tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Misséni

Misséni on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 50 kilometriä Kadiolosta lounaaseen. Kunnassa on 47 700 ja keskuskylässä 3 100 asukasta (vuonna 2009).
Missénin kunta rajoittuu pohjoisessa Kadiolon piirin Fouroun, Dioumaténén ja Kadiolon kuntiin ja muissa ilmansuunnissa Norsunluurannikkoon. Maisemaa leimaavat tasangot, kukkulat ja kalliot. Länsirajalla virtaa Banin alkujoki Bagoé. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Niistä suurin on 26 800 asukkaan Massiogo. Asukkaat ovat senufoja, miniankoja, fulbeja ja bambaroita. Yleisimmät kielet ovat senufo ja bambara. Uskontoja ovat animismi, islam ja kristinusko.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekautena. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit, kaupankäynti ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, siipikarja ja siat. 
Vuonna 2005 löydetty Massiogon kultaesiintymä on houkutellut kuntaan tuhansia kaivajia Malista ja Norsunluurannikolta. Kultaryntäys on aiheuttanut paljon erilaisia ongelmia.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2018

Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2018 järjestettiin Birminghamissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1.–4. maaliskuuta.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
"IAAF ei listaa neutraalien urheilijoiden joukkuetta mitalitaulukossaan."
Nimbougou

Nimbougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Burkina Fason rajaa 65 kilometriä Kadiolosta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 8 400 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Nimbougoun kunta rajoittuu lännessä Kadiolon piirin Loulounin ja pohjoisessa Sikasson piirin Kaboïlan kuntiin sekä idässä Burkina Fasoon. Seutu on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puita kasvavaa savannia.
Kuntaan kuuluu viisi kylää.
Nimbougousta on yhteys Sikassosta Norsunluurannikon rajalle johtavalle RN7-maantielle. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra ja riisi. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.
Zégoua

Zégoua on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kadiolon piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 15 kilometriä Kadiolosta kaakkoon. Kunnassa on 33 100 ja keskuskylässä 20 500 asukasta (vuonna 2009).
Zégouan kunnan pinta-ala on 449 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kadiolon piirin Loulounin ja lännessä Kadiolon kuntiin, etelässä Norsunluurannikkoon ja idässä Burkina Fasoon. Pinnanmuodostusta leimaavat tasangot, laaksot ja ylängöt. Seutu kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää.
Zégouan kautta kulkee Sikasson ja Norsunluurannikon rajan välinen maantie RN7. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.
Bougoula

Bougoula on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Kolondiébasta maanteitse etelään. Kunnassa on 6 300 ja keskuskylässä 2 200 asukasta.
Bougoulan kunta rajoittuu pohjoisessa, idässä ja lännessä Kolondiéban piirin Farakon ja etelässä Fakolan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Se kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymävyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja kaupankäynti. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Korkka

Korkka () on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Korkka sijaitsee Tusina–Hattula -maantiestä ja Nurmesta pohjoiseen. Korkan perustivat siirtolaiset Suomesta 1800-luvun puolivälissä, Aleksandrovkan eli Markkovan hovilta vuokratuille maille. Järvisaarella näitä siirtolaisia kutsuttiin karjalaisiksi. Kirkonkirjoissa kylä esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1878. Myöhemmin kylään muutti inkeriläisiä lähikylistä. Asukkaat lunastivat kylän omakseen 1900-luvun alussa. 1920-luvun alussa Korkassa oli 19 taloutta. Vuonna 1926 kylässä oli 167 asukasta, niistä 164 inkeriläisiä. Vuonna 1939 Korkassa oli jo 37 taloa, koska sinne oli siirretty viranomaisten käskystä taloja etenkin Ihalaisin kylästä.
Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Kärkkänen (kotoisin Juuasta), Miettinen (Nilsiä), Pyysiäinen (Uukuniemi), Ripatti (Mäntyharju), Sinkkonen (Jaakkima), Valtonen (Hiitola), Väänänen (Kiihtelysvaara).
Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää..
Ab urbe condita (ajanlasku)

Ab urbe condita, lyhennettynä AUC tai AVC (antiikkinen oikeinkirjoitus: ABVRBECONDITÁ), on latinankielinen lause, joka tarkoittaa: ”kaupungin [Rooman] perustamisesta lähtien”. Perinteisesti perustaminen ajoitetaan vuoteen 753 eaa. Jotkut antiikin Rooman historioitsijat käyttävät "ab urbe conditaa" tunnistaakseen tiettyjä antiikin Rooman vuosia.
Aalto-Hochhaus

Aalto-Hochhaus on 22-kerroksinen asuintalo Bremenissä, jonka suunnitteli Alvar Aalto. Sen pohjapiirros on poikkeuksellinen, sillä kaikki asunnot levittäytyvät lounaaseen rappukäytävästä, joka on rakennuksen koillisnurkassa. Näin kaikista asunnosta on näkymät kaupungin kirkontorneja tai satamaa kohti.
Fakola

Fakola on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 80 kilometriä Kolondiébasta etelään. Kunnassa on 28 400 ja keskuskylässä 6 200 asukasta.
Fakolan kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban piirin Farakon ja Bougoulan ja lännessä Bougounin piirin Sibirilan kuntiin sekä idässä ja etelässä Norsunluurannikkoon. Seudulla on useita pysyviä jokia ja järviä. Se kuuluu Sudanin ja Guinean siirtymäalueeseen.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, soninkeja ja bozoja. Yleisin kieli on bambara.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.
Riippala

Riippala () oli inkeriläinen kylä entisessä Järvisaaren luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Riippala sijaitsi Tusina-Hattula maantien varrella. Kylän perustivat siirtolaiset Suomesta 1800-luvun puolivälissä. Järvisaarella näitä siirtolaisia kutsuttiin karjalaisiksi. Riippalan maat vuokrattiin Hattulan hovilta, ja kylä mainitaan kirkonkirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1876. Riippala oli olemassa vielä vuonna 1905, ja siellä oli noin 15 taloutta. 1910-luvun alussa hovi ei suostunut uusimaan vuokrasopimusta, ja kylän asukkaiden täytyi jättää talonsa ja peltonsa. Alueen läpi rakennettiin Tusinasta Hattulaan johtava rautatieosuus. 
Riippalassa 1870- ja 1880-luvuilla kirkonkirjojen mukaan asuneita sukuja: Lätti (kotoisin Jaakkimasta), Sinkkonen (Jaakkima), Tiainen (Suomesta).
Luettelo Sveitsin järvistä

Sveitsissä on järviä 1 592 kappaletta ottaen huomioon kaikki vähintään 0,5 hehtaarin vakavedet. Järvien pinta-ala on yhteensä 1 422 neliökilometriä. Eniten järviä on Graubündenin (359 kpl) ja Valais’n (278 kpl) kantoneissa. 
57 järveä on vähintään neliökilometrin kokoisia. Pinta-alaltaan suurimmat järvet ovat:
¹ Koko järven tiedot: rajajärvien tiedot koskevat sekä Sveitsin että naapurimaan aluetta.
² tekojärvi
Jonas Bergqvist

Pär Jonas Bergqvist (s. 26. syyskuuta 1962 Hässelholm) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitahyökkääjä. Bergqvist on pelaajauransa jälkeen toiminut Leksands IF:n toimitusjohtajana. 
Bergqvistin junioriseura oli Rögle BK, josta hän siirtyi Leksandiin 1979–1980 ja debytoi edustusjoukkueessa kaudella 1981–1982. Bergqvist pelasi Leksandissa kauden 1988–1989 loppuun. 
NHL-seura Calgary Flames oli varannut Bergqvistin 6. kierroksella 126. pelaajana. Bergqvist lähti kaudeksi 1989–1990 Pohjois-Amerikkaan ja pelasi Flamesin joukkueessa 22 NHL-ottelua. Yhden NHL-kauden jälkeen Bergqvist palasi Eurooppaan Saksan DEL-liigaan ERC Mannheimin joukkueeseen. Mannheimista Bergqvist siirtyi takaisin Leksandiin kaudeksi 1991–1992. Bergqvistin viimeinen kausi Leksandissa oli 1997–1998. Bergqvist päätti uransa Itävallan liigassa kauteen 1998–1999.
Ruotsin jääkiekkomaajoukkueessa Bergqvist pelasi 272 A-maaottelua. Hän oli voittamassa olympiakultaa Lillehammerissa 1994 ja -pronssia Calgaryssa 1988 sekä 7 MM-mitalia joista kolme oli maailmanmestaruuksia. 
Bergqvistin peliuran jälkeen Leksand IF on jäädyttänyt hänen pelinumeronsa 18 ja Bergqvist on saanut ruotsalaisen urheilun "Stor Grab" tunnustuksen.
Lauri Ruuskanen

Lauri Pietari Ruuskanen (9. tammikuuta 1893 Tampere – 24. maaliskuuta 1974 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos ja vaatetusalan tukkukauppaa ja pukujen valmistusta harjoittaneen tamperelaisen "K. P. Ruuskanen Oy":n toimitusjohtaja.
Ruuskasen vanhemmat olivat tukkukauppias Kaarle Petter (Pietari) Ruuskanen (1848–1909) ja kansakoulunopettaja Tekla Johanna Bange (1858–1897). Ruuskanen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1911 ja opiskeli kauppakorkeakoulussa 1911–1912.
Lauri Ruuskasen isä Kaarle Petter Ruuskanen oli syntynyt Rantasalmella ja hän muutti Tampereelle vuonna 1873. Hän perusti vuonna 1880 Tampereelle oman kauppaliikkeen ja hankki sille vuonna 1890 tontin uudesta Kyttälän kaupunginosasta. Hän rakennutti tontille vuosina 1892–1901 Ruuskasen talon nimellä tunnetun liike- ja asuinrakennuksen. Vähittäiskauppana ja lyhyttavaraliikkeenä toimintansa aloittanut Ruuskasen liike "K. P. Ruuskanen Oy" kehittyi ajan oloon yhdeksi Suomen merkittävimmäksi vaatetusalan tukkuliikkeeksi. Lauri Ruuskanen perusti vuonna 1940 yrityksen yhteyteen miesten pukuja valmistaneen pukutehtaan.
Lauri Ruuskanen oli K. P. Ruuskanen Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1916, yhtiön johtokunnan jäsenenä vuodesta 1914 ja johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1916. Ruuskanen oli Suomen tukkukauppiaiden liiton kangas- ja lyhyttavara-jaoston johtokunnan, Vaatetusteollisuuden 1iiton johtokunnan ja Tukkukauppojen oy:n hallintoneuvoston jäsenenä. Hän oli Tampereen kauppaseuran johtokunnan jäsen 1932–1951 ja puheenjohtaja 1949–1951. Lauri Ruuskanen sai kauppaneuvoksen arvon 1948.
Lauri Ruuskanen oli naimisissa laulajatar Vappu Saliba Rosvallin (1897–1988) kanssa. Heidän poikansa Lauri-Juhani Ruuskanen (1932–1970) toimi ohjaajana Kansallisoopperassa ja esiintyi sivuosissa elokuvissa.
Kitapurjeen jännittäjälihas

Kitapurjeen jännittäjälihas () on leveä, ohut ja nauhamainen lihas ihmisen päässä, joka jännittää pehmeää suulakea eli kitapurjetta. Yhdessä lähellä olevan levator veli palatini -lihaksen kanssa kitapurjeen jännittäjälihas tekee pehmeästä suulaesta kireän horisontaalisen levyn, joka erottaa nenänielun suunielusta. Lihaksesta lähtee myös säikeitä korvatorveen, joiden tehtävänä on avata korvatorvea vetämällä sen seinämää.
Kitapurjeen jännittäjälihas lähtee kitaluun mediaalisen pterygoidlisäkkeen () pienestä kuopasta () ja kiertää "pterygoid hamuluksen" ympäri ennen kiinnittymistään kitapurjeen aponeuroosiin (). Lihasta hermottaa alaleukahermosta lähtevä haara, toisin kuin kaikkia muita suulaen lihaksia jotka saavat hermotuksen vagushermon kautta.
Partakoski

Partakoski on kyläkunta Savitaipaleen kunnassa Etelä-Karjalassa. 
Partakoski sijaitsee noin 10 kilometriä Savitaipaleen kirkonkylästä pohjoiseen ja noin kilometrin päässä etelässä on Kärnäkosken linnoitus. Seututie 409 kulkee etelästä Savitaipaleen kirkonkylästä Partakosken kautta luoteeseen Suomenniemen kirkonkylään. Tie kulkee Kuolimosta Saimaaseen laskevan Partakosken yli, josta myös kylä on saanut nimensä. 
Partakoskella toimii Partarannan huvivenesatama, jossa on ollut ravintola, kauppa ja tilaussauna. Partarannan päärakennus tuhoutui tulipalossa 19. huhtikuuta 2024.
Partakoskella on aiemmin toiminut Partakosken kansakoulu.
Ääntenlaskenta

Ääntenlaskenta eli äänien laskeminen tai vaalien tuloslaskenta on äänestyksen jälkeen suoritettava toimenpide, jonka tarkoituksena on selvittää vaalitulos toteamalla vaihtoehtojen saamat äänimäärät. Ääntenlaskennassa selvitetään äänestyksessä yhden tai kaikkien osanottajien äänimäärä, minkä jälkeen vaalitapa määrittää, kuka tai ketkä voittavat tai tulevat valituiksi.
Erilaisia ääntenlaskentatapoja.
Kättennostoäänestyksessä ääntenlaskijat laskevat äänet itsenäisesti ja ilmoittavat tämän jälkeen tuloksen puheenjohtajalle.
Lippuäänestyksessä ääntenlaskijat kokoavat äänestysliput, luovuttavat ne puheenjohtajalle lajiteltuina ja ilmoittavat äänimäärät. Puheenjohtaja, sihteeri ja ääntenlaskijat tarkistavat liput ja äänestyksen tuloksen.
Ääntenlaskenta Suomessa.
Suomen eduskunta-, presidentin-, kunta- ja europarlamenttivaaleissa sovelletaan vaalilakia, jonka mukaan
ääntenlaskenta alkaa välittömästi äänestyksen päätyttyä. Ensimmäiseksi lasketaan sekä äänestyslippujen että luetteloon merkittyjen äänestäneiden lukumäärä. Lautakunta lajittelee eri pinoihin kullekin ehdokkaalle annetut hyväksyttävät äänet, ja hylättävät äänet omaksi pinokseen. Jos ääniä on annettu vähemmän kuin 50, lasketaan ennakkoäänet ja vaalipäivän äänet yhdessä, tai jos tämäkään ei riitä, useiden alueiden äänet lasketaan yhdessä. Tämä tehdään vaalisalaisuuden turvaamiseksi. 
Ennakkoääniä aletaan laskea jo ennen äänestyksen päättymistä, mutta niistä ei saa antaa mitään tietoja ennen äänestyspaikkojen sulkeutumista.
Lippuäänestyksessä äänestysliput voidaan epäselvissä tapauksissa laskea uudelleen, sähköinen äänestys ei välttämättä tätä tue.
Esimerkki äänenlaskennan tuloksesta:
Yllä on esimerkki äänestyksen tuloksesta. Esimerkkiäänestyksen tuloksen voitti Liisa kuudella äänellä.
Äänenlaskentaa hyödynnetään mm. vaaleissa tai gaaloissa.
K. P. Ruuskanen

Kaarle Pietari (Petter) Ruuskanen (10. syyskuuta 1848 Tuusmäki, Rantasalmi – 10. elokuuta 1909 Tampere) oli suomalainen tukkukauppias ja vaatetusalan tukkukauppaa ja pukujen valmistusta harjoittaneen tamperelaisen "K. P. Ruuskanen Oy":n perustaja. 
Ruuskasen vanhemmat olivat rusthollari ja kuudennusmies Kalle Petter Kallenpoika Ruuskanen (1816–1873) ja Leena Kaisa Antintytär Kämäräinen (1820–1904). Hän sai muutaman kuukauden ajan kirjoituksen ja laskutaidon alkeisopetusta Rantasalmen kirkonkylässä toimineessa Cajanderin yksityiskoulussa. Ruuskanen muutti Tampereelle 1873 ja toimi sitten seitsemän vuoden ajan Reposaaren sahayhtiön asiamiehenä. 
Vuonna 1880 hän perusti Tampereelle oman lyhyttavaraliikkeen joka toimi muun muassa Selinin talossa nykyisen Tampereen Keskustorin varrella. Vuonna 1890 Ruuskanen osti tontin uudesta Kyttälän kaupunginosasta ja rakennutti tontille vuosina 1892–1901 kolmessa vaiheessa Ruuskasen talon nimellä tunnetun kolmikerroksisen liike- ja asuintalon. Uusrenessanssityylisen talon suunnitteli arkkitehti Lambert Pettersson Ruuskasen häämatkallaan Venetsiassa Italiassa eräästä renessanssipalatsista ottaman valokuvan perusteella. Vähittäiskauppana ja lyhyttavaraliikkeenä toimintansa aloittanut Ruuskasen liike "K. P. Ruuskanen Oy" kehittyi ajan oloon yhdeksi Suomen merkittävimmäksi vaatetusalan tukkuliikkeeksi.
Ruuskanen oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä.
Kaarle Petter Ruuskanen oli naimisissa vuodesta 1890 kansakoulunopettaja Tekla Johanna Bangen (1858–1897) kanssa. Heidän poikansa kauppaneuvos Lauri Ruuskanen toimi isänsä jälkeen K. P. Ruuskanen Oy:n toimitusjohtajana.
Staarostina

Staarostina () oli inkeriläinen kylä entisessä Järvisaaren luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Staarostina sijaitsi Staarostinanjärvestä luoteeseen. Suomalaiset asettuivat kylään 1600-luvulla, mutta se sai uudet asukkaat 1700-luvulla. Kylä ilmestyy venäläisille kartoille vuonna 1770. Vuonna 1838 Staarostinassa asui 86 ihmistä (45 miestä, 41 naista), vuonna 1862 taloja oli 17 ja asukkaita 120 (miehiä 59, naisia 61). Vuonna 1926 kylässä oli 62 taloa ja 315 asukasta, joista 311 inkeriläisiä.. Kylän sanotaan olleen keskivarakas. 
Mujan kylän läheisyyden takia kylissä oli yhteinen suomenkielinen koulu (rakennettiin vuonna 1896 Myllymäellä kylien välille), kirjasto (avattiin vuonna 1908 koulussa) ja osuuskauppa (perustettiin v. 1913). Kylässä toimi laulukuoro, joka esiintyi myös kanteleiden säestyksellä.
Staarostinan suvuista vanhin lienee ollut Adel, joka mainitaan vielä 1690-luvulla Ruotsin henkikirjoissa ("Matz Adell"). Muiden isäntien sukunimet 1900-luvun alussa: Huittari, Mustonen, Rampanen, Siippalainen, Vainonen.
Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.. Entinen kylän alue osittain kuuluu nyt Mujaan.
Kreikka talviolympialaisissa 2018

Kreikka osallistui Pyeongchangin talviolympialaisiin 2018. Maata edusti neljä urheilijaa, jotka kilpailivat kahdessa eri urheilumuodossa. Avajaisissa maan lippua kantoi alppihiihtäjä Sofía Rálli ja päättäjäisissä alppihiihtäjä Ioannis Antoniou.
Joukkue.
Alppihiihto.
Kreikka sai alppihiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Maastohiihto.
Kreikka sai maastohiihtoon maapaikan yhdelle miehelle ja yhdelle naiselle.
Krementšukin tekojärvi

Krementšukin tekojärvi () on Ukrainan keskiosissa sijaitseva, pinta-alaltaan Euroopan seitsemänneksi suurin tekojärvi ja 11. suurin makeanveden allas. Se muodostaa osan Dneprin pääuomaa ja sijaitsee noin 140–250 kilometriä pääkaupunki Kiovasta kaakkoon. Tekojärvi sijaitsee Tšerkasyn, Pultavan ja Kirovohradin alueilla. Tekojärvi syntyi Krementšukin vesivoimalapadon rakentamisen seurauksena Dnepriin vuosina 1959–1961.
Tekojärven pituus on 149–185 kilometriä ja leveys enimmillään 28 kilometriä (keskimäärin 13,2 km). Pinta-ala on 2 552 neliökilometriä eli runsas kaksi kertaa Päijänteen ala, ja vesitilavuus 13,5 kuutiokilometriä, joka on hieman Päijänteen tilavuutta enemmän. Tekojärveä käytetään muun muassa kasteluun, tulvien ehkäisyyn, kalastukseen ja vesitienä. Tärkeimmät satamakaupungit ovat Tšerkasy ja Svitlovodsk.
Chevrolet Venture

Chevrolet Venture on tila-auto, jota yhdysvaltalainen Chevrolet valmisti vuosina 1997–2005. Autoa koottiin pääosin Doravillessä, Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa.
Chevrolet Uplander korvasi Venturen vuonna 2005.
Paamiut

Paamiut, aiemmin Frederikshåb, on asutuskeskus lounais-Grönlannissa Sermersooqin kunnassa.
Maantiede.
Paamiut sijaitsee Labradorinmeren rannikolla, pienen Kuannersooqin suiston eteläpäässä.
Väestö.
Paamiutissa oli 1 515 asukasta vuonna 2013, ja se on Grönlannin kahdeksanneksi suurin kaupunki. Paamiut on menettänyt väestöä lähes joka vuosi viimeisen kahden vuosikymmenen aikana: yli 31 prosenttia vuoden 1990 tasoon verrattuna, lähes 20 prosenttia verrattuna  vuoteen 2000, ja yli 16 prosenttia verrattuna vuoteen 2005.
Christer Lindgren

Christer Lindgren (28. elokuuta 1945 Helsinki – 27. joulukuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, joka tunnetaan lukuisista ruokakirjoistaan. Varsinaisen työuransa hän teki mainostoimistoissa, mutta Lindgren työskenteli 1960-luvulla myös "Teinilehden" toimitussihteerinä. Lisäksi hän kirjoitti muun muassa "Ylioppilaslehteen", "Ydin"-lehteen ja "Rytmiin" sekä suomensi muun muassa Carl-Gustaf Liliuksen ja Anni Blomqvistin tuotantoa.
Lindgrenin ja Marko Koskisen teos "Passione : intohimona italialainen keittiö" valittiin vuoden 2008 keittokirjaksi. Vuonna 2004 Suomen Keittiömestarit ry valitsi hänet vuoden ruokatoimittajaksi.
Christer Lindgrenin poika on muusikko ja kansalaisaktivisti Tommy Lindgren.
Järvenkylä (Järvisaari)

Järvenkylä (joskus muodossa Järvi) () oli inkeriläinen kylä entisessä Järvisaaren luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Kylä sijaitsi Pentikäisenjärven pohjoispuolella, Hattula–Tusinan -maantien eteläpuolella. Se lienee sama kuin 1600-luvulla mainittu Oseran kylä (ven. ozero, ”järvi”). Kylän myöhempi venäläinen nimi Pendikovo saattaisi olla peräisin Oserassa asuneelta Pentikäisen suvulta. Suuren Pohjan sodan jälkeen monet kylän asukkaat pakenivat muualle, niiden joukossa mainitaan Sihvo Pentikäistä, joka kuoli vuonna 1733 Kuopion Murtolahdessa. Uudet suomalaiset asukkaat saapuivat kylään 1700-luvulla. Järvenkylä ilmestyy venäläisille kartoille ensi kerran vuonna 1770. Perimätiedon mukaan Särki-suku tuli kylään Kanttilasta, josta Nikolai I:n aikana olisi tullut mies hovinherran kirvesmieheksi kylään välttääkseen 25-vuotisen sotapalveluksen. Järvenkylässä suomalaiset muodostivat enemmistön, mutta siellä asui myös venäläisiä, jotka kuuluivat Hattulan ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1838 kylässä asui 49 ihmistä (21 miestä, 28 naista), vuonna 1856 siellä oli seitsemän taloa ja 16 sielua (miestä), vuonna 1862 taloja oli 11 ja asukkaita 39 (miehiä 15, naisia 24). 1900-luvun alusta kylässä toimi kansankoulu, mutta opetus oli vain venäjän kielellä. Kuitenkin perimätiedon mukaan Järvenkylän venäläiset ja suomalaiset osasivat niin hyvin toistensa kieliä, että kylään saapuneen vieraan oli mahdotonta sanoa, oliko kylän asukas venäläinen vai suomalainen. 
Vuonna 1926 kylässä oli 46 taloa ja 129 asukasta, joista 77 inkeriläistä.
Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Kekkonen, Kvist (peräisin Artjärvestä), Miettinen (Jaakkimasta), Särki, Virkki, Tiainen (Suomesta).
Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää. Kylän paikalla on nyt metsästysmaja.
My Lucky Day

My Lucky Day on moldovalaisyhtyeen DoReDosin esittämä kappale, jolla he edustivat Moldovaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 209 pistettä ja saavutti sijan 10.
Ida Paul &amp; Kalle Lindroth

Ida Paul &amp; Kalle Lindroth oli suomalainen popmusiikkia esittävä duo, jonka nimensä mukaisesti muodostavat Ida Paul ja Kalle Lindroth. Duo julkaisi esikoisalbuminsa "Nää kaikki kertoo susta" maaliskuussa 2018 ja kakkosalbuminsa "Vuonna nolla" maaliskuussa 2020. "Nää kaikki kertoo susta" sai jo ennakkoon platinalevyn, sillä siltä ennakkoon julkaistuja singlejä oli striimattu yli 20 miljoonaa kertaa.
Yhtye sai alkunsa keväällä 2016 Berliinissä järjestetyllä HMC-musiikkikustantamon biisileirillä, jolla Paul ja Lindroth molemmat olivat mukana. Leirin jälkeen he sopivat oman kirjoitussession, jolla kaksikko kirjoitti jo ensisinglenään heinäkuussa 2016 julkaistun ”Hakuammuntaa”-singlen. Kaksikko ei ollut alun perin aikeissa perustaa duoa, mutta levy-yhtiössä kehotettiin tekemään lisää kappaleita, kuitenkaan tietämättä missä muodossa ne tultaisiin julkaisemaan. Sittemmin he julkaisivat kuusi yhteistä singleä ennen esikoisalbuminsa julkaisua.
Yhtye sijoittui YleX-radiokanavan vuosittaisen Läpimurto-äänestyksen neljänneksi tammikuussa 2017. He olivat ehdokkaina Vuoden tulokas -Emma-palkinnon saajiksi alkuvuodesta 2018. 
Ida Paul &amp; Kalle Lindroth ilmoittivat huhtikuussa 2024, että he jäävät määrittelemättömälle tauolle.
Diskografia.
Singlet.
Vierailijana
Ferrexpo

Ferrexpo Plc on brittiläinen kaivosteollisuuskonserni. Yhtiön päätuote on metalliteollisuudelle myytävät rautamalmipelletit, joita se tuottaa Ukrainan Pultavan alueen Horišni Plavnissa sijaitsevien Euroopan suurimman rautamalmiesiintymän (joka ilmenee myös Krementšukin magneettinen anomaliana) avokaivostensa raaka-aineesta rikastamoillaan. Vuonna 2016 yhtiö tuotti 11,2 miljoonaa tonnia rautamalmipellettejä. Tuotanto viedään osin rautateitse, osin yhtiön omilla joki- ja valtameriliikenteeseen soveltuvilla laivoilla Euroopassa ja Aasiassa toimiville teräksen valmistajille. Asiakasyrityksen kotimaa voi olla esimerkiksi Itävalta, Saksa, Slovakia, Tšekki, Turkki, Intia, Japani, Taiwan, tai Etelä-Korea.
Luxemburgilaisen Fevamotinico S.a.r.l:n tytäryhtiönä toimivan rautamalmikonsernin juridinen osoite on Lontoossa. Käytännössä yhtiön pääkonttorit ovat Sveitsin Baarissa ja Ukrainan Horišni Plavnissa. Yrityksen osake on kesäkuusta 2007 lähtien noteerattun Lontoon pörssissä, ja kuuluu FTSE 250 -yrityslistalle.
Johan Nordahl Brun

Johan Nordahl Brun (21. maaliskuuta 1745 Byneset, Trondheim, Norja – 26. heinäkuuta 1816 Bergen, Norja) oli norjalainen virsirunoilija, runoilija, kirjailija ja teologi. Brun palveli Bergenin piispana vuodesta 1804. 
Brun suoritti 1767 Kööpenhaminassa teologisen virkatutkinnon ja toimi sen jälkeen jonkin aikaa opettajana kotiseudulla.
Brunia on pidetty teologina puhdasoppisena ja fundamentalistina. Hän on edustettuna Norjan kirkon virsikirjassa, Norsk Psalmebog for kirke og hjem (2013), jossa on neljä hänen virttään. Yhtään niistä ei ole käännetty suomeksi. 
Brun kirjoitti laulun "Udsigter fra Ulriken", josta käytetään eri nimiä: "Jeg tog min nystemte Cithar", "Bergenssangen" tai "Bergensiana". Yleensä siitä käytetään nimeä "Nystemten". Ajan myötä siitä on tullut Bergenin tunnuslaulu, ja sitä lauletaan juhlatilaisuuksissa. Brunin toinen tunnettu teksti on mahtipontinen "For Norge, Kiempers Fødeland".
Brunin pojanpojanpoika on teologi Lyder Brun. Hänen tyttärenpoikansa on Nordahl Rolfsen.
Farako (Sikasson alue)

Farako on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 45 kilometriä Kolondiébasta maanteitse etelään. Kunnassa on 14 800 ja kylässä 1 500 asukasta.
Farakon kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban, idässä Kadianan, etelässä Bougoulan ja Fakolan sekä lännessä Bougounin piirin Yiridougoun kuntiin.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita ja senufoja. Yleisin kieli on bambara.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi ja fonio. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kalastusta ja metsästystä.
Kadiana

Kadiana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 60 kilometriä Kolondiébasta kaakkoon. Kunnassa on 19 800 ja kylässä 3 800 asukasta.
Kadianan kunta rajoittuu idässä Kolondiéban piirin Tionguin ja Nangalasson, pohjoisessa Tousséguélan ja lännessä Farakon kuntiin sekä etelässä Norsunluurannikkoon.
Kuntaan kuuluu 18 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Kadianan kautta kulkee Zantiébougousta Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN30. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta.
Pohjoisi

Pohjoisi () oli inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Tyrön luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylän paikka sijaitsee nykyään Pietarhovin piirissä, lähellä Suomenlahden rantaa Pietariin kuuluvan Pietarhovin kaupungin itäpuolella. Venäjän keisarikunnan puitteissa Pohjoisi kuului Pietarin kuvernementin Pietarhovin kihlakuntaan.
Kylä oli merkitty ensimmäinen kerta ruotsalaisella kartalla 1600-luvun lopussa ("Pohjoisis"). Vuonna 1854 kylässä ("Pohjois") oli asunut 82 inkerikkoa (37 miestä ja 45 naista), ja lisäksi 79 inkeriläistä ja 7 venäläistä.
Vuonna 1867 kylässä asui inkerikkoja ja inkeriläisiä (äyrämöisiä). Vuonna 1926 kylässä oli 55 taloa ja 223 asukasta, joista 65 inkeriläisiä.. Pohjoisin kylän nimi oli venäläistetty muodossa "Poezi" (joskus "Poezia"). Kylän myöhäinen venäläinen nimi Šuvalovka lienee johtuu Ivan Šuvalovin hovista, joka sijaitsi 1700-luvun lopussa lähellä kylää.
Tiongui

Tiongui on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Norsunluurannikon rajaa 75 kilometriä Kolondiébasta kaakkoon. Kunnassa on 9 200 ja kylässä 2 900 asukasta.
Tionguin kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban piirin Nangalasson, lännessä Kadianan ja idässä Kadiolon piirin Fouroun kuntiin sekä etelässä Norsunluurannikkoon.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat senufoja, bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
V (laulaja)

Kim Tae-hyung (; s. 30. joulukuuta 1995 Daegu, Korean tasavalta), artistinimeltään V, on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on yksi tunnetun eteläkorealaisen BTS-yhtyeen seitsemästä jäsenestä.
Varhaiset vaiheet.
Kim Tae-hyung syntyi Daegussa ja vietti lapsuutensa perheensä maatilalla Geochangissa. Hän on vanhin lapsi, ja hänellä on sisaret Eon-ji ja Tae-soo sekä veli nimeltä Jeong-gyu. Kim on todennut, että ilman BTS-yhtyettä hän olisi todennäköisesti ryhtynyt vanhempiensa tavoin maanviljelijäksi. Hän oli kuitenkin aina kiinnostunut musiikista, ja hänen isänsä kannusti häntä sen pariin. Sittemmin Kim muuttikin musiikkiuransa vuoksi Souliin, missä hän valmistui Soulin taidelukiosta yhtyetoverinsa Jiminin kanssa vuonna 2014.
Ura.
BTS.
Lukioikäisenä Kim oli ystävänsä tukena Big Hit Entertainmentin Daegun koelauluissa, kun yhtiön edustaja kehotti häntäkin esiintymään. Hän soitti luvan vanhemmiltaan, koe-esiintyi ja pääsi levy-yhtiöön harjoittelijaksi. Vuonna 2013 hän debytoi osana BTS-yhtyettä. Hän on yksi yhtyeen seitsemästä jäsenestä, ja hänen artistinimensä V viittaa englannin kielen sanaan "victory" eli voitto. Kim on rooliltaan vokalisti, ja hänet tunnetaan erityisesti matalasta äänestään ja ilmeikkäästä esiintymisestään. Vuodesta 2018 eteenpäin hän on myös kuulunut yhtyeen päätanssijoihin. Kimin soolokappaleita BTS:n albumeilla ovat muun muassa "Stigma", "Singularity" ja "Inner Child".
Televisio.
Kim on näytellyt eteläkorealaisessa televisiosarjassa "". Hän myös levytti ohjelman soundtrackille kappaleen ”It’s Definitely You” toisen BTS-jäsenen, Jinin, kanssa.
Yksityiselämä.
Esikuvakseen hyvin perhekeskeinen Kim on nimennyt isänsä. Hän harrastaa taidetta ja valokuvausta, ja hänen suosikkitaiteilijansa on Vincent van Gogh. Hän on intohimoinen myös muodin ja erityisesti Guccin vaatteiden suhteen.
Eeva-Liisa Isomaa

Eeva-Liisa Isomaa (s. 10. lokakuuta 1956 Ylitornio) on suomalainen taidegraafikko.
Eeva-Liisa Isomaa syntyi pankinjohtaja Paavo Isomaan ja liikkeenharjoittaja Kaija-Liisa Niilosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1986 on valokuvaaja Jouko Leskelä. Isomaa tuli ylioppilaaksi 1976 ja suoritti Taideteollisen korkeakoulun tutkinnon 1984 ja Kuvataideakatemian taidegraafikon tutkinnon 1986. Isomaa on lisäksi opiskellut Tampereen ammattikorkeakoulussa videotaidetta 2008–2009 ja valokuvausta 2009–2010.
Isomaa toimi Kuvataideakatemiassa opettajana 1990–1992 ja on opettanut siellä vielä vuodesta 2001. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä Suomessa ja ulkomailla vuodesta 1987 ja osallistunut yhteisnäyttelyihin. Hänen teoksiaan on esillä kotimaisissa ja ulkomaisissa museoissa, samoin kuin kaupunkien ja yritysten kokoelmissa ja muun muassa Europarlamentissa. Isomaa sai Ars Arctican tunnustuspalkinnon 1986, Pro Graphican jaetun ensimmäisen palkinnon 1989, Prahan grafiikkatriennaalin ensimmäisen palkinnon 1989, Unkarin taidegraafikkojen palkinnon 1999 ja unkarilaisen Győrin taidemuseon palkinnon 2009. Valtion viisivuotinen taiteilija-apuraha hänelle myönnettiin 1994, 2002 ja 2010 ja taiteilijaeläke vuoden 2020 alusta.
Nangalasso

Nangalasso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen yläjuoksulla 90 kilometriä Kolondiébasta maanteitse kaakkoon. Kunnassa on 11 700 ja kylässä 2 500 asukasta.
Nangalasson kunta rajoittuu lännessä Kolondiéban piirin Tousséguélan ja Kadianan, etelässä Tionguin ja idässä Sikasson piirin Finkolo Ganadougoun ja Lobougoulan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 11 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, senufoja, fulbeja ja miniankoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, aasit ja siipikarja.
Tousséguéla

Tousséguéla on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen yläjuoksulla 40 kilometriä Kolondiébasta itään. Kunnassa on 5 500 ja kylässä 2 800 asukasta.
Tousséguélan kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban piirin Kolosson, lännessä Kolondiéban, etelässä Kadianan, kaakossa Nangalasson ja koillisessa Sikasson piirin Zaniènan ja Minikon kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, laaksot ja kukkulat. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja bozoja. Yleisin kieli on bambara.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Executable and Linkable Format

Executable and Linkable Format lyhyesti ELF on yleinen tiedostomuoto suoritettaville ohjelmille, objektitiedostoille, jaetuille kirjastoille ja coredump-tiedostoille. Rakenteeltaan ELF on joustava, laajennettavissa oleva ja alustariippumaton tiedostomuoto.
ELF on määritelty System V ABI -määrittelyssä ja Tool Interface Standards (TIS) määrittelyssä: alkuperäisen ELF-muodon kehitti ja julkaisi Unix System Laboratories (USL).
Tiedoston rakenne.
ELF-tiedosto sisältää ELF-ylätunnisteen (), joka muun muassa määrittää onko ohjelma 32 vai 64-bittinen. ELF-ylätunnisteen jälkeen tiedostossa on ohjelman ylätunnistetaulukko (), itse ohjelma ja viimeiseksi ohjelman osuuksien ylätunnistetaulukko ().
ELF-ylätunniste.
ELF-ylätunniste määrittää onko ohjelma 32- vai 64-bittinen. Bittisyys vaikuttaa tietueiden offsettiin.
Ohjelman ylätunniste.
Ohjelman ylätunnistetaulukko kertoo, kuinka ohjelma tulee ladata muistiin.
Käyttökohteet.
Unixin kaltaiset alustat.
ELF-muoto on korvannut vanhempia muotoja useilla alustoilla kuten a.out ja COFF-muodot Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä:
Ei-Unix -alustat.
ELF on myös käytössä eräillä ei-Unix alustoilla kuten:
Pelikonsolit.
Eräät pelikonsolit käyttävät ELF-muotoa:
PowerPC.
Muut alustat PowerPC-suorittimilla jotka käyttävät ELF-muotoa:
Mobiililaitteet.
Eräät käyttöjärjestelmät matkapuhelimille ja muille mobiililaitteille käyttävät ELF-muotoa:
Kolosso

Kolosso on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen yläjuoksulla 45 kilometriä Kolondiébasta maanteitse itään. Kunnassa on 6 200 ja kylässä 1 500 asukasta.
Kolosson kunta rajoittuu lännessä Kolondiéban, etelässä Tousséguélan, idässä Sikasson piirin Zaniènan ja pohjoisessa Niènan kuntiin. Maisemaa leimaavat laaksot ja tasangot. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, riisi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Ména

Ména on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Kolondiébasta koilliseen. Kunnassa on 6 200 ja kylässä 600 asukasta.
Ménan kunta rajoittuu etelässä Kolondiéban, pohjoisessa Bougounin piirin Koumantoun ja koillisessa Sikasson piirin Niènan kuntiin. Se on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Seudulla virtaa Bagoén sivujoki Koba.
Kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Ménassa ja Kaarassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kulusuk

Kulusuk (vanha kirjoitusasu: Qulusuk), aiemmin Kap Dan, on Sermersooqin kunnassa Kaakkois-Grönlannissa sijaitseva asutuskeskus, joka sijaitsee samannimisellä saarella. Kulusukin väkiluku oli vuonna 2013 267. Nimi "Kulusuk" on grönlantia ja tarkoittaa "riskilän rintaa".
Kieli.
Kulusukin pitkäaikaisesta eristäytyneisyydestä johtuen siellä puhuttu grönlannin murre "Tunumiit oraasiat" eroaa huomattavasti länsirannikolla puhutuista murteista. muihin Grönlannin murteisiin verrattuna sitä pidetään kaikista innovatiivisimpana.
Väestö.
Väestön määrä Kulusukissa on laskenut 23 % verrattuna vuoden 1990 tasoon ja yli 19 % verrattuna vuoden 2000 tasoon.
Minna Jatkola

Minna Jatkola (s. 18. marraskuuta 1974 Raahe) on suomalainen kuvataiteilija. Minna Jatkola on tullut tunnetuksi suurikokoisten yhteiskuntaa käsittelevien maalauksien tekijänä. Jatkolan maalaukset kuvaavat henkistä kodittomuutta ja identiteettiään etsivää pätkätyöntekijöiden sukupolvea.
Ura.
Minna Jatkola on opiskellut Raahen lukion jälkeen Limingan taidekoulussa, Berliinissä, Lahden taideinstituutissa ja Aalto-yliopiston taideteollisesta korkeakoulussa. Hänen näyttelyitään on ollut muun muassa Galleria Heinossa Helsingissä.
Kébila

Kébila on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Kolondiébasta luoteeseen. Kunnassa on 33 100 ja kylässä 3 400 asukasta.
Kébilan kunnan pinta-ala on 1 062 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Kolondiéban ja N’Golodianan, lounaassa ja luoteessa Bougounin piirin Zantiébougoun ja koillisessa Koumantoun kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, senufoja ja fulbeja.
Kébilan kautta kulkee Zantiébougousta Kolondiéban kautta Norsunluurannikon rajalle johtava maantie RN30. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, durra ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, maapähkinää ja teehibiskusta. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Kébilassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Pyhän Neitsyt Marian kirkko (North Stoke)

Pyhän Neitsyt Marian kirkko () on Englannin kirkon kirkkorakennus, joka ei ole enää jumalanpalveluskäytössä. Se tunnettiin vielä vähän aikaa sitten nimellä "North Stoke Church", mutta vuonna 2007 arkeologit löysivät arkistolähteen, jossa mainitaan kirkon nimetyn Marian mukaan.
Kirkko on Grade I -luokan suojelukohde.
Ilmārs Rimšēvičs

Ilmārs Rimšēvičs (s. 30. huhtikuuta 1965 Riika) on Latvian keskuspankin pääjohtaja ja Euroopan keskuspankin neuvoston jäsen.
Vuodesta 2001 Latvian keskuspankkia johtanut Rimšēvičs joutui skandaalin keskipisteeksi, kun Latvian korruptionvastainen virasto (KNAB) pidätti hänet helmikuussa 2018 epäiltynä korruptiosta. Hänet vapautettiin seuraavana päivänä, eikä täsmällistä syytä pidätykseen ole julkistettu.
Muissakin yhteyksissä on tullut esille, että Latvian pankkisektori on korruptoitunut. Venäjältä tuli vuosina 2010–2015 Latvian kautta lähes 20 miljardin euroa rikollista rahaa länteen. Latvian suurin pankki ABLV on jäänyt kiinni myös Pohjois-Korean pakotteiden kiertämisestä. Pidätyksen jälkeen ABLV-pankin kanssa kilpailevan Norvik-pankin pääomistaja ja pääjohtaja väittivät Rimšēvičsin yrittäneen saada pankilta lahjuksia. Tapaukset osoittavat, että Latvia on haluton siivoamaan pankkisektoriaan. Se ryhtyi ensimmäisiin toimiin vasta kun välinpitämättömyys uhkasi vuonna 2016 hidastaa maan pää­syä teollisuusmaiden järjestö OECD:n jäseneksi.
N’Golodiana

N’Golodiana on maalaiskunta Sikasson alueen Kolondiéban piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toutiala sijaitsee 30 kilometriä Kolondiébasta lounaaseen. Kunnassa on 6 900 ja kylässä 1 000 asukasta.
N’Golodianan kunta rajoittuu pohjoisessa Kolondiéban piirin Kébilan, idässä Kolondiéban ja lännessä Bougounin piirin Yiridougoun ja Définan kuntiin.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, hirssi, maapähkinä ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä.
Vinklotsoliini

Vinklotsoliini (C12H9Cl2NO3) on dikarboksamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina. Euroopan unionin alueella vinklotsoliinin käyttö on ollut kiellettyä vuodesta 2007 alkaen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa vinklotsoliini on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee muun muassa etanoliin, asetoniin, etyyliasetaattiin, bentseeniin ja kloroformiin. Vinklotsoliini hydrolysoituu emäksisissä liuoksissa. Yhdiste on laajakirjoinen fungisidi ja vaikuttaa useisiin sienipatogeeneihin. Vinklotsoliini on antiandrogeeni eli estää mieshormonien vaikutuksia.
Valmistus ja käyttö.
Vinklotsoliinia valmistetaan 3,5-dikloori-isosyanaatin ja 2-hydroksi-2-unyylipropaanihapon esterin välisellä reaktiolla. Toinen tapa on 3,5-dikloorianiliinin, fosgeeniin, natriumsyanidin ja metyylivinyyliketonin välinen reaktio.
Vinklotsoliinia käytetään fungisidina muun muassa kasvis-, marja- ja hedelmäviljelmillä sienitautien hoitoon ja torjuntaan. Aine levitetään liuoksena tai jauheena. Se on rekisteröity muun muassa Yhdysvalloissa. Euroopan unionin alueella vinklotsoliinin käyttö on ollut kiellettyä 1.1.2007 alkaen.
Savon Lentolinjat

Savon Lentolinjat Oy oli suomalainen vuosina 1950–1955 Mikkelissä toiminut lentoyhtiö. Yhtiö harjoitti vuosina 1951–1952 reittiliikennettä Mikkelin lentokentän ja Helsingin Malmin lentoaseman välillä. Yhtiöllä oli kaksi 7-paikkaista De Havilland Dragon Rapide -konetta jotka se oli ostanut Veljekset Karhumäki Oy:ltä 1950. Yhtiön suurin osakkeenomistaja oli piirieläinlääkäri Kaarlo Ilmari Jaakkola (1884–1967).
Mikkelin lentokentälle rakennettiin liikennettä varten uusi matkustajapaviljonki. Reittilennot tapahtuivat kesäaikaan vuosina 1951 ja 1952, matkustajia oli vuodessa noin 500. Savon Lentolinjat yritti laajentaa verkostoaan Kajaaniin ja perustaa poikittaislinjan Turku-Tampere-Mikkeli-Joensuu mutta se ei saanut vakinaista liikennelupaa valtion omistaman Aeron vastustuksesta johtuen. Savon Lentolinjat lopetti sen vuoksi toimintansa ja myi koneensa pois.
Koneet.
Molemmat koneet olivat tulleet alun perin Aerolle vuosina 1936–1938
Lea Sirk

Lea Sirk (s. 1. syyskuuta 1989 Koper, Slovenian ST), on slovenialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän edusti Sloveniaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Hvala, ne!". Sirk on aiemmin yrittänyt edustaa Sloveniaa vuosina 2009, 2010 ja 2017.
Hän oli Tinkara Kovačin taustalaulaja Euroviisuissa 2014 ja ManuEllan taustalaulaja Euroviisuissa 2016.
Hänellä on kaksi tytartä: Ael ja Sia.
Hvala, ne!

Hvala, ne! on slovenialaisen laulajan Lea Sirkin esittämä kappale, jolla hän edusti Sloveniaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 64 pistettä ja saavutti sijan 22.
Ilmastotietoinen arkkitehtuuri

Ilmastotietoinen arkkitehtuuri on mikroilmaston (paikallisilmaston) ja ilmastonmuutoksen huomioivaa arkkitehtuuri- ja kaupunkisuunnittelua.
Rakentaminen käyttää maailmanlaajuisesti noin puolet ihmiskunnan käyttämistä materiaaliresursseista ja energiasta. Useimmilla alueilla ilmasto on muuttumassa ankarammaksi, ja siksi kaupunkisuunnittelun, arkkitehtuurin ja rakennustavan kehittäminen ovat tärkeitä ilmastonmuutoksen torjunnassa ja myös siihen sopeutumisessa.
Suomessa muuttuva ilmasto rasittaa rakennuksia nykyistä enemmän:
Ilmastotietoinen tai bioklimaattinen arkkitehtuuri muodostuu useista toisiaan tukevista osa-alueista:
Yhteisöllinen ja ekologinen suunnittelu muodostuu kaikista tasoista, kuten seututaso, kaavataso, korttelitaso, rakennukset (ARK + LVISA), vihertyöt ja hulevesien hallinta. Tärkeimmät päätökset tehdään yhdyskunta- ja liikenneverkon rakennetta suunniteltaessa. Ilmastotietoisen yhdyskunnan suunnittelu ja toteuttaminen on monialainen hanke, johon myös asukkaat ja muut käyttäjät on otettava mukaan.
Arkkitehtuurin kannalta maapallo voidaan jakaa neljään ilmastovyöhykkeeseen:
Sekä passiivisesti että aktiivisesti ilmastoon sopeutuvien ja aurinkoenergiaa käyttävien rakennusten ja alueiden toteuttaminen on kaikissa ilmastoissa mahdollista. Asemakaavaa, rakennuksia, piharakennelmia ja istutuksia pitää tarkastella kokonaisuutena mikroilmaston ja viihtyisyyden kannalta.
Suomessa on tuulen jäähdyttävän vaikutuksen vähentäminen yleensä toivottavaa. Toisaalta ylilämmön estäminen kesällä on erityisesti matalaenergiarakentamisessa välttämätöntä.
Oikein tehty vihersuunnittelu on helpoin keino parantaa mikroilmastoa, ja tehokkaimmat tuulensuojat syntyvät kolmitasoisista istutuksista ja säleiköistä. Myös piharakennuksilla ja julkisivujen muotoilulla voidaan tuuliolosuhteita parantaa suurtenkin talojen ympärillä. Julkisivusta ulkonevat parvekkeet ja luhtikäytävät vähentävät alas suuntautuvia ilmavirtauksia, samoin rakennuksen viereiset kasvit, köynnössäleiköt, katokset yms. Aerodynaamisesti oikein muotoillut tuulensuojat vähentävät turbulensseja esimerkiksi julkisen liikenteen pysäkeillä, silloilla, venesatamissa ja muualla, missä tuulisuus voi vaikeuttaa toimintaa.
Ilmastotietoinen rakentaminen edellyttää yleensä tavanomaista tehokkaampien suunnittelunohjauksen välineiden, kuten analyysiaineiston, suunnitteluohjeiden ja tontinluovutussopimusten käyttämistä.
Peeter Saul

Peeter Saul (26. tammikuuta 1932 Tallinna – 2. heinäkuuta 2014 Tallinna) oli virolainen kapellimestari ja pianisti.
Peeter Saul lopetti Tallinnan musiikkikoulun 1950 pianon alalla ja 1957 musiikkiteorian alalla. Hän opiskeli 1950–1953 Tallinnan polyteknillisen instituutin rakennustiedekunnassa. Saul opiskeli Tallinnan konservatoriossa pianoa vuosina 1957–1961. Hän lopeti Tallinnan konservatorion kapellimestarina vuonna 1970. 1964–1998 oli Saul Viron television ja radion viihdeorkesterin kapellimestari (vuodesta 1977 pääkapellimestari). Sen lisäksi hän johti sinfoniaorkestereita ja operetteja.
Yksityiselämä.
Peeter Saulin äiti Linda Saul oli musiikkipedagogi ja kapellimestari, isä Voldemar Saul oli viulunsoittaja, veli Jaan Saul (1936–1966) oli näyttelijä ja teatteriohjaaja. Vuodesta 1958 oli hän naimisissa laulajan Heli Läätsen (1932–2018) kanssa.
Armas Rankka

Armas Uno Rankka, aik. "Krank" (19. elokuuta 1878 Tammela – 26. marraskuuta 1953) oli suomalainen arkkitehti.
Armas Rankan vanhemmat olivat rovasti, Janakkalan kirkkoherra Adolf Krank (1841–1940) ja Kristina Sofia Hedström (1849–1927). Rankka kävi Hämeenlinnan klassillista lyseota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1900. Arkkitehtitutkinnon hän suoritti Polyteknillisessä opistossa 1905. Rankka teki opintomatkoja Saksaan, Italiaan ja Ranskaan 1910–1911. 
Rankka oli ylimääräisenä piirtäjänä yleisten rakennusten ylihallituksessa 1905–1908, apulaisarkkitehtina Kuopiossa sekä v.t. ja myöhemmin vakinaisena lääninarkkitehtina Mikkelissä 1911–1924. Vuonna 1924 hän siirtyi vakinaiseksi lääninarkkitehdiksi Uudenmaan lääniin ja samana vuonna hänet nimitettiin rakennushallituksen Helsingin piirin piiriarkkitehdiksi. Rankka johti rakennustöitä Perttulan kasvatuslaitoksella 1910–1911. Hän suunnitteli useita huvilarakennuksia sekä muun muassa Mikkelin postitalon. Rankka oli Mikkelissä asuessaan Mikkelin kaupungin rakennuslautakunnan jäsenenä. Hän toimi muun muassa Ada Äijälän koulu Oy:n toimitusjohtajana ja Teosofisen Seuran puheenjohtajana.