tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hanna-Riikka Kuisma

Hanna-Riikka Kuisma (s. 27. maaliskuuta 1978 Pori) on suomalainen kirjailija, taidekriitikko ja kuvataiteilija.
Elämä ja ura.
Kuisma opiskeli ilmaisupainotteisessa lukiossa ja valmistui kuvataiteilijaksi Lahden taideinstituutista vuonna 2001, mutta on keskittynyt kirjoittamiseen.
Kuisman esikoisteos, novellikokoelma "Elinkautinen" (2005) kertoo mielenterveysongelmista ja syrjäytyneistä ihmisistä inhorealismin ja mustan huumorin keinoin. Romaani "Käärmeenpesä" (2007) käsittelee muun muassa sukupuoli-identiteetin etsimistä ja kolmiodraamaa. Psykologinen trilleri "Sydänvarjo" (2011) kertoo stalkkaamisesta eli vaanimisesta, ja käsittelee suomalaisen yhteiskunnan kahtiajakautumista. Romaani "Valkoinen valo" (2013) on jännitteinen ihmissuhdepalapeli, jonka pääteemana on fyysinen kipu. Romaani "Viides vuodenaika" (2016) on mysteeriromaani traumasta ja siitä selviämisestä. Se käsittelee muun muassa vakavaa dissosiaatiohäiriötä. Teos oli ehdolla Tiiliskivi-palkinnon saajaksi.
Romaani "Kerrostalo" (2019) kertoo syrjäytymisestä ja köyhyydestä. Kerrostalolähiön elämää ja ihmisiä kuvaava teos on dystooppinen. Teos oli ehdolla kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Esiraati kuvaili romaanin heijastavan suomalaisen yhteiskunnan eriarvoisuutta ja kirjailijan käsittelevän surullisia elämänkohtaloita erityisellä lämmöllä ja ennen kaikkea tuomitsematta. Syksyllä 2021 ilmestyi Kuisman kuudes romaani "#Syyllinen".
Kirjailijantyön ohella Kuisma on toiminut kolumnistina ja Satakunnan Kansan taidekriitikkona vuosina 2006–2013. Hän on myös työskennellyt arvostelupalveluissa. Ennen omaa teosta hänen novellejaan ilmestyi muun muassa "Uusien kirjoittajien kirjassa" 2001 ja "Novellit 2004" -antologiassa. 2010 hänen tekstinsä oli mukana pakinakokoelmassa "Hullu akka!".
Taiteen edistämiskeskus myönsi Kuismalle viisivuotisen (2019–2023) taiteilija-apurahan vuonna 2018. Kuisma sai vuonna 2019 Satakunnan taidepalkinnon siihenastisesta urastaan. Satakunnan kirjallinen kerho palkitsi Kuisman Nortamo-palkinnolla vuonna 2021.
Kuisma asuu ja työskentelee Porissa.
Levan Kobiašvili

Levan Kobiašvili (, s. 10. heinäkuuta 1977 Tbilisi) on georgialainen jalkapalloilija, joka pelasi yli 15 vuotta ammattilaisena Saksassa SC Freiburgin, Schalke 04:n ja Hertha Berlinin joukkueissa. 
Georgian maajoukkueessa Kobiašvili on kautta aikain eniten otteluita pelannut pelaaja 100 ottelullaan. Vuosina 2000 ja 2005 hänet valittiin Georgian vuoden jalkapalloilijaksi.
Kobiašvilin ura alkoi kotikaupungissaan Avaza Tbilisin joukkueessa. Vuonna 1994 hän siirtyi Metalurg Rustaviin, ja 1995 Dynamo Tbilisiin. Hän oli vuonna 1997 lainalla Alania Vladikavkazissa. Vuonna 1998 hän siirtyi Saksaan SC Freiburgiin, jossa hän pelasi vuoteen 2003 kunnes siirtyi gelsenkircheniläiseen Schalkeen.
Three Days Grace (albumi)

Three Days Grace on kanadalaisen rock-yhtyeen Three Days Gracen esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. heinäkuuta 2003. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 69.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
One-X

One-X on kanadalaisen rock-yhtyeen Three Days Gracen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 13. kesäkuuta 2006. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan viidennellä sijalla. "One-X" myi Yhdysvalloissa platinaa, ja 11. heinäkuuta 2007 mennessä sitä oli myyty Yhdysvalloissa 794 158 kappaletta.
Albumilta julkaistiin neljä singleä, joista kolme ensimmäistä nousi ykkössijalle Billboard Mainstream Rock -listalla. ”Animal I Have Become” oli soitetuin rock-kappale Kanadassa vuonna 2006.
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
Käsky (elokuva)

Käsky on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Aku Louhimies. Se perustuu Leena Landerin samannimiseen romaaniin vuodelta 2003. Elokuvan pääosissa ovat Samuli Vauramo ja Pihla Viitala, ja sen sivuosia esittävät Eero Aho, Janne Virtanen, Sulevi Peltola, Miina Maasola, Mikko Kouki, Riina Maidre ja Eemeli Louhimies. "Käsky" sijoittuu vuoteen 1918 Suomen sisällissodan aikaan, ja se kertoo idealistisesta jääkäristä (Vauramo), joka saa käskyn viedä punakaartilaisen naissotilaan (Viitala) tuomari Hallenbergin (Aho) johtamaan kenttätuomioistuimeen. Elokuva on kuvattu pääosin Turun Kakskerrassa sijaitsevassa Brinkhallin kartanossa.
"Käsky" sai ensi-iltansa 29. elokuuta 2008. Rauno Ronkainen sai parhaan kuvauksen Jussi-palkinnon vuonna 2009. Kirjailija Lander ei ollut tyytyväinen elokuvaan. Ohjaaja Louhimiehen ohjausmetodeista syntyneen kohun yhteydessä maaliskuussa 2018 tämä kertoi pitäneensä kuvausten tunnelmaa ankeana ja sanoi, ettei elokuva vastannut hänen alkuperäisen kirjansa rohkaisevaa sävyä.
Juoni.
Elokuva kertoo Suomen sisällissodan loppuvaiheisiin ajoittuvan ja Varsinais-Suomeen sijoittuvan rakkaustarinan ja kolmiodraaman. Jääkärialiupseeri Aaro Harjula (Samuli Vauramo) saapuu Saksasta Suomeen taistelemaan valkoisten puolella, mutta järkyttyy huomatessaan, miten valkoiset kohtelevat punaisia sotavankeja. Hän päättää pelastaa teloitukselta välttyneen naiskaartilaisen (Pihla Viitala) saattamalla tämän sotatuomarin (Eero Aho) eteen oikeudenkäyntiä varten.
Khary Payton

Khary Payton (s. 16. toukokuuta 1972 Augusta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tehnyt enimmäkseen äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin. Hän tuli tunnetuksi animaatiosarjasta "Teen Titans".
Ura.
Payton on esiintynyt 1990-luvulta lähtien ääninäyttelijänä animaatioissa ja videopeleissä. Hänen tunnetuin ääniroolinsa on Kyborgi animaatiosarjassa "Teen Titans". Näyttelijänä Payton ei kuitenkaan ole saanut isoja rooleja ja on esittänyt enimmäkseen vierailevia rooleja televisiosarjoissa ja elokuvissa kuten "Walker, Texasista", "Imagine That", "Kunnian miehet", "Shield – lain varjolla" ja "Miksei, Emily?" Payton esittää "The Walking Deadin" seitsemännellä kaudella Ezekiel-nimistä selviytyjää, joka omistaa tiikerin nimeltä Shiva.
Lotus 1-2-3

Lotus 1-2-3 on taulukkolaskentaohjelma, jonka Lotus Software julkaisi ensimmäisen kerran PC-DOS-käyttöjärjestelmälle vuonna 1983. Sittemmin se on toteutettu useisiin eri laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöihin. 
Lotus 1-2-3:n ilmestyessä markkinoilla oli jo useita henkilökohtaisilla tietokoneilla toimivia taulukkolaskentaohjelmia, kuten VisiCalc ja Multiplan. Lotus 1-2-3:n erityislaatu – josta se sai nimensäkin – liittyi toisaalta taulukkolaskennan, tiedonhallinnan ja grafiikan toteutukseen samassa ohjelmistossa ja toisaalta PC:n ominaisuuksien parempaan hyödyntämiseen. Monet PC:n varhaiset ohjelmistot oli siirretty toisista laitteisto- ja käyttöjärjestelmäympäristöistä, mikä merkitsi PC:n ominaisuuksien vajaata käyttöä. Mitch Kapor ja Jonathan Sachs ohjelmoivat Lotus 1-2-3:n suoraan PC:n assembly-kielellä, jolloin koneen ominaisuudet saatiin tehokkaasti käyttöön.
Ohjelmasta tuli IBM PC:n läpimurtosovellus.
Ohjelmasta julkaistiin IBM PCjr -tietokoneelle versio, joka oli kahdella ROM-moduulilla ja yhdellä levykkeellä laitteen pienen muistimäärän johdosta.
Lotus 1-2-3 -ohjelman kehitys loppui 2000-luvulla. Viimeisin versio, The Millennium Edition (versio 9.8), julkaistiin vuonna 2002. IBM ilmoitti kesällä 2013 ettei ohjelmistoa enää tueta. Vuonna 2022 ilmestyi ohjelmasta harrastelijapohjalta tehty käännetty versio Linux-ympäristöön.
Harold Bloom

Harold Bloom (11. heinäkuuta 1930 – 14. lokakuuta 2019) oli yhdysvaltalainen professori, kirjallisuusarvostelija ja kulttuurikriitikko.
Ura.
Ensimmäisissä kirjoissaan ("Shelley's Mythmaking", 1959, "The Visionary Company", 1961, ja "Blake's Apocalypse", 1963) Bloom puolusti 1800-luvun romanttisia runoja, jotka eivät vielä olleet kokeneet maineenpalautusta. Bloomin läpimurtoteos oli "The Anxiety of Influence" (1973). Siinä ja sitä seuraavissa kirjoissa hän esitti runoilijoiden välisiä vaikutussuhteita koskevan teoriansa ensimmäisen version. Alun perin hän rajasi sen valistuksen ajan jälkeiseen länsimaiseen runouteen mutta laajensi myöhemmin sen koskemaan kaikkea kirjallisuutta. Seuraavassa vaiheessaan Bloom kirjoitti uskontoaiheiset kirjat "Ruin the Sacred Truths" (1989), "The Book of J" (1990) ja "The American Religion" (1993).
Vuonna 1994 Bloom julkaisi erään tunnetuimmista teoksistaan "The Western Canon". Siinä ja sen jälkeen Bloom on ollut ankara sosiopoliittisten ideologioiden valtaamien kirjallisuuskritiikkisuuntausten kriitikko. Länsimaisen kanonisen kirjallisuuden puolustamisen lisäksi Bloom kirjoitti myöhempinä vuosinaan William Shakespearesta kirjat "Shakespeare: The Invention of the Human" (1998) ja "Hamlet: Poem Unlimited" (2003). Bloomin mukaan Shakespeare oli paitsi suurin koskaan elänyt kirjailija, myös keksinyt käsityksemme inhimillisestä persoonallisuudesta.
Bloom tähtää kirjansa "Lukemisen ylistys" ("How to Read and Who") tavalliselle lukijalle, joka ei aio kirjailijaksi. Sen julkaistessaan hän ei enää ollut nuori, ja kriitikko Jan Blomstedtin mukaan painostukset ovat muuttuneet, joskin vanhat painotukset ovat yhä taustalla. Kapina saa jäädä, tärkeintä on lukunautinto. Bloom antaa teoksessa neuvoja muun muassa siihen, kuinka William Shakespearea ja tämän "Hamletia" tulee lukea. Marcel Proustista Bloomilla on omaperäisiä näkemyksiä: Proust oli shakespearelainen. Blomstedt varoittaa kirjan lukijaa: "Bloomissa on paitsi vahvaa subjektiivisuutta myös vankkaa dogmaattisuutta," eikä lukijan pidä siten odottaa saavansa "objektiivista tietoa kirjallisuuden huipuista".
Bloom hoiti Sterling-professuuria Yalen yliopistossa sekä englantilaisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden Berg-professuuria New Yorkin yliopistossa.
Elämänvaiheet.
Harold Bloomin vanhemmat olivat William ja Paula Bloom, Hän syntyi New Yorkissa ja asui Etelä-Bronxissa. Hänet kasvatettiin ortodoksijuutalaiseksi, joskin hän luopui siitä aikuisena, ja hänen äidinkielensä oli jiddiš. Hän oppi kotonaan myös kirjallista hepreaa. Kuuden vanhana hän opetteli itse lukemaan englannin kieltä. Haroldilla oli kolme vanhempaa siskoa ja yksi vanhempi veli. Hän kuoli sisarussarjasta viimeisenä.
Poikana Bloom luki Hart Cranen "Collected Poems" -laitosta, joka sytytti hänen elinikäisen kiinnostuksensa runouteen. Bloom suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon Cornellin yliopistossa vuonna 1951 ja filosofian tohtorin tutkinnon Yalen yliopistossa vuonna 1955.
Württemberg-Hohenzollern

Württemberg-Hohenzollern oli vuosien 1949 ja 1952 välisenä aikana toiminut Saksan liittotasavallan osavaltio. Se koostui entisen Württembergin kuningaskunnan eteläosasta ja entisestä preussilaisesta Hohenzollernin hallintoalueesta. Osavaltion pääkaupunki oli Tübingen ja se kattoi 10 406 neliökilometrin suuruisen alueen. Asukkaita osavaltiossa oli noin miljoona.
Historia.
Vuonna 1945 luotiin Württemberg-Hohenzollernin alue osaksi Ranskan miehitysvyöhykettä Saksassa. Alueesta tuli yksi Saksan liittotasavallan osavaltiosta liittotasavallan perustamisen yhteydessä 23. toukokuuta vuonna 1949. Vuoden 1951 joulukuussa pidettiin kansanäänestys Württemberg-Hohenzollernin, Württemberg-Badenin ja Badenin osavaltioiden yhdistämisestä. Kaikki kolme osavaltiota yhdistettiin Baden-Württembergin osavaltioksi 25. huhtikuuta 1952.
American cream draft

American Cream Draft on Yhdysvalloista peräisin oleva keskiraskas työhevosrotu. Kohtalaisen nuori, 1950-luvulta peräisin oleva rotu on saanut nimensä vaaleankeltaisesta karvastaan, joka on vaaleanpunaisen ihon ohella yksi rodun tärkeimmistä tuntomerkeistä. American Cream Draft on ainoa yhdysvalloista kotoisin oleva kylmäverinen hevosrotu. Rodun nimestä (cream, voikkoväri) huolimatta sen väritys ei ole voikko vaan samppanja.
Ominaisuudet.
Rodun edustajat ovat miltei aina samppanjanvärisiä. Väriin kuuluu vaaleankeltaisen karvan lisäksi vaaleanpunainen iho, vaaleanruskeat tai vihertävät silmät sekä valkoiset jouhet. Harja ja häntä tulisi rotumääritelmän mukaan pitää pitkinä. Jalkojen ja pään merkit ovat sallittuja, jopa suotavia. Rodun hevoset ovat noin 153-165 cm korkeita ja painavat noin 700-800 kg. Luonteeltaan American Cream Draftit ovat miellyttämisenhaluisia, rauhallisia ja luotettavia.
Jalostukseen käytettäville tammoille hyväksytään toistaiseksi myös tumma iho, kunhan peitinkarva on kermanvaalea ja jouhet valkoiset. Oreilta edellytetään vaaleanpunaista ihoa.
Historia.
Rodun kehityksen katsotaan lähteneen "Old Granny" -nimisestä vaaleankeltaisesta tammasta. Se myytiin vuonna 1911 kasvattajalle, joka sai siitä useita samanvärisiä varsoja. Varsat myytiin paikallisille pienellä hinnalla. Vaaleankeltaisten työhevosten kanta lähti kasvamaan, kunnes teollistuminen pysäytti kehityksen. Kun rotu rekisteröitiin 1950-luvulla, sen 41 kasvattajaa omistivat yhteensä vain 200 rekisteröityä American Cream Draft -hevosta. Nämä kasvattajat pitivät rodun säilymistä tärkeänä ja jatkoivat kasvatusta ja hevosten pitoa ja myyntiä. 1970-luvulla rotuyhdistys alkoi taas järjestää kokouksia. 1991 rodun rotumääritelmä uudistettiin nykyiseen muotoonsa, joka käsittää muutakin kuin värin. Uuden määritelmän mukaisena kantakirjaan on merkitty yli sata hevosta.
Yhdistystoiminta ja kasvatus nykyään.
American Cream Draft Assosiation pitää vuosittaisia tapaamisia kasvattajille ja hevoshuutokauppoja. Lisäksi The Colonial Williamsburg Foundation of Williamsburg painaa ja levittää kahdesti vuodessa julkaistavaa tiedotuskirjettä.
Rotua kasvattaa noin 50 yhdysvaltalaista tahoa. Rodun edustajia on vain Yhdysvalloissa.
Rodun kantakirja on yhä avoin. Sen sivurekisteriin hyväksytään ne puhdasrotuiset yksilöt, jotka ovat vääränvärisiä päärekisteriin, sekä puoliveriset American Cream Draft -risteytykset, mikäli ne täyttävät tietyt vaatimukset.
Württemberg-Baden

Württemberg-Baden oli vuosien 1949 ja 1952 välisenä aikana toiminut Saksan liittotasavallan osavaltio. Se koostui entisten Württembergin ja Badenin valtioiden pohjoisosista. Osavaltion pinta-ala oli 15 700 neliökilometriä ja sen alueella asui noin 3,5 miljoonaa ihmistä. Osavaltion pääkaupunki oli Stuttgart.
Historia.
Vuonna 1945 luotiin Württemberg-Badenin alue osaksi Yhdysvaltain miehitysvyöhykettä Saksassa. Vuoden 1946 marraskuussa valittiin Württemberg-Badenin ensimmäinen parlamentti. Alueesta tuli yksi Saksan liittotasavallan osavaltiosta liittotasavallan perustamisen yhteydessä 23. toukokuuta vuonna 1949. Vuoden 1951 joulukuussa pidettiin kansanäänestys Württemberg-Badenin, Württemberg-Hohenzollernin ja Badenin osavaltioiden yhdistämisestä. Kaikki kolme osavaltiota yhdistettiin Baden-Württembergin osavaltioksi 25. huhtikuuta 1952.
Politiikka.
Württemberg-Badenin ainoana ministeripresidenttinä ehti toimia Reinhold Maier. Maier oli virassa vuosina 1946–1952. Hänestä tuli uuden Baden-Württembergin osavaltion ensimmäinen ministeripresidentti osavaltion aloitettua toimintansa. Württemberg-Baden oli jaettu kahteen hallintoalueeseen ().
Baden (osavaltio)

Baden oli vuosien 1949 ja 1952 välisenä aikana toiminut Saksan liittotasavallan osavaltio. Se koostui entisen Badenin suurherttuakunnan eteläisestä osasta. Osavaltion pinta-ala oli 9 646 neliökilometriä ja sen asukasluku oli noin 1,3 miljoonaa. Osavaltion pääkaupunki oli Freiburg im Breisgau. 
Historia.
Vuonna 1945 luotiin Etelä-Badenin ("Südbaden") hallintoalue osaksi Ranskan miehitysvyöhykettä Saksassa. Alueesta käytettiin virallista nimitystä Etelä-Baden vuoden 1946 joulukuun 2. päivään saakka, jolloin nimi vaihdettiin pelkäksi Badeniksi. Osavaltion perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä 22. toukokuuta 1947. Alueesta tuli yksi Saksan liittotasavallan osavaltioista liittotasavallan perustamisen yhteydessä 23. toukokuuta vuonna 1949. Badenin osavaltio sekä Württemberg-Badenin ja Württemberg-Hohenzollernin osavaltiot yhdistettiin Baden-Württembergin osavaltioksi 25. huhtikuuta 1952.
Verkkokalvon irtauma

Verkkokalvon irtauma () on tila, jossa silmän verkkokalvo lähtee irtoamaan paikaltaan. Seurauksena on etenevä puute näkökentässä ja hoitamattomana lopulta sokeus.
Verkkokalvon uskotaan irtautuvan vuosittain yhdellä ihmisellä noin 10 000:sta. Verkkokalvoirtauman riskiä kohottavat iäkkäillä henkilöillä erittäin yleinen lasiaiskalvon irtauma sekä silmien likitaitteisuus. Jälkimmäisissä tapauksissa irtauma sattuu usein nuorempana kuin muilla potilailla.
Laaja verkkokalvoirtauma edellyttää leikkaushoitoa, jonka tavoitteena on saada verkkokalvo kiinnitetyksi takaisin paikalleen. Suoritetun kaihileikkauksen on todettu lisäävän irtaumavaaraa. Verkkokalvon irtauma ei aiheuta kipua.
Leikkauksen jälkeen näöntarkkuuden palautuminen täysin ennalleen vaatii aikaa.
Oireet.
Verkkokalvon irtauman oireita lääketiedeseura Duodecimin terveyskirjaston mukaan ovat tumma yhtenäinen varjo näkökentässä ja viivojen vääristyminen . Myös salamointi ennen näitä oireita viittaa verkkokalvon irtoamiseen. Helsingin yliopistollisen keskussairaalan paperimonisteena potilaille leikkauksen jälkeen jakaman ohjeen mukaan myös nokisade jommankumman silmän näkökentässä on oire verkkokalvon irtaumasta kyseisessä silmässä. Vaarallisia silmäoireita verkkokalvoirtauman korjausleikkauksen jälkeen ovat tämän monisteen mukaan myös punoitus, rähmintä ja voimakas kipu.
Sairaalahoito ja jälkihoito kotona.
Verkkokalvoirtauman hoito tapahtuu osin sairaalassa ja osin jälkihoitona potilaan kotona (ks. edellä viitatut Duodecimin ja HYKSin tietolähteet). Silmälääkäri lähettää heti sairaalaan todettuaan irtauman, ja sairaalassa suoritetaan leikkaus. Leikkausta on hyvä odottaa lääkärin antamien ohjeiden mukaisessa makuuasennossa niin suurelta osin kuin mahdollista. Leikkaus suoritetaan paikallispuudutuksessa tähystysleikkauksena ja kestää yleensä 1–2 tuntia. Potilas jää yleensä vähintään yhdeksi yöksi leikkauksen jälkeen sairaalaan.
Leikkauksen jälkeen määrätään asentohoitoa osin sairaalassa ja osin kotona. Potilas joutuu toistamaan tietyt makuuasennot tietyssä järjestyksessä ja aikarytmissä muutaman vuorokauden ajan. Asentohoidon asennot ja aikataulun määrittää leikkauksen suorittava lääkäri. Asentohoidon aikana vuoteessa on pysyteltävä lukuun ottamatta välttämätöntä ateriointia ja WC-asiointia. Lisäksi lääkäri saattaa määrätä hoitoon silmätippoja ja muita lääkkeitä. Sairauslomaa tarvitaan vähintään asentohoidon ajaksi, usein 3–6 viikkoa pitempäänkin. Ensimmäiseen kahteen viikkoon ei saa saunoa, eikä ensimmäiseen kolmeen viikkoon saa uida. Jos leikkauksen yhteydessä silmään on laitettu kaasua, jonka paineen ja nosteen on tehtävä auttaa verkkokalvo takaisin oikealle paikalleen, on potilaan myös vältettävä parin kuukauden ajan lentämistä ja vuoristomatkailua. Lisäksi moottoriajoneuvojen ajamista on vältettävä jonkin aikaa hoidon jälkeen. Varoaika riippuu hieman siitä, millä kaasulla potilas on hoidettu: rikkiheksafluoridi (SF6) 3–4 viikkoa, heksafluorietaani (C2F6) 4–5 viikkoa, oktafluoripropaani (C3F8) 5–6 viikkoa.
Nokian Työväen Teatteri

Nokian Työväen Teatteri on Nokialla toimiva ammattijohtoinen harrastajateatteri. Kesällä "Nokian kesäteatteri" -nimellä näytelmiä esitetään luonnonkauniissa Kennonnokassa, Vihnusjärven rannalla. Talvisin näytelmiä esitetään Nokian Työväen Teatterilla, jonka yhteydessa on myös teatterin toimisto.
Nokian Työväen Teatterin ohjelmisto perustuu monipuolisuuteen. Teatteri haluaa uusia haasteita esimerkiksi musiikista, ja musiikkipitoisia näytelmiä onkin ollut viime vuosina runsaasti ohjelmistossa. 
Sininen uni.
Kesällä 2007 kesäteatteri teki yleisöennätyksensä: lähes 15 000 ihmistä ympäri Suomen kävi katsomassa Tapio Parkkisen käsikirjoittamaa ja ohjaamaa näytelmää Sininen Uni, joka oli koskettava musiikkipitoinen elämäkerta Tapio Rautavaarasta. Näytelmän suosiosta kertovat useat lisänäytökset, sekä päätös jatkaa esitystä myös kesällä 2008.
Nokian kesäteatteri valittiin Hämeen parhaaksi kesäteatteriksi kesällä 2007.
Biotie Therapies

Biotie Therapies Oyj oli suomalainen lääkekehitystä harjoittanut pörssiyhtiö.
Yhdysvaltalainen Acorda osti Biotien vuonna 2016. Biotien tutkimuksen ja lääkekehityksen painopistealueita olivat rappeuttavat hermosairaudet ja psykiatriset häiriöt kuten Parkinsonin tauti, Alzheimerin tauti ja muut kognitiiviset häiriöt, kaksisuuntainen mielialahäiriö ja alkoholi- ja huumeriippuvuus sekä tulehdussairaudet kuten nivelreuma, psoriaasi ja keuhkoahtaumatauti. Yhtiön tuotekehitys kohdentui sairauksiin, joihin ei ole vielä tehokasta hoitoa.. 
Biotien pisimmälle edennyt lääkekehitystuote oli alkoholiriippuvuuden vähentämiseen tarkoitettu nalmefeeni. Lääkettä markkinoitiin tuotenimellä Selincro. Euroopan lääkevirasto antoi 28.2.2013 Biotien lisensointipartnerille H. Lundbeck A/S:lle luvan Selincron myyntiin Euroopan markkinoilla. Lundbeck aloitti tuotteen myynnin vuoden 2013 puolivälissä..
Biotie Therapies syntyi vuonna 2002 turkulaisen, Biotie Therapies Oyj:n ja espoolaisten Contral Pharma Ltd:n ja Carbion Oy:n yhdistyessä. Lokakuussa 2008 Biotie osti saksalaisen lääketutkimus- ja kehitysyhtiö elbion GmbH:n. Biotie osti helmikuussa 2011 lääkekehityksen erikoistuneen Synosia Therapeuticsin. 
Yhtiön liikevaihto vuonna 2012 oli 4,8 miljoonaa euroa ja henkilöstöä oli vuoden lopussa 37 (keskimäärin 38).
Myynti Acordalle 2016.
Tammikuussa 2016 kerrottiin, että yhdysvaltalainen Acorda Therapeutics ostaa Biotie Therapies -yhtiön noin 333 miljoonan euron käteiskaupalla. Kaupan myötä Acorda sanoo pääsevänsä maailman johtavan Parkinsonin taudin hoitomuotojen kehittäjän asemaan.
Kōji Nakata

Kōji Nakata (s. 9. heinäkuuta 1979 Ōtsu, Shigan prefektuuri, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, joka edusti kotimaassaan Kashima Antlersia sekä Euroopassa ranskalaista Olympique Marseillea ja sveitsiläistä FC Baselia.
Ammattilaisuransa Nakata aloitti Kashima Antlersissa vuonna 1998. Vuonna 2005 Japanin jalkapallomaajoukkueen entinen ja silloinen Olympique de Marseillen valmentaja Philippe Troussier teki sopimuksen Nakatan kanssa. Marseillen kausi meni kuitenkin alle odotusten ja Troussier erotettiin. Nakatan saama vastuu laski, joten hän siirtyi vuoden 2006 alussa FC Baseliin.
MM-kilpailuissa 2006 Nakata pääsi vaihtopelaajana kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan 56. minuutilla.
Seurajoukkueuran tilastot.
Päivitetty 7. toukokuuta 2007
Susan Blu

Susan Maria Blu (s. 12. heinäkuuta 1948 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja ääninäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten animesarjasta "The Transformers", jossa hän ääninäytteli Arcee-nimistä hahmoa. Blu uusi samaisen roolin "issa" vuonna 2008.
Blu on saanut yhdeksän Daytime Emmy -ehdokkuutta ääniohjaamisesta.
Ura.
Uransa aikana Blu on ääninäytellyt 1960-luvulta asti animaatiosarjoissa kuten "Jetsonit", "Ghostbusters", "Smurffit", "The Transformers", "My Little Pony and Friends", "BraveStarr", "Simpsonit", "Tosi viilee haamujengi" ja '. Tämän ohella hän esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla myös elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten "Waltonin perhe", "Sairaalan syke", "Ritari Ässä" ja '.
Ääninäyttelyn lisäksi Blu toimii myös ohjaajana ja enimmäkseen ääniohjaajana animaatioissa kuten "Ubos loitsukirja", "Beast Machines" ja "Transformers: Animated". Hän on saanut ääniohjauksestaan Daytime Emmy -ehdokkuuden animaatiosarjasta "Utelias Vili".
Yksityiselämä.
Blu on avoimesti lesbo. Hänen puolisonsa, näyttelijätär Cynthia Songé, kuoli Arroyo Grandessa, Kaliforniassa 19. toukokuuta 2010. Ennen Songén kuolemaa, hän ja Blu omistivat yhdessä Los Angelesissa sijaitsevan ääninäyttelijäkoulun "Blupka Productions, Inc." He kirjoittivat myös ääninäyttelemiseen liittyvän kirjan "Word of Mouth… A Guide to Voiceover Excellence".
Elokuussa 2013 Blu meni naimisiin tyttöystävänsä Tania Themmenin, näyttelijä Paris Themmenin (tunnetaan Mike Teaveen roolista elokuvassa "Jali ja suklaatehdas") siskon kanssa.
M/S Baltic Eager

M/S Baltic Eager () on Jay Management Corpin omistama ro-ro-rahtialus. Aluksen on rakentanut Rauma-Repola Oy Raumalla vuonna 1979. Kuollutta painoa aluksella on 8 600 tonnia ja sen jääluokitus on 1A eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. "Baltic Eager" on rekisteröity Panaman lipun alle.
Baltic Eagerin sisaralus on M/S Inowroclaw.
Käyttöhistoria.
Huhtikuun alussa vuonna 1979 alus laskettiin vesille. Lokakuussa United Baltic Corp. Ltd. hankki vastavalmistuneen aluksen omistukseensa ja rekisteröi se Mansaaren lipun alle kotisatamanaan Douglas. Tuolloin laiva oli nimeltään "Baltic Eagle". Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Englanti–Belgia–Alankomaat–Suomi. Tammikuussa 1999 Crowley American Transport Inc. vuokrasi Baltic Eaglen. 
Nykyisen omistajan, Jay Management Corpin haltuun laiva päätyi helmikuussa 2002. Samalla alus sai nimen "Olympic Star". Elokuussa Seawheel vuokrasi aluksen ja antoi sille nimen "Seawheel Humber". Uudelleenkastamisen jälkeen alus siirtyi linjalle Killingholme–Rotterdam. Joulukuussa 2004 vuokrasopimus päättyi, jonka jälkeen alus sai jälleen uuden nimen: "Baltic Eager". Vuoden 2005 alussa Finnlines vuokrasi Baltic Eagerin, jonka jälkeen TransRussiaExpress aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Lyypekki–Baltijsk–Helsinki–Pietari–Kotka–Rostock. Maaliskuussa 2007 Searoad vuokrasi laivan. Sittemmin aluksella liikennöi Finnlines, reitillä Lyypekki–Pietari.
Jan Ingenhousz

Jan Ingenhousz tai Ingen-Housz (8. joulukuuta 1730 – 7. syyskuuta 1799) oli Alankomaissa syntynyt brittiläinen fysiologi, botanisti ja fyysikko, joka löysi fotosynteesin. Ingenhousz havaitsi, että veteen upotettujen kasvien vihreät osat tuottavat valon läsnä ollessa kaasukuplia, kun varjossa kuplien tuottaminen loppuu. Hän tunnisti kasvien tuottaman kaasun hapeksi.
Ingenhousz oli kasvifysiologian perustajia ja vuodesta 1769 Royal Societyn jäsen.
Margaret Spellings

Margaret Spellings (o.s. "Dudar"; s. 30. marraskuuta 1957 Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän kuuluu republikaaniseen puolueeseen.
Michiganissa syntynyt Spellings muutti lapsena perheineen Houstoniin Texasiin. Hän valmistui Sharpstown High Schoolista vuonna 1975 ja sai sittemmin valtio-opin oppiarvon Houstonin yliopistosta.
Spellings aloitti kautensa Yhdysvaltain opetusministerinä 20. tammikuuta 2005 samanaikaisesti kuin George W. Bush aloitti toisen kautensa presidenttinä. Hän toimi ministerinä 20. tammikuuta 2009 asti.
Spelling toimi Pohjois-Carolinan yliopistoverkoston johtajana vuosina 2016-2019.
Afrikan tulvat 2007

Afrikan tulvat 2007 syntyivät jokien tulviessa loppukesällä ja alkusyksystä pitkään jatkuneiden runsaiden sateiden takia. Tulvia esiintyi yhtä aikaa mantereen itä- ja länsilaidalla yhteensä 12 maassa. Syyskuun puolivälissä tulvien arvioitiin vaikuttavan puolentoista miljoonan ihmisen elämään. 
Länsi-Afrikka.
Lännessä pahiten kärsi Ghana, jonka pohjoisosa julistettiin katastrofialueeksi, kun Voltajoen alemmat haarat tulvivat. Siellä pahimmat sateet tulivat elokuun lopulla 24.–29. elokuuta, mutta sateet jatkuivat päivittäin myös syyskuun puolella. Tulvaa pahensi padon aukaisu Burkina Fason puolella. Yhteensä ainakin 20 ihmistä sai surmansa. Useita siltoja hajosi ja patoja murtui. Punaisen Ristin mukaan noin 400 000 ihmistä menetti kotinsa.
Tulvasta kärsineet alueet muodostavat Ghanan vilja-aitan, jonka maanviljely on paljolti riippuvainen jokivedellä kastelusta. Tulvat tuhosivat sadon, ja maahan odotettiin lähikuukausina laajamittaista nälänhätää. Avustustyöntekijät pelkäsivät myös kulkutautien, kuten koleran, leviämistä. 
Muita tulvasta kärsiviä maita olivat Togo, Niger, Nigeria, Liberia, Mali ja Burkina Faso. Burkina Fasossa tulvien arvellaan olleen pahimmat 54 vuoteen.
Itä-Afrikka.
Itä-Afrikassa kärsivät Sudan, Uganda, Etiopia, Kenia ja Ruanda.
YK:n avustusjärjestö WFP avusti Etiopiassa 60 000 ihmistä.
Barney Frank

Barnett ”Barney” Frank (s. 31. maaliskuuta 1940) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Massachusettsin neljättä vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1981–2013. 
Frank syntyi Bayonnessa, New Jerseyssä. Hän tuli valituksi Massachusettsin edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1972 ja valmistui Harvard Law Schoolista 1977. Frank on julkaissut useita poliittisia artikkeleita, kuten esseen "Speaking Frankly" vuonna 1992. Hän on juutalainen.
Frank on seksuaalisuudeltaan avoimesti homoseksuaali ja poliittisilta näkemyksiltään varsin liberaali. Hän puhui homoudestaan julkisuudessa ensimmäistä kertaa vuonna 1987. Hän tuli kongressissa tunnetuksi paitsi juuri homojen oikeuksien puolustajana, myös lääkekannabiksen käytön kannattajana.
Purple

Purple on grunge-yhtye Stone Temple Pilotsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 1994. Se sisältää yhtyeen suurimpia hittikappaleita, kuten "Vasoline", "Interstate Love Song" ja "Big Empty". Albumi oli suuri menestys debytoiden sijalla #1 "The Billboard 200" listalla ja myi Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa.
Vuonna 2006 albumi sijoitettiin sijalle 73 Guitar World-lehden listalla "the greatest 100 guitar albums of all time" (100 kaikkien aikojen parasta kitara-albumia).
Jarkko Kinnunen (kävelijä)

Jarkko Juhani Kinnunen (s. 19. tammikuuta 1984 Jalasjärvi) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa seuratasolla Jalasjärven Jalasta. Häntä on valmentanut vuodesta 2015 lähtien Valentin Kononen ja sitä ennen vuosina 1999–2015 Kari Ahonen.
Kinnunen on voittanut viidesti SM-kultaa 20 kilometrin kävelyssä: 2008, 2009, 2011, 2012 ja 2014. 30 kilometrin Suomen-mestaruuden hän on voittanut seitsemän kertaa. Hänen paras arvokisasijoituksensa on kahdeksas sija 50 kilometrin kävelyssä Berliinin MM-kisoissa 2009.
Hän on ilmoittanut päättävän uransa kauteen 2021, jonka jälkeen hän siirtyy liikunnanopettajaksi.
Ura.
SM-kisat.
Kinnunen saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa Kalevan kisoissa 2003 voittaessaan pronssia 20 km kävelyssä. Hän sai pronssia myös vuonna 2005. Vuosina 2006, 2007 ja 2015 hän on saavuttanut SM-hopeaa.
20 kilometrin kävelyn suomenmestaruuden Kinnunen on voittanut viidesti, vuosina 2008, 2009, 2011, 2012 ja 2014. Kinnusen 20 kilometrin kävelyn ennätys on 1.22.27, jonka hän teki huhtikuussa 2016.
30 kilometrin kävelyssä Kinnunen on voittanut suomenmestaruuden vuosina 2009–2013 ja 2015–2016.
SM-hallikisoista Kinnunen on saavuttanut 5 000 metrin ratakävelyssä kultaa vuosina 2008, 2009, 2010, 2013, 2019 ja 2021, hopeaa 2015 ja 2016 sekä pronssia 2004 ja 2005.
Arvokisat.
Arvokisoissa lajina on 50 kilometrin kävely. Göteborgin EM-kisoissa 2006 Kinnunen oli 14:s ja Osakan MM-kisoissa 2007 kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2008 Kinnunen oli 15:s ajalla 3.52.25.
Kinnusen paras arvokisasijoitus on yhdeksäs sija Berliinin MM-kisoissa 2009, mutta venäläisen Sergei Kirdjapkinin jäätyä kiinni dopingista 2016 hänen suorituksensa hylättiin ja Kinnusen sijoitus nousi kahdeksanneksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Kinnunen keskeytti. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli 15:s. Hän oli 15:s myös Lontoon olympialaisissa 2012, joissa teki oman ennätyksensä ajalla 3.46.25.
Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Kinnunen oli 20:s. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän oli 11:s ajalla 3.48.49. Pekingin MM-kilpailussa 2015 Kinnusen kävelyä haittasivat vatsavaivat, ja hän oli lopulta 32:s ajalla 4.02.07. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Kinnunen sijoittui 23:nneksi. Berliinin EM-kilpailuissa hän sijoittui sijalle 26. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän oli 20:s. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 hän sijoittui sijalle 26.
Hangar 18

Hangar 18 on vuonna 1990 julkaistu Megadethin kappale levyltä "Rust in Peace".
Kappale kertoo salaliitosta Area 51:ssä sijaitsevasta halli numero 18:sta. Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt Dave Mustaine. Mustaine sai kappaleen idean samannimisestä elokuvasta. Kappaleen d-mollissa etenevä sointukierto muistuttaa paikoitellen Metallican ”The Call of Ktulua”, joka onkin osittain Mustainen säveltämä kappale. Mustaine ei itse tosin halunnut omia tuotoksiaan käytettävän Metallican levyillä sen jälkeen, kun Mustaine erotettiin Metallicasta.
”Hangar 18” on julkaistu toisena singlenä levyltä "Rust in Peace". Singlen kannen on toteuttanut Megadethin kanssa pitkäikäistä työtä tehnyt Ed Repka. Kappale on myös mukana pelissä "Guitar Hero 2". ”Hangar 18” on yksi Megadethin tunnetuimmista kappaleista, ja se on päässyt monelle yhtyeen kokoelma-albumille.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Keith Ellison

Keith Maurice Ellison (s. 4. elokuuta 1963 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Minnesotaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 3. tammikuuta 2007 - 3. tammikuuta 2019. Ellison ei pyrkinyt enää jatkokaudelle vuoden 2018 vaaleissa, vaan siirtyi viimeisen kongressikautensa päätyttyä Minnesotan oikeusministeriksi. Ellison oli kongressin historian ensimmäinen islaminuskoinen jäsen.
Ellison syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen vanhempansa Leonard ja Clida Ellison, ovat katolilaisia. Ellison oli kolmas vanhempiensa viidestä pojasta; hän ja kolme muuta valmistuivat lakimiehiksi ja yhdestä tuli lääkäri. Hän kääntyi sunnamuslimiksi opiskeluaikoinaan 19-vuotiaana. 
Ellisonin vaimo Kim on high schoolin matematiikanopettaja. Parilla on neljä vuosina 1989–1997 syntynyttä lasta. Kim ilmoitti miehensä kampanjan aikana vuonna 2006 kärsivänsä multippeliskleroosista eli MS-taudista. 
Ellison tuli valituksi kongressiin Minnesotan viidennestä vaalipiiristä Martin Olav Sabon seuraajaksi. Kampanjansa aikana hän herätti Yhdysvalloissa jonkinasteista kohua, kun julkisuuteen nousi tieto hänen aiemmista yhteyksistään Nation of Islamiin. Hän ei kuitenkaan ole koskaan ollut liikkeen jäsen ja tuli oman ilmoituksensa mukaisesti vasta myöhemmin tietoiseksi sen juutalaisvastaisista näkemyksistä.
Schaffhausen

Schaffhausen (, , ) on kaupunki pohjoisessa Sveitsissä Reinin pohjoispuolella. Se on Schaffhausenin kantonin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on runsaat 36 000, ja se on kantonin väekkäin kaupunki. Pinta-alaltaan se on 42 neliökilometrin suuruinen. 
Historia.
Schaffhausen oli keskiajalla kaupunkivaltio. Kirjallisten lähteiden mukaan kaupunki aloitti oman rahanlyönnin vuonna 1045. Myöhemmin kaupunki oli jonkin aikaa Habsburgien hallinnassa, mutta se sai taas itsenäisyyden vuonna 1415. Vuonna 1457 kaupungista tuli Zürichin liittolainen, ja vuonna 1501 siitä tuli Sveitsin konfederaation täysjäsen. Ensimmäinen rautatieyhteys Schaffhauseniin valmistui vuonna 1857.
Vuoden 1944 huhtikuun 1. päivänä kaupunki kärsi suuria vaurioita, kun Saksan ilmatilasta Sveitsin ilmatilaan päätyneet yhdysvaltalaispommikoneet pommittivat kaupunkia epähuomiossa. Yhdysvallat tarjosi välittömästi miljoona dollaria hyvitystä vaurioiden korjaamista varten. 
Ystävyyskaupungit.
&lt;br&gt;
Fribourg

Fribourg ( tai "Freiburg im Üechtland", , ) on kaupunki läntisessä Sveitsissä. Se on Fribourgin kantonin pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Sarinejoen varrella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2015 lopussa oli 38 489. Kaupungin pinta-ala on 9,33 neliökilometriä.
Väestö.
Vuonna 2000 kaupungin asukkaista 64 prosenttia puhui äidinkielenään ranskaa, 21 prosenttia saksaa, neljä prosenttia italiaa ja loput 11 prosenttia muita kieliä, kuten albaniaa, serbiaa, espanjaa ja portugalia. Samana vuonna 69 prosenttia asukkaista ilmoitti uskonnokseen katolilaisuuden ja yhdeksän prosenttia protestanttisuuden. 14 prosenttia tunnusti jotakin muuta uskontoa ja kahdeksan prosenttia ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan.
Kaupunki on virallisesti kaksikielinen, sen virallisia kieliä ovat ranska ja saksa. Kaupunki sijaitsee ranskankielisen ja saksankielisen Sveitsin rajalla. Se perustettiin 1100-luvulla, ja tuolloin saksa oli kaupungin pääkieli. Saksa oli kaupungin ainoa virallinen kieli vuoteen 1800 saakka, jolloin rinnalle astui ranska. 
Liikenne.
Moottoritie A12 Veveystä Berniin kulkee Fribourgin kautta. SBB:n rautatiet Lausannesta Berniin kulkevat kaupungin kautta. Lisäksi Fribourgista haarautuu rautatie Payerneen ja Murteniin.
Julkista liikennettä kaupungissa ja lähialueilla hoitaa pääosin Transports publics fribourgeois -yhtiö.
Koulutus.
Kaupungissa toimii kaksikielinen Fribourgin yliopisto.
Urheilu.
Fribourg-Gottéron-jääkiekkojoukkue pelaa maan ylimmällä sarjatasolla National League A:ssa.
Ilona Punkkinen

Ilona Emilia Punkkinen (o.s. Ranta, s. 28. lokakuuta 1982 Lappeenranta) on suomalainen aita- ja pikajuoksija, jonka seura on Lappeenrannan Urheilu-Miehet. Häntä valmensi vuoteen 2009 asti Markus Iitiä ja sen jälkeen Milla Kelo. Punkkinen on moninkertainen SM-mitalisti ja arvokisakävijä. Hänen päämatkansa urallaan oli 400 metrin aitajuoksu, ja sivulajeina hänellä oli sadan ja 200 metrin juoksu.
Punkkisen ensimmäinen SM-mitali oli hopeaa 4 × 100 metrin viestissä vuonna 1999 ja sen jälkeen hän voitti vuoteen 2010 asti jonkin SM-mitalin joka vuosi. Pikaviestissä hän voitti hopeaa myös 2004. Kultaa tuli vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2006, pronssia vuonna 2000. Vuosina 1999 ja 2002 tuli pronssia sekä vuonna 2004 kultaa 4 × 400 metrin viestissä.
Henkilökohtaisia SM-mitaleja Punkkinen on voittanut yhdeksän ulkona ja kuusi hallissa. Hän on saanut seitsemän kultaa 400 metrin aitajuoksussa (2001, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2010). Pronssille hän sijoittui vuosina 2002 ja 2012. SM-halleissa hän on voittanut 300 metrin aitajuoksussa kultaa vuonna 2006 ja 60 metrin juoksussa kaksi kultaa (2007, 2010) ja yhden hopean (2005) sekä 200 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2007 ja pronssia vuonna 2001.
Punkkinen kuului Suomen joukkueeseen MM-kisoissa 2005 ja 2007, EM-kisoissa 2006, 2010 ja 2012 sekä EM-hallikisoissa 2007. Ulkoratojen kisoissa 2005, 2006, 2007 ja 2010 Punkkinen juoksi 400 metrin aidat. EM-kisoissa vuonna 2012 hän oli mukana 4 × 400 metrin viestijoukkueessa sekä 2006 ja 2007 myös pikaviestissä. EM-hallikisoissa Punkkinen juoksi 60 metriä. Kaikissa näissä kilpailuissa hän karsiutui alkuerissä.
Universiadeissa Punkkinen voitti vuonna 2007 kultaa 4 × 100 metrin viestissä. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi 400 metrin aitajuoksussa ennätysajallaan 56,48 s, jolla hän on Suomen kaikkien aikojen tilastossa seitsemännellä sijalla.
Mazie Hirono

Mazie Keiko Hirono (, s. 3. marraskuuta 1947) on Yhdysvaltain demokraattisen puolueen poliitikko ja 3. tammikuuta 2013 alkaen Havaijin edustaja Yhdysvaltain senaatissa. Hän toimi aiemmin vuodesta 2007 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Havaijin toisesta vaalipiiristä.
Tausta ja yksityiselämä.
Hirono syntyi Fukushimassa, Japanissa, mutta muutti amerikanjapanilaisen äitinsä kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1955. Hironon vanhemmat erosivat isän alkoholi- ja uhkapeliongelmien takia. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1959, samana vuonna kun Havaijista tuli virallisesti osavaltio.
Vuonna 1970 Hirono valmistui Havaijin yliopistosta pääaineenaan psykologia. Tämän jälkeen hän muutti Washingtoniin ja alkoi opiskella oikeustiedettä Georgetownin yliopistossa, josta hän valmistui kahdeksan vuotta myöhemmin. Tämän jälkeen hän muutti takaisin Havaijille ja alkoi työskennellä julkishallinnossa.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Hirono on buddhalainen.
Poliittinen ura.
Hironon poliittinen ura alkoi vuonna 1980, kun hänet valittiin Havaijin osavaltion edustajainhuoneeseen. Hän istui siellä yli vuosikymmenen, kunnes nousi osavaltion varakuvernööriksi. Hirono toimi Havaijin varakuvernöörinä vuosina 1994–2002. Hän oli vuonna 2002 Linda Linglen vastaehdokkaana Havaijin osavaltion kuvernöörinvaaleissa, mutta hävisi saatuaan 47 % äänistä.
Vuonna 2006 Hirono valittiin ensimmäisen kerran Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Virkaan astuessaan tammikuussa 2007 hänestä ja Hank Johnsonista tuli ensimmäiset Yhdysvaltain kongressiin valitut buddhalaiset.
Yhdysvaltain senaattiin Hirono valittiin ensimmäistä kertaa vuonna 2013, jolloin hänestä tuli myös maan ensimmäinen buddhalainen senaattori.
Yhdysvaltain kongressitalon valtauksen jälkeen Hirano vaati Ted Cruzin ja Josh Hawleyn senaattorinmandaattien poistamista, koska nämä olivat äänekkäästi vaatineet senaattia hylkäämään vuoden 2020 presidentinvaalien tuloksen. Lisäksi Hirano vaati Yhdysvaltain perustuslain 25. lisäykseen turvautumista, minkä nojalla Donald Trump pantaisiin viralta.
Petollinen on ihmissydän

Petollinen on ihmissydän () on vuonna 2004 ilmestynyt draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Asia Argento. Elokuva perustuu JT LeRoyn (oik. Laura Albert) samannimiseen kirjaan. Argento esittää itse naispääosaa.
Tarina.
Elokuva kertoo 7-vuotiaasta Jeremiahista, joka viedään väkisin kasvattivanhemmiltaan. Hänen biologinen äitinsä, Sarah on tullut täysi-ikäiseksi ja ottaa poikansa luokseen asumaan. Sarah käyttää huumeita, myy itseään ja kohtelee lastaan huonosti. Jeremiah haluaisi takaisin kotiinsa, mutta Sarah pelottelee pojan uskomaan, etteivät kasvattivanhemmat halunneet häntä takaisin. Jeremiah päättää karata, mutta jää kiinni ja joutuu takaisin äitinsä luo. Sarahin alati vaihtuvat miesystävät hakkaavat ja käyttävät poikaa seksuaalisesti hyväkseen. Sarahin jättämä Emerson raiskaa Jeremiahin kostoksi Sarahille. Jeremiah joutuu sairaalaan ja lasten psykologille. 
Myöhemmin Jeremiah pääsee isovanhempiensa hoiviin. Isovanhemmat ovat kiihkouskovaisia ja johtavat uskonnollista kulttia, jossa Jeremiah joutuu lukemaan Raamattua sekä tekemään katumusharjoituksia. Kultissa asuu myös hänen enonsa Aaron, joka pitää siskoaan syntisenä. Aluksi Aaron kiusoittelee Jeremiahia, mutta myöhemmin heistä tulee ystäviä. 
Kolmen vuoden kuluttua Jeremiah saarnaa kadulla Jeesuksesta ja tapaa Sarahin, joka ottaa pojan taas mukaansa vuosien erossaolon jälkeen. Tästä alkaa päihteiden ja rekkakuskien värittämä kiertolaiselämä pitkin Amerikan rekkaseisakkeita. 
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mielestä "Petollinen on ihmissydän" on karkea ja teknisesti kömpelö halvan budjetin filmi, jonka ulkokohtainen henkilöohjaus ei tarjoa samastumispintaa. Käsikirjoittajan ja ohjaajan rooleissa siedettävä Asia Argento pilaa Maskulan mielestä elokuvan vähäeleisen vilpittömyyden räikeällä näyttelijäntyöllään.
"Elitisti"-elokuvasivuston Ilja Rautsi taas kehui Argenton roolisuoritusta ”villin luontevaksi”, kuin luonnonvoimaksi. Kerronnaltaan elokuva on hänestä energinen eikä sorru missään vaiheessa sentimentaalisuuteen tai demonisointiin, vaan antaa tekojen puhua puolestaan.
Hautes-Pyrénées

Hautes-Pyrénées (oksitaaniksi "Nauts Pirenèus / Hauts Pirenèus") on Ranskan departementti numero 65 ja se sijaitsee Pyreneitten vuoriston pohjoispuolella Ranskan lounaisosassa. Hautes-Pyrénées on yksi Midi-Pyrénées'n provinssin departementeista.
Departementin hallintopaikka on Tarbes, paikallishallintokaupunkeja ovat Argelès-Gazost ja Bagnères-de-Bigorre. Vuonna 2006 Hautes-Pyrénées'ssa asui 227 732 asukasta ja väestötiheys oli 51,0 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa departementilla on 4 464 neliökilometriä.
Historia.
Departementti oli muinoin osa Bigorrea, aikanaan itsenäistä kreivikuntaa, mutta myöhemmin osa Gascognen provinssia. Suurin osa alueesta päätyi englantilaisten haltuun Ranskan ja Englannin solmittua Brétignyn sopimuksen vuonna 1360. 
Maantiede.
Maisema Hautes-Pyrénées'n departementissa on vuoristoista ja maanviljelysvaltaista, jossa on kyliä, maatiloja, peltoja, ylängöillä sijaitsevia laitumia sekä tuulisia vuoristoteitä. Ranskan ja Espanjan välisellä rajalla on vuori nimeltä Monte Perdido (). Vuoren korkein huippu on tosin Espanjan puolella.
Paholaiset

Paholaiset ("The Devils") on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut Ken Russellin ohjaama elokuva. Se perustuu Aldous Huxleyn kirjaan "The Devils of Loudun" vuodelta 1952 ja John Whitingin siitä sovittamaan näytelmään "The Devils" vuodelta 1960.
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo kielsi elokuvan heti vuonna 1971 antamalla sille ikärajan KK (Kokonaan Kielletty). Elokuvaa ei täten saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Perusteena elokuvatarkastamo käytti lausetta: ”Elokuva on raaistava ja omiaan vaikuttamaan mielenterveyttä vahingoittavasti”. Päätöksestä tehdyt valitukset kaatuivat; mukaan lukien Korkeimpaan hallinto-oikeuteen tehty valitus. Uusintatarkastuksessa videolevitystä varten vuonna 1985 elokuvatarkastamo päätyi edelleen samaan ikärajaan. Täyskielto raukesi vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä.
Kemin Palloseura

Kemin Palloseura (KePS) on kemiläinen vuonna 1932 perustettu jalkapalloseura.
Seura pelasi jalkapallon SM-sarjassa vuosina 1984–1989 ja saavutti SM-pronssia vuonna 1985. Vuonna 1986 seura pelasi Suomen cupin loppuottelussa häviten Olympiastadionilla pelatun ottelun Rovaniemen Palloseuralle maalein 0–2.
Ykkösdivisioonassa joukkue pelasi 1990–1996. Kakkosen pohjoislohkossa 1997–1999
KePSin edustusjoukkue yhdistettiin Visan Pallon ja Kemin Pallotoverit -85:n kanssa vuonna 1999 perustettuun jalkapalloilun erikoisseuraan PS Kemi Kingsiin..
Vuonna 2020 Kemin Palloseuran edustusjoukkue teki paluun jalkapallokartalle pelattuaan 5-divisioonan pohjoislohkossa. Vuonna 2022 KePS pelaa III-divisioonan pohjoislohkoa. Päävalmentajana on Esa Savolainen.
KePS on perinteisesti vahva junioritoimija ja kasvattajaseura. KePSin kasvatteja ovat mm. SM-sarjassa ja Veikkausliigassa pelanneet Ilkka Siitonen, Kari Skants, Timo Pirilä, Kalle Rönkkö, Jari Jäväjä, Jaakko Nyberg, Joonas Ikäläinen, Veikkausliigan puheenjohtaja Kaarlo Kankkunen ja kansainvälisen jalkapallouran pelannut Suomen Palloliiton urheilutoimenjohtaja Hannu Tihinen.
Kemin Palloseuraa ovat edustustasolla edustaneet myös Jukka Ikäläinen, Aki Lahtinen, Juhani Himanka, Miika Juntunen, Tuomo Pasanen, Kari Virtanen ja Keith Armstrong.
Jääpallon SM-sarjassa KePSin edustusjoukkue pelasi kaudella 1978−1979.
Myös miesten ja naisten lentopalloilu ovat kuuluneet seuran lajivalikoimaan.
Kemin Palloseuran kakkosjoukkue Kemin Jalkapallokerho KJK oli toiminnassa vuosina 1981–1989 pelaten korkeimmillaan III-divisioonaa.
Kath Soucie

Katherine Soucie (s. 18. marraskuuta 1953 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, jonka äänirooleja ovat Vili ja Lilli animaatiosarjassa "Ipanat".
Ura.
Soucie opiskeli näyttelemistä kaksi vuotta American Academy of Dramatic Artsissa New Yorkissa, jossa hän myös aloitti uransa näyttelijänä teatterinäytelmissä ennen siirtymistään ääninäyttelijäksi.
Ääninäyttelijänä.
Opiskelunsa aikana Soucie tapasi näyttelijän, joka työskenteli useimmiten ääninäyttelijänä. Hän oli mukana erityisesti mainoksissa ja kutsui Soucien tekemään ääniä kampanjaansa. Myöhemmin Soucie muutti Los Angelesiin agenttinsa kutsusta, joka oli myös muuttanut aikaisemmin New Yorkista. Soucie työskenteli hivenen televisiossa, jonka jälkeen hän sattui vahingossa päätymään animaatioiden pariin. Lopulta valinta osoittautui Soucien kannalta täydelliseksi, koska hän halusi jo alkuvaiheessa tulla näyttelijäksi ja naurattaa ihmisiä.
Soucien ensimmäinen äänirooli oli animaatiosarjassa "Rambo ja vapauden voimat" vuonna 1986, jolloin hän oli kolmen naishahmon ääninä., minkä jälkeen hän on esiintynyt yli 200 animaatiossa. Listaan mahtuu sarjoja ja elokuvia kuten "Smurffit", "Haamujengi", "Pilipalipilotit", "Kaunotar ja hirviö", "Tiny Toons", "Varjoankka", "Aladdin", "Gargoyles", "Jimi Matala", "Prätkähiiret", "The Mask" ja "Ystäväni Tiikeri &amp; Nalle Puh". Tämän myötä Soucie on yksi tunnetuimpia ääninäyttelijöitä ja on myös ääninäytellyt 1990-luvulta lähtien myös videopeleissä, kuten "Final Fantasy X-2", "Full Throttle" ja .
Soucien esikuva ääninäyttelijänä on Frank Welker.
Purjekala

Purjekala ("Istiophorus platypterus") on Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä elävä ahvenkala. Purjekala on nimensä mukaan isoeväinen kala, joka on erittäin voimakas. Kalan pituus on täysikasvuisena 2,5–3 m sarvekkaasta nokasta pyrstöön saakka. Täysi-ikäisen kalan massa on 45–55 kg. Suurin julkaistu pyydystetyn purjekalan massa on ollut 100 kg.
Purjekala saalistaa noin puolimetristä nokkaansa käyttäen. Nokassa olevat pienet imukupit ovat erittäin voimakkaita. Tämän vuoksi muun muassa Meksikossa yleinen tapa pyydystää purjekalaa on kiinnittää punottu köyden pätkä (noin 30 cm) veneen perässä vedettävän siiman päähän ja hakata sen punokset auki siten, että se muistuttaa mustekalaa. Tähän purjekala käy kiinni ja nokan imukupit kiinnittyvät niin kovasti punosköyden säikeisiin, että kala joko tulee veneeseen tai siima katkeaa. Koukkua ei tässä kalastuksessa tarvita lainkaan.
Miset

Miset Oy oli Mikkelin seudun elinkeinoyhtiö. Yhtiön omistajia olivat Mikkelin seudun seitsemän kuntaa, Mikkeli, Kangasniemi, Ristiina, Puumala, Hirvensalmi, Pertunmaa ja Mäntyharju.
Miset perustettiin vuonna 2006. Vuosien mittaan ero teknologiayritysten ja palvelualan välillä kävi epäselvemmäksi. Miktechin ja Misetin fuusion seurauksena syntyi Mikkelin kehitysyhtiö Miksei Oy.