cup-voittajien cupin. Uransa viimeiset neljä kautta hän edusti Valenciaa. 622 ottelullaan hän on eniten Primera Divisiónissa otteluita pelannut pelaaja.
Espanjan maajoukkueessa Zubizarreta debytoi 23. tammikuuta 1985 Suomea vastaan. Hän kuului joukkueeseen vuosien 1986, 1990, 1994 ja 1998 MM-kilpailuissa sekä vuosien 1984, 1988 ja 1996 EM-kilpailuissa. Zubizarreta pelasi 126 maaottelua, joissa hän päästi selkänsä taakse 100 maalia. Hän oli eniten maaotteluita pelannut espanjalaispelaaja, kunnes Iker Casillas ohitti hänet marraskuussa 2011.
Pelaajauransa jälkeen Zubizarreta on toiminut Athleticin (2001–2004) ja Barcelonan jalkapallojohtajana (2010-2015) sekä "El Paísin" ja TVE:n asiantuntijana.
Marcel Desailly

Marcel Desailly (s. 7. syyskuuta 1968 Accra, Ghana) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja (keskuspuolustaja) 
Desailly muutti perheensä kanssa Ranskaan 4-vuotiaana. Ensimmäiset jalkapallo-ottelunsa hän pelasi Nantes'in riveissä. Myöhemmin kiinnostusta osoitti eräs maan kärkijoukkueista, Olympique de Marseille. Marseillessa Desailly saavuttikin Mestarien liigan voiton vuonna 1993. Sitten tie vei Italian AC Milanin kautta Englantiin Chelsean riveihin. Siellä pelattujen kausien jälkeen hän siirtyi 2004 Qatariin ja pelasi siellä Qatar Sports Clubin ja Al-Gharafan riveissä. Desailly ilmoitti keväällä 2006 lopettaneensa uransa oltuaan puoli vuotta vailla joukkuetta.
Maajoukkueessa Desailly debytoi 22. elokuuta 1993 Ruotsia vastaan. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998, vaikkakin joutui ulosajetuksi loppuottelussa, sekä Euroopan-mestaruuden vuonna 2000. MM-kilpailuissa 2002 hän pelasi joukkueen kapteenina Ranskan kaikki kolme ottelua alusta loppuun mutta tuolloin Ranska jäi alkulohkossaan viimeiseksi tekemättä maaliakaan. Desailly pelasi Ranskan maajoukkueessa 116 ottelua ja teki niissä kolme maalia.
Douglas X-3 Stiletto

Douglas X-3 Stiletto on Douglas Aircraft Companyn Yhdysvaltain ilmavoimille valmistama koekone, jolla tutkittiin jatkuvaa yliääninopeudella lentämistä. Sen tarkoitus oli pystyä lentämään Mach 2 -nopeudella pitkiä aikoja. Tämän takia se oli ensimmäisiä titaanirakenteisia lentokoneita. Koneen moottorin tehottomuuden vuoksi se ei kuitenkaan pystynyt ylittämään äänennopeutta kuin jyrkässä syöksyssä.
Tehottomuuden ohella myös heikot hidaslento-ominaisuudet vaivasivat X-3 Stilettoa. Koekoneen ilmaannousunopeus oli hyvin suuri 260 solmua eli 481,5 km/h. 
Suunnitelma kahden koekoneen valmistuksesta hyväksyttiin 30. kesäkuuta 1949. Ensimmäisen koneen koelennot alkoivat Edwards Air Force Basessa 11. syyskuuta 1952, toista konetta ei koskaan rakennettu.
Ensimmäisen X-3-lennon teki 15. lokakuuta 1952 Douglasin koelentäjä Bill Bridgeman. Hän teki yhteensä 26 koelentoa. X-3:n suurin nopeus saavutettiin 28. heinäkuuta 1953 - se oli vain Mach 1,208 30 asteen syöksyssä.
Joulukuussa 1953 X-3 luovutettiin Yhdysvaltain ilmavoimille. Everstiluutnantti Frank Everest ja majuri Chuck Yeager tekivät koneella kumpikin kolme koelentoa. Lennot laskettiin NACA:n lennoiksi. NACA:n koelentäjä Joseph A. Walker lensi konetta 1954 lähinnä testatakseen sen vakautta, mm. "roll-coupling"-ilmiön selvittämiseksi. Koneella 49-2892 tehtiin kaikkiaan 51 lentoa.
Kyseisen konetyypin suunnittelun avulla saavutettiin sentään jokin hyöty, sillä esimerkiksi F-101 Voodoo ja F-104 Starfighter perivät joitain X-3 Stilettossa käytettyjä piirteitä.
Johannesburg

