tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaltovesi

Kaltovesi (v:sta 1948 ) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Karjalankannaksen keskiosassa Kähärin kunnassa Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Kaltovesi on kapea ja pohjois–eteläsuunnassa noin 14 kilometriä pitkä järvi, jonka pinta on 12,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaltoveden eteläpäähän laskee kolme kilometriä pitkä Pihkalanjärvi. Kaltovesi puolestaan laskee pohjoispäästään Vuoksen Vaarinselkään. Kaltovesi sijaitsee alueella, jonka Suomi luovutti Neuvostoliitolle vuonna 1940 ja uudelleen 1944. Suomelle kuuluessaan Kaltovesi sijaitsi Heinjoen ja Antrean kuntien rajalla. Heinjoen kirkonkylä sijaitsi järven eteläpäässä. 
Vetokallio-niminen kapea kannas erottaa Kaltoveden lounaispään Viipurinlahteen laskevasta Tuokkolanjärvestä. Kaltovesi onkin osa vesireittiä, jota pitkin Laatokka laski Viipurinlahteen Itämeren edeltäjän, Anculysjärven, aikana. Myöhemmin sama järvireitti oli Vuoksen toisena, eteläisenä lasku-uomana Suomenlahteen pohjoisemman haaran laskiessa Käkisalmen luona Laatokkaan. Lopullisesti tämä Vuoksen eteläinen lasku-uoma kuivui vasta vuonna 1857 Kiviniemen kannaksen puhkaisun tuloksena, jolloin Vuoksen uudeksi lasku-uomaksi tuli Taipaleenjoki.
Suomessa suunniteltiin 1900-luvun alussa Karjalankannaksen poikki kulkevaa Laatokan–Suomenlahden kanavaa. Suunniteltu kanava olisi kulkenut juuri Vetokallion ja Kaltoveden kautta Vuokseen.
Beautifulgarbage

beautifulgarbage (kirjoitetaan joissain yhteyksissä myös muodossa Beautiful Garbage) on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2001. Albumilta julkaistiin singlet "Androgyny", "Cherry Lips (Go Baby Go!)", "Breaking Up the Girl" ja "Shut Your Mouth".
Albumilla yhtye lisäsi aiemmin erittäin rockpainotteiseen musiikkiinsa enemmän vaikutteita muun muassa hip hopista ja modernista R&amp;B:sta ja samalla teki äänimaisemasta yksikertaistetumman.
Kuitenkaan albumin ensisingle "Androgyny" ei menestynyt listoilla eikä radiossa. Lisäksi juuri albumin julkaisun alla tapahtuneet syyskuun 11. päivän iskut sotkivat albumin promootiota. Osittain näistä syistä albumi ei menestynyt listoilla Garbagen kahden edellisen albumin tavoin.
Kappaleet.
Lisäksi albumin Japanin julkaisulla ovat bonuskappaleet:
Viktor Onopko

Viktor Onopko (s. 14. lokakuuta 1969) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on voittanut Venäjän mestaruuden kolme kertaa ja Venäjän cupin kahdesti.
Onopko on pelannut Venäjän maajoukkueessa 109 maaottelua, mikä oli venäläispelaajista eniten vuoteen 2015, jolloin Sergei Ignaševitš ohitti hänet. Onopko on tehnyt maaotteluissaan seitsemän maalia. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi vuonna 2004. Hän pelasi lisäksi IVY:n maajoukkueessa neljä ottelua.
Esko Raipia

Esko Juhani Raipia (24. kesäkuuta 1946 Ikaalinen – 21. marraskuuta 2022 Tampere) oli suomalainen näyttelijä, teatteripedagogi, yrittäjä ja johtaja. Raipia oli Tampereen Komediateatterin perustaja. Hän sai teatterineuvoksen arvonimen.
Ura.
Esko Raipia työskenteli 1960-luvulla Tampereen Teatterissa järjestäjänä. Vuonna 1969 Raipia valmistui Tampereen yliopiston ensimmäiseltä ammattinäyttelijäkurssilta. Hän näytteli Kotkan kaupunginteatterissa ja Porin Teatterissa kunnes palasi Tampereen Teatteriin näyttelijäksi vuonna 1979. 
Television puolelta Raipia muistetaan etenkin tv-sarjasta "Metsolat", jossa hän esitti hahmoa Jaakko Järvenheimo (1993–1995).
Yrittäjänä Raipia oli monessa mukana. Vuonna 1985, yhdessä Tapio Parkkisen ja Simo Tavasteen kanssa hän perusti Teatteri 2000:nen. Se oli Suomen ensimmäinen lasten- ja nuorten teatteri, jolla oli vakituinen näyttämö. Vuonna 1986 Raipian perhe perusti Ravintola Myllärit. 
Parkkisen kanssa Raipia perusti Tampereen Komediateatterin vuonna 1991. Teatteri oli ensin yksityinen toimija, mutta myöhemmin se kehittyi säätiöksi ja valtionosuusteatteriksi. Teatterinjohtajan työ siirtyi isältä pojalle, Panu Raipialle vuonna 1998. Esko Raipia toimi vielä viimesinä vuosinaan teatterin hallituksessa ja projektinjohtajana. Raipia perusti vuonna 1994 Komediateatterin yhteydessä toimivan Suomen teatteriopiston. (ent. "Tampereen Komediateatterin oppilaskoulu"). Raipia oli myös mukana perustamassa Tampereen Teatterimuseo ry:tä, joka toimii museon taustaorganisaationa. Sen ensimmäinen näyttely oli Vapriikissa vuonna 2019.
Presidentti Sauli Niinistö myönsi Esko Raipialle teatterineuvoksen arvonimen kesäkuussa 2021. 
Yksityiselämä.
Ikaalisissa vuonna 1946 syntynyt Esko Raipia kuoli nopeasti edenneeseen sairauteen Hatanpään sairaalassa marraskuussa 2022. Hänen puolisonsa Maija-Leena (s. 1931) menehtyi huhtikuussa. Esko- ja Maija-Leena Raipia (ent. Jurkowski, o.s. Stenberg) menivät naimisiin vuonna 1970. Balettitanssijana, koreografina ja ravintoloitsijana tunnettu Maija-Leena oli aktiivisesti mukana Komediateatterin toiminnassa miehensä kanssa.
Tampereen Komediateatterin johtaja Panu Raipia on Esko Raipian poika. Raipian tytärpuoli on ravintoloitsija Loretta Pietilä, jolla on miehensä Simo Pietilän kanssa yritykset "Juhlatalon Ravintolat" sekä Komediateatteria vastapäätä sijaitseva pubi "Sisko ja sen Veli."
Teatterinjohtaja-ohjaaja Eino Salmelainen oli Esko Raipian kummisetä.
Elisabeth Rönnholm

