tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lee Bergere

Lee Bergere (10. huhtikuuta 1918 Brooklyn, New York – 31. tammikuuta 2007 Fremont, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin erityisesti televisiorooleistaan. Vuosina 1981–1983 hän esitti hovimestari Joseph Andersia saippuasarjassa "Dynastia". Bergere muistetaan myös alkuperäisestä "Star Trek" -sarjasta (1969), jossa hän näytteli Abraham Lincolnia. 
Pitkän uransa aikana Bergere vieraili muun muassa sarjoissa "Bonanza" (1962), "Salainen agentti 86" (1966), "Kupla" (1978), "Wonder Woman" (1978), "Murhasta tuli totta" (1987) ja "Viinitila Falcon Crest" (1989). Hän esiintyi myös teatterissa.
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – naisten trampoliini

Naisten trampoliini Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 30. heinäkuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä. Kilpailuun osallistuu 16 voimistelijaa. 
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen pääsee 16 voimistelijaa. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailuissa 2019 siten, että yksi maa voi saada korkeintaan yhden maapaikan MM-kilpailujen kautta. Jokaisen maanosan mestaruusturnauksista valitaan yksi urheilija. Isäntämaa Japanille myönnetään yksi kiintiöpaikka joko miesten tai naisten kilpailuun, jos sen urheilijat eivät pääse muita karsintareittejä pitkin olympialaisiin. Samoin olympialaisiin kutsutaan yksi urheilija joko miesten tai naisten kilpailuun. Loput paikat täytetään trampoliinivoimistelun World Cup Seriesissä. Yksi maa voi saada korkeintaan kaksi maapaikkaa.
Kilpailu.
Kilpailu koostuu kahdesta osasta, karsinnoista ja loppukilpailusta. Karsinnat koostuvat vapaavalintaisesta sarjasta ja pakollisesta sarjasta. Karsintojen kahdeksan parasta voimistelijaa pääsee loppukilpailuun, joka koostuu vain vapaavalintaisesta sarjasta.
Ylitornion seurakunta (Ruotsi)

Ylitornion seurakunta () on Luulajan hiippakuntaan ja Pohjois-Norrbottenin rovastikuntaan kuuluva Ruotsin kirkon seurakunta, joka toimii Ylitornion kunnassa.
Miloš Degenek

Miloš Degenek (s. 28. huhtikuuta 1994 Knin, Kroatia) on australialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan yleensä keskuspuolustaja. Hän edustaa serbialaista Belgradin Punaista tähteä.
Degenek syntyi Kroatiassa mutta hänen perheensä pakeni sotaa ensin Serbiaan ja muutti sittemmin Australiaan. Degenek palasi Eurooppaan pelaamaan jalkapalloa vuonna 2012 saksalaisseura VfB Stuttgartin juniori- ja reservijoukkueisiin. Vuonna 2015 hän siirtyi TSV 1860 Müncheniin ja pelasi kahden kauden aikana 2. Bundesliigassa 33 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Tammikuussa 2017 hän siirtyi japanilaiseen Yokohama F. Marinosiin, jossa hän pelasi 1,5 vuotta. Hän edusti loppuvuoden 2018 Belgradin Punaista tähteä, pelasi alkuvuoden 2019 saudiarabialaisessa Al-Hilalissa ja palasi kesällä 2019 jälleen Belgradiin.
Degenek pelasi Australian juniorimaajoukkueissa. Australian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2016 Englantia vastaan. Syyskuun 2019 puoliväliin mennessä hän on pelannut 24 maaottelua.
Kosiankuuransaari

Kosiankuuransaari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 470 metriä pitkä, 230 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon pohjoispuolella mantereen edustalla. Se kuuluu Paatsalon lähialueen saariryhmään, joista Lehtisaaret ja Riuttasaari sijaitsevat lähinnä sitä. Virmailanselän aallokolla on saaren esteetön vaikutus. Saari suojaa itse sen takana olevia pieniä luotoja ja Lehtisaaria. Kuuransaari on matala ja sen ainoa kohouma sijaitsee saaren keskellä. Mäki kohoaa noin seitsemän metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä Paatsalon ja mantereen läheisyydessä olevien saarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Milan Borjan

Milan Borjan (s. 23. lokakuuta 1987 Knin, Kroatian ST, Jugoslavia) on kanadalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 195-senttimetrinen. Hän edustaa serbialaista Belgradin Punaista tähteä.
Borjan syntyi Jugoslaviaan tuolloin kuuluneessa Kroatiassa mutta hänen perheensä pakeni sotaa ensin Serbiaan ja muutti sittemmin Kanadaan. Hän on uransa aikana pelannut Argentiinassa, Serbiassa, Turkissa, Romaniassa, Bulgariassa ja Puolassa. Belgradin Punaiseen tähteen hän siirtyi bulgarialaisesta Ludogorets Razgradista kesällä 2017 pelattuaan vuoden alkupuolella lainalla puolalaisessa Korona Kielcessa. Serbiassa hän on aiemmin edustanut myös FK Radia ja FK Radnički Nišia.
Borjan pelasi Kanadan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2011 Kreikkaa vastaan. Hän on pelannut CONCACAF Gold Cupissa vuosina 2011, 2013, 2017 ja 2019. Syyskuun 2019 puoliväliin mennessä hän on pelannut 47 maaottelua.
Krokotiiliteiju

Krokotiiliteiju on kahden eri liskolajin suomenkielinen nimi:
Kuhjasaaret

Kuhjasaaret on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 680 metriä pitkä, 400 metriä leveä ja sen pinta-ala on 12,6 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja mantereen välissä Suomennurmen kulmakunnalla. Noin 100 metriä leveä Kuhjansalmi erottaa sen mantereesta, joka on Käiväränniemen kärki. Saari on länsiosastaan Virmailanselälle avoimella kohtaa ja on sen aallokolle alttiina. Kuhjasaaret on muodostunut kahdesta saaresta, jotka ovat aivan toisissaan kiinni niin, että ne voidaan käsittää nykyään yhdeksi saareksi. Saarenosien välinen kannas on vain muutama metri leveä, mutta se on vapaasti käveltävissä. Saaren itäinen osa on matalampi kuin sen läntinen osa, missä matala mäki yltää noin 97,5 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa 19 metrin korkeuteen Päijänteestä. Läntinen saarenosa on kallioinen ja itäinen on metsäinen saarenosa. Saaressa on kannaksen tuntumassa vapaa-ajan asunto.
Luontoarvoja.
Lähes koko saari muodostaa luonnonsuojelualueen, josta puuttuu vain saarenosien välisen asunnon tontin alue. Alue kuuluu Päijänteen kansallispuistoon, jonka alueet muodostavat yhdessä Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Historiaa.
Museovirasto sai ilmoituksen saaressa olevasta kiviröykkiöstä, joka sijaitsee itäisen saarenosan luoteisrannassa. Röykkiötä tutkittiin pintapuolisesti vuonna 1989. Sen koko on 9×8 metriä ja korkeus puoli metriä ja vaikuttaa siltä, että sitä olisi hieman levitelty. Röykkiö on tutkijoiden mukaan tyypillinen lapinraunio. Röykkiön alusta on kalliota, josta on hyvä näkymä Päijänteelle. Läheisellä Vähällä Paatsalolla on myös lapinraunio.
Izumo no Okuni

Izumo no Okuni (, s. 1572) oli japanilainen Edo-kaudella elänyt tanssija ja näyttelijä, jota pidetään perinteisen japanilaisen teatteritaiteen muodon kabukin perustajana. Kabuki sai alkunsa Okunin Kiotossa vuonna 1603 aloittamista esityksistä. Okunin muusta elämästä tiedetään kuitenkin varmasti suhteellisen vähän.
Elämäkerta.
Izumo no Okuni syntyi vuonna 1572. Okuni tunnetaan esimerkiksi monista aikalaispäiväkirjoista, maalauksista ja piirroksista, mutta hänestä kertovien historiallisten lähteiden luotettavuutta on hankala arvioida ja varmasti hänestä tiedetään vain suhteellisen vähän. Hänen on sanottu toimineen šintolaisen Izumon temppelin tanssijana tai mahdollisesti prostituoituna.
Vuonna 1603 Okuni esitti Kiotossa sijainneen joen penkalla tanssiesityksen, jossa hän yhdisteli aikaisempia perinteitä eroottissävytteistä tanssia, näytelmää ja laulua sisältäneessä esityksessä. Okunin esityksistä tuli nopeasti hyvin suosittuja ja hänen kehittämänsä tyyli tuli sittemmin tunnetuksi kabukina. Esitysten kasvattaessa suosiotaan Okuni kokosi naisesiintyjien ryhmän, joka teki kaupallisia esiintymisiä. Tyyli levisi ympäri maata jo muutaman vuoden kuluessa. Kabukinäytelmät olivat usein koko päivän kestäneitä tapahtumia ja ne keräsivät yleisöä useista eri yhteiskuntaluokista.
Esitysten yksi puoli oli kabukinäyttelijöiden näytösten ohella tarjoamat eroottiset palvelut. Esityksiä seuraavilla samurailla ja rōnineilla oli joskus tapana aloittaa myös kahakoita keskenään heidän kilpaillessaan naisesittäjistä. Lopulta vuonna 1629 tuolloinen bakufu Tokugawa Iemitsu päätti kieltää niin sanotun naisten kabukin ("onna kabuki"), Myöhemmin kabukin tyylinä yleistyi nykyisen kabukiteatterin kaltainen miesten kabuki ("yarō kabuki").
Ariyoshi Sawakon vuonna 1969 julkaistu teos "Izumo no Okuni" kertoo fiktiivisen tarinan Izumo no Okunin elämästä.
Bill Weld

William Floyd Weld (s. 31. heinäkuuta 1945 Smithtown, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka toimi Massachusettsin 68. kuvernöörinä vuosina 1991–1997. Hän oli libertaaripuolueen varapresidenttiehdokas vuoden 2016 vaaleissa.
Ura.
Weld seurasi Michael Dukakisia Massachusettsin kuvernöörinä. Vuoden 1996 senaatinvaaleissa hän hävisi demokraattipuolueen John Kerrylle. Weld erosi kuvernööritoimistaan 1997, jolloin hänet nimitettiin Yhdysvaltain Meksikon-suurlähettilääksi. Nimitys ei kuitenkaan saanut hyväksyntää senaatilta.
Weld ilmoitti huhtikuussa 2019 pyrkivänsä republikaanien ehdokkaaksi vuoden 2020 presidentinvaaleissa. Hänestä tuli samalla istuvan presidentin Donald Trumpin ensimmäinen republikaanihaastaja. Hän lopetti kampanjansa 18. maaliskuuta 2020.
Yksityiselämä.
Weld oli naimisissa Susan Roosevelt Weldin kanssa vuosina 1975-2002. Pariskunta sai viisi lasta. Weld on nykyään naimisissa kirjailija Leslie Marshallin kanssa.
Paatsalo (Sysmä)

Paatsalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 2,0 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,3 neliökilometriä . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Rapalanniemen rannikolla. Saaressa on kaksi korkeata mäkeä. Suurin mäki sijaitsee saaren pohjoisosassa, missä se yltää noin 155 metrin korkeuteen merenpinnasta. Saaren eteläosassa sijaitsee pienempi mäki, jonka huippu kohoaa 132,5 metrin korkeuteen. Suurin mäki kohoaakin noin 76 metrin korkeuteen Päijänteestä. Mäkien rinteet ovat kallioista metsämaata ja mäkien väliin jää pieni suoalue. Saaren rannoilla on kolme pientä niemeä. Länsirannassa niemen kainaloon jää pieni Punapäänlahti, josta näkyvät ulapalla sijaitsevat Punapää ja Punapääluoto. Kaksi muuta niemeä työntyvät esille saaren kaakkoisrannasta. Itäinen niemi kurkottaa lähes Vähään Paatsaloon kiinni. Saaren lounaispuolella on parhaimmillaan noin 40 metriä syvää, mutta muualla on yleensä kymmenen metrin molemmin puolin . Saarien välissä sijaitsee neljä pikkusaarta, muitakin saaria ja kolme Hietasaarta. Lähes kilometrin päässä sijaitsevat Kuhjasaaret, joiden väliin on karttoihin merkitty ankkurivyöhyke. Paatsalosta on Rapalanniemen matereelle 1,5 kilometriä matkaa. Saari on autio.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä naapurisaariensa kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Historiaa.
Saari on ollut ainakin 1800-luvulla asuttu, sillä esimerkiksi A.F. Hirnin pitäjänkartassa vuosilta 1856–1857 on alueelle piirretty kaksi kaskialuetta. Kaskialueet on myös havaittu arkeologisessa inventoinnissa maaperän hiilikerrostumina ja pellon reunalle kasatuista kaskiraunioista. Saaren itärannalla on sijainnut torppa, johon kasket saattavat liittyä. Torpan läheltä on löytynyt pieniä nauriskuoppia ja hiekanottokuoppa, johon on jätetty romua.
Myöhemmin on Paatsalo, ja näköjään myös ympäryssaaretkin, olleet asumattomia vuosien 1920 ja 1942 taloudellisisten karttojen mukaan. Samaa esittävät peruskartat vuosilta 1969, 1985 ja 1993.
Konferenssiliiga

Konferenssiliiga () on Euroopan jalkapalloliitto Uefan järjestämä jalkapallokilpailu. Se on eurooppalaisten seurajoukkueiden kolmannen tason kilpailu Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan jälkeen.
Kilpailu pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 2021–2022. Pääasiassa kilpailuun osallistuvat Uefan maarankingissa alempana olevien maiden edustajat.
Pelisysteemi.
Karsinnat.
Konferenssiliigan karsintoihin maat saavat paikkoja Uefan maarankingin mukaan seuraavasti:
Karsinnoissa pelataan neljä karsintakierrosta. Sarjan sijoitus maarankingissa määrää mille karsintakierroksella joukkueet tulevat mukaan. Varsinaisten karsijoiden lisäksi karsintoihin tulee mukaan häviäjiä Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan karsintakierroksilta. Lisäksi 10 häviäjää Eurooppa-liigan playoff-kierrokselta pääsee suoraan lohkovaiheeseen.
Lohkovaihe ja pudotuspelit.
Konferenssiliigan lohkovaihe ja pudotuspelit pelataan samaan tapaan kuin Mestarien liigassa. Kuten Mestarien liigassa, formaatti uudistui vuonna 2024. Mukana olevat 36 joukkuetta pelaavat lohkovaiheen, jonka pisteiden perusteella 8 parasta pääsee suoraan neljännesfinaaleihin, seuraavat 16 karsivat pudotuspelipaikasta ja loput putoavat. Pudotuspelit pelataan sen jälkeen yhteismaalein siten, että kumpikin joukkue pelaa sekä kotona että vieraissa. Finaali sen sijaan pelataan yksittäisenä otteluna neutraalilla kentällä.
Krooli (vuoden 2004 elokuva)

Krooli () on P. V. Lehtisen ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2004. Se on runollinen elokuva kilpauimari Sirja Luomaniemen suhteesta veteen. Luomaniemi kohtaa mielikuvissaan maailman nopeimman naisuimarin, ruotsalaisen Therese Alshammarin.
Krooli sai valtion elokuvataidetoimikunnan myöntämän laatutuen vuonna 2005. Laatutukea myönnetään elokuvan tuottajalle ansiokkaasta elokuvasta.
Krooli on palkittu kahdella merkittävällä urheiluohjelmien ja -elokuvien festivaalilla. Maailman vanhin urheiluelokuvien festivaali Rassegna Cinematografica Internazionale SportFilmFestival antoi sille Italian Palermossa 2006 Paladino d´Oro:n, parhaan elokuvan palkinnon. Elokuva palkittiin Palermossa myös parhaasta kuvauksesta. Milano International FICTS -festivaalilla elokuva sai kunniamaininnan urheiluelokuvien kategoriassa. 
Krooli on saanut myös parhaan elokuvan Grand Prix'n Moskovassa järjestetyillä Krasnogorskin kansainvälisillä urheiluelokuvafestivaalilla vuonna 2006 sekä seuraavana vuonna Golden Ten -palkinnon Mumbain urheiluelokuvafestivaalilla Intiassa.
Krooli oli teatterilevityksessä Britanniassa 2006. Levittäjänä toimi Future Shorts, joka oli tuolloin Euroopan suurin lyhytelokuvien ohjelmistotarjoaja. Future Shorts on aiemmin levittänyt myös Lehtisen lyhytelokuvaa Hyppääjä.
Lehtinen on kuvaillut elokuvan idean tiivistymistä yhteen kuvaan, jonka ympärille oli alkanut suunnitella elokuvaa. "Näin elokuvan päähenkilön uimari Sirja Luomaniemen Helsingin uimastadionilla, hän tuli myöhässä harjoituksiin ja hyppäsi altaaseen. Meni hetki, enkä erottanut häntä, koska kaikki uimarit kroolasivat samaan tahtiin kuin yksi mekaaninen, liikkuva kone. Huikea kuva jäi elämään mieleeni”. 
Modern Times Review -elokuvalehden toimittaja Anette Olsen pitää arvostelussaan Krooli -elokuvaa elokuvallisena mestariteoksena: “Elokuva on enemmän kuin naisurheilijan muotokuva. Se kasvaa
runolliseksi visioksi, jossa on lähes myyttisiä sävyjä, jotka liittyvät ihmiskehon vedelliseen elementtiin kuvattuna hidastetun kauniilla kuvilla ja veden alla.”
Punapää (saari)

Punapää on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 290 metriä pitkä, 160 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,1 hehtaaria .
Se sijaitsee Virmailanselän keskellä Paatsalon ja Virmailansaaren välissä. Punapäätä lähimmät saaret ovat Paatsalo, joka sijaitsee lähes 600 metrin päässä, ja Punapäänluoto, jonne on matkaa yli 350 metriä. Saari on kallioinen metsäsaari, jolla on yksi huippu ja sen itäpuolella jyrkänne. Sen korkein kohta yltää noin 105 metrin korkeuteen merenpinnasta eli se kohoaa 27 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saari on autio. Sen eri puolilta kulkee ohi kolme veneväylä.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Manti

Manti on erityisesti Keski-Aasiassa, Venäjällä ja Kaukasuksella, sekä myös osassa Lähi-itää suosittu taikinakuoreen kääritty ruokalaji. Mantin täyte on tyypillisesti naudan- tai lampaanlihaa ja/tai kasviksia. Manti tarjotaan yleensä kermaviilin, voin ja sipulin kera.
Vähä Paatsalo

Vähä Paatsalo on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 820 metriä pitkä, 410 metriä leveä ja sen pinta-ala on 18,67 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailanselän itäosassa Paatsalon ja mantereen välissä. Se voidaan kastoa kuuluvan Paatsalon saariryhmään. Paatsalon lisäksi lähimmät saaret ovat pohjoisessa Latosaaret ja kaakossa Hietasaaret. Niiden lisäksi Vähä Paatsalon lähellä on pieniä suojeltuja luotoja. Paatsalon rantaan on vain 30 metriä matkaa. Saaressa on kaksi matalaa mäkeä. Eteläisempi mäki kohoaa 12 metrin korkeuteen Päijänteestä. Paatsalon suojassa on Vähä Paatsalon rannassa rantautumispaikka ja nuotiopaikka retkeilijöiden käyttöön. Saari on muuten autio.
Luontoarvoja.
Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Historiaa.
Saaren luoteispäästä silokallion laelta ja noin 20 metriä nykyrannasta on tunnistettu vuonna 1989 lapinraunio. Se on irtokivistä rakennettu kiviröykkiö, jonka mitat ovat 6×5 metriä ja korkeus 0,3 metriä. Läheisillä Kuhjasaarilla on myös lapinraunio.
DSB

DSB ("Danske Statsbaner") eli Tanskan valtion rautatiet on Tanskan liikenne- ja asuntoministeriön ("Transport- og Boligministeriet") omistama itsenäinen rautatieyritys joka harjoittaa henkilöliikennettä, mukaan lukien Kööpenhaminan kaupunkijunat. DSB syntyi vuonna 1885 valtio-omisteisten rautatieyritysten "De jysk-fynske Statsbaner" sekä "De sjællandske Statsbaner" yhdistyessä. 
Yrityksellä on noin 7400 työtekijää ja liikevaihto on noin 10 miljardia kruunua. Vuosittain tehdään 195 miljoonaa matkaa DSB:n junilla.
David Dencik

Karl David Sebastian Dencik (s. 31. lokakuuta 1974 Tukholma) on ruotsalais-tanskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt paitsi pohjoismaisissa myös englanninkielisissä tuotannoissa.
Dencik vietti nuoruutensa Tanskassa ja Brasiliassa. Muutettuaan takaisin Ruotsiin hän opiskeli Tukholman teatterikorkeakoulussa. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2005 televisiosarjassa "Lasermannen", joka kertoo sarjamurhaaja John Ausoniuksesta. Sittemmin hänet on nähty muun muassa sarjoissa "Top of the Lake" ja "Chernobyl". Hänen tunnetuimpiin kansainvälisiin elokuvarooleihinsa kuuluvat "Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja", "The Girl with the Dragon Tattoo" ja "Regression" sekä "007 No Time to Die". Vuonna 2019 sai ensi-iltansa ruotsalainen elokuva "Quick", jossa Dencik esittää Thomas Quickia, oletettua sarjamurhaajaa, ja hänelle myönnettiin roolista Guldbagge-palkinto. 
Yksityiselämä.
Dencikin puoliso on asianajaja Sofie Dencik, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 2012.
Sinfonia nro 5 (Aho)

Viides sinfonia on Kalevi Ahon vuosina 1975–1976 säveltämä sinfonia. Okko Kamu johti Radion sinfoniaorkesteria teoksen kantaesityksessä, joka järjestettiin Helsingissä 19. huhtikuuta 1977. Rakenteellisesti sinfonia on hyvin monimutkainen ja monikerroksinen. Yksittäisten soitinten äänten muodostaman polyfonian sijaan teoksessa kuullaan erilaisten ja itsenäisten musiikillisten ainesten päällekkäistä käyttöä. Teos muodostaa käännekohdan Ahon tuotannossa. Aho on nimennyt viidennen sinfoniansa esimerkkinä teoksesta, johon hän on kätkenyt viittauksia henkilökohtaiseen elämään. Osalla sen musiikista hän muisteli hänelle läheisiä ihmisiä, jotka olivat kuolleet.
Vuonna 1992 Aho luonnehti viidettä sinfoniaansa kaikkein monimutkaisimmaksi sinfoniakseen ja sen lähes kaksi vuotta kestänyttä sävellystyötä hyvin vaativaksi. Teoksen valmistumisen jälkeen Aho tunsi kykenevänsä säveltämään mitä tahansa taidemusiikin alalajia edustavia töitä. Hänen viidettä sinfoniaansa seuranneet teokset olivat ooppera "Avain" ja kuudes sinfonia. 
Max Pommer johti Leipzigin radion sinfoniaorkesterin viidennestä sinfoniasta tekemän levytyksen, jonka kesto on noin 29 minuuttia.
Viidennen sinfonian materiaalin liikkuminen usealla eri tasolla ilmentää Ahon mukaan maailman ja ihmiselämän monitahoisuutta. Teoksessa on vain vähän toistoa ja sen sisältämät melodiat jäävät lähes poikkeuksetta ainutkertaisiksi. Teos on yksiosainen ja sen esittämiseen tarvitaan kaksi kapellimestaria. Tyypillisten orkesterisoitinten ohella esityskokoonpanoon kuuluvat kaksi saksofonia ja piano. Teos on orkesterille vaativa, sillä valtavien, dynaamisten taitteiden väliin jää vain lyhyitä hitaasta ja rauhallisesta materiaalista koostuvia osioita. Konsertonomaisuutta läheneviä soolo-osuuksia teokseen on kirjoitettu eri soitinryhmille. Osa teoksen samanaikaisista rytmeistä eroaa suuresti toisistaan, ja rytmiseen yhtenäisyyteen palataan vasta koodajaksossa.
Demokraattinen liitto

Demokraattinen liitto voi viitata seuraaviin puolueisiin:
Mera25

Mera25 (, ”Eurooppalaisen realistisen tottelemattomuuden rintama”) (lyh. ΜέΡΑ25, "MéRA25") on kreikkalainen vasemmistolainen puolue. Se on perustettu vuonna 2018. Puolue on osa yleiseurooppalaista DiEM25-kansanliikettä, johon myös sen kreikankielinen lyhenne (”Päivä 25”) viittaa.
Mera25:n, samoin kuin DiEM25:n, perusti Syrizasta eronnut entinen valtiovarainministeri Giánis Varoufákis. Puolueella oli paikkoja Kreikan parlamentissa vuoden 2019 parlamenttivaalien jälkeen, mutta niitä ei ole ollut enää toukokuun 2023 parlamenttivaalien jälkeen. Puolue ei ole saanut paikkoja europarlamenttivaaleissa.
Vaalitulokset.
Puolueen tulokset vaaleissa ovat:
Shere Hite

Shere Hite (alk. Shirley Diana Gregory; 2. marraskuuta 1942 St. Joseph, Missouri, Yhdysvallat – 9. syyskuuta 2020 Tottenham, Lontoo, Englanti) oli yhdysvaltalaissyntyinen saksalainen seksologi. Hänet tunnetaan erityisesti "Hite-raporteista", jotka on julkaistu myös suomeksi.
Hiten tutkimukset johtivat Yhdysvalloissa arvokonservatiivien vihamieliseen kampanjaan hänen tutkimusmenetelmiään vastaan, ja hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudesta vuonna 1995. Hite oli naimissa saksalaisen pianistin Friedrich Höricken kanssa vuodesta 1986 ja sai Saksan kansalaisuuden 1996. Hänen työhönsä suhtauduttiin Saksassa suopeammin kuin Yhdysvalloissa. Hite erosi Hörickestä vuonna 1999.
Mislav Oršić

Mislav Oršić (s. 29. joulukuuta 1992 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Dinamo Zagrebia.
Oršić aloitti liigauransa kaudella 2009–2010 Inter Zaprešićin joukkueessa. Kauden 2013–2014 hän edusti italialaisseura Speziaa. Vuonna 2014 hän siirtyi kotimaansa Rijekaan mutta ei pelannut siellä yhtään ottelua vaan vietti seuraavat 1,5 vuotta lainalla Slovenian Celjessä ja Etelä-Korean Jeonnam Dragonsissa, joista jälkimmäinen osti hänet tammikuussa 2016. Kesällä 2016 Oršić siirtyi kiinalaisseura Changchun Yataihin ja helmikuussa 2017 eteläkorealaiseen Ulsan Hyundaihin. Kesällä 2018 hän palasi Kroatiaan ja Dinamo Zagrebin joukkueeseen. Tämän jälkeen hän on voittanut neljä kertaa Kroatian liigamestaruuden ja vuonna 2021 Kroatian cupin.
Oršić pelasi kaudella 2018–2019 Dinamo Zagrebin joukkueessa kuusi Mestarien liigan karsintaottelua, joissa hän teki kaksi maalia, ja kymmenen Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Mestarien liigan karsinnoissa kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia. Dinamo selviytyi Mestarien liigaan ja Oršić teki ensimmäisessä ottelussaan italialaista Atalantaa vastaan kolme maalia Dinamon voittaessa kotikentällään 4–0. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja teki neljännen maalinsa vierasottelussa Šah’tar Donetskia vastaan. Kaudella 2020–2021 Oršić pelasi karsintakierrosten jälkeen Eurooppa-liigassa 12 ottelua ja teki niissä kuusi maalia, joista kolme toisessa neljännesvälieräottelussa Tottenham Hotspuria vastaan Dinamon selvitessä jatkoaikavoitolla puolivälieriin. Kaudella 2021–2022 Oršić pelasi Mestarien liigan karsinnoissa seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua, joissa hän teki neljä maalia. Kaudella 2022–2023 hän teki kuudessa Mestarien liigan karsintaottelussa kolme maalia ja kuudessa Mestarien liigan alkulohko-ottelussa kaksi maalia, joista ensimmäinen toi 1–0-kotivoiton englantilaisseura Chelseasta.
Oršić pelasi Kroatian juniorimaajoukkueissa parikymmentä ottelua. Kroatian A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kesän 2021 EM-kilpailuissa neljännesvälierässä Espanjaa vastaan: vaihdosta 67. minuutilla kentälle tullut Oršić kavensi 85. minuutilla Espanjan johdon 2–3:een ja syötti lisäajalla tasoitusmaalin, mutta jatkoajalla Espanja teki kaksi maalia ja voitti. MM-kilpailuissa 2022 Oršić tuli vaihdosta kentälle viidessä Kroatian kuudesta ensimmäisestä ottelusta, ja pisimmillään hän pelasi koko toisen jakson välierässä Argentiinaa vastaan. Puolivälierässä Brasiliaa vastaan hän teki Kroatian voittamassa rangaistuspotkukilpailussa maalin joukkueensa neljäntenä laukojana. Pronssiottelun hän pelasi alusta loppuun ja teki siinä 2–1-voittomaalin. Oršić on MM-kilpailujen 2022 loppuun mennessä pelannut 27 maaottelua, joista seitsemässä ottelussa hän on ollut avauskokoonpanossa. Otteluista seitsemän on kuulunut MM- ja kaksi EM-karsintaan sekä viisi Kansojen liigaan.
Nichinan

Nichinan () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Hyūganmeren rannikolla prefektuurin eteläosassa Miyazakin kaupungin eteläpuolella. Wanitsukavuoret käsittävät yli puolet kaupungin alueesta, ja lähes 80 prosenttia siitä onkin metsäistä vuoristoa. Tasankoalueita on Hiroto- ja Sakatanijokien alajuoksulla. Nichinanissa on 51 107 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 536,11 neliökilometriä.
Nichinanin historiallista ydinaluetta on Obin kaupunginosa, joka kehittyi Edo-kaudella linnanaluskaupunkina ja Obin daimiokunnan keskuksena Itō-klaanin hallinnassa. Nykyinen Nichinanin kaupunki perustettiin vuonna 1950 Obin ja kolmen muun kunnan kuntaliitoksen myötä. Niistä meren rannalla sijaitseva Aburatsu on historiallisesti tärkeä kauppa- ja kalastussatama. Alue tunnetaan Wanitsukavuorilta saatavasta sugipuusta, jota käytettiin laivanrakennukseen. Nichinan laajentui huomattavasti vuonna 2009, kun siihen liitettiin Kitagōn ja Nangōn maaseutukaupungit.
Kaupungin merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Obin linna ja vanhakaupunki, maisemiltaan kauniit rannikkoalueet ja Udon pyhäkkö. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nichinan-linja.
The Meänland

The Meänland on haaparantalainen meänkielinen reggaeyhtye. Yhtye on sekä tehnyt omia kappaleitaan että kääntänyt kappaleita meänkielelle.
Vuonna 2010 perustetun The Meänlandin kokoonpanon muodostavat Mika Mustonen (kitara), Jani Nikula (bassokitara), Ville Vuoti (lyömäsoittimet), Sami Bergman (laulu, kitara) ja Adam Huuva (laulu, melodica).
The Meänlandin singlellä ”Sole mikhään” (2019) vieraili Jope Ruonansuu. Single ylsi Suomen Spotifyn viraalilistan kakkossijalle. Vuonna 2019 yhtye julkaisi myös esikoisalbuminsa helsinkiläisen Överdog-levy-yhtiön alamerkille Reggaedog. Albumilla vierailevat Ruonansuun lisäksi Stepa, Talonpoika Lalli ja Krista Tiitinen.
Marin Leovac

Marin Leovac (s. 7. elokuuta 1988 Jajce, Kroatian ST, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan yleensä vasen laitapuolustaja. Hän edustaa kotimaassaan Dinamo Zagrebia.
Leovac aloitti liigauransa kaudella 2009–2010 Itävallan Bundesliigassa Austria Wienin joukkueessa. Tammikuussa 2014 hän siirtyi kotimaansa Rijekaan ja on sittemmin edustanut myös kreikkalaisseura PAOK Thessalonikia. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi Dinamo Zagrebiin.
Leovac pelasi Kroatian maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2014 Argentiinaa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan viisi maaottelua, viimeksi maaliskuussa 2019.
Suomen sveitsiläiset

Suomen sveitsiläiset ovat Suomessa asuvia sveitsiläisiä ja heidän jälkeläisiään. Sveitsin kansalaisia asui Suomessa 489 vuoden 2018 lopussa.
Suomen sveitsiläisten historia.
Sveitsiläisiä alkoi muuttaa Suomeen 1800-luvun loppupuolella. Vuonna 1924 Suomessa oli 269 sveitsiläistä. 
Muista Suomessa 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa asuneista ulkomaalaisista poiketen sveitsiläiset asuivat pääasiassa maaseudulla. Suurin osa heistä oli maaseudun meijereissä työskenteleviä juustomestareita, joita kartanonomistajat olivat kutsuneet maahan. 1800-luvun lopulla Suomeen saapui yli 160 sveitsiläistä juustomestaria, jotka myivät juustoja Pietarin ja Moskovan markkinoille. Sveitsiläiset ja heidän jälkeläisensä valmistivat Emmental-juustoa erityisesti itäisellä Uudellamaalla, mutta myös Turun ja Porin, Hämeen ja Viipurin läänien eteläosissa. Suomen ensimmäisen emmentalin valmisti sveitsiläinen Rudolf Klossner Sippolan kartanomeijerissä vuonna 1856. Vielä vuonna 1938 lähes kolmasosa Suomen juustomestareista oli sveitsiläisiä. 
Kaupungeissa asuvat sveitsiläiset työskentelivät enimmäkseen kondiittoreina ja kotiopettajina.
Sveitsin Ystävät Suomessa -ystävyysseura perustettiin vuonna 1948. Kauppakamari Suomi-Sveitsi perustettiin vuonna 1972.
Tunnettuja sveitsiläistä syntyperää olevia suomalaisia.
Tunnettuja sveitsiläistä syntyperää olevia suomalaisia ovat muun muassa:
Oskar Enqvist

Oskar Wilhelm Enqvist (; 28. lokakuuta 1849 – 16. maaliskuuta 1912 Hatsina, Venäjän keisarikunta) oli suomalaista sukua ollut Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali.
Enqvistin vanhemmat olivat meriupseeri Adolf Fredrik Enqvist ja Mathilda Ericsson. Enqvist kävi vuosina 1865–1871 Pietarin merikadettikoulun, ja valmistuttuaan hän sai midshipmanin sotilasarvon. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1874, 2. luokan kapteeniksi 1886 ja 1. luokan kapteeniksi 1894. Hän palveli vuosina 1884–1887 tykkivene "Sivutšilla" ja 1888–1893 fregatti "Pamjat Azovalla", minkä jälkeen hänet siirrettiin Venäjän Itämeren-laivastoon. Enqvist oli risteilijä "Gertsog Edinburgskin" päällikkönä 1895–1899, 12. meriekipaasin johtajana 1899–1901 ja Nikolajevin sotasataman komendanttina Ukrainassa 1902–1904. Hän sai kontra-amiraalin arvon vuonna 1901.
Venäjän–Japanin sodan puhjettua Enqvist nimettiin toukokuussa 1904 2. Tyynenmeren eskaaderin nuoremmaksi lippumieheksi ja sen risteilijäosaston komentajaksi. Enqvist oli Venäjän meriministerinä tuolloin toimineen suomalaissyntyisen Teodor Avellanin serkku ja suojatti, mutta eskaaderin komentaja amiraali Zinovi Rožestvenski ei halunnut uskoa hänelle itsenäisiä komentajantehtäviä. Enqvist osallistui Rožestvenskin alaisuudessa Itämeren laivaston matkaan Tyynellemerelle ja Tsushiman meritaisteluun 27.–28. toukokuuta 1905. Tappiollisen taistelun toisena päivänä Enqvist päätti upseeriensa vastustuksesta huolimatta perääntyä etelään ja evakuoi kolme taistelusta selvinnyttä risteilijäänsä, "Olegin", "Auroran" ja "Žemtšugin", puolueettomaan Manilan satamaan Filippiineille, jossa hän joutui amerikkalaisten internoimaksi. Hän vapautui vankeudesta sodan jälkeen ja palveli vielä nuorempana lippumiehenä Itämeren laivastossa 1906–1907. Vetäytyessään sotapalveluksesta joulukuussa 1907 hän sai vara-amiraalin arvon.
Southfork Ranch

Southfork Ranch on konferenssi- ja tapahtumakeskus Parkerissa, Texasissa, Yhdysvalloissa, noin 40 kilometriä pohjoiseen Dallasista. Ranchiin kuuluu Ewingin kartano, joka oli lähtökohtana "Dallas"-televisiosarjoille: alkuperäinen, joka ensin esitettiin CBS:llä vuosina 1978–1991 (paitsi viisi ensimmäistä jaksoa, jotka kuvattiin Cloyce Box Ranchilla), ja uudet jaksot TNT:llä vuosina 2012–2014.
Historia.
Talo on rakennettu vuonna 1970. Sen rakensi Joe Duncan. Alkujaan se käsitti alueen. Itse "kartano" Southfork Ranchilla on ja autotalli , joka muutettiin pelikorttihuoneeksi.
Karjatila esiintyy "Dallas"-sarjassa. Ulkokuvauksia kuvattiin paikalla vuodesta 1978 vuoteen 1989, vaikka Lorimar Productions teki myös studion mallinnuksen karjatilan ulkopuolelta täydellisine uima-altaineen Kaliforniaan vuonna 1978 käytettäväksi varmuudeksi, jos sää teki tepposia kuvaamiseen Texasissa. Talon sisäkohtaukset on kuvattu kaikki studiossa. Vuodesta 1989 sarjan tuotanto siirtyi kokonaan Kalifornian studioon. Sarjan jälkeen tehdyt jatko-osat "JR Returns" (1996) ja "War of the Ewings" (1998) palasivat karjatilalle, samoin kuin historiaelokuva "The Return to Southfork" (2004). "War of the Ewings" "(Ewingsin sota"), vuonna 1998, oli ainoa kerta, kun filmattiin todellisessa sisätilassa. Vuosina 2012–2014 Southforkia käytettiin jälleen kuvauspaikkana uudessa "Dallas"-sarjassa, nyt kaikki kuvaukset tehtiin itse tilalla.
Vuosina 1993–1994 Southfork Ranch esiintyi Little Texasin musiikkivideossa "God Blessed Texas".
Southfork Ranch on nykyään tapahtuma- ja konferenssikeskus, jonka omistaa Forever Resorts. Se on myös koti kristilliselle konsertille Celebrate Freedom, joka pidetään vuosittain itsenäisyyspäivän aikana, ja isännöi 4. heinäkuuta "America's Tea Party" -tapahtumaa, jonka osallistujamäärä on arviolta 25 000 – 35 000 osallistujaa.
Joulukuussa 2012 Southforkin karjatilalla pystytettiin muistomerkki näyttelijä Larry Hagmanin kuoleman jälkeen. Hän näytteli sarjassa hahmoa J.R. Ewing. "J.R. Ewing -huoneeseen" perustettiin muistokirja faneille allekirjoitettavaksi.
Amerikanvietnamilaiset

Amerikanvietnamilaiset (, ) ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Vietnamissa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Yhdysvalloissa asuu 2 104 217 vietnamilaistaustaista henkilöä. Monet vietnamilaiset siirtolaiset muuttivat Yhdysvaltoihin Vietnamin sodan jälkeen.
MA Rouf

MA Rouf on suomalainen nelihenkinen yhtye, joka soittaa jazz- ja world-fuusiomusiikkia. Heidän musiikkinsa on sekoitus Lähi-idän rytmejä ja skandinaavisia jazz-vaikutteita.
Musiikin taustalla ovat muutokset, tunnelmat, määrittelemättömän tulevaisuuden tunteet, toiveet ja pelot. Näitä tunteita ja mielialoja käsitellään sekoittaen kurdilaisen musiikkiperinteen tyylejä afro-keskeiseen ja skandinaaviseen moniäänisyyteen, kontrapunktiin ja improvisaatioon.
Yhtyeeseen kuuluvat iranilais-kurdilainen säveltäjä, tar-soittaja ja laulaja Marouf Majidi, joka on myös yhtyeen perustaja, saksofonisti Jouni Järvelä, basisti Jukka Haavisto ja rumpali Mikko Hassinen.
Yhtyeen ensilevy "The People" julkaistiin keväällä 2019.
Jean-Efflam Bavouzet

Jean-Efflam Bavouzet (s. 17. lokakuuta 1962 Lannion) on ranskalainen pianisti. Hän opiskeli Pierre Sancanin johdolla Pariisin konservatoriossa ja aloitti levytysuransa 1990-luvun alussa, jolloin julkaisi tulkintojaan Joseph Haydnin ja Frédéric Chopinin teoksista. 
Bavouzet sai varhaisella urallaan ensipalkinnon kansainvälisessä Beethoven-kilpailussa Kölnissä, Young Concerts Artists Auditions -voiton New Yorkissa (1986) ja Steven de Groote -kamarimusiikkipalkinnon Van Clirbun -kilpailussa (1989). Bavouzet debytoi Orchestre de Parisin kanssa Georg Soltin kutsusta vuonna 1995. Hän aloitti läheisen yhteistyösuhteen Pierre Boulez'n kanssa Béla Bartókin kolmannen pianokonserton esityksellä Orchestre de Parisin kanssa vuonna 1998. Hän on tehnyt yhteistyötä myös sellaisten kapellimestarien kuin Vladimir Ashkenazyn, Valeri Gergijevin, Daniele Gattin, Andrew Davisin, Marc Albrechtin, Lawrence Fosterin, Charles Dutoit'n, Esa-Pekka Salosen, Andrew Littonin, Ingo Metzmacherin, Kent Naganon, Zoltán Kocsisin ja Vasili Sinaiskin kanssa.
Bavouzet on levyttänyt pelkästään Chandos-levymerkille vuodesta 2007. Hän otti projektikseen kaikkien Claude Debussyn pianoteosten levyttämisen ja on levyttänyt myös muiden ranskalaissäveltäjien, kuten Maurice Ravelin ja Jules Massenet'n tuotantoa. Debussy-hankkeellaan hän on saanut monia palkintoja, joita ovat olleet BBC Music Magazine Award (2009), Gramophone-palkinto (2009) ja Diapason d'Or (2008). Vuosina 2007 ja 2008 hän sai Le Monde de la musiquen "Choc de l'année" -palkinnon. Vuosina 2010–2011 Bavouzet kiersi Yhdysvalloissa ja esiintyi ensimmäistä kertaa New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Hänet valittiin vuonna 2012 ICMA:n vuoden artistiksi. Hän on myös toiminut Lofoottien pianofestivaalin taiteellisena johtajana Norjassa.
Bavouzet'n ohjelmisto ulottuu nykyohjelmistoon, josta hän on esittänyt Bruno Mantovanin ja Jörg Widmannin teoksia. Bavouzet on elinikäinen professori pianonsoitossa Detmoldin musiikkiyliopistossa.
Juha Lappalainen (mäkihyppääjä)

Juha Lappalainen (s. 1966) on uransa lopettanut suomalainen mäkihyppääjä.
Henkilökohtaisten mitalien lisäksi Lappalainen oli joukkuemäkihypyn SM-mitalisti vuosina 1984–1988 (kultaa 1986) ja 1991–1992.
Juha Lappalainen on osallistunut veteraanien mestaruuskilpailuihin.
Pardes Hanna-Karkur

Pardes Hanna-Karkur () on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Nimensä mukaisesti kaupunki perustettiin yhdistämällä ennen omat paikkakuntansa Pardes Hannah ja Karkur vuonna 1969. Näistä kahdesta vanhempi Karkur perustettiin vuonna 1913 ja Pardes Hanna vuonna 1929. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 42 083.
Maantiede.
Pardes Hanna-Karkur sijaitsee Israelin pohjoisosassa Saaronin tasangolla noin seitsemän kilometriä Haderan kaupungista koilliseen.
Historia.
Nykyinen Pardes Hanna-Karkur on muodostettu vuonna 1969 liittämällä ennen erilliset paikkakunnat Pardes Hanna ja Karkur samaan kokonaisuuteen. Karkurin perustivat englanninjuutalaiset siirtolaiset vuonna 1913. Paikallisella mošavalla oli huomattavat pohjavesivarannot ja alueella oli sitrushedelmäpuutarhoja.
Pardes Hannan perusti Palestine Jewish Colonization Association vuonna 1929 ja nimensä se sai paroni Edmond de Rothschildin Hanna-nimisen serkun mukaan. 1930-luvulla paikalle muutti juutalaisia etenkin Keski-Euroopasta. Keskuskortteli sai nimen Tel Shalom. Paikkakunnan maat otettiin brittien asevoimien käyttöön toisen maailmansodan aikana sotilasalueen rakentamista varten. Maailmansodan jälkeen ja Israelin itsenäistyessä tilat toimivat uusien siirtolaisten väliaikaisena sijoitusleirinä. Paikkakunnan asukasluku kasvoi noin 10 000 henkilöön ja monet siirtolaisista jäivät alueelle.
Talous.
Pardes Hanna-Karkur on nykyisin oman lähialueensa palveluiden ja kaupan keskus. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi maatalouskoneet, puumateriaalit ja muovit. Ympäröivällä seudulla on maataloutta.
Väestö.
Pardes Hanna-Karkurin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 42 083. Vuonna 2002 vastaava lukema oli ollut 28 800.
Alain Damiens

Alain Damiens (s. 1950 Calais) on ranskalainen klarinetisti.
Damiens sai Pariisin konservatorion ensipalkinnon klarinetissa ja kamarimusiikissa. Tämän jälkeen hän liittyi ensin Pupitre 14 -kokoonpanoon ja sai sitten nimityksen klarinetistiksi Strasbourgin filharmoniseen orkesteriin. Vuonna 1976 hän liittyi Ensemble InterContemporainiin. Hän kantaesitti Pierre Boulez'n "Dialogue de l'ombre doublen" vuonna 1985 ja Elliott Carterin klarinettikonserton 1997. Hän on kantaesittänyt myös muiden muassa Philippe Fénelonin, Franco Donatonin, Karlheinz Stockhausenin ja Vinko Globokarin teoksia.
Damiens on toiminut professorina Strasbourgin sekä Pariisin konservatorioissa ja pitänyt mestarikursseja eri puolilla maailmaa. Hän on esiintynyt muiden muassa Miklós Perényin ja Tabea Zimmermannin kanssa sekä Maurizio Pollinin perustamassa Projetto Pollini -konserttisarjassa, jonka yhteydessä on esitetty sekä vanhoja että uusia teoksia muiden muassa Ludwig van Beethovenilta, Boulez'lta, Franz Lisztiltä, Luigi Nonolta, Stockhausenilta ja Alban Bergiltä. Damiensin levyttämien töiden joukossa Olivier Messiaenin "Aikojen lopun kvartetto", Johannes Brahmsin koko klarinettituotanto, Luciano Berion "Sequenza IXa" ja Carterin klarinettikonsertto. Damiens käyttää instrumentteinaan Buffet Cramponin klarinettimalleja.
Arijan Ademi

Arijan Ademi (s. 29. toukokuuta 1991 Šibenik, Kroatian ST, Jugoslavia) on kroatialaissyntyinen, vuodesta 2014 Pohjois-Makedoniaa edustanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut seuratasolla Dinamo Zagrebia vuodesta 2010.
Ademi pelasi ensimmäisen ottelunsa Kroatian pääsarjassa maaliskuussa 2008 kotikaupunkinsa Šibenikin joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän pelasi jo 28 ottelua, ja kaudella 2009–2010 liigaotteluita kertyi 27 ja maaleja kaksi. Kesällä 2010 hän siirtyi Dinamo Zagrebiin, jota hän on siitä saakka edustanut lukuun ottamatta puolen vuoden lainaa saman kaupungin Lokomotivassa kevätkaudella 2012, jolloin hän pelasi vain kolme liigaottelua. Kauden 2020–2021 päättyessä hän on pelannut Kroatian pääsarjassa 250 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia.
Ademi pelasi Kroatian maajoukkueessa kolme maaottelua vuonna 2013. Lokakuussa 2014 hän pelasi ensi kerran Pohjois-Makedonian maajoukkueessa, jossa hän on kesäkuun 20. päivään 2021 mennessä pelannut 22 ottelua sekä tehnyt maalin kesäkuussa 2015 EM-karsintaottelussa Slovakiaa vastaan, lokakuussa 2017 MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan, syyskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan.
Remo (kirjasarja)

Remo eli Surmaaja (engl. "The Destroyer") on kioskikirjasarja, jota alun perin kirjoittivat yhdysvaltalaiset Warren Murphy (1933–2015) ja Richard Sapir (1936–1987), myöhemmin useat eri tekijät. Ensimmäinen kirja ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1971, vaikka sen käsikirjoitus oli valmistunut jo vuonna 1963. Sarjassa on ilmestynyt englannin kielellä yli 150 osaa. Vuonna 2018 ilmestyi sarjan 152. osa nimeltä "Continental Divide".
Remo-sarjan päähenkilö Remo Williams toimii Yhdysvaltain hallituksen kuvitteellisen salaisen poliisin CURE:n palveluksessa. Hänen opettajansa on vanha korealainen Sinanjun mestari Chiun. Sinanju on fiktiivinen korealainen taistelulaji, jossa ei käytetä aseita. Sinanjumestari voi tehdä melkein mitä tahansa, kuten "kävellä veden päällä, säädellä omaa ruumiinlämpöään, liukua vankkoja seiniä ylöspäin ja tappaa miehen painamalla sormensa hänen otsaluunsa läpi".
Yhdessä Remo ja Chiun taistelevat vakoojia, mafiaa ja muita Yhdysvaltain vihollisia vastaan. Remo-kirjoissa on myös huumoria, etenkin ajankohtaisiin ilmiöihin kohdistuvaa satiiria sekä pilailua lajityypin kustannuksella. Pulp-kirjallisuuden tutkija Juri Nummelin toteaa, että samalla kirjoissa on erittäin voimakasta väkivaltaa. Esimerkiksi kirjassa "Suloisia unelmia" (suom. 1983) eräältä henkilöltä lyödään piikkinuijalla aivot pihalle ja mafiapomo naulaa epäluuloisen avustajansa pään lattiaan.
Remo-sarja Suomessa.
Suomeksi "Remo"-sarjassa on julkaistu 124 taskukirjaa ja "Remo Special" -sarjassa 19 taskukirjaa vuosina 1977–1992. Ensimmäiset 12 Remo-kirjaa ilmestyivät nimellä "Surmaaja". Sarjan ensimmäisen osan nimi on "Luodaan surmaaja" (engl. "Created: The Destroyer", 1971, suom Matti Kainulainen, 1977). Kustantajana toimi aluksi Viihdekirjat (osat 1–10), myöhemmin Wennerbergs Förlag (osat 11–32) ja Winthers Forlag (osat 33–124). Numeron 62 jälkeen sarja alkoi alusta, mutta juokseva sarjanumerointi jatkui. Sarjan numerot 95–124 ovat toisia painoksia numeroista 33–62, ja ne julkaistiin vuosina 1990–1992.
Elokuva.
Kirjasarjan pohjalta on tehty myös elokuva "Remo – aseeton ja vaarallinen" (1985), jonka ohjasi Bond-ohjaajana tunnettu  Guy Hamilton.
Dawn Birley

Dawn Jani Birley (s. 30. marraskuuta 1977 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja televisiojuontaja. Hän on tehnyt merkittävän osan taiteellisesta urastaan Suomessa.
Elämä ja ura.
Birley on kuuro kolmannessa polvessa. Lapsuudessaan hän kävi kuulevien kouluja Reginassa tulkkien avustamana. Sittemmin hän on opiskellut näyttämötaiteita laaja-alaisesti muun muassa Helsingissä, Reykjavikissa ja Lontoossa. Birley on niin ikään toiminut alan opetustehtävissä Euroopassa ja Kanadassa. Hän hallitsee useita viittomakieliä.
Birley muutti Kanadasta ensin Norjaan ja sitten Suomeen, missä hänen kotiteatterinaan on viittomakielinen Teatteri Totti. Suomessa Birleylle avautui uusia uramahdollisuuksia, ja hän on tehnyt sieltä käsin myös kansainvälistä uraansa. Näyttämöuransa ohella Birley työskentelee kanadalaisen viittomakielisen H3 World TV:n juontajana.
Teatteri Totissa Birley on näytellyt muun muassa oopperassa "Kung Karls jakt" vuonna 2008. Komediassa "Pokka pitää" hän tulkitsi Hyasintin roolin. Myös näytelmissä "Minä Puff" ja "Puff ja kaukaiset kaverit" Birleyllä oli pääroolit. Birley on näytellyt usein Toronton teattereissa, mukaan luettuna WhyNot Theatre, jossa hän teki Horation rooli klassikkonäytelmässä "Hamlet".
Teini-ikäisenä Birley harrasti taekwondoa, ja ylsi lajissa maailmanlistan ykköseksi vuonna 1992.
Teatteri Totti

Teatteri Totti on vuonna 1987 perustettu suomalainen viittomakielinen kiertävä ammattiteatteri. Se tuottaa vuosittain yhdestä kahteen viittomakielistä näytöskappaletta. Näytelmien ohella Totti on tuottanut pantomiimia, tanssia ja viittomakielisen oopperan, "Kung Karls jakt". Lisäksi Totti järjestää työpajoja, teatterikerhoja ja alaan liittyviä kursseja. Sen toimintaan kuuluu myös teatterikasvatus.
Teatteri Totin näyttelijöitä ovat muun muassa Dawn Jani Birley, Jarl Hanhikoski, Outi Ikonen ja Jonas Kemppi. Ohjaajina ovat työskennelleet muun muassa Marianne Aro ja Silva Belghiti.
Teatteri Totin nimi oli vuoteen 2005 Kuurojen teatteri.
Zikhron Ya'akov

Zikhron Ya'akov () on kaupunki Israelin Haifan hallintoalueella. Paikka on perustettu vuonna 1882 ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 23 075.
Maantiede.
Zikhron Ya'akov sijaitsee Israelin pohjoisosassa Karmelvuoren juurelta etelään. 
Historia.
Zikhron Ya'akovin perustivat joukko Palestiinaan muuttaneita Romanian juutalaisia vuonna 1882. Vielä tuolloin paikkaa kutsuttiin sen arabiankielisellä nimellä "Zammrin". Jo seuraavana vuonna paroni Edmund de Rothschild alkoi kuitenkin sijoittaa kylän kehittämiseen. Paikka sai myös uuden nimen Zikhron Ya'akov, eli suomeksi Jaakobin muisto. James (Jaakob) de Rothschild oli Edmund de Rothschildin isä. Rothschildin aloitteesta Zikhron Ya'akovissa alettiin viljellä viiniä ja kylään perustettiin toinen alueen suurista viinikellareista. Viininviljely koki suuren kolauksen viinikirvojen levitessä viljelmille vain jonkin aikaa myöhemmin, mutta tuhoutuneet viiniviljelmät saatiin korvattua amerikkalaisia kirvoja kestävillä kannoilla.
1900-luvun puolella Zikhron Ya'akovissa asuneet sisarukset Aaron ja Sarah Aaronsohn perustivat osmanien vastaisen ensimmäisen maailmansodan aikana toimineen juutalaisen Nilin vakoojaringin. Aaronsohnien koti on nykyisin museo. 1930- ja 1940-luvuilla kylästä alettiin kehittää matkailukohdetta esimerkiksi taiteilijoille. Kylän asukasluku kasvoi etenkin Israelin itsenäistymisen jälkeen. Vuonna 1954 Edmund de Rothschild haudattiin kylässä sijaitsevaan mausoleumiin. Vuonna 1963 kylään muutti saksalainen joukko kristittyjä ja vuonna 2002 rakennettiin uusia kaupunginosia.
Talous.
Alueella jo pitkään harjoitettu maatalous on edelleen huomattava tekijä paikkakunnan taloudessa. Alueella on esimerkiksi viini- ja hedelmäpuutarhoja. Viinien viljelyn ohella kaupungissa on myös viinikellari. Maanviljelyn ohella merkittäviä talouden osa-alueita ovat matkailu ja vapaa-ajanvietto. Alkuperäisen mošavan keskuskatu on omistettu matkailukohteeksi.
Väestö.
Vuoden 2018 lopussa Zikhron Ya'akovin asukasluku oli 23 075. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 14 300 ja vuonna 1968 4 470.
Luulajan rovastikunta

Luulajan rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta.
Piitimen rovastikunta

Piitimen rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta Piitimen, Älvsbynin, Arvidsjaurin ja Arjeplogin kunnissa.
Honus Wagner

John Peter ”Honus” Wagner (24. helmikuuta 1874 Chartiers, Pennsylvania – 6. joulukuuta 1955 Carnegie, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi 21 kautta Major League Baseball -sarjassa (MLB) vuosina 1897–1917, edustaen lähes koko uransa ajan Pittsburgh Piratesia. Hänen pelipaikkansa oli lähinnä polttaja. Wagner teki debyyttinsä vuonna 1897 National Leaguen (NL) Louisville Colonelsissa, jossa hän pelasi kolme kautta ennen siirtymistään NL:n Pittsburgh Piratesiin. Hän voitti World Seriesin kerran, vuonna 1909, ja oli kahdeksan kertaa NL:n paras lyöjä osumatarkkuudella mitattuna. Wagner lopetti uransa 43-vuotiaana vuonna 1917. Hänet valittiin Hall of Fameen vuonna 1936 ensimmäisten viiden pelaajan joukossa.
Wagneria esittävä baseballkortti ”T206 Honus Wagner” on yksi harvinaisimmista ja kallisarvoisimmista olemassa olevista baseballkorteista.
Wayne Northrop

Wayne Northrop (12. huhtikuuta 1947 Sumner, Washington – 29. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla oli televisiorooleja useissa saippuasarjoissa. Hän näytteli Michael Culhanea "Dynastiassa" vuosina 1981 ja 1986–1987. Northrop esiintyi myös muun muassa sarjoissa "Päivien viemää" (1982–1984, 1987, 1991–1994, 2005–2006) ja "Port Charles" (1997–1998).
Skellefteån rovastikunta

Skellefteån rovastikunta () on Ruotsin kirkon Luulajan hiippakunnan rovastikunta Skellefteån kunnassa.