tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Toyota Land Cruiser (J40)

Toyota Bandeirante on Toyotan Brasiliassa valmistama Etelä-Amerikan markkinoille tehty nelivetomaasturi. Sen myyntinimi muualla maailmassa oli aikoinaan Toyota Land Cruiser. Bandeirante on lähes identtinen Land Cruiserin BJ -mallin kanssa, jonka valmistus loppui Japanissa vuonna 1985. Bandeirantea on valmistettu vuodesta 1990 lähtien.
Bandeirante on nykyaikaisiin maastureihin nähden vanhanaikainen, mutta sen maasto-ominaisuudet ovat askeettisista ajo-ominaisuuksista huolimatta melko hyvät, lisäksi huolto- ja korjaustyöt ovat helppoja.
Caesar (pelisarja)

Caesar on Rooman valtakuntaan sijoittuva resurssienhallintapelien sarja. Sen ideana on kaupunkeja rakentamalla suorittaa valtion antamat tehtävät, jotka voivat liittyä kaupankäyntiin, kulttuuriin tai turvallisuuteen. Lisäksi pelaajan on pidettävä keisari tyytyväisenä edistääkseen uraansa.
Pelaajan on rakennettava kaupungin infrastruktuuri sekä pidettävät keisarin lisäksi tyytyväisinä kaupungin asukkaat ja jumalat. Mikäli pelaaja suututtaa keisarin, tämä lähettää sotajoukot kaupunkia vastaan. Tyytymättömät kansalaiset ryhtyvät mellakoimaan ja tuhoamaan kaupunkia ja tyytymättömät jumalat aiheuttavat onnettomuuksia. Erittäin tyytyväiset jumalat taas saattavat antaa pelaajalle bonuksia kuten hyvän sadon ja ilmaisia aseita. Lisäksi kaupunkiin saattaa hyökätä barbaari-heimo. 
Caesar on Caesar-pelisarjan ensimmäinen osa ja samalla Sierran kaupunginrakennuspelisarjan ensimmäinen osa.
Bokseri

Bokseri () on saksalainen molossikoira. Nykyisin bokseri on maailmanlaajuisesti tunnettu käyttö- ja seurakoira. Suomessa boksereita on koulutettu jälki-, haku-, viesti- ja suojelukoiriksi. Suomen ensimmäinen sokeiden opaskoira oli bokseri. Suomessa boksereita rekisteröidään vuosittain noin 200.
FCI-maissa rotu kuuluu ryhmään 2 (molossit, pinserit, snautserit ja sveitsiläiset paimenkoirat), USA:ssa ja Englannissa ryhmään työkoirat (working dogs).
Ulkonäkö.
Bokseri on keskikokoinen, uroksien säkäkorkeus 57–63 cm, narttujen 53–59 cm, paino uroksilla noin 35-40kg, nartuilla noin 25-35kg. Väriltään bokseri on joko "keltainen" (maskillinen soopeli eli "fawn") tai juovikas (brindle). Valkoiset merkit sallitaan, mutta valkoista väriä ei saa olla yli kolmasosaa. Myös värivirheellisiä kokovalkoisia boksereita tavataan. 
Rodun tunnusomaisin piirre on pää: kuono on lyhyehkö ja leuka vahva. Purenta on alapurenta. 
Alun perin bokserilta on typistetty korvat ja häntä terhakamman vaikutelman luomiseksi. Tämä on nykyään kielletty useimmissa EU-maissa eläinsuojelulakien nojalla - Suomessa vuodesta 1971.
Luonne ja käyttäytyminen.
Bokseri on todella leikkisä ja vahtimisvietti on voimakas. Se on siisti ja helposti koulutettavissa. Bokseri on palveluskoirarotu ja rotumääritelmän mukaan sen tulee olla muun muassa vahvahermoinen, itsetietoinen, rauhallinen ja tasapainoinen, mutta varautunut vieraita kohtaan. Bokseri kiintyy omistajaansa lujasti ja haluaa olla mukana kaikissa arjen pikku askareissakin. Se rakastaa leikkejä toisten koirien ja ihmisten kanssa ikään, rotuun ja sukupuoleen katsomatta, ja on siksi myös oiva valinta lapsiperheeseenkin.
Alkuperä.
Saksassa käytettiin bullenbeisser-koiria ("häränpurija") metsästyksessä, erityisesti villisian metsästyksessä. Koiran tehtävänä oli ottaa kiinni ajokoirien esiin ajama riista ja pidellä sitä kunnes metsästäjä tuli lopettamaan saaliin. Myöhemmin niitä käytettiin markkinoilla härän- ja karhunpurijoina. 
Bokseri on kehittynyt bullenbeissereista, kun jalostukseen valittiin leveäsuisia yksilöitä. Ensimmäinen rotumääritelmä valmistui vuonna 1902. 1930-luvulla bokseri oli Saksassa suosittu suojelu- ja viestikoira. Ensimmäiset bokserit saapuivat Suomeen tiettävästi v. 1910.
Bullboxer.
1990-luvulla tapahtui vahinkoastuminen bokserin ja staffordshirenbullterrierin välillä. Syntynyt pentue oli paitsi viehättävän näköinen, sillä ei myöskään ollut kantarotujensa terveysongelmia. Tämän vuoksi jalostusta päätettiin jatkaa eteenpäin tavoitteena kokonaan uusi rotu. Boksereiden ja staffordshirenbullterriereiden kasvattajat pitävät bullboxeria "huonona sekoituksena" ja ovat myös kyseenalaistaneet väitteet sen terveydestä.
Bullboxer on kantarotujensa välimuoto: pitkäraajaisempi kuin staffordshirenbullterrieri, suippokuonoisempi kuin bokseri. Sen säkäkorkeus on noin 41–53 cm ja paino 17–24 kg.
Alpes maritimae

Alpes maritimae () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti Meri-Alppien alueen pääosin nykyisen Ranskan alueella.
Maantiede.
Alpes maritimae oli yksi neljästä pienestä provinssista (muut olivat Alpes Cottiae, Alpes Graiae ja Alpes Poeninae) jotka sijaitsivat Alpeilla nykyisen Ranskan ja Italian rajalla. Näistä Alpes maritimae käsitti alueen sille nimensä antaneilla Meri-Alpeilla. Nykyisin alue on pääosin Ranskan kaakkoiskulmaa. Provinssin pääkaupungit olivat Cemenelum vuosina 63–297 ja Eburodunum vuodesta 297.
Kaupunkeja.
Alpes maritimaen provinssin kaupunkeja ja muita asutuksia olivat muun muassa:
Vuodesta 297 provinssiin kuuluivat myös:
Historia.
Alpes maritimaen alue tuli Rooman valtaan 15–14 eaa. Alpes maritimaen provinssin perusti keisari Augustus vuonna 14 jaa. tai pian sen jälkeen. Provinssin tärkein tehtävä oli turvata Alppien läpi johtavien solien kautta kulkeva liikenne. Provinssien jaossa Alpes maritimae luettiin keisarin provinsseihin. Provinssi oli olemassa koko myöhemmän Rooman historian ajan ja myös muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan.
Vuosina 293–395 provinssi kuului Viennensiksen diokeesiin. Sen aluetta muutettiin niin, että se käsitti vain Alppien länsipuolta, mutta sitä laajennettiin muissa suunnissa. 300-luvulla provinssi tuli osaksi Gallian prefektuuria. Rooman valtakunnan jaon vuonna 395 jälkeen provinssi oli osa Länsi-Roomaa ja kuului nyt Gallian prefektuuriin ja Septem provinciaen diokeesiin.
Alpes Poeninae

Alpes Poeninae () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alueen nykyisten Sveitsin, Ranskan ja Italian rajalla. Sitä hallittiin usein Alpes Poeninae et Graiaen provinssina yhdessä Alpes Graiaen kanssa.
Maantiede.
Alpes Poeninae oli yksi neljästä pienestä provinssista (muut olivat Alpes Cottiae, Alpes Graiae ja Alpes maritimae) jotka sijaitsivat Alpeilla nykyisten Ranskan, Italian ja Sveitsin rajalla. Näistä Alpes Poeninae käsitti nimensä mukaisesti Vallis Poeninaen eli nykyisen Valais’n alueen Penniinisillä Alpeilla, jotka tunnetaan nykyisin myös nimellä Valais’n Alpit, juuri Mont Blancin pohjoispuolella. Alueella sijaitsi nykyisin nimellä Iso Sankt Bernhard tunnettu sola. Provinssin hallinnollinen keskus oli Octodurus.
Alpes Poeninaen roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Alpes Graiaen provinssi perustettiin keisari Augustuksen aikana noin vuonna 15 eaa. Provinssin tärkein tehtävä oli turvata Alppien läpi johtavien solien, erityisesti Ison Sankt Bernhardin, kautta kulkeva liikenne. Uskottiin, että Hannibal ylitti Alpit juuri tällä alueella toisen puunilaissodan aikana. Tämän takia provinssi sai nimekseen "Poeninae", koska roomalaiset kutsuivat karthagolaisia puunilaisiksi ("poeni").
Alueen provinssien rajat vaikuttavat muuttuneen usein, ja Alpes Poeninae oli usein yhdistettynä Alpes Graiaen provinssiin nimellä Alpes Poeninae et Graiae. Alpes Poeninaen provinssi lakkautettiin lopullisesti keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, jonka jälkeen se oli pysyvästi osa Alpes Poeninae et Graiaen provinssia.
Näin provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Kuolemaantuomittu

Kuolemaantuomittu ("Dead Man Walking") on Tim Robbinsin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1995. Elokuva pohjautuu Helen Prejeanin omista kokemuksista kirjoittamaan samannimiseen kirjaan. Elokuvassa Sisar Prejeanille (Susan Sarandon) syntyy erityinen suhde kuolemaantuomitun vangin Matthew Poncelet'n (Sean Penn) kanssa.
Elokuvassa on otettu muutamia vapauksia kirjan sovittamiseksi valkokankaalle. Suurimpana yksityiskohtana Poncelet on luotu yhdistämällä kaksi kirjassa esiintyvää vankia rikoksineen. Rikoksien uhrien perheet on myös yhdistetty yhdeksi perheeksi.
Susan Sarandon palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscarilla ja lisäksi elokuva sai kolme Oscar-ehdokkuutta. Sarandon palkittiin myös SAG-palkinnolla. 
Elokuva palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla neljällä palkinnolla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Asia (provinssi)

Asia () oli Rooman valtakunnan provinssi, joka käsitti alun perin suuren osan läntisestä Vähästä-Aasiasta ja myöhemmin vain sen Egeanmeren puoleisen rannikon nykyisen Turkin alueella.
Maantiede.
Asian provinssi käsitti alun perin entisen Pergamonin valtakunnan eli attalidien hallitsijasuvun vallassa olleen alueen. Se sai nimensä siitä, että alue oli alkuperäisen Aasian eli Vähän-Aasian ydinosa ja ensimmäinen Vähästä-Aasiasta Roomaan liitetty alue. Seudun historiallisista maakunnista provinssiin kuuluivat Myysia, Lyydia, Kaaria ja Fryygia. Siihen kuuluivat provinssiin ollessa laajimmillaan myös itäisimmät, Vähän-Aasian rannikon lähellä olevat Egeanmeren saaret, kuten Khios, Kos, Lemnos, Lesbos, Rhodos ja Samos.
Seutu oli rannikolla ja saarilla vanhaa kreikkalaisaluetta, jossa oli kreikkalaisia kaupunkivaltioita. Sisämaa oli hellenistisen kauden aikana kreikkalaistunutta aluetta. Provinssin hallinnollisia keskuksia olivat Efesos (lat. "Ephesus") ja Pergamon ("Pergamum").
Kaupunkeja.
Asian roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat sen laajimmassa vaiheessa muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Historia.
Roomalaiset kukistivat seleukidien kuninkaan Antiokhos III:n Magnesian taistelussa vuonna 190 eaa., ja hän joutui luopumaan Vähässä-Aasiassa olleista alueistaan. Roomalaiset antoivat valtaamansa alueet liittolaisensa Pergamonin hallittavaksi. Kun Pergamonin viimeinen hallitsija Attalos III kuoli vuonna 133 eaa., hän testamenttasi valtakuntansa Roomalle.
Roomalaiset tekivät Pergamonin valtakunnan alueista Asian provinssin (myös "Asia Proconsularis") vuonna 129 eaa. tai 127 eaa. Augustuksen ajan provinssien jaossa se luettiin senaatin provinsseihin. Sitä hallitsivat prokonsulit. Provinssi oli olemassa Rooman koko myöhemmän historian ajan, ja näin myös muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. 
Diocletianuksen aikana noin vuonna 293 Asian provinssista erotettiin useita provinsseja, jonka jälkeen Asian provinssin alue oli entistä pienempi, ja se käsitti vain Vähän-Aasian Egeanmeren puoleisen rannikon. Provinssi kuului Asianan diokeesiin ja 300-luvulta lähtien Oriensin prefektuuriin. Prokonsulin hallitsemana provinssina Asia oli kuitenkin prefektuuri- ja diokeesihallintojen ulkopuolella. Rooman valtakunnan jaon jälkeen Asian provinssi kuului Itä-Roomaan.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Lada 1300

Lada 1300 oli venälaisen AvtoVAZ:in vuosina 1974 - 1980 valmistama, alun perin VAZ-2101:n korille perustunut malli. Samaa nimeä käytettiin myös mallisarjojen VAZ-2103-, Lada 2105- ja Lada 2107 yhteydessä silloin, kun mallin voimanlähteenä toimi 1300 cm3:n moottori.
VAZ-21011 (Lada 1300) (1974 – 1980).
1300 perustuu samaan koriin kuin perusmalli Lada 1200, mutta siinä on isompi 1,3-litrainen moottori. Moottorin lisäksi siinä on uudenlaiset istuimet, verhoilut, kojelauta, puskurit, jäähdyttimen säleikkö ja takavalot.
1300:n varustelu ja ulkonäkö vastaavat 1200L:ää. Verrattuna 1200-malliin (VAZ-2101) suurimpia ulkoisia eroja ovat 1300:ssa oleva peruutusvalo ja C-pilarissa olevat läpivirtaustuuletuksen ritilät.
VAZ-21033 (Lada 1300 S) (1979 – 1982).
Lada 1300 S oli muista malleista yhdistelty versio. Siinä on Lada 1500 S:n kori ja varusteet, mutta moottori on aikaisemmasta 1300-mallista, tosin moottori on varustettu sähköisellä tuulettimella.
VAZ-21072 (Lada 1300 S) (1984 – 1990).
Uudessa 1300 S:ssä on Lada 2107:n kori varustettuna Lada 2105:n moottorilla. Tämä malli korvasi 1,3-litraisen Lada 2105 -mallin.
Lada 2104 (Lada 1300 Combi) (1985 – 1990).
Uudessa 1300 Combissa kori ja varusteet perustuivat Lada 2105 -malliin. Myös moottori oli samasta mallista peräisin.
Lada 1500

Lada 1500 S oli venälaisen OAO AvtoVaz:in vuosina 1972 - 1984 valmistama henkilöautosarja, johon kuului sedan-malleja useina eri variantteina. 
Vuonna 1979 markkinoille tuotiin farmarikorinen "Lada 1500 Combi" (VAZ-21023-02), jossa 1500 S:n tekniikka oli yhdistetty Lada 1200 Combin koriin. Vuonna 1977 markkinoille tuotiin "1500 LS" (VAZ-21061), joka kuitenkin korimalliltaan edusti kalliimpaa Lada 1600-sarjaa.
Lada 1500 -nimeä on lisäksi käytetty 2105- ja 2104-sarjojen mallien yhteydessä silloin, kun auton voimanlähteenä on toiminut 1,5-litrainen moottori.
Yleistä.
VAZ-2103 oli Lada-perheen kolmas jäsen. Malli sai ensiesittelynsä vuoden 1973 tammikuussa pidetyssä New Yorkin autonäyttelyssä. 2103:n korin design perustui Fiat 124 Special -mallin vastaavaan ja vaikka sen akseliväli oli sama kuin VAZ-2101:n, auto on mitoiltaan hieman pidempi. Näkyvimpänä erona edullisempaan Ladaan olivat auton krominen maski, kaksoisajovalot ja runsaampi koristelistojen käyttö. Runsaasti varustellun mittariston paneeli oli puujäljitelmällä pinnoitettu. 
VAZ-2103:n voimanlähteenä toimi 75 hv:n 1,5-litrainen bensiinikäyttöinen moottori. Vuonna 1979 samasta korimallista esiteltiin 1,3-litraisella moottorilla varustettu versio "1300 S" (VAZ-21033).
Miljoonas Ladan valmistuslinjalta rullannut auto oli 21.12.1973 valmistunut kastanjanruskea VAZ-2103.
Tekniset tiedot.
VAZ-2103:n Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 1600

Lada 1600 (VAZ-2106) oli venäläisen AvtoVAZ-yhtiön vuosina 1975 – 2005 valmistama keskiluokan sedan-mallinen henkilöauto. 2106 oli VAZ-2103:sta jatkokehitetty, paremmilla varusteilla ja suuremmalla moottorilla varustettu versio. Ladan oman Toljattin tuotantolaitoksen lisäksi mallia valmisti vuosina 1998 – 2002 lähtien Samaran alueella Syzran'ssa sijainnut RosLada-yhtiö, vuosina 2001 – 2002 Ukrainan Herson'ssa sijaitseva Anto-Rus-yhtiö ja vuodesta 2002 vuoden 2005 joulukuun loppuun, Udmurtian Iževskissä sijaitseva IzhAvto.. VAZ-2106 oli takavetoisen Lada-malliston suosituin versio, 30 valmistusvuotensa aikana mallia valmistettiin tai kokoonpantiin eri tehtaissa yli 4,3 miljoonaa kappaletta.
Yleistä.
2106-malli perustui pitkälti Lada 1500:aan (VAZ-2103) mutta siinä oli uudempi 1,6 -litrainen moottori. Myös varustelu muuttui: malli sai uudet verhoilut ja kojelaudan yksityiskohdat, puskurit, jäähdyttimen säleikkö sekä takavalot uusittiin. Uusina vakiovarusteina oli jarrujärjestelmän merkkivalo ja mittarivalojen säätö. Myös vaihteiston välityksiä oli muutettu vastaamaan suuremman moottorin antaman tehon mukaiseksi.
Itä-Eurooppa ja Aasia.
2106 käytti edelleen samaa 2424 mm:n akselivälillä varustettua pohjalevyä kuin muutkin Lada-mallit, mutta auto on muita malleja pidempi. Mallin suureen suosioon Itä-Euroopan ja Venäjän alueella vaikutti hyvä varustetaso ja laaja mallitarjonta. 2106-mallistoon kuului sen valmistushistorian aikana malleja, joita ei länsimarkkinoilla ollut tarjolla. VAZ-2106-mallia valmistettiin 1,6-litraisen version lisäksi myös 1,5- ja 1,3-litraisilla moottoreilla ja 4- sekä 5-portaisilla vaihteistoilla. Viimeinen, IzhAvto:n valmistama versio oli tyypiltään VAZ-21060, ja se oli varustettu katalysaattorilla ja polttoaineensuihkutuksella.
Länsi-Eurooppa, Suomi.
Varsinaisille länsimarkkinoille VAZ-2106 oli tarjolla ainoastaan 1,6-litraisena versiona, vuosien 1975 – 1989 välisenä aikana. Suomeen VAZ-2106-mallia tuotiin vuosien 1977 – 1985 välisenä aikana.
VAZ-2106 tuli Suomen markkinoille alkuvuodesta 1977 mallilla "Lada 1500 SL" (VAZ-21061). Sen tekniikka oli sama kuin 1500 S (VAZ-2103) -mallissa, mutta kori ja varusteet perustuivat uuteen Lada 1600 (VAZ-2106) malliin, joka tuotiin markkinoille hieman myöhemmin. 
Vuonna 1980 Lada 1600 sai uuden "Ozon"-kaasuttimen ja alipainesäätöisen virranjakajan. Samana vuonna malli sai länsimarkkinoita varten suunnitellut suurempikokoiset turvapuskurit.
Vuonna 1985 "VAZ-2106 1600" -mallin korvasi Suomen markkinoilla "Lada 1600 SL" (VAZ-21074), jossa 1,6 litran moottori on yhdistetty 2107:n koriin. 
Tekniset tiedot.
VAZ-2106:n Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 2105

Lada 2105 (VAZ-2105, Žiguli) oli venäläisen AvtoVAZ:in valmistama henkilöautojen mallisarja. 2105:n esisarjan valmistus käynnistyi lokakuussa 1979 , täysimittaiseen tuotantoon tehdas pääsi tammikuussa 1980. Mallin valmistus päättyi 30. päivänä joulukuuta 2010. 2105 on Lada-merkin pisimpään tuotannossa ollut mallisarja.
Iževskin autotehtaan oli tarkoitus jatkaa mallin valmistusta mutta tämä ajatus hylättiin, koska yhtiön tuotelinjaan kuului jo malli VAZ-2107 ja sille oli kannattavampaa tuottaa ainoastaan yhtä mallia. Vientiin VAZ-2105 meni mm. nimillä "Lada 1300", "Lada Saloon", "Lada Nova" ja "Lada Riva".
Ukrainalainen ajoneuvotehdas KrAZ valmisti CKD-sarjana erän 2105-mallia. Egyptiläinen "Lada-Egypt" kokoonpani 2105-mallia CKD-sarjana Suzuki-Egypt -yhtiön tehtaassa, koska sillä ei vielä tuolloin ollut omia tuotantotiloja.&lt;br&gt;Länsi-saksalainen "Bohse Automobilbau" valmisti VAZ-2105:een perustuvaa vapaa-ajan automallia nimellä "Bohse Euro-Star".
Vuosina 1995 – 2006 AvtoVAZin tytäryhtiö VAZInterService (VIS) valmisti kevyttä hyötyajoneuvomallia "VIS-2345", jossa hyödynnettiin Lada Nivan (VAZ-2123) runkoa, jolle oli asennettu 2105:n tai 2107:n keulaosa. Mallia toimitettiin tehdasvalmisteisena lava-autona ja ohjaamo-alustana.
Yleistä.
VAZ-2105 tuotiin markkinoille korvaamaan vanhempi "Perus-Lada" eli VAZ-2101, malleja tosin valmistettiin vielä usean vuoden ajan rinnakkain. Vaikka 2105 käytti edelleen vanhaa, jo vuonna 1966 Fiat 124:n esittelyn yhteydessä käyttöönotettua peruskoria ja alustaa, mallia pidetään yleisesti modernimpana toisen sukupolven edustajana, eikä ainoastaan vanhan mallin facelift-versiona. VAZ-2105:n esisarjan valmistus aloitettiin loppuvuodesta 1979 ja sarjatuotantoon päästiin tammikuun 1980 lopulla. Perus-2105:stä jatkojalostettiin vuonna 1981 markkinoille tullut, paremmin varusteltu sedan VAZ-2107 ja vuonna 1984 lanseerattu farmari VAZ-2104 (1984).
Vuonna 2005 AvtoVAZ siirtyi nimistössään uuteen käytäntöön, ja malli sai myös kotimarkkinoillaan kauppanimen "Lada 2105".
Elokuussa 2010 AvtoVAZ antoi ilmoituksen, jonka mukaan Lada 2105:n ja 2107:n valmistus, mukaan lukien peltien prässäys ja korien hitsaus sekä maalaaminen, siirtyvät IzhAvto-yhtiölle; tämä otti lopulta tuotantoon ainoastaan 2107:n. Joulukuun 30. päivänä vuonna 2010 Toljattin tehtaan linjalta rullasi viimeinen Lada 2105.
2105 oli takavetoisen Lada-malliston pitkäikäisin jäsen, sen elinaika oli kuukauden pidempi kuin sisarmalli 2106:n. Mallia valmistettiin eri variantteina kaikkiaan noin kaksi miljoonaa kappaletta.
Tekniset tiedot.
Lada 2105:n, ja sen muunnosten, Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 2107

Lada 2107 (VAZ-2107, Žiguli) oli venäläinen, maaliskuusta 1982 huhtikuuhun 2012 valmistettu sedan-koristen henkilöautojen mallisarja. Malli perustuu Lada 2105:een, jonka juuret taasen juontavat vuonna 1966 markkinoille tulleeseen italialaiseen perhe-sedaniin, Fiat 124:ään. Länsimarkkinoilla VAZ-2107 oli myynnissä mm. nimillä "Lada Nova" ja "Lada Riva".
Yleistä.
Vuodesta 2002 vuoteen 2012 "VAZ-21070" varianttia valmistettiin Ukrainassa, LuAZ-, ZAZ- ja KrAZ-autotehtailla. Toukokuussa 2008 Lada 2107:n valmistus aloitettiin Tšetšenian Orgassa sijaitsevalla Pishchemash-yhtiön () tehtaalla. AvtoVAZ siirsi 2107:n valmistuksen tytäryhtiölleen IzhAvto:lle maaliskuussa 2011.
Ainoastaan vuotta myöhemmin, huhtikuussa 2012, AvtoVAZ-konserni päätti lopettaa takavetoisen "Lada 2107:n" tuotannon IzhAvto:n tehtaalla ja siirtyä myös siellä etuvetoisen Lada Grantan valmistukseen. Viimeinen Lada 2107 rullasi IzhAvto:n linjalta huhtikuun 17. päivänä vuonna 2012 Egyptissä Lada 2107:ää valmistettiin vuoden 2014 elokuuhun asti
Lada 2107 Suomessa (1983 – 1996).
Vuosiluvut tarkoittavat mallin myyntiaikaa Suomessa, eivät mallin valmistusvuosia.
Tekniset tiedot.
Lada 2107:n, ja sen muunnosten, Suomessa tarjolla olleet vaihtoehdot:
Lada 1700

Lada 1700 oli kauppanimi, jota käytettiin venäläisen AvtoVAZ:in valmistamien henkilöautojen yhteydessä silloin, kun ne oli varustettu 1,7-litraisella moottorilla.
Vuosiluvut tarkoittavat mallin myyntiaikaa Suomessa, eivät mallin valmistusvuosia.
VAZ-21044-40 (Lada 1700i Combi) (1994 – 1997).
Lada 1700i Combin varusteet ja kori olivat samat kuin muissakin VAZ-2104-malleissa, mutta moottori oli 1,7-litrainen ja General Motorsin valmistamalla yksipisteruiskulla varustettu.
VAZ-21073-40 (Lada 1700i) (1994 – 1997).
Lada 1700i perustui Lada 2107 -mallin koriin ja varusteisiin, mutta siinä on 1700i Combin tavoin 1,7-litrainen yksipisteruiskumoottori.
Janusz Kusociński

Janusz Tadeusz "Kusy" Kusociński (15. tammikuuta 1907 Varsova – 21. kesäkuuta 1940 Palmiry, lähellä Varsovaa) oli puolalainen kestävyysjuoksija.
Rautatietyöläisen perheeseen syntynyt Kusociński aloitti urheiluharrastuksensa koululaisena pelaamalla jalkapalloa varsovalaisissa joukkueissa. Hän liittyi vuonna 1928 Samata-urheiluseuraan ja aloitti yleisurheilun. Häntä valmensi kuuluisa virolainen kymmenottelija Aleksander Klumberg-Kolmpere, joka oli voittanut pronssia Pariisin olympialaisissa 1924.
Ensimmäisissä Puolan mestaruuskilpailuissa 1928 Kusociński voitti yllättäen 5 000 metrin juoksun ja maastojuoksun Puolan mestaruudet. Seuraavana vuonna hän ei päässyt kilpailuihin, sillä palveli Puolan armeijassa. Vuonna 1930 hän palasi mestaruuskisoihin ja voitti 1 500 metrin juoksun, 5 000 metrin juoksun sekä maastojuoksun mestaruudet. Sama toistui seuraavan vuoden kisoissa. Vuonna 1932 hän voitti Puolan mestaruuden 800 metrin juoksussa.
Kesäkuussa 1932 Kusociński juoksi Antwerpenissä 3 000 metrin juoksun uuden maailmanennätyksen 8.18,8 vieden ennätyksen Paavo Nurmelta. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 hän osallistui 10 000 metrin juoksuun ja voitti jännittävässä kilpailussa kultaa ennen Suomen Volmari Iso-Holloa ja Lasse Virtasta kaikkien aikojen toiseksi nopeimmalla ajalla 30.11,4. Samana vuonna hän juoksi vielä epävirallisen maailmanennätyksen neljän mailin juoksussa ajalla 19.02,6.
Ensimmäisissä EM-kilpailuissa Torinossa 1934 Kusociński saavutti hopeaa 5 000 metrin juoksussa, minkä jälkeen hän päätti lopettaa urheilu-uransa. Hän teki vielä paluun vuonna 1939, jolloin voitti Puolan mestaruuden 10 000 metrillä. Toisen maailmansodan syttyessä hän ilmoittautui vapaaehtoisesti armeijaan. Hän haavoittui kahdesti sodan aikana ja 26. maaliskuuta 1940 Gestapo pidätti hänet. Kusociński teloitettiin kolme kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta.
Eliot Ness

Eliot Ness (19. huhtikuuta 1903 – 16. toukokuuta 1957) oli Yhdysvaltain valtiovarainministeriön agentti, joka jahtasi viinatrokareita Chicagossa kieltolain aikaan. Hän perusti erikoisryhmän, jota tiedotusvälineissä alettiin kutsua nimellä ”Lahjomattomat” ("the Untouchables"), ja otti kohteekseen varsinkin chicagolaisen gangsterin Al Caponen, joka on saanut maineen hänen perivihollisenaan. Nessin pääosin fiktiivisistä muistelmista on tehty Yhdysvalloissa hänen kuolemansa jälkeen kaksi suosittua televisiosarjaa ja elokuva, joiden kaikkien nimenä on ”Lahjomattomat”.
Vaikka Ness virkansa puolesta valvoi kieltolain noudattamista, hän kannatti avoimesti lain kumoamista, koska näki sen ainoana keinona lopettaa gangsterivalta. Hallitus hyökkäsi Al Caponea vastaan kahdesta suunnasta: toisaalta alkoholikieltolain rikkomisen kautta ja toisaalta Caponen tiedetyn veronkierron kautta. Ness edusti linjaa, joka pyrki etsimään todisteet Caponea vastaan kieltolain rikkomisesta. Nimettömien ilmiantojen ja tarkan tutkimustyön ansiosta lahjomattomat tekivätkin useita onnistuneita ratsioita panimoihin. Suurin ratsia tuotti Caponelle lähes puolen miljoonan dollarin tappion. Ness kieltäytyi lahjuksien vastaanottamisesta ja ilmoitti sen Caponelle sanomalehden kautta, mistä erikoisryhmä saikin kutsumanimensä. Caponea ei kuitenkaan pystytty liittämään viinan myyntiin, mutta veronkierrosta hänet onnistuttiin tuomitsemaan pitkään vankeusrangaistukseen. 
Caponen pidätyksen jälkeen Lahjomattomat hajosi ja Ness työskenteli samanlaisten ryhmien johtajana ympäri Yhdysvaltoja kieltolain kumoamiseen asti. Kieltolain kaaduttua Ness siirtyi taistelemaan järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan Clevelandin kaupungin turvallisuuspäällikkönä eli korkeimpana poliisiviranomaisena. Eliot Nessillä oli kaikista viranomaisista ehkä useimpia alamaailman langettamia kuolemantuomioita, ja kaksi kertaa hänen autostaan löydettiin moottoriin asennettu räjähde. 
1940-luvulla Ness siirtyi liike-elämän palvelukseen, muttei erityisemmin menestynyt. Hän alkoholisoitui ja kuoli sydänkohtaukseen kotonaan toukokuussa 1957.
Muistelmien elokuva- ja televisiosovitukset.
Ness kirjoitti uransa jälkeen osittain sepitteellisen muistelmakirjan Lahjomattomat ("The Untouchables"). Kirja saavutti suuren suosion ilmestyessään vuonna 1957 hieman Nessin kuoleman jälkeen. Kirjasta tehtiin vuosina 1959–1963 suosittu samanniminen televisiosarja, josta tehtiin uusi versio vuosina 1993–1994 sekä Brian de Palman ohjaama elokuva "Lahjomattomat" vuonna 1987. Elokuvassa Nessiä näyttelee Kevin Costner. Sekä televisiosarjoja, elokuvaa että kirjaa on dramatisoitu huomattavasti ja yhtäläisyydet todellisuuden kanssa ovat vähäisiä. Kirjailija Oscar Fraley, joka avusti Nessiä tämän kirjoitustyössä, kirjoitti myöhemmin Nessin Clevelandin ajasta kirjan "4 against the Mob" (suom. "Eliot Nessin Tuntemattomat"). 
Myös Nessin Chicagon aikainen alaisensa Paul Robsky kirjoitti muistelmiaan yhteistyössä Fraleyn kanssa. Teos julkaistiin nimellä "Viimeinen Lahjomaton".
Cuba Gooding Jr.

Cuba Mark Gooding Jr. (s. 2. tammikuuta 1968 Bronx, New York) on Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gooding Jr.:n ensimmäinen merkittävä rooli oli John Singletonin elokuvassa "Boyz n the Hood – kulman kundit", jonka menestys vei Gooding Jr.:n uraa eteenpäin. Hän saikin myöhemmin useita sekä pää- että sivuosarooleja. Gooding Jr. voitti roolityöstään elokuvassa "Jerry Maguire – elämä on peliä" parhaan miessivuosan Oscarin sekä SAG-palkinnon.
2000-luvun alussa Gooding Jr. esiintyi muutamassa menestyselokuvassa, kuten "Kunnian puolesta" ja "Pearl Harbor". Seuraavat roolit olivat kuitenkin pääosin kielteisiä arvosteluita saaneista komediaelokuvista. Gooding Jr. ilmoitti vuonna 2006, ettei enää jatkossa esiinny komedioissa.
Vuonna 2016 Gooding Jr. näytteli O. J. Simpsonia rikossarjassa "", josta hän sai parhaan miespääosan Emmy-ehdokkuuden.
Yksityiselämä.
Gooding Jr. oli naimisissa Sara Kapferin kanssa 1994–2014. Heillä on kolme lasta (s. 1994, 1996 ja 2005).
Gooding tuomittiin huhtikuussa 2022 seksuaalisesta häirinnästä. Hän suuteli väkisin yökerhon työntekijää yökerhossa New Yorkissa vuonna 2018. Hän ei kuitenkaan joudu vankilaan vaan hän teki sopimuksen, että käy hoidossa jossa kiinnitetään huomiota hänen alkoholinkäyttöönsä. Häntä kohtaan on muitakin syytteitä vireillä. Yhdessä tapauksessa häntä syytetään vuonna 2013 tapahtuneesta raiskauksesta.
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1916

Jalkapallon Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1916. Pelipaikkana oli Argentiinan Buenos Aires. Turnausta alettiin kutsua nimellä Copa América vuonna 1975.
Turnaukseen osallistui neljä maata, Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Ensimmäisen mestaruuden voitti Uruguay.
Parhaat maalintekijät.
3 maalia
2 maalia
1 maali
Lada 110

Lada 110-sarja on AvtoVAZ-konserniin kuuluvan Lada-merkin vuosina 1995-2010 valmistama henkilöautomallisto. Siihen kuuluu sedan (110), pidennetty sedan "Premier"(1108), limusiini "Konsul" (1109), farmari (111), neliveto-farmari "Tarzan" (111-90) ja hatchback sekä coupe (112) -malleja. Mallisarjaa (sedan, farmari ja hatchback) myytiin Suomessa vuosina 1999-2007. Lada 110:n valmistus alkoi Venäjällä vasta vuonna 1995, vaikka sen ensiprototyypit olivat vielä vuodelta 1989. Auto ehti kiertää vuosia kansainvälisissä autonäyttelyissä, ennen kuin se oli valmis sarjatuotantoon. Ensimmäinen pilottisarja näki päivänvalonsa vuonna 1994, vuosi tästä eteenpäin aloitettiin sen sarjatuotanto. Kyseessä oli kaasutinmoottorilla varustettu malli. Auto osoittautui kuitenkin vikaherkäksi ja tuotanto keskeytettiin vuoteen 1997 asti, jolloin jo 8-venttiilistä pisteruiskumoottorilla varustettua, parannettua mallia alettiin valmistaa. Vuodesta 2000 110-sarjan malleihin alettiin asentaa myös 16-venttiilistä Bosch-monipisteruiskumoottoria. Vielä vuonna 2007 mallisarja sai 1.6 -litraisen tehokkaamman version jo tutusta moottorista. 110 -sarjaa ehdittiin vielä modernisoimaankin vuonna 2008, ennen kuin sen tuotanto siirrettiin Togliatista Ukrainaan, jossa sen sedan-mallia sekä siitä muunneltua pakettiautoa valmistetaan Bogdan -nimisenä. AvtoVAZ:in tuotantolinjoilla Priora-mallisto korvasi 110 -sarjan mallit.
VAZ-21102 /-2111 /-2112 (1999 - 2003).
110 korvasi Suomen markkinoilla lähinnä Lada Samara Sedanin, sillä 3 -ovista Samara -mallia myytiin yhtä aikaa 110 -sarjan kanssa aina vuoteen 2004 asti. 110 -sarjassa oli sama 1,5 litrainen (myöh 1,6) moottori, kuin Samarassa. Siksi varaosia oli helposti saatavilla. Uusia varusteita mallissa on mm- käynnistyksenesto, korkeussäätöiset ohjausakselit, nestemäärien, valojen ja ovien valvontajärjestelmä, automaattinen lämmityslaite sekä lisävarusteina sähkökäyttöiset ikkunat myös taakse ja kaukokeskuslukitus. Lada 110 eroaa Samarasta pyöreämuotoisemman ja aerodynaamisesti nykyaikaisemman korin ansiosta.
Suomessa myytyjen mallien moottoreina ovat yleisesti 1,5-litraiset 4-pisteruiskulla varustetut voimanlähteet. Lisäksi Suomesta on myös tavattu muutamia erikoiskoneella olevia yksilöitä, näissä Venäjän omaan käyttöön tarkoitetuissa malleissa on erikoisuutena 1,7-litrainen yli 100 hevosvoiman moottori.
Korinumerot:
VAZ-21103 /-21113 /-2112 (Festival) (2000 - 2004).
Festival-mallistossa on uusi 16-venttiilinen DOHC-moottori. Lisäksi siinä on myös matalaprofiiliset 14"-renkaat kevytmetallivanteilla.
Premier-malli on sedanin pidennetty versio, jossa on 6.9" pidempi akseliväli sekä erilainen etumaski. Siitä on saatavana myös panssaroitu versio, joka on tällä hetkellä yksi halvimmista panssaroiduista autoista. Limusiiniversio Consulissa on 11,8" normaaliversiota pidempi akseliväli.
Korinumerot:
VAZ-21121 /-21112 /-21124 /-21114 (2005 - ).
Uudessa 110-mallistossa on 1,5-litraisten tilalle tullut uudet 1,6-litraiset moottorit. Uusissa moottoreissa on mm. ruiskun ohjausyksikkö sekä muoviset imusarjat. Heinäkuussa 2005 markkinoille tuli myös Festival-malli ZF:n ohjaustehostimella.
Korinumerot:
Islamilainen fundamentalismi