Johannesburg (, eli "kultapaikka"; ) on asukasluvultaan Etelä-Afrikan suurin kaupunki. Sen väkiluku oli 4,8 miljoonaa vuonna 2022. Esikaupungit mukaan lukien asukkaita on 9,6 miljoonaa (2016), ja se on maailman viidenkymmenen suurimman kaupunkialueen joukossa. Kaupungissa sijaitsee Etelä-Afrikan perustuslakituomioistuin.
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1886 alueen ollessa osa buurien muodostamaa Transvaalin tasavaltaa. Se on yksi maailman nuorimmista suurkaupungeista. Johannesburg on myös sikäli poikkeuksellinen suurkaupunki, ettei se sijaitse rannikolla tai suuren joen varrella. Kaupunki syntyi ja kasvoi hyvin nopeasti alueelta löytyneen kultaesiintymän vuoksi. Johannesburgin nimen alkuperästä ei ole varmuutta mutta otaksutaan, että vaihtoehtoina on aluetta tutkineet Christian Johannes Joubert ja Johann Rissik, tai Johannes Meyer, joka oli ensimmäinen alueen hallintovirkamies.
Talous.
Johannesburg on Etelä-Afrikan vauraimman alueen, Gautengin provinssin, pääkaupunki. Kaupunki on maan taloudellinen keskus. Johannesburgin pörssi on Afrikan suurin, ja siellä käydään merkittävää kulta- ja timanttikauppaa, sillä kaupungin lähellä sijaitsee merkittäviä kaivoksia.
Väestö.
Johannesburgissa oli vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 4 803 262 asukasta. YK:n mukaan Johannesburgin metropolialueella oli 9 616 000 asukasta vuonna 2016. Kaupungin väkiluku kasvoi nopeasti 2000-luvun alussa, mutta kasvu on sittemmin hidastunut. Vuosina 2001–2011 väkiluku kasvoi keskimäärin 3,2 % vuodessa, mutta vuosina 2011–2022 se kasvoi keskimäärin 0,8 % vuodessa.
Vuonna 2022 asukkaista 0–14-vuotiaita oli 21,9 %, 15–64-vuotiaita 73,1 %, ja yli 64-vuotiaita 5,0 %.
Ilmasto.
Johannesburgissa on tyypillinen subtrooppinen ilmasto, tosin sen suuri korkeus (n. 1 750 m) merenpinnasta viilentää ilmastoa. Sateisin aika on kesällä. Talvella on kuivaa ja öisin voi olla kylmää. Tammikuu on sateisin ja lämpimin kuukausi. Kuivinta ja viileintä on kesä–heinäkuussa. Vuosittainen sadanta on noin 710 millimetriä.
Serbian kieli

Serbian kieli (serb. српски језик, "srpski jezik") eli serbia (serb. српски, "srpski") on eteläslaavilaisten kielten läntiseen haaraan kuuluvan serbokroaatin kielen Serbiassa käytettävä standardisoitu muoto. Saman kielen muita standardeja ovat kroatian kieli, bosnian kieli ja montenegron kieli. Kaikki nämä muodot perustuvat läntisen eteläslaavin štokaaviseen murteeseen, joka jakautuu ekaavin, jekaavin ja ikaavin äänneryhmiin.
Serbiassa käytetään sekä latinalaisia että kyrillisiä kirjaimia.
Muodot.
Balkanin läntinen eteläslaavi jaetaan kolmeen päämurteeseen: štokaavi, kajkaavi ja čakaavi. Näistä štokaavi, nimenomaisesti sen itähertsegovinalainen muoto, valittiin Wienin kirjallisuussopimuksessa 1850 kroaatin ja serbian yhteisen kirjakielen pohjaksi.
Štokaavissa on lisäksi kolme erillistä lausuntatapaa (izgovor), jotka johtuvat muinaisslaavilaisen jat-kirjaimella merkityn äänteen muuttumisesta. Ekaavissa (ekavica) jat on muuntunut e-äänteeksi ja (i)jekaavissa (ijekavica) (i)je-äänteeksi, mistä näiden nimitykset myöskin tulevat. Erot eivät estä keskinäistä ymmärtämistä, vaan ovat lähinnä verrattavissa esimerkiksi suomen murteinen eroihin tyyliin "ilman" ja "iliman" (pohjalaisittain). Kolmas lausuntapa ikaavi (ikavica) esiintyy lähinnä Kroatiassa.
Serbian kirjakieli eli Belgradin standardi on ekaavista, mutta esimerkiksi Etelä-Serbian ja Bosnian serbit puhuvat jekaavia. Muuten serbokroaatin eli keskisen eteläslaavin muut muodot (kroatia, bosnia, montenegro) ovat jekaavisia. Aiemmin montenegrossa puhuttua keskistä eteläslaavia on pidetty jekaavisena (tai ijekaavisena) serbiana, mutta itsenäistymisen myötä (2006) on alettu käyttää nimitystä montenegron kieli, jolle kehitetään omaa standardia. Vuoden 2013 Montenegron sisäisessä selvityksessä noin 40 prosenttia montenegrolaisista katsoi puhuvansa serbiaa.
Jekaavinen tunnetaan myös nimellä ijekaavinen, varsinkin jos halutaan korostaa ääntämyseroa. Yleensä jekaavissa -ije ääntyy -je, mutta esimerkiksi montenegrossa svijete ei äännykään svje-te, vaan svi-je-te.
Aakkoset.
Serbian kyrilliset ja latinalaiset aakkoset:
Wikikirjasto

