Þjóðólfr Kviiniläinen

Þjóðólfr Kviiniläinen (isl. "Þjóðólf hvinverski" tai "ór Hvíni" eli ”Hvinirin Þjóðólfr”) oli 800-luvulla Etelä-Norjassa elänyt ja vaikuttanut skaldi-runoilija, josta tiedetään vain vähän. Nimensä mukaisesti hän oli kotoisin Norjan Hviniristä (Kvinesdal, Länsi-Agder). Hänen tiedetään oleskelleen suuresti kunnioitettuna skaldina sekä kuningas Haraldr Kaunotukan (isl. "hárfagri") että kuningas Rögnvaldr Vuorenkorkuisen (isl. "heiðum-hæri") hovissa. Snorri Sturlusonin nimiin luetussa kuningassaagassa "Heimskringla" mainitaan Þjóðólfrin olleen myös Haraldrin pojan, Guðrøðr ljómin, kasvatusisä.
Snorrin Proosa-Eddan ja "Heimskringlan" käsikirjoituksissa säilyneessä skaldien luettelossa ("Skáldatal") mainitaan Þjóðólfrin olleen myös seuraavien jaarlien ja merkkimiesten runoilijana: jaarli Hákon Grjótgarðsson, Þorleifr Viisas (isl. "inn spaki"), jaarli Strút-Haraldr sekä eräs jaarli Sveinn. Þjóðólfrin yhteydestä näihin ei kuitenkaan ole varmuutta, sillä esimerkiksi kolme ensin mainittua eivät välttämättä ole olleet Þjóðólfrin aikalaisia.
Þjóðólfrin runous.
Nykypäivään on Þjóðólfrilta säilynyt muutaman erillisen runosäkeistön lisäksi vain kuningas Rögnvaldrin kunniaksi laadittu "Ynglingatal" sekä erään kilven koristelujen pohjalta laadittu "Haustlöng". Näistä "Ynglingatal" on ilmestynyt suomeksi J. A. Hollon kääntämänä teoksessa "Snorri: Norjan kuningassaagat", 1 (Porvoo: Werner Söderström Osakeyhtiö, 1960) osana "Ynglingien saagaa".
"Haustlöng".
Runon "Haustlöng", kirjaimellisesti ”syksyn pituinen”, nimen katsotaan olevan peräisin siitä, että Þjóðólfrin kerrotaan käyttäneen kokonaisen syksyn sen laatimiseen. "Haustlöng" on säilynyt 20 säkeistöä käsittävänä runona, vaikka se on todennäköisesti ollut alkujaan pidempi. Se on laadittu skaldirunoudelle tyypilliseen "dróttkvætt"-runomittaan eli ns. ”hovimittaan”. "Haustlöngiä" kutsutaan ”kilpirunoksi”, sillä siinä kuvataan runoilijan lahjaksi saaman kilven koristelua. Runon ensimmäisessä säkeistössä runoilija mainitsee runon olevan kiitos lahjan antajalle, eräälle Þorleifrille. Kyseisen kilven koristelussa on runon mukaan kuvattu kahta skandinaaviseen mytologiaan pohjautuvaa kohtausta. Ensimmäisessä Loki seikkailee Iðunn-jumalattaren ryöstäneen Þjazi-jättiläisen kanssa. Toisessa taas kuvataan Þórr-jumalan taistelua Hrungnir-nimistä jättiläistä vastaan. Runo on säilynyt Snorrin Proosa-Eddassa.
"Ynglingatal".
"Ynglingatal" tunnetaan 27-säkeistöisenä runona. Siinä on käytetty eddarunoudelle tyypillistä "kviðuháttr"-runomittaa. Se on säilynyt "Heimskringlassa", missä se on osa skandinaavisten kuninkaiden myyttisestä alkuperästä ja svealaisesta (isl. "Svíar") Ynglingien kuningassuvusta kertovaa "Ynglingien saagaa". "Ynglingatal" kertoo kuninkaista yhteensä 26:n sukupolven ajalta, kuvaten näiden kuolintapaa sekä erityisesti norjalaisten kuninkaiden (6 viimeistä) osalta myös hautapaikkaa. Runo mainitaan nimeltä myös useissa muissa saagoissa, kuten "Uplannin kuninkaissa", Flateyjarbókissa olevassa tarinassa "Óláfs þáttr Geirstaðaálfs", "Heimskringlan" aloittavassa Prologissa sekä edellä mainitussa "Skáldatalissa".
Muut säilyneet runot.
"Heimskringlassa" on säilynyt kaksi Haraldr Kaunotukan hallitsija-aikaan sijoitettua erillistä runosäkeistöä, joita pidetään Þjóðólfrin laatimina. Þjóðólfria on pidetty myös viiden muun Haraldr Kaunotukasta kertovan irrallisen runosäkeistön laatijana. Ne muistuttavatkin Þjóðólfrin muuta tunnettua runoutta käytettyjen runomittojen osalta sekä tyylillisesti, mutta ovat toisaalta vähemmän runollisia kuin muu kyseisen skaldin tuotanto. Flateyjarbókissa ja "Fagrskinnassa" näiden säkeistöjen laatijaksi ilmoitetaan toinen aikalaisskaldi Þorbjörn hornklofi, mutta mainintaa on pidetty virheellisenä. Nykynäkemys on, etteivät runosäkeistöt ole alkuperältään myöskään Þjóðólfrin laatimia, vaan kyseessä saattavat olla vanhempia runoja jäljitelleet tekstit.