tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Uefa Super Cup 2018

Uefa Super Cup 2018 oli järjestykseltään 43. Uefa Super Cupin ottelu. Siinä kohtasivat kaksi hallitsevaa Euroopan seurajoukkueiden pääkilpailujen mestaria Mestarien liigan voittaja ja Eurooppa-liigan voittaja. Ottelu pelattiin 15. elokuuta 2018 A. Le Coq Arenalla, Tallinnassa Virossa. Se on ensimmäinen maassa järjestetty Uefan alaisen kilpailun loppuottelu.
Maaliskuussa 2018 Uefa ilmoitti, että ottelussa otetaan käyttöön neljäs pelaajavaihto mikäli se etenee jatkoajalle. Lisäksi nimettävien vaihtopelaajien määrää nostettiin seitsemästä 12:een. Myös ottelun alkamisajankohtaa myöhäistettiin alkavaksi 21.00 CEST.
Tapahtumapaikka.
A. Le Coq Arena valittiin isännöimään ottelua 15. syyskuuta 2016 järjestetyssä Uefan järjestelykomitean kokouksessa Ateenassa, Kreikassa. Stadion tunnetaan ottelun aikana nimellä Lilleküla Arena, sillä Uefa ei hyväksy sponsoreiden nimiä käytettävän stadionien nimessä.
Joukkueet.
Ottelu pelattiin espanjalaisseurojen kesken jo neljättä kertaa viimeisten viiden kauden aikana. Ottelussa pelasivat myös ensimmäistä kertaa joukkueet, jotka ovat kotoisin samasta kaupungista. Vähintään yksi espanjalaisseura oli selviynyt otteluun yhdeksän kertaa viimeisten 10 vuoden aikana. Lisäksi, molempien joukkueiden ollessa Espanjasta, ottelun tuli voittamaan yhdeksättä kertaa espanjalaisseura kuluneen 10 kauden aikana ja viidettä vuotta peräkkäin.
Hallitseva mestari Real Madrid tavoitteli viidettä UEFA Super Cupin voittoaan, jolla he nousisivat jakamaan kärkipaikkaa Barcelonan ja Milanin kanssa. Joukkue oli voittanut edelliset kaksi UEFA Super Cupia (2016 ja 2017) ja nyt sillä oli mahdollisuus tulla ensimmäiseksi seuraksi joka kykynee voittamaan mestaruuden kolmatta kertaa peräkkäin. Vastaavasti, Atlético Madrid oli voittanut kaksi ensimmäistä UEFA Super Cupin otteluaan vuosina 2010 sekä 2012 ja nyt sillä oli mahdollisuus tulla ensimmäiseksi seuraksi, joka on voittanut kaikki kolme ensimmäistä otteluaan kyseissä kilpailussa.
Madridilaisseurojen kohtaaminen tulee olemaan järjestykseltään 10. Madridin derby Uefan alaisissa kilpailuissa, joista yhdeksän aiempaa on pelattu joko Mestarien liigassa tai sitä edeltäneessä Euroopan Cupissa. Real Madrid johtaa keskinäisiä kohtaamisia viidellä voitolla, kahdella tasapelillä ja kahdella tappiolla, eikä ole historiansa aikana ikinä pudonnut paikallisvastujaansa vastaan kaksi- tai yksiosaisessa otteluparissa.
Järjestelyt.
Lipunmyynti.
Stadionin kapasiteetti otteluun tulee olemaan 13 000 paikkaa, joista noin 70 prosenttia myydään seurojen kannattajille ja yleisessä myynnissä. Lippuja myydään Uefan virallisella sivustolla 5.–26. kesäkuuta 2018 välisenä aikana ja ne ovat luokiteltu kolmeen eri hintaluokkaan: €130, €90 ja €50. Loput lipuista jaetaan paikalliselle järjestäjälle, Uefalle ja kansallisille yhdistyksille, yhteistyökumppaneille sekä medialle.
Volvo SPA -pohjalevy

Volvo SPA -pohjalevy ("Scalable Product Architecture") on Volvon kehittämä modulaarinen pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. Ensimmäinen sille perustuva malli on vuonna 2014 esitelty Volvo XC90. Pohjalevyn etuna on monikäyttöisyys, sillä sille on mahdollista rakentaa erilaisia automalleja.
Ravintola Julia

Ravintola Julia avattiin Turussa Eerikinkadulla Hotelli Julian kanssa samassa rakennuksessa vuonna 1987. Ravintola kuului Arctia-ketjuun, jonka toiminta myytiin ruotsalaiselle Scandic-ketjulle vuonna 1998. 
Julia oli erikoistunut ranskalaiseen ruokaan. Inspiraatiota oli haettu muun muassa Burgundista. Menussa oli esimerkiksi vuonna 1993 maalaispateeta, cumberlandinkastiketta ja haukipyöryköitä. Ravintola oli tunnettu myös hyvänä kalaravintolana. Juliassa pidettiin vuosittain etanafestivaalit. Vuoden 1993 tapahtumassa oli tarjolla 8 eri ruokalajia, joissa tarjottiin 12 päivän aikana 3000 etanaa. 
Suomen Gastronominen Seura valitsi Ravintola Julian Vuoden ravintolaksi vuonna 1992. Vuoden ravintola -tunnustuksen saavuttaakseen ravintolan tulee tarjota hyvää ja omaleimaista ruokaa sekä erinomaista palvelua, joka saa asiakkaan tuntemaan itsensä arvostetuksi. Vuoden ravintolalla on hyvä hinta-laatusuhde ja sen toiminta on pitkäjänteistä, tasalaatuista ja varmaa. Myöhemmin turkulaisista ravintoloista saman tunnustuksen ovat saaneet Panimoravintola Herman (2003) ja Ravintola Kaskis (2018).
Ravintola Juliassa toimi vuoromestarina ja sittemmin keittiömestarina Antti Vahtera. Vahtera kävi Juliassa työskennellessään vuonna 1995 edustamassa Suomea kansainvälisesti arvostetussa Bocuse d’Or -kilpailussa.
Milton (nimi)

Milton on englantilainen henkilönnimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että miehen etunimenä. Alun perin Milton on vanha englantilainen paikannimi, joka merkitsee "myllykaupunkia" ("Mill town") ja joka on myöhemmin tullut käyttöön myös henkilönnimenä.
Suomessa etunimi Milton on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta kesäkuuhun 2025 mennessä noin 480 henkilölle, joista yli puolet on 2010- ja 2020-luvuilla syntyneitä. Vuodesta 2015 lähtien Miltonin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 14. kesäkuuta.
Anthony Gullsten

Anthony "Andy" Gullsten (s. 20. joulukuuta 1991 Helsinki) on suomalainen kiipeilijä. Gullstenin päälaji on boulderointi. Gullsten aloitti kiipeilyn vuonna 2004 ollessaan 13-vuotias.
Ulkokiipeily.
Gullsten oli ensimmäinen suomalainen kiipeilijä, joka kiipesi 9a-tasoisen kalliokiipeilyreitin. Kyseinen reitti oli "Le Cadre Nouvelle Version" Ranskassa. 8A-tasoisia tai vaikeampia boulderkiipeilyreittejä Gullsten on kiivennyt yli 400, joista vaikeimmat ovat 8C+-tasoisia.
Domba

Domba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 115 kilometriä Bougounista koilliseen. Kunnassa on 13 800 ja kylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Domban kunta rajoittuu idässä Bougounin piirin Sanson, etelässä Débélinin ja Zantiébougoun, lännessä Dogon ja pohjoisessa Koulikoron alueen Dioïlan piirin Massiguin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 17 kylää. 
Domban lähellä toimii yksi Morilan kultakaivoksen louhoksista. Suunnitteilla on kylän siirtäminen toiseen paikkaan.
Dogo

Dogo on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 70 kilometriä Bougounista pohjoiseen. Kunnassa on 34 200 ja kylässä 600 asukasta (vuonna 2009).
Dogon kunnan pinta-ala on 1 761,17 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Bougounin piirin Domban, etelässä Zantiébougoun, Kokélén ja Sidon, lännessä Keleyan ja Koulikoron alueen Katin piirin Sanankoro Djitoumoun ja pohjoisessa Tiélén, Méridiélan ja Dioïlan piirin Kémékafon kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Kunnan rajoilla virtaavat Baoulé ja sen sivujoki Banifing. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia sekä galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu 59 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, lehmänpapu, maapähkinä, bataatti ja jamssi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja vähäisessä määrin hevoset ja siat. Lisäksi myydään polttopuuta ja puuhiiltä sekä harjoitetaan keräilyä ja käsityöammatteja.
Koalition väliaikainen hallinto

Koalition väliaikainen hallinto (, lyh. "CPA") oli sijaishallinto, joka hallitsi Irakia sen jälkeen, kun Yhdysvaltain johtama koalitio oli hyökännyt maahan 19. maaliskuuta 2003.
Väliaikainen hallinto perustettiin toukokuussa 2003 Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston resoluution 1483 mukaisesti. Hallinto vastasi Irakin toimeenpanovallasta, lainsäädäntöelimistä ja oikeuslaitoksesta. Se aloitti toimintansa 23. huhtikuuta 2003 ja se lakkautettiin 28. kesäkuuta 2004, jolloin Irakin tilapäishallinto astui valtaan.
Sodan alussa Yhdysvallat toivoi, että Irak voisi demokratisoitua ja jälleenrakentua samaan tapaan, kuten Japani ja Saksa oli toisen maailmansodan jälkeen. Väliaikainen hallinto uskoi pystyvänsä toteuttamaan tavoitteen käyttämällä samankaltaista miehityshallintoa.
Historia.
Yhdysvaltain hallinto perusti Jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston (, lyh. ORHA) 20. tammikuuta 2003, kaksi kuukautta ennen sodan alkua. Viraston oli tarkoitus johtaa Irakin siihen asti, että demokraattisesti valittu hallinto voisi ottaa vallan.
Eläköitynyt yhdysvaltalainen kenraaliluutnantti Jay Garner valittiin viraston päämieheksi. Brittiläinen kenraalimajuri Tim Cross ja kaksi muuta valittiin apulaispäämiehiksi. Garnerin aika Irakin jälleenrakennuksen johdossa loppui kuitenkin jo toukokuussa 2003, koska oli ollut eri mieltä Yhdysvaltain hallituksen monessa asiassa miehitykseen liittyvässä asiassa. Diplomaatti L. Paul Bremer korvasi hänet 11. toukokuuta 2003. Samalla ORHA lakkautettiin ja koalition väliaikainen hallinto perustettiin. 
Yhdysvaltain puolustusministeriö kustansi väliaikaisen hallinnon toiminnan ja Bremer oli suoraan puolustusministerin alainen.
Useita Saddam Husseinin palatseja ryöstettiin, mutta itse rakennukset pysyivät kuitenkin hyvässä kunnossa. Väliaikainen hallinto muutti hyökkäysvaiheen päättymisen jälkeen näihin rakennuksiin. Monet niistä jäi Yhdysvalloille vielä senkin jälkeen, kun valta oli palautettu irakilaisille.
Méridiéla

Méridiéla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 95 kilometriä Bougounista pohjoiseen. Kunnassa on 13 900 ja kylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).
Méridiélan kunta rajoittuu etelässä Bougounin piirin Dogon, lännessä Koulikoron alueen Katin piirin Tiélén ja Dioïlan piirin Dioumanin, pohjoisessa Ténindougoun ja N’Garadougoun ja idässä Kémékafon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot sekä pohjoisen kukkulat. Vesistöjä ovat Baoulé ja sen sivujoki Banifing. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on avointa metsää.
Kuntaan kuuluu 22 kylää.
Birch-pelkistys

Birch-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa nestemäiseen ammoniakkiin liuotettu alkalimetalli pelkistää aromaattisen yhdisteen sykloheksadieenijohdannaiseksi. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran Arthur Birch vuonna 1944, ja se on nimetty hänen mukaansa. Birch-pelkistys on hyvin yleisesti käytetty reaktio orgaanisen kemian synteeseissä.
Reagenssit ja mekanismi.
Birch-pelkistyksessä liuottimena käytetään nestemäistä ammoniakkia ja mukana on myös hieman jotakin alkoholia, tyypillisimmin etanolia, isopropanolia tai tert-butanolia. Pelkistimenä toimii alkalimetalli, ja useimmin käytettyjä ovat litium, natrium ja natriumin ja kaliumin seos. Birch-pelkistyksellä pelkistyvät useat aromaattiset yhdisteet, ja ne voivat olla myös heterosyklisiä. Litiumin käyttö aiheuttaa vähemmän sivureaktioita verrattuina muihin alkalimetalleihin. Aromaattisen renkaan lisäksi mahdollisia pelkistyviä ryhmiä voivat olla karbonyyliryhmät ja aromaattisen renkaan kanssa konjugoituneet alkeenit. Konjugoitumattomat alkeenit eivät reagoi.
Birch-pelkistyksessä alkalimetalli liukenee ammoniakkiin ja metalliatomi luovuttaa elektronin, jolloin siitä muodostuu metallikationi ja elektronit solvatoituvat. Solvatoituneet elektronit antavat liuokselle tummansinisen värin. Solvatoitunut elektroni reagoi aromaattisen renkaan kanssa ja muodostaa radikaalianionin. Tämä radikaalianioni on hyvin emäksinen ja ottaa vastaan protonin reaktioseokseen lisätyltä alkoholilta. Tällöin muodostuu sähköisesti neutraali radikaali. Tämä radikaali voi ottaa elektronin vastaan, jolloin muodostuu karbanioni, joka vastanottaa toiselta alkoholimolekyyliltä protonin. Elektronispinresonanssitutkimusten perusteella on reaktion mekanismin varmistettu tapahtuvan radikaalivälivaiheiden kautta.
Birch-pelkistyksessä muodostuva tuote määräytyy aromaattisten renkaiden substituenttien perusteella. Elektroneja luovuttavat ryhmät stabiloivat radikaalianionin muodostumista orto- ja meta-asemiin luovuttavaan ryhmään nähden, kun taas elektroneja puoleensa vetävät ryhmät stabiloivat radikaalianionin muodostumista ipso- ja para-asemiin. Tästä johtuen tuotteiden stereokemiat eroavat toisistaan. Birch-pelkistyksen tuotteena muodostuu yleensä konjugoitumaton dieeni, joka voidaan muuttaa konjugoiduksi hapon avulla.
Esimerkki elektroneja luovuttavan ryhmän vaikutuksesta Birch-pelkistyksen tuotteeseen:
Esimerkki elektroneja puoleensa vetävän ryhmän vaikutuksesta Birch-pelkistyksen tuotteeseen:
Liisamaija Hautsalo

Liisamaija Hautsalo (s. 1964) on suomalainen musiikkitieteilijä, musiikkikriitikko ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän on tutkimuksissaan käsitellyt erityisesti suomalaista oopperaa.
Työura.
Hautsalo valmistui filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2008. Hänen väitöskirjansa "Kaukainen rakkaus. Saavuttamattomuuden semantiikka Kaija Saariahon oopperassa" käsitteli Kaija Saariahon oopperan musiikkiin sisältyviä semanttisia merkityksiä. Hautsalo nimitettiin Helsingin yliopiston musiikkitieteen dosentiksi vuonna 2016. 
Tieteellisellä urallaan Hautsalo on toiminut erityisesti Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa sekä laulumusiikin aineryhmän ja oopperakoulutuksen tiedollisten aineiden vastuuopettajana että tutkijana useissa tutkimushankkeissa. Hautsalo on toiminut muun muassa akatemiatutkijana suomalaista oopperaa suomalaisen yhteiskunnan tasa-arvon näkökulmasta tarkastelevassa tutkimushankkeessa "Politics of Equality in Finnish Opera" (2017–2022). 
Tieteellisen työn lisäksi Hautsalo on työskennellyt vapaana toimittajana ja kriitikkona eri medioissa.
Vulnicura

Vulnicura on islantilaisen pop-laulaja Björkin kahdeksas studioalbumi. Sen julkaisi One Little Indian 20. tammikuuta 2015. Albumin oli tarkoitus ilmestyä maaliskuussa, mutta kun se vuoti nettiin kaksi kuukautta aiemmin niin levy-yhtiö ja Björk päättivät julkaista albumin aiemmin. 
Albumi kirjoitettiin ja nauhoitettiin vuoden 2013 aikana, tuottajina toimivat Björk ja venezuelalainen muusikko Arca sekä The Haxan Cloak. Albumin sanoitukset käsittelevät Björkin ja Matthew Barneyn eroa ja siitä toipumista. Albumista on julkaistu liveversio "Vulnicura Live" ja akustinen versio "Vulnicura Strings" vuosina 2015 ja 2016.
Utopia (Björkin albumi)

Utopia on islantilaisen pop-laulaja Björkin yhdeksäs studioalbumi, jonka julkaisi One Little Indian 24. marraskuuta 2017. Albumilta julkaistiin kolme singleä, tunnetuimpana "The Gate". Björk lähti vuonna 2018 "Utopia Tour" -kiertueelle jolla vierailee myös Suomessa.
Albumi on eräänlainen jatko-osa vuonna 2015 julkaistulle Vulnicura-albumille, koska albumi käsittelee samanlaisia aiheita positiiviselta kannalta. Albumin tuottivat suurimmaksi osaksi Björk ja venezualainen muusikko Arca. Albumi on Björkin studioalbumeista pisin, ja siinä on paljon huilusoittimilla soitettuja kohtia.
Kola (Mali)

Kola on maalaiskunta Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kola-Sokoro sijaitsee 15 kilometriä Bougounista etelään. Kunnassa on 4 500 asukasta (vuonna 2009).
Kolan kunta rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Bougounin, idässä Zantiébougoun ja etelässä Tiémala-Banimonotién kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Tärkein vesistö on Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja.
Kunnan läpi kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7, josta haarautuu maantie RN9 Manankoroon ja Norsunluurannikolle. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, seesami, maapähkinä ja viljakasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Musta perhonen (albumi)

Musta perhonen on Irina Milanin musiikkialbumi vuodelta 1976. Sen kappaleet on Kirsti Puhtilan laatimiin teksteihin säveltänyt Jorma Panula.
"Helsingin Sanomien" Lauri Karvosen mielestä Jorma Panulan sävelkieli on albumilla rohkeaa, omaperäistä ja verraten helposti tunnistettavaa, mutta myös haastavaa. Hänestä Syksyn sävel -kilpailun finaaliin ”piruuttaan otetun” albumiraidan ”Vanhan riekon laulut” sijoitus yleisöäänestyksen viimeiseksi oli jo etukäteen taattu.
Kokélé

Kokélé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 15 kilometriä Bougounista pohjoiseen. Kunnassa on 6 500 ja kylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).
Kokélén kunta rajoittuu pohjoisessa Bougounin piirin Dogon, idässä Zantiébougoun ja Bougounin, etelässä Faradiélén ja lännessä Sidon kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Vesistöistä tärkein on Baoulén sivujoki Mono. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja pensassavannia sekä galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja. Lisäksi on jonkin verran dogoneja.
Kokélén kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, seesami, maapähkinä ja viljakasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Paikallinen nähtävyys ovat Dissanin kylän lammessa elävät satakunta pyhää krokotiilia.
Borgin hiippakunta

Borgin hiippakunta on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluvat Østfoldin lääni sekä Akershusin lääni lukuun ottamatta Askeria ja Bærumia. Piispanistuin on Fredrikstadissa, ja piispana on vuodesta 2022 lähtien ollut Kari Mangrud Alvsvåg. Tuomiokirkkona toimii Fredrikstadin tuomiokirkko.
Historia.
Hiippakunta erotettiin Oslon hiippakunnasta vuonna 1969.
Mount Wittenberg Orca

Mount Wittenberg Orca on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Dirty Projectorsin ja islantilaisen pop-laulaja Björkin extended play, joka julkaistiin omakustanteena 30. kesäkuuta 2010. Albumi tehtiin hyväntekeväisyyttä varten, kaikki albumin tuotot lahjoitettiin National Geographic Society -yhteisölle.
Huhtikuussa 2009 musiikkisivusto Stereogumin kirjoittaja Brandon Stousy pyysi Dirty Projectorsia ja Björkiä esiintymään hyväntekeväisyyttä varten kirjakaupassa, samalla he päättivät sanoittaa ja tuottaa muutaman kappaleen yhdessä. Yhtyeen kitaristi ja laulaja Amber Coffman näki San Fransiscossa sijaitsevalta Wittenberg-mäeltä valasperheen, joka toimi EP:n inspiraation lähteenä. Yhtye ja Björk äänittivät ja tuottivat EP:n huhtikuussa 2010.
Hamarin hiippakunta

Hamarin hiippakunta on Norjan kirkkoon kuuluva hiippakunta. Siihen kuuluvat Hedmarkin lääni sekä Opplandin lääni. Piispanistuin on Hamarissa, ja piispana on vuodesta 2006 lähtien ollut Solveig Fiske. Tuomiokirkkona toimii Hamarin tuomiokirkko.
Historia.
Hamarin hiippakunta oli perustettu jo keskiajalla, mutta reformaation yhteydessä se yhdistettiin Oslon hiippakuntaan. Se perustettiin uudelleen vuonna 1864.
Jääkiekon Suomen Cup 2018

Jääkiekon Suomen Cup 2018 oli 14. Suomen Cup ja siinä pelasivat kaikki Mestiksen ja Suomi-sarjan joukkueet sekä 36 II-divisioonan joukkuetta. Mestaruuden voitti Ketterä, joka voitti finaalissa KeuPa HT:n maalein 5-2.
Joukkueet.
Mestis
Suomi-sarja
II-divisioona
Myös II-divisioonan NasKi ilmoittautui, mutta luopui myöhemmin paikastaan.
Ottelut.
1. kierros.
1. kierroksella pelasivat II-divisioonan joukkueet. Otteluparien voittajat ja lohkon kaksi parasta etenivät 2. kierrokselle. Viikingit eteni suoraan 2. kierrokselle, koska sen vastustaja NasKi luopui paikastaan.
2. kierros.
2. kierroksella mukaan liittyivät Suomi-sarjan joukkueet. Lohkojen voittajat etenivät seuraavalle kierrokselle.
3. kierros.
3. kierroksella mukaan liittyivät Mestiksen joukkueet. Lohkojen voittajat etenivät puolivälieriin.
Puolivälierät.
Puolivälierät pelattiin paras kahdesta -menetelmällä. Otteluparien voittajat etenivät välieriin.
Välierät.
Välierät pelattiin paras kahdesta -menetelmällä. Otteluparien voittajat etenivät loppuotteluun.
Loppuottelu.
Loppuottelu pelattiin 9. marraskuuta Karjala-turnauksen yhteydessä Hartwall Arenalla.
Vyölevy

Vyölevy on tutuluksen tapainen, mutta huomattavasti suurempi, pyöreä ja koristeltu pronssilevy, joka kiinnitettiin yleensä alavatsan kohdalle vyöllä. Sitä käyttivät naiset Skandinavian pronssikauden kulttuurissa ja Keski-Euroopan muissa kulttuureissa pronssikauden Monteliuksen periodilla II eli noin 1500–1300 eaa. Levyn käyttötapa on selvinnyt tammiarkkuhaudoista, missä naisvainajilla se on aina sijainnut vyötäröllä.
Nimitys.
Vyölevy ei ole suomenkieleen vakiintunut nimitys, vaan se on suora käännös sanoista , , ja .
Vyölevyjä.
Egtvedin tyttö on kuuluisin tanskalainen pronssiajan nainen, joka haudattiin vuonna 1370 eaa. Etelä-Jyllantiin nykyisen Egtvedin kylän lähelle. Hänellä haudattaessa yllään vyölevy. Vyölevy kuului hänellä erityiseen asuun, jossa hänellä oli niin sanottu naruhame, napaan ulottunut pitkähihainen villakankainen paita ja vyölevy. Hänet haudattiin hiukset auki. Ølbyn nainen oli haudattu Sjællannin Køgeen Ølbyn Nordhøjn hautakumpuun. Hänet oli puettu samaan asuun kuin Egtvedin tyttö ja hänenkin vyöllään oli vyölevy. Kolmas esimerkki löytyy Keski-Jyllannin Borumista, mistä Borum Eshøjn hautakummusta löytyi naisen hautaus. Naisella oli erilainen asu kuin Egtvedin ja Ølbyn naisilla, mutta siitä huolimatta vyötäröllä sijaitsi vyölevy.
Langstrupin suolta Sjællannista tehty suolöytö sisälsi yhden naisen vyölevyn, käsirenkaat ja pronssiveitsen. Langstrupin vyölevy on Tanskasta löydetyistä levyistä taidokkain ja suurin. Nämä oli uhrattu lampeen tai suonsilmään votiivilahjoina. Myös Vognserup Engen suolöytöön kuului vyölevyt kahdelta naiselta. Se sisälsi tutuluksia, rannerenkaita ja muita esineitä kahdelle naiselle. Nämäkin olivat olleet uhrauksia.
Loshultista Skånesta siirtolohkareen alta löytynyt pronssiesineiden Stockhultin kätkö (SHM 11217) sisälsti kaksi vyölevyä, jotka ovat kappaleiksi särkyneitä. Levyjen halkaisijat ovat 27,8 senttimetriä (esine numero 412497) ja 15,8 senttimetriä (nro 96957). Levyt ovat esillä Historiska museetissa. Ruotsista löytää Historiska museetin tietokannasta hakusanalla ”bältesplatta” vielä 12 vyölevyä tai niiden katkelmia.
Ørjan Engedal on tutkinut ja esittää väitöskirjassaan 2010, että Norjasta on löytynyt vain yhdeksän vyölevyä, josta osa voidaan tulkita tutuluskiksi. Ne ovat yleensä koristeltu skandinaavisesti 1–3 kaksoisspiraaleja sisältävällä ornamentilla ja ne on ajoitettu yleensä periodeille II ja III. Tällaisia on löydetty esimerkiksi Vigrestadista, Særheimista, Orresta, Regesta, Tjøttasta. Sen sijaan Kleppen vyölevy on koristeltu Pohjois-Saksalaisella tyylillä ja lienee tuontitavaraa sieltä asti. Osa koristelemattomat vyölevyt on kuitenkin ajoitettu pronssikauden loppupuolella.
Suomesta ja muista Baltian maista ei tunneta vyölevyjä.
Kusti Aerila

Kusti Vilho Aerila (17. marraskuuta 1876 Laitila – 10. kesäkuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja klarinetin soiton opettaja.
Kusti Aerilan vanhemmat olivat Samuel Vilhelm Aerila ja Vilhelmiina Haijanen ja puoliso vuodesta 1910 Hilja Maria Hirvonen. Aerila opiskeli Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulussa 1893–1899 ja Würtzburgin musiikkikoulussa 1899–1900. Hän oli Helsingin filharmonisen seuran orkesterin jäsen (lyömäsoittimet) 1894–1898, klarinetin soittaja vuodesta 1900 ja sooloklarinetisti vuodesta 1902. Helsingin kaupunginorkesterissa hän soitti 1914–1931, eläkkeelle Aerila jäi 1941. Hän oli Helsingin filharmonisen seuran orkesterikoulun klarinetin soiton opettaja 1904–1914 ja Sibelius-akatemian opettaja 1914–1948. Helsingin kaupunginorkesterin kirjastonhoitajana Aerila toimi 1919–1938, Helsingin filharmoninen orkesterin eläkelaitoksen rahastonhoitajana 1916–1935 ja muusikkoliiton rahastonhoitajana 1916–1949. Hänen vuonna 1907 julkaisemansa teos "Klarinettikoulu" oli ensimmäinen suomen- ja ruotsinkielinen oppikirja klarinetin soitosta. Kirjan 16. painos ilmestyi 1982 ja kaiken kaikkiaan sitä myytiin 13 000 kappaletta.
Matt Fiddes

Matt Fiddes (s. 18. toukokuuta 1979) on englantilainen kamppailulajien taitaja ja Matt Fiddes Martial Arts kamppailulajikoulun perustaja.
Hän pääsi Yhdistyneen kuningaskunnan Martial Arts Hall of Fameen 18. toukokuuta 2014.
Varhaiselämä.
Fiddes kasvoi Barnstaplessa, Englannissa, jossa hän aloitti kamppailulajien harjoittelemisen 7-vuotiaana jouduttuaan koulukiusatuksi. Fiddesin isoisä Sean Norris edusti Irlantia painonnostossa kesäolympialaisissa 1960. Hän oli myös kahdeksankertainen Irlannin painnoston mestari ja oli mukana harjoittamassa lihaskuntoa pojanpojalleen. 12-vuotiaana Fiddes saavutti mustan vyön taekwondossa ja sittemmin 16-vuotiaana hän jätti koulut kesken keskittyäkseen täysipäiväisesti kamppailulajien opettamiseen. Hän saavutti vielä 2. danin mustan vyön taekwondossa, jonka jälkeen Fiddes perusti oman seuran.
MF Martial Arts.
Fiddes perusti 17-vuotiaana oman kamppailulajiseuran vuokrattuaan Barnstaplessa kirkon tilat harjoittelua varten ja kuuden kuukauden jälkeen hänellä oli 600 jäsentä. Sittemmin hän laajensi toimintaansa ja Fiddesillä on kouluja 600 eri kaupungissa ympäri maailmaa, kuten Etelä-Afrikassa ja Australiassa. Fiddes oli samalla myös 1998 Michael Jacksonin henkivartija ja saavutti myöhemmin 7. danin mustan vyön taekwondossa. Hänellä on myös musta vyö potkunyrkkeilyssä ja kungfussa.
Yksityislämä.
Hän on naimisissa eteläafrikkalaisen Monique Foxxin kanssa.
Lullaby of Birdland

Lullaby of Birdland on jazzpianisti George Shearingin säveltämä ja George David Weissin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1952. Laulun nimi () viittaa jazzsaksofonisti Charlie ”Bird” Parkeriin ja hänen mukaanssa nimettyyn newyorkilaiseen Birdland-jazzklubiin. Laulun tunnetuimpia levyttäjiä ovat Sarah Vaughan, Ella Fitzgerald ja Mel Tormé.
Saukki sanoitti kappaleen suomeksi, ja sen ovat levyttäneet Olavi Virta (1955), Wiola Talvikki (1956) sekä Anneli Sistonen ja Martin Brushane Big Band (1978).
Syntyhistoria.
Vuonna 1952 Birdland-jazzklubin omistaja Morris Levy teki paikallisen WJZ-radioaseman kanssa sopimuksen radiolähetysten tekemisestä hänen klubiltaan. Ohjelmaan tarvittiin tunnuskappale, ja Levy ehdotti erästä kappaletta klubinsa vakiopianistille George Shearingille. Tämä ei pitänyt ehdotuksesta ja lupasi kirjoittaa tarkoitukseen uuden sävelmän. Elämäkertansa ("Lullaby of Birdland – The Autobiography of George Shearing") mukaan Shearing pohti viikkoja keksimättä mitään sopivaa, kunnes yhtäkkiä illallisella idea kappaleesta tuli hänen mieleensä, ja sävelmä syntyi kymmenessä minuutissa. Shearing kertoo useimman noin sadasta sävelmästään syntyneen vähän samalla tavoin.
Pari vuotta myöhemmin sävelmä sai myös sanoituksen, jonka ensimmäisenä levytti Sarah Vaughan vuonna 1954 trumpetisti Clifford Brownin kanssa:"Have you ever heard two turtle doves
"Bill and coo when they love?
"That’s the kind of magic music we get from our lips
"When we kiss
Ranskalainen lauluyhtye Blue Stars nosti kappaleen vuonna 1956 levymyyntitilaston sijalle 16. Vuonna 1962 Bill Haley &amp; His Comets teki kappaleesta twist-version nimellä ”Lullaby of Birdland Twist”. Kappale otettiin suosionsa myötä myös Shearingin yhtyeen tunnussävelmäksi, ja siitä tuli Shearingin tunnetuin sävellys ja yksi Sarah Vaughanin eniten esittämä kappale.
Fra Mols til Skagen

Fra Mols til Skagen on Aud Wilkenin esittämä kappale, joka edusti Tanskaa vuoden 1995 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksi 92 pisteellä.
Kauhu (lajityyppi)

Kauhu on kansanperinteen, mytologian, fiktion ja muun viihteen lajityyppi, joka pyrkii herättämään kauhun tunteita.
Kansanperinne ja mytologiat.
Monella nykyisin tunnetulla kauhutarinalla ja -hahmolla on juurensa vanhassa kansanperinteessä. Näistä yleisimpiä eri kulttuureissa ovat olleet esimerkiksi tarinat eläimiksi muuttuvista ihmisistä kuten ihmissusista sekä vampyyreistä ja kuoleman jälkeen liikkuvista vainajista kuten kummituksista. Kauhutarinoita on kerrottu paitsi tosissaan, myös pelottelemisen, opettamisen, varoittamisen ja viihdyttämisen tarkoituksissa. Kauhutarinoiden yksi yleinen tarkoitus ympäri maailmaa on ollut estää lapsia menemästä esimerkiksi yksin veteen tai metsään.
Muinaisissa mytologioissa esiintyi useita kauhistuttavia hirviöitä esimerkiksi pahuuden ja kaaoksen edustajina. Raamatussa kuvatuista hirviöistä tärkeimpiä ovat Leviatan ja Behemot.
Nykyajan kauhufiktio ja kauhuviihde.
Nykyajan fiktiivisen kauhun suosituimpia muotoja ovat kauhukirjallisuus, kauhuelokuva ja kauhupelit. Yleisiä teemoja kauhufiktiossa ovat esimerkiksi epäkuolleet, muodonmuuttajat, pelottavat eläimet, yliluonnollinen, vaarallinen tiede, sarjamurhaajat ja psykopaatit, avaruuden uhka sekä katastrofit ja dystopiat. Musiikin piirissä kauhuaihetta käytetään etenkin punkissa, rockissa ja metallimusiikissa. Kauhua hyödynnetään myös esimerkiksi pakohuoneissa, kauhukierroksissa ja kauhumatkailussa. Kauhufiktioon liittyviä yhteisöllisiä ja joskus leikkisiä muotoja ovat esimerkiksi Halloween, goottipukeutuminen, vampyyrifanius ja zombikävelyt.
Kauhun viehätys.
Joidenkin tutkijoiden mukaan kauhu on viihdyttävää siitä syystä, että jännityksen laukeaminen ja vaaran väistyminen aiheuttaa katarsiksen, puhdistumisen tunteen. On myös arveltu, että tarkastellessaan kauhun hirviötä katselija tarkastelee itse asiassa omaa pimeää puoltaan. Kauhun harrastajat korostavat usein kauhun tarjoamaa mahdollisuutta saada kokea vaarallisia asioita ja pelätä turvallisesti. Kauhun kokeminen ja sen sisällön käsitteleminen yhdessä on myös yhteisiä siteitä vahvistava sosiaalinen tapahtuma.
Anneli Sistonen

Anneli Sistonen (taiteilijaniminä myös Sistoska ja RockAnssi; 11. maaliskuuta 1944 Oulu – 8. lokakuuta 2014) oli suomalainen jazz-, rock- ja viihdelaulaja, joka tuli tunnetuksi ahkerana ja räväkkänä esiintyjänä. Hän oli usein Martin Brushane Big Bandin solistina, muun muassa vuonna 1978 julkaistulla LP-levyllä. Sistonen esiintyy myös Brushanen big bandin aiemmalla albumilla "Kulosaaren Casinolla 1971–1975".
Oulussa syntynyt Anneli Sistonen oli töissä kahviloissa ja kaupan myyjänä ennen kuin ryhtyi päätoimiseksi esiintyväksi taiteilijaksi 1960-luvun keskivaiheilla. Hän aloitti uransa yhtenä Suomen ensimmäisistä naispuolisista rocklaulajista jo 1950-luvun puolella taiteilijanimellä RockAnssi. Hän esiintyi usein muun muassa helsinkiläisellä nuorisotalolla Haka-kerholla. Perustettuaan vain naisista koostuvan yhtyeen hän keskittyi jazziin.
Uransa aktiivisimmassa vaiheessa 1970-luvulla Anneli Sistonen esiintyi jopa useita kertoja päivässä tanssilavojen ja ravintoloiden lisäksi erilaisissa laitoksissa ja yritystilaisuuksissa. 1980-luvun alussa hän uupui rankkaan esiintymistahtiin. Vuodesta 1984 hän asui Hämeenlinnan Hauholla, jossa hän piti käytettyjen vaatteiden divaria. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Sistonen kantoi sanomalehtien mielipidekirjoituksissaan huolta vanhustenhoidosta ja oli ehdolla vuonna 2008 kunnallisvaaleissa Hämeenlinnan kunnassa. Hänet on haudattu Hauhon hautausmaalle.
Erland Almkvist

Erland Herman Lison Almkvist (2. syyskuuta 1912 Tukholma – 20. syyskuuta 1999 Lidingö) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Almkvist saavutti Louhi-venetyypillä olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Sidney Boldt-Christmas

Leif William Sidney Boldt-Christmas (8. elokuuta 1924 Göteborg – 15. lokakuuta 2016 Mölndal) oli ruotsalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Boldt-Christmas saavutti Louhi-venetyypillä olympiahopeaa Helsingissä 1952.
Thor Thorvaldsen

Thor Thorvaldsen (31. toukokuuta 1909 Bamble – 30. kesäkuuta 1987 Bærum) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Thorvaldsen voitti Louhi-venetyypillä olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952. Hän kilpaili olympiatasolla myös Berliinissä 1936 ja Melbournessa 1956.
Sigve Lie

Sigve Lie (1. huhtikuuta 1906 Haugesund – 18. maaliskuuta 1958 Oslo) oli norjalainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.
Lie voitti Louhi-venetyypillä olympiakultaa Lontoossa 1948 ja Helsingissä 1952.
Eetu Vertainen

Eetu Vertainen (s. 11. toukokuuta 1999, Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie C:n Triestinaa. Ennen sitä hän oli tähtipelaaja Pohjois-Irlannissa, missä hän edusti FC Linfieldiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Vertainen on edustanut useaan otteeseen Suomen nuorisomaajoukkueita.
Jacques Hétu

Jacques Joseph Robert Hétu (8. elokuuta 1938 Trois-Rivières, Québec – 9. helmikuuta 2010 St-Hippolyte, Québec) oli kanadalainen säveltäjä. 
Hétu opiskeli pianonsoittoa, harmoniaa ja gregoriaanista laulua Ottawan yliopistossa Jules Martelin johdolla vuosina 1955–1956. Tämän jälkeen hän opiskeli Québecin musiikkikonservatoriossa Clermont Pépinin, Isabelle Delormen ja Jean Papineau-Couturen johdolla. Teokset "Toccata" pianolle, eräät kamarimusiikkikappaleet ja kaksi sinfoniaa ovat peräisin näiltä ajoilta. Hétu suoritti myös pianonsoiton opintoja Georges Savarian ja oboensoiton opintoja Melvin Bermanin johdolla.
Kesällä 1959 Hétu kävi opiskelemassa Lukas Fossin johdolla Berkshire Music Centerssä, Tanglewoodissa, Massachusettsissa, ja vuonna 1961 hän meni Pariisiin. Tuona vuonna hän voitti Prix d'Europen ensimmäisenä säveltäjänä sitten vuoden 1927, jolloin palkinto myönnettiin Henri Mercurelle. Canada Councilin stipendin hän sai vuosille 1961–1962. Vuosina 1961–1962 hänen opettajinaan olivat Henri Dutilleux ja Olivier Messiaen. Samoihin aikoihin Hétu luonnosteli oratorion, jonka pohjalta sittemmin syntyi sinfoninen fresko "L'Apocalypse" (1967). Palattuaan Québeciin vuonna 1963 Hétu opetti Lavalin yliopistossa vuoteen 1977. Hän opetti 1970-luvulla myös Montrealin yliopistossa ja vuosina 1979–2000 Québecin yliopistossa, Montrealissa, jossa hän johti kahteen otteeseen musiikkijaosta.
Hétun tuotantoon kuuluu noin 70 teosta, joista suurin osa on tilaustöitä. Tilaajien joukossa ovat olleet James Campbell, Chamber Players of Toronto, Ginette Duplessis, Montrealin sinfoniaorkesteri, Alvaro Pierri, Joseph Rouleau, Robert Silverman ja Tudor Singers of Montreal. Teokset ovat muiden muassa sellaisille kokoonpanoille kuin jousikvartetille, puhallinkvintetille ja sinfoniaorkesterille sävellettyjä. Vuonna 1963 Victor Bouchard ja Renée Morisset kantaesittivät hänen sonaattinsa kahdelle pianolle (Op. 6) New Yorkin Carnegie Hallissa. Glenn Gould levytti hänen muunnelmansa (Op. 8) pianolle vuonna 1967. Sittemmin teoksen ovat levyttäneet Dale Bartlett, André-Sébastien Savoie ja William Tritt. Myöhempään tuotantoon kuuluvat muiden muassa klarinettikonsertto (1983), "Nocturne pour clarinette et piano" (1977), "Missa Pro Trecenteismo Anno" (1985), Johann Sebastian Bachin 300-vuotisjuhlaksi sävelletty messu ja Guy Few'n vuonna 1987 kantaesittämä trumpettikonsertto. Hétu sävelsi myös viisi sinfoniaa ja oopperan "Le Prix" (1992). Hétu sai konserttojensa levytyksellä Juno-palkinnon, ja hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 2001.
Egyptin pörssi

Egyptin pörssi (, lyhennys EGX; ; kesäkuuhun 2008 saakka "Cairo &amp; Alexandria Stock Exchange") on egyptiläinen markkina-arvoltaan Afrikan toiseksi suurin arvopaperipörssi. Pörssin päätoimipiste sijaitsee Kairossa ja sivutoimipiste Aleksandriassa.
Toukokuussa 2018 Egyptin pörssissä oli listattu 255 yhtiötä, ja kotipaikaltaan egyptiläisten yhtiöiden osakkeiden markkina-arvo oli yhteensä 52,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Pörssissä käytiin arvopaperikauppaa toukokuussa 2018 yhteensä 1,4 miljardilla dollarilla. Vertailuna: Saman kuukauden aikana Nasdaq Nordicin osakevaihto oli arvoltaan 74,4 miljardia dollaria ja Johannesburgin pörssin 34,8 miljardia dollaria (Maailman pörssien yhteistyöjärjestö WFE:n 5/2018 tilasto).
Joseph Rouleau

Joseph Alfred Pierre Rouleau (28. helmikuuta 1929 Matane, Québec – 12. heinäkuuta 2019 Montreal, Québec) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli yksityisesti Edouard J. Woolleyn sekä Albert Cornellierin johdolla ja vuosina 1949–1952 Martial Singherin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa. Vuonna 1949 Rouleau voitti Prix Archambaultin Montrealissa.
Vuosina 1952–1954 Rouleau oli Milanossa opiskelemassa Mario Basiolan ja Antonio Narduccin johdolla. Hän on laulanut muun muassa Covent Gardenissa, ja hänen rooliensa joukossa ovat olleet Colline, Don Carlos ja Boris Godunov. Hän saavutti erityistä suosiota Neuvostoliiton-kiertueillaan, joita hän teki vuosien 1965 ja 1970 välisenä aikana. Rouleau loi Bishop Tachén roolin Harry Somersin oopperassa "Louis Riel". Orkestereita, joiden kanssa Rouleau on esiintynyt, ovat olleet muiden muassa Québecin sinfoniaorkesteri, Israelin filharmonikot, Concertgebouw-orkesteri ja New Yorkin filharmonikot.
Metropolitan-oopperassa Rouleau debytoi huhtikuussa 1984. Vuonna 1990 hän levytti Félix Leclercin lauluja. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1977 ja hän sai Prix Denise-Pelletierin vuonna 1990.
Álvaro Pierri

Álvaro Pierri (s. 18. tammikuuta 1953 Montevideo, Uruguay) on kitaristi. Hän opetteli aluksi pianonsoittoa äitinsä Ada Estadesin johdolla ja otti sitten kitaratunteja tädiltään Olga Pierriltä. Jatkokoulutusta hän sai Abel Carlevarolta ja Guido Santórsolalta. Hän voitti ensipalkinnot kansainvälisissä kilpailuissa Porto Alegressa ja Buenos Airesissa sekä ensipalkinnon ja tuomariston kultamitalin 18. kansainvälisessä kitarakilpailussa Pariisissa. 
Pierri teki Pohjois-Amerikan-debyyttinsä New Yorkissa vuonna 1978. Hän asettui Montrealiin vuonna 1981 ja liittyi muun muassa McGillin yliopiston henkilökuntaan. Hän on esiintynyt säännöllisesti Euroopassa ja Amerikassa sekä resitalistina että orkesterien kanssa. Hän on kantaesittänyt lukuisia teoksia ja tehnyt levytyksiä.
Milodia

Milodia on Irina Milanin musiikkialbumi vuodelta 1976. Se koostuu puoliksi Jorma Panulan sävellyksistä suomenkielisten sanoittajien teksteihin, puoliksi taas suomenkielisiin käännöksiin Edith Piafin tunnetuksi tekemistä ranskalaisista lauluista. Monet sekä alkuperäis- että käännössanoituksista ovat Irina Milanin omia. Albumin on tuottanut Timo Lindström, ja kappaleiden sovitukset ovat tehneet Jorma Panula ja Kaj Westerlund.
"Milodia" tiivisti Irina Milanin läpi 1970-luvun loppupuolen jatkuneen yhteistyön kapellimestari-säveltäjä Jorma Panulan kanssa, joka oli alkanut jo edellisen albumin "Milankolia" (1974) yhdellä raidalla. Yhteistyö jatkui albumeilla "Musta perhonen" (1976) ja "Mitä tapahtuu!" (1979). 
"Milodia" sai kriitikoilta kehuja, mutta jäi suurelle yleisölle vieraaksi. Levyn tunnetuin laulu on Panulan säveltämä ja Kirsti Puhtilan sanoittama, singlenäkin julkaistu ”Miesparka”. Irina Milan osallistui sillä MTV:n Syksyn Sävel -kilpailun finaaliin ja sijoittui kymmenestä kilpailukappaleesta kuudenneksi.
Jokerit Salibandy

Jokerisalibandy Helsinki ry eli Jokerit Salibandy on helsinkiläinen vuonna 2013 perustettu salibandyn erikoisseura, jonka perustivat jääkiekkoseura Jokerien kannattajat. Seuralla on yhteensä 10 joukkuetta naisten II-divisioonassa, miesten III-divisioonassa, naisten IV-divisioonassa ja miesten V-divisioonassa.
Junioripuolella seuralla on toimintaa A-B ja E-G -pojissa ja A-B-tytöissä. Seuralla oli kauden 2018–2019 alussa 309 jäsentä.
Miehet.
Jokerien miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2018–2019 III-divisioonaa ja jäi lohkossaan viimeiseksi pudoten IV-divisioonaan. Edustusjoukkue pelaa silti kaudella 2019–2020 II-divisioonaa, kun seuran kolmosjoukkueen sarjapaikka II-divisioonassa siirretään edustukselle.
Naiset.
Jokerien naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2019–2020 II-divisioonaa.
Jokerit kaudella 2018–2019.
Maalivahdit
Puolustajat
Hyökkääjät
Valmentaja
Sido (Mali)

Sido on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 800 ja kylässä 4 000 asukasta (vuonna 2009).
Sidon kunnan pinta-ala on 1 054,26 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, kaakossa Kokélén, lounaassa Kouroulaminin ja Danoun ja luoteessa Syen Toulan ja Keleyan kuntiin. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Sidon kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, puuvilla, maapähkinä, lehmänpapu, seesami sekä juurekset, vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Sidossa ja neljässä muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Keleya

Keleya on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 60 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 20 500 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Keleyan kunnan pinta-ala on 644,8 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Bougounin piirin Dogon, etelässä Sidon, lounaassa Ourounin ja luoteessa Koulikoron alueen Katin piirin Ouélessébougoun ja Sanankoro Djitoumoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Luonnonvarainen kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia ja galleriametsiä.
Kuntaan kuuluu 22 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Keleyan kautta kulkee Bamakon ja Sikasson välinen maantie RN7. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, polttopuun ja puuhiilen tuotanto, keräily, mehiläistenhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi ja maapähkinä.
Aleksandr Golovin (jalkapalloilija)

Aleksandr Sergejevitš Golovin (, s. 30. toukokuuta 1996 Kaltan, Venäjä) on venäläinen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa AS Monacoa. Hänen pelipaikkansa on keskikentän keskellä.
Seurajoukkueura.
Golovin edusti TsSKA Moskovaa kesään 2018 saakka. Hän voitti Venäjän-mestaruuden vuonna 2016.
Vuonna 2018 Golovin siirtyi ranskalaisseura Monacoon. Hän on seitsemän kauden aikana pelannut Ligue 1:ssä 181 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia.
Maajoukkueura.
MM-kilpailuissa 2018 Golovin teki yhden maalin ja antoi kaksi maalisyöttöä, kun Venäjä voitti avausottelussaan Saudi-Arabian 5–0. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös toisessa alkulohko-ottelussa Egyptiä, neljännesvälierässä Espanjaa ja puolivälierässä Kroatiaa vastaan. Espanja-ottelun Venäjän voitoksi ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa Golovin teki joukkueensa kolmannen maalin. Venäjä hävisi Kroatialle rangaistuspotkukilpailussa mutta Golovin otettiin vaihtoon jo jatkoajalla.
Golovin on pelannut Venäjän maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän teki maalin kahdessa ensimmäisessä maaottelussaan, jotka olivat ystävyysotteluja, ja lokakuussa 2019 maalin kahdessa peräkkäisessä EM-karsintaottelussa.
Golovin voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2013. Samana vuonna hän pelasi saman ikäluokan MM-kilpailuissa ja teki yhden maalin. Alle 19-vuotiaiden EM-kilpailussa 2015 hän saavutti hopeaa.
Vismuttioksidi

Vismuttioksidi eli vismutti(III)oksidi tai vismuttitrioksidi (Bi2O3) on vismutin ja hapen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden vismuttiyhdisteiden ja erikoislasien valmistukseen.
Ominaisuudet.
Vismuttioksidi on polymorfista eli sillä on useita eri kidemuotoja. Huoneenlämpötilassa stabiili muoto on niin kutsuttu α-Bi2O3, jonka alkeiskoppi on monokliininen. Rakenne on kerrosmainen. Väriltään tämä vismuttioksidin muoto on keltaista. Kuumennettaessa α-muotoa yli 717 °C:n lämpötilaan sen kiderakenne muuttuu kuutiolliseksi niin kutsutuksi δ-Bi2O3:ksi. Näiden lisäksi tunnetaan myös β-muoto, jolla on kalsiumfluoridin kiderakenne, ja rakenteeltaan monimutkainen γ-muoto. Vismuttioksidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee happoihin. Se liukenee myös vähäisessä määrin väkeviin emäsliuoksiin.
Valmistus ja käyttö.
Vismuttioksidin valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa metallisen vismutin kuumennus 750–800 °C:n lämpötilaan runsaasti happea sisältävässä ilmakehässä, vismuttinitraatin tai vismuttikarbonaatin kuumentaminen 700–800 °C:n lämpötilaan ja saostaminen vismutti-ioneja sisältävästä liuoksesta hydroksidien avulla ja kuumentamalla muodostunutta sakkaa.
 4 Bi + 3 O2 → 2 Bi2O3
 Bi2(CO3)3 → Bi2O3 + 3 CO2
Vismuttioksidia käytetään valmistettaessa muita vismuttiyhdisteitä. Siitä valmistetaan myös suuren taitekertoimen omaavia erikoislaseja. Tämän lisäksi sitä voidaan myös käyttää polymeerien palonestoaineena, desinfiointiaineena, kumien vulkanoinnissa ja katalyyttinä.
Jānis Kalniņš (jääkiekkoilija)

Jānis Kalniņš (s. 13. joulukuuta 1991 Limbaži) on latvialainen jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Kalniņš on Liepājas Metalurgsin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa ensimmäisen kerran kaudella 2008–2009. Metalurgs pelasi sekä Latvian pääsarjassa että Valko-Venäjän Ekstraligassa. Kaudella 2010–2011 Kalniņš voitti Latvian mestaruuden ja hänet valittiin koko sarjan parhaaksi maalivahdiksi.
Kalniņš siirtyi kaudella 2013–2014 unkarilaiseen Dunaújvárosi Acélbikákiin, joka pelasi monikansallisessa MOL ligassa. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi saman sarjan Fehérvár AV19:iin.
Kaudeksi 2016–2017 Kalniņš siirtyi KHL-joukkue Dinamo Riikaan vuoden mittaisella sopimuksella. Hän vakiinnutti nopeasti joukkueen ykköstorjujan paikan ja pelasi lopulta kauden aikana 30 ottelussa. Keväällä 2017 Kalniņš teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Dinamon kanssa.
Kesäkuussa 2018 Kalniņš solmi vuoden mittaisen sopimuksen KHL-seura Jokereiden kanssa. Joulukuussa 2018 Kalniņš solmi 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Jokereiden kanssa.
Huhtikuussa 2020 uutisoitiin Jokereiden ja Kalniņšin välisen sopimuksen optiovuoden käyttöönotosta. Kalniņš siis jatkoi Jokereissa kaudella 2020–2021. Maaliskuussa 2021 uutisoitiin Kalninsin jatkavan uraansa muualla. Kalnins on Jokereiden seurahistorian 5. eniten otteluita pelannut maalivahti.
Maajoukkueura.
Latvialaismaalivahti on edustanut maataan neljissä MM-kilpailuissa vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä olympialaisissa 2022. Hän sai porttikiellon maajoukkueeseen syksyllä 2022 siirryttyään pelaamaan hyökkäyssotaa käyvän Venäjän KHL-liigaan.
Ouroun

Ouroun on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Bougounin piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Bougounista luoteeseen. Kunnassa on 5 500 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Ourounin kunta rajoittuu pohjoisessa ja idässä Bougounin piirin Keleyan, etelässä Syen Toulan ja lännessä Koulikoron alueen Katin piirin Tiakadougou-Dialakoron ja Ouélessébougoun kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puusavannia.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, mandinkoja ja fulbeja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Ourounista on tieyhteys Keleyaan. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, puuhiilen tuotanto, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, bataatti, fonio, jamssi, riisi, maapähkinä sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Certain Affinity

Certain Affinity on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen videopelejä kehittävä yritys. Certain Affinityn kotipaikka sijaitsee Texasin Austinissa. Yrityksen perusti Max Hoberman ja joukko muun muassa Bungien ja BioWaren entisiä työntekijöitä vuonna 2006. Studio on erikoistunut moninpelien kehittämiseen.
Union (elokuvateatteri)

WHS Teatteri Union on riippumaton suomalainen elokuvateatteri Helsingin Kruununhaassa. Unionissa esitetään niin klassikkoja, uusia elokuvia kuin harvinaisuuksiakin. Elokuvien lisäksi ohjelmistoon kuuluu visuaalista näyttämötaidetta, kinokonsertteja sekä sanatonta teatteria.
Teatterin on perustanut WHS Teatteriryhmä vuonna 2014. WHS on nykysirkustaustainen taidetuotantoyhdistys, jonka tuotannot vaihtelevat sirkuksesta, teatteriin, kuvataiteeseen ja kokeelliseen elokuvaan. Yhdistyksen ovat perustaneet Kalle Nio, Anne Jämsä ja Ville Walo. WHS sai vuonna 2015 Taiteen valtionpalkinnon Teatteri Unionin perustamisesta. Vuonna 2014 WHS sai Helsingin Kulttuuriteko palkinnon WHS Teatteri Unionin perustamisesta. Ryhmän jäsen, aiemmin sirkustaiteilijana palkittu Ville Walo, sai kesäkuussa 2018 Sodankylä-palkinnon omaleimaisen elokuvaohjelmiston luojana.
Samassa tilassa on toiminut elokuvateatteri vuodesta 1924 alkaen. Alkuun teatterin nimi oli Union, sittemmin Regina ja Unika. Vuonna 1968 teatteri siirtyi Kamraksen elokuvasuvun hallintaan, ja se sai nimen Alfaromeo. Vuonna 1988 teatteri nimettiin New Yorkiksi. Muutaman vuoden tilassa toimivat myös teatteri ja jazzklubi, ennen kuin talo meni remonttiin. Ennen WHS Teatteri Unionia tila toimi työmiesten taukotilana.