Blackfoot

Blackfoot on yhdysvaltalainen southern rock -vaikutteinen hard rock -yhtye. Se perustettiin alun perin vuonna 1969 ja sen suurin menestyskausi oli 1970- ja 1980-lukujen taitteessa.
Historia.
Perustaminen (1969–1973).
Jacksonvillessä Floridassa asuneet Rick Medlocke (laulu, kitara), Charlie Hargrett (kitara) ja Greg T. Walker (basso) perustivat vuonna 1969 Fresh Garbage -nimisen yhtyeen. Myöhemmin mukaan liittyi myös rumpali Jakson Spires. Vuonna 1970 nimeksi vakiintui Blackfoot samannimisen intiaanikansan mukaan (Spiresin, Walkerin ja Medlocken juuret ovat Pohjois-Amerikan alkuasukas- ja intiaanikulttuureista).
Yhtye keikkaili pienissä klubeissa, ja kun menestystä ei alkanut kuulua, se hajosi vuonna 1971 Rick Medlocken ja Greg T. Walkerin liityttyä juuri perustettuun southern rock -yhtyeeseen Lynyrd Skynyrdiin. Vuotta myöhemmin Medlocke, Haggrett ja Spires kasasivat Blackfootin uudelleen ja parin miehistönvaihdoksen jälkeen Walker palasi yhtyeeseen vuonna 1973.
Ensimmäiset albumit (1974–1977).
Yhtye aloitti kovan treenaamisen ja tulosta alkoi tulla, kun yhtye sai levytyssopimuksen Island Recordsilta ja vuonna 1975 julkaistiin esikoisalbumi "No Reservations". Albumi ei ollut suuri menestys, mutta sen myötä yhtye pääsi keikkailemaan Yhdysvaltain eteläosiin, jossa southern rock oli suosiossa. Island Records ei jatkanut yhtyeen sopimusta ja seuraavan "Flying High" -albumin (1976) julkaisi Epic Records. Tälläkään kertaa menestystä ei tullut ja Epic pudotti yhtyeen listoiltaan. Kiertueita kuitenkin jatkettiin ja yhtye pääsi lämmittelemään suuria nimiä kuten Kiss ja Peter Frampton.
Menestykseen (1978–1982).
Vuonna 1978 hajoamisen partaalla ollut Blackfoot sai managerikseen yhtyeestä kiinnostuneen tuottaja/manageri Al Nallin. Nallin kautta yhtye sai levytyssopimuksen Atco Recordsilta ja hänen johdolla alettiin levyttää uutta materiaalia. Vuonna 1979 julkaistu "Strikes" osoittautui yhtyeen läpimurroksi. Yhtyeen southern rockiin oli otettu vaikutteita kaupallisesta hard rockista ja kappaleesta "Train Train" tuli yhtyeen ensimmäinen hittisingle. Kappaleesta "Highway Song" tuli yhtyeen tunnuslaulu ja klassikon arvoinen kappale. Samana vuonna Blackfoot teki menestyksekkään kiertueen Yhdysvalloissa. Vuonna 1980 julkaistiin "Tomcattin"', joka oli edeltäjäänsä verrattuna enemmän perusrock-vaikutteinen. Albumilta löytyy "Gimme Gimme Gimme", joka on yksi yhtyeen tunnetuimmista kappaleista. 
Yhtye alkoi näihin aikoihin saada suosiota myös Euroopassa, jossa Blackfoot teki samana vuonna ensimmäisen kiertueensa. Vuonna 1981 julkaistu "Marauder" oli sekoitus heavy metalia ja yhtyeen perinteistä southern rock -soundia. Albumilta löytyvät mm. fanien suosikeiksi nousseet "Good Morning" ja "Rattlesnake Rock 'N' Roller" ja myös listamenestystä saanut "Fly Away". Blackfoot esiintyi saman vuoden Monsters of Rock -festivaaleilla Doningtonissa ja Euroopan-kiertueella nauhoitettiin vuonna 1982 vain Euroopassa julkaistu "Highway Song - Live" -albumi.
Viimeiset vuodet (1983–1986).
Vuonna 1983 musiikkimaailmassa puhalsivat uudet tuulet. Southern rock julistettiin kuolleeksi musiikkibisneksessä ja kaupallinen heavy metal eli uutta nousukautta. Blackfootin manageri ja levy-yhtiö painostivat yhtyettä muuttamaan tyyliään tähän suuntaan menestyksen toivossa ja yhtyeessä ruvettiin toimiin. Blackfootiin otettiin kosketinsoittajaksi Uriah Heepistä tuttu Ken Hensley. Hensley oli kirjoittanut Heepin lähes kaikki menestyneimmät kappaleet ja Blackfootissa toivottiin hänen tekevän saman. Samana vuonna julkaistiin "Siogo"-albumi, joka edusti 1980-luvun kaupallista, AOR-vaikutteista heavy metalia syntetisaattoreita ja hiottua tuotantoa myöten. Yhtye teki promovideot kappaleista "Send Me an Angel" ja "Teenage Idol" ja sai jonkun verran soittoaikaa MTV-musiikkikanavalla.
"Siogo" ei ollut kuitenkaan kaikkien toivoma menestys, mikä alkoi nakertaa myös yhtyeen jäsenten välejä. Yhtyeen alkaessa levyttää seuraavaa albumia kitaristi Charlie Hargrett lähti yhtyeestä musiikillisten erimielisyyksien takia. Kaiken lisäksi yhtye joutui levyttämään jo valmiin albumin uudestaan levy-yhtiön pidettyä sitä julkaisukelvottomana. Epätasainen "Vertical Smiles" -albumi julkaistiin 1984 ja se ei menestynyt enää aiempien albumien tapaan.
Vuoden 1985 alussa Ken Hensley erosi yhtyeestä kesken kiertueen kuultuaan entisen bändikaverinsa ja Uriah Heep -laulajan David Byronin kuolemasta. Hensleyn tilalle tuli kitaristi/kosketinsoittaja Bobby Barth. Menestyksen haihtuessa ja keikkapaikkojen pienentyessä yhtyeen ilmapiiri huononi ja lopulta vuoden 1986 helmikuussa Blackfoot lopetti toimintansa.
Rick Medlocken Blackfoot (1987–1996).
Rick Medlocke kokosi uudet muusikot ympärilleen ja jatkoi musisointia Blackfootin nimellä vuonna 1987. Samana vuonna julkaistiin albumi "Rick Medlocke and Blackfoot". Medlocke oli nyt yhtyeen johtohahmo ja keulakuva. Vuonna 1991 julkaistiin albumi "Medicine Man" ja 1994 "After the Reign". Albumit eivät ole olleet suuria kaupallisia menestyksiä ja fanien keskuudessa ne on otettu vastaan ristiriitaisin tuntein. Vuonna 1996 Medlocke liittyi Lynyrd Skynyrdiin.
Blackfoot 2000-luvulla (2004–2011).
Blackfootin alkuperäiset jäsenet Hargrett, Spires ja Walker kokosivat yhtyeen uudestaan vuonna 2004. Laulaja-kitaristiksi tuli yhtyeessä jo 1980-luvulla vaikuttanut Bobby Barth. He keräsivät internet-addressilla nimiä saadakseen Medlocken palaamaan, mutta hän päätti pysyä Lynyrd Skynyrdissä. Yhtye koki kuitenkin takaiskun maaliskuussa 2005, kun Jakson Spires kuoli äkillisesti aneurysman seurauksena. Yhtyeen mukaan Spires olisi halunnut Blackfootin jatkavan ilman häntäkin, joten toiminta jatkui ja uudeksi rumpaliksi tuli itävaltalainen Christoph Ullmann. Ullman soitti yhtyeessä vuoden 2006 loppuun, jolloin hänen tilalleen tuli ensin Mike McConnell ja sittemmin Michael Sollars. 
Bobby Barth oli terveydellisten syiden takia sivussa lähes koko vuoden 2006, jolloin häntä tuurasi Jay Johnson. Johnson jäi yhtyeeseen vielä Barthin palattuakin vuoden 2007 loppuun. Vuonna 2007 julkaistiin live-DVD/CD "Train Train".
Barth joutui jättämään yhtyeen vuonna 2010 jälleen terveydellisten syiden takia. Hänen tilalleen tuli kitaristi-laulaja Mike Estes. Rumpaleina vuosina 2009-2011 Sollarsin lähdettyä toimivat Scott Craig (2009-2010) ja Kurt Pietro (2010-2011). Hargrett jätti yhtyeen kesällä 2011 ilmeisesti sopimuksellisista syistä ja hänen tilalleen tuli Randy Peak. Blackfoot vieraili loppuvuonna 2011 vielä esiintymässä Suomessa, mutta pian sen jälkeen lopetti toimintansa Rickey Medlocken kiellettyä nimen käytön. Walker, Haggrett, Estes ja Pietro kokoontuivat myöhemmin uudelleen nimen Fired Guns alla. 
Uusi Blackfoot (2012–).
Vuonna 2012 Blackfootin alkuperäinen kitaristi-laulaja Rick Medlocke kokosi Blackfootin uudelleen valitsemistaan muusikoista. Medlocke itse on mukana tuottajan roolissa eikä esiinny kokoonpanossa. Hänen mukaansa tavoitteena on päästä yhtyeen 1980-luvun alun tunnelmiin tuoreilla voimilla.
Uuden Blackfootin ensimmäinen albumi "Southern Native" ilmestyi elokuussa 2016.
Blackfootin täysin uudistettu kokoonpano esiintyi ensimmäistä kertaa 11. kesäkuuta 2021.