tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Höyrykattila

Höyrykattila on suljettu astia, jossa kehitetään vedestä kuumentamalla paineistettua höyryä, jota käytetään höyrykoneen tai höyryturbiinin voimanlähteenä. Lämpöenergian lähteenä voi olla tulipesässä poltettava materiaali kuten hiili, puu tai öljy, tai jokin muu, esimerkiksi aurinko tai geoterminen lämpö. Näistä lämpöenergia pyritään siirtämään mahdollisimman suurelta osaltaan väliaineeseen, veteen. Rakenteellisista ratkaisuista riippuu, kuinka hyvin lämpö saadaan siirrettyä. Höyrykattilan hyötysuhde on yleensä 0,55–0,65. Vesi lämmitetään ja höyrystetään ja erityisesti sähkön tuotantoa varten yleensä myös tulistetaan. Sähköntuotannon lisäksi höyrykattiloita käytetään tuottamaan lämmityshöyryä erilaisiin teollisuusprosesseihin. Höyrykattila on paineastia. Vettä ainoastaan lämmittäviä kattiloita kutsutaan lämpökattiloiksi.
Historia.
Höyrykattiloita on rakennettu höyrykoneisiin 1700-luvulta alkaen. Höyrykattilalla on ollut tekniikan kehittymiseen ratkaiseva vaikutus monella tapaa. Höyrykoneen osana se mahdollisti teollisen kehityksen. Toisaalta se hyvin suurena turvallisuusriskinä pakotti kehittämään valmistus- ja suunnittelumenetelmiä. Kun veden olomuoto muuttuu höyryksi, se vaatii ilmanpaineessa ja 100 °C:n lämpöisenä noin 1 600-kertaisen tilavuuden ja muodostaa silloin suuren paineen suljetussa astiassa. 1800-luvulla höyrykoneiden tehoa pyrittiin jatkuvasti parantamaan, mikä oli mahdollista nostamalla höyrynpainetta. Tämä taas johti toistuviin höyrykattiloiden räjähdyksiin. Vuosina 1870-1910 Yhdysvalloissa rekisteröitiin yli 10 000 höyrykattilaräjähdystä. 1900-luvun alkupuolella höyrykattilaonnettomuuksista tuli harvinaisia terästen lujuuden kasvun, turvatekniikan ja suunnittelumenetelmien kehittymisen vuoksi. Vakuutusyhtiöt alkoivat vaatia jo 1800-luvulla varoventtiilejä höyrykattiloihin.
Rakenne.
Yksinkertaisin höyrykattila jakaantuu seuraaviin osiin.
Toimintaperiaate.
Yksinkertaistettu voimalaitoshöyrykattilan toimintaperiaate on seuraava.
Höyrykattila.
Kattilan tulipesässä poltetaan polttoainetta. Vapautunut lämpö siirretään veteen erilaisilla lämmönsiirtimillä. Kattilaan pumpattu syöttövesi lämmitetään ensin syöttöpainetta vastaavaan höyrystymislämpötilaan syöttöveden esilämmittimellä. Sitten kylläinen vesi johdetaan höyrystimeen, jossa se sitten höyrystyy kylläiseksi höyryksi. Voimalaitoskattiloissa kylläinen höyry vielä tulistetaan tulistimessa eli lämmitetään yli paineesta riippuvaisen höyrystymislämpötilan.
Muu prosessi.
Tulistettu höyry johdetaan sitten höyryturbiiniin, joka pyörittää generaattoria, joka tuottaa sähkövirtaa. Turbiinista tuleva viilentynyt ja matalapaineinen höyry lauhdutetaan lauhduttimessa, jäähdytystornissa tai kaukolämmönvaihtimessa. Lauhde pumpataan syöttövesipumpuilla kattilan paineeseen ja syöttövesisäiliöön, josta edelleen syöttövedenesilämmittimeen.
Juudea

Juudea (; ; ) eli Juuda on historiallinen alue Palestiinan eteläosassa. Nimi Juuda viittaa Juudan heimoon ja sen alueelle muodostuneeseen Juudan kuningaskuntaan, Juudea puolestaan roomalaiseen maakuntaan samalla alueella. Raamatun mukaan Juudan kuningaskunnan alue koostui Juudan ja Benjaminin heimojen asuma-alueista. Juudan kuningaskunta oli Israelin kuningaskunnan ohella toinen pääosin juutalaista uskontoa noudattanut valtakunta. Juudan, Israelin, Moabin ja Edomin kuningaskunnat kävivät toistuvasti sotaa keskenään, kun ne eivät olleet egyptiläisten tai assyrialaisten alaisuudessa.
Juuda oli kuivempaa ja karumpaa aluetta kuin Israel, joten sen asukasmäärä oli huomattavasti pienempi ja se oli Israelia heikompi. Toisaalta alue oli vuoristoisena ylänkönä paremmin suojassa valloittajilta kuin Israel, ja niinpä Juuda jäi pitempään nauttimaan itsenäisyydestä tai jonkinasteisesta autonomiasta. Juutalaisten katsotaan olevan alun perin lähtöisin Juudeasta, ja siitä on peräisin myös kansan nimi.
Historia.
Juudan kuningaskunta.
Raamatun kertomuksen mukaan Juudan kuningaskunta syntyi, kun yhtenäisen Israelin kuningas Salomon kuoleman jälkeen Jerobeam sai pohjois- ja keskiosat valtakuntaa alaisuuteensa ja Salomon poika Rehabeam jäi hallitsemaan vain eteläistä osaa eli Juudaa, jonka pääkaupunki oli Jerusalem. Traditionaalisen kronologian mukaan ajoitettu arkeologinen todistusaineisto ei kuitenkaan kerro yhteisestä israelilaisesta valtakunnasta ennen Jerobeamin aikaa. 
Juudan kuningaskunta tuhoutui, kun Babylonian kuningas Nebukadnessar valloitti Jerusalemin vuonna 597 eaa. ja pakkosiirsi suuren osan sen asukkaista Mesopotamiaan. Myöhemmin Persian kuningas Kyyros II Suuri kuitenkin salli heidän palata Juudaan. Persialaisvallan aikana Juuda sai tietynasteisen autonomian.
Roomalaisvallan aika.
Alueen persialaisvalta päättyi 100-luvulla eaa. makkabilaiskapinan seurauksena. Hasmonien suvun ja sitä seuranneen Herodesten suvun valtakuntaa kutsuttiin usein Juudeaksi, vaikka se olikin alueellisesti laajempi. Valtakunta päätyi Rooman valtakunnan alaisuuteen 64 eaa.
Herodes Suuren aikana Juudeaksi kutsuttu alue ulottui Välimereltä Kuolleeseenmereen ja Palestiinan eteläiseltä rajalta noin 20 kilometriä Jerusalemista pohjoiseen. Nykyään sen mukaisesta Juudean alueesta kuuluu Israeliin, Länsirantaan ja pieni osa myös Jordaniaan.
Judaean provinssi muodostettiin vuonna 6. Vuosina 41–44 alueella oli autonomia Herodes Agrippan hallitsemana, joten provinssia ei tuolloin ollut olemassa. Provinssi perustettiin uudelleen vuonna 44. Bar Kokhban kapinan jälkeen vuonna 135 provinssin nimeksi muutettiin Syria Palaestina, ja nimi Judaea poistui käytöstä. Näin seudun provinsseissa tapahtui ajan kuluessa seuraavat muutokset:
Kaani

Kaani (altailaisissa kielissä "khan") on sotilasjohtajan arvonimi, jota ovat käyttäneet monet turkkilaiset ja mongolilaiset hallitsijat. Mongoliassa suurkaani on kaikkien mongolien johtaja. Ensimmäinen suurkaani oli Tšingis-kaani 1200-luvun alussa.
Arvonimi on siirtynyt turkkilais- tai mongolivalloitusten kautta myös muita kieliä puhuville Aasian kansoille. Nykyään kaani on korkea-arvoisen henkilön nimitys Intiassa, Pakistanissa ja entisen Persian alueella.
Khan on yleinen myös sukunimenä.
Kalkkimaalaus

Kalkkimaalaus on rapatulle, kalkkilaastilla peitetylle seinäpinnalle tehty maalaus. Päälajit kalkkimaalauksessa ovat "fresco", "seccomaalaus" ja "stucco lustro" eli "hohtava stukko", joka kiillotetaan kuumilla raudoilla.
Kalkkimaalauksessa käytetään sammutettua kalkkia, joka ilman hiilidioksidin avulla muuttuu kalsiumkarbonaatiksi, joten maalaus ei liukene veteen kuivuttuaan.
Suomessa useissa vanhoissa kivikirkoissa, muun muassa Sauvossa, Espoossa, Hattulassa, Laitilassa, Lohjalla ja Taivassalossa on vieläkin tai on ollut kalkkimaalauksia.
Kansalaisvelvollisuus

Kansalaisvelvollisuudet ovat valtion kansalaisen velvollisuudet valtiota kohtaan. 
Erityisesti kansalaisvelvollisuuksiin kuuluvat lainkuuliaisuus ja uskollisuus. Usein kansalaisvelvollisuuksilla tarkoitetaan erityisesti niitä velvollisuuksia, joita valtion alueella oleskelevalla ulkomaalaisella ei ole. Tällaisia ovat muun muassa asevelvollisuus ja velvollisuus ottaa vastaan julkisia tehtäviä. Kansalaisvelvollisuuksia ovat myös vero-, oppi- ja työvelvollisuus.
Debut

Debut on ennen The Sugarcubes -yhtyeessä laulaneen islantilaisen Björkin ensimmäinen soololevy, joka julkaistiin vuonna 1993. Levy ylsi "Billboardin" listalla sijalle 61. ja on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Nimestään huolimatta se ei ole laulajan varsinainen debyyttialbumi – tämä kunnia kuuluu Björkin 11-vuotiaana vuonna 1977 levyttämälle albumille. "Debutia" voidaan pitää Björkin läpimurtoalbumina Islannin ulkopuolella.
"Debut" nousi kärkeen brittiläisten ja suomalaisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita albumeja.
Retro Active

Retro Active on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin kokoelma-albumi vuodelta 1993.
"Retro Active" julkaistiin 5. lokakuuta vuonna 1993 Mercury Records-levymerkillä, ja albumi koostuu aiemmin käyttämättä jääneistä ennen julkaisemattomista kappaleista sekä eri singlejulkaisujen b-puolista. Albumin materiaali on nauhoitettu vuosina 1984-1993. Osaan kappaleista on lisätty uusia päällekkäisäänityksiä, esimerkiksi kitarasooloja ja taustalauluja. Edellisen kymmenen vuoden aikana Def Leppard oli julkaissut vain kolme albumia – nyt yhtye halusi rikkoa tämän kaavan ja samalla palkita uskolliset faninsa sekä saattaa Steve Clarkin ajan päätökseen tyylikkäästi. Yhtenä taka-ajatuksena levyä tehdessä oli yhtyeen uuden kitaristin Vivian Campbellin ”sisäänajaminen” Def Leppardin äänitystapaan.
Albumin kansikuva perustuu C. Allan Gilbertin tunnettuun piirrokseen ”All Is Vanity”, jossa peilistä itseään ihaileva nuori nainen muodostaa peilikuvineen ja peilipöytineen pääkallon muodon.
Yrjö Nikkanen

Jouko Yrjö Nikkanen (31. joulukuuta 1914 Kanneljärvi – 18. marraskuuta 1985 Suoniemi, Nokia) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. Vuoden 1938 aikana Nikkanen paransi kahdesti keihäänheiton maailmanennätystä. Jälkimmäinen ennätys kesti 14 vuotta 11 kuukautta (elokuuhun 1953). Juho Yli-Hukkala kertoo ennätysheiton syntyneen koivukeihäällä, joka katkesi ilmassa. 
Timo Sandberg on kirjoittanut 1960-luvun metsätyömiehistä kertovaan romaaniinsa "Elämänluukku" vuodelta 2009 Ykä Nikkanen -nimisen sivuhenkilön. Tämä perustunee tosiasioihin. Veikko Vuontisjärven ja Sulo Raiskion "Osaran aukeat" -teos mainitsee Nikkasen toimineen savotoilla ”lentojätkänä” Posiolla ja Pudasjärvellä viitisentoista vuotta avioeronsa jälkeen.
Pierre-Simon Laplace

Pierre-Simon de Laplace (23. maaliskuuta 1749 Beaumont-en-Auge – 5. maaliskuuta 1827 Pariisi) oli ranskalainen markiisi, tähtitieteilijä ja matemaatikko. Hän suoritti perustavia planeettajärjestelmä- ja todennäköisyysteorian tutkimuksia, sekä esitti aurinkokunnan syntyä koskevan teorian, jonka mukaan aurinkokunta olisi syntynyt pyörivästä ja kutistuvasta kaasupilvestä. Hän tuli tunnetuksi myös differentiaalilaskentateorioiden kehittelijänä.
Laplace oli maanvljelijän poika, joka opiskeli aluksi teologiaa Caenin yliopistossa, mutta löysi kutsumuksensa matematiikan parista. Hän lähti Pariisiin mukanaan suosituskirje Jean Le Rond d'Alembertille, joka löysi Laplacelle työpaikan École Militairesta matematiikan opettajana. Ranskan suuren vallankumouksen aikana kansalliskonventti nimitti hänet mittojen ja painojen komiteaan, josta hänet sittemmin erotettiin, koska hän ei “ollut riittävän vihamielinen kuningasvallalle”. Napoleonin aikana hänen arvostuksensa palasi, ja hän nousi ministeriksi ja kreiviksi sekä Ludvig XVIII:n aikana markiisiksi.
Laplacen merkittävimmät tieteelliset työt ovat taivaanmekaniikan ja todennäköisyyslaskennan aloilta. Hänen kosmologinen oletuksensa oli, että taivaankappaleet olisivat kiertoliikkeen vaikutuksesta syntyneet kuumasta alkusumusta. Todennäköisyyksien laskemisessa Laplace tarkensi alan käsitteitä ja niiden matemaattista esitystapaa. Matematiikassa Laplace oli kehittämässä harmonisiin funktioihin johtavan osittaisdifferentiaaliyhtälön ja integraalimuunnoksiin kuuluvan Laplace-muunnoksen.
Lev Landau

Lev Davidovitš Landau (, 22. tammikuuta 1908 Baku, Bakun kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. huhtikuuta 1968 Moskova) oli juutalaistaustainen Neuvostoliitossa päätyönsä tehnyt teoreettinen fyysikko. Hän tutki muun muassa kiinteän olomuodon fysiikkaa, plasmafysiikkaa ja hiukkasfysiikkaa. Hänen merkittävimpiä aikaansaannoksiaan ovat muun muassa diamagnetismin kvanttiteoria, jatkuvien faasimuutosten teoria (ns. Ginzburg–Landau-teoria), ferminesteteoria, supranesteiden teoria. Hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1962 supranestemäisen heliumin ominaisuuksien tutkimisesta. Hän myös kirjoitti tunnetun kymmenosaisen kirjasarjan ”Course of Theoretical Physics” yhdessä oppilaansa Jevgeni Lifšitsin kanssa.
Lev Landau oli vangittuna vuosina 1938–1939 Stalinin vainoissa. Arvostetun kokeellisen fyysikon Pjotr Kapitsan rohkea vetoomus suoraan Stalinille sai Landaun ennen pitkää vapaaksi.
Landau kuoli 1. huhtikuuta 1968.
Landaun luettelo.
Landau piti luetteloa fyysikoiden nimistä ja jakoi heidät eri ryhmiin heidän saavutustensa perusteella. Hän suoritti jaon numeroilla 0–5 käyttäen logaritmista asteikkoa, jossa 0 on paras mahdollinen. Ryhmään yksi kuuluivat Niels Bohr, Werner Heisenberg ja Erwin Schrödinger, jotka loivat pohjan kvanttifysiikalle. Albert Einsteinin Landau luokitteli numerolla 0,5 ja Isaac Newtonin numerolla 0.
Matti Kuusi

Matti Akseli Kuusi (25. maaliskuuta 1914 Helsinki – 16. tammikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kansanrunoudentutkija ja Helsingin yliopiston professori 1959–1977 sekä akateemikko vuodesta 1985. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1950 kertovan kansanrunouden tutkimuksella "Sampo-eepos", tutki suomalaisten muinaisrunojen syntyä tyylianalyysin avulla ja sananparsia. Hän osallistui aktiivisesti kulttuurikeskusteluun ja julkaisi suuren määrän artikkeleita ja kirjoja, muun muassa kirjat "Vanhan kansan sananlaskuviisaus" (1953), "Maria Luukan laulut ja loitsut" (1983) ja muistelmateoksen "Ohituksia" (1985).
Kuusen vanhemmat olivat filosofian maisteri, vakuutusyhtiön johtaja Aarne Kuusi (alkujaan Granfelt) ja Alli o.s. Zidbäck. Hänen nuorempi veljensä Pekka Kuusi oli kansanedustaja ja Alkon pääjohtaja. Matti ja Pekka Kuusen setä oli sosiaalipoliitikko Eino Kuusi ja serkku taidemaalari ja graafikko Helmi Kuusi sekä isoisä kansansivistys- ja raittiusmies Aksel August Granfelt.
Matti Kuusi opiskeli 1930-luvulla kirjallisuutta Helsingin yliopistossa, jossa hän sai vaikutteita muun muassa Viljo Tarkiaiselta ja Eino Kailalta. Kuusi oli tällöin mukana myös AKS:n toiminnassa. Vuosina 1936–1937 hän opiskeli Saksassa Alexander von Humboldtin säätiön apurahalla. Jatkosodan aikana Kuusi toimi valistusupseerina. Sodan jälkeen hän toimi Helsingin yliopistossa suomalaisen ja vertailevan kansanrunoudentutkimuksen dosenttina 1951–1959 ja professori 1959–1977.
Matti Kuusi sai Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1984.
Rintamamiesten runokokoelmaa "Täältä jostakin" varten Kuusi kirjoitti runon "Kuolemanjuoksu". Kokoelman toimitti Olavi Paavolainen, joka piti sitä niin rajuna, että kehotti keventämään alkua, mutta siihen Kuusi ei kyennyt. Runon taustalla oli Kuusen kokemus Tyrjän läpimurtotaistelusta, jossa kaatui kolmisensataa suomalaista sotilasta. Hiukan tarkistettuna mutta olennaisesti samanlaisena se sisältyy Kuusen kokoelmaan "Routa liikkuu" (1947). Niin Panu Rajala kuin Kuusen elämäkerturi Tellervo Krogerus pitävät runoa ainutlaatuisena sotarunojen joukossa. Rajalan mukaan Kuusella oli maine "AKS:n hovirunoilijana", ja leiman löi juuri Paavolainen.
Matti Kuusi avioitui vuonna 1944 Kaarina Johanna Lumialan kanssa. Heille syntyi neljä lasta, joista tytär Outi Lauhakangas on sananlaskututkija.
Kuusen kehittämä kansainvälinen sananlaskutypologia ja siihen liittyvä tietokanta on käytettävissä verkossa.
Roskaa

Roskaa ("Trash") on yhdysvaltalainen Paul Morrisseyn ohjaama ja käsikirjoittama ja Andy Warholin tuottama elokuva vuodelta 1970. Se on keskimmäinen osa trilogiasta, jonka ensimmäinen osa on "Flesh" (1968) ja kolmas osa "Himo" ("Heat", 1972).
Elokuvassa esiintyvät pääosissa Joe Dallesandro, Holly Woodlawn ja Jane Forth. Elokuvassa olennaisia aineksia ovat seksi, huumeet ja rock 'n' roll. Se kiellettiin monissa maissa alle 18-vuotiailta. Suomessa elokuva kiellettiin kokonaan vuonna 1972, mutta päätös peruttiin myöhemmin.
Dagobert II

Dagobert II (noin 652–679) oli Sigebert III:n poika ja Austrasian kuningas 676–679.
Kun Sigebert III kuoli, Austrasian major domus Grimoald I leikkautti Dagobertin ylhäisen syntyperän symbolin, pitkät hiukset ja lähetti tämän luostariin Irlantiin. Sen jälkeen Grimoald nosti kuninkaaksi oman poikansa Kildebert Adoptivuksen, jonka Sigebert III oli ehtinyt adoptoida ennen Dagobertin syntymää.
Austrasian ylimystö ei kuitenkaan hyväksynyt vallankaappausta, ja Grimoald ja Kildebert kukistettiin. Austrasian kruunun sai Kilderik II, joka murhattiin vuonna 675. Kilderikin kuoltua Dagobert noudettiin luostarista ja nostettiin kuninkaaksi. Hänet murhattiin kuitenkin jo kolmen vuoden kuluttua.
Wilhelm Wien

Wilhelm Carl Werner Otto Fritz Franz Wien (13. tammikuuta 1864 – 30. elokuuta 1928) oli saksalainen fyysikko, jolle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto 1911. Hän tutki infrapunasäteilyä, ja määritti niin sanotun mustan kappaleen säteilyä kuvaavan Wienin siirtymälain, joka kertoo millä aallonpituudella minkäkin lämpöinen kappale säteilee suurimmalla intensiteetillä infrapuna-alueella eli lämpösäteilynä.
Elämä.
Wien syntyi Preussin Gaffkenissa, joka kuuluu nykyisiin Venäjään. Hän oli maanomistajan poika, jonka olisi voinut olettaa saavan elantonsa suvun tiluksilta. Wien kuitenkin lähti taloudellisen epävarmuuden ja oman kiinnostuksensa takia yliopistouralle. Hän opiskeli Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa ja pääsi vuonna 1883 Hermann von Helmholtzin laboratorioon. Wien väitteli tohtoriksi vuonna 1886. Sen jälkeen hän piti taukoa tieteellisellä urallaan ja palasi auttamaan kotitilansa hoidossa, koska hänen isänsä oli sairastunut vakavasti. Hän vietti kuitenkin yhden lukukauden Helmholzin tutkimusryhmässä. Kun isän maat oli myyty, Wien palasi Helmholzin laboratorioon. Helmholz oli tällä välin siirtynyt johtajaksi Valtion fysikaalis-tekniseen tutkimuslaitokseen (Physikalisch-Technische Reichsanstalt), missä Wienkin työskenteli vuoteen 1896 asti.
Wien nimitettiin Giessenin yliopiston professoriksi 1899. Seuraavana vuonna hän siirtyi Würzburgin yliopistoon Wilhelm Röntgenin seuraajaksi. Vuosina 1913–1914 hän oli yliopiston rehtori. Hän seurasi Röntgeniä myös Münchenin yliopiston professoriksi vuonna 1920, ja sielläkin hän toimi rehtorina vuosina 1925–1926.
Wien avioitui vuonna 1898 Luise Mehler of Aix-la-Chapellen kanssa ja he saivat neljä lasta. Heidän ainoa poikansa Karl Wien opiskeli luonnontieteitä, tutki jäätikköjen liikeitä ja harrasti vuorikiipeilyä. Hän sai surmansa jäävyöryssä 1937.
Merkitys.
Wienin vuonna 1883 julkaisema laki aallonpituuden muuttumisesta kappaleen lämpötilan mukaan tunnetaan edelleen nimellä Wienin siirtymälaki. Seuraavana vuonna hän julkaisi lämpötilaan ja entropiaan liittyvän lain, jonka yhteydessä hän määritteli mustaksi kappaleeksi kutsutun ideaaliesineen, joka absorboisi kaiken säteilyn. Myöhemmin todettiin, että Wienin tulos päti vain lyhyille aallonpituuksille (suurille taajuuksille), mutta Max Planck saattoi sen pohjalta kehittää yleisemmän säännön kvanttifysiikkaan.
Wien tutki Eugen Goldsteinin löytämiä anodisäteitä. Hän osoitti niiden muistuttavan katodisäteitä mutta olevan positiivisesti varautuneita ja koostuvan elektronia painavammista hiukkasista. Nykyisin näitä hiukkasia kutsutaan protoneiksi. Wienin tutkimuksissaan käyttämä menetelmä johti 20 vuotta myöhemmin massaspektroskopian keksimiseen.
Tunnustukset.
Wien sai fysiikan Nobelin vuonna 1911. Hänet kutsuttiin Berliinin, Göttingenin, Itävallan, Ruotsin, Norjan ja Yhdysvaltojen tiedeakatemioiden jäseneksi.
Et

Et tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Et on seuraavan henkilön nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Yrsa Stenius

Yrsa Carola Stenius (7. tammikuuta 1945 Helsinki – 18. toukokuuta 2018 Tukholma, Ruotsi) oli Ruotsissa asunut suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Ura.
Yrsa Steniuksen vanhemmat olivat arkkitehti Olof Stenius ja näyttelijä Dorle von Wendt; toimittaja Geo Stenius on hänen veljensä. Stenius opiskeli muun muassa kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1964–1970. Opiskeluaikanaan hän ehti myös toimia "Studentbladetin" päätoimittajana 1968. Stenius kuului 1960-luvun opiskelijaradikaaleihin, ja puoluekannaltaan hän oli pitkän linjan sosiaalidemokraatti. 
Hän toimi helsinkiläisen "Arbetarbladetin" päätoimittajana 1973–1979, kunnes hän siirtyi 1979 Ruotsiin ja "Aftonbladetin" toimitukseen. Stenius toimi "Aftonbladetissa" muun muassa poliittisena päätoimittajana. Hän kirjoitti kolumneja useisiin lehtiin.
Stenius toimi vapaana kirjailijana sekä "Aftonbladetin" ja "Uutispäivä Demarin" kolumnistina. Kirjailijana hänet tunnettiin Albert Speerin ja Jussi Björlingin elämää kuvaavista teoksistaan.
Steniuksen teos "Totuudesta ja valheesta" (2005) kertoo valheesta ja sen eri muodoista. Tämä oli tuttu teema Steniukselle, joka jo Speer-teoksessaan käsitteli Hitlerin luotetun suhtautumista totuuteen ja elämään suurena valheena.
Steniuksen teos "Koiria, rakkautta ja surua" (2008) on omaelämäkerrallinen teos, jossa hän kertoo elämästään koiriensa kautta. Steniuksella oli elämänsä varrella lukuisia mäyräkoiria, ja hän hahmottikin elämänsä koiriensa mukaan. 
Stenius valittiin Ruotsissa lehdistöasiamieheksi (PO eli "allmänhetens pressombudsman") toukokuussa 2007. Hän astui virkaan syyskuun puolivälissä 2007 ja jäi eläkkeelle huhtikuussa 2011. Hän joutui voimakkaan kritiikin kohteeksi "Expressen"-lehteen liittyvästä päätöksestään. Jutussa väitettiin, että Jan Guillou on neuvostoagentti. Guillou vetosi lehdistöasiamieheen eli Steniukseen, joka antoi lehdelle langettavan tuomion. Päätös vuoti julkisuuteen ennen kuin se ehti lopulliseen käsittelyyn lehdistön mielipideneuvostoon ("Pressen opinionsnämnd"), ja Stenius sai moitteita muun muassa siitä, että hän oli käyttänyt sanaa "spion" (vakooja) lehden käyttämän sanan "agent" (agentti) sijasta. Neuvoston päätös oli kuitenkin lehdelle vapauttava. 
Stenius vihittiin kunniatohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 2008.
Jinan

Jinan (yksink.: 济南, perint.: 濟南, pinyin: Jǐnán) on Shandongin maakunnan pääkaupunki Keltaisenjoen varrella Kiinassa. Hallinnollisesti se on suoraan maakunnan alainen kaupunki. Kaupungin väkiluku on 8,7 miljoonaa (2019) ja pinta-ala 10 244 neliökilometriä.
Lähteistään tunnetun kaupungin keskusta sijoittuu Keltaisenjoen etelärannalle. Kaupungin naapureina ovat lännessä Liaochengin, pohjoisessa Dezhoun, idässä Binzhoun ja Zibon, sekä etelässä Tai’anin prefektuuritason kaupungit. Tammikuun alussa 2019 naapurikaupunki Laiwu on yhdistetty Jinaniin. Maailmanperintökohteena tunnettu Taivuori (Taishan) sijaitsee kaupungin eteläpuolella.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteentoista osaan: kymmeneen kaupunkipiiriin (Lixia, Shizhong, Huaiyin, Tianqiao, Licheng, Changqing, Zhangqiu, Jiyang, Laiwu ja Gangcheng) ja kahteen piirikuntaan (Pingyin ja Shanghe).
Jinanissa voi tutustua Shandongin keittiön ruokalajeihin. 
Ilmasto.
Jinanissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 15 °C ja keskimääräinen sademäärä 610 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin –1 °C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 190 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 6 millimetriä.
Historia.
Kiinan valtioneuvosto on tunnustanut Jinanin tärkeäksi kulttuurihistorialliseksi paikaksi. Seutua pidetään yhtenä kiinalaisen sivilisaation syntyalueista. Sieltä on löytynyt varhaisneoliittisen kulttuurin (10 000–5 000 eaa.) jäänteitä ja riisinviljelystä kertovaa arkeologista todistusaineistoa Houli-kulttuurin (6 500–5 500 eaa.) vuosilta. Myöhäisneoliittiselta kauden (5 000–2 000 eaa.) Longshanin kulttuuriin kuuluvia, savenvalajan dreijan käyttöön viittaavia, täysin symmetrisiä, kiillotettuja, ohutseinäisiä astioita on löydetty kaupungin alueelta.
Nykyisen kaupungin paikalla sijaitsi Qi-valtion aikaan "Lixia" ja valtion suojaksi rakennettiin Zhou-dynastiaan kuuluvan Taistelevien läänitysvaltioiden kaudella vanhaa Kiinan muuria. Myöhäisellä 200-luvulla eaa. kaupungista tuli Lichengin piirikunnan keskus Jinanin alaisuudessa. Kiinankielinen nimi Jinan tarkoittaa ’Jin (Jijoki) eteläpuolella olevaa'; Jijoki virtasi aikoinaan nykyistä Keltaisenjoen alajuoksun uomaa pitkin. Jinan säilyi seuraavina vuosisatoina tärkeänä hallintopaikkana eri nimillä. Muun muassa Kiinan pyhimpiin vuoriin luetun Taivuoren rinteille rakennettiin 300–600 luvuilla jaa. useita buddhalaisia temppeleitä. Jin-dynastian kauteen mennessä buddhalaisuus alkoi kukoistaa ja Jinanista muotoutui myös uskonnollinen keskus. Kun Ming-dynastian aikana (1368–1644) muodostettiin Shandongin maakunta, Jinan asetettiin sen pääkaupungiksi.
Kaupunki oli japanilaisten miehittämä toisen maailmansodan vuosina 1937–1945 ja vaurioitui tällöin pahasti. Deng Xiaopingin uudistusten jälkeen Jinanista on kasvanut moderni metropoli. Kauppa on avautunut ja Jinanin entinen teollisuusmahti on noussut jälleen jaloilleen.
Riisa

Riisa () on metallinen, usein hopeasta tehty ikonia peittävä ja suojaava, koristeellinen vaippa, suojalevy. Riisaa pidetään ikonin kuvan päällä. Se suojaa ikonia muun muassa tuohuksien tai lampukoiden savulta ja noelta sekä ihmisten koskettelulta. Riisassa on aukkoja, joista näkyy esimerkiksi ikoniin maalatun henkilön kasvot ja kädet ja muitakin yksityiskohtia.
Kauniita ja vaikuttavia riisoja voi nähdä Pyhän Kolminaisuuden kirkossa Helsingissä, Kristuksen ylösnousemuksen kirkossa Jyväskylässä sekä Suomen ortodoksisessa kirkkomuseossa Kuopiossa.
Aftonbladet

Aftonbladet (suom. "iltalehti") on vuonna 1830 perustettu ruotsalainen iltapäivälehti. Lehti kuvailee itseään sitoutumattomana sosiaalidemokraattisena lehtenä ja on levikiltään Skandinavian suurimpia sanomalehtiä.
Historia.
Lehteä alkoi julkaista Lars Johan Hierta vuonna 1830. Se arvosteli myös Ruotsin uutta kuningasta Kaarle XIV Juhanaa, jolloin lehti lakkautettiin. Tähän vastattiin perustamalla uusi lehti "Det andra Aftonbladet", joka myös kiellettiin. 26 nimenmuutoksen jälkeen lehti sai jatkaa ilmestymistään.
Lehden poliittinen linja on vaihdellut useasti. Aluksi liberaalista se ajautui kohti konservatismia päätoimittaja Harald Sohlmanin (1890–1921) aikana. Ensimmäisen maailmansodan aikana lehden osake-enemmistö myytiin salaa Saksan hallitukselle.
Vuonna 1929 lehti päätyi Kreugerin perheen haltuun, kun sen osti Ivar Kreugerin Swedish Match. Vuodesta 1932 lehti tuki Per Albin Hanssonin sosiaalidemokraattista hallitusta, sittemmin liberaalipuoluetta. Toisen maailmansodan aikana lehti oli Saksan puolella.
Vuonna 1956 Torsten Kreuger myi lehden Ruotsin ammattiliittojen keskusjärjestölle LO:lle. LO luopui lehden omistuksesta 1996, jolloin 49,9 % osakkeista osti norjalainen mediakonserni Schibsted. Kesäkuussa 2009 Schibsted lunasti vielä 41 % osakkeista ja on nyt pääomistaja 91 prosentilla.
Lehden päätoimittajana on aiemmin toiminut suomalainen Yrsa Stenius.
Vuoden 2009 EU-vaalien alla "Aftonbladet" herätti närkästystä poistamalla Ruotsin Piraattipuolueen (Piratpartiet), Feministisen aloitteen (Feministiskt Initiativ) ja Ruotsidemokraatit (Sverigedemokraterna) vaalikoneestaan. Lukijoiden valitettua "Aftonbladetille" ja kyseistä vaalikonetta ylläpitävälle EUProfilerille ne palautettiin takaisin näkyville.
Elokuussa 2009 lehti joutui Israelin vihan kohteeksi julkaistuaan artikkelin, jossa väitettiin Israelin armeijan irrottaneen ja myyneen elimiä surmaamiltaan palestiinalaisilta 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa.
Hämähäkkimies (vuoden 1994 animaatiosarja)

Hämähäkkimies (eng. "Spider-Man: The Animated Series") on Marvel Comicsin supersankariin Hämähäkkimieheen perustuva animaatiosarja. Sitä esitettiin viisi tuotantokautta ja 65 jaksoa. Sarjan esittäminen alkoi 9. marraskuuta 1994 ja päättyi 31. tammikuuta 1998. Sarjan käsikirjoitti John Semper ja tuotti Marvel Films Animation. Vuoden 1994 "Hämähäkkimies" on mahdollisesti tunnetuin Hämähäkkimies-sarja. Sen teemat olivat Fox Children’s Networkin valvonnan vuoksi opetusmielisiä ja käsittelivät lapsille sopivia aiheita.
Sarja kertoo tarinan 19-vuotiaasta Peter Parkerista, hänen ensimmäisestä opiskeluvuodestaan Empire State Universityssä ja hänen alter egostaan Hämähäkkimiehestä. Tarinan alkaessa Peter on saanut jo voimansa, hän on poikamies ja hänellä on osa-aikatyö valokuvaajana Daily Buglessa. Tarina seuraa myös Peterin yksityiselämää.
Tekijät.
Tuotanto
Alkuperäinen musiikki
Grafiikka- ja kuvataideosasto
Ääniosasto
Ääniroolit.
Suomenkieliset ääniroolit.
Sarjasta on julkaistu suomeksi dubattuna DVD:t "Hämähäkkimies ja Venom" sekä "Hämähäkkimies ja Tohtori Mustekala".
Suomeksi dubatut jaksot ovat "Tohtori Mustakala - Tuhon lähettiläs", "Avaruuden asukas 1-3", "Venomin paluu", "Carnage", "Kissa", "Musta Kissa" ja "Partners".
Tuotantokaudet.
"Hämähäkkimiehestä" julkaistiin viisi tuotantokautta sekä yhteensä 65 jaksoa.
Animaatiosarjan ja sarjakuvien suomennoserot.
Suomenkielisissä tekstityksissä käytettiin usein eri nimiä hahmoista tai ryhmistä kuin sarjakuvissa. Listaus muutamista nimieroista:
Sarjassa vierailevat Marvelin supersankarit.
Ryhmä-X
Tuomari
Blade
Tohtori Outo
Daredevil
Sotakone
Rautamies
Kapteeni Amerikka
Herra Fantastinen, Möykky, Liekki ja Näkymätön nainen
Vastaanotto ja arvostelu.
IGN listasi "Hämähäkkimiehen" tammikuussa 2007 parhaiden sarjakuvaan perustuvien animaatiosarjojen listalla kahdeksanneksi. "Wizard Magazine" sijoitti sarjan vuonna 2001 sadan kautta aikain parhaan animaatiosarjan listalla sijalle 27. IGN asetti sarjan tammikuussa 2009 sadan parhaan animaatiosarjan listalla sijalle 84. Samalla listalla esiintyi kaksi muuta Hämähäkkimieheen perustuvaa sarjaa 1990-luvun vastaavaa edellä: 2000-luvun "Hämmästyttävä Hämähäkkimies" sijalla 30 ja 1980-luvun "Spider-Man and His Amazing Friends" sijalla 59.
Edward C. Prescott

Edward C. Prescott (26. joulukuuta 1940 New York, Yhdysvallat – 6. marraskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka sai Nobelin taloustieteen palkinnon vuonna 2004 yhdessä norjalaisen Finn E. Kydlandin kanssa. Palkinnon jakoperusteissa kerrottiin heidän myötävaikuttuneen dynaamisen makrotalousteorian kehitykseen tutkimuksilla, jotka koskivat talouspolitiikan päätössääntöihin sitoutumista ja suhdannevaihtelun taustavoimia.
Prescott ja Kydland tutkivat myös taloudellisia suhdanteita ja loivat taloustieteeseen ajallisen epäjohdonmukaisuuden käsitteen. He osoittivat, että kuluttajat ja yritykset tekevät päätelmiä talouspolitiikasta ja muodostavat odotuksia tulevasta talouskehityksestä sen perusteella.
Prescott oli ehdolla Nobelin palkinnon saajaksi jo vuonna 2003. Prescott työskenteli Minnesotan yliopistossa taloustieteen professorina vuoteen 2003, jolloin hän siirtyi Arizonaan.
Changsha

Changsha (yksink.: 长沙, perint.: 長沙, pinyin: Chángshā) on Hunanin maakunnan pääkaupunki Kiinassa. Tämän prefektuuritason kaupungin väkiluku on 7,041 miljoonaa, josta kaupunkipiirien osuus on noin 3,6 miljoonaa asukasta (2010).
Ilmasto.
Changshassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivempaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 18 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 400 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 30 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 5 °C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 210 millimetriä. Joulukuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 45 millimetriä.
Historia.
Alueen kirjallista historiaa on jäljitetty noin 3 000 vuoden ajalta. Zhou-dynastian Kevättä ja syksyä -kaudella (770-476 eaa.), paikkakunnasta oli kehittynyt tärkeä Chu-valtion kaupunki. Vuonna 202 eaa. Changsha oli jo linnoitettu.
Vuonna 1903 Shanghain rauhassa Kiina avasi Changshan ulkomaankaupalle, ja kaupunkiin rakennettiin tehtaita, kirkkoja ja kouluja. 
Mao Zedong oli syntyisin Shaoshanista, joka on piirikunnan alainen kaupunki Hunanin Xiangtanin kaupungissa, ja hän aloitti poliittisen uransa Changshassa. Hunanin kommunistisen puolueen toimisto, jossa Mao asui, on nykyään museo.
Piirikuntatason jako.
Piirikuntatasolla prefektuuritason kaupunki jakautuu seuraavasti (2010):
Liikenne.
Changsha Huanghuan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia.
La sonnambula (vuoden 1980 levytys)

Richard Bonyngen johdolla 1980 levytetty "Unissakävelijä" oli Joan Sutherlandille uran toinen, aikaisempi nauhoitettiin vuonna 1963.
Joan Sutherland

Joan Sutherland (7. marraskuuta 1926 Sydney, Australia – 10. lokakuuta 2010 Geneve, Sveitsi) oli australialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli 1900-luvun jälkipuoliskon merkittävimpiä oopperalaulajia.
Sutherland tunnettiin loisteliaista koloratuureistaan. Hän oli vaikuttamassa 1950- ja 1960-luvuilla bel canto -oopperan uuteen tulemiseen, muun muassa Maria Callasin kanssa. Sutherlandin lempinimi on ”La stupenda” ( = ihmeellinen, upea) – nimen antoi hänen esityksestään haltioitunut italialaisyleisö. Hänet palkittiin useilla Kansainyhteisön kunniamerkeillä.
Sutherland työskenteli Lontoon Covent Gardenin Royal Opera Housessa, mutta esiintyi myös muissa oopperataloissa. Läpimurtonsa hän teki 1950-luvun lopulla Gaetano Donizettin "Lucia di Lammermoorin" nimiosassa. Sutherland sai kriitikoilta myös arvostelua epäselvästä ääntämisestä. Hän päätti uransa vuonna 1990.
Elämä ja ura.
Sutherland aloitti laulunopintonsa Sydneyssä ja esiintyi ensimmäisen kerran oopperassa 1940-luvulla. Hän muutti 1950-luvun alussa Lontooseen opiskelemaan kuninkaalliseen konservatorioon. Valmistumisen jälkeen Sutherland kiinnitettiin Covent Gardenin Royal Opera Houseen.
Sutherlandin suunnitelmana oli keskittyä Richard Wagnerin oopperoiden sopraanoesiintyjäksi. Hänen aviomiehensä, kapellimestari Richard Bonynge vakuutti kuitenkin hänet siirtymään italialaisiin bel canto -oopperoihin. Sutherland alkoikin esiintyä monissa Wolfgang Amadeus Mozartin, Gaetano Donizettin ja Gioachino Rossinin oopperoissa.
Royal Opera House piti Sutherlandin listoillaan, mutta hänen saamansa maineen ansiosta hänet kutsuttiin esiintymään myös muihin oopperataloihin. Hän esiintyi urallaan esimerkiksi Pariisissa, Milanon La Scalassa, Venetsian La Fenicessä ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Uransa Sutherland lopetti vuonna 1990, jolloin hän esiintyi viimeisen kerran Sydneyn oopperatalossa.
Sandra Kim

Sandra Kim (oik. Sandra Caldarone, s. 15. lokakuuta 1972 Montegnée, Vallonia) on belgialainen laulaja, joka voitti Norjan Bergenissä käydyn vuoden 1986 Eurovision laulukilpailun vain 13 vuoden ja 200 päivän ikäisenä kappaleella ”J’aime la vie”. Voitto oli Belgian ensimmäinen, ja Kimin väitettiin valehdelleen iäkseen 15. Sandra Kim on edelleen kaikkien aikojen nuorin euroviisuvoittaja ja koska kilpailun alaikäraja on nykyisin 16 vuotta, hän säilyttänee todennäköisesti ennätyksensä. Kimin tekemä levy nimeltä ”La vie” julkaistiin myös Albert Barillén tekemässä animaatiosarjassa "Olipa kerran elämä".
Aiheesta muualla.
Brachiosaurus

Brachiosaurus oli myöhäisellä jurakaudella 154–153 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Ensimmäiset "Brachiosauruksen" fossiilit löydettiin vuonna 1900 Grand River Canyonin alueelta Coloradon osavaltion länsiosista Yhdysvalloista. Ensimmäisenä sen kuvasi Elmer S. Riggs vuonna 1903. Samalta alueelta on löytynyt myöhemmin useita fossiileja, ja vuonna 1908 Tansaniasta löydettiin viiden yksilön jäänteet.
Ulkonäkö.
"Brachiosauruksen" tunnusomaisin piirre oli pitkä kaula. Lisäksi sillä oli suuri vahvarakenteinen runko ja muuhun vartaloon verrattuna melko pieni pää. Nimi "Brachiosaurus" on suomeksi "käsivarsilisko". "Brachiosauruksen" eturaajat olivat jopa 4 metriä pitkät ja takaraajat hieman lyhyemmät. Tämän vuoksi lajille oli tyypillistä myös alaspäin viettävä selän rakenne. "Brachiosaurus" oli jopa 26 metriä pitkä ja 15 metriä korkea.Aiemmin sen painoksi arvioitiin jopa 50 tonnia, mutta vuonna 2012 brittiläiset tutkijat mittasivat sen painoksi 23 tonnia, eli puolta kevyemmäksi kuin aikaisemmat arviot. Sen selkäranka oli voimakas ja jalan luut olivat vahvat painon kannattelemiseksi.
Elinympäristö.
Brachiosaurus eli myöhäisellä jurakaudella Coloradon osavaltion länsiosissa Yhdysvalloissa. Tuolloin paikallisen ilmaston on arveltu vaihteleva, jossa sadekausi ja kuivakausi ovat vaihdelleet selkeästi. Alueen kasvillisuus ja muoto koostui pääasiallisesti jokia ja vuoria peittäneistä galleriametsistä savannin kaltaisiin harvapuisiin tasankoihin.
Ruokavalio.
"Brachiosaurus" oli kasvinsyöjä ja se käytti ravinnokseen pääasiassa puiden lehtiä ja havuja, joihin se ylettyi pitkän kaulansa ansiosta. Ruokavalioon arvellaan kuuluneen neidonhiuspuut, havupuut, saniaispuut sekä suuret käpypalmut, joita "Brachiosauruksen" on arveltu syöneen 120–240 kiloa päivässä.
Löydöt.
Ensimmäiset "Brachiosauruksen" luut löydettiin vuonna 1900 Coloradosta, ja se nimettiin vuonna 1903. Samalta seudulta löydettiin myöhemmin lisää "Brachiosauruksen" fossiileja, ja vuonna 1908 Tansaniasta löydettiin viiden yksilön jäänteet, joista on kasattuna edelleen suurin miltei täydellinen luuranko. Tutkijat uskoivat tuolloin, että näin suuri eläin olisi tarvinnut vettä painonsa kannattelemiseen, ja esittivät, että "Brachiosaurus" olisi liikkunut veden alla käyttäen päälaella sijaitsevia sieraimia snorkkelina.
Muuta.
"Brachiosaurus" tarvitsi suuren sydämen pumppaamaan verta kaulaa pitkin päähän saakka. Sydän oli luultavasti auton kokoinen, ja dinosauruksen verenpaine 4 kertaa korkeampi kuin ihmisellä.
Ferrari FXX

Ferrari FXX on kehittynein ja tehokkain koskaan suunniteltu Ferrarin superauto, joka on kehitetty Ferrari Enzon pohjalta. FXX tunnetaankin tämän vuoksi myös nimellä Superenzo. Autoa on valmistettu ainoastaan 31 kappaletta, joista 30 myytiin ennalta valikoiduille asiakkaille (mm. Michael Schumacher ja Rubens Barrichello) ja yksi jäi tehtaan omaan käyttöön. FXX kehitettiin suurelta osin telemetriatietojen keräämiseksi tulevien mallien suunnittelua varten, eikä sillä saa ajaa yleisillä teillä. Poikkeuksellisesti maailman ainoa katulaillinen FXX löytyy Englannista.
Auto.
Moottori on sijoitettu samaan tapaan kuljettajan taakse kuten Enzossakin. Moottorin iskutilavuus on kuitenkin 6,3 litraa Enzon 6,0 litran sijaan, tätä kautta teho on saatu nostettua 660 hevosvoimasta 800 hevosvoimaan.
Vaihteisto hyödyntää samaa tekniikkaa kuin Ferrarin F1-autot, ja veto katkeaa vaihdon aikana alle 0,1 sekunnin ajaksi.
Hinta.
Uutena FXX maksoi noin 1,5 miljoonaa euroa ja ostajan oli vakuutettava Ferrarin henkilökunta ajotaidoistaan. Nykyään FXX:istä on tullut hyvin haluttuja autoja uniikkiutensa takia ja ostaja saa pitää itseään onnekkaana, jos saa auton kahteen miljoonaan. Käypä hinta kyseisestä hyperautosta tällä hetkellä on noin kolme miljoonaa euroa.
Lampukka

Lampukka on ikonin edessä poltettava öljylamppu, joka voi olla joko riippuva tai kiinteästi lattialla jalustalla seisova tai seinään kiinnitetty. Lampukan erityispiirre on sen avoimuus: liekin ympärillä ei ole lasia ja sydäntä kannattaa yleensä avoimen öljyastian laidoille ylettyvä kannatin. On olemassa myös irrallisina öljyssä kelluvia sydämen kannattimia.
Öljynä lampukassa käytetään kasvipohjaista lampukkaöljyä tai puhdasta parafiiniöljyä.
Lampukoita käytetään ortodoksisessa kirkossa jumalanpalveluksissa sekä myös ortodoksien kotona kotialttarissa.
Apatosaurus

Apatosaurus oli myöhäisellä jurakaudella noin 140 miljoonaa vuotta sitten elänyt hirmulisko. Se oli yksi suurimmista maalla eläneistä eläimistä. Lonkan kohdalta korkeutta oli 4,5 metriä, koko pituus saattoi olla jopa 21 metriä ja paino saattoi nousta noin 35 tonniin.
Se liikkui kaikilla neljällä raajallaan, mutta se on mahdollisesti pystynyt myös nousemaan takajalkojensa varaan ja murskaamaan vastustajansa jysäyttämällä eturaajansa sen päälle. Sillä oli pitkä häntä, jota huiskimalla se pyrki säikyttämään uhkaajansa karkuun.
Jalkojen luusto ja lantioluut olivat suurempia ja painavampia kuin diplodocuksen, mutta molemmilla lajeilla oli pitkä kaula ja häntä. Häntää pidettiin ilmassa kävelyn aikana.
Robert Bakkerin mukaan on hyvin mahdollista, että "Apatosauruksella" olisi ollut paksut, hirvimäiset huulet.
Elinympäristö.
Aikaisemmin uskottiin "Apatosaurusten" eläneen puoliksi vedessä, jotta ne voisivat kannatella suunnattoman massansa. Myöhemmät havainnot eivät kuitenkaan tue tätä olettamusta. Itse asiassa "Apatosaurus" oli laiduntava dinosaurus ja fossiloituneita jalanjälkiä tulkitsemalla voidaan päätellä, että ne elivät laumoissa. "Apatosaurukset" ehkä nielaisivat kiviä, jotka auttoivat ruoan pilkkomista mahalaukussa.
"Apatosaurukset" luultavasti söivät jokivarsilla olevien puiden latvustoja. Tiedemiehet epäilevät etteivät ne pystyneet nostamaan kaulaansa 90 asteen kulmaan, koska se olisi suuresti hidastanut verenkiertoa aivoihin. Normaalisti veren matka sydämestä päähän olisi luultavasti kestänyt noin kaksi minuuttia. Kaulanikamista on päätelty, että kaula ei olisi ollut kovinkaan joustava.
Ei tiedetä kuinka "Apatosaurukset" pystyivät syömään tarpeeksi ylläpitääkseen suunnattomat ruumiinsa. Oletetaan, että ne söivät jatkuvasti, pysähtyen vain vilvoittelemaan, juomaan tai puhdistautumaan loisista.
Herrerasaurus

Herrerasaurus oli myöhäisellä triaskaudella elänyt dinosaurus ja se on yksi vanhimmista tunnetuista dinosauruksista. Se oli kuusi metriä pitkä ja liikkui takajaloillaan. "Herrerasaurukset" olivat lihansyöjiä ja niiden alaleuan liikkuvat nivelet antoivat joustavuutta purentaan.
"Herrerasaurus" kuului teropodeihin eli petodinosauruksiin. Se eli keskiseltä myöhäiselle triaskaudelle. Triaskaudella dinosaurukset eivät olleet vielä maailman valtiaita. "Herrerasauruksen" aikalaisia olivat "Eoraptor" ja "Saurosuchus".
"Herrerasauruksen" luokittelu oli monta vuotta epäselvä, koska se tunnettiin vain hajanaisista jäännöksistä. Vuonna 1998 löydettiin melkein täydellinen luuranko ja kallo.
"Herrerasaurus" on luokiteltu varhaisiksi teropodiksi.
Kuvaus.
"Herrerasaurus" oli takajaloillaan liikkunut lihansyöjä, jolla oli pitkä häntä ja suhteellisen pieni pää. Aikuisten kallon pituus oli korkeintaan 56 cm ja kokonaispituus 6 metriä ja paino oli noin 350 kg.
Ravinto.
"Herrerasaurusten" ravintoon kuuluivat pienemmät eliöt ja muun muassa Synapsidit.
Tony Cliff

Tony Cliff (oik. Ygael Gluckstein) (20. toukokuuta 1917 Palestiina – 9. toukokuuta 2000) oli brittiläinen trotskilainen poliitikko ja kirjailija.
Elämä.
Tony Cliff syntyi Palestiinassa sionistiperheeseen. Hän radikalisoitui 1930-luvulla ja oli keskeisessä osassa rakentamassa sosialistista liikettä, joka yhdistäisi arabit ja juutalaiset. Toisen maailmansodan jälkeen, nähtyään, että sionistit tulevat voittamaan yhä varmemmin Palestiinassa, hän lähti maanpakoon Britanniaan ja vaihtoi nimekseen Tony Cliff.
1940-luvun lopulla hän kehitti teorian, jonka mukaan Neuvostoliitto ei ollut työväenvaltio vaan eräänlainen byrokraattinen valtiokapitalismi. Teoria on leimannut vahvasti suuntausta, johon hän kuului siitä lähtien seuraavat viisi vuosikymmentä. Vaikka Cliff erottuikin teoreettisesti "ortodoksisesta trotskilaisuudesta" sen jälkeen, kun hänet oli erotettu Neljännestä Internationaalista 1950-luvulla, hän piti itseään aina trotskilaisena. 
Hänen poliittista perintöään jatkaa hänen perustamansa brittiläinen "Socialist Workers Party" sekä International Socialist -suuntaus, joita on kutsuttu "cliffiläisiksi".
Cliffin kirjoituksia on käännetty lukuisille eri kielille.
Kentrosaurus

Kentrosaurus (suom. ”Teräväkärkinen lisko”) oli myöhäisellä jurakaudella elänyt dinosaurus
Fossiilit.
Kentrosauruksesta ei ole löydetty kokonaista tai täydellistä luurankoa. Sen nimesi ensimmäisen vuonna 1915 ensimmäisen maailmansodan aikana saksalaissyntyinen paleontologi Edwin Henning. Niiden luista oltiin koottu kaksi luurankoa joista toinen tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa toisessa maailmansodassa. Sen luita on löydetty Tansaniasta, Afrikasta.
Kuvaus.
Kentrosauruksen tunnistaa sen pitkästä ja lihaksikkaasta hännästä. Niin kuin muilla Stegosaureilla niillä oli pieni ja kapea pää. Kentrosaurus oli 4,5 metriä pitkä, korkeus oli 3,51 metriä ja sen paino 2 tonnia. Sillä oli kaksi pitkää piikkiä olkapäissään ja sen hännässä oli monta piikkiä. Niin kuin stegosauruksella sen selässä oli kolmiomaisia levyjä, joiden uskotaan auttaneen ruumiinlämmön säätelyssä. Joutuessaan uhatuksi se saattoi huitaista ja vahingoittaa vihollista hännällään.
Ravinto.
Koska kentrosaurus oli kasvinsyöjä se söi maakasvillisuutta. Sen nokka oli kapea ja hampaaton. Se leikkasi ravintonsa suun etuosassa olevalla nokalla ja hienonsi ne taaempana olevilla puruhampailla.
Elinympäristö.
Kentrosaurukset vaelsivat nykyisessä Afrikassa. Ne elelivät lämpimissä, rehevissä metsissä, josta kentrosaurukset hankkivat ravintonsa. Niillä ei ollut hirveästi vihollisia, mutta esimerkiksi allosaurus saattoi metsästää niitä.
Tuojiangosaurus

Tuojiangosaurus oli myöhäisellä jurakaudella elänyt, stegosaureihin kuulunut dinosaurus.
Kuvaus.
"Tujiangosaurus" muistutti ulkoisesti pohjoisamerikkalaista fyysisesti "Stegosaurus"ta. Se oli seitsemän metriä pitkä, kaksi metriä korkea ja painoi 2,7 tonnia. Sillä oli selässään 15 paria luulevyjä, jotka muuttuivat lonkkia kohden korkeammiksi ja terävämmiksi. Lisäksi dinosauruksella oli hännässä pitkät piikit, joita se saattoi käyttää aseena hyökkääjiä vastaan. Gregory S. Paul arvioi vuonna 2010 "Tuojiangosauruksen" pituudeksi 6,5 metriä ja painoksi 2,8 tonnia.
Tuojiangosauruksella on tyypillisen kapea ja matala pää, suurikokoinen runko. Raajat, etenkin eturaajat, olivat melko lyhyet. "Tuojiangosauruksella" oli vähintään 25 hammasta.
Löytö.
"Tuojiangosauruksen" luita on löydetty Aasiasta, Kiinasta läheltä Jangtsen Tuojiang-sivuhaaraa (suom. "Tuojoki"), jonka mukaan laji on nimetty. Vuonna 1974 Wujiaban padon rakentamisen aikana Zigongissa, Sichuanissa, löydettiin stegosaurien jäännöksiä. "Tuojiangosauruksen" luuranko lyödettiin vuonna 1997.
Ravinto.
Tuojiangosaurus söi matalakasvuista maakasvillisuutta.
Veteraani

Veteraani (latinan sanasta -"vetus", vanha) on henkilö, joilla on pitkä kokemus tietyltä alalta. Sanaa käytetään monissa yhteyksissä.
Murros (lehti)

Murros on kuukausittain ilmestyvä sosialistinen aikakauslehti, jota julkaisee Sosialistiliitto. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran talvella 1995. Alkuvuosina Murros ilmestyi neljä kertaa vuodessa, mutta vuodesta 1999 lähtien lehti on ilmestynyt kerran kuukaudessa. Lehti on ilmestynyt tabloid-koossa tammikuusta 2000 lähtien. 
Talvesta 1999 lähtien Murros on uutisoinut näkyvästi globaalin kapitalismin vastaisista protesteista ja lehteä avattiin liikkeen teoreettiselle keskustelulle.11. syyskuuta 2001 New Yorkin terroristi-iskujen sekä Afganistanin ja Irakin sotien myötä ovat imperialismi ja sodanvastainen liike olleet lehdessä keskeisessä asemassa.
Murroksen toimittajat ovat kertoneet lehden roolin olevan vetää yhteen erilaiset protestit ja luoda tätä kautta eri kamppailuiden aktivistiverkon, jotka eivät välttämättä muuten kohtaisi: 
""Murros eroaa perinteisistä lehdistä siinä, että se vetää yhteen eri kokemuksia, kertoo muiden kokemuksesta, tekee johtopäätöksiä, ja antaa argumentteja kamppailuun. Sosialistinen lehti tuo esille yhteydet: palkkapussin pienuuden ja lomautukset se asettaa suurempaan kuvaan. Kun työkaveri luulee pakolaisten syövän hänen ansioitaan, sosialistinen lehti voi kertoa, että näin hallitsijat haluavatkin työkaverisi ajattelevan. Heidän kannaltaan olisi ikävää, jos pakolaiset ja kaikkien työkaverit vetäisivät muunlaisia johtopäätöksiä.""
Scutellosaurus

Scutellosaurus (nimen merkitys: "pieni kilpilisko") oli suhteellisen pieni, linnunlantioisiin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Sen fossiileja on löydetty Arizonasta, Yhdysvalloista. "Scutellosaurus" eli noin 200–196 miljoonaa vuotta sitten varhaisjurakaudella. Se on yksi varhaisimmista tunnetuista panssaridinosauruksista.
Koko ja ulkonäkö.
"Scutellosauruksen" pituus oli noin 1,2 metriä, korkeus lonkan kohdalta noin 0,5 metriä ja paino noin 10 kilogrammaa. Sen kaulaa ja selkää peittivät sadat luulevyt, joista jotkut olivat litteitä, kun taas toiset olivat kuoppaisia. Luulevyt tarjosivat joustavan, mutta kovan panssarin, joka suojasi saalistajien hampailta ja kynsiltä. Panssarin ja linnunlantioisen lonkan perusteella "Scutellosaurus" tunnistetaan yhtenä ensimmäisistä panssaridinosauruksista. Ajan kuluessa alkukantaisista panssaridinosauruksista, kuten "Scutellosauruksesta" kehittyi jättiläismäisiä panssaridinosauruksia, kuten "Stegosaurus" ja "Ankylosaurus".
"Scutellosaurus" saattoi liikkua ensisijaisesti kahdella jalalla, vaikka sillä oli tarpeeksi kehittyneet eturaajat, jotta se olisi pystynyt olemaan neljällä jalalla esimerkiksi syömistä varten. Kahdella jalalla liikkuminen oli epätyypillistä panssaridinosauruksille. "Scutellosauruksella" oli pitkä häntä.
Fossiililöydöt.
"Scutellosauruksesta" on löydetty ainakin kahden yksilön jäänteitä. Näitä jäänteitä on löydetty Arizonan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. "Scutellosaurus" löydettiin Kayentan muodostelmasta, josta on löydetty myös kaksi erityisen huomioitua dinosaurussukua: "Megapnosaurus" ja "Dilophosaurus". Molemmat olivat mahdollisia "Scutellosauruksen" saalistajia.