tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jatulintarha

Jatulintarha on kivien reunustama polku, labyrintti, joka johtaa kuvion ulkoreunalta sen keskelle. Tyypillinen jatulintarha on halkaisijaltaan noin 10 metriä. Jatulintarhoja löytyy eri puolilta Pohjois-Eurooppaa, ja suurin osa niistä on löytynyt Suomesta.
Vanhimpia jatulintarhoja on arveltu jopa pronssikautisiksi. Useimmat niistä ovat kuitenkin historiallisella ajalla tehtyjä, tuoreimmat mahdollisesti vasta 1900-luvulta.
Etymologia.
Suomenkielinen nimitys ”jatulintarha” on peräisin Kemin seudulta. Jatuli tarkoittaa jättiläistä, joiden uskottiin asuneen pohjoisessa ennen saamelaisten tuloa. Kansanperinteessä jatulintarhoja on kutsuttu monella muullakin nimellä, kuten Laiskan-Jaakon rinki, Pietarin leikki ja Jerusalem.
Piirteitä.
Suurin osa jatulintarhoista on halkaisijaltaan 8–11 metriä, mutta niiden halkaisijat voivat vaihdella muutamasta metristä yli 20 metriin.
Jatulintarhoja on kolmenmallisia. Ristikeskustaisen jatulintarhan kuvio rakentuu ristin ympärille. Munuaisenmuotoisessa jatulintarhassa on kaksi reittiä sokkelon suulta keskelle. Spiraalinmuotoinen jatulintarha on yksinkertainen spiraali. Näistä tyypeistä ilmeisesti nuorimpia ovat spiraalinmuotoiset jatulintarhat.
Historia.
Suurin osa jatulintarhoista on rakennettu vasta historiallisella ajalla, vaikka osaa niistä onkin epäilty jopa pronssikautisiksi. Uusimmat jatulintarhat on rakennettu ehkä vasta 1900-luvulla.
Suomalaisille jatulintarhat ovat olleet tärkeitä viimeistään keskiajalla, ja niiden kuvia on maalattu 1400-luvulla kivikirkkojen seinille muiden suojelevien symbolien joukkoon luultavasti torjumaan pahaa.
Jatulintarhoja on saatettu rakentaa monesta syystä. Merimiehet ja kalastajat ovat ehkä rakentaneet niitä ajankulukseen tai tuomaan suotuisia ilmoja. Jatulintarhojen on myös arveltu liittyneen hedelmällisyysriitteihin tai kertoneen alueen omistuksesta. Jatulintarhoja on myös käytetty erilaisissa leikeissä: esimerkiksi Suomen ruotsinkielisillä alueilla on kerrottu leikityn leikkiä, jossa kylän nuoret miehet ovat yrittäneet saada labyrintin keskellä seisseen neidon ulos jatulintarhasta.
Esiintyminen.
Jatulintarhoja on ympäri Eurooppaa: Skandinaviassa, Kuolan niemimaalla, Vienanmerellä, Virossa, Saksassa, Englannissa ja Islannissa, mutta Suomessa niitä on eniten. Suomen noin kahdestasadasta jatulintarhasta lähes kaikki sijaitsevat rannikolla, monet Perämeren rannikolla mutta myös Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla. Perämerellä niitä on esimerkiksi Ulkokrunnin saarella.
Surveyor-ohjelma

Surveyor-luotaimet olivat Nasan 30. toukokuuta 1966– 7. tammikuuta 1968 lähettämiä kuulaskeutujia. Niistä viisi pääsi perille, yksi katosi ja yksi tuhoutui. Luotaimet lähettivät Kuusta lähikuvia Maahan ja kaivoivat kauhoillaan näytteitä Kuun pintakerroksesta.
Kaseva

Kaseva on 1970-luvun keskivaiheilla suosioon noussut suomalainen poprockyhtye, joka tunnetaan melodisesta, herkästä musiikistaan ja stemmalaulustaan. Sen tunnetuimpia lauluja ovat ”Striptease tanssija”, ”Vanha mies”, ”Mari”, ”Tyhjää”, ”Kun maailma elää” ja ”Pena”. Yhtyeen melankolisessa tyylissä on vaikutteita folkista, folkrockista, kantrista, 1960-luvun melodisesta stemmalaulupopista (mm. The Beatles ja Crosby, Stills &amp; Nash ja melankolisuudessaan myös suomalaisista iskelmistä.
Kasevan esikois-LP "Silloin kun" julkaistiin 1974, ennen kuin yhtye oli tehnyt ensimmäistäkään keikkaa. Yhtye oli sen sijaan harjoitellut kappaleitaan vuosikausia kellarissa englanninkielisin tekstein. Levytyssopimuksen ehtona olikin kappaleiden kääntäminen suomeksi.
Nimen "Kaseva" keksi yhtyeelle Mikko ja Nils Jokelan sisar. Sana "kaseva" tulee Kalevalasta ja tarkoittaa "kätevää". Kasevan kappaleet ovat suurimmaksi osaksi Mikko Jokelan ja Asko Raivion joko yhdessä tai erikseen tekemiä, mutta myös rumpali Nils Jokela teki yhtyeelle jonkin verran sanoituksia.
Kaseva lopetti vuoden 1982 albuminsa jälkeen. Vuonna 1989 toinen sen johtohahmoista Asko Raivio hukkui. Jäljelle jäänyt ryhmä palasi esiintymislavoille vuosituhannen vaihteen jälkeen Kasevan vuoden 2003 kokoelma on myynyt platinaa.
Tapio Rauman kuoltua syksyllä 2019 yhtye kertoi verkkosivuillaan peruuttavansa kaikki esiintymiset toistaiseksi. Kaseva ilmoitti palaavansa esiintymislavoille maaliskuussa 2020 uudessa kokoonpanossa, jossa kitaristina toimii Tommi Kekoni. Pääsolisti ja kitara Matthau Mikojan (Matti Mikkonen).
Ranger-ohjelma

Ranger-luotaimet olivat Nasan vuosina 1961–1965 Kuuta kohden lähettämiä iskeytymisluotaimia, joista vain kolme viimeistä onnistuivat halutulla tavalla. 
Ranger-ohjelma.
Avaruustoiminnan alkuvuosina myös Nasan avaruusohjelmaa rasittivat lukuisat epäonnistumiset. Nasa aloitti miehittämättömän Ranger-ohjelman Apollo-ohjelman valmistelemiseksi. Luotainten tarkoituksena oli osua Kuuhun ja välittää Maahan ennen luotaimen murskautumista Kuun pintaan kuvia Kuusta. Kyse oli kovasta laskeutumisesta – tekniikka ei vielä riittänyt pehmeään laskeutumiseen. Ranger-luotainten piti muun muassa kartoittaa sopivia laskeutumispaikkoja Apollo-alusten miehitetyille laskeutujille. Kuun pinnan lujuudesta ei Ranger-ohjelman alkaessa ollut riittävästi tietoja – pelättiin muun muassa miehitetyn laskeutumisaluksen uppoamista.
Vuonna 1961 epäonnistui kahden ”Block 1” -tyypin Ranger-kuuluotaimen (Ranger 1 ja 2) laukaisut Atlas-Agena-kantorakettien epäonnistumisiin. Tässä vaiheessa Yhdysvalloilla ei ollut käytännössä koeteltua avaruusluotainten tekniikkaa mukaan lukien laukaisutapa. Luotaimet asettuivat matalille kiertoradoille pyörimään holtittomasti. Asennonsäätö ei kääntänyt luotaimia oikeaan asentoon ennen radan suuntausta kohti kuuta.
Myöhemmin Ranger Block 1-sarjan tekniikan pohjalta kehitetty Mariner 2 -luotain ohitti menestyksellä Venuksen.
Vuonna 1962 kehitettyssä Block 2 -tyypin Rangerissa oli lastina muun muassa balsasta tehty pallo, jonka sisällä oli pieni radiolähetin ja seismometrin sisältävä laite. Pallo oli luotaimen huipulla. Sen toivottiin säilyvän ehjänä kovasta laskeutumisesta. 
Näistä muutoksista huolimatta Ranger-alusten lentojen epäonnistumiset jatkuivat. Ranger 3 ohitti Kuun kaukaa. Ranger 4:n laukaisu onnistui, mutta luotain hiljeni. Ranger 5 lensi Kuun ohi. 
Rangeriin tehtiin Nasassa taas muutoksia. Ranger 6 lensi Kuuhun murskautuen sinne, mutta televisiokamerat eivät toimineet, ja kuvia Kuusta ei saatu. Ranger 7 syöksyi heinäkuussa 1964 Mare Cognitumiin lähelle Kopernikus-kraatteria ottaen 4 300 kuvaa tiedemiehille ja insinööreille.
Ranger 7 -luotaimen kuvista selvisi, että Kuun pinnalla on miljoonia kraattereita ja että lähemmäs tultaessa näkyy yhä pienempiä kraattereita. Toisiin kohtiin lähetetyt Ranger 8 ja 9 onnistuivat myös.
Lahdenpohja

Lahdenpohja () on kaupunki ja Lahdenpohjan piirin hallinnollinen keskus Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Jaakkimansalmen pohjukkaan laskevan Aurajoen suussa 331 kilometriä Petroskoista länteen. Kaupungissa on 5 855 asukasta (vuonna 2023).
Maantiede.
Lahdenpohjan kunnan pinta-ala on 262,5 neliökilometriä. Se rajoittuu Lahdenpohjan piirin Miinalan sekä Laatokan kautta Sortavalan ja Pitkärannan piirin Salmin kuntiin.
Pinta-alasta 84,0 % on vesialuetta, 9,7 % asuinaluetta ja 4,4 % metsää. Seudulle suunniteltiin pitkään Laatokan saariston kansallispuistoa. Lahdenpohjan, Sortavalan ja Pitkärannan piireissa sijaitsevan kansallispuiston perustamisesta uutisoitiin tammikuussa 2018.
Historia.
Paikalla sijainnut Jaakkiman pitäjän Sieklahden kylä tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1924 siitä tuli itsenäinen kauppala. Lahdenpohjan kuuluessa Suomeen siellä oli vilkas satama sekä puunjalostusteollisuutta, muun muassa Laatokan Puu Oy. 1930-luvun lopulla kauppalan asukasluku oli 1 959 henkeä. Lukuvuonna 1937–1938 kauppalassa oli yksi koulupiiri.
Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Lahdenpohjan pitäjä oli osa Laatokan Karjalaa. Vuonna 1945 Lahdenpohjasta tuli kaupunki ja Kurkijoen (vuodesta 1970 Lahdenpohjan) piirin keskus. 
Liikenne, talous ja palvelut.
Lahdenpohjan kautta kulkee Pietarin ja Sortavalan välinen maantie ja rautatie. Jaakkiman asemalta haarautuu sivurata Lahdenpohjan vaneritehtaalle.
Kaupungin tärkein tuotantolaitos on Bumeks-yhtiön omistama Lahdenpohjan vaneritehdas. Lisäksi on muita puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä. Elintarviketeollisuutta edustavat lihanjalostamo ja alkoholitehdas.
Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, piirisairaala, lasten luomistyön keskus, lastenkoti ja kaksi kirjastoa.
Nähtävyydet.
Lahdenpohjan rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1851 rakennettu Jaakkiman kirkko sekä joukko 1900-luvun alun julkisia ja asuinrakennuksia. Kirkon lähellä on suomalaisten sotilaiden hautausmaa. Kaupungissa on myös kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa.
Carnacin menhirit

Carnacin menhirit ovat esihistoriallisina aikoina pystytettyjä suuria kiviä. Ne sijaitsevat Pohjois-Ranskassa Bretagnen eteläosassa melko lähellä merta. Tämän tyyppisiä suuria kiviä sanotaan megaliiteiksi. Kivirivistöjä on Carnacin ympäristössä neljässä paikassa: Le Ménecissä, Kermariossa, Kerlescanissa ja Le Petit Ménecissä, kaikki ne ovat luultavasti olleet liitettyjä kokonaisuudeksi. Monet kivistä ovat suunnattuja siten, että niillä on tähtitieteellistä merkitystä. Carnacin menhirit valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon heinäkuussa 2025.
Suurin megaliittiryhmä näistä kylistä on Le Ménecissä. Siellä on ellipsin muotoinen kivikehä, jossa on 70 kappaletta 1,2 metrin korkuisia kiviä ja kehän halkaisija on sata metriä. Kylän kivirivistöissä on enemmän kiviä. Koilliseen päin kaartavia 800 metrin pituisia pystykivirivejä on 11 ja niissä on yhteensä 1 099 kappaletta loppua kohden mataloituvaa kiveä (korkeus 0,9–3,2 metriä).
Kermarion kivistä suurimmat ovat seitsemän metrin korkuisia ja nekin pienenevät kohti 1 200 metrin mittaisen rivistön päätä. Kerlescanin lähellä on 13 yhdensuuntaista 540 kivestä koostuvaa riviä ja niiden lähellä melkein neliskulmainen kivikehä. Petit Ménecin rivi sisältää vain 100 kiveä ja se on joskus ehkä ollut yhdistettynä Kerlescanin kiviin.
Carnacin lähellä on myös hautana käytetty maakumpu. Se on rakennettu 4700 eaa. ja on Euroopan vanhin rakennus. Sen sisäänkäynti osoittaa talvipäivänseisauksen auringonnousun suuntaan. Seudulla on kuitenkin myös useampia hautakumpuja.
Seudun kansanperinteen mukaan kivirivit ovat alueen suojeluspyhimyksen Cornélyn kivettämiä roomalaisia sotilaita. Maanviljelijät tuovat edelleen karjansa pyhimyksen siunattavaksi kirkolle ja tämä perinne saattaa olla jatkoa muinaiselle karjakultille, josta on tehty myös arkeologisia löytöjä.
Kivirivit, maakummut ja yksittäiset megaliitit ovat ehkä pystytetty auringon, kuun ja tähtien liikkeiden kartoittamiseksi ja mittaamiseksi. Alueen pystykivikokonaisuus on mahdollisesti suunniteltu tähtitieteellisistä syistä, erityisesti kuun tarkkailua varten. Kivirivit muodostavat sitten keskenään tähtitieteelliset tähtäyslinjat. Kivirivejä on voitu käyttää suoran havainnoimisen sijaan apuna laskelmissa, koska ne muodostavat eräänlaisen ”megaliittimillimetripaperin” huolimatta siitä, että osa kivistä on välillä pystytetty uudestaan.
Carnacin pystykivet muodostavat miljöön Mika Waltarin pienoisromaanissa Fine van Brooklyn.
Locmariaquerin menhir

Locmariaquerin menhir tai "Suuri särkynyt menhir" ("Grand Menhir Brisé") on suuri megaliitti Morbihanin departementissa Bretagnessa Ranskassa. Aikoinaan tämä oli valtava, tappimainen pystykivi, jollaisia tehtiin esihistoriallisella ajalla. Menhirit olivat tyypillisiä esihistoriallisen ajan megaliittiajan muistomerkkejä, pystykiviä joiden uskotaan liittyneen tuon ajan rituaaleihin. Locmariaquerin menhir oli suuri lajiaan. Se painoi ehjänä ja pystyssä ollessaan erään tiedon mukaan 347 tonnia, maltillisemman arvion mukaan "vain" 220–250 tonnia, ja oli noin 21–22 metriä korkea ja karkeasti noin 4 m paksu.
Menhir on luultavasti pystytetty välillä 4500–2000 eaa. On väitetty, että menhir kaatui ja särkyi maanjäristyksessä vuonna 1722. Toisen väittämän mukaan menhir kaatui ja hajosi salaman iskusta. Kolmas teoria esittää, että menhir olisi kaadettu ja hajotettu jo megaliittiaikana ja että sen palasia olisi aiottu käyttää muihin megaliittirakennelmiin.
Carnac

 
Carnac () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Quiberoninlahden rannalla, noin 43 kilometriä Lorientin kaupungista kaakkoon.
Carnac on suosittu merenrantakohde, jolla on viisi hiekkarantaa. Carnacin purjehdusklubilla tarjotaan mahdollisuutta erilaisille vesiurheiluharrastuksille.
Kunta on kuitenkin tunnetuin esihistoriallisista Carnacin menhireistä. Niitä löytyy kunnan alueelta noin 3 800 kappaletta.
Newgrangen käytävähauta

Newgrangen käytävähauta on keinotekoiseen hautakumpuun tehty luolamainen megaliittihauta Irlannissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Dublinista pohjoiseen ja Droghedasta (Droichead Áthasta) länteen. 
Haudasta on löydetty ihmisen luunsiruja ja määrittelemättömän ikäiset kolmen koiran luut. Talvipäivän seisauksena 19.–23.12. aurinko valaisee hautakammiota vain 17 minuuttia. Kammion teko olisi vaatinut 300 mieheltä ainakin 20 vuotta.
Lähistöillä on muita megaliitteja ja kumpuja, jotka muodostavat yhdessä ns. Boynen ryppään. Boynen ryppäässä ovat Newgrangen kumpu, Knowthin kumpu, Dowthin kumpu ja Townleyhall. Ryväs on Unescon maailmanperintökohde.
Valeholvi

Valeholvi on holvirakenne, joka on rakennettu ulontamalla (vanh. krakaamalla) päällekkäisiä vaakasuoria kivikerroksia muuriaukon yli kummaltakin puolelta siten, että aukko peittyy. Valeholvin poikkileikkaus on ylösalaisen V:n muotoinen.
Varsinaisesta holvista valeholvi eroaa sikäli, että sen lakosaumat eivät ole kohtisuorassa puristusta vastaan. Yksittäisen kiven ulkonevaa päätä kannattaa sen toisen pään päälle tuleva paino: rakenne on staattisesti epävakaampi eikä kestä yhtä suuria kuormia kuin varsinainen holvi. Mikäli valeholvi on muurattu riittävän hyvän laastin kera tai päällinen paino ja kitkavoima estävät kivien liikkeen, valeholvi voi kuitenkin toimia lähes oikean holvin tavoin.
Valeholvi on vanhin tunnettu holvityyppi, sitä tavataan jo mykeneläisen kulttuurin rakennuksissa.
Kermajärvi

Kermajärvi on Suomen 53. suurin järvi ja se sijaitsee kokonaan Heinävedellä. Sen pinta-ala on 85,57 km² ja korkeus merenpinnasta 80,1 metriä. Se on muodoltaan luode–kaakko-suuntainen, mistä huomaa hyvin jääkauden mannerjäätikön poistumissuunnan. Järvi on lähestulkoon luonnontilainen ja se on suojelun alainen kuuluen Natura 2000 -ohjelmaan valtakunnallisesti merkittävänä maiseman- ja rantojensuojelualueena. Kermajärven luonto on jylhää, karua, kallioista, erämaista rantaa. Kermajärvi on hyvin kirkas- ja puhdasvetinen ja myös kalakannaltaan merkittävä. Sen rannat ja erityisesti itäpuoli on saaristoista, ja keskellä järveä on suurehko selkä, Kermanselkä. Järvellä on paljon rantaviivaa saaristoisuuden ja lahtisuuden johdosta. Rannoilla on suuriakin korkeuseroja ja korkeita mäkiä ja kallioita. Saaristo on karukasvillista ja sen kallioperä on syväkiveä ja migmatiittia.
Kermajärvi on Heinäveden reitin pääjärvi ja tärkeä osa sitä. Karviossa, pohjoisella Kermajärvellä, Varisvesi laskee Kermajärveen Karvionkoskena. Koski voidaan myös ohittaa Karvion kanavalla. Varisvedeltä pääsee salmien kautta Suvasvedelle, Kuopioon, tai Varistaipaleen ja Taivallahden kanavia pitkin Juojärvelle, jonka pinta on lähes 20 metriä Kermajärveä korkeammalla. Kermajärven toisessa päässä, Kerman kylällä, järvi laskee Kermakosken kautta Joutenveden ja Haukiveden suuntaan. Kermankoski voidaan ohittaa yksisulkuisella Kerman kanavalla. Savonlinnaan, johon reitti päättyy, pääsee 1903–1906 valmistuneita Vihovuonteen, Pilpan ja Kerman kanavia pitkin. Petrumajärvi laskee Kermajärveen.
Kermajärvi tunnetaan myös siellä vuonna 1959 tapahtuneesta Tulilahden kaksoismurhasta.
Heinäveden kirkonkylä on rakennettu Kermajärven rannalle. Kuopiolainen Roll-Laivat Oy liikennöi Heinäveden reittiä kesäisin laivallaan M/S Puijo. Se pysähtyy myös Heinäveden kirkonkylän satamassa, Kermanrannassa.
Nimensä Kermajärven arvellaan saaneen alueella muinoin liikkuneilta lappalaisilta, joiden kielessä sana "kerma" tarkoittaa nuorta peuranvasaa.
Järvestä löytyy myös saari nimeltä Kiermisaari. Kiermi on eräs nimitys verkonkuivatustelineelle.
Kermansavi

Kermansavi on Tulikivi Oyj:n omistama brändi, jonka alla valmistetaan kaakeliuuneja Heinävedellä. Tuotevalikoimaan kuului ennen myös mukeja, lautasia, vuokia, kannuja, kulhoja ja muita astioita ja keramiikkatuotteita. Tulikivi ilmoitti 2011 kesällä, että se lopettaa käyttökeramiikan valmistuksen kokonaan vuoden 2011 lopussa mutta jatkaa uunien valmistamista.
Historia.
Kermansavi Oy perustettiin vuonna 1976. Kermansaven varaavat tulisijat tulivat myyntiin laman alla 1990. Puolivälissä 1990-lukua uuneja myytiin paljon hiljaisten vuosien jälkeen. Kermansavi saneerasi 1999 Museoviraston suojeleman Helsingin Yrjönkadun uimahallin, jonne valmistettiin 100 000 alkuperäisen kaltaista kaakelia. Tästä Kermansavi palkittiin Suomalaisen työn liiton Kultainen Avain -kunniakirjalla. Yritys sai Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2003 perusteina "järjestelmällinen työ sekä nopea nykyaikaistuminen teknologiassa, joka on Kermansaven rohkeuden, tulevaisuuteen uskomisen sekä innovatiivisuuden ansiota".
Kermansavella on Avainlippu-alkuperämerkin käyttöoikeus. Kermansaven kaakeliuunit ovat saaneet hyvästä laadusta ja kestävyydestä myös Keski-Savon laatupalkinnon. 
Juukalainen Tulikivi Oyj osti 2006 Kermansavi Oy:n osakekannan. Kermansaven 130 työntekijää Heinävedellä siirtyivät Tulikiven palvelukseen. Kermansaven brändi säilytettiin, mutta yhtiö sulautettiin osaksi Tulikiveä. Tulikivi perusteli ostollaan tuotevalikoiman kasvattamista. Tulikiven osuus Suomen tulisijamarkkinoista nousi kaupan ansiosta 30 prosenttiin. Tulikivi lupasi säilyttää toiminnan Heinävedellä. 
Tuotemalleja.
Kermansavi-tuotemalleja:
"Heinä-sarja" on ensimmäinen Kermansaven astiamallisto, ja se on Suomen ylivoimaisesti myydyin astiasarja: pelkästään nimimukeja on myyty 2,5 miljoonaa kappaletta. Sen valmistus päättyi vuoden 2007 lopussa. "Oliivi-sarja" tuli myyntiin 1998. Keväällä 2007 Kermansavi lanseerasi "Neilikka-malliston", joka suunniteltiin yhteistyössä Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutin Taideteollisen muotoilun neljännen vuosikurssin kanssa.
Sammo Hung

Sammo Hung (synt. Hung Kam Po s. 7. tammikuuta 1952 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja toimintakoreografi.
Sammo Hung oli nuoruudessaan Jackie Chanin ja Yuen Biaon koulutoveri kiinalaisessa ooppera-akatemiassa. Jackie ja Yuen olivat Sammoa nuorempia, joten he pitivät Sammoa "isoveljenään", vaikka Sammo piti kovaa kuria akatemiassa.
Valmistuttuaan akatemiasta Sammo siirtyi stuntmieheksi, koska kiinalaisen oopperan suosio oli laskussa. Sammo on uransa aikana näytellyt yli 150 elokuvassa, ja hän on myös ohjannut useita kymmeniä elokuvia.
Juojärvi

Juojärvi on Heinävedellä, Liperissä, Outokummussa ja Tuusniemellä sijaitseva järvi. Sen pinta-ala on 219,54 km² ja suurin syvyys 51 metriä. Järvessä on 833 saarta. Järvi on karikkoinen ja selilläkin voi tavata kivikkoja.
Juojärvi ja Juojärven reitti kuuluvat osana Vuoksen vesistön Kallaveden reittiin ja ovat Saimaan latvavesiä. Järven vedet laskevat pääasiassa Palokissa sijaitsevan vesivoimalan kautta, mutta myös vähäisemmässä määrin Taivallahden kanavan ja Varistaipaleen kanavan kautta Varisveteen. Uuden Valamon luostari sijaitsee Juojärven rannalla Heinäveden Papinniemessä.
Juojärven asukkaat ovat todistettavasti käyttäneet antofylliittiä astioidensa vahvistamiseen jo 4 500 vuotta sitten. Tämä asbestikeramiikan laji tunnetaan Pöljän keramiikkana.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Juojärven reitin valuma-alueen (04.7) Juojärven alueella (04.71), jonka Juojärven lähialueeseen (04.711) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,2 metriä mpy (N2000).
Yuen Biao

Yuen Biao (; s. 26. heinäkuuta 1957 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen toimintaelokuvista tunnettu näyttelijä.
Viisivuotiaana Yuen meni samaan kiinalaiseen ooppera-akatemiaan kuin Jackie Chan ja Sammo Hung. Siellä Yuen oli heille kuin pikkuveli. Siellä Chan otti Yuenin suojaansa ja heistä tuli elinikäiset ystävät. Yuen oli akatemiassa 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin, josta kuitenkin palasi kaksi vuotta myöhemmin, sillä kiinalaisella taistelulajien taitajalla ei ollut maassa paljon mahdollisuuksia.
Yuenin läpimurtoelokuva oli "Knockabout" (), jossa hän näyttelee Sammo Hungin kanssa. Yuen, Chan ja Hung muodostivat kolmena lohikäärmeenä tunnetun kung fu -näyttelijöiden trion, joka näytteli yhdessä kuudessa 1980-luvulla julkaistussa elokuvassa. Näistä viimeisin on "Ikuisesti lohikäärmeitä" (1988).
Myöhemmin Yuen muutti Kanadaan perheensä kanssa. Yuen on tehnyt 2000-luvulla tasaisin välein elokuvarooleja, mutta pitänyt matalampaa profiilia julkisuudessa.
Guy Lafleur

Guy Damien Lafleur (20. syyskuuta 1951 Thurso, Québec – 22. huhtikuuta 2022) oli kanadanranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Häntä pidetään yleisesti yhtenä kautta aikain parhaista jääkiekkoilijoista.
Ura.
Lafleur herätti huomiota jo teini-iässä pelatessaan Québec Rempartsissa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa. Hän johdatti seuran Memorial Cupin voittoon vuonna 1971. Montréal Canadiensin manageri Sam Pollock oli vakuuttunut Lafleurin kyvyistä ja halusi varmistaa hänen tulonsa seuraan tekemällä kaupan California Golden Sealsin kanssa saadakseen heidän ensimmäisen kierroksen varausoikeutensa. Lafleur varattiin vuoden 1971 varaustilaisuudessa ja hän siirtyi NHL:ään jo samana vuonna. Lafleur pelasi Canadiensissa kaudesta 1971–1972 kauteen 1984–1985, jolloin hän lopetti uransa väliaikaisesti. Hän palasi liigajäille pelaten kauden 1988–1989 New York Rangersissa ja kaudet 1989–1990 ja 1990–1991 Québec Nordiquesissa. Minnesota North Stars varasi Lafleurin vielä NHL:n vuoden 1991 laajennusvaraustilaisuudessa, vaikka Lafleur oli juuri päättänyt uransa.
Lafleur voitti Canadiensissa viisi Stanley Cupia (1973 ja 1976–1979), oli NHL:n paras maalintekijä kolmesti peräkkäin (1976–1978) ja teki Canadiensin seuraennätyksen 1246 runkosarjapisteellään (518 maalia ja 728 syöttöä) seurassa. Yhteensä Lafleur pelasi NHL-urallaan 1126 runkosarjaottelua, joissa teki tehot 560 maalia ja 793 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 128 ottelua tehden 134 pistettä, 58 maalia ja 76 syöttöä. Hän oli ensimmäinen NHL-pelaaja, joka teki vähintään 50 maalia ja 100 pistettä kuutena peräkkäisenä kautena. 
Guy Lafleur on yksi kolmesta pelaajasta, jotka ovat tehneet paluun Hockey Hall of Fameen valitsemisen jälkeen: kaksi muuta ovat Gordie Howe ja Mario Lemieux. Hän pitää edelleen hallussaan Canadiensin seuraennätystä eniten pisteitä ja syöttöpisteitä seurassa tehneenä pelaajana ja on tehnyt seurassa toiseksi eniten maaleja Maurice Richardin jälkeen. 
Lafleur pelasi Kanadan maajoukkueessa Kanada-cupissa vuonna 1976, jolloin Kanada voitti, ja vuonna 1981, jolloin se tuli toiseksi. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi vuonna 1981, mutta pelasi alavireisesti kuten edellisellä kaudellakin.
Uran jälkeen.
Lafleurilla diagnosoitiin keuhkosyöpä, joka uusiutui vuoden 2020 syksyllä. Hän kärsi terveysongelmista elämänsä loppuvaiheessa ja hän menehtyi syöpään keväällä 2022.
Khasekhemwy

Khasekhemwy (tai pelkästään Khasekhem) oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuoden 2686 eaa. tienoilla hallinnut faarao.
Khasekhemwy käytti poikkeuksellista Seth-Horus-nimeä, joka tulkitaan usein merkiksi siitä, että Khasekhemwy yhdisti Ylä- ja Ala-Egyptin pysyvästi. Manetho ei kuitenkaan mainitse Khasekhemwyä laisinkaan.
Khasekhemwyn hallituskaudelta on säilynyt edeltäjiään enemmän dokumentaatiota ja esineitä. Hänen arvellaan voittaneen Peribsenin aloittaman taistelun Ylä-Egyptiä vastaan. Voittoisan sotaretkensä jälkeen Khasekhemwy otti molempien suurten jumalten (Horus ja Seth) nimet omaan nimeensä. Hän lisäsi nimeensä myös duaalin ("-wy") kuvaamaan "kahta valtaa". Tällä hän pyrki ilmeisesti välttämään sitoutumisen vain toiseen jumalaan. Khasekhemwy siirsi pääkaupungin Hierakonpoliihin. Hän järjesti myös sotaretken Byblokseen.
Khasekhemwy oli naimisissa pohjoisesta kotoisin olevan prinsessa Nemathapin kanssa. Khasekhemwy todennäköisesti pyrki tällä lujittamaan valtaansa sekä Ylä- että Ala-Egyptin hallitsijana.
Hierakonpoliksesta on löydetty Khasekhemwyä kuvaavia kivipatsaita, jotka ovat ensimmäiset kovasta kivilaadusta valmistetut egyptiläiset patsaat. Hierakonpoliksen lähettyviltä on löydetty myös suuri "linnake", jossa on ollut paikoin jopa viisi metriä paksut muurit. Muurien alkuperäistä korkeutta ei tiedetä, mutta sortuneenakin ne ovat yli 10 metriä korkeat. Mutatiilisillä muureilla ympäröity alue on ollut 67 metriä pitkä ja 57 metriä leveä. Sen käyttötarkoitusta ei kuitenkaan tiedetä.
Hautaus.
Khasekhemwyn hauta sijaitsee Abydoksessa erillään hänen edeltäjiensä haudoista. Se on rakenteeltaan varsin erikoinen, sillä siinä on ilmeisesti yritetty sulauttaa pohjoisen mastaba-tyyppistä ja etelän neliönmuotoista hautaa. Hauta on myös huomattavasti Khasekhemwyn edeltäjien hautoja suurempi ja siinä on (ensimmäisenä laatuaan) kivestä rakennettu hautakammio. Hieman alle kilometrin päässä haudasta sijaitsee mutatiilistä rakennetut muurit, jotka ympäröivät noin 123 metriä pitkän ja 64 metriä leveän alueen. Muurien arvellaan olleen noin 20 metriä korkeat. Rakennelman tarkkaa tarkoitusta ei tiedetä, mutta se lienee ollut Khasekhemwyn hautatemppeli. Keskellä muurien ympäröimää aluetta on sortunut rakennus, joka on saattanut olla hyvin pieni porraspyramidin prototyyppi. Muurien julkisivu muistuttaa Djoserin hautatemppeliä. 
Khasekhemwyn haudasta on löytynyt useita Djoserin sinettejä, mikä viittaisi siihen, että Djoser hoiti Khasekhemwyn hautausriitit. Khasekhemwy on muissakin yhteyksissä usein liitetty Djoseriin, joten on mahdollista, että Djoser oli Khasekhemwyn poika.
Khefrenin pyramidi

Khefrenin pyramidi (Khafren pyramidi) on egyptiläisistä Gizan pyramideista toiseksi suurin. Sen rakennutti neljännen dynastian faarao Khafre.
Mitat.
Khefrenin pyramidi on alkuperäiseltä korkeudeltaan 143,5 metriä korkea ja nykyiseltä korkeudeltaan 136,5 metriä. Sen pohja on 215 metriä leveä. Pyramidin tilavuus on 2 211 096 kuutiometriä. Pyramidin kaltevuus on 53°10'. Khefrenin pyramidi on hiukan sen vieressä olevaa Kheopsin pyramidia matalampi, mutta koska se rakennettiin 10 metriä korkeammalla olevalle kalliolle, sen huippu nousee korkeammalle. Khefrenin pyramidi on myös hiukan Kheopsin pyramidia jyrkempi.
Rakentaminen.
Khefrenin pyramidi rakennettiin hiukan viettävälle kalliolle, joten sen alustan kaakkoiskulmaa jouduttiin nostamaan ja luoteiskulmaa madaltamaan. Suurin osa pyramidista päällystettiin Turan kalkkikivellä. Päällysteestä on jäljellä ylin neljännes, sillä kivirosvot ovat vieneet alemmat kivet.
Käytävät ja kammio.
Khefrenin pyramidin sisälle johtaa kaksi alaspäin viettävää käytävää. Ylemmän sisäänkäynti on pohjoissivulla 11,5 metriä pohjatason yläpuolella, ja alemman sisäänkäynti on pohjatasolla. Käytävät kohtaavat pyramidin sisällä, ja käytävä jatkuu vaakatasossa lähes pyramidin keskellä olevaan hautakammioon, joka on kooltaan 14 × 5 metriä ja korkeudeltaan 6,8 metriä. Hautakammiossa on sarkofagi, joka on tehty mustasta graniitista. Löydettäessä sen kansi oli kahtena kappaleena. Giovanni Battista Belzoni löysi kammion vuonna 1818, mutta havaitsi että se oli ryöstetty. Sarkofagista löytyi härän luita.
Ympäristö.
Khefrenin pyramidin itäpuolella on faaraon kuolintemppelin rauniot. Temppeli oli suurempi kuin aiemmin rakennettujen pyramidien kuolintemppelit. Temppelissä oli suuria faaraon patsaita, jotka siirrettiin pois ehkä 18. dynastian tai Ramses II:n aikana. Kuolintemppelistä lähtee itään päin noin 500 metrin pituinen käytävä, jonka päässä ovat laaksotemppeli ja sfinksitemppeli. Laaksotemppeli on melko hyvin säilynyt. Sfinksitemppelin edessä ja käytävän vieressä on Gizan sfinksi, joka katsoo poispäin pyramidista. Pyramidin eteläsivulla on pieni, jo lähes kokonaan kadonnut sivupyramidi nimeltä GII-a.
Muovailuvaha

Muovailuvaha on rakenteeltaan savea muistuttavaa ainetta, jota on myyty lastenleluksi 1930-luvulta asti. Itse tehty muovailuvaha sisältää vehnäjauhoa, vettä, öljyä, suolaa, homeenestoainetta, alunaa ja väriaineita. Myös mehiläisvahasta tehdään muovailuvahaa. Se ei ole myrkyllistä, ei tahraa ja lähtee saippualla. Jotkin merkit pysyvät pehmeinä (tai pehmenevät kun niitä lämmitetään kädessä), toiset kovettuvat avoimessa tilassa noin vuorokaudessa. Tämä riippuu öljyn ja veden suhteesta ja siitä, mitä öljyä on käytetty. Monia muovailuvahoja voi käyttää useita kertoja.
Suomalaissa päiväkodeissa käytetään paljon myös taikataikinaa, joka sekoitetaan itse vehnäjauhoista, suolasta ja vedestä sekä tilkasta öljyä. Se kovettuu nopeammin ja murtuu herkemmin kuin kaupallinen muovailuvaha. Taikataikinaa ei yleensä voi käyttää uudestaan.
Historia.
Muovailuvaha keksittiin vahingossa Cleo ja Noah McVicker omistamassa Kutol-nimisen saippuafirmassa 1933. Sinä vuonna asiakas oli tilannut seinätapettien puhdistamiseen palveluja noen tahriessa seiniä, mikä oli hyvin yleistä, kun taloja lämmitettiin hiilillä. Noah valmisti jauhoista, vedestä ja suolasta massan, jota käytetään vielä nykyäänkin vanhojen ja herkkien tapettien puhdistamiseen. Myöhemmin tapetteja pystyi puhdistamaan vedellä ja saippualla, kysyntä väheni. 1954 eräs keksijäperheen jäsenistä huomasi ajanvietteen muovailuvahana, kunhan siihen lisää värejä ja hajuja.
Mykerinoksen pyramidi

Mykerinoksen pyramidi eli Menkauren pyramidi on egyptiläinen pyramidi Gizassa. Sen rakennutti faarao Menkaure 4. dynastian aikana.
Pyramidin korkeus oli alun perin 65 metriä, kanta 102 × 105 metriä, tilavuus 236 183 m³ ja kaltevuus 51°20′25″. Se on pienin Gizan kolmesta suuresta pyramidista, painoltaan vain 1/10 Kheopsin pyramidista. Pyramidin pienuus saattaa johtua siitä, että alueella ei enää ollut tilaa, tai siitä, että temppelistä oli siihen aikaan jo tullut merkittävämpi kuin pyramidista.
Pyramidi on rakennettu kalkkikivestä ja graniitista. Pyramidin eteläpuolella on kolme pientä kuningattarien pyramidia, GIII-a, GIII-b ja GIII-c. Näistä GIII-a on varsinainen pyramidi ja kaksi muuta porraspyramideja. Pyramidin itäpuolella oli kuolintemppeli ja pyramidista 608 metriä itään oli laaksotemppeli.
Pyramidin sisäänkäynti on pohjoisella sivulla neljä metriä pohjatasosta. Sisäänkäynnistä lähtee 31 metriä pitkä käytävä alaspäin 26 asteen kulmassa. Se vie kammioon, josta se jatkaa vaakatasossa eteiskammioon. Sen alapuolella on faaraon hautakammio ja toinen kammio. Hautakammion seinät ovat graniittia. Hautakammiossa oli sarkofagi, joka katosi sittemmin merellä. Sarkofagissa oli puinen arkku, joka on kuitenkin ajoitettu Menkaurea myöhemmälle ajalle. Eteiskammiosta lähtee toinen käytävä ylöspäin pyramidin sisäosiin.
Pyramidin sivulla näkyvän suuren aukon teki sulttaani Othman vuonna 1196.
Steve Biko

Stephen Bantu ”Steve” Biko (18. joulukuuta 1946 King William’s Town – 12. syyskuuta 1977 Pretoria) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja Musta tietoisuus -liikkeen perustaja.
Vuonna 1969 mustat yliopisto-opiskelijat, pettyneenä mustien yhä huononevaan asemaan yhteiskunnassa, erosivat monirotuisesta NUSAS-opiskelijajärjestöstä ("National Union of South African Students") ja perustivat mustien ja värillisten opiskelijoiden järjestön SASO:n eli "South African Student's Organizationin" (Etelä-Afrikan opiskelijajärjestö), jonka jäseniksi pääsivät vain mustat, intialaiset ja värilliset. Steve Bikon, joka oli yksi SASO:n perustajista, mukaan mustien tuli tehdä itsestään voimakas ryhmä, joka ottaa oman paikkansa avoimessa yhteiskunnassa ja etteivät mustat voineet tukeutua edes hyvää tarkoittavien valkoisten apuun taistelussaan apartheidia vastaan. Biko korosti myös, että mustien tuli myös muuttaa ajatteluaan ja päästä eroon heitä vaivanneesta alemmuuskompleksista ja aloittaa ”"voimakas ruohonjuuritasolta lähtevä mustan tietoisuuden kehittäminen siten, että mustat oppivat esittämään oikeutetut vaatimuksensa."” Biko tuomitsi PAC:n ja ANC:n aloittaman väkivaltaisen vastarinnan ja katsoi, että kamppailussa tuli käyttää ainoastaan väkivallattomia keinoja.
Biko sai pannamääräyksen vuonna 1973 ja pidätettiin vuonna 1974 syytettynä terrorismiin yllytyksestä. Biko käytti kuitenkin vuoteen 1976 asti jatkunutta oikeudenkäyntiään, kuten Nelson Mandela oli tehnyt kymmenen vuotta aikaisemmin, poliittisten näkemystensä esittämiseen ja levittämiseen.
Biko tuotiin 11. syyskuuta 1977 yöllä Port Elizabethin vankilasta Pretorian vankilaan. Hän kuoli seuraavana päivänä. Steve Bikon kuoltua pretorialaisessa vankilassa hallitus joutui kansallisen ja kansainvälisen painostuksen alaisena suorittamaan sisäisen tutkinnan tapauksesta. Virallisen tutkimuksen loppuraportissa todetaan Bikon hyökänneen tuolilla poliisien kimppuun ja saaneen vammat kaaduttuaan poliisien yrittäessä hillitä häntä. Totuuskomission kuulusteluissa 20 vuotta myöhemmin Bikon kuulustelua johtanut poliisi, majuri Harold Snyman, kertoi kuitenkin esimiehensä, eversti Piet Goosenin, vaatineen kuolemaan johtaneiden todellisten tapahtumien salaamista, koska ne olisivat saattaneet hallituksen huonoon valoon. Todellisuudessa Biko oli kuollut poliisien pahoinpideltyä hänet raa’asti kuulustelujen yhteydessä.
Peter Gabriel on tehnyt Bikosta laulun ja Richard Attenborough elokuvan "Huuto vapaudelle".
Sakkaran porraspyramidi

Sakkaran porraspyramidi tai Djoserin porraspyramidi sijaitsee Egyptissä Sakkaran hauta-alueella. Se on kolmannen dynastian perustajan Djoserin rakennuttama pyramidi ja ensimmäinen suuri kivipyramidi.
Sakkaran porraspyramidi koostuu kuudesta portaasta. Se on saatu aikaan rakentamalla päällekkäin toinen toistaan pienempiä mastaboja. Pyramidi on alkuperäiseltä korkeudeltaan 60 metriä. Sen pinta-ala on 121 × 109 metriä ja tilavuus 330 400 kuutiometriä. Pyramidia ympäröi temppelialue, jolla oli useita rakennuksia. Aluetta ympäröi 10,5 metrin korkuinen ja 1 645 metrin pituinen muuri. Pyramidin suunnitteli faarao Djoserin hoviarkkitehti ja ylipappi Imhotep.
Pyramidin alle kaivettiin tunneleita ja kammioita, jonne faarao haudattiin.
Taitettu pyramidi

Taitettu pyramidi sijaitsee Dahshurissa Egyptissä. Pohjalta pyramidi lähtee nousemaan 54 asteen kulmassa 47,04 m, jatkuen 43 asteen kulmassa 57,67 m. Pyramidi on 104,71 metriä korkea ja melko hyvin säilynyt. Kannan pituus 189,43 m ja taitekohdan kannan pituus on 123,58 m. Pyramidiin johtaa 704 metrin mittainen tie laaksotemppelistä. Pyramidin muinainen nimi oli joko "Eteläinen loistava pyramidi" tai "Sneferu loistaa etelässä".
Punainen pyramidi

Punainen pyramidi eli pohjoinen pyramidi on Egyptissä Dahshurin hauta-alueella sijaitseva pyramidi. Se on yksi kolmesta faarao Sneferun rakennuttamasta pyramidista. Sneferu rakennutti hautapaikakseen ensin niin sanotun taitetun pyramidin, mutta noin 30. hallitsijavuotensa kohdalla hylkäsi sen ja alkoi rakennuttaa punaista pyramidia, josta tehtiin taitettua pyramidia loivempi.
Punaisella pyramidilla on korkeutta 104 metriä.. Sen leveys on 220 metriä, kaltevuus 43° 22' ja tilavuus 1 694 000 m³. Kuninkaan hautakammio on pyramidin sisällä ja 15 metriä korkea.
Hawaran pyramidi

Hawaran pyramidi rakennettiin Hawarraan (Hawara-el-Makta) 12. dynastian aikana. Rakennuttajana oli faarao Amenemhet III.
Pyramidin korkeus on 58 metriä ja pohjan leveys 120 metriä. Kokonaispinta-ala oli noin 28 000 m². Siitä on louhittu materiaalia käyttöön roomalaisajoista lähtien. Sisus oli rakennettu savitiilistä ja päällimmäinen kerros kalkkikivestä. Pyramidiin liittyy laaja temppelikompleksi. Diodoroksen mukaan Daidalos vaikuttui niin suuresti temppelistä, että rakennutti samanlaisen Minokselle Kreetaan.
Abusirin pyramidit

Abusirin pyramidit (Abu Sirin pyramidit) ovat Egyptin viidennen dynastian aikana rakennettuja pyramideja, jotka sijaitsevat Abusirissa (muinainen Busiris eli Per-Usir) Gizan ja Sakkaran välillä. Faaraot Niuserre, Neferirkare ja Sahure rakennuttivat ne. Pyramidit ovat huonommin rakennettuja kuin muut Egyptissä eikä niitä ole korjattu. Alueella on muiden faaraoiden rakennuttamia auringon jumala Ralle omistettuja pyhäkköjä ja obeliskeja. Kolmen suurimman pyramidin muodostaman suoran linjan uskotaan osoittaneen Heliopoliin kaupunkiin, joka oli aurinkokultin keskus.
Alexandre Dumas (nuorempi)

Alexandre Dumas nuorempi (27. heinäkuuta 1824 Pariisi – 27. marraskuuta 1895 Marly-le-Roi) oli ranskalainen kirjailija ja näytelmäkirjailija, jonka tunnetuin teos on romaani "Kamelianainen", johon perustuu Giuseppe Verdin ooppera "La Traviata".
Dumas nuorempi eli ranskalaisittain Dumas "fils" syntyi avioliiton ulkopuolella isänsä Alexandre Dumas vanhemman ("père") ja ompelijatar Marie-Laure-Catherine Labayn (1794–1868) suhteesta. Dumas vanhempi tunnusti poikansa ja huolehti tämän koulutuksesta sisäoppilaitoksissa Institution Goubaux'ssa ja Collège Bourbonissa. Silloisen lain mukaan isä voi ottaa aviottoman lapsen pois äidiltä, kuten Alexandre Dumas vanhempi tekikin. Tämä kokemus innoitti Dumas nuorempaa kirjoittamaan näytelmiä, joissa oli traagisia naishahmoja. Vuoden 1858 näytelmässään "Le Fils naturel" hän käsitteli lehtolapsen asemaa. Teoksissaan Dumas nuorempi pohdiskeli kirjallisuuden moraalista merkitystä ja oli sitä mieltä, että jos vahinkoja sattuu, herrasmiehen velvollisuus on mennä lapsensa äidin kanssa naimisiin.
Kiinan pyramidit

Kiinan pyramidit ovat Kiinassa sijaitsevat noin 100 pyramidimaista hautakumpua.
Ne muistuttavat karkealta muodoltaan tasalakisia, loivareunaisia pyramideja olen yleensä porrasmaisia. Monet niistä ovat 100 kilometrin säteellä Xi'an:ista, Qin Chuanin tasangoilla
"Kielletyllä alueella" Shaanxin maakunnassa Keski-Kiinassa. Erään pyramidin kanta on noin 50 metriä.
Sisä-Mongoliassa on pyramidi Sijiazin kaupungista kilometri pohjoiseen Aohanin alueella. Maolingin mausoleumi on pyramidimainen.
Yhdysvaltalainen lentäjä James Gaussman kertoo nähneensä ilmasta käsin valkoisen, jalokivikoristeisen pyramidin toisen maailmansodan aikana. Kyseistä pyramidia ei ole löydetty.
Kōta Hirano

Kōta Hirano (, s. 14. heinäkuuta 1973) on japanilainen mangaka. Hän on kotoisin Tokion Adachista. Lukioaikoinaan hän toimi sarjakuvakerhon johtajana, minkä jälkeen hän opiskeli jonkin aikaa Tokion taideinstituutin animaatiopuolella, mutta jätti opintonsa kesken. Opiskeluaikanaan siellä hän kuului sarjakuvan tutkimusyhteisöön ja tuona aikana hän debytoi myös COYOTE-nimisellä teoksellaan. Hän oli myös työntekijänä peliyhtiössä muutaman päivän ajan.
Aluksi hän työskenteli aikuisille suunnatun sarjakuvan parissa, mutta sitten pani kaiken peliin ja siirtyi piirtämään otakuiden haaveita ja hulluutta tutkivaa "Daidōjin Monogataria", jonka avulla hän saavutti kulttimainetta. Tämän jälkeen hän kirjoitti "Hellsingiä", tarinaa vampyyreistä, vampyyrinmetsästäjistä ja uskonnollisista fanaatikoista. "Hellsingin" myötä hän saavutti myös maailmanlaajuista mainetta.
Erkki Liikanen

Erkki Antero Liikanen (s. 19. syyskuuta 1950 Mikkeli) on suomalainen poliitikko, joka oli Suomen Pankin pääjohtaja 2004–2018. Hän on myös Euroopan keskuspankin neuvoston jäsen (2004–) ja Kansainvälisen valuuttarahaston hallintoneuvoston jäsen (2004–). Hän oli pitkäaikainen SDP:n kansanedustaja, valtiovarainministeri, suurlähettiläs ja ensimmäinen suomalainen Euroopan unionin komission jäsen.
Kun Liikanen oli ehdolla komissaariksi tammikuussa 1995, EU:n valiokunnat kritisoivat Liikasta ja muita Pohjoismaiden ehdokkaita siitä, etteivät he kyenneet määrittämään vastuualueitaan riittävän tarkasti. Jacques Santerin komissio hyväksyttiin kuitenkin EU:n parlamentin äänestyksessä 18. tammikuuta selvin lukemin. Liikasen vastuualueina komissiossa olivat budjetti- ja henkilöstöasiat.
Kesäkuussa 2008 Liikanen valittiin Suomen Punaisen Ristin puheenjohtajaksi. Hän toimi järjestön puheenjohtajana kaksi kautta vuoteen 2014 asti. Vuosina 2019–2022 Liikanen toimi Suomen Sinfoniaorkesterit ry:n puheenjohtajana. Vuodet 2022–2024 Liikanen toimii IFRS-säätiön puheenjohtajana . Hän osallistui vuoden 2022 Bilderberg-kokoukseen.
Elämä ja ura.
Liikanen valmistui ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta vuonna 1969 ja valtiotieteen kandidaatiksi kansantaloustieteestä Helsingin yliopistosta 1975. Hän oli Suomen kaikkien aikojen nuorin kansanedustajana päästessään eduskuntaan 21-vuotiaana.
Yksityiselämä.
Erkki Liikasen puoliso on valtiotieteen tohtori Hanna-Liisa (Assi) Liikanen. Heillä on kaksi tytärtä. Liikanen harrastaa maratonjuoksua . Hänen veljenpoikansa Veli Liikanen toimi Vihreän liiton puoluesihteerinä vuosina 2019–2023.
PayPal

PayPal Holdings, Inc. on yhdysvaltalainen yritys, joka ylläpitää Internetissä käytettävää PayPal-maksujenvälitysjärjestelmää, joka on tarkoitettu korvaamaan perinteisiä maksumenetelmiä (sekki, luottokortti yms.). PayPal on suosittu maksutapa verkkokaupoissa. Sitä käytetään myös lahjoitusten vastaanottamisessa. PayPalin pääkonttori sijaitsee San Joséssa Kaliforniassa.
Historia.
PayPal syntyi kun kaksi yritystä, Confinity ja X.com yhdistyivät maaliskuussa 2000. Confinityn olivat perustaneet joulukuussa 1998 Max Levchin, Peter Thiel, Luke Nosek ja Ken Howery. Yritys kehitti maksamista PalmPilotilla ja kryptografiaa. X.comin perusti puolestaan maaliskuussa 1999 Elon Musk. Se oli Internet-pohjainen finanssipalveluyritys. Molemmat yritykset sijaitsivat Palo Altossa University Avenuella. 
Useat Confinityn ensimmäisistä työntekijöistä olivat The Stanford Review -opiskelijalehden, joka oli myös Peter Thielin perustama yritys, entisiä työntekijöitä. Suurin osa varhaisista ohjelmoijista tuli University of Illinois at Urbana-Champaignista Max Levchinin rekrytoimana. X.comissa Elon Musk palkkasi monia liiketoiminta- ja teknologiapuolen osaajia, jotka olivat kriittisiä yhdistymisen myötä syntyneen PayPalin menestyksen luomisessa. Näihin kuuluivat muun muassa Amy Klement, Sal Giambanco, Roelof Botha, Sanjay Bhargava ja Jeremy Stoppelman.
eBay osti PayPalin vuonna 2002. Kauppa toteutettiin osakevaihdolla, jossa yksi PayPalin osake oikeutti 0,39 eBayn osakkeeseen. eBayn julkaiseman tiedotteen mukaan kaupan arvo oli noin 1,5 miljardia dollaria. Ostohetkellä PayPalia käytti maksutapana jo yli puolet eBayn käyttäjistä. PayPal korvasi eBayn oman BillPoint-palvelun.
Syyskuussa 2014 ilmoitettiin, että eBay luovuttaa PayPalin erilliseksi yhtiöksi. Jakautuminen tapahtui heinäkuussa 2015.
Kritiikkiä.
Electronic Frontier Foundation (EFF) on kritisoinut PayPalia johtuen asiakkaiden tilien sulkemisesta ilman ennakkovaroitusta.
Valuutat.
PayPal-maksuja voi välittää kansainvälisesti seuraavilla valuutoilla:
Al-Lahunin pyramidi

Al-Lahunin pyramidi oli faarao Senusret II:n rakennuttama pyramidi muinaisen Egyptin Keskivaltakunnan 12. dynastian ajalta. Pyramidin pohjaisvu on vaakasuoraan 106 metriä, nousukulma 42° 35´ ja korkeus 48,6 metriä.
Pyramidi oli huomattavan kookas ja se oli rakennettu hieman perinteisestä tavasta poiketen. Kalliosta kohoavan kivimuodostelman päälle oli rakennettu mutatiilistä pyramidin runko, joka oli katettu kalkkikivellä. Pyramidi oli yksi ensimmäisistä suurista mutatiilirunkoisista pyramideista, vaikka sen tarkkaa kokoa ei tiedetäkään. Pyramidi poikkesi muista myös siten, että sen sisäänkäynnit oli peitetty kivimurskalla, joka oli oletettavasti tarkoitettu estämään tulvien tuoman veden pääsyä pyramidiin. Varsinaisen pyramidin lähellä on myös kahdeksan mastabaa ja yksi pieni pyramidi, mutta nämä ovat kaikki umpinaisia. Ne olivat todennäköisesti pelkästään symbolisia, mahdollisesti symboloiden edellisten dynastioiden hautoja. Senusretin hautatemppeliä ei ole löydetty, mutta pyramidin läheltä on jäännökset sitä rakentamassa olleiden työläisten kylästä. Se on ensimmäinen löydetty pyramidinrakentajien työläiskylä.
Pyramidin käytävien sijoittelu on myös erilainen edellisiin dynastioihin verrattuna. Sisäänkäynti on poikkeuksellisesti eteläpuolella perinteisen pohjoisen sijaan. Hautakammihoin johtava käytävä on myös erikoinen, sillä se laskeutuu aina peruskallioon asti, ennen kuin nousee takaisin pyramidiin. Pyramidissa on useita käytäviä, joiden päässä oleviin hautakammiohin haudattiin todennäköisesti Senusretin lähiomaisia. Egyptologit löysivät käytävät vuonna 1914. Silloin kolme niistä oli jo ryöstetty, mutta neljäs hautakammio oli koskematon. Senusretin tyttärelle, Sithathor-unutille, rakennettu hautakammio sisälsi lähes 10 000 helmeä, satoja sormuksia, rannekoruja, kultaisia nilkkarenkaita, kruunun ja kauneudenhoitotarvikkeita. Tämä on yksi suurimmista Keskivaltakunnan ajalta löytyneistä kätköistä.
Ramses II tuhosi tuntemattomasta syystä (mahdollisesti käyttääkseen kalkkikiven omiin rakennuksiinsa) Senusretin pyramidin 19. dynastian aikana, eikä siitä ole nykyään jäljellä muuta kuin kallioon hakattu ydin.
Lapväärtti

Lapväärtti () on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta, aiemmin pitäjä. Vuonna 1973 Lapväärtti liitettiin osaksi Kristiinankaupunkia. Tuolloin molemmat kunnat kuuluivat hallinnollisesti Vaasan lääniin, ja nykyään (2013) entisen Lapväärtin kunnan alue sijaitsee pääosin Pohjanmaan maakunnassa.
Lapväärtin naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Isojoki, Karijoki, Kristiinankaupunki, Siipyy ja Tiukka.
Historia.
Lapväärtti mainitaan ensimmäisen kerran Tukholmassa 1. kesäkuuta 1303 päivätyssä kirjeessä, jossa Ruotsin kuningas Birger Maununpoika kirjoittaa virkamiehelleen Nils Anderssonille. Kirjeessä hän käskee antaa talonpojille Michael Lapväärtistä (kirjoitusasuna "Lappafärd"), Andar Merikarvialta ja Tobbe Tiukasta luvan vapaasti hyödyntää Hämeen metsiä.
Lapväärtti oli pitkään osa Närpiön pitäjää, mutta siitä tuli oma kappeliseurakuntansa vuonna 1594 ja itsenäinen seurakunta vuonna 1607. Nykyinen kirkko, joka on rakennettu 1848–1851, on yksi Suomen suurimmista maaseudulla sijaitsevista kirkoista. Kirkkosalissa on istumapaikkoja 3 000 hengelle, ja rakennus on kuin pieni katedraali peltojen keskellä. Siipyy erotettiin Lapväärtistä vuonna 1860, Isojoki 1855. ja Karijoki 1862.
Lapväärtti valittiin ruotsinkielisen Pohjanmaan Vuoden kyläksi vuonna 2004. Lapväärtin pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa.
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Lapväärtin väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
Vuonna 1926 Lapväärtistä liitettiin Karijokeen alue, jossa oli 876 asukasta.
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 69,7 prosenttia Lapväärtin asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Taajamat.
Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Lapväärtissä oli neljä taajamaa: Dagsmark (251 asukasta), Härkmeri (319 asukasta), kirkonkylä (1 467 asukasta) ja Perus (207 asukasta). Vuonna 1960 Dagsmarkissa oli 326 asukasta, Härkmerellä 471 asukasta, kirkonkylässä 1 568 asukasta ja Peruksessa 292 asukasta.
Kylät.
Dagsmark, Härkmeri, Lapväärtti (ruots. "Lappfjärd"), Lålby, Myrkky (ruots. "Mörtmark"; liitettiin Karijokeen 1927), Peninkylä (ruots. "Åback"), Uttermossa.
Sanakht

Sanakht (tai Nebka) oli muinaista Egyptiä 2. dynastian aikaan vuosina 2686–2667 eaa. hallinnut faarao.
Torinon papyruksessa Nebkan mainittiin hallinneen ennen Djoseria 3. dynastian ensimmäisenä faaraona. Westcarin papyruksessa taas Nebka sijoitetaan Djoserin ja Hunin väliin 3. dynastian toiseksi faaraoksi. Eri luetteloiden ristiriitaiset tiedot vaikeuttavat huomattavasti Nebkan hallituskauden sijoittamista. Sanakhtia (Horus-nimi) ei ole myöskään voitu kiistattomasti yhdistää yhteenkään kuningasluetteloissa mainittuun kuninkaaseen, vaikka yleensä Sanakhtin katsotaan olleen Nebka.
Sanakhtin hallituskaudesta ei tiedetä juurikaan mitään. Mitään kirjallista dokumentaatiota tai monumentteja ei tuolta ajalta ole ilmeisesti säilynyt.
Sanakhtin hautaa ei ole löydetty, mutta Abydoksen läheltä löytynyt hauta saattaa olla hänen (Manetho kuvaukseen perustuen). Pienen Elefantinessa (silloinen Egyptin eteläinen raja) sijainneen pyramidin raunioista on löytynyt kuva, jossa Sanakht tuhoaa faaraon vihollisen.
Tumulus

Tumulus eli kumpuhauta on keinotekoisen kummun sisässä oleva hauta.
Kumpu rajoittuu monesti kivimuuriin. Tumulus-nimellä viitataan Tumulus-kulttuurin kumpuhautoihin, joita tosin esiintyi jo Úneticen kulttuurissa. 
Tumulus on monesti pyöreä tai soikea. Vainajat haudattiin suuriin kumpuihin sijoitettuihin arkkuihin. Pronssiesineitä löytyy sekä haudoista että kätköistä. Kulttuuri leviää edellistä kulttuuria pohjoisemmaksi ja kaakkoisemmaksi. Tänä aikana kumpu- ja röykkiöhaudat yleistyvät Pohjoismaissa.