tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Arbella Ewing

Arbella Ewing (13. maaliskuuta 1894 – 22. maaliskuuta 2008) oli pitkäikäinen yhdysvaltalainen. Hän oli ennen kuolemaansa maailman kolmanneksi iäkkäin elossa oleva henkilö. 
Ewing oli myös toiseksi vanhin elävä yhdysvaltalainen Edna Parkerin jälkeen. Hän syntyi Teksasissa ja kuoli juuri 114 vuotta täytettyään. Kuollessaan hän asui avustetusti kotiosavaltionsa pääkaupungissa Dallasissa.
Ewingin kuollessa häntä iäkkäämpiä olivat maailmalla ainoastaan vuonna 1893 syntyneet Edna Parker ja Maria de Jesus.
Manne (nimi)

Manne on suomalainen ja ruotsalainen miehen etunimi, joka on syntynyt lyhentymänä nimestä Immanuel tai Emanuel. Nimi on ollut käytössä Uudellamaalla jo 1400-luvulla, mutta suomalaiseen almanakkaan se lisättiin vasta vuonna 1964. Nimipäivää Mannet viettävät Suomessa 26. maaliskuuta. Ruotsin kalenterista Mannen nimipäivä poistettiin vuodesta 2001 alkaen.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Manne-nimisiä miehiä on Suomessa ollut vuoden 2019 loppuun mennessä 835. Suosituimmillaan nimi oli 1920- ja 1930-luvuilla.
Muumio (täsmennyssivu)

Muumio tarkoittaa esimerkiksi seuraavia asioita:
Puluvärkki

Puluvärkki on pieni saari Raahen museon edustalla sijaitsevassa Pikkulahdessa. Saari on syntynyt purjelaivojen aikakaudella, kun Raahen satamaan saapuvat laivat purkivat paikalle painolastikivensä. Pikkuhiljaa paikalle syntyi karikko, jonka päälle rakennettiin paalujen varaan kalastajien käytössä ollut suola-aitta. 
Suola-aitta on purettu, mutta luodolle on rakennettu suihkulähde.
Saaren nimi ”puluvärkki” on väännös ruotsin sanasta ”pålverk” eli ”paalutus”.
Leanaliisa

Leanaliisa (oik. "Leena-Liisa Pirhonen-Kornhauser", s. 1962 Oulu) on suomalainen laulaja-pianisti, säveltäjä, sanoittaja ja stand up -koomikko. Taiteilijanimeä Leanaliisa hän on käyttänyt vuodesta 1997 lähtien, sitä ennen hän on esiintynyt nimellä Leena Pirhonen.
 Hän valmistui vuonna 2000 Oulun yliopistosta kasvatustieteen maisteriksi ja opettajaksi, erikoistumisaineinaan musiikki ja kasvatuspsykologia ja musiikkiterapia (Sibelius-Akatemia). 
Uransa Leanaliisa aloitti 1980-luvulla, jolloin hän osallistui Rock Ralli TV2, Grand Prix Mtv3, sijoittuen kolmanneksi, Kevään Sävel Mtv3 -sävellyskilpailuun menestyen kohtalaisesti. Hän osallistui Euroviisujen Suomen karsintoihin vuonna 1990 laululla "Sua haluan" ja sijoittui kahdeksanneksi. Leanaliisa esiintyi laulaja-pianistinaYle TV2:n "raja-ilmiöitä" käsitelleessä suorassa yöllisessä keskusteluohjelmassa "Täysi kuu", jossa hän joka ohjelmassa esitti viisi säveltämäänsä kappaletta.
1990-luvun puolivälissä Leanaliisa muutti Saksaan, mistä käsin hän esiintyy sekä sooloartistina että oman show'n kera. Vuonna 2004 Leanaliisa julkaisi omasta elämästään kertovan satiirisen kirjan "Sateenkaarta ei kiinni saa" (Pilot-kustannus 2004; omakustanne). Leanaliisa on julkaissut kahdeksan levyä joista viimeisin ”No Limits – I Wanna Live” (All Studio Finland) julkaistiin huhtikuussa 2007. 
Leena-Liisa Pirhonen omistaa toiminimen "All Studio Finland". Säveltämisen lisäksi hän harrastaa myös taidemaalausta. 
Ensimmäisen musikaalinsa:"Viikko Vieraissa", Leana Pirhonen sävelsi Chrisse Johanssonin librettoon Sumute ry:n eli suomalaisen musiikkiteatteri ry:n musiikkiteatterikoulutuksen lopputyönä.Sen ohjasi Erkki Saarela. Se esitettiin neljällä paikkakunnalla. Seuraava Pirhosen musikaali "Naisen Sydän oli esityksessä Hyvinkäällä, Violet-Teatterissa. Kolmas suuri sävellystyö oli musikaali "Tanssi Joella" ja kuten neljäs musikaali, "Ghost in my bed", ei ole tullut vielä esitykseen. Pirhonen-Kornhauser toimii myös musiikinopettajana ulkomailla ja on useissa projekteissa kuten EU- Comenius -Projektissa, Europasong Groupin kuoronjohtajana ja NBS River Dance Groupin ja Improvisation Orchestran johtajana ja omien laulujensa tulkitsijana ja singer-songwriterina varsin aktiivinen toimija Saksassa.
Pirhonen-Kornhauser on säveltänyt musikaaleja, teatterimusiikkia, TV-musiikkia, chansoneja ja lauluja, pop- ja rockmusiikkia, klassisia instrumentaaliteoksia pianolle, A&amp;R ja jazz ja mystisiä moderneja musiikkikollaaseja sekä latinalaista poppia ja suomalaista tanssimusiikkia, lastenlauluja, kansanlauluja, valsseja.
Pirhonen-Kornhauserin taidenäyttelyissä kuten "Soivia kuvia" (Galerie Novo, Helsinki), hän yhdistää säveltämänsä musiikin omiin mystisiin taideteoksiinsa (60 laulua ja 60 teosta) rakentamaansa unen käytävään, performansseihin, tanssiin ja unentulkintoihin.
Aiheesta muualla.
Leanaliisa Facebookissa
Denise Perrier

Denise Perrier Lanfranchi (s. 1935) on ranskalainen entinen malli.
Perrier muistetaan parhaiten Miss Maailma -kauneuskilpailusta, jonka hän voitti 19. lokakuuta 1953. Hän toimi kyseisen kisan tuomarina vuonna 2005.
Perrier on myös näytellyt kolmessa elokuvassa pikkurooleissa. Tunnetuin suoritus oli lyhyt esiintyminen Sean Conneryn kanssa James Bond -elokuvassa "Timantit ovat ikuisia".
Nykyisin Perrier on eläkkeellä.
Ulkopauha (Raahe)

Ulkopauha on saari Raahen edustalla Perämerellä. Se sijaitsee Iso-Kraaselin saaren luoteispuolella, noin 2,5 kilometrin päässä Virpiperästä luoteeseen. Sen koillispuolella sijaitsee Maapauhan saari. Ulkopauhan saarella sijaitsee Raahen kalastajanseuran ylläpitämä autiotupa, jonka pihapiirissä on ulko-wc ja liiteri. Muutoin saari on rakentamaton.
Saari on rannoiltaan kivikkoinen ja sitä ympäröivät karikot, joten saarelle rantautuminen on vaikeaa. Pääasiassa lehtimetsän peittämällä saarella kasvaa myös vadelmia, herukoita, tyrnejä, lillukoita sekä mansikoita. Saarella esiintyy myös uhanalaista siperianesikkoa.
Kumpele