Islamilainen fundamentalismi tarkoittaa islamin fundamentalistisia tulkintoja, joiden mukaan islam tulee puhdistaa ulkoisista vaikutteista ja islamilaisten on palattava noudattamaan uskonnon alkuperäisiä määräyksiä. Islamilainen fundamentalismi pyrkii tulkitsemaan islamin lähteitä eli Koraania ja Sunnaa kirjaimellisella tavalla ja palaamaan islamiin sellaisena kuin Muhammedin, hänen seuralaistensa ja häntä seuranneiden oikeaanjohdettujen kalifien sitä katsotaan harjoittaneen. 
Sunnilaista fundamentalismia edustavat nykyään eri muodoissaan esimerkiksi Saudi-Arabian valtionuskonnon muodostava wahhabilainen oppi, Taliban, Muslimiveljeskunta sekä Isisin, Boko Haramin ja Al Qaidan tapaiset terroristiorganisaatiot. Šiialaista fundamentalismia puolestaan edustavat esimerkiksi Iranin vallankumouksesta 1979 alkunsa saanut liike sekä libanonilainen Hitzbollah. 
Islamilaisen fundamentalismin kannattajat muodostavat islamistisia puolueita ja haluavat muuttaa maansa islamilaiseksi valtioksi. Fundamentalistit tahtovat yhdistää koko islamilaisen maailman ja viime kädessä koko maailman yhdeksi kalifaatiksi; islamia on perinteisen katsannon mukaan pyritty laajentamaan aloittamalla käännytyksestä eli esittämällä jonkin ei-islamilaisen alueen väestölle kutsu (d"a’wa") kääntyä islamiin, ja kun kutsusta on kieltäydytty, on islamilaisen valtion päämiehellä eli kalifilla katsottu olevan velvollisuus julistaa pyhä sota ("jihad") aluetta vastaan, ja fundamentalistit pyrkivät seuraamaan tätä ideologiaa kirjaimellisesti.
Fundamentalistit vaativat, että islamin alkuperäistä puhtautta pitää suojella turmelukselta. Turmeluksella tarkoitetaan uskonnon sisäisiä opillisia kiistoja, taikauskoisuutta ja länsimaisia vaikutteita. Siksi liike vaatii palaamista islamin alkuperäisiin "šaria"-lakeihin. Aatteen tarkempi määritteleminen on kuitenkin vaikeaa. On esitetty, että fundamentalismin tunnuspiirre olisi Ijtihad-periaatteen käyttö lakien soveltamisessa. Toinen selitys on, että islamin pyhiä kirjoituksia halutaan soveltaa kirjaimellisesti. Islamin tulkitseminen lakiuskonnoksi on kolmas selitys. Neljännen tulkinnan mukaan liikkeen perimmäinen olemus on, että se pyrkii vaikuttamaan poliittisesti islamilaisen valtion synnyttämiseksi ja voimistamiseksi. 
Fundamentalismi tuli näkyväksi 1900-luvun jälkipuolella, kun Pakistan otti vuonna 1979 Muhammad Zia ul-Haqin johdolla käyttöön islamilaisen lain ja kun Iran hylkäsi länsimaisuuden islamistisessa vallankumouksessa. Pinnan alla fundamentalismi oli kuitenkin olemassa jo paljon aikaisemmin sekä uskonnollisena virtauksena että Saudi-Arabian fundamentalistisena valtiona. 
Liike saa eniten tukea maaseudulta kaupunkeihin muuttaneelta alemman sosiaaliluokan ja keskiluokan väestöltä. Heihin vetoaa ajatus, että poliittinen valta tulee alistaa islamin sääntöjen alaiseksi. Iranilainen kansanjohtaja, imaami Ruhollah Khomeini sai 1970-luvulla fundamentalismin kannattajiksi maaseudun köyhälistön, kaupunkien työväenluokan ja islamilaisen älymystön. Heitä yhdisti tyytymättömyyden šaahi Mohammad Reza Pahlavin hallitusta kohtaan, mutta syvällisempi yhdistävä asia oli fundamentalismi.
Hans Grodotzki

Hans Grodotzki (s. 4. huhtikuuta 1936 Preußisch Holland, Itä-Preussi) on saksalainen entinen kestävyysjuoksija.
Grodotzki aloitti yleisurheiluharjoittelun vuonna 1954 työskennellessään kaivostyöläisenä. 20-vuotiaana 1956 suorittaessaan Itä-Saksan armeijassa asepalvelustaan hän sai mahdollisuuden harjoitella intensiivisesti. Puolentoista vuoden kuluttua hän osallistui jo Itä-Saksan mestaruuskilpailuihin.
Vuonna 1960 Grodotzki valittiin Saksojen yhteiseen joukkueeseen Rooman olympialaisiin. 27. elokuuta 1960 hän sijoittui toiseksi 10 000 metrin juoksussa Neuvostoliiton Pjotr Bolotnikovin jälkeen ajalla 28.37,0. 2. syyskuuta hän saavutti jälleen hopeaa 5 000 metrin juoksussa Uuden-Seelannin Murray Halbergin jälkeen ajalla 13.44,6. Grodotzki on edelleen ainoa saksalainen 10 000 metrin juoksun olympiamitalisti.
Seuratasolla Grodotzki edusti ASK Vorwärts Berliniä. Hänen valmentajansa oli Curt Eins. Vuonna 1962 hänen akillesjänteensä repesi ja hän lopetti urheilu-uransa vuonna 1964. Vuoteen 1969 hän opiskeli Potsdamin pedagogisessa korkeakoulussa, jonka jälkeen hän alkoi valmentaa ASK Potsdamissa, jossa toimi vuoteen 1981 saakka. Tämän jälkeen hän työskenteli Itä-Saksan armeijassa siviilitoimihenkilönä. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän toimi LAC Halenseessä. Grodotzki on naimisissa entisen voimistelijan Karin Jorcikin kanssa. Heillä on tytär (Cathrin) ja kaksi lastenlasta.
Jääkiekon SM-liigakausi 1999–2000

Kausi 1999–2000 oli jääkiekon SM-liigan 25. kausi. Mestaruuden vei toisen kerran peräkkäin Turun Palloseura. 
Liigakarsinta.
Liigakarsinnassa olivat SM-liigan jumbojoukkue Pelicansin lisäksi mukana olivat I-divisioonan runkosarjan voittaja Oulun Kärpät, kakkonen Vaasan Sport ja kolmonen Diskos.
Kalle Lohi

Kalle Aukusti (K. A.) Lohi (23. marraskuuta 1872 Pudasjärvi (Ranuan kylä) – 11. kesäkuuta 1948 Ranua) oli suomalainen maanviljelijä, maalaisliittolainen poliitikko ja vanhoillislestadiolaisten maallikkosaarnaaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1943.
Elämäkerta.
Lohi oli kansanedustaja vuosina 1909–1945, salkuton ministeri 1925 ja sosiaaliministeri 1925–1926, 1927–1928 ja 1932, Maalaisliiton eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1929–1932. Lohi istui eduskunnassa kaikkiaan 41 valtiopäivät, joten hän on Suomen kaikkein pitkäaikaisimpia kansanedustajia. Ministeripäiviä Lohelle kertyi 1 051.
Lohi syntyi Ranualla Pudasjärven pitäjässä maanviljelijä Krister (Risto) Lohen ja Madlenan (o.s. Sarajärvi) perheeseen. Lohi avioitui 1896 Kaisa Reetta Sääskilahden kanssa. Heille syntyi 9 lasta.
K. A. Lohi ei ollut opiskellut kovin pitkälle, mutta esimerkiksi presidentti Paasikivi näyttää ajatelleen, että taito politiikassa ei ole koulutuskysymys. Hän nosti esille Lohen, vaikka tämän koulusivistys oli jäänyt muutamiin kuukausiin kirkollista kiertokoulua, mutta joka oli taitava poliitikko ja lahjakas puhuja.
Vuoden 1917 vaikeassa poliittisessa tilanteessa K. A. Lohi pyrki kansanedustajana toimimaan sekä kansanvallan että Suomen itsenäisyyden turvaamiseksi. Hän oli valmis antamaan tukensa sosialistien valtalaille, mutta sen kariuduttua hän muotoili maalaisliiton eduskuntaryhmän kokouksessa esityksen, jonka mukaan korkein valtiovalta siirrettäisiin eduskunnalle. Santeri Alkio ehdotti tämän ponnen eduskunnassa 15.11.1917 ja se hyväksyttiin.
Kansanedustaja Markus Lohi on Kalle Lohen pojan pojanpoika.
Aiheesta muualla.
Kirjaston kissat

Kirjaston kissat on Antti Hopian käsikirjoittama ja Nina Laakon piirtämä strippimuotoinen sarjakuva, joka kertoo Turussa kaupunginkirjaston ullakolla asuvien antropomorfisten kissojen elämästä. Sarjan päähahmot ovat Pariisissa nuoruutensa viettänyt filosofikissa Fransis, kirjaston kellarissa asuva maatiaiskissa Kolli sekä orvoksi jäänyt kissanpentu Ziu, jota vanhemmat kissat opastavat.
"Kirjaston kissat" ilmestyi ensimmäistä kertaa "Turun Sanomissa" kesäkauden 2001 ajan kesäkuun 1. päivästä alkaen. Syyskuussa 2001 Kustannusosakeyhtiö Sammakko julkaisi sarjasta kovakantisen kokoelma-albumin "Pyhän kalan salaseura". "Turun Sanomien" sivuille sarjakuva palasi toukokuussa 2002.
Aarre Aaltonen

Aarre Alku Aatami Aaltonen (8. joulukuuta 1889 Pöytyä – 28. syyskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen teokset edustivat koristeellista klassismia, johon varsinkin muotokuvissa liittyi pyrkimys realistiseen henkilökuvaukseen.
Aarre Aaltonen on veistänyt useita sankarimuistomerkkejä. Hänen tunnetuin teoksensa on Helsingin Sibeliuksenpuistossa sijaitseva "Ilmatar ja sotka". Hän on veistänyt myös Oulussa sijaitsevan Leevi Madetojan patsaan (1960).
Aaltosen töiden kipsimalleja ynnä muuta on nähtävänä Pöytyän Kotiseutuyhdistyksen ylläpitämässä Museopappilassa.
Elämänvaiheita.
Aarre Aaltosen isä oli nahkurimestari Robert Aaltonen ja äiti Olga o.s. Nopola. Aarre oli esikoinen, sisarussarjaa oli yhteensä 14, joista kaksi isän aikaisemmasta avioliitosta. Hän pääsi 16-vuotiaana Turun Taideyhdistyksen piirustuskouluun ja Victor Westerholmin oppilaaksi. Emil Wikström huomasi koulun näyttelystä pojan lahjakkuuden ja otti hänet oppipojakseen. Aaltonen sai olla kaksi vuotta Visavuoressa Wikströmin opissa. Siellä hän tutustui muun muassa pronssivalutekniikkaan, jota tuohon aikaan vain harvat taiteilijat hallitsivat. Aaltonen harjoitti jatko-opintoja Firenzessä vuosina 1912–1913 ja Accademia di belle arti di Firenzessä vuonna 1920.
Vuonna 1912 Aarre Aaltonen sai arvostetun Suomen Taideyhdistyksen Dukaattipalkinnon ja hänet hyväksyttiin Suomen Kuvanveistäjäliiton jäseneksi. Vuonna 1917 hän oli perustamassa Taiteilijaliitto Auraa, johon kuului eturivin turkulaisia taiteilijoita, kuten Ilmari Kaijala, Edwin Lydén, Emil Rauhala, Jalmari Syvänne ja Wäinö Aaltonen. Vuonna 1918 Aarre Aaltonen vuokrasi Helsingin Siltasaaresta taiteilija-ateljeen yhdessä kuvanveistäjä Joseph Alasen ja säveltäjä J. A. A. Pohjanmiehen kanssa. Hän avioitui vuonna 1921 taidemaalari Margit Aarnion kanssa. Margit Aarnio-Aaltonen jatkoi avioiduttuaankin taidemaalarina. Vuonna 1922 heille syntynyt tytär Liina Kristiina Aaltonen opiskeli arkkitehdiksi.
Aarre Aaltonen oli Lallukan taiteilijakodin ensimmäisiä asukkaita. Hän muutti perheineen taloon heti sen valmistuttua vuonna 1933. Hän asui Lallukassa elämänsä loppuun asti.
Aaltopahvi

Aaltopahvi on kaksin- tai kolminkertainen pahvi, jonka keskimmäinen tai alempi kerros eli "fluting" on poimutettu. Tuotteiden kuljetuspakkauksiin eli pahvilaatikoihin käytettävät pahvit ovat lähes poikkeuksetta aaltopahveja. Flutingin eli aallotuskartongin toiselle tai molemmille puolille on kiinnitetty aaltopahvikoneella joko veden avulla tai kevyesti liimaten ohuempi kerros tavallista lujempaa paperia, "laineria" (). Pintakartongilla on hyvät lujuusominaisuudet, ja se tukee keskellä olevaa flutingia jotta se ei pääse vääntymään.
Koska aaltopahvi on valmistettu puukuidusta ja muista luonnonmateriaaleista, sen voi polttaa huoletta. Suositeltavampaa on kuitenkin kierrätys, johon aaltopahvi soveltuu myös hyvin.
Lähes puolet kaikesta aaltopahvista käytetään elintarvikkeiden kuljetuspakkauksiin. Niihin soveltuu yksi- tai useampiaaltoinen pahvi, jonka molemminpuoliset liner-kerrokset tekevät pahvista tarpeeksi jäykän. Yksiaaltoista pahvia, jossa liner on vain toisella puolella (ns. yksipuolinen aaltopahvi) käytetään taipuisuutensa vuoksi rullatavarana esimerkiksi remonttitöissä lattian suojaamiseen. Aaltopahvi voidaan jakaa eri tyyppeihin sen lujuuden, jäykkyyden, kerrosten lukumäärän jne.
Aaltopahvien raaka-aineet.
Lainerit.
Aaltopahvin lainerikartongissa on raa’asta sulfaattimassasta valmistettu runkokerros ja pidempään keitetystä massasta valmistettu sileä pintakerros painatusta varten. Lainereita valmistetaan ruskeana, valkopintaisena "pilvilainerina" josta ruskea pohja kuultaa läikittäisesti läpi, täysin valkopintaisena ja läpeensä valkoisena. Lainerit ovat neliömassaltaan 100–300 g/m².
Flutingit eli aallotuskartongit.
Flutingit valmistetaan yleensä puolikemiallisesta lehtipuumassasta, usein myös kierrätyskuiduista, ja ne kuuluvat tonnihinnaltaan halvimpiin paperilaatuihin. Flutingit ovat neliömassaltaan 100–200 g/m².
FC Porto

 
Futebol Clube do Porto (usein lyhyemmin FC Porto tai vain Porto, puhekielessä myös () tai () ) on portugalilainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1893. Sen kotikaupunki on nimensä mukaisesti Porto. Joukkue pelaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla. Joukkue pelaa kotiottelunsa Estádio do Dragãolla.
Historia.
FC Porto perustettiin syyskuussa 1893 ja ensimmäisen ottelunsa se kävi FC Lissabonia vastaan. Porton värit, sininen ja valkoinen kuvastavat puhtautta, rauhallisuutta sekä mielentyyneyttä, samat värit kuin Portugalin silloisessa lipussa. Alkuperäisessä logossa oli jalkapallo, kun siihen kahdenkymmenen vuoden päästä liitettiin myös kilpi. 
Arsenal FCstä vuonna 1948 otetun 3–2-voiton jälkeen Portoa pidettiin maailman parhaana jalkapalloseurana.
1980-luku oli Porton kulta-aikaa, erityisesti vuodet 1985 sekä 1986, jolloin Porto voitti sekä oman maansa mestaruudet että Euroopan cupin sekä 1987 Intercontinental Cupin.
2000-luvulla Porto on pystynyt muun muassa voittamaan Mestarien liigan 2004, UEFA Cupin 2003 sekä Intercontinental Cupin 2004. Samoin Porto on 2000-luvulla voittanut yhdeksän kertaa maansa Superliigan, kahdeksan kertaa Portugalin supercupin ja seitsemän kertaa Portugalin cupin.
Keväällä 2008 tuli julkisuuteen tietoja, joiden mukaan FC Portoa syytetään ottelutulosten järjestelemisestä kaudella 2003–2004, jolloin seura voitti Portugalin mestaruuden ja Mestarien liigan.
Muu toiminta.
FC Portolla on myös muuta urheilutoimintaa:
Valkoinen länsiylämaanterrieri

Valkoinen länsiylämaanterrieri (, ) eli westie on terriereihin kuuluva koirarotu. Se on kotoisin Skotlannista, Britanniasta.
Ulkonäkö.
Westie on pieni, ryhdikäs ja matalaraajainen. Sen säkäkorkeus on noin 28–30 senttimetriä ja se painaa noin 7–10 kilogrammaa.
Westiellä on kaksinkertainen karvapeite. Peitinkarva on valkoista, karkeaa ja noin viisi senttimetriä pitkää, ei yleensä kiharaa. Pohjavilla on karheaa, lyhyttä ja ihonmyötäistä. Avoin turkki on rotumääritelmän mukaan vakava virhe.
Luonne ja käyttäytyminen.
Westie on pirteä, uskollinen, yhteistyöhaluinen ja pienikokoinen seurakoira. Ne eivät ole aggressiivisia ja pitävät lapsista.
Westie on energinen ja tarvitsee paljon liikuntaa. Ne eivät sovellu pelkiksi sylikoiriksi. Tekemisen puute saattaa ilmetä käytöshäiriöinä, kuten tuhoamisena. Esimerkiksi agility tai tottelevaisuuskokeet ovat hyviä viihdykkeitä. Joillakin westieillä voi olla vielä metsästystaitoja jäljellä, mutta niitä ei enää käytetä metsästykseen.
Terveys ja turkinhoito.
Westien on ajateltu olevan suhteellisen terve rotu. Helsingin Sanomien eläinlääkäreille teettämän kyselyn mukaan länsiylämaanterrierit kuuluvat kuitenkin sairaimpien koirarotujen joukkoon. Perinnöllisiä sairauksia kuten iho-ongelmia on havaittu, ja allergiat ovat rodulla hyvin yleisiä.
Turkki tulee trimmata nyppimällä 4–6 kertaa vuodessa ja harjata säännöllisesti. Oikeanlainen trimmaaminen on myös koiran terveydenhoitoa, sillä se edesauttaa ihon terveyttä. Oikein hoidetusta turkista ei lähde ollenkaan karvaa. Westien karkeaan turkkiin ei tartu likaa yhtä helposti kuin pehmeään turkkiin.
Ämpäripää

Ämpäripää on suomalaisessa yhteiskuntakriittisessä ajankohtaisohjelmassa esiintynyt hahmo. Ohjelman nimi oli "Ämpäripää kertoo asioita", ja sitä esitettiin paikallisilla suomalaisilla tv-kanavilla. Hahmolla oli aina nimensä mukaisesti sininen ämpäri päässään. Ämpäriin oli puhkottu silmänreiät ja suuaukko, jotta hän näkisi eteensä ja ihmiset saisivat hänen puheestaan selvää. 
Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa Helsingin aluetelevisio ATV:lla vuonna 2001. Ämpäripää kuului kanavan katsotuimpiin ohjelmiin. ATV:n konkurssin jälkeen Ämpäripää esiintyi MoonTV:lla keväällä 2003. Diggarilla Ämpäripää nähtiin vuonna 2006. Nykyisin Ämpäripää jakaa näkemyksiään satunnaisesti sosiaalisessa mediassa. Hahmon näyttelijän nimeä ei ole kerrottu julkisuuteen. "Etelä-Suomen Sanomat" uutisoi vuonna 2003, että Ämpäripäätä olisi näytellyt juontaja Jussi Halli. Toisaalta Ämpäripää oli kilautuskaverina Hallin ollessa kilpailijana "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelmassa vuonna 2003.
Kaima.
Britannian politiikassa vaikutti 1980- ja 1990-luvuilla "Lord Buckethead" -nimellä esiintynyt henkilö. Hän edusti perustamaansa Gremloid-puoluetta ja kampanjoi Margaret Thatcherin vaalipiirissä vuoden 1987 parlamenttivaaleissa sekä John Majorin vaalipiirissä vuonna 1992. Vaaliohjelmaan kuului muun muassa ilmaisten polkupyörien ja karkkien jakaminen lapsille. On epäselvää, onko Lord Buckethead toiminut inspiraation lähteenä suomalaiselle kaimalleen.
Badenweiler

Badenweiler on kunta Baden-Württembergin osavaltiossa Etelä-Saksassa. Tärkeimmät elinkeinot ovat kylpylätoiminta kuumien lähteiden ansiosta ja matkailu.
Kunnassa asui kesäkuun 2022 lopussa 4 585 ihmistä. Kunnan pinta-ala on 13,02 km², ja siten asukastiheys oli kesäkuun 2022 lopussa 352 neliökilometrillä.
Badenweiler sijaitsee 28 kilometriä Schwarzwaldissa sijaitsevasta Baselista länteen. Badenweiler sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Ranskan rajalta ja 28 kilometrin päässä Sveitsin rajalta. Sieltä on Freiburgiin matkaa noin 30 kilometriä ja Mulhouseen Ranskaan on 20 kilometriä.
Badenweilerissa vieraili 1900-luvun alussa vuosittain noin 5 000 matkailijaa. Alueella on kuumia lähteitä, mihin perustuu kylpylätoimintakin. Badenweilerin historiallinen alue on Markgräflerland.
Nähtävyyksiin kuuluvat Hildegard von Bingenin muistoksi nimetty puisto ja Anton Tšehovin mukaan nimetty aukio Tschechow Platz sekä museo Tschechow Salon. Tšehov kuoli kaupungissa ollessaan siellä hoidattamassa sairastamaansa tuberkuloosia.
Badenweilerin ystävyyskaupunki Venäjällä on Tšehovin synnyinkaupunki Taganrog.
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1917

Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1917 olivat järjestyksessään toiset Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Montevideossa Uruguayssa.
Turnaukseen osallistuneet neljä maata olivat Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Mestaruuden voitti isäntämaa Uruguay.
Maalintekijät.
4 maalia
3 maalia
2 maalia
1 maali
Oma maali
Roger B. Chaffee

Roger Bruce Chaffee (15. helmikuuta 1935 – 27. tammikuuta 1967) oli Yhdysvaltain laivaston pilotti, josta tuli astronautti Apollo-ohjelmaan. Hänet valittiin mukaan ensimmäiselle Apollo-lennolle, mutta hän kuoli Apollo 1 -aluksen tulipalossa Cape Canaveralissa, Floridassa.
Chaffeen opinnollinen saavutus oli Bachelor of Science -tutkinto ilmailuinsinöörinä Purduen Yliopistosta 1957. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta. Hänellä oli takana 2 300 lentotuntia, joista 2 000 suihkukoneella. Hänen sotilasarvonsa oli ilmavoimien komentajakapteeni.