tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Semjon Poltavski

Semjon Poltavski (, 8. helmikuuta 1981, Odessa) on uransa lopettanut venäläinen huippulentopalloilija. Häntä pidetään yhä lentopallon yhtenä maailman parhaimmista hakkureista, eli pääiskijöistä. Hän on saanut Venäjän federaation mestariurheilijan arvonimen. Poltavski ilmoitti uransa lopettamisestaan vuoden 2016 toukokuussa.
Ura.
Nuoruusvuodet.
Semjon Poltavski syntyi Odessassa vuonna 1981. Poltavski aloitti lentopallouransa Avtomobilist-joukkueen pietarilaisessa Piter-Lada -farmijoukkueessa vuonna 1997. Hän teki debyyttinsä pääsarjatasolla Automobilist- nimisessä joukkueessa 17-vuotiaana. Poltavskin uransa toinen ammattilaislentopalloseura oli pietarilainen Baltika Saint Petersburg, jossa hän kehittyi hyvään tahtiin urallansa eteenpäin. Hänen nuoruusvuotensa olivat varsin voitokkaita, sillä Poltavski johdatti Venäjän lentopallomaajoukkueen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden sarjoissa maailmanmestaruuksiin olemalla joukkueen kapteeni. Hänet valittiin kyseisissä turnauksissa parhaimmaksi syöttäjäksi.
Seurajoukkueet.
Kaudeksi 2002–2003 Poltavski siirtyi Italian A1-liigaan vuodeksi pelaamaan Acqua Paradiso Gabeca Montichiariin. Italia ei kuitenkaan ollut hänen mieleen ja hän palasi takaisin Superliigaan Dynamo Moskovan riveihin kaudeksi 2003–2004. Hän oli joukkueensa kanssa Venäjän Cup-finaalissa kausilla 2003 ja 2004, jolloin joukkue jäi toiseksi. Kausilla 2004 sekä 2005 hän oli Superliigassa hopealla. Kaudella 2006 hän kirkasti hopean värit voittamalla superliigan sekä Venäjän Cupin.
A-maajoukkue.
Poltavski nousi Venäjän miesten maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 2002. Siitä lähtien hän on ollut joukkueessa korvaamaton pelaaja. Vuonna 2003 Poltavski otti uransa ensimmäisen arvokisamitalinsa aikuisissa EM-kisoissa, kun hän voitti pronssia. Vuoden 2005 EM-kisoissa Poltavski otti Venäjän maajoukkueen mukana EM-hopeaa. Venäjä oli häviöllä EM-välierää viidennessä erässä jo 12–7 Espanjaa vastaan. Joukkue kuitenkin nousi uskomattomasti otteluvoittoon 15–13 lukemin. Finaaliottelussa Venäjä kuitenkin hävisi Italialle tiukasti 3–2.
Kaudella 2006 Poltavski johdatti Venäjän maajoukkueen Lentopallon maailmanliigassa pronssille ja samalla seurajoukkueensa Venäjän Superliigan voittoon sekä Venäjän cup kultaan. Kaudella 2007 Venäjä eteni peräti Maailmanliigan finaaliin asti, jossa se kohtasi Brasilian. Poltavski oli finaalissa selvästi Venäjän paras pelaaja paukuttamalla palloa hurjilla tehoilla. Se ei kuitenkaan riittänyt ihan Venäjälle, kun joukkue hävisi tiukasti 3–1. Poltavskille ja maajoukkueella oli suuret paineet kun se isännöi samana vuonna EM-kotikisoja Moskovassa. Poltavski komeili vielä koko Moskovan ja Venäjän kaduilla suurissa julisteissa kisamainoksissa. Venäjä piti ennakkosuosikin paineet hyvin kasassa aina finaalin asti, jossa joukkue hävisi yllättäen Espanjalle tiukkaakin tiukemmin 3–2. Poltavski valittiin kisoissa parhaimmaksi pelaajaksi sekä pistemieheksi.
Poltavski valittiin vuoden 2007 Lentopallon Maailmancupissa parhaimmaksi syöttäjäksi sekä hakkuriksi.
Aistinsisältö

Aistinsisältö tai aistimussisältö (, monikossa "sense data", &lt; , ”annettu”: ”aisteille annettu”) tarkoittaa sitä kuvaa todellisuudesta, minkä aistit antavat mielelle. Se on keskeinen käsite havaitsemisen filosofiassa.
Monet filosofit ovat katsoneet, että aistimuksen kaikkein välittömimpiä olioita ovat mielen oliot. Mielessä on siis kahdenlaisia asioita: "mielen olioita", jotka voivat edustaa mielen ulkopuolisia asioita, ja jotakin joka saa ne aikaan, kuten "havaintoakti" (Edmund Husserl) tai "sisäisen aistin" toiminta (René Descartes, Immanuel Kant)
Tämän näkemyksen mukaan kun esimerkiksi näen presidentin televisiossa, ensimmäinen asia jonka havaitsen on "kuva presidentistä mielessäni". Tämä kuva, aistinsisältö, edustaa televisiossa näkyvää liikkuvaa kuvaa, joka puolestaan edustaa presidenttiä itseään. Aistinsisältö edustaa siis presidenttiä minulle. Mielen sisäiset oliot edustavat siis fyysisiä ulkoisia (eli mielen ulkopuolisia) olioita.
Subjektiivisesta havaintokokemuksesta on mahdotonta olla varmoja, erotammeko jotakin mikä on olemassa itsenäisesti, vai jotakin mikä on vain harhaa. Voimme olla varmoja vain, että koemme aistinsisältöjä mielessämme. Tätä kutsutaan ”illuusion argumentiksi”.
Aristoteelisessa ja skolastisessa filosofiassa samanlaista käsitettä ("fantasma", mielikuva) käytettiin viittaamaan eräänlaiseen aineelliseen kuvaan tai painaumaan aistielimissä. Se ikään kuin siirtää tai välittää ulkoisia esineitä koskevan informaation aineellisista aisteista yleensä aineettomana pidettyyn ymmärrykseen. G. E. Moore ja Bertrand Russell ottivat käsitteen käyttöön nimeämään oletettuja aisteille välittömästi ja ilman tulkintaa annettuja, suoraan tiedettyjä asioita, kuten värejä, muotoja, jne.
Samantyyppisestä ajatuksesta on käytetty myös muita nimityksiä, kuten esimerkiksi "impressiot" (David Hume), "ideat" (George Berkeley), "sensibilia" (J. L. Austin), "kvalia" (C. I. Lewis) ja "aistittu sisällys" (engl. "sense content"; C. J. Ducasse, A. J. Ayer).
Aistinsisältöteorioita ovat kritisoineet erityisesti sellaiset filosofit kuin J. L. Austin ja Wilfrid Sellars.
Luettelo suomalaisista elokuvajulkaisuista

Tämä on luettelo Suomessa ilmestyneistä elokuviin liittyvistä lehdistä ja verkkojulkaisuista.
Internetsivustot.
Arvio on summittainen näkemys sivuston vaikutuksesta.
One-Two-Go Airlines

One-Two-Go () oli thaimaalainen halpalentoyhtiö, jonka omisti Orient Thai Airlines. Yhtiön pääkonttori oli Bangkokissa ja kotikenttänä toimi Don Muangin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö aloitti toimintansa 3. joulukuuta 2003 ja lopetti heinäkuussa 2010.
Kohteet.
One-Two-Go lentää pääasiassa Thaimaan sisäisiä lentoja, mutta sillä on reittilentoja myös Hongkongiin.
Laivasto.
Lento 269:n onnettomuuden jälkeen One-Two-Golla on kalustossaan kahdeksan lentokonetta.
Onnettomuus 16. syyskuuta 2007.
One-Two-Gon lentoa 269 kohtasi vakava onnettomuus 16. syyskuuta 2007 Phuketin kansainvälisellä lentoasemalla, kun yhtiön MD-82-tyyppinen kone epäonnistui laskussaan huonon sään vallitessa. Turmakone ajautui sivuun kiitotieltä, syttyi tuleen ja katkesi kahteen osaan. Koneessa oli 130 ihmistä, josta miehistöä seitsemän henkeä. Kuolleita oli 88 ja loukkaantuneita 42.
Hameln

