tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trust (vuoden 2018 televisiosarja)

Trust on Simon Beaufoyn luoma ja käsikirjoittama ja Danny Boylen pääosin ohjaama yhdysvaltalainen televisiosarja vuodelta 2018. Tositapahtumiin pohjautuva, useamman tuotantokauden mittaiseksi suunniteltu sarja kertoo iäkkään öljymiljardööri Jean Paul Gettyn ja hänen sukunsa elämästä.. Ensimmäinen tuotantokausi käsittelee 16-vuotiaan John Paul Getty III:n kidnappausta Italiassa ja isoisä Gettyn tylyä suhtautumista kidnappaajien lunnasvaatimuksiin. Tarinassa seurataan myös pojan italialaisia kidnappaajia ja hänen vankeusaikaansa.
Vanhaa Gettyä näyttelee Donald Sutherland, pojanpoikaa Harris Dickinson ja tämän äitiä Hilary Swank. Brendan Fraser näyttelee Gettyn turvallisuuspäällikköä Chacea, joka toimii myös tarinan kertojana puhuen ajoittain suoraan kameralle. Yhdysvaltalaiselle FX-maksukanavalle tuotettua sarjaa esittää Suomessa Netflix.
Toisen tuotantokauden kaavaillaan kertovan Gettyjen rikkauksien synnystä 1930-luvulta alkaen, ja kolmannessa keskityttäisiin Jean Paul Gettyn kuolemaan ja perinnönjakoon vuonna 1976.
Nikita Davydov

Nikita Aleksandrovitš Davydov (, s. 9. huhtikuuta 1988 Ufa) on venäläinen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan 22 KHL-ottelua Salavat Julajev Ufassa ja Atlant Mytištšissa.
Euroopan helleaalto kesällä 2019

Euroopan helleaalto kesällä 2019 oli ennätyksellinen kuumien lämpötilojen kausi. Kesä- ja heinäkuu olivat vuonna 2019 maapallon mittaushistorian lämpimin kesäkuu ja heinäkuu. Helleaalto johtui voimakkaasta sulkukorkeapaineesta, joka toi Eurooppaan kuumaa ilmaa Pohjois-Afrikasta.
Lämpöennätykset.
Saksassa mitattiin kesäkuussa 2019 uusi kesäkuun kuumuusennätys, kun elohopea nousi Coschenissa 26. kesäkuuta 38,6 asteeseen. 24. heinäkuuta 2019 mitattiin Geilenkirchenissä Saksan mittaushistorian korkein lämpötila 40,5 celsiusastetta. Tämä ennätys kuitenkin rikottiin jo seuraavana päivänä, kun Ala-Saksin osavaltiossa Lingenissä mitattiin 42,6 astetta.
Belgiassa, Liégessä mitattiin 24. heinäkuuta 2019 maan kaikkien aikojen kuumin lämpötila, 40,2 celsiusastetta. Tämä rikottiin kuitenkin kaksi päivää myöhemmin, kun lämpötila nousi 41,8 asteeseen Begijnendijkissä maan pohjoisosassa.
Alankomaissa syntyi myös 25. heinäkuuta 2019 mittaushistorian lämpöennätys 41,7 astetta, joka mitattiin Gilze en Rijenistä.
Ranskassa, maan pääkaupungissa Pariisissa mitattiin paikallinen lämpöennätys 42,6 celsiusastetta 25. heinäkuuta 2019. Koko maan mittaushistorian helle-ennätys mitattiin 28. kesäkuuta 2019 Villevieillessä Etelä-Ranskassa.
Ison-Britannian heinäkuun kuumuusennätys meni rikki 25. heinäkuuta 2019, kun Heathrow’n lentoasemalla mitattiin 36,9 celsiusastetta.
Suomessa.
Suomessa kesäkuu 2019 oli hieman normaalia lämpimämpi, ja koko maassa oli hellepäiviä yksitoista. Heinäkuun 2019 alkupuolisko oli melko kolea, mutta Keski-Euroopan helteet saapuivat Suomeen heinäkuun kolmannella viikolla. 28. heinäkuuta mitattiin Helsingissä Kaisaniemessä uusi paikkakohtainen lämpöennätys 33,2 astetta. Myös Malmin lentokentällä mitattiin alustavasti lämpöennätys 32,1 celsiusastetta.
Sultan Aksanov

Sultan Raisovich Aksanov (ven. Султан Раисович Аксанов, s. 19. elokuuta 1993 Tomsk, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Armenian Sevan FC-seuraa. Aksanov on edustanut pääsarjatasolla FK Tom Tomskia. Hänen pelinumeronsa on 7.
Rumpenheimin linna

Rumpenheimin linna () on Saksan Offenhach am Mainissa sijaitseva, Hessenin vaaliruhtinaille kuulunut linna; yksi linnan omistajista on ollut myös Suomen kuninkaaksi valittu Friedrich Karl. Hänen esi-isänsä prinssi Fredrik testamenttasi linnan suvulleen vuonna 1837 ja toivoi sen pysyvän suvun yhteisenä kokoontumispaikkana. Ensimmäiseen maailmansotaan saakka siellä kokoontui kesäisin kuninkaallisia ja tulevia kuninkaallisia useista kuningashuoneista. Friedrich Karl jatkoi linnan kunnostamista maailmansodan jälkeen, mutta samanlaista suvun kokoontumista ei enää tapahtunut. Linna tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa toisessa maailmansodassa, mutta nykyisin sitä on kunnostettu.
Suikerobegonia

Suikerobegonia ("Begonia glabra") on vinolehtikasvien (Begoniaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Sitä tavataan villinä Etelä-Amerikassa, Keski-Amerikassa ja Meksikossa. Suikerobegonian kukat ovat valkoisia. Se sopii aloittevillekin puutarhureille helppohoitoisuutensa johdosta. Suikerobegoniasta on tarjolla monia eri lajikkeita.
Ramesh Pokhriyal

Ramesh Pokhriyal (; s. 15. heinäkuuta 1959) on intialainen kirjailija ja poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2019 maansa opetusministerinä. Hän on kirjoittanut 36 hindinkielistä kirjaa, poliittisen uransa aikana hänet on äänestetti osavaltion lainsäädäntökokoukseen viidesti vuosien 1991–2014 välillä, alun perin Uttar Pradeshissa ja myöhemmin Uttarakhandissa. Parlamentin alahuoneessa hän on vaikuttanut vuodesta 2014 alkaen. Vuosien 2009–2011 välillä hän palveli Uttarakhandin osavaltion pääministerinä.
Vuonna 2010 Mauritiuksen tasavalta palkitsi Pokhriyalin tämän kirjallisista ja poliittisista saavutuksista.
Näkemyksiä.
Vuonna 2014 Pokhriyal herätti kohua ylistämällä astrologiaa ja väittämällä, että tietäjä Kanad teki ydinkokeen 100 000 vuotta sitten. Kieltensuojelusta ja elävöittämisestä hän sanoi vuonna 2019, että Intiaan tulee perustaa ainakin kaksi sanskritinkielistä kylää.
Linzin torttu

Linzin torttu () on itävaltalaisen Linzin kaupungin mukaan nimetty torttu. Ylä-Itävallan osavaltion pääkaupungin mukaan nimetty torttu on tiettävästi vanhin paikallisista tortuista, joiden nimi viittaa johonkin tiettyyn paikkakuntaan. Linzin torttu on kehittynyt useiden eri torttujen pohjalta vähitellen Itävallan barokin aikakaudella. Sen vanhin tunnettu resepti on kreivitär Anna Margarita Sagramosan käsin kirjoittama ohje vuodelta 1653. Ensimmäinen julkaistu resepti on peräisin vuodelta 1718 Conrad Haggerin teoksesta "Neues Saltzburgisches Koch-Buch". Itävallasta torttu levisi edelleen Tonavan kauppareittejä pitkin muualle Eurooppaan. Siirtolaiset veivät tortun mukanaan edelleen muille mantereille.
Linzin torttu oli aikanaan tunnettu kalliista raaka-aineistaan, ja se olikin enimmäkseen yläluokan herkku. Tortun taikinan valmistamiseen käytettiin jauhoja, manteleita, sitruunaa, voita ja ruokosokeria. Torttuun lisättiin myös kalliita mausteita, kuten kanelia, neilikkaa, muskottipähkinää ja kardemummaa. Täytteenä käytettiin erilaisia hedelmiä tai marjoja, kuten persikkaa, kvitteniä, kirsikkaa ja vadelmaa. Myös tortulle nykyisin tyypillinen ristikkokoristelu on ollut osa torttua jo pitkään. Muuten torttujen valmistustapa, raaka-aineet ja ulkomuoto ovat saattaneet historiallisesti poiketa huomattavastikin toisistaan.
Nykyisin Linzin torttua myydään pääasiassa yhtenä tyyppinä. Manteleita saatetaan joskus käyttää koristeluun, mutta taikinassa ne on korvattu hasselpähkinällä ja saksanpähkinällä. Torttu kypsyy valmistuksen jälkeen muutaman päivän maun voimistamiseksi.
Cameron Artigliere

Cameron Artigliere (s. 3. heinäkuuta 1990 Bamberg, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Hasental-seuraa. Artigliere on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut pääsarjatasolla Fortuna Düsseldorfin riveissä. Artiglieren pelinumero on 9. Hän on pelannut miesten tasolla vuodesta 2008 lähtien.
Josef Schneider

Josef Schneider (1891 – toukokuu 1966 Thun, Bern, Sveitsi) oli sveitsiläinen soutaja. Kesäolympialaisissa 1924 Ranskan Pariisissa hän saavutti pronssia soudun yksikössä. Soudun EM-kilpailuista Schneider saavutti kultaa 1924 ja 1926 sekä hopeaa 1925.
Patrick Boileau

Patrick Boileau (s. 22. helmikuuta 1975 Montreal, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi urallaan 48 NHL-ottelua ja 533 AHL-ottelua.
NHL-urallaan Boileau merkkautti tililleen 5 maalia ja 11 syöttöpistettä. NHL:ssä pelatessaan Boileau on edustanut Washington Capitalsia, Detroit Red Wingsiä ja Pittsburgh Penguinsia. Washingoton Capitals varasi Boileaun .
Vääna

Vääna () on 252 asukkaan kylä Harkun kunnassa Viron Harjumaalla.
Vääna jõgi virtaa Väänan vierestä. Kylän länsipuolella sijaitsee järvi Tõlinõmme järv. Kylässä sijaitsee Väänan kartano, joka on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1325. Kartanon nykyinen barokkityylinen päärakennus on 1790-luvulta.
Tuhkapaarmat

Tuhkapaarmat ("Atylotus") on paarmojen (Tabanidae) heimoon kuuluva kaksisiipissuku. Kaikki tuhkapaarmat imevät verta. Vain yksi sukuun kuuluva laji, laiduntuhkapaarma ("Atylotus rusticus") on Suomessa uhanalainen.
Kas-asunnot

Kas-asunnot (yrityksen itsensä käyttämä nimi KAS asunnot Oy, aiemmin Kunta-asunnot) on 40 suomalaisen kunnan omistama vuokra-asuntoyhtiö. Sillä on 8200 vuokra-asuntoa ja 400 asumisoikeusasuntoa. Suurin osa niistä on rakennettu valtion rahoituksella.
Jüri Vips

Jüri Vips (s. 10. elokuuta 2000 Tallinna, Viro) on virolainen rata-autoilija. Hän on kuulunut vuodesta 2018 alkaen Red Bull Junior Team -kehitysohjelmaan. Hän ajoi kausilla 2020–2022 Formula 2 -sarjassa, viimeisimpänä Hitech Racing -tallin autolla.
Kesäkuussa 2022 Red Bull Racing ilmoitti että Vips saa potkut käytettyään rasistista kieltä pelatessaan Call of Duty -videopeliä Twitch-suoratoistopalvelussa. Heinäkuussa 2022 kuitenkin ilmoitettiin että hän saa jatkaa Red Bullin nuorten kuljettajien ohjelmassa, mutta hänen testikuljettajasopimuksensa purettiin.
Ura.
Vips aloitti uransa ajamalla kartingia vuosina 2011–2015, joissa saavutti useita mestaruuksia, mm. Rotax Max Challenge -mestaruuden vuonna 2014. Kaudeksi 2016 hän siirtyi Italian Formula 4 -sarjaan, jossa voitti yhden kilpailun.
Vips voitti Saksan Formula 4 -mestaruuden vuonna 2017 ja sai samana vuonna mahdollisuuden ajaa Euroopan Formula 3 -sarjan päätösosakilpailussa Saksassa. Hän jatkoi F3-sarjassa myös kaudella 2018, jolloin voitti neljä kilpailua ja sijoittui lopputuloksissa neljänneksi. Hänet myös kiinnitettiin samana vuonna Red Bullin nuorten kuljettajien ohjelmaan. Vuonna 2019 Hitech Racing kiinnitti Vipsin FIA Formula 3 -kuljettajakseen. Hän voitti kauden aikana Itävallan ja Britannian pitkät kilpailut.
F. N. Jakobsson

Frans Nikolai Jakobsson (4. lokakuuta 1904 Ahlainen – 4. helmikuuta 1989) oli suomalainen Ammattienedistämislaitoksen opettaja ja ylikonemestari, työnjohtaja ja tietokirjailija. Hän julkaisi kirjoja myös nimillä F. N. Mäki-Rossi-Jakobsson ja F. N. Mäki-Rossi.
Jakobsson suoritti teollisuuskoulun Porissa, toimi sitten konemestarina useissa laivoissa sekä kymmenkunta vuotta työnjohtajana Porin konepajassa. Hän opiskeli Saksassa ja vuosina 1929–1931 Amerikassa, jonne Ammattienedistämislaitos lähetti hänet osaksi valtion, osaksi muualta hankituilla varoilla. Jakobsson oli opettajana Ammattienedistämislaitoksessa ja hän julkaisi muun muassa "Sepän kirjan" sekä toimi eri puolilla Suomea järjestettyjen konekorjaus- ja keskuslämmitys- y.m. vastaavien kurssien opettajana ja järjestäjänä. 
Teoksia.
Nimellä "F. N. Jakobsson":
Nimellä "F. N. Mäki-Rossi-Jakobsson":
Nimellä "F. N. Mäki-Rossi":
Väinö Laurinen

Väinö Johannes Laurinen (5. lokakuuta 1882 Marttila – 22. elokuuta 1932 Turku) oli suomalainen insinööri, rehtori ja tietokirjailija.
Laurisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Laurinen ja Hilda Johanna Saarelainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Turun klassillisesta lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1907.
Laurinen oli valtion rautateiden palveluksessa 1908–1912, Vaasan teollisuuskoulun opettajana 1912–1917, Turun teollisuuskoulun lehtorina 1917–1922 sekä Turun teollisuuskoulun rehtorina 1922–1925 ja 1928–1933.
Väinö Laurinen oli naimisissa vuodesta 1913 Helmi Henrika Leinolan kanssa.
Jarmo Tapola