Kumpele on saari Raahen edustalla Perämerellä. Saari sijaitsee Raahen sataman sisääntuloväylän varrella Iso-Kraaselin eteläpuolella, noin kilometrin Virpiperästä länteen.
Saari on matala ja pääosin lehtimetsän peitossa. Sen eteläosassa on kaksi pientä järveä. Saarella sijaitsevat myös kalasataman veneväylän linjataulut.
Kumpeleessa on edelleen nähtävillä vuonna 1790 rakennetun tunnusmajakan eli pookin kiviset rauniot. Kumpeleen pooki oli Taskun ja Iso-Kraaselin pookien ohella yksi Raahen edustan kolmesta tunnusmajakasta. Pookin puuosat tuhoutuivat tulipalossa 1950-luvulla. Pookin uudelleenrakentamista on toivottu, jotta kulttuurihistoriallisesti arvokas kolmen pookin muodostama kokonaisuus saataisiin palautettua.
Ksuthos

Ksuthos (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Hellenin ja nymfi Orseiksen poika. Hänen veljensä olivat Doros ja Aiolos.
Kun Hellen jakoi maansa poikiensa kesken, Ksuthos sai Peloponnesoksen. Alueella asuvat kansat johtivat myöhemmin nimensä hänen poikiensa Akhaioksen ja Ionin mukaan akhaialaisiksi ja joonialaisiksi.
Hellenin kuoltua Ksuthoksen veljet ajoivat tämän maanpakoon syyttäen tätä esi-isien perinnön varastamisesta. Ksuthos pakeni Ateenaan, jossa kuningas Erekhtheus antoi hänelle tyttärensä Kreusan puolisoksi. Myöhemmin Erekhtheuksen kuoltua hänet nimitettiin tuomariksi päättämään, kuka tämän pojista perisi valtaistuimen. Ksuthoksen päätettyä Kekropsin, pojista vanhimman, hyväksi muut pojat ajoivat hänet uudelleen maanpakoon. Hän asettui Aigialokseen, jossa hän sittemmin myös kuoli.
Ksuthos – Aioloksen poika.
Ksuthos mainitaan myös Aioloksen ja Kyaneen poikana. Tässä tapauksessa on huomattava, että kyseessä ei ole Hellenin poika Aiolos, vaan tämän lapsenlapsenlapsi.
Jarkko Reinikka

Jarkko Reinikka (s. 25. toukokuuta 1982 Ulvila) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa espoolaista Golden Futsal Teamia. Hän toimii lisäksi GFT:n apuvalmentajana.
Reinikka aloitti futsaluransa Porin Palloilijoissa, jota hän oli nostamassa piirisarjoista SM-mitaleille asti. GFT:n riveihin hän siirtyi syyskuussa 2010 muutettuaan pääkaupunkiseudulle työnsä takia. Suomen futsalmaajoukkueen rinkiin Reinikka on kuulunut vuodesta 2006 lähtien.
Reinikka on pelannut myös jalkapalloa, jossa hän on edustanut FC Jazzia, Porin Palloilijoita, Forssan Jalkapalloklubia, Pallo-Iiroja ja Malmin Palloseuraa.
Reinikka on valmistunut insinööriksi (AMK) Satakunnan ammattikorkeakoulun tietotekniikan koulutusohjelmasta. Opinnäytetyössään hän käsitteli fi-verkkotunnusten nimipalvelinvirheitä ja niiden ennaltaehkäisyä.
Insinööri Pettersson

Insinööri Pettersson on Berghamnin luotsipaikan ja Turun välisellä väylällä Nauvon saaren pohjoispuolella sijaitseva sektoriloisto, joka on rakennettu 1909. Se sijaitsee paikassa 60°15,18′ pohjoista leveyttä ja 21°53,8′ itäistä pituutta. Loisto on rakennettu vedenalaiselle matalikolle. Se on nimetty suunnittelijansa, Luotsi- ja majakkalaitoksen insinööri Karl R. Petterssonin mukaan. Loistotorni on rakenteeltaan betonikuorella vuorattu rautalevyrunkoinen rakennelma. 
Alun perin loiston valonlähteenä toimi kaasuvalo, ja se oli varustettu kaasun kulutusta säätelevällä aurinkoventtiilillä. Nykyään loiston valonlähteenä on aurinkopaneelien tuottama sähkö.
Loistoon liittyy myös runsaasti tapakulttuuria. Loiston kylkeen on esimerkiksi kiinnitetty muistolaattana Insinööriliiton tunnuskuvio, jonka ovat asettaneet paikalleen turkulaiset tekniikan opiskelijat. Viimeisen vuosikurssin opiskelijat kiillottavat laatan keväisin.
Huviveneilijöillä on tapana loiston sivuuttaessaan tervehtiä sitä sanoen: ”Hyvää päivää, herra insinööri.” Tapoihin kuuluu myös hatun nostaminen loistoa sivuutettaessa. Helsingin Sanomien mukaan 1990-luvulla merimerkin kohdalla turkulaisilla purjehtijoilla on tapana "ottaa Petterssonille", jotta saataisiin hyvä sää. Paluumatkalla ei vastaavasti merkin jälkeen enää oteta.
Ville Harittu

Ville Harittu (s. 11. maaliskuuta 1983 Turku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän keskellä tai vasempana laitapuolustajana.
Harittu on edustanut urallaan TPK:ta, TPS:aa, SalPaa ja PoPaa. Hän on pelannut Veikkausliigaa TPS:n paidassa 35 ottelun verran ja tehnyt otteluissa kolme maalia. Hänen isänsä Tauno Harittu ja setänsä Tapio Harittu sekä Martti Harittu olivat myös pääsarjatason jalkapalloilijoita.
Anson Carter

Anson Carter (s. 6. kesäkuuta 1974, Scarborough, Ontario) on entinen kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. NHL-uransa hän aloitti kaudella 1996–1997 Washington Capitalsin joukkueessa. Oikean laitahyökkääjän paikkaa pelannut Carter edusti myös monta kautta NHL:ssä Boston Bruinsia, Edmonton Oilersia, New York Rangersia, Los Angeles Kingsiä, Vancouver Canucksia, Columbus Blue Jacketsia ja Carolina Hurricanesia. Carter lopetti uransa Sveitsin pääsarjan HC Luganossa pelaamansa kauden 2007–2008 jälkeen.
Carter ratkaisi vuoden 2003 MM-kullan Kanadalle viimeistelemällä jatkoajalla maalin Ruotsin verkkoon. Kyseinen maali oli sikäli erikoinen, että videotuomari tarkasteli osumaa peräti viisi minuuttia, ja maailmanmestaruus päätyi Kanadaan Yleisradion videokuvan perusteella.
Carter osti vuonna 2022 osuuden ECHL-liigan Atlanta Gladiators -joukkueesta tarkoituksenaan rakennuttaa uusi areena ja saada sen myötä NHL-liigan laajennusjoukkue Alpharettan esikaupunkiin Atlantan metropolialueelle.
Palais Boisserée

Palais Boisserée on historiallinen rakennus Saksan Baden-Württembergissä sijaitsevan Heidelbergin vanhassakaupungissa. Se sijaitsee Karlsplatzin pohjoisella laidalla, Hauptstraße-kadulla. Rakennus on rakennettu vuosina 1703–1705. Se toimi alun perin Franz von Sickingenin yksityisasuntona ja toimistona. Rakennuksen nykyinen nimi juontuu vuosilta 1810–1819, jolloin veljekset Sulpiz ja Melchior Boisserée asuivat rakennuksessa. 
Vuonna 1826 rakennuksen otti haltuunsa Badenin hallitus, ja barokkia edustanut palatsi suunniteltiin uudelleen klassiseen tyyliin. Vuodesta 1975 lähtien sen on omistanut Baden-Württembergin osavaltio. Sinne on nykyisin sijoitettu Heidelbergin yliopiston saksankielisen kirjallisuuden laitos.
Ehtaa tavaraa

Ehtaa tavaraa on Batin ja Ryydin vuonna 1989 julkaistu debyyttialbumi. Albumia myytiin julkaisuvuonna kultalevyyn ja platinalevyyn oikeuttava määrä.
Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD-levynä vuonna 2000, jonka julkaisijana toimi Poptori. Poptorin painos sisältää alkuperäisen sisällön lisäksi kappaleet "Rapula" ja "Ykän kone". Vuonna 2019 albumista julkaistiin uusi CD-painos albumin alkuperäisellä sisällöllä. Tässä painoksessa on myös albumin alkuperäinen kansikuvitus.
Reimikari

Reimikari on pieni asumaton luoto Oulujärven Niskanselällä. Se sijaitsee noin viisi kilometriä pohjoiseen Säräisniemestä ja noin kahdeksan ja puoli kilometriä etelään Vaalan keskustaajamasta. Reimikarin pituus on 200 metriä ja leveys 70 metriä. Sen pinta-ala on noin 0,9 hehtaaria. Saari kuuluu osana Oulujärven lintusaaret -Natura-alueeseen.
Saarella tulentekopaikka, liiteri, käymälä ja rantautumislaituri. Saarella oli myös autiotupa, mutta se poistettiin käytöstä huonokuntoisena vuonna 2021.
Vålerenga Ishockey

Vålerenga Ishockey on jääkiekkoseura Norjan pääkaupungista Oslosta, joka pelaa maan pääsarjassa, EliteHockey Ligaenissa. Se on suuren urheiluseuran Vålerenga IF:n jääkiekkojaosto. Seura on perustettu vuonna 1913. Seura on voittanut Norjan mestaruuden 25 kertaa vuosina 1960, 1962, 1963, 1965–1971, 1973, 1982, 1985, 1987, 1988, 1991–1993, 1998, 1999, 2001, 2003, ja 2005–2007. Lisäksi Norjassa seurataan liigamestaruuksia eli runkosarjan voittoja. Tämän tittelin Vålerenga on voittanut 26 kertaa vuosina 1962–1971, 1980, 1982, 1985, 1988, 1991–1994, 1996, 1998–2000, 2002, 2003, 2005 ja 2007. Seuran kotihallina toimii vuoden 1952 talviolympialaisiin valmistunut Jordal Amfi, joka katsojakapasiteetti on 5500 .
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Fran Rubel Kuzui

Fran Rubel Kuzui on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuonna 1988 ensi-iltansa saanut "Tokyo Pop", joka kertoo yhdysvaltalaisesta naisesta tutustumassa japanilaiseen nuorten kulttuuriin. Kuzui osittain käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan. 
Kuzui tunnetaan kuitenkin parhaiten vuoden 1992 komediaelokuvan "Buffy, vampyyrintappaja" ohjaajana. Hänen ja elokuvan käsikirjoittaneen Joss Whedonin käsitykset elokuvasta erosivat paljon toisistaan. Kuzui näki elokuvan komediana, joka kertoi ihmisten suhtautumisesta vampyyreihin, kun taas Whedon oli kirjoittanut "Buffyn" kauhuelokuvaksi. Valmistuttuaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 16 miljoonaa dollaria, mutta ei saanut kehuja kriitikoilta. 
Vuonna 1997 alkoi Whedonin alkuperäisen elokuvakäsikirjoituksensa pohjalta luoma tv-sarja "Buffy, vampyyrintappaja", jonka rahoittavana tuottajana Kuzui toimi vuosina 1997–2003. Hän ei kuitenkaan osallistunut sen enempää sarjan tekoon, vaan sai roolin tuottajana lähinnä vain siksi että omisti yhä oikeudet Buffy Summersin hahmoon. 
Kuzui on naimisissa japanilaisen Kaz Kuzuin (alk. Katsusuke Kuzui) kanssa. Yhdessä he omistavat tuotantoyhtiön Kuzui Enterprises. Yhtiö levittää yhdysvaltalaisia elokuvia Japanissa ja tuo japanilaisia elokuvia Yhdysvaltain markkinoille. Kuzui Enterprises on "Buffyn" lisäksi tuottanut myös sen spin-off-sarjaa "Angel".
Villa Kivi

Kirjailijatalo Villa Kivi on kirjailijoiden käytössä oleva puuhuvila Helsingin Linnunlaulussa Töölönlahden itärannalla osoitteessa Linnunlauluntie 7. Puurakenteinen, valkoinen talo on arkkitehti Selim Lindqvistin käsialaa vuodelta 1890. Sen rakennutti Niilo Michelsson ja rakennusmestarina toimi Elia Heikel. Villa Kivi on alusta alkaen ollut kirjailijoiden tyyssija. Nimen Villa Kivi se sai Aleksis Kiven päivänä vuonna 1990, jolloin talo täytti sata vuotta. Siellä ovat aikojen saatossa vierailleet muun muassa Juhani Aho, F. E. Sillanpää ja Eino Leino. Helsingin kaupunki hankki talon sivurakennuksineen omistukseensa ja luovutti sen Kivi-talo Säätiölle vuonna 1985.
Villa Kivessä on 14 työhuonetta ammattikirjailijoille, joista Kivi-talo Säätiö vuokraa kirjailijoille 10 huonetta. Työhuoneista neljä on vuokrattu säätiön jäsenjärjestöille ja he valitsevat näihin kirjailijat omista jäsenistään.
Kirjailijatalo Villa Kiven alakerran juhlasalissa järjestetään merkittäviä kirjallisuus- ja taidetilaisuuksia myös yleisölle, muun muassa Helsinki-päivänä ja Taiteiden yönä. Tilaa vuokrataan myös yksityistilaisuuksiin.
Piharakennuksessa on saunatila sekä taiteilijaresidenssi.
Eesti Pank

Eesti Pank () on Viron keskuspankki, joka kuuluu Euroopan keskuspankkijärjestelmään ja eurojärjestelmään. Eesti Pank hoiti ennen euron käyttöönottoa Virossa itse maan rahapolitiikaan ja entiseen kansalliseen valuuttaan, Viron kruunuun liittyviä asioita. Eesti Pankin nykyisenä johtajana toimii Madis Müller, joka valittiin virkaan vuonna 2019. Viron keskuspankki on perustettu 24. helmikuuta 1919.
Viron keskuspankin rooli ja päätehtävät.
Eurojärjestelmässä.
Eurojärjestelmään kuuluvien valtioiden keskuspankkien tehtävät ja velvoitteet on määritelty Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perustamisasiakirjoissa. Eurojärjestelmä toimii hajautetusti: kansalliset keskuspankit vastaavat lähes kaikista eurojärjestelmän tehtävistä, joita ovat
Ennen euroa.
Ennen euron käyttöönottoa Virossa keskuspankin tehtävänä oli varmistaa hintavakaus ja säädellä liikepankkien kautta liikkeelle laskettavan rahan määrää. Viron keskuspankki hoiti Viron rahajärjestelmää eli johti kansallista rahapolitiikkaa.
Viron keskuspankin tavoitteena oli varmistaa hintavakaus Virossa. Hintavakaus on tärkeää, koska se mahdollistaa sekä yksityisten ihmisten että yritysten luottamuksen pitkäaikaiseen säästämiseen, kuluttamiseen ja investointisuunnitelmiin. Rahaolojen vakaus on kestävän ja menestyksellisen taloudellisen ja yhteiskunnallisen kehityksen perusta.
Viron keskuspankin päätehtävät tämän tavoitteen saavuttamiseksi olivat
Viron keskuspankki oli itsenäinen, perustuslaillinen instituutio, joka ei toiminut maan hallituksen eikä minkään muunkaan valtaelimen alaisuudessa. Keskuspankki ei ollut vastuussa valtion taloudellisista sitoumuksista, eikä valtio ollut vastuussa taloudellisista sitoumuksistaan keskuspankille. Keskuspankin ylin päättävä elin oli hallintoneuvosto, johon ei saanut kuulua maan hallituksen jäseniä.
Pääjohtajat.
Lähde:
Villa Hannala

Villa Hannala on Oulun Toppilansaaressa sijaitseva, kauppaneuvos ja laivanvarustaja in vuonna 1859 kesäasunnokseen rakennuttama pitsihuvila. Huvila lienee saanut nimensä Snellmanin tyttären Hannan mukaan. Johan Wilhelm Snellmanin kuoltua vuonna 1881 hänen poikansa Karl August Snellman peri Hannalan. 
1890-luvulla Karl August teetti rakennukseen laajennusosan, jonka katolle rakennettiin avonainen näköalatorni. Ulkoasua koristeltiin tuolloin myös vanhassa osassa runsain puuleikkauksin. Karl August testamenttasi huvilan Oulun Diakonissakodille, jonka käytössä huvila olikin vuodet 1922–1950.
Oulun aikuiskoulutuskeskus (OAKK) entisöi Hannalan vuosina 2004–2008. Vappuaattona vuonna 2008 Villa Hannala avasi ovensa kesäkahvilana ja tilausravintolana erilaisten kokousten ja juhlien kuten häiden, muistotilaisuuksien ja yritysjuhlien pitopaikkana. Oulun kaupunki lopetti OAKK:n toiminnan ja päätti luopua Villa Hannalasta. Paikka laitettiin myyntiin huutokauppaan. Loppukesällä 2021 huvila siirtyi Haapalandia Invest Oy:n omistukseen. Toimintaa operoi Villa Hannala Oy. Samalla tilassa aloittu ympäri vuoden toimiva ravintola. Villa Hannalaa pitää kotipaikkana Aktiiviomistajat-sijoittajaryhmä.
Turun kaupunginvaltuusto

Turun kaupunginvaltuusto () on hallintoelin, joka käyttää ylintä päätösvaltaa Turun kaupungissa. Vuonna 1874 perustetussa kaupunginvaltuustossa on nykyisin 67 jäsentä ja yhdeksän valtuustoryhmää. Valtuusto kokoontuu Linnasmäen opistolla Lustokadulla.
Valtuuston suurin puolue on SDP, joka sai vuoden 2025 vaaleissa 16 valtuutettua. Kaupungin valtapuolue on viime vuosikymmeninä ollut kokoomus, joka vuosina 1996–2025 oli yhtäjaksoisesti valtuuston suurin puolue. Vuonna 2025 kokoomus hävisi kuitenkin vaalit SDP:lle yhden paikan erolla.
SKDL oli valtuuston suurin puolue vuosina 1945–1976. Kaupunginvaltuustoon valittiin vasemmistoenemmistö viimeksi vaaleissa 1980, mutta tilanne muuttui pian oikeiston hyväksi yhden sosialidemokraatin loikattua heti vaalien jälkeen kokoomukseen. Vuoden 2025 vaaleissa SKDL:n seuraaja vasemmistoliitto sai läpi 10 valtuutettua.
Vuonna 2011 Turun kaupunginvaltuusto teki historiaa valitsemalla varapuheenjohtajakseen vihreiden somalialaissyntyisen kaupunginvaltuutetun Roda Hassanin, josta tuli ensimmäinen maahanmuuttaja kaupungin- tai kunnanvaltuuston puheenjohtajistossa Suomessa. Vuonna 2017 valtuuston puheenjohtajaksi valittiin ensimmäistä kertaa nainen, kun vihreiden Elina Rantanen valittiin valtuuston puheenjohtajaksi. Vuonna 2021 valtuuston puheenjohtajaksi valittiin SDP:n Mika Maaskola ja vuonna 2025 kokoomuksen Kaija Hartiala.
Lylyjärvi (Oulu)

Lylyjärvi on järvi Sanginsuun kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin kaksi ja puoli kilometriä pohjoiseen Sanginsuun keskuksesta, Sanginjoen länsipuolella.
Järvi on pääasiassa soiden ja kuivatettujen soiden ympäröimä, joskin sen koillispuolelle ulottuvat Leväyskivenkankaan laitamat. Järven luoteisranta on laajalta alalta hyllyvää luhtanevaa, rantakorvessa sijaitsee rauhoitetun lapinleinikin esiintymä. Järven alue on linnustollisesti ja maisemallisesti arvokasta, mutta sitä ei ole otettu virkistyskäyttöön.
Järvi laskee vetensä Sanginjokeen Lylyojaa pitkin eli se kuuluu Oulujoen vesistöön. Ojaa on muokattu voimakkaasti ja siinä on patorakennelmia. Järvi on asumaton koillisnurkan kesämökkiä lukuun ottamatta. Sen itäpuolta noudattelee Lylyjärventie-niminen metsäautotie, jota myöten sinne on pohjoisesta yhteys Sanginjoentieltä ja etelästä taas yhdystie 8300:lta.
Pikkusikari

Pikkusikari on lyhyehkö, kapea sikari. Tavallisesta savukkeesta poiketen se on kääritty kokonaisista tupakan lehdistä eikä paperista. Se myös sisältää vähemmän lisäaineita. Pikkusikareita myydään yksittäin tai useamman pakkauksissa. Pikkusikarin savua ei ole tarkoitus vetää keuhkoihin vaan suuhun aromista nautiskellen. 
Pikkusikarit on usein valmistettu koneellisesti, jolloin hinnat saadaan pysymään laatuun nähden alhaisina. Pikkusikareita valmistetaan myös käsin. Tällöin hinnat ovat korkeammat mutta aromi on ainutlaatuisempi. 
Pikkusikareita on saatavilla tupakan aromin lisäksi eri tavoin maustettuna. Yleisimmät maut ovat vanilja, hunaja ja kirsikka.
Pikkusikareita suositaan yleensä vaihtoehtona savukkeille tai ajankäytöllisistä syistä suuremmille sikareille.
Tauno Matomäki

Tauno Antero Matomäki, (s. 14. huhtikuuta 1937 Nakkila) on vuorineuvos, tekniikan tohtori h.c. ja diplomi-insinööri. Hän oli Rauma-Repola Oy:n pääjohtaja 1987–90, Repola Oyj:n pääjohtaja 1991–96 ja UPM-Kymmenen hallituksen puheenjohtaja 1999–2001. Matomäki toimi 1990-luvun alkuvuosina myös Teollisuuden ja Työnantajien Keskusliiton TT:n puheenjohtajana ja oli keskeisesti mukana muun muassa metsäjätti UPM:n, finanssikonserni Nordean ja konepajayhtiö Metson luomisessa.
Elämä ja ura.
Tauno Matomäki syntyi nakkilalaisen maanviljelijäperheen neljänneksi lapseksi, lähti kansakoulunopettajansa kannustamana oppikouluun ja opiskeli diplomi-insinööriksi Teknillisessä korkeakoulussa. Hän aloitti työuransa Wärtsilä-yhtiössä muun muassa johtamassa firman asennustyömaita eri puolilla maailmaa. Hän tuli Rauma-Repolaan vuonna 1967, ja yhtiön pääjohtajaksi hänet nimitettiin sen meriteollisuuden johtajan paikalta vuoden 1987 alusta Antti Potilan lähdettyä Finnairin pääjohtajaksi. Matomäen tehtävä oli saneerata yhtiötä, ja seuraavan kolmen vuoden aikana liiketoiminnoista myytiin 40 prosenttia ja henkilöstö väheni lähes puoleen entisestä. Liikevaihto kuitenkin kasvoi vuoden 1986 seitsemästä miljardista markasta vuoden 1989 yli kahteentoista miljardiin ja 200 miljoonan vuositappiot kääntyivät 800 miljoonan voitoksi. Rauma-Repola panosti Matomäen kaudella muun muassa metsäkoneiden tuotantoon ostamalla alan yrityksiä eri puolilta maailmaa.
Vuonna 1990 toteutui KOP:n myötävaikutuksella pitkään suunniteltu Rauma-Repolan ja Yhtyneiden Paperitehtaiden suurfuusio. Syntyi Repola Oyj, Suomen siihen asti suurin teollisuusyritys.
Matomäki tuli pääjohtajana tunnetuksi sivistysharrastuksistaan, etenkin kirjallisuuden tuntemuksesta, ja asumisestaan läpi Helsingin-vuosienkin pitkän automatkan päässä kotikylässään Nakkilan Matomäessä, itse rakentamassaan omakotitalossa. Haastatteluissa ja keskusteluissa hänen tapansa oli vastata pikemminkin harkitusti ja lyhyesti kuin pitkästi ja rönsyilevästi, usein persoonallista sarkasmia viljellen ja käsikirjoituksesta yllättävästi poikkeillen. Tunnetuimmaksi lausahdukseksi on muodostunut toteamus, ettei Suomesta kannata yrittää viedä ulkomaille mitään hevosta pienempää tavaraa.
Matomäki kuului Suomen 1990-luvun alun lamavuosina kolmesta vuorineuvoksesta muodostuneeseen ryhmään, jolla oli merkittävä rooli teollisuusfuusioiden lisäksi myös suomalaisten rahalaitosten järjestelyissä pankkikriisin jäljiltä. Kaksi muuta vuorineuvosta olivat Yrjö Niskanen vakuutusyhtiö Pohjolasta ja ruotsinkielisen pää­oman keulamies Casimir Ehrnrooth.
Vuonna 1996 Repola, Kymmene, Yhtyneet Paperitehtaat, Kymin Paperiteollisuus, Kaukas ja Wisaforest fuusioituivat UPM-Kymmeneksi. Tässä yhteydessä Matomäki jäi eläkkeelle ja on sittemmin keskittynyt hallitustyöskentelyyn muun muassa UPM-Kymmenessä, Silja Linessa, PVO-yhtiöissä sekä Nordean edeltäjässä Merita-pankissa.
Tauno Matomäellä ja hänen Leena-vaimollaan on neljä lasta. Poika Tommi Matomäki on toiminut muun muassa Technip Offshore Finlandin Mäntyluodon telakan toimitusjohtajana.
Kulttuurimatkailu

Kulttuurimatkailu on matkailua, jossa tutustutaan paikalliseen kulttuuriin, saadaan siitä elämyksiä, opitaan siitä, tai osallistutaan siihen.
Kulttuuriksi voidaan kokea paikan henki sekä kaikki ihmisen siellä aikaansaama ja muokkaama tieteessä, taiteessa, teknologiassa ja elinkeinoissa. Kulttuurimatkailun perustaa ovat alueellinen kulttuuritarjonta, rakennettu ja rakentamaton ympäristö, festivaalit ja tapahtumat, tilaisuudet ja näyttelyt. Siihen voi sisältyä vierailut eri kohteissa ja menneisyyden monumenteilla, mutta myös matkakohteiden nykyisen kulttuurin ja elämäntavan kuluttamista.
Kulttuurimatkailupalvelujen tuottamisen tavoitteena voi olla ihmisten identiteetin rakentumisen vahvistaminen ja oman sekä muiden kulttuurien ymmärryksen ja arvostuksen lisääminen.
Soseperunat

Soseperunat ovat ruokaperunoita, jotka sopivat perunasoseeseen tai sosemaisiin ruokiin, kuten perunamuhennos tai kasvissosekeitto. Ne ovat suuren tärkkelyspitoisuutensa vuoksi jauhoisia. Samat perunat, jotka sopivat sosemaisiin ruokiin, eivät sovi salaattiperunoiksi, koska ne eivät pysy koossa keitettäessä. Tämän vuoksi niiden käyttäminen keittoperunoina on myös hankalaa. Perunan rakenne riippuu paitsi lajikkeesta, myös käytetyistä viljelymenetelmistä ja kasvukaudella vallinneesta säästä. Soseperunoiksi voidaan siis kutsua paitsi yleensä jauhoisiin perunoihin kuuluvien lajikkeiden perunoita, myös tietyissä olosuhteissa viljeltyjä perunoita.
Sauvamerkki

Sauvamerkki on pysty- ja vinosuuntaisista puurakenteista koottu merimerkki. Yksinkertaisimmillaan sauvamerkki on viistotuin pystyyn tuettu puunrunko tai parru. Suuremmat sauvamerkit saattavat käsittää kymmeniä puunrunkoja. Näkyvyyden parantamiseksi on pystypuihin laudoitettu erilaisia pintoja tai kuvioita, tai merkkiin on lisätty huippumerkeiksi muun muassa tynnyreitä. 
Sauvamerkeistä ei käytetä merimerkkien luetteloissa erillisiä määritelmiä kuten kummeleista ja tunnusmajakoista. Sauvamerkki on voitu rakentaa mitä tahansa tarkoitusta varten, esimerkiksi varoitusmerkiksi tai väyläohjausmerkiksi. Sauvamerkin rakentamiseen tarvittava materiaalimäärä on vähäinen, jolloin rajallisistakin tarpeista on saatu rakennettua kauas erottuva merimerkki.
Suomessa sauvamerkkejä oli käytössä vielä 1900-luvun alussa, jolloin pukkitelineille rakennetut linjataulut sekä sektoriloistot yleistyivät ja syrjäyttivät ne. Pienempikokoisten merkkien lisäksi Suomessa on jäljellä enää yksi suurikokoinen sauvamerkkeihin kuuluva merimerkki, Korsnäsin edustalla sijaitseva Svettgrundin yli 18 metriä korkea sauvamerkki, joka huippukuvio on rombinmuotoinen.
Hyypänmäki

Hyypänmäki eli Hyyppä on Hailuodossa sijaitseva harjun päälle muodostunut paraabelidyyni ja samalla saaren korkein kohta, 31 metriä merenpinnan yläpuolella. Alue on retkikohteena monipuolinen vaihtelevien maanmuotojen vuoksi. Jäätiköt ja sulamisvedet ovat muovanneet maisemaa, ja kaikkien muodostumien maa-aines on lajittunutta hiekkaa.
Alueella toimii Hyypän hiihtourheilukeskus, ja lähistöllä on valaistu hiihtolatu.
Perimätiedon mukaan isonvihan aikaan Hyypänmäellä rotkossa on sijainnut piilopirtti. Rakennuksen jäänteitä ei kuitenkaan ole löydetty. Paikan nimi on nykyisissä kartoissa Piilopirtinrotko.
Hyypänmäen korkeimmalla kohdalla sijaitsee merimerkki, joka ollessaan linjassa Keskiniemen tunnusmajakan kanssa ohjaa alukset saaren pohjoispuolitse kulkevalle veneilyväylälle. Mäellä on ollut aiemmin tunnusmajakka, niin kutsuttu Hyypän pooki, joka on rakennettu noin 1790-luvulla. Pooki on ollut olemassa vielä ainakin vuonna 1912, jolloin Samuli Paulaharju kuvasi sen. Vuonna 1937 tunnusmajakan paikalle rakennettiin rautateline, jolle sijoitettiin pieni sektoriloisto.
Hyypänmäen laella nykyisen merimerkin lähettyvillä on sijainnut myös yksi Struven ketjun mittauspisteistä vuodelta 1841. Pistettä ei ole ketjua mitatessa merkitty maastoon pysyvästi, koska ympäristön hiekka siirtyy jatkuvasti eikä paikalla ole kiinteitä pisteitä.
Ion (mytologia)

Ion () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ksuthoksen ja Kreusan poika. Hänen isänsä sai Peloponnesoksen omalta isältään Helleniltä, jossa asuvat joonialaiset ovat saaneet nimensä Ionin mukaan.
Euripideen "Ion".
Euripides kertoo näytelmässään "Ion", että Ion olisikin ollut Kreusan avioton lapsi, jonka tämä sai Apollonin kanssa. Äidin hylättyä lapsensa Apollon pyysi Hermestä pelastamaan lapsen, ja tämä veikin Ionin Delfoin oraakkelin luo Apollonin temppeliin, jossa papittaret huolehtivat lapsesta.
Myöhemmin oraakkeli kertoi Ksuthokselle, että ensimmäinen, jonka hän tapaisi lähdettyään, olisi tämän poika. Vastaantullut henkilö oli Ion, mutta Ksuthos luuli olevansa tämän biologinen isä, kun taas oraakkeli tarkoitti hänen olevan adoptioisä.
Kreusa suunnitteli tappavansa Ionin, koska hän oli mustasukkainen siitä, että Ksuthoksella oli poika mutta hän itse oli lapseton. Samaan aikaan Ion suunnitteli vahingoittavansa Kreusaa. Lopulta Kreusalle selvisi, että Ion on hänen poikansa ja Ksuthos ainoastaan adoptoi tämän.
Tuonela (albumi)

Tuonela on Amorphiksen vuonna 1999 julkaistu neljäs studioalbumi. 
Tällä albumilla Amorphis otti askelen kevyempään suuntaan: aiemmilta julkaisuilta tutut kitaristi Tomi Koivusaaren murinalaulu oli kokonaan poissa Pasi Koskisen laulaessa myös sen kappaleessa "Greed", ja aiempi death metal -tyyli oli muutenkin jätetty taka-alalle. Tomi Koivusaari soittaa sitaria kappaleessa "Greed" ja puhallinsoittaja Sakari Kukko vierailee albumilla soittamassa saksofonia ja huilua.
"Tuonela" oli ensimmäinen metallimusiikkiin perehtyneelle Metal Archives -sivustolle lisätty albumi.
Gladiaattori (Melvin Potter)

Gladiaattori, oikealta nimeltään Melvin Potter on parannuksen tehnyt superroisto Marvel-kustantamon sarjakuvissa. Hahmon loivat Stan Lee ja John Romita. Gladiaattorin ensiesiintyminen tapahtui "Daredevil"-lehden numerossa 18 (heinäkuu 1966). Gladiaattori on varsinkin Daredevilin vastustaja.
Historia.
Potter oli Daredevilin yksi ensimmäisistä vastustajista. Siviielämässä Potter toimii puvustajana. Myöhemmin Potter luopui rikollisesta elämästä ja ryhtyi Daredevilin yhdeksi suurimmista tukijoista.
Voimat ja varusteet.
Gladiaattorilla ei ole yliluonnollisia kykyjä. Hän on kuitenkin loistava lähitaistelija ja fyysisesti voimakas. Rikollisen uransa aikana Potter piti yllään paksua metallihaarniskaa ja oli aseistautunut lukuisilla teräaseilla. Varsinkin hänen ranteissaan olleet sirkkelimäiset terät osoittautuivat usein vaarallisiksi.
Ultimate Gladiaattori.
Ultimate Marvel -jatkumossa Gladiaattori tekee lyhyen vierailun taistelemalla Hämähäkkimiestä vastaan.
Televisiosarjat.
Melvin Potter esiintyy Marvel Cinematic Universeen sijoittuvassa sarjassa "Daredevil", jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä vuonna 2015. Häntä näyttelee Matt Gerald.
Potter oli suunnitellut Wilson Fiskille ja tämän rikostovereille suojaavat panssaripuvut. Hän oli joutunut tekemään tämän, koska hänen tyttöystävänsä Betsy Beatty oli uhattuna. Sarjan lopulla Matt Murdock lupaa tälle pysäyttävänsä Fiskin, jos Potter takoo hänelle uuden panssaripuvun tavallisen mustan kangaspuvun tilalle. Potterin takoma puku on samanlainen kuin sarjakuvissa esiintyvä Daredevilin puku.
Imperio

Imperio on vuosina 1994–1997 toiminut itävaltalainen elektronista musiikkia tekevä yhtye. Yhtyeen tunnetuimpia hittejä ovat muun muassa "Veni Vidi Vici"', "Amor infinitus" sekä "Nostra Culpa". Yhtyeen artistit olivat Manuela Ray ja Lawrence Madia.
Sonic Dream Collective

Sonic Dream Collective oli 1990-luvulla toiminut ruotsalainen Uppsalasta kotoisin pop- ja elektronista musiikkia esittävä yhtye.
1998 yhtye lyhensi nimensä muotoon Sonic Dream. 
Yhtyeen yksi tunnetuimmista kappaleista on "Oh Baby All". Tarja Lunnas levytti vuonna 1996 albumilleen "Oi beibi jää" yhtyeen kappaleet ”Don't Go Breaking My Heart” ja ”Oh Baby All” suomen kielelle.
Vuonna 1995 kappaleen ”Don't go breaking My Heart” julkaisun jälkeen siitä luotiin puolalainen versio ”Nie jestem zła”, jonka esitti Magdalena Sokołowska.
Katolinen liiga (Saksa)

Katolinen liiga () oli saksalaisten katolisten ruhtinaitten liitto kolmikymmenvuotisen sodan aikana. Se perustettiin vuonna 1609 protestanttisten ruhtinaitten vuotta aikaisemmin perustaman Evankelisen unionin vastavoimaksi.
Katolisen liigan perusti Baijerin herttua Maksimilian I, jonka lisäksi sen tärkeimmät jäsenet olivat Kölnin, Trierin ja Mainzin arkkipiispat. Katolisen liigan armeijan menestys jatkui kolmikymmenvuotisessa sodassa vuoteen 1631 asti, jolloin se hävisi ensimmäisen suuren taistelun Breitenfeldissä ruotsalaisia vastaan. Armeijan komentajana oli 1610–1632 Johann Tilly ja 1632–1634 Johann von Aldringen.
Katolisen liigan merkitys sotilaallisena voimana väheni huomattavasti vuonna 1632 Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolfin vallattua Baijerin ja Tillyn kuoltua. Lopullisesti liiga hajosi vuonna 1635 Prahan rauhan jälkeen, joka kielsi muodollisetkin Saksan ruhtinaitten keskinäiset liitot.
Oleg Makarov

Oleg Grigorjevitš Makarov (, 6. tammikuuta 1933 Udomljassa, Venäjän SFNT:ssä, Neuvostoliitossa – 28. toukokuuta 2003 Moskovassa, Venäjällä) oli neuvostoliittolainen insinööri ja kosmonautti.
Elämäkerta.
Oleg Makarov valmistui insinööriksi moskovalaisesta Bauman-instituutista vuonna 1957. Hän pääsi Vostok-avaruusaluksen suunnitteluinsinööriksi. Hän osallistui myös Saljut-avaruusaseman suunnitteluun. Vuonna 1966 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen. Hän kuuluin niihin kosmonautteihin, jotka koulutettiin Neuvostoliiton suunnittelemaa Kuu-lentoa varten. 
Vuonna 1973 Makarov lensi ensi kerran avaruuteen, aluksena oli Sojuz 12. Vuonna 1975 hän oli valmis Sojuz 18-1 -lennolle, jonka laukaisu jäi ballistiseksi lennoksi. Vuonna 1978 Makarov lensi Saljut 6 -avaruusasemalle Sojuz 27 -aluksella palaten Sojuz 26 -aluksella. Viimeisen avaruuslennon hän teki vuonna 1980, kun hän oli osa Saljut 6:n yhdeksättä miehistöä, avaruusalus oli Sojuz T-3. Kaikkiaan hän oli avaruudessa 21 vuorokautta.
4. huhtikuuta 1986 Makarov erosi kosmonauttijoukoista. Hänestä tuli NPO Energijan (nykyinen Energija) tekninen johtaja. Hän osallistui Mir-avaruusaseman ja Buran-avaruussukkulan suunnitteluun. 
Makarov kuoli vuonna 2003 sydänkohtaukseen. Hän oli naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Oleg Makarov sai kahdesti Neuvostoliiton sankari -mitalin ja neljä kertaa Leninin kunniamerkin.
Nuorisoilmailijat

Nuorisoilmailijat ry on helsinkiläinen purjelentoseura, joka on toiminut vuodesta 1990 Räyskälän lentopaikalta. Kerhon huoltotila oli Vallilassa, sittemmin Herttoniemessä. 
Seuran kalustoon on viime vuosina kuulunut 8 purjelentokonetta, joiden tyypit ovat Junior SZD-51-1, LS1-f, 2 x LS8a, Discus 2b, Ventus 2c, DuoDiscus X ja osuus ASK-21 -koneesta.
Blackened death metal

Blackened death metal on eräs extreme metalin alalaji, jossa on yhdistelty black- ja death metalia keskenään. Alalajista käytetään myös nimityksiä kuten black/death, death/black, black death ja death black. Yleensä ensin tuleva termi määrittelee sen, että kumpi on suurempi vaikutus.
Blackened death metalille on tavanomaista erityisen nopea ja tekninen rumputyöskentely sekä black- ja death metal -vaikutteiset kitarariffit. Laulutyöskentelyssä sovelletaan death metalista tuttua örinää, mutta joskus myös black metal -tyylistä rääkymistä. Darkthronen toinen albumi "A Blaze in the Northern Sky" oli ensimmäisiä blackened death metal -levyjä. Myös Beheritin tuotantoa voidaan pitää tyylisuunnan edustajana.
Yleensä black metal -vaikutteet näkyvät yhtyeiden tuotosten äänimaailmassa sekä tremolo-tekniikalla soitetuista kitaroista. Death metal -vaikutteiden osalta ilmenee selvimmin kenties soiton teknisyys, lyriikoiden osalta blackened deathia on vaikeampi kategorisoida. Sanoitukset saattavat death metal -tyylisesti korostaa väkivaltaa ja kuolemaa. Ne saattavat myös black metal -perinteiden mukaisesti olla nihilistisiä kannanottoja tai sitten molempien edellä mainittujen sekoitusta, kuten esimerkiksi Myrkskogin sanoituksista käy ilmi.
Sotametalli.
Sotametalli (, myös "bestial black metal" eli ’eläimellinen black metal’) on nopeatempoinen ja kaoottinen black- ja death metalin suuntaus. Laulu on matalaa murinaa ja kitaralla soitetaan nopeita, alavireisiä voimasointuja. Sanoituksissa käsitellään usein sodan ja ydintuhon kaltaisia aiheita, ja äänimaailma on tahallisen epäselvä. Kaoottisen tyylinsä vuoksi sotametallissa voi nähdä yhtymäkohtia myös grindcoreen. Lajityypin perustajina pidetään kanadalaisia Conqueroria ja Blasphemyä. Myös suomalainen Archgoat ja yhdysvaltalainen Morbosidad ovat tunnettuja.
Koloradonkuoriainen

Koloradonkuoriainen ("Leptinotarsa decemlineata") eli perunakuoriainen on tuhohyönteinen, joka on vaarallinen muun muassa perunalle.
Ulkonäkö ja koko.
Aikuinen koloradonkuoriainen on noin sentin pituinen. Sen kuperassa selässä on kirkkaankeltaisella pohjalla kymmenen mustaa pitkittäisjuovaa. Vatsapuoli on oranssi. Pää on oranssi, mustapilkkuinen. Naaras munii kerralla noin 1 000 munaa.
Levinneisyys.
Koloradonkuoriainen on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta, jossa siitä tuli paha tuholainen perunanviljelyn yleistyttyä.
Jo 1800-luvun lopulla koloradon­kuoriaisia kulkeutui toisinaan laivoissa Eurooppaan. Ne kuitenkin huomattiin ajoissa, niin että niiden leviäminen pystyttiin estämään. Varotoimena sen leviämistä vastaan useimmissa Euroopan maissa kiellettiin perunan tuonti Amerikasta. Mutta ensimmäisen maailman­sodan jälkeen vuonna 1919 koloradon­kuoriainen pääsi pesiytymään Ranskaan, josta se on vähitellen levinnyt vieraslajina suureen osaan Keski- ja Länsi-Eurooppaa. Neuvostoliittoon se tuli toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain avun mukana.
Suomeen koloradonkuoriaisia on tullut mm. maahantuodun puutavaran sekä tuulten mukana. Koloradonkuoriaista ei kuitenkaan esiinny Suomessa pysyvästi, koska kasvinterveysviranomaiset hävittävät kaikki tavatut esiintymät. Venäjällä ja Baltiassa on pysyviä koloradonkuoriaislähteitä.
Elintavat.
Koloradonkuoriainen käyttää ravinnokseen perunan lehtiä ja varsia sekä mustakoisoa ja punakoisoa.
Koloradonkuoriainen on hyvä lentäjä. Kuoriaiset nousevat usein suurina, pilvimäisinä parvina korkealle ilmaan, ja löydettyään perunamaan ne laskeutuvat sinne. Parvet ovat niin suuria, että ne voivat tuhota koko perunamaalta koko sadon parissa päivässä.
Laji ei pysty yleensä talvehtimaan Suomen leveysasteilla, mutta varmoja havaintoja talvehtimisestakin on tehty vuonna 2012. 
Tuholainen.
Suomessa koloradonkuoriainen on luokiteltu karanteenituhoojaksi. 
Koloradonkuoriaisia hävitetään pyretroideilla, sekä maassa olevia koteloita liekityksellä.
Luonnonmukaisesti viljellyt perunat

Luomuperunat ovat perunoita, jotka on kasvatettu luonnonmukaisiksi hyväksytyillä viljelymenetelmillä. Suomessa luomuviljelyssä suosittuja perunalajikkeita ovat Van Gogh ja Nicola sekä Asterix. Myös Rikeaa käytetään luomuperunaviljelyssä lajikkeena.
Suomessa virallisen luomuluokituksen antaa valtio (aurinkomerkki). Toinen tapa luomuluokitella elintarvike on Luomuliiton leppäkerttumerkki, kolmas biodynaamisen yhdistyksen Demeter-merkki ja neljäs Euroopan unionin luomumerkki.
Keskiniemen tunnusmajakka

Keskiniemen tunnusmajakka eli pooki, joskus myös Karvon pooki, on tunnusmajakka Keskiniemessä Hailuodon pohjoisrannalla. Se sijaitsee Keskiniemessä Karvon rannalla, noin kuusi kilometriä koilliseen Marjaniemen kylästä. 
Pookin on suunnitellut Albin Stjerncreutz ja se valmistui vuonna 1857 varoittamaan merenkulkijoita Keskiniemestä pohjoiseen levittäytyvistä hiekkasärkistä. Se on Hailuodon vanhin säilynyt merimerkki ja kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennelma. Pooki on rakenteeltaan samankaltainen samana vuonna rakennetun Härkmeren pookin kanssa. 
Tornin alaosa on kuutiomainen kuuden metrin korkeudelle saakka, ja siitä ylöspäin torni on tylppäkärkisen pyramidin muotoinen. Pookin sisällä on noin 70 senttimetrin vahvuinen tuuliankkuriksi tarkoitettu kivikerros. Tuuliankkuri on kuitenkin liian kevyt, joten torni on tuettu jokaisesta nurkastaan myös viistoparruin. Tornin rakentamiskustannukset olivat 439 hopearuplaa. Pookin ulkopinnat ovat valkoiseksi maalattua lautaa, ja sen huipulla on tunnuskuviona puinen kuusikulmainen nuppi. Alun perin tornin alaosa oli maalattu punaiseksi. Tornin korkeus maanpinnasta on 18,9 metriä ja merenpinnasta 20,4 metriä.
Tunnusmajakan vieressä on vuonna 1908 valmistunut rautaristikkorakenteinen sektoriloisto. Loiston värilliset sektorit poistettiin 1990-luvulla, ja se näyttää nykyisin väritöntä vilkkuvaloa ympäri näköpiirin.
Keskiniemessä on ollut merimerkki jo vuonna 1785, sillä sellainen on merkitty Henrik Wacklinin julkaisemaan merikarttaan.
Väylävirasto kunnosti huonoon kuntoon päässeen pookin rakenteet loppukesällä 2024. Työn yhteydessä pookit huonot puuosat uusittiin, vanhaa kunnossa olevaa rakennetta säästettiin ja pooki maalattiin kauttaaltaan uudelleen.
Kavaljeeri

Kavaljeeri (, , oik. = ratsumies, ritari, &lt; lat. caba’llus = hevonen) on ollut hovissa palveleva aatelismies, myöhemmin tarkoittanut hienotapaista herrasmiestä, naisen miehistä saattaja, suojelijaa, tanssittajaa. Englannin historiassa Kaarle I Stuartin kannattajista sisällissodan aikana (1642–1645) käytetty nimitys.
Husqvarna

Husqvarna on ruotsalainen monialayritys, joka valmistaa metsä- ja puutarhakoneita. Lisäksi Electrolux käyttää Husqvarnaa tuotemerkkinään kodinkoneissa, ja Husqvarna-moottoripyöriä valmistetaan KTM:n kanssa samassa tehtaassa. Ensimmäinen Husqvarnan tehdas perustettiin vuonna 1689. Se toimi silloin asepajana. Asetehtaan osa siirrettiin 1689 Jönköpingistä naapuriin Huskvarnaan, ja siitä tuli osakeyhtiö. 
Historia.
Tammikuussa 2023 suuryhtiö Bosch halusi ostaa 12 prosenttia Husqvarnan osakekannasta.
Moottoripyörät.
Moottoripyöriä Husqvarna on valmistanut vuodesta 1903. Moottoripyörävalmistus siirtyi Ruotsista italialaisen Cagivan omistukseen 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 2007 moottoripyöräosaston osti BMW. Husqvarna valmistaa enduro- ja motocross- ja supermotopyöriä katu- ja kilpakäyttöön. Vuodesta 2013 Husqvarnan moottoripyörävalmistus on kuulunut KTM Industries'n alaisuuteen.
CEmt

CEmt on VR:n sinisten vaunujen makuuvaunutyyppi. Vaunut rakennettiin Pasilan konepajalla Helsingissä vuosina 1970–1984. Uudemmat, kaksikerroksiset Edm-makuuvaunut ovat 2000-luvulla pääosin syrjäyttäneet ne, mutta sinisiä makuuvaunuja käytetään vielä Helsingin ja Kolarin välisissä yöjunissa sekä Rovaniemelle kulkevissa yöjunissa sesonkiaikaan.
Historia.
Vielä 1960-luvun lopulla Suomessa kaikki makuuvaunut olivat puuvaunuja, mutta silloin tarvittiin modernimpia makuuvaunuja. CEmt-makuuvaunumalli perustui sinisten vaunujen malliin teräsrungolla. Ensimmäinen 41 vaunun sarja valmistettiin 1970-luvun alussa. Vuonna 1979 mallia päivitettiin hieman, muun muassa korirakenne ja sisustus uusittiin. Nämä vaunut valmistettiin kahdessa erässä vuoteen 1984 asti. Uudempien, kaksikerroksisten Edm-makuuvaunujen tultua käyttöön vuodesta 2006 alkaen vanhemmat CEmt-vaunut poistettiin kokonaan käytöstä. Loput, uudemman sarjan CEmt-vaunut uusittiin hieman, mutta suurin osa sisustuksesta on kuitenkin edelleen alkuperäistä.
CEmt on vanhin VR:n edelleen käytössä oleva matkustajavaunumalli (tosin Sm2-sähkömoottorijunat ovat muutaman vuoden vanhempia), ja se on myös viimeinen matkustajavaunumalli, jota ei ole maalattu VR:n vihreä-valkoisella värimaailmalla ja viimeinen, jota ei ole varustettu automaattiovilla. Eil-lähiliikennevaunujen ohella CEmt-vaunuissa on VR:n viimeiset perinteiset käymälät, jotka laskevat jätökset suoraan raiteille. Edm-vaunujen kolmas tuotantosarja otetaan käyttöön vuonna 2024, jolloin viimeiset CEmt-vaunut poistetaan käytöstä. VR:n mukaan viimeisiä CEmt-vaunuja käytetään kuitenkin väliaikaisesti varavaunuina 2030-luvulle asti.
Useita CEmt-vaunuja on muunnettu muiksi vaunuiksi eri tarkoituksiin. Vaunu 24115 muutettiin vuonna 1990 salonkivaunuksi, jolloin vaunun toisessa puoliskossa hytit poistettiin ja paikalle rakennettiin sali pöytieen ja tuoleineen sekä keittiö. Vaunu yhdessä lähes identtisen tyhjästä rakennetun kopion kanssa oli VR:n käytössä tilausliikenteessä aina 2010-luvulle asti. Vaunu 24087 muutettiin vuonna 2014 Emx-vaunuksi VR:n tavarajunien miehistön vaunuksi. Tähän vaunuun ei tehty suuria muutoksia.
Viime vuosina joitakin vaunuja on myyty yksityisille toimijoille tai museoyhdistyksetille. Haapamäen höyryveturipuistossa on kaksi CEmt-vaunua (numero 24113 ja 24114), joita käytetään yöpymiseen puistoalueella.
Ominaisuudet.
CEmt-makuuvaunussa on kuusi ulko-ovea: kaksi molemmissa päissä ja kaksi etu- ja takaosassa vaunun sivuilla. Ovet edustavat VR:n vanhaa mallia joka avataan käsin. Katossa ei ole aallotettuja uria kuten muissa sinisissä vaunuissa. Katto on myös hieman korkeampi kuin muissa sinisissä vaunuissa, joten vaunun sisälle mahtuu kolme sänkyä päällekkäin. Kaiken kaikkiaan vaunussa on 12 hyttiä ja 35 vuodepaikkaa. Joka hytissä on ikkuna, pesuallas ja peilikaappi. Vaunussa on kaksi WC:tä, toinen on isompi ja toinen on pienempi, koska öljylämmitin rajoittaa sen kokoa. Käymälät ovat ns. perinteisiä allelaskevia reikäkäymälöitä, joissa jätökset lasketaan suoraan kiskoille. CEmt-vaunuissa ei ole ilmastointia, suihkua eikä pyörätuolimatkustajille esteetöntä hyttiä tai käymälää.
Rkt

Rkt voi tarkoittaa anakin seuraavia asioita:
Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista

Taulukoita Aurinkokunnan planeetoista:
Ratatietoja.
Sideerinen kiertoaika vuosina ilmoitettu suhteessa Maan sideeriseen kiertoaikaan. Keskietäisyys kilometreinä on radan isoakselin puolikas.
Fysikaalisia tietoja.
Suurin kirkkaus on suurin niin sanottu "visuaalinen magnitudi" (katso magnitudi). Lisähuomautuksia:
Tietoja planeetoista, yksikkönä Maan vastaava ominaisuus.
Lähde: NASA
Lähteet.
Taulukoiden suureiden suhteen katso tarvittaessa myös: Notes on the Fact Sheets Nasa
Chris Wolstenholme

Christopher "Chris" Tony Wolstenholme (s. 2. joulukuuta 1978 Rotherham, Yorkshire, Englanti) on brittiläisen Muse-yhtyeen basisti ja taustalaulaja.
Varhaisvuodet.
Chris Wolstenholme asui lapsuutensa Rotherhamissa, ennen kuin muutti Teignmouthiin, Devoniin vuonna 1989. Siellä asuessaan hän soitti rumpuja erinäisissä kokoonpanoissa. Siellä hän tapasi myös ensimmäistä kertaa tulevat bändikaverinsa Matthew Bellamyn ja Dominic Howardin.
Kahden vuoden epäonnistuneiden basistietsintöjen jälkeen Matthewn ja Dominicin yhtyeellä ei ollut basistia, joten Wolstenholme luopui rummuista ja alkoi soittaa bassoa
ensimmäisen kerran elämässään. Yhtye tunnettiin aluksi mm. nimellä The Rocket Baby Dolls. Sittemmin yhtye vaihtoi nimeään useaan otteeseen, kunnes päätyi nimeen Muse.