Tarot-kortit

Tarot-kortit eli tarokkikortit ovat 78 kortin pakka, jota käytetään myös ennustamiseen, vaikkakin alkuperältään kortit on tarkoitettu pelaamiseen. Tarot-pelejä pelataan edelleen yleisesti Italiassa, Ranskassa, Sveitsissä, Itävallassa ja Unkarissa.
Tarokkikortit muodostuvat neljästä maasta, joista jokaisessa on numerokortit ässästä kymmeneen ja neljä hovikorttia, sekä 22 kortin ryhmästä, jonka joka edustajassa on erityinen kuva-aihe. Pakka on todennäköisesti syntynyt 1400-luvun alun Pohjois-Italiassa, jossa sitä käytettiin pelaamiseen. Tarot eli tarokki on myös alkuaan italialaisen kolmen hengen korttipelin nimi. Varhaisin yksiselitteinen tieto tarokin käytöstä ennustamiseen on 1700-luvun puolivälistä.
Pakat.
Tarot-korteista on olemassa useita erilaisia pakkoja, jotka eroavat toisistaan kuvitukseltaan. Joskus eroavaisuuksia on myös korttien lukumäärässä, järjestyksessä ja nimissä. Italiassa käytettiin jo 1500-luvulla ”tarocchi”-pakkaa, jossa oli 78 korttia. Italialaisissa pakoissa käytetään edelleen niin kutsuttuja latinalaisia maita eli miekkoja, sauvoja, maljoja sekä kolikoita. Nämä maat ovat käytössä myös italialaisissa ja espanjalaisissa pelikorteissa. Nykypakat eroavat perinteisestä italialaisesta pakasta suhteellisen vähän. Tunnettuja nykyisin käytössä olevia pakkoja ovat muun muassa niin kutsuttu klassinen pakka ja suunnittelijoidensa mukaan nimensä saaneet Rider Waite ja Crowley. Muita ovat muun muassa ”sveitsiläinen”, Wirthin ja ”marseillelainen”. Italiassa käytetään edelleen pelaamiseen kolmea erilaista tarot-pakkaa: piemontelaista (78 korttia), bolognalaista (62 korttia) ja sisilialaista (64 korttia).
Pelipakat.
Korttipeleissä käytettävät tarot-kortit eroavat ennustamiseen käytettävistä korteista. Tarot-pelikorteissa on yleensä korttien nurkissa indeksit, jotka auttavat tunnistamaan kortit silloin kun niitä pidetään viuhkana kädessä. Joissain tarot-pelikorteissa käytetään myös maina tavanomaisia eli ranskalaisia pataa, herttaa, ristiä sekä ruutua ja valttien (suurten salaisuuksien korttien) kuvitus ei välttämättä noudattele perinteisiä ennustuskorteissa käytettyjä kuva-aiheita. Suosittuja kuva-aiheita ovat maisemat, hovielämä ja eläimet erityisesti niin kutsutussa Cego-pakassa.
Tarot-peleissä käytetään myös vajaita pakkoja, joista jätetään jo painovaiheessa pois alempia kortteja. Itävallassa käytetään yleisesti 54 kortin pakkaa ja Unkarissa 42 kortin pakkaa. Tällöin kortit on varustettu niin kutsutuilla ranskalaisilla mailla: pata, risti, hertta ja ruutu. Peli kehittyi tähän suuntaan ajan myötä, kun haluttiin eroon turhauttavasta arvottomien korttien peluusta. Samaan suuntaan kehittyivät myös tavallisilla korteilla pelattavat tikki-pelit.
Kortit.
Arcana maiora.
Tarot-pakan 22 kuvakortin ryhmää kutsutaan usein korteistaennustajien keskuudessa suurten salaisuuksien korteiksi eli isoksi arkanaksi (Arcana maiora); tarot-pelien pelaajat kutsuvat niitä valteiksi. Tarot-pelaajien keskuudessa Arcana maiora -nimitystä pidetään yleensä erheellisenä, koska ennustaminen on kortteihin päälleliimattu ominaisuus.
Korttia numero 13 ”kuolemaa” pidetään usein virheellisesti kuoleman enteenä, vaikka kortti tarkoittaakin jonkin asian poistumista, katoamista tai uudelleensyntymistä.
Suuren arkanan valttikorteilla on numerojärjestys, mutta korttien nimet ja numerot vaihtelevat hieman pakottain ja käännöksittäin.
Arcana minora.
Loput pakan kortit tunnetaan korteistaennustajien keskuudessa pienten salaisuuksien kortteina eli pienenä arkanana (Arcana minora). Ne muodostuvat neljästä maasta: sauvoista, maljoista, miekoista ja kolikoista(useissa moderneissa pakoissa nimeltään pentaakkelit). Jokaiseen maahan kuuluu kymmenen numerokorttia tavallisen korttipakan tapaan, sekä neljä hovikorttia: hovipoika, ritari, kuningatar ja kuningas. Näiden korttien nimitykset kuitenkin vaihtelevat jopa harhaanjohtavan paljon. Monissa moderneissa pakoissa myös jokaiseen numerokorttiin sisältyy oma kuva-aiheensa. Ensimmäinen numerokortteihin kuvat sijoittanut pakka on italialainen Sola Busca 1400-luvulta, mutta vasta Rider-Waite-Smith-pakassa-pakka vuodelta 1909 teki käytännön suosituksi.
Historia.
Tarotin alkuperä.
Tarot-korttien alkuperään, sekä oletettuun käyttötarkoitukseen liittyy mitä erilaisempia teorioita. Korttien on arveltu olevan peräisin Atlantiksen tai Lemurian kadonneilta mantereilta, tai jopa ulkoavaruudesta. Antoine Court de Gébelin uskoi, että tarot oli keksitty muinaisessa Egyptissä, jotta sen avulla voitaisiin säilyttää hermeettinen viisaus jälkipolville. Egyptologit eivät ole sittemmin löytäneet Egyptistä tarot-kortteja tai edes kuvauksia niistä. Court de Gébelin oli myös ensimmäinen, joka esitti romanien voineen tuoda tarot-kortit Eurooppaan. Hän uskoi aikalaistensa tapaan romanien olevan kotoisin Egyptistä eikä Intiasta. Ei kuitenkaan ole todisteita, että romanit olisivat ennustaneet tarot- tai muistakaan korteista ennen 1700-lukua. Perinteisesti he olivat ennustaneet vain kädestä.
Varhaisimmat säilyneet tarot-kortit ja niistä säilyneet kirjalliset merkinnät ovat peräisin 1400-luvun alun Pohjois-Italiasta. Voidaan olettaa, että pakka on syntynyt siellä tuohon aikaan, sillä mitään tarot-kortteihin viittaavaa ei mainita sitä aikaisemmissa tekstilähteissä, joissa kuitenkin mainitaan tavalliset pelikortit. Tarokkipakka on luultavasti muunnelma tavallisesta pelikorttipakasta. Tavallisessa pelikorttipakassa oli tuolloin samat maasymbolit kuin tarokkipakassa. Pakan ylimääräisiä niin sanottuja ison arkanan kortteja tarvittiin valttikorteiksi peliin, joka on nykyaikaisen bridgen kantamuoto. Kaikki ison arkanan korttien silloiset kuva-aiheet muistuttavat renessanssiajan Italian kulttuurin symboleita ja kuva-aiheita. Maailman johtavan tarot-tutkijan, englantilaisen filosofi Michael Dummetin mukaan valttikorttien alkuperäinen nimitys oli ”Triumf”, joka viittasi renessanssiajan italialaisen juhlakulkueen hahmoihin. Osa hahmoista onkin tullut kristillisestä symboliikasta ja osa väärän kuninkaan päivästä. Nimitys muuttui muotoon Trump eli valtti. Tarot-sanan alkuperä on tuntematon, eivätkä okkultistien teoriat sanan merkityksestä ole todistettavissa.
Vanhimmat säilyneistä tarot-korteista kuuluivat ylimysten omistamiin käsinmaalattuihin ja kalliisiin pakkoihin. Säilyneet kansanomaiset painetut pakat ovat niitä ainakin 20–30 vuotta uudempia. Painettuja pakkoja on säilynyt myös vähemmän luultavasti siksi, koska niitä ei pidetty säilyttämisen arvoisina taideteoksina.
Tarot leviää Eurooppaan.
Ranskalaiset valloittivat Milanon vuonna 1499, ja Milanolainen Tarot-pakka levisi muualle Eurooppaan. Marseillesta tuli pitkäksi aikaa tarot-korttien tuotantokeskus. Marseillessa kortintekijät toteuttivat uudistuksen: valttikortteihin lisättiin kortin nimi. Valttikorttien numerointi keksittiin hieman aiemmin,
Tarot de Marseillen myötä Tarot-kortit levisivät kaikkiin yhteiskuntaluokkiin. Ylimystön käyttöön tarkoitettujen käsin maalattujen ja arvokkaiden korttien aika oli ohi. Taroteista tuli kulutustavaraa, huonokuntoiset pakat heitettiin pois. Arvion mukaan Ranskassa valmistettiin 1500-luvulla puoli miljoonaa Marseille-pakkaa, ja 1600-luvulla noin miljoona.
1600-luvulta alkaen tarot levisi moniin Euroopan maihin ja se oli kansainvälisesti suosittu korttipeli. Tärkeä korttien valmistuksen keskus oli Marseillen kaupunki Ranskassa. Muuallakin valmistetut tarot-pakat seurasivat Marseillen tarokkien ulkonäköä ja rakennetta.
Okkultistinen perinne.
Court de Gébelin oli ensimmäinen, joka yhdisti ison arkanan heprealaiseen kirjaimistoon. 1800-luvulla Eliphas Lévi esitti, että tarot-kortit olivat juutalaisten kabbalistien luomus. Hänen mukaansa tarot-pakan rakenne vastasi kabbalistisia teorioita. Erityisesti 22 ison arkanan korttia vastasi heprealaisen kirjaimiston 22 merkkiä ja niitä vastaavia kabbalistisia käsitteitä. Lévi löysi tarot-korteista myös kristillisiä, egyptiläisiä ja intialaisia symboleita. Mikäli kabbalistit olisivat suunnitelleen tarot-pakan, he eivät olisi kelpuuttaneet niitä siihen. Myös juutalaisuuden kuvakielto olisi tuottanut heille kortteja suunniteltaessa ongelmia. Samoin esimerkiksi Onnenpyörä- ja Maailma-korteissa esiintyvät evankelistojen symbolit olisivat olleet juutalaisille ehdottoman kiellettyjä.
1800-luvun lopun okkultistinen järjestö Golden Dawn sisällytti tarot-korttien salatieteelliset merkitykset omaan opetusohjelmaansa. Jokaisen jäsenen oli käsin kopioitava itselleen järjestön erityinen pakka. Pakkaa käytettiin ainakin mietiskelyn apuvälineenä. Tältä pohjalta syntyi 1900-luvulla kaksi vaikutusvaltaista pakkaa: A. E. Waiten ja Pamela Colman Smithin laatima Waite-Smith -pakka ja Aleister Crowleyn ja Frieda Harrisin laatima Thoth Tarot -pakka.
1900-luku.
Rider-Waite-Smith Tarot -pakan suunnitteli Arthur Edward Waite ja kuvitti Pamela Colman Smith. Tämä tarot-pakka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1909. Pakassa on useita uudistavia elementtejä, kuten yksityiskohtaiset kuvat kaikista Pienen arkanan korteissa ja tietyt ison arkanat kortit uudelleenjärjesteltynä. Rider-Waite-Smith tarot on yksi maailman suosituimmista ja vaikutusvaltaisimmista tarot-pakoista ja se on monien modernien tarot-pakkojen perusta.
Thoth Tarot -pakan on luonut kuuluisa mystikko Aleister Crowley yhteistyössä Frieda Harrisin (1877-1962) kanssa, joka on maalannut kortit.
1960- ja 1970-luvuilla tarot nousee suosioon länsimaisissa vastakulttuurin liikkeissä, kuten hippi- ja new age -liikkeissä. 1960-luvulla alettiin tiedostaa naispuolisten tarot-taiteilijoiden merkitys. Esimerkiksi Pamela Colman Smithiä alettiin tuoda yleiseen tietoisuuteen. Tarot-kortteja alkoi näkyä aikakauden tv-sarjoissa ja elokuvissa: Cléo viidestä seitsemään (1962), Dark Shadows (1966-1971), sekä James Bond -elokuva Elä ja anna toisten kuolla (1973).
2000-luku.
Taiteilijat luovat pakkoja, jotka kuvaavat erilaisia seksuaalisia, sukupuolisia, rodullistettuja ja alkuperäiskansallisia identiteettejä. Nykyaikana kuka tahansa voi hankkia tarotpakan verkkokaupasta, lukea verkkosivustoilta korttien merkityksistä ja oppia erilaisista pöytien tekemisestä. On myös kehitelty appeja, joiden kautta voi tutustua kortteihin ja niiden merkityksiin. Teknologia mahdollistaa tulkitsijan tarjota etätulkintapalveluita, joissa he voivat tehdä korttien tulkintoja asiakkaille ilman fyysistä kohtaamista.
Etymologia.
Sanan Tarot etymologiasta on monia teorioita, kuten itse korttien alkuperästä. Erään version mukaan sana "tarot" tulee italian sanasta "tarocchi", joka on johdettu italian verbistä "taroccare", joka tarkoittaa "petollisesti manipuloida". Toinen teorian yhdistää sanan Pohjois-Italiassa sijaitsevaan Taro -jokeen, joka mahdollisesti toimi varhaisina paperimyllyjen voimanlähteenä korttien valmistuksessa. Muita ehdotuksia ovat yhteydet hindulaisuuden ja tibetiläisen tantrismin jumalattareen "Tara", heprean "Torah"-kirjoituksiin, latinan "rota"-sanaan ("pyörä") tai arabian ja kiinan "Tariqa" ja "Tao" -sanoihin, jotka molemmat tarkoittavat "tietä". Lisäksi on esitetty, että tarotin nimi on johdettu muinaisista egyptiläisistä sanoista ("Tar-way" ja "Ro-pharaoh"), joka tulkitaan "kuninkaaksi tieksi".
Käyttö.
Pelaaminen.
Tarot-korteilla pelattavat korttipelit ovat yleensä tikkipelejä, joissa suurten salaisuuksien kortit muodostavat valttimaan. Italiassa tunnetuimmat pelit ovat 78 kortin pakalla pelattavat ”Scarto” ja ”Mitigati” sekä bolognalaisella pakalla pelattava ”Ottocento”. Edelleen sisilialaiselle pakalle on oma pelinsä. Ranskalainen tarot ("Jeu le Tarot") on maailmalla tunnetuin pelimuoto. Ranskassa on erillinen liitto järjestämässä tarot-turnauksia ja kontrolloimassa sääntöjä pelille. Sveitsissä pelataan ”Trucco”- ja ”Troggu”-nimisiä pelejä lyhennetyillä pakoilla. Unkarissa tarot on erittäin suosittua ja kaikkein haastavin ja ehkä arvostetuin peli onkin ”unkarilainen kuvitettu tarot”. Peliä kutsutaan myös ”kuninkaalliseksi tarokiksi”. Sen on kehittänyt prinssi Ivan Paskevits. Itävallassa pelattiin aikoinaan suosittua ”Tapp tarockia”, joka on jäänyt nykyisin suosittujen ”Zwanziger-rufenin” ja ”Konig-rufenin” varjoon. Itävallassa pelataan myös kahdelle hengelle kehitettyä ”Strochmann-Tarockia”. Lisäksi tunnetaan omat alkuperämaansa nimeä kantavat pelit ”Tšekkiläinen tarokki” ja ”Slovenialainen tarokki”.
Korttien tulkitseminen.
Tarot-kortteja käytetään antamaan vastaus tulkitsijan esittämiin kysymyksiin. Kysymysten avulla pyritään ennustamaan tulevaisuutta, saamaan selville salattuja asioita tai järjestelemään tunnettuja asioita tulkitsijan mielessä ja tuottamaan näin oivalluksia, jotka ovat vastaus kysymykseen. Näkemys korttien käyttötarkoituksesta ja toimintaperiaatteista riippuu niiden käyttäjän maailmankuvasta. Kuva-aiheen sisältävillä korteilla on muutama laajalti hyväksytty merkitys, joskin tulkitsija voi myös improvisoida uusia, sopivaksi katsomiaan merkityksiä. On olemassa myös erilaisia perinteitä kuva-aiheita sisältämättömien numerokorttien tulkitsemiseen. Tarot on hyvin suosittu ennustusmenetelmä: pelkästään 1900-luvun kahden viimeisen vuosikymmenen aikana on julkaistu yli 230 erilaista tarot-pakkaa.