Jarmo Tapola (1956 – 25. heinäkuuta 2019 Ylöjärvi) oli Tapola Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja entinen toimitusjohtaja. Hän kuoli sairauskohtaukseen kotonaan Ylöjärvellä torstaina 25. heinäkuuta 2019.
Yksityiselämä.
Tapolalla oli kaksi lasta; tytär ja poika. Poika, Kristian Tapola, on Tapola Oy:n nykyinen toimitusjohtaja. Myös tytär on yhtiön palveluksessa.
Pietari Suuren muistopatsas (Tallinna)

Pietari Suuren muistopatsas (, ) oli Venäjän keisari Pietari Suuren patsas nykyisellä Vapaudenaukiolla Tallinnassa, Virossa.
Historia.
Venäjän tekemästä Viron alueen pohjoisosan valtaamisesta tuli kuluneeksi 200 vuotta syksyllä 1910. Vironmaan kuvernementissa vuosipäivää muistivat etenkin venäjänkielinen lehdistö ja Venäjän ortodoksinen kirkko. Juhlavuoteen liittyi myös Pietari Suuren patsaan pystytys Tallinnaan. Ajatuksen patsaasta oli esittänyt ensimmäisenä Vironmaan kuvernööri Izmail Korostovets. Patsashanketta varten perustettiin komitea ja rahasto vuonna 1908. Komitea päätti patsaan pystytyspaikan ja järjesti kilpailun sen suunnittelusta. Siihen osallistuivat esimerkiksi Amandus Adamson ja August Weizenberg. Lopulta kisan voitti venäläinen, Ranskassa asunut kuvanveistäjä Léopold Bernstamm. 
Patsas pystytettiin tuolloiselle Heinätorille 29. syyskuuta 1910. Patsaan pystytyksen yhteydessä tori nimettiin Pietarintoriksi. 50 tonnia painanut patsaan jalusta oli tehty suomalaisesta graniitista ja sen kuljetus Tallinnan satamasta torille oli vienyt kolme viikkoa. Itse patsas oli tehty pronssista ja sillä oli korkeutta viisi metriä. Patsas kuvasi Pietari Suurta toisessa kädessään kaukoputki ja toisessa Tallinnan kartta. Bernstamm kuvaili keisarin tarkastelevan kotkankatseella valloitettuja alueita.
Etenkin Vironmaan ritarikunta juhlisti patsaan julkistusta ja myös vironkielinen Postimees-lehti julkaisi pitkän Pietaria ja Venäjän valtaa ylistäneen kirjoituksen, jossa "Viron separatismi" tuomittiin. Toisaalta esimerkiksi tallinnalaiset suurkauppiaat eivät osallistuneet patsaan julkaisutilaisuuteen, vaan he viettivät passiivisen vastarinnan mukaisesti sen sijaan Tallinnan suuren killan rakennuksen 500-vuotisjuhlaa.
Viron itsenäistyttyä patsas siirrettiin pois torilta Pietari Suuren kotimuseon pihaan 1922 ja seuraavan vuonna Pietarin aukio nimettiin Vapaudenaukioksi. Patsas paloiteltiin 1925 ja alaosan sanottiin sulatetun kolikoiksi, mutta se on todennäköisesti vailla todellisuuspohjaa.
Rintakuvaksi typistynyt patsas asetettiin kivijalustalle vuonna 1935. Rintakuva leikattiin vielä lyhyemmäksi ja sijoitettiin Kadriorgin palatsin puutarhaan 1938. Tallinnan rakennushallinnon puutarhanhoito-osasto lahjoitti toisen maailmansodan aikaisessa keräyksessä vuonna 1942 ei-rautametallia 865 kilogrammaa, mukaan lukien Pietari Suuren rintakuva.
Prisma (kirjaintyyppi)

Prisma on Rudolf Kochin suunnittelema kirjaintyyppi. Klingsporin kirjasinvalimo julkaisi sen vuonna 1931. Prisma on näyttävä ja erikoislaatuinen kirjaintyyppi, joka sopii parhaiten otsikko- ja mainoskäyttöön. Sen kirjaimet muodostuvat neljästä yhdensuuntaisesta viivasta. Kochin Prisma oli aikaansa edellä, sillä samankaltaiset kirjaintyypit tulivat muotiin vasta 1960-luvulla op-taiteen myötä. 
RMU Typedesign julkaisi vuonna 2011 Ralph Ungerin suunnitteleman laajennetun digitaalisen version Prismasta nimellä Prisma Pro. Siinä on kaksi leikkausta, Regular ja Shadow, ja fonttiin kuuluvat lisäksi kyrilliset ja kreikkalaiset kirjaimet.
Jagdgeschwader 72 (1959–1964)

Jagdgeschwader 72 (JG 72), oli Saksan ilmavoimien hävittäjälennosto.
Historia.
Ilmavoimien määräyksen No. 118 määräsi perustettavaksi hävittäjälennoston Oldenburgin lentotukikohdassa. Se muodostettiin Waffenschule 10 der Luftwaffe:sta 1. huhtikuuta 1959 varustettuna Canadair Sabre Mk.6 -koneilla. Lennoston 1. laivue sai nimen Vikings ja sen koneiden tunnuksina olivat JB-101 - JB-126. Lennoston 2. laivue sai nimen Foxes ja sen koneiden tunnuksina olivat JB-231 - JB-257. Lennoston komentajaksi määrättiin 1. syyskuuta alkaen majuri Erich Hohagen. Perustamisen päättyessä marraskuun alussa lennostoon kuului 52 Sabre Mk.6, neljä Lockheed T-33 ja viisi Piaggio P.149 -konetta. Lennosto siirrettiin Pohjois-Saksaan Leckin lentotukikohtaan, jossa se virallisesti otettiin palvelukseen 11. marraskuuta. 
Everstiluutnantti Hohagen luovutti lennoston komentajan tehtävät majuri Oblesenille 11. marraskuuta 1961. Lennosto asetettiin Naton alaisuuteen kesäkuussa 1962. Naton tiikeriyhteisöä muodostettaessa siihen liitettiin Foxes-laivue, jonka kone JB-363 osallistui ensimmäiseen tapaamiseen 1962 RAF Woodbridgessä. 
Leckin lentotukikohtaan sijoitettu lennosto siirrettiin 4. Luftverteidigungsdivisionista 7. Luftwaffendivisioniin. Samassa yhteydessä prikaatikenraali Wehnelt luovutti lennostolle kilven, jossa oli ilmavoimia kuvaavalla vaalean sinisellä (Luftwaffenblau) pohjalla viikinkialuksen keula kuvaamassa pohjoista sidosta ja kaksi tyyliteltyä lentokonetta kuvaamassa lennostoa. Kompassiruusu kuvasi lennoston Natokytköstä.
Ilmavoimat ilmoitti 15. heinäkuuta 1964 lennoston muuttamisesta hävittäjäpommittajalennostoksi nimellä Jagdbombergeschwader 43 (JaboG 43). Samalla lennosto siirretään Leckistä Oldenburgiin, jossa lennostoon liitettiin Aufklärungsgeschwader 54:n kalusto ja henkilöstö. Lennosto piti avoimien ovien päivän Leckissä ja siirtyi Oldenburgiin 19. syyskuuta.
Komentajat.
Lennostonkomentajina olivat:
Tauriac-de-Naucelle

Tauriac-de-Naucelle on kunta Ranskan eteläosassa Aveyronin departementissa Occitanien alueella. Kunnasta käytetään myös nimeä Calmont-de-Plancatge. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Rodezin kaupungista lounaaseen.
Tauriac-de-Naucellen kunnan ja sen eteläpuolella olevan Tanusin kunnan rajalla olevan Viaurjoen ylittää Viaurin viadukti, joka on vuonna 1903 käyttöönotettu rautatiesilta.
Brett Palin

Brett Palin (s. 23. kesäkuuta 1984 Nanaimo) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi viimeksi EBEL-liigan EHC Linzin riveissä. Palin on myös pelannut 367 AHL-ottelua sekä 50 DEL-ottelua. Palin laukoo oikealta. Hän on pelannut ammattilaistasolla vuodesta 2005 lähtien.
Patric Blomdahl

Patric Bo Linus Blomdahl (s. 30. tammikuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Hässelby Kälvestan riveissä Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Hän on aiemmin pelannut SHL:ää, Linköping HC:n, Frölunda HC:n ja AIK:n riveissä. Blomdahl toimi AIK:n kapteenina kaudet 2012–2015. Yhteensä Blomdahlille on kertynyt SHL:ssä 420 ottelua, 38 maalia, 23 syöttöpistettä ja 61 tehopistettä. Hän on saavuttanut kaksi SHL-hopeaa, kummatkin pelatessaan Linköpingissä. Allsvenskanissa Blomdahl on pelannut urallaan 137 ottelua.
Maija-Leena Kallela

Maija-Leena Kallela (s. 1939) on suomalainen englannin ja latinan kielen opettaja, kääntäjä ja tietokirjailija. 
Hän on osallistunut useiden englannin ja latinan kielen oppikirjojen tekemiseen ja kirjoittanut kaksi Kreikan ja Rooman historiasta kertovaa tietokirjaa. Lisäksi Kallela on suomentanut latinasta Liviuksen Ab urbe condita -historiateoksen Hannibalia käsitteleviä kirjoja ja Senecan tragedioita.  
Kallela on saanut Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinnon vuonna 2013.
Blomdahl

Blomdahl on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Castelnau-de-Lévis

Castelnau-de-Lévis on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee Tarnjoen varrella Albin kaupungin länsipuolella.
Kunnan näkymää hallitsee 1200-luvulta peräisin olevan linnan rauniot, ja erityisesti sen 40 metriä korkea torni. "Château de Castelnau-de-Lévis" rakennettiin Toulousen kreivi Raimund VII:n läheiselle ystävälle Sicard Alamanille, jonka tavarat oli takavarikoitu Albigenssiristiretken jälkeen. Linna rakennettiin vuosina 1235 - 1256. Linna vaihtoi useasti omistajaa aina Ranskan vallankumoukseen saakka, jonka jälkeen se purettiin ja sen kivet otettiin uuteen käyttöön. Monet kylän taloista onkin tehty linnan vanhoista kivistä. Linna listattiin Ranskan historiallisten monumenttien joukkoon vuonna 1909, ja kunta osti sen lopulta vuonna 1991. Sittemmin vapaaehtoiset ovat jälleenrakentaneet linnaa ranskalaisen arkkitehdin ohjauksessa.
The Bee Gees Sing and Play 14 Barry Gibb Songs

The Bee Gees Sing and Play 14 Barry Gibb Songs on Bee Geesin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1965.
Paksunokkamarjukka

Paksunokkamarjukka ("Euphonia chalybea") on peippojen (Fringillidae) heimoon kuuluva lintulaji. Johann Christian Mikan kuvasi lajin São Paulosta Brasiliasta vuonna 1825. Paksunokkamarjukan pituus on yleensä noin 11 senttimetriä ja paino korkeintaan 20 grammaa.
Spicks and Specks

Spicks and Specks on Bee Geesin toinen albumi, joka julkaistiin 1966.
Pikku Hautakankaan jätinkirkko

Pikku Hautakankaan jätinkirkko on Keski-Pohjanmaalla Kokkolan Kälviällä sijaitseva mahdollinen jätinkirkko.
Sijainti.
Mahdollinen jätinkirkko sijaitsee Kälviän kirkonkylän ja Ullavan välisen seututien 757 lähellä ja Välikylässä olevan Rimpilän kohdalla. Välikylän ja Rimpilän peltoalueiden välissä tie haarautuu koilliseen metsäautotielle, jota kuljetaan 1,6 kilometriä, ja käännytään risteyksessä oikealle eli itään johtavalle tielle. Sitä edetään kilometrin verran ja käännytään oikealle etelään johtavalle tielle. Viimeinen käännös oikealle eli etelään tehdään 600 metrin päässä Tikkakankaalla. Noin 350 metrin päässä tie on noussut loivan mäen päälle. Jätinkirkko sijaitsee kaakossa 150 metrin päässä pienellä huipulla.
Jätinkirkko.
Jätinkirkkoa ei ole vielä tutkittu muuten kuin mittaamalla ja arvioimalla sitä silmämääräisesti. Se on ainakin osittain ollut ihmisen rakentama. Vähäkivistä sisäpihaa kiertää soikean muotoinen kivivalli, joka on keskeltä harjavan muotoinen. Se muodostaa 28 metriä pitkän ja 12 metriä (16 metriä ) leveän vallituksen, jonka yhtenäisyys katkeaa muutamasta kohtaa. Kivivallissa on kaivettu sekä eteläpäässä että itäpäässä valliin kuoppia.
Marianna Ridderstad on mittailut jätinkirkon suuntaa. Jätinkirkon pitkän sivun suunta on 50° astetta idästä kaakkoon päin eli se on luoteis-kaakko-suuntainen. Hän havaitsi myös vallissa olevat kuopat.
Tutkimuksia.
Mirja Miettinen on tarkastanut kohteen vuonna 1989.
Arvind Sawant

Arvind Sawant (s. 31. joulukuuta 1951) on intialainen Shiv Senaa edustava poliitikko, josta tuli toukokuussa 2019 maansa raskaan teollisuuden ja valtionyritysten ministeri. Hän erosi tehtävästään 11. marraskuuta 2019, koska hänen puolueensa ja Intian kansanpuolue eivät saavuttaneet yhteisymmärrystä siitä kummalle Maharashtran osavaltion pääministerin virka kuuluisi. 
Sawant on Shiv Senan pitkäaikainen jäsen ja varajohtaja sekä parlamentaarikko Lok Sabhassa vuodesta 2014. Maharashtran osavaltion lainsäätäjäksi hänet äänestettiin ensi kerran 1996. Sawant oli vuosien 2014–2019 Lok Sabhassa Shiv Senan aktiivisin jäsen. Hän on puolueensa puheenjohtaja Uddhav Thackerayn lähimpiä miehiä.
Sawant on vastustanut joitakin Modin uudistuksia kuten seteliuudistusta. Edeltäjänsä Anant Geeten lisäksi Sawant on ainoa Shiv Senan jäsen, joka on koskaan ollut Modin hallituksissa.
Mark Hoffman

Komisario Mark Hoffman on kuvitteellinen hahmo "Saw-"elokuvasarjassa. Hahmoa näyttelee Costas Mandylor. Hoffman on elokuvasarjassa enimmäkseen antagonistin asemassa. Hahmo esiintyy ensimmäistä kertaa elokuvassa "Saw III" ja viimeistä kertaa elokuvassa "Saw X".
Herald (yhtye)

Herald on virolainen heavy metal -yhtye, joka perustettiin Tallinnassa vuonna 2000. 
Kitaristi Egert Vandel ja basisti Mart Veski perustivat yhtyeen vuonna 2000. Rumpali Rajakas (Ranno Rajalaane) liittyi yhtyeen kolmanneksi jäseneksi, ja he soittivat kappaleen "The Sentinel" kokoelmalevylle Tribute To Judas Priest (Guano Productions). Laulaja Mart Kalvet liittyi yhtyeeseen vuonna 2001, vuonna 2007 hänet korvaa Sven Varkel. Rajakas soitti yhtyeessä vuoteen 2010, jonka jälkeen yhtyeessä on soittanut rumpuja Jaan Liinat. 
Yhtye soittaa perinteistä heavy metallia, ja sen musiikissa on vaikutteita yhtyeiltä kuten Iron Maiden, Judas Priest sekä Black Sabbath. Yhtye on julkaissut viiden vuoden välein yhteensä kolme studioalbumia. Ensimmäinen "Heavy Metal Wakes the Beast" julkaistiin vuonna 2005 ja toinen albumi "Gaia" vuonna 2010. 
Albumi "Masin" (2015) sai kotimaassaan suosiota, ja se palkittiin mm. Best Metal Album-palkinnolla Estonian Music Awardsissa sekä Linnaleht-lehden vuoden single-palkinnolla kappaleesta ”Kone”.
Cordes-sur-Ciel

Cordes-sur-Ciel on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Albin kaupungista luoteeseen.
Cordes-sur-Ciel on suosituin matkailukohde Tarnin bastideista (linnoitettu kaupunki). Sen perusti Toulousen kreivi Raimund VII vuonna 1222 albigenssiristiretken aikaan "Puech de Mordagne" -mäen päälle. Kaupunki antoi tuolloin kataareille turvapaikan. 1200-luvun lopulla kaupungista tuli varakas ja siellä oli 6000 asukasta, mikä oli yhtä paljon kuin Albissa. Kaupungissa tuotettiin tuolloin nahkaa, pellavaa ja köyttä. Cordes-sur-Ciel vaurastui tuona aikana, ja sinne rakennettiin useita kartanoita, jotka ovat yhä nähtävyyksiä.
Selma Dritz

Selma Dritz (o.s. Kaderman; 29. kesäkuuta 1917 – 3. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen epidemiologi ja lääkäri, joka tutki ensimmäisten joukossa AIDS:ia, kun epidemia ensimmäisen kerran havaittiin Yhdysvalloissa homoseksuaalisilla miehillä. Hän oli ensimmäisiä, jotka tunnistivat AIDSin seksuaalisesti tarttuvana tautina.
Koulutus ja ura.
Dritz sai Illinoisin yliopistosta tutkinnon pediatriasta ja toimi lääkärinä, kunnes jättäytyi työelämästä lasten saamista varten. Hän valmistui maisteriksi kansanterveydestä vuonna 1967 Berkeleyn Kalifornian yliopistosta. Hän aloitti seuraavana vuonna työskentelyn San Franciscon terveysviranomaisen tartuntatautien hallinnasta vastaavassa osastossa.
Vuonna 1981 Dritz havaitsi keuhkokuumeen erään muodon yleistyvän San Franciscon homoseksuaalisten miesten parissa. Hän ilmoitti löydöistään Yhdysvaltojen tartuntatautien valvonta- ja ehkäisykeskuksille. Hänen havaintonsa oli ensimmäisiä havaintoja AIDSista ja sen mahdollistamista sairauksista. Dritz tutki tämän jälkeen myös harvinaisen Kaposin sarkooman yleistymistä homoseksuaalisilla miehillä, minkä AIDS oli mahdollistanut. Hän onnistui saamaan homoseksuaalisten miesten luottamuksen tuomitsemattomuudella ja pystyi kartoittamaan HIV:n leviämistä heidän keskuudessaan. Tämän ansiosta hän pystyi toteamaan HIV:n leviävän seksuaalisesti. Hän oli ensimmäinen, joka havaitsi Burkittin lymfooman yhteyden AIDSiin, ja oli merkittävässä asemassa selvittäessä HIV:n leviämistä veren välityksellä.
Dritz eläköityi vuonna 1984.
Yksityiselämä.
Dritz oli ollut konserttipianisti ennen lääketieteellisiä opintojaan. Lily Tomlin näytteli häntä AIDS-epidemiasta kertovassa elokuvassa "And the Band Played On". Kuollessaan hänellä oli poika, kaksi tytärtä ja kaksi lastenlasta.
Otran talo

Otran talo on Tampereen keskustassa Hämeenkadun ja Kuninkaankadun kulmassa sijaitseva rakennus. Se valmistui vuonna 1914 ja toimi alun perin Tampereen Rakennuskonttorin eli Otra Oy:n liiketalona. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Georg Schreck, joka oli yksi Tampereen Rakennuskonttorin perustajista.
Otran talo oli Tampereen ensimmäisiä teräsbetonirunkoisia rakennuksia. Uusi tekniikka teki mahdolliseksi sen, että alimpien kerrosten liiketiloihin voitiin asentaa suuret ikkunat. Julkisivut muurattiin kansallisromanttiseen tapaan graniitista, vaikka talon rakentamisen aikaan sitä tyyliä ei enää yleisesti käytetty. 1960-luvulla rakennusta korotettiin yhdellä kerroksella. Muutokset suunnitteli arkkitehti Harry W. Schreck. Lisäkerroksen myötä katon muoto muuttui ja talon jugendilme vaurioitui.
1980-luvulla talo peruskorjattiin, ja samalla sisäpiha rakennettiin umpeen.
Vindrac-Alayrac

Vindrac-Alayrac on kunta Ranskan eteläosassa Tarnin departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 28 kilometriä Albin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyys on 1400-luvulta peräisin oleva goottilainen pyhän Martinin kirkko.
R. E. Brummer

Reino Emil Brummer (17. maaliskuuta 1887 Hämeenlinna – 8. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen sähköinsinööri ja Helsingin sähkölaitoksen toimitusjohtaja.
Brummerin vanhemmat olivat Hämeenlinnan klassillisen lyseon latinan kollega Karl Emil Fabian Brummer (1848–1903) ja Hildur Helena Maria Nordenswan. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1911.
Brummer toimi sähköinsinöörinä Yhdysvalloissa 1912–1917 ja palattuaan Suomeen hän oli Helsingin sähkölaitoksen käyttöinsinöörinä 1922–1938 ja laitoksen toimitusjohtajana 1938–1944.
Brummer oli naimisissa vuodesta 1922 Eva Signe Snellmanin kanssa.
Raivo Aeg

Raivo Aeg (s. 4. heinäkuuta 1962) on virolainen poliitikko, joka toimi maansa oikeusministerinä 2019–2021. Ennen poliittista uraansa Aeg työskenteli poliisijohtajana (2005–2008) ja Viron suojelupoliisin pääjohtajana (2008–2013). Suojelupoliisissa työskennellessään Aeg kommentoi Viron olevan Venäjälle kiinnostava kohde, koska se kuuluu Natoon ja paikallista venäläisvähemmistöä voi käyttää valtiota vastaan.
Riigikogun vaaleissa 2015 Aeg sai 2 001 ääntä ja tuli valituksi riigikoguun.
Aeg puhuu äidinkielensä lisäksi suomea, englantia ja venäjää.
Þingvallavatn

Þingvallavatn on järvi Islannissa. Se sijaitsee osittain Þingvellirissä, joka on Islannin kansallispuistoista vanhin ja ainoa Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva.
83,7:n neliökilometrin pinta-alallaan Þingvallavatn on Islannin suurin luonnollinen järvi. Se sijaitsee noin 100 metrin korkeudessa merenpinnasta. Sen suurin syvyys on 114 metriä ja keskisyvyys 34 metriä. Järvessä on kolme saarta, joihin kuuluvat Sandey ja Nesjaey. Missään muussa järvessä ei tavata neljää eri nieriän alalajia; järvessä esiintyy myös taimenia. Sogjoki saa järvestä alkunsa.
Slice of life

Slice of life (, "viipale elämää") on tavanomaisten asioiden kuvaamista taiteessa ja viihteessä. Teatterissa termi viittaa naturalismiin kun taas kirjallisuudessa termi on kerronnallinen tekniikka näennäisesti satunnaisia tapahtumia ilman juonen kerronnallisia elementtejä.
Termin synty yhdistetään ranskalaiseen näytelmäkirjailijaan Jean Jullien (1854–1919).
Sinikevättähti

Sinikevättähti ("Scilla sardensis"), joka tunnetaan myös nimellä sardiniankevättähti, on parsakasvien heimoon kuuluvan kevättähtien ("Scilla") suvun sipulikasvi.
Kuvaus.
Sipuli, varret ja lehdet.
Sinikevättähden sipulin halkaisija on noin 2,5 senttimetriä. Lehdet ovat 10–20 senttimetriä pitkiä. Lehdet kasvavat tyviruusukkeena ja ovat tasasoukat, lehtilaita on ehyt ja kärki on tylpähkö.
Kukat ja hedelmä.
Sinikevättähti kukkii huhti-kesäkuussa. Se kasvattaa tumman sinipunertavan kukkavarren, johon kukkien nuput tulevat. Nuppujen väri on sinipunertava ja niitä on yhdessä kukinnossa yleensä 4–15, joskus voi olla enemmänkin. Kukka on kooltaan noin 10–13 millimetriä. Sen terälehtien väri on sininen ja kukan keskeltä valkoinen.
Siemenet ovat pieniä tummanruskeita. Sitä kuitenkin lisätään yleisimmin sipuleista. Se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Sinikevättähteä kasvatetaan puutarhoissa pihoissa, puistoissa, puutarhoissa, ja pensasaitojen tyvillä. Se karkailee joskus puutarhoja kauemmaksikin. Sinikevättähti on kotoisin Turkista.
Sinikevättähti risteytyy helposti lähilajien kanssa ja risteytymiä voi olla vaikea erottaa toisistaan.
Živilė Vaiciukevičiūtė

Živilė Vaiciukevičiūtė (s. 3. huhtikuuta 1996 Pabradė) on liettualainen kilpakävelijä.
Vaiciukevičiūtė on saavuttanut pronssia 20 kilometrin kävelyssä vuoden 2017 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi. MM-kilpailuissa hän on ollut 19:s Lontoossa 2017 ja 23:s Dohassa 2019. Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 sijoittuen 20 km kävelyssä sijalle 56. Vaiciukevičiūtė on myös rikkonut Tokion olympialaisten 2020 20 km kävelyn tulosrajan. Hän voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan Cupin 2019.
Diana Zagainova

Diana Zagainova (s. 20. kesäkuuta 1997 Vilna) on liettualainen kolmiloikkaaja. 
Zagainova voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Gävlessä 2019 tuloksella 13,89. Hän teki kesäkuussa 2019 Liettuan ennätyksen kolmiloikassa, kun hän hyppäsi 14,43 m. Tulos rikkoi myös Tokion olympialaisten 2020 karsintarajan. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Glasgow’n EM-hallikilpailuissa ja Dohan MM-kilpailuissa.
Danas Rapšys

Danas Rapšys (s. 21. toukokuuta 1995 Panevėžys) on liettualainen uimari. Rapšys on saavuttanut MM- ja EM-kilpailuissa useita mitaleja vapaa- ja selkäuinnissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa hän on saavuttanut hopeaa 200 metrin vapaauinnissa Dohassa 2024. Lyhyen radan MM-kilpailuissa hän on voittanut maailmanmestaruuden 400 metrin vapaauinnissa Hangzhoussa 2018 sekä saanut lisäksi kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia. Pitkän radan EM-kilpailuista hänellä on yksi kulta-, kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia sekä lyhyen radan EM-kilpailuista kolme kultaa, yksi hopea ja kolme pronssia.
Rapšys osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m ja 200 m selkäuintiin sekä 4 x 100 m sekaviestiin. Yksilökilpailuissa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa kahdeksanneksi. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa viidenneksi ja 400 metrillä kymmenenneksi.
Andrius Šidlauskas

Andrius Šidlauskas (s. 1997 Panevėžys) on liettualainen uimari.
Šidlauskas on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin rintauinnissa 2015. Vuoden 2015 Euroopan kisoissa, jotka olivat samalla nuorten EM-kilpailut, hän voitti 50 metrin rintauinnin ja oli toinen 100 metrin rintauinnissa. Šidlauskas osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 100 m rintauinnissa, jossa karsiutui ensimmäisellä kierroksella. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 100 metrin rintauinnissa kuudenneksi. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin rintauinnin välierissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän oli 100 metrin rintauinnissa kahdeksas. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 100 metrin rintauinnissa ajalla 59,50. Hän sai samassa lajissa pronssia myös Chengdun universiadeissa 2023 ja Belgradin EM-kilpailuissa 2024. Pariisin olympialaisissa 2024 hän karsiutui 100 metrin rintauinnin alkuerissä.
Pirma lyga

1 Lyga tai LFF I lyga tai Pirma lyga on Liettuan miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2019 liigassa pelaa 16 joukkuetta. Sarja pelataan kaksinkertaisena ja sen voittaja etenee suoraan A Lygaan. Sarjassa toiseksi sijoittunut pelaa karsintasarjan A Lygassa toiseksi viimeiseksi jääneen kanssa. Kauden kolme huonointa joukkuetta putoaa suoraan sarjatasoa alemmassa 2 Lygaan.
Joukkueet.
2022.
2021 Pirma lyga
Liettuan Cup

Liettuan Cup tai SHARP LFF Cup on Liettuan miesten jalkapallon vuosittain järjestettävä turnaus. Vuonna 2019 cupissa pelasi 48 joukkuetta.
Philippe Boesmans

Philippe Boesmans (11. toukokuuta 1936 Tongeren – 10. huhtikuuta 2022) oli belgialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Liègen konservatoriossa, mutta päätti keskittyä uraan säveltäjänä. Hänen tyyliinsä vaikutti aluksi suuresti sarjallisuus, mutta hän koki pian välttämättömäksi sen mahdollistamien rajojen rikkomisen. Hän ei täysin hylännyt sarjallisuuden vaikutusta, mutta kehitti syvästi yksilöllisemmän kielen, jonka keskiössä on mielekäs kommunikaatio kuulijakunnan kanssa.
Boesmans työskenteli Henri Pousseurin johtamassa Vallonian musiikillisessa tutkimuskeskuksessa, Liègen elektronisella studiolla ja tuottajana RTBF-televisioyhtiön palveluksessa. Hänellä oli La Monnaien säveltäjäresidenssi vuosina 1985–2007. Hänen monet teoksensa ovatkin sen johtajien – ensin Gerard Mortier’n, sitten Bernard Foccroullen – tilaamia. Näihin töihin kuuluvat "The Trakl-Lieder" (1987), Claudio Monteverdin "L’incoronazione di Poppean" orkestraatio (1989), "La passion de Gilles" (1983) ja "Reigen" (1993). Viimeksi mainitun teoksen toi näyttämölle sen kirjoittaja Luc Bondy, joka perusti työn Arthur Schnitzlerin samannimisen teoksen pohjalle. "Reigen" esitettiin lukuisia kertoja, ja teos toi Boesmansille kansainvälistä tunnustusta.
"Wintermärchen" (1999) oli Boesmansin uusi yhteistyöteos Luc Bondyn kanssa. Se perustuu William Shakespearen "Talviseen tarinaan". Teos esitettiin ensin La Monnaiessa Brysselissä, sitten Pariisissa ja Lyonissa (2000) sekä Barcelonassa (2004). Teosta seurasivat oopperat "Julie" (2005), "Yvonne, princesse de Bourgogne" (2009), "Au monde" (2014) ja "Pinocchio" (2017). Näistä kaksi jälkimmäistä ovat libretisti Joël Pommeratin kanssa tehdyn yhteistyön hedelmiä. Boesmansin orkesteriteosten joukossa ovat konsertot pianolle (1978) ja viululle (1980).
Boesmans osallistui useisiin nykymusiikkifestivaaleihin muun muassa Darmstadtissa, Varsovassa, Zagrebissa, Brysselissä (Ars Musica Brussels) ja Strasbourgissa. Hän on saanut palkintoja yksittäisistä teoksistaan ja vuonna 2000 Honegger-palkinnon elämäntyöstään.
NGC 4414

NGC 4414 on kierteisgalaksi noin 62 miljoonan valovuoden päässä Bereniken hiusten tähdistössä. Vuonna 1974 galaksissa havaittiin supernova (SN 1974G) joka säilyi ainoana havainnoituna supernovana aina 7. kesäkuuta 2013 saakka, jolloin magnitudin 14 SN 2013df esiintyi. 
Hubble-avaruusteleskooppi kuvasi Galaksin tarkasti vuonna 1995 osana laajempaa etäisyysmittausprojektia ja uudelleen vuonna 1999. Galaksia on tutkittu edelleen sen sisältämien kefeidi-tähtien vuoksi. NGC 4414:n uloimmat osat näyttävät sinisiltä niissä syntyvien tähtien ja mahdollisen kirkkaan sinisen muuttujan vuoksi. 
NGC 4414 on varsin eristyksissä oleva galaksi, eikä sillä vaikuta olevan menneisyydessäkään olleen vuorovaikutusta muiden galaksien kanssa. Vaikkei se olekaan tähtiryöppygalaksi, NGC 4414 vaikuttaisi sisältävän paljon kaasua. 
NGC 4414 kuuluu Coma I -ryhmään, (ei siis Coman galaksijoukkoon), joka sijaitsee Neitsyen superjoukon sisällä.
Tania Weber

Tania Weber (oik. Tanja Sarsgardeer, 18. elokuuta 1926 Helsinki – 20. marraskuuta 2009 Rooma) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi italialaisissa elokuvissa 1950-luvulla.
Tampereen ensimmäinen postitalo

Tampereen ensimmäinen postitalo sijaitsee Finlaysonin tehdasalueella Puuvillatehtaankadun ja Kuninkaankadun kulmassa. Sen on rakennuttanut Finlaysonin patruuna Wilhelm von Nottbeck. Postitalon suunnitteli Erik Johan Wennerqvist vuonna 1867, ja se otettiin käyttöön samana vuonna. Postikonttorin lisäksi talossa oli lennätin. Posti muutti muihin tiloihin vuonna 1883, mutta lennätinkonttori toimi rakennuksessa pitempään, vuoteen 1915 asti. Nykyään talo on asuinkäytössä.
Postitalo on rakennustaiteellisesti, kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä kohde, joka on suojeltu asemakaavalla. Samalla tontilla sijaitsee myös Wennerqvistin suunnittelema Barkerintalo (1837). Molemmat talot ovat osa Tammerkosken teollisuusmaisemaa, jonka Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Bernard Foccroulle

Bernard Foccroulle (s. 1953 Liège) on belgialainen urkuri, taiteellinen johtaja, säveltäjä ja musiikkikirjailija. Hän aloitti kansainvälisen uransa urkurina 1970-luvun puolessavälissä. Hänen ohjelmistonsa ulottuu renessanssimusiikista nykyteoksiin. Hän on kantaesittänyt Philippe Boesmansin, Brian Ferneyhoughin, Betsy Jolasin, Xavier Darassen, Jonathan Harveyn, Pascal Dusapinin ja muiden nykysäveltäjien teoksia. 1980-luvulla Foccroulle kuului saksalaiseen barokkimusiikkiin keskittyneeseen Ricercar Consort -kokoonpanoon.
Foccroulle on Montréalin ja Aix-Marseillen yliopistojen kunniatohtori. Hänestä tuli vuonna 2010 Brysselin kuninkaallisen konservatorion urkujensoiton professori.
Ura.
Urkurina.
Solistina Foccroulle on julkaissut kymmeniä levytyksiä ja voittanut Diapason d'Or -palkintoja. Hänen diskografiaansa kuuluvat Dietrich Buxtehuden ja Johann Sebastian Bachin kaikkien urkuteosten levytykset. Vuonna 2014 hän julkaisi Matthias Weckmannin urkuteosten kokonaislevytyksen ja omien urkusävellystensä albumin. Foccroulle esiintyy säännöllisesti suurissa konserttisaleissa Tokiossa, Soulissa, New Yorkissa, Sydneyssä, Madridissa, Torinossa, Oslossa, Brysselissä, Pariisissa, Luxemburgissa, Salzburgissa, Kölnissä ja Hampurissa. Vuonna 2016 Foccroulle otti muiden nimekkäiden urkurien kanssa ensimmäisenä käyttöön Philharmonie de Parisin uudet urut. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet kornetistit Jean Tubéry ja Lambert Colson sekä palestiinalainen laulaja, udinsoittaja Moneim Adwan. Hän on yhdistänyt musiikkiin myös muita taiteen lajeja tekemällä yhteistyötä esimerkiksi koreografi Jan Fabren, koreografi Salva Sanchisin ja videotaiteilija Lynette Wallworthin kanssa.
Taiteellisena johtajana.
Foccroulle toimi Brysselin La Monnaie -oopperatalon johdossa vuosina 1992–2007 ja Aix-en-Provencen taiteellisena johtajana 2007–18. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin johtajuuspalkinto Lontoon International Opera Awards -jakotilaisuudessa.
Matthias Weckmann

Matthias Weckmann (1619 tai aiemmin – 1674) oli saksalainen säveltäjä. Hän toimi kuoropoikana Dresdenin hovikappelissa vuosina 1630–33 ja sai samalla opetusta Heinrich Schütziltä. Vuonna 1633 hän lähti Hampuriin opiskellakseen Michael Praetoriuksen johdolla. Palattuaan Dresdeniin hän otti vastaan työn urkurina kappelissa.
Vuonna 1642 Weckmann lähti Nykøbingiin, Tanskaan, jossa toimi kappelin urkurina vuoteen 1647. Tämän jälkeen hän toimi jälleen Dresdenissä, sitten vuodesta 1655 Hampurin Pyhän Jaakon kirkossa. Hän pysyi Hampurissa loppuikänsä, perusti siellä vuonna 1660 "collegium musicumin" ja sävelsi paikassa suuren osan säilyneestä musiikistaan, johon kuuluu kantaatteja, kuoroteoksia, canzonoita, sonaatteja ja kosketinsoitinmusiikkia.
Bernard Foccroulle levytti Weckmannin koko uruille säveltämän tuotannon.
Nils Johansson Aejmelaeus

Nils Johansson Aejmelaeus tai Emeleus, ven. "Нильс Эймелеус", (21. huhtikuuta 1753 Isokyrö – 9. huhtikuuta 1817 Isokyrö) oli suomalainen pappi, joka osallistui Venäjän Pietariin matkanneeseen Suomen lähetyskuntaan, sekä valittiin Porvoon valtiopäiville, jossa hän toimi valtiopäivien raha-asiainvaliokunnan jäsenenä. .
Aejmelaeuksen isä oli Isonkyrön kirkkoherra Johan Nilsson Aejmelaeus (1718–1805), ja äiti Maria Elisabet Henriksdotter Aejmelaeus os. Moliis (1733–1818). Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Beata Kristina Israelsdotter Björck ja toinen puoliso Brita Katarina Fäder (Foeder).
Aejmelaeus osallistui myös Porvoon valtiopäiville 1809 ja on nähtävissä Emanuel Thelningin maalauksessa "Porvoon valtiopäivien avajaiset 1809".
Watford

Watford on noin asukkaan kaupunki ja kaupunkipiiri "(borough)" Hertfordshiren kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee Lontoon luoteispuolella, Colne- ja Gadejokien rannalla. Sen alueella ei ole kuntia "(unparished area)".
Watford syntyi 1100-luvulla, jolloin St Albansin luostarin maille perustettiin markkinapaikka. Sen liepeille syntyi asutusta ja rakennettiin Pyhän Marian kirkko, joka on edelleen olemassa. Watfordin kasvu alkoi 1800-luvun alussa, kun Grand Union Canal -kanava ja rautatieyhteys Lontooseen valmistuivat. Watfordista tuli hallintopiiri vuonna 1922.
Valioliigaseura Watford FC on kotoisin Watfordista.
Albertus

Albertus on Berthold Wolpen suunnittelema, metalliin kaiverrettuja kirjaimia muistuttava serif-kirjaintyyppi. Se sopii parhaiten otsikoihin ja lyhyisiin tekstikatkelmiin.
Wolpe suunnitteli Albertuksen vuosina 1932–1940, aluksi versaalit, myöhemmin pienaakkoset ja erikoismerkit. Monotype Corporationin Englannin osaston typografian konsultti Stanley Morison tilasi kirjaintyypin Wolpelta. Morison nimesi kirjaintyypin keskiajan oppineen Albert Suuren mukaan. Wolpen suunnittelun lähtökohtana olivat hänen pronssilaatoille tekemänsä kirjaimet. Hän kaiversi metallin pois kirjainmuotojen ympäriltä, mikä Wolpen mukaan teki kirjaimista selvempiä ja kutisti pääteviivat äärimmäisen pieniksi. 
Käyttö.
Wolpe käytti Albertusta useissa Faber &amp; Faber -kustantamolle suunnittelemissaan kirjankansissa. Lontoon kaupunkipiiri Lontoon City käyttää Albertus-kirjaintyyppiä katukylteissään.
John Carpenter on käyttänyt Albertusta useiden elokuviensa alkuteksteissä. Näihin kuuluvat muun muassa Escape from New York, The Thing ja Starman.
Heinrich Scheidemann

Heinrich Scheidemann (1595 Wöhrden – 26. syyskuuta 1663 Hampuri) oli saksalainen urkuri ja säveltäjä. Hän oli Jan Pieterszoon Sweelinckin oppilaana Amsterdamissa vuosina 1611–14 ja kuului tämän pohjoissaksalaiseen koulukuntaan sen merkittävänä, tuotteliaana jäsenenä. Vuodesta 1625 lähtien Scheidemann toimi Hampurin Katariinan kirkon urkurina. Tätä tehtävää hän johti isänsä seuraajana kuolemaansa saakka. Vuodesta 1633 Scheidemann hoiti kirkossa myös kirjurin tehtäviä. Kirkossa luomansa uran aikana hän tutustui Michael Praetoriukseen. Scheidemann kuoli kulkutautiin.
Tuotanto.
Scheidemannin urkumusiikkiin kuuluu vapaamuotoisia preludeita, plainchant-pohjaisia kappaleita, värikkäitä ja virtuoosisia fantasioita sekä monenlaisia koraaleja. Hän sävelsi myös lauluja ja cembalomusiikkia.
Scheidemann oli tärkeä Dietrich Buxtehuden ja Johann Sebastian Bachin edeltäjä. Hänen keskeisissä teoksissaan Sweelinckin vaikutus on vahva.
Asolan VPK

Asolan Vapaaehtoinen Palokunta r.y. (Asolan VPK) on Vantaalla Asolan kaupunginosassa 4. maaliskuuta 1951 perustettu vapaaehtoinen palokunta. Perustamiskokouksen kutsuivat koolle Eero Lehtimaa, Fredrik Juslin, Karl Toivonen ja Martti Rajala. Kokouksessa oli läsnä 18 henkilöä. Palokunta sai valtiolta lahjoituksena vuokratontin keskelle Asolan kylää. Tontti siirtyi Helsingin maalaiskunnan omistukseen 1960-luvulla. Aluksi palokunnalla oli kalustovaja ja talkootyön tuloksena oma palokunnantalo valmistui 1956.
Kyläpalokunnasta Asolan VPK on kehittynyt nykyaikaiseksi sopimuspalokunnaksi, jolla on nykyaikainen ajoneuvokalusto. Sammutusauto ja säiliöauto ovat Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen omaisuutta. Vahingontorjunta-autoon on sijoitettu tilapäisen ensihoitopaikkan teltta,- valaisin ja lämmityskalusto. Miehistöauto on palokunnan itse hankkima.
Palokunnalla on sopimus Keski-Uudenmaan pelastuslaitoksen kanssa. Sopimuksen mukaisesti palokunta osallistuu vuosittain noin 90 pelastustehtävään. Asolan VPK:n hallituksen puheenjohtajana toimii vuonna Pasi Vastamäki ja palokunnanpäällikkönä Pasi Halonen.
Dace Melbārde

Dace Melbārde (s. 3. huhtikuuta 1971) on latvialainen kansallista liittoumaa edustava poliitikko, joka toimi maansa kulttuuriministerinä 2013–2019. Vuoden 2019 alkupuolella Melbārde ilmoitti halustaan osallistua europarlamenttivaaleihin kokeillakseen jotakin uutta. Hän tuli valituksi europarlamenttiin.
Melbārdea pidetään oikeistolaisen puolueensa maltillisena edustajana. Vuonna 2013 hänet palkittiin Kolmen tähden ritarikunnan III-luokan kunniamerkillä.
Paula af Malmborg Ward

Paula af Malmborg Ward (s. 1962 Tukholma) on ruotsalainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri-, kamari- ja näyttämömusiikkia sekä televisioon sävellettyä musiikkia. Hänestä tehtiin vuonna 2018 Göteborgin kaupungin ansioritarikunnan jäsen.
Malmborg Ward on tehnyt yhteistyössä kirjailija, libretisti Kerstin Perskin kanssa muun muassa vuonna 2004 kantaesitetyn teoksen "Ärret". Göteborgin ooppera tilasi kaksikolta keväällä 2021 kantaesitettäväksi uuden oopperan, jonka työskentelynimeksi tuli "Mythomania".
Malmborg Ward on ollut vuodesta 1999 Ruotsin säveltäjäliiton jäsen, ja hänet on valittu Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.
Berthold Wolpe

Berthold Wolpe (29. lokakuuta 1905 Offenbach – 5. heinäkuuta 1989 Lontoo) oli saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja.
Wolpe opiskeli vuosina 1924–27 Offenbachin Kunstgewerbeschulessa opettajanaan kalligrafi Rudolf Koch. Sen jälkeen hän kouluttautui kultasepäksi Pforzheimissa. Wolpe opetti vuosina 1929–33 entisessä opinahjossaan Kunstgewerbeschulessa ja 1930–33 myös Frankfurt am Mainin taidekoulussa.
Wolpe suunnitteli 1930-luvulla liikemerkkejä, julisteita, kirjankansia ja kirjasintyyppejä. Hän tapasi Stanley Morisonin vuonna 1932 ja muutti Englantiin 1935. Wolpe työskenteli muutamien kustantamoiden palveluksessa ja suunnitteli mm. Faber &amp; Faber -kustantamolle noin yli 1500 kirjankantta. Wolpe toimi opettajana useissa taide- ja taideteollisuusoppilaitoksissa. Royal College of Art myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1968.
Olavi Eiro

Olavi Veikko Eiro (3. marraskuuta 1907 – 5. tammikuuta 1977) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun hitsaustekniikan erikoisopettaja ja professori.
Eiro valmistui Tampereen teknillisen oppilaitoksen koneenrakennuksenosastolta vuonna 1933 ja Karlsruhen teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolta vuonna 1936. Hänet nimitettiin Valtion Teknillisen tutkimuslaitoksen metallitekniikan laboratorion päälliköksi vuonna 1949 ja samalla hän sai professorin arvonimen.