tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elokuvavuosi 2005

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 2005 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Katsotuimmat elokuvat.
Nämä elokuvat olivat Suomen kaksikymmentä katsotuinta vuonna 2005:
Irene Camber

Irene Camber (12. helmikuuta 1926 – 23. helmikuuta 2024) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Camber voitti florettimiekkailun olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti finaalikierroksen viimeisessä ottelussaan hallitsevan olympiavoittajan, Unkarin Ilona Elekin pistein 4–3 ja pääsi tätä vastaan uusintaotteluun olympiavoitosta. Toisenkin kohtaamisen Camber voitti pistein 4–3. Naisten floretin joukkuekilpailu oli olympiaohjelmassa ensimmäistä kertaa vasta Roomassa 1960, jolloin Camber saavutti Italian joukkueen jäsenenä pronssia. Neljä vuotta myöhemmin Tokion olympialaisissa Camber sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän ei olympialaisissa menestynyt Helsingin kisojen jälkeen.
MM-kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa Camber voitti kultaa Brysselissä 1953 ja pronssia Pariisissa 1957.
Andreas Schifferer

Andreas "Andi" Schifferer (s. 3. elokuuta 1974 Radstadt, Itävalta) on uransa lopettanut itävaltalainen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut syöksylaskuun, mutta kilpaili myös muissa lajeissa.
Schifferer kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran kaudella 1994–1995, mutta kilpaili tuolloin vielä enimmäkseen Eurooppa cupissa. Hän voitti kaksi Eurooppa cupin osakilpailua syöksylaskussa ja menestyi hyvin myös muissa lajeissa, mikä kauden päätteeksi toi hänelle Eurooppa cupin kokonaiskilpailun voiton. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Schifferer voitti seuraavalla kaudella oltuaan Adelbodenin osakilpailussa 25. Uransa ensimmäisen palkintopallisijoituksen hän saavutti myöhemmin saman kauden aikana.
Vuoden 1997 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui pronssille suurpujottelussa. Seuraavalla kaudella hän voitti neljä syöksylaskun osakilpailua ja syöksylaskun kokonaiscupin. Kaikkien lajien yhteiscupissa hän sijoittui Hermann Maierin jälkeen toiseksi. Ensimmäisiin talviolympialaisiin Scifferer osallistui vuonna 1998 Naganossa.
Seuraavissa olympialaisissa vuonna 2002 hän voitti olympiapronssia super-g:ssä. Hän ei voittanut yhtään maailmancupin osakilpailua 2000-luvulla, mutta sijoittui useasti kolmen parhaan joukkoon. Kaudesta 2004 lähtien hän ei kyennyt taistelemaan kärkisijoituksista ja hän lopetti uransa joulukuussa 2006.
Gillian Sheen

Gillian Mary Sheen (21. elokuuta 1928 Willesden – 5. heinäkuuta 2021 Auburn, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen miekkailija ja olympiavoittaja.
Sheen voitti florettimiekkailun yksilökilpailun olympiakultaa Melbournessa 1956. Hän eteni kahdeksan parhaan loppusarjaan vasta voittamalla uusintaottelun. Loppusarjassa hän hävisi ensin Romanian Olga Orbánille mutta voitti sitten kaikki muut kuusi vastustajaansa ja pääsi uusimaan olympiavoitosta myös yhden ottelun hävinneen Orbánin kanssa. Uusintaottelussa Sheen voitti romanialaisen pistein 4–2. Sheen kilpaili olympiatasolla myös Helsingissä 1952 ja Roomassa 1960. MM-kilpailuista hän voitti floretin joukkuekilpailun pronssia Monte Carlossa vuonna 1950. Sheen kuoli Yhdysvaltain Auburnissa 92-vuotiaana 5. heinäkuuta 2021.
Jänisintiaanit

Jänisintiaanit () elävät havumetsän ja tundran rajalla itäisen Kanadan subarktisen alueen pohjoisosassa napapiirin tienoilla Luoteisterritorioissa. Eurooppalaiset antoivat heille tämän nimen koska lumikenkäjänis oli kansalle merkittävin ruoan ja vaatteiden lähde. Heidän kielensä kuuluu athabasca-kieliin.
Luoteessa ja idässä tundralla asuu eskimoita. Jänisintiaanien asuma-alue on Suurelta karhujärveltä länteen, pohjoiseen ja luoteeseen MacKenzie-joen laaksossa ja tästä itään. Viiden jänisintiaaniheimon asuma-alue Fort Normanin ja Suuren Karhujärven väliseudulla ulottuu Mackenzie-jokilaaksosta Yukonin territorion ja vuorten rajalta Nunavutin rajalle. Lännessä on Suuresta Karhujärvestä länteen ja luoteeseen on metsää, ja sen itäpuolella Suuresta karhujärvestä pohjoiseen tundran ja metsän siirtymävyöhyke, ja aivan seudun itäosissa tundraa. Jänisintiaanien asuinalueella elää sekä metsäkaribua että arktisempaa avomaan karibua. Suuressa osassa aluetta on jatkuva ikirouta.
Lähetyssaarnaajat saapuivat alueelle 1800-luvun puolivälin jälkeen. Tuolloin jänisintiaaneja oli ehkä 700-800. Jänisintiaanit metsästivät karibua, hirveä ja pienriistaa. He kalastivat ja keräsivät marjoja. Alueella eli paljon jäniksiä. Vaeltaen elävät jänisintiaanit näkivät monesti nälkää ennen eurooppalaisten tuloa. He saivat vaatteensa ja ravintonsa jäniksistä, joiden määrä vaihteli vuosittain 7-10 vuoden jaksoissa. Tämä ajoi intiaanit säännöllisesti toistuviin pahoihin nälänhätiin. . 
Vuonna 1996 jänisintiaaneiksi oli rekisteröitynyt 1836 henkeä.
Kansainvälinen ampumahiihtoliitto

Kansainvälinen ampumahiihtoliitto, IBU, (engl. "International Biathlon Union") on ampumahiihdon kansainvälinen kattojärjestö. Järjestön toimipaikka sijaitsee Salzburgissa, Itävallassa.
Historia.
Kansainvälinen ampumahiihtoliitto perustettiin 2. heinäkuuta 1993, kun Britannian Kansallinen ampumahiihtoliitto päätti sulkea ampumahiihdon nykyaikaisen viisiottelun maailmanjärjestöstä UIPMPB:stä ("Union de Pentathlon Moderne et Biathlon"), johon se oli kuulunut vuodesta 1953 lähtien. Tämä pakotti ampumahiihdon organisoitumaan omaksi lajiliitokseen. Järjestäytymiskongressissaan Lontoossa uusi järjestö valitsi johtokunnan ja 57 aiemmin UIMB:hen kuulunutta liittoa yhdistettiin IBUun. Kansainvälinen olympiakomitea kuitenkin tunnusti IBUn vasta elokuussa 1998.
IBUn tärkein toimiva elin on joka toinen vuosi järjestettävä kongressi. Ensimmäinen konferenssi järjestettiin vuonna 1994 Salzburgissa.
IBU ja Venäjä.
Huhtikuussa 2018 Itävallan poliisi teki ratsian kansainvälisen ampumahiihtoliiton päämajaan. Samaan aikaan tehtiin toinen ratsia Norjassa, jonka kohteena oli IBU:n puheenjohtaja Anders Besseberg. Ratsiat johtuivat Venäjän dopingskandaalista. Venäjän antidopingtoimiston (Rusada) entinen johtaja Grigori Rodtšenkov, joka on ollut avainasemassa dopingskandaalin selvittämisessä, kertoi Bessebergin ja IBU:n pääsihteerin Nicole Reschin ottaneen vastaan suuria (noin 200 000–400 000 dollaria) lahjuksia Rusadalta vastineeksi siitä, että IBU pimittäisi venäläisurheilijoiden veripasseja ja jättäisi tutkimatta epäilyttäviä venäläisiä.
Lisäksi epäillään Venäjän ostaneen ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 Tjumenille. IBUn puheenjohtaja Besseberg kiistää kuitenkin väitteen huhuna. Vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailut myönnettiin alun perin Venäjälle, mutta ne Venäjä joutui myöhemmin luopumaan isännyydestä.
Sekä puheenjohtaja Besseberg että pääsihteri Resch erosivat tehtävistään vuonna 2018. Riippumattoman komission raportti lahjonnasta julkaistiin tammikuussa 2021.
IBUn välinpitämätöntä suhtautumista Venäjän dopingskandaaliin oli ihmetelty jo aiemmin. Kansainvälinen ampumahiihtoliitto myönsi yhä vuosittain kilpailuita Venäjälle, vaikka Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) oli jo aiemmin suositellut kaikkien kansainvälisten suurkilpailujen siirtämistä pois Venäjältä. Myös vuoden 2021 maailmanmestaruuskilpailut myönnettiin Venäjälle suosituksista huolimatta. Venäjä luopui vuoden 2017 maailmancupin kilpailuista vapaaehtoisesti suuren kansainvälisen painostuksen seurauksena, mutta seuraavalla kaudella kilpailut järjestettiin boikoteista huolimatta. Myös jotkin suuret ampumahiihtotähdet, kuten Martin Fourcade ja Sebastian Samuelsson ovat arvostelleet IBU:n suhtautumista Venäjään ja dopingiin.
Jäsenvaltiot.
Ainoastaan IBU:n jäsenvaltioiden edustajat saavat osallistua maailmancupiin ja muihin sen järjestämiin tapahtumiin.
Len Deighton

Leonard Cyril Deighton (18. helmikuuta 1929 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen kirjailija ja historioitsija.
Tausta.
Deighton syntyi Marylebonen esikaupunkialueella englantilais-irlantilaisille vanhemmille. Hänen isänsä työskenteli British Museumin virkailijan Campbell Dodgsonin autonkuljettajana. Toisen maailmansodan aikana Deightonit muuttivat Dodgsonien talouteen. Deightonin äiti työskenteli hotellin kokkina, mistä pojan katsotaan perineen kiinnostuksensa ruokaan.
Sota katkaisi Deightonin koulunkäynnin ja hän toimi jonkin aikaa isänsä apupoikana sekä rautatievirkailijana. 17-vuotiaana hän liittyi Kuninkaallisten ilmavoimien palvelukseen ja toimi tiedusteluosaston valokuvaajana. Hän siirtyi siviiliin vuonna 1949 ja sai entisille sotilaille suunnatun opiskeluapurahan, minkä turvin hän opiskeli St. Martin's School of Artissa ja sen jälkeen Royal College of Artissa. Tämä oli tärkeää hänen kirjallisen uran kehitykselleen.
1950-luvulla Deighton oli sekalaisissa töissä, kuten tarjoilijana Piccadillylla, apukokkina Royal Festival Hallissa, tehtaanjohtajana, opettajana, kuvittajana, lehtivalokuvaajana ja mainostoimiston johtajana. Vuosina 1956–1957 hän pääsi matkustamaan moniin eksoottisiin paikkoihin lentokoneen stuerttina. Deighton avioitui kuvittaja Shirley Thompsonin kanssa vuonna 1960 ja oleili perheineen muun muassa Irlannissa ja Portugalissa.
Vuonna 1960 Deighton kirjoitti viikoittaista ruokapalstaa "The London Observer" -lehteen ja julkaisi ensimmäisen keittokirjansa 1965.
Tuotanto.
Deighton julkaisi ensimmäisen kirjansa, "The Ipcress File", 33-vuotiaana vuonna 1962, julkaisijana Hodder &amp; Stoughton. Kirjasta tuli menestys, kuten useimmista myöhemmistäkin. Hänet mainittiin arvosteluissa "paremmaksi kuin Fleming". Hän vaihtoi kustantajaa toiselle romaanilleen ja Jonathan Cape -yhtiö oli hänen pääkustantajansa 1980-luvulle saakka. Hänen tunnetuimmat kirjansa ovat vakoiluaiheisia romaaneja tai historiallisia tietokirjoja. Deightonin kirjoista on tehty myös elokuvia. Hänen ensimmäisten kirjojensa nimetön sankarihahmo sai elokuvissa nimen "Harry Palmer", jota näytteli Michael Caine. Bernard Samson -trilogiasta tehtiin 13-osainen televisiosarja "Vakoilupeli" (1988) Granada-televisioyhtiölle. Deighton on julkaissut myös sarjan keittokirjoja.
Pekka Virtanen (kitaristi)

Pekka ”Devil” Virtanen (s. 1964) on suomalainen pitkän linjan kitaristi sekä musiikkituottaja. Virtanen on kuulunut moniin tunnettuihin rock-yhtyeisiin, joita ovat mm. Leningrad Cowboys, Sleepy Sleepers, Freud Marx Engels &amp; Jung ja Turo's Hevi Gee. Lapinlahden Lintujen jäsenenä hän oli vuosina 2002–2005. Virtanen oli mukana myös Irwin Goodmanin viimeisellä esiintymismatkalla.
Tuottajana Virtanen on toiminut muun muassa Marko Haavisto &amp; Poutahaukat -yhtyeen levyillä.
Lisäksi Virtanen on toiminut lauluntekijänä muun muassa Sleepy Sleepersille, Freud Marx Engels ja Jung-yhtyeelle ja Leningrad Cowboysille. Paskan myivät -kappaleen sävellys on myös Virtasen käsialaa.
Ah Via Musicom

Ah Via Musicom on yhdysvaltalaisen kitaristi Eric Johnsonin vuonna 1990 julkaistu albumi.
Albumin kappale "Cliffs of Dover" voitti vuonna 1992 Grammy-palkintogaalassa "Best Rock Instrumental Performance"-sarjan ().
Kultakynsimö

Kultakynsimö ("Draba alpina") on pohjoisen pallonpuoliskon arktisten alueiden keltakukkainen kynsimölaji. Suomessa laji on hyvin harvinainen Käsivarren tuntureiden kasvi ja se on rauhoitettu luonnonsuojelulailla. Se on luokiteltu Suomessa äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen kultakynsimö kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Sen varsi on haaraton, lehdetön ja kukkaperiä myöten karvainen. Tummanvihreät lehdet ovat suikeita tai pitkulaisia, ehytlaitaisia ja niukkakarvaisia. Lehdet ovat ruusukkeena kasvin tyvellä. Kukissa on neljä hohtavankeltaista terälehteä, ja ne kasvavat terttumaisena kukintona lehdettömän kukkavarren päässä. Kultakynsimö kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Lidut ovat alle sentin pituisia, siirottavia, kaljuja ja selväotaisia. Kultakynsimö on ainoa Suomen tuntureilla esiintyvistä kynsimölajeista, jonka kukinto on keltainen.
Levinneisyys.
Kultakynsimö on arktis-alpiininen, sirkumpolaarinen kasvi. Sitä tavataan Ruotsin ja Norjan tunturiseuduilla, Kuolan niemimaalla, Pohjois-Venäjän ja Siperian arktisilla alueilla, Alaskassa, Pohjois-Kanadassa, Grönlannissa, Islannissa ja Huippuvuorilla. Suomessa kultakunsimöä on tavattu ainoastaan Käsivarren Lapin luoteisosan suurtuntureilla Mallalla ja Saanalla. Lajin epäillään hävinneen Mallan luonnonpuistosta poronhoidon loputtua, kun kasvuympäristö on kasvanut umpeen.
Elinympäristö.
Kultakynsimö on keskipaljakan kasvi. Suomessa sitä tavataan noin 900 metrin korkeudella varjoisilla, kosteilla kallioilla lumenviipymien reunamailla. Kultakynsimö on kalkinsuosija.
Dabney Coleman

Dabney Wharton Coleman (3. tammikuuta 1932 – 16. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Austinissa, Teksasissa, pääsi Virginia Military Academyyn vuonna 1949 ja opiskeli vielä lakia Teksasin yliopistossa ennen esiintyjänuraansa. 
Hän voitti Emmy-palkinnon (1987) ja Golden Globen (1988).
Elokuvia, joissa Colemanilla on ollut rooleja, ovat muiden muassa "Yhdeksästä viiteen" (1980), "Puhtaana käteen" (1980), "Kultalampi" (1981), "Tootsie – lyömätön lyyli" (1982), "Sotaleikit" (1983), " Muppetit Manhattanilla" (1984), "Tehtävä – Pelastakaa kesäloma" (2001), ' (2001), ' (2003) ja "" (2003). Hän on esiintynyt myös televisiossa, esimerkiksi ääninäyttelijänä "Disneyn Välitunnissa".
Coleman oli pitkään naimisissa näyttelijä Jean Halen kanssa. Hänen lapsistaan Quincy on tullut tunnetuksi musiikkialalta.
Bill Richardson

William Blaine "Bill" Richardson III (15. marraskuuta 1947 – 1. syyskuuta 2023) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, New Mexicon kuvernööri 2003–2011, energiaministeri Bill Clintonin hallituksessa 1998–2001 ja Yhdysvaltain YK-lähettiläs 1997–1998.
Richardson asettui ehdokkaaksi vuoden 2008 presidentinvaaleihin, mutta jättäytyi pois kisasta. Hän ilmoitti tukevansa Barack Obamaa. Tämän johdosta Hillary Clintonin tukija James Carville vertasi Richardsonia Juudas Iskariotiin.
Kolme Richardsonin neljästä isovanhemmasta oli Meksikon kansalaisia ja Richardson puhui sujuvaa espanjaa.
Bežetsk

Bežetsk (, vuoteen 1766 saakka ) on kaupunki Venäjällä Tverin alueella. Kaupunki on Bežetskin piirin hallinnollinen keskus. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 24 517 (koko piirissä 36 697 as.) ja pinta-ala 17 km².
Bežetsk sijaitsee Tverin alueen koillisosassa. Kaupunki sijaitsee etelästä pohjoiseen virtaavan Mologajoen ja sen Ostretšina-sivujoen yhtymäkohdassa. Alueen pääkaupungista Tveristä on sen pohjoispuolella sijaitsevaan Bežetskiin 130 kilometrin matka (kantatietä P84). Bologojesta itään Sonkovoon vievä rautatie kulkee Bežetskin kautta. 
Paikkakunnan perustamisvuotena pidetään vuotta 1137 ja kaupunkioikeudet se sai 1775.
Adulphe Delegorgue

Adulphe Delegorgue (1814–1850) oli ranskalainen eläintieteilijä ja metsästäjä.
Delegorgue teki tutkimusretkiä Australiaan, Madagaskarille ja eteläiseen Afrikkaan. 1839 hän ja ruotsalainen Johan August Wahlberg sekä saksalainen Ferdinand Krauss tutkivat Natalissa nykyisen Durbanin ympäristöä.
Delegorgue nimesi ja kuvaili muun muassa afrikanviiriäisen ("Coturnix delegorguei").
Hänestä on kirjoitettu kirja: "De Douai à l'Afrique du Sud il y a 150 ans, ou, Adulphe Delegorgue (1814-1850), l'explorateur oublié". Kirjoittaja on Chantal Guellaen-Vaast ja vuosi 1989.
Ann Richards

Dorothy Ann Willis Richards (1. syyskuuta 1933 – 13. syyskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, Texasin kuvernööri 1991–1995.
Richards valittiin vaalilla vuonna 1982 Texasin osavaltion valtiovarainministeriksi. Hän oli ensimmäinen osavaltiotason poliittiseen virkaan valittu nainen Texasissa 50 vuoteen. Vuonna 1990 hän asettui ehdokkaaksi osavaltion kuvernööriksi Bill Clementsin jättäessä viran. Hän hävisi kuvernöörinvaalin vuonna 1994 republikaanien George W. Bushille.
30 (luku)

30 (kolmekymmentä) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 29 ja seuraa luku 31.
Dunnezat

Dunnezat, jotka tunnetaan parhaiten englanninkielisellä nimellä "Beaver", "majavat", olivat
Kanadan subarktisen havumetsäalueen eteläosissa asuvia athabasca-ryhmän intiaaneja.
Heimon alkuperäinen nimi "Dunne-za", "Dane-zaa", "Tasttine" tarkoittaa majavaa. Alkujaan dunnezat asuivat Peace-joen varrella, Athabascan ja Clearwater riversin lähellä, ja Athabasca-järvestä pohjoiseen. 1700-luvulla turkiskauppa alkoi, ja vuonna 1800 turkiskaupasta täysin riippuvaiset chippewat ajoivat dunnezat pohjoiseen ja länteen Peace Riverin ympäristöstä.
Dunnezoja on nykyään noin 1 000.
MP4

MP4 tai M4A eli MPEG-4 Part 14 on säiliömuoto, joka on laajennettu Applen QuickTime-mediasoittimessa käytetystä muodosta sekä MPEG-4 Part 12:sta. MP4 sisältää yleensä videokuvaa ja ääntä, mutta kuvan ja äänen lisäksi se voi myös sisältää tekstityksen. MP4 toistuu useimmilla mediasoittimilla, kuten QuickTime Playerilla, Winampilla ja VLC media playerilla. Joihinkin ohjelmiin on ladattava erillinen koodekki, jotta MP4 saadaan toimimaan. MP4 on myös mobiilivideoiden tallennusmuoto, jota käytetään erityisesti Nokian puhelimien videoissa.
Osa ohjelmista saattaa tunnistaa MP4-tiedoston M4A:ksi, joka on sama tiedostomuoto kuin MP4, mutta sisältää yleensä vain ääntä. 
M4V.
M4V-tiedostomuoto on MPEG-4:n muunnelma. Erona on se, että M4V voidaan kopiosuojata Applen "FairPlay DRM" -ohjelman avulla. M4V:tä käytetään iTunes-verkkokaupan tallenteissa kuten televisio-ohjelmien jaksoissa, musiikkivideoissa ja täyspitkissä elokuvissa.
32 (luku)

32 (kolmekymmentäkaksi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 31 ja seuraa luku 33.
Pääohjaaja

Pääohjaaja on lentoliikenteen vakanssinimike.
Pääohjaajana toimii jokaisessa lentoyhtiössä tehtävään erikseen määrätty lennonopettajan pätevyyden omaava kapteeni. 
Pääohjaaja on liikennelentäjien ylityönjohtaja, joka jakaa vuorot ja ratkoo ongelmatilanteet. Hänellä on oikeus tarpeen vaatiessa määrätä lentäjiä erityistarkastukseen sekä vaatia pulmatilanteen johdosta erityistoimia, esimerkiksi ylimääräistä psykofysiologista tarkastusta tilanteeseen osallisille lentäjille. 
Pienimmissä yhtiöissä pääohjaaja ottaa osaa kaikkeen lentotoimintaan, suuremmissa hän lentää vähimmän tarvittavan määrän, koska kasvava paperityön määrä on tehnyt pääohjaajasta pitkälti toimistotyöläisen. Nykyajan tietotekniikka ja erityisesti kannettavat tietokoneet ovat tosin helpottaneet tilannetta ja mahdollistaneet rutiinitöiden hoidon muuallakin kuin toimistossa.
Eräs Finnairin tunnetuimpia pääohjaajia oli Mannerheim-ristin ritari Olli Puhakka.
Vuodesta 2007 lähtien Finnairin pääohjaajana on toiminut lentokapteeni Heikki Saloheimo. Saloheimoa edeltänyt pääohjaaja oli Veikko Sievänen.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 1993

Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1993 Espanjan Palma de Mallorcalla. Kilpailut alkoivat 2. joulukuuta ja päättyivät 5. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Kansainvälinen uimaliitto FINA. 
Kilpailuissa rikottiin kolmetoista uinnin maailmanennätystä.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Blanca Ovelar

Tri Blanca Margarita Ovelar de Duarte (s. 2. syyskuuta 1957 Concepción, Paraguay) on paraguaylainen poliitikko. Hän oli opetus- ja kulttuuriministeri vuosina 2002–2007. Ovelar oli vuodesta 1947 hallinneen Colorado-puolueen ehdokas huhtikuun 2008 presidentinvaaleissa.
Ovelar sai psykologian tohtorin tutkinnon Universidad Nacional de Asunciónista.
Ovelar valittiin puolueensa presidenttiehdokkaaksi joulukuun 2007 esivaalissa päävastustajanaan entinen varapresidentti Luis Castiglioni. Presidentti Nicanor Duarte tuki Overlaria. Hän jäi vaalissa toiseksi Fernando Lugolle.
Annina Ärölä

Annina Ärölä (o.s. "Tuomi") on suomalainen freelance-näyttelijä. Hän on rehtorina Oriveden seudun kansalaisopistossa ja kulttuurijohtajana Oriveden kaupungissa. Hän oli apulaisrehtorina ja koulutuspäällikkönä Pirkan opistossa ja suunnittelijaopettajana Valkeakoski-opistossa.
Ärölä valmistui teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta vuonna 1995. Hän on suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon, opettajan pedagogiset opinnot ja opetushallinnon tutkinnon ja opiskellut laulun, musiikinteorian ja kitaransoiton opintoja. Ärölä on uransa aikana näytellyt Rovaniemen, Seinäjoen, Kouvolan ja Tampereen ja Vaasan lavoilla. Hänen rooleihinsa lukeutuvat muun muassa Anna-Liisa (Manner) ja Anita Hallama (Presidentti ja Tyttö) Tampereen Työväen Teatterissa, Kyllikki (Rauta-aika) Pyynikin kesäteatterissa, Layla Locket ("Kuuma Kesä 85"), Sugar ("Piukat paikat") Seinäjoen kaupunginteatterissa, Maria ("The Sound of Music") Rovaniemen Teatterissa ja toimittaja Suni ("Katri Helena -musikaali") Vaasan kaupunginteatterissa.
Östen II Haraldsson

Östen II Haraldsson ("Eysteinn Haraldsson", nykynorjaksi "Øystein Haraldsson", noin 1125–1157) oli Norjan kuningas yhdessä veljiensä Inge Koukkuselän ja Sigurd II Munnin kanssa. Tiedot hänen elämästään perustuvat lähinnä vanhoihin saagoihin, joista Snorri Sturlusonin kirjoittama "Heimskringla" on suomennettu nimellä Norjan kuningassaagat. Östenistä ja hänen veljistään kerrotaan Heimskringlan 14. saagassa.
Hän oli Harald Gillen vanhin poika, kymmenen vuotta veljiään Ingeä ja Sigurdia vanhempi, ja kasvoi isänsä nuoruudenmaassa Irlannissa. Kun Harald lähti Norjaan vaatimaan kuninkuutta itselleen 1130, hän jätti Östenin Irlantiin äitinsä kanssa. Haraldin kuoltua pikkupojat Inge ja Sigurd julistettiin kuninkaiksi, ja valta oli käytännössä sijaishallitsijoilla. Östen tuli Norjaan vuonna 1142 ja hänet hyväksyttiin Ingen ja Sigurdin kanssahallitsijaksi.
Veljesten varttuessa heidän välilleen alkoi kehittyä jännitteitä, ja vuonna 1155 he kokoontuivat Bergeniin sopiakseen vallanjaosta. Yksi Sigurdin henkivartijoista surmasi neuvottelujen välillä Ingen henkivartijan. Ingen miehet tappoivat Sigurdin Bergenissä. Östen pakeni, mutta Ingen miehet surmasivat hänetkin vuonna 1157. Sigurd Munnin pojasta, kymmenvuotiaasta Haakon Harteikkaasta tuli kuningas, mutta Norja oli vuoteen 1240 asti sisällissodan kaltaisessa tilassa, jossa oli usein useita kuninkaita kannattajineen.
Roy Scheider

Roy Richard Scheider (10. marraskuuta 1932 Orange, New Jersey – 10. helmikuuta 2008 Little Rock, Arkansas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Orangessa, New Jerseyssä, ja opiskeli saman osavaltion Columbia High Schoolissa.
Scheider vietti kolme vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän menestyi nuoruudessaan nyrkkeilyssä, mutta muutti urasuunnitelmiaan ja pääsikin opiskelemaan uutta alaansa, näyttelemistä Rutgers Universityyn ja Franklin and Marshall Collegeen. Hän saavutti suosiota esiintyjänä jo 1960-luvulla ja voitti teatterityöstään Obie-palkinnon vuonna 1968.
Scheider oli kahdesti ehdolla Oscar- voittajaksi, ensin miessivuosasta elokuvassa Kovaotteiset miehet ja sitten pääosasta elokuvassa Syke ei sammu. Hän oli saanut myös Bafta -ja Kultainen maapallo -ehdokkuudet. Hän saavutti suurimmat menestyksensä elokuvissa, mutta teki useita rooleja myös televisioon. Scheiderin tunnetuin työ oli poliisipäällikkö Martin Brodyn rooli elokuvassa "Tappajahai".
Scheider oli vuosina 1962–1989 naimisissa Cynthia Beboutin kanssa, jonka kanssa hänellä on yksi tytär. Avioeron jälkeen Scheider avioitui Brenda Kingin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta.
Sairaus ja kuolema.
Scheiderilla todettiin myelooma, johon hän sai kesäkuussa 2005 luuytimensiirron. Hän oli 75-vuotias kuollessaan stafylokokki-infektioon helmikuussa 2008.
Elokuvia.
Scheider esiintyi lukuisissa kansainvälisissä menestyselokuvissa:
Elaine May

Elaine May (o.s. Berlin; s. 21. huhtikuuta 1932 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Ura.
Yhteistyö Mike Nicholsin kanssa.
Ennen kummankin erillisiä ohjaajauria Elaine May ja Mike Nichols tunnettiin komediallisesta yhteistyöstään teatterissa, yökerhoissa ja televisiossa. Se alkoi vuonna 1955 The Compass Players -nimisessä improvisaatioryhmässä Chicagossa. Heidän välinen kemiansa auttoi heitä tekemään nopeaälyisiä improvisaatioita, jotka parodioivat aikansa televisiohaastatteluja ja ihmisten keskusteluja ajankohtaisista aiheista. Heitä alettiin kutsua vierailijoiksi kymmeniin televisio- ja radio-ohjelmiin.
Elokuvaura.
May ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan "Kun mies on mies" (1970), jossa hän myös itse näytteli. Hän on myöhemmin työskennellyt eri ominaisuuksissa muiden muassa elokuvissa "Sydäntenmurskaaja" (ohjaus, 1972), "Taivas saa odottaa" (1978), "Viikonloppu Kaliforniassa" (1978), "Tootsie – lyömätön lyyli" (1982), "Lainahöyhenissä" (1996), "Päävärit" (1998) sekä "Keksejä ja konnia" (2000). Hänen käsikirjoituksensa elokuvaan "Lainahöyhenissä" merkitsi pitkän tauon jälkeen paluuta yhteistyöhön Mike Nicholsin kanssa.
Maylle myönnettiin vuonna 1999 parhaan sovitetun käsikirjoituksen Bafta-palkinto. Hän on ollut ehdolla myös Golden Globen (1972) ja kahden Oscar-palkinnon (1979, 1999) saajaksi. Hänen elokuvansa "Ishtar" (1987) oli epäonnistuminen, joka johti vuonna 1988 huonoimman ohjaajan Razzien saamiseen ja huonoimman käsikirjoittajan Razzie-ehdokkuuteen. Toisaalta Mayn ohjaama "Sydäntenmurskaaja" (1972) valittiin vuonna 2002 American Film Instituten 100 kaikkien aikojen hauskimman amerikkalaiselokuvan listalle, ja "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Mayn esikoisohjauksen "Kun mies on mies" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Yksityiselämä.
Vuonna 1949 syntynyt näyttelijä Jeannie Berlin on Elaine Mayn tytär.
Elisabeth Volkenrath

Elisabeth Volkenrath (1919 – 13. joulukuuta 1945, Hameln) oli SS-nainen ja leirivartija useilla natsi-Saksan keskitysleireillä.
Ennen kuin hänet kutsuttiin valtion palvelukseen vuonna 1939, Volkenrath työskenteli kampaajana. Hän harjoitteli SS-esimiehensä Dorothea Binzin alaisuudessa Ravensbrückin keskitysleirillä, ja meni 1943 Auschwitz-Birkenauhun Aufseheriniksi. Siellä hän osallistui vankien luokitteluun ja hyväksikäyttöön. Marraskuussa 1944 hänet ylennettiin SS-Oberaufseherin-arvoon, ja hän valvoi useita vankien hirttämisiä. Hän meni myöhemmin Bergen-Belsenin leirille SS-esimieheksi.
Huhtikuussa 1945 Britannian armeija pidätti hänet ja laittoi vankilaan. Hän joutui oikeuteen Irma Gresen ja monen muun Belsenin SS-vartijan kanssa. Volkenrath tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 13. joulukuuta 1945 Hamelnin vankilassa.
Kurdistanin isänmaallinen liitto

Kurdistanin isänmaallinen liitto (Yekîtî Nîştimanî Kurdistan, PUK) on Irakin kurdien poliittinen puolue.
Kurdistanin isänmaallinen liitto perustettiin kesäkuussa 1975, kaksi kuukautta kurdien vuosien 1974–1975 kapinan kukistumisen jälkeen. Jalal Talabani, sittemmin Irakin presidentti on ollut puolueen pääsihteeri sen perustamisesta asti. Eräät lähteet pitävät PUK:ia KDP:sta irtautuneena ryhmänä. Ryhmien välit olivat huonot, ja ne taistelivat toisiaan vastaan sekä Irakin armeijan joukkoja vastaan. PUK:in tukijoita olivat mm. Iran ja Syyria, jossa Talabani oli maanpaossa. Vuoden 2003 Irakin sodan aikana PUK:in joukot avustivat Yhdysvaltain joukkoja taistelussa Pohjois-Irakissa. Myöhemmin PUK taisteli kurdi-islamisteja kuten Ansar al-Islamia vastaan.
Suuntaukseltaan sosiaalidemokraattinen PUK on sosialistisen internationaalin jäsen.
PUK liittoutui KDP:n kanssa Kurdistanin demokraattiseksi isänmaalliseksi liitoksi vuoden 2005 Irakin parlamenttivaaleja varten. Kurdilista sai 25,6 % äänistä.
Kielin yliopisto

Kielin yliopisto (, CAU) toimii Kielin kaupungissa Pohjois-Saksassa. Yliopiston perusti vuonna 1665 Holstein-Gottorpin herttua Kristian Albrekt ("Christian Albrecht") pappien ja hallintovirkamiesten koulutusta varten. Aluksi luentoja pidettiin fransiskaaniluostarissa. 
Vuonna 2017 yliopistossa oli kirjoilla 25 725 opiskelijaa. 
Kuuluisia entisiä oppilaita ja opettajia.
Yliopiston henkilökuntaan on kuulunut useita nobelisteja ja muita tunnettuja tiedemiehiä.
Reinhard Selten

Reinhard Selten (5. lokakuuta 1930 Breslau, Saksa – 23. elokuuta 2016 Poznań, Puola) oli saksalainen taloustieteilijä. Hän syntyi Wrocławissa, silloisessa saksankielisessä Breslaussa.
Puoliksi juutalainen Selten pakeni Breslausta äitinsä ja sisarustensa kanssa toisen maailmansodan aikana. Nuorukainen kiinnostui matematiikasta, jota hän lopulta pääsi opiskelemaan Frankfurtin yliopistoon. Hän aloitti tieteellisen uransa professori Heinz Sauermannin avustajana.
Selten meni vuonna 1959 naimisiin esperantopiireissä tapaamansa Elisabeth Langreinerin kanssa. Hän pysyi kielen harrastajana vanhalle iälleen. Hänestä tuli vähitellen johtavia peliteorian asiantuntijoita, ja ura huipentui vuonna 1994 myönnettyyn Nobelin taloustieteen palkintoon.
Selten oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä jo 1960-luvulla ja työskenteli Berliinin vapaan yliopiston taloustieteen professorina, kunnes siirtyi vuonna 1972 Bielefeldin yliopistoon. Hän vietti siellä toistakymmentä vuotta ja siirtyi edelleen Bonnin yliopistoon.
Seltenillä todettiin vuonna 1991 diabetes. Hän kuului Akademio Internacia de la Sciencoj San Marinon perustajajäseniin.
Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1990.
Portlandsementti

 
Portlandsementti on yleisin sementtityyppi. Sitä valmistetaan hienoksi jauhetusta Portlandklinkkeristä, johon on lisätty sitoutumisen säätöä varten kipsiä. 
Historia.
Portlandsementin nimi tulee siitä, että se muistuttaa portlandkiveä, jota louhittiin Portlandin saarella Dorsetissa Englannissa. Vuonna 1824 englantilainen Joseph Aspdin patentoi portlandsementin valmistuksen. Nykyisen tyyppisen portlandsementin valmistuksen voidaan katsoa alkaneen vasta vuonna 1843, kun niin ikään englantilainen Isaac Johnson paransi Aspdinin menetelmää polttamalla raaka-aineseoksen sintrauslämpötilaan asti. Kolmas portlandsementin valmistuksen yleistymiseen vaikuttanut englantilainen oli Frederick Ransome, joka vuonna 1885 patentoi raaka-aineseoksen polttamisen kiertouunissa. Tämä uusi valmistustekniikka paransi sementin laatua ja alensi merkittävästi kustannuksia. Menetelmä kehittyi nopeasti, ja 1900-luvun alussa kiertouuneja alettiin valmistaa teollisesti.
Portlandsementin valmistus Suomessa.
Vuonna 1869 aloitettiin Saviolla sementin valmistus. Vuosituotanto oli vain 4000 tonnia vuodessa, ja tehdas joutui lopettamaan 1894 huonon menekin vuoksi. Vanhimmat yhä toiminnassa olevat tehtaat ovat Finnsementin omistamat Paraisten sementtitehdas (1914) ja Lappeenrannan sementtitehdas (1938). Sementtiä on valmistettu myös Virkkalassa 1919–1994 ja Kolarissa 1968–1989.
Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta

Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta ("The Assassination of Jesse James by the Coward Robert Ford") on yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 2007. Se pohjautuu Ron Hansenin samannimiseen, vuonna 1983 julkaistuun romaaniin, joka kuvaa rikollispomo Jesse Jamesin viimeisiä aikoja ja hänet murhannutta Robert Fordia. Elokuvan on ohjannut Andrew Dominik. Sen pääosissa esiintyvät Brad Pitt (Jesse James) ja Casey Affleck (Robert Ford). Elokuva kuvattiin kanadalaisissa Calgaryn, Edmontonin ja Winnipegin kaupungeissa. Sen ensiesitys tapahtui Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2007. Suomen ensi-ilta oli 4. tammikuuta 2008.
Vastaanotto ja myöhempi arvostus.
Vuonna 2016 "Jesse Jamesin salamurha" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Juana Bormann

Juana Bormann (tai Johanna Borman, 1893 – 13. joulukuuta 1945) oli keskitysleirivartija ja SS-nainen useilla keskitysleireillä. Sodan jälkeen hänet teloitettiin Hamelnin vankilassa sotarikoksista. Hän ei ollut sukua Martin Bormannille.
Oikeudessa Bormann kertoi liittyneensä SS:ään vuonna 1938 ”ansaitakseen paremmin”. Hän palveli ensin Lichtenburgin keskitysleirillä Saksissa SS Oberaufseherin Jane Bernigaun alaisena 49 muun SS-naisen kanssa. Vuonna 1939 hänet siirrettiin valvomaan työväkeä uuteen Ravensbrückin naistenleiriin Berliinin lähelle. Maaliskuussa 1942 Bormann valittiin yhdeksi niistä muutamista naisista, jotka lähetettiin vartijoiksi Auschwitzin leirille Puolaan. Pienikokoinen Bormann tuli tunnetuksi julmuudestaan. Uhrit kutsuivat häntä ”näädäksi” ja ”naiseksi koirien kanssa”. Lokakuussa 1942 Bormann siirtyi Auschwitz-Birkenauhun "Aufseheriniksi". Hänen esimiehinään olivat muiden muassa Maria Mandel, Margot Drexler (Drechsel, Dreschel) ja Irma Grese.
Vuonna 1944 Bormann siirrettiin Hindenburgin (nykyään Puolan Zabrze) keskitysleirille Sleesiaan. Tammikuussa 1945 hän palasi Ravensbrückiin. Maaliskuussa hän saapui viimeiseen komennuspaikkaansa, Bergen-Belseniin, Cellen lähelle, missä hän palveli Josef Kramerin, Irma Gresen ja Elisabeth Volkenrathin alaisina. Bormann oli palvellut näiden kaikkien kanssa jo Birkenaussa. 15. huhtikuuta 1945 Britannian armeija vapautti Bergen-Belsenin, ja löysi yli 10 000 ruumista ja 60 000 eloonjäänyttä. Vapauttajat määräsivät koko SS-henkilöstön hautaamaan kuolleita. Armeija vangitsi Bormannin ja kuulusteli häntä, jonka jälkeen häntä syytettiin Belsen-oikeudenkäynnissä 17. syyskuuta 1945 – 17. marraskuuta 1945. Hänet todettiin syylliseksi ja hirtettiin Hamelnin vankilassa 13. joulukuuta 1945.
Dresdenin hallintopiiri

Dresdenin hallintopiiri () oli yksi saksalaisen Saksin osavaltion kolmesta hallintopiiristä. Se sijaitsi osavaltion itäosassa ja kattoi 7 930,80 neliökilometrin suuruisen alueen. Hallintopiirissä asui noin 1,7 miljoonaa ihmistä ja sen pääkaupunki oli Dresden. Väestötiheys oli 209 as./km².
Hallintopiiri koostui kahdeksasta piirikunnasta ja kolmesta piirittömästä kaupungista (). Piirittömiä kaupunkeja Dresdenin hallintopiirissä olivat Dresden, Görlitz ja Hoyerswerda.
Freeda Foreman

Freeda George Foreman (16. lokakuuta 1976 Houston, Texas – 9. maaliskuuta 2019 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän on nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestarin George Foremanin tytär.
Kun Muhammad Alin tytär Laila Ali ja Joe Frazierin tytär Jackie Frazier-Lyde olivat aloittaneet nyrkkeilyuransa, päätti Freeda kerätä isot rahat nyrkkeilystä hyödyntäen isänsä sukunimeä. Hän aloitti uransa vuonna 2000, ja debyyttiottelussaan hän kohtasi myös debyyttiään tekevän Laquanda Landersin. Ottelu päättyi Foremanin voittoon toisessa erässä. Lyhyeksi jääneellä urallaan hän otteli kuusi ottelua voittaen niistä viisi ja häviten yhden. 
Uransa jälkeen Foreman promotoi amatööri- ja ammattilaisotteluita, joilla kerättiin rahaa tyypin 2 diabeteksen hoitokeinojen etsimiseen.
Abdul Aziz al-Hakim

Abdul Aziz al-Hakim (; 1953 – 26. elokuuta 2009) oli irakilainen šiiateologi ja Irakin suurimman puolueen, Irakin islamilaisen vallankumouksen ylimmän neuvoston (SCIRI) johtaja. Hän oli Yhdysvaltain miehityshallinnon (Coalition Provisional Authority) nimittämän Iraqi Governing Councilin (IGC; heinäkuu 2003–kesäkuu 2004) jäsen ja sen presidentti joulukuussa 2003.
Hän oli suurajatolla Muhsin al-Hakimin poika. Hänen veljensä Mohammed Baqir al-Hakim murhattiin autopommi-iskussa elokuussa 2003 Najafissa Imaami Alin moskeijan ulkopuolella, jonka jälkeen hän nousi SCIRIn johtoon.
Hakim oli 20 vuotta maapaossa Iranissa, jossa oli perustamassa SCIRI:a ja oli sen aseellisen siiven Badr-prikaatin johdossa. Hän johti Yhdistynyttä Irakin koalitiota tammikuun 2005 vaaleissa.
Abdul Aziz al-Hakim kuoli keuhkosyöpään elokuussa 2009.
4chan

4chan on englanninkielinen, länsimaissa kenties tunnetuin chan-tyyppinen kuvafoorumi.
Historia.
4chanin perusti Something Awful -foorumin käyttäjä Christopher Poole, joka tunnetaan nimimerkillä ”moot”. Sivusto on kerännyt animeharrastajien huomiota maailmanlaajuisesti ja se on kasvanut merkittävästi perustamisestaan. Kesäkuussa 2022 4chanin sijoitus liikennemääriä mittaavan Similarwebin listalla oli 764. Moot ilmoitti jättävänsä 4chanin johtajan tehtävät 21. tammikuuta 2015. Sivusto myytiin syyskuussa 2015 ja sen osti Hiroyuki Nishimura, 4chanin esikuvana toimineen 2channel-foorumin perustaja.
Ainakin osan 4chanista omistaa japanilainen Good Smile Company, joka myy Nendoroid-merkillä chibi-tyylisiä keräilyhahmoja. Lisäksi Nishimura sai rahaa japanilaiselta televiestintäyhtiöltä. 4chan LLC ja 4chan Community Support LLC on rekisteröity Delawareen, mutta niiden postiosoite on Los Angelesissa. Nishimura itse on sanonut asuvansa Pariisissa, mutta ainakin 2019 hän kertoi hakeneensa Latvian viisumia.
Marraskuussa 2018 Nishimura ilmoitti että 4chanin "työturvalliset" laudat löytyvät 4channel.org-domainin alta, mikä mahdollistaa näillä laudoilla mainostuksen. Wiredin haastattelemien moderaattoreiden mukaan Nishimura ei juurikaan osallistu 4chanin ylläpitoon, vaan jättänyt sen moderoinnin RapeApe-nimiselle päämoderaattorille, joka on yksi harvoja 4chanin palkattuja työntekijöitä.
Keskustelu-, kuva- ja piirustusfoorumi.
4chan on keskustelu-, kuva- ja piirustusfoorumi. 4chanissa on eri aiheisia ”lautoja” (board), joiden aihepiirit vaihtelevat aina animesta pornografiaan. 
Aluksi 4chan koostui vain kahdesta ”laudasta”: /a/ animelle ja /b/ kaikille muille aiheille. Näiden lautojen verkko-osoitteet olivat (ja ovat yhä) muotoa "4chan.org/&lt;kirjaintunnus&gt;/. "Lauta /a/ on oli (ja on yhä) tarkoitettu animelle, ja /b/ satunnaiselle animelle (Anime Random). Lautojen määrän kasvaessa /b/ muutettiin "satunnaiseksi." Poliittinen (tai poliittisesti epäkorrekti) /pol/-lauta avattiin 2011 ja se on nykyisin 4chanin suosituin palsta.
Laudoista niillä, joilla on beige taustaväri, on hyvin vähän sääntöjä: käyttäjät voivat lähettää sinne lähes mitä tahansa laillista materiaalia. Siniset laudat ovat "työturvallisia" ja nykyisin 4channel.org-domainin alla. Laiton toiminta, kuten muiden sivujen häirintä (ns. ”invading”, mm. Habbo-virtuaalichatin tarkoituksellinen tukkiminen) on kielletty. Gawker.comin Nick Douglas on kuvaillut /b/:tä alueeksi, jossa ”käyttäjät yrittävät shokeerata, viihdyttää ja vaihtaa ilmaista pornoa keskenään”.
4chan on käyttäjilleen ilmainen. Ylläpitoon tarvittava rahoitus kerätään mainostuloilla. Lisäksi käyttäjät voivat tukea sivuston toimintaa ostamalla vuodeksi kerrallaan tunnisteen ("4chan Pass"), jolla voidaan ohittaa kuvien lähetyksen yhteydessä käytettävä kuvavarmennus. 4chan ei vastaanota lahjoituksia.
4chanin ylläpito jakaantuu moderaattoreihin, joilla on oikeudet valvoa kaikkia lautoja ja janitoreihin, jotka valvovat yleensä yhtä tai kahta.
Marko Haavisto &amp; Poutahaukat (albumi)

Marko Haavisto &amp; Poutahaukat on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Täydellinen maailma (albumi)

Täydellinen maailma on Marko Haavisto &amp; Poutahaukat -yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Lamppu palaa

Lamppu palaa on Marko Haavisto &amp; Poutahaukat -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet.
Kappaleet 2 ja 13 Aki Kaurismäen elokuvasta Mies vailla menneisyyttä.
Tico-tico no fubá

Tico-tico no fubá tai vain Tico Tico on brasilialaisen säveltäjän Zequinha de Abreun tunnetuin teos, joka on samalla luultavasti brasilialaisen choro-musiikin eniten levytetty sävellys.
Synty.
Laulu syntyi instrumentaalina Santa Rita do Passa Quatron kaupungissa vuonna 1917 nimellä "Tico Tico no Farelo". Se sai nykyisen nimensä "Tico Tico no Fubá" vuonna 1931. Laulu kuvaa Tico Tico -nimellä kutsuttua pikkulintua kiireisenä syömässä jauhoja ("Fubá").
Maailmanhitti.
Laulu nousi maailmanmaineeseen monta vuotta säveltäjänsä kuoleman jälkeen Carmen Mirandan levyttämänä vuonna 1945 ja se oli myös Mirandan ja Groucho Marxin tähdittämän "Copacabana"-elokuvan musiikkina 1947.
Jo tätä ennen laulu oli mukana Disney-elokuvan "Saludos Amigos" osiossa "Aquarela do Brasil" vuonna 1943 Jose Oliveiran esittämänä. Zequinha Abreun elämästä tehtiin vuonna 1952 laulun mukaan nimetty brasilialainen elokuva "Tico Tico no Fubá", jonka pääosaa esitti Anselmo Duarte. Kappale on myös mukana Woody Allenin elokuvassa "Radio Days" (1987).
Laulusta on tehty lukuisia levytyksiä eri maissa sekä instrumentaalimusiikkina että laulettuna. Laulua nimitetään joskus myös sambaksi.
Levytyksiä.
Suomessa laulun levyttivät ensiksi instrumentaaliversiona yhdessä Ingmar Englund ja Per-Erik Förars Decca-yhtiölle 1955, minkä jälkeen siitä tehtiin 1900-luvun loppua kohden lukuisia instrumentaalilevytyksiä, tekijöinä muun muassa Paul Norrback, Reijo Wallenius ja Taito Vainio. Jorma Lyytisen ensilevyttämän suomeksi lauletun version sanoitti Kari Tuomisaari. Levytys on tangosovitus, ja Tuomisaaren sanoitus kertoo kellon tikityksestä ja ajan kulumisesta.
Pekka Hyysalo

Pekka Hyysalo (s. 2. syyskuuta 1990 Turku) on suomalainen freestylehiihtäjä, jonka ura päättyi vakavaan loukkaantumiseen. Hän kilpaili Big Airissa ja Half Pipessa ja edusti Turun Slalomseuraa. Hyysalon merkittävimmät ansiot ovat kaksoismestaruus nuorten SM-freestylessa vuonna 2006 Rukalla sekä Master of Ylläs -kilpailun pronssisija vuonna 2007. Samana vuonna hän osallistui pääasiassa Euroopan ja Yhdysvaltojen avoimiin kilpailuihin. Lisäksi Hyysalo osallistui Rukan alppikouluun vuonna 2007. Hyysalo esiintyi Nelosen "Hiutale"-ohjelmassa vuonna 2007. 
Vuonna 2008 Hyysalo voitti Sappee Snowpark Challengen ja menestyi kotimaisten kisojen ohella Euroopan avoimissa kisoissa, muun muassa Austrian Freeskiing Openissa (kolmas). Kaudella 2008–2009 Hyysalo pääsi kisaamaan Euroopan ohella Yhdysvaltoihin ja Japaniin (Nippon Freeskiing Open).
Marraskuussa 2009 Hyysalo sijoittui neljänneksi King of Style -kisassa Tukholman Olympiastadionilla. Kausi jatkui Euroopassa ja Yhdysvalloissa AST Winter Dew Tour -kiertueella ja huipentui maaliskuussa 2010, kun Pekka Hyysalo voitti Andorrassa Total Fight Masters of Freestyle -kisan. Vain pari viikkoa myöhemmin huhtikuussa 2010 Hyysalo voitti slopestylen SM-kultaa. SM-kisojen jälkeen Hyysalo suuntasi Åreen Jon Olsson Invitational -kisaan (JOI). Menestyksekkään kauden ansiosta Hyysalo nousi AFP:n (Association of Freeskiing Professionals) rankingissa maailman listalla Big Airissa sijalle 11. Kilpailukauden lomassa Pekka Hyysalo kirjoitti ylioppilaaksi Rukan Alppilukiosta (Kuusamon lukio).
Loukkaantuminen.
28. huhtikuuta 2010 Hyysalo joutui vakavaan onnettomuuteen Ylläksellä yrittäessään hyppyä vaikeissa olosuhteissa. Hän tuli sivuttain alas lyöden päänsä maahan. Kaatumisen seurauksena kypärä halkesi ja Hyysalo sai vakavan aivovamman. Hän oli koomassa 17 päivää, ja ennuste onnettomuuden jälkeen oli huono. Myöhemmin todettiin Hyysalon hyvän fyysisen kunnon olleen ratkaiseva tekijä kriittisessä toipumisvaiheessa. Vain kuusi kuukautta onnettomuuden jälkeen Hyysalo pystyi kävelemään itsenäisesti ja 11 kuukauden jälkeen hän palasi suksille, vaikka lääkärit olivat ennustaneet kävelyn olevan mahdollista vasta parin vuoden kuntoutuksen jälkeen.
Uran jälkeen.
Hyysalon kuntoutumisesta tehtiin Miika Niemen ohjaama dokumenttielokuva "New Run", joka esitettiin muun muassa "Docventures"-televisiosarjassa lokakuussa 2016.
Hyysalolta ilmestyi helmikuussa 2017 Tammen kustantamana kirja "Fight Back – Toinen mahdollisuus". Lokakuussa 2020 samalta kustantajalta ilmestyi "Vastuun FightBack".
Positiivareiden ja Suomen Nuorkauppakamarien raati valitsi Hyysalon Suomen positiivisimmaksi henkilöksi 2014. Evento Awards valitsi hänet vuoden puhujaksi 2016, ja hänet valittiin Turun kaupungin, Radio Cityn, Iskelmän sekä kaupunkilehti "Turkulaisen" järjestämässä äänestyksessä vuoden turkulaiseksi vuonna 2014.
Yksityiselämä.
Hyysalo kihlautui Miss Plus Size Suomi 2019 -missin, yrittäjä Miina Varjosen kanssa kesällä 2025.
Artur Axmann

Artur Axmann (18. helmikuuta 1913 Hagen, Saksa – 24. lokakuuta 1996 Berliini, Saksa) oli Hitler-Jugendin johtaja vuosina 1940–1945.
Axmann liittyi Hitler-Jugendiin vuonna 1928. Hän eteni neljässä vuodessa johtavaan asemaan ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933 Axmann nimettiin valtakunnan nuorisojohdon sosiaaliasioiden toimiston johtajaksi. Elokuussa 1940 hänet nimettiin valtakunnan nuorisojohtajaksi Baldur von Schirachin tilalle. Vuonna 1941 hän palveli itärintamalla, jossa hän haavoittui vakavasti ja menetti oikean kätensä. 
Kun puna-armeija lähestyi Berliiniä vuonna 1945, Axmann komensi Volkssturmille alistettuja Hitler-Jugend-joukkoja. Nuorimmat taisteluihin ja taistelutoimintaan osallistuneista olivat vain 11-vuotiaita eikä osaa pojista ja tytöistä ollut koulutettu käyttämään aseita. Puolustaessaan Hitler-nuorten kanssa Pichelsdorfin siltaa Berliinissä Axmann hylkäsi lapsista koostuneen osastonsa ja pakeni säästääkseen oman henkensä. 
Hän asui Adolf Hitlerin Führerbunkerissa sodan viimeisinä päivinä. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta Axmann pakeni Martin Bormannin ja Ludwig Stumpfeggerin kanssa. Hän joutui heistä eroon ja jouduttuaan palaamaan jälkiään Axmann löysi Bormannin ja Stumpfeggerin ruumiit. Axmann onnistui välttämään pidätyksen ja hänen otaksuttiin kuolleen. Hän käytti nimeä Erich Siewert kuukausien ajan, ennen kuin hänet saatiin kiinni joulukuussa 1945. Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä 1949 Axmann tuomittiin kolmeksi vuodeksi kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. 
Vapauttamisen jälkeen Axmann toimi myyntimiehenä. Vuonna 1958 hänet tuomittiin Länsi-Berliinissä pidetyssä sotarikosoikeudenkäynnissä lisäksi 35 000 D-markan sakkoihin, jotka vastasivat noin puolta hänen silloisesta omaisuudestaan.
Risto Kurkinen

Risto Kurkinen (s. 21. tammikuuta 1963 Jyväskylä) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan JyP HT:n joukkueessa oikeana laitahyökkääjänä. Kurkinen valmensi aiemmin Ruotsin ykkösdivisioonassa pelaavaa Kristianstad IK:n joukkuetta mutta toimii tällä hetkellä Vasas HC:n päävalmentajana Unkarissa. 
Pelaajaura.
Risto Kurkinen aloitti kiekkoilijan uransa JyP HT:n joukkueessa. Kaudella 1985–1986 hän pelasi tulokaskautensa jyväskyläläisjoukkueessa tehden tehot 47 pistettä (32 maalia, 15 syöttöä) vain 36 ottelussa. Kauden päätteeksi Kurkinen valittiin vuoden tulokkaaksi. Seuraavalla kaudella Risto jatkoi hyviä esityksiään tehden 44 ottelussa 41 maalia ja 19 syöttöpistettä. 41 maalillaan hän oli koko liigan paras maalintekijä voittaen SM-liigan maalipörssin. Kurkinen valittiin kahdella ensimmäisellä kaudellaan SM-liigan tähdistöjoukkueeseen. 
Kesällä 1987 Kurkinen varattiin NHL:ään Pittsburgh Penguinsin joukkueeseen neljännellä kierroksella koko liigan 68:ntena. Kurkinen saikin jo kesällä sopimuksen Penguinsiin, mutta ei hyvin sujuneesta harjoituskaudesta huolimatta päässyt näyttämään taitojaan joukkueessa. Yhdessä ottelussa Risto istui vaihtopenkillä, muttei päässyt jäälle. Näin ollen Riston tilastoihin ei ole yhtään NHL-ottelua merkattu. Kurkinen oli joukkueessa mukana harjoituksissa sekä usein alkuverryttelyssä noin kuukauden ajan, kunnes hänet lähetettiin Pittsburghin farmijoukkueeseen IHL-liigan Muskegon Lumberjacksiin. Vaikka siellä pelit sujuivatkin mallikkaasti, ei hän päässyt enää taitojaan NHL-joukkueessa näyttämään. Kurkisella olisi ollut optio Penguinsin kanssa myös seuraavan kauden sopimuksesta, mutta hän ei sitä halunnut käyttää. Kurkinen päätti palata takaisin kasvattajaseuraansa Jyväskylään. Kevääseen 1990 asti Risto pelasi JyP HT:n riveissä, kunnes siirtyi kahdeksi kaudeksi Ruotsin Elitserienin HV71:n joukkueeseen. Sieltä Risto palasi taas kahden kauden jälkeen Jyväskylään toimien myös joukkueensa kapteenina. 
SM-liigauransa viimeisen kauden 1994–1995 Kurkinen pelasi TuTossa. Sieltä hänen tiensä vei Itävallan liigaan Lustenau EHC:n joukkueeseen kaudeksi 1995–1996. Viimeisen kautensa Kurkinen pelasi 1996–1997 Saksan 1. divisioonassa joukkueinaan Dortmund Westfalen EHC ja Hannover Turtles. 
Kurkinen oli voittamassa JyP HT:n riveissä SM-hopeaa keväällä 1989 ja pronssia 1993.
Valmentajaura.
Kiekkoilijan uransa päätyttyä Kurkinen on toiminut valmentajana. Ruotsin ykkösdivisioonan Kristianstad IK:n valmentajana hän toimi kaudet 2003–2004 ja 2004–2005, kunnes siirtyi JYPin joukkueeseen Matti Alatalon apuvalmentajaksi. Keväällä 2007 Kurkinen joutui siirtymään kakkosvalmentajan paikalta Jyrki Ahon tullessa Risto Dufvan apumieheksi. Kurkinen päätti siirtyä takaisin Kristianstad IK:n valmentajaksi. Kristianstadista Kurkisen tie vei kaudelle 2010–2011 Unkarin jääkiekon pääsarjaan Vasas HC:n riveihin Budapestiin päävalmentajaksi. Toisen kauden Unkarissa Kurkinen valmensi Miskolci Jegesmedvékia.
SdKfz 7

SdKfz 7 ("Sonderkraftfahrzeug 7") oli Saksan armeijan ja Waffen-SS:n toisen maailmansodan aikana käyttämä puolitelavaunullinen sotilaskäyttöön tarkoitettu ajoneuvo. Sillä kuljetettiin pääasiassa raskaita 88mm FlaK ilmatorjuntatykkejä ja sFH 150 mm haupitseja ja niiden miehistöä. Siihen mahtui enintään 12 ihmistä ja se pystyi kuljettamaan enintään 8 tonnia tarvikkeita.
Liittoutuneet käyttivät joitakin Sdkfz 7 -malleja sodan jälkeen.