Wikikirjasto "(Wikibooks)" on ilmainen internetissä julkaistava kokoelma vapaita kirjoja. Se perustuu wiki-tekniikkaan. Wikikirjastoa kirjoitetaan useilla kielillä. Sen sisältö on vapaaehtoisten kirjoittama, ja se tulee aina olemaan vapaata GNU Free Documentation -lisenssin mukaisesti. Aatteellinen Wikimedia-säätiö ylläpitää mutta ei omista Wikikirjastoa. Wikikirjaston tunnetuin sisarhanke on Wikipedia.
Wikikirjasto aloitettiin 10. heinäkuuta 2003. Suomenkielinen Wikikirjasto aloitettiin 27. elokuuta 2004. Englanninkielinen Wikikirjasto on suurin ja suomenkielinen 12:nneksi suurin.
Wikikirjasto tarjoaa laajat siteerausoikeudet: kuka tahansa voi käyttää sen sisältöä ilmaiseksi ja joitakin kuvia lukuun ottamatta myös kaupallisesti, kunhan samat oikeudet tarjotaan edelleen ja alkuperäinen lähde mainitaan. Wikikirjaston kuvituksen tärkeimpänä lähteenä toimii media-arkisto Wikimedia Commons, joka sisältää 200 000 tekijänoikeuksista vapaata tai vapaasti levitettävää kuvaa ja muuta mediatiedostoa.
Suomenkielisessä Wikikirjastossa on tällä hetkellä noin 3 300 sivua (2016). Wikikirjastosta voi ladata kirjoja myös PDF-muodossa. Suomenkielinen Wikikirjasto käyttää yleisten kirjastojen kymmenluokittelua. Wikijunior on Wikikirjaston alahanke.
Joitakin wikikirjastoja.
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
- 
-
Radioaakkoset

Radioaakkoset (tunnetaan myös nimillä tavausaakkoset, puhelinaakkoset ja aakkosnimet) ovat tapa ilmoittaa kirjaimia sanoina sekaannusten välttämiseksi. Esimerkiksi kirjaimet "i" ja "j" ovat lausuttuina hyvin lähellä toisiaan ja heikon radio- tai puhelinyhteyden yli vaikeasti erotettavissa, mutta kun ne tavataan "Iivari" ja "Jussi", on erehdyksen mahdollisuus pienempi. Suomalaisten radioaakkosten käyttöä kannattaa välttää englanninkielisessä yhteydenpidossa, sillä esimerkiksi sana "faarao" tulkitaan englanniksi muotoon "Pharaoh", jolloin kirjain F muuttuu P:ksi.
Radioaakkosstandardeja on olemassa useita; alla on kuitenkin esitetty suomalainen standardi sekä ”Nato-aakkoset” eli ”Alfa-Bravo-koodi”, joka on englanninkielinen versio. Radioaakkosia ei ole standardoitu missään Naton julkaisussa, mutta "Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö" (ICAO), "Kansainvälinen televiestintäliitto" (ITU), "Federal Aviation Administration" (FAA) ja "American National Standards Institute" (ANSI) ovat standardoineet ne. ANSIn versio eroaa muista joidenkin kirjainten kohdalla. Muissa on eroa muun muassa numeroiden ja suositellun lausuntatavan kohdalla. Esimerkiksi Charlie lausutaan (englanninkielisellä translitteraatiolla): CHAR LEE" tai SHAR LEE" (ICAO, ITU) (IPA: ).
Suomen puolustusvoimat alkoi käyttää Nato-aakkosia vuonna 2005, aiemmin käytetyn suomalaisen standardin sijasta. Kansallisessa toiminnassa käytetään Nato-aakkosten lisäksi vanhojen suomalaisten radioaakkosten Å:ta (Åke), Ä:tä (Äiti) ja Ö:tä (Öljy). Suomen rataverkolla siirryttiin kirjainten A–Z osalta suomalaisista radioaakkosista Nato-radioaakkosiin 1. kesäkuuta 2020.
Wikiaineisto

Wikiaineisto on Wikimedia Foundationin hallinnoima hanke, joka on tarkoitettu kaikenlaisille aiemmin julkaistuille teksteille, kuten romaaneille, kirjeille, puheille, historiallisille dokumenteille tai lakiteksteille. Edellytys on, että aineisto on tekijänoikeusvapaata joko siksi että sen tekijänoikeudet ovat rauenneet iän vuoksi tai koska se on julkaistu GNU Free Documentation Licensen alla.
Alun perin Wikiaineiston nimeksi kaavailtiin Project Sourcebergiä (Project Gutenbergin mukaan), mutta 6. joulukuuta 2003 pidetyn äänestyksen jälkeen hankkeen nimeksi valittiin Wikisource, joka suomennettiin Wikiaineistoksi.
Hanke aloitettiin 24. marraskuuta 2003. Maaliskuussa 2005 englanninkielisessä Wikiaineistossa oli yhteensä yli 13 000 artikkelia. Suomenkielisessä wikiaineistossa on yli 10 000 artikkelia.
Cagiva

