Stephen Jay Gould

Stephen Jay Gould (10. syyskuuta 1941 New York – 20. toukokuuta 2002 New York) oli yhdysvaltalainen paleontologi ja evoluutiobiologi sekä tieteenhistorioitsija. Hän oli myös sukupolvensa vaikutusvaltaisimpia ja eniten luettuja tieteen kansantajuistajia. Gould toimi opettajana Harvardin yliopistossa sekä työskenteli Amerikan luonnonhistorian museossa.
Gould tuli tunnetuksi punktualismin kehittäjänä. Punktualistisen ajatuksen mukaan evoluutio ei aina etene tasaisesti, vaan etenee joko vähittäin mutta erisuuruisilla nopeuksilla tai välillä suurempien, yksittäisten muutosten kautta. Monet evoluutiobiologit, muun muassa John Maynard Smith, ovat arvostelleet Gouldin näkemyksiä.
Elämä.
Gouldin isän oli Leonard Gould ja äiti Eleanor Gould. Gouldin perhe oli juutalainen muttei osallistunut seurakuntaelämään. Gould on kertonut päättäneensä ryhtyä paleontologiksi viisivuotiaana nähtyään Amerikan luonnonhistoriallisessa museossa tyrannosaurus rexin fossiilin.
Gould avioitui kahdesti, ensimmäisen kerran Deborah Leen kanssa vuonna 1965 ja toisen kerran Rhonda Roland Shearerin kanssa vuonna 1995. Gouldilla oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta. Toisen avioliittonsa kautta hän sai kaksi ottolasta.
Vuonna 1982 Gouldilla todettiin vatsassa mesoteliooma. Vaikka kyseessä on vakava syöpätyyppi ja potilaiden keski-ikä diagnoosin jälkeen kahdeksan kuukautta, Gould eli lähes 20 vuotta sairauden toteamisesta. Sairastuttuaan Gould ryhtyi kannattamaan kannabiksen lääkekäyttöä. Hän itse poltti sairautensa aikana marihuanaa, vaikka se olikin laitonta. Gouldin omien sanojen mukaan kannabis oli tärkein tekijä hänen paranemisessaan. Gould kuoli vuonna 2002 kotonaan keuhkosyöpään, joka oli levittänyt etäpesäkkeitä hänen aivoihinsa.
Vuonna 1999 Gould piti Suomen Kulttuurirahaston kutsumana kahdeksannen yleisölle avoimen Yrjö Reenpää -luennon Helsingin yliopistossa. Luennon otsikko oli "The Glorious Accident of Human Evolution in an Age of Bacteria - Ihmisen evoluutio, suurenmoinen sattuma bakteerien aikakaudella".
Vasemmistolaisuus ja sosiobiologia.
1970-luvun alussa Gould liittyi Vietnamin sodan vastaisesta liikkeestä alkunsa saaneeseen vasemmistolaiseen ryhmään nimeltä "Science for the People", joka myöhemmin tuli tunnetuksi muun muassa sosiobiologian vastustamisesta.
Politics and the Life Sciences -lehden artikkelin mukaan monet Gouldin mielipiteet ja arvot olivat luultavasti marxilaisia, mutta hän ei sanonut olevansa marxisti ja hänen tiedettään ja politiikkaansa kannattaa ennemmin lähestyä muusta näkökulmasta. Gould sanoi oppineensa marxisminsa isänsä polvella mutta silti hänen näkemyksensä erosivat huomattavasti hänen isänsä näkemyksistä. Kuitenkin häntä syytettiin "kommunistisesta biologiasta". Teoksessaan "The Structure of Evolutionary Theory" Gould eritteli erimielisyyksiään Darwinin teorian vallitsevan haaran kanssa.
Gould sanoi olevansa poliittisesti vasemmalla. Gouldin mukaan eniten häneen vaikuttaneet poliittiset kirjat oli C. Wright Millsin "The Power Elite" ja Noam Chomskyn poliittiset kirjoitukset.
Hän väitti, että älykkyystestit ja sosiobiologia olisivat oikeistolaisia ja vastusti koko sosiobiologiaa. Sosiobiologit tekivät hypoteeseja siitä, millaiset käyttäytymistavat ovat saattaneet parantaa lisääntymismenestystä ja etsivät sitten todisteita osoittaakseen hypoteesinsa oikeiksi tai vääriksi. Artikkelin mukaan hän kuitenkin sekoitti tosiasiat ja niistä mahdollisesti johdettavat poliittis-moraaliset johtopäätökset ("no ought from is").
Uskonnot ja tiede - non-overlapping magisteria (NOMA).
Kirjassaan "Rocks of Ages: Science and Religion in the Fullness of Life" (1999) Gould esitteli tieteen ja uskonnon välisen ristiriidan ratkaisuna käsitteen "non-overlapping magisteria" (”peittymättömät magisteriumit”). Hänen mukaansa luonnontieteen verkko eli magisterium kattaa empiirisen alueen kun taas uskonnon magisterium kattaa perimmäiseen merkitykseen ja moraaliseen arvoon liittyvät kysymykset. Tiede käsittelee havaittavaa kaikkeutta ja sen osia (tosiasiat) ja miksi se toimii tällä tavalla (teoriat) kun uskonto keskittyy arvokäsityksiin.
Gould katsoi, että kysymykset esimerkiksi sielun olemassaolosta eivät kuulu tieteen aihealueeseen eikä tiede siksi voi todistaa niiden olemassaoloa vääräksi tai oikeaksi. Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia omaksui kannanotossaan "Science and Creationism" samansuuntaisen kannan.
Eläintieteilijä ja tieteen kansantajuistamisen professori Richard Dawkins arvosteli Gouldin NOMA-käsitettä teoksessaan "Jumalharha". Dawkinsin mukaan teologit astuvat usein tieteen alueelle ja oletus jumalan olemassaolosta on itse asiassa tieteellinen väite todellisuudesta.