Elisabeth Karolina Regina Rönnholm (4. lokakuuta 1826 Parikkala – 27. maaliskuuta 1897 Parikkala) oli Suomen ensimmäinen postineiti. Hänet luetaan suomalaisen postilaitoksen henkilöstön ja koko suomalaisen virkakunnan murroskauden pioneereihin.
Elämä.
Rönnholm syntyi Suomen suuriruhtinaskunnassa Haminasta syntyisin olleen lääninrovasti ja teologian tohtori Anton Ulrik Rönnholmin ja Anna Henrika Weckrothin perheeseen. Hänellä oli kaksi sisarta, Antoinette ja Constance sekä vanhempi veli Anton ja nuorempi veli Karl Filip. Kun maaseudulle alettiin perustaa postitoimipaikkoja 1860-luvulla, niitä hoitamaan tarvittiin vaatimattomaan palkkaan tyytyviä ihmisiä. Valtio keksi hyödyntää leskiä sekä naimattomia naisia, "vanhoja piikoja". Elisabeth Rönnholm sai nimityksen Parikkalan postitoimiston hoitajaksi kesäkuussa 1864. Samana vuonna tuli voimaan naisten täysivaltaisuuslaki Suomessa. Rönnholmilla oli takaajinaan hänen isänsä seuraaja, kirkkoherra Clas Collan sekä isän ystävä, toimitusvouti H. J. Hasselqvist.
Postitoimisto avattiin Ristinmäen kartanon päärakennuksessa, jonka Anton Ulrik Rönnholm oli rakennuttanut tyttärilleen vuonna 1848. Vähäisen palkkionsa lisäksi Elisabeth Rönnholm sai provision lehtien ja irtolaukkujen välityksestä sekä postimerkkien myynnistä. Postineitien piti tuolloin itse kustantaa suurin osa työssään tarvitsemistaan välineistä. Postihallitus antoi maksutta vain tietyt kaavakkeet, kassalippaan sekä sinetin ja leimasimet. Rönnholm anoi eroa toimestaan vuonna 1885. Vaikka Rönnholmin elämä ulkonaisesti oli vaatimatonta, hän oli pienessä maalaisyhteisössään tärkeä ja pidetty henkilö. Hän asui elämänsä loppuun Ristimäen kartanossa ja menehtyi sydänhalvaukseen 70-vuotiaana.
Volkswagen Golf I

Volkswagen Golf I (Typ 17) on Volkswagenin Golf-mallin ensimmäinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1974–1983. Muotonsa auto sai ItalDesignin studiossa, Giorgetto Giugiaron kynästä. Uusi malli oli Volkswagenille elintärkeä, sillä yhtiön taloudellinen tilanne oli vakava ja sen menestynein tuote Kuplavolkkari oli jo pahasti vanhentunut. Haastajat, kuten Toyota Corolla olivat takamoottoriselle, ilmajäähdytteiselle, 1930-luvulla suunnitellulle Kuplalle ylivoimaisia. Volkswagenin uudemmat mallit Typ3 ja Typ4 perustuivat Kuplan tekniikkaan, eivätkä onnistuneet houkuttelemaan tarpeeksi ostajia. Pelastus tuli Volkswagenin ostaman Audin suunnalta, jolla oli kokemusta vesijäähdytteisistä moottoreista ja etuvetoisista autoista.
Golf oli ensimmäisiä maailmanlaajuisesti menestyneitä etuvetoisia hatchbackeja. Pohjois-Amerikan markkinoilla malli tunnettiin nimellä Rabbit, Etelä-Amerikassa Caribe. Golfin valmistus aloitettiin yhtiön päätehtaalla Wolfsburgissa Saksassa 1974. Vuonna 1978 Golfin tuotanto aloitettiin myös Westmorelandin tehtaassa Pennsylvanian New Stantonissa Yhdysvalloissa. Tehtaan sijoituksella haettiin kustannussäästöjä mutta tehtaan johtoon valittu entinen Chevrolet-mies James McLernon pyrki muokkaamaan Rabbitia pehmentämällä alustaa ja säästämään materiaalien laadun kustannuksella. Yhtiön johto Saksassa ei kuitenkaan ollut tyytyväinen tuloksiin. Tämä tehdas suljettiin vuonna 1988 liiaksi kohonneiden tuotantokustannuksien ja heikon menekin johdosta. Mallia on valmistettu myös Meksikossa ja Etelä-Afrikassa. Vuodesta 1979 lähtein Golfista valmistettiin sedan-versiota, joka oli yhtiön käytännön mukaisesti nimetty omaksi Jetta-mallikseen.
Vuonna 1976 sai alkunsa kuuluisa Golf GTI, joka loi pieniin perheautoihin perustuvan, mutta tehokkailla moottoreilla varustettujen autojen luokan. Yhdysvalloissa tämä malli oli saatavilla vasta vuonna 1983, jolloin sitä ryhdyttiin valmistamaan Westmorelandin tehtaalla. GTI:n menestyksen myötä monet valmistajat ryhtyivät seuraamaan VW:n esimerkkiä ja loivat vastaavia malleja. Moottorina oli 1588 cm³ 81 kW (110 hv) tehoinen polttoaineen ruiskutuksella varustettu bensiinimoottori. Ensimmäinen sukupolvi koki pienen faceliftin vuonna 1980, jolloin sen takavalojen umpiot muotoiltiin uusiksi lähemmäksi alkuperäisiä suunnitelmia, se sai uudet puskurit ja Yhdysvaltain markkinoilla neliön muotoiset ajovaloumpiot, uuden kojelaudan ja mittariston. Golf I:n avomallia valmistettiin vuosina 1980–1993, eli vielä silloinkin kun toinen sukupolvi oli tuotannossa.
Rauha Puntti

Rauha Marianne Puntti (oik. Laakso; 1. joulukuuta 1926 – 21. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Puntti toimi pitkään Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa, näyttelijätyön lisäksi juoksutyttönä, puvustonhoitajana ja lipunmyyjänä. Lisäksi Puntti toimi näyttelijänä Kuopion kaupunginteatterissa vuodet 1963–1965, tarpeistonhoitaja-näyttelijänä Intimiteatterissa 1965–1970, lipunmyyjänä Teatteri Jurkassa 1971–1972 sekä vuodesta 1976 eläkkeelle jäämiseensä saakka Teatteri Pienessä Suomessa, Intimiteatterin seuraajassa.
Pitkän teatteriuran lisäksi Puntti näytteli muun muassa elokuvissa "Villi Pohjola" (1955), "Jäähyväiset presidentille" (1987), "Rölli – hirmuisia kertomuksia" (1991) ja "Armon aika" (1999) sekä tv-sarjoissa "Kylmäverisesti sinun" (2000–2005), "Seitsemän" (2001) ja "Harvoin tarjolla" (2008). 
Puntti oli naimisissa ja häneltä jäi avioliitosta kaksi lasta. Puntti näytteli kaikkiaan 45 elokuvassa vuosien 1944–1999 aikana.
Puntti kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 83-vuotiaana. Puntti on haudattu Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Erkki Kiskola

Erkki Jaakko Kiskola (5. toukokuuta 1932 Kurikka – 24. joulukuuta 2001 Ilmajoki) oli Ilmajoen pitkäaikainen kunnanjohtaja. 
Kiskola syntyi Kurikkaan Juho Kiskolan perheen kuopukseksi. Koulunkäyntinsä hän aloitti Kurikan yhteiskoulussa, jonka jälkeen opinnot jatkuivat Helsingissä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Helsingistä Kiskola valmistui vuonna 1954. Hänen aikanaan kunnallistutkintoon sisältyi monia kuntaharjoittelujaksoja ja niistä osan Kiskola suoritti Kurikan ja Ilmajoen kunnissa. 10. elokuuta 1954 eli pian hänen valmistumisensa jälkeen Kiskola pääsi Ilmajoen kunnansihteeriksi. 
Vuonna 1962 Kiskola valittiin Ilmajoen kunnanjohtajaksi. Hän oli virassa aina vuoteen 1992 saakka ja oli uransa alussa pitkään Suomen nuorin kunnanjohtaja. Kiskolan kunnanjohtajakaudella Ilmajoella kansakoululaitos muuttui peruskouluksi, ammatillinen koulutus uudistui, terveys- ja sosiaalipalvelut kehittyivät huomattavasti, kunnan alueelle saatiin vesihuolto, vapaa-aika- ja kulttuuritoimintoja monipuolistettiin sekä toteutettiin yleiskaavauudistus. Esimerkiksi Ilmajoelle saatiin vanhainkoti, uimahalli, terveyskeskus sekä alettiin järjestää musiikkijuhlia. Kiskola oli ilmajokelaisten keskuudessa arvostettu ja pidetty johtaja. Vuonna 1990 Kiskolalle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Erkki Kiskola osallistui muun muassa Ilmajoen reserviupseerien ja rotarien toimintaan. Hän harrasti myös kuorolaulua. Kiskolan sotilasarvo oli kapteeni.
Old Windsor

