tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tukholman kaupunginteatteri

Tukholman kaupunginteatteri () on Tukholman kaupungin ylläpitämä laitosteatteri, joka on yleisömääriltään Ruotsin suurin. Teatteri perustettiin vuonna 1956, mutta ensimmäinen näytäntökausi toteutui vasta syksyllä 1960. Aluksi teatteri sijaitsi väliaikaisissa tiloissa "Folkets hus" -rakennuksessa kaupungin pohjoisella rautatientorilla (Norra Bantorget). Väliaikaistilat olivat kuitenkin lopulta käytössä melkein 30 vuoden ajan, kunnes vuonna 1990 teatteri sai uudet näyttämötilat Sergelin torin varrelta. Teatterin päänäyttämöt sijaitsevat siten nykyisin aivan Tukholman keskustassa, tunnetussa Kulturhuset-kulttuuritalossa.
Vuonna 2005 Tukholman kaupunginteatterin yleisömäärä oli yhteensä noin 450 000. Tukholman toiseksi suurin teatteri, Kuninkaallinen draamateatteri, jää yleisömäärissä selvästi jälkeen vuotuisilla alle 300 000:n kävijämäärillään. Kaupunginteatteri tuottaa vuosittain 30–40 näyttämöteosta, joita esitetään yhdeksällä eri näyttämöllä. Teatterin henkilökuntaan kuuluu monia suosittuja ruotsalaisnäyttelijöitä. Kaupunginteatterin palveluksessa on yhteensä noin 100 näyttelijää ja taiteellista henkilökuntaa yhteensä noin 140 henkeä.
Kaupunginteatterin johtaja on Maria Sid.
Encyclopaedia of Chess Openings

ECO-koodisto (engl. "The Encyclopaedia of Chess Openings") on shakkiavausten luokittelutapa. Siinä avaukset jaetaan viiteen osaan (A–E), jotka on jaettu edelleen numerokoodeihin. Siirrot on otettu sadoistatuhansista mestareiden peleistä.
ECO-koodistoa on julkaissut sen luomisesta asti serbialainen yhtiö Šahovski informator.
Koodisto on nykyään tarjolla myös monessa paikassa Internetissä.
Malcolm Morley

Malcolm Morley (7. kesäkuuta 1931 – 2. kesäkuuta 2018) oli Yhdysvaltoihin siirtynyt alkujaan brittiläinen taidemaalari. Hän opiskeli 1950-luvulla Lontoon Royal College of Artissa. 
Morley tunnetaan fotorealistina, mutta hän aloitti abstraktina maalarina. Hän maalasi välillä esittäviä aiheita jakaen ne ei-esittäviin rasterimaisiin pintoihin, joita hän maalasi toisinaan ylösalaisin. Maalaustapahtumat joskus performanssin kaltaisia, ja lopputulos vähemmän tärkeä kuin esitys. Aiheina oli usein kuvia katunäkymistä tai vastaavista, sekä taidekuvajäljennöksiä.
Hän alkoi tehdä fotorealistisempia maalauksia tutustuttuaan Andy Warholiin ja Roy Lichtensteiniin. Hän siirtyi välillä ekpressionistisempaan tyyliin, mutta palasi 1990-luvulla entistä tarkempaan fotorealismiin, tehden usein suuria maalauksia lentokoneiden pienoismalleista.
Morleylle myönnettiin vuonna 1984 Turner-palkinto.
Richard Estes

Richard Estes (s. 14. toukokuuta 1932 Kewanee, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kuvataiteilija, joka on saavuttanut mainetta fotorealistisilla maalauksillaan. 
Estes opiskeli taidealaa Chicagossa ("School of the Art Institute") ja aloitti työnsä täyspäiväisenä taidemaalarina 1960-luvulla.
Shūgo Oshinari

Shūgo Oshinari (s. 5. maaliskuuta 1981) on japanilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "All About Lily Chou-Chou" (2001) ja "" (2003). 
Oshinari on nähty lisäksi laulaja Kumi Kōdan musiikkivideoilla "You", "Lies", "Feel" ja "Someday".
Notodden

