tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
1. FFC Frankfurt

1. FFC Frankfurt on saksalainen naisten jalkapalloseura Frankfurtista. 1. FFC Frankfurt pelaa naisten Bundesliigassa ja on yksi sen menestyksekkäimpiä seuroja.
1. FFC Frankfurt perustettiin 27. elokuuta 1998, kun naisten jalkapallojoukkue eriytyi SG Praunheimista itsenäiseksi seuraksi. Virallisesti seuran nimi muuttui vuoden 1999 alusta, ja se voitti heti kauden päätteeksi ensimmäisen mestaruutensa. Sen jälkeen Frankfurt on hallinnut Saksan sarjoja ottaen lukuisia mestaruuksia ja cup-voittoja. Seuran merkittävin kotimainen kilpailija on entinen DDR:n mestari 1. FFC Turbine Potsdam.
1. FFC Frankfurt on menestynyt myös Naisten UEFA Cupissa. Seura voitti kaikkien aikojen ensimmäisen naisten cupin kaudella 2001–2002 kaatamalla Umeå IK:n Frankfurtissa pelatussa finaalissa 2-0. Kaikkiaan UEFA Cupin tai mestarien liigan seuralla on neljä.
Vapor Trails

Vapor Trails on kanadalaisen rock-yhtyeen Rushin seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin 2002. Albumi julkaistiin kuusi vuotta "Test for Echo" -albumin jälkeen. Tauko oli johtunut Neil Peartin perhettä kohdanneesta tragediasta (tyttären ja vaimon kuolema). Albumia on myyty Yhdysvalloissa 340 000 kappaletta.
Kappaleet.
Kappaleet ovat tehneet Geddy Lee , Alex Lifeson ja Neil Peart.
Raision lukio

Raision lukio on Raisiossa sijaitseva kunnallinen lukio. Siellä opiskelee noin 400 opiskelijaa ja uusia opiskelijoita otetaan vuosittain noin 140. Hakijalta edellytetään peruskoulun päättötodistuksen keskiarvoksi 7,00.
Raision lukio on keskimääräistä lukiota suurempi, sillä keskiarvokaupungissa lukion opiskelijamäärä on noin 350. Raision lukion kielitarjontaan kuuluvat englanti, ruotsi, saksa, ranska, espanja, venäjä ja italia.
Nykyinen Raision lukio perustettiin vuonna 1957 nimellä "Raision yhteiskoulu". Puhtaaksi lukioksi se muuttui vuonna 1972 peruskoulu-uudistuksen yhteydessä, ja samalla otettiin käyttöön nykyinen nimi. Vuonna 1991 perustettiin aikuislukio, joka toimi vuoteen 2007 saakka.
Hentohelmililja

Hentohelmililja ("Muscari botryoides") on myrkyllinen monivuotinen sipulikasvi. Se on kooltaan matala, kukkavarsi on noin 10–25 senttimetriä.
Ulkonäkö ja koko.
Hentohelmililjan kukkavana on noin 10–25 cm korkea. Lehdet ovat tyvessä ruusukkeena, 2–3 kpl, jäykkiä, pystyjä. Lapa on tasasoukka ja vastapuikeita, litteitä, silposuonisia, ehytlaitaisia ja keulakärkisiä. Kukinto on tiheä, 2–7 cm pitkä, vanhemmiten pitenevä ja harveneva latvaterttu. Kukat ovat lyhytperäisiä ja nuokkuvia. Kehä on yhdislehtinen ja sen ahdassuiset, yleisimmin siniset tai joskus valkoiset kukat ovat pallomaisia ja noin 2,5–5 mm pitkiä. Heteitä kukassa on kuusi. Sikiäin on kehänpäällinen, emiö puolestaan yksivartaloinen.
Kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pyöreä, 4–6 mm pitkä, 3-särmäinen kota. Hyönteispölytteinen, mutta Suomessa ei lisäänny siemenistä vaan ainoastaan sipuleista.
Levinneisyys.
Myrkyllinen hentohelmililja on Suomessa lähinnä puutarhakasvi. Muuallakin sen elinympäristöä ovat puistot ja puutarhat, usein viljelyjäänne tai -karkulainen. Yleislevinneisyydeltään se on luonnonvarainen Etelä-Euroopassa ja Etu-Aasiassa.
Counterparts

Counterparts on Rushin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993.
"Counterparts" sijoittui Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla sijalle 2., joka on yhtyeen korkein sijoitus. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kultaa (RIAA).
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Alex Lifeson, Geddy Lee ja Neil Peart, ellei toisin mainittu.
Listasijoitukset.
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Jonas Eduardo Américo

Jonas Eduardo Américo, lyhyemmin Edú (s. 6. elokuuta 1949 Jaússa) on brasilialainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, joka pelasi vasemman laitahyökkääjän pelipaikalla. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen.
Edú pelasi Brasilian maajoukkueessa 42 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1970 MM-kilpailuissa, jossa Brasilia voitti kultaa. Edú pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Arkadi Aništšik

Arkadi Anishtshik (, s. 25. huhtikuuta 1945 Navahrudak (Novogrudok), Valko-Venäjä) on valkovenäläinen teollinen muotoilija, lasitaiteilija ja taidemaalari. Hän valmistui vuonna 1975 taiteen maisteriksi Prahan Taideteollisesta korkeakoulusta professori Stanislav Libenskyn ateljeesta. Vuosina 1975-1990 Arkadi toimi Neman-lasitehtaan lasisuunnittelijana Bjarozaukassa Valko-Venäjällä. Vuodesta 1991 Anishtshik on asunut Lappeenrannassa Suomessa.
Vuosina 1975–2008 Anishtshik osallistui yli 300 näyttelyyn Venäjällä, Valko-Venäjällä, Liettuassa, Ranskassa, Kanadassa, Unkarissa, Tšekkoslovakiassa, Kreikassa, Jugoslaviassa, Puolassa ja Suomessa.
Teoksia.
Anishtshikin teoksia on muun muassa Valko-Venäjän kansallisessa taidemuseossa ja Historiallisessa museossa Minskissä, Šiauliain taidemuseossa Liettuassa sekä Moskovan Taideteollisuusmuseossa. Suuri lasitilateos (koko 90 m2, 1985) Grodno-elokuvateatterin aulassa Hrodnassa Valko-Venäjällä toimii valaisimena.
Monia Anishtshikin teoksia on lisäksi yksityiskokoelmissa Saksassa, Suomessa, Venäjällä ja Valko-Venäjällä.
Music Man

Music Man on yhdysvaltalainen kitaroiden ja bassokitaroiden valmistaja. Yhtiön perustivat vuonna 1971 Forrest White, Tom Walker ja Leo Fender.
Matts von Nandelstadh

Matts (Matti) von Nandelstadh (9. joulukuuta 1862 Kalajoki – 21. marraskuuta 1931) oli suomalainen upseeri ja hallintomies joka oli mukana aktivistien toiminnassa ja palveli myöhemmin Oulun läänin maaherrana.
Von Nandelstadhin vanhemmat olivat nimismies Fredrik von Nandelstadh ja Josefina Karolina Hjelmman. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1885 ja suoritti voimisteluopettajan tutkinnon 1896. Von Nandelstadh palveli 1. Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonassa 1885–1902 yleten luutnantiksi 1888 ja alikapteeniksi 1900. Hän oli myös voimistelunopettajana Helsingin teollisuuskoulussa 1895–1905.
Sotilasuransa jälkeen von Nandelstadh toimi Helsingin kuritushuoneen kanslia-apulaisena 1904–1905, Voima-liiton harjoitusjohtajana 1905–1906 sekä Tampereen poliisimestarina 1906–1907. Hän toimi sen jälkeen ensin apulaispäällikkönä Kymin uittoyhtiössä 1907–1908 ja päällikkönä Kokemäenjoen uittoyhdistyksessä 1908–1912. Vuosina 1912–1917 von Nandelstadh johti omistamaansa "Haapamäen tärpätti- ja tervatehdasta". Suomen itsenäistyttyä hän oli Oulun läänin maaherrana 1917–1925.
Vuoden 1921 lopulla maaherra von Nandelstadhin aloitteesta ja johdolla tehtiin Rovaniemen ja Ivalon välillä koematka Caterpillar-tankkitraktorilla. Traktori veti kahta suurta kuormarekeä ja kahta pienempää matkustajia varten tarkoitettua rekeä, yhteensä vedettävää kuormaa oli noin 10 000 kiloa. Traktori toimi hyvin huolimatta paksuista lumikinoksista, vaikeista mäistä, epätasaisista teistä ja välillä noin 40 asteen pakkasesta.
Von Nandelstadh osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1904–1905 ja 1905–1906.
Tall Ships Races

Tall Ships Races on kansainvälinen purjelaivoille tarkoitettu, vuosittain järjestettävä tapahtuma. Vähintään puolet laivojen miehistöstä on sääntöjen mukaan oltava 15–25-vuotiaita. Ensimmäisen, alun perin ainoaksi tarkoitetun kilpailun järjesti lontoolainen lakimies Bernard Morgan vuonna 1956 purjelaivojen aikakauden lopun kunniaksi. Kilpailureitti kulki Torquaysta Lissaboniin. Yleisön suuren kiinnostuksen vuoksi kilpailu on kuitenkin järjestetty sittemmin vuosittain. Joka neljäs vuosi kisataan Itämerellä.
Tapahtuma tunnettiin 1973–2003 sponsorin mukaan nimellä ”The Cutty Sark Tall Ships’ Races”. Vuosina 2004–2010 tapahtumaa tuki Antwerpenin kaupunki ja satama.
Suomessa.
Suomen kaupungeista mukana ovat olleet Helsinki, Turku ja Kotka. Lisäksi Maarianhamina on ollut useana vuonna epävirallisena käyntisatamana. Helsinki on ollut isäntäkaupunkina 1972, 1988, 2000 ja 2013. Turussa laivat ovat vierailleet vuosina 1996, 2003, 2009 ja 2017. Kotkassa tapahtuma on järjestetty Kotkan meripäivien yhteydessä vuosina 1992, 2007 ja 2017. Heinäkuussa 2024 Turku solmi tapahtuman järjestäjien kanssa niin sanotun ankkurisatamasopimuksen, eli jatkossa sen ei tarvitse erikseen hakea mukaan tapahtumaan, vaan alukset tulevat Turkuun aina neljän vuoden välein, kun reitti kulkee Itämeren kautta. Turku on Tall Ships Racesin neljäs ankkurisatama ja ensimmäinen Itämeren alueella.
2017.
Isot purjelaivat olivat Suomessa vuonna 2017. Ne purjehtivat ensin Kotkaan, jossa laivat olivat 13.–16. heinäkuuta ja sieltä Turkuun, jossa tapahtuma-aika oli 20.–23. heinäkuuta.
2021.
Tall Ships Races oli tarkoitus järjestää Turussa vuonna 2021, mutta koronapandemian vuoksi tapahtuma peruttiin. 
2024.
Tapahtuma järjestetään jälleen Suomessa vuonna 2024. Tapahtumassa on mukana kuusi isäntäsatamaa, joista kolme on Suomessa. Mukana ovat Helsinki, Turku ja Maarianhamina ja Liettuan Klaipeda, Viron Tallinna sekä Puolan Szczecin. 
Helsinkiin saapuu heinäkuun 4.–7. yhteensä 54 purjelaivaa. Turkuun saapuu heinäkuun 18.–21. yli 60 purjealusta 16 eri maasta. Maarianhaminassa tapahtuma-aika on 24.–27. heinäkuuta. Tapahtumassa nähtäviin laivoihin kuuluvat puolalaiset "Dar Młodzieży", "Kapitan Glowacki, Pogoria" sekä "Fryderyk Chopin;" brasilialainen "Cisne Branco;" sekä ecuadorilainen "Guayas".
Vaalisalaisuus

Vaalisalaisuudella tarkoitetaan äänestäjän oikeutta antaa äänensä vaaleissa siten, että kukaan ei saa tietää, ketä tai mitä hän äänesti. Käytännössä tämä toteutetaan yleensä "suljetulla lippuäänestyksellä". Äänestäjä kirjoittaa näkösuojan tarjoavassa äänestyskopissa valintansa paperiselle "äänestyslipulle", jossa ei ole äänestäjän nimeä, ja omakätisesti pudottaa lipun suljettuun uurnaan. Kun uurnassa olevia ääniä myöhemmin lasketaan, niitä ei enää voida yhdistää yksittäisiin äänestäjiin.
Tarkoitus.
Vaalisalaisuudella pyritään siihen, että äänestäjät voivat vapaasti äänestää oman tahtonsa mukaisesti: äänestäjän ei tarvitse välittää uhkailuista tai sosiaalisesta painostuksesta. Vaalisalaisuus ehkäisee myös äänten ostamista ja myymistä, sillä äänen ostaja ei voi varmistua siitä, miten äänestäjä todellisuudessa äänesti.
Vaalisalaisuuden loukkaamista pidetään eräänä vaalivilpin muotona.
Laki.
Suomen laki varjelee vaalisalaisuutta. Vaalilain 82 § "Vaalisalaisuuden turvaaminen pienillä äänestysalueilla" määrittelee: 
Ongelmakohtia.
Suljetun lippuäänestyksenkin käytännön toteutuksessa voi olla piirteitä, jotka heikentävät vaalisalaisuutta. Esimerkiksi Koreassa Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä vuoden 1946 vaaleissa oli käytössä kaksi uurnaa, toinen puolueen ehdokkaan "puolesta" ja toinen "vastaan" äänestämistä varten. Näin viranomaiset saattoivat tarkkailla, miten kukakin äänesti. Harva uskalsi äänestää vastaan: viralliset ehdokkaat saivat 97 % äänistä.
Suomessa ehdokaskohtaisten äänimäärien ilmoittaminen äänestysalueittain voi johtaa vaalisalaisuuden heikkenemiseen silloin kun ehdokas on saanut joltain äänestysalueelta vain vähän ääniä. Suomen oikeusministeriön mukaan vaalisalaisuuden heikkeneminen merkitsee kuitenkin vähemmän kuin läpinäkyvyys ja avoimuus.
Ruotsissa eri puolueita äänestetään eri äänestyslipuilla. Äänestyslipun valitessaan äänestäjä tulee samalla paljastaneeksi, mitä puoluetta aikoo äänestää. Muun muassa Euroopan unionin komissio ja parlamentti ovat arvostelleet Ruotsin poikkeuksellista äänestysmenettelyä. Vaalisalaisuus otetaan Ruotsissa käyttöön mahdollisesti tammikuusta 2019 alkaen. Voimassa olevan hallitusmuodon mukaan vaalit ovat Ruotsissa salaiset.
Historiaa.
Ranskan vuoden 1795 valtiosäännön 31. pykälässä säädettiin, että kaikki vaalit tapahtuvat salaisella lippuäänestyksellä ("scrutin secret").
1800-luvun Englannissa oli äänten ostaminen hyvin yleistä. Maanomistajat saattoivat myös kontrolloida äänestäjien valintoja varsinkin sellaisissa vaalipiireissä, joissa oli hyvin vähän äänestäjiä ("rotten boroughs"). Vuonna 1872 säädetty salainen lippuäänestys vähensi näitä epäkohtia huomattavasti.
Suomen ensimmäisissä yleisissä eduskuntavaaleissa 1907 otettiin käyttöön salainen lippuäänestys. Vaalisalaisuus määrättiin Suomen Suuriruhtinaanmaan Vaalilain 38. pykälässä.
Nykyisin säännökset vaalisalaisuudesta ovat vaalilaissa sekä perustuslain 25. pykälässä.
Pahan voima

Pahan voima (myös "Pahan voima -87") on Terveiden Käsien vuonna 1987 levyttämä EP, jonka julkaisi Alternative Action Records vuonna 1995. Se nauhoitettiin Tico-Tico-studiolla elokuussa 1987. EP:llä on kuusi kappaletta ja se on tyyliltään hardcore punkia.
Landkreuzer P. 1000 Ratte

Landkreuzer P. 1000 Ratte (suom. "rotta") oli toisen maailmansodan aikainen suunnitelman asteelle jäänyt saksalainen superraskas panssarivaunu. Suunnitelmaa ehdotti Kruppin johtaja Edward Grotte kesäkuussa 1942. Taustalla oli vuoden 1941 tutkimus Neuvostoliiton superraskaista vaunuista. Hitler innostui Grotten suunnitelmasta ja määräsi Kruppin aloittamaan kehitystyön. Kaksi suunnitelmaa valmistui joulukuussa 1942 nimillä OKH Auftrag Nr. 30404 ja E-30404/1. Albert Speer ei pitänyt projektia järkevänä ja lopetti sen vuonna 1943. Tuhannen tonnin painoinen supertankki olisi ollut jopa viisi kertaa suurempi kuin maailman suurin koskaan rakennettu panssarivaunu Panzerkampfwagen VIII Maus.
Landkreuzer P. 1000 Ratte olisi tarvinnut kymmenien henkien miehistön. Ratteen oli suunniteltu lääkintähuone ja vessa miehistöä varten. Ratte ei olisi myöskään kyennyt kulkemaan missä tahansa suuren painonsa takia. Esimerkiksi mutaisessa metsässä taikka märällä pellolla se olisi helposti voinut upota pohjaan ja jäädä kiinni erilaisiin esteisiin. Lisäksi varsinkin kaupungissa se olisi ollut täysin turha suurien kerrostalojen takia. Pääaseen 280 millimetrin tykin lataaminen olisi myös kestänyt useamman minuutin. Ilmatorjuntatykeistä huolimatta se olisi ollut helppo kohde pommikoneille.
Patric Sarin

Patric Sarin (s. 1973 Helsinki) on suomalainen säveltäjä.
Sarin syntyi Helsingissä ja asui lapsuudessaan ja nuoruudessaan myös muun muassa Ranskassa ja Kirkkonummella. Hän opiskeli Svenska handelshögskolanissa pääaineenaan laskentatoimea ja sivuaineena rahoitusta. Pian Handelshögskolanista valmistumisensa jälkeen hän siirtyi kuitenkin musiikkialalle ammattisäveltäjäksi. Ensimmäisen sävellyssopimuksensa hän teki Tom Bone Music -yhtiön kanssa ja hänen nykyinen kustantajansa on AIR Chrysalis Scandinavia. 
Sarin aloitti ammattiuransa säveltämällä ulkomaisille artisteille. Hänen ensimmäinen Suomeen tehty kappaleensa oli "Idolsin" ensimmäisen tuotantokauden seitsemän finalistin esittämä "Tuulet puhaltaa", johon sanat teki Ville Pusa. Myöhemmin hän on tehnyt musiikkia monelle "Idolsista" esiin nousseelle artistille, kuten Hanna Pakariselle, Antti Tuiskulle, Katri Ylanderille, Anna Abreulle ja Koop Arposelle. Ulkomaisista artisteista hän on säveltänyt kappaleita muun muassa ruotsalaiselle Darinille, norjalaiselle Margaret Bergerille ja irlantilaiselle Jedwardille.
Sarin oli vuonna 2008 yksi kolmesta tuomarista "Idolsin" neljännellä tuotantokaudella. Muut tuomarit olivat aiemmilta tuotantokausilta tutut Jone Nikula ja Nina Tapio.
Sarin lauloi Kendin singlekappaleiden "Connected" ja "Heartbeat Of The City" kertosäkeet salanimellä Vince Jackson.
Sarin on ollut naimisissa syyskuusta 2008 ja hänellä on vaimonsa kanssa yksi lapsi, vuonna 2007 syntynyt poika.
Herukat

Herukat eli viinimarjat ("Ribes") on herukkakasvien (Grossulariaceae) heimon ainoa suku. Lajit kasvavat luonnonvaraisina pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Kuvaus.
Herukat ovat kesävihantia tavallisesti yksikotisia pensaita. Lehdet kasvavat kierteisesti ja ovat tavallisesti hammaslaitaisia. Kukinto on tavallisesti terttu. Kukat voivat olla vihertäviä, keltaisia, punaisia tai harvoin valkoisia. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat tavallisesti paljon suurempia kuin terälehdet. Kukkapohjus on maljamainen, kellomainen tai putkimainen. Hedelmä on pallomainen pohjusmarja.
Sukuun kuuluvia kasveja.
Punaherukat.
Marjakasvina viljellyt punaherukkalajit muodostavat lajiryhmän, punaherukkaryhmän ("Ribes rubrum" -ryhmä). Siihen kuuluvat lännenpunaherukka, alppipunaherukka, pohjanpunaherukka, kartanonpunaherukka ja hollanninpunaherukka.
Lajeja ja lajikkeita.
Suomessa viljeltyjä herukkalajeja, risteymiä ja lajikkeita ovat myös:
Muita herukkalajeja:
Nimi.
Tihkumista tai valumista merkitsevästä sanasta "herua" johdettu "herukka" on alkujaan murresana, jonka professori Toivo Rautavaara vakiinnutti yleiseen käyttöön. Vanhempi nimitys kasville on suomen kielessä ollut "siestar", joka on säilynyt paikannimessä Siestarjoki ja useissa muissa itämerensuomalaisissa kielissä: virossa sana tunnetaan muodossa "sõstar", vatjassa "ses(s)ar", vepsässä "sestrikäine" ja lyydissä "sestroi" sekä inkeroisessa "sēstara" tai "sēstarain". Virosta sana on lainattu myös latviaan muodossa "zusteri" (josta on peräisin liivin "sustriń"), tarkemmin määrittelemättömästä itämerensuomalaisesta kielimuodosta taas venäjään muodoissa "sestreníca" ja "sestrjanka". Epävarmoja vastineita on esitetty myös mordvasta (ersä "tšukštorov", mokša "šukštəru"), marista ("śepter") ja udmurtista ("suter") sekä kauempaakin hantista ja mansista asti.
Satakunnan ja Hämeen murteissa herukan nimitys on ollut "oivukka", Etelä- ja Kaakkois-Hämeessä on puhuttu "ojukasta" ja Kymenlaakson tienoilla "ojamarjasta". Kirjakielessä on aiemmin käytetty myös etelähämäläistä muotoa "ojuke". Muita murteellisia mustaherukan nimityksiä ovat esimerkiksi "kollinmarja", "vitsamustikka", "ämmäkkä" ja Ruotsiin pohjautuva "ruottukka". Puhekielessä yleinen herukan nimitys "viinimarja" viittaa marjojen käyttöön juomien valmistuksessa ja on suora käännös marjan ruotsinkielisestä nimestä "vinbär".
Nollapersoona

Nollapersoona on Lea Laitisen 1995 käyttöön ottama nimitys suomen kielen lauserakenteille, joissa verbi on yksikön kolmannessa persoonassa mutta sillä ei ole subjektia, esim. "Sitä kokemusta ei unohda" (vrt. "sitä kokemusta hän ei unohda," jossa verbillä on subjekti "hän"). Subjektin tilalla oleva ”tyhjä paikka” edustaa geneeristä, yleensä inhimillistä osallistujaa (”kuka tahansa”), joten merkitykseltään nollapersoona on lähellä suomen kielen ns. passiivia. Passiivin tapaan nollapersoona voidaan nähdä osana suomen kieliopin persoonajärjestelmää.
Nollapersoonan ”tyhjä paikka” saattaa edustaa subjektin lisäksi (esim. "täällähän jäätyy" ’täällä jäätyy kuka hyvänsä’, "ei noin voi sanoa" ’ei noin voi kukaan sanoa’) myös objektia (esim. "tuollainen ärsyttää" ’tuollainen ärsyttää ketä hyvänsä’) tai adverbiaalia tai omistajamääritettä (esim. "täällä jäätyy korvat" ’täällä jäätyy korvat keneltä hyvänsä, täällä jäätyy kenen hyvänsä korvat’). Myös kieliopillisena subjektina nolla on semanttiselta rooliltaan usein tilan tai muutoksen "(siellä ikävystyy)", pakon tai mahdollisuuden kokija ("korvauksen voi hakea jälkikäteen)", ominaisuuden kantaja ("sitä on niin herkkäuskoinen") tai jonkin vastaanottaja "(jos pitää esitelmän, saa korvauksen)." Nollapersoonalauseiden alussa on usein jokin tapahtumisen ehtona olevan ajan, paikan, tavan tms. olosuhteen ilmaus (saunan jälkeen väsyttää, Helsinkiin pääsee junalla, kyllä siinä järvessä ui" [‘on mahdollista uida’], opettajana odottaisi vähän kunnioitusta").
Nollapersoonarakenteet tunnetaan myös muissa itämerensuomalaisissa kielissä (esim. viron "seal kuuleb huvitavaid asju" ’siellä [kuka hyvänsä] kuulee kiinnostavia asioita’). Liivin kielessä, mistä suomen kielen passiivia vastaava kategoria puuttuu, nollapersoona on normaali tapa ilmaista geneeristä tekijää, esim. "kieudõn paņ suoļm tutkāmõ, algõ ta läkkõ lebbõ" ’köyteen tehtiin [”pani”] solmu päähän, ettei se mene läpi’.
Wright Cycle Company

Wright Cycle Company on yhdysvaltalaisten Wrightin veljeksten perustama polkupyöriä valmistava yritys. Yritys toimi viidellä paikkakunnalla Daytonissa, Ohiossa. Orville ja Wilbur Wright perustivat polkupyöräkorjaamon vuonna 1892. Vuonna 1896 toimintaa laajeni polkupyörien valmistukseen ja myyntiin. Wrightit keksivät itseöljyävän navan ja kehittivät polkupyörän kampien valmistustekniikkaa lisäämällä muun muassa vasemmanpuoleiseen kampeen vasenkätiset kierteet estämään polkimen aukikiertymistä ajon aikana. 
Veljekset käyttivät polkupyörien myynnistä saamansa tulot lentokoneisiin liittyviin kokeisiinsa.
Lärm

Lärm oli alankomaalainen hardcore punk/thrashcore/powerviolence-yhtye, Lärm perustettiin vuoden 1981 paikkeilla ja hajosi 1987. Lärm esiintyi 2000–luvulla muutamalla keikalla. Yhtyeen nimi on saksaa ja tarkoittaa meteliä. 
Menno - laulu
Doren - laulu
Paul - kitara
Jos - basso
Olav - rummut
1984 - Campaign for Musical Destruction split LP Stanxin kanssa 
1986 - No One Can Be That Dumb 7"
1986 - Straight on View LP
1987 - Nothing Is Hard in This World if You Dare to Scale the Heights 7" 
Destroy Sexism 7" Bootleg 
2003 - Extreme Noise tuplalevy 
Extreme noise terrorism 7" live 
1983 - Holland Hardcore kasetti 
1985 - Babylon: Bleibt Fahren LP 
1987 - End the Warzone 7"
Dan Ingalls

Dan Ingalls (s. 1944) on yhdysvaltalainen olio-ohjelmoinnin pioneeri.
Ingalls on viiden eri sukupolven Smalltalk-ympäristön pääarkkitehti. Hän kehitti tavukoodatun virtuaalikoneen, joka teki Smalltalkin käyttökelpoiseksi vuonna 1976.
Ingalls myös kehitti yleisen "bit blit" -operaation (BitBlt, "Bit-Block Transfer"), joka on useimpien bittikarttagrafiikkaa käyttävien järjestelmien taustalla.
Koulutus.
Ingalls suoritti alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta Harvardin yliopistossa ja ylemmän sähkötekniikasta Stanfordin yliopistossa. Ollessaan jatko-opiskelijana Stanfordissa Ingalls perusti oman yrityksen eikä koskaan palannut takaisin viemään tohtorinopintojaan loppuun.
Palkinnot.
Ingalls sai vuonna 1984 ACM Grace Murray Hopper -palkinnon hänen tutkimuksestaan Xerox PARC:ssa, Smalltalk-kielen kehittämisestä ja BitBlt-operaatiosta. Vuonna 1987 hän sai Alan Kayn ja Adele Goldbergin kanssa ACM Software System -palkinnon heidän työstään Smalltalkin kanssa.
Varsapuistikko

Varsapuistikko () sijaitsee Helsingissä Kaisaniemenkadun, Yrjö-Koskisen kadun ja Unioninkadun väliin jäävässä kolmiossa Metsätalon tuntumassa. Se oli aikoinaan osa Kaisaniemen puistoa, mutta jäi siitä erilleen, kun Kaisaniemenkatu rakennettiin puiston läpi. Puisto on saanut nimensä siellä sijaitsevasta 1928 valmistuneesta Emil Cedercreutzin veistoksesta "Äidinrakkaus", joka kuvaa hevosen varsaa ja sen emää. 
Cedercreutz teki itse kaupungille aloitteen veistoksesta. Paikaksi hän ehdotti Eiran puistoa tai Sirkustoria nykyisen Paasivuorenkadun varrella Siltasaaressa. Asemakaava-arkkitehti valitsi kuitenkin pikkupuiston Kaisaniemestä, ja Cedercreutz oli valintaan tyytyväinen.
Veistos on syntynyt Cedercreutzin omista kokemuksista hänen kotitalonsa pelloilla, joilla tammoja varsoineen käyskenteli. Arabian tehdas on valmistanut veistosta myös fajanssista, ja sen luonnoksia on Emil Cedercreutzin museossa.
Hevosen eteen on joskus tuotu heiniä.
James Franco

James Edward Franco (s. 19. huhtikuuta 1978 Palo Alto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja taiteilija. Hän aloitti näyttelemisen 1990-luvun lopussa esiintymällä televisiosarjassa "Freaks and Geeks" sekä useissa teinielokuvissa. Franco sai maailmanlaajuista kuuluisuutta vuonna 2001 esiintymällä James Deanin elämään pohjautuvassa elämäkertaelokuvassa "James Dean", josta hän voitti Golden Globe -palkinnon parhaana näyttelijänä.
Francon isän sukujuuret olivat Portugalista (Madeira) ja Ruotsista ja hänen äitinsä perhe on venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Francon veli Dave on myös näyttelijä. 
Franco esiintyi 2000-luvulla Harry Osbornina "Hämähäkkimies"-elokuvissa ja vuonna 2005 Robert Princenä sotaelokuvassa "The Great Raid". Seuraavana vuonna Franco näytteli myös elokuvissa "Tristan &amp; Isolde" ja "Flyboys". Vuonna 2008 Franco esiintyi komediaelokuvassa "Pineapple Express – ohutta yläpilveä" Seth Rogenin kanssa. Lisäksi hän esiintyi samana vuonna elokuvassa "Milk". Franco esitti pääosaa tositapahtumiin perustuvassa elokuvassa "127 tuntia", josta hän sai Oscar-ehdokkuuden. Vuoden 2016 Stephen Kingin menestysromaaniin perustuvassa minisarjassa "11.22.63" Franco esittää pääroolia. Hän esittää pääroolia vuonna 2017 alkaneessa David Simonin luomassa televisiosarjassa "The Deuce". 
Vuonna 2017 Franco ohjasi Tommy Wiseausta kertovan elokuvan "The Disaster Artist", jossa hän myös esittää pääosaa. Hänet palkittiin roolistaan parhaan miespääosan Golden Globella.
Johan Hyvönen

Johan Erik Hyvönen (25. lokakuuta 1895 Viitasaari – 30. syyskuuta 1918) oli suomalainen jääkärivänrikki. Hänen vanhempansa olivat pankinjohtaja Erik Hyvönen ja Ellen Maria Häggqvist.
Opinnot.
Hyvönen kävi kaksi luokkaa Oulun reaalilyseota ja suoritti yksityisesti viidennen luokan kurssin vuonna 1914 sekä jatkoi opintojaan kolme lukukautta Tampereen teknillisessä opistossa. 
Jääkärikausi.
Hyvönen työskenteli Tampereen pellavatehtaan konepajalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 5. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hyvönen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 9. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, missä hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1918 pataljoonan aseupseeriksi ja 8. toukokuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin Turun lentokouluun 30. kesäkuuta 1918 tähystäjäoppilaaksi. Tämän lentäjän alun kohtaloksi tuli saada surmansa lento-onnettomuudessa 30. syyskuuta 1918. Hänet haudattiin Tornioon.
Angelo Scola

Angelo Scola (s. 4. marraskuuta 1941) on italialainen kirkonmies. Hän sai vihkimyksensä katoliseksi papiksi 18. heinäkuuta 1970 ja piispaksi 21. syyskuuta 1991. Hän on toiminut Grosseton piispana 1991–1995 ja vuodesta 2002 Venetsian patriarkkana.
Scolasta tuli kardinaali vuonna 2003, ja hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin.
Scola oli mukana paavinvaaleissa 2005 ja 2013. Vuonna 2013 hän oli ennakkosuosikki.
Giovanni da Verrazzano

Giovanni da Verrazzano (n. 1485-1528) oli italialaissyntyinen tutkimusmatkailija, joka työskenteli Ranskan hovin palveluksessa. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen, joka tutki Pohjois-Amerikan Atlantin puoleista rannikkoa Floridan ja Newfoundlandin välillä.
Elämäkerta.
Verrazano syntyi Greve in Chiantissa, Toscanassa ja oppi purjehtimaan Välimeren itäosissa. On mahdollista, että hän osallistui jo parikymmenvuotiaana Thomas Aubertin matkaan Newfoundlandiin 1508. Vuonna 1524 hän lähti omilla laivoillaan Madeiralta länteen etsimään Ranskan käyttöön meritietä Kiinaan - perimätiedon mukaan Atlantti ulottui Aasian rannikoille asti. Hän löysi maata jossain etelässä, missä palmut huojuivat - tämä on sijoitettu moneen paikkaan Floridan ja Pohjois-Carolinan välille - ja jatkoi rannikkoa pohjoiseen. Ensimmäisenä eurooppalaisena hän kävi myös Hudson-joen suulla, nykyisen New Yorkin alueella, ja löysi sieltä isäntänsä Ranskan kuningas Frans I:n mielihyväksi erinomaisen satamapaikan. Verrazzano kartoitti rannikkolinjaa moderneilla navigaatiovälineillä, ja raportoi, että Kanada oli maayhteydessä tähän suureen ennalta tuntemattomaan mantereeseen, jota myöhemmin alettiin kutsua Pohjois-Amerikaksi.
Óssa

Óssa () eli Kíssavos (Κίσσαβος, myös "Kísavos", Κίσαβος), antiikin Ossa (), on vuori Koillis-Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on 1 978 metriä ja prominenssi 1 854 metriä.
Óssa sijaitsee Lárisan alueyksikön alueella Ólymposvuoren eteläpuolella lähellä pohjoisen Egeanmeren rannikkoa, linnuntietä noin 30 kilometriä koilliseen Lárisan kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας). Óssan ja Ólympoksen erottaa toisistaan Témpin eli Tempen sola.
Kreikkalaisessa mytologiassa vuori syntyi, kun kaksi jättiläistä, Otos ja Efialtes, halusivat kiivetä Ólympokselle. Siksi nämä kasasivat kokoon Óssan ja läheisen Pílio- eli Pelionvuoren. Apollon kuitenkin surmasi jättiläiset. Antiikin aikana vuoren länsirinteiltä saatiin roomalaisten suosimaa harvinaisempaa vihreää porfyyriä sekä vihreää marmoria. Vuorella palvottiin erityisesti Demeteriä.
Nykyisin Óssa on Natura-aluetta. Vuorelle kulkee kaksi yleisempää vaellusreittiä, toinen lounais- ja toinen luoteispuolelta. Huipulta avautuu näköala Ólympokselle, Pineiós-joen suistolle sekä kirkkaalla säällä aina Áthokselle asti.
Nomination

Nomination Italy on italialainen design- ja muotikorujen valmistaja. Yhtiön perusti Paolo Gensini vuonna 1987. 
Tunnetuksi merkki tuli rannekorusarjastaan, joka oli mukailtavissa ja personoitavissa yksilölliseksi. Rannekoru koostui vaihdettavista paloista, joita oli mahdollista keräillä ja näin muokata koru oman näköiseksi. Ilmiö yleistyi trendiksi 2000-luvulla alkaen Yhdysvalloista. Alkuperäiset Nomination-rannekorut olivat vaaleaa ruostumatonta terästä ja pääosin suunnattu nuorille naisille, mutta ilmiön yleistyttyä yhtiö julkaisi myös levennettyjä, tummennettuja ja maskuliinisempia malleja miesten käyttöön. Alkuperäiset materiaalit on kuitenkin yhä säilytetty. Rannekoruissa käytetyt kivet ovat lähes poikkeuksetta zirkoneita. Rannekorujen lyötyä läpi maailmalla myös väärennökset ja jäljitelmät yleistyivät ja markkinoille tuli lukuisia samantapaisia koruja valmistavia yrityksiä. Nomination on kuitenkin korutyypin alkuperäinen kehittäjä ja yhä suurin italialainen muokattavien rannekorujen valmistaja maailmalla. Yhden aidon korupalan keskihinta on 20-50 euroa ja niitä sijoitellaan rannekoruun yleensä noin 10 kappaletta. Yhtiön koruja voidaankin pitää verrattain arvokkaina arkiseen käyttötarkoitukseensa nähden. Korutyyppi tunnetaan muualla maailmassa englanninkielisellä nimellä ”Italian charm bracelets”.
Läpimurtonsa jälkeen Nomination sai riveihinsä lukuisia uusia suunnittelijoita ja alkoi laajentaa mallistoaan myös muihin koruihin sekä kelloihin. Päämateriaalina säilytettiin ruostumaton teräs, uusina materiaalina alettiin käyttää hopeaa ja kultaa. Tällöin yritys otti käyttöönsä myös aidot jalokivet. Nykyisin yhtiö lanseeraa useita uusia korumallistoja vuosittain, ja suurimman osan niistä täysmääräisinä eli sisältäen sormuksen, ranne-, kaula- sekä korvakorut. Koottavien rannekorujen lisäksi valikoimaan kuuluu kerralla noin 20 muuta korusarjaa. Yrityksellä on vuoteen 2008 mennessä jo 35 vain omia tuotemerkkiä myyvää liikettä eri suurkaupungeissa. Vuodesta 2006 lähtien Nominationilla on ollut liike Milanossa arvokkaasta huippumuodista tunnetulla Corso Venezian ostoskadulla.
Maire Pyykkö

Maire Pyykkö (s. 12. kesäkuuta 1947 Kohtla-Järve, Viro) on virolais-suomalainen lasitaiteilija ja taidemaalari. Hän valmistui 1982 taiteen maisteriksi Viron Taideakatemiasta.
Pyykkö on asunut Suomessa vuodesta 1991.
Pyykkö on tehnyt Suomessa lasimaalauksia kirkkoihin ja muihin kristillisiin kohteisiin.
Hänen teoksiaan on Valko-Venäjän Taidemuseossa ja Historiallisessa museossa, Shaulijäin taidemuseossa Liettuassa sekä Moskovan Taideteollisuusmuseossa.
Suorasiipiset

Suorasiipiset (Orthoptera) on hyönteisten lahko, johon kuuluvat muun muassa sirkat, heinäsirkat ja hepokatit. Lahkon useimmille jäsenille on yhteistä voimakkaat hyppyjalat takaraajoina. Lahkoon kuuluu yli 20 000 lajia, joista Suomessa tavataan säännöllisesti 28. 
Suorasiipiset käyvät läpi epätäydellisen muodonmuutoksen. Munasta kuoriutuu toukka, mutta toukka ei koteloidu, vaan usean toukkavaiheen kautta alkaa vähitellen muistuttaa yhä enemmän aikuista yksilöä. 
Suorasiipisillä on kaksi paria suoria siipiä. Monet lajit tuottavat sirittävää ääntä hieromalla siipiään vastakkain tai takajalkoja vasten.
Eräät maailman suurimmista hyönteisistä kuuluvat suorasiipisiin: niiden vartalo voi olla yli 11 cm pitkä ja siipien kärkiväli 22 cm. Toisaalta lahkoon kuuluu alle puoli senttiä pitkiä lajeja.
Hannu Brelo

Hannu Kalevi Brelo (23. syyskuuta 1953 Juuka – 2. toukokuuta 2012 Juuka) oli karjalainen laulaja, joka sävelsi ja sanoitti lauluja livvinkarjalaksi. Hänen vanhempansa syntyivät Suojärvellä Hautavaaran kylässä, jossa heidän kotikielensä oli livvi. Hannu Brelo syntyi Pohjois-Karjalassa Juuassa, ja hänen lapsuudenkielensä oli myös livvi.
Brelo toimi kotiseudullaan kivimiehenä, mutta myös Helsingissä asuessaan puuseppänä. Hän asensi Nunnanlahden vuolukiviuuneja ympäri Suomea. Brelo esiintyi jo 1980-luvulla "Brelon pojat" nimisessä yhtyeessä. Musiikin ja esiintymisen viedessä enemmän aikaa hän alkoi toimia tämän alan yksityisyrittäjänä. Vuodesta 2003 lähtien hän jäi vapaaksi taiteilijaksi.
Walter Raleigh

Walter Raleigh (n. 1552 – 29. lokakuuta 1618) oli englantilainen kirjailija, sotilas ja tutkimusmatkailija. Hän osallistui aktiivisesti Pohjois-Amerikan uudisasuttamiseen.
Raleigh opiskeli Oxfordin yliopistossa, taisteli Ranskassa hugenottien kanssa ja jatkoi lakiopintojaan Lontoossa.
Vuonna 1578 Raleigh matkasi Pohjois-Amerikkaan velipuolensa Sir Humphrey Gilbertin kanssa. Hän perusti Amerikan ensimmäisen englantilaisten siirtokunnan Pohjois-Carolinaan Roanoke Islandille vuonna 1585. Siirtokunta hylättiin myöhemmin.
Raleigh kunnostautui monissa Elisabet I:n sotilasoperaatioissa ja aateloitiin vuonna 1585. Väitetty romanssi kuningattaren kanssa lienee kuitenkin myöhempien aikojen elokuvantekijöiden mielikuvitusta.
Vuonna 1603 Raleighia syytettiin vallankumouksellisesta vehkeilystä Jaakko I:tä vastaan ja vangittiin Toweriin. Vankilassa ollessaan hän kirjoitti maailmanhistoriateoksensa "History of the World". Kolmentoista vuoden vankeuden jälkeen Raleigh vapautettiin ja lähetettiin Etelä-Amerikkaan etsimään Eldoradoa. Hänen palattuaan kumoussyytteet uusittiin, ja Jaakko I mestautti Raleighin vuonna 1618.
Erkki Jokinen (säveltäjä)

Erkki Ilmari Jokinen (s. 16. lokakuuta 1941 Tervakoski) on suomalainen säveltäjä ja sävellyksen opettaja.
Koulutus ja työura.
Jokinen opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Erik Bergmanin ja Joonas Kokkosen johdolla ja Bilthovenissa Ton de Leeuwin johdolla. Hän suoritti Sibelius-Akatemian sävellysdiplomin 1970.
Jokinen toimi musiikinteorian opettajana Hämeenlinnan musiikkiopistossa 1971-1981. Vuodesta 1981 hän toimi lehtorina Sibelius-Akatemiassa ja vuosina 2001-2005 sävellyksen professorina.
Tuotanto.
Jokista on kuvailtu erittäin itsekriittiseksi säveltäjäksi. Hänen sävellystuotantonsa on suhteellisen suppea, käsittäen noin 40 työtä. Hän ei ole julkaissut uusia sävellyksiä juurikaan 2000-luvun alun jälkeen.
Jokisen tuotannon pääelementtejä ovat harmonia, tonaalinen väri ja tekstuuri. Hänen varhaiset työnsä koostuvat jyrkistä muutoksista ja eri tekstuurien vastakkainasetteluista, kuten staattisten hetkien ja aggressiivisten rytmisten purkausten vaihtelusta. Hän on käyttänyt töissään sekä perinteistä nuottikirjoitusta, mutta myös vapaampaa paikka-aika notaatiota Erik Bergmanin tapaan 1970-luvun jälkeen.
1980-luvulla Jokisen ilmaisu monipuolistui ja lähestyi jälkisarjallisuutta. Myös hänen nuottikirjoituksensa palautui traditionaalisemmaksi.
Jokinen on käyttänyt ennakkoluulottomasti uusia sointivärejä ja hänet tunnetaan muun muassa harmonikkasävellyksistään, joilla hän on hälventänyt soitinta kohtaan pitkään koettuja ennakkoluuloja. Yleisestikin ottaen Jokinen on säveltänyt enimmäkseen soolosoittimille ja kuorolle suunnattua musiikkia ja kamarimusiikkia. Hänen päätöinään pidetään neljää jousikvartettoa, joissa hän käsittelee kokoonpanoa yhtenäisenä "superinstrumenttina" neljän erillisen instrumentin sijasta.
Casio fx-9860G

Casio fx-9860G on Casion valmistama graafinen laskin. Parannuksia aiempiin malleihin verrattuna ovat USB-portti, flash-muisti, päivitettävä käyttöjärjestelmä, suurempi nopeus ja korkeakontrastinen nestekidenäyttö.
Versiot.
Casio fx-9860G:stä on monia versioita: standardi fx-9860G, SD-, AU- ja Slim-versiot
Tavallista fx-9860G:tä ja SD:tä markkinoidaan Ranskassa nimillä Graph85 ja Graph85 SD.
Ohjelmointi.
Laskinta voi ohjelmoida kahdella tavalla. Fx-9860G:n mukana tulee BASIC-tulkki mahdollistaen yksinkertaisten ohjelmien tekemisen.
Toinen tapa on tehdä liitännäinen C-kielellä. Liitännäiset ovat binääriohjelmia, joten ne ovat BASIC-ohjelmia tehokkaampia. Casio on julkaissut kaksi virallista liitännäistä GEOMETRYn ja PHYSIUMin. Casio julkaisi myös SDK:n, joka mahdollistaa käyttäjien omien liitännäisten tekemisen, joskaan tälle ei ole virallista tukea. SDK ja viralliset liitännäiset ovat saatavilla Casion websivulta.
Thomas Shelton (pikakirjoittaja)

Thomas Shelton (1601 – n. 1650) oli englantilainen pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä. Hän oli aikansa tunnetuin pikakirjoittaja ja pikakirjoituksen opettaja.
Shelton julkaisi kehittämänsä pikakirjoitusjärjestelmän vuonna 1626 teoksessa "Shortwriting, the most exact method" ja vuonna 1638 parannellun version nimellä "Tachygraphy". Järjestelmä perustui aikaisempiin John Willisin ja Edmond Willisin järjestelmiin.
Sheltonin järjestelmä on tullut tunnetuksi siitä, että Samuel Pepys kirjoitti sillä kuuluisan päiväkirjansa.
Hiukan ennen kuolemaansa Shelton julkaisi toisenkin pikakirjoitusjärjestelmän, nimeltään "Zeiglographia". Se ei kuitenkaan levinnyt laajempaan käyttöön.
Viron taideakatemia

Viron taideakatemia (, "EKA") on virolainen taideoppilaitos Tallinnassa.
Viron taideakatemia on Viron ainoa yliopistotasoista koulutusta taiteen ja muotoilun aloilla tarjoava oppilaitos. Akatemian rehtori on vuodesta 2015 ollut Mart Kalm. Akatemia perustettiin vuonna 1914 Viron taideteollisuuskoulu ("Eesti Kunsttööstuskooli") -nimisenä. Vuonna 1989 perustetun Tallinnan taideyliopiston ("Tallinna Kunstiülikool") nimi muutettiin vuonna 1995 Viron taideakatemiaksi.
Hyötyjäte

Hyötyjäte on jätettä, joka voidaan käyttää uudelleen joko kierrättämällä sellaisenaan tai raaka-aineena tuotantoprosessissa. Jätteestä aiheutuu yleensä kuluja, mutta hyötyjätteen aiheuttamat kulut ovat yleensä vähäisemmät kuin kaatopaikalle tai energiakäyttöön menevän jätteen. Hyötyjätettä ovat esimerkiksi paperi, pahvi ja kartonki, lasi, metalli, muovit, biojäte, elintarvikerasvat, puujäte, sähkö- ja elektroniikkaromu, kiviperäiset jätteet ja maa-aines, tekstiilit, ja rakennus- ja purkujäte.
Hyötyjäte on "uusioraaka-ainetta" ja "uusiomateriaalia". Hyötyjätteestä tehty tuote puolestaan on "uusiotuote" tai "kierrätystuote". 
Tilastot.
Suomessa kertyi Tilastokeskuksen mukaan vuonna 2006 yhteensä 69,2 miljoonaa tonnia jätettä. Kaatopaikalle loppusijoitettiin noin 58 prosenttia kaikista jätteistä. Uusiokäyttöön päätynyttä hyötyjätettä oli 18,6 miljoonaa tonnia eli noin 27 prosenttia koko jätemäärästä. Yhdyskuntajätettä eli kotitalouksien ja palvelualojen jätettä jätteen kokonaismäärästä oli noin 2,9 prosenttia. Eurostatin tutkimuksen mukaan vuonna 2005 Suomessa saatiin yhdyskuntajätteistä noin 30 prosenttia uusiokäyttöön. Euroopan maista eniten yhdyskuntajätettä käytti uusiomateriaalina Alankomaat, jonka yhdyskuntajätteistä kierrätettiin noin 65 prosenttia. Vähiten tutkituista maista kierrätettiin yhdyskuntajätetä Kreikassa; vain noin 15 prosenttia jätteestä meni uusiokäyttöön.
Vantaan Veturi

Vantaan Veturi on vantaalainen vuonna 1987 perustettu urheiluseura. Sen päälajit ovat futsal ja jalkapallo. Seuran yleisesti käyttämä lyhenne VALO tulee yhdistyksen koko nimestä "Vantaan Veturi ry – Vandas Lokomotiv rf".
Futsalia VALO on pelannut siitä lähtien, kun lajia alettiin Suomessa harrastaa. Se pelasi Futsal-liigassa vuodet 2004–2009. Seuran paras saavutus on SM-pronssi kaudelta 2004–2005. Liigajoukkueessa on pelannut useita jalkapallon Veikkausliigapelaajia, kuten Jarno Parikka, Erkka V. Lehtola, Ilari Äijälä ja Tommi Paavola. 
Ikämiessarjoissa VALO on moninkertainen Suomen mestari. VALOlla oli 2004-2005 myös juniorijoukkue joka voitti Uudenmaan 1990-syntyneiden sarjan sekä sijoittui toisena kautena kolmanneksi.
Jalkapallossa seura on korkeimmillaan pelannut Kolmosessa.
Eckhart Tolle

Eckhart Tolle (alun perin Ulrich Leonard Tölle, s. 16. helmikuuta 1948 Saksa) on saksalainen, Kanadassa asuva henkinen opettaja, luennoitsija ja kirjailija.
Tolle tuli tunnetuksi vuonna 1997 julkaistulla esikoisteoksellaan "Läsnäolon voima: tie henkiseen heräämiseen". Kirja on ollut "The New York Timesin" bestseller-listalla, ja se on käännetty vuoteen 2009 mennessä 33 kielelle.
Elämäkerta.
Saksassa syntynyt Tolle sanoo perheensä jättäneen Saksan hänen ollessaan 13-vuotias, minkä jälkeen hän opiskeli Lontoon yliopistossa. Hän opiskeli lyhyen ajan myös Cambridgen yliopistossa vuonna 1977 mutta ei tehnyt tohtorintutkintoaan valmiiksi. Hän on kertonut esikoiskirjansa johdannossa, kuinka hän oli 29-vuotiaaksi asti masentunut ja ahdistunut, kunnes hän sai yhtäkkisen valaistuksen ja pääsi eroon peloistaan. Tämän jälkeen hän kierteli Lontoota onnellisena irtolaisena. Hän vaihtoi etunimensä Eckhartiksi 1200-luvulla eläneen teologin Mestari Eckhartin mukaan ja lähti kiertämään Englantia henkisenä valmentajana. Sen jälkeen Tolle muutti Vancouveriin ja julkaisi esikoisteoksensa vuonna 1997. Kirjasta tuli myyntimenestys, kun Oprah Winfrey esitteli kirjan televisio-ohjelmassaan muutamaa vuotta myöhemmin. Myös Tollen seuraavat teokset nousivat Yhdysvaltain myyntilistojen kärkeen.
Kirjoittamisen lisäksi Tolle kiertää luennoimassa yleisöille.
Opetukset.
Tollen kirjoja on kuvattu new age -henkisiksi itseapuoppaiksi. Tolle ei identifioidu mihinkään tiettyyn uskontoon, vaan hyödyntää zenbuddhalaisuuden, suufilaisuuden, hindulaisuuden ja Raamatun opetuksia. Tollen kirjojen suosion syyksi on sanottu Tollen kykyä paketoida vanhaa viisautta esimerkiksi Buddhalta, Jeesukselta ja Shakespearelta helposti ymmärrettävään muotoon nykyaikaiselle lukijakunnalle. Tolle itse sanoo viestinsä olevan se, että ihmisten pitäisi sammuttaa mielensä pulina, olla läsnä nykyhetkessä ja hylätä egonsa, jota Tolle pitää manipuloivana ja jakavana voimana, joka on aina vaatimassa jotain. Tolle opettaa, että jos ihminen elää tässä hetkessä ja yhteydessä “kokonaisuuteen”, hänelle alkaa tapahtua hyviä asioita.
Kari Mäkinen (valmentaja)

Kari Mäkinen (s. 30. elokuuta 1945) on parhaiten tunnettu jääkiekkovalmentajana. Hänen urheilu-uraansa kuuluu kiekkoilun lisäksi melonta kansainvälisellä tasolla.
Jääkiekko.
Pelaajana Kari Mäkinen voitti jääkiekon Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1964. Hän pelasi yhden B-maaottelun.
Mäkinen valmensi vuosien ajan Oulun Kärppiä ja voitti Suomen mestaruuden 1981. Lisäksi hän toimi maajoukkueen kakkosvalmentajana Kalevi Nummisen apuna. Oulusta Mäkinen siirtyi Helsingin Jokereiden valmentajaksi I-divisioonaan. Mäkisen johdolla Jokerit nousi takaisin SM-liigaan kahden divisioonakauden jälkeen. Mäkinen toimi hetken aikaa myös Jokereiden toimitusjohtajana päävalmentajan tehtävien lisäksi, kunnes vuonna 1990 hän sai väistyä seurasta heikosti sujuneiden pelien vuoksi. Hän on valmentanut pääsarjatasolla myös Lahden Reipasta. Mäkinen valittiin SM-liigassa vuoden valmentajaksi vuosina 1977 ja 1981.
Melonta.
Mäkinen sijoittui Tokion 1964 olympialaisissa kanadalaiskaksikkojen 1 000 metrin melonnassa yhdeksänneksi Rudolf Närjäsen parina. MM-kilpailuissa tämä kaksikko sijoittui 1 000 metrillä kuudenneksi vuonna 1966.
Seuratasolla Mäkinen edusti Pirkka-Melojia. Hän voitti kanadalaiskanooteilla yhteensä 19 Suomen-mestaruutta vuosina 1962–1970. Kanadalaisyksikköjen mestaruuden hän voitti 500 metrillä vuosina 1965 ja 1966 sekä 1 000 metrillä vuonna 1965.
Sukulaiset.
Kari Mäkisen veljistä Juhani Mäkinen voitti melonnassa kolme Suomen-mestaruutta ja toimi vuosina 1966–1970 Suomen Kanoottiliiton päävalmentajana. Toinen veli Seppo Mäkinen voitti sekä kajakkimelonnassa että jääkiekossa Suomen-mestaruuden vuonna 1964.
Fiorello H. La Guardia

Fiorello Henry La Guardia (s. Fiorello Enrico La Guardia; 11. joulukuuta 1882 – 20. syyskuuta 1947) oli yksi New Yorkin maineikkaimmista pormestareista. Hän johti kaupunkia kolme kautta vuosina 1934–1945. Suurta kansansuosiota nauttinut La Guardia kannatti republikaanisuudestaan huolimatta New Dealia. La Guardia luotsasi New Yorkin suuren lama-ajan läpi ja kohosi kansalliseksi hahmoksi. Hän toteutti asunto- ja työllisyysohjelmia ja taisteli menestyksellä hallinnon korruptiota vastaan.
Yhdysvaltojen liityttyä toiseen maailmansotaan presidentti Roosevelt nimitti hänet siviilipuolustusviraston johtajaksi. Sodan jälkeen La Guardia toimi YK:n pakolaisapuohjelman johtajana.
La Guardian nimeä New Yorkissa kantaa muun muassa LaGuardian lentoasema.
Kajaanin jäähalli

Kajaanin jäähalli on erityisesti Mestistä ja Suomi-sarjaa pelanneen Kajaanin Hokin kotiareena Kajaanissa. Hokki pelasi hallissa vuoden 2025 maaliskuussa tapahtuneeseen konkurssiinsa asti. Kesällä hallissa järjestetään muun muassa messuja ja konsertteja. Jäähallissa on 1 310 paikkaa katsojille sekä kahvio. Kajaanin jäähalli valmistui vuonna 1989, jolloin Kajaanin Hokki pelasi vielä II-divisioonassa. Halli remontoitiin vuonna 2008 ja 2011 uusittiin kaukalo.
Jäälajeista hallissa harrastetaan jääkiekkoa, taitoluistelua, ringetteä, yleisöluistelua ja kaukalopalloa.
Kaarlo Hämäläinen

Kaarlo Jalmari Hämäläinen (21. joulukuuta 1893 Hausjärvi – 9. huhtikuuta 1924) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Kaarle Henrik Hämäläinen ja Emma Elina Forsström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Suoma Myllynpään kanssa. 
Jääkärikausi.
Hämäläinen työskenteli maalarina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 5. joulukuuta 1915, josta hän kumminkin pyrki vapaaehtoisena perusteilla olevaan Jääkäripataljoonan tykistöön ja tulikin valituksi yhtenä niistä 26 miehestä, jotka Jääkäripataljoonan komentaja majuri Bayer valitsi haastattelunsa perusteella. Hänet siirrettiin virallisesti haupitsijaokseen 17. maaliskuuta 1916, minkä päivämäärän voidaan katsoa olevan jääkäritykistön virallinen perustamispäivä. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Ekkau-Kekaussa sekä Aa-joella. Hänet siirrettiin 7. maaliskuuta 1917 hänellä todetun sairauden takia pataljoonan täydennysjoukkoon ja laskettiin siviilitöihin. Hän suoritti myös Libaussa vuonna 1917 järjestetyn moottoripyöräkurssin.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hämäläinen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan Jääkäritykistön 3. patteriin ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kurussa ja Muroleessa Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet siirrettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä Jääkäritykistöprikaatin 3. jääkäripatteriston esikuntaan ja otti osaa taisteluihin Viipurissa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin 3. kesäkuuta 1918 Helsingin lentoasemalle ja 4. syyskuuta 1918 Rannikkotykistöpataljoona 2:een, missä hänet sijoitettiin I patteriston vääpeliksi. Armeijasta Hämäläinen erosi 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Nastolan suojeluskuntaan. Uudelleen armeijan palvelukseen hän astui 28. helmikuuta 1920 ja sijoitettiin kapitulanttivääpeliksi Käkisalmen läänin rykmentin II pataljoonan 5. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 1. toukokuuta 1921 II Polkupyöräpataljoonaan ja 28. helmikuuta 1922 alkaen 3. Erilliseen konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 13. kesäkuuta 1922, mutta astui melkein välittömästi eronsa jälkeen jälleen armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin Rannikkotykistörykmentti 3:een, mistä hän siirtyi 1. heinäkuuta 1923 Ilmailuosasto 3:een. Tykkimiehen kohtaloksi tuli siirto Ilmavoimiin, koska hän menehtyi lento-onnettomuudessa Sortavalassa 9. huhtikuuta 1924.