tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilmakehän epävakaisuus

Ilmakehän epävakaisuus eli labiilisuus on sen lämpötilajakaumaa ja siitä johtuvaa pystyliikkeiden kiihtyvyyttä kuvaava käsite. Jos lämpötila laskee jyrkästi ylöspäin mennessä, syntyy nousevia virtauksia, jotka synnyttävät nopeasti kasvavia kumpupilviä joista voi kehittyä kuuro- tai ukkospilviä. Tyypillisesti kesäiseen ukkoskuuroon liittyy epävakaa ilmakehä.
Jos ylhäällä ilmakehässä on alaosaa lämpimämpi ilmakerros eli siellä vallitsee inversiotilanne, nousuliikkeet pysähtyvät tähän kerrokseen vaikka alaosassa epävakaisuus olisi suurtakin. Jos inversio heikkenee tai puhkeaa, nousuliikkeet voivat voimistua räjähdysmäisesti.
Lämpötilajakauman lisäksi ilmakehän vakauteen vaikuttaa kosteus. Jos kosteutta on riittävästi, nousevan ilman sisältämää vesihöyryä voi tiivistyä pisaroiksi, ja tästä vapautuva lämpöenergia muuttaa lämpötilajakaumaa stabiilimmaksi.
Tuulen suunnan muutokset eri korkeuksilla eivät vaikuta itse epävakaisuuteen. Sen sijaan ne vaikuttavat epävakaisuuden aiheuttamien nousuliikkeiden ja näitä kompensoivien laskuliikkeiden keskinäiseen järjestäytymiseen, ja sitä kautta konvektion muotoihin.
Tuulen nopeuserot eri korkeuksilla luovat Kelvin-Helmholz-instabiilisuutta, joka saa aikaan aaltoja kahden eri tiheyksisen eri nopeudella liikkuvan aineen rajapintaan. Tämä nähdään useimmin valtameren pinnassa, missä veden virtausta nopeampi tuuli luo aaltoja, mutta sitä esiintyy myös kahden ilmakehän kerroksen rajapinnassa. 
Ilmakehän epävakaisuutta kuvaavia lukuja.
Ilmakehän epävakaisuutta ja herkkyyttä ukkoskuuroille voidaan arvioida erilaisilla tunnusluvuilla, jotka kuvaavat ilmakehän ala- ja yläosien lämpötilaeroja ja kosteutta.
Vyörypilvi

Vyörypilvi (lat. "arcus") on ukkospilven etuosassa oleva puuskarintaman yllä oleva pilvi, joka syntyy ukkospilvestä roikkuvasta kielekkeestä tai alaspäin ulottuvasta kohoumasta. Kehittyessään pilvi liikkuu puuskarintaman mukana kauemmaksi itse ukkospilvestä. Puuskarintamaan liittyvä pyörre voi saada pilvenkin kiertymään kääretortun lailla rullalle; tyypillisesti vähintään sen etureuna on pyöreämuotoinen makkara. Vyörypilvi liikkuu eri suuntaan kuin muut samaan aikaan taivaalla olevat pilvet, ja se näyttää makkaramaisen muotonsa takia epäluonnolliselta, kuin vaakasuorassa hitaasti lipuvalta tornadolta. 
Joskus vyörypilvistä erotetaan omaksi alalajikseen rullapilvi, joka liikkuu selvästi irrallaan sen synnyttäneestä ukkospilvestä, ja kielekepilvi joka on käytännössä vielä kiinni ukkospilven alareunassa. Supersoluihin tai muihin erittäin voimakkaisiin ukkosjärjestelmiin voi liittyä myös seinäpilvi, joka sijaitsee pilven sisään menevän nousuvirtauksen lähellä.
Vaiaku

Vaiaku on kylä Tuvalussa. Se sijaitsee Funafutin atolliin kuuluvan Fongafalen saaren eteläisellä rannikolla. Kaikki hallinnolliset rakennukset, pääministerin virka-asunto, korkein oikeus ja parlamentti, sijaitsevat Vaiakussa. Se on maan "de facto" -pääkaupunki.
Vaiakun asukasluku oli 638 vuoden 2012 väestönlaskennassa. Sen kaupunkialueen asukasluku on yhteensä 5 879. Vaiaku on asukasluvultaan Tuvalun suurin kylä.
Kylän palveluihin kuuluvat mm. Tuvalun ainoa hotelli. Lisäksi kylässä sijaitsevan kansallispankin yhteyteen avattiin huhtikuussa 2025 Tuvalun ensimmäinen pankkiautomaatti.
Lämmin rintama

Lämmin rintama on kapeahko rajavyöhyke lämpimän ja kylmemmän ilmamassan välillä, joka liikkuu siten, että lämmin ilma valtaa alaa kylmemmältä.
Itämerennorppa

Itämerennorppa eli pohjanlahdennorppa ("Pusa hispida botnica", aiemmin "Phoca hispida botnica") on Itämerellä elävä norpan alalaji.
Levinneisyys.
Itämerennorppia elää Pohjanlahdella, Saaristomerellä, Riianlahdella ja Suomenlahdella. Esiintymisen painopiste on Pohjanlahdella, jossa eli vuoden 2015 arvion mukaan 17 600 yksilöä. Riianlahdella laskettiin vuonna 1 400 yksilöä, mutta lukumäärä on ollut vähenemään päin. Itäisellä Suomenlahdella puolestaan elää enää noin sata yksilöä. Vaikka itämerennorppien kokonaismäärä on pienempi kuin 1900-luvun alussa, niiden yksilömäärä on ollut kasvussa 1970-luvun jälkeen. Alalajia pidetään siksi kansainvälisesti elinvoimaisena. Suomessa se luokitellaan silmälläpidettäväksi.
Ulkonäkö ja koko.
Itämerennorpan ruumiin pituus on 100–160 senttimetriä ja paino 45–90 kilogrammaa. Aikuinen norppa on harmaankirjava, vastasyntynyt kuutti on kermanvalkoinen. Pää on kapeampi kuin saimaannorpalla.
Elinympäristö.
Norpat viettävät kesää ulkosaariston luodoilla. Talvella ne uivat jääpeitteen alla ja tekevät jäähän hengitysavantoja. Nuoremmat yksilöt pysyttelevät jään reunalla. Norppa on ainoa puhtaasti arktinen hyljelajimme ja se myös poikii keskelle jääkenttiä. Poikaspesä on yleensä yhteenajautuneiden jäiden alla suojassa vihollisilta. Norpan elinympäristölle asettamat vaatimukset estävät sen leviämisen eteläisille ja jäättömille merialueille.
Ilmastonmuutoksen on arveltu muuttavan radikaalisti Itämeren talvisia jääolosuhteita. Heikot jäätalvet vaikeuttavat norppien lisääntymistä, ja tulevaisuudessa kuuttien kannalta riittävästi jäätä löytyy ehkä vain Pohjanlahdelta. Norppien kannan kasvua uhkaa myös ympäristömyrkyistä johtuva hedelmättömyys, jonka takia viidesosa aikuisista naaraista on pysyvästi lisääntymiskyvyttömiä.
Muualla Itämerellä itämerennorppa on rauhoitettu, mutta Suomessa sitä on saanut metsästää vuodesta 2010 alkaen. Metsästys on sallittua Pohjanlahdella kalaverkkojen läheisyydessä.
Ravinto.
Norpat syövät kalaa ja pohjaeläimiä, kuten äyriäisiä ja muita selkärangattomia.
Lisääntyminen.
Norppanaaraat saavuttavat sukukypsyyden 5–8 vuoden iässä, urokset kuusivuotiaina. Kantoaika on 10,5–11 kuukautta. Poikaset syntyvät kevättalvella jäälle emon kaivamaan lumiluolaan. Kuutit ovat syntyessään noin puolimetrisiä ja painavat 4–5 kiloa. Niillä on paksu valkoinen turkki, joka vaihtuu harmaaksi noin kolmen viikon kuluttua syntymästä.
Missään maailmassa ei ole pysyvää norppakantaa ilman jäätä lisääntymisaikaan. Jos norppa joutuu pesimään rantalouhikkoon, kuutti on helppo saalis ketulle ja merikotkille. Euroopan unionin luontodirektiivi vaatii, että itämerennorpan levinneisyysalue ei saa pienentyä.
BK-0010