Notodden on kunta ja kaupunki Norjan eteläosassa Telemarkin läänissä. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 13 025 asukasta.
Notoddenin kaupunki kasvoi 1900-luvun alussa vesivoiman ympärille, ja se erotettiin omaksi kunnakseen Heddalista vuonna 1913. Heddal liitettiin myöhemmin osaksi Notoddenia. Kunnan tärkein työnantaja oli pitkään Norsk Hydro.
Media.
Paikallislehti "Telen" ilmestyy kolmesti viikossa.
Mieskuoro

Mieskuoro on miehistä koostuva kokoonpano, jossa on yleensä neljä eri ääntä eli stemmaa; ensimmäinen tenori, toinen tenori, ensimmäinen basso ja toinen basso. Kuoro voi laulaa orkesterin säestyksellä tai ilman orkesteria (a cappella).
Tunnettuja suomalaisia mieskuoroja ovat muun muassa Mieskuoro Huutajat ja Seminaarinmäen mieslaulajat, jotka molemmat tunnetaan persoonallisesta esiintymistavastaan. Suomen tunnetuin mieskuoro lienee kuitenkin Ylioppilaskunnan Laulajat eli YL. 
Suomen vanhin mieskuoro on Helsingin yliopiston yhteydessä toimiva Akademiska Sångföreningen, joka perustettiin vuonna 1838 nimellä Akademiska Sångsällskapet. Vanhin suomenkielinen mieskuoro on aikoinaan AS:n entisistä suomenmielisistä jäsenistä perustettu YL, jonka P. J. Hannikainen perusti 1883. Muista perinteikkäisistä mieskuoroista voidaan mainita mm. Viipurissa vuonna 1897 perustettu Viipurin Lauluveikot (joka siirtyi jatkosodan jälkeen toimimaan Helsinkiin), Mieskuoro Sirkat, jonka Hannikainen perusti Jyväskylässä 1899, sekä vuonna 1900 perustettu Polyteknikkojen Kuoro. Laulu-Miehet-mieskuoron perusti keväällä 1914 joukko entisiä Ylioppilaskunnan Laulajien ja Suomen Laulun mieskuoron laulajia. Samoihin aikoihin heräsi Turussa tarve perustaa suomenkielinen mieskuoro. Syksyllä 1914 aloitti toimintansa Mieskuoro Laulun Ystävät, joka piti ensikonserttinsa 21. helmikuuta 1915 Turun akatemiantalossa. 
Suomalaisten mieskuorojen yhteenliittymänä toimii Suomen mieskuoroliitto, jolla on yhteensä 123 jäsenkuoroa.
Göteborgin kaupunginteatteri

Göteborgin kaupunginteatteri () on Ruotsin merkittävimpiä teattereita ja maan vanhin kaupunginteatteri. Teatteri aloitti toimintansa vuonna 1918.
Teatteri toimi aluksi vuonna 1916 valmistuneella Lorensbergsteatern-näyttämöllä, mutta siirtyi vuonna 1934 omaan uuteen teatteritaloon, joka sijaitsee Götaplatsen-torilla Göteborgin keskustassa. Rakennuksen suunnittelija oli arkkitehti Carl Bergsten, joka antoi talon julkisivuille uusklassisen yleissävyn maustettuna ripauksella art decoa ja funktionalismia. Arvostelijoiden mukaan rakennus oli epäonnistunut sekoitus vanhentunutta ja uutta tyyliä. Talon sisätilat, erityisesti aulat ja portaikot, ovat kuitenkin saaneet kiitosta sekä yleisöltä että kriitikoilta. Teatteritalolle on tehty mittava peruskorjaus 2000-luvun vaihteessa, jossa muun muassa suuren näyttämön salin permantoa kohotettiin ja se yhdistettiin salin ensimmäiseen parveen. Samalla talon näyttämötekniikka uudistettiin kokonaan.
Teatterin suuren näyttämön saliin mahtuu peruskorjauksen jälkeen noin 600 katsojaa, ja samassa talossa on myös pienempi, 220-paikkainen Studio-näyttämö. Lisäksi kaupunginteatteriin kuuluu erillinen Backa Teater -näyttämö, joka toimii Lindholmenin kaupunginosassa Hisingenin saarella.
Teatterin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2006 lähtien ohjaaja-näyttelijä Anna Takanen.
Jimi Sumén