Hameln on keskisuuri kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, luoteisessa Saksassa. Se sijaitsee lounaiseen Hannoverista ja toimii Hameln-Pyrmontin piirikunnan pääkaupunkina. Noin 59 000 asukkaan kaupunki tunnetaan ennen kaikkea sinne 1200-luvulla sijoittuvasta saksalaisesta kansansadusta "Hamelnin pillipiipari". 
Historia.
Varhaisin maininta Hamelnista kaupunkina on peräisin vuoden 1200 tienoilta. Vuodesta 1426 vuoteen 1572 kaupunki oli Hansaliiton jäsen. Uskonpuhdistus saapui kaupunkiin vuonna 1540. Kolmikymmenvuotisessa sodassa kaupungin lähistöllä käytiin taisteluita. Vuonna 1664 alkoi Hamelnin vaurauden kausi, kun siitä muodostui Braunschweig-Calenbergin herttuakunnan linnoitettu rajakaupunki. Vuonna 1867 kaupungista tuli osa Preussia.
Toisen maailmansodan jälkeen Hamelnissa sijaitsi brittiläisten miehitysjoukkojen hallinnoima vankila. Vankilassa hirtettiin yli 200 ihmistä, muun muassa Irma Grese ja Josef Kramer.
Kaija Pohjola

Kaija Pohjola (o.s. Keinänen, s. 26. syyskuuta 1951 Kuopio) on suomalainen laulaja. 
Hän osallistui vuonna 1969 Intro-lehden Tähtijahti-kilpailuun ja pääsi sitä kautta levyttämään kappaleen "Dong Hoin tyttö", joka päätyi kokoelmalle "Tähtijahti 69". Vuonna 1991 Pohjola voitti Seinäjoen Tangomarkkinoilla Tangokuningattaren tittelin. Hänen ensimmäinen albuminsa "Kultaa kuutamo loi" myi kultaa vuonna 1992.
2000-luvulla Pohjola esiintyi muun muassa Nalle Lehtosen Tulinen Trumpetti -yhtyeen solistina.
Yksityiselämä.
Pohjola oli naimisissa Seppo Pohjolan kanssa yli kolmekymmentä vuotta tämän kuolemaan, vuonna 2007 saakka. Kaija Pohjola on ollut vuodesta 2014 lähtien kihloissa Matti Vartialan kanssa. Pohjolalla on kaksi aikuista lasta.
Pohjolalla diagnosoitiin vuonna 2015 rintasyöpä ja suunnitellut häät Matti Vartialan kanssa jouduttiin perumaan.
Jari Gröhn

Jari Gröhn (s. 8. syyskuuta 1984 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Rollon Poikia. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Gröhn on Rovaniemen Palloseuran kasvatti ja hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 2002. Varsinaisen läpimurtonsa Gröhn teki 2006, sillä hän oli sivussa vain kolmesta ottelusta koko kaudella. Kaudella 2007 Gröhn oli loukkaantuneena ja pääsi kentälle vain neljässä alkukauden ottelussa. Kauden jälkeen RoPS ei jatkanut enää hänen sopimustaan ja Gröhn siirtyi FC Santa Clausiin. Siellä hän pelasi neljä kautta ennen kuin sai jälleen sopimuksen kasvattajaseuraansa 2012.
David Cross

David Cross (s. 4. huhtikuuta 1964) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja käsikirjoittaja. Hän sai vuonna 1993 Emmy-palkinnon "The Ben Stiller Show'sta". 
Cross syntyi Atlantassa, Georgiassa, ja opiskeli Northside High School of the Performing Artsissa. Hän jätti Emerson Collegen kesken Massachusettsissa. Käsikirjoittamisen lisäksi hän esiintyi Ben Stiller Show'ssa ajoittain myös henkilökohtaisesti. Vuosina 1995–1998 hän oli "Mr. Show'n" vakituinen tähti. Hänen vitsinsä sisältävät usein poliittista satiiria. 
Cross on tähän mennessä julkaissut stand up -materiaaliaan myös kahdella menestyneellä Sub Popin CD-levyllä, "Shut Up You Fucking Baby!:lla" (2002) ja "It's Not Funnylla" (2004). Hän esitti professorin alaraajahalvaantunutta avustaja Dwight Hartmania kauhuelokuvaparodiassa "Scary Movie 2" (2001). 
Crossilla on ollut useita rooleja elokuvissa, televisiossa ja eri esittäjien musiikkivideoilla, mutta myös videopelien äänenä. Hän on taustaltaan juutalainen, mutta uskonnolliselta kannaltaan ateisti, ja hän on julkisesti osoittanut inhonsa Creed-, Evanescence-, P.O.D.- ja Staind-yhtyeitä kohtaan. Hän on esiintynyt Beastie Boysin konserttielokuvassa "Awesome; I Fuckin' Shot That!" (2006).
Theatrum Chemicum Britannicum

Theatrum Chemicum Britannicum on brittiläisen alkemistin Elias Ashmolen vuonna 1652 julkaisema alkemistinen teos. Teoksessa tiivistetään sen hetkinen alkemistinen tieto. Teoksessa on noin 500 englanniksi kirjoitettua sivua.
Chileshe Chibwe

Chileshe Chibwe (s. 13. toukokuuta 1985) on sambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä/hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Seuratasolla hän edusti viimeksi Rovaniemen Palloseuraa. Chibwe tuli Rovaniemelle kaudeksi 2007 Sambiasta Chanda Mwaban, Stephen Kundan ja Derik Sailetin kanssa. Hän sai nopeasti nelivuotisen sopimuksen ja oli RoPS:n paras maalintekijä harjoitusotteluissa. Vaikka Chibwe onkin hyökkääjä, niin hän pystyy pelaamaan myös keskikentän laidalla ja laiturina. Hän on pelannut aiemmin kotimaansa Nkana-joukkueessa Sambian liigassa ja esiintynyt myös Sambian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa.
Chibwe teki Veikkausliiga-debyyttinsä Rovaniemen Palloseurassa kaudella 2008. Kauden päätyttyä hän oli RoPSin paras maalintekijä viidellä Veikkausliiga-maalillaan. 
15. marraskuuta 2008 Chibwe teki uuden jatkosopimuksen Rovaniemen Palloseuran kanssa, joka kestää kauden 2012 loppuun. Chibwe on potenut syksystä 2008 asti polvivammaa, mutta hän teki paluun kentille kevään 2009 Liigacupissa.
Chibwe ja kahdeksan muuta pelaajaa sai potkut Rovaniemen Palloseurasta keväällä 2011 vedonlyöntiskandaalin vuoksi.
Gerard Gallant

Gerard "Turk" Gallant (s. 2. syyskuuta 1963 Summerside, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen NHL-pelaaja. 
Gallant varattiin Detroit Red Wingsiin NHL:n vuoden 1981 varaustilaisuudessa kuudennella kierroksella, kaikkiaan sijalta 107. Vasemman laitahyökkääjän paikalla hän teki NHL-urallaan 211 maalia 615 ottelussa Red Wingsille ja Tampa Bay Lightningille. Pudotuspeleissä hän teki 18 osumaa.
Pelaajauransa jälkeen Gallant toiminut valmentajana. Hänestä tuli Columbus Blue Jacketsin päävalmentaja kauden aikana. Hänet erotettiin marraskuussa 2006. Vuonna 2014 Gallant valittiin Florida Panthersin päävalmentajaksi. Panthers voitti hänen valmennuksessaan divisioonansa mestaruuden kaudella ja Gallant oli ehdolla vuoden valmentajan palkinnon, Jack Adams Awardin, saajaksi. Hänet kuitenkin irtisanottiin seuraavan kauden alkupuolella, marraskuussa 2016. Pääsyyksi joukkueen johto kertoi erimielisyydet joukkueen pelitavasta.
Huhtikuussa 2017 Gallant nimitettiin Vegas Golden Knightsien ensimmäiseksi päävalmentajaksi. Tammikuussa 2020 Golden Knights erotti Gallantin päävalmentajan paikalta.
Kesäkuussa 2021 New York Rangers nimitti Gallantin päävalmentajakseen.
Promsvjazbank