Elektroniikkatuote BK-0010 (Электроника БК-0010) oli ensimmäinen neuvostoliittolainen kotitietokone ja myös suosituin entisen Neuvostoliiton alueella käytetty omaperäinen kotimikromalli. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 1985.
BK-sarjan koneet käyttivät neuvostoliittolaista 16-bittistä K1801VM1-mikroprosessoria, joka oli PDP-11-yhteensopiva (11/03 LSI-11 -käskykanta). Muilta ominaisuuksiltaan ne muistuttivat läheisesti 1980-luvun alkupuolen länsimaisia kotimikroja: keskusmuistia oli 32 kilotavua, tallennusvälineenä kasettiasema ja ainoana näyttötilana 512x256 pikselin mustavalkotila. Äänestä vastasi yksinkertainen Spectrum-tyylinen "piipperi". ROM-varusohjelmana oli FOCAL-kielen tulkki länsimaissa suositun BASICin sijaan.
Etenkin kouluissa suosittu kehittyneempi malli oli BK-0010-01, joka tuki myös värigrafiikkaa (256x256 pikseliä neljällä värillä) sekä koneiden verkottamista. Mallissa oli myös BASIC-tulkki. Näppäimistö oli kirjoituskonetyyppinen alkuperäismallin kuminäppäimistön sijaan.
Vuonna 1990 julkistetussa BK-0011M:ssä oli 128 kilotavua keskusmuistia ja mahdollisuus levykeaseman käyttöön. Levykeasemasovitin toimi myös vanhemmissa malleissa. Myöhemmin 0011M:lle sai lisävarusteena myös kiintolevyohjaimen ja AY-3-8910-äänipiirin. Suosituimmat levykäyttöjärjestelmät (mm. "ANDOS") olivat Norton Commander -tyylisellä käyttöliittymällä varustettuja muunnelmia Digital Equipment Corporationin "RT-11":stä.
BK:lle ilmestyi paljon pelejä ja muita ohjelmia etenkin harrastelijavoimin toteutettuina ja harmaiden markkinoiden kautta levitettyinä. Monet suositut pelit olivat enemmän tai vähemmän uskollisia klooneja länsikoneiden peleistä, esimerkkeinä "Monkey Island", "Cybernoid" ja "Joe Blade". BK:lle on tehty myös jonkin verran demoja, ja se on yleensä ainakin sääntötasolla huomioitu venäläisissä demotapahtumissa. Spectrum-kloonit ovat kuitenkin mikrotietokoneharrastajiden keskuudessa huomattavasti suositumpia kuin BK:t.
Kumpupilvi

Kumpupilvi ("cumulus, Cu") on kumpumainen alapilvi. Kaikkein pienimmät kumpupilvet ovat valkeita hattaroita, suuret tummia möykkyjä. Alkuvaiheessaan pienet kumpupilvet ovat kauniin ilman pilviä, mutta ne voivat kasvaa ja kehittyä kuuro- ja ukkospilviksi asti.
Piirteet ja korkeus.
Kumpupilvet ovat yleensä erillään toisistaan. Korkealla olevien kumpupilvien alapinta on tasainen ja yläpuoli kukkakaalimaisen kumpuileva. Kuivalla ja lämpimällä ilmalla kumpupilvet voivat nousta lähes kolmen kilometrin korkeuteen. Kosteassa tropiikissa niiden alapinta voi olla vain noin 500 metrin korkeudessa.
Muodostuminen.
Kumpupilviä muodostuu yleisimmin aamuisin ja aamupäivisin, kun auringon lämmittämä ilma alkaa kohota. Kumpupilviä syntyy tiheään muutaman sadan metrin korkeudella pieninä kokkareisina hattaroina. Kumpupilvet kasvavat, muuttuvat ja hajoavat nopeasti.
Kumpupilvet ovat kesällä aluksi matalia kauniin ilman pilviä ("cumulus humilis"). Kun kumpupilvi pullistuu korkeammaksi, siitä tulee keskikokoinen kumpupilvi ("cumulus mediocris"), joka kuivan korkeapaineen aikana haihtuu illan kuluessa. Kosteammalla ilmalla kumpupilvi jatkaa kasvuaan, ja siitä voi alkaa tulla sadetta myös kesäaikaan. Se voi muuttua ensin korkeaksi pullistuneeksi ("cumulus congestus") tai vallinharjamaiseksi kumpupilveksi ("cumulus castellanus"), ja lopulta kuuropilveksi ja ukkospilveksi.
Jos alemmassa ilmakehässä on vakaa ilmakerros, kumpupilvet voivat runsastua ja yhdistyä kumpukerrospilveksi. Otollisissa oloissa yhdensuuntainen tuuli, kumpupilviin liittyvät nousuvirtaukset ja niiden välissä olevat kompensoivat laskuliikkeet voivat muodostaa pitkittäissuuntaan pyöriviä rullapyörteitä, jotka näkyvät pilvijonoina kunkin rullan harjalla. Toisinaan tilannetta voimistaa rullien yläreunan yläpuolelle osunut inversiokerros.
Sadekuuro

Sadekuuro on lyhytkestoinen, monesti rankka sade, joka tulee yleensä kuuro- tai ukkospilvestä ("Cumulonimbus"). Sadekuurot liittyvät monesti epävakaaseen säähän, jossa ilmakehän konvektio on voimakasta. Epävakaassa, konvektiivisessa ilmassa syntyy nopeita ilman nousuliikkeitä, jotka synnyttävät suuria, paksuja pilviä. Tyypillisessä epävakaassa säässä on alhaalla hyvin lämmintä, ylhäällä hyvin kylmää. Lämmin ilma pyrkii fysiikan lakien mukaan nousemaan ylös. Näin syntyy nousuvirtaus. Jos ilma on kosteaa, tiivistymiskorkeudelle syntyy pilviä. Konvektioon liittyvät nousuliikkeet voivat olla yli 10 m/s, kun taas laajoja pilvijärjestelmiä synnyttävät nousuliikkeet ovat tyypillisesti vain tuhannesosa tästä. Kesällä sadekuuro kehittyy monesti ukkoseksi ja voikin siksi ennakoida ukkosta.
Tyypillisen sadekuuron elinikä on puolesta tunnista muutamaan tuntiin, ja halkaisija puolesta kilometristä pariinkymmeneen kilometriin. Kuurot esiintyvät harvoin yksin, vaan otolliselle alueelle syntyy usean eri-ikäisen kuuron muodostama kuurosadealue. Säätiedotuksessa tätä kuvataan esimerkiksi ilmauksilla "paikoin sadekuuroja" tai "monin paikoin sadekuuroja".
Sadekuurossa tulee lämpimissä oloissa tyypillisesti varsin isopisaraista vesisadetta, joskus myös rakeita. Talvella niistä voi sataa räntää tai lunta. Tällöin puhutaan räntä- tai lumikuuroista. Voimakkaita sadekuuroja, joihin liittyy myös ukkosta, sanotaan joskus ukkoskuuroiksi.
Sadekuuroja esiintyy jatkuvasti tropiikissa pasaatien kohtaamisvyöhykkeellä. Kylmätalvisella ilmastoalueella, kuten Suomessa, niitä syntyy talvella vähemmän kuin kesällä.
Sadekuurot liittyvät monesti kylmään rintamaan, okluusiorintamaan, matalan solaan ja ylämatalaan. Täyttyvä vanha matalapaine on sadekuuroille edullinen. Sadekuuroja esiintyy lämpimän ja kylmän rintaman välisessä kosteassa, helteisessä ilmamassassa ja myös kylmän rintaman jälkeen. Mantereille sadekuurot ovat yleisimpiä lämpimänä vuodenaikana iltapäivällä ja illalla, kun aurinko lämmittää maanpintaa voimakkaasti luoden epävakautta ilmakehään, mutta merillä ne esiintyvät tavallisemmin syksyllä yöllä ja aamulla, kun lämmin, kostea meri on ympäröivää ilmakehää lämpimämpi.
Iltapäiväkuurot esiintyvät yleensä kello 14 ja 17 välillä.
Sadekuurot säätutkassa ja ennusteissa.
Säätutkassa sadekuurot näkyvät pieninä laikkuina.
Koska kuurot ovat pienialaisia ja lyhytikäisiä, niiden osumista kuvataan joskus todennäköisyysprosenteilla tai todennäköisyyttä sanallisesti kuvaavilla ilmaisuilla.
Voidaan joko kertoa todennäköisyys, että tietylle paikalle osuu kuuro, tai kuinka iso osuus alueesta saa kuuron niskaansa.
Paikallisen todennäköisyyden sanotaan olevan pieni, kun se on 10–30 %, kohtalainen, kun se on 30–70 %, suuri, kun se on 70–90 % ja "yleisesti sadetta tai sadekuuroja" viittaa yli 90 prosentin todennäköisyyteen, että sellainen osuu kohdalle. Alueasteikolla taas "paikoin" vastaa noin 30 %:a alueesta, "monin paikoin" noin 70 %:a.
Alatroposfäärin suihkuvirtaus