Jouko Tapani ”Jimi” Sumén (s. 7. elokuuta 1958 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen Lappeenrannasta kotoisin oleva muusikko ja tuottaja. Hän voitti yhtyeensä Dreamsin kanssa Rockin SM-kilpailut vuonna 1977 soittamalla Jimi Hendrix -covereita, muun muassa tämän sävellyksen ”Fire” sekä Hendrixin ensimmäisen hitin ”Hey Joe”.
Ura.
Hendrix-covereilla uransa aloittanut Sumén oli suomalaisen futuristisen musiikin keulakuva ja koneilla tehdyn syntikkapopin pioneeri. Suménin musiikissa kuultiin vaikutteita esimerkiksi Japanilta, Gary Numanilta ja David Bowielta. Vuosina 1981–1984 Sumén soitti englantilaisessa Classix Nouveaux -yhtyeessä.
Sumén oli kitaristina soolouransa ohella muun muassa Pelle Miljoona Oy:ssä ja Maukka Perusjätkän live-kokoonpanossa. 1980-luvulla hän tuotti useita levyjä. Suménin tuotanto alkoi 1990-luvun lähestyä jazzia, ja hän oli kitaristina Edward Vesalan Sound &amp; Fury -orkesterissa.
Yksityiselämä.
Jimi Sumén sairastaa MS-tautia. Mauri ”Ming” Sumén on Jimi Suménin veli.
Sabine Lisicki

Sabine Lisicki (s. 22. syyskuuta 1989 Troisdorf) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kaksinpelissä WTA-listan sijalle 12 toukokuussa 2012 ja nelinpelissä sijalle 35 huhtikuussa 2012.
Lisicki opiskeli Nick Bollettierin tennisakatemiassa Yhdysvalloissa. Hänet tunnetaan kovasta syötöstään. Hänellä onkin hallussaan kaikkien aikojen kovin syöttö, 210,8 kilometriä tunnissa.
Tennisura.
Lisicki eteni vuonna 2008 Australian avointen kolmannelle kierrokselle; hän voitti Dinara Safinan ja Marija Korittsevan, mutta hävisi Caroline Wozniackille. Hän on pelannut myös Fed Cupissa. Lokakuussa 2008 Lisicki pääsi ensimmäistä kertaa WTA-turnauksen finaaliin Taškent Openissa, mutta hävisi finaalin romanialaiselle Sorana Cîrstealle numeroin 2–6, 6–4, 7–6(4).
Uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton Lisicki saavutti huhtikuussa 2009 Charlestonin massakenttäturnauksessa. Kahdella ensimmäisellä kierroksella hän voitti Kanadan Marie-Eve Pelletierin ja Slovakian Lenka Wienerovan, molemmat suoraan kahdessa erässä. Kolmannella kierroksella hän voitti turnauksessa toiseksi sijoitetun Venus Williamsin eräluvuin 6–4, 7–6(5). Puolivälierissä hän voitti Venäjän Jelena Vesninan luvuin 6–4, 6–0, välierissä Ranskan Marion Bartolin 6–3, 6–1 ja loppuottelussa tanskalaisen Caroline Wozniackin 6–2, 6–4.
Wimbledonissa 2009 Lisicki eteni puolivälieriin. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella Anna Tšakvetadzen ja toisella kierroksella Patricia Mayrin. Kolmannella kierroksella hän voitti viidenneksi sijoitetun Svetlana Kuznetsovan lukemin 6–2, 7–5. Neljännellä kierroksella hän voitti yhdeksänneksi sijoitetun Caroline Wozniackin lukemin 6–4, 6–4. Puolivälierissä hän hävisi turnauksen ykkössijoitetulle Dinara Safinalle lukemin 7–6(5), 4–6, 1–6.
Ranskan avoimissa 2011 Lisicki voitti ensimmäisellä kierroksella Akgul Amanmuradovan. Toisella kierroksella hän hävisi Vera Zvonarjovalle. Lisicki johti kolmatta erää jo 5–2, mutta Zvonareva nousi otteluvoittoon voittamalla ratkaisevan erän 7–5. Ottelun lopussa Lisicki kärsi krampeista ja ottelun päätyttyä hänet jouduttiin viemään paareilla pois kentältä. Ranskan avointen jälkeen hän pelasi AEGON Classic -turnauksessa, jossa hän saavutti uransa toisen turnausvoittonsa. Välierissä hän voitti Peng Shuain ja loppuottelussa Daniela Hantuchován. Hän ei hävinnyt turnauksessa erääkään. Wimbledonissa 2011 villin kortin pääsarjaan saanut Lisicki voitti toisella kierroksella Ranskan avointen mestarin, Li Nan luvuin 3–6, 6–4, 8–6. Lisicki selviytyi turnauksessa lopulta välieriin, jossa hän hävisi Marija Šarapovalle. Elokuun lopulla Lisicki otti kolmannen turnausvoittonsa voitettuaan Texas Tennis Openin loppuottelussa Aravane Rezaïn. Yhdysvaltain avoimissa Lisicki eteni neljännelle kierrokselle, jossa hän hävisi Vera Zvonarjovalle.
Dinara Safina

Dinara Mubinovna Safina (, ; s. 27. huhtikuuta 1986 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen tennispelaaja. Hän nousi WTA:n kaksinpelirankingin ykköseksi huhtikuussa 2009. Nelinpelin maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan kahdeksantena toukokuussa 2008.
Parhaat saavutukset.
Dinara Safina aloitti ammattilaisuransa naisten WTA-kiertueella vuonna 2000. Tähän astisella urallaan hän on voittanut yksitoista kaksinpelin WTA-turnausta. Vuonna 2002 hän voitti Sopotissa, vuonna 2003 Palermossa, vuonna 2005 Prahassa ja Pariisin halliturnauksen, vuonna 2007 Gold Coastilla ja keväällä 2008 Berliinissä.
Heinä-syyskuussa 2008 Safina saavutti kolme turnausvoittoa. Los Angelesissa hän voitti välierissä turnauksen ykkössijoitetun Jelena Jankovićin eräluvuin 7–6(3), 6–1 sekä loppuottelussa Flavia Pennettan lukemin 6–4, 6–2. Viikkoa myöhemmin Montréalissa hän voitti puolivälierissä neljänneksi sijoitetun Svetlana Kuznetsovan luvuin 2–6, 6–3, 6–2, välierissä Viktoryja Azarenkan luvuin 6–0, 2–6, 6–3 sekä loppuottelussa Dominika Cibulkován lukemin 6–2, 6–1. Syyskuussa Tokiossa hän voitti finaalissa Svetlana Kuznetsovan luvuin 6-1, 6-3.
Tammikuussa 2009 Safina selviytyi loppuotteluun Sydneyn turnauksessa ja Australian avoimissa. Toukokuussa 2009 hän hävisi Stuttgartin loppuottelussa Kuznetsovalle mutta voitti tämän viikkoa myöhemmin Rooman loppuottelussa lukemin 6–3, 6–2 ja saavutti näin uransa kymmenennen kaksinpeliturnausvoiton. Seuraavalla viikolla hän voitti Madridin turnauksen loppuottelussa Caroline Wozniackin luvuin 6–2, 6–4.
Grand Slam- tunauksissa Safina on menestynyt parhaiten Ranskan avoimissa, jossa hän selvisi vuonna 2008 loppuotteluun sekä vuonna 2006 puolivälieriin. Vuoden 2008 turnauksen finaaliin Dinara selvitti tiensä voitettuaan kolme korkeammalle sijoitettua maannaistaan: neljännellä kierroksella ykkössijoitetun Marija Šarapovan eräluvuin 6–7(6), 7–6(5), 6–2, puolivälierissä seitsemänneksi sijoitetun Jelena Dementjevan luvuin 4–6, 7–6(5), 6–0, ja välierissä neljänneksi sijoitetun Svetlana Kuznetsovan erin 6–3, 6–2. Sekä Šarapovalla että Dementjevalla oli ottelupallo toisessa erässä, mutta Safina selvitti tilanteet voitokkaasti. Finaalissa hän taipui lopulta ensimmäista Grand Slam -voittoaan juhlineelle Ana Ivanovićille 4–6, 3–6.
Safina selviytyi loppuotteluun myös Australian avoimissa 2009. Loppuottelussa hän hävisi Serena Williamsille selvin numeroin 0–6, 3–6. Yhdysvaltain avoimissa 2006 hän selviytyi puolivälieriin ja 2008 välieriin. 
WTA:n nelinpeliturnauksissa Safina on ollut voittajana kahdeksan kertaa. Yhdessä Nathalie Dechyn kanssa hän voitti vuonna 2007 naisten nelinpelimestaruuden Yhdysvaltain avoimissa.
Olympialaisissa Safina voitti Pekingissä 2008 olympiahopeaa kaksinpelissä. Hän hävisi finaalissa maannaiselleen Jelena Dementjevalle. Safina kärsi finaalissa epätasaisuudesta ja teki mm. monta kaksoisvirhettä, mikä ratkaisi kullan Dementjevalle eränumeroin 3–6, 7–5, 6–3.
Uran lopetus.
Safinan uran lopettamisesta kertoi hänen veljensä Marat Safin lokakuussa 2011. Safina oli pelannut viimeksi huhtikuussa 2011. Hänen uran jatkumisen esti krooninen selkävaiva.
Yksityiselämä.
Safina on etniseltä taustaltaan tataari.
Nathalie Dechy

Nathalie Dechy (s. 21. helmikuuta 1979 Les Abymes, Guadeloupe) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut WTA:n rankinglistalla 11:s kaksinpelissä (tammikuussa 2006) ja kahdeksas nelinpelissä (toukokuussa 2007).
Dechy voitti naisten nelinpelin Yhdysvaltain avoimissa Vera Zvonarjovan parina vuonna 2006 ja Dinara Safinan parina vuonna 2007. Lisäksi hän voitti Andy Ramin kanssa sekanelinpelimestaruuden Ranskan avoimissa 2007.
Kaksinpelaajana Dechy on Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan edennyt Australian avointen välieriin vuonna 2005. Hän voitti kolmannella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Francesca Schiavonen, neljännellä kierroksella kolmanneksi sijoitetun Anastasija Myskinan ja puolivälierissä 12:nneksi sijoitetun Patty Schnyderin mutta hävisi välierissä ykkössijoitetulle Lindsay Davenportille eräluvuin 6–2, 6–7(5), 4–6. Wimbledonissa 2008 Dechy kohtasi toisella kierroksella ykkössijoitetun Ana Ivanovićin ja sai toisessa erässä kaksi ottelupalloa mutta hävisi lopulta lukemin 7–6(2), 6–7(3), 8–10.
MapServer

MapServer on avoin paikkatietoaineistopalvelin, joka toteuttaa useita avoimia OGC:n rajapintoja. Sovellukselle voi antaa esimerkiksi pääsyn OpenStreetMap-aineistoon, josta se piirtää tietyn alueen kartan. Asiakasohjelmina voivat toimia esimerkiksi GIS-ohjelmistot tai verkkosivut. MapServerin kehitti Minnesotan yliopisto yhteistyössä NASAn kanssa, jolla oli tarve antaa satelliittikuvia julkisesti katsottavaksi.
Tekniset tiedot.
MapServer tukee OGC:n standardeja, kuten WMS ja WFS. MapServer toimii sen PostgreSQL- sekä PostGIS-liitännäisillä, ja tukee sovelluskohtaisia GIS-tiedostoformaatteja mukaan lukien ESRIn Shapefile-tiedostoformaatti. MapServer käyttää OGR ja GDAL-kirjastoja tiedoston muuntamiseen toiseen formaattiin. MapServer tukee PHP, Python, Perl, Ruby, Java ja C# skriptausta ja mukautusta varten.
Open Source Geospatial Foundation.
Marraskuussa 2005 Autodesk, MapServer Technical Steering komitean jäsenet, University of Minnesota ja DM Solutions Group julkistivat MapServer Foundationin. Julkistuksen myötä Autodesk ilmoitti, että sen internetkarttasovellus MapGuide kehitetään uudelleen avoimen lähdekoodin ehdoilla ja nimettäisiin "MapServer Enterprise" -nimellä. Olemassa olevalle ohjelmistolle annettaisiin uusi nimi "MapServer Cheetah". MapServer-yhteisö vastusti tätä nimenvaihtoa. Autodesk perui tämän nimenvaihdon ja päätti pitää nimen "MapGuide" tuotteellaan. Myös suunnitelma perustaa MapServer Foundation romuttui ja sen sijaan perustettiin Open Source Geospatial Foundation (OSGeo) sisältämään MapServer- ja muita avoimia GIS-projekteja.
Ruissalon kalalajisto

Ruissalon kalalajisto on hyvin monimuotoinen. Lajisto on mantereen puoleisilta osilta sisimmän saariston tyyppinen, kun taas Airiston puoleinen alue on verrattavissa ulkosaaristoon. Tämän vuoksi Ruissalon vesistöissä ja merialueilla on mahdollista tavata lähes kaikki Saaristomeren kalalajit. 
Ruissalon vesialueita on suojeltu muun saaren tapaan. Kalanhoidollisia toimenpiteitä Ruissalossa ovat olleet muun muassa alueiden rauhoitukset, kututurojen sijoittaminen ja kalanpoikasten istutus. Yksi jo vuosia rauhoitettuna olleista alueista on Krottilanlahti Ruissalon eteläpuolella.
Nick Bollettieri

Nicholas James "Nick" Bollettieri (31. heinäkuuta 1931 Pelham, New York – 4. joulukuuta 2022) oli yhdysvaltalainen tennisvalmentaja. Hän perusti vuonna 1978 Floridassa omaa nimeään kantavan Nick Bollettierin tennisakatemian, jossa ovat harjoitelleet muun muassa Andre Agassi, Jim Courier, Tommy Haas, Martina Hingis, Marcelo Ríos, Marija Šarapova, Monica Seles, Serena Williams ja Venus Williams.
Bollettieri valittiin Tennis Hall of Fameen vuonna 2012. Hänellä on viisi biologista lasta ja kaksi adoptiolasta Etiopiasta.
Scipione Ferro

Scipione Ferro (myös "Ferreo", "dal Ferro" tai "del Ferro"; 6. helmikuuta 1465 – 5. marraskuuta 1526) oli italialainen matemaatikko, jonka uskotaan löytäneen ensimmäisenä muotoa formula_1 olevalle kolmannen asteen yhtälölle ratkaisukaavan, jossa formula_2 sillä tuohon aikaan negatiiviset luvut koettiin absurdeiksi. Ferro ei julkaissut matematiikassa saavuttamiaan tuloksia, mutta hänen tiedetään pitäneen kirjaa tärkeimmistä löydöksistä. Tämän vihon kuitenkin uskotaan hävinneen, joten Ferron saavutuksista ei tiedetä juurikaan mitään. Myöhemmin elänyt Niccolò Tartaglia löysi myös ratkaisukaavan kolmannen asteen yhtälölle, jossa esiintyy ensimmäisen asteen muuttujan sijasta toisen asteen yhtälö eli muotoa formula_3 olevalle yhtälölle. Ferron ratkaisukaavalla onnistuu myös tämänlaisten yhtälöiden ratkaiseminen, kun termi x² voidaan aina eliminoida oikeanlaisella sijoituksella.
Elämäkerta.
Ferro syntyi pohjoisitalialaisessa Bolognan kaupungissa vuonna 1465 Floriano ja Filippa Ferron lapseksi. Floriano-isä työskenteli paperialalla, jonka myötä hän omisti painokoneen. Ferron uskotaan päässeen käsiksi useisiin teoksiin, joita hänen isänsä painatti. Ferro opiskeli ja opiskeluiden jälkeen myös opetti Bolognan yliopistossa. Hän opetti vuodesta 1496 lähtien aritmetiikkaa ja geometriaa. Virassaan hän pysyi koko loppuelämänsä ajan. Säilyneiden lähteiden perusteella Ferro toimi akateemisen elämän ohella myös kaupassa.
Yhtäkään Ferron teosta ei ole säilynyt. Tämä johtunee hänen haluttomuudestaan tehdä omista saavutuksista tunnettuja. Hän suostui keskustelemaan töistään ainoastaan muutamien läheisten ystävien ja oppilaiden kanssa. Ferro tosin piti pientä vihkoa, jonne hän kirjasi tekemiään löytäjä. Ferron kuoltua tämän vihkon sai hänen vävynsä matemaatikko Hannibal Nave, joka myös täytti Ferron pitämän viran Bolognan yliopistossa. Nave omisti vihkon vielä vuonna 1543, jolloin matemaatikot Cardano ja Ferrari kävivät Bolognassa tapaamassa Navea. Käynnin syynä oli itse asiassa vihkon näkeminen. Vihkosta ilmeni Ferron löytäneen kolmannen asteen ratkaisukaavan.
Ferro oli kertonut kaavan löytämisestä keskinkertaiselle matematiikan oppilaalleen Antonio Maria Fiorille. Noin vuoden 1535 aikoihin myös Niccolò Tartaglia löysi muista riippumatta ratkaisukaavan. Fiorin ja Tartagalian välille järjestettiin 22. helmikuuta 1535 yhtälöratkaisukilpailu, joka päätyi Tartagalian voittoon. Fiorin heikkoutena oli, ettei hän osannut ratkaista kuin muotoa formula_1 olevat yhtälöt, kun taas Tartagalia hallitsi myös formula_5-muotoisten yhtälöiden ratkaisun.
Uppomuna

Uppomuna on kananmuna, joka keitetään vedessä ilman kuorta siten, ettei se hajoa, vaan keltuainen pysyy valkuaisen peitossa. Runsaaseen keitinveteen lisätään hieman etikkaa, mutta ei ruokasuolaa. Ensiksi vesi pannaan pyörivään liikkeeseen ja rikottu muna kaadetaan pienestä astiasta (esimerkiksi kahvikupista) varovasti, mutta yhdella kertaa, hiljalleen kiehuvaan veteen kokonaan upoksiin. Keltuaisen tulee koko toimenpiteen ajan pysyä ehjänä.
Munan ei pitäisi vedessä kiehua, vaan vain hyytyä 3–4 minuuttia, jolloin keltuainen jää hieman löysäksi. Parhaiten uppomunien tekeminen onnistuu käyttämällä tuoreita munia, sillä niiden valkuainen on kiinteämpi kuin vanhempien munien. Uppomuna poimitaan ehjänä vedestä lusikalla tai reikäkauhalla siten, ettei se rikkoonnu. Munaa pidetään hetki kylmässä vedessä ja tarjotaan kokonaisena saman tien. Kylmänä uppomuna sopii hyvin tarjottavaksi leivän päällä, mutta sen voi nostaa myös kuuman keiton joukkoon lautaselle, sijoittaa salaattiin tai syödä sellaisenaan alkupalaksi. Uppomunaa muistuttava hyydytetty muna keitetään ilman kuorta 4–5 minuuttia niin, ettei muna ole kokonaan veden peitossa. Näin toimittaessa keltuainen jää näkyviin, eikä ole valkuaisen peitossa. 
Uppomuna on tunnettu muun muassa benediktinmunat-aamiaisannoksessa, jossa sitä laitetaan leivän päälle, jonka päälle laitetaan myös kinkkua ja hollandaisekastiketta. Uppomunia syödään myös sellaisenaan, ja Turkista peräisin on tapa, että niiden päälle laitetaan jogurttia ja voita, joka on sulatettu ja maustettu paprikalla.
Ready to Rock

Ready to Rock on australialaisen hard rock -yhtye Airbournen debyytti-EP. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Joel O'Keeffe.
Mildred Savage

Mildred Spitz Savage (26. kesäkuuta 1919 New London, Connecticut – 7. lokakuuta 2011 Norwich, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänet tunnetaan varsinkin romaanista "Parrish" (1958), josta tehtiin myös Donahuen, Colbert’n ja Maldenin tähdittämä elokuvaversio (1961). 
Savage syntyi Connecticutissa vanhempiensa kolmesta lapsesta toiseksi ja valmistui Wellesley Collegesta Massachusettsissa.
Tupelo (Mississippi)

Tupelo on kaupunki Mississippin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin pinta-ala on 133,2 km² ja väkiluku 35 930 asukasta, mutta lähialueineen siellä asuu yli 130 000 asukasta. Toyota avasi vuonna 2011 Tupelon lähelle noin 2 000 työntekijän autotehtaan. Elvis Presley syntyi ja vietti siellä lapsuutensa 13-vuotiaaksi asti. Kaupunki on Elviksen takia suosittu matkailukohde. Kaupungista on kotoisin myös DJ Diplo.
Jorge Burruchaga

Jorge Burruchaga (s. 9. lokakuuta 1962 Gualeguay, Entre Ríos) on argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän on maailmanmestari vuodelta 1986. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä pelannut "Burru" teki vuoden 1986 MM-kisojen loppuottelun voