Normandia

Normandia () on Ranskan hallinnollinen alue () ja historiallinen maakunta, josta muodostettiin herttuakunta 900-luvulla. Sen alueelliset rajat muodostuivat 1000-luvulla samoiksi kuin ne pääpiirteittäin nykyisin ovat. Vuoteen 2015 se oli jaettuna kahteen hallinnolliseen alueeseen: Ala-Normandia (ransk. "Basse-Normandie"), johon kuuluivat Manchen, Calvadoksen ja Ornen departementit, ja Ylä-Normandia (ransk. "Haute-Normandie"), joka koostui Euren ja Seine-Maritimen departementeista. Historialliseen maakuntaan kuuluivat myös Kanaalisaaret, jotka ovat Britannian kruunun alaisia. Normandian alue sijaitsee Englannin kanaalin () rannalla ja on saanut nimensä normanneiksi kutsutuista viikingeistä, jotka asettuivat alueelle 900-luvulla. Heidän nimityksensä muodostuu yhdyssanasta "norr" + "man" ('pohjoinen mies tai ihminen').
Ala- ja Ylä-Normandia yhdistettiin samaksi hallinnolliseksi alueeksi 1. tammikuuta 2016.
Maantiede.
Manner-Normandia.
Normandia ei ole maantieteellisesti yhtenäinen alue, vaan se jakautuu kahteen hyvinkin maantieteellisesti erilaiseen Pohjois-Ranskan alueeseen. Alue jakautuu siis niin sanotun Pariisin altaan ja Bretagnen (Amorican) ylängön kesken. Tämä geologinen jako ei ole yhtenevä Normandian alueellisen jaon kanssa, sillä rajalinja kulkee pohjoisesta etelään.
Geologinen monipuolisuus aiheuttaa myös määrätyssä mielessä maiseman moninaisuutta, kuitenkin sitä rajoittaa kostea ja lauhkea ilmasto. Tästä ilmastollisesta tosiseikasta johtuen useat niityt ja lehdot ovat useilla Normandian alueilla hyvinkin yhtenäisiä ja siten luovat tämän historiallisen maakunnan olennaisen tunnuspiirteen.
Meren rannikon maisemat ovat Normandiassa hyvinkin vaihtelevia. Pohjoisosan korkeat kalkkikiviset jyrkät rantatörmät, joiden edustalla on pienikivistä rantaa Caux’n alueella, muuttuvat etelässä Calvados’in alueella hienoiksi hiekkarannoiksi. Manchessa esiintyvät sekä hiekkarannat että kirkkaasta vedestä nousevat kohtuullisen korkeat niemenkärjet.
Kanaalisaaret.
Manneralueen lisäksi maakuntaan kuuluvat myös Normandian edustalla olevat Kanaalisaaret. Bretonit asuttivat näitä saaria aina viikinkien tuloon saakka 900-luvulla. Ne olivat osa Normandian herttuakuntaa vuosina 993–1204. Satavuotisen sodan päättymisen yhteydessä vuonna 1453 Ranskan maa-alueen takaisinvaltaus päättyi Cherbourgiin eikä edennyt pariakymmentä kilometriä kauempana oleville saarille, jotka siis jäivät jäljelle itsenäisestä Normandian herttuakunnasta.
Hallinnollisesti saaret ovat autonomisia Britanniasta. Ne muodostavat kaksi voutikuntaa, jotka ovat säilyttäneet vanhat Normandian aikaiset lakinsa ja perinteensä. Saarilla herttuasta käytetään jatkuvasti miespuolista "duc"-nimitystä, vaikka jo yli 50 vuotta saaria on hallinnut nainen.
Muut saaret.
Oman erikoisuutensa Normandian maakunnassa muodostavat myös muut Atlantin valtameressä olevat saaret. Niistä tunnetuin lienee Mont Saint-Michelin luostarisaari, josta tuli monella tapaa Ranskan kuningaskunnan symboli sekä sen kansallispyhimykseksi muodostuneen Pyhän Mikaelin että saaren vieraita valloittajia kohtaan osoittaman ankaran vastarinnan tähden.
Vesistöt ja luonnonpuistot.
Normandian tärkeimmät vesiväylät ovat Seine ja siihen laskevat joet: Epte, Andelle, Eure ja Risle sekä muut lähinnä rannikon vaikutusalueella ovat joet, kuten Bresle, Touques, Dives, Orne, Vire, Sée, Sélune ja Couesnon. Ranskan pienimmäksi virraksi nimetty La Veules laskee mereen Veules-les-Roses’issa, Dieppen ja Saint-Valery-en-Caux’n välisellä alueella Seine-Maritimen departementissa.
Normandiassa ovat myös alueelliset luonnonpuistot:
Historia.
Esihistoria ja antiikki.
Normandian alueella on lukuisia löytöjä kivikaudelta etenkin Euren ja Calvados’n departementeissa. Rouenin kaupunkia lähellä sijaitsevassa Goyn luolassa olevat luolamaalaukset ovat Euroopan pohjoisimmat. Lisäksi alueella sijaitsee useita megaliitteja.
Roomalaiset valloittivat Gallian ja myös Normandian. Noin 200-luvun puolivälin paikkeilla barbaarien hyökkäykset ja ryöstöretket vaivasivat Normandian asukkaita. Vuodesta 406 lähtien germaaniset heimot vyöryivät läntiseen Eurooppaan. Tällöin saksiheimoja asettui asumaan Normandian rannikolle.
Roomalaiskauden loppuvaiheessa alkanut kristinuskon juurtuminen löi oman voimakkaan leimansa Normandiaan. Keskeisiin kaupunkeihin rakennettiin katedraaleja ja maaseudulle pystytettiin eri pyhimyksille omistettuja kirkkoja.
Normandian luostarielämä alkoi todella kehittyä 500-luvulla, ja näin oli etenkin maakunnan läntisessä osassa. Normandian aristokraatit perustivat ja rakensivat 600-luvulta useita luostareita erityisesti Seine-joen laaksoon. Nämä luostarit omaksuivat benediktiiniläisen luostarijärjestyksen.
Skandinaavien invaasio.
Normandia on saanut nykyisen nimensä viikinkien eli pohjanmiesten mukaan. Normandian alueen paikannimistössä skandinaavien invaasiosta on runsaasti jälkiä. Samoin alueen sukunimistössä näkyy tuon aikakauden vaikutus. Normandian rannikolle viikingit tulivat Ludvig Hurskaan hallinnon aikana vuosina 814–840. Ryöstöretket tapahtuivat kesän aikana, ja talvikausiksi skandinaavit palasivat takaisin koteihinsa pohjoiseen. Vuodesta 851 viikingit aloittivat talvikausien vieton Seinen alajuoksun alueella. Vuonna 911 viikinkipäällikkö Rollo allekirjoitti Saint-Clair-sur-Eptessa Kaarle Yksinkertaisen kanssa sopimuksen. Hallitsija antoi Rollolle läänitykseksi Seinen alajuoksun vastapalvelukseksi vasallivalasta. Rollon tuli suojella Seinen alajuoksua ja Rouenin kaupunkia skandinaavien hyökkäyksiltä. Normandiaan retkiä tehneistä pohjanmiehistä suurin osa oli alkuperältään tanskalaisia, mutta mukana oli runsaasti myös norjalaisia. Viikinkien tulo ei ollut massamuuttoa Normandiaan.
Normandia herttuakunta (900–1200-luvuilla).
Rollon seuraajat käyttivät aluksi Normandian kreivin titteliä, mutta Rikhard II:n ajasta lähtien he olivat herttuoita. Normandian herttuat ylläpitivät suhteita ulkomaisiin ruhtinaisiin, eritoten Englantiin.
Vuonna 1050 Englannin kuningas Edvard Tunnustaja oli kutsunut Normandian herttua Vilhelm Valloittajaa avustamaan taistelussa voimakasta aristokratiaa vastaan. Edvardilla ei ollut suoranaista perillistä kruunulleen, ja hänen ajatuksenaan oli, että Vilhelm olisi perinyt kruunun hänen kuolemansa jälkeen. Edvard Tunnustaja kuoli 5. tammikuuta 1066, jolloin hänen lankonsa Harald Godwininpoika kruunautti itsensä kuninkaaksi. Vilhelm päätti ottaa itselleen kruunun väkivalloin. Vilhelmin ja Haraldin armeijat kohtasivat 14. lokakuuta 1066 Hastingsin taistelussa, jossa Haraldin joukot kärsivät tappion. Vilhelm Valloittaja kruunautti itsensä Englannin kuninkaaksi joulupäivänä 1066.
Saatuaan itselleen myös laillisen kuninkaan arvovallan Vilhelm Valloittaja käytti sitä koko valtakautensa ajan Normandian herttuakunnan hyväksi. Normandian aristokratian haltuun siirtyi suuret määrät englantilaista maaomaisuutta. Vilhelmille tuli Englannin kuningaskunta ja Normandian herttuakunta siirtyi Robert II:lle. Normandian herttua Robert II osallistui ensimmäiseen ristiretkeen Pyhälle maalle. Kun hän palasi takaisin, hänen veljensä Vilhelm oli kuollut ja toinen veli Henri Beauclerc oli anastanut vallan Englannissa. Henri voitti veljensä Robert II:n vuonna 1106 Tinchebrayn taistelussa. Henri I Beauclercistä tuli myös Normandian herttua 15. lokakuuta 1106.
Normandia satavuotisen sodan aikana 1337-1453.
Musta surma koetteli Normandiaa vuodesta 1348 lähtien ja sai aikaan vakavia epidemioita maakunnan alueella. Yhdistyneenä sodan ja nälän aiheuttamiin vaikeuksiin rutto sai aikaan suurta tuhoa alueen väestön keskuudessa. 
Satavuotinen sota kosketti Normandiaa. Elokuussa vuonna 1415 Englannin kuningas Henrik V rantautui Seinen suistoon tarkoituksenaan Ranskan valloittaminen. Hänen armeijansa voitti lokakuussa ranskalaiset joukot Azincourtin taistelussa. Henrik V valloitti koko Normandian. Normandian englantilainen miehitys päättyi vuonna 1450 Formignyn taisteluun.
Uskonsotien aikakausi.
Protestanttinen uskon tunnustaminen saapui Normandiaan hyvin varhaisessa vaiheessa. Protestantit olivat erityisesti alempaa aristokratiaa, Caenin ja muiden kaupunkien porvareita sekä tekstiiliteollisuuden työntekijöitä. Protestantismin osuus Normandiassa väheni 1500-luvun lopulla. Vuonna 1665 on arvioitu Normandian olleen pohjoisen Ranskan maakunnista kaikkein protestanttisin: heitä olisi ollut kaikkiaan noin 200 000 henkeä ja he muodostivat Normandian teollistuneimman väestönosan. Protestanttien vainojen aikana heitä pakeni Englantiin tai Alankomaihin. Protestanttien paon seurauksena vauraasta Normandiasta tuli huonosti toimeentuleva maakunta.
Teollistuminen 1800-luvulla.
Koko läntistä Eurooppaa voimakkaasti 1800-luvulla ravistellut teollistuminen ja myötä tapahtunut yhteiskunnallinen rakennemuutos vaikuttivat Normandiassa sen itäosissa eli Rouenin alueella ja nykyisellä Haut-Normandien eli Ala-Normandian alueella. Rautatieyhteys Pariisista Roueniin avattiin 3. toukokuuta 1843 ja se toimi monella tavoin teollistumisen symbolina. Laivanrakennustelakat, tekstiilitehtaat ja metallipajat moninkertaistuivat nykyisen Seine-Maritimen departementin alueella, siis Le Havressa, Elbeufissä ja Louviersissa.
Lyhyesti voidaan teollistumisen aikakaudella todeta seuraavat keskeiset tapahtumat:
Teollistumisen aikakauteen liittyi Normandiassa myös voimakas taiteen uudistumisen ja kehittymisen kausi. Tätä kuvaa parhaiten taidemaalari Claude Monet'n asettuminen Givernyn kaupunkiin sekä hänen lukuisat maalauksensa eri puolilta Normandiaa.
1900-luku.
Ensimmäisen maailmansodan melskeistä Normandia selvisi huomattavan vähäisin vaurioin, sillä pääsääntöisesti sotatoimet tapahtuivat muualla Ranskassa, varsinkin maan pohjoisessa osassa. Tietenkin normandialaiset miehet osallistuivat sotatoimiin muiden ranskalaisten tavoin.
Toisen maailmansodan aikana maakunta oli saksalaisten miehittämä. Sodan aikana saksalaiset linnoittivat rannikon perusteellisesti estämään mahdollisia hyökkäysyrityksiä. Sodan loppupuolella Normandian maakunnasta tuli aloituspiste liittoutuneiden käynnistämälle Euroopan takaisinvaltaukselle ja natsien hallinnon lopettamiselle. Normandian maihinnousu alkoi 6. kesäkuuta 1944. Siihen osallistui noin 400 000 miestä ja tuhansia laivoja. Maihinnousu aloitti taistelun Normandiasta. Viimeiset saksalaiset antautuivat 12. syyskuuta Normandiassa.
Sodanjälkeisen historian suurin työ on ollut maakunnan jälleenrakentaminen. 
Vuonna 1956 perustetut hallintoalueet ovat olleet koko olemassaolonsa ajan piikki normandialaisten lihassa, sillä maakunta jaettiin kahteen osaan Ylä- ja Ala-Normandiaan.
Normandia tänään.
Väestö.
Nykyisin historiallisen Normandian maakunnan alueella asuu kaikkiaan noin 3,16 miljoonaa asukasta ja näin asukastiheys on hyvin lähellä koko Ranskan valtion asukastiheyttä eli noin 110 asukasta neliökilometrillä. Anglo-normandisten saarten asukasluku on hivenen yli 150 000 eli lähes 780 asukasta neliökilometrillä.
Maakunnan nykyiset keskeiset suuret ja matkailun kannalta mielenkiintoiset kaupungit ovat:
Pienemmistä paikkakunnista historiallisesti ja kulttuurisesti merkittäviin kuuluvat ainakin:
Kuitenkin Normandiassa koetaan myös voimakkaana maaltapako ja maaseudun autioituminen. Maakunnan keskuksiin muuttaa jatkuvasti uutta väestöä maaseudulta, mutta valtakunnan talouden ja politiikan keskus Pariisi vetää muuttajia läheisyydellään ja tarjoamillaan mahdollisuuksilla.
Liikenne.
Tieverkosto.
Normandiassa on jo vanhastaan laaja tieverkko ja alueella on kaikkiaan 15 valtatietä.
Alueella on maantieteellisesti ollut aina hyvin merkittävä ja niin myös seuraavat moottoritiet:
Meriliikenne.
Normandialla on yli 600 km pitkä rannikkokaistale Englannin kanaalin rannikolla. Se on maailman vilkkaimmin kuljettu meriliikenneväylä. Maakunnan satamaverkko on kolmanneksi suurin koko Euroopassa ja suurin Ranskan satamaverkostoista, ja sen muodostavat kaksi suurta kansainvälistä satamaa Le Havre ja Rouen sekä pienemmät Cherbourgin, Gaen’in ja Dieppen satamat. Puolet Ranskan kansainvälisestä meriliikenteestä ja 60 % konttiliikenteestä tapahtuu näiden satamien kautta.
Kanaalin saarten huoltoyhteydet hoidetaan Granvillen, Garteret’in ja Diéletten satamista Jerseyn saarelle Goreyn ja Saint-Hélier’n satamien kautta, Guernseyn saarelle Sint-Piere-Portin sataman kautta.
Lentoliikenne.
Normandiassa on viisi kansainväliselle liikenteelle tarkoitettua lentokenttää, ja jotkut toimivat esimerkiksi Pariisin lentokenttien varalaskupaikkoina.
Kulttuuri.
Kieli.
Normandian maakunnassa on Ranskassa poikkeuksellinen tilanne, sillä sen alueella on kaksi virallista jokapäiväisesti käytettyä kieltä: ranska Ranskalle kuuluvalla mantereella ja englanti Englannin kruunulle kuuluvilla saarilla. Kumpikin näistä kielistä on saanut paljon ilmaisuun ja sanastoon liittyviä vaikutteita paikallismurteista, esimerkkinä Jerseyn saarella puhutussa ranskassa on lukuisia varsinaisessa ranskan kielessä tuntemattomia käsitteitä ja ilmauksia.
Keskeisin maakunnallinen murrekieli Normandiassa on normanni, joka käsittää useita kielellisiä ala-alueita. Nykyään normannia puhutaan yleisimmin Contexin ja Cauxin alueilla sekä Kanaalin saarilla, joissa niitä kutsutaan nimillä "jersias" ja "gernesias".
Paikannimet.
Normandian maakunnan paikannimistö perustuu pääsääntöisesti gallialais-roomalaiseen perinteeseen, mutta skandinaavisella perinnöllä on kuitenkin oma osuutensa, etenkin eräillä viikinkien muuttoliikkeelle altistuneilla seuduilla. Tällaisia paljon käytettyjä skandinaavisia nimipäätteitä ovat esimerkiksi:
Oman lukunsa muodostavat kanaalin saaret, joiden nimet ovat alkuperältään normannia: (e)y ('saari', ruotsin "ö") : Jersey (normanniksi Jèrri), Guernsey (normanniksi Guernési / Dgèrnésy), Aurigny (normanniksi Aoeur'gny),
Normanniranskan erikoisuus on, että sananalkuinen "h" ääntyy: "Harfleur", "Honfleur", "c" on säästynyt palatalisoitumiselta "a":n edellä "ch":ksi kuten muualla ranskassa ("Caen", "Camembert") ja nimet, jotka ovat yhdyssanoja, noudattavat skandinaavista sanajärjestystä ("Abbeville", Équainville").
Gastronomia.
Ranskan kaikkien muiden alueiden tavoin myös Normandian keskeinen alueellinen identiteetti rakentuu paljolti paikallisen gastronomian perustalle. Voidaan hyvinkin sanoa, että gastronomia lienee nykyisin kaikkein keskeisin alueellisen identiteetin luoja. Normandian kohdalla voidaan todeta maakunnan gastronomian rakentuvan neljän peruspilarin varaan. Nämä pilarit ovat sen oman alueen tuotteet eli omenat, maito, liha ja meren antimet.
Normandia tuottaa suuret määrät omenia, jotka puolestaan toimivat raaka-aineena alueen monipuoliselle teollisuudelle. Omenien ohella myös päärynällä on merkityksensä, joskin huomattavasti vähäisempi kuin omenilla. Keskeinen omenista valmistettava tuote on siideri, jota käytetään monipuolisesti alueen ruoanvalmistuksessa. Siideristä tislataan omenabrandyä aivan kuten valkoviinistä tislataan brandyä ja jos tarkoin määritellyt alueelliset sekä omenalajikkeelliset määräykset täyttyvät saa omenabrandy nimen Calvados. Sekä siideri että Calvados ovat muodostuneet merkittäviksi vientituotteiksi ja vientitulojen tuojaksi koko valtionkin mittakaavassa. Alueellisesti merkitys on tietenkin vielä suurempi.
Normandian ja Jersey-saarten naudat ovat tunnettuja maitonsa laadusta, ja maidosta valmistetaan erilaisia maitotuotteita: kermaa, voita ja varsinkin juustoja, joista tunnetuin lienee normandialainen valkohomejuusto (Camembert). Normandia on tärkeä ostereiden tuotantoalue mutta myös kampasimpukat (ransk. "coquilles St. Jacques"), katkaravut, sinisimpukat sekä hummerit ovat alueella tuotettuja gastronomisia herkkuja lukuisien kalalajien ohella.
Kulinaariset erikoisuudet.
Normandian kulinaariset erikoisuudet rakentuvat luonnollisesti omenien, siiderin, Calvadoksen, meijerituotteiden sekä lihan varaan. Kaikkea tätä täydentävät luonnollisesti runsaat meren antimet. Helppoja alueen erikoisuuksia ovat esimerkiksi:
Normandian tunnukset.
Vaakuna.
Normandian vaakunassa on "punaisella pohjalla kaksi päällekkäistä, kultaista leopardia sinisin varustein". Kanaalin saarten vaakuna on muuten samankaltainen, siinä on kuitenkin päällekkäin kolme leopardia/leijonaa. Myös Englannin hallitsijalla on vaakunassaan vastaavat kolme kultaista leijonaa/leopardia, kyseessä on keskiaikainen symboliikka ja sen historia.
Vaakunoiden synty on hivenen epäselvä, mutta se sijoittuu kuitenkin Plantagenêt-suvun hallitusaikaan, jolloin Normandian herttuan ja Englannin kuninkaan roolit samaistuivat. Tällöin oli vuorotellen ja eri henkilöillä käytössä vaakunoita, joissa leopardien/leijonien lukumäärä vaihteli yhdestä kolmeen. Usein kuitenkin katsotaan, että juuri Rikhard Leijonamieli lisäsi kolmannen leijonan vaakunaansa palattuaan vankeudesta takaisin kotimaahansa. Kolmannen leijonan hän olisi ottanut äitinsä Eleonoora Akvitanialaisen vaakunasta, jossa oli yksi leijona. Pohjana olisi ollut Rikhardin isän Henrik II:n kaksileijonainen vaakuna, jota Rikhardkin oli aiemmin käyttänyt. Nämä arvelut ovat kuitenkin hypoteesejä, joita tutkijat ovat rakentaneet käytössä olevien kuvien ajoituksen avulla, sillä kirjalliset lähteet asiasta puuttuvat.
Lippu.
Normandian alueella on nykyisin käytössä neljä erilaista lippua. Lisäksi kanaalin saarista jokaisella on käytössään oma lippunsa.
Mikään edellä mainituista lipuista ei ole erityisessä virallisessa asemassa, sillä siihen liittyvää säädöstä ei ole koskaan tehty. Koskaan ei myöskään ole tiedusteltu asukkaiden mielipidettä alueen lipusta. Ainoa näyttö on eri lippujen suosio ihmisten käytössä.
Hymni.
Normandialla on myös kaksi maakuntalaulua:
Alueellisuus.
Normandian historiallisessa maakunnassa toimii "Le mouvement normand", joka toimii ja taistelee Normandian alueellista hallinnon kahtiajakoa vastaan. Liikkeen johtohahmo on Didier Patte. Liike ei ole tavoitteiltaan separatistinen ja se pitää itseään enemmänkin yhden Ranskan valtiota luoneen heimon edustajana. Liikkeen tavoitteet ovat monipuoliset, sen sisällä on eurooppalaisia federalisteja, lievän autonomian kannattajia, mutta se kieltäytyy kaikesta väkivaltaisesta toiminnasta. Liike haluaa luoda Normandialle suoria yhteyksiä ulkomaille, eritoten Pohjois-Euroopan maihin ja näissä merkeissä se on osallistunut muun muassa Kööpenhaminassa järjestettyihin alueellisen Euroopan konferensseihin.