Alatroposfäärin suihkuvirtaus on alle kilometrin korkeudessa havaittava voimakas (15–50 m/s) kapea-alainen voimakkaan tuulen alue. Se muistuttaa tropopaussin lähellä havaittavaa suihkuvirtausta, mutta on huomattavasti pienialaisempi ja lyhytkestoisempi ilmiö.
Alatroposfäärin suihkuvirtaus on vaarallinen lentoliikenteelle, ja sen havaitseminen on vaikeaa: pienialainen ilmiö ei välttämättä osu radioluotausten verkkoon, ja toisaalta se on liian ylhäällä, jotta sitä nähtäisiin mastoilla tai muilla maanpintaan kiinnitetyillä tuulimittareilla. Usein se esiintyy sateettomassa säässä, joten säätutkastakaan ei ole paljon apua. 
Alatroposfäärin suihkuvirtauksille on kolme perussyytä: rintamaan liittyvä syöttövirtaus voi voimistua liki suihkuvirtaukseksi, samoin kuin orografia ja rinnetuulet voivat sopivan muotoisissa laaksoissa yhtyä suihkuvirtaukseksi. Kolmas tyyppi kulkee nimellä "yöllinen alatroposfäärin suihkuvirtaus", (). Alhaalla ilmakehässä oleva suihkuvirtaus esiintyy monesti selkeinä kesäöinä. Sen fysikaalinen synty on monimutkainen, ja liittyy kitkan vaikutuksen katkeamiseen inversiokerroksessa, ja toisaalta liikemäärän säilymiseen.
Bungoma

Bungoma on kaupunki Keniassa. Se on noin 1 630 934 (toisen lähteen mukaan 1 375 063 asukkaan 2009), pinta-alaltaan 3 032,2 neliökilometrin (tai 3 593) laajuisen Bungoman piirikunnan keskus. Piirikunta rajoittuu lännessä Ugandaan. Ugandan rajalle on maanteitse noin 35 kilometriä Bungoman keskustasta. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan kaupungin väkiluku oli 55 867.
Kaupunki perustettiin 1900-luvun alkupuolella. Seudun tärkein elinkeino on maanviljely.
Annie Chapman

Annie Chapman (syyskuu 1841 – 8. syyskuuta 1888) on brittiläisen sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin toinen varmana pidetty uhri. 
”Dark Anniena” tunnettu nainen oli kuollessaan 47-vuotias, varaton ja fyysisesti heikkokuntoinen. Hänen arvioitu pituutensa oli viisi jalkaa eli 1,52 metriä; hän oli sinisilmäinen ja tummatukkainen. 
Elämä.
Varhaiset vaiheet.
Annie syntyi Eliza Ann Smithinä syyskuussa 1841. Hän oli avioliiton ulkopuolinen lapsi, jonka vanhemmat menivät naimisiin vasta 22. helmikuuta 1842.
Avioliitto &amp; lapset.
Chapman meni naimisiin 1. toukokuuta 1869 ja sai kolme lasta:
Perhe siirtyi maalle Berkshireen vuonna 1881. Emily Ruth kuoli meningiittiin 12 vuoden iässä. Tämä lienee ollut osasyynä pariskunnan alkoholisoitumiseen ja lopulta avioeroon. Äitinsä kuoleman aikaan rampa John asui laitoksessa. Annie Georginan väitetään karanneen sirkusseurueen matkaan ja olleen tuolloin Ranskassa.
Surma.
Chapman siirtyi Lontooseen, jossa hän myöhemmin kohtasi surmaajansa. Hän eli alun perin yhdessä miehen kanssa, jolla kuitenkin oli alkoholiongelma ja joka kuoli pian.
Chapmania vaivasi alkoholismi ja heikentynyt terveydentila. Hän myi tekemiään käsitöitä (hyväksytty tulonansaitsemiskeino Viktorian ajan Englannissa) ja toimi entisen naapurinsa kylvettäjänä. Hänet nähtiin viimeisen kerran elossa ilmeisesti noin 5:30 aamulla 8. syyskuuta 1888. Ruumis löytyi puolisen tuntia myöhemmin. 
Chapman haudattiin 14. syyskuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu saati saatu koskaan kiinni.
Elizabeth Stride

Elizabeth Stride (27. marraskuuta 1843 – 30. syyskuuta 1888), lisänimeltään "Pitkä Liz", oli Viiltäjä-Jackin kolmas varmana pidetty uhri. 
Stride oli ruotsalainen. Hänen ristimänimensä oli Elisabeth Gustafsdotter, ja vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Ericsson ja tämän vaimo Beata Carlsdotter. Stride otti käyttöön englantilaistetun nimensä muutettuaan Lontooseen vuonna 1866. 
Stride aloitti prostituution jo 1860-luvulla. Hän sai hoitoa sukupuolitautiin ja sai kuolleena syntyneen tytön 21. huhtikuuta 1865.
Stride meni 7. maaliskuuta 1869 naimisiin John Thomas Striden kanssa, mutta suhde ilmeisesti rakoili ja päättyi lopulta eroon. Mies kuoli 24. lokakuuta 1884. 
Stride surmattiin syyskuussa 1888. Murhatyylissä esiintyi tiettyjä poikkeavuuksia Jackin muihin uhreihin verrattuna. Valtaosa tutkijoista tunnustaa Striden Viiltäjä-Jackin uhriksi, mutta eräiden teorioiden mukaan Elizabethin olisi murhannut hänen rakastajansa Michael Kidney. 
Stride haudattiin 6. lokakuuta, eikä murhaajan henkilöllisyyttä ole selvitetty sen koommin.
Catherine Eddowes

Catherine "Kate" Eddowes (14. huhtikuuta 1842 – 30. syyskuuta 1888) oli Viiltäjä-Jackin neljäs ja toiseksi viimeinen varmana pidetty uhri. Hänen syntymätodistuksessaan ilmoitettu nimi on Catharine, mutta tätä kirjoitusmuotoa hän ei itse käyttänyt.
Eddowes syntyi Wolverhamptonissa. Hänen vanhempansa olivat George Eddowes ja Catherine Eddowes (o.s. Evans). Hänellä oli lisäksi useita siskoja ja veljiä.
Eddowesilla oli pitkäaikainen rakkaussuhde Thomas Conwayn kanssa, ja parilla oli kolme lasta:
Naimisiin Eddowesin ja Conwayn ei kuitenkaan tiedetä koskaan menneen. Suhde tuli tiensä päähän vuonna 1880. Eddowes oli myöhempinä vuosinaan alkoholisti ja munuaistaudin vaivaama.
Kuolema.
Endowes kuoli aamuyöllä 30.9.1888. Hänet nähtiin viimeksi elossa noin kello 1.30, ja poliisi löysi hänet surmattuna hieman myöhemmin. Nainen haudattiin 8. lokakuuta, eikä hänen murhaajaansa tunnistettu sen koommin.
Mary Jane Kelly

Mary Jane Kelly (1863? – 9. marraskuuta 1888) oli Viiltäjä-Jackin viides ja viimeinen varmana pidetty uhri.
Kellyn vaiheista tiedetään varsin vähän. Hän syntyi Limerickissä, Irlannissa, ja perhe muutti pian Walesiin. Hänen isänsä nimen uskotaan olleen John Kelly.
Kelly oli noin vuodesta 1879 naimisissa Mr. Daviesin kanssa. Mies sai kuitenkin surmansa työtapaturmassa muutama vuosi myöhemmin. 
Kelly lähti Cardiffista Lontooseen 1884 ja vieraili välillä ilmeisesti myös Ranskassa palaten kuitenkin lopulta Lontooseen. Hän oli prostituoitu ja joutui sarjamurhaaja Viiltäjä-Jackin uhriksi marraskuussa 1888. Ruumis löydettiin pian kello 10:45 jälkeen aamupäivällä 9. marraskuuta.
Mikael VII Dukas

Mikael VII Dukas (1050–1090) oli Bysantin keisari 1067–1078. Hän oli Konstantinos X:n ja Eudokia Makrembolitissan poika. Hän hallitsi aluksi yhdessä veljiensä Andronikoksen ja Konstantinoksen kanssa. Konstantinos tunnetaan joskus nimellä Konstantinos XI, vaikka tällä tarkoitetaan yleensä Konstantinos XI Palaiologosta. Vuodesta 1068 keisarina oli myös Romanos IV Diogenes.
Kun sulttaani Alp Arslan kukisti Romanuksen Manzikertin taistelussa vuonna 1071, Mikaelista tuli yksinhallitsija. Mikaelista ei ollut valtakunnan hallitsijaksi, ja hänen aikanaan menetettiin viimeinenkin jalansija Italiassa ja seldžukeille piti jättää suuria osia Anatoliasta. 
Vuonna 1078 alkaneiden kapinoiden johdosta Mikael luopui kruunusta, ja lopulta Nikeforos III Botaniates nousi valtaistuimelle.
Merkkijonohakualgoritmi

Merkkijonohakualgoritmit ovat algoritmeja, jotka etsivät lyhyen merkkijonon ("hahmon") "esiintymän" pitkän merkkijonon ("tekstin") seasta. Esimerkiksi hahmolla "land" on tekstissä "vårt land, vårt land, vårt fosterland" kolme esiintymää. Esiintymät voivat olla osittain päällekkäisiä.
Edellä esitellyn tarkan merkkijonohaun lisäksi voidaan tehdä myös likimääräistä merkkijonohakua, joka sallii tietyn määrän virheitä (esimerkkeinä hahmon "land" esiintymistä yhdellä virheellä ovat "ladd", "iand" ja "lgnd").
FA Cup

Football Association Challenge Cup eli FA Cup on englantilainen jalkapalloturnaus, joka tunnetaan suomeksi myös nimellä Englannin cup.
FA Cup on maailman vanhin jalkapalloturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 1871–1872, jolloin voittaja oli Wanderers. Sittemmin myös muissa maissa on alettu järjestää vastaavanlaisia cup-muotoisia kilpailuja.
Pelisysteemi.
Cup pelataan kokonaisuudessaan pudotuspeleinä ja otteluparit arvotaan, tosin karsintakierros pelataan alueellisesti, jotta pienten seurojen matkakustannukset eivät kasvaisi liiaksi. Ensimmäinen ja toinen kierros pelattiin aiemmin jaettuna pohjoisiin ja eteläisiin ottelupareihin, mutta tästä luovuttiin kauden 1997–1998 jälkeen. Kotijoukkue ratkaistaan arvalla. Ottelun päättyessä tasan uusintaottelu pelataan vierasjoukkueen kentällä. Seurat voivat myös sopia keskenään ottelun jatkoajan järjestämisestä, sekä mahdollisesta rangaistuspotkukilpailusta. Uusintaotteluissa näin toimitaan aina, aikaisemmin oli tavallista pelata jopa lukuisia uusintaotteluita. 
Cup alkaa elokuussa, jolloin järjestetään ylimääräinen karsintakierros matalilla sarjatasoilla pelaaville joukkueille. Tälle kierrokselle voi osallistua lähes mikä tahansa Englannin jalkapalloliiton eli FA:n jäsenseura, jolla perusasiat ovat kunnossa. Tämän jälkeen pelataan esikierros, neljä karsintakierrosta ja kuusi varsinaisen cupin kierrosta sekä välierät ja loppuottelu. Kaikki Englannin Valioliigassa ja The Football Leaguen sarjoissa pelaavat joukkueet saavat osallistua, samoin kuin liigan ulkopuoliset seurat, mikäli ne ovat osallistuneet edelliskaudella FA Trophyyn tai FA Vaseen ja pelaavat seuraavalla kaudella jossakin sarjassa. Seuralla pitää olla myös mitat täyttävä stadioni. 
Välierät pelataan puolueettomilla kentillä. Loppuottelu on pelattu tavallisesti Lontoon Wembley Stadiumilla, mutta remontin takia vuosina 2001–2006 ottelu pelattiin Millennium Stadiumilla Walesin Cardiffissa, mikä oli ensimmäinen kerta kun loppuottelu pelattiin muualla kuin Englannissa. Ennen Wembleytä käytössä oli myös muita stadioneita. 
Cupin voittaja pääsee Eurooppa-liigan liigavaiheeseen. Mikäli voittaja kuitenkin pääsee Valioliigan sijoituksensa kautta Mestarien liigaan, menee Eurooppa-liigan paikka loppuottelun hävinneelle joukkueelle. Mikäli molemmat loppuottelijat pääsevät Mestarien liigaan, saa Valioliigassa seuraavana oleva joukkue Eurooppa-liiga paikan.
Merkkijono

Merkkijono on tietotekniikassa tietotyyppi, järjestetty jono peräkkäisiä merkkejä, jotka kaikki on koodattu saman merkkijärjestelmän mukaan.
Merkkijonon merkit voivat olla ASCII-merkistön mukaisia. Kielestä riippuen myös Unicode-merkkijonoja voidaan tukea.
Merkkijonolla voi olla määrätty tai muuttuva pituus. Pascal-kielessä jonon ensimmäinen merkki kertoo sen pituuden. Tämä rajoittaa jonon pituuden enintään 255 merkkiin. Rajoitus johtuu siitä, että yhtä merkkiä kuvataan 8 bitillä, jolla voidaan esittää enimmillään 256 eri numeroa, {0,1..,254,255}. C-kielen merkkijonot taas päättyvät nollamerkkiin, mikä taas estää nollamerkin käytön muualla merkkijonossa. C-kielen tapaa toteuttaa tyyppisiä merkkijonoja kutsutaan myös termillä ASCIIZ. Vaihtoehtoisesti merkkijonon pituus voidaan tallettaa merkkijonon itsensä ulkopuolelle tietueen tai luokan attribuutiksi. 
Common Lisp -kielessä merkkijono ei ole sidoksissa merkistökoodaukseen, vaan kielessä on oma tietotyyppinsä codice_1.
Hahtuvapilvi

Hahtuvapilvi ("Altocumulus") on keskipilvi, jonka alaraja on tyypillisesti 2–3 kilometrin korkeudessa. Se on usein valkeista tai harmaista pienistä laikuista, kokkareista tai nauhoista koostuva ohut lautta. Monesti pilvissä on aaltomaisia kuvioita. Parhaimmillaan hahtuvapilvet ovat kauniita "lammaspilviä". Monesti hahtuvapilvi on valkea, tai horisontin lähellä autereen ruskehtavaksi värjäävä.
Pilven syntyminen.
Hahtuvapilviä muodostuu muun muassa laskeutuvista verhopilvistä ja lauttamaiseksi leviävistä kuuro- ja kumpupilvistä. Hahtuvapilvissä esiintyy usein hattaroita, jotka voivat lisääntyessään yhdistyä yhtenäiseksi ja laaja-alaiseksi pilvilautaksi.
Tuntomerkit ja ominaisuudet.
Hahtuvapilvi voi muodostua jääkiteistä tai vesipisaroista, jotka ovat usein alijäähtyneitä. Pilvi on noin 2 000/2 400 – 6 100 metrin korkeudessa. Se on keskimäärin palleropilveä tummempi. Hyvin yleinen kumpukerrospilvi on hahtuvapilveä suuresti muistuttava pilvi, mutta sen pilvilaikut ovat suurempia ja tummempia. Hahtuvapilven laikkujen koko 30 asteen korkeudella on 1–5 astetta eli 2–10 kuun tai auringon läpimittaa, stratocumuluksen laikut ovat suurempia. Tämä vastaa ojennetun käden pikkurilliä – kolmea ojennetun käden sormea.
Hahtuvapilvi esiintyy laajoina 160–320 kilometrin levyisinä alueina. Nämä pilvet ovat tavallisesti alle sata metriä paksuja. Hahtuvapilviä on monesti kylmän rintaman edellä, ja kesäisin ne enteilevät ukkosta jos päivä on lämmin sekä kostea ja varsinkin jos taivaalla on sameutta, vaikka niissä ei olisikaan vallinharjapilvelle ja kokkarepilvelle tyypillisiä muotoja.
"Altocumulus lenticularis" eli mantelipilvi on linssiä muistuttava pilvi, joka monesti tuo mieleen ufon.
Varsinkin ohuet hahtuvapilvet tuottavat Auringon ja Kuun ympärille väripilviä ja värikkäitä kehiä, ja joskus harvoin haloilmiöitä. Hahtuvapilviä syntyy muun muassa kumpupilvien ja kuuropilvien kohotessa ja hajotessa, ja myös verhopilvistä.
Verkkopyton

Verkkopyton ("Malayopython reticulatus" aik. "Python reticulatus") on suurikokoinen aasialainen kuristajakäärme. Sitä pidetään maailman pisimpänä käärmeenä.
Levinneisyys.
Verkkopytonia tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Filippiineille. Länsimaissa pytoneita pidetään myös lemmikkeinä.
Tuntomerkit.
Verkkopytonilla on mustalla pohjalla vaaleanruskea verkkokuvio, jota koristavat valkeat merkit. Tyypillinen aikuisen yksilön enimmäispituus on 5–6 metriä. Pytonit ovat pituuteensa nähden hoikkia; samanpituinen anakonda painaa huomattavasti enemmän.
Guinnessin ennätystenkirjassa 1991 on mainittu lähes 10 m pitkä (32 ft 9 in) yksilö.
Kerrotaan myös, että maailman pisin luotettavasti mitattu käärme oli kymmenmetrinen verkkopyton Sulawesin eli Celebesin saarella Indonesiassa 1912.
Elinympäristö.
Verkkopytonit elävät sademetsissä .
Ravinto.
Yleensä nuori verkkopyton syö rottia ja muita jyrsijöitä. Aikuinen yksilö syö lähinnä melko kookkaita nisäkkäitä, kuten apinoita ja villisikoja. Verkkopytonit ovat myös tiettävästi surmanneet ja jopa syöneet ihmisiä.
Suojelu.
IUCN ei ole vielä luokitellut verkkopytonia.
Verkkopyton on mainittu CITESin listan liitteessä II.
Ashmolean Museum

Ashmolean Museum Oxfordissa, Englannissa on maailman vanhin yliopiston museo. Rakennuksen suunnitteli Christopher Wren ja se rakennettiin vuosina 1678–1683 niitä esineitä varten, jotka Elias Ashmole oli lahjoittanut Oxfordin yliopistolle vuonna 1677. Osan esineistä Ashmole oli kerännyt itse, osan saanut perinnöksi. Kokoelmassa oli muinaisrahoja, kirjoja, kaiverruksia sekä kivi- ja eläinnäytteitä – joiden joukkoon kuului muun muassa täytetty drontti. Drontin jäännökset ovat nykyään esillä Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa.
Kun museo sai uuden rakennuksen, Wrenin suunnittelemasta rakennuksesta tuli toimistotilaa "Oxford English Dictionaryn" toimituskunnalle.
Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys

Nuorten Miesten Kristillinen Yhdistys (NMKY, ”Namika”, ”Kristika”, "Ynni", ) on maailmanlaajuinen ekumeeninen nuorisojärjestö, joka tarjoaa lapsille, nuorille ja aikuisille kristillisiin arvoihin pohjautuvaa laaja-alaista toimintaa avoimen jäsenyyden periaatteella.
NMKY toimii yli 125 maassa, ja sillä on noin 11 000 toimipistettä. Liikkeeseen kuuluu noin 60 miljoonaa jäsentä, ja sillä on noin 700 000 vapaaehtoista ja 96 000 työntekijää. NMKY-liikkeen tunnuslause on ”että he kaikki olisivat yhtä!” (lainattu Jeesuksen ylipapillisesta rukouksesta, Johannes 17:21). Liikkeen perusti George Williams (1821–1905) Lontoossa kesäkuussa vuonna 1844 tarkoituksenaan saada nuoret miehet "hyvien" harrastusten pariin ja kiinnostumaan samalla kristinuskosta.
Nykyisin nimestään huolimatta liikkeen jäseninä on sekä miehiä että naisia: Suomessa 65 % noin 15 000 jäsenestä on miehiä ja yli 80 % alle 29-vuotiaita. Eri maiden NMKY:issä on noin 40 % naisjäseniä. Maailmanliiton johtokunnassa on vuosina 2006–2010 lievä naisenemmistö.
Toiminta.
NMKY on maallikkoekumenian (”Ecumenism of the laity”) aloittaja. Vuonna 1855 perustetun NMKY:n Maailmanliiton perussääntö, ns. ”Pariisin baasis”, on maallikkoekumenian ensimmäinen julkilausuma. 
NMKY-toiminta on monimuotoista, paikallisista oloista ja sen tarpeista nousevaa. Toiminta, toimipisteet ja toimintatavat vaihtelevat maanosittain, maittain ja paikkakunnittain.
Suomen NMKY.
Suomen NMKY-työn innoittaja oli ylioppilas, myöhemmin professori Arthur Hjelt. Helsingin NMKY perustettiin 17. marraskuuta 1889. Suomessa NMKY toimii noin 50 paikkakunnalla. Sillä on kaksi kansallista liittoa. Suomen NMKY:n Liitto ry on Maailmanliiton ja Euroopan NMKY:n jäsen. Suomen NMKY:n Urheiluliitto ry on liikuntakasvatus- ja urheilutoimintaa koordinoiva kansallinen toimija. Molempien kansallisten liittojen puheenjohtajana Suomessa toimii Otto Vainio. Suomen NMKY:n Liitto ry:tä johtaa kansallisena pääsihteerinä kasvatustieteen tohtori Juha Virtanen. Suomen NMKY:n Urheiluliitto ry:n toiminnanjohtaja on Risto Koikkalainen.
Liiton harjoittamaa henkistä toimintaa ovat muun muassa kulttuurityö, johon kuuluu kuoroja, orkestereja ja kaksi musiikkiopistoa. Lisäksi on koulutus- ja opintotoiminta sekä kansainvälinen työ. Kehitysyhteistyö on elintärkeä liikkeen leviämisen kannalta. Suomen NMKY:n pääprojektit ovat olleet vuodesta 1979 alkaen Gambiassa. YMCA-liike ylläpitää halpoja hotelleja, hospitseja ja nuorison suosimia retkeilymajoja.
NMKY-liike on aloittanut nuorisotyön ja liikuntakasvatuksen alueella uusia harrastemuotoja, kuten koripallo ja lentopallo. Hengellistä työtä tehdään ekumeenisessa hengessä.
NMKY-järjestöillä on monimuotoista nuorisotoimintaa, kuten harrastekerhoja, leirejä ja leirikeskuksia, sekä partiotoimintaa joka kuitenkaan ei ole suoranaisesti NMKY:n vaan Suomen partiolaiset ry:n alaista toimintaa. Suomen NMKY:n jäsenyhdistykset toteuttavat lukuisia sosiaaliprojekteja ja innovatiivisia päihdetyön hankkeita. Kaikessa toiminnassa pääpaino on lasten ja nuorten hyvinvoinnin lisäämisessä. Urheilun painopiste on junioritoiminnassa.
NMKY on SOSTEn jäsenjärjestö.
Victoria Abril

Victoria Abril (oik. Victoria Mérida Rojas, s. 4. heinäkuuta 1959 Madrid) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja, joka teki ensiesiintymisensä elokuvamaailmassa vuonna 1975 ensi-iltansa saaneessa espanjalaiselokuvassa "Obsesión" ollessaan vain 16-vuotias.
Victoria Abril on työskennellyt monien kuuluisien espanjalaisohjaajien kanssa, joista ehkä merkittävimpiä ovat Pedro Almodóvar, Carlos Saura ja Vicente Aranda.
Victoria Abril on palkittu työstään parhaan naisnäyttelijän Goya-palkinnolla vuonna 1996 sekä samana vuonna myös Oso de Plata (Hopeinen karhu) -palkinnolla.
Los Ángeles (Chile)

Los Ángeles on kaupunki Biobíon alueella Chilessä. Se on tunnettu erityisesti vesivoimaloistaan ja turistinähtävyyksistään.
Vuonna 2002 siellä oli 117 972 asukasta.
Luganville

Luganville on kaupunki Vanuatun saaristovaltiossa Tyynellämerellä. Se sijaitsee Espiritu Santon saarella Sanman maakunnassa. Luganvillen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 17 719. Se tekee siitä asukasluvultaan valtion toiseksi suurimman kaupungin.
Ilmasto.
Luganvillessa vallitsee trooppinen ilmasto. Vuosittainen keskilämpötila on noin 26 °C, ja kuukausittaisten keskiarvojen vaihtelut ovat pieniä. Vuoden keskimääräinen sademäärä on noin 2 900 millimetriä. Tammikuusta huhtikuuhun kuukauden keskimääräinen sademäärä on yli 300 millimetriä. Elokuun keskimääräinen sademäärä on 120 millimetriä, ja se on vähäsateisin kuukausi.
Espiritu Santo

Espiritu Santo on vulkaaninen saari Vanuatun saaristovaltiossa Tyynellämerellä. Sanman maakuntaan kuuluva saari on Vanuatun saarista pinta-alaltaan suurin. Sen pinta-ala on 3 766 neliökilometriä, ja siellä asui vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan noin 50 000 asukasta. Asukkaista noin kolmasosa asuu Luganvillessä, joka on Espiritu Santon suurin ja koko Vanuatun toiseksi suurin kaupunki. Saaren nimi on espanjaa ja tarkoittaa "Pyhää Henkeä".
Saari sijaitsee 120 kilometriä Vanua Lavasta lounaiseen. Espiritu Santon länsiosa on vuoristoista. Saaren korkein kohta on 1 879 metriä korkea Tabwemasana, joka on myös Vanuatun korkein kohta. Ensimmäiset eurooppalaiset kävivät saarella 1600-luvulla. Ensimmäisenä kävi portugalilainen tutkimusmatkailija Pedro Fernández de Quirós, joka saapui saarelle vuonna 1606. Espiritu Santolla tuotetaan kopraa, kaakaota, lihaa ja tonnikalaa.
Giovanni Bosco

Giovanni Bosco (16. elokuuta 1815 – 31. tammikuuta 1888) oli italialainen pappi, joka perusti ammattikoulun ja suojapaikan Torinoon köyhille ja laiminlyödyille pojille. Hänet on julistettu pyhäksi vuonna 1934. 
Bosco kasvoi itse köyhissä oloissa, sai uskonnollisen herätyksen ja ymmärsi, että voi vaikuttaa muihin nuoriin kun yhdisti opetuksen ja saarnaamisen viihteeseen. Hän houkutteli kuulijoita ympärilleen tasapainotempuilla.
Hän perusti myöhemmin myös salesiaanien sääntökunnan ja Marian tyttäret -nimisen naisjärjestön auttamaan kodittomia tyttöjä. Lisäksi hän huolehti useiden kirkkojen rakentamisesta Italiaan. Salesiaanien sääntökunta on yli 400 000 jäsenellään provinsseineen suurimpia sääntökuntia maailmassa ja se ylläpitää noin tuhatta ammattikoulua, poikakotia ja opettajaseminaaria. Giovanni Boscon muistopäivää vietetään 31. tammikuuta.
Ipoh

Ipoh on kaupunki Malesiassa, Malakan niemimaalla. Se on Perakin osavaltion pääkaupunki ja Malesian kolmanneksi suurin kaupunki. Kaupungin asukasluku on 705 000. Ipoh sijaitsee Kuala Lumpurista noin 200 kilometriä pohjoiseen.
Kaupunki on syntynyt tinakaivosten ympärille ja sitä ympäröivät maailman rikkaimpiin kuuluvat tinaesiintymät. Ipoh perustettiin 1890-luvulla, kun Taipingin kaupungista siirrettiin kaivostoiminta Ipohiin. Tinakaivosten myötä alueelle muutti runsaasti kiinalaisväestöä ja nykyäänkin etnisesti kiinalaiset muodostavat väestön enemmistön. Ipohin asukkaista noin 40 % on Malesian kiinalaisia. Malaijeja on runsaat 35 % ja intialaisia noin 15 %.
Banjarmasin

Banjarmasin on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella. Se sijaitsee saaren eteläosassa, ja on Etelä-Kalimantanin provinssin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Baritojoen itäisellä rannalla noin 22 kilometriä merenrannalta pohjoiseen. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan Banjarmasinissa oli noin 675 000 asukasta. Kaupungissa on lentoasema, josta lähtee maansisäisiä lentoja, ja satama, josta viedään esimerkiksi kumia, puutavaraa, öljyä, hiiltä ja rautaa. Kaupunki oli 1300-luvulla osa Majapahitin kuningaskuntaa. Vuonna 1526 Banjarin sulttaanikunta perustettiin kaupungissa. Banjarmasin oli Alankomaiden hallussa vuodesta 1787 Indonesian itsenäistymiseen, vaikka siellä vastustettiin Alankomaiden hallintaa suurimman osan 1800-luvusta. Alankomaiden siirtomaahallitus hajotti Banjarin sulttaanikunnan virallisesti vasta vuonna 1860.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Banjarmasinissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 23 °C–33 °C. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, joulu-tammikuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on noin 300 millimetriä ja elo-syyskuussa alle 100 millimetriä kuukaudessa.
Etelä-Kalimantan

Etelä-Kalimantan (indonesiaksi "Kalimantan Selatan") on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Borneon saaren eteläisellä rannikolla, Jaavanmeren rannalla. Se on pinta-alaltaan pienin viidestä Kalimantanin provinssista. Etelä-Kalimantanin suurin kaupunki ja pääkaupunki on Banjarmasin.
Provinssissa on yhteensä noin 3 545 100 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 38 744 neliökilometriä.
Etelä-Kalimantanin alue ja sen pääkaupunki Banjarmasin olivat keskeinen osa 1500-luvulla muodostunutta Banjarin sulttaanikuntaa.
Siankuonolepakko

Siankuonolepakko eli kimalaislepakko ("Craseonycteris thonglongyai") on pienlepakoiden alalahkoon kuuluva lepakkolaji. Se on yksi maailman pienimmistä nisäkkäistä ja painaa vain noin kaksi grammaa. Se kilpailee etruskipäästäisen kanssa maailman pienimmän nisäkkään tittelistä: etruskipäästäinen painaa vähemmän, mutta siankuonolepakolla on pienempi kallo. Siankuonolepakon kyynärvarsi on 2,2–2,6 cm.
Siankuonolepakko on heimonsa Craseonycteridae ainoa tunnettu laji.
Laji elää 10–15 lepakon ryhmissä luolissa. Ne saalistavat iltahämärässä puiden latvojen yläpuolella. Siankuonolepakkoa tavataan kahdessa eristyneessä populaatiossa. Toinen populaatio elää Sai Yokin piirikunnassa Thaimaassa, toinen Kayinin ja Monin osavaltioissa Myanmarissa.
San Marinon Grand Prix

San Marinon Grand Prix oli Formula 1 -luokan osakilpailu, joka ajettiin nimestään huolimatta aina Autodromo Enzo e Dino Ferrarin moottoriradalla Imolassa Italiassa. Itse San Marinossa ei ole koskaan ajettu yhtään Formula 1 -osakilpailua.
Ensimmäinen San Marinon GP järjestettiin kaudella 1981. Kilpailu putosi Formula 1 -sarjasta kaudeksi 2007.
Tim Montgomery

Tim Montgomery (s. 25. tammikuuta 1975) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija. 
Atlantan olympialaisissa Montgomery saavutti pikaviestissä hopeaa juostuaan alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Sydneyn olympialaisissa hän voitti pikaviestissä kultaa juostuaan jälleen alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Maailmanmestaruuskisoista Montgomeryllä on kultaa pikaviestissä Sevillasta 1999 ja pronssia 100 metriltä Ateenasta 1997. Montgomery voitti myös hopeaa Edmontonin MM-kisoista 2001, mutta mitali otettiin häneltä myöhemmin pois dopingin takia. Lissabonin MM-hallikisoissa Montgomery juoksi hopealle 60 metrin juoksussa. 14. syyskuuta 2002 Montgomery juoksi 100 metrin maailmanennätyksen 9,78, mutta ennätys poistettiin tilastoista myöhemmin dopingin vuoksi.
Montgomeryn epäiltiin olleen tekemisissä kiellettyjä aineita valmistaneen BALCO-laboratorion kanssa ja siten itsekin käyttäneen dopingia. Hän ei kuitenkaan koskaan jäänyt kiinni dopingtestissä. Myöhemmin Montgomery kuitenkin myönsi käyttäneensä dopingia ja vuonna 2005 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon. Samalla myös Montgomeryn kaikki tulokset 31. maaliskuuta 2001 lähtien hylättiin ja näin Montgomery menetti myös syyskuussa 2002 juoksemansa maailmanennätyksen. Kilpailukiellon saamisen jälkeen Montgomery lopetti uransa. Marraskuussa 2008 Montgomery tunnusti käyttäneensä testosteronia ja kasvuhormonia jo ennen Sydneyn kesäolympialaisia 2000.
Montgomery oli naimisissa Sydneyn olympialaisten kolminkertaisen olympiavoittajan Marion Jonesin kanssa mutta he erosivat vuonna 2005. Heillä on yksi lapsi. Toukokuussa 2008 Montgomery tuomittiin 46 kuukaudeksi vankeuteen osallisuudestaan šekkipetokseen. Heinäkuussa 2008 hänet todettiin syylliseksi heroiinin välitykseen ja lokakuussa 2008 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen.
Pohjois-Sulawesi

Pohjois-Sulawesi () on Sulawesin saarella sijaitseva Indonesian provinssi. Se sijaitsee saaren pohjoisimmassa osassa. Sen pohjoispuolella on Celebesinmeri ja eteläpuolella Molukkienmeri. Pohjois-Sulawesin ainoa naapuriprovinssi on Gorontalo. Pohjois-Sulawesin pääkaupunki on Manado. Pääkaupungin edustalla Manadonlahdella sijaitsee Bunakenin kansallispuisto. Bunakenin suojeltua saarta ympäröi koralliriutta, mikä on tehnyt siitä suositun sukelluskohteen.
Pohjois-Sulawesin asukasluku on noin 2 249 300 (vuonna 2010) ja pinta-ala 13 852 neliökilometriä. Alueen kansoista runsasväkisimmät ovat Minahasanit, Sangirit ja Mongondowt. Suurin osa Minahasa-väestöstä on kristittyjä, mutta provinssin alueella on myös hindulaisvähemmistö.
Juomapeli

Juomapeli on seuraleikki, jossa tarkoituksena on nauttia alkoholijuomia. Juomapelejä ei useimmiten pelata kovin vakavasti, vaan olennaista on alkoholin juominen, kanssakilpailijoiden juottaminen ja yhteinen hauskanpito. Monia juomapelejä pelataan muun muassa pelikorteilla tai puhelinsovelluksilla, ja myös esimerkiksi olemassaoleviin lauta- tai videopeleihin voi yhdistää juomissääntöjä.
Mistä tahansa suositusta elokuvasta tai tv-sarjasta saa juomapelin kirjaamalla ylös siinä esiintyviä kliseitä ja nauttimalla juomaa niiden kohdalla. Useista suosituista elokuvista ja tv-sarjoista sekä muista ohjelmista on kehitetty juomapelejä. Tällaisia juomapelejä on kehitetty ainakin MacGyveristä, Tähtien sodasta ja Linnan juhlista.
Myös esimerkiksi shakin voi muuttaa juomapeliksi nauttimalla nappuloiden lyömisen yhteydessä alkoholia. Joissain teekkareiden juomapeleissä yllätysbonuksena on alkoholijuomasta liivatteella hyydytetty ja makkarapaloilla hyöstetty "juoma" jota joukkue nauttii pelinappuloiden saapuessa tiettyihin kohtiin pelilaudalla.
Kiltalaitos

Kiltalaitos on keskiajalla syntynyt kiltojen yhdessä muodostama kokonaisuus. Käsitteellisesti se on osittain päällekkäinen ammattikuntalaitoksen kanssa. Ammattikunnat saattoivat organisoitua kiltojen tavoin, niiden yhteiskunnallinen ja kulttuurinen merkitys on kuitenkin aivan toisenlainen. Joissakin kielissä kiltaa ja käsityöläisten ammattikuntaa tarkoittava sana on sama (esimerkiksi englannin "guild").
Jotkin killat syntyivät hengellisinä järjestöinä, mutta muuttuivat käsityöläisten yhteisöiksi (esim. Kanutin kilta).
Historia.
Suomen keskiajalta tunnetaan 17–18 kiltaa. Niistä seitsemän toimi maaseudulla. Keskiajan kiltalaitoksella ei ilmeisesti ollut erityistä suhdetta kaupankäyntiin; sen sijaan killat toimivat ennen kaikkea sosiaalisen elämän keskuksina, käräjien viettopaikkoina ja uskonnollisten juhlien järjestäjinä. Kiltojen keskeinen toimintamuoto olikin suojeluspyhimyksen kunniaksi järjestettyjen pitojen viettäminen. Olaus Magnuksen mukaan ne kestivät kolme päivää. Kiltojen tehtävänä oli myös rauhantilan ylläpitäminen varsinkin maaseudulla. Pohjoismaissa säilyneissä kiltojen säännöissä keskitytäänkin pitkälti hillitsemään oluenjuonnista aiheutuneita ongelmia.
Kaupunkikiltojen mahdollisista taloudellisista yhteyksistä on Suomen osalta mahdollista esittää vain arveluita. Esimerkiksi Turun killat olivat kaikki enemmän tai vähemmän yhteydessä Turun tuomiokirkkoon. Suojeluspyhimysten perusteella on pyritty esittämään arveluita, että esimerkiksi Nikolauksen kilta olisi ollut nimenomaan kauppiaiden kilta. 
Kiltalaitos kiellettiin Ruotsissa vuonna 1544 Västeråsin valtiopäivillä juuri sen katolilaisuuden vuoksi. Kiltojen omaisuus takavarikoitiin kruunulle.
Pohjois-Sumatra

