tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vähä Romlampi

Vähä Romlampi on metsälampi luoteisessa Espoossa Iso Romlammen ja Kolmuslammen välissä. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Siikajärven kaupunginosassa. Vähä Romlampi kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on osa Suomenlahden rannikkoalueen päävesistöä. Vähä Romlammen ympäristössä on useita järviä ja lampia. Pohjoisessa sijaitsevat Iso Romlammen ohella muun muassa Kolmikulmalampi, Mustalampi ja Valklampi. Etelässä on Siikajärvi ja Idässä Nuuksion Pitkäjärvi.
Vähä Romlammen ja Kolmuslammen välinen kannas on runsaat sata metriä leveä. Kolmuslammen pinta on noin kaksitoista metriä Vähä Romlampea alempana.
Vähä Romlampea ja Iso Romlampea kutsutaan yhteisnimellä Romlammit. Nimi johtuu Romvuoreksi kutsutusta kallioalueesta. Romvuori eli Rombergen sijaitsee Nuuksion Pitkäjärven luoteisrannalla.
Petäjärvi (Kirkkonummi)

Petäjärvi on vajaan neliökilometrin laajuinen järvi Kirkkonummen luoteisosassa lähellä Siuntion ja Vihdin rajaa. Petäjärven itäisiä naapurijärviä ovat Hepari ja Tampaja, joka kuuluu Mankinjoen vesistöön. Petäjärven etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kolmetoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 32 kilometriä länsiluoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee viitisen kilometriä Petäjärveltä koilliseen.
Petäjärvi on rannoiltaan mutkitteleva. Etelään työntyvä niemi jakaa järven läntiseen ja itäiseen selkään. Läntisen selän keskellä on pienehkö saari nimeltään Rajasaari. Petäjärvi on runsasravinteinen, matala ja savisamea. Sen ympäristössä on runsaasti peltoja.
Hepari

Hepari on noin 60 hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummen luoteisosassa. Heparin lounainen naapurijärvi on Petäjärvi ja kaakkoinen puolestaan Tampaja, joka kuuluu Mankinjoen vesistöön. Heparin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kolmetoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 31 kilometriä länsiluoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee kolmisen kilometriä Heparista koilliseen.
Hepari on saareton, runsasravinteinen, matala ja savisamea. Sen ympäristössä on runsaasti haja-asutusta ja peltoja.
Mäkihypyn maailmancup 2019–2020

Mäkihypyn maailmancup 2019–2020 alkoi 23. marraskuuta 2019 Puolan Wisłassa ja päättyi Norjan Lillehammerissa 10. maaliskuuta 2020. Miesten kilpailukalenterissa on 30 henkilökohtaista osakilpailua sekä kuusi joukkuekilpailua, naisilla kilpailuja on 21 ja kaksi joukkuekilpailua.
Maailmancupin pistetilanteet.
Miehet.
Lähde: FIS
Naiset.
"Tilanne 14/21 kilpailun jälkeen"
Abigail Washburn

Abigail Washburn (s. 10. marraskuuta 1977) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja. Hän soittaa banjoa clawhammer-tyylillä. Washburn esiintyy ja levyttää sekä solistina että yhdessä old-time-yhtyeiden Uncle Earl ja Sparrow Quartet kanssa, kokeellisen ryhmän The Wu Force kanssa ja duona miehensä Béla Fleckin kanssa.
Dead Rising 4

Dead Rising 4 on Capcomin kehittämä selviytymiskauhupeli, joka on neljäs osa "Dead Rising" -pelisarjassa. Peli julkaistiin vuonna 2016 Windowsille ja Xbox Onelle vuoden mittaisena yksinoikeusjulkaisuna, kunnes se seuraavana vuonna julkaistiin myös PlayStation 4:lle nimellä "Dead Rising 4: Frank’s Big Package".
Pelin päähahmona on journalisti Frank West, joka on jo toisen kerran jumissa Willametten pikkukaupungissa ja haluaa päästä sieltä pois. "Dead Rising 4" sai huomattavasti huonomman vastaan oton kuin edeltäjänsä, koska peli ei ollut täysin valmis.
Arnold Cooke

Arnold Atkinson Cooke (4. marraskuuta 1906 Gomersal, Yorkshire – 13. elokuuta 2005 Five Oak Green, Kent) oli brittiläinen säveltäjä.
Cooke aloitti lapsena ensin pianonsoiton. Vuonna 1921 hän aloitti sellonsoiton opinnon ja sai varhaisimman sävellysopetuksensa. Vuonna 1925 hän pääsi Gonville and Caius Collegeen, jossa hän luki historiaa ja suoritti taiteiden maisterin arvonsa. Tämän jälkeen hän keskittyi musiikin opiskeluun ja lähti vuonna 1929 Berliiniin sävellys- ja piano-opintoja varten. Hän sai siellä opetusta Paul Hindemithiltä. Palattuaan kotimaahansa hän toimi muun muassa Royal Manchester College of Musicin sävellyksen, harmonian ja kontrapunktin professorina ennen muuttamistaan Lontooseen vuonna 1938. Cooke palveli laivastossa toisessa maailmansodassa.
Vuonna 1947 Cooke aloitti työskentelyn professorina Lontoon Trinity College of Musicissa, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 1978. Hän sai tohtorinarvonsa Cambridgen yliopistosta vuonna 1948. Cooke jatkoi sävellystyötä eläkkeellä ollessaan. Hän sai aivoverenkiertohäiriön vuonna 1993, mutta toipui ja loi vielä viimeisen teoksensa, joka on vuonna 1996 kuolleen sopraano Tracey Chadwellin muistolle sävelletty "Song of Innocence" lauluäänelle ja nokkahuilulle. Cooke asui kumppaninsa Billy Morrisonin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 1988.
Cooken teosten joukossa ovat kuusi sinfoniaa, baletti "Jabez and the Devil" (1961), eri soolosoittimille sävelletyt konsertot, kamarimusiikkiteokset eri kokoonpanoille ja kaksi pianosonaattia. Hän sävelsi myös oopperaa. Mahdollisesti hänen suosituin orkesteriteoksensa on oboekonsertto vuodelta 1955. Cooken sellokonsertto oli BBC:n vuonna 1975 tilaama työ, jonka soitti solistina Thomas Igloi. Cooke sävelsi myös Cheltenhamin festivaalille, jonka kanssa hänen yhteistyönsä alkoi Gervase de Peyerin vuonna 1957 soittamalla klarinettikonsertolla. Eräs Cooken uran juonne oli hänen keskittymisensä uruille säveltämiseen. Lisäksi hän oli nokkahuilulle sävelletyn vakavan musiikin pioneeri.
Janne Jokinen

Janne Jokinen (s. 7. lokakuuta 1999 Janakkala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokkia. Hän toimii joukkueen kapteenina. Jokinen on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Jokinen on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran C-nuorten kapteenina. Jokinen oli C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 7+11=18 joukkueensa paras pistemies ja hän jakoi HPK:n sisäisen syöttöpörssin voiton Olli Maansaaren kanssa. Jokinen pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla Valkeakosken Kiekko-Ahman B2-nuorissa. Kaudella 2016–2017 hän toimi HPK:n B-nuorten kapteenina. Kaudella 2017–2018 Jokinen oli seuran A-nuorten toiseksi paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 17+19=36. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+2=5 joukkueen paras maalintekijä ja Jokinen jakoi HPK:n sisäisen pistepörssin voiton Erkka Seppälän kanssa.
Kesäkuussa 2018 Jokinen teki 1+1-vuotisen juniorisopimuksen HPK:n SM-liigajoukkueen kanssa. Hän pelasi kauden 2018–2019 lähes kokonaan seuran A-nuorissa. Jokinen ei tehnyt kuitenkaan vielä liigadebyyttiään, mutta hän debytoi kuitenkin miesten peleissä pelattuaan lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa kaksi runkosarja- ja kaksi Suomen Cupin ottelua. Kaudella 2019–2020 Jokinen nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli 17 osumallaan joukkueen paras maalintekijä Jere Jokisen kanssa. Janne Jokinen pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigassa 8. lokakuuta 2019 tanskalaista Rungsted Seier Capitalia vastaan, kun CHL:ssä jatkomahdollisuudet menettänyt HPK antoi ottelussa mahdollisuuden kolmelle debytantille. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun vasempaan laitaan Mikko Lahtelan sekä toisen debytantin, Santtu Hakasen viereen. Jokinen sai ottelussa jääaikaa 11.48 minuuttia.
Jokinen siirtyi kaudeksi 2020–2021 yksivuotisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Forssan Palloseuran riveihin. Hänen varsinainen tulokaskautensa sarjassa toi 28 runkosarjaottelussa tehot 5+4=9. Kaudeksi 2021–2022 Jokinen siirtyi jatkamaan Mestis-pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Kajaanin Hokkiin. Hän oli 11 osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Samu Pyykkösen kanssa. Toukokuussa 2022 Jokinen teki Hokin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas kesäkuussa 2023.
Kaudella 2023–2024 Jokinen jakoi 12 osumallaan Hokin sisäisen maalipörssin voiton Juuso Aaltosen kanssa. Karsintasarjassa hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+6=8. Toukokuussa 2024 Jokinen teki Hokin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2024–2025 hänet nimettiin joukkueen kapteeniksi.
Maajoukkueura.
Jokinen on pelannut 17 nuorten maaottelua.
Sunderland Albion FC

Sunderland Albion FC, oli jalkapalloseura Sunderlandista, Englannin koillisosasta. 
Sunderland Albionin perusti James Allan vuonna 1888. Allan oli mukana perustamassa Sunderland AFC:tä 1879, mutta riitaantui seuran kanssa, kun se ryhtyi palkkaamaan ammattilaispelaajia. Allan vastusti ajatusta ja erosi. Hän vei Sunderlandista mukanaan kuusi edustusjoukkueen pelaajaa uuteen seuraan. Seuroista tuli katkeria kilpailijoita ja esimerkiksi kaudella 1888–1889 Sunderland AFC vetäytyi FA Cupista ettei sen vastustajaksi arvottu Albion saisi lipputuloja.
Sunderland Albion oli yksi Football Alliancen perustajajäsenistä. Seura sijoittui sarjassa kolmanneksi 1890 ja toiseksi 1891. Kaudeksi 1891–1892 Albion luopui sarjasta kustannusten vuoksi ja keskittyi pelkästään Northern Leaguen otteluihin. Seura yritti myös päästä Englannin liigaan, mutta se jäi valitsematta. Football Alliance yhdistyi Englannin liigaan 1892 ja Sunderland Albion yritti päästä mukaan, mutta sen hakemus hylättiin jälleen. Samaan aikaan seuraa tukenut The Wear Glass Company meni konkurssiin. Rahoituksen loppuminen ajoi Albionin niin pahoihin vaikeuksiin että seura lopetti toimintansa.
Deltics

Deltics on Chris Rean toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1979. Se oli hänen ensimmäinen albuminsa UK Albums Chart:lla, missä se saavutti 54. sijan. Albumi oli tuottanut Gus Dudgeon, joka on kuuluisin siitä, että hän on tuottanut suurimman osan Elton Johnin albumeista.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Chris Rea.
As (Unix)

as () on Unix-käyttöjärjestelmän assembler-kääntäjän nimi.
Ohjelman ensimmäisen version Unixia varten teki Ken Thompson PDP-7:lle käyttöjärjestelmän kehityksen varhaisessa vaiheessa. Ensimmäinen versio oli hyvin minimalistinen, joka tuotti kiinteällä nimellä (a.out) ohjelman joka oli suoraan ajettavissa. Myöhempi PDP-11:n alustalle tehty versio noudatti DEC:in PAL-11R-kääntäjän syntaksia.
Unixia siirrettäessä Interdata 8/32 -tietokoneelle assembler-kääntäjä oli yksi asia, joka ei ollut siirrettävissä: muun muassa tavujärjestys ja liukulukumuoto poikkesivat PDP-11:ssä käytetystä ja kääntäjän piti toimia eri tavoin riippuen siitä, kummalla alustalla sitä ajettiin.
VAX-11:ssä toteutetun Berkeley Unixin (BSD) as:n pääasiallinen käyttötapaus oli kääntää C-kielen kääntäjän tuottamaa ohjelmakoodia, ja se sisälsi vain vähän myönnytyksiä ihmisten kirjoittaman koodin tuelle.
as käyttää niin sanottua AT&amp;T-syntaksia, jota myös useat muut assembler-kääntäjät tukevat, mutta joka eroaa Intelin käyttämästä syntaksista.
Vaihtoehtoisia toteutuksia ovat muun muassa GNU-projektin GNU Assembler ja nasm. Merkittäviä eroja syntaksissa ovat muun muassa:
Baba au rhum

Baba au rhum eli rommibaba on tyypillisesti rommilla kastettu ranskalainen hiivakakku.
Baba au rhum on peräisin Ranskasta ja sen tarkempaan alkuperään on liitetty useita legendoja. Nimi "baba" on johdettu slaavilaisten kielten vanhaa naista tarkoittavasta sanasta. Tšekissä ja Puolassa suurin piirtein samalla nimellä on valmistettu erilaisia leivonnaisia jo keskiajalta lähtien. Ranskassa nimitystä alettiin käyttämään tarinan mukaan 1700-luvulla tarinan eri versioiden mukaan joko karkotetun Puolan kuningas Stanisław Leszczyńskin, tai hänen kuningas Ludvig XV:n naineen tyttärensä Marie Leszczyńskan mukanaan tuomana. Useista tarinoista huolimatta kumpikaan tuskin lienee varsinaisesti keksinyt itse leivonnaista, mutta he ovat saattaneet tehdä sen suosituksi Versailles’ssa. Tarinan joidenkin muiden versioiden mukaan leivonnaisen kehitti kondiittori Nicolas Stohrer.
Teos "Nouveau grand dictionnaire françois, latin et polonois et sa place dans la lexicographie polonaise" kuvailee leivonnaisen "baba ciasta" keltaisena kakkuna. Alun perin kakku on ollut kuiva ja sen kostuttamisesta rommilla tuli yleistä vasta 1800-luvulla. Alkuperäinen leivonnainen lienee ollut hyvin samankaltainen, kuin esimerkiksi saksalainen gugelhupf. Nimi " au rhum" alkaa esiintyä 1840-luvulla.
Baba au rhum tuli 1800-luvulla erityisen suosituksi nykyisen Italian Napolissa. Ranskalainen keittiö oli suosittua tuon ajan Napolin yläluokan keskuudessa. Baba au rhum on edelleen paljon suositumpaa Napolissa, kuin varsinaisesti sen kotimaassa Ranskassa. Leivonnainen on tyypillinen myös esimerkiksi amerikanitalialaisille leipomoille Yhdysvalloissa.
Barfi

Barfi on intialainen makeinen.
Nimi "barfi" tarkoittaa urdussa ja persiassa lunta. Barfi valmistetaan sokerista ja maidosta valmistettavasta khoasta. Khoaa ja sokeria keitetään hitaasti samalla jatkuvasti sekoittaen. Lopulta seoksesta tulee tarpeeksi paksua ja se levitetään astialle. Seoksen jäähdyttyä se leikellään esimerkiksi neliön tai ympyrän muotoisiksi paloiksi.
Barfin perusraaka-aineiden lisäksi saatetaan käyttää esimerkiksi meloninsiemeniä, guavaa, porkkanaa ja kookosta. Maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi sahramia, ruusuvettä, vaniljaa, mangoa tai kardemummaa.
Barfi on erityisen suosittua Pohjois-Intiassa ja etenkin hindulaisen valonjuhla diwalin aikana. "Mysore pak" on barfin muoto Etelä-intiassa. Barfia tarjoillaan joskus myös muiden juhlallisuuksien, kuten häiden yhteydessä.
Englannin 1. divisioonan kausi 1912–1913

Englannin 1. divisioonan kausi 1912–1913 oli 25. kausi, jossa ratkottiin The Football Leaguen mestaruus. Mukana 1. divisioonassa oli 20 joukkuetta. Sarjan voitti Sunderland, jolle mestaruus oli viides. Sarjan kaksi viimeistä joukkuetta, Notts County ja Woolwich Arsenal, putosivat suoraan 2. divisioonaan.
Sarjataulukko.
Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat 2.divisioonan. Tilalle nousivat Preston North End ja Burnley.
Return in Bloodred

Return in Bloodred on saksalaisromanialaisen power metal -yhtyeen Powerwolfin esikoisalbumi vuodelta 2005.
John B. Goodenough

John Bannister Goodenough (25. heinäkuuta 1922 Jena, Saksa – 25. kesäkuuta 2023 Austin, Texas, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja materiaalitieteilijä. Goodenough tunnetaan erityisesti hänen työstään ladattavien litiumioniakkujen kehityksessä. Hän kehitti niissä käytettäviä materiaaleja. Goodenoughille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2019 yhdessä M. Stanley Whittinghamin ja Akira Yoshinon kanssa litiumioniakkujen kehittämisestä.
Tutkimus.
Lapsuutensa Goodenough eli New Havenissa Conneticutissa ja 12-vuotiaana hänet lähettiin Grotonin yksityiskouluun Massachusettsiin. Goodenough opiskeli aluksi matematiikkaa Yalen yliopistossa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1943. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan fysiikkaa Chicagon yliopistoon, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1951 ja tohtoriksi jo seuraavana vuonna 1952. Vuodesta 1952 alkaen Goodenough oli MIT:n tutkimusryhmässä, jossa hän tutki materiaalien magneettisia ominaisuuksia. Tutkimukset ovat johtaneet muun muassa hajasaantimuistisovellutuksiin. MIT:ssä työskennellessään Goodenough kehitti kiinteiden materiaalien magneettisia ominaisuuksia kuvaavat Goodenough–Kanamori-säännöt.
Öljykriisin innoittamana Goodenough alkoi 1970-luvulla tutkia vaihtoehtoisia energianlähteitä. Vuosina 1976–1986 hän toimi epäorgaanisen kemian professorina ja laitoksenjohtajana Oxfordin yliopistossa. Siellä hän teki ensimmäiset merkittävät tutkimuksensa koskien litiumioniakkuja. Goodenough ryhmineen havaitsi, että litiumkobolttioksidi on rakenteeltaan interkalaatioyhdiste ja soveltuu rakenteensa perusteella katodimateriaaliksi. Goodenough ryhmineen rakensi akun, jossa katodina oli litiumkobolttioksidi ja elektrolyyttinä propyleenikarbonaattiin liuotettu litiumtetrafluoroboraatti. Vuonna 1991 Sony valmisti ensimmäisen kaupallisen ladattavan litiumioniakun Goodenoughin kehittämästä litiumkobolttioksidikatodista ja grafiittianodista.
Vuonna 1986 Goodenough siirtyi professoriksi Texasin yliopistoon kone- ja sähkötekniikan osastolla. Texasin yliopistossa hän kehitti litiumioniakkujen materiaaleja edelleen muun muassa litiumrautafosfaatteja. Goodenough kirjoitti kahdeksan kirjaa ja oli mukana kirjoittamassa yli 800 tieteellistä julkaisua.
Tunnustukset.
Goodenough sai litiumioniakkuja koskevista tutkimuksistaan useita tunnustuksia muun muassa Enrico Fermi -palkinnon vuonna 2009, National Medal of Science -palkinnon vuonna 2011, Welch Award in Chemistry vuonna 2017 ja Royal Society of Chemistryn Copley-mitalin vuonna 2019. Vuonna 2019 Goodenough sai litiumioniakkujen kehittämisestä Nobelin kemianpalkinnon ja hän jakoi sen M. Stanley Whittinghamin ja Akira Yoshinon kanssa.
Sananjalat

Sananjalat ("Pteridium") ovat suuria saniaisia. Saniaiset ("Pteridophyta") ovat putkilokasveja, jotka tuottavat itiöitä. Sananjaloilla on suuret jakautuneet lehdet. Niitä esiintyy kaikilla mantereilla, paitsi Etelämantereella ja kaikissa ympäristöissä, paitsi aavikoilla. Suvun levinneisyys on todennäköisesti laajin kaikista maailman saniaisista.
Kuten muutkaan saniaiset, sananjalat eivät tee siemeniä tai hedelmiä.
Evolutiivisesti sananjalkoja voidaan pitää yhtenä menestyneimmistä saniaisista. Se on myös yksi vanhimmista saniaisista, yli 55 miljoonan vuoden ikäisiä fossiileja on löydetty. Kasvi kasvattaa suuret, kolmiomaiset lehdet vaakasuorasta maavarresta ja se voi muodostaa tiheitä kasvustoja.
Sieniä, kuten keltajalkahiippoa, löytyy sananjalkakasvustojen alta. Sekä "Camarographium stephensii" että saniaispahkula ("Typhula quisquiliaris") puolestaan kasvavat pääasiassa kuolleilla sananjaloilla.
Sananjalkojen tiedetään tuottavan ja vapauttavan allelopaattisia kemikaaleja, mikä on tärkeä tekijä sen estäessä muiden kasvien kasvua. Sen erittämät kemikaalit, varjostus ja paksu karike estävät muita kasvilajeja vakiintumasta. Sirkkataimien kasvu on heikkoa maaperässä, jossa on aiemmin kasvanut sananjalkoja, ilmeisesti siksi, että aktiiviset kasvin toksiinit jäävät maaperään.
Lajeja.
Aiemmin suvun lajit niputettiin yhdeksi lajiksi, "Pteridium aquilinum", mutta viimeaikainen suuntaus on jakaa se noin kymmeneen lajiin.
Muualla maailmassa esiintyviä sananjalkalajeja:
Englannin 1. divisioonan kausi 1935–1936

Englannin 1. divisioonan kausi 1935–1936 oli 44. kausi, jossa ratkottiin The Football Leaguen mestaruus. Mukana 1. divisioonassa oli 22 joukkuetta. Sarjan voitti Sunderland, jolle mestaruus oli kuudes. Sarjan kaksi viimeistä joukkuetta, Aston Villa ja Blackburn Rovers, putosivat suoraan 2. divisioonaan. Seurat olivat viimeiset pääsarjatasolla koko sen historian ajan pelanneet joukkueet.
Sarjataulukko.
Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat 2. divisioonan. Tilalle nousivat Manchester United ja Charlton Athletic.
M. Stanley Whittingham

M. Stanley Whittingham (s. 22. joulukuuta 1941 Iso-Britannia) on brittiläinen kemisti. Hän on keskittynyt erityisesti materiaalitutkimukseen ja kiinteän olomuodon kemiaan, muun muassa litiumioniakkuihin. Whittingham sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2019 litiumioniakkujen kehittämisestä ja hän jakoi palkinnon yhdessä John B. Goodenoughin ja Akira Yoshinon kanssa.
Ura.
Whittingham opiskeli kemiaa Oxfordin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1968. Öljykriisi 1970-luvulla sai monet yhtiöt etsimään vaihtoehtoisia energian lähteitä ja Whittingham toimi vuosina 1972–1984 Exxonin tutkimusyksikössä. Titaanidisulfidi oli materiaali, jonka Walter Rudolff osoitti vuonna 1965 olevan rakenteeltaan huokoinen. Whittingham tutki titaanidisulfidin ja litiumionien muodostamia interkalaatioyhdisteitä ja niiden sähkökemiallisia ominaisuuksia. Vuonna 1973 hän ehdotti, että tällaisia materiaaleja voitaisiin käyttää akkujen katodeina. Ensimmäinen tällainen akku rakennettiin vuonna 1976 ja sen katodina oli litiumtitaanisulfidia, anodina metallista litiumia ja elektrolyyttinä litiumheksafluorofosfaattia. Tämä akku antoi suuren virran, mutta sen huonona puolena on anodina toimivan litiummetallin suuri reaktiivisuus ja räjähdysherkkyys. Whittingham tutki litiumioniakkuja Exxonilla vuoteen 1984 asti. Hänen tutkimuksensa ovat luoneet perustan litiumioniakkujen kehittämiselle.
Vuosina 1984–1988 Whittingham työskenteli tutkijana Schlumbergerille, ja vuodesta 1988 hän on toiminut kemian professorina New Yorkin osavaltionyliopistoon kuuluvassa Binghamton Universityssa ja vuodesta 2011 alkaen myös samaan yliopistokompleksiin kuuluvassa Stony Brook Universityssä. Whittinghamin ja hänen ryhmänsä tutkimuksen kohteena ovat uudet oksidimateriaalit, niiden ominaisuudet ja erityisesti käyttö energianvarastointisovellutuksiin, esimerkiksi akkuihin.
Rachel Podger

Rachel Podger (s. 1968 Englanti) on brittiläinen viulisti.
Podger kävi Steiner-koulua Saksassa ja aloitti siellä varhain viulunsoiton. Englannissa hän opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa Pauline Scottin ja David Takenon johdolla. Hän haki ensimmäisenä vuonnaan suorittamaan barokkiviuluopintoja, mutta hänelle kerrottiin, että koulun ainoa barokkiviulu oli jo annettu toiselle opiskelijalle. Podger kuitenkin hankki instrumentin ja sai Micaela Combertilta epävirallista opetusta sen soitossa. Lopulta hän pääsi suorittamaan barokkiviulussa muodollisia opintoja ja suuntautui uralle solistina sekä kamarimuusikkona. 
Podger on työskennellyt eri kokoonpanoissa, jotka ovat erikoistuneet historiallisesti autenttiseen esittämiseen. Varhaisella urallaan hän oli mukana perustamassa Florilegiumia vuonna 1991, soitti Palladian Ensemblessä, esiintyi London Baroquen kanssa ja johti vuosina 1997–2002 The English Concertia. Sittemmin hän on usein samanaikaisesti soittanut ja johtanut barokkikokoonpanoja. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Orchestra of the Age of Enlightenmentin, Santa Fe Pro Musican, Musica Angelican, Academy of Ancient Musicin, Robert Levinin, Jordi Savallin ja Masaaki Suzukin kanssa. Vuonna 2007 Podger perusti Johann Sebastian Bachiin ja tämän aikalaisiin erikoistuneen Brecon Baroquen.
Podger aloitti vuonna 2008 toimimisen barokkiviulun professorina Royal Academy of Musicissa. Hän on opettanut myös muissa oppilaitoksissa Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Tanskassa. Hän on levyttänyt usein Channel Classics -levymerkille. Hänen levyttämänsä ohjelmisto on koostunut enimmäkseen suosituista barokkiteoksista, mutta hän on levyttänyt myös Wolfgang Amadeus Mozartin musiikkia. Podger on saanut monia palkintoja, kuten useita Diapason d'Oreja. Vuonna 2018 "Gramophone"-lehti valitsi hänet Vuoden taiteilijaksi.
Myös Podgerin veli Julian on luonut musiikkiuran.
Oscar Software

Oscar Software Oy on suomalainen ohjelmistotalo, joka tarjoaa asiakkailleen laaja-alaisen liiketoiminta-alustan, jonka keskiössä on toiminnanohjausjärjestelmä. Liiketoiminta-alusta kattaa muun muassa CRM:n, myynnin, verkkokaupan, laskutuksen, kirjanpidon, toiminnanohjauksen, valmistuksen, varastonhallinnan ja projektinhallinnan työkalut. Toimintoja on mahdollista käyttää keskitetysti saman käyttöliittymän alta ja seurata reaaliaikaisesti. Oscarin palvelutarjontaan kuuluu myös taloushallintopalvelut ja muita liiketoiminnan tukipalveluita. Oscar Softwaren päätoimipaikka on Tampereella. Oscar Software työllistää 156 henkilöä. Oscar Softwaren liikevaihto (10/2021 päättyneellä tilikaudella) on 11 miljoonaa euroa. Liikevoittoa yhtiö teki 492 tuhatta euroa.
Oscar Software Oy:n omistajarakenne muuttui 8.5.2018 siten, että Pa­nos­ta­ja Oyj omistaa yrityksestä 58,3 % ja omistajayrittäjät omistavat loput 41,7 %.
Akira Yoshino

Akira Yoshino (jap. ; s. 30. tammikuuta 1948 Suita, Japani) on japanilainen kemisti. Hän on tutkinut erityisesti litiumioniakkuja. Yoshinolle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2019 litiumioniakkujen kehittämisestä, ja hän jakaa palkinnon yhdessä John B. Goodenoughin ja M. Stanley Whittinghamin kanssa.
Ura.
Yoshino opiskeli kemiaa Kioton yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1972. Tohtoriksi hän väitteli Osakan yliopistosta vuonna 2005. Heti valmistumisensa jälkeen Yoshino aloitti tutkijana Asahi kaseilla. Hänen tutkimuksensa kohteena olivat sähköäjohtavat polymeerit ja aluksi erityisesti polyasetyleeni, jota hän tutki anodimateriaalina. Myöhemmin hän siirsi tutkimuksensa kohteen hiilipohjaisiin materiaaleihin kuten hiilikuituihin ja lämpökäsiteltyyn koksiin. Aikaisempien litiumioniakkujen ongelmana oli, että ne vaativat anodikseen räjähdysherkkää litiumia. Yoshino keksi tutkia koksipohjaisia materiaaleja anodeina, ja katodiksi hän valitsi Goodenoughin kehittämän litiumkobolttioksidin. Yhdistelmä tuotti suurehkon jännitteen ja oli litiumanodeja turvallisempi. Ensimmäiset litiumioniakut tulivat markkinoille vuonna 1991 ja perustuivat Goodenoughin ja Yoshinon kehittämiin materiaaleihin.
Yoshino on toiminut professorina Meijo-yliopistossa Nagoyassa vuodesta 2017 alkaen.
Tunnustukset.
Yoshino on saanut litiumioniakkututkimuksistaan useita tunnustuksia esimerkiksi Charles Stark Draper Prize-palkinnon vuonna 2014 ja Japani-palkinnon vuonna 2018.
Paul Kruse

Paul Johannes Kruse (s. 15. maaliskuuta 1970 Merritt) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 423 ottelua ja edusti Calgary Flamesia, New York Islandersia, Buffalo Sabresia ja San Jose Sharksia.
NHL-uransa jälkeen Kruse pelasi Sheffield Steelersissä, Belfast Giantsissa ja EHC Linzissä ennen kuin lopetti uransa.
Kaunomedestäjät

Kaunomedestäjät ("Cinnyris") on medestäjien (Nectariniidae) heimoon kuuluva lintusuku.
Lajit.
Kaunomedestäjiin kuuluu seuraavat 52 lajia.
Sambianvuorimedestäjä

Sambianvuorimedestäjä ("Cinnyris fuelleborni") on medestäjien (Nectariniidae) heimoon kuuluva varpuslintu. Anton Reichenow kuvasi sen tieteelle vuonna 1899 Tansaniasta. Sambianvuorimedestäjä on yleensä noin 11–12 senttimetrin mittainen ja painaa 6–9 grammaa. Sen ravintoa on kukkien mesi sekä hyönteiset.
Tekstinauha

Tekstinauha tarkoittaa nauhoja, joita esiintyy keskiaikaisissa maalauksissa ja käsikirjoituksissa. Ruotsissa vaikuttaneen saksalaisen kirkkomaalarin Albertus Pictorin tekstinauhoja on tutkittu hankkeessa, joka julkaistiin hänen juhlavuotensa kunniaksi. Hänen tekemiensä nauhojen esikuvaksi vahvistui "Biblia pauperum".
AS Moon

AS Moon on Raahelainen futsalseura, joka pelaa kaudella 2024-2025 Futsal-Ykkösessä, Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seuralla on toimintaa myös jalkapallossa, salibandyssa ja beachfutiksessa. AS Moon on perustettu vuonna 2000.
Joukkue kaudella 2021-2022.
Joukkueenjohtajat: Ville Kuokkanen, Jaakko Remahl ja Harri Korpela
Valmennus: Marko Keinänen, Ismo Saarela
Société Anonyme des Ateliers de Sécheron

Société Anonyme des Ateliers de Sécheron (SAAS) oli sveitsiläinen Genevessä toimiva sähköalan yritys. Se perustettiin vuonna 1918 yhdistämällä kolme sähköalan yritystä, A. de Meuron &amp; Cuénod vuodelta 1879, Cuénod, Sautter &amp; Cie. vuodelta 1887 ja Compagnie de l'industrie électrique vuodelta 1891. Yhdistymiselle antoi kimmokkeen Sveitsin valtionrautateiden päätös vuonna 1916 Sveitsin rautateiden sähköistämisestä. SAAS valmisti generaattoreita, muuntajia ja elohopeatasasuuntajia vesivoimalaitoksille, ennen kaikkea rautateiden sähköistämiseen, sekä sähkömoottoreita ja sähkökäyttöjä vetureihin, raitiovaunuihin ja sähköbusseihin.
SAAS valmisti yhdessä SLM:n kanssa muun muassa sveitsiläiset sähköveturit Be 4/7, Ae 4/7, Ae 3/5, Ae 3/6 III, Re 4/4 II ja Re 6/6.
Vuonna 1966 yhtiöllä oli 1 600 työntekijää.
Yhdistymisen jälkeen rakennettavien uusien tehdastilojen vaatimien investointien rahoittaminen osakeannilla johti SAAS:n osake-enemmistön siirtymiseen Brown, Boveri &amp; Cie.:lle (BBC) vuonna 1919, mutta jo vuonna 1924 SAAS palasi itsenäiseksi yhtiöksi. Vuonna 1970 yhtiön koko osakekanta siirtyi BBC:lle.
Kun BBC fuusoitui ruotsalaisen ASEAn kanssa 1988 ABB:ksi, ABB päätti jakaa omistamansa SAAS:n vuonna 1989 neljään osaan, jotka olivat ABB Sécheron SA, ABB Power Generation (lopetettu 1995), ABB Systèmes de Transport ja Sécheron SA. Näistä ABB Sécheron SA keskittyi muuntajien valmistukseen ja ABB Power Generation kaasuturbiineihin. ABB Systèmes de Transport sekä sveitsiläisen Hasler Rail:in kanssa fuusioitunut Sécheron SA keskittyivät yhtiön alkuperäiseen toiminta-alaan, kulkuvälineiden sähkökäyttöihin.
Pietarsaaren museo

Pietaraaren museo on Pietarsaaressa sijaitseva museo, joka dokumentoi ja esittelee kaupungin historiaa. Museo perustettiin vuonna 1904. Vuonna 1906 museosta tuli Suomen vanhimpia kunnallisia museoita Pietarsaaren kaupungin otettua sen hoitaakseen. Museolla on useita toimipisteitä, joista yksi on historiallinen museo Malmin talossa Isokadulla. Malmin talossa on esillä kaupungin merenkulkuhistoriaa, siellä on varustamokonttori 1800-luvun loppupuolelta, kuvia laivoista ja pienoismalleja. Piharakennuksessa on maalaiskauppa 1950-luvulta, työläisasunto, kampaamo, talonpoikaistupa ja takilakamari.  Museolla on esinekokoelma, taidetta, tekstiilejä ja kirjasto. Museon valokuvakokoelma on Suomen suurimpia. Museon arkistossa on henkilöhistoriakokoelmia, sekä yhdistysten ja yritysten arkistoja. Vuonna 2019 museon nimi päätettiin muuttaa muotoon Pietarsaaren museo.
Satu Koivisto

Satu Koivisto (s. 1978 Kangasniemi) on suomalainen journalisti, ruokakirjailija ja bloggaaja. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan journalistiikka ja työskennellyt suomalaisissa aikakausmedioissa, kuten Viini-lehden päätoimittajana, Demi-lehden vt-päätoimittajana, Maku-lehden päätoimittajana ja viimeisimpänä Maku-brändin vastaavana päätoimittajana. Nykyään hän työskentelee ruokasisältöstrategina A-lehdissä.
Koivistolta on ilmestynyt kaksi ruoka-aiheista teosta: "Gastronaatti eli kuinka rakastua rippeisiin" (Otava 2014) ja "Gastronaatti II – Kuinka rakastua ruoanlaittoon" (No Tofu Publishing 2017). Hän pitää myös ruokablogia.
Koiviston ruokafilosofiaan kuuluu hävikin välttäminen, itse kasvattaminen, raaka-aineiden esivalmistelu ja sesonkiajattelu. Koiviston reseptejä on julkaistu muun muassa iltapäivälehdissä.
Koiviston puoliso on Isyyspakkaus-blogia pitävä Tommi Koivisto.
Makurazaki

Makurazaki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Satsuman niemimaan eteläkärjessä Itä-Kiinan meren rannikolla. Kaupunki on rakentunut Kedojoen suun rannikkotasangolle, pohjoisosat ovat vuoristoisia ja nousevat Kuratavuorelle. Makurazakissa on 21 084 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 74,78 neliökilometriä. 
Makurazaki on kalastussatama, josta kalastetaan etenkin boniittia. Lähes koko boniittisaaliista valmistetaan "katsuobushia". Muita merkittäviä elinkeinoja ovat esimerkiksi krysanteemien, "ponkan"-sitruksien ja kasvisten viljely sekä sikojen kasvatus. Kaupungissa toimii myös Japanin maatalousministeriön teenviljelyn tutkimusasema. Maaseutukaupunki Makurazakista tehtiin vuonna 1923 ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1949.
Makurazakia palvelee JR Kyūshūn Ibusuki-Makurazaki-linja, joka päättyy kaupunkiin.
Mason Appleton

Mason Appleton (s. 15. tammikuuta 1996) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja laukoo oikealta.
Winnipeg Jets varasi Appletonin kuudennella kierroksella vuoden 2015 varaustilaisuudessa. Lokakuussa 2020 Appleton teki Jetsin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, jossa Appletonin cap hit on 900 000 dollaria. Seattle Kraken valitsi hänet joukkueeseensa. Maaliskuussa 2022 Kraken kauppasi Appletonin takaisin Jetsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon. Elokuussa 2022 Appleton teki Jetsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 6,25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 
Heinäkuussa 2025 Appleton teki vapaana pelaajana Detroit Red Wingsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 5,8 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Suuri lännen tie

Suuri lännen tie (engl. "The Big Trail") on vuonna 1930 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Raoul Walsh. Pääosassa ja samalla ensimmäisessä pääroolissaan nähdään nuori John Wayne. Elokuva tunnetaan Suomessa myös nimellä Onnen maata kohti.
"Suuri lännen tie" on ensimmäisiä laajakuvalla kuvattuja elokuvia. Se on myös ensimmäinen eeppinen lännenelokuva äänielokuvan ajalta. Vuonna 2006 Yhdysvaltain kongressin kirjasto valitsi elokuvan säilytettäväksi National Film Registryn kokoelmissa, pitäen sitä "kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" teoksena.
Juoni.
Nuori Breck Coleman (John Wayne) johtaa satojen uudisasukkaiden muodostamaa vankkurikaravaania halki Yhdysvaltojen. Uuden ja paremman elämän toivossa länteen matkaavat uudisraivaajat kohtaavat matkalla monenlaisia vaaroja ja vaivoja, kuten hurjia myrskyjä, vihamielisiä intiaaneja, rikkoutuvia rattaita, tulvivia jokia ja matkanteon katkaisevia syviä rotkoja. Karavaania vaanivat myös rosvot, ja lisäksi on selvitettävänä Breckin ystävän murha. Näyttää siltä, että murhaajat ovat mukana karavaanissa, ja Breck haluaa kostaa ystävänsä kuoleman. Samalla Breckille kehittyy romanssi ihastuttavan Ruth Cameronin (Marguerite Churchill) kanssa.
Pyry Äikää

Pyry Äikää (s. 1989) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Äikää valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2015. Hän on työskennellyt vapaana taiteilijana muun muassa Ryhmäteatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa ja lukuisissa vapaissa ryhmissä. Äikää on näytellyt muun muassa Helenan roolin Ryhmäteatterin tuotannossa "Kesäyön uni" kesällä 2016 ja Tuomaan roolin Turun kaupunginteatterin tuotannossa "Seitsemän veljestä" esityskaudella 2017–2018. Näytelmän ohjasi Lauri Maijala ja se sai yli 31 000 katsojaa.
Vuosina 2017–2019 Äikää näytteli Timon roolin komediasarjassa "Konttori". Äikää teki Aarnen osan Markku Pölösen romanttisessa epookkidraamassa "Oma maa" vuonna 2018. Hän on esittänyt myös Tuukkaa televisiosarjan "Aikuiset" vuonna 2021 esitetyllä toisella tuotantokaudella.
Viipurin sopimus

Viipurin sopimus oli 28. helmikuuta 1609 Viipurissa allekirjoitettu sopimus, jossa Venäjän tsaari Vasili Šuiski pyysi ruotsalaisia apuun vastatsaaria, Vale-Dmitri II:a vastaan. Ruotsin kuningas Kaarle IX pyrki myymään tsaarille sotaväkeä mahdollisimman edullisesti. Sopimuksen mukaan Vasilille annettiin 5 000 miehen vahvuinen armeija. Vastineeksi Venäjä luovutti Ruotsille Käkisalmen linnan ja läänin. Lisäksi sopimuksessa vahvistettiin Täyssinän rauha ja sovittiin yhteistoiminnasta Puolaa vastaan. Venäjälle lähetettävän armeijan komentajaksi määrättiin Jakob de la Gardie.
Seuraukset.
Kevättalvella 1609 Ruotsin armeija lähti marssimaan kohti Moskovaa, mikä aloitti Jacob de la Gardien sotaretken. Novgorodissa Ruotsin armeijaan liittyi sopimuksen mukaisesti paikallisia joukkoja. Retki oli osa Inkerin sotaa, joka päättyi Stolbovan rauhaan 27. helmikuuta 1617. Rauhanteon seurauksena Ruotsi sai haltuunsa Inkerin ja Käkisalmen läänin.
Jonas Saari

Jonas Saari (s. 1985 Berliini) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Saari syntyi Berliinissä, vietti suurimman osan nuoruuttaan Keuruulla, missä hänen juurensa ovat, ja valmistui ylioppilaaksi Kanadassa. Sittemmin hän palasi Suomeen ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2015. Äänirekisteriltään laaja Saari on näytellyt eritoten musikaaleissa, kuten "Les Misérables", "Vampyyrien tanssi" ja "Tom of Finland". Saaren puherooleja on muun muassa Laurin osa Turun kaupunginteatterin tuotannossa "Seitsemän veljestä" esityskaudella 2017–2018. Näytelmän ohjasi Lauri Maijala ja se sai yli 31 000 katsojaa.
Saarella on ollut muutamia sivutehtäviä suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten "Aikuisten poika" (2014) ja "Wendy and the Refugee Neverland" (2017), joka on pienen budjetin indie-tuotanto. Vuonna 2016 Saari näytteli Kinnusen Lauria poliisisarjassa "Roba".
Warren Foegele

Warren Foegele (s. 1. huhtikuuta 1996) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä. Pelipaikaltaan Foegele on vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Carolina Hurricanes varasi hänet kolmannella kierroksella . Marraskuussa 2020 Foegele teki Hurricanesin kanssa yksivuotisen ja 2,15 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 9. lokakuuta 2019 mennessä Foegele on pelannut 83 NHL-runkosarjaottelua, joissa on tehnyt 12 maalia ja seitsemän syöttöä eli 19 tehopistettä. 15 pudotuspeliottelussa Foegele on tehnyt viisi maalia ja neljä syöttöä eli yhdeksän tehopistettä.
Heinäkuussa 2021 Hurricanes kauppasi Foegelen Edmonton Oilersiin vaihdossa puolustaja Ethan Beariin. Siirron jälkeen Foegele teki Oilersin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 8,25 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Foegele teki vapaana agenttina Los Angeles Kingsin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 10,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Riku Sottinen

Riku Sottinen on suomalainen näyttelijä. Hän on ammatiltaan stand-up-koomikko ja on ollut alalla vuodesta 2005 saakka.
Sottinen on vuodesta 2018 toiminut "Love Island Suomi" -tosi-tv-sarjan selostajana. Sottinen ei kirjoita selostustaan yksin, vaan häneen apunaan ovat ohjaaja ja käsikirjoittajat. Hän oli alun perin kieltäytynyt tehtävästä, mutta kiinnostui siitä myöhemmin tutustuttuaan ohjelmaformaattiin tarkemmin.
Minami-Kyūshū

Minami-Kyūshū (, ’Etelä-Kyūshū’) on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Satsuman niemimaan eteläkärjessä Itä-Kiinan meren rannikolla. Kaupungin pohjoisosien halki virtaa Manosejoki. Maaperä on viljavaa ja tuliperäistä. Minami-Kyūshūssa on 34 892 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 357,91 neliökilometriä.
Hallinnollisena yksikkönä Minami-Kyūshū on suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2007 yhdistämällä kolme alueen maaseutukaupunkia, Chiran, Ei ja Kawanabe. Niistä Ei sijaitsi Itä-Kiinan meren rannikolla, Chiran ja Kawanabe sisämaassa. Chiranissa toimi toisen maailmansodan aikana "tokkōtai"- eli "kamikaze"-joukkojen lentotukikohta, jonne on myöhemmin perustettu Chiranin rauhanmuseo. Merkittävimmät elinkeinot Minami-Kyūshūssa ovat maatalous, joka tuottaa muun muassa bataatteja ja "ponkan"-sitruksia, ja karjankasvatus. Alue tunnetaan teen viljelystä ja siellä on teetuotteiden, shōchūn ja buddhalaisten alttarien ("butsudan") valmistusta.
Minami-Kyūshūn nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Chiranin vanhakaupunki samuraitaloineen ja Chiranin linnan rauniot. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Ibusuki-Makurazaki-linja.
Bloor–Yongen metroasema

Bloor–Yongen metroasema () on Toronton metron asema Torontossa Kanadassa. Asema sijaitsee Toronton keskustassa Yonge Street ja Bloor Street -katujen risteyksessä, joka on myös metron pohjois-etelä-suuntaisen linjan yksi (Yonge–University) ja itä-länsi-suuntaisen linjan kaksi (Bloor–Danforth) risteys. Näitä kahtaa eri linjaa palveleva metroasema on Toronton metron vilkkain; asema palvelee arkipäivisin yli 200 000 matkustajaa päivässä.
Aseman laajentaminen.
Huhtikuusta 2019 lähtien Bloor-Yonge-asemalle on suuniteltu suurta päivitystä, mukaan lukien toisen linjan 2 laiturin lisääminen, joka on samanlainen kuin Unionin asemalle vuonna 2014 lisätty laituri. Hankkeen tarkoituksena on pääasiassa puuttua laiturien ruuhkautumiseen. Tuolloin arvioidut kustannukset olivat 1,1 miljardia dollaria. Lokakuuhun 2020 mennessä projektin kustannukset olivat nousseet 1,5 miljardiin dollariin, ja sen on tarkoitus valmistua vuonna 2029. Projekti sisältää:
Samuel Salonen

Samuel Salonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
John Campbell (jalkapalloilija, 1870)

John Campbell (19. helmikuuta 1870 – 1906) oli skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Campbell pelasi suurimman osan urastaan Sunderlandissa. Hänen ensimmäisen ottelunsa seurassa oli FA Cupin ottelu Blackburnia vastaan 1890. Campbell oli erinomainen maalintekijä. Heti ensimmäisellä kaudellaan hän teki sarjassa 16 maalia Sunderlandin sijoittuessa seitsemänneksi. Sunderland voitti mestaruuden 1892, 1893 ja 1895, ja Campbell oli sarjan paras maalintekijä jokaisella mestaruuskausista. Vuonna 1897 Campbell siirtyi heikosti menneen kauden jälkeen 2. divisioonan Newcastle Unitediin ja oli mukana nostamassa tätä pääsarjatasolle. Hän sai potkut seurasta rikottuaan sen sääntöjä.
Campbell on yksi Sunderlandin historian parhaista hyökkääjistä. Hän teki 150 maalia pelaamassaan 215 ottelussa (liigassa 133 maalia 186 ottelussa) ja vain kolme pelaajaa on pystynyt voittamaan liigan maalikuninkuuden häntä useammin.
Campbellin veli, Robert Campbell, toimi Sunderlandin sihteerinä ja sittemmin valmentajana Johnin pelatessa Sunderlandissa. Campbell kuoli vain 36-vuotiaana 1906.
John Campbell (jalkapalloilija, 1871)

John Campbell (12. syyskuuta 1871 – 2. joulukuuta 1947) oli skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Campbell ura alkoi Celticissä 1890. Hän edusti seuraa viisi vuotta ja voitti Skotlannin cupin 1882 ja mestaruuden 1893 ja 1894. Kesällä 1895 Campbell siirtyi Englannin liigan Aston Villaan. Aston Villa voitti mestaruuden 1896 ja 1897 Campbellin ollessa sarjan paras maalintekijä ensimmäisellä mestaruuskaudella. Elokuussa 1897 Campbell päätti palata takaisin Skotlantiin Celticiin, jossa hän voitti mestaruuden 1898. Vuonna 1903 Campbell siirtyi Third Lanarkiin, jossa hän voitti jälleen Skotlannin mestaruuden 1904. Campbellin ura päättyi 1906. Hän teki uransa aikana 141 maalia 264 ottelussa Skotlannin ja Englannin pääsarjoissa.
Campbell edusti Skotlantia 13 maaottelussa, joissa hän teki viisi maalia.
Campbell kuoli Skotlannissa joulukuussa 1947.
Chris Rea (albumi)

Chris Rea on Chris Rean neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Chris Rea.
Utah Test and Training Range

Utah Test and Training Range (lyh. UTTR) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa, noin 130 kilometriä Salt Lake Citystä länteen sijaitseva asevoimien koeampuma- ja harjoitusalue. Autiomaassa sijaitseva UTTR kattaa pinta-alaltaan 6 930 neliökilometriä maata ja 49 000 neliökilometriä ilmatilaa. Sitä hallinnoi Yhdysvaltain ilmavoimien 388. hävittäjälennoston () alaisuudessa toimiva UTTR:n esikuntayksikkö (, lyh. "HQ UTTR"). Interstate 80 -moottoritie jakaa alueen kahtia eteläiseen ja pohjoiseen harjoitusalueeseen. UTTR:n ilmatila on manner-Yhdysvaltojen suurin yhtenäinen alue, jossa lentokoneilla on sallittua lentää yliääninopeuksilla. Aluetta on käytetty keskimäärin vuosittain noin 16 000 harjoituslentoon ja 300 koelentoon. Eniten käyttöä oli vuonna 1994, kun UTTR:lle tehtiin yhteensä 22 229 koulutus- ja koelentoa. Alueelle on pudotettu kaikkia Yhdysvaltain ilmavoimien käyttämiä perinteisiä asetyyppejä, minkä lisäksi sitä on käytetty risteilyohjusten testaamisessa.
Historia.
UTTR:n historia alkaa 1940-luvun alulta, jolloin Yhdysvaltain kongressi rahoitti koeampuma-alueiden maahankintoja eri puolilla Yhdysvaltoja. Armeijan ilmavoimat perusti koeampumaosaston Utahin ja Nevadan rajalla sijaitsevaan Wendoveriin, ja vastaanotti sitä varten noin 7 300 km² maita. Wendover Army Air Base (WAAB) ja siihen liittynyt Wendover Bombing and Gunnery Range otettiin käyttöön seuraavana vuonna B-17- ja B-24-pommikonemiehistöjen koulutuspaikkana. Tukikohdassa alettiin kouluttaa vuonna 1944 myös P-47-hävittäjälentäjiä, minkä lisäksi se toimi B-29 Superfortress -kaluston tukeutumispaikkana.
WAAB siirtyi vuonna 1945 Ogden Air Technical Service Commandin (myöhemmin Ogden Air Logistics Complex, lyh. "OO-ALC") alaisuuteen. Alueelle tuotiin testattavaksi toisen maailmansodan päätyttyä sotasaaliina saatuja saksalaisia ohjuksia. Wendover Bombing and Gunnery Range siirrettiin Hillin lentotukikohdan alaisuuteen vuonna 1960, jolloin se sai myös uuden nimen Wendover Weapons Range. Koeampuma-alueen pohjoisosassa sijaitsevalle ”Oasis”-alueelle valmistui vuonna 1964 ammusten ja ohjusten testausasema. 1970-luvun saatiin valmiiksi ilmasta-maahan-ammuntaan suunniteltu ampumarata, jota käytettiin hävittäjä- ja pommikonemiehistöjen koulutuksessa. Harjoitusalue siirtyi Air Force Systems Commandin hallintaan vuonna 1979, jolloin siitä muodostettiin nykyinen UTTR.
UTTR siirtyi asevoimien vuoden 1995 supistamispäätösten myötä väliaikaisesti Air Combat Commandin (ACC) hallintaan, ja siltä sitä hallinnoimaan perustetulle 388th Range Squadronille, josta muodostettiin edelleen vuonna 2012 "Headquarters, Utah Test and Training Range".
UTTR:ää on käytetty vuosikymmenten saatossa myös avaruusalusten paluukapselien laskeutumispaikkana: alueella laskeutui Stardust-luotaimen paluukapseli tammikuussa 2006. Vuonna 2016 laukaistun OSIRIS-REx-luotaimen paluukapselin on tarkoitus laskeutua koeampuma-alueelle vuonna 2023.
Finglish

Finglish (englannin kielen sanoista "Finnish", 'suomen kieli' ja "English", 'englannin kieli') on suomen kielen ja englannin kielen sekamuoto.
Englanninkieliset ilmaisut alkoivat yleistyä suomalaisten puheessa 1960-luvulta alkaen, kun englanninkielisiä elokuvia ja televisiosarjoja alettiin esittää Suomen televisiossa. Sen jälkeen etenkin nuorten puheessa, internetissä ja työelämässä englannin vaikutus kieleen on edelleen jatkanut kasvuaan.
Useimmat englantilaisperäiset sanat lausutaan finglishissä englannin kielen ääntämistavan mukaisesti. Jotkin sanat, kuten "stage", voidaan ääntää suomalaisittain.
Amerikansuomalaisten ensimmäisen sukupolven puhumaa finglishiä kutsutaan amerikansuomeksi eli "fingliskaksi".
Lynx issiodorensis

Lynx issiodorensis oli Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa mioseenin ja plioseenin aikakauden aikana elänyt keskikokoinen kissaeläin. Se tunnetaan 37 fossiilikappaleesta ja on ilvesten (Lynx) viides ja ainut täysin sukupuuttoon kuollut jäsen.
Digitaalinen mediatallennin

Digitaalinen mediatallennin (, DVR) on elektroninen laite, joka tallentaa digitaalista videota massamuistille kuten kiintolevylle tai muistikortille.
Laitteita käytetään viihteen ja esimerkiksi valvontakameroiden kuvan tallentamiseen.
Laitteet voivat sisältää televisioantenni-, kaapeli- tai satelliittivastaanottimen ja ne käyttävät usein MPEG-2 -pakkausta tallentamiseen. Ensimmäiset laitteet esiteltiin
Consumer Electronics Showssa vuonna 1999: laitteet olivat ReplayTV ja TiVo, joista ensimmäinen palkittiin messujen parhaana mutta jälkimmäinen menestyi paremmin kaupallisesti.
Vihersilmikkokolibri

Vihersilmikkokolibri ("Augastes scutatus") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Vihersilmikkokolibri voi kasvaa 8–10 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäkönsä perusteella. Koiraan pää ja selkä ovat vihreät. Silmien alapuolelta ja otsan poikki kulkee musta juova. Otsa ja kurkku ovat väriltään kimaltelevan vihreät. Rinnassa on valkoinen juova ja kurkku ja vatsa ovat väriltään siniset. Naaras on väritykseltään vaatimattomampi. Sen selkä ja pää ovat vihreät ja vatsa on harmahtava ja rinnassa on hieman valkoista.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Vihersilmikkokolibria tavataan Brasiliasta Minas Geraisin osavaltiosta. Lajin elinympäristö vaihtelee hieman alalajeittain. Nimialalaji "A. s. scutatus" elää kivikkoisilla ja heinikkoisilla alueilla, kun taas alalajia "A. s. ilseae" tavataan pääasiassa galleriametsistä. Linnun ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi. Vihersilmikkokolibrin pesimäkausi kestää todennäköisesti läpi vuoden. Vihersilmikkokolibrin kantaa uhkaa sopivan elinympäristön häviäminen.
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – miesten telinevoimistelun karsinnat

Miesten telinevoimistelun karsinnat Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 24. heinäkuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä. Karsintoihin osallistuu 98 urheilijaa.
Karsinnat olympialaisiin.
Telinevoimistelun karsintoihin pääsee yhteensä 98 urheilijaa. Näistä urheilijoista 48 tulee niistä joukkuekilpailujen perusteella. Joukkuekilpailun karsintoihin pääsee yhteensä 12 maata. Kolme MM-kilpailujen 2018 ja yhdeksän MM-kilpailujen 2019 parasta maata pääsevät joukkuekilpailun karsintoihin. Loput 50 urheilijaa tulevat yksilökarsintojen kautta. Yksilökarsinnat jakautuvat seuraavasti:
Kriteeriin 3, 4 ja 7 ei lasketa urheilijoita sellaisista maista, jotka ovat saaneet paikan joukkuekilpailukarsintojen kautta. Samoin kriteeristä 4 yksi urheilija voi päästä vain yhdeltä telineeltä olympialaisiin. Näiden lisäksi isäntämaa Japanille taataan yksi paikka olympialaisiin. Yksi miesurheilija kutsutaan olympialaisiin erillisellä kutsulla. 
Olympialaisiin päässeet joukkueet ja urheilijat.
Joukkue
Yksilö
Tulokset.
Moniottelu.
&lt;section begin="moniottelu"/&gt;
&lt;section end="moniottelu"/&gt;
Permanto.
&lt;section begin="permanto"/&gt;
&lt;section end="permanto"/&gt;
Hevonen.
&lt;section begin="hevonen"/&gt;
&lt;section end="hevonen"/&gt;
Renkaat.
&lt;section begin="renkaat"/&gt;
&lt;section end="renkaat"/&gt;
Hyppy.
&lt;section begin="hyppy"/&gt;
&lt;section end="hyppy"/&gt;
Nojapuut.
&lt;section begin="nojapuut"/&gt;
&lt;section end="nojapuut"/&gt;
Rekki.
&lt;section begin="rekki"/&gt;
&lt;section end="rekki"/&gt;
Esoteric Recordings

Esoteric Recordings on vuonna 2007 perustettu levy-yhtiö, joka on erikoistunut progressiiviseen, psykedeeliseen ja klassiseen rockiin. Yhtiö julkaisee pitkän linjan yhtyeiltä sekä remasteroituja uusintapainoksia että uusia albumeja. Yhtiön johtaja on Mark Powell ja se toimii Cherry Red Recordsin alaisuudessa.