tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sininen ja valkoinen (vaaliliitto)

Sininen ja valkoinen (, ) on israelilainen poliittinen allianssi, johon kuuluu kolme puoluetta sekä yksi sitoutumaton edustaja. Vaaliliitto on perustettu 21. helmikuuta 2019.
Alkuperäisiä jäsenpuolueita ovat Yesh Atid, Israelin kestävyys ja Telem. Sitoutumaton Knessetin jäsen on Gabi Ashkenazi. Yhteensä ryhmällä oli 33 edustajaa Knessetissä, mikä teki siitä suurimman ryhmän ennen vuoden 2020 vaaleja. 
Huhtikuussa 2020 Yesh Atid ja Telem jättivät vaaliliiton, kun Sininen ja valkoinen muodosti hallituksen Likudin kanssa. 
Ideologia ja näkemyksiä.
Poliittiselta kirjoltaan Sininen ja valkoinen on keskustalainen. Toisinaan se lasketaan myös kansanpuolueeksi (eng. "big tent"). 
Allianssin yhdistäviä ideologioita ovat mm. liberalismi, sosiaaliliberalismi ja sionismi. 
Puolueohjelmassaan vaaliliitto vaatii mm. seuraavia:
Vaalit.
Ensimmäisiin vaaleihinsa vaaliliitto osallistui huhtikuussa 2019. Tuolloin se sai 35 paikkaa Knessetissä. Syyskuun 2019 vaaleissa puolue sai 33 paikkaa menettäen 2 verrattuna edellisiin vaaleihin. 
Vuoden 2020 vaaleissa vaaliliitolla on 41 ehdokasta.
Herman Palm

Carl Herman Palm (18. toukokuuta 1863 Länsi-Götanmaa – 24. marraskuuta 1942 Varberg) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hänet muistetaan pääasiassa teoksesta "Under rönn och syrén", jonka hän sävelsi neljälle mieslaulajalle.
Elämä ja ura.
Palmin isä Ferdinand Palm oli maatilanomistaja. Äiti Amanda Johanna Detleff-Gerlack oli musikaaliseen saksalaissukuun kuulunut oopperalaulaja. Lukion jälkeen Palm opiskeli teologiaa ensin Lundin, sitten vuodesta 1886 Uppsalan yliopistossa. Hän opetti laulua ja musiikkia tyttökoulussa Uppsalassa vuosina 1887–1893. Hän sai urkurin ja kanttorin oppiarvon vuonna 1898, minkä jälkeen työskenteli vuoteen 1904 saakka Uppsalan tuomiokirkon urkurina. Teologina Palm valmistui vuonna 1902. Samana vuonna hän sai pappisvihkimyksensä ja nimityksen avustavaksi pastoriksi Uppsalan tuomiokirkkoon. Vuonna 1903 hän meni naimisiin Edith Stuartin kanssa. 
Vuosina 1904–1911 Palm opetti liturgista laulua Uppsalan yliopistossa, ja vuosina 1905–1911 hän toimi lisäksi vankilapastorina. Vuonna 1911 hän pääsi Sångan ja Skån seurakuntien vikaariksi; nykyisin nämä seurakunnat kuuluvat Färingsön seurakuntaan Tukholman hiippakunnassa. Palm jatkoi yhä myös musiikillista toimintaansa johtamalla kuoroa, säveltämällä lauluja ja julkaisemalla laulukokoelmia. Palm edisti aktiivisesti liturgisen laulun reformia ja kuului Liturgiseen musiikkikomiteaan kolmen vuoden ajan vuodesta 1910. Vuonna 1911 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.
Palm jäi eläkkeelle vuonna 1934 ja vietti viimeiset vuotensa tyttärensä kanssa Kungsbackassa.
Musiikkituotanto.
Palm yhdistetään säveltäjänä enimmäkseen "Under rönn och syrén" -teokseen, joka oli vielä vuonna 2007 esitetyin kuorolaulu Ruotsissa. Hän sävelsi laulun 15-vuotiaana Zachris Topeliuksen sanoihin. Palm sävelsi lisäksi esimerkiksi lastenlauluja, joiden sanojen kirjoittajien joukossa olivat Jeanna Oterdahl ja Elsa Beskow. 
Palm julkaisi transkriboituja lauluja ja kansantansseja kokoelmassa "Minnen från Västergötland". Hän keräsi myös kahden kansanlaulukokoelman kokonaisuuden "Folkvisor från Västergötland", editoi "Militär-sångbokin" (1910) ja julkaisi kirkkojen sekä koulujen käyttöön laaditun kuoroantologian "Musica sacra" (1915).
Nina Chydenius

Nina Chydenius (s. 28. tammikuuta 1990 Kauniainen) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa HIFK-Friidrottia. Vuoteen 2018 saakka hän edusti Viipurin Urheilijoita ja vuosina 2019–2024 Gamlakarleby IF:iä. Hänen valmentajansa on vuodesta 2022 ollut Timo Vuorimaa. Aiemmin häntä ovat valmentaneet muun muassa Tommy Ekblom, Tuomo Salonen ja Håkan Prest.
Chydenius on saavuttanut Kalevan kisoissa 10 000 metrillä kultaa Tampereella 2021 ja Joensuussa 2022 ja pronssia 2023 sekä 5 000 metrillä hopeaa Vaasassa 2024 ja pronssia 2021 ja 2023. Hän saavutti sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 3 000 metrin juoksussa 2020 ja 2021. Puolimaratonin SM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 2017 ja pronssia 2012. Maratonin SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 2023. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia pitkällä matkalla 2020, 2021 ja 2023 sekä hopeaa joukkuekilpailussa 2014.
Chydenius sijoittui 2011 Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 10 000 metrillä kymmenenneksi. Aikuisten maajoukkuekilpailuissa hän on kilpaillut vuodesta 2010. Parhaimmillaan hän on ollut kolmas 10 000 metrin Pohjoismaiden-mestaruuskilpailussa Selfossissa 2011. Aikuisten arvokisoissa hän debytoi Münchenin vuoden 2022 EM-kisojen maratonilla, jossa hän oli parhaana suomalaisena 39. sijalla. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui maratonilla 54:nneksi. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän oli 10 000 metrillä kahdeksas ennätyksellään 32.16,85.
Chydenius avioitui syyskuussa 2022 jalkapalloilija Sebastian Mannströmin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Chydenius on julkisuudessa kertonut joutuneensa 18-vuotiaana Lapinlahden mielisairaalan suljetulle osastolle syömishäiriöidensä vuoksi ja kärsineensä sen jälkeen myös masennuksesta.
Philip J. Corso

Philip James Corso (22. toukokuuta 1915 – 16. heinäkuuta 1998) oli Yhdysvaltain maavoimien upseeri, joka oli kiinnostunut ufoista. Hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa 23.2.1942–1.3.1963, ja saavutti sotilasarvon everstiluutnantti. Corso julkaisi vuonna 1997 kirjan "The Day After Roswell" (Suom. "Päivä Roswellin jälkeen"), jossa hän kertoo osallisuudestaan Roswellin vuoden 1947 UFO-maahansyöksystä saadun maapallon ulkopuolisen teknologian tutkimukseen. Hän oli Art Bellin vieraana Coast to Coast AM -radio-ohjelmassa 23.7.1997 ja puhui suorassa lähetyksessä Roswell-tapauksesta. Corso kuoli sydänkohtaukseen vajaa vuosi myöhemmin.
Sotilasura.
Corso liittyi maavoimiin vuonna 1942 ja palveli maavoimien sotilastiedustelussa Euroopassa. Hänestä tuli Yhdysvaltojen vastavakoilujoukkojen päällikkö Roomassa. Korean sodassa (1950–1953) Corso suoritti sotilastiedustelutehtäviä kenraali Douglas MacArthurin alaisena.
Corso kuului presidentti Eisenhowerin kansallisen turvallisuuden neuvostoon vuosina 1953–1957. Hänestä tuli vuonna 1961 kenraaliluutnantti Arthur Trudeaun alaisena Pentagonissa maavoimien ulkomaisen teknologian tutkimus- ja tuotekehitysosaston johtaja. Hän palveli myöhemmin sotilasuransa jälkeen senaattorien James Eastlandin ja Strom Thurmondin palveluksessa ja erikoistui kansalliseen turvallisuuteen liittyviin asioihin. Corsolle myönnettiin 21-vuotisen sotilasuransa aikana 19 ansiomerkkiä.
Päivä Roswellin jälkeen -kirja.
Kirjassaan "The Day After Roswell" (1997, kanssakirjoittaja William J. Birnes), Corso väittää, että hänen hallussaan oli maapallon ulkopuolista esineistöä Roswellissa New Mexicossa vuonna 1947 tapahtuneesta UFOn maahansyöksystä. Corso sanoo, että keskustiedustelupalvelun ensimmäisen johtajan Roscoe H. Hillenkoetterin johdolla koottiin salamyhkäinen hallituksen ryhmä (Majestic-12), jonka yksi tehtävä oli koota kaikki tieto maapallon ulkopuolisesta teknologiasta. Corso sanoo, että Yhdysvaltojen hallitus kielsi samalla julkisesti lentävien lautasten olemassaolon. Corson mukaan esineistön takaisinmallinnus johti suoraan hiukkassuihkulaitteiden, kuituoptiikan, lasereiden, mikropiirien ja Kevlar-materiaalin kehittämiseen. Corso väittää kirjassa myös, että avaruuteen sijoitetun SDI-ohjuspuolustusjärjestelmän (Strategic Defence Initiative) tai ”tähtien sodan”, oli tarkoitus tuhota lähestyvien vihollisen taistelukärkien elektroniset ohjausjärjestelmät ja myös vaurioittaa vihollisen avaruusaluksia, mukaan lukien niitä, jotka olivat peräisin maapallon ulkopuolelta. "The Day After Roswell" -kirja on ilmestynyt suomeksi nimellä "Päivä Roswellin jälkeen".
Martin Opitz

Martin Opitz von Boberfeld (23. joulukuuta 1597 Bunzlau, Sleesia – 20. elokuuta 1639 Danzig, Saksa) oli saksalainen runoilija, uudemman saksalaisen runouden isä.
Elämä ja työ.
Opitz kävi kotikaupunkinsa latinankoulua sekä Breslaun ja Beuthen an der Oderin lukiota. Oltuaan pari vuotta kotiopettajana hän jatkoi opintojaan ja opiskeli kirjallisuutta, filosofiaa ja runoutta Heidelbergin yliopistossa ja toimi siellä professorina opettaen runoutta ja filosofiaa. 30-vuotisen sodanu hatessa hän matkusti Hollantiin ja Jyllantiin. Hän palasi Saksaan 1621 ja siirtyi 1622 Weissenburgiin Transilvaniaan akateemisen lukion opettajaksi. Hän siirtyi Wieniin ja sai runoillaan keisarin suosion. 30-vuotisen sodan jatkuessa ja sen uhan alla hän palasi kotiseudulleen, otti yhteyttä ruotsalaisiin joukkoihin ja toimi heidän palveluksessan. Vuonna 1637 hänestä tuli Puolan kuninkaan Vladislav IV:n historiankirjoittaja. Kun sitten ruttoepidemia saavutti Danzigin, hän lähti kotiseudulleen auttamaan sairaita, mutta kuoli itsekin ruttoon.
Opitz oli aikanaan oppinut mies. Hän julkaisi useita teoksia, jo lukioaikanaan latinankielisiä runoja ja oli aikanaan hyvin arvostettu ja palkittu runoilija. Keisari Ferdinand II myönsi hänelle "seppelöidyn runoilijan" (poeta laureatus) -arvon 1625 ja aateloi hänet 1627 nimellä von Boberfeld. Hän halusi uudistaa saksalaista runoutta muiden maiden mallin mukaan kohti renessanssin runoutta ja luopuikin runoissaan ja virsissään perinteisistä antiikin ajan runomitoista. 1642 ilmestyi hänen pääteoksena "Buch von der deutschen Poeterey". Hän laajensi teosta 1625 käsitelemään niin maallista kuin hengellistä runoutta. 
Opitzin mielestä runoissa tuli olla tarkka riimi, siten, että säkeistöissä olisi aina sama tavumäärä sekä painollisten ja painottomien tavujen vuorottelu. Näin ei vielä tuohon aikaan ollut. Lisäksi hän suosi runomittoina germaanisten kielten mukaisia jambi- ja trokee-mittoja. Julkaisemallaan runousopilla hän vaikutti suorastaan lainlaatijan tavoin tarkoituksenaan, että saksalaiset oppisivat jäljittelemään niitä, jotka olivat päässeet heitä pitemmälle runon sepittämisen taidossa. Hänen opetuksillaan olikin myönteinen vaikutus Saksan runouteen, myös virsirunouteen.
Yksi Opitzin virsi on säilynyt Suomessa ja Ruotsissa, vuonna 1643 Opizin julkaisemassa kokoelmassa ”Zehn Psalmen Davids” ilmestynyt virsi "O Licht geboren aus dem Lichte". Se on Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa aamuvirsien osastossa virsi 536 "Kristus, valo valkeuden" (Säk. 1–3 Martin Opitz 1634, ruots. ja säk. 4–5 Johannes Melartopaeus 1664. Suom. virsikirjaan 1701, uud. Elias Lönnrot 1872, Anna-Maija Raittila 1984, säv. Johann Schop. Ruotsin kirkon virsikirjassa se on osastossa,”Kirkkovuoden loppu” virsi 488 "Kristus, valo valkeuden" (Ruots. Johannes Melartopaeus 1664, Karl-Gustaf Hildebrand 1984, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1999, säv. Johann Schop). Virren ruotsintaja oli suomalainen pappi Johannes Christierni Melartropaeus (1635-1679. Hän on kääntänyt virren eri runomittaan kuin Opitzin teksti on ja kirjoittanut siihen kaksi lisäsäkeistöä.
Burchiello

Burchiello, oik. Domenico di Giovanni (1404−1448) oli italialainen parturi ja runoilija. Hänen runonsa ovat hullunkurista ilveilyrunoutta, joiden satiiri kuitenkin on suureksi osaksi kadottanut kärkensä, kun niiden persoonallisia salaviittauksia ei enää ymmärretä. Burchiello-nimensä hän on saanut siitä, että hän tahallaan yhdisteli varsin erilaisia asioita sattumalta tai osuvan loppusoinnun perusteella ("alla burchia" = 'sattumalta').
Heinrich Bulthaupt

Heinrich Alfred Bulthaupt (26. lokakuuta 1849 Bremen − 20. elokuuta 1905 Bremen) oli saksalainen kirjallisuushistorioitsija ja kirjailija. Hänen pääteoksensa on "Dramaturgie des Schauspiels" (4 nidettä, 1882−1901). Bulthaupt vieroksui uudenaikaisimpia virtauksia sen aikaisessa runoudessa ja taiteessa. Bulthaupt on kirjoittanut myös paljon näytelmiä sekä runoja, novelleja ja oopperantekstejä ja teokset "Dramaturgie der Oper" (2 nidettä, 1887) ja "Dramaturgie der Classiker" (1882).
Stig Westerberg

Stig Westerberg (26. marraskuuta 1918 Malmö – 1. heinäkuuta 1999 Lidingö) oli ruotsalainen kapellimestari.
Westerberg opiskeli vuosina 1937–1942 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Hänen opettajiinsa kuuluivat Tor Mann ja myöhemmin Paul Kletzki. Westerberg työskenteli korrepetiittorina Tukholman kuninkaallisessa oopperassa vuosina 1943–1946 ja palasi sinne kapellimestarina vuosiksi 1953–1957. Vuosina 1947–1948 Westerberg työskenteli kapellimestarina Oscarsteaternissa ja vuosina 1949–1953 Gävlen sinfoniaorkesterissa. Ruotsin radion sinfoniaorkesterin perustamisesta (1965) lähtien Westerberg johti sitä säännöllisesti parin vuosikymmenen ajan. Hän johti vierailevana kapellimestarina myös muiden muassa Münchenin filharmonikkoja.
Westerberg oli aktiivinen Wilhelm Stenhammarin, Hugo Alfvénin, Kurt Atterbergin, Allan Petterssonin ja Karl-Birger Blomdahlin tuotantojen edistäjä, joka teki niitä tunnetuiksi myös Ruotsin ulkopuolella. Hänen muuhun ohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Antonín Dvořákin, Camille Saint-Saënsin, Gabriel Faurén ja Darius Milhaudin teoksia. Hän kantaesitti yli 80 uutta teosta. Useimmat Westerbergin levytyksistä ovat Ruotsin radion sinfoniaorkesterin kanssa tehtyjä. Näihin kuuluu Caprice Recordsin julkaisema vuoden 1985 levytys Blomdahlin oopperasta "Aniara". Westerbergin levytyksiä on saatavilla myös esimerkiksi BIS:n ja EMI:n kautta.
Westerberg toimi Malmön sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina vuosina 1978–1985.
Trikromaattinen värinäkö

Ihmisillä on tyypillisesti trikromaattinen värinäkö eli kolmivärinäkö. Tällöin tappisoluja on punaherkkiä, viherherkkiä sekä siniherkkiä, jolloin ne aistivat kolmea perusväriä. Näiden yhdistelmistä aivoissa muodostuvat kaikki muut värit. On myös olemassa tetrakromaattinen värinäkö eli nelivärinäkö, silloin on kyky muodostaa eri värejä neljällä silmän verkkokalvon valoa aistivalla tappisolutyypillä.
Dylan Gambrell

Dylan Gambrell (s. 26. elokuuta 1996) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Toronto Maple Leafsiä. San Jose Sharks varasi keskushyökkääjänä pelaavan Gambrellin vuoden 2016 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Gambrell on kätisyydeltään right. Heinäkuussa 2021 Gambrell teki Sharksin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Lokakuussa 2021 Sharks kauppasi Gambrellin Ottawa Senatorsiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2022 varaustilaisuudessa. Kesäkuussa 2022 Gambrell teki yksivuotisen jatkosopimuksen Senatorsin kanssa. Kaudella 2017–2018 alkaneella NHL-urallaan Gambrell on pelannut 233 runkosarjaottelua, joissa on tehnyt 17 maalia ja 23 syöttöä eli 40 tehopistettä. Kahdessa pelaamassaan pudotuspeliottelussa hän on tehnyt yhden maalin. Tilastot päivitetty 11. kesäkuuta 2023. Heinäkuussa 2023 Gambrell teki vapaana agenttina Toronto Maple Leafsin kanssa ja 775 000 dollarin arvoisen sopimuksen.
Clarence Gilyard

Clarence Alfred Gilyard Jr. () oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja professori. Hän näytteli paitsi televisiosarjoissa ja elokuvissa, myös puheteatterissa. Gilyard tunnetaan eritoten sarjoista "Matlock" ja "Walker, Texasista". Myöhemmin hän opetti näyttelemistä yliopistossa.
Varhaiselämä.
Gilyard oli kuusilapsisen perheen toinen. Hänen perheensä oli alun perin New Orleansista, mutta vietti liikkuvaa elämää: Gilyard kasvoi ilmavoimien tukikohdissa eri puolilla Amerikkaa, sillä hänen isänsä oli upseeri. High schoolin jälkeen Gilyard opiskeli Sterling Collegessa, mutta opinnot jäivät kesken, kun hän sekaantui alkoholiin ja huumeisiin. Hän muutti pois vanhempiensa kotoa San Bernardinosta Long Beachiin, jossa hän opiskeli Kalifornian yliopistossa pääaineenaan ilmaisutaito. Ennen valmistumistaan Gilyard teki töitä muun muassa tarjoilijana.
Alun perin luterilaiseksi kasvatettu Gilyard kääntyi katoliseksi 1990-luvulla.
Ura.
Gilyard aloitti näyttelijän uransa 1980-luvun alussa sivuroolilla television rikosdraamasarjassa "CHiPs", minkä jälkeen hän näytteli muun muassa elokuvissa "Top Gun" ja "Die Hard". Vuosina 1989–1993 Gilyard näytteli Conrad McMastersia oikeussalidraamassa "Matlock".
Vuosina 1993–2001 Gilyard näytteli James Trivetten roolia Chuck Norrisin tähdittämässä toimintasarjassa "Walker, Texasista". James Trivette on sarjan jokaisen tuotantokauden vakiohenkilö. Gilyard palasi Jamesin rooliin televisioelokuvassa "Walker, Texasista: Uhka idästä" (2005), tuolloin tosin sivuosassa.
2010-luvulla Gilyard näytteli muun muassa elokuvissa "Chasing Shakespeare" (2013) ja "A Matter of Faith" (2014).
Puheteatterissa Gilyard näytteli miespääosaa komediassa "Driving Miss Daisy". Hänen vastanäyttelijänään oli "Walker, Texasista" -sarjasta tuttu Sheree J. Wilson.
Gilyard vetäytyi aktiiviselta näyttelijänuralta 2000-luvun alussa. Hän suoritti teatteritaiteiden maisterin tutkinnon Southern Methodist Universityssä ja toimi sittemmin näyttämö- ja elokuvataiteen professorina Nevadan yliopistossa.
Yksityiselämä.
Gilyard oli naimisissa kaksi kertaa ja kuuden lapsen isä. Hänen ensimmäinen liittonsa päättyi eroon, toisen vaimonsa Elena Castillon kanssa hän avioitui 2001. Gilyard kuoli pitkälliseen sairauteen 66-vuotiaana kotonaan Las Vegasissa.
Lakaina

Lakaina (, ’lakonialainen malja’) on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona kreikkalaisesta keramiikasta.
Lakainan alkuperä oli sen nimen mukaisesti Spartassa ja muualla Lakoniassa. Vaasityypin nimi on feminiini sanasta "Lakōn" (), ’lakonialainen’, ja tarkoittaa maljatyypin lisäksi myös lakonialaista naista. Lakaina-tyyppi jäi pois käytöstä 400-luvun eaa. alkupuolella.
Lakaina on muodoltaan korkea, sylinterimäinen juomamalja, jossa on korkea reuna ja kaksi vaakasuuntaista kädensijaa. Alaosa kädensijoineen muistuttaa jossakin määrin kyliksiä. Lakainassa ei kuitenkaan ole varrellista jalkaa.
Moses Lake (Washington)

Moses Lake on kaupunki Grantin piirikunnassa Washingtonin osavaltiossa Yhdysvaltain luoteisosassa.
Maantiede ja ilmasto.
Moses Lake sijaitsee ylänkömaalla Washingtonin keskiosassa noin 240 kilometriä Seattlesta itäkaakkoon. Etäisyys itäisen Washingtonin keskukseen Spokaneen on noin 150 kilometriä.
Moses Lake on piirikuntansa suurin kaupunki ja osa harvaanasuttua Moses Lake–Othellon tilastoaluetta.
Moses Lakessa vallitsee keskileveysasteiden kuiva aroilmasto. Vuoden keskilämpötila on 10,3 °C ja sademäärä 231 millimetriä.
Historia.
Moses Lake on saanut nimensä alkuperäiskansan heimopäälliköltä Mosesilta (n. 1829–1899). Alueella eli intiaaniheimoja satoja vuosia ennen eurooppalaisten siirtolaisten tuloa. Siirtolaiset perustivat hedelmätarhoja, jotka korvattiin vihannesviljelmillä 1930-luvun laman aikaan. Kiistat vesistöjen käyttöoikeuksista hidastivat Moses Laken kehitystä ja suuri lama pysäytti sen tyystin. Erään maahuutokaupan yhteydessä todettiin: "You may buy the land, but you cannot buy the water – we own it" (Maa-alueet voitte ostaa, mutta ette vesivaroja – me omistamme ne). Kaupunki oli saanut nimekseen Neppel vuonna 1891, nimeksi vaihdettiin Moses Lake vuonna 1938. Asukasluku oli tuolloin noin 300.
Kärvistelevän kaupungin kehitykseen haluttiin vauhtia, joten paikalliset liikemiehet alkoivat kehittää alueen liikenneyhteyksiä. Rakennettiin valtatie 10, eli Sunset Highway. Vesivaroja alettiin hyödyntää Moses Laken kehittämiseen ja vaurastumiseen, ja kaupungista kehkeytyi osavaltionsa nopeimmin kehittyvä alue. Moses Lake Army Air Basen perustaminen (joka sittemmin sai nimen Larson Air Force Base), turismi ja runsaat vesivarat tekivät Moses Lakesta paikalliskeskuksen, joka kasvoi monikymmenkertaiseksi 1960-luvulle tultaessa. Uusi kasvupyrähdys runsaasta kymmenestä tuhannesta asukkaasta yli 20 000:een koettiin 2000-luvulla.
Talous ja liikenne.
Moses Laken elinkeinoelämä on muuttunut maatalouspainotteisesta valmistavaan teollisuuteen. Kaupungissa on muun muassa Boeingin ja Dellin laitoksia. Moses Lake sijaitsee Interstate 90- ja State Route 17 -valtaväylien risteyksessä. Lähes 4 900 kilometriä pitkä Interstate 90 kulkee mantereen halki Tyynenmeren rannalta Seattlesta Atlantin rannalle Bostoniin.
Lebes

Lebes () on antiikin aikana käytetty keraaminen tai metallinen sekoitusmalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Lebeksiä käytettiin sekoitusmaljoina symposioneissa eli pidoissa. Niitä tiedetään käytetyn myös palkintoina. Lebeksiä valmistettiin klassiselle kaudelle 400-luvulle eaa. saakka. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.
Lebes on muodoltaan jalaton ja korvaton pyöreäpohjainen sekoitusmalja, jossa on matala kaula. Se sijoitettiin jalustalle eli holmokselle, ja joskus myös kolmijalalle. Usein lebekseen samastetaan dinos. Morsiuskylvyissä käytetty muunnelma lebeksestä on lebes gamikos.
Lekanis

Lekanis () on antiikin aikana käytetty keraaminen korurasia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Lekanis on matala kannellinen korurasia, jossa on vaakasuuntaiset kädensijat, rengasjalka ja kansi. Toinen lekaniksen kaltainen vaasi on pyksis. Lekanista muistuttaa paljon lekane, joka on kanneton astia. Aina näiden kahden tyypin välille ei kuitenkaan tehdä selvää eroa. Lekanikset on usein koristeltu hääaiheisilla maalauksilla, ja toisaalta ne esiintyvät itse eräänä hääseremonioissa käytettynä astiatyyppinä muissa hääaiheisissa maalauksissa.
Lopas

Lopas () on antiikin aikainen keraaminen kattila. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lopas on muodoltaan leveä ja matala. Siinä on kaksi kädensijaa, ja siinä on voinut myös olla kansi. Lopasta käytettiin hauduttamiseen, siinä missä hieman samankaltainen teganon oli paistoastia. Sana "lopas" saattoi tarkoittaa kreikan kielessä myös lautasta tai ruoka-annosta.
Luterion

Luterion ( tai "loutērion", ) on antiikin aikainen keraaminen tai metallinen pesuastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 
Luterion on muodoltaan suurikokoinen astia, jossa on kaksi kädensijaa. Sitä käytettiin vesiastiana peseydyttäessä sekä mahdollisesti myös hautajaisrituaaleissa ruumiin pesemisessä. Vaasin nimi on deminutiivi sanasta "lūtēr" (), ’kylpyamme’.
Lydion

Lydion (, ’lyydialainen’) on antiikin aikainen keraaminen hajustevoideastia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Lydion on pienikokoinen vaasi, jossa on leveä suu ja keskiosa sekä suhteellisen korkea kartiomainen jalka. Vaasin nimi viittaa Lyydiaan, josta tyyppi oli peräisin. Lydioneita valmistettiin arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Niitä vietiin eri puolille Välimerta, ja niitä myös jäljiteltiin monissa paikoissa. Tyyppi oli suosittu erityisesti itäisillä kreikkalaisalueilla, kuten Jooniassa. Vaasia käytettiin erityisesti "bakkaris" () -nimisen voiteen säilytykseen. Se tehtiin eri arvioiden mukaan joko taponlehdestä (, "Asarum europaeum") tai eräästä jäkkärästä ("Gnaphalium sanguineum").
Heini Ikonen

Heini Anna Sofia Ikonen (s. 22. maaliskuuta 1999 Jyväskylä) on suomalainen keskimatkanjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajansa on vuodesta 2023 lähtien ollut Antti Ikonen. Sitä ennen häntä valmensi Ari Nummela.
Ikonen saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa vuonna 2020 hopeaa 800 metrin juoksussa, 2022 ja 2024 kultaa viestissä ja 2023 pronssia 800 metrillä sekä 2025 hopeaa 1 500 metrillä ja pronssia 800 metrillä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 400 metrin viestissä kultaa 2019, hopeaa 2017 ja 2024 ja pronssia 2022, 4 × 800 metrin viestissä kultaa 2019 sekä hopeaa 2017 ja 2018, 4 × 1 500 metrin viestissä hopeaa 2020 ja 2021 sekä 4 000 metrin viestissä kultaa 2024 ja pronssia 2022. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saanut joukkuekilpailussa hopeaa 2023. Kalevan kisoissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 800 metrillä neljänneksi 2019.
Ikosen ennätys 800 metrillä on Kuortaneella 17. kesäkuuta 2023 juostu 2.05,37.
Edward Dundas Butler

Edward Dundas Butler (15. lokakuuta 1842 Lontoo, Britannia − 1919) oli englantilainen oppinut, British Museumin kirjastonassistentti. Tuntien perusteellisesti suomalaisen, samoinkuin myös unkarilaisen, kirjallisuuden hän on tehnyt sitä tunnetuksi kotimaassaankin kirjoittamalla englantilaisiin aikakauskirjoihin ilmoituksia ja katsauksia kirjallisuuteemme, vieläpä kääntämällä englannin kielelle B. F. Godenhjelmin "Oppikirjan suomalaisen kirjallisuuden historiassa" ("Handbook of the history of Finnish Literature" 1896) ja Valfrid Vaseniuksen "Piirteitä Suomen kirjapainon historiasta" ("Outlines of the history of printing in Finland" 1898).
Butler oli British Museumin painettujen kirjojen osaston assistentti. Hän oli Unkarin tiedeakatemian jäsen ja kirjoittanut Encyclopaedia Britannicaan Unkarin kirjallisuutta käsitteleviä artikkeleita. Hän oli henkilökohtaisesti kiinnostunut romanian-, suomen- ja kreikankielisestä kirjallisuudesta, mutta ajan oloon hänen tärkeimmäksi alakseen tuli unkarinkielinen kirjallisuus, jonka kulttuurivälittäjänä hän British Museumissa toimi perittyään tehtävän edeltäjältään Thomas Wattsilta.
Jacob Middleton

Jacob Middleton (s. 2. tammikuuta 1996 Alberta) on kanadalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Middleton edustaa NHL-joukkue Minnesota Wildia.
Middleton aloitti NHL-uransa San Jose Sharksissa, mistä hänet kaupattiin kesken kauden 2021–2022 Minnesota Wildiin vaihdossa Kaapo Kähköseen ja viidennen kierroksen varausvuoroon. Middleton on pelannut Sharksissa ja Wildissa 159 NHL:n runkosarja- ja 12 pudotuspeliottelua. Kausien 2016-2021 aikana Middleton on pelannut 228 AHL-runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 16 maalia ja 53 syöttöä eli 69 tehopistettä. AHL-pudotuspeleissä hän on pelannut 27 ottelua, joissa on tehnyt seitsemän syöttöä.
Houston Aeros (WHA)

Houston Aeros oli yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkojoukkue, joka pelasi entisessä World Hockey Association (WHA) -liigassa. Joukkue perustettiin vuonna 1972 ja sen kotikaupunki oli Houston Texasin osavaltiossa.
Alun perin joukkue perustettiin Ohion Daytoniin. Joukkue kuitenkin muutti Houstoniin ennen kuin se ehti pelata yhtään ottelua. Aerosista tuli yksi WHA:n menestyneimmistä joukkueista ja se voitti Avco Cup -mestaruuden vuosina kausilla 1973–1974 ja 1974–1975. Se voitti myös läntisen divisioonan mestaruuden neljä kertaa peräkkäin vuosina 1974–1977. Houston Aeros lopetti toimintansa vuonna 1978, kun WHA yhdistyi NHL:n kanssa.
Kuuluisia Houston Aerosin pelaajia olivat muun muassa Gordie Howe ja hänen poikansa Mark ja Marty.
Marty Howe

Marty Gordon Howe on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkopuolustaja. Howe pelasi uransa aikana Houston Aerosissa, Hartford Whalersissa ja Boston Bruinsissa. Vuonna 1973 hän liittyi Aerosiin pelaamaan isänsä Gordien ja veljensä Markin kanssa. Vaikka Marty Howe syntyikin Detroitissa Yhdysvalloissa, hän edusti kansainvälisesti Kanadaa ja hän oli mukana vuoden 1974 Summit Seriesissä Kanadan riveissä.
Inari (ravintola)

Inari on Helsingissä Albertinkadulla sijaitseva ravintola. Se avautui kesällä 2018, ja sitä pitää ravintoloitsija-kokki Kim Mikkola. Ravintolan toinen omistaja Johan Borgar on aiemmin työskennellyt Chef &amp; Sommelier -ravintolassa. Inarin annoksissa yhdistellään suomalaisia ja aasialaisia raaka-aineita ja tekniikkoja. Ravintolan nimi viittaa japanilaiseen tarustoon, jossa Inari on riisin, hedelmällisyyden ja yleisen hyvän henki. Inarille myönnettiin helmikuussa 2020 yksi Michelin-tähti. Saman vuoden maaliskuussa ravintola saavutti kolmannen sijan ruoka-alan ammattilaisten Suomen 50 parasta ravintolaa -äänestyksessä. 
Ravintoloitsija Kim Mikkola sulki Inarin 2022. Ravintola avataan Mikkolan mukaan tulevaisuudessa uudestaan toiseen paikkaan.
Vuoden 2022 loppupuolella Mikkola pyöritti Tallinnassa popup-ravintolaa KIM x KAI. Maaliskuussa 2023 Mikkola avasi Tallinnaan ravintolan Kampai By Kim Mikkola. Kampai by Kim Mikkola -ravintolan omistaja on virolainen liikemies Indrek Kasela.
Zuhres

Zuhres (, ) on kaupunki Itä-Ukrainassa Donetskin alueen Donetskin piirissä, Krynkajoen varrella, 37 kilometriä aluekeskus Donetskista itään. 
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 17 924 (1.1.2021). Vuonna 2001 väkiluku oli hieman suurempi: 19 910 asukasta. Etniseltä taustaltaan väestö koostui tuolloin lähinnä ukraialaisista ja venäläisistä.
Kehitys Zujivkan (Зуївка) kylästä Zuhresin kaupungiksi (kaupungin asema 1938) liittyy Zujivkan lämpövoimalaitoksen rakentamiseen; kaupungin nimen alku viittaa aiempaan kylänimeen ja loppuosa voimalaitokseen. Rautatie kulkee kaupungin kautta; siellä on rautatieasema.
Absorptiojääkaappi

 Absorptiojääkaappi on vaihtoehto kompressorilla toimivalle jääkaapille. Absorptiojääkaapin toiminta perustuu ammoniakin, veden ja vedyn ja näiden aineiden seosten faasimuutoksiin. Absorptiolämpöpumppuun perustuvassa jääkaapissa ei ole mekaanisesti liikkuvia osia, vaan sen toiminta perustuu lämmönlähteen tuottamaan paineen ja lämpötilan nousuun, kondensaation tuottamaan paineen ja lämpötilan laskuun, sekä painovoimaan. Siksi se on lähes äänetön.
Historia.
Ferdinand Carré keksi absorptio-kylmennyksen vuonna 1858. Siinä kylmeneminen saatiin aikaan rikkihapon ja veden avulla. Ruotsalaisten tekniikan opiskelijoiden Baltzar von Platenin ja Carl Muntersin vuonna 1922 kehittämään järjestelmään kuuluivat ammoniakki ja vesi sekä apuaineena vety. Nykyiset absorptiojääkaapit toimivat näillä kolmella aineella.
Toimintaperiaate.
Absorptiojääkaappi toimii ilman liikkuvia mekaanisia osia. Neste/kaasukierto toteutuu lämpötila/paine-erojen vaikutuksesta. Järjestelmän kemialliset aineet ovat ammoniakki, vesi ja vety. Vety toimii apuaineena, vesi absorboituu eli imeytyy ammoniakkiin matalassa lämpötilassa ja paineessa. Vesi vapautuu ammoniakista korkeassa paineessa ja lämpötilassa. 
Jääkaappia kylmentävä kierto on seuraava:
Tarim (Jemen)

Tarim on kaupunki Jemenin Hadramautin maakunnassa. Historiallisesti kaupunki on tunnettu islamilaisen oppineisuuden keskuksena. Sen asukasluku oli vuoden 2004 väestönaslekkan mukaan 48 079.
Maantiede.
Tarim sijaitsee Jemenin Hadramautin alueella Wadi Hadramautin varrella kohdassa, jossa Wadi Hadramaut päättyy ja Wadi al-Masila alkaa. Say'un sijaitsee Tarimista noin 25 kilometriä länteen ja Shibam noin 40 kilometriä samaan suuntaan.
Historia.
Tarimin nimen alkuperästä on useampia eri tarinoita. Arabien kansanperinteessä esiintyvän yhden verison mukaan kaupunki sai nimensä alueen ensimmäisen asukkaan mukaan. Nimi esiintyy teksteissä islamia edeltävältä ajalta muodoissa "trm" ja "trym".
Islamin saapumisen jälkeen Tarim tuli tunnetuksi islamilaisen oppineisuuden keskuksena. Al-Hamadani kuvaili kaupunkia suureksi ja mainitsi kaksi omana aikanaan tunnettua tarimilaista oppinutta, Abu Kadrin ja Abu Bukayrin. Molempien sanottiin kuolleen martyyreinä Tarimissa vuonna 1179 tai 1181. Alueellisena islamilaisen oppineisuuden keskuksena Tarimin kanssa kilpaili sen naapurikaupunki Say'un. Myöhemmin kahdesta kaupungista tunnetummaksi kohosi Tarim. Tarim on myös säilyttänyt maineensa näihin päiviin saakka. Kaupungissa on esimerkiksi useampia eri suvuille kuuluvia käsikirjoitusten kokoelmia.
Väestö.
Tarimin asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 48 079. Suuremman piirkunnan asukasluku oli 100 617 ja alueen asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.
Novi Pazar

Novi Pazar on kaupunki Serbian historiallisen Sandžakin alueella. Kaupunki on perustettu vuonna 1460 ja sen asukasluku oli vuonna 2011 100 410.
Maantiede.
Novi Pazar sijaitsee historiallisen Sandžakin alueella, joka käsitti alueen Serbian, Bosnian ja Montenegron välissä. Itse kaupunki sijaitsee Raškajoen laaksossa. Belgrad siajitsee 297 kilometriä Novi Pazarista pohjoiseen. Alueen korkeus merenpinnasta on 496 metriä.
Historia.
Arkeologisia todisteita ihmisasutuksesta lähiseudulta on tehty 700-luvulta ennen ajanlaskun alkua. Lähellä nykyistä kaupunkia sijaitsee myös roomalaisia kylpylöitä ja vuonna 1260 rakennettu Sopoćanin luostari. Keskiajalla alue oli osa Serbian ydinalueen muodostanutta Raškaa.
Osmanien valtakunta oli valloittanut nykyisen kaupungin alueen vuoden 1456 paikkeilla ja kaupungin perusti Sarajevon kuvernööri Isa Beg vuonna 1460. Paikkaa kutsuttiin nimellä Yeñi Bāzār eli suomeksi "uusi basaari". Nimeä käytettiin erotuksena Trgovištestä, jonka turkinkielinen nimi oli Eski Bāzār. Kaupunki kasvoi perustamisensa jälkeen nopeasti. Hyvät tieyhteydet yhdistivät sen Dubrovnikiin, Nišiin, Sarajevoon ja Konstantinopoliin. Lähelklä sijaitsi myös rautakaivoksia. Evliya Çelebi kirjoitti 1600-luvulla kaupungin käsittäneen esimerkiksi 23 moskeijaa ja 5 madrasaa. 
Alkuaikojen kukoistui päättyi sotiin. Itävaltalaiset ja kapinoivat serbit hävittivät kaupunkia kahteen otteeseen vuosina 1689 ja 1737. Keskusvalta heikkeni sittemmin merkittävästi ja aluetta hallitsivat puoli-itsenäisesti paikalliset beyt. Alueella liikkui myös kulkutauteja. Maanviljely ja kaupankäynti taantui ja 1800-luvulle tultessa Novi Pazar oli jo varsin vähämerkityksellinen kaupunki. Toisaalta kaupunkiin tuli uusia muuttajia ja etenkin Serbiasta ja Montenegrosta pakenevia muslimeja. Vuonna 1912 Serbian ja Montenegron joukot valtasivat koko Sandžakin, minkä jälkeen monet muslimit muuttivat Osmanien valtakunnan vielä jäljellä oleviin osiin. Toisen maailmansodan aikana kaupunki kuului lyhyen aikaa vuosina 1941–1944 Italian alaiseen niin sanottuun Suur-Albaniaan. Sodan jälkeen kaupungista tuli taas osa Jugoslaviaa.
Väestö.
Vuonna 2011 Novi Pazarin kunnan asukasluku oli 100 410 ja heistä 66 527 asui varsinaisella kaupunkialueella. Etnisen ryhmänsä ilmoittaneista kunnan sukkaista 77 443 oli bosniakkeja, 4 102 muslimeja ja 16 234 serbejä. Kaupungin muslimit mieltävät itsensä vaihdellen bosniakeiksi tai vain muslimeiksi etenkin poliittiista syistä riippuen.
Otavan rautatieasema

Otavan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Savon radalla Otavan taajamassa Mikkelissä. Se avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1889 samaan aikaan Savon radan kanssa. Asemarakennus rakennettiin 1887–1889 Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Vuosina 1890–1891 Otavan asemalta rakennettiin Otavan satamarata Puulaveden rannalle. Asemarakennusta laajennettiin vuonna 1911 lähes kaksinkertaiseksi ja sen ulkoasuun on tehty useita muutoksia. Miehitys asemalla päättyi 1. lokakuuta 1977 ja henkilöliikenne lakkautettiin 2. kesäkuuta 2002. Asema ja muut rakennukset siirtyivät 2007 Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin.
Christophe Desjardins

Christophe Desjardins (24. huhtikuuta 1962 Caen – 13. helmikuuta 2020) oli ranskalainen alttoviulisti. Hän soitti Ensemble InterContemporainissa sekä La Monnaien orkesterissa ja toimi Lyonin konservatorion professorina. Hän oli erikoistunut nykymusiikkiin; hän kantaesittikin uusia teoksia muiden muassa Luciano Beriolta, Pierre Boulez'lta, Michaël Lévinasilta, Wolfgang Rihmiltä, Philippe Manourylta, Jonathan Harveylta, Marco Stroppalta ja George Benjaminilta.
Desjardins opiskeli Pariisin konservatoriossa alttoviulunsoittoa Serge Collot'n ja kamarimusiikkia Geneviève Joyn johdolla. Valmistuessaan konservatoriosta vuonna 1983 hän sai ensipalkinnon alttoviulunsoitossa. Tämän jälkeen hän vielä täydensi opintojaan Bruno Giurannan johdolla Berliinissä. Vuonna 1990 hän liittyi silloin Péter Eötvösin johtamaan Ensemble InterContemporainiin. Hän levytti kokoonpanon kanssa muiden muassa teokset "Diadèmes" (Marc-André Dalbavie), "Sequenza VI" (Luciano Berio) ja "En sourdine" (Matthias Pintscher). Nykymusiikkiin keskittymisestä huolimatta Desjardins ei sivuuttanut vanhaakaan ohjelmistoa.
Desjardins kuoli 57-vuotiaana syöpään.
Koskenniska

Koskenniska eli kosken niska on kosken alku- eli yläosa, johon virtaveden rauhallisempi osuus päättyy . Uoman koskiosuus päättyy suvantoon tai uoman rauhallisempaan osuuteen, joten nämä kaksi kohtaa merkitsevät vesilläliikkujalle keskeytys- ja jatkamiskohtia. Niskalla vesi on usein matalaa, sillä virtaveden uomassa on siinä eroosiolle kova kynnyskohta. Matalan joen niskalla on usein ollut kahluupaikka.
Koskenniska paikannimenä.
Jotkut asumispaikat ovat sijainneet kosken niskalla ja ne ovat saaneet siitä nimensä. Tällaisia paikkoja löytyy esimerkiksi:
Luusua

Luusua on järven laskukohta, josta järven lasku-uomana oleva joki saa alkunsa eli joen niska. Monet pohjoissuomalaiset paikannimet sisältävät luusua-osan.
Etymologia.
Jo 1800-luvulla toimitettiin kirjakieleen sanakirjoja. Niistä yksi ensimmäisiä on Gustaf Erik Eurénin kokoama. Sieltä löytyy sanalle "luusua" selitys ”joenniska”. Sana on alkujaan saamenkielinen ("lusmi", "luspi") ja se on juurtunut suomen kieleen aluksi lappilaismurteissa merkityksessä ”joen alku”. Sanan alkuperäinen käyttö painottuu selvästi Lappiin; sana on murteellinen.
Majid Derakhshani

Ostad Majid Derakhshani (; s. 13. syyskuuta 1957 Sangesar, Iran) on iranilainen, myös Saksassa asunut tar-luutun soittaja ja säveltäjä.
Derakhshani syntyi taiteilijaperheeseen. Hän opiskeli kielisoitinten soittoa ja sävellystä Teheranin yliopistossa, jossa sai opettajakseen Mohammad-Reza Lotfin. Derakhshani perusti Saksan Kölnissä persialaiseen musiikkiin erikoistuneen musiikkikeskuksen (Nawa Musikzentrum). Derakhshani on esiintynyt tarvirtuoosina eri puolilla maailmaa ja säveltänyt muillekin muusikoille, kuten laulaja Mohammad-Reza Shajarianille. Derakhshani on levyttänyt Naxoksen alaiselle ARC Music -levymerkille.
Vuonna 2006 Derakhshani perusti Nah Ensemblen, joka on Iranin ohella kiertänyt Euroopassa ja Australiassa.
Samuel Butler (runoilija)

Samuel Butler (1612−1680) oli englantilainen satiirinen runoilija. Hänen pääteoksensa on keskeneräiseksi jäänyt "Hudibras"-runoelma, Cervantesin Don Quijoten esikuvan mukaan kirjoitettu ivakuvaus puritaanien ahdasmielisyydestä ja teeskentelystä. Runoelman sankarina on sir Hudibras, pedanttinen ja riitelynhaluinen presbyteriaani, paksumahainen, pitkäpartainen kyttyräselkä, joka aseenkantajansa, räätäli Ralphin keralla lähtee seikkailuretkelle taistelemaan rahvaan huvituksia vastaan. Runon iva on vähän katkeraa, mutta siinä esitetään näppäriä sukkeluuksia ja osaavia hyökkäyksiä puritaanien takaperoista ahdasmielisyyttä vastaan. Butlerin muutkin runot ovat satiirisia.
Eleanor Farjeon

Eleanor Farjeon (13. helmikuuta 1881 Lontoo – 5. kesäkuuta 1965 Hampstead, Lontoo) oli englantilainen prosaisti ja runoilija, erityisesti lasten kirjojen kirjoittaja.
Elämä ja työ.
Farjeon oli romaanikirjailijan tytär ja amerikkalaisen näyttelijän lapsenlapsi. Jo lapsena hän tutustui ooppera- ja teatterimaailmaan ja 16-vuotiaana hän kirjoitti oopperalibreton, jonka hänen veljensä Harry sävelsi. Hän kirjoitti useita lastenkirjoja, ja niistä hänet palkittiin Hans Christian Andersen -palkinnolla 1956. Hän on kirjoittanut myös aikuisille tarkoitettuja kirjoja. Hänen nimelleen on Englannissa perustettu 1966 lastenkirjapalkinto The Eleanor Farjeon Award.
Kenties tunnetuin hänen kirjoittamistaan teksteistä on laulu "Morning has broken". Vuonna 1925 ilmestyi Englannissa pieni laulukirja "Songs of Praise", jossa oli lauluja koko englanninkielisestä maailmasta. Kirjasta tuli suosittu ja siitä otettiin laajennettu painos 1931. Siihen Songs of Praisen toimittaja halusi Farjeonin kirjoittavan tekstin, jossa kiitettäisiin uudesta päivästä. Kirja oli ilmestyessään erilainen kirja, sillä se ei edustanut mitään tiettyä uskonnollista yhteisöä. Siten siitä tuli suosittu kouluissa, ja sitä käytettiin eri uskonnollisissa yhteisöissä. Farjeon sai innostuksen lauluunsa sävelmästä. Skotlantilainen ylämaalainen, kiertelevä trubaduuri oli aikanaan laulanut sitä, ja se oli merkitty muistiin gaelinkieliseen laulukirjaan 1800-luvun lopulla. Sävelmä on alkuaan liittynyt joululauluun "Child in the manger, Infant of Mary". Anglosaksisessa maailmassa useimmilla sävelmillä on nimi, ja tämä sävelmä tunnetaan nimellä ”Bunessan”.
Laulussa oli alkuaan kuusi säkeistöä Se on yksi tunnetuimmista hengellisistä lauluista, ja Cat Stevensin tulkinta siitä oli 1970-luvun alkupuolella pitkään Yhdysvaltojen pop-listoilla suosituimpien laulujen joukossa.
Laulusta on useita suomennoksia. Se on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 967 ”Nousta sain aamuun” (suom. Matti Kolehmainen 1971). Ruotsin kirkon virsikirjassa se on virsi 181 "Aamu on tullut, usva jo haihtuu" (suom. Anna-Mari Kaskinen 1995). Laulusta on myös profaaneja tulkintoja, kuten Chrisse Johanssonin sanoitus ”Huomenta aamu” ja Hectorin ”Särkyneet aamut”.
Kryptosporidioosi

Kryptosporidioosi on "Cryptosporidium"-suvun alkueläinten, erityisesti "Cryptosporidium parvum-" ja Cryptosporidium hominis -lajin aiheuttama ripulitauti, joka voi vaihdella oireettomasta kantajasta rajuun vesiripuliin. Taudinkuvaan kuuluvat myös kuume, päänsärky, lihaskivut ja mahan kouristelu. Sairaus leviää ulosteiden välityksellä. 
Suomessa kryptosporidioosia todettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008 Kirkkonummella ja Tampereella, jolloin taudin sai noin 90 ihmistä. Vuodesta 2016 alkaen tauti on lisääntynyt lihakarjatiloilla, erityisesti vasikoissa, ja se voi tarttua myös ihmiseen. 
Taudin ehkäisyssä on tärkeää huolellinen hygienia, tiedotus ja epidemiologia.
Kryptosporidioosin lääkehoidossa voidaan käyttää nitatsoksanidia (C12H9N3O5S), joka muuttuu elimistössä aktiiviseen muotoon titsoksanidiksi (C10H7N3O4S).
Jumeirahin moskeija

Jumeirahin moskeija () on Dubaissa, Arabiemiraateissa sijaitseva moskeija, joka on yksi kaupungin tärkeistä maamerkeistä. Siinä on kaksi minareettia. Sheikh Mohammed Centre for Cultural Understanding järjestää moskeijassa opastettuja kierroksia, ja moskeija pitääkin ovensa avoimina vierailijoille uskontokuntaan katsomatta.
Vuonna 1979 avatun Jumeirahin moskeijan rakennutti Rašid bin Saeed Al Maktum. Arkkitehtuuri on syyrialais- ja egyptiläisvaikutteista. Tiloihin mahtuu arviolta 1 500 henkilöä kerrallaan. Kaikille kävijöille moskeija avattiin vuonna 1998.
Albert Ulrik Bååth

Albert Ulrik Bååth (13. heinäkuuta 1853 Malmö − 2. elokuuta 1912 Onsala) oli ruotsalainen runoilija ja muinaisskandinaavisen runouden ja elämän tutkija. Hänen runokokoelmansa "Dikter" (1879), johon hän sittemmin on liittänyt useita uusia kokoelmia, kuten "Nya dikter" (1881), kansalliset "Svenska toner" (1893) ynnä muita, toivat realistisen todellisuudenkuvauksen Ruotsin runouteen, samaan aikaan kuin August Strindberg ja Anne Charlotte Edgren-Leffler istuttivat realismin suorasanaiseen kirjallisuuteen. Vielä Bååth on kirjoittanut kertovat runoelmat "Marit Vallkulla" (1887) sekä runoilija Lars Wivalliuksen elämäntarinasta aiheensa saaneen "Kärlekssagan på Björkeberga" (1892).
Bååthin muinaisskandinaavisen kirjallisuuden ja elämän tutkimuksista mainittavia ovat "Nordiskt forntidslif" (1890), "Nord-mannaskämt" (1895), "Nordmannamystik" (1898). Hän on myös julkaissut "Nials saga", "Forn-nordiska sagor i svensk bearbetning" ynnä muita.
Bååthin sisar oli kirjailija Cecilia Bååth-Holmberg.
Cecilia Bååth-Holmberg

Cecilia Bååth-Holmberg (1857−1920) oli ruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi sarjan kansantajuisia elämäkerrallisia ja historiallisia teoksia, kuten "Björnstjerne Bjørnson" (1885), "Karl XV som enskild man, konung och konstnär" (1891), "Giuseppe Garibaldi" ynnä muuta, samoin laajan maakuntakuvauksen "Västmanland" ja myös kaunokirjallisia tuotteita, kuten "När seklet var ungt" (1897, kuvaus Lundista 1800-luvun alusta), "Pepita och andra berättelser" (1899), "Häfdernas hall" (1900), "Skogsboda gård" (1902).
Bååth-Holmberg toimi kansanopiston johtajana vuodesta 1880 saakka.
Bååth-Holmbergin veli oli A. U. Bååth. Bååth-Holmberg oli vuodesta 1877 naimisissa kansanopistonjohtaja Th. Holmbergin kanssa.
Ronja Koskela

Ronja Koskela (s. 7. helmikuuta 2003 Oulu) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka edustaa Kuivasjärven Auraa. Hänen valmentajansa on Teija Virkberg.
Koskela saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 800 metrin juoksussa.
Koskela edusti Suomea vuonna 2022 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden MM-kilpailujen naisten 800 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Hän sijoittui 16:nneksi 800 metrin juoksussa. 4 x 400 metrin viestijuoksussa Suomen joukkue rikkoi alle 20-vuotiaiden naisten suomen ennätyksen kaksi kertaa: ensimmäisen kerran karsintavaiheessa, jolloin joukkue paransi lähes 30 vuotta vanhaa ennätystä 3,45 sekuntia ja toisen kerran finaalissa, jolloin ennätysaika parani 0,95 sekuntia entisestään. Suomen joukkue sijoittui kilpailussa neljänneksi.
Lemmikkien salainen elämä 2

Lemmikkien salainen elämä 2 on vuonna 2019 julkaistu yhdysvaltalainen 3D-tietokoneanimoitu komediaelokuva, jonka on tuottanut Illumination. Elokuvan on ohjannut Chris Renaud yhteistyössä Jonathan del Valin kanssa ja käsikirjoittanut Brian Lynch. Se on jatkoa elokuvalle "Lemmikkien salainen elämä" (2016). Elokuvan alkuperäisinä ääninäyttelijöinä toimivat Patton Oswalt (korvasi Louis CK:n), Kevin Hart, Eric Stonestreet, Jenny Slate, Tiffany Haddish, Lake Bell, Nick Kroll, Dana Carvey, Ellie Kemper, Chris Renaud, Tara Strong, Michael Beattie, Hannibal. Buress, Bobby Moynihan ja Harrison Ford.
Universal Pictures julkaisi elokuvan elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2019. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 26. kesäkuuta 2019. 
Vastaanotto.
Elokuva sai kriitikoilta sekalaisia arvosteluja ja tuotti maailmanlaajuisesti 429,4 miljoonaa dollaria 80 miljoonan dollarin tuotantobudjetilla, mikä on vähemmän kuin puolet edeltäjästään.
"Tv-maailma"-lehdessä 2024 Henri Waltter Rehnström harmitteli, ettei moneen suuntaan haparoiva juoni oikein pysy koossa, mutta kehui toteutuksen pysyneen jatko-osassakin alkuperäisellä tasolla ratkiriemukkaine eläinhahmoineen. Hän antoi elokuvalle kolme ja puoli tähteä viidestä.
Kira Kruuti

Kira Kruuti (s. 10. toukokuuta 1998 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen valmentajansa on Lotta Bryggare.
Kruuti saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 400 metrin juoksussa. Sisärataviestissä hän on saanut SM-hopeaa 2020 ja pronssia 2018. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 000 metrin viestissä hopeaa 2020 sekä 4 × 400 metrin viestissä pronssia 2018 ja 2023 
Kruuti juoksi 400 metrin ennätyksensä 55,93 Lappeenrannassa 5. elokuuta 2016.
Wishmaster (elokuva)

Wishmaster on vuoden 1997 Robert Kurtzmanin ohjaama ja Wes Cravenin tuottama yhdysvaltalainen kauhu-fantasia-elokuva, jossa pääosissa esiintyvät Andrew Divoff ja Tammy Lauren. Wishmaster kertoo pahasta Henkiolennosta jonka nuori nainen Alexandra vahingossa herättää verenpunaisesta opaalista, antaa tälle kolme toivomusta ja niiden jälkeen voisi tuoda pahan Henkirotunsa valloittamaan Maan.
Bowesin linna

Bowesin linna on keskiaikainen linnoitus Bowesin kylässä County Durhamissa Englannissa.
Paikalla on ollut roomalaisaikainen linnoitus, josta on jäljellä vain maavalli. Linna rakennettiin pääosin vuosina 1171–1174, jolloin oletettavasti valmistauduttiin Vilhelm Leijonan hyökkäykseen. Se jäi pois käytöstä 1600-luvulle mennessä ja sisällissodan jälkeen osa kiviaineksesta kierrätettiin muihin rakennuksiin.
6lack Album

6lack Album on suomalaisen rap-artisti Eevil Stöön maaliskuussa 2020 julkaistu albumi. Albumin miksauksesta vastasi Pehmee Goo, joka tuotti myös kaikki sen kappaleet, pois lukien kappaleen ”Itä-Stöö”, jonka Stöö tuotti itse.
Edvard Bäckström

Edvard Bäckström (1841−1886) oli ruotsalainen runoilija ja sanomalehtimies. Runoilijana Bäckström sai vaikutteita romantikoilta ja Victor Hugolta ja suosi korusanaisuutta ja musikaalista tunnelmaa. Hän oli parhaimmillaan tunteellisissa runoissaan. Hänen huomattavin runokokoelmansa on "Elegier" (1877). Bäckström on kirjoittanut näytelmiäkin, joista suosituin oli "Evas systrar" (suom. "Eevan sisaret"). Bäckström oli myös taitava ruotsintaja. (Samlade skrifter 1889−1890, 3 nid.)
Habban

Habban on kaupunki ja piirikunta Jemenin Šabwan maakunnassa.
Maantiede.
Habban sijaitsee Wadi Habbanin varrella Jemenissä. Kaupunki on jaettu perinteisesti neljään kaupunginosaan ja kaupungin keskellä on kukkula. Kukkulalla on sulttaanin linnoitus. Ympäröivä seutu tunnetaan hedelmällisenä maatalousalueena.
Historia.
Nimi Habban tunnetaan jo islamia edeltänyttä ajalla tehdyissä kirjoituksissa. Mahdollisesti vanhin sen mainitsema teksti on vuodelta 400 ennen ajanlaskun alkua. Kaupungissa on myös maanalainen vesikanava, joka tuo vettä kaupungissa sijaitsevaan vesisäilöön. Järjestelmä on samaan tapaan mahdollisesti peräisin ajalta ennen islamia. 
Islamin saavuttua kaupunki kuului Wahidin sulttaanikuntaan. Sulttaani asui Masna'a Hakirin linnoituksessa kaupungin keskellä. Alueelle tyypillisesti myös itse kaupungin talot rakennettiin linnoitusmaisiksi torneiksi, joilla voi olla viisikin kerrosta. Kaupungissa on myös yhdeksän moskeijaa ja kirjasto. Historiallisesti kaupunki tunnettiin myös juutalaisesta väestönosastaan. Kaupungin juutalaisten on joskus ehdotettu polveutuvan Himyarin ajoilta. He puhuivat hepreaa ja olivat ammatiltaan hopeaseppiä. Vuonna 1947 heitä oli 200, mutta sittemmin he ovat muuttaneet Israeliin.
Väestö.
Habbanin piirkunnan asukasluku oli vuonna 2004 29 846 ja alueen asukkaat ovat pääasiassa sunnalaisia muslimeja.
Paikalliset viljelevät esimerkiksi durraa ja hirssiä. Paikka on ollut myös suitsukkeiden tuotannon keskus.