Pohjois-Sumatra () on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Sumatran saarella ja sen pääkaupunki on Medan. Pohjois-Sumatran asukasluku on noin 13 452 400 (vuonna 2010) ja pinta-ala 72 981 neliökilometriä. Pohjois-Sumatra on Sumatran saaren toiseksi pohjoisin provinssi. Sitä pohjoisempana on Indonesian erityishallintoalue Aceh. Pohjois-Sumatran eteläiset naapuriprovinssit ovat Riau ja Länsi-Sumatra. Pohjoisessa ja idässä Pohjois-Sumatra rajoittuu Malakansalmeen ja etelässä ja lännessä Intian valtamereen.
Pohjois-Sumatran alueella sijaitsee muun muassa Tobajärvi, joka on maakunnan merkittävin luonnonnähtävyys ja matkailukohde.
Väestö koostuu pääosin batakeista (42 %), jaavalaisista (32 %), niasilaisista ja kiinalaisista. Uskonnollisesti enemmistö batakeista ja niasilaisista on protestanttisia kristittyjä, jaavalaiset ovat pääosin muslimeja.
Avarruskone

Avarruskone ("aarpora") on laite, jolla työstetään isoja metallikappaleita. Aarporaus tai avartaminen on suurten, jo tehtyjen reikien viimeistelemistä tarkkamittaisiksi koneteollisuudessa. 
Kappale kiinnitetään liikkuvan kelkan päällä olevaan pöytään. Nykyisissä aarporissa kelkkaa ohjataan numeerisella ohjauksella eli CNC:llä x- y- ja z akseleiden avulla. Avarruskoneessa terä pyörii ja kelkka suorittaa syöttöliikkeen. 
Aarporaus on lyhenne nimestä avarrusporaus, avartaminen. Siinä avarretaan valmista ympyränmuotoista reikää. Sama tekniikka soveltuu myös jyrsittyjen kappaleiden tekemiseen.
Lattiamalleissa karahalkaisija voi olla 130-160 mm ja pöytömalleissa se voi olla yli 160 mm. Avarruskoneisiin voidaan yhdistää työtasoja, kuten sorvauspöytä. Jotkut avarruskoneet soveltuvat myös jyrsintään tai hiontaan.
Prince of Persia

Prince of Persia on Brøderbundin kehittämä toimintaseikkailupelisarja. Myöhemmin pelisarjaa on jatkanut Ubisoft.
Historia.
"Prince of Persia" on pelinä merkittävä, koska se oli sen ajan muihin tasohyppelyihin ja useimpiin toimintaseikkailuihin verrattuna huomattavasti realistisempi. Ennen "Prince of Persia" -pelejä tyypillisessä tasohyppelyssä pelihahmon kehon mittasuhteet olivat epärealistisia eivätkä hahmot reagoineet korkealta putoamiseen.
"Prince of Persiassa" käytettiin siihen aikaan poikkeuksellisen realistista animaatiota. Pelin ihmishahmot ovat karkeita spritejä, mutta elävästi animoituja. Jordan Mechner perusti pelin animaatiot hänen veljestään, Davidista otettuun videopätkään, jossa David teki liikkeitä jotka myöhemmin päätyivät peliin. Kaikki hahmojen asennot ja mittasuhteet tehtiin tarkoin videon pohjalta vastaamaan todellista ihmistä niin juostessa kuin hypätessäkin. Myös pelin miekkailukohtaukset ovat varsin aidon näköisiä, joskin lyöntejä ja torjuntoja oli käytössä vain yksi kumpaakin.
Vuonna 2008 pelisarjan pohjalta alettiin kehittää elokuvaa. "Prince of Persia: The Sands of Time" sai ensi-iltansa keväällä 2010.
Juoni ja pelaaminen.
"Prince of Persian" punainen lanka on aikaraja, jossa peli pitää läpäistä. Aika juoksee pelissä jatkuvasti, joten pelaajalla on aikaa vain tunti pelata peli läpi. Joillakin alustoilla oli mahdollista tallentaa peli jokaisen tason alkuun, mutta peliä jatkettaessa aika jatkuisi tästä pisteestä.
"Prince of Persian" historia muuttui "Prince of Persia Special Editionin" jälkeen täysin. Juoni oli samantapainen, mutta Prinssi osasi yliluonnollisia liikkeitä, kuten seinillä kävelyä. Peleihin tuli myös aivan uudenlaisia vihollisia ja esteitä. Myöhemmässä Ubisoftin luomassa "Sands of Time" -trilogiassa Prinssin liikkeet ovat taas palanneet uskottavammiksi: pudotukset, jotka tappaisivat oikeasti, tappavat myös pelissä.
Ryhmittely.
"Prince of Persia" -pelit voidaan luokitella neljään ryhmään:
Elokuva.
Sarjaan liittyen on tehty myös elokuva.
Länsi-Sumatra

Länsi-Sumatra () on provinssi Indonesiassa. Se sijaitsee Sumatran saaren länsirannikolla, Intian valtameren rannalla. Länsi-Sumatran naapuriprovinssit ovat Pohjois-Sumatra, Riau, Jambi ja Bengkulu. Länsi-Sumatraan kuuluvat myös Sumatran lähistöllä sijaitsevat pienemmät Mentawai -saaret. Länsi-Sumatran provinssin pääkaupunki on Padang. Alueen asukasluku on yhteensä noin 4 892 400 (vuonna 2010) ja pinta-ala 42 013 neliökilometriä.
Länsi-Sumatran väestöstä suurin osa on minangkabau -kansan jäseniä ja 98 % muslimeja. Alueen puhutuimmat kielet ovat minangkabau ja indonesia.
Berliinin kriisi

Berliinin kriisi () oli viimeinen merkittävä kylmän sodan aikainen poliittis-sotilaallinen tapahtuma Euroopassa. Se tapahtui 4. kesäkuuta – 9. marraskuuta 1961 välisenä aikana ja johtui Saksan (jaettuna silloin Länsi- ja Itä-Saksoihin) pääkaupungin Berliinin statuksesta. Neuvostoliitto loi ultimaatumin, jossa se vaati länttä vetämään sotilasjoukkonsa pois Länsi-Berliinistä. Kriisi päättyi Berliinin muurin rakentamiseen. Kriisin aikana järjestettiin Moskovassa 22. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kokous, johon Kiinan kommunistinen puolue osallistui viimeisen kerran.
Kriisiin liittyy läheisesti Kuuban vallankumous, keväällä tapahtunut Yhdysvaltain järjestämä Sikojenlahden maihinnousu Kuubaan ja Yhdysvaltain ohjusten sijoitus Turkkiin, mikä johti seuraavana vuonna Kuuban ohjuskriisiin Neuvostoliiton sijoitettua ohjuksiaan Kuubaan.
Suomessa Berliinin kriisiin liittyi Neuvostoliiton lähettämä nootti Suomelle sotilaallisista konsultaatioista ja siihen liittynyt noottikriisi.
Berliinin kriisin aikaan tapahtui myös Neuvostoliiton Tsar-bomba-ydinkoe, 30. lokakuuta 1961.