tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
51koodia

51koodia on vuonna 2002 perustettu suomalainen rockyhtye, joka tuli ensimmäisen kerran tunnetuksi paljon radiosoittoa saaneella "Voisiko olla tänään se päivä" -singlellä. Yhtyeen musiikki on pop-vaikutteista raskasta ja melodista suomenkielistä rockia. Esikoisalbumi "Nimetty" ilmestyi alkuvuodesta 2004 ja sen seuraaja "Rautaiset linnut" syksyllä 2005. Yhtyeen toisen albumin singlejulkaisu "Kahleet" tuli tunnetuksi myös syksyllä 2005 elokuvateattereihin saapuneen Petri Kotwican ohjaaman "Koti-ikävä"-elokuvan soundtrackin myötä. Yhtyeen antamista julkisista lausunnoista vastaa laulaja-kitaristi ja keulakuva Hannu Sallinen.
Vuonna 2025 51koodia tekee paluun kahden miehen voimin eli kokoonpanossa vaikuttaa Hannu Sallinen ja Asko Piiparinen, lisäksi yhtye julkaisi uuden singlen ja vuodenvaihteessa ilmestyy uusi albumi. Myöhemmin kokoonpanoon liittyivät Lasse Porali ja Sami Ratilainen.
Ennen 51koodia-yhtyeen perustamista yhtyeen jäseniä soitti muun muassa Pool-yhtyeessä. Jussi Musikka ja Olli-Matti Wahlström soittavat myös Kumikamelissa, Musikka aiemmin myös lyhytikäiseksi jääneessä James the Beaverissä. Keväällä 2013 Wahlströmistä tuli CMX:n virallinen jäsen.
Zellerin sääntö

Zellerin sääntö eli Zellerin kongruenssi on Julius Johannes Zellerin kehittämä algoritmi minkä tahansa gregoriaanisen tai juliaanisen kalenterin päivämäärää vastaavan viikonpäivän laskemiseksi. 
Yhtälö.
Zellerin sääntö Gregoriaanista kalenteria varten on 
formula_1
Juliaanista kalenteria varten on 
formula_2
missä
Adressi

Adressi (ranskan sanasta "adresse" ’suunta, osoitus’) on useiden henkilöiden allekirjoittama, vallanpitäjille tai päättäjille suunnattu poliittinen julkilausuma. Esimerkiksi Suomessa kerättiin Venäjän vallan aikana vuonna 1899 Suuri adressi, joka vastusti keisari Nikolai II:n allekirjoittamaa helmikuun manifestia.
Adressilla voidaan tarkoittaa myös kirjoitettua tai tekstattua juhlavaa onnittelua, kiitoksen tai surunvalittelun sisältävää julkilausumaa. Esimerkki adressista koristeellisena painatteena on korusähke. Suruadressi on kaksitaitteinen, kauniisti painettu kaavake, jota käytetään surunvalitteluihin ja josta koituvat tulot menevät yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Koruadresseja maksua vastaan eri tilaisuuksiin välittävät Suomessa eri avustustahoja edustavat kukkasrahastot.
Adressin ja vieraskirjan välimuotoja ovat surunvalittelu- ja onnittelukirjat esimerkiksi maan suurlähetystöissä valtionpäämiehen kuoleman tai hallitsijaperheen perhetapahtuman johdosta.
Aiheesta muualla.
Game &amp; Watch

Game &amp; Watch -nimellä myydyt LCD- eli elektroniikkapelit olivat Nintendon ensimmäisiä videopelejä. Game &amp; Watch -pelit olivat varsin suosittuja 1980-luvun alussa ja niitä valmistettiin vuosina 1980–1991. Nimensä pelit saivat siitä, että samoissa kuorissa oli sekä peli että herätystoiminnolla varustettu digitaalikello. Game &amp; Watcheja myytiin maailmanlaajuisesti 43 milj., joista 13 milj. Japanissa.
Laitteen suunnittelija oli Gunpei Yokoi, joka myöhemmin suunnitteli Game Boyn.
Elektronisten laskimien valmistukseen tarvittavien osien hinnat olivat laskeneet huomattavasti ja Yokoi suunnitteli laitteen olemassa olevalle tekniikalle, jotta hinta pysyi alhaalla. Kun pelit kehittyivät monimutkaisemmiksi Yokoi kehitti D-pad -ohjaimen.Laite sai alkunsa, kun Yokoi huomasi erään miehen käyttävän tylsyyttään taskulaskinta. 
Game &amp; Watchit perustuivat samankaltaiseen tekniikkaan kuin nestekidenäyttöiset digitaalikellot ja olivat varsin yksinkertaisia verrattuna aikansa varsinaisiin pelikoneisiin. Ohjaus vaihteli kahdesta painikkeesta Nintendo Entertainment System -tyyliseen painikevalikoimaan. 
LCD-tekniikalla toteutetuissa peleissä hahmot olivat usein animoituja. Näyttö koostui yksittäisistä "soluista", joissa kussakin oli yksi kuva, joka oli joko päällä tai pois. Animaatio oli siis varsin rajoitettua ja liike askeleittaista, mutta luovalla suunnittelulla saatiin kuitenkin aikaan hauskoja ja pelattavia pelejä.
Joitakin klassikoita, kuten Nintendon "Donkey Kong", "Donkey Kong Jr." ja "Super Mario Bros." julkaistiin myös Game &amp; Watch -peleinä. Lopulta Game &amp; Watchin syrjäytti vuonna julkaistu mustavalkoista nestekidenäyttöä käyttävä Game Boy, josta on sittemmin tullut kaikkien aikojen pitkäikäisin ja Nintendon kaupallisesti menestynein pelikonsoli.
"Donkey Kong" ei ollut ensimmäinen kahta näyttöä käyttävä peli ("Oil Panic" oli siinä ensimmäinen) mutta se oli ensimmäinen, jossa oli D-pad -ohjain.
Game &amp; Watch -pelejä on kuitenkin uudelleen julkaistu alkuperäisten kaltaisilla pelimekanismeilla, mutta parannetuilla grafiikoilla Game Boyn Game &amp; Watch Gallery -paketeissa. Sen lisäksi Toymax julkaisi Nintendon lisenssillä joitain klassisia Game &amp; Watch -pelejä avaimenperinä 90-luvun lopulla.
Harrastelijat ovat tehneet Game &amp; Watch -peleistä myös kotitietokoneella toimivia versioita, jotka ovat yksi yhteen alkuperäisten kanssa, kaikkine äänineen ja grafiikoineen.
Nintendon Game &amp; Watch -pelejä on aina jäljitelty. Nykyäänkin esimerkiksi yhdysvaltalainen Tiger-yhtiö tekee vielä nestekidenäytöllisiä elektroniikkapelejä.
Suomessa Nintendon Game &amp; Watch -pelien hinta oli yleensä yksiruutuisina 149 mk ja kaksiruutuisina 199 mk (1980–1991 välillä keskimäärin 52 ja 69 euroa vuoden 2019 arvossa).
Dachaun keskitysleiri

Dachaun keskitysleiri oli natsi-Saksan keskitysleiri lähellä Dachaun kaupunkia (pohjoiseen Münchenistä) eteläisessä Saksassa.
Dachaun keskitysleiri oli ensimmäinen laatuaan. Leiri rakennettiin käytöstä poistuneeseen ruutitehtaaseen ja valmistui 21. maaliskuuta 1933. Yhdessä Auschwitzin kanssa Dachaun keskitysleiri on noussut tunnetuimpien keskitysleirien joukkoon.
Dachaun keskitysleirille vangittiin yhteensä yli 200 000 miesvankia, joiden joukossa oli muun muassa juutalaisia, natsien vastustajia, homoseksuaaleja, Jehovan todistajia ja kommunisteja. Vuodesta 1941 lähtien Dachau toimi myös tuhoamisleirinä, ja siellä tiedetään murhatun noin 30 000 vankia.
Yhdysvaltain VII armeijakunnan 42. ja 45. jalkaväkidivisioona vapauttivat Dachaun keskitysleirin vangit 29. huhtikuuta 1945. Samana päivänä yhdysvaltalaiset ampuivat Dachaussa noin 40 SS-miestä, joista osa vietiin vankilan muuria vasten ja ammuttiin konekivääreillä. Myös vangit pahoinpitelivät 25–50 vartijaa kuoliaiksi. Teloitetut eivät kuitenkaan olleet leirin vakituisia SS-vartijoita, jotka olivat paenneet, vaan muutamaa päivää aikaisemmin itärintamalta leiriä vahtimaan siirrettyjen SS-joukkojen jäseniä.
Dachau

Dachau on kaupunki Dachaun piirikunnassa Ylä-Baijerissa Saksassa noin 20 kilometriä Münchenistä luoteeseen. Kaupungissa asui vuoden 2020 lopussa 47 680 asukasta. Dachau on piirikuntansa keskus ja suurin kaupunki.
Ensimmäinen maininta Dachausta on vuodelta 805. 1800- ja 1900-luvuilla kaupungissa asui lukuisia taiteilijoita. Vuonna 1933 natsit rakensivat Dachauhun keskitysleirin, josta tuli myöhemmin prototyyppi muille keskitysleireille. Leirin toiminnan aikana (1933–1945) kuoli yli 30 000 vankia.
Kaupungissa toimii kuusi perus- ja keskikoulua, kaksi reaali- ja kauppakorkeakoulua, kaksi lukiota ja kaksi erityiskoulua.
Transkriptiotekijä

Transkriptiotekijät eli transkriptiofaktorit ovat eukaryoottisolujen proteiineja, jotka tunnistavat DNA:ssa promoottoreita ja tehostajia ja säätelevät siten geenin transkriptiota. Muut proteiinit voivat säädellä transkriptiofaktoreiden aktiivisuutta.
Transkriptiotekijöiden on tunnistettava ja liityttävä DNA:n aloituskohtaan, ennen kuin RNA-polymeraasi voi liittyä siihen. Transkriptiotekijöissä on erilliset domeenit DNA-sekvenssien ja RNA-polymeraasin tunnistamiseen.
Transkriptiotekijät jakaantuvat kolmeen luokkaan.
Erik Allardt

Erik Anders Allardt (; 9. elokuuta 1925 Helsinki – 25. elokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen sosiologi ja akateemikko. Hän toimi Helsingin yliopiston sosiologian professorina vuosina 1955–1991. Allardt oli Suomen ja Pohjoismaiden tunnetuimpia yhteiskuntatieteilijöitä ja kansainvälisesti menestyneimpiä tutkijoita. Hän välitti Suomeen niin amerikkalaisen, skandinaavisen kuin ranskalaisenkin sosiologian lähestymistapoja.
Ura.
Allardt valmistui ylioppilaaksi vuonna 1943, valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1947 ja lisensiaatiksi vuonna 1952. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1956 Helsingin yliopistosta. Hän aloitti uransa Helsingin yliopiston assistenttina, jona toimi vuosina 1948–1953. Vuosina 1955–1958 hän oli virkaa tekevä professori ja vuosina 1958–1991 sosiologian professori. Vuosina 1969–1970 hän oli myös valtiotieteellisen tiedekunnan dekaani. Allardt oli Åbo Akademin kansleri vuosina 1992–1994.
Vuosina 1970–1980 Allardt oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori. Hänen keskeisiä tutkimuskohteitaan ovat olleet yhteiskunnan rakenne ja sen muuttuminen, poliittinen radikalismi, hyvinvointi sekä kielelliset vähemmistöt.
Erik Allardtin isänisä oli kirjailija ja koulumies Anders Allardt ja täti kirjallisuudentutkija Karin Allardt-Ekelund, jonka puoliso oli runoilija ja taidemaalari Ragnar Ekelund. Erik Allardtin äidinisä oli kielentutkija Ivar Heikel.
M. A. Numminen opiskeli sosiologiaa Allardtin johdolla ja on säveltänyt musiikkia tämän teksteihin.
Erik Allardt sai CIA:n salahanke MKULTRA-rahoitusta Human Ecology Fund -peiteorganisaation kautta.
Allardt kuoli elokuussa 2020 95-vuotiaana.
Palkinnot ja tunnustukset.
Allardt valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1971. Hän on ollut Academia Europæan jäsen tämän tiedeakatemian perustamisvuodesta 1988 lähtien. Allardtille myönnettiin akateemikon arvonimi vuonna 1995. Hän on myös Upsalan, Tukholman, Bergenin ja Kööpenhaminan yliopiston sekä Åbo Akademin kunniatohtori. Allardtille on myönnetty Suomen Leijonan ritarikunnan suurristi.
Allardtille myönnettiin Etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinto vuonna 2004 merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen kysymysten parissa.
Ylioppilaskoe

Ylioppilaskoe on koe ylioppilastutkinnossa. Kielissä kokeita järjestetään erikseen pitkän, keskipitkän ja lyhyen oppimäärän mukaisesti. Myös matematiikassa järjestetään erikseen lyhyen ja pitkän oppimäärän kokeet. Reaaliaineissa ja äidinkielessä ja kirjallisuudessa on ainoastaan yhdentasoisia kokeita. Kokelaat, joiden äidinkieli ei ole suomi, ruotsi eikä saame, voivat suorittaa suomi tai ruotsi toisena kielenä ja kirjallisuus -kokeen. Jokainen ylioppilaskoe arvostellaan erikseen. Mikäli kokelas on saanut viidessä ylioppilaskokeessa hyväksytyn arvosanan tietyin lisäehdoin (ks. ylioppilastutkinto), hän on suorittanut ylioppilastutkinnon ja hänestä tulee ylioppilas.
Kokeiden järjestäminen.
Ylioppilaskokeet järjestetään kahdesti vuodessa. Molemmilla kerroilla kuullunymmärtämiskokeille varataan kolme päivää. Kirjallisille kokeille päiviä oli syksyn 2006 kokeisiin asti kymmenen. Äidinkielen kokeen muutoksen myötä määrä väheni yhdeksään. Yksikään kokelas ei kuitenkaan voi osallistua kokeisiin näinä kaikkina päivinä. Vaikka hän kirjoittaisi samalla tutkintokerralla kaksi reaaliainetta, matematiikan, pitkän kielen, lyhyen kielen ja toisen kotimaisen kielen, hänen on silti valittava äidinkielekseen joko suomi, ruotsi tai saame. Koska saame äidinkielenä kirjoitetaan eri päivänä kuin suomi ja ruotsi, jää kokelaalle väkisinkin vähintään toisen kokeen päivä vapaaksi. 
Kuullunymmärtämiskokeet sijoittuvat perättäisille maanantaille, tiistaille ja keskiviikolle. Syksyn kuullunymmärtämiskokeet ovat olleet syyskuun alkupuolella ja kevään kokeet helmikuun alkupuolella. Kirjalliset kokeet taas on järjestetty maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin, syksyllä syyskuun loppupuolelta lokakuun alkupuolelle ja keväällä maaliskuussa.
Kirjalliset kokeet järjestetään yleensä koulujen liikunta- ja juhlasaleissa tai suurissa luokissa.
Työskentelyä seuraavat valvojat, joita tulee olla kokelasmäärästä riippuen seuraavan taulukon mukaisesti:
Ylioppilastutkintolautakunta antaa muutenkin tarkat ohjeet ylioppilaskokeiden järjestämisestä. Määräyksiä ja ohjeistuksia annetaan muun muassa kokeen tekemiseen käytettyjä kyniä, eväspakkauksia ja paikkojen jakamista koskien.
Kokeisiin valmistautuminen.
Ennen koetta.
Ennen koetta abiturientit valmistautuvat kokeeseen lukioissaan lukion opetussuunnitelman mukaisesti. Jotkin opiskelijat päätyvät käymään maksullisilla valmennuskursseilla lukio-opintojensa lisäksi.
Kokeisiin valmistautumista varten on olemassa mm. Ylen tarjoama Abitreenit-palvelu, jonka suorissa lähetyksissä abiturientit voivat esittää kysymyksiä kyseisen kokeen aineopettajille sekä ylioppilaskoetta viimekädessä arivoiville Ylioppilastutkintolautakunnan sensoreille.
Koetilaisuus.
Nykyisin ylioppilailta vaaditaan koesalissa oman kannettavan tietokoneen käyttöä, sekä henkilöllisyystodistusta. Useat kokeista vaativat myös kuulokkeita.
FidoNet

FidoNet on BBS-maailmassa käytetty järjestelmä viestien ja tiedostojen automaattiseen siirtoon BBS:ien välillä. FidoNetin loi kalifornialainen Tom Jennings vuonna 1984 Fido-ohjelmistoa käyttävien BBS:ien verkottamiseksi. Myöhemmin lähes kaikki yleiset BBS-ohjelmistot sai kytkettyä FidoNetiin.
Yleistä.
BBS:ien valta-aikana suurin osa FidoNet-pohjaisesta tiedonsiirrosta tapahtui modeemilla lankapuhelinyhteyksien kautta. Verkkoon kytketyt purkit ottivat yleensä kerran vuorokaudessa yöaikaan yhteyttä toisiinsa ja vaihtoivat uudet viestit keskenään. Viestin siirtyminen keskikokoisen suomalaisen Fidonet-pohjaisen verkon laidalta toiselle kesti yleensä muutamia päiviä.
FidoNet-verkon julkisista keskustelualueista käytetään nimitystä "echomail", kun taas yksittäisten purkkien yksittäisille käyttäjälle osoitettujen viestien välitysjärjestelmä on nimeltään "netmail". Echomail vastaa Internet-maailman Usenet-uutisryhmiä ja netmail sähköpostia, ja jo purkkien kulta-aikana oli olemassa gateway-koneita Internetin ja Fidonetin väliseen tiedonsiirtoon.
Suomalaisessa BBS-maailmassa oli lukuisia FidoNet-tekniikalla toimivia itsenäisiä viestiverkkoja, ja FidoNet-nimitystä käytettiinkin yleensä vain niin sanotusta varsinaisesta FidoNetistä ja etenkin sen suomalaisista echomail-alueista, jotka tunnisti etuliitteestä "SF".
Yksittäisen purkin FidoNet-osoite on muotoa zone:network/node, missä kukin kolmesta osasta on numeerinen. Zonet 1-6 vastaavat varsinaisen FidoNetin hierarkiassa maanosia, esimerkiksi zone 1 vastaa Pohjois-Amerikkaa ja zone 2 Eurooppaa. Suomalaisten purkkien FidoNet-osoitteet ovat muotoa 2:22x/yyy.
Zonet 7-4095 on varattu "otherneteille", eli FidoNet-tekniikkaa käyttäville mutta sen hierarkiasta riippumattomille verkoille. Jos sama purkki kuului useaan verkkoon, sillä oli jokaisen verkon sisällä oma osoite. Riippumattomia verkkoja perustettiin paitsi vaihtoehdoiksi byrokraattisena ja kankeana pidetylle FidoNetille, myös samalla alueella toimivien tai samankaltaisiin asioihin erikoistuneiden purkkien yhteenliittymiksi.
Ilmavirtavoimala

Ilmavirtavoimala eli aurinkotorni on sähköä tuottava voimalaitos, joka ottaa energiansa auringon säteilylämmön avulla aikaansaadusta ilmavirtauksesta. Voimala käsittää läpinäkyvällä katolla varustetun laajan ja matalan lämmönkeräystilan, jonka keskeltä nousee korkea, ontto torni. Auringon säteilylämpö lämmittää keräilyalueen ilmaa, joka virtaa torniin ja nousee ylöspäin pyörittäen torniin asennettuja turbiineja. Korvausilma otetaan keräysalueen reunoilta. Voimalan periaatteen on ideoinut saksalainen Jörg Schlaich.
Historia.
Schlaich Bergermann &amp; Partner rakensi 1980-luvun alussa yhteistyössä Espanjan valtion kanssa Espanjan Manzaneresiin koevoimalan, jolla hän osoitti idean toimivuuden. 150 metriä korkean vuosina 1982–1989 toimineen koelaitoksen teho oli 50 kW.
Toimintaperiaate.
Mitä suurempi lämmönkeräysalue ja korkeampi torni, sitä suurempi on tornin läpi nouseva ilmavirta ja siten myös sähköntuotanto. Lämmönkeräysalueelle syntyy niin suuri lämpövarasto, että voimala tuottaa sähköä myös yöaikaan. Yötuotantoa voidaan vielä tehostaa lämpöä varaavilla aurinkokeräimillä.
Suunnitteilla olevat voimalat.
Australialainen voimayhtiö EnviroMission Limited suunnittelee rakentavansa maailman ensimmäisen laajamittaisen, tuotantokäyttöön suunnitellun ilmavirtavoimalan La Paziin Arizonaan Yhdysvaltoihin. Voimalan teho on 200 MW. 200 MW voimala vähentäisi 900 000 tonnia kasvihuonekaasupäästöjä.
MHP

MHP eli Multimedia Home Platform on DVB-konsortion (Digital Video Broadcasting Project) digitaalisovittimia varten suunnittelema Java-ympäristö. Ympäristö on middlewarea ja koostuu joukosta ohjelmointirajapintoja (API, Application Programming Interface), jotka kääntävät saamansa Xlet-sovellukset laitteiston ymmärtämään muotoon.
MHP Suomessa.
MHP tunnettiin Suomessa nimellä Supertekstitv, ja se oli Digi-TV:n suunnittelu- ja käyttöönottovaiheessa keskeisenä pidetty television kaksisuuntaistava tietoyhteiskunnan palvelu. MHP ei kuitenkaan koskaan lyönyt itseään läpi, ja palvelu lopetettiin kaikessa hiljaisuudessa joulukuussa 2007 teknisen vian katkaistua lähetyksen.
John Dunstable

John Dunstable (joskus Dunstaple; mahdollisesti n. 1390 – 24. joulukuuta 1453) oli englantilainen säveltäjä. Hänet tunnetaan erityisesti moniäänisen musiikin säveltäjänä.
Elämä.
Dunstable syntyi mahdollisesti Dunstablessa Bedfordshiressä. Hänen elämästään on hyvin vähän varmaa tietoa. Edes hänen syntymäajastaan ei ole varmuutta. Dunstablen kuolinpäivä on päätelty hänen hautakirjoituksessaan olleesta maininnasta.
Dunstablen arvellaan toimineen Bedfordin herttuan, Henrik V:n veljen, palveluksessa. Hän saattoi myös asua jonkin aikaa Ranskassa.
Musiikki.
Dunstablen teoksista noin 50 on säilynyt. Niihin kuuluu muun muassa messuja sekä motetteja. Hänen arvellaan säveltäneen myös maallista musiikkia. Yhtään kappaletta ei kuitenkaan ole voitu varmasti todistaa Dunstablen säveltämäksi. Aiemmin luultiin, että maallinen laulu "O rosa bella" oli Dunstablen säveltämä, mutta nykyään sen arvellaankin olevan John Bedynghamin teos.
Munavoi

Munavoi on levite, jota on perinteisesti käytetty karjalanpiirakoiden päälle siveltynä. Se valmistetaan voista, suolasta ja keitetyistä kananmunista. Joskus raejuustoa käytetään keventäjänä. Keitetyt kananmunat hienonnetaan pieniksi ja sekoitetaan voin kanssa isorakeiseksi tahnaksi. Munavoin kanssa tarjotut karjalanpiirakat on suomalainen perinneruoka, jolla on oma paikkansa suomalaisessa juhlapöydässä. Munavoi on suosittua myös Virossa, jossa sitä tarjoillaan perinteisesti pääsiäisenä ruisleivän päällä.
Munavoi syntyi pula-aikana tarpeesta jatkaa voita, kun voita piti säästää.
Evald Aav

Evald Aav (7. maaliskuuta 1900 Tallinna – 21. maaliskuuta 1939 Tallinna) oli virolainen säveltäjä. Hän opiskeli nuorena sävellystä eräässä tallinnalaisessa musiikkiopistossa.
Yksi Aavin tunnetuimmista teoksista lienee "Vikerlased" ("Viikingit", 1928), jota pidetään ensimmäisenä virolaisena oopperana. Lisäksi hän sävelsi paljon musiikkia muun muassa kuorolle.
Tulli

Tulli (joskus "tariffi") tarkoittaa valtion rajan yli kulkevista tavaroista perittävää veroluonteista maksua. Sillä voidaan tarkoittaa myös näitä maksuja keräävää tulliviranomaista.
Aiemmin tullilla oli toimipisteitä useissa rahtiterminaaleissa. Terminaalissa kuorma sinetöitiin, ja auto saattoi ajaa useamman maan läpi TIR-tunnuksien turvin ilman toistuvia rajaselvityksiä. Euroopan sisämarkkinoiden myötä näistä on pitkälti luovuttu, ja mahdollinen rahtitullaus tehdään rajalla. Suomessa tämä koskee käytännössä vain Suomen ja Venäjän välistä rajaa
Ennen monissa maissa on ollut käytössä myös "sisäinen tulli", jossa maaseudulta kaupunkiin tulevista tuotteista perittiin maksuja. Suomen alueella tätä niin sanottua maatullitoimintaa harjoitettiin Ruotsin vallan aikana 1622–1808. Kaupunkien paikannimistössä on viitteitä näihin maatulleihin, esimerkiksi Töölön tulli Helsingissä.
Nykyisin Suomen tulli kerää tulleja Euroopan unionin rajan ylittävästä liikenteestä Suomen itärajalla, satamissa ja lentoasemilla.
Tullimaksuista (ja muista kaupan rajoitteista) vapaana tapahtuvaa tavarakauppaa sanotaan vapaakaupaksi.
Euroopan yhteisön jäsenmaissa tavarat liikkuvat pääsääntöisesti vapaasti ilman tullimaksua. Euroopan unioni on tulliliitto, joten Euroopan unionin jäsenvaltioilla on yhteinen tullitariffi ja kauppapolitiikka suhteessa kolmansiin maihin. Euroopan unionin ulkopuolisista eli kolmansista maista Euroopan unionin tullialueelle tuotavista tavaroista maksetaan tullimaksua. Tullit ovat Euroopan unionin omia varoja, ja ne tuloutetaan suoraan EU:lle. Jäsenvaltio saa kuitenkin vähentää yhteisölle tuloutettavista tulleista 25 % kantopalkkion.
Tullien vaikutukset.
Taloustieteilijöiden kesken on lähes täysi yksimielisyys, että tullit ovat tuhoisia ja haittaavat talouskasvua ja hyvinvointia, ja vapaakauppa ja kaupan esteiden purkaminen lisäävät talouskasvua. Vapaakauppa laskee tavaroiden ja palveluiden hintoja sekä tuottajille että kuluttajille. Tullit menevät osittain hintoihin niin, että niistä kärsivät tuojat, viejät ja kuluttajat. Vaikka tullien olisi tarkoitus suojella tiettyä alaa, ne voivat lopulta vahingoittaa sitä nostamalla tuotantopanosten kustannuksia ja aikaansaamalla vastatulleja. Tuontitullit voivat myös haitata kotimaisia viejiä häiritsemällä tuotantoketjuja ja nostamalla heidän tuotantopanostensa hintoja.
Tullit vähentävät kilpailua. Kilpailun puute voi tehdä kotimaiset yritykset tehottomiksi ja vähemmän innovoiviksi.
Seleukidit

Seleukidien hallitsijasuku oli Aleksanteri Suuren sotapäällikön Seleukos I:n perustama hallitsijasuku, joka hallitsi Persiaa vuodesta 312 eaa. aina siihen asti kun parthialaiset valtasivat Persian noin vuonna 164 eaa. Sen jälkeen seleukidien valta heikkeni ja lopuksi he hallitsivat vain pientä osaa Syyriasta. Parhaimpina aikoinaan seleukidit hallitsivat Anatoliaa, Syyriaa, Palestiinaa, Mesopotamiaa ja Persiaa.
Historia.
Aleksanteri Suuri valtasi Persian lyhyessä ajassa, mutta kuoli nuorena jättäen valtakuntansa ilman täysi-ikäistä perillistä. Niin sanotut diadokit jakoivat Aleksanterin valtakunnan keskenään. Aluksi hallitsijaksi valittiin Perdikkas, joka kuitenkin salamurhattiin ensimmäisen diadokkisodan aikana. Seleukos toimi sodan aikana Perdikkaan alaisena, mutta petti hänet ja oli yksi hänen murhaajistaan. Vuonna 320 eaa. diadokit jakoivat Perdikkaan hallitsemat alueet keskenään ja Seleukos sai hallittavakseen Babylonian. 
Seleukos alkoi tämän jälkeen laajentaa valtakuntaansa. Vuoteen 302 eaa. mennessä hän sai valtansa alle Baktrian ja itäiset maakunnat. Hän valtasi Meedian Antigonoksen sinne asettamalta satraapilta ja kukisti vastarinnan muissakin provinsseissa. Seleukos perusti myös uudelleen useita kaupunkeja, muun muassa Ekbatanan. Noin vuoden 305 eaa. paikkeilla Seleukos ylitti Induksen ja solmi Chandragupta Mauryan (kreikkalaisille "Sandrokottos") kanssa sopimuksen, että tämä saisi Induslaakson maat 500 sotaelefanttia vastaan. Tämän jälkeen Seleukos suuntasi katseensa länteen.
Vuonna 301 eaa. käydyn Ipsoksen taistelun jälkeen Seleukos valtasi Antigonokselle kuuluneet alueet Vähässä-Aasiassa ja Syyriassa. Seleukos perusti myös uuden pääkaupungin, Antiokian, jonka hän nimesi isänsä mukaan. Hän perusti myös Seleukeian kaupungin Tigriksen varrelle. Seleukoksen valtakunta oli laajimmillaan sen jälkeen kun hän kukisti Lysimakhoksen vuonna 281 eaa. Korupedionin taistelussa. Valtakuntaan liitettiin Vähän-Aasian länsiosat. Seleukos yritti myös vallata itselleen Lysimakhoksen Euroopassa olleet alueet, mutta Ptolemaios Keraunos murhasi hänet ennen kuin hän pääsi Eurooppaan asti.
Ennen kuolemaansa Seleukos oli nimittänyt poikansa Antiokhoksen itäisten maakuntien hallitsijaksi. Antiokhoksen äiti oli persialainen ja luultavasti hänen ansiostaan itäiset maakunnat saatiin vankasti seleukidien hallintaan. Idässä Antiokhos perusti muun muassa uuden Antiokian kaupungin ja rakennutti uudelleen kaksi Aleksandriaa. Seleukoksen ja Antiokhoksen aikana perustettiin myös useita kreikkalaisia kolonioita Persian alueelle. Kreikkalaiset ja makedonialaiset saivat kuninkaalta maa-alueita sotapalvelusta vastaan.
Niko

Niko on miehen etunimi. Nimi on lyhennys joko nimestä Nikolaus tai Nikodemus, jotka molemmat ovat kreikkalaisperäisiä ja tarkoittavat "kansan voittajaa". Nikon nimipäivä on 6. joulukuuta, Pyhän Nikolauksen muistopäivänä. Niko-nimisiä oli ollut Suomessa kesäkuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 19 210 miestä, joista yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Tunnettuja Nikoja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Antti Kalliomäki

Antti Tapani Kalliomäki (s. 8. tammikuuta 1947 Siikainen) on suomalainen poliitikko, joka ennen poliittista uraansa tuli tunnetuksi yleisurheilijana. Kalliomäki oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1983–2011 ja toimi kauppa- ja teollisuusministerinä vuosina 1995–1999, valtiovarainministerinä vuosina 2003–2005 ja opetusministerinä vuosina 2005–2007.
Ura.
Urheilu-ura.
Kalliomäki aloitti liikunnan harrastamisen nuorena, ja se myös ohjasi hänen ammatinvalintaansa. Hän suoritti asevelvollisuutensa armeijan urheilujoukoissa ja opiskeli liikunnanopettajaksi Helsingin yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän toimi liikunnanopettajana Vantaalla.
Kalliomäen laji oli seiväshyppy, jossa hän saavutti maailmanluokan tason huippu-urheilijana. Kalliomäki oli mukana kolmissa olympialaisissa (1972, 1976 ja 1980), ja vuonna 1976 Montrealissa hän oli lähellä olympiakultaa mutta jäi lopulta hopealle samalla tuloksella (550) kisan voittaneen Puolan Tadeusz Slusarskin kanssa. Prahan EM-kisoissa 1978 hän voitti hopeaa. EM-hallikisoista Kalliomäki voitti kultaa (1975), kolme hopeaa ja yhden pronssin. Hän voitti urallaan kahdeksan seiväshypyn Suomen mestaruutta. Parhaimmillaan Kalliomäki hyppäsi 566 cm. Hän paransi Suomen ennätystä yhteensä yhdeksän kertaa.
Aktiiviuransa jälkeen Kalliomäki veti pari vuotta yleisurheilun MM-valmennusprojektia, jolla tavoiteltiin menestystä maailmanmestaruuskisoissa Helsingissä 1983.
Poliittinen ura.
Kalliomäki oli kansanedustajana vuodesta 1983 vuoteen 2011. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän ei enää asettunut ehdolle. Kalliomäki toimi ministerinä kolmesti: kauppa- ja teollisuusministerinä Lipposen I hallituksessa vuosina 1995–1999, valtiovarainministerinä (sekä varapääministerinä) vuosina 2003–2005 ensin Jäätteenmäen hallituksessa ja sitten Vanhasen I hallituksessa sekä opetusministerinä Vanhasen I hallituksessa vuosina 2005–2007. Opetusministerinä Kalliomäki vastusti esitystä yliopistojen lukukausimaksuista Euroopan talousalueen ulkopuolelta tuleville opiskelijoille. Vanhasen II hallitus kuitenkin mahdollisti ne uudessa yliopistolaissa. Kalliomäki toimi myös SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana vuosina 1991–1995 sekä 1999–2003.
Kunnallispolitiikassa Kalliomäki on vaikuttanut Vantaan kaupunginvaltuutettuna 1984–2000 ja Nurmijärven kunnanvaltuutettuna 2005–2008.
Kalliomäki valittiin Taideteollisen korkeakoulun kunniajäseneksi 2008.
Yksityiselämä.
Kalliomäki on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, joista Tuomas Kalliomäki (s. 1970) on entinen SM-tason jääkiekkoilija.
Insinöörilakki

Insinöörilakki tai "imppulakki" on Insinööriliiton hyväksymä sekä aiemmin valmistuneiden insinöörien että AMK-insinöörien ja insinööriopiskelijoiden käyttämä violetti kahdeksankulmainen samettilakki mustalla silkkitupsulla, joka on kiinnitetty oikealle sivulle. Insinöörilakissa on kokardi mustassa samettireunassa keskellä lipan yläpuolella. Kokardi on kullanvärinen Insinööriliiton tunnus tammenlehvin.
Insinöörilakin ideoi vuonna 1969 helsinkiläinen insinööriopiskelija Heikki Silván Helsingin Teknillisen Opiston (HTO) oppilaskunnan keväisin järjestettävään “Pälvinpäivän Pimaus” -tapahtumaan..
Lakki suunniteltiin yhdessä E. R. Wahlman Oy:n kanssa. Alaosa otettiin ruotsalaisesta ylioppilaslakista, kahdeksankulmainen päällinen kuvasi mutterin kantaa, tekniikan väri on violetti, oikealla sivulle oleva tupsu on rakennusalan vanha merkki. Lakin logona oli alkuaan Tillander Oy:n valmistama kullattu HTO:n hammasrataslogo tammenlehvin. Ensimmäisen kerran lakki oli käytössä 19.4.1969 oppilaskunnan tapahtumassa, jossa Hietalahden torilta lähteneen kulkueen reitti oli Bulevardi – Etelä-Esplanadi – Havis Amandan patsas – Pohjois-Esplanadi – Kolmen sepän patsas. Yleisradio teki tapahtumasta suoran radio-ohjelman, jossa nuortenradion vetäjä haastatteli opiston rehtori Y. J. Cl. Collania ja tempauspäällikkö Heikki Silvánia. Imppulakiksi ristittyä lakkia käytettiin julkisesti myös kahden viikon kuluttua tapahtuman jälkeisenä Vappuna 1969.
Insinöörilakki oli alkuvuosina suosittu ja paljon käytetty. Sen käyttö tosin unohtui vuosiksi, kunnes noin kolmekymmentä vuotta myöhemmin kehittämisensä jälkeen insinööriopiskelija Vesa Järvinen herätti perinteen uudelleen henkiin. Insinöörilakkia käyttävät nykyisin niin insinööriopiskelijat kuin valmistuneet insinööritkin.
Insinöörilakin käyttöoikeus on insinööritutkinnon suorittaneilla ja insinööritutkintoa opiskelevilla ensimmäisen opiskeluvuoden vapusta alkaen. Insinöörilakkia tulee käyttää "insinöörimäisissä tilaisuuksissa" eli opiskelijatapahtumissa ja vastaavissa tilaisuuksissa lakkiohjesäännön mukaisesti. Vappuaattona insinöörit ja insinööriopiskelijat voivat käyttää lakkia vasta kello kahdentoista jälkeen. Vappuaattona järjestetään perinteisesti insinöörilakituksia eri puolilla Suomea.
Madeira (viini)

Madeira on useimmiten makea väkevä viini, jota valmistetaan Portugalille kuuluvalla Madeiran saarella. Sen alkoholipitoisuus on 18–21 tilavuusprosenttia ja väri rusehtavan keltainen.
Madeiran valmistus.
Madeira valmistetaan käymisteitse viinirypäleistä kuten tavallinenkin viini. Käyminen kuitenkin keskeytetään lisäämällä viiniin brandya. Mitä aikaisemmin käyminen keskeytetään, sitä enemmän viiniin jää rypäleistä peräisin olevaa sokeria ja sitä makeampaa viinistä tulee. Käymisen jälkeen viini sijoitetaan lämmitettyyn tilaan (37–60 °C) 3–6 kuukaudeksi. 
Käsittely antaa viinille sille ominaisen maun. 
Lämpökäsittely tekee viinille keinotekoisesti saman asian, mikä ennen tapahtui laivamatkojen aikana laivan ruumassa trooppisessa ilmastossa. Alhaisemmilla lämpötiloilla saadaan parempilaatuista viiniä. Alhaisemmat lämpötilat vaativat vastaavasti pidemmän kypsytysajan; jopa vuosikymmenien kypsytys on mahdollista.
Madeiran laadut.
Madeiraa on neljää päälaatua:
Makeuteen vaikuttavat sekä valmistuksessa käytetyt rypälelajikkeet että se, missä vaiheessa käyminen keskeytetään.
Jos viinipullon etiketissä ei mainita rypälelajiketta, kyseessä on yleensä vähemmän arvostetuista rypälelajikkeista tehty sekoitus. Jos rypälelajike mainitaan etiketissä, vähintään 85 prosenttia viinistä pitää olla valmistettu kyseisestä rypäleestä.
Jos pullon etiketissä ei mainita valmistusvuotta, kyseessä on eri ikäisistä viineistä tehty sekoitus. Etiketissä voidaan mainita, kuinka pitkään viiniä on kypsytetty tammitynnyreissä (esimerkiksi 3, 5, 10 tai 15 vuotta). Jos etiketissä mainitaan valmistusvuosi, kyseessä on niin sanottu vuosikertaviini (vintage), joka on valmistettu kyseisen vuoden rypälesadosta. Tällöin myös rypälelajike on mainittu. Vuosikertaviinejä on kypsytetty tammitynnyreissä vähintään 20 vuotta. 
Madeiran säilytys.
Hapellisissa olosuhteissa tapahtuvan kypsytyksen ja lämpökäsittelyn ansiosta Madeira säilyy pitkään. Avaamaton pullo säilyy käytännössä pienen ikuisuuden. Avattukin pullo säilyy useita kuukausia, jopa vuoden. Madeira ei kypsy tai parane pullossa, vaan kypsyminen päättyy, kun viini pullotetaan. Pullot pitäisi säilyttää pystyasennossa ja suojata valolta. Pulloja ei kannata turhaan liikutella säilytysaikana. Ilmankosteus ei saa olla liian pieni tai suuri, ettei korkki mene pilalle.
Historia.
Madeiran omaleimaisuus syntyi 1600-luvun lopulla, kun Britannia rajoitti viinien myyntiä siirtomaissaan, etenkin Amerikassa. Sinne laivattavaan viiniin sekoitettiin säilöntäaineeksi tislattua viinaa, ja matkan varrella viini lämpeni, mikä loi sen omaleimaisen maun.
Aitoo

Aitoo on kylä ja taajama Pälkäneellä entisen Luopioisten kunnan alueella. Vuoden 2019 lopulla Aitoon taajamassa asui noin 540 asukasta. 
Aitoo muodostuu useista kylistä, kuten Kajantila, Kaukkala, Lemmittylä, Miemola ja Uusikylä. Kyläkeskuksen vieressä sijaitsee Kouvalanjärvi.
Aitoossa on yksi kauppa, alakoulu sekä Anna Tapion koulu. Ammatillista erityisopetusta tarjoava Aitoon koulutuskeskus sijaitsee yhdeksän kilometrin päässä kyläkeskuksesta. Alueen postinumero on 36720 Aitoo. Aitoo on valittu Pirkanmaan vuoden kyläksi vuosina 2002 ja 2019.
Kylä tunnetaan kesäisin järjestettävästä rockfestivaalista Aitoon kirkastusjuhlat, jotka järjestävät Aitoon VPK. Festivaalin ohjelmisto muodostuu suomalaisesta rockmusiikista ja iskelmämusiikista. Kirkastusjuhlia on vietetty vuodesta 1882.
Rahka

Rahka eli maitorahka on kiinteähkö hapatettu maitotuote. Siitä käytetään myös nimityksiä kvarkki ja uunipiimä. Lainsäädännössä maitorahka luokitellaan juustoksi.
Valmistus.
Lämmitetty lehmänmaito hapatetaan. Hapatuksen tuloksena syntynyttä "piimää" valutetaan harsopussissa tai siivilässä, jolloin siitä poistuu suurin osa herasta.
Käyttö.
Rahkasta voidaan tehdä jälkiruokaa yhdistämällä siihen hedelmiä tai marjoja sekä kermavaahtoa. Nimitystä rahka käytetään myös tällaisesta jälkiruoasta (esimerkiksi luumurahka ja mansikkarahka).
Rahkaa käytetään myös muun muassa rahkapiirakan ja pääsiäisherkkuna nautittavan pashan valmistukseen. Karjalaisessa kulttuurissa rahkapiirakasta käytetään nimitystä "piimäpiirakka".
Maitorahka on tehokas proteiinin lähde. Tämän takia monet kehonrakentajat ja voimanostajat käyttävät sitä osana ruokavaliotaan. Proteiinirahkana mainostetussa tuotteessa ei ole välttämättä sen enempää proteiinia kuin tavallisessa, maustamattomassa maitorahkassa.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Maitotuotteet]]
[[Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit]]
Rusina

Rusinat ovat kuivattuja viinirypäleitä. Ne kuivataan joko auringossa tai kuivatusuunissa, kunnes kosteus on 15–25 prosenttia. Rusinoita käytetään leivonnassa, ruoanlaitossa ja siman mausteena. Niitä syödään myös sellaisenaan. Rusinat ovat erittäin makeita, koska niissä on sokereita noin 60 prosenttia, josta noin puolet on hedelmäsokeria. Rusinantyyppisiä tuotteita ovat:
Luomurusinoita ei ole käsitelty rikkidioksidilla, muut usein on. Rusinoiden pintakäsittelyyn käytetään myös kasviöljyä.
Elio de Angelis

Elio de Angelis (26. maaliskuuta 1958 Rooma – 15. toukokuuta 1986 Marseille) oli italialainen Formula 1 -kuljettaja.
De Angelis aloitti uransa kartingissa. Hän voitti Italian Formula 3 -mestaruuden vuonna 1977 ja kilpaili seuraavana vuonna British F1 -sarjassa. Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa de Angelis ajoi vuosina 1979–1986. Hän starttasi urallaan 108 GP-kilpailuun, joissa ajoi 2 voittoa ja 3 paalupaikkaa sekä keräsi MM-pisteitä 122. De Angeliksen paras sijoitus MM-sarjassa oli kolmas kaudella 1984, mutta hänen pisteensä jäivät MM-kärjestä 38 pistettä vajaaksi.
De Angelis sai surmansa Paul Ricardin radalla Ranskassa ajetuissa Formula 1 -testeissä vuonna 1986. Onnettomuus sattui, kun Brabham-auton takasiiveke irtosi ja auto syöksyi rata-aitaan. Sen seurauksina hän sai vammoja päähän ja rintaan. Paikalla ei ollut riittävästi ratatyöntekijöitä ja helikopterin saapuminen kesti noin 30 minuuttia. De Angelis kuoli 29 tuntia onnettomuuden jälkeen Marseillessa. Kuoleman aiheutti de Angeliksen hengittämä savu onnettomuuden aikana. De Angelis oli viimeisin F1-autoa ajaessaan surmansa saanut kuljettaja, kunnes Roland Ratzenberger kuoli vuoden 1994 San Marinon GP:n aika-ajoissa. Kunnianosoituksena de Angelikselle vuonna 1989 Formula 1 -läpimurtonsa tehnyt Jean Alesi käytti kypärässään lähes täsmälleen samanlaista väritystä.
De Angelis oli myös taitava pianonsoittaja.
Kiivit

Kiivit ovat Uudesta-Seelannista peräisin olevia lentokyvyttömiä lintuja, jotka muodostavat heimon Apterygidae ainoan suvun "Apteryx". Kiivit luokitellaan joskus strutsilintuihin, mutta nykyisin BirdLife Suomi katsoo niiden muodostavan kiivilintujen (Apterygiformes) lahkon ainoan heimon.
Kiivit ovat lentokyvyttömistä linnuista pienimpiä. Ne ovat myös Uuden-Seelannin kansallinen symboli, jota uusiseelantilaiset arvostavat niin paljon, että jopa kutsuvat itseään ”kiiveiksi”.
Lajit.
Kiivi jaetaan viiteen lajiin. Lajien levinneisyyskartat:
Kehitys.
Kiivien evoluutio on kiistanalainen. Ne ovat kuitenkin kehittyneet ympäristössä, jossa ainoat maanisäkkäät ovat olleet lepakkoja. Tällöin linnut ja jossain määrin myös matelijat ovat täyttäneet ekologisia lokeroita, jotka muualla maailmassa ovat tyypillisiä nisäkkäille. Linnuksi kiivi onkin hyvin nisäkäsmäinen, koska sillä on monia nisäkäsmäisiä piirteitä: esimerkiksi kuulo- ja hajuaisti ovat hyvät, toisin kuin linnuilla yleensä.
Luusto.
Koska kiivit eivät lennä, niiden ei myöskään tarvitse olla erityisen kevyitä. Niinpä niillä ei ole onttoja luita, kuten linnuilla yleensä, vaan luuydintä nisäkkäiden tapaan. 
Ravinto.
Kiivit ovat arkoja yöeläimiä, joilla on erittäin hyvin kehittynyt hajuaisti. Toisin kuin linnuilla yleensä, niiden sieraimet sijaitsevat pitkän nokan kärjessä. Ne etsivät ruokaa kaivamalla nokalla maata ja syövät matoja, hyönteisiä ja muita selkärangattomia. Ne syövät myös hedelmiä ja tilaisuuden tullen pieniä rapuja, sammakoita ja iilimatoja.
Lisääntyminen.
Kiivi on suunnilleen kanan kokoinen lentokyvytön lintu, mutta kiivin muna on kuusi kertaa kananmunan kokoinen ja saattaa painaa jopa 450 grammaa. Se vie niin paljon tilaa naaraan ruumissa, että se ei pysty syömään kolmeen päivään ennen munimista ja kykenee astelemaan vain jalat haarallaan kuin ankka. Munittuaan naaras jättää munan koiraan huoleksi.
Uhat.
Vuonna 2010 pelättiin silloin vallinneen kuivuuden ja siitä seuraavan nälän voivat tappaa sukupuuttoon muutenkin uhanalaiset linnut. Auringon kivikovaksi polttama maa esti tuolloin kiivejä kaivamasta matoja, hyönteisiä ja toukkia, jotka ovat lintujen pääravintoa. Kiivi liikkuu yleensä öisin, mutta nälkä pakotti sen tuolloin liikkumaan myös päiväsaikaan, jolloin kiivit joutuivat alttiiksi myös paahtavalle kuumuudelle. Ruskokiivejä on jäljellä 25 000. Muuten kiivejä ovat uhanneet muun muassa ihmisen Uuteen-Seelantiin tuomat vieraslajit, kuten kärppä. Tätä ennen ne ovat ehtineet sopeutua muun muassa jääkauden tuomaan kylmyyteen sekä suurikokoisia lentokyvyttömiä moa-lintuja saalistaneisiin haastinkotkiin, joiden saalistus teki useimmista Uuden-Seelannin linnuista aikoinaan yöeläimiä; haastinkotkat kuitenkin hävisivät, kun saarille saapunut ihminen tappoi niiden pääravintona olleet moat sukupuuttoon.
Didrichsenin taidemuseo

Didrichsenin taidemuseo sijaitsee Helsingin Kuusisaaressa kahdessa osassa (1957 ja 1964) valmistuneessa rakennuksessa, jonka arkkitehti Viljo Revell suunnitteli Gunnar ja Marie-Louise Didrichsenille (o.s. Granfelt).
Rakennuksen ensimmäinen osa Villa Didrichsen valmistui kodiksi vuonna 1958. Näyttelysiipi valmistui vuonna 1964, ja se avattiin yleisölle vuonna 1965. Didrichsenien taideharrastuksesta syntynyttä elämäntyötä on jatkanut seuraava sukupolvi. Säätiöpohjaisen museon johtajana toimii Maria Didrichsen.
Aluksi Didrichsenit keräsivät perinteistä suomalaista taidetta, mutta siirtyivät vähitellen suomalaiseen ja kansainväliseen modernismiin. Lisäksi kokoelmiin hankittiin aasialaista ja esikolumbiaanista esineistöä. Toiminnan pääpaino on vaihtuvien näyttelyjen järjestämisessä, joita on noin kolme vuodessa. Rakennusta ympäröivässä merenrannalla sijaitsevassa puistossa on moderneja veistoksia, muun muassa Henry Moorelta, Laila Pulliselta ja Eero Hiiroselta, sekä Marie-Louise Didrichsenin muistolle omistettu Eila Hiltusen teräsveistos "Crescendo". Museossa on vuosittain 50 000–70 000 kävijää. Didrichsenin taidemuseo on peruskorjattu 2013–2014.
Reskontra

Reskontra tarkoittaa alakirjanpitoa ja on osa kirjanpitojärjestelmää. Se on luettelo yrityksen tai muun organisaation tapahtumista. Yleisimpiä reskontria ovat maksuvalvontaan käytetyt "myyntireskontra" ja "ostoreskontra". Ostoreskontra on luettelo ostoveloista eli saapuneista laskuista ja niiden maksamisesta ja myyntireskontra on luettelo myyntisaamisista, lähetetyistä laskuista ja niihin saapuneista suorituksista. Reskontra on yrityksen pääkirjanpidosta erillinen järjestelmä, mutta reskontraan kirjatut tapahtumat viedään myös kirjanpidon tileille. Reskontraa käytetään erityisesti saatavien ja maksujen suoritusten valvontaan. Reskontrien toiminnallisuus on osana taloushallinnon tietojärjestelmiä.
Saigon (täsmennyssivu)

Saigon ("Sài Gòn") on Hồ Chí Minhin kaupungin entinen (ja nykyisin epävirallisesti käytetty) nimi.
Saigon on myös:
Monacon Grand Prix

Monacon Grand Prix () on perinteinen autokilpailu ja 1950-luvulta lähtien myös Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajetaan Monacon kaduille tehdyllä katuradalla, Circuit de Monacolla.
Monacon Grand Prix on järjestetty vuodesta 1929 alkaen. Vuodesta 1955 lähtien se on ollut vuosittain osana Formula 1 -sarjaa. Kilpailuviikonloppu alkaa muista poiketen jo torstaisin, sillä perjantai on Monacossa perinteinen markkinapäivä.
Monacon Grand Prix’tä ajetaan La Condaminen ja Monte Carlon kaupunginosien kaduilla ja ahdas katurata onkin täynnä ylä- ja alamäkiä ja tiukkoja mutkia. Nämä seikat tekevätkin radasta ehkäpä vaativimman F1-kilparadan. Monella tapaa Monacoa pidetään vanhentuneena kilparatana, sillä kapeat kadut eivät anna mahdollisuutta ohituksiin. Tapahtuman historia ja spektaakkelimaisuus turvaavat kuitenkin sen tulevaisuuden pitkäksikin aikaa.
Monacon Grand Prix’n järjestää vuosittain Automobile Club de Monaco, joka on vastuussa myös Monte Carlon rallin ja Monacon ePrix’n järjestämisestä.
Voittajat.
F1-uransa ensimmäisen voiton ovat ajaneet Monacon osakilpailussa Juan Manuel Fangio (1950), Maurice Trintignant (1955), Jack Brabham (1959), Denny Hulme (1967), Jean-Pierre Beltoise (1972), Patrick Depailler (1978), Riccardo Patrese (1982), Olivier Panis (1996) ja Jarno Trulli (2004).
McLaren-talli on voittanut eniten kilpailuja. Menestyinein moottorinvalmistaja kyseisessä kilpailussa on Ford Cosworth.
Suomalaisista Monacon kilpailun ovat voittaneet kerran Keke Rosberg, Mika Häkkinen ja Kimi Räikkönen. Suomen kansalainen, mutta Saksaa edustanut Nico Rosberg on voittanut kilpailun kolme kertaa.
Kaikki kilpailut on ajettu Circuit de Monacon katuradalla.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan."
Jochen Rindt

Karl Jochen Rindt (18. huhtikuuta 1942 Mainz, Saksa – 5. syyskuuta 1970 Monza, Italia) oli saksalainen Itävaltaa edustanut kilpa-ajaja. Hän on Formula 1 -historian ainoa kuljettaja, joka on voittanut maailmanmestaruuden kuolemansa jälkeen.
Rindt voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1965 Masten Gregoryn kanssa. Rindtin lisäksi vain Mike Hawthorn, Phil Hill, Graham Hill ja Fernando Alonso ovat voittaneet sekä F1-mestaruuden että Le Mansin 24 tunnin ajon.
Nuoruus.
Jochen Rindt jäi orvoksi jo pikkulapsena, kun hänen molemmat vanhempansa kuolivat toisen maailmansodan pommituksissa Hampurissa vuonna 1943. Hänen Grazissa Itävallassa asuneet isovanhempansa adoptoivat hänet, ja Jochen muutti heidän luokseen.
Rindt osallistui kouluaikoinaan hiihtokilpailuihin, ja häneltä murtui kahdesti raaja. Hän päätti vaihtaa hiihdon moottoriajoneuvoilla kilpailemiseen. Aluksi hän ajeli mopolla ja myöhemmin motocross-pyörällä. Saatuaan ajokortin Rindt joutui ajotapansa vuoksi usein poliisin kanssa tekemisiin. Hänet erotettiin useasta yksityiskoulusta kapinallisen käytöksen takia. Rindt ryhtyi harrastamaan kilpa-autoilua ja kilpaili Formula Junior Cooper -sarjassa vuonna 1963. Rindtin nuoruuden esikuva oli saksalainen kilpa-autoilija Wolfgang von Trips, joka kuoli Monzan radalla vuonna 1961.
Ura.
Jochen Rindt ponnahti kansainväliseen tietoisuuteen Britannian Formula 2 -sarjassa vuonna 1964, kun hän toisessa kilpailussaan voitti lyömättömänä pidetyn britin Graham Hillin. Jo sitä ennen hän oli ehtinyt kerätä voittoja useissa pikkuformuloiden luokissa.
Formula 2.
Rindt voitti eniten kilpailuja Euroopan Formula 2 -sarjassa vuonna 1967, mutta mestaruuden vei Jacky Ickx. FIA oli sarjan säännöissä huomioinut kokeneempien kuljettajien osallistumisen ja luokitellut kuljettajat pystyivät osallistumaan kilpailuihin, mutta eivät voineet kilpailla sarjan mestaruudesta.
Formula 1.
Ajajan lahjoistaan huolimatta Rindt ehti kiertää F1-sarjaa vuodesta 1964 pitkään ennen kuin hän vihdoin sai kilpailukykyisen auton alleen kaudelle 1969 siirryttyään Lotus-talliin; tosin hän oli jo Cooper-tallissa kaudella 1966 sijoittunut MM-sarjassa kolmanneksi. Ensimmäisellä Lotus-kaudellaan Rindt saavutti 22 pistettä ja kuljettajien sarjan neljännen tilan.
Kaudella 1970 Rindt ehti voittaa viidesti ja hankkia tavoittamattoman johdon MM-sarjassa ennen kuin hän kuoli Italian GP:n harjoituksissa sattuneen ulosajon seurauksena Monzassa.
Ura urheiluautoilla.
Rindt menestyi myös urheiluautoluokissa. Hänellä on muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajon voitto vuodelta 1965.
Kuolema.
Rindt kuoli kesken kauden 1970, kun hän ajoi ulos jarruakselin katkettua Monzan radalla Italian GP:n harjoituksissa. Onnettomuus sattui ennen radan viimeistä mutkaa, Parabolicaa. Kauden päätteeksi Rindtin suomalainen leski Nina Rindt (o.s. Lincoln) vastaanotti edesmenneen miehensä puolesta maailmanmestarin palkinnon.
Rindt haudattiin Grazin kaupunkiin.
Saavutukset vuosittain.
Jochen Rindtin autourheilusaavutukset vuosittain:
Formula 1:n MM-sarjan kilpailujen tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" nopeinta kierrosta.
Alkuin

Alkuin tai Alcuin (noin 732–19. toukokuuta 804) oli munkki ja opettaja sekä Kaarle Suuren tärkein neuvonantaja. Alkuin oli niin sanotun karolingirenessanssin keskushenkilö.
Alkuin oli kotoisin Englannin Yorkista. Hän sai koulutuksensa Yorkin katedraalikoulussa opettajanaan mestari Ethelbert. Kun Ethelbert nimitettiin vuonna 766 Yorkin arkkipiispaksi, tuli Alkuinista koulun johtaja.
Matkallaan Roomaan 781 Alkuin tapasi Kaarle Suuren. Kaarle sai houkuteltua Alkuinin hoviinsa Aacheniin. Vuosina 782–796 Alkuinin oppilaina olivat kuningas itse, hänen sukulaisensa, hoviin opiskelemaan lähetetyt nuorukaiset sekä palatsikappelin papit. Alkuin toi frankkien valtakuntaan englantilaiset opetusmenetelmät ja edisti vapaiden taiteiden opiskelua. Hän lähti hovista vuonna 796 saatuaan apotin viran Toursin Saint Martinin luostarissa. Alkuin vietti siellä viimeiset vuotensa.
Alkuin kirjoitti useita oppikirjoja sekä suuren määrän kirjeitä, jotka ovat säilyneet.
Calabria

Calabria (calabrian kielellä "Calàbbria") on hallinnollinen alue Etelä-Italiassa. Catanzaro on toiminut sen pääkaupunkina vuodesta 1970, mutta alueparlamentti sijaitsee edelleen entisessä pääkaupungissa Reggio di Calabriassa. 
Alue on tunnettu kirkkaista uimavesistään, maataloustuotteistaan (oliivit, sitruunat, juustot ja viinit) sekä värikkäästä historiastaan, jonka oleellisena osana on ollut 1800-luvulta alkaen rikollisjärjestö ’Ndrangheta. Keskellä Calabriaa on Aspromonten vuoristo, jossa on kansallispuisto ("Parco nazionale dell’Aspromonte").
Nykyinen Calabria käsittää Italian ”saappaankärjen”. Antiikin Calabrian maakunta sen sijaan käsitti Italian ”saappaankoron” eli osan nykyisestä Apulian alueesta. Merkityksen muutos tapahtui keskiajalla. Rooman valtakunnan aikana Calabria oli osa Regio III Lucania et Bruttiin aluetta (ei siis nimestään huolimatta Regio II Apulia et Calabrian aluetta) ja myöhemmin Lucania et Bruttiin provinssia.
Talous.
Calabria on Italian köyhintä aluetta: bruttokansantuote asukasta kohden on maan alhaisin, 60 prosenttia maan keskimääräisestä (16 800 euroa v. 2016).
Monte Carlo

Monte Carlo (, , monegassiksi Monte-Carlu) on yksi Monacon hallintoalueista.
Monte Carlo tunnetaan kasinostaan, Formula 1 -kilpailustaan sekä Rallye Monte Carlo -rallikilpailusta sekä varakkaiden vierailijoiden ylellisestä elämästä huvijahdeilla ja muotiliikkeissä.
Monte Carlo sijaitsee Ranskan Rivieralla, Alppien juurella, Nizzan koillispuolella.
Kasino avattiin vuonna 1861, sen yhteyteen perustettiin oopperatalo 1878. Ensimmäinen autokilpailu ajettiin vuonna 1929. Vuonna 1967 kasino siirtyi ruhtinaskunnan omaisuudeksi. Pelituotot ovat vajaat viisi prosenttia Monacon bruttokansantuotteesta.