Cagiva oli italialainen moottoripyörävalmistaja. Se valmisti kaikennäköisiä ja -kokoisia moottoripyöriä. Cagiva tunnettiin myös kevytmoottoripyörien valmistajana (Freccia, Mito, Planet, Raptor) mutta siltä löytyy myös City-pyöriä, joilla on hyvin erikoinen ulkomuoto.
Merkit.
Cagiva osti paljon osia muilta valmistajilta, muun muassa sekä 1000-kuutioisen että 650-kuutioisen Cagiva Raptorin moottorit ovat Suzukin alun perin SV-malleihinsa suunnittelemat ja valmistamat.
2000-luvulla Cagiva alkoi yhdessä Husqvarnan kanssa valmistaa 50- ja 125-kuutioisia kaksipyöräisiä, joille merkiksi annettiin CH Racing.
Cagiva group - MV Agusta motorcycles S.p.A -yhtiöön kuuluvat merkit Cagiva sekä MV Agusta. Aikojen saatossa siihen on kuulunut Cagiva, Husqvarna, Mv-Agusta, Moto-Morini sekä Ducati.
Historiaa.
Cagivan perusti vuonna 1978 Claudio Castiglioni. 1980-luvulla tuli muun muassa motocrossin maailmanmestaruuksia, 1990-luvulla Cagiva oli RR 500 -luokan voittajatalleja, mm. sijoittuen vuonna 1993 kolmanneksi. Cagiva on myös Sport Production 125 -sarjan "all-time" kuningas, muun muassa Valentino Rossi voitti 1994 Italian kansallisen SP 125 -mestaruuden Mito Racing 1994 -mallilla.
2008 Harley-Davidson osti MV Agustan ja samalla Cagivan. Lokakuussa 2009 Harley-Davidson ilmoitti myyvänsä MV Agustan ja Cagivan
Stanley Myers

Stanley Myers (6. lokakuuta 1933 Birmingham – 9. marraskuuta 1993) oli brittiläinen säveltäjä. Hän sävelsi musiikin yli 130 elokuvaan ja televisio-ohjelmaan. Myersin tunnetuin sävellys on elokuvaan "Kauriinmetsästäjä" (1978) sävelletty kitarakappale ”Cavatina”.
1980-luvulla Myers työskenteli paljon ohjaaja Stephen Frearsin kanssa. Myers kuoli syöpään vuonna 1993.
Myers sai kaksi Ivor Novello-palkintoa ja erikoispalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1987.
Adolphe Adam

Adolphe Charles Adam (24. heinäkuuta 1803 Pariisi – 3. toukokuuta 1856 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, opettaja ja musiikkiarvostelija. Tuottelias Adam kirjoitti yli 80 näyttämöteosta.
Adam syntyi Pariisissa, jossa hänen isänsä Louis Adam toimi pianistina, musiikinopettajana ja säveltäjänä.
Adolphe Adam opiskeli Pariisin konservatoriossa, jossa hänelle kontrapunktia opetti Antonín Reicha ja säveltämistä François Adrien Boieldieu. Vuonna 1830 Adam oli säveltänyt valmiiksi jo 28 näyttämöteosta. Vuodesta 1849 kuolemaansa saakka hän opetti sävellystä Pariisin konservatoriossa; hänen tunnetuimpiin oppilaisiinsa kuuluu Léo Delibes.
Adamin tunnetuin teos on baletti "Giselle" vuodelta 1841. Hän sävelsi lisäksi muun muassa 39 oopperaa. Oopperoista arvostetuimmat ovat "Lonjumeaun posteljooni", "Si j'étais roi" ja "Nürnbergin nukke". Suuren yleisön parhaiten tuntema ja esitetyin Adamin sävellys lienee joululaulu "Oi jouluyö" (suomalaiset sanat Kyllikki Solanterä), jonka on sanottu olleen toinen radioteitse lähetetty musiikkikappale. Laulu on osa kantaatista "Minuit, chrétiens."
San Sebastián

Donostia (baskiksi) eli San Sebastián (espanjaksi) on Gipuzkoan maakunnan pääkaupunki Baskimaan itsehallintoalueella Pohjois-Espanjassa. Kaupungin asukasluku on 186 095 (2015).
Donostia sijaitsee Biskajanlahden rannalla lähellä Ranskan rajaa. 
Donostiasta on kotoisin jalkapallojoukkue Real Sociedad, joka pelaa Espanjan Primera Divisiónissa. 
Kaupungissa järjestetään vuosittain San Sebastiánin kansainväliset elokuvajuhlat. Ensimmäisen kerran ne järjestettiin vuonna 1953.
Donostia oli yhdessä Puolan Wrocławin kanssa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2016.
Kalimantan

Kalimantan on Borneon saaren Indonesialle kuuluva osa, joka jakautuu viiteen provinssiin. Kalimantaniin kuuluvat Borneon keskiset ja eteläiset osat, jotka kattavat yhteensä noin kolme neljäsosaa koko saaresta. Alue rajoittuu pohjoisessa Malesialle kuuluviin Sarawakin ja Sabahin osavaltioihin.
Suurin osa Kalimantanin väestöstä on erityisesti rannikkoalueilla malaijeja ja muslimeja, mutta alueen sisäosissa on myös merkittävästi dajakeja, jotka ovat pääosin kristittyjä.
Kalimantanista on kauan louhittu kultaa. Kaivoksia alettiin avata läntiseen Kalimantaniin 1700-luvun lopulla, kun kiinalaiset – pääasiassa hakkat ja kantoninkiinalaiset – saapuivat alueelle. Tämä johti myöhemmin kiinalaisten siirtolaisten ja Alankomaiden Itä-Intian välisiin Kongsi-sotiin (1822–1824, 1850–1854 ja 1884–1885).
Provinssit.
Kalimantan jakautuu viiteen provinssiin. Ne ovat:
Wikiuutiset

Wikiuutiset () on Wikimedia Foundationin hallinnoima vapaan sisällön uutislähde. Wikiuutiset soveltaa wikiperiaatetta uutistuotantoon.
Wikiuutisten suomenkielinen versio avattiin 25. marraskuuta 2007.
Historia.
Kaksi riviä pitkä ensimmäinen ehdotus Wikiuutisten perustamisesta luotiin tammikuussa 2003 Wikipedian yhteisöön . Ehdottajana toimi Daniel Alstron käyttäjätunnuksella Fonzy. Varsinaisen kehitystyön aloitti saksalainen ohjelmistosuunnittelija ja toimittaja Erik Möller. Projektin ideana oli perustaa sisarprojekti, joka kattaa "uutiset monista eri aihealueista, puolueettomasti ja täsmällisesti." Wikipedian pitkäaikaisten muokkaajien vastustus alkuvaiheessa raivasi tietä perusteelliselle keskusteluille siitä, miten se voitaisiin toteuttaa yhtenä Wikimedia Foundationin projektina.
Marraskuussa 2004 perustettiin kokeiluwiki sen selvittämiseksi, miten yhteistyönä toteutettu uutissivusto toimisi. Vuonna 2004 sivusto siirrettiin pois "demo"-tasosta beta-tasoon. Saksankielinen versio perustettiin samaan aikaan. Piakkoin Wikinewsistä julkaistiin myös hollannin-, ranskan-, espanjan-, ruotsin-, bulgarian-, puolan-, portugalin-, romanian-, ukrainan-, italian-, serbian-, japanin-, venäjän-, heprean-, arabian-, thain-, norjan- ja kiinankieliset versiot (kyseisessä aikajärjestyksessä). Vuonna 2007 Wikinewsin eri kieliversioita oli jo 23.
Englanninkielinen Wikinewsin versio saavutti 13. maaliskuuta 2005 tuhannen artikkelin rajapyykin. Runsaan vuoden kuluttua sinne kirjoitettiin viidestuhannes uutinen. Suomenkielinen versio Wikiuutiset saavutti viidensadan uutisen rajapyykin 26. heinäkuuta 2008.
Lisäprojektit.
Vaikkakin Wikinews keskittyy pääasiassa tekstiartikkeleihin, sen jäsenet laajentavat ideaa muuhun mediaan. Näitä projekteja ovat muun muassa , jossa artikkelit ovat kuunneltavissa Ogg Vorbis -muodossa ja , joka on päivittäinen painos Wikinewsistä ja tarkoitettu tulostettavaksi.
Aleksanteri I (Makedonia)

Aleksanteri I oli Makedonian kuningas 495–450 eaa. Hän oli Amyntas I:n poika.
Herodotoksen mukaan Aleksanteri oli vihamielinen Persiaa kohtaan ja antoi teloittaa Dareios I:n lähettiläät. Aleksanterin oli kuitenkin alistuttava Kserkses I:n hyökätessä Kreikkaan. Vaikka Aleksanteri tekikin yhteistyötä persialaisten kanssa persialaissotien aikana, hän avusti kuitenkin kreikkalaisia. Hän antoi muun muassa tietoja kreikkalaisille persialaisen Mardonioksen aikeista ennen Plataiain taistelua vuonna 479 eaa.
Vaikka kreikkalaiset pitivät Aleksanteria aluksi barbaarina, sai hän luvan osallistua Olympian kisoihin, koska pystyi osoittamaan olevansa argoslaista sukua.
Diodoros Sisilialainen

Diodoros Sisilialainen (, ; n. 90–30 eaa.) oli kreikkalais-roomalainen historioitsija, joka oli kotoisin Sikeliasta eli Sisiliasta ja toimi noin vuosina 65–30 eaa. Hänet tunnetaan erityisesti laajasta historiateoksestaan "Historian kirjasto".
Elämä.
Diodoros oli kotoisin sisilialaisesta Agyrionin kaupungista aikana, jolloin saari oli ollut jo pitkään osa Roomaa. Kotikaupungissaan hän tutustui latinan kieleen roomalaisten ja Sisilian kreikkalaisväestön välisen tiiviin yhteydenpidon vuoksi. Diodoroksen elämästä tiedetään vain se vähä, mikä käy ilmi hänen historiateoksestaan. Hän vaikuttaa ottaneen elämäntehtäväkseen koota maailmanhistoria varhaisimmista ajoista hänen omaan aikaansa saakka. Tämän vuoksi hän matkusteli suuressa osassa Eurooppaa ja Roomaan kuulunutta Aasiaa sekä Egyptissä saadakseen enemmän tietoa eri maista ja kansoista kuin mitä oli mahdollista saada pelkästään aiempien historioitsijoiden ja maantieteilijöiden teoksista. Diodoros eli pitkään Roomassa ja keräsi myös siellä aineistoa teokseensa tutkimalla varhaisempaa aineistoa.
Teokset.
Historian kirjasto
Diodoros kirjoitti kreikankielisen maailmanhistorian "Historian kirjasto" (, ), joka käsitti 40 kirjaa. Se kuvasi koko maailmanhistorian varhaisimmista myyttisistä ajoista Julius Caesarin Gallian sodan alkuun. Diodoros itse jakoi teoksensa kolmeen osaan. Ensimmäinen käsitti kirjat 1–6, ja kertoi myyttisestä ajasta ennen Troijan sotaa. Osan ensimmäiset kirjat käsittelevät muiden kansojen myyttejä ja loput kirjat kreikkalaisia myyttejä. Teoksen toinen osa käsitti seuraavat 11 kirjaa eli kirjat 7–17, ja kuvasi ajan Troijan sodasta Aleksanteri Suureen saakka. Kolmas osa käsitti loput 23 kirjaa eli kirjat 18–40, ja käsitteli aikaa Aleksanterin kuolemasta Gallian sotien alkuun.
Laajasta teoksesta ovat säilyneet nykyaikaan vain kirjat 1–5 ja 11–20. Loput osista tunnetaan bysanttilaisaikaisista yhteenvedoista.
Epäperäiset kirjeet
Diodoroksen nimiin on laitettu 65 latinankielistä kirjettä, jotka ovat mukana joissakin hänen kirjoitustensa laitoksissa, kuten P. Wesselingin laitoksessa (Amsterdam, 1746, 2 osaa). Varhaisimmillaan ne esiintyvät Pietro Carreran teoksessa "Storia di Catana" vuonna 1639 italiankielisenä käännöksenä. Minkäänlaisista kreikankielisistä alkuperäiskirjeistä ei ole mitään havaintoja, ja kirjeet ovatkin mitä todennäköisimmin väärennettyjä ja tehty vasta, kun antiikin kirjallisuus herätti uutta kiinnostusta uuden ajan alussa.
Luettelo suomennetuista Forgotten Realms -romaaneista

Tämä on luettelo suomennetuista Forgotten Realms -romaaneista.
Luettelo kaikista englanniksi ilmestyneistä Forgotten Realms -kirjoista löytyy sivulta .
Vampyyrikronikat

Vampyyrikronikat () on Anne Ricen luoma fantasiakirjasarja, joka kertoo ranskalaisesta aatelismies Lestat de Lioncourtista, josta tulee vampyyri 1700-luvulla.
Sarja on tullut suosituksi sen jälkeen kun sarjan ensimmäinen osa ilmestyi 1970-luvulla. Erityisesti sarjan neljä ensimmäistä Lestatia käsittelevää kirjaa ovat suosittuja. Sarjasta on tehty myös elokuvia.
Mossad

Mossad (, ”Instituutti”; koko nimeltään , ’Tiedustelun ja erikoistehtävien instituutti’) on Israelin tiedustelupalvelu. Sen tehtäviin kuuluvat tiedustelu, vastaterrorismi (hyökkäykset terroriorganisaatioita tai -hallintoja vastaan) ja muunlaiset operaatiot kuten juutalaisten pelastaminen vihollismaista.
Mossadia on kutsuttu maailman tehokkaimmaksi ja häikäilemättömimmäksi salaiseksi palveluksi.
Mossad perustettiin 1949 ja järjestettiin uudelleen 1951. Koko tiedustelupalvelun olemassaolo salattiin pitkään. Mossadin palkkalistoilla on noin 1 200 henkilöä. Se on siviiliorganisaatio eikä käytä sotilasarvoja, mutta monet sen jäsenistä ovat palvelleet Israelin armeijassa. Mossadin päämaja on Tel Avivissa. Sen erikoisoperaatiojaos on nimeltään Metsada. Tämä osasto hoitaa salamurhat, sabotaasin ja puolisotilaalliset operaatiot.
Israelilla on muitakin tiedustelupalveluja, kuten armeijan Shin Bet.
Tiedustelupalvelu

Tiedustelupalvelu on pysyvä organisaatio, joka täyttää valtion johdon toimintaympäristöä koskevia tiedontarpeita, luo tilannekuvaa, ennakoi ja antaa tiedonhankintansa ja analyysinsa perusteella varoituksia. Rajatummin tiedustelupalvelu tai tiedusteluvirasto on valtion laitos, joka kerää tietoja toisista maista henkilövakoilun, signaalitiedustelun ja salakielten avaamisen avulla. Tiedustelupalvelut tutustuvat myös julkisiin tietoihin ja harjoittavat monesti yhteistyötä muiden laitosten, esimerkiksi armeijan kanssa. Tiedustelupalvelut hoitavat vastavakoilun ja terrorismin vastaiset toimet. 
Jotkut tiedustelupalvelut harjoittavat salamurhia, asekauppaa, vallankaappauksia ja muita salaisia operaatioita, joiden tarkoitus on tukea omia liittolaisia ja heikentää vastustajaa. Tiedustelupalvelut tarjoavat usein propagandaa. Propagandaa saatetaan levittää joukkotiedotusvälineissä, jotka eivät suoraan liity tiedustelupalveluun. Tiedustelupalvelu saattaa hoitaa joitain asioita peiteorganisaatioiden kautta. Tiedustelupalveluilla on ollut joskus omia operaatioita, joista maan päättäjiä on informoutu vähän tai ei ollenkaan. Joitain tiedustelupalveluita on arvosteltu muun muassa siitä, että ne varmistavat vain pienen ryhmän turvallisuutta ja toimivat epäinhimillisillä tavoilla.
Tunnetuimpia tiedustelupalveluja ovat Yhdysvaltojen CIA ja NSA, Venäjän SVR, Neuvostoliiton KGB (nykyisin FSB), Israelin Mossad sekä Britannian MI6 ja MI5. 
Suomessa ulkomaantiedustelua hoitavat Puolustusvoimien tiedustelulaitos (PVTIEDL) ja Pääesikunnan tiedusteluosasto. Suomen sisäisestä tiedustelusta vastaa Suojelupoliisi vuonna 2019 voimaan tulleen tiedustelulain nojalla.
Manuel de Falla