Promsvjazbank () on venäläinen vuonna 1995 perustettu pankki. Sen pääkonttori on Moskovassa.
Pankin pääomistajat ovat Ananjevin veljekset Dmitri ja Aleksei Ananjev. Saksalainen Commerzbank Auslandsbanken Holding AG omisti yhtiöstä 15 %, mutta myi osuutensa Ananjeveille 2012.
Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki osti 12% pankin osakkeista 2010.
Asenne

Asenne on suhtautumistapa, joka eri yhteyksissä voi tarkoittaa mm. seuraavia asioita:
Dmitri Ananjev

Dmitri Ananjev on venäläinen miljardööri. Hän omistaa isoveljensä Aleksei Ananjevin kanssa suurimman osuuden Promsvjazbankista. Hänen omaisuutensa arvo on Forbesin arvion mukaan noin 1,7 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Ananjev lähti liike-elämään veljensä kannustamana. He aloittivat tietokoneiden tuonnilla Venäjälle, perustivat pankin ja ovat olleet aktiivisia kiinteistö- ja media-alalla (mm. Argumenty i fakty -lehti). Kerättyään miljardiomaisuuden he päättivät kouluttautua ja suorittivat liiketaloustieteen yliopistotutkinnon Chicagon yliopistossa 2005. Dmitri Ananjev nimitettiin Venäjän parlamentin ylähuoneeseen liittoneuvostoon Jamalin Nenetsiasta.
Lampetti

Lampetti on seinään kiinnitettävä valaisin, alun perin kynttilän pitimeksi keksitty mutta nykyisin on myös sähkölamppua käyttäviä lampetteja. Lampetissa on alusta, johon kynttilä kiinnitetään, sekä tausta, joka sekä suojaa seinämateriaalia että usein myös toimii heijastimena ja siten lisää valotehoa huoneessa.
Lampetteja alettiin käyttää 1400-luvulla Italiassa, perusmuotona seinälle ripustettava pyöreä laatta, usein messinkinen, johon on kiinnitetty kynttiläpidike. Rokokootyyli synnytti niin sanotun "aplikin" (), kaksi- tai kolmehaaraisen lampetin antamaan enemmän valoa ja näyttävyyttä. Kustavilaisuus oli peililampetin valtakautta. Empiretyylissä lampetit ovat usein uurnan tai maljakon muotoisia.
Lampetteja käytetään erityisesti kokovartalopeilin vieressä, koska sivulta tuleva valo auttaa peilikuvan tarkastelussa.
Manuel Beltrán

Manuel Beltrán Martinez (s. 28. toukokuuta 1971 Jaén) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1995−2008. Hän sijoittui suurissa ympäriajoissa useita kertoja 15 parhaan joukkoon, vaikka toimikin etenkin Ranskan ympäriajossa vuoriosuuksilla tallinsa kapteenien, kuten Lance Armstrongin, apuajajana.
Beltrán antoi vuoden 2008 Ranskan ympäriajon ensimmäisen etapin jälkeen EPOa sisältäneen dopingnäytteen. Poliisi kuulusteli Beltránia kahden tunnin ajan ja tutki tämän hotellihuoneen, mutta ei löytänyt kiellettyjä aineita. Myös b-näyte osoittautui positiiviseksi. 
Ranskan senaatti kertoi 2013 Beltránin olleen yksi ajajista, joiden dopingnäytteistä oli vuoden 1998 Ranskan ympäriajossa löytynyt vähäisiä määrää EPO-hormonia Ranskan antidopingjärjestön 2004 tekemissä uusintatesteissä. Hänelle, kuten muillekaan ajajille, ei aiheutunut sanktioita asian johdosta.
Orlochlessin torni

Orlochlessin torni oli Särkänniemen elämyspuistossa Tampereella vuosina 2000–2011 toiminut laite. Se oli niin sanottu ”dark ride”, jonka tarkoitus ei ollut perinteisten kummitusjunien tapaan pelotella vierailijoita. Kohteen suunnittelusta vastasi mielikuvittaja Kenneth Sundberg. Kohteessa oli otettu huomioon pienetkin lapset, joten kovin pelottavia elementtejä torni ei sisältänyt. Tornia muutettiin vuosien aikana tarkoituksellisesti synkempään suuntaan.
Orlochlessin tornin kehyskertomuksena toimi tarina vampyyrisuvun ”mustasta lampaasta”, kiltistä Kreisi Drakkiksesta, jota hänen setänsä Orlochless ei voi sietää. Setä on onnistunut vangitsemaan Drakkiksen syvälle tornin uumeniin, ja Drakkiksen lapset, PikkuHirviöt, päättävät pelastaa isänsä sieltä.
Orlochlessin torni toteutettiin jo valmiina olleeseen Kummituslinnan rakennukseen, jolle oli jo sitä ennen kertynyt 22 käyttövuotta. Kummituslinna tuli tiensä päähän kauden 1999 jälkeen, ja Ari Backmanin huonokuntoinen linnakulissi piti osittain riisua alas. Kummituslinna ehti toimia 15 kesää. Koko rakennus tuli tiensä päähän ja purettiin nopeasti kesäkauden loputtua vuonna 2011. 
Orlochlessin tornin ja koko vanhan Ipanaarion paikalle tuli kesällä 2012 Angry Birds Land.
Hardcore Superstar

Hardcore Superstar on ruotsalainen hard rockia ja glam metalia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 1997 Göteborgissa. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat laulaja Jocke Berg, kitaristi Silver Silver, basisti Martin Sandvik ja rumpali Magnus Andreasson. Yhtyeen tyylissä sekä musiikissa on vaikutteita 80-luvun "tukkabändeistä" kuten Aerosmithista, Hanoi Rocksista, Mötley Crüesta ja Guns N' Rosesista.
Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "It's Only Rock 'n' Roll vuonna 1998."
Paul Henreid

 
Paul Georg Julius Hernried Freiherr von Wassel-Waldingau (10. tammikuuta 1908 Trieste, Itävalta-Unkari (nyk. Italia) – 29. maaliskuuta 1992 Santa Monica, Kalifornia), tunnettu ammattinimellään Paul Henreid, oli itävaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Ura.
Hän aloitti uransa Wienin teattereissa. Hänen elokuvauransa alkoi 1930-luvun alun saksalaisissa elokuvissa. Vuonna 1935 hän kuitenkin muutti Itävallasta Britanniaan. Sodan alettua hän oli joutua pidätetyksi vihollismaan kansalaisena, mutta onnistui näyttelijäystävänsä avulla välttämään sen. Hän teki debyyttinsä Hollywoodissa pienessä roolissa elokuvassa "Hyvästi, Mr. Chips" ("Goodbye, Mr. Chips", 1939). Kolme vuotta myöhemmin ilmestyivät hänen kaksi kuuluisinta roolisuoritustaan: miespääosa elokuvassa "Uusien tähtien alla" ("Now, Voyager"), jossa hänen vastanäyttelijänään oli Bette Davis, sekä Victor Laszlon rooli elokuvassa "Casablanca", jossa vastanäyttelijöinä olivat Humphrey Bogart ja Ingrid Bergman. Tämän jälkeen hän ohjasi runsaasti niin elokuvia kuin televisiotuotantojakin. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Yksityiselämä.
Paul Henreidista tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1946. Hän oli naimisissa Elizabeth Gluckin kanssa vuodesta 1936 aina kuolemaansa saakka. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Henreid kuoli keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.
Dečanin luostari

Dečanin luostari on suuri ortodoksinen luostari Kosovossa, 12 km Pećin kaupungista etelään. Sen katedraali on Balkanin suurin keskiaikainen kirkkorakennus, ja siellä on parhaiten säilynyt Bysantin freskoja.
Luostari on rakennettu vuosien 1327 ja 1335 välillä, ja se on omistettu Kristuksen ylösnousemukselle. Nykyisin luostarin veljestöön kuuluu kolmekymmentä jäsentä.
Luostari ja kolme muuta Serbian ortodoksista kirkkoa ja luostaria ovat olleet UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 2004.
David Warner

David Warner (29. heinäkuuta 1941 Manchester – 24. heinäkuuta 2022) oli englantilainen Emmy-palkittu näyttelijä.
Ura.
Näyttelijänuransa Warner aloitti teatterissa vuonna 1962 William Shakespearen komediassa Juhannusyön uni. Teatterissa hän esiintyi aina vuoteen 1972 asti. Myös televisiossa Warner esiintyi ensi kerran 1960-luvulla ja teki aluksi pieniä rooleja elokuvissa, kuten "Tom Jones – hulivilihurmuri" (1963) ja "Puhelu vainajalle" (1966). Ensimmäisen pääroolinsa Warner sai elokuvassa "Morgan – toivoton tapaus" vuonna 1966. Vuonna 1977 Warner näytteli kapteeni Kieselin roolia Sam Peckinpahin ainoassa sotaelokuvassa, "Rautaristi". Myöhemmin 1970-luvulta lähtien hän tuli tunnetuksi erityisesti näyteltyään usein konnarooleja elokuvissa, kuten "39 askelta" (1978), "Aikakone eli mitä Jack Viiltäjälle kuuluu tänään" (1979) ja "Aikavarkaat" (1981). Warner on näytellyt lisäksi Titanic-elokuvissa "S.O.S. Titanic" (1978) ja "Titanic" (1997).
Ääninäyttelijänä.
Ääninäyttelijä Warner aloitti 1960-luvulla tekemällä aluksi sivuääniä elokuviin. Myös vuonna 1982 hän näytteli elokuvassa "Tron" sekä Ed Dillingheriä että komentaja Sarkia ja oli myös MCP:n äänenä. 1990-luvulla Warner alkoikin tehdä useammin äänirooleja, joista merkittävin oli Rã’s al Ghul "Batman"-animaatiosarjassa; tästä roolisuorituksesta hän sai Annie-ehdokkuuden Teräsmiehen animaatiosarjassa. Warner oli myös "Bittipää"-animaation pääkonnan The Loben äänenä vuosina 1995–1996. Hän antoi äänensä vuonna 1999 julkaistulle "Descent 3":n konnalle, PTMC:n johtajalle Samuel Dravisille.
Semanttiset roolit

Semanttisilla rooleilla tarkoitetaan sanan asemaa lauseessa. 
Semanttisten roolien tutkimus sai alkunsa antiikin aikana, kun ensimmäisenä Aristoteles jakoi lauseen sanoja sen mukaan, millainen tehtävä niillä oli lauseen merkityksen kannalta. Pian jakoa täsmennettiin ja ajatus sanaluokista ja lauseenjäsenistä kehittyi. Huolimatta alun alkuisesta ensisijaisuudestaan nykyään semanttisten roolien tutkimus ja etenkin opetus peruskouluissa on jäänyt sivummalle, lauseenjäsenten varjoon, ehkä siksikin, että merkitys ylipäätään on vaikeasti tutkittava kielitieteen ala ja sen asema tieteenä on moneen otteeseen kyseenalaistettu tutkittavan aiheen abstraktiuden vuoksi.
Semanttisen roolin eli theta-roolin käsitteellä kuvataan Kielitieteessä sitä, mitä kukin verbin argumentti "tekee" lauseessa. Argumenttien semanttiset roolit eivät muutu sen mukaan, minä syntaktisena roolina ne on lauseeseen koodattu: esim. "Henrik" on agentti sekä lauseessa "Henrik löi palloa" että lauseessa "Palloa lyötiin Henrikin toimesta", vaikka vain ensimmäisessä "Henrik" on subjekti.
Eri tutkijat määrittelevät hieman erilaisen listan semanttisia rooleja. Semanttisia rooleja kuitenkin ovat mm. agentti, patientti, teema, kokija, stimulus, vastaanottaja, hyötyjä, kärsijä, paikka, määränpää, maali ja aika.
Lauseenjäsenet ja semantiikka.
Erona syntaktisiin rooleihin, perinteisiin lauseenjäseniin, semantiikka tarkastelee lauseen osia merkityksen kannalta suhteessa muuhun lauseeseen. Toisin sanottuna semanttisten roolien jako tarkoittaa siis sitä, että lausetta jaettaessa osiin, sanoja ei jaeta luokkiin muodon tai taivutuksen vaan merkityksen perusteella. Tällöin semanttiselta kannalta ei ole merkitystä, onko psykologiseksi subjektiksi, teemaksi, nimetty lauseen osa lauseenjäsenien kannalta subjekti vai ei. Kyseessä on siis perinteiselle lauseenjäsennykselle vaihtoehtoinen lähestymistapa.
Nominien semanttisia rooleja jaetaan yleensä ainakin 11.
Esimerkit semanttisista rooleista.
- "Nainen" istui.
- "Villelle" kävi huonosti.
- "Mies" sai pysäköintisakot.
- "Piha" aurattiin lumesta.
- Pojasta kasvoi "mies".
- "Minulta" unohtui passi kotiin.
- Karhu käveli" metsässä."
- "Yöllä" valaisee kuu.
- Poika saapui "teitse".
- Saavuimme "kotiin".
- Minna kirjoitti "tietokoneella".
Fanny Cerrito

Fanny Cerrito, koko nimeltään Francesca Teresa Giuseppa Raffaela Cerrito (11. toukokuuta 1817 Napoli – 6. toukokuuta 1909 Pariisi), oli italialainen balettitanssija. Hän syntyi Napolissa ja sai opetusta Carlo Blasisilta. 
Myöhemmin Cerrito opiskeli Jules Perrot'n ja Arthur Saint-Léonin johdolla, joista jälkimmäisen kanssa hän oli naimisissa vuosina 1845–1851. Hänellä oli huomattavia rooleja muiden muassa Cesare Pugnin säveltämien balettien "Ondine" (1843) ja "Pas de Quatre" (1845) kantaesityksissä. Molempiin koreografian oli luonut Jules Perrot.
Cerriton debyytti tapahtui Teatro San Carlossa vuonna 1832. Hän oli vuosina 1838–1840 La Scalan "prima ballerina" ja saavutti piakkoin menestystä kansainvälisellä urallaan. Elinaikanaan Cerrito oli yhtä maineikas kuin Marie Taglioni ja hänen suuri kilpailijansa Fanny Elssler.
Cerrito yritti jatkaa uraansa Pietarissa, Venäjällä, mutta palasi jo vuonna 1857 Englantiin, jossa hän piti jäähyväisesiintymisensä. Hänellä oli vuonna 1853 syntynyt avioliiton ulkopuolinen tytär. Hän vietti myöhemmät vuotensa poissa julkisuudesta ja kuoli toukokuussa 1909 viisi päivää ennen kuin olisi täyttänyt 92 vuotta.
Marie Taglioni

Marie Taglioni (23. huhtikuuta 1804 Tukholma, Ruotsi – 24. huhtikuuta 1884 Marseille, Ranska) oli italialainen ballerina ja länsimaisen tanssin historian keskeisiä hahmoja.
Taglioni oli puoliksi ruotsalainen ja syntyi Tukholmassa. Hän tuli tunnetuksi isänsä Filippo Taglionin koreografiaan tehdyn baletin "La Sylphide" tulkinnalla jo vuonna 1832. Hän pääsi esiintymään muun muassa Her Majesty's Theatreen Lontoossa sekä Théâtre de l'Académie Royale de Musiqueen Pariisissa.
Myöhemmin Taglioni sai merkittävän sopimuksen Mariinski-baletilta Venäjältä. Hän vetäytyi lavalta vuonna 1847, mutta toimi myöhemmälläkin urallaan muun muassa tanssinopettajana. Hänen ainoaksi koreografiseksi työkseen jäi "Le Papillon" (1861), jonka kantaesitystä oli tähdittämässä hänen oppilaansa Emma Livry. 
Taglioni kuoli Marseillessa 80-vuotiaana. Johann Strauss nuorempi sävelsi hänen kunniakseen "Marie Taglionin polkan", op. 173.
Filippo Taglioni

Filippo Taglioni (5. marraskuuta 1777 Milano – 11. helmikuuta 1871 Como) oli italialainen tanssija ja koreografi. Hänen tunnetuin työnsä on baletti "La Sylphide".
Taglioni syntyi Milanossa, debytoi 17-vuotiaana Pisassa ja pääsi 22-vuotiaana Pariisin oopperan tanssijaksi. Tämän jälkeen hän lähti työn perässä Tukholmaan, jossa hän nai ruotsalaisen Sophie Karstenin. He saivat kaksi lasta, joista toinen, Marie Taglioni, on jäänyt historiaan suurena ballerinana. Myös parin poika Paul oli tanssija.
Vuonna 1832 sai kantaesityksensä alkuperäinen "La Sylphide", jossa esiintyminen oli merkittävä virstanpylväs tytär Marien uralla. Taglioni eli 93-vuotiaaksi.
Malaijinkonnamonni

Malaijinkonnamonni ("Encheloclarias curtisoma") on erittäin uhanalainen kalalaji. Sitä on tavattu vain Malesian Selangorissa, metsäisen turvesuon läpi virtaavassa kolme metriä leveässä ja puoli metriä syvässä ojassa.
Ulkonäkö ja koko.
Malaijinkonnamonni kasvaa noin 8,2 cm pitkäksi. Sen vartalo on muodoltaan käärmemäinen, tiilenpunainen. Evät ovat läpikuultavan harmahtavat, viikset huomiota herättävän valkoiset.
Pesäkortti

Pesäkortti on Luonnontieteellisen keskusmuseon Eläinmuseon lintujen pesinnän tutkimiseen ja seurantaan kehitetty kortti.
Suomen Tiedeseura aloitti pesäkorttitutkimuksen vuonna 1953 professori Lars von Haartmanin aloitteesta. Esimerkkinä oli Ison-Britannian The British Trust for Ornithology (BTO) järjestön vastaava pesäkorttitutkimus (The Nest Record Scheme). Alkuvuosina von Haartman säilytti ja hoiti korttiarkistoa kotonaan tai työpaikallaan, ja hän myös laati tieteellisiä artikkeleita arkiston aineistosta. Myöhemmin Eläinmuseo otti pesäkorttiarkiston kokoelmiinsa.
Täytettyjä pesäkortteja on noin 200 000 ja edustettuna on 230 lintulajia (2000-luvun alku). Yhteensä korteille on tallennettu pesäkäyntejä yli puoli miljoonaa. Kortti on tukevaa kartonkia ja kooltaan nykyisin A5. Varhaisemmat kortit olivat A6-kokoa. Pesäkortteja voivat täyttää sekä lintuharrastajat että -tutkijat. Edellytyksenä on, että tunnistaa varmuudella lintulajin, eikä häiritse tarpeettomasti linnun pesintää.
Emma Livry

Emma Livry (24. syyskuuta 1842 – 26. heinäkuuta 1863) oli romantiikan ajan ranskalainen balettitanssija. Hän opiskeli Marie Taglionin johdolla.
Livry teki 16-vuotiaana debyyttinsä Théâtre de l'Académie Royale de Musiquessa roolilla baletissa "La Sylphide". Marie Taglioni teki oppilastaan varten koreografian Jacques Offenbachin balettiin "Le Papillon", joka sai kantaesityksensä Pariisissa 26. marraskuuta 1861.
Livry sai marraskuussa 1862 vakavat palovammat Auberin oopperan "La muette de Portici" harjoituksissa. Hän ei toipunut koskaan, vaan kuoli noin kahdeksan kuukautta myöhemmin ja tuli haudatuksi Cimetière de Montmartreen. Hän oli menehtyessään vain 20 vuoden ikäinen.
Cesare Pugni

Cesare Pugni (; 31. toukokuuta 1802 Genova – 26. tammikuuta 1870 Pietari) oli italialainen säveltäjä. Hän tuli tunnetuksi varsinkin baleteistaan, joista voidaan mainita "Ondine" (1843), "La Esmeralda" (1844), "Pas de Quatre" (1845) ja "La Fille du Pharaon" (1862).
Pugni työskenteli uransa aikana mm. Milanossa, Pariisissa, Lontoossa ja Pietarissa. Yli 300 baletin lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonioita, kamarimusiikkia, oopperoita, kantaatteja ja messuja.
Pugnin balettien kantaesityksissä oli tanssimassa ajan kuuluisimpia tähtiä, kuten Marie Taglioni ja Fanny Cerrito. Säveltäjä kuoli Venäjällä 67-vuotiaana.
Marsut

Marsut (Caviidae) on jyrsijöihin kuuluva heimo, johon kuuluu kuusi sukua ja 18 lajia, muun muassa lemmikkieläimenä tunnettu marsu sekä villinä elävät kapybara ja mara.
Luonnonvaraisia marsulajeja tavataan vain Etelä-Amerikassa. Kalliomarsut asustavat Brasilian kuivilla kallioalueilla pääasiassa lohkareiden alla ja kalliohalkeamissa. Marat eli pampajänikset, jotka nimestään huolimatta eivät ole sukua jäniksille, oleskelevat kuivissa ruohikoissa ja pensaikoissa Argentiinassa.
Marsut ja marat elävät pienissä laumoissa, marsut 5–10 yksilön ja marat jopa 40 yksilön ryhminä. Ne oleilevat joko itse kaivamissaan käytävissä tai muiden lajien, kuten kampamyyrien ja viskatsojen, koloissa. Marsut ovat aktiivisempia hämärän tultua. Marat ovat päiväeläimiä, jotka mielellään paistattelevat päivää jyrsijöille epätavallisessa asennossa. Ne joko istuvat kaniinien tapaan eturaajat ojennettuina tai makaavat kissan tavoin etukäpälät pään alle taivutettuina.
Marsut ja marat syövät kaikenlaista kasviravintoa. Kalliomarsut voivat kiivetä puihinkin lehtiä keräämään; vaaran uhatessa ne loikkaavat yhdellä hypyllä maahan. Luonnonvaraisten marsujen koko vaihtelee paljon. Kapybara eli vesisika on maailman suurin jyrsijälaji, kun taas pienimmät marsulajit ovat vain parinkymmenen senttimetrin pituisia ja noin 300 gramman painoisia.
Aulis Lehtikangas

Aapo Aulis Lehtikangas (16. marraskuuta 1917 Ruotsinpyhtää – 26. joulukuuta 1998 Hamina) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 173. Jalkaväkirykmentti 4:ssä joukkueenjohtajana toiminut Lehtikangas nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti. Sotien jälkeen Lehtikangas työskenteli maanviljelijänä sekä toimi useissa järjestöissä ja Ruotsinpyhtään kunnanvaltuustossa. Hän oli naimisissa ja hänella oli yksi lapsi.
Sotilasura.
Lehtikangas osallistui talvisotaan sotilaspoliisina Karjalan kannaksella. Jatkosodassa hän toimi ryhmänjohtaja ja joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 45:ssä sekä joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 1:ssä sekä Jalkaväkirykmentti 4:ssä. Lehtikangas haavoittui jatkosodassa kahdesti, 6. kesäkuuta 1942 Kuuttilahdessa sekä 29. kesäkuuta 1944 Niiniselässä. Hänet kotiutettiin palvelusta 23. tammikuuta 1945.
Mannerheim-ristin ritariksi.
”"Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi ylikersantti Aapo Aulis Lehtikankaan."
"Ylikersantti Lehtikangas toimi asemasotavaiheen aikana Shemenskissä tukikohdan päällikkönä osallistuen lukuisiin partioretkiin välimaastoon. Näillä retkillä hän hankki yksityiskohtaiset tiedot vihollisen asemista, että lopulta tunsi ne yhtä hyvin kuin omansa. Vihollisen suurhyökkäyksen 9.6.44 alettua osoitti ylikersantti Lehtikangas rauhallisuutta ja harkintaa mitä vaikeimmissa tilanteissa vaikuttaen siten esimerkillään rauhoittavasti ja taistelutahtoa kohottavasti. Kun vihollinen Nurmoilassa 26.6.44 suoritti syvän saarrostuksen ylikersantti Lehtikankaan joukkueen taakse, suoritti hän joukkueensa etumaisena taistellen rohkean läpimurron omalle puolelle. Tässä taistelussa hän mm. kovassa vihollistulessa haki 30 m:n päästä vihollisesta vaikeasti haavoittuneen miehensä ja kantoi tämän omalle puolelle. Tihverissä 28.6.44 ylikersantti Lehtikankaan joukkue oli puolustuksessa hallitsevan tien reunassa vihollisen hyökätessä kolmen hyökkäysvaunun tukemana. Suurten tappioiden alkaessa horjuttaa puolustusta rohkaisi ylikersantti Lehtikangas miehiään kulkemalla uhkarohkeasti ja kuolemaahalveksivasti pitkin joukkueensa ketjua saadenkin miehensä pitämään puoliaan siksi, kunnes hyökkäysvaunut ja niitä seurannut jalkaväki saatiin tuhotuksi. Seuraavana päivänä haavoittui ylikersantti Lehtikangas molempiin jalkoihinsa yrittäessään jälleen hakea haavoittunutta toveriaan vihollisen tulen alaiselta avonaiselta pellolta. Ylikersantti Lehtikangas tunnetaan joukko-osastossaan itseään säästämättömänä ja kylmän harkitsevana, mutta vaatimattomana ja teoistaan kerskumattomana taistelijana".”
Timo Koivu

Timo Joel Koivu (6. helmikuuta 1918 Lammi – 21. tammikuuta 1985 Hattula) oli suomalainen metsänhoitaja ja Mannerheim-ristin ritari numero 171. Komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 57:ssä toiminut Koivu nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä luutnantti. Sotien jälkeen Koivu työskenteli metsänhoitajana sekä Hämeen Metsätyönjohtajakoulun johtajana.
Luolakonnamonni

Luolakonnamonni ("Clarias cavernicola") on äärimmäisen uhanalainen kalalaji. Sitä on tavattu vain Namibiassa Aigamasin luolassa sijaitsevassa noin 18 m pitkässä järvessä.
Ulkonäkö ja koko.
Luolakonnamonni kasvaa noin 16 cm pitkäksi. Sillä ei ole pigmenttiä vaan se on läpikuultavan valkoinen. Silmät ovat hyvin pienet ja ihopoimujen peitossa. Pää on nelikulmainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Luolakonnamonnia tavataan ainoastaan Aigamasin luolassa Namibiassa sijaitsevassa maanalaisessa järvessä. Järvi on kooltaan noin 18 metriä pitkä ja 2,5 metriä leveä. Syvyyttä sillä on 32–50 metriä. Järvi on kivipohjainen ja veden keskilämpötila on noin 25 °C. Kalan ja järven olemassaoloa uhkaa veden pumppaaminen, joka on madaltanut järven syvyyttä vuoden 1921 lukemasta 70 metriä nykyiseen noin 50:n metriin.
Ravinto.
Luolakonnamonni syö lepakoiden ulosteita ja veteen pudonneita maahyönteisiä sekä satunnaisia eläinten raatoja.
Mikko Anttonen

Mikko Johannes Anttonen (15. maaliskuuta 1911 Parikkala – 22. helmikuuta 2005 Savonlinna) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari ja maanviljelijä. Hän työskenteli koko ikänsä maanviljelijänä kotitilallaan Parikkalassa. Hänen vanhempansa olivat Pekka Anttonen ja Vilhelmiina Vilska, puoliso Parikkalan Tyrjällä syntynyt Martta Pajari (1915–2011). Perheeseen syntyi kahdeksan lasta. 
Henkilötiedot.
Mikko Anttonen syntyi Parikkalan Rautalahden kylässä 1911 ja kuoli Savonlinnan keskussairaalassa 2005. Hänet on haudattu Parikkalan hautausmaalle. Anttonen on Mannerheim-ristin ritari numero 166, Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 21. joulukuuta 1944 ansioistaan jatkosodassa. Hänen sotilasarvonsa ritariksi nimitettäessä oli kersantti, 4. kesäkuuta 1968 hänet ylennettiin vääpeliksi.
Jalkaväkirykmentti 49:n komentajan esitys.
Jalkaväkirykmentti 49:n komentajan, everstiluutnantti T. Peitsaran 30.09.44 allekirjoittama ja rykmentin esikuntapäällikön, majuri R. Hämäläisen varmentama esitys Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin myöntämisestä kersantti Mikko Johannes Anttoselle: 
Rykmentinkomentajan esityksessä on 2. divisioonan komentajan, kenraalimajuri 
A. Blickin allekirjoitus sekä hänen käsin kirjoitettu lausuntonsa: "Puollan 6.10.44.". Esitys on kirjattu Päämajan komento-osastolla 8.10.1944 (N:o 3707).
Komentoesikunnan päällikön esittely.
"Ehdotetaan 2. Divisioonan komentajan, kenraalimajuri A. Blick'in esityksestä, että kersantti Mikko Johannes Anttonen (2.DE, III/JR 49) nimitettäisiin Vapaudenristin 2 lk:n Mannerheim-ristin ritariksi..." Esittelylistan alkuperäinen päivämäärä .10.1944. on korjattu nimityspäivämääräksi 21.12.1944.
Viralliset nimitysperustelut.
"Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Mikko Johannes Anttosen. ..."
Dionísio (jalkapalloilija)

Dionísio Domingos Rangel eli Dionísio (s. 18. marraskuuta 1970 Rio de Janeiro, Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen entinen jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita suomalaisseuroja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Dionísio tuli pelaamaan vuonna 1993 porilaiseen FC Jazziin Veikkausliigaa. Heti ensimmäisenä vuotenaan Suomessa Dionísio voitti Jazzin kanssa mestaruuden, pelaten itse 20 ottelussa tehden niissä 6 maalia. Samaan aikaa Jazzissa pelasivat myös Dionísion maanmiehet Piracaia ja Luiz Antonio. Mestaruuskauden jälkeen Dionísio siirtyi Tampereelle TPV:hen, jossa hän voitti 17 maalillaan kauden 1994 maalikuninkuuden, johdattaen samalla TPV:n Veikkausliigan mestariksi. Seuraavalla kaudella Dionísion ruuti oli kuitenkin märempää. Kolme maalia liigassa ei riittänyt ja näin TPV putosi sarjaporrasta alemmaksi Ykköseen. Tämän jälkeen brassi palasi pelaamaan kotimaahansa.
Kaudella 1999 Ykkösen uusi fuusiojoukkue Tampere United hankki Dionísion, joka voitti sarjan maalikuninkuuden 25 osumalla ja auttoi nostamaan Unitedin Veikkausliigaan. Seuraavana vuonna Unitedin ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudella Dionísio teki 25 ottelussa yhdeksän maalia, ollen Jari Niemen ja Antti Pohjan jälkeen joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudella 2001 Dionísio pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin ennen kuin hän purki sopimuksensa ja palasi Brasiliaan. Veikkausliiga-urallaan Dionísio pelasi yhteensä 98 ottelua ja teki 36 maalia. Kaudella 2005 hän pelasi vielä Ykköstä AC Oulussa.
Maksimaalinen distinktio

Maksimaalisella distinktiolla tarkoitetaan ihmisen äännejärjestelmässä vallitsevia vastakohtaisuussuhteita. Tätä ilmiötä on tutkinut etenkin fonologi Roman Jakobson, joka tutki lapsen puheenoppimista. Jakobson havaitsi, että niin ääntä opittaessa kuin kielen äännejärjestelmän muotoutuessakin ihminen käyttää ensin hyväksi äännejärjestelmänsä äärilaidat. Toisin sanoen lapsen on esimerkiksi helpompi oppia äänteitä, jotka ovat foneettisilta, ääntämiseen liittyviltä ominaisuuksiltaan mahdollisimman erilaiset. 
Tällaisia ovat mm. foneemit /p/ ja /ɑ/, koska P:tä tuotettaessa suu on näkyvästi kiinni kun taas A:ta äännettäessä ilmavirtaa kulkee täysin vapaasti. Lapsen on helppo ymmärtää tämä ero.
Fonotaksi

Fonotaksi on oppi äänteiden ryhmittymisestä kielessä. Siihen kuuluu mahdollisten foneemiyhtymien esiintymisrajoituksia. Fonotaktinen säännöstö on kieli- tai kieliperhekohtainen säännöstö, jonka mukaan äänteet liittyvät tai voivat liittyä toisiinsa. Fonotaksin tavoite on lähinnä ääntämisen helpottaminen tai optimointi.
Kielijärjestelmän suhteet jaetaan vaihtoehtoisuutta koskeviin eli "paradigmaattisiin" ja jonoamista koskeviin eli "syntagmaattisiin" suhteisiin. Fonotaksissa tutkimuksen kohteena ovat syntagmaattiset suhteet, kun taas fonologiassa keskitytään paradigmaattisiin suhteisiin.
Suomessa ehkä leimaa antavin fonotaktinen sääntö on vokaalisointu, joka säätelee taivuttamista ja uusien sanojen muodostamista kielessämme. 
Suomen fonotaksi säätelee myös pitkälti affiksien liittymistä vartaloon. Tämän vuoksi esimerkiksi useilla sijamuodoilla on useampia variantteja. Esimerkiksi kun sanaan "askel" liitetään partitiivin pääte, valitaan muoto -tA ("askel|ta") eikä sen yleisempää varianttia -A (esimerkiksi "koira|a"). Muotojen /tA/ ja /A/ välinen suhde on paradigmaattinen, mutta valintaa ohjaa kielen fonotaksi, jonka juuret ovat kielen historiassa.
Piracicaba

Piracicaba [-sika:´-], on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa, São Paulon osavaltiossa.
Kaupunki sijaitsee 137 kilometriä São Paulosta luoteeseen. Vuonna 2002 Piracicabassa oli 328 000 asukasta. Kaupunki on sokeriruokon tuotantoalueen keskus. Lisäksi siellä on elintarvike- ja koneteollisuutta sekä tislaamoja.
Bauru

Bauru [-ru´], myös Baurú, on kaupunki Brasilian eteläosassa, São Paulon osavaltiossa. Siellä on arviolta 371 690 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 667,681 neliökilometriä.
Kaupunki sijaitsee noin 280 kilometriä São Paulosta luoteeseen. Bauru on maatalousalueen kauppakeskus. Siellä on tekstiili-, huonekalu- ja jalkineteollisuutta sekä rautatieristeys ja yliopisto.
Sakhnin

Sakhnin (, ‎) on muslimienemmistöinen kaupunki Israelissa pohjoisella hallintoalueella 23 kilometriä Akkosta itään. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2017 arvion mukaan 30 548. Oliivien kasvatus on tärkeä elinkeino kaupungissa.
Historia.
Sakhnin mainitaan ensimmäisen kerran 1479 eaa. Thutmosis II:n aikaisissa kirjoituksissa. Se tunnettiin Hellenismin aikakaudella nimellä Sogne. Umaijadit liitivät sen valtakuntaansa Yarmoukin taistelun jälkeen vuonna 636.
Israelin itsenäisyyssodassa Sakhnin antautui lokakuussa 1948.
Musta persialainen

Musta persialainen on persialaisen yksi vanhimpia ja alkuperäisimpiä muunnoksia. Sillä on ehkä persialaisen muunnoksista pisin historia, ja se on ensimmäisiä virallisesti hyväksyttyjä värejä. Rotua on vaikea kasvattaa, sillä täydellisen näyttelykissan turkki on täysin musta, jossa ei ole ruskehtavaa tai harmahtavaa tai mitään kuviointeja.
Historia.
Historian aluilta ei ole selviä tietoja, mutta mustassa persialaisessa oli alun perin angorakissojen piirteitä, jotka on jalostuksella hävitetty. Rodun kehitys keskeytyi toisen maailmansodan aikana Euroopassa, mutta Yhdysvalloissa jalostus jatkui. Ehkä siksi en onkin saanut siellä kolme kertaa Vuoden kissan arvon.
Luonne.
Musta persialainen on luotettava ja ystävällinen seuralainen, vieraisiin se voi suhtautua epäillen. Musta persialainen on vilkkaampi ja touhukkaampi kuin valkoinen persialainen.
Valkoinen persialainen

Valkoinen persialainen on persialaisen kissarodun muunnos ja lähes yhtä suosittu kuin musta persialainen. Tälläkin rodulla on muunnoksia: sinisilmäinen ja oranssisilmäinen. Turkki on muiden persialaisten tavoin pitkä ja tuuhea, ja se vaatii harjausta päivittäin.
Historia.
Tämä persialaisen muunnos on kehitetty 1500-luvun puhtaanvalkoisista angorakissoista Euroopassa. Useimmiten sanotaan, että persialaisen alkuperämaa on Persia, mutta tämä ei pidä paikkaansa kaikkien muunnosten kohdalla. Tämä muunnos on englantilainen muunnos, ja se esiteltiin 1903 Lontoossa. Rotu sai suuren suosion, ja on nykyäänkin suosittu varsinkin Yhdysvalloissa.
Luonne.
Valkoiset persialaiset ovat pikkutarkkoja kissoja, jotka pitävät hyvää huolta ulkonäöstään pesemällä ja sukimalla turkkiaan säännöllisesti. Ne ovat rauhallisia ja ystävällisiä ja sopivat parhaiten sisällä viihtyjien lemmikeiksi - siis täydellisiä salonkikissoja.
Muunnokset.
Muunnokset erotellaan silmien värin perusteella: sinisilmäiset, oranssisilmäiset tai erivärisilmäiset. Sinisilmäiset valkoiset kissat ovat yleensä kuuroja, johtuen geeneettisistä taipumuksista. Jos silmät ovat eriväriset, sinisen silmän puoleinen korva on todennäköisesti kuuro.
Haifan hallintoalue

Haifan hallintoalue (), joka ympäröi Haifan kaupunkia, on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 863 km² ja väkiluku 858 000, joista 71,27 prosenttia on juutalaisia, 18,81 prosenttia muslimiarabeja, 1,78 prosenttia arabikristittyjä ja 4,9 prosenttia luokittelemattomia.
Ingrid Haebler

Ingrid Haebler (20. kesäkuuta 1929 – 14. toukokuuta 2023) oli itävaltalainen pianisti.
Haebler syntyi Wienissä mutta kasvoi Puolassa, mistä hänen isänsä oli kotoisin. Hän syntyi aateliseen sukuun, sillä hänen isänsä oli paroni Armin von Haebler. Haebler opiskeli Salzburgin Mozarteumissa, Wienin musiikkiakatemiassa ja Geneven konservatoriossa. Hän sai lisäksi Pariisin konservatoriossa opetusta Marguerite Longilta. 
Haebler sai useita musiikkialan palkintoja ja vuonna 1986 Wienin kaupungin kunniamitalin. Hän toimi vuosina 1969–1971 Salzburg Mozarteumin professorina. Hän myös konsertoi ahkerasti ja esiintyi muun muassa useana kesänä Salzburgin musiikkijuhlilla.
Haebler tunnettiin parhaiten Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonserttojen tulkitsijana. Niiden lisäksi hän soitti muun muassa muiden wieniläisklassikkojen ja Franz Schubertin musiikkia pianolle.
Decca Records julkaisi 2022 Haeblerin koko tuotannon yhtenä 58 CD:n kokoelmana.
5S

5S on Japanissa kehitetty työpaikkojen organisointiin ja työmenetelmien standardointiin keskittyvä menetelmä, jonka tavoitteena on kasvattaa työn tuottavuutta. Tähän pyritään välttämällä kaikenlaista hukkaamista ja tuhlaamista, poistamalla ei-arvoa tuottavaa toimintaa, sekä parantamalla laatua ja turvallisuutta, sekä luomalla visuaalisesti miellyttävä ja tehokas työpaikka.
Osa-alueet.
5S koostuu seuraavista osa-alueista:
Läheiset käsitteet.
5S on osa Lean-käsitteitä kuten JIT (JOT), Kaizen sekä Toyotan tuotantojärjestelmä. Suomessa 5S:n sijasta käytetään usein TUTTAVAa.
Argentiinan naisten jalkapallomaajoukkue

Argentiinan naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Argentiinaa naisten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa.
Argentiinan naismaajoukkue hävisi Pekingin 2008 olympialaisissa kaikki kolme otteluaan. Kanada oli parempi maalein 1–2, Ruotsi maalein 0–1 sekä Kiina maalein 0–2. Argentiinan ainoan maalin teki Ludmila Manicler.
Argentiina on päässyt MM-lopputurnaukseen neljä kertaa. Vuoden 2003 kisoissa Yhdysvalloissa se hävisi Japanille 0–6, Kanadalle 0–3 ja Saksalle 1–6. Joukkueen ainoan maalin teki Saksa-ottelussa vaihtopelaajana kentälle tullut Yanina Gaitan. Vuoden 2007 MM-kisoissa Kiinassa Argentiina hävisi Saksalle 0–11, Japanille 0–1 ja Englannille 1–6. Joukkueen ainoan maalin teki Eva González. Vuoden 2019 MM-kisoissa Ranskassa Argentiina pelasi Italian kanssa tasan 0–0, hävisi Englannille 0–1 ja pelasi Skotlannin kanssa tasan 3–3 oltuaan vielä 70 minuutin kohdalla kolme maalia tappiolla. Joukkueen maalintekijät olivat Milagros Menéndez ja Florencia Bonsegundo, ja lisäksi yksi Bonsegundon laukauksesta syntynyt tilanne tuomittiin Skotlannin maalivahdin omaksi maaliksi. Kaikissa näissä MM-kisoissa joukkuetta valmensi José Carlos Borrello.
MM-kilpailuissa 2023 Germán Portanovan valmentama Argentiina pelasi ottelunsa Uudessa-Seelannissa. Se hävisi Italialle 0–1 ja Ruotsille 0–2 sekä pelasi siinä välissä Etelä-Afrikan kanssa tasapelin 2–2, minkä tuloksena se jäi alkulohkossaan neljänneksi. Joukkueen maalintekijät olivat Sophie Braun ja Romina Núñez.
Etelä-Amerikan mestaruuden Argentiina voitti vuonna 2006. Toiseksi se sijoittui Brasilian jälkeen vuosina 1995, 1998 ja 2003, ja kolmas se oli vuonna 2018 edellään Brasilia ja Chile sekä vuosina 2022 ja 2025 Brasilian ja Kolumbian jälkeen.
Hurrikaani Danielle

Hurrikaani Danielle oli vuoden 1998 Atlantin hurrikaanikauden neljänneksi voimakkain myrsky. Se eli harvinaisen pitkään, muuntui keskileveysasteiden matalapaineeksi ja aiheutti tuhoja vielä Isossa-Britanniassakin, varsinkin Cornwallissa. Saffirin–Simpsonin viisiportaisella hurrikaaniasteikolla se nousi voimakkaimmillaankin vain 2. luokkaan.
Hurrikaanin kehitys.
Säähäiriö, josta Danielle kehittyi, oli havaittavissa Afrikan rannikolla 21. elokuuta. 24. päivänä sen arvioitiin saavuttaneen trooppisen myrskyn voiman, ja seuraavana päivänä satelliittikuvista oli nähtävissä pilvimassan keskellä selkeä silmä, joka viittasi sen kehittyneen hurrikaaniksi asti. Danielle oli varsin pienialainen: kovien tuulien alue oli halkaisijaltaan alle 150 km. Satelliittikuvista voidaan arvioida myrskyn olleen voimakkaimmillaan 26. elokuuta noin kuudelta UTC-aikaa, jolloin sen keskus oli lähes 1 300 kilometriä Karibianmeren saarilta itään. Tällöin tuulennopeus oli noin 45 m/s. Ensimmäiset lentokonemittaukset tehtiin seuraavana päivänä, ja silloin matalankeskus oli jo täyttymässä. Samaan aikaan Atlantilla riehui vielä hurrikaani Bonnie, jonka tuulennopeudet olivat samaa luokkaa mutta keskusmatala 25 hPa syvempi. 
Tuhot.
Ihmishenkien menetyksiltä vältyttiin, mutta Danielle aiheutti aineellisia vahinkoja Britteinsaarilla, mihin se saapui 6. syyskuuta.
David Ausubel

David Paul Ausubel (25. lokakuuta 1918 – 7. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tuli tunnetuksi työstään varsinkin oppimispsykologian alalta. Hän esitteli niin sanotun ennakkojäsentäjän idean vuonna 1960.
Ausubel kasvoi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän opiskeli Pennsylvanian, Columbian sekä Middlesexin yliopistoilla ja vetäytyi vuonna 1973 akateemiselta uraltaan omistaakseen aikansa psykiatrian harjoittamiselle. 
Ausubel julkaisi uransa aikana useampia kirjoja sekä lukuisia psykologian ja psykiatrian eri erityisaloja käsitteleviä artikkeleita. Hän lopetti psykiatrintyönsä vuonna 1994, mutta jatkoi kirjoittamista sen jälkeenkin.
Luettelo Côte-d’Orin kunnista

Tämä on luettelo Côte-d’Orin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 704 kuntaa. 
(CAD) Communauté d’agglomération Dijonnaise", luotu vuonna 2000.
Jeanne Bates

Jeanne Bates (21. toukokuuta 1918 Berkeley, Kalifornia – 28. marraskuuta 2007 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Bates aloitti näyttelemisen jo varhain ollessaan San Mateo Junior Collegen opiskelijana; hän sai vuonna 1942 sopimuksen Columbia Picturesilta, mistä alkoi hänen pitkäaikainen sekä pääroolien että vähäisempien osien sarja. Kenties tunnetuimman osansa hän sai David Lynchin kauhuelokuvaklassikosta "Eraserhead" vuonna 1977.
Bates jatkoi näyttelijänuraansa aivan vanhuusiälleen saakka: hänellä oli rooli muun muassa "Mulholland Drivessa" 2001. Hän oli naimisissa Lew X. Lansworthin kanssa vuodesta 1943, kunnes jäi leskeksi 1981. Hän kuoli itse 89 vuoden iässä 28. marraskuuta 2007.