tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julius Conrad Antell

Julius Conrad (Konrad) Antell (18. helmikuuta 1768 Oulu – 2. huhtikuuta 1835 Oulu) oli lakimies, joka toimi tullihallituksen ylijohtajana. 
Antellin vanhemmat olivat tullikirjuri, vt. tullitarkastaja Henrik Antell ja Helena Nordheim ja puoliso vuodesta 1800 Anna Katarina Engman (k. 1846). Antell opiskeli Oulun triviaalikoulussa ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1783. Tuomarintutkinnon hän suoritti 1788, jolloin hän toimi myös Vaasan hovioikeuden auskultanttina. Antell oli Oulun lääninhallituksen lääninkanslisti 1784 ja Oulun läänin vt. lääninsihteeri 1789, Kajaanin pataljoonan sotatuomari vuodesta 1790, viranvaihdon kautta Kemin ja Kajaanin kihlakuntien tuomari vuodesta 1792 ja tuomiokunnan jaon jälkeen Kemin tuomiokunnan tuomari 1804–1812. Laamannin arvonimen 1804 saanut Antell oli Oulun läänin vt. maaherra 1802–1804 ja päätullijohtokunnan eli tullihallituksen ylitirehtööri vuodesta 1828, mistä tehtävästä hän sai eron 1831. 
Antell oli Nybyn lasitehtaan omistaja 1813–1816.
Oliver Wendell Holmes

Oliver Wendell Holmes (29. elokuuta 1809 – 7. lokakuuta 1894) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja lääkäri.
Holmes kirjoitti runsaasti enimmäkseen humoristisia ja satiirisia runoja, esimerkiksi kokoelmat "Humorous poems" (1865), "Songs of many seasons" (1874), "The iron gate and other poems" (1880). Ehkä parasta Holmes on luonut filosofisten pakinoiden alalla. Niitä ovat "Autocrat of the breakfast table" (1859), "The poet at the breakfast table" (1872) ja "Over the teacups" (1890). Holmesin romaaneista mainittavia ovat "Elsie Venner" (1861), "The guardian angel" (1868), ja "A mortal antipathy" (1885). Holmesin kootut teokset ilmestyivät 1890. Holmesin poika oli yhdysvaltalainen oikeustieteilijä Oliver Wendell Holmes, Jr.
Christian Avellan

Christian (Kristian) Avellan (30. heinäkuuta 1778 Tenhola – 19. elokuuta 1848 Nauvo) oli suomalainen tuomari ja virkamies, joka toimi tullihallituksen ylijohtajana. 
Christian Avellanin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Avellan ja Eva Helena Dickman. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1794 ja suoritti tuomarintutkinnon 1800, jolloin hän myös toimi Turun hovioikeuden auskultanttina. Varatuomarin arvon Avellan sai 1808. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari vuodesta 1803, kanslisti vuodesta 1809, ylimääräinen viskaali vuodesta 1810, notaari vuodesta 1811 ja protonotaari vuodesta 1816. Samasta vuodesta Avellan toimi senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteerinä sekä Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttorin asiamiehenä 1819–1827. Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvos hänestä tuli 1827 ja päätullijohtokunnan eli tullihallituksen ylitirehtööri vuonna 1831, mistä tehtävästä hän sai eron 1841.
Vuoden kuvittaja -palkinto

Vuoden kuvittaja -palkinto on Kuvittajat ry:n vuosittain jakama palkinto kuvittajalle, tiimille tai työryhmälle, joka on edistänyt ja edustanut alaa merkittävällä tavalla. Palkinnon suuruus on 10 000 euroa ja se rahoitetaan Kopiosto ry:n keräämillä tekijänoikeuskorvauksilla..
Vuonna 2019 Kuvittajat ry teki palkintouudistuksen, jossa aiemmat palkinnot yhdistettiin, ja näin tuli mahdolliseksi jakaa yksi suuri kuvittajapalkinto.
Palkitut.
Lähde
Herman Peter Höckert

Herman Peter (Petter) Höckert (14. elokuuta 1824 Vaasa – 27. helmikuuta 1891 Nauvo) oli suomalainen tuomari ja virka- ja valtiopäivämies, joka toimi tullihallituksen ylijohtajana. 
Höckertin vanhemmat olivat kauppias Herman Gustaf Höckert ja Karolina Elisabet Malm. Vaasan triviaalikoulun oppilas Höckert tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1841 ja opiskeli yliopistossa oikeustiedettä vuodesta 1843 ja venäjän kieltä Moskovassa 1844. Tuomarintutkinnon 1845 suorittanut Höckert oli samana vuonna Vaasan hovioikeuden auskultantti. Varatuomarin arvon Höckert sai 1850 ja kihlakunnantuomarin arvonimen 1862. Turun hovioikeuden auskultantiksi hän tuli 1849 ja Turun ja Porin läänin varalääninkamreeriksi 1850 ja varalääninsihteeriksi 1856. Helsingin alipoliisimestarina Höckert toimi vuodesta 1861, päätullijohtokunnan eli tullihallituksen sihteeri hän oli vuodesta 1863 ja asessori vuodesta 1867. Höckert toimi Turun kunnallispormestarina vuodesta 1869 ja senaatin valtiovaraintoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1881. Samana vuonna hänestä tuli tullihallituksen ylijohtaja, mistä tehtävästä hän sai eron 1890. Tällöin hänelle myönnettiin myös valtioneuvoksen arvo. 
Höckert oli porvarissäädyssä Turun edustaja valtiopäivillä 1872 ja 1877–1878.
Oliver Wendell Holmes (nuorempi)

Oliver Wendell Holmes, Jr. (8. maaliskuuta 1841 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 6. maaliskuuta 1935, Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen juristi, tuomari ja oikeustieteilijä, joka toimi Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomarina yli 30 vuotta.
Holmesin isä oli lääkäri ja kirjailija Oliver Wendell Holmes. Nuorempi Holmes palveli sotilaana Yhdysvaltain sisällissodassa, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Harvardin yliopistossa. Uransa alussa hän toimi American Law Review'n toimittajana ja julkaisi merkittävän teoksen "The Common Law" (1881). Holmes nimitettiin Harvardin yliopiston professoriksi vuonna 1882, Massachusettsin korkeimman oikeuden tuomariksi vuonna 1889, ja presidentti Franklin D. Roosevelt nimitti hänet vuonna 1902 Yhdysvaltain korkeimman oikeuden tuomariksi.
Oikeustiede.
Holmes kuuluu amerikkalaisen oikeusrealismin varhaisimpiin edustajiin, ja häntä on myös pidetty suuntauksen perustajana. Holmesin oikeusteoria kiteytyy hänen toteamuksiinsa, että "oikeuden elämä ei ole ollut logiikkaa, vaan kokemusta" () ja "oikeus ei ole taivaalla leijuva henkiolento" (). Holmesin teoriassa oikeus ilmenee tuomioistuinten ja viranomaisten faktisina reaktiotapoina, eli se on ajasta, paikasta ja olosuhteista riippuvainen tosiasiallinen entiteetti, jota hallitsevat tavoitteelliset näkökohdat. Esimerkiksi yksityisoikeudellisen sopimuksen sitovuus merkitsee Holmesille vain todennäköisyyttä, että tuomioistuin määrää sopimusta rikkoneelle taholle vahingonkorvausvelvollisuuden. Hänen mukaansa oikeustieteen tulee lähestyä oikeutta lainrikkojan näkökulmasta ja pyrkiä laatimaan ennustuksia tuomioistuinten tulevista ratkaisuista.. Holmes ei pitänyt kovin luotettavana perinteisten oikeuslähteiden, kuten lainsäädännön ja prejudikaattien, tuottamaa tietoa, ja tiedon tuleekin sen lisäksi perustua empiiristen yhteiskuntatieteiden tuottamaan uudenlaiseen ja luotettavampaan tietoon oikeudesta ja yhteiskunnasta.
Holmesin käsityksen ongelmana on pidetty sitä, että kun preskriptiivinen eli ohjaava normi korvataan tosiasiallisen käyttäytymisen deskriptiolla eli kuvauksella, ei ole enää mittapuuta sille, millä kriteereillä tietty tuomioistuinratkaisu voidaan katsoa oikeelliseksi eli lainmukaiseksi. Holmesin ehdottama lainrikkojan näkökulma oikeuteen siis sivuuttaa tuomarin oikeudellisen tiedonintressin. Holmesin on katsottu ennakoineen oikeuden yhteiskuntatieteellisen analyysin läpimurtoa 1900-luvulla. Hänen ennustuksensa sen merkityksestä oikeustieteessä on osoittautunut sikäli oikeaksi, että esimerkiksi oikeussosiologia ja oikeustaloustiede ovat nousseet perinteisen lainopin rinnalle, mutta sikäli väärässä, että ne eivät ole syrjäyttäneet sitä.
Edistysseurojen Kustannus

Edistysseurojen Kustannus oli suomalainen vuosina 1917–1923 toiminut kustannusliike. Se julkaisi "Koti"-, "Naisten lehti"-, "Suomen Sotilas"- ja "Tuleva Suomi" -nimisiä aikakauslehtiä ja kustansi vuosina 1917–1922 noin 140 kirjaa, joista pääosa oli tietokirjoja. Raittiuden Ystävät omisti 33% kustannusliikkeen osakkeista. Edistysseurojen Kustannus jätti konkurssianomuksen helmikuussa 1923.
Abraham Nordenstedt

Abraham Nordenstedt, vuoteen 1788 Qvarnstedt (20. joulukuuta 1764 Tammisaari – 28. tammikuuta 1820 Turku) oli suomalainen maanmittari, joka toimi Maanmittauslaitoksen ylijohtajana. 
Nordenstedtin vanhemmat olivat seppämestari Abraham Qvarnstedt ja Maria Öhberg ja puoliso vuodesta 1819 Hedvig Charlotta Nygren (k. 1838). Nordenstedt opiskeli Turun katedraalikoulussa vuodesta 1775 ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1782. Maanmittausoppilas hän oli 1784 ja maanmittausauskultantti 1786. Nordenstedt toimi varamaanmittarina Hämeen läänissä vuodesta 1788 ja toimituskomissaarina armeijan laivastossa 1790. Jouduttuaan tuolloin sotavangiksi Koivistolla hän palasi vt. maanmittariksi 1792. Komissiomaanmittari Hämeen läänissä hänestä tuli 1795 ja ylimaanmittauskonttorin insinööri Tukholmassa 1798. 
Nordenstedt sai ensimmäisen insinöörin arvonimen 1802 ja maanmittaustirehtöörin arvonimen 1805. Samana vuonna hänestä tuli kamarikollegion 3. eli Suomen provinssikonttorin kamreeri. Eron tehtävästä ja luvan muuttaa Suomeen hän sai 1812, jolloin hänestä tuli Päämaanmittauskonttorin eli Maanmittauslaitoksen ylitirehtööri.
Urho Åberg

Urho August Åberg, sukunimi vuodesta 1939 "Orola" (17. marraskuuta 1887 Nurmijärvi – 5. joulukuuta 1942 Espoo) oli suomalainen yliarkkitehti.
Urho Åbergin vanhemmat olivat rakennusmestari August Viktor Åberg (1863–1942) ja Alina Otontytär Markkula (1865–1942). Åberg toimi arkkitehtinä vuodesta 1914 alkaen aluksi yhdessä Ivar ja Valter Thomén kanssa. Hän oli asutushallituksen rakennustoimiston johtajana 1917–1925 ja "Arkkitehtitoimisto Borg-Siren-Åbergin" osakkaana arkkitehtien Kaarlo Borgin ja J. S. Sirénin kanssa vuosina 1918–1925. Tämän jälkeen Åberg toimi yksityisarkkitehtinä. Hän oli "Sementinvalmistajien yhdistyksen" johtajana vuodesta 1925 alkaen, Pellervon rakennusteknisenä avustajana vuodesta 1919 ja hän toimi maatalousministeriön asutusasiainosaston (ASO) pääarkkitehtinä. Hän julkaisi rakennusoppaita ja tyyppipiirustuksia sekä kirjoitti lehtiartikkeleita. Åberg asui Leppävaarassa Villa Ylänteessä vuodesta 1930 alkaen.
Suunnittelutöitä.
Arkkitehtitoimisto Borg-Siren-Åbergin palveluksessa:
Yksityisarkkitehtinä:
Tyyppipiirustuksia:
Julkaisuja.
Nimellä "Urho Orola":
Mike Garcia

Michael Garcia (s. 24. huhtikuuta 1976 Santa Clarita, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Kalifornian 25. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa toukokuusta 2020 lähtien. Hän on naimisissa Rebecca Garcian kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta. Irakin sodan aikana Garcia palveli Yhdysvaltain merivoimissa.
Berezno (järvi Štšukinon pitäjässä, Pustoškan piiri)

Berezno () eli myös Berezno II on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. Venäjän sana Bereznjak () tarkoittaa "koivumetsää" tai "koivikkoa", joten järven nimi voidaan suomentaa "Koivujärvi".
Maantietoa.
Järvi on 1,5 kilometriä pitkä, 0,75 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,01 neliökilometriä eli 101 hehtaaria. Järvi on selkeän muotoinen ja sen lounaispäässä sijaitsee leveä lahti. Järven keskellä on kaksi pientä saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,8 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 1,3 metriä ja syvänteessä on 3 metriä vettä. Järven rannat ovat ilmakuvien perusteella matalat, sillä tiheä vesikasvillisuuden vyöhyke on leveä ja erityisesti edellä mainittu lahti vaikuttaa lähes umpeen kasvaneelta. Järven ympäristö on peltomaata ja niittyjä, joita metsämaa hieman polkkoo osiin. Vasilkin () kylä on 1,8 kilometriä pitkä raitti, joka alkaa järven etelärannasta ja jatkuu lähes Losnon pohjoispään korkeudelle asti. Raitti on osa Pustoškasta alkava tietä, joka ohittaa Losnon ennen kuin se kääntyy kohti Krasnojeta () pohjoisessa. Kylässä tiestä haarautuu raittia jatkava tie, joka päättyy Bereznon rantaan.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, säyne, suutari, kiiski, sorva, rantanuoliainen, mutakala, salakka, pasuri ja ruutana. Järven pohja on mutaa ja rannat ovat siltin sekaista hiekkaa, jonka päälle on laskeutunut mutaa. Rannat ovat monin paikoin soistuneet ja rannasta kasvaa järvelle kelluvia hetteikköjä.
Vesistösuhteita.
Berezno sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Bereznitsa lyhyt oja järven eteläpuolella ja se kuuluu luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järven pohjoisrantaan laskee pohjoistesta tuleva Asnjanka ( ), jonka lähdejärvi on Osno. Myös järven itärantaan on kartoissa merkitty metsäoja. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 51 tai 44,66 neliökilometriä . Bereznon laskuoja Bereznitsa () lähtee kylän takaa ja se laskee kilometrin jälkeen Losnoon. Vesireitti jatkuu Losnosta Dubnon () ja Šilovskojen () kautta Zavolotskojessa sijaitsevaan Lubjanan () lahteen. Lahdensuussa Velikaja jatkaa kohti luodetta.
El Pason piirikunta (Colorado)

El Pason piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 720 403 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Colorado Springsin kaupunki. Piirikunta on perustettu 1. marraskuuta 1861.
Väestö.
Piirikunnan asukkaista 68,7 prosenttia on valkoisia, 14,47 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 6,11 prosenttia afroamerikkalaisia. 96,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34,3 vuotta.
Arvo O. Aalto

Arvo Oskar Aalto (16. lokakuuta 1903 – 3. tammikuuta 1962) oli suomalainen arkkitehti.
Aallon isä Oskar Aalto omisti maalausliikkeen. Aalto kävi keskikoulun ja suoritti koristemaalarin tutkinnon Taideteollisuuskoulussa 1922. Hän toimi sitten maalausyrittäjänä ja suoritti samalla yksityisoppilaana ylioppilastutkinnon 1929. Hän valmistui sen jälkeen arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta. Aallolla oli vuodesta 1935 alkaen yhteinen arkkitehtitoimisto Niilo Kokon kanssa ja vuonna 1942 toimiston osakkaaksi tuli lisäksi Veli Valorinta. Toimisto suunnitteli useita kohteita Helsingin keskustan alueella. 
Vuonna 1933 arkkitehtiylioppilaat Arvo Aalto, Niilo Kokko, Olavi Laisaari, Viljo Revell ja Heimo Riihimäki perustivat Oy Lasipalatsi Ab:n. Yhtiön tarkoituksena oli vuokrata entisen Turun kasarmin tontti ja rakentaa tontille väliaikainen liikerakennus. Vuonna 1935 Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta (SOK) ja Voinvientiosuusliike Valio ostivat yhtiön ja antoivat liikerakennuksen suunnittelun Kokon, Revellin ja Riihimäen tehtäväksi. Lasipalatsin liikerakennus valmistui 1936.
Pieter Corneliszoon Hooft

Pieter Corneliszoon Hooft (1581–1647) oli alankomaalainen runoilija ja historioitsija.
Hooftin oli saanut tyyliinsä vaikutteita merkittäviltä italialaisilta runoilijoilta. Hänen pääalansa oli eroottisuus. Sen alan runokokoelmista ovat merkittäviä "Af beeldinghen van Minne" ja "Minneliederen". Hooftin näytelmistä parhaita ovat paimennäytelmä "Granida" (1605) ja murhenäytelmät "Geeraerdt van Velzen" (1613) ja "Beato" (1616). Hooftin esikuva historiankirjoittajana oli Tacitus, jonka teokset hän käänsi hollanniksi. Hooftin omista historiallisista teoksista on merkittävin "Nederlandsche Historien" (1642), joka käsittelee aikaa 1555–1587. Asuinlinnaansa Muideniin Hooft kokosi ympärilleen ajan älymystöä Muiderkring-piiriksi.
Lil Uzi Vertin diskografia

Tämä on rap-artisti Lil Uzi Vertin diskografia, joka käsittää kaksi studioalbumia, yhden deluxe albumin, neljä mixtapea, neljä EP:tä ja 29 singleä.
Losno (järvi)

Losno () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 4,846 neliökilometriä eli 485 hehtaaria. Järven muoto on rikkonainen johtuen sekä järven suurista saarista että lahtien ja niemien polveilevasta kulusta. Järvellä on kymmenen saarta, joiden yhteispinta-ala on 30,6 hehtaaria. Suurin saari on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Toiseksi suurin saari on pyöreä ja sen halkaisija on alle 200 metriä. Sen keskisyvyys on 2,5 metriä ja syvänteessä on 8 metriä vettä. Rannat ovat useimmiten syviä, sillä ilmakuvissa on vesikasvillisuus vähäistä. Järvi on luoteis-kaakko-suuntainen ja sen koillispuolella on paljon peltomaata tai niittyjä. Siellä sijaitsee vireä kylä Losno () ja sen kaakkoispuolella pieni Tserepjagi (). Järven muut alueet ovat metsämaata, jota lounaisrannoilla rikkovat jotkin Rahnovo () kylän peltoalueet. Myös Vasilkin () naapurikylä voidaan katsoa olevan järven vaikutuspiirissä. Vasilkista menee tie Losnoon ja Tserepjagiin. Sen kautta kulkee myös etelästä Pustoškasta alkava tie, joka ohittaa järven sen länsipuolelta ennen kuin se saapuu Vasilkiin ja kääntyy siellä kohti Krasnojeta () pohjoisessa.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, säyne, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, ruutana, nieriä ja simppu, sekä jokirapua, jota tavataan niukasti. Järven pohja on siltin sekaista hiekkaa, jonka muta on peittänyt. Rannoilla on hiekan joukossa silttiä tai savea. Rannat ovat paikoin kivisiä.
Vesistösuhteita.
Losnon laskureitti päättyy Velikajaan, jonka Velikajan valuma-alue on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen laskee lyhyt oja Bereznitsa () Bereznosta, joka on Acnjankan () valuma-aluetta. Myös Losnoon laskee ojia, joista Turnon () laskuoja on mainitsemisen arvoinen. Järven valuma-alueen koko on 79,2 neliökilometriä . Losnon laskureitti ei muodostu pelkästään joesta, vaan se alkaa virtaamalla leveänä salmena Dubnoon (), joka laskee lyhyttä ojaa myöten Šilovskojeen (). Tämä vuorostaan laskee Zavolotskojen Lubjanan () lahteen. Zavolotskoje on Velikajan läpivirtausjärvi, joten vedet jatkavat täältä pohjoiseen Velikajaa pitkin.
Kaksi jotka pelkää

Kaksi jotka pelkää on Jannika B:n kappale hänen kolmannelta albumiltaan "Toinen nainen". Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 2. marraskuuta 2018. Jannika B on kirjottanut kappaleen yhdessä Niko Lithin ja Heidi Maria Paalasen kanssa ja sen on tuottanut Joonas Angeria. Kappale "Kaksi jotka pelkää" on myös striimannut kultaa. 
Kappale porautuu ihmissuhteisiin. Uskallammeko kertoa kaiken heti vai pelkäämmekö. Rakkaus voi olla riski, mutta se voi olla avain johonkin ihanaan. 
Kappaleeseen on kuvattu musiikkivideo joka on julkaistu 20.2.2019. Musiikkivideo on tehty yhteistyössä Temptation Island Suomi -ohjelman ja Nelosen kanssa. Video on kuvattu ohjelmasta tutuissa maisemissa. 
Kappale on sijoittunut ainoastaan radiolistalle, jossa sen paras sijoitus on 18. sija.
Yung Leanin diskografia

Yung Lean on ruotsalainen rap-artisti, joka on julkaissut viisi studioalbumia, kolme mixtapea, kolme ep'ta ja 24 singleä.
Dinah Jane

Dinah Jane (oik. Dinah Jane Milika Ilaisaane Hansen, s. 22. kesäkuuta 1997 Santa Ana, Kalifornia, Yhdysvallat on yhdysvaltalainen laulaja.
Hän on vuonna 2012 Yhdysvaltain The X Factor-kilpailussa perustetun tyttöbändi Fifth Harmonyn entinen jäsen. Jane solmi levytyssopimuksen L.A. Reidin omistaman HitCo Entertainmentin kanssa vuonna 2018. Ennen tätä hän oli jo esiintynyt Fifth Harmonyn ulkopuolella muun muassa RedOnen vuonna 2017 julkaistulla kappaleella "Boom Boom", jolla vierailevat myös Daddy Yankee sekä French Montana. Jane julkaisi ensimmäisen soolosinglensä nimeltään "Bottled Up" 21. syyskuuta 2018, jolla vierailevat myös Ty Dolla Sign sekä Marc E. Bassy. Tämän jälkeen hän julkaisi ensimmäisen EP-levynsä nimeltään Dinah Jane 1 alkuvuodesta 2019.
Janen perheeseen kuuluu isä Gorden Hansen ja äiti Milika Amasio. Lisäksi hänellä on kuusi nuorempaa sisarusta ja hän varttui neljän huoneen talossa 23 ihmisen kanssa. Jane on sukujuuriltaan tongalainen ripauksilla samoalaisuutta, fidžiläisyyttä ja tanskalaisuutta. Hän on maininnut suurimmiksi musikaalisiksi vaikuttajikseen Patti LaBellen, Beyoncén, Leona Lewisin, Mariah Careyn ja Etta Jamesin.
Diskografia.
Singlet.
Promosinglet
Vähäjärvi (Riihimäki, Vähäjärvi)

Vähäjärvi on Kanta-Hämeessä Riihimäellä Vähäjärvellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Vähäjärvi on 750 metriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee maaston painanteessa yhdessä viereisen Paalijärven kanssa. Sen eteläpuolella kohoaa Peijakkaanmäki, johon liittyvä kalliotöppäre laskee jyrkkänä järven lounaisrantaan. Muualla rannat ovatkin peltomaiden ympäröimiä. Lounaisranta on luonnonsuojelualuetta, jossa kasvaa lehtometsää. Rantavyöhykkeellä on kuitenkin viljelystä vapaa kaistale, jolla kasvaa pensaita ja puita. Järvi on vain 2,3 metriä syvä , mutta siinä ei ole kartan mukaan saaria. 
Vähäjärven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Sen lähiympäristössä sijaitsee kolme kiinteästi asuttua tilaa ja sen pohjoisrantaan on rakennettu kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee Vähäjärvelle johtavalta kylätieltä tai Riihimäelle johtavalta yhdystieltä 13619.
Järven tila.
Vähäjärvi on matala ja rehevöitynyt järvi. Sen vesi on sekä kesäisin että talvisin sameaa (yli 10 FTU). Se saa ravinteita lähinnä Kunaussuolta alkavasta ja peltojen läpi virtaavasta Kunausojasta. Kunausojassa on laskeutumisallas, jonka alapuolelta on otettu vesinäytteitä. Niistä mitattiin vuonna 2018 fosforipitoisuudeksi 90–230 mikrogrammaa litrassa vettä (μ/l) ja typpipitoisuudeksi 1 400–1 800 μ/l. Arvot olivat samansuuntaiset vuoden 2012 mittauksissa. Veden hygieeninen taso on alentunut, mikä osoittaa ojaan kohdistuvan jätevesikuormitusta. Talvella veden happipitoisuus on heikko.
Luontoarvoja.
Lounaisrannassa sijaitsee Pojansillan luonnonsuojelualue, jonka pinta-ala on 3,9 hehtaaria. Alueella on rehevää ja kuusivaltaista kangasmetsää, jossa kasvaa esimerkiksi taikinamarjaa, lehtokuusamaa, tesmaa, metsäkurjenpolvea, sinivuokkoa ja kevätlinnunhernettä. Kangasmetsän sisällä on pienialaisia lehmusmetsiköitä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Vantaan yläosan alueella (21.02), jonka Paalijoen valuma-alueeseen (21.025) järvi kuuluu. Vähäjärven valuma-alueen pinta-ala on noin 10,84 neliökilometriä , mutta se sisältää myös 350 metriä pitkän laskuoja. Valuma-alueella ei ole muita suuria lampia ja sen suurin tulo-oja on Kunausoja. Järven vedenpinnan korkeus on 95,3 metriä mpy. ja Paalijärvellä 95,2 metriä, joten sen laskuojalle kertyy pudotusta 0,1 metriä. Veden viipymä on noin kaksi viikkoa.
Oulun vapaamuurarit

Oulussa toimiva Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille LE DROIT HUMAIN, Stella Polaris, on vuonna 2014 uudelleen toimintansa aloittanut vapaamuurariloosi. 
Vapaamuurariuden lyhyt historia.
Vapaamuurarius perustuu keskiaikaisten kivenhakkaajien ja katedraalinrakentajien ammattikuntaan. Nykyaikainen vapaamuurarius syntyi Skotlannissa ja Englannissa 1600-1700-luvuilla. Vapaamuurariliike on haarautunut moniksi itsenäisiksi järjestöiksi, joista Oulussa toimiva Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille, Le Droit Humain järjestöön kuuluva, Stella Polaris, loosi on yksi.
Le Droit Humain - Suomen vanhin Vapaamuurarijärjestö.
Kansainvälinen Vapaamuurarijärjestö Miehille ja Naisille, Le Droit Humain, perustettiin Pariisissa vuonna 1893. Järjestön toiminta alkoi Suomessa vuonna 1920, ja on samalla Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut vapaamuurarijärjestö. Le Droit Humain kuuluu osaksi kansainvälistä kattojärjestöä Le Droit Humain International, jonka päämaja sijaitsee Ranskassa, Pariisissa. 
Suomenkielisiä loosheja on nykyään Helsingissä, Turussa, Tampereella ja Oulussa. Helsingissä toimii myös ruotsinkielinen ja Tallinnassa sekä Tarttossa vironkielinen looshi. Järjestö on nimensä mukaisesti kansainvälinen ja toimii 70 maassa.
Suomen liitossa on käytössä Vanha ja Hyväksytty Skottilainen Riitus (Ancient &amp; Accepted Scottish Rite) ja joitakin asteita Yorkin riituksesta.
Yhteisvapaamuurariutta Oulussa jo vuodesta 1928 lähtien.
Vapaamuurariusaate levisi Ouluun pian järjestön toiminnan juurruttua Suomeen. Joukko vapaamuurariuteen vihkiytyneitä miehiä ja naisia perusti vuonna 1928 Oulun ensimmäisen vapaamuurariloosin - Looshi Nro 871 Stella Polaris. Loosi toimi Oulun Vapaapalokunnan yläsalissa.
Loosin toiminnasta ja jäsenistöstä on säilynyt jonkin verran kirjallista dokumentaatiota, mutta osa arkistosta tuhoutui tulipalossa. Loosin perustajajäseniin kuului taiteilijoita, virkamiehiä, työläisiä sekä poliittisesti aktiivisia miehiä ja naisia niin Oulusta kuin myös muualta Pohjois-Suomesta. 
Looshin toiminta oli sen ensimmäisen kymmenen vuoden aikana hyvin aktiivista. Syksyllä 1939 syttynyt toinen maailmansota lamaannutti vapaamuuraritoiminnan sekä Suomessa, että useimmissa muissa Euroopan maissa, ja 7.4.1941 myös Stella Polariksen toiminta Oulussa keskeytettiin sotatilan johdosta.
Stella Polaris.
Stella Polaris aloitti uudelleen toimintansa Oulussa syksyllä 2014. Loosi jatkaa näin ollen, uudistetussa muodossaan, toisen maailmansodan takia keskeytynyttä toimintaansa. Stella Polariksen loosihuoneisto sijaitsee Oulun keskustassa. 
Loosikokouksia pidetään kerran kuukaudessa. Kokoukset toteutetaan ikivanhojen rituaalien mukaisesti, ja ne sisältävät paljon symboliikkaa ja vertauskuvia. Varsinaisten kuukausikokousten lisäksi jäsenille järjestetään vapaamuurariuteen liittyviä opintokokouksia. Järjestö on kansainvälinen ja Stella Polariksen jäsenillä on mahdollisuus osallistua veljesloohien kokouksiin ympäri maailmaa. 
Aiheesta muualla.
https://www.oulunvapaamuurarit.fi
Kalkkipeukaloistimali

Kalkkipeukaloistimali ("Turdinus crispifrons") on kerttutimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kalkkipeukaloistimali voi kasvaa 18–21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kalkkipeukaloistimali on yleisväritykseltään tumma. Lajin pää on väriltään ruskehtavan harmaa ja siinä on vaaleampia viiruja. Osalla alalajeista kurkku on valkoinen. Linnun vatsa on harmahtavanruskea, alalajilla "T. c. calcicola" punaruskea, ja keskustastaan valkoinen. Vatsassa ja rinnassa on myös viiruja. Kalkkipeukaloistimalin selkä ja siivet ovat tumman ruskeat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kalkkipeukaloistimalia tavataan Thaimaan pohjoisosista Vietnamin pohjoisosiin ja Kiinan lounaisimpiin osiin asti. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät kalkkikivialueilla ja usein sitä nähdään kivikkojen ja paljaiden kallioiden lähellä. Se liikkuu tyypillisesti pieninä ryhminä lähellä maata. Kalkkipeukaloistimalin ravintoa ovat hyönteiset. Linnun pesimäkausi on huhti-toukokuussa ja pesä rakennetaan kivikkoon. Naaras munii yleensä viisi vaaleanpunaista ja ruskeapilkullista munaa.
All Night (Steve Aokin ja Lauren Jaureguin kappale)

All Night on yhdysvaltalaisen DJ-tuottajan Steve Aokin sekä yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lauren Jaureguin musiikkikappale. Sen julkaisi Ultra Music Aokin viidennen, Neon Future III-studioalbumin kolmantena singlenä 17. marraskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Mike Gazzo, Michelle Buzz, Jauregui, Aoki ja Justin Gammella, joista Gazzo ja Aoki myös tuottivat sen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 8. tammikuuta 2018 ja sillä nähdään Jauregui ajamassa takaa miesrakastelijaa yöklubilla, Aokin esiintyessä samaan aikaan kyseisellä klubilla. Maaliskuussa 2018 kappaleesta julkaistiin kolmen miksauksen pakkaus, jossa on Aokin, Alan Walkerin sekä Garmianin toteuttamia miksauksia.
"All Night" oli kaupallisesti huono menestys, sen jäätyä vallan pois singlelistojen viidenkymmenen parhaan joukosta. Tästä huolimatta kappale sai kuitenkin kohtalaista menestystä Yhdysvalloissa Billboardin Hot Dance/Electronic Songs ja Digital Song Sales-listoilla, joilla se pääsi sijoille 9. ja 36.
Expectations (kappale)

Expectations on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lauren Jaureguin musiikkikappale. Sen julkaisi Columbia Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 24. lokakuuta 2018. Kappaleen on sanoittanut Jauregui ja sen tuotti Kid Harpoon. Kappaleen mustavalkoisen musiikkivideon sekä ohjasi että editoi Jauregui itse ja sillä nähdään artistin vastakkaiset puolet. Video julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
"Expectations" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistoille ainoastaan Britanniassa ja Skotlannissa. Jauregui on esittänyt kappaleen livenä muun muassa The Late Late Show With James Cordenissa toukokuussa 2019.
More Than That (Lauren Jaureguin kappale)

More Than That on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Lauren Jaureguin musiikkikappale. Sen julkaisi Columbia Records digitaalisesti ladattavana ja suoratoistettavana singlenä 11. tammikuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Jauregui, Hue Strother sekä Prince Charlez ja sen tuottivat Murda Beatz sekä Charlie Handsome. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Lauren Dunn ja Jauregui, joista jälkimmäinen myös editoi sen. Video julkaistiin 18. tammikuuta 2019.
"More Than That" sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kutsuivat sitä "tumman vietteleväksi", "hypnoottiseksi" ja "ensimmäisen luokan bangeriksi". Vaikka kappale oli arvostelumenestys, se ei ollut kuitenkaan kaupallinen menestys, sen päästyä julkaisunsa jälkeen singlelistalle ainoastaan Uudessa-Seelannissa.
Rivitäpläbarili

Rivitäpläbarili ("Barilius vagra") tai puoliraitabarili on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1822.
Rivitäpläbarili kasvaa yleensä korkeintaan 15,6 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Afganistanista, Bangladeshista, Intiasta, Nepalista, Pakistanista ja Sri Lankasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut rivitäpläbarilin elinvoimaiseksi lajiksi.
Engraulicypris

Engraulicypris on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva afrikkalainen särkikalojen suku, josta tunnetaan kahdeksan lajia:
Siniviirubarili

Siniviirubarili ("Barilius barila") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1822.
Laji kasvaa yleensä korkeintaan kymmenen senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan Bangladeshista, Kiinasta, Intiasta, Myanmarista ja Nepalista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin elinvoimaiseksi.
Vatsianjärvi

Vatsianjärvi, eli toisinaan myös Vatsia, on Kanta-Hämeessä Riihimäellä Kenkiän lähellä sijaitseva järvi. Se on Väliojan läpivirtausjärvi.
Maantietoa.
Vatsianjärvi on 550 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 8,5 hehtaaria. Se on muodostunut pohjoisessa sijaitsevan Hakamäen ja etelässä Härkähaan väliseen painaumaan. Painaumassa on ollut tilaa raivata myös peltoalue, jonka erottaa järvestä kapea metsäinen suojavyöhyke. Järven rannat ovat alavaa metsämaata, johon tulee yhteen kohtaan rantaan laskeva jyrkkä mäenrinne. Etelärannassa on kapea suovyöhyke, jossa on tiheästä vesikasvillisuudesta johtuva lähes umpeen kasvanut vesialue. Vaikka järvi on matala, on siinä kartan mukaan vain yksi luotomainen saari. Järven syvin kohta lienee sen pohjoispäässä, josta otetaan vesinäytteitä hydrologisiin tutkimuksiin. Näytteenottokohdassa on 3,5 metriä syvää. 
Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Sen rantaan on rakennettu yhdeksän vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 11322 sekä Kenkiän ja Retkiojan kylätien suunnalta. Vatsianjärven itäpuolella Väliojan varressa sijaitsee hehtaarin kokoinen, osana Metso-suojeluohjelmaa rauhoitettu, MiikaRock'n luonnonsuojelualue. Alueen luonto on lehtoa ja lehtomaista kangasta, jossa kasvaa paljon haapoja ja jossa on maassa lahopuuta.
Hydrologiaa ja vedenlaatu.
Vatsianjärven läpi virtaavan Väliojan virtaama on kesäisin 150–300 litraa sekunnissa eli 0,15–0,30 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), mutta talvella voi virtaama ylittää 0,5 m³/s. Hirvijärven keskivirtaama (MQ) on määritetty 0,22 m³/s, joka on sen alapuolella sijaitsevan Vatsianjärven läpivirtaaman vähimmäisarvo.
Vuonna 2018 suoritettiin vedenlaadun mittauksia. Vesi oli maaliskuussa jääkannen alla kylmää ja kirkasta. Kesällä on järvenvesi hieman sameampaa ja näkösyvyydeksi saatiin 1,4 metriä. Vedenväri oli 45–55 mg t/l ja veden happamuustaso neutraali. Järven puskurointikyky happamoitumista vastaan oli hyvä. Vedessä esiintyy sekä talvella että kesällä happivajausta, vaikka järvi ei ole ollut lämpötilakerrostunut. Hapenkulutus on suurta johtuen runsaasta vesikasvillisuudesta. Ravinnepitoisuudet ovat talvella matalia (8 μg/l), mutta kesäisin ne kohoavat rehevöityvän järven tasolle (10–20 μg/l).
Vesistösuhteet.
Vatsianjärvi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Kytäjärven alueella (21.03), jonka Suolijärven-Hirvijärven valuma-alueeseen (21.033) järvi kuuluu. Järven ainoa tulo-oja on Välioja, jonka pääasiallinen vesilähde on Hirvijärvi (430 ha). Väliojaan yhtyvät myös valuma-alueeltaan pienet Myllylammin (1 ha) ja Pojanjärven (23 ha) laskuojat. Välioja jatkaa alas laskien seuraavaksi Suolijärveen (190 ha). Vatsianjärven vedenpinnan korkeus on 88,9 metriä mpy. (N2000, ennen se oli 88,5 m N60), jolloin ojalle kertyy pudotusta Suolijärveen mennessä puoli metriä.
Eufrosyne (nimi)

Eufrosyne on naisen etunimi, jonka alkuperä on Kreikan mytologiassa. Eufrosyne oli ylijumala Zeuksen jälkeläinen ja yksi khariiteista eli sulouden ja viehätyksen jumalattarista. Nimen kreikankielinen merkitys on ’iloinen, kirkas’, ’ilomieli’.
Eufrosyne-nimestä on olemassa useita suomalaisia, virolaisia ja venäläisiä variantteja. Suomessa on "Eufrosynen" lisäksi tavattu muun muassa nimiasuja Eufrosyyne, Eufrosina ja Eufrosiina. Lyhentymä Opri on karjalaista perua, ja se pohjautuu Eufrosynen venäläisiin muotoihin.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on helmikuuhun 2025 mennessä tilastoitu noin 1 200 "Eufrosyne"-nimistä naista. "Eufrosyyne"-nimi on ollut noin 120–130 naisella, ja muodot "Eufrosina" ja "Eufrosiina" kumpikin noin 40–50 naisella. Yleensä näitä nimiä ei ole annettu ensimmäiseksi etunimeksi.
Nimipäivät.
Ortodoksisessa perinteessä Eufrosyne tunnetaan useiden pyhittäjien nimenä. Pyhimyskalenterista nimi päätyi aikoinaan myös suomalaiseen almanakkaan, jossa Eufrosynella oli nimipäivä 11. helmikuuta vuoteen 1928 asti. Muoto "Eufrosyne" esiintyi almanakassa ensimmäisen kerran vuonna 1787, mutta jo sitä ennen kalenterissa oli käytetty nimiasuja "Euphrosyna" ja "Euphrosyne". Vuosina 1790–1796 nimi esiintyi muodossa "Eufrosina".
Suomenkieliseen Haaparannan almanakkaan sisältyi nimiasu "Euphrosine" vuosina 1811–1812 ja "Euphrosyne" vuosina 1830–1900. Nimipäivä oli siinäkin 11. helmikuuta.
Suomen ortodoksisessa kalenterissa Eufrosynella on aikoinaan ollut nimipäivä 25. syyskuuta.
Henry Houssaye

Henry Houssaye (1848–1911) oli ranskalainen historioitsija ja kriitikko sekä Ranskan akatemian jäsen. Hän osallistui vuosien 1870–1871 sotaan. Hän julkaisi muun muassa teokset "Histoire d’Apellès, études sur l’art grec" (1867) ja "Histoire d’Alcibiade" (1873). Huomattavia ovat hänen Napoleonia koskevat tutkimuksensa "1814, histoire de la Campagne de France" (1888), "1815" (1893–1905) ja "Napoléon homme de guerre" (1904).
Houssayen isä oli runoilija Arsène Houssaye.
Katkerokalat

Katkerokalat (Acheilognathidae) on särkikaloihin kuuluva karppikalojen lahkon (Cypriniformes) kalaheimo, jonka levinneisyys on euraasialainen. Siihen luetaan 74-81 lajia kuudessa tai seitsemässä suvussa (2022):
Suomessa on vieraslajina tavattu 2020-luvulla katkerokala ("Rhodeus amarus").
Suomupistebarili

Suomupistebarili ("Barilius bendelisis") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Francis Buchanan-Hamilton vuonna 1807.
Laji kasvaa yleensä korkeintaan 22,7 senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan Bangladeshista, Bhutanista, Intiasta, Myanmarista, Nepalista, Pakistanista ja Sri Lankasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin elinvoimaiseksi.
Sinilaikkubarili

Sinilaikkubarili ("Barilius radiolatus") on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Albert Günther vuonna 1868.
Laji kasvaa yleensä korkeintaan kymmenen senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan Intiasta ja Nepalista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin puutteellisesti tunnetuksi.
Hattula (Tusinan piiri)

Hattula () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 22 kilometriä Tusinan kaupungista itään. Kunnassa on 564 ja taajamassa 478 asukasta (vuonna 2019).
Maantiede.
Hattulan kunnan pinta-ala on 64 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Nurmen ja etelässä Ljubanin kuntiin sekä idässä ja pohjoisessa Kirovskin piirin Namkun kuntaan. Pinta-alasta 75,2 % on metsää, 9 % maatalousmaata, 7,9 % asuinaluetta ja 6,4 % vesistöjä.
Kunta sijaitsee jääkauden muovaamilla kukkuloilla ja harjuilla, joita ympäröivät soistuneet laaksot. Itärajalla virtaa Mujajoki. Muita vesistöjä ovat pienet joet ja järvet sekä veden täyttämät hiekanottopaikat. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve ja hiekka.
Asutus.
Hattulan taajaman lisäksi kuntaan kuuluu viisi kylää: Jorsnova (ven. "Jerzunovo"), Pielakkala ("Belogolovo"), Pitkäjärvi ("Nadino"), Siikala ("Sigolovo") ja Vanha-Moisio ("Staroselje"). Huvila-asukkaita on arviolta 1 600 henkeä, joista yli 80 % asuu Hattulan taajamassa.
Historia.
Järvisaaren pogostaan kuulunut Hattula mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Seudulle muutti 1600-luvulla inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan. 1800-luvulla syntyi myös virolaista asutusta.
Hattulassa sijaitsi vuodesta 1774 lähtien Järvisaaren luterilainen kirkko, joka tuhoutui toisessa maailmansodassa. Siellä oli myös ortodoksinen Pokrovan kirkko, jonka mukaan kylää kutsuttiin venäjäksi nimellä "Pokrovskoje". 1700-luvulla rakennettiin Hattulan kartano, jonka puistoalue on säilynyt. Nykyinen Pokrovan kirkko on entinen kartanon kirjastorakennus. Pohjoisempana Pitkäjärven rannalla sijaitsi Aleksandrovkan kartano, jossa säveltäjä Pjotr Tšaikovski lomaili vuonna 1851. 1900-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. 
Liikenne, talous ja palvelut.
Hattulasta on maantieyhteydet Tusinaan, Ljubaniin ja Kirovskiin sekä linja-autoyhteys Tusinaan. Hattulaan johtaa Tusinan rautatieasemalta sivurata, jolla on henkilöliikennettä.
Työvoimasta valtaosa käy töissä Tusinassa tai Pietarissa. Paikallisia työnantajia ovat erilaiset palvelut. Niihin kuuluu lääkintäasema, kirjasto, hiihtokeskus ja joukko kauppoja. Hattulan taajamassa toimii Pietarin kaupungille kuuluva lasten kuntoutuskeskus.
Matkailu ja nähtävyydet.
Hattulan seutu on pietarilaisten suosima lomanviettopaikka, mutta sen matkailupalvelut ovat vähäisiä. Kunnassa sijaitsee yksi puutarhapalsta-alue, huvila-alueita ja muutamia majoituspalveluja. Virkistyskohteina toimivat järvet ja hiekkakuopat ovat vailla hoitoa.
Taajaman lähellä sijaitsee muinaisia hautakumpuja. Historiallisia nähtävyyksiä ovat Aleksandrovkan kartano Pitkäjärven rannalla ja Pokrovan kirkko Hattulan kartanoalueella. Kunnassa on myös toisen maailmansodan hautapaikkoja.
Barilius modestus

Barilius modestus on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Se kasvaa yleensä korkeintaan 12,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Intiasta ja Pakistanista.
Esomus altus

Esomus altus on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Edward Blyth vuonna 1860.
Laji kasvaa yleensä korkeintaan 12,5 senttimetrin mittaiseksi. Sitä tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Myanmarista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin elinvoimaiseksi.
William Dean Howells

William Dean Howells (1837 Martins Ferry, Ohio, Yhdysvallat – 1920 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi Abraham Lincolnin elämäkerran "Life of Abraham Lincoln" (1860). Hän oli Yhdysvaltojen konsuli Venetsiassa ja kuvasi sieltä saamiaan vaikutelmia teoksissa "Venetian life" (1866), "Italian journeys" (1867), "Tuscan cities" (1886) ja "Modern Italian poets" (1887). Howells oli modernin suunnan edustajia Yhdysvalloissa. Hän alkoi kertomuksella "Their wedding journey" (1871) romaaniensa ja novelliensa sarjan. Näistä mainittakoon "A foregone conclusion" (1874), "Out of the question" (1877), "A boy’s town" (1890), "The traveler from Altruria" (1894). Howells on julkaissut runokokoelmia muun muassa vuosina 1867 ja 1886. Kirjailijana Howells on realisti, ja hän kuvaa elämää sympaattisesti mutta osaksi kuivan järkevästi.
Howellsin muistoksi on perustettu kirjallisuuspalkinto William Dean Howellsin mitali, jonka myöntää American Academy of Arts and Letters.
Howellsin poika on arkkitehti John Mead Howells (1868–1959).
Friedrich-Werner von der Schulenburg

Friedrich-Werner Erdmann Matthias Johann Bernhard Erich von der Schulenburg (20. marraskuuta 1875 Kemberg, Saksa – 10. marraskuuta 1944 Berliini, Saksa) oli saksalainen kreivi ja diplomaatti, joka toimi natsi-Saksan suurlähettiläänä Neuvostoliitossa vuosina 1934–1941. Hän vastusti Saksan sotaa Neuvostoliittoa vastaan ja hänet teloitettiin heinäkuun 20. päivän salaliiton tukijana.
Schulenburgin isä oli preussilainen everstiluutnantti. Schulenburg opiskeli oikeustiedettä Lausannen, Münchenin ja Berliinin yliopistoissa, ja aloitti uransa Saksan ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1901. Hän oli Saksan varakonsulina Varsovassa 1907–1911 ja konsulina Tiflisissä 1911–1914. Palveltuaan vuoden upseerina ensimmäisessä maailmansodassa hän oli vuosina 1915–1918 Saksan konsulina Erzurumissa, Beirutissa ja Damaskoksessa. Weimarin tasavallan aikana Schulenburg oli Saksan lähettiläänä Teheranissa vuosina 1923–1931 ja Bukarestissa 1931–1934. Vuonna 1934 hän liittyi valtaan nousseeseen kansallissosialistiseen puolueeseen, ja hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan. Schulenburg pyrki johdonmukaisesti säilyttämään Saksan ja Neuvostoliiton suhteet hyvinä. Hän vaikutti vuoden 1939 Molotov–Ribbentrop-sopimuksen syntyyn.
Schulenburg sai vuonna 1940 tietää Adolf Hitlerin suunnitelmasta hyökätä Neuvostoliittoon. Schulenburg yritti epätoivoisesti estää mielettömänä pitämänsä hankkeen, muun muassa tapaamalla Hitlerin huhtikuussa 1941. Lopulta Schulenburg jopa omavaltaisesti varoitti Neuvostoliiton johtoa lähestyvästä yllätyshyökkäyksestä, mutta Josif Stalin ei uskonut varoitusta. Sodan alettua Schulenburg kutsuttiin Berliiniin johtamaan ulkoministeriön Venäjä-työryhmää, mutta hän oli kiinnostunut lähinnä rauhan aikaansaamisesta keinolla millä hyvänsä. Vuodesta 1942 hän oli mukana Hitlerin syrjäyttämistä kaavailleissa piireissä, joissa häntä pidettiin Ulrich von Hassellin ohella vahvimpana ehdokkaana uudeksi ulkoministeriksi. 
Schulenburg vangittiin vuoden 1944 heinäkuun 20. päivän epäonnistuneen kaappausyrityksen jälkeen. Kansantuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan 23. lokakuuta 1944 ja hänet teloitettiin hirttämällä Plötzenseen vankilassa 10. marraskuuta.
Love Lies

Love Lies on yhdysvaltalaislaulajien Khalidin ja Normanin musiikkikappale. Sen julkaisi RCA Records elokuvan Minä, Simon soundtrack-levyn toisena singlenä 14. helmikuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Khalid, Normani, Jamil Chammas, Ryan Vojtesak sekä Taylor Parks ja sen tuottivat Charlie Handsome ja Digi. "Love Lies" on Normanin ensimmäinen singlejulkaisu tyttöbändi Fifth Harmonyn ulkopuolella. Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Gerard Bush sekä Christopher Renz ja se julkaistiin 16. helmikuuta 2018. Video kuvattiin Los Angelesin keskustassa.
"Love Lies" oli kaupallinen menestys artistien kotimaassa, sen päästyä Billboard Hot 100-listan sijalle 9. sekä Yhdysvaltain pop radiolistan kärkeen. Lisäksi se myi Yhdysvalloissa nelinkertaista platinaa. Kappale menestyi kohtalaisesti myös muualla, sen päästyä singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Irlannissa, Portugalissa, Tanskassa ja Uudessa-Seelannissa sekä kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Isossa-Britanniassa, Norjassa, Ruotsissa, Slovakiassa ja Tšekissä. Molemmat artistit ovat esittäneet kappaleen livenä muun muassa The Tonight Show Starring Jimmy Fallonissa sekä vuoden 2018 Billboard Music Awardsissa.
Bottled Up

Bottled Up on yhdysvaltalaislaulajan Dinah Janen musiikkikappale, jolla vierailevat myös yhdysvaltalaisräppäri Ty Dolla Sign sekä yhdysvaltalaislaulaja Marc E. Bassy. Sen julkaisi Hitco Entertainment Janen soolouran ensimmäisenä singlenä 21. syyskuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet kaikki sen esittäjät yhdessä Alejandro Chalin kanssa. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan James Hau, David Park, William Mosgrove sekä Nick Balding. "Bottled Up" on lajityypiltään R&amp;B-kappale trooppisen musiikin ja hip hop-musiikin vivahteilla ja sen sanat kertovat henkilöstä joka pullottaa omia tunteitaan sekä käyttää alkoholia ja huumeita piilottaakseen ne.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Hannah Lux Davis ja se julkaistiin 7. marraskuuta 2018. "Bottled Up" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistoille ainoastaan Uudessa-Seelannissa. Kaikki kolme esiintyjää ovat esittäneet kappaleen livenä muun muassa The Tonight Showssa lokakuussa 2018.
Mino-Kamo

Mino-Kamo () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Kiso- ja Hidajokien yhtymäkohdassa. Kaupungin keskusta on rakentunut Kisojoen varrelle Ōtan altaan pohjoisosaan. Mino-Kamossa on 57 354 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 74,81 neliökilometriä.
Nykyisen Mino-Kamon kaupungin keskustan muodostava Mino-Ōta kehittyi Edo-kaudella vilkkaan Nakasendō-tien varren postiasemana ("shukuba") ja Kisojoen ylityspaikkana. Meiji-kaudella siitä tuli rautateiden risteysasema ja se alkoi kaupungistua. Mino-Kamon kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Ōtan ja Kobin maaseutukaupungit sekä viisi muuta kuntaa. Kaupunkiin on sijoittunut muun muassa koneenosien valmistusta. Läheisillä kukkuloilla viljellään kakeja ja omenapäärynöitä. 
Mino-Kamon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Shōgen-jin zenbuddhalainen temppeli ja Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi valittu Ōtan postiaseman majatalo, entinen Hayashi-suvun asuintalo. Osa kaupungin alueesta kuuluu Hidan–Kisogawan puolikansallispuistoon. Mino-Kamoa palvelevat JR Tōkain Takayama-päälinja ja Taita-linja sekä Nagaragawa-rautatien Etsumi-nan-linja.
Don’t Start Now

Don’t Start Now on brittiläisen laulaja-lauluntekijän Dua Lipan musiikkikappale. Sen julkaisi Warner Music Group hänen toisen, "Future Nostalgia" -studioalbuminsa johdantosinglenä 31. lokakuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Lipa, Caroline Ailin, Emily Warren sekä sen tuottaja Ian Kirkpatrick. ”Don’t Start Now” on lajityypiltään nu-disco-kappale Bee Geesin, Daft Punkin ja Two Door Cinema Clubin musiikista inspiroidulla pulppuavalla funk-bassolinjalla. Kappaleessa on lukuisia elementtejä 1980-luvun musiikista ja diskomusiikista, mukaan lukien käsitaputuksia, yleisön ääniä, lehmänkelloa, roihahtavia synteitä sekä korostettuja kieliä. Kappaleen sanat kertovat siitä, kun Lipa juhlistaa itsenäisyyttään ja ohjeistaa entistä rakastaan unohtamaan heidän edesmenneen parisuhteensa.
”Don’t Start Now” sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat merkittävää kohennusta Lipan äänessä ja sanoissa. Kriitikot pitivät myös kappaleen 1980-luvun musiikin ja diskomusiikin elementeistä sekä niiden erotettavuudesta. Kappale pääsi sekä Britannian singlelistan että Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalle 2 ohittaen vuonna 2017 julkaistun ”New Rulesin” Lipan menestyneimpänä kappaleena Yhdysvalloissa. Britanniassa se oli singlelistan historian neljänneksi pisimpään listan kymmenen parhaan joukossa pysynyt kappale. Kansainvälisesti kappale pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon yli 40 eri valtiossa ja listan kärkeen se pääsi Ecuadorissa, Irlannissa, Kroatiassa, Singaporessa ja Sloveniassa.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Nabil Elderkin. Sillä nähdään Lipa tanssimassa runsasväkisellä yöklubilla ja naamiaisissa. Mainostaakseen kappaletta Lipa on esittänyt sen livenä monissa televisio-ohjelmissa ja palkintogaaloissa, mukaan lukien vuoden 2019 MTV Europe Music Awardsissa, American Music Awardsissa ja Mnet Asian Music Awardsissa.