Manuel de Falla y Matheu (23. marraskuuta 1876 – 14. marraskuuta 1946) oli espanjalainen säveltäjä. 
Elämäkerta.
Falla syntyi Cádizissa ja opiskeli 1890-luvun lopulta lähtien pianonsoittoa ja säveltämistä Madridissa. Fallan varhaisiin teoksiin kuuluu muun muassa useita zarzueloja. Ensimmäisenä mestariteoksena pidetään oopperaa "La vida breve", jonka ensimmäisen version hän sävelsi vuonna 1905.
Vuosina 1907–1914 Falla asui Pariisissa. Pariisin-vuodet olivat merkittäviä Fallan oman sävelkielen kehitykselle, sillä juuri ollessaan poissa Espanjasta ja nähdessään, kuinka ihailtua espanjalainen kulttuuri oli tuon ajan ranskalaisten säveltäjien ja muiden taiteilijoiden keskuudessa, hän oppi antamaan arvoa Espanjan kansanmusiikkiperinteelle ja etsimään siitä innoitusta. Jo Pariisissa Falla alkoi työstää erästä suurimmista mestariteoksistaan, "Noches en los jardines de España" (Öitä Espanjan puutarhoissa) pianolle ja orkesterille, mutta se valmistui ja kantaesitettiin vasta hänen palattuaan kotimaahansa. Espanjassa hän sävelsi sittemmin muitakin hyvin suosituksi tulleita teoksia, esimerkiksi baletit "El amor brujo" (Noiduttu rakkaus) ja "El sombrero de tres picos" (Kolmikolkkahattu), "Cuatro piezas españolas" (Neljä espanjalaista kappaletta) ja "Fantasía bética" pianolle sekä eri puolilta Espanjaa peräisin oleviin teemoihin perustuvan laulusarjan "Siete canciones populares españolas" (Seitsemän espanjalaista kansanlaulua). 
Vuodet 1919–1939 Falla asui Granadassa. Espanjan sisällissodan tuoksinassa hän muutti Argentiinaan, jossa asui elämänsä loppuun saakka. Fallan viimeiseksi merkittäväksi teokseksi jäi "Concierto para clavecín y cinco instrumentos" (Konsertto cembalolle ja viidelle soittimelle) (1923–26). Elämänsä viimeiset parikymmentä vuotta hän työsti mittavaa näyttämökantaattia "Atlàntida" (Atlantis) katalonialaisen Jacint Verdaguer’n tekstiin, mutta se jäi keskeneräiseksi. Hänen oppilaansa Ernesto Halffter täydensi teoksen myöhemmin Fallan luonnosten pohjalta.
Salapoliisi Conan

Salapoliisi Conan on japanilaisen Gosho Aoyaman luoma manga- ja animesarja, joka kertoo salanimellä Conan Edogawa seikkailevasta nuoresta etsivästä. 
Mangasarjan pohjalta on tehty myös animesarja, jossa on jo yli 1 000 jaksoa, ja se jatkuu edelleen. Suomessa mangaa julkaisi Egmont Kustannus. Lisäksi siitä käytetään ainakin Yhdysvalloissa nimeä "Case Closed" ja Japanissa taas "Meitantei Conan". Sarja tunnetaan myös nimellä "Detective Conan". Ensimmäinen osa Salapoliisi Conanista ilmestyi Japanissa vuonna 1994. Japanissa sarjaa on ilmestynyt 106 "tankōbonia". Suomessa julkaistiin 77 pokkaria, kunnes Egmont lopetti mangasarjojen julkaisemisen vuoden 2013 lopulla. Sarjasta on tehty 24 anime-elokuvaa, draamasarja sekä audio-CD-kuunnelmia.
Salapoliisi Conan on yhdessä "Inuyashan" kanssa ollut "Shōnen Sundayn" suosituimpia sarjoja vuodesta 1994 alkaen.
Juoni.
"Salapoliisi Conan" kertoo Shinichi Kudō -nimisestä lukiolaisetsivästä, jolle juotetaan myrkkyä, joka muuttaa hänet pikkupojaksi. Shinichi ottaa käyttöön nimen Conan Edogawa ja muuttaa asumaan ihastuksensa Ranin ja tämän isän luokse. Ranin isä on etsivä, tosin ei kovinkaan hyvä sellainen, ja Conan auttaa häntä ratkaisemaan mitä ihmeellisimpiä murhia ja muita rikoksia (nukuttamalla hänet ja käyttämällä äänenmuunninta) löytääkseen ne ”miehet mustissa”, jotka juottivat hänelle myrkkyä. Shinichi ei tiedä tästä järjestöstä paljoakaan, vain heidän koodinimensä (muun muassa Vodka ja Gin). Tyypillisesti koodinimet ovat alkoholijuomia.
Juonta mutkistaa se, että Shinichin on pidettävä oikea henkilöllisyytensä salassa Ranilta, tämän isältä ja monilta muilta, etteivät Mustan organisaation jäsenet saa tietää, että hän on elossa ja sitten voi päästää häntä päiviltään. Ainoastaan Shinichin vanhemmat ja hänen ystävänsä professori Agasa tietävät salaisuuden, ja myöhemmin sen saavat selville myös Shinichin virkaveli ja kilpailija, lukiolaisetsivä Heiji Hattori, sekä Conanin uusi luokkatoveri ala-asteella, Ai Haibara, joka on kehittänyt myrkyn ja itsekin joutunut sen vaikutuksen alaiseksi.
Rikostapaukset ovat alkaneet toistaa itseään, mutta se ei ole ihme, kun ottaa huomioon sarjan iän ja tiheän ilmestymistahdin. Sarjan edetessä suurin osa rikoksista on itsemurhaksi lavastettuja murhia.
Piirrostekniikka.
Yhdellä sivulla Conan-mangaa on kolme tai neljä riviä, jotka katkeavat usein suuremman kuvan tieltä. Yhteensä sivulle mahtuu yleensä 6–9 ruutua. Myös kuvakulmat vaihtelevat. Samalla sivulla käytetään korkeintaan kahdessa ruudussa samaa kuvakulmaa ja yhdellä sivulla on hyvin harvoin vähemmän kuin viisi eri kulmaa, erityisesti alaviistokuva on Conanissa usein käytössä.
G8

G8 () oli johtavien teollisuusmaiden ryhmä, johon kuului Italia, Japani, Kanada, Ranska, Saksa, Venäjä, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat. G8-ryhmä tapasi vuosittain huippukokouksessa, jossa jäsenvaltioiden johtajat käsittelivät ajankohtaisia kansainvälisiä asioita.
Ryhmä perustettiin vuonna 1975 G6-ryhmänä. Kanada liittyi mukaan ryhmään vuonna 1976 ja Venäjä vuonna 1998. Venäjä erotettiin G8-ryhmästä 24. maaliskuuta 2014. Tämän jälkeen johtavat teollisuusmaat ovat tavanneet G7-ryhmänä ilman Venäjää.
Historia.
Johtavien teollisuusmaiden ryhmän perustamisen taustalla olivat 1970-luvun alun Yhdysvaltain dollarin kultaan sitomisen lakkautus 1971, mikä johti kiinteisiin valuuttakursseihin perustuvan Bretton Woodsin järjestelmän romahdukseen. Tuon jälkeen Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) loi viidestä merkittävimmästä valuutasta SDR-valuuttakorin, jonka taustalla oli pelko dollarien loppumisesta.
1970-luvun alussa sattui monia merkittäviä talouteen vaikuttavia tapahtumia, kuten Euroopan yhteisön (EEC) laajeneminen Britannialla, Tanskalla ja Irlannilla alkuperäisten kuuden jäsenen lisäksi, jom kippur -sotaa seurannut arabimaiden öljysaarto 1973 ja vuoden 1974 talouskriisi sekä inflaation ja työttömyyden nopea nousu (niin sanottu stagflaatio). 
25. maaliskuuta 1973 Yhdysvaltain, Britannian, Länsi-Saksan ja Ranskan valtiovarainministerit tapasivat Valkoisen talon kirjastossa. Tähän niin sanottuun kirjastoryhmään liittyi Japani ja kaksi vuotta myöhemmin ryhmä, josta tuli G5-maiden valtiovarainministerien ryhmä, alkoi tavata säännöllisesti.
Ensimmäinen virallinen tapaaminen järjestettiin vuonna 1975 Ranskan presidentin Valéry Giscard d’Estaingin johdolla hänen kesäasunnollaan Château de Rambouillet’ssa. Italia liittyi ryhmään samana vuonna. Vuonna 1976 Kanada liittyi mukaan Yhdysvaltain presidentin Gerald Fordin kutsusta ja ryhmää kutsuttiin nimellä G7. Vuodesta 1977 EEC sai edustajansa Britannian kutsulla. Euroopan unionia edusti Euroopan komission puheenjohtaja ja Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja. 
Yhdysvaltain silloinen presidentti George H. W. Bush ehdotti 1992 Münchenissä edellisvuoden lopussa hajonneen Neuvostoliiton suurimman seuraajavaltion Venäjän ottamista G7:n täysivaltaiseksi jäseneksi. Päätös oli täysin poliittinen, eikä perustunut taloudellisiin realiteetteihin. Sitä pidettiin ennenaikaisena, mutta Venäjä kutsuttiin vuosittain sen jälkeen kaikkiin kokouksiin ja siitä ryhmä sai uuden nimikkeen G7+1. Kesäkuun 1997 tapaamista Denverissä kutsuttiin jo G8-kokoukseksi ja Venäjä liittyi virallisesti 1998 Birminghamin kokouksessa.
Vuonna 2005 Intiasta, Kiinasta, Etelä-Afrikasta, Meksikosta ja Brasiliasta tuli G8-maiden tarkkailijamaita. Siitä lähtien ryhmää kutsuttiin nimellä G8+5.
Vuonna 2014 G8-ryhmästä alettiin jälleen käyttämään nimitystä G7, sillä Venäjä erotettiin ryhmästä miehitettyään Ukrainalle kuuluneen Krimin niemimaan ja liitettyään alueen itseensä.
Valtioryhmittymä G20 on G7:stä laajennettu ryhmä, johon kuuluu G7-maiden lisäksi 12 rikasta valtiota sekä yhtenä jäsenenä Euroopan unioni.
SPR

Lyhenne SPR voi tarkoittaa ainakin seuraavia: