tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gary Sturgis

Gary Anthony Sturgis (s. 3. marraskuuta 1966 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Elämäkerta.
Sturgis päätti jo nuorella iällä pyrkiä muusikoksi vanhempiensa kannustamana. Hän soitti hetken aikaa piccoloa ja soitti koulunsa yhtyeessä puupuhaltimilla muutaman vuoden ja sen jälkeen rumpuja. High Schoolissa Sturgis kiinnostui näyttelemisestä ja esiintyi sen myötä usein teatterissa.
Ura.
Hänen näyttelijän uransa lähti liikkeelle 1980-luvun lopulla, jolloin Sturgis esiintyi televisiosarjoissa America's Most Wanted, NYPD Blue, Malcolm &amp; Eddie ja El Caminon poliisit. Samalla hän esiintyi useissa televisiomainoksissa, kuten "Get The Dew". Sittemmin Sturgis tuli tunnetuksi baritoniäänensä myötä, kun hän teki muun muassa televisiosarjojen Moesha, Half &amp; Half, Girlfriends, The Parkers, Bones ja All of Us mainosjuontoja. Tämän seurauksena Sturgis jatkoi äänityötään animaatioihin, joista kenties merkittävimmät olivat Static Shockin pääkonnan Ebonin äänirooli, sekä elokuvan Scooby-Doo ja kyberjahti, jossa hän oli haamuviruksen äänenä. Sturgis on lainannut ääntään muutamille videopeleille. Hän palasi edellä mainittujen ääniroolien jälkeen näytelmäroolien pariin ja esitti muun muassa päärikollista elokuvassa Diary of a Mad Black Woman vuonna 2005.
Leo Lehdistö

Leo Juhani Lehdistö (24. heinäkuuta 1947 Turku – 13. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. 
Leo Lehdistö aloitti toimittajauransa Ylen Turun alueradiossa 1960-luvulla. Suurelle yleisölle hän tuli alun perin tunnetuksi "Ajankohtaisen kakkosen" toimittajana ja poliittisena kommentaattorina. Lehdistön kenties tärkeimpänä journalistisena saavutuksena pidetään tv-sarjaa "Itse asiassa kuultuna", jossa haastateltiin tunnettuja suomalaisia vaikuttajia. Tunnettuja Lehdistön vetämiä ohjelmasarjoja olivat myös "Tiistaitiima" ja "Kukko kiekuu". Merkittävien poliittisten tapahtumien ja poliitikkojen ohella Lehdistö oli kiinnostunut vanhusten ja veteraanien asioista. Lehdistö myös kehitti Turun joulurauhan julistamisen televisiointia ideoimalla siihen hartaushetken ja rauhanviestin. Vuodesta 1997 lähtien Lehdistö toimi Patentti- ja rekisterihallituksen viestintäjohtajana sekä vuodesta 2005 Helsingin Suomalaisen Klubin puheenjohtajana. Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen kesällä 2005.
Metro Helsinki

Metro Helsinki oli Helsingissä ja Hyvinkäällä kuulunut radioasema. Kanavan toiminta alkoi huhtikuussa 2005. Aiemmin Metroradio Finlandin omistaman paikallisradion oli omistanut Sanoma Media Finland vuoden 2012 kesäkuun alusta lähtien.
Kanavan ohjelmistoon kuului kotimainen ja ulkomainen pop- ja rockmusiikki ja päivittäiset uutiset ja säätiedotteet. Metro Helsingin omisti Sanoma Media Finland, jonka muut radiokanavat ovat Helmiradio, Radio Rock, Radio Aalto, Loop, Groove FM ja Radio Suomipop.
Kanavan pääasiallinen kohderyhmä oli 25–44-vuotiaat. Maalis-elokuussa 2013 kanavalla oli kuuntelijoita keskimäärin 87 000 viikossa.
15. syyskuuta 2017 Sanoma Media lakkautti Metro Helsingin. Taajuudella aloitti samana päivänä HitMix. Vuoden 2020 alussa taajuuksilla aloitti Aito Iskelmä. 
Historiaa.
Metro Helsingin juuret olivat vuonna 2003 perustetussa liikennepainotteisessa "SuomiPLUS" -kanavassa. SuomiPLUS muutettiin vuonna 2004 pääkaupunkiseudun paikallisradioksi, josta muodostui Metro Helsinkiä edeltänyt "Metro FM".
Meriradionumero

Meriradionumero eli MMSI-numero () on laivakohtainen radiotunnistenumero, joka aina DSC-kutsun eli digitaalisen selektiivikutsun yhteydessä tulee lähetetyksi. Numeron ansiosta voi tehdä VHF DSC -radion kautta automaattisia kutsuja.
MMSI muodostuu yhdeksästä numerosta, joista kolme ensimmäistä kertoo aluksen kansallisuuden. Näitä numeroita kutsutaan nimellä MID eli Maritime Identification Digit. Esimerkiksi Alankomaissa meriradionumeron alku on joko 244, 245 tai 246. Kuuden viimeisen numeron avulla alus puolestaan tunnistetaan.
Meriradionumeron myöntää alukselle sen rekisteröintivaltion viranomaiset, Suomessa Liikenne- ja viestintävirasto Traficom. Numerot liitetään yleiseen tietokantaan, josta selviävät esimerkiksi aluksen omistajat ja tietoa itse aluksesta. Myös rannikkoradioasemilla on omat yksilölliset MMSI-numeronsa ja kaikilla aluksilla on mahdollisuus kutsua niitä.
Serart

Serart on System of a Downin laulajana tunnetuksi tulleen Serj Tankianin ja Arto Tunçboyaciyanin yhteinen musiikkiprojekti. He julkaisivat myös "Serart"-nimisen levyn, jonka sisältö äänitettiin vain kuuden päivän aikana ja sen sisältö on täysin improvisoitua. Julkaisijana toimi Serj Tankianin oma levy-yhtiö Serjical Strike.
Nimi.
Serart tulee selvästi nimistä "Serj" ja "Arto", mutta Tankianin mukaan nimen takana on toinenkin selitys: 'ser' on armeniaa ja tarkoittaa rakkautta. 'Art' puolestaan on englantia tarkoittaen taidetta. Joten kyseessä on siis joko rakkaus taiteeseen tai rakkauden taide.
Renault Frégate

Renault Frégate oli Renaultin 1951–1960 valmistama ylellinen automalli.
Frégate kehitettiin heti toisen maailmansodan jälkeen. Renault, joka oli juuri siirtynyt Ranskan valtion haltuun, tarvitsi modernin, hyvinvarustellun mallin sekä parantamaan mielikuvaansa että vastaamaan asiakkaiden tarpeisiin nopeasti parantuvassa taloudellisessa tilanteessa. Useita prototyyppejä tehtiin ennen kuin Frégate tuli tuotantoon: alun perin autossa oli moottori takana kuten vähän aiemmin esitellyssä Renault 4CV:ssä mutta lopulta valmistaja päätti sijoittaa moottorin eteen. Frégate esiteltiin vuoden 1950 Pariisin autonäyttelyssä mutta ensimmäiset autot toimitettiin asiakkaille vasta marraskuussa 1951. 
Frégatesta esiteltiin suosittu farmarimalli, Domaine, vuonna 1956. Frégaten myynti putosi kuitenkin jatkuvasti koko 1950-luvun ajan ja tuotanto loppui vuonna 1960. Yhteensä 163 383 Frégatea tehtiin Flinsissä Yvelinesin departementissa Pariisin lähellä.
1957 koeajo.
Frégate oli Tekniikan Maailman 1/1957 koeajossa. Koeajovaunussa oli nelisylinterinen 2141 cm³ rivimoottori teholtaan 56,5 kW /4200 (tehonormia ei mainittu, 77 hv). Suurin vääntömomentti 131 Nm /2300. Vaihteita on neljä, joista ykkönen synkronoimaton ja muut (kakkonen, kolmonen ja nelonen) ovat synkronoituja.
Lehti mittasi Frégaten kiihtyvyydeksi 0-100 km/t 24,5 sekuntia. Huippunopeus on tehtaan mukaan 137 km/t.
Vuonna 1957 Renault Frégate Amiral maksoi Suomessa 765 000 markkaa, joka on vuoden 2013 rahanarvonkertoimen 0,0263 mukaan 20 120 euroa.
Varustetasoja on kolme, parhaiten varustettu Amiral, Grand Pavois ja Caravelle. Viimeksi mainitussa on pienempi moottori ja se on heikommin varusteltuna tarkoitettu lähinnä Ranskan omille markkinoille.
Renault Primaquatre

Renault Primaquatre on Renault’n vuosina 1931–1941 valmistama automalli. Se oli viimeinen malli, joka kehitettiin ennen Louis Renault’n kuolemaa vuonna 1944.
Moottorit:
Renault Reinastella

Renault Reinastella on Renault’n vuosina 1929–1933 valmistama ylellinen automalli. 
Reinastella oli ensimmäinen Renault’n ylellisistä Stella-sarjan autoista, jotka suunnattiin Hispano-Suizan, Rolls-Roycen, Daimlerin, Packardin, ja LaSallen kilpailijaksi. 
Reinastella oli 5,3 metrin pituisena ja kahden metrin levyisenä markkinoile tullessaan suurin Renault’n koskaan valmistama auto. Se painoi noin 2,5 tonnia ja oli ensimmäinen Renault, jossa käytettiin 7,1-litraista, kahdeksansylinteristä moottoria. Reinastellan huippunopeus oli 140 km/h. Se oli ensimmäinen Renault, jossa jäähdytin oli moottorin etupuolella, viitoittaen tietä kaikille myöhemmille Renault’lle.
Charlie Daniels

Charles Edward ”Charlie” Daniels (28. lokakuuta 1936 Wilmington, Pohjois-Carolina – 6. heinäkuuta 2020) oli yhdysvaltalainen country- ja southern rock -muusikko. Hänen hittejään ovat muun muassa ”Simple Man” (1989) ja ”The Devil Went Down to Georgia” (1979). Hänen musiikkinsa oli yhdistelmä countrya, rockia, bluesia, bluegrassia ja gospelia. 
Danielsin artistikuva muuttui vuosien varrella kapinallisesta äärikonservatiiviseksi patriootiksi.
The Devil Went Down To Georgia -ongelmat.
"The Devil Went Down To Georgia" on "Guitar Hero 3" -pelin päätöskappaleena hard rock -coverina. Kappaleen teki Steve Ouimette. Daniels ei olisi antanut lupaa kappaleen julkaisuun, jos hänellä olisi vielä ollut oikeudet siihen. Danielsia ei miellyttänyt se, että kappaletta soitetaan saatanaa muistuttavaa hahmoa vastaan. Tämä demonisointi kauhistutti Danielsia, joka tarkoitti alkuperäisen kappaleensa vain kevyeksi lauluksi viulunsoitossa maalaispojalle häviävästä paholaisesta. Daniels suositteli vanhempia katsomaan, millaisia pelejä heidän jälkikasvunsa pelaa.
Hydraatti

Kemiassa hydraatti on aine, johon on sitoutunut vettä (H2O) joko dipoli-dipoli-vuorovaikutusten tai ioni-dipolivuorovaikutusten vuoksi. Hydraatin muodostuminen eli hydraatio ymmärretään voimakkaamman kemiallisen sidoksen muodostumiseksi kuin esimerkiksi vedellä kastuminen. Aineita on usein nimetty hydraateiksi ennen kuin on selvitetty, miten vesi on sitoutuneena – monet "hydraatit" eivät sisällä ollenkaan vettä sellaisenaan.
Hiilihydraatit ovat esimerkki aineesta, jolle nimi annettiin ennen aineen rakenteen selvittämistä. Sekoitettaessa väkevää rikkihappoa hiilihydraattiin tapahtuu kiivas reaktio, jossa hiilihydraatti hajoaa, rikkihappoon irtoaa vettä ja jäljelle jää hiiltä. Reaktio ei kuitenkaan osoita, että hiilihydraatit sisältäisivät vettä sellaisenaan. Sen sijaan rikkihappo hajottaa hiilihydraatin "väkisin" vedeksi ja hiileksi. Hiilihydraatit muodostuvat sokereista, joissa on viisi- tai kuusihiilisiä ketjuja, joissa kussakin hiilessä on hydroksyyliryhmä ja yhdessä hiilessä on myös karbonyylihappi (karboksyyliryhmä). Rakenteen empiirinen kaava eli alkuaineiden suhde on sattumalta juuri CH2O, sama kuin "hiili-vesi", josta nimi tulee.
Orgaanisessa kemiassa puhutaan usein hydraateista, kun aineen empiirinen kaava vastaa yhdisteen ja veden kaavaa. Esimerkiksi eteenin (C2H4) hydraattina voidaan pitää etanolia (C2H5OH). Käytännössä mitään yleistä hydraatioreaktiota ei ole, eli lisäämällä aineeseen vettä ei välttämättä synny sen hydraattia.
Monet metallisuolat muodostavat hydraatteja, joissa vesi on muodostanut kompleksin metallikationin tai toisinaan anionin kanssa. Kun näin käy, ainetta ei enää välttämättä pysty kuivaamaan, koska vesi on reagoinut. Esimerkiksi sinkkikloridin (ZnCl2) hydrautuessa muodostuu sinkkikloridihydraatti, jota kuumentamalla ei enää saada takaisin vedetöntä sinkkikloridia (ZnCl2) ja vettä, vaan sinkkihydroksikloridia (ZnClOH) ja haihtuvaa vetykloridia (HCl). Monet suolat muodostavat useita eri hydraatteja, jotka ovat erillisiä kemiallisia aineita.
Eräs yleisesti käytetty hydraatioreaktio on betonin kovettuminen. Sementtijauho sisältää lähinnä kalsiumsilikaatteja, joiden hydraatio tuottaa kovia mineraaleja, joista kovettunut betoni muodostuu. Betoni ei siis "kuivu", vaan hydrautuu.
Hollannin Grand Prix 1977

Hollannin Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 28. elokuuta 1977 Circuit Park Zandvoortin radalla. Kilpailun voitti Niki Lauda. Kilpailun aikana johdossa olivat James Hunt, Jacques Laffite ja Niki Lauda.
Italian Grand Prix 1977

Italian Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta 1977 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Mario Andretti.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1977

Yhdysvaltain Grand Prix 1977 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 2. lokakuuta 1977 Watkins Glen Internationaln radalla. Kilpailun voitti James Hunt, joka johti kilpailua kierroksesta 15 lähtien.
1472 Muonio

1472 Muonio on päävyöhykkeen asteroidi jonka löysi turkulainen tähtitieteilijä Yrjö Väisälä 18. lokakuuta 1938. Asteroidi on nimetty lappilaisen Muonion paikkakunnan mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1938 UQ.
Kohde kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on ja magnitudi .
Károly Güttler

Károly Güttler (s. 15. kesäkuuta 1968, Budapest) on unkarilainen entinen uimari ja olympiamitalisti. Hän edusti kotimaataan vuodesta 1988 alkaen neljissä peräkkäisissä kesäolympialaisissa. Hän voitti olympiahopeaa 100 metrin rintauinnista Soulista vuonna 1988 sekä toisen hopean 200 metrin rintauinnista Atlantasta 1996.
Güttler voitti urallaan yhden Euroopan mestaruuden 100 metrin rintauinnista Sheffieldistä vuonna 1993, maailmanennätysajalla 1.00,95, joka säilyi voittamattomana lähes kolme vuotta. Samoissa kilpailuissa hän voitti myös kaksi hopeaa. Näiden saavutusten myötä hänet valittiin maailman ja Euroopan vuoden uimariksi samana vuonna. Seuraavana vuonna hän voitti pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuista Italian Roomasta yhden hopean ja yhden pronssin. Myöhemmällä urallaan hän voitti vielä neljä hopeaa ja kaksi pronssia Euroopan-mestaruuskilpailuista. Hänen uransa päättyi vuoden 2003 pitkän radan maailmanmestaruuskilpailuihin Espanjan Barcelonassa.
Jean Marc Gaillard

 
Jean Marc Gaillard (s. 7. lokakuuta 1980 Annemasse) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien.
Gaillard sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 yhdenneksitoista 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Sapporon MM-kisoissa 2007 hän oli 50 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa seitsemäs. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 14:nneksi ja parisprintissä Cyril Mirandan kanssa viidenneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdistelmäkilpailussa kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 Gaillard sijoittui yhdistelmäkilpailussa kuudenneksi ja hiihti avausosuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden Ranskan pronssiviestijoukkueessa ja oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa yhdeksäs. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 4×10 kilometrin viestissä Gaillard oli mukana Ranskan pronssimitalijoukkueessa.
Gaillard saavutti uransa ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoiton – ja palkintokorokesijan – Liberecissä käydyssä 11,4 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 16. helmikuuta 2008. Seuraavalla kaudella hän sijoittui toiseksi yhdistelmäkilpailussa Vancouverissa ja 15 km vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä. Cupin kokonaispisteissä hän oli seitsemäs. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui toiseksi Rybinskin yhdistelmäkilpailussa ja oli cupin kokonaispisteissä yhdeksäs.
Flekkefjord

Flekkefjord on Norjan kaupunki ja samanniminen kunta Agderin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä Sokndal ja Lund Rogalandin läänissä, Sirdal pohjoisessa ja Kvinesdal idässä. Se on Sørlandetin rannikon läntisin kaupunki ja sijaitsee suurin piirtein Kristiansandin ja Stavangerin puolivälissä. Kaupunkikeskustan lisäksi kunnassa sijaitsevat Siran, Gylandin, Rasvågin ja Kirkehavnin taajamat. Kaupungin keskustalle antavat leimansa valkoisiksi maalatut vanhat puutalot, joskin keskustaa ollaan nyttemmin modernisoimassa. Vuoden 2023 alussa Flekkefjordissa oli 9 216 asukasta.
Historia.
Flekkefjordissa on ollut asutusta jo viikinkiaikoina. Puukauppa Tanskaan ja Hollantiin sai aikaan ensimmäiset asutuskeskittymät. Tuolta ajalta on edelleen peräisin keskustan Grisefjordenin puoleisen osan nimitys "Hollanderbyen".
Flekkefjord sai luotsiasemaoikeudet () jo 1660. 1800-luvun puolivälissä alkoi kaupungin kulta-aika, erityisesti mittavan sillinkalastuksen myötä 1826–1838. Flekkefjord sai kaupunkioikeudet 8. elokuuta 1842. Seuraavat sata vuotta kaupungin tärkein teollisuudenala oli nahkatuotteiden jalostaminen. 1900-luku toi myötään teollisuuden nousukauden, erityisesti huopa-, villa, puu- ja tynnyrituotanto kukoisti. Hieman myöhemmin laivanvarustamotoiminta ja sen mukana perustetut mekaaniset työpajat ovat edelleen tärkeitä elinkeinolähteitä.
Vuoteen 1965 saakka Flekkefjord koostui vain keskustaajamasta. Vuonna 1965 siihen yhdistyivät sitä ympäröineet Nesin, Hidran, Bakken ja Gylandin kunnat.
Media.
Paikallislehti "Avisen Agder" ilmestyy kolmesti viikossa.
Teistinen satanismi

Teistinen satanismi tarkoittaa satanismin muotoa, jossa Saatana nähdään yliluonnollisena voimana. Teistiseen satanismiin liittyy käsitys esoteerisesta tiedosta, joka ei yleisesti saatavilla.
Suomessa on 1990-luvulta alkaen käytetty sekä käsitettä satanismi että saatananpalvonta. Jälkimmäisen käsitteen käytöllä pyrittiin erottamaan satanistinen aate nuorisoryhmistä, jotka harjoittivat ilkivaltaa. Lisäksi 1980-luvulta alkaen oli esitetty väitteitä ”saatanallisista salaliitoista”, joita ei ole osoitettu todeksi. Käsitteellisesti jaottelu ei ole välttämättä johdonmukainen.
Teistinen satanismi -nimeä käyttää toimintaansa kuvaamaan ainakin suomalainen Azazelin Tähti, Englannissa perustettu "Order of Nine Angles" sekä internetissä maailmanlaajuisesti toimiva "Joy of Satan".
Burkina Fason jalkapallomaajoukkue

Burkina Fason jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään "Orit", edustaa Burkina Fasoa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Burkina Fason jalkapalloliitto, Fédération Burkinabé de Foot-Ball. Joukkue oli vuoteen 1984 "Ylä-Voltan jalkapallomaajoukkue". Joukkueen paras sijoutus Afrikan-mestaruuskilpailuissa tuli vuonna 2013, jossa maa saavutti hopeaa. Sitä ennen paras sijoitus oli neljäs vuonna 1998, kun joukkue isännöi kisoja.
Tulennielentä

Tulennielentä tarkoittaa palavan soihdun viemistä suuhun ja suun sulkemista sen ympärille siten, että liekki tukahtuu ja sammuu. Tulennielentä on suosittu ohjelmanumero sirkuksessa sekä katutaiteilijoiden keskuudessa.
Tulennielentä on eri asia kuin tulenpuhallus, jossa luodaan suuria lieskoja puhaltamalla suuhun laitettua sytytysnestettä palavaan soihtuun.
Historia.
Tulennielentä oli yleinen osa hindujen, sadhujen ja fakiirien esityksissä todistamassa hengellistä saavutuksia. 1880-luvun loppupuolella tulennielentä alkoi yleistyä sirkuslaisten keskuudessa.
Tulen käsittelyyn liittyvien turvallisuusohjeiden ja fysiikan lakien (kuten "kuuma ilma nousee ylöspäin") lisäksi tulennielennässä on hyvin vähän salaisuuksia. Ei ole olemassa niin sanottua "kylmää liekkiä", eikä esiintyjän suussa ole mitään erityistä ainetta syljen lisäksi. Sirkuslainen Daniel Mannix kirjoitti vuonna 1951 muistelmateoksen "Step right up!", jossa hän kertoi tulennielennän "salaisuudeksi" kivun kestämisen; tulennielijän täytyy kestää polttelu kielessään, huulissaan ja kurkussaan.
Tulennielentätemppuja.
Höyrytemput.
höyrytempuissa polttoaineista syntyvää höyryä pidetään suussa joko ennen tulennielentää tai sen aikana.
Siirrot.
Liekkiä siirretään alueelta toiselle käyttäen vartaloa tai muuta alustaa.
Sammutukset.
Soihtuja voi sammuttaa lukuisilla erilaisilla näyttävillä keinoilla.
M/S TransJorund

M/S TransJorund () on Astromare Bereederungin omistuksessa oleva konttialus. Alus on rakennettu vuonna 2007 IHDA Shipbuilding Servicen telakalla, Alankomaissa. "TransJorund" on rekisteröity Kyproksen lipun alle ja sen kotisatama on Limassol. Nykyisin TransJorundilla liikennöi ruotsalainen Rederi AB Transatlantic reitillä Oulu–Kemi–Tornio–Hampuri–Bremerhaven.
TransJorundin sisaralus on M/S TransAnund.
Käyttöhistoria.
Maaliskuussa 2007 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta. Aluksen ensimmäinen nimi oli "Astromare" ja myöhemmin alus sai nimen "TransJorund". Huhtikuussa TransJorund aloitti liikennöinnin reitillä Oulu–Hampuri–Bremerhaven ja korvasi näin reitillä olleet pienemmät M/S Ute S:n ja M/S Hennyn.
Richard Pipes

Richard Edgar Pipes (11. heinäkuuta 1923 – 17. toukokuuta 2018) oli historioitsija. Hän syntyi Puolassa juutalaiseen perheeseen, mutta muutti vuonna 1940 Yhdysvaltoihin, jonka kansalainen hän oli vuodesta 1943.
Pipes opetti vuosikymmeniä Harvardissa. Hän tuli tunnetuksi kirjoituksillaan Venäjän historiasta ja johti 1970-luvulla Team B:tä, joka pyrki selvittämään Neuvostoliiton toimia ja väitettyjä Yhdysvaltoihin kohdistettuja uhkia.
Vuodesta 1981 lähtien Pipes toimi presidentti Ronald Reaganin turvallisuuspoliittisena avustajana, ja hänellä oli keskeinen vaikutus Reaganin johdolla toteutettuun ulkopolitiikkaan. Hänen vaikutuksestaan Yhdysvallat luopui George Kennanin vuonna 1947 hahmottelemasta patoamispolitiikasta, joka oli tarkoittanut, että Yhdysvaltain ja sen liittolaisten oli estettävä Neuvostoliiton vallan laajeneminen, kunnes neuvostojärjestelmä luhistuisi omaan mahdottomuuteensa. Pipesin ja Reaganin mielestä ei pitänyt jäädä odottamaan Neuvostoliiton sisäistä luhistumista ja kommunismin häviötä, vaan ryhtyä jouduttamaan sitä.
Pipes on American Academy of Arts and Sciencesin jäsen ja vuoden 2007 National Humanities Medalilla palkittu. Hänen poikansa on Lähi-itä-spesialisti Daniel Pipes.
Annie-gaala 2001

Annie-gaala 2001 oli 29. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 2001 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 10. marraskuuta Alex-teatterissa Glendalessa, Kaliforniassa, jossa isäntänä toimi Billy West.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Recklinghausenin piirikunta

Recklinghausenin piirikunta () on piirikunta saksalaisessa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Piirikunta kuuluu Münsterin hallintopiiriin, ja sen hallintokaupunkina toimii Recklinghausen. Piirikunnan pinta-ala on 761,31 neliökilometriä, ja sen väkiluku oli 619 732 vuoden 2022 lopussa. Piirikunnan nykyiset rajat ovat peräisin vuodelta 1976.
Recklinghausenin piirikuntaan kuuluu 10 kuntaa, joista kaikki ovat kaupunkeja.
Daniel Pipes

Daniel Pipes (s. 9. syyskuuta 1949 Boston, Massachusetts) on Lähi-idän tutkimukseen erikoistunut yhdysvaltalainen historioitsija. Hän syntyi juutalaiseen sukuun Richard Pipesin poikana; molemmat vanhemmat olivat muuttaneet Puolasta.
Pipes on Middle East Forumin johtaja. Hän on yhtenä maansa tunnetuimmista islamtutkijoista saanut ajatuksillaan osakseen sekä ylistystä että ankaria vastalauseita. Hänelle myönnettiin vuoden 2006 Guardian of Zion Award.
Pipes on tullut tunnetuksi ääri-islamin äänekkäänä kriitikkona. Hän on kirjoituksissaan useasti maininnut ilmiön olevan "ongelma" ja maltillisen islamin "ratkaisu".
Jouko Innanen

Jouko Innanen (29. lokakuuta 1952 Ristiina – 1. lokakuuta 2019 Savonlinna) oli suomalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja, joka käytti piirtäjänimimerkkejä Jouko ja Joke. Innasen piirroksia julkaistiin "Iltalehdessä", "Turun Sanomissa", "Länsi-Savossa", "Itä-Savossa", "Länsiväylässä", "Nykypäivässä", "Taloussanomissa", "Helsingin Uutisissa", "Vantaan Sanomissa", "Reserviläisessä" ja "Hyvä Kauppa" -lehdessä. "Länsiväylään" hän piirsi myös "Into"-strippisarjakuvaa sekä kuvitti Kari Valtosen kolumneja poliitikkoja esittävillä karikatyyreillä. Lisäksi Innanen piirsi "Herra Kaaranen" -nimistä sarjakuvaa autoalan ammattilehteen "RVK-uutisiin". Hän myös kuvitti usean vuoden ajan "Mitä Missä Milloin" -vuosikirjoja.
Ristiinassa syntynyt Innanen vietti lapsuus- ja nuoruusvuotensa Lappeenrannassa. Hän muutti Helsinkiin armeijan jälkeen vuonna 1973 ja opiskeli iltakoulussa ylioppilaaksi. Lisäksi Innanen työskenteli elokuvateattereiden koneenhoitajana ja Yleisradion filmiarkistoapulaisena sekä filmitarkkailijana. Vuonna 1976 Innanen alkoi opiskella arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa. Hän työskenteli opiskeluaikana muutamissa arkkitehtitoimistoissa.
Opinnot kuitenkin jäivät pilapiirtämisen ja sarjakuvien kiinnostaessa enemmän. Innanen voitti vuonna 1973 "Sarjis"-lehden sarjakuvakilpailun luomallaan sarjakuvalla "Yrkki Yksinäinen". Sen pohjalta syntyi "Into", joka alkoi ilmestyä "Länsiväylässä" vuonna 1981. Ensimmäisen pilapiirroksensa Innanen piirsi "Länsiväylään" samana vuonna. Vuonna 1984 hän alkoi piirtää "Uuteen Suomeen" ja "Iltalehteen". Vuonna 1987 Innanen siirtyi freelanceriksi ja muutti Mikkeliin. Vuonna 1992 hänet valittiin Vuoden mikkeliläiseksi ja vuonna 1997 hänelle myönnettiin Onni V. Tuiskun säätiön juhlavuoden apuraha. Innanen saattoi piirtää jopa kolme pilapiirrosta päivässä eri lehtiin. Saavutettuaan eläkeiän hän piirsi tammikuusta 2016 alkaen ainoastaan "Iltalehteen". Vuonna 2018 hän sai sairaskohtauksen, josta ei enää toipunut.
Innanen asui Sulkavalla entisessä kyläkoulussa.
Honka-liitto

Honka-liitto eli Honka-rintama oli Suomessa kuuden puolueen organisoima hanke presidentti Urho Kekkosen uudelleenvalinnan estämiseksi ja oikeuskansleri Olavi Hongan valitsemiseksi tasavallan presidentiksi vuoden 1962 presidentinvaaleissa. Honka luopui ehdokkuudestaan noottikriisin seurauksena marraskuussa 1961, eikä siten ollut ehdolla lopullisessa vaalissa.
Tapahtumat.
Tausta.
Kuusi puoluetta (Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP), Kansallinen Kokoomus, Suomen Kansanpuolue, Ruotsalainen kansanpuolue (RKP), Suomen Pientalonpoikien Puolue (SPP) ja Vapaamielisten Liitto) päättivät yhteisessä neuvonpidossaan 16. maaliskuuta 1961 muodostaa niin sanotun Honka-liiton ja asettaa Olavi Hongan presidenttiehdokkaakseen vuoden 1962 presidentinvaaliin istuvaa presidenttiä Urho Kekkosta vastaan. Tämän jälkeen SDP:n puoluevaltuuskunta ja kokoomuksen puoluekokous vahvistivat valinnan. 
Suurelle yleisölle melko tuntematon ja poliittisesti kokematon Honka oli nimenomaan SPP:n puheenjohtajan Veikko Vennamon löytö hajanaisen rintaman yhteiseksi ehdokkaaksi. Ensimmäisenä Honkaa olivat pyytäneet ehdokkaakseen SDP:n edustajat 22. helmikuuta 1961 puheenjohtaja Väinö Tannerin johdolla.
Ehdokkuudesta luopuminen.
Honka luopui kuitenkin ehdokkuudesta ennen valitsijamiesten vaalia noottikriisin yhteydessä. Hongalla ei ollut aikaisempaa poliittista kokemusta, mitä moni piti kuitenkin jopa hyvänä asiana. Hänen veljensä, entinen kansanedustaja Aarne Honka, oli toiminut kokoomuksen puoluesihteerinä vuosina 1942–1946.
Hongan luopuminen ehdokkuudestaan ei ilahduttanut Kekkosta, joka olisi halunnut käydä täysin normaalin vaalikamppailun. Kekkonen kirjoitti Hongalle vaalien jälkeen, ettei hänellä ollut missään vaiheessa ollut epäilyksiä tämän vilpittömyydestä ulkopolitiikan suhteen, mutta sanoi ymmärtävänsä Hongan ratkaisua, koska vaalikampanjan aloittajat olivat vetäneet Hongan ehdokkuuden ylle ”valitettavan varjostuksen”, jota ”ei voinut millään todistelulla torjua”.
Seuraukset.
Muistelmissaan Honka on kuvannut myös Honka-liiton eräänlaisen jälkinäytöksen. Honka ilmoittautui vuonna 1962 avoimeksi tulleeseen oikeusministeriön lainvalmistelukunnan vanhemman jäsenen virkaan, mutta häntä ei valittu tähän tehtävään. Hongan käsityksen mukaan silloinen pääministeri Ahti Karjalainen esti hänen valitsemisensa.
Burtzin talo

Burtzin talo Helsingin Senaatintorin etelälaidalla sijaitseva historiallinen rakennus, joka valmistui vuonna 1775. Osoitteessa Aleksanterinkatu 22 sijaitseva rakennus kuuluu Torikortteleiden alueeseen, tarkemmin Leijonan kortteliin ja on yksi kaupungin vanhimmista taloista. Bockin talo eli Vanha raatihuone on Burtzin talon itäpuolella ja Helleniuksen talo länsipuolella. Talo on kolmikerroksinen ja vaaleankeltainen.
Taloa alkoi rakennuttaa Helsingin pormestari ja kauppias Nils Burtz vuonna 1762 silloiselle Isokadulle. Se lienee ollut kaupungin ensimmäinen kolmikerroksinen rakennus. Burtz kuoli ennen talon valmistumista ja hänen leskensä Elisabet saatti rakennustyöt loppuun. Talo valmistui lopulta vuonna 1775. Se oli alun perin satulakattoinen ja edusti kustavilaista klassismia, mutta muutettiin empiretyyliseksi Jean Wikin suunnitelmien mukaan vuonna 1836. Talo siirtyi poliisilaitoksen haltuun vuonna 1892, mutta talossa oli kauppa- ja asuinhuoneistoja vielä 1900-luvun alkuun saakka. Rakennus peruskorjattiin vuosina 1985–1987 ja sen pohjakerroksessa on nykyään liikehuoneistoja ja ylemmissä kerroksissa kaupunginkanslian tiloja. Viimeisin remontti katutason liiketilassa valmistui vuonna 2016, jolloin tila remontoitiin ravintolakäyttöön.
Nebi Mustafi

Nebi Mustafi (, s. 21. elokuuta 1976 Šemševo, Makedonia, Jugoslavia) on entinen albanialais-pohjoismakedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut urallaan seurajoukkueita Pohjois-Makedoniassa, Kreikassa, Sveitsissä ja Suomessa sekä Pohjois-Makedonian maajoukkuetta.
Mustafin veli Nuri Mustafi on myös jalkapalloilija.
Fraunhoferin viivat

Fraunhoferin viivat ovat sarja spektriviivoja, jotka on nimetty saksalaisen fyysikon Joseph von Fraunhoferin (1787–1826) mukaan. Ne havaittiin alun perin absorptioviivoina auringon värispektrissä.
Englantilainen kemisti William Hyde Wollaston oli vuonna 1802 ensimmäinen, joka havaitsi Auringon spektrissä tummia viivoja. Vuonna 1814 myös Fraunhofer löysi ne itsenäisesti, ja aloitti systemaattisen tutkimuksen sekä viivojen aallonpituuden huolellisen mittauksen. Kaiken kaikkiaan hän kartoitti yli 570 viivaa, ja nimesi vahvimmat kirjaimilla A:sta K:hon. Nykyisellä tekniikalla auringonvalosta voidaan havaita useita tuhansia viivoja.
Gustaf Kirchhoff ja Robert Bunsen totesivat 45 vuotta myöhemmin, että jokaiseen alkuaineeseen liittyivät tietyt spektriviivat, ja päättelivät, että aukot Auringon spektrissä johtuivat näiden aineiden aiheuttamasta absorptiosta Auringon ylimmissä kerroksissa kuten fotosfäärissä. Jotkut Auringon spektrin aukoista johtuvat myös hapen aiheuttamasta absorptiosta maan ilmakehässä.
Fraunhoferin viivojen avulla tähtitieteilijät ovat saaneet paljon tietoa Auringon sisälämpötilasta ja kemiallisesta koostumuksesta. Muita tähtiä voidaan myös tarkastella niiden spektreihin piirtyneitä absorptioviivoja. Tutkimalla niiden samalaisuuksia ja erilaisuuksia Fraunhoferin viivoihin, tähdistä voidaan sanoa kuinka samankaltaisia ne ovat Aurinkomme kanssa.
Merkinnät.
Suurimmat Fraunhofferin viivat, sekä aineet josta ne muodostuvat, löytyvät alla olevasta taulukosta:
Ritva Kinnunen

Ritva Kinnunen (nyk. Ritva Sammalkorpi, s. 4. maaliskuuta 1937 Oripää) on suomalainen laulaja. Hän on laulaja Laila Kinnusen sisar.
Ura.
Ritva Kinnunen aloitti keikkailun vuonna 1959 Pentti Tiensuun orkesterissa ja siirtyi sen jälkeen solistiksi Kullervo Linnan orkesteriin. Ensilevytys "Milord" ilmestyi vuonna 1960, ja alun perin Edith Piafin levyttämästä kappaleesta tuli heti hitti, jonka laulaja esitti myös elokuvassa Tähtisumua. Ritva Kinnunen on itse myöhemmin kertonut, että "Milordista" tuli hänelle jopa taakka: hän ei voinut aloittaa yhtäkään esiintymistään ilman tätä kappaletta. Koska kyseessä ei ole tanssikappale, yleisö ei tanssilavalla suostunut lähtemään parketille ennen kuin laulaja oli esittänyt sen.
Vuosina 1960–1963 levytetty tuotanto sisälsi myös duettoja Laila Kinnusen kanssa. Näistä sisarusten levytyksistä tunnettuja ovat muun muassa ”Pojat”, ”Lauantai” ja ”Rinnakkain”.
Ritva ja Laila Kinnunen esiintyivät duona lähinnä radiossa ja televisiossa. Vuonna 1962 valmistui TV-ohjelma "Sisarukset", jonka tuottivat Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla.
Ritva Kinnunen lopetti esiintymiset 1960-luvun puolivälissä. Hän työskenteli yli 30 vuotta WSOY:n mainossihteerinä.
Sirdal

Sirdal on Norjan kunta Agderin läänin luoteisosassa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Lund, Bjerkreim, Sandnes ja Eigersund Rogalandin läänissä, pohjoisessa Bykle, idässä Bygland ja Kvinesdal, ja etelässä Flekkefjord. Kunnan kohta "Urddalsknuten" on 1 434 metriä merenpinnan yläpuolella. Sirdalin hallinnollinen keskus ja ainoa taajama on Tonstad.
Matkailusta on tullut Sirdalissa merkittävä tulonlähde. Kunnassa on runsaasti suosittuja retkeilyreittejä ja tunturihuvila-alueita.
Vuoden 2024 alussa Sirdalissa oli 1 873 asukasta.
Changhua

 Changhua (myös Zhanghua, Jhanghua; ) on kaupunki Taiwanin länsiosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui 232 729 asukasta.
Changhua tunnetaan suuresta Buddhan patsaastaan. Betonista tehty patsas on 30 metriä korkea, ja sijaitsee Baguavuoren huipulla. Se näkyy selkeällä säällä koko kaupunkiin.
Taoyuan

Taoyuan () on kaupunki ja suoraan keskushallinnon alaisuudessa oleva kunta Taiwanin pohjoisosassa, noin 40 minuutin junamatkan päässä Taipeista etelään. Vuonna 2014 kunnan alueella eli yli kaksi miljoonaa asukasta, joista oli noin 417 366 asui varsinaisen kaupungin alueella.
Kaupungin nimi tarkoittaa persikankukkia. Alueella kasvaakin paljon hedelmäpuita, mutta varsinaisesti se tunnetaan Taiwanin teknologian keskuksena, jossa toimii mm. BenQ -tietokonefirman pääkonttori. 
Kaupungissa vuodesta 1917 asti toiminut Kainanin teknillinen oppilaitos sai vuonna 2006 teknillisen yliopiston arvon.
Tainan

Tainan () on kaupunki Taiwanin lounaisosassa. Vuoden 2018 arvion mukaan sen alueella asui 1 883 831 asukasta, mikä tekee Tainanista Taiwanin kuudenneksi suurimman kaupungin.
Tainan oli Taiwanin pääkaupunki vuosina 1683–1885. Itse asiassa se antoi nimensä koko saarelle. Kaupungissa on paljon historiallisia rakennuksia Qing-dynastian ajalta.
Zhonghe

Zhonghe (myös Chunghe tai Jhonghe; ) on yksi Taiwanilla sijaitsevan Uuden-Taipein kaupunkipiireistä. Vuoden 2006 lopulla siellä eli 411 011 asukasta. Tämä tekee siitä Taiwanin kuudenneksi suurimman kaupungin. Jhonghe sijaitsee Shindina-joen varrella eri puolella jokea kuin Taipei. Alueella vallitsee lämmin ja kostea ilmasto, keskilämpötila on 23,7 astetta.
M/S Marin

M/S Marin () on ranskalaisen MARFRET Compagnie Maritimen omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuosina 1990–1991 yhteensä kolmella eri telakalla Norjassa. "Marin" on rekisteröity Luxemburgin lipun alle.
Käyttöhistoria.
1989–2004.
8. toukokuuta 1989 alus tilattiin. 1. syyskuuta 1990 aluksen runko laskettiin vesille norjalaisella Nordfjord Skipsindustri A/S:n telakalla Nordfjordeidissa, josta runko hinattiin Hjørungavaag Verksted A/S:n telakalle Hjørungavågiin loppuun rakennettavaksi. Telakka meni kuitenkin konkurssiin ja alus lopulta saatiin valmiiksi Hellesøy Skipsbyggeri AS:n telakalla Løfallstrandissa. Viimein 27. syyskuuta 1991 alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Rederi Ab Lillgaardin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle nimellä "Ann-Mari". Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tämän jälkeen suomalainen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella Suomen ja Manner-Euroopan välillä. 1. tammikuuta 1995 alus aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen linjalle Helsinki–Kotka–Hanko–Oslo–Göteborg–Helsingborg–Århus–Kööpenhamina. 5. tammikuuta 1997 Ann-Mari siirtyi Polfinin liikenteeseen reitille Helsinki–Kotka–Gdynia–Szczecin. 20. tammikuuta 1997 alus siirtyi reitille Suomi–Ruotsi–Norja.
Elokuussa 1997 suomalainen OY Rettig AB Bore osti aluksen ja nimesi sen "Finnbeaveriksi". Lippuvaltiona säilyi Suomi; vain kotipaikka muuttui Turuksi. Omistajan vaihtumisen jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Helsinki–Kotka–Göteborg–Oslo. Toukokuussa 2002 alus sai nimen "Bore-Mari", jonka jälkeen siirtyi Britannian Hullin ja Puolan Gdynian väliseen liikenteeseen. Myöhemmin toukokuussa Bore-Mari aikarahdattiin Bornholmstrafikkenin liikenteeseen reitille Køge–Rønne. Rahtaus päättyi lokakuussa 2003. Tammikuusta huhtikuuhun 2004 alus oli aikarahdattuna ruotsalaisen Stena Linen Göteborgin ja Travemünden väliseen liikenteeseen. Kesäkuussa 2004 Bore-Mari aikarahdattiin P&amp;O Ferriesin liikenteeseen reitille Hull–Rotterdam/Zeebrugge.
2005–.
Marraskuussa 2004 kreikkalainen Attica Enterprise ilmoitti ostavansa aluksen. Tammikuussa 2005 alus luovutettiin ostajalle, joka rekisteröi sen Kreikan lipun alle nimellä "Marin". Kotisatamaksi tuli satamakaupunki Pireus. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen Uudenkaupungin ja Saksan Rostockin välillä. Tammikuussa 2007 liikennöinti tällä reitillä loppui ja 10. helmikuuta Marin siirtyi Välimerelle Patraksen ja Porto Margheran (Venetsia) väliseen liikenteeseen. 4. tammikuuta 2008 aluksen ilmoitettiin olevan myyty ranskalaiselle MARFRET Compagnie Maritimelle. Luovutus tapahtui 13. helmikuuta.
Kara Edwards

Kara Edwards (s. 17. helmikuuta 1977 Lubbock, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen radiojuontaja ja ääninäyttelijä, joka palkittiin vuosina 2007 ja 2008 Voicey-palkinnolla.
Biografia.
Edwards aloitti uransa radion parissa 19-vuotiaana heti high schoolin jälkeen. Ensimmäisiä lähetyksiä hän teki ABC radiolle Dallasissa ja erityisesti Disney radiolle. Vuotta myöhemmin Edwards oli muun muassa yhteisisäntänä radio-ohjelmassa "Squeege and Kara Show". Samalla hän teki myös mainosjuontoja. 2000-luvun alussa Edwards aloitti työskentelemään radion ohella ääninäyttelemissä animaatioissa ja erityisesti FUNimationilla.
Ensimmäiset ääniroolit hän teki vuonna 2001 dubattuaan Dragon Ball Z:taa, jonka aikana ääniohjaaja Christopher Sabat oli vakuuttunut Edwardsin ääninäyttelemisestä ja tarjosi hänelle suuremman roolin samasta sarjasta Gotenin, Videlin ja Gotenksin ääninä. Hän myös dubbasi samat roolit animeen liittyvissä videopeleissä ja Dragon Ball Z: Budokai Tenkaichi.
Keväällä 2002 Edwards palkattiin tuottajaksi Pohjois-Karolinan radiokanavan WSSS:n ohjelmaan "Sander Walker in the Morning", joka kesti syksyyn 2003 asti. Helmikuussa 2004 hän palasi takaisin radion pariin yhteisisännäksi Pohjois-Karolinan WSOC -radiokanavan "Jeff Roper Morning Show" ohjelmaan. Tammikuussa 2005 hänen juontaja parinsa Jeff Roper vaihtoi työpaikkaa ja hänen tilalleen palkattiin Rob Tanner, joka työskenteli Kara Edwardsin kanssa uudessa "Tanner in the Morning" radio-ohjelmassa. Ohjelma oli sekoitus paikallista huumoria ja parodiaa, jonka myötä se oli yksi aamun kuunnelluimmista ohjelmista Charlottessa. Edwards jatkoi radiojuontamista aktiivisesti vielä kaksi vuotta, jonka aikana hän teke edelleen äänirooleja FUNimationille. Edwards tapasi myös tulevan aviomiehensä Charlottessa Chris Suchanin, joka työskenteli meteorologina WBTV:lle. Pari meni naimisiin huhtikuussa 2006.
Kalevan kisat 1947

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1947 Tampereella 16.–18. elokuuta. Kilpailupaikka oli Pyynikin kenttä. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Kouvolassa 17. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1947.
Kilpailut järjestettiin Kouvolassa 17. elokuuta.
Kalevan kisat 1948

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1948 Vaasassa 21.–22. elokuuta. Kilpailupaikka oli Hietalahden kenttä. Kentällä ei ollut vesiestettä, joten estejuoksu kilpailtiin Helsingin Olympiastadionilla. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Tampereella 15. elokuuta. 
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1948.
Kilpailut järjestettiin Tampereella 15. elokuuta. Kilpailupaikka oli Pyynikin kenttä.
Paul-Henri Mathieu

Paul-Henri Mathieu (s. 12. tammikuuta 1982 Strasbourg, Ranska) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on vuonna 1999 alkaneella urallaan ehtinyt voittaa neljä ATP-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä. Genevessä, Sveitsissä asuvaa oikeakätistä Mathieuta valmentaa tällä hetkellä Olivier Malcor.
Parhaimmillaan Mathieu on ollut maailmanlistan sijalla 12 kaksinpelissä (huhtikuussa 2008) ja sijalla 103 nelinpelissä (syyskuussa 2008). Hän on voittanut kaksinpelin ATP-turnauksen vuonna 2002 Moskovassa ja Lyonissa sekä vuonna 2007 Casablancassa ja Gstaadissa. Syyskuussa 2008 hän voitti Bukarestin nelinpeliturnauksen parinaan Nicolas Devilder.
Grand Slam -turnauksissa Mathieu on parhaimmillaan yltänyt neljännelle kierrokselle; tämä häneltä onnistui Australian avoimissa vuosina 2006 ja 2008, Ranskan avoimissa vuosina 2002 ja 2008 sekä Wimbledonissa vuosina 2007 ja 2010. Yhdysvaltain avoimissa hän on parhaimmillaan edennyt kolmannelle kierrokselle vuosina 2004 ja 2010.
Ethiopian Airlines

Ethiopian Airlines () on Etiopian valtiollinen lentoyhtiö, jonka kotikenttä on Bolen kansainvälinen lentoasema Addis Abebassa. Lentoyhtiö kuljetti alkuvuodesta 2018 matkustajia 126 kohteeseen ja rahtia 39 eri kohteeseen niin maan sisällä sekä ulkomailla. Yhtiö on Afrikan suurin lentoyhtiö ja kuuluu Star Alliance -liittoon.
Historia.
Ethiopian Airlinesin perustivat 30. joulukuuta 1945 keisari Haile Selassie ja lentoyhtiö TWA ("Trans World Airlines"). Toiminta aloitettiin 8. huhtikuuta 1946 Douglas DC-3 -potkurikoneella Addis Abeban ja Kairon välisellä viikoittaisella vuorolla. Pitkänmatkan lennot Frankfurtiin alkoivat vuonna 1958, ja ensimmäiset suihkukonevuorot aloitettiin tammikuussa 1963 Addis Abebasta Nairobiin. Ethiopian Airlines muutti yhtiömuotonsa ja nimensä nykyiseksi vuonna 1965. Yhtiö on kokonaisuudessaan Etiopian valtion omistama ja työllistää 4 700 henkilöä (maaliskuu 2007). Alkutaipaleellaan yhtiö käytti lähes yksinomaan Amerikasta palkattua henkilökuntaa, mutta vuodesta 1971 yhtiön koko henkilökunta on ollut etiopialaista. Vuonna 1998 yhtiö aloitti Atlantin yli lennettävät vuorot. Ethiopian Airlines on saanut tunnustusta englantilaiselta The Economist -lehdeltä, ja vuonna 2000 etiopianisti Paul B. Henze nimesi yhtiön olevan "yksi luotettavimmista ja eniten tuottavista lentoyhtiöista kehitysmaissa".
Mohamed Amin julkaisi kirjoituksiaan lentoyhtiön julkaisussa ennen kuolemaansa Ethiopian Airlinesin lennon 961 kaappauksessa vuonna 1996.
Laivasto.
Nykyinen laivasto.
Lokakuussa 2022 Ethiopian Airlinesin laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 8,1 vuotta.
Onnettomuudet.
Vuoden 1970 jälkeen Ethiopian Airlinesilla on ollut neljä vakavaa onnettomuutta.
Paul J. Flory

Paul John Flory (19. kesäkuuta 1910 Sterling − 9. syyskuuta 1985 Big Sur) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1974 työstään makromolekyylien parissa.
Flory valmistui filosofian tohtoriksi Ohion osavaltionyliopistosta vuonna 1934. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli DuPontilla. Siellä hän työskenteli yhdessä Wallace Carothersin kanssa.
Floryn ensimmäiset työt koskivat polymerointireaktion mekanismeja. Vaiheittaisessa polymerointireaktiossa hän huomasi, että makromolekyylin loppupään reaktiivisuus väheni sitä mukaa kuin molekyylin koko kasvoi. Liittymisreaktioon hän kehitti ketjunvaihtoteorian.
Kun Carothers kuoli vuonna 1938 Flory siirtyi Cincinnatin yliopistoon. Cincinnatissa hän kehitteli matemaattisen teorian molekyylien, joilla on enemmän kuin kaksi funktionaalista ryhmää, polymeroinnista.
Vuonna 1940 Flory siirtyi Standard Oilin laboratorioon Lindeniin. Siellä hän kehitti teorian liittyen useiden polymeerien seoksiin. Vuonna 1945 hän aloitti työt Goodyearin laboratoriossa polymeerejä tutkivan ryhmän johtajana. Keväällä 1948 Peter Debye kutsui Floryn pitämään oppitunteja Cornellin yliopistoon.
Flory teki useita tutkimuksia ja kehitti muun muassa polymeerien liukoisuutta käsittelevän Flory-Hugginsin -teorian yhdessä Maurice Loyal Hugginsin kanssa.
Fasilitointi

Fasilitointi-käsitettä käytetään kuvaamaan toimintaa, jonka tarkoituksena on helpottaa muiden toimintaa. 
Henkilöä, joka helpottaa muiden toimintaa, kutsutaan fasilitaattoriksi tai fasilitoijaksi.
Nelson Freire

Nelson José Pinto Freire (18. lokakuuta 1944 Boa Esperança, Minas Gerais, Brasilia – 1. marraskuuta 2021 Rio de Janeiro) oli brasilialainen pianisti. Hän aloitti soittamisen kolmivuotiaana ja piti ensimmäisen julkisen resitaalinsa neljän iässä. 
Freire opiskeli musiikkia kotimaassaan sekä Itävallassa, jossa Bruno Seidlhofer toimi hänen opettajanaan. Aloitettuaan kansainvälisen uransa vuonna 1959 Freire on esiintynyt lukuisien maailmanluokan orkesterien sekä kapellimestarien kanssa. Vuonna 1964 hän voitti jaetun ensimmäisen palkinnon Portugalissa Vianna da Motta -kilpailussa. Hänet tunnetaan muun muassa Frédéric Chopinin teosten levytyksistä; hän on soittanut myös nelikätisesti ja kahdella pianolla Martha Argerichin kanssa. Vielä syksyllä 2019 hän esiintyi Helsingin kaupunginorkesterin solistina. 
Freiren kuolinsyytä ei tuntemattomasta syystä ilmoiteta.
Hsinchu

Hsinchu (; Pha̍k-fa-sṳ: "Sîn-chuk-sṳ") on kaupunki Taiwanin eli Kiinan tasavallan luoteisosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 lopussa 476 273.
Maantiede.
Hsinchu sijaitsee Taiwanin eli Kiinan tasavallan Taiwanin saaren luoteisosassa noin 10 kilometriä Taipein kaupungista lounaaseen. Kaupunkiin kuuluvan hallinnollisen alueen koko on 104,1 km² ja sen alueeseen kuuluu 17 kilometriä rantaviivaa. Kaupunki jaetaan kolmeen piiriin, joita ovat pohjoinen ja itäinen piiri, sekä Xiangshanin piiri.
Taiwanilla Hsinchu tunnetaan hyvin tuulisesta säästään, joka korostuu etenkin monsuunikausilla. Tuulta voimistavat alueen maanpinnanmuodot ja paikallinen lempinimi kaupungille on ”Tuulten kaupunki”. Vuoden lämpimimmän kuun heinäkuun keskilämpötila on 29 °C ja kylmimmän kuun tammikuun 15,5 °C.
Historia.
Nykyisen Hsinchun alueen alkuperäisasukkaita olivat taokat. Taokat tunsivat seudun nimellä "Tek-kham", josta myös nykyinen nimi on johdettu. Kiinalainen vaikutus alueella alkoi vuonna 1661, jolloin Ming-dynastian keisari Yongli määräsi sotilasretkikunnan perustamaan alueelle varuskunnan. Ensimmäiset kiinalaiset siirtolaiset saapuivat puolestaan Qing-dynastian keisari Kangxin valtakaudella vuonna 1718. Varsinaisen kaupungin ilmeen paikka alkoi saada 1800-luvun puolella. Kaupunginmuurin rakentaminen aloitettiin vuonna 1826. Nykyisin vanhasta kaupunginmuurista on kuitenkin jäljellä enää sen itäinen portti.
Hallinnollisesti Hsinchunista tuli oma kaupunkinsa vasta Taiwanin Japanin siirtomaakaudella vuonna 1930. Japanin kaudella Hsinchu oli tärkeä sotilastukikohta ja kaupunki sai myös suurin piirtein sen nykyisen ilmeen. Kaupunkiin myös liitettiin viereisiä paikkakuntia. Japanilainen kausi päättyi vuoteen 1945, jolloin japanilaiset joukot luovuttivat hallinnon Kiinan tasavallalle. Nykyisin olemassa oleva piirikuntatason kaupunki perustettiin 1. joulukuuta 1951.
Talous.
Hsinchu on oman alueensa kaupan ja jakelun keskus. Ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi riisiä, teetä ja sitrushedelmiä. Paikallisiin teollisuudenaloihin lukeutuvat esimerkiksi paperi-, sementti-, lasi- ja tekstiiliteollisuus. Vuonna 1980 kaupunkiin perustettiin erityisesti korkeaan teknologiaan keskittynyt teollisuuspuisto.
Kaupungin kautta kulkee pohjois-eteläsuunnassa saaren rannikkoa pitkin kulkeva maantie ja rautatie.
Väestö.
Hsinchun asukasluku oli vuoden 2010 lopussa yhteensä 476 273.
Jim Leyland

James Richard ”Jim” Leyland (s. 15. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen baseballvalmentaja. Hän on toiminut päävalmentajana Pittsburgh Piratesissa (1986–1996), Florida Marlinsissa (1997–1998), Colorado Rockiesissa (1999) ja Detroit Tigersissä (2006–2013).
Leyland on voittanut "Manager of the Year Awardin", parhaan päävalmentajan palkinnon, National Leaguessa vuosina 1990 ja 1992 sekä American Leaguessa vuonna 2006.
Marie-France Pisier

Marie-France Pisier (10. toukokuuta 1944 Đà Lạt, Vietnam – 24. huhtikuuta 2011 Saint-Cyr-sur-Mer, Var, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hänen ensiroolinsa oli elokuvan "Rakkautta 20-vuotiaana" François Truffaut'n osuudessa "Antoine et Colette". 
Muita Pisierin rooleja olivat muun muassa François Truffaut'n elokuvassa "Rakkaus karkuteillä" (1979 ja Luis Bunuelin elokuvassa "Vapauden aave". Hän sai parhaan naissivuosan César-palkinnot vuosina 1976 (Jean-Charles Tacchellan ohjaus "Hellyyden aika", 1975, ja André Téchinén ohjaus "Ranskalaisia muistoja", 1975) ja 1977 (André Téchinén ohjaus "Barocco", 1976). Hän siirtyi sittemmin Hollywoodiin, jossa hän näytteli pääosassa elokuvassa "Sydänyön tuolla puolen".
Pisier löydettiin hukkuneena uima-altaasta. Hän syntyi Đà Lạtissa Vietnamissa, jossa hänen isänsä oli siirtomaahallinnon kuvernöörinä. Hänen veljensä, matemaatikko Gilles Pisier on Ranskan akatemian jäsen.
Jean-Pierre Léaud

Jean-Pierre Léaud (s. 5. toukokuuta 1944) on ranskalainen näyttelijä. Léaudia pidetään eräänä ranskalaisen uuden aallon elokuvan merkittävimmistä avainnäyttelijöistä.
Hän esiintyi Antoine Doinelin roolissa François Truffaut'n elokuvissa "400 kepposta" (1959), "Antoine ja Colette" (lyhytelokuva, 1962), "Varastettuja suudelmia" (1968), "Nuoripari" (1970) ja "Rakkaus karkuteillä" (1979). Näiden lisäksi Léaud esiintyi muissa rooleissa Truffaut'n elokuvissa "Englantilaiset naiset" (1971) ja "Amerikkalainen yö" (1973).
Léaud on nähty myös muiden merkittävien ohjaajien elokuvissa, kuten Jean-Luc Godardin elokuvissa "Hullu Pierrot" (1965), "Maskuliini feminiini" (1966), "Made in USA" (1966), "Kiinatar" (1967), "Week End" (1967), Bernardo Bertoluccin elokuvassa "Viimeinen tango Pariisissa" (1972), Jean Eustachen elokuvassa "Äiti ja huora" (1973) sekä Olivier Assayasin elokuvassa "Irma Vep" (1996).
Léaud on esiintynyt myös Aki Kaurismäen elokuvissa "I Hired a Contract Killer" (1990) ja "Boheemielämää" (1992). Lisäksi hänellä on rooli Kaurismäen elokuvassa "Le Havre" (2011).
Hän on saanut muun muassa Berliinin Hopeisen karhun (1966), Thessalonikin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon (1996), kunnia-Césarin (2000) sekä Cannesin elokuvajuhlien Fipresci-palkinnon (2001).
Kırıkkale

Kırıkkale on kaupunki Turkissa, noin 80 kilometriä Ankarasta itään. Se on samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2000 Kırıkkalessa oli 205 078 asukasta.
Kırıkkaleen perustettiin 1950-luvulla suuret terästuotantolaitokset, joiden ansiosta aikaisempi pikkukylä kasvoi merkittäväksi kaupungiksi. 1960-luvulla kaupunkiin tuli myös kemian teollisuutta. Vuodesta 1992 alkaen siellä on toiminut myös yliopisto.
Lähteet.
www.kirikkalehaberleri.gen.tr