Sydänrukous

Sydänrukous
tai keskittävä rukous () on nykyaikainen kristillisen mietiskelyn menetelmä, jossa painotetaan sisäistä hiljaisuutta. Sydänrukouksen ovat kehittäneet yhdysvaltalaiset trappistimunkit Thomas Keating, William Meninger ja Basil Pennington 1970-luvun puolivälissä. He käyttivät menetelmästä englanninkielistä nimeä "centering prayer". Käsitteestä on puhuttu suomen kielellä keskeistävänä tai keskittävänä rukouksena, ydinrukouksena, antaumuksen rukouksena tai myöntymyksen rukouksena.
Sydänrukouksen kehittäjien mukaan menetelmä pohjautuu kristillisen mystiikan klassikkoteoksiin kuten 1300-luvun jälkipuoliskolta peräisin oleva "Tietämättömyyden pilvi". Sydänrukouksen kannattajien mukaan sen päämääränä ei ole korvata mitään olemassaolevaan rukoilemisen tapaa, vaan Thomas Keatingin mukaan sen tarkoitus on kannustaa hiljentymään ja syventämään suhdettaan Jumalaan. Sydänrukous auttaa huomaamaan Jumalan läsnäolon ja olemaan sille avoimempi.
Sydänrukous on ollut kiistanalainen aihe roomalaiskatolisessa kirkossa. Sitä on kritisoitu ristiriitaisuudesta perinteisiin mietiskelymenetelmiin kuten lectio divinaan nähden ja sen on kutsuttu edustavan karmeliittojen ja erämaaisien opetuksia vääristyneessä muodossa.
Tausta.
Thomas Keating, joka oli yksi sydänrukouksen pääkehittäjistä, oli Spencerissä, Massachusettsin osavaltiossa, sijaitsevan St. Joseph's Abbey -trappistiluostarin apotti vuosina 1961-1981. Samalla alueella oli useita muitakin uskonnollisia retriittikeskuksia kuten tunnettu theravadabuddhalainen Insight Meditation Society. Keating on kertonut, kuinka 1970-luvun aikana St. Josephsiin alkoi eksyä vahingossa Insight Meditation Societyyn tietä etsiviä nuoria, joista monet olivat taustaltaan katolilaisia mutta jotka olivat alkaneet etsiä hengellistä polkua itämaisesta meditaatiosta. Keating havaitsi, etteivät nuoret tienneet kristinuskon omista mietiskelyn ja hiljaisen rukouksen perinteistä, ja hän päätti esitellä näitä harjoituksia nykyaikaisessa lähestyttävässä muodossa.
Keating ja hänen kollegansa alkoivat opettaa sydänrukousta katolisille papeille ja munkeille, ja myöhemmin Keating alkoi ohjata sitä retriiteillä. Nykyisin sydänrukousta harjoittavia ryhmiä on seurakunnissa ympäri maailmaa myös katolisen kirkon ulkopuolella. Sydänrukousta ja Keatingin opetuksia edistää maailmanlaajuisesti Contemplative Outreach, joka on sydänrukouksen harjoittajien verkosto.
Harjoitus.
Sydänrukouksen askelia kuvaillaan tällä tavalla:
Kritiikki.
Sydänrukouksen kriitikko Connie Rossini on esittänyt, ettei menetelmää voi pitää kristillisenä. Hän perustaa väitteensä siihen, että perinteisissä rukouksissa kuten lectio divinassa tai ruusukolla rukoillessa mielen ja sydämen huomio kiinnitetään Jumalan sanaan, kun taas sydänrukouksessa huomio tulisi kääntää pois kaikista ajatuksista, tunteista ja mielikuvista. Sydänrukous jää näin "vaille sisältöä", joka Rossinin mukaan kuuluu kaikkeen kristilliseen meditaatioon.Rossini on myös esittänyt, että sydänrukous on ristiriidassa karmeliittapyhimysten ja erämaaisien perinteen kanssa. Hänen mukaansa perinteistä katolista mietiskelevää rukousta ei esitetä menetelmänä vaan yhtenä rukouksen vaiheena, johon ihminen ei omilla toimillaan voi vaikuttaa.
Katolinen pappi John D. Dreher kritisoi This Rock -julkaisussa sydänrukousta siitä, että se esittää vääristyneessä muodossa "Tietämättömyyden pilven" alkuperäisiä opetuksia. Dreherin mukaan menetelmä on yritys kristillistää transsendenttista meditaatiota ja muita itämaisia hengellisiä harjoituksia. Hänen mukaansa sydänrukous on pohjimmiltaan yksi itsehypnoosin muoto, ja että tämä hypnoosin vaikuttama tila voidaan todentaa fysiologisesti verenpaineen laskulla, hengitystiheydellä, veren maitohappotasolla ja ihon galvaanisella johtavuudella.
Roomalaiskatolisen kirkon uskonopin kongregaatio julkaisi vuonna 1989 kirjelmän "Kristillisen mietiskelyn aspekteista", jossa käsiteltiin väärä- ja oikeaoppisia rukouksen ja kristillisen meditaation muotoja ja joka varoittaa yhdistämästä kristillistä rukousta itämaiseen meditaatioon.. Contemplative Outreach on kiistänyt, että kirjelmää voisi soveltaa sydänrukoukseen, koska heidän mukaansa menetelmällä on yhteys Pyhään Henkeen. Rossini on kuitenkin todennut, että sydänrukous täyttää kirjelmässä esitetyt vääräoppisen kristillisen rukouksen tunnusmerkit.