Old Windsor on noin asukkaan kylä ja kunta ("civil parish") Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Sen lähistöllä sijaitsevat Windsorin kaupunki sekä Englefield Greenin ja Datchetin kylät. Lisäksi Thamesjoki virtaa kylän lähellä. Ennen Windsorin linnan maihin kuulunut Windsor Great Park sijaitsee sekin Old Windsorin lähettyvillä. Old Windsorissa asuu myös useita julkisuuden henkilöitä. Esimerkiksi laulaja Elton John, golfaaja Nick Faldo ja laulaja Lisa Scott-Lee asuvat kylässä. Lisäksi näyttelijä Geraldine McEwan on syntynyt Old Windsorissa.
Torronsuo

Torronsuo Tammelassa Kanta-Hämeessä on Suomen suurin luonnontilainen keidassuo. Suolla sijaitsee vuonna 1990 perustettu Torronsuon kansallispuisto. 
Luonnonympäristö.
Suohon rajoittuu laskettu ja umpeenkasvanut Talpianjärvi, joka myös kuuluu Torronsuon kansallispuistoon. Hieman kauempana on kokonaan kuivattu ja pelloksi tehty Kalliojärvi. Suon reunoille ulottuvat etelässä Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen latvahaarat ja lännessä Loimijoen sivujoen Haapajoen latvahaarat. Suosta itään jatkuu karu ja harvaan asuttu Tammelan ylänkö, jonka reunamille suo sijoittuu.
Kulttuuriympäristö.
Suon lähikyliä Tammelassa ovat Torro, Talpia, Kallio, Sukula, Riihivalkama, Patamo ja Letku. Suolle nimensä antanut Torron kylä sijaitsee Tammelasta katsoen suon takana, Talpian kylä sijaitsee suon saaressa. Suon poikki kulkee Someron ja Forssan välinen seututie 282.
Aiheesta muualla.
Imperiumi (kirja)

Imperiumi on marxilaisten filosofien Michael Hardtin ja Antonio Negrin kirja vuodelta 2000. Teos kirjoitettiin 1990-luvun puolivälissä ja ilmestymisensä jälkeen sitä myytiin akateemiselle teokselle harvinaisen suuria määriä.
Teos on ensimmäinen (ja ainoa suomennettu) osa trilogiaa, jonka myöhemmät osat ovat "Multitude: War and Democracy in the Age of Empire" (2004) ja "Commonwealth" (2009).
The Sorrow

The Sorrow on vuonna 2005 perustettu itävaltalainen metalcore-yhtye.
Yhtyeen esikoisalbumi "Blessings from a Blackened Sky" julkaistiin Drakkarin kautta 27. heinäkuuta 2007. "Metal Hammer" -lehti valitsi sen kuukauden albumiksi elokuun 2007 numerossaan. 2. elokuuta 2007 yhtye esiintyi Wacken Open Air -festivaalilla Saksassa ja helmikuussa 2008 yhtye teki ensimmäisen Euroopassa-kiertueensa pääesiintyjänä. Yhtye esiintyi myös Suomessa, Helsingin Finnish Metal Expossa 16.2.2008, sekä Tuska Open Air Metal Festivalilla 28.6.2008. __notoc__
Maaliskuussa 2009 yhtye julkaisi toisen albuminsa "Origin of the Storm".
Dream Evil

Dream Evil on ruotsalainen vuonna 1999 perustettu metallimusiikin yhtye. Yhtyeen perusti tuottaja Fredrik Nordström.
Pakolaisleiri

Pakolaisleiri on väliaikaiseksi tarkoitettu leirialue pakolaisille. Leirit sijaitsevat yleensä pakolaisten kotimaan rajojen ulkopuolella. Niitä ylläpitävät valtiot, YK tai järjestöt kuten Punainen Risti. Maailmassa on arviolta 10,5 miljoonaa pakolaista (2012), joista kolme miljoonaa on suunnitellulla tai järjestetyllä pakolaisleirillä ja puoli miljoonaa itsejärjestetyillä leireillä. Yhdellä leirillä on keskimäärin 11 400 henkilöä, mediaanikoko on alle 6 000:n (vuonna 2012).
Pakolaisleirit on tarkoitettu väliaikaiseksi, mutta niillä on taipumus muodostua pidempiaikaisiksi. Pakistanissa, Sudanissa ja Thaimaassa pakolaisia on asunut leireillä 10–15 vuotta ennen kuin he ovat voineet palata koteihinsa. Leirien asukkaat tulevat useimmiten toimeen ruoka- ja lääkeavun turvin. Aliravitsemus ja huonosta hygieniasta johtuvat sairaudet ovat kuitenkin yleisiä useilla leireillä.
Ulkopuoliset maat voivat humanitaarisista syistä vastaanottaa leireiltä pakolaisia. Kaudella 2013–2014 kiintiöpakolaisia pakolaisleireiltä otti vastaan 21 maata: 17 Euroopan maata sekä Australia, Kanada, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat.
Suomen sisällissodan jälkeen suomalaisia pakolaisia sijoitettiin Neuvosto-Venäjällä toimineeseen Buin siirtokuntaan.
Jean-Pierre Mocky

Jean-Pierre Mocky (6. heinäkuuta 1929 Nizza – 8. elokuuta 2019 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ollut vuosina 1963 ja 1987 ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi.
Mocky syntyi vuonna 1929 Nizzassa Puolasta Ranskaan muuttaneiden vanhempien juutalais-katoliseen perheeseen, ja hänen nimensä oli alun perin Jean-Paul Mokiejewski, ja hänen isänsä oli juutalainen ja äiti katolinen. Kun natsi-Saksa miehitti osan Ranskasta toisen maailmansodan aikana hänen isänsä lähetti hänet Algeriaan turvaan serkkunsa luo varmuuden vuoksi, vaikka Etelä-Ranskaa oli ”vapaa” eikä sitä miehitetty.
Mocky aloitti vuonna 1942 koomikkona, ja hän sen jälkeen näytteli lukuisissa elokuvissa aina vuoteen 2017 saakka. Hän ohjasi vuosien 1959–2007 välisenä aikana 66 elokuvaa. Mocky halusi hallita koko elokuvaprosessia, joten hän toimi myös tuottajana ja käsikirjoittajana. Mockyn tunnetuimpia elokuvia ovat "Pitkäkyntinen pyhimys", "À mort l’arbitre!" ja "Le Mireculé".
Lola Dueñas

Lola Dueñas (s. 6. lokakuuta 1971) on espanjalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Meri sisälläni" (2004) "Volver – paluu" (2006), ja "Matkarakastajat" (2013). 
Dueñas kuului vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon saajiin. Hän on voittanut myös Goya-palkinnon.
Eila Arjoma

Eila Elina Arjoma-Mönttinen (s. 15. lokakuuta 1938, Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. 
Arjoma pääsi ylioppilaaksi 1957 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1963. Teatterikorkeakoulun hän kävi 1962–1965, josta välillä vuoden British Councilin stipendiaattina Bristolin yliopiston teatterilaitoksella 1963–1964.
Arjoma on näytellyt muun muassa Jotaarkka Pennasen ohjaamassa elokuvassa "Mommilan veriteot 1917" (1973). Tämän lisäksi hän on ohjannut tv-sarjoja, kuten "Mustat ja punaiset vuodet" (1973).
1980- ja 1990-luvuilla Eila Arjoma ohjasi Radioteatterille suuren määrän etenkin lapsille ja nuorille suunnattuja kuunnelmia. Sokeain kuunnelmapalkinto myönnettiin hänen ohjauksilleen vuosina 1986 ja 1993.
Tapio Aarre-Ahtio

Tapio Aarre-Ahtio (s. 24. helmikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat näyttelijä Ilmari Aarre-Ahtio ja taidemaalari Kirsti Aarre-Ahtio. Hän on työskennellyt Kemin kaupunginteatterissa, Kom-teatterissa, Ahaa-teatterissa, Teatteri 41:ssä, Riksteaternissa ja Lahden kaupunginteatterissa. 
Aarre-Ahtio on näytellyt muun muassa erikoisjaksossa "Röllin jouluseikkailu" (1989), Jotaarkka Pennasen elokuvassa "Mommilan veriteot 1917" (1973) ja Rauni Mollbergin elokuvassa "Ystävät, toverit" (1990).
Aarre-Ahtio on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä.
Street Fighter Alpha

Street Fighter Alpha: Warrior's Dreams () on Capcomin kehittämä ja julkaisema taistelupeli, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna . Peli on osa "Street Fighter" -pelisarjan universumia. Japanissa peli tunnetaan nimellä "Street Fighter ZERO (Sutorīto Faitā ZERO)". Pelien tarina sijoittuu ensimmäisen "Street Fighter" -pelin ja "Street Fighter II":n välille.
Tomi Tuominen

Tomi Tuominen (s. 8. marraskuuta 1971) on suomalainen toimittaja, juontaja, selostaja ja kartanlukija. Hän on selostanut muun muassa Formula 1 -kilpailuja vuosina 2001–2003 ja samalla hän juonsi "Motor Forum" -ohjelmaa. Lisäksi hän juonsi muun muassa MTV3-kanavalla näytetyn "Pokerimestari"-ohjelman, sekä Miss Suomi -lähetyksen vuonna 2007. Hän toimi myös rallikuljettaja Toni Gardemeisterin kartanlukijana kaudella 2008 Suzukin WRC:llä. Kaudella 2013 Tuominen toimi Juho Hännisen kartanlukijana. Tuominen on toiminut myös jääkiekon SM-liigassa pelaavan Helsingin Jokereiden ottelukuuluttajana. Tuominen on selostanut otteluita jääkiekon MM-kilpailuissa ja on ollut MTV Sportin Formula 1 -lähetyksien studio-osuuksien juontajana.
Tuominen on myös näytellyt sivuroolissa "Kovaa maata" -tv-sarjassa. Hän harrastaa myös musiikkia soittaen kitaraa, sanoittaen ja säveltäen. Tuominen osallistui Syksyn säveleen 2022 päästen aina semifinaaliin. Lokakuun lopussa 2022 häneltä tuli oma albumi "Kapakan runoilijan tarinoita".
Eric Schopler

Eric Schopler (8. helmikuuta 1927 – 7. heinäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän syntyi Saksassa, jossa hän myös vietti lapsuutensa. 
Schopler pakeni natsiaikana perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän valmistui high schoolista ja palveli Yhdysvaltain armeijassa. Hän valmistui asepalvelunsa jälkeen Chicagon yliopistosta. 
Schopler paneutui tutkimustyössään autismiin ja perusti vuonna 1966 Pohjois-Carolinan yliopistolla (Chapel Hill) niin kutsutun TEACCH-ohjelman. 
Schoplerille myönnettiin Pohjois-Carolina-palkinto vuonna 1993. Hän kuoli 79-vuotiaana.
Mikk Mikiver

Mikk Mikiver (4. syyskuuta 1937 Tallinna, Viro – 9. tammikuuta 2006 Tallinna, Viro) oli virolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Mikiver työskenteli Viron Draamateatterissa vuodesta 1961 alkaen ja johti kansallisteatteria 1976–1985. Hän vieraili ohjaajana myös Suomessa.
Mikiver näytteli pääosaa Rauni Mollbergin elokuvassa "Ystävät, toverit" (1990) ja näytteli useissa virolaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa 1970-luvulta lähtien, esimerkiksi sarjassa "Pimeän hehku" (1996).
Stan Marsh

Stanley ”Stan” Marsh on yhdysvaltalaisen komediasarjan "South Park" eräs päähenkilöistä. Stanin hahmon löyhänä esikuvana on ollut Trey Parker, joka on myös hahmon ääninäyttelijä sarjassa. Stan nähtiin ensimmäisen kerran muiden poikien tavoin "Spirit of Christmas" -lyhytpätkässä vuonna 1992. 
Ulkonäkö ja luonne.
Stan pukeutuu aina muiden ystäviensä tapaan ulkovaatteisiin sekä pipoon. Stanilla on mustat, lyhyehköt hiukset. 
"South Parkin" internetsivuilla Stanin kuvaillaan olevan ”tavallinen, keskiverto, hämmentynyt, amerikkalainen lapsi”. Stan on syntynyt 19. lokakuuta. Stan on nuorempi kuin Kyle, Eric ja Kenny.
Perhe.
Stanin perheestä kerrotaan hieman enemmän kuin muiden poikien perheistä. Stanin perheeseen kuuluu hänen isänsä Randy, äiti Sharon, väkivaltainen isosisko Shelley ja homoseksuaali koira Sparky (suom. Onni), jota tosin ei ole kovinkaan usein nähty ensimmäisten tuotantokausien jälkeen. Marshin perhe parodioi stereotyyppistä amerikkalaisperhettä, erityisesti isä Randy, joka usein ylireagoi lähes sairaalloisesti moniin asioihin. Stanin muita sukulaisia ovat Randyn veli eli Stanin setä Jimbo Kern. Hän on metsästäjä ja hän omistaa asekaupan. Stanillä on 104-vuotias isoisä "Grandpa" Marvin Marsh. Hän asuu Marsheilla, ja kutsuu Stania lähes aina "Billyksi". Stanin Aunt Flo -täti nähtiin yhdessä jaksossa, jossa hän myös kuoli.
Rooli sarjassa.
Stan ottaa usein johtajan ja järjen äänen -roolin porukassaan yhdessä Kyle Broflovskin kanssa, joka on hänen paras ystävänsä. Kaverukset nähdään myös laulamassa yhdessä sarjan introssa. Stan yleensä puolustaa Kyleä, kun Cartman kiusaa tätä ja vitsailee tämän kustannuksella. Stanin ja Kylen isätkin ovat hyviä ystäviä keskenään.
Stan on ihastunut luokkatoveriinsa Wendy Testaburgeriin. Sarjan alkuaikoina Stan yleensä oksensi Wendyn kasvoille, kun tämä puhui Stanille. Elokuvassa Wendy on ihastunut kaupunkiin muuttaneeseen uuteen lapseen Gregoryyn. Stan yrittää saada Wendyn pitämään taas hänestä ja onnistuukin siinä elokuvan lopussa. Seitsemännen tuotantokauden jaksossa "Raisins" Wendy jättää lopulta Stanin ihastuttuaan Tokeniin, joka on samalla luokalla. 11. tuotantokauden "The List" -jaksossa Wendy ja Stan palaavat yhteen.
Aiheesta muualla.
Nettisivut
Yeovil Town FC

Yeovil Town Football Club on englantilainen, 1890-luvulla perustettu jalkapalloseura Yeovilista, Somersetista. Joukkue pelaa kaudella 2025–2026 Englannin Kansallisliigassa, maan viidenneksi ylimmällä sarjatasolla, jonne se putosi keväällä 2019. Englannin liigassa se on pelannut vuodesta 2003 lähtien. Kauden 2013–2014 se pelasi Englannin toiseksi korkeimmalla sarjaportaalla, mestaruussarjassa.
Joukkue pelaa kotiottelunsa Huish Parkissa ja kotiasu on väriltään vihreä/valkoraidallinen. Lempinimi on "The Glovers".
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1890 jolloin nimeksi tuli "Yeovil Football Club". Vuonna 1895 seuran uudeksi nimeksi tuli "Yeovil Casuals FC" ja vuonna 1907 "Yeovil Town FC". Vuonna 1915 seura yhdistyi "Petters United"in kanssa ja uuden seuran nimeksi tuli "Yeovil and Petters United". Toisen maailmansodan jälkeen seura palasi käyttämään edellistä nimeä, "Yeovil Town FC".
Yeovil eteni vuoden 1949 FA Cupissa viidennelle kierrokselle kukistettuaan Sunderlandin 2–1. Se voitti Eteläisen liigan mestaruuden kolme kertaa vuosina 1955–1973. Se kuului uuden sarjan, konferenssin, perustajajäseniin 1979. Seura putosi 1985 Isthmian Leagueen, jonka mestaruuden voitti 1988 palaten konferenssiin. Se putosi Isthmian Leagueen uudelleen 1990-luvun puolivälissä, mutta voitti sarjan mestaruuden 1997.
Yeovil voitti FA Trophyn 2002. Seuraavalla kaudella se voitti konferenssin mestaruuden 17 pisteen erolla kakkoseen ja nousi Englannin liigaan. Keväällä 2005 Yeovil voitti kakkosliigan mestaruuden, ja pelasi seuraavat kahdeksan kautta ykkösliigassa. Toukokuussa 2013 se voitti nousukarsintafinaalissa Brentfordin 2–1 nousten ensimmäisen kerran toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, mestaruussarjaan. Yhden mestaruussarjassa pelatun kauden jälkeen Yeovil palasi ykkösliigaan. Se jäi kaudella 2013–2014 mestaruussarjan viimeiseksi kerättyään 46:ssa ottelussa 37 pistettä (8 voittoa, 13 tasapeliä ja 25 tappiota).
Street Fighter (videopeli)

Street Fighter on Capcomin kehittämä kolikkopeli vuodelta 1987. Se on ensimmäinen osa "Street Fighter" -taistelupelisarjassa. Peli ei ollut erityisen tunnettu, ja vasta sen jatko-osa "Street Fighter II" tuli huomattavasti enemmän tunnetuksi. "Street Fighterissä" ei ollut pelattavana muita hahmoja kuin Ryu ja Ken (Ken ainoastaan kaksinpelissä).
Peli julkaistiin PC Enginelle vuonna 1988 nimellä Fighting Street.
Pelattavuus.
Pelaaja ottelee peräkkäin yksi vastaan yksi kamppailuja tietokonetta vastaan tai vaihtoehtoisesti yksittäisessä pelissä toista pelaajaa vastaan. Jokainen ottelu kestää kolme erää, joista pelaajan on voitettava kaksi päästäkseen seuraavalle kierrokselle. Lisäksi pelaajan on voitettava vastustajansa yhden erän aikana alle puolessa minuutissa. Mikäli aika päättyy ettei kumpikaan ole saanut tyrmättyä toista, julistetaan voittajaksi se jolla on enemmän energiaa jäljellä. Mikäli kolmas erä päättyy tasan julistetaan tietokoneen ohjaama pelaaja voittajaksi. Yksin pelissä pelaaja voi jatkaa uudestaan tappiosta huolimatta, samaa vastustajaa vastaan jolle hävisi.
Pelaajalla on käytössä myös kolme erikoisliikettä, jotka saa vain tekemällä tietyn sarjaliikkeen joystickillä ja sen näppäimillä. Nämä tekniikat ovat "Psycho Fire" (波動拳, Hadōken?, "Surge Fist"), "Dragon Punch" (昇龍拳, Shoryūken?, "Rising Dragon Fist") ja "Hurricane Kick" (竜巻旋風脚, Tatsumaki Senpū Kyaku?, "Tornado Whirlwind Kick"). Myöhemmissä Street Fighter peleissä kyseisiä erikoisliikkeitä ei ole kerrottu kolikkopelin ohjeissa.
Hahmot.
Pelaajalla on käytössään japanilainen kamppailulajien taitaja Ryu, joka ottelee kansainvälisessä kamppailulajien turnauksessa todistaakseen vahvuutensa. Toinen hahmo on käytössä vain kaksinpelissä, joka on Ryun entinen harjoittelukaveri ja kilpailija Ken. Molemmat hahmot ovat liikkeiltään ja erikoisliikkeiltään samanlaisia. Heidät erottaa ainoastaan nimen lisäksi ulkonäöllisesti.
Vastukset.
Yksinpelissä pelaajan on määrä otella kymmentä vastustajaa vastaan viidestä eri maasta. Pelaaja saa mahdollisuuden valita pelin alussa missä maassa hän haluaa aloittaa pelin. Vaihtoehtoina ovat Japani, Yhdysvallat, Kiina ja Englanti. Pelaaja ottelee jokaisen maan kahta taistelija vastaan, jotka hänen täytyy voittaa päästäkseen seuraavaan maahan. Pelien välissä on myös bonuspelejä, joista voi saada lisäpisteitä. Näihin kuuluvat pöydän ja tiilien rikkominen. Pelaajan voitettua kaikki kahdeksan vastusta hän pääsee matkustamaan Thaimaahan kohtaakseen pelin kaksi viimeistä vastusta.
Noskuanselkä

Noskuanselkä () on järvi Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piiriin kuuluvien Antrean ja Kähärin kuntien rajalla Karjalankannaksella. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Suomelle kuuluessaan järvi sijaitsi Heinjoen ja Antrean kuntien rajalla. Noskuanselän pinta on 10,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Noskuanselkään laskee etelästä Kotijärvi ja pohjoisesta Nuutilanjärvestä virtaava Näätälänjoki. Noskuanselän vedet laskevat järven länsipäästä Pullilanjärveen, josta vedet laskevat edelleen useiden järvien kautta Viipurinlahden äärimmäiseen perukkaan, Suomenvedenpohjaan. 
Suomessa suunniteltiin 1900-luvun alussa Karjalankannaksen poikki kulkevaa Laatokan–Suomenlahden kanavaa. Suunniteltu kanava olisi kulkenut juuri Noskuanselän kautta kohti Vuoksea.
Juan Antonio Bayona

Juan Antonio Bayona (s. 1975) on espanjalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muiden muassa musiikkivideoita jo ennen läpimurtoaan kauhuelokuvalla "Orpokoti" (2007). 
Barcelonassa syntynyt Bayona palkittiin parhaan uuden ohjaajan Goyalla vuonna 2008. Hän on ohjannut muun muassa myös vuoden 2012 elokuvan "Selviytyminen" ja vuoden 2018 elokuvan "".
Fernando Cayo

Fernando Cayo (s. 22. huhtikuuta 1968) on espanjalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Rahapaja" ja "Manos a la obra" (1998–2001) sekä kauhuelokuvassa "Orpokoti" (2007).
Eleonora Giorgi

Eleonora Giorgi (21. lokakuuta 1953 Rooma – 3. maaliskuuta 2025 Rooma) oli italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Dimenticare Venezia" (1979), "Inferno 80" (1980) ja "Suljettu ovi" (1982). 
Ohjaaja-käsikirjoittajana Giorgi debytoi vasta vuonna 2003 teoksella "Uomini &amp; donne, amori &amp; bugie".
Giorgi voitti huomattavia palkintoja; hän oli muun muassa vuoden 1982 parhaan naispääosan David di Donatello -voittaja.
Charles Kingsley

Charles Kingsley (12. kesäkuuta 1819 – 23. tammikuuta 1875) oli englantilainen kirjailija ja pappi. Hän oli kristillissosialistisen liikkeen johtomies Englannissa. Kingsley kuului Anglikaanisen kirkon vapaamieliseen ryhmään laveakirkollisuuteen ("broad church"). Hän tunsi kiinnostusta ajan sosiaalisia liikkeitä kohtaan ja pyrki sekä esitelmillä että kirjallisesti kohottamaan köyhälistön tilaa. Kingsley ja Frederick Denison Maurice olivat kristillisen sosialismin etevimmät edustajat Englannissa 1800-luvulla.
Ylempiin kansankerroksiin Kingsley levitti aatteitaan romaaneillaan, joista tunnetuin on "Alton Locke, tailor and poet" (1849). Sivistyshistorian alaa edustaa romaani "Hypatia" (1853, suom.), jossa kuvaillaan kristinuskon ja kuolevan antiikin traagista taistelua. Runoelmakokoelma "Andromeda, and other poems" (1858) sisältää englanninkielistä heksametrirunoutta. Vuodesta 1859 Kingsley oli uuden ajan historian professorina Cambridgen yliopistossa.
Kingsley veli oli kirjailija Henry Kingsley.
Infinitum Nihil

Infinitum Nihil on näyttelijä Johnny Deppin, Christi Dembrowskyn ja Sam Sarkarin kanssa yhdessä vuonna 2004 perustama losangelesilainen elokuvatuotantoyhtiö. Yhtiön sivukonttori sijaitsee Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Depp omistaa ja toimii yhtiön pääjohtajana, Dembrowsky toimitusjohtajana ja Sarkar kehityssuunnittelijana.
Tuotantoyhtiön käynnissä olevista projekteista liikkuu aika ajoin epämääräisiä huhuja alkaen Hunter S. Thompsonin romaaniin perustuvasta ""The Rum Diary":sta toistaiseksi nimeämättömään Alexander Litvinenko-projektiin. 
Vahvistetusti tuotannossa on Gregory David Robertsin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva "Shantaram"."
Indrenius

Indrenius on suomalainen pappissuku, jonka yksi sukuhaara aateloitiin ja korotettiin Suomen suuriruhtinaskunnassa vapaaherrallisen säätyyn. Suku tunnetaan Kokemäensaaren () säteritilalta Porista 1600-luvulta. Suvun kahden haaran äiti on porilainen kauppiaanrouva Agneta Tomasdotter. Sekä hänen ensimmäisen että toisen puolison jälkeläiset ovat käyttäneet sukunimeä "Indrenius" ja toimineet kirkkoherroina useissa Suomen pitäjissä. Myös porilaisen porvarin Henrik Tomassonin (k. 1707) kolme ylioppilaspoikaa käyttivät nimeä "Indrenius".
Aatelissuku.
Viipurin läänin kuvernööri Bernhard Indrenius aateloitiin vuonna 1854 ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 223. Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1871 ja introdusoitiin 1872 vapaaherrallisena sukuna numero 51. Suvun mieslinjan sammuessa sukuun adoptoitiin Bernhard Indreniuksen tyttären puolison, puolalaisen kontra-amiraalin Hieronim Maximilian Zalewskin lapset vuonna 1914. Tämä sukuhaara tunnetaan nykyään nimellä Indrenius-Zalewski.
Bernhard Indrenius

Bernhard Indrenius (16. tammikuuta 1812 Hamina – 23. lokakuuta 1884 Pietari) oli suomalainen vapaaherra ja jalkaväenkenraali, joka palveli Venäjän keisarillisessa armeijassa ja siirtyi sitten Suomen suuriruhtinaskunnan siviilihallintoon.
Indreniuksen vanhemmat olivat tuomiorovasti Emanuel Indrenius ja kauppiaan tytär Kristiina Emilia Bruun. Indrenius valmistui upseeriksi Haminan kadettikoulusta 1825, kävi Pietarin sota-akatemian ja tuli kapteenin vakanssille Venäjän armeijan esikuntaan 1835. Kaukasian sodissa 1837–1853 hän toimi muun muassa armeijakunnan esikuntapäällikön adjutanttina. Hänet aateloitiin vuonna 1854 ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 223. 
Osallistuttuaan Krimin sotaan Indrenius nimitettiin Mikkelin ja sitten Viipurin läänin kuvernööriksi 1856. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1862 ja jalkaväenkenraaliksi 1872. Myöhemmin hän toimi senaattorina, Suomen asiain komitean jäsenenä, Aleksanterin-Yliopiston varakanslerina sekä Suomen kenraalikuvernöörin viransijaisena. Hänet korotettiin vapaaherraksi 1871 ja introdusoitiin ritarihuoneeseen 1872 vapaaherrallisena sukuna numero 51. 
Indrenius toimi ruotuväkikomitean puheenjohtajana 1866, asevelvollisuuskomitean puheenjohtajana 1871 sekä aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877–1878.
Indreniuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1846 oli kenraaliluutnantti Lavrenti Vasilkovskin tytär Natalia Lavrentjevna Vasilkovskaja (1826–1848). Vuonna 1857 hän avioitui Johan Henrik Clayhillsin tyttären Natalia Emilia Clayhillsin (1835–1929) kanssa. Tullihallituksen pääjohtajana toiminut Bernhard Anton Harald Indrenius (1865–1920) oli heidän poikansa. Naimakaupan yhteydessä Bernhard Indrenius sai haltuunsa Kyminkartanon kartanon.
Volkov

Volkov () tai Volkoff, naisilla Volkova (Во́лкова) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä. Se perustuu henkilönimeen "Volk" (Волк), jonka merkitys on ’susi’. Nimi voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä tai asioita:
Volkov
Volkova
Muita
Scott Rudin

Scott Rudin (s. 14. heinäkuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterituottaja. Hänen teostensa joukossa on kymmeniä maailmankuuluja elokuvia, kuten "The Truman Show" (1998), "School of Rock" (2003), "Steve Zissoun vedenalainen maailma" (2004), "Menetetty maa" (2007), "Doubt – Epäilys" (2008), Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011), "Captain Phillips" (2013) ja "Fences" (2016).
Useiden Tony-palkintojensa ohella Rudin on voittanut Grammyn, Emmyn ja Oscarin.
Simolin

Simolin on turkulainen kauppiassuku, jonka kaksi sukuhaaraa on aateloitu ja korotettu vapaaherralliseen arvoon Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Nämä sukuhaarat tunnetaan nimellä "von Simolin". Nuoremmat polvet ovat omaksuneet yhdistelmänimiä perittyään myös muita paronin ja kreivin arvoja. Eräs sukuhaara sai vuonna 1852 oikeuden käyttää "Báthory"-hallitsijasuvun kreivillisiä arvoja ja nimeä. Tämä haara tunnetaan nimellä "von Simolin-Báthory". Toinen haara käyttää nimeä "von Simolin-Wettberg". Suvun mukaan on nimetty "von-Simolin-Straße" Seeshauptin kaupungissa Baijerissa Saksassa.
Inglis Fletcher

Inglis Fletcher (1879–1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi lukuisia historiallisia romaaneja.
Fletcher syntyi Illinoisissa, mutta koska hänen sukutaustansa oli Pohjois-Carolinan osavaltiossa, hän paneutui työssään tämän alueen tapahtumiin. Hän hankki ennen kirjoitusprosessia runsaasti taustatietoa tutkimistaan asioista. 
Fletcherin teoksia on käännetty useille vieraille kielille. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pohjois-Carolina-palkinto.
Christian Wörns

Christian Wörns (s. 10. toukokuuta 1972 Mannheim) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Wörns aloitti uransa Phöniz Mannheimin juniorijoukkueissa, mistä siirtyi vuonna 1983 Waldhof Mannheimiin. Waldhofin edustusjoukkueessa hän debytoi 17-vuotiaana kaudella 1989–1990. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa kahden kauden ajan ennen siirtymistään Bayer Leverkuseniin vuonna 1991 ja pelasi seurassa aina vuoteen 1998. Leverkusenissa hän voitti Saksan Cupin kaudella 1992–1993. Kauden 1998–1999 Wörns edusti ranskalaista Paris Saint-Germainia, mutta palasi takaisin Saksaan ja Borussia Dortmundin joukkueeseen, missä hän voitti vuonna 2002 Saksan mestaruuden. Wörns lopetti uransa kauden 2007–2008 päätteeksi jäätyään ilman jatkosopimusta Dortmundin kanssa.
Saksan maajoukkueessa Wörns pelasi 66 ottelua vuosina 1992–2005. Hän kuului hopeaa voittaneeseen joukkueeseen EM-kilpailuissa 1992. Hän oli mukana myös MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kisoissa 2004.
Simola

Simola on suomenkielinen suku- ja paikannimi.
Tunnettuja Simola-nimisiä henkilöitä:
Maantieteellisiä paikkoja:
NForce2

nForce2-piirisarja on Nvidian kehittämä emolevypiirisarja. Markkinoille se tuotiin nForcen jälkeen vuonna 2002. NForce2-piirisarja tukee AMD:n Socket A -liitäntäkantaisia prosessoreja ja DDR-muisteja. Piirisarjasta on myös tehty variaatioita, joihin on integroitu GeForce 4Mx -grafiikkasuoritin. 
Ominaisuuksia.
NForce2-emolevyissä on kaksi vaihtoehtoista eteläsiltapiiriä, MCP ja MCP-T. Aluksi ne tukivat vain ääni- ja verkkoliitäntöjä. Myöhemmin ethernet-liitännän nopeus nousi 100 megabittiin sekunnissa. Myös ääniominaisuudet nousivat: emolevyissä oli laitteistokiihdätetty 3D-ääni, ja ulos sai peräti 5.1-kanavaista Dolby Digital -ääntä.
NForce2-emolevyissä oli aikalaisiinsa verrattuna kehittyneet muistiominaisuudet. Siinä oli kaksi 64-bittistä muistiväylää yhden sijasta, mikä kaksinkertaisti teoreettisen muistisuorituskyvyn. NForce2-emolevyt olivat myös hyviä ylikellottumaan. Niissä PCI- ja AGP-väylät pystyivät toimimaan asynkronisesti suoritinväylään nähden, jolloin niiden nopeus ei noussut liian suureksi suorittimen väylätaajuutta nostettaessa.
...ja me tehtiin rakkautta

...ja me tehtiin rakkautta on suomalaisen Se-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1979. Levy on pääosin akustissävyinen, neljään kappaleeseen jaettu teema-albumi, kertomus suhteen päättymisestä.
Siboney uudelleenjulkaisi levyn vuonna 1990 osana CD:tä ...ja me tehtiin rakkautta ...ja musiikkia. Vuonna 2017 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä. Mukana on Yarin tekemä uusi kansiteksti.
Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen laulaja-lauluntekijä Tommi Liimatta valitsi levyn kymmenen parhaan proge-levyn listalleen vuonna 2001.
Kappaleet.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari.
A-puoli
B-puoli
Bonukset CD:llä ...ja me tehtiin rakkatta ...ja musiikkia
Ján Kocian

Ján Kocian (s. 13. maaliskuuta 1958) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2013 lähtien hän on toiminut puolalaisseura Pogoń Szczecinin päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Kocian aloitti uransa ZŤS Martinissa, mutta vasta siirtyminen FK Dukla Banská Bystricaan 1979 antoi lähtölaukauksen hänen uralleen. Hän edusti seuraa yhdeksän kauden ajan ja pelasi 209 liigaottelua ja teki puolustajalle kunnioitettavat 20 maalia. Hän voitti seuran paidassa 1981 Slovakin Cupin, jossa kilpailivat Tšekkoslovakian slovakkiseurat.
1988 Kocian siirtyi FC St. Pauliin. Perinteikkässä hampurilaisseurassa Kocian pelasi viisi kautta ja 147 ottelua. Hän lopetti uransa 35-vuotiaana kauden 1992–93 jälkeen.
Tšekkoslovakian maajoukkueessa Kocianille kertyi 26 A-maaottelua. Hän kuului Jozef Venglošin ryhmään MM-kisoissa 1990, kun Tšekkoslovakia eteni puolivälieriin.
Ura valmentajana.
Kocian aloitti valmennusuransa Jozef Venglošin apuvalmentajana vastaitsenäistyneen Slovakian maajoukkuessa 1993. Päävalmentajana hän aloitti 1996 FK Dukla Banská Bystricassa, josta siirtyi kaudeksi 1997–98 tšekkiseura FK Drnoviceen. 1998 hän palasi Slovakiaan ja MFK Košiceen. Pesti jäi kuitenkin yhteen kauteen, kun kahdesti perättäin Slovakian mestaruuden vienyt seura ei onnistunut Kocianin johdolla viemään kolmatta perättäistä titteliä.
1999 Kocian siirtyi 1. FC Kölniin apulaisvalmentajaksi. Kolmen Köln-kauden jälkeen hän jatkoi apulaisena Eintracht Frankfurtissa. 2005 hän toimi lyhyen aikaa Rot-Weiss Essenin päävalmentajana siirtyen sitten Sportfreunde Siegenin peräsimeen. Marraskuussa 2006 hän palasi kotimaahansa ja korvasi Dušan Galisin Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Kocianin johdolla Slovakia jäi neljänneksi EM2008-karsinnoissa.
Kesäkuussa 2008 Kocian sai potkut Slovakian maajoukkuevalmentajan tehtävistä. 
Pian potkujensa jälkeen hän siirtyi Karel Brücknerin apulaisvalmentajaksi Itävallan maajoukkueeseen. Karsinnat alkoivat lupaavasti, mutta pian menestys taittui ja maaliskuussa 2009 Brückner ja Kocian saivat potkut tehtävistään. 
Joulukuussa 2010 Kocian allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kiinan pääsarjaseura Jiangsu Guoxin Saintyn kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana kauden 2011 alussa. Kocianin pesti Jiangsussa jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän sai potkut jo toukokuussa 2011 seuran pudottua Kiinan cupista. 
Kesäkuussa 2011 Kocianista tuli hongkongilaisen South Chinan päävalmentaja. Seura jäi Kocianin johdolla ilman pokaaleja kaudella 2011/12 ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, eikä slovakialaisen sopimusta jatkettu. Syyskuussa 2013 Kocianista tuli Puolan liigassa pelaavan Ruch Chorzówin päävalmentaja.
Koulutusrahasto

Koulutusrahasto oli työmarkkinaosapuolten (työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen) hallinnoima rahasto, jonka tehtävänä oli edistää työssä tarvittavia valmiuksia myöntämällä tukea ammatilliseen koulutukseen ja kehittymiseen. Koulutusrahaston toimintaa valvoi Finanssivalvonta (Fiva).
Rahaston etuuksia olivat palkansaajille ja yrittäjille maksettava opintovapaan aikainen aikuiskoulutustuki sekä ammatillisen tutkinnon suorittaneille maksettava ammattitutkintostipendi. Vuonna 2017 rahaston maksamien etuuksien määrä oli yhteensä 198,2 miljoonaa euroa, josta aikuiskoulutustukea maksettiin 24 356 henkilölle yhteensä 188,3 miljoonaa euroa. Ammattitutkintostipendejä maksettiin 24 588 henkilölle yhteensä 9,9 miljoonaa euroa. 
Aikuiskoulutustuesta säädetään aikuiskoulutustuesta annetussa laissa (1276/2000) ja ammattitutkintostipendistä Koulutusrahastosta annetussa laissa (1306/2002).
Ammattitutkintostipendin, palkansaajan aikuiskoulutustuen ja Koulutusrahaston hallintokulujen rahoituksesta vastaa Työttömyysvakuutusrahasto, jonka toiminta rahoitetaan työnantajien ja työntekijöiden työttömyysvakuutusmaksutuloilla. Valtio vastaa yrittäjän aikuiskoulutustuen rahoituksesta sekä valtion palveluksessa olevien henkilöiden ammattitutkintostipendin rahoituksesta.
Rahaston toimisto sijaitsi Helsingin keskustassa ja sen palveluksessa oli yli 40 henkilöä.
Koulutusrahasto ja Työttömyysvakuutusrahasto TVR yhdistyivät Työllisyysrahastoksi 1.1.2019.
Kertson Manswell

Kertson Manswell (s. 28. lokakuuta 1976 Charlotteville, Tobago) on raskaansarjan nyrkkeilijä Trinidad ja Tobagosta.
Ura.
Amatööriura.
Manswell nyrkkeili amatöörinä raskaassasarjassa (201 paunaa), jossa hän voitti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 2002 häviten kanadalaiselle Jason Douglasille.
Pan Amerikan kisoissa 2003 Manswell jäi jälleen hopealle. Hän voitti amerikkalaisen Devin Vargasin, mutta hävisi finaalissa kuubalaiselle supertähdelle Odlanier Solisille. Manswell hävisi Vargasille olympiakarsinnoissa, eikä päässyt Ateenan olympialaisiin.
Ammattiura.
Manswell siirtyi ammattilaiseksi 27-vuotiaana vuonna 2004. Syksyyn 2014 mennessä hän on voittanut 34 ottelusta 24, joista 18 tyrmäyksellä.
Pahaa unta?

Pahaa unta? on suomalaisen Se-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Vuonna 2005 Soundin kriitikkoäänestyksessä levy valittiin kaikkien aikojen suomalaisten rocklevyjen listalla sijalle 41. 
Levyn CD-versio julkaistiin vuonna 1989. Samana vuonna ilmestyi myös uusi painos vinyylinä (sen keskietiketti on valkoinen alkuperäisen ollessa sinertävä). Vuonna 2018 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.
Kappaleet.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari paitsi missä toisin mainitaan.
A-puoli
B-puoli
Kaanaa (Tampere)

Kaanaa on Pohjois-Tampereella sijaitseva kylä Velaatan kaupunginosassa, entisessä Teiskon kunnassa. Se on Teiskon pohjoisosassa lähellä Ruoveden rajaa, noin 48 kilometriä kaupungin keskustasta. Kaanaassa sijaitsee muun muassa Teiskon lentokenttä sekä Kaanaan moottoriurheilukeskus. Moottoriurheilukeskuksesta löytyy motocrossrata, kartingrata sekä rallicrossrata. 
Suunnistuksen Jukolan viesti on järjestetty Kaanaassa kaksi kertaa, vuosina 1986 ja 2008.
Banaaniconga

Banaaniconga on suomalaisen Se-yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi sai nimensä Hugo Prattin sarjakuvan mukaan.
Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio 7. maaliskuuta 2007. Vuonna 2019 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset Yari, sovitukset Se.
A-puoli
B-puoli
Kaksi!

Kaksi! on Hedningarnan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 1992. Tyyliltään se on modernia kansanmusiikkia, jossa on myös rock- ja elektronisia vaikutteita. Se on myös ensimmäinen albumi, jossa ovat mukana suomalaiset naisvokalistit.
Primorsko

Primorsko () on kaupunki Bulgariassa. Vuonna 2011 kaupungissa asui noin 5 514 ihmistä. Kaupunki on suosittu matkakohde Mustanmeren rannalla. Primorsko sijaitsee 52 kilometrin päässä Burgasin kaupungista. Joet Ropotamo ja Djavolska laskevat mereen kaupungin lähistöllä.
Primorskon alue on ollut asutettu jo pitkään. Itse kaupunki on perustettu 1879 nimellä "Kjupria".
Henrikki

Henrikki on suomalainen miehen etunimi, Henrik-nimen muunnelma. Saman nimen muunnelmia ovat myös Henri ja Heikki. Henrikin nimipäivä on 19. tammikuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Henrikki on annettu 10 282 miehelle.
Kaarle Hyttinen

Kaarle (Kalle) Hyttinen (sukunimi aikaisemmin Hydén () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Itikka".
Hyttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Josias Hyden ja Anna Regina Koistinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1891. 
Hyttinen oli opettajana kaikkiaan 45 vuotta Viipurin kansakouluissa ja viime vuosina sijaisopettajana lyseossa ja yhteiskoulussa. "Karjalan satusetänä" tunnettu Hyttinen julkaisi kolme satukokoelmaa ja lisäksi hän kirjoitti satuja sanoma- ja aikakauslehtiin sekä esiintyi radiossa ja eri tilaisuuksissa.
K. J. Juuti

Kustaa Jonatan (K. J.) Juuti () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Koito".
K. J. Juuti kävi Siitoisten kansakoulua Sortavalassa ja oli sitten pari vuotta kauppa-apulaisena Puhoksessa. Hän aloitti opinnot Jyväskylän seminaarissa 1873. Juuti toimi opettajana Hammaslahden koulussa 1877-1905. Erottuaan opettajan toimestaan Juuti asui Joensuussa. K. J. Juuti oli naimisissa Sanna Koljosen kanssa. Heidän poikiansa olivat Kauppalehden päätoimittaja Yrjö Juuti ja toimittaja, opettaja, kirjailija ja kääntäjä Toimi Juuti.
Höfn

Höfn í Hornafirði on kalastajakylä Islannin kaakkoisosassa Hornafjörðurin kunnassa. Sen asukasluku oli 1 710 vuonna 2019. Höfnistä lähtee retkiä läheiselle Vatnajökull-jäätikölle.
Höfnin perusti Ottó Tulinius vuonna 1896. Kylä itsenäistyi Nesin kunnasta 1988, mutta Höfnin kunta liittettiin jo 1994 Nesin ja Mýrarin kanssa Hornafjarðarbærin kunnaksi. Hornafjarðarbær yhdistyi kolmen muun kunnan kanssa Hornafjörðurin kunnaksi 1998, jonka kunnalliskeskukseksi tuli Höfn.
Pierre Pelot

Pierre Pelot (s. 13. marraskuuta 1945 Saint-Maurice-sur-Moselle, Vosges eli Pierre Grosdemange, tunnetaan myös nimillä Pierre Suragne ja Pierre Carbonari), on ranskalainen tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu Tiikeri-sarjassa ilmestynyt nuortenkirja "Toinen maa" ("Une autre Terre", 1972).
Se (albumi)

Se on suomalaisen Se-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1983.
Kokoelman sisältämät singlekappaleet julkaistiin CD-muodossa vuoden 1997 "Singlet"-levyllä.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Lasi kirkasta vettä

Lasi kirkasta vettä on suomalaisen Se-yhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Vuonna 2021 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.
Kappaleet.
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari, paitsi missä toisin mainitaan.
A-puoli
B-puoli
Tekijät.
Kokoonpano levyllä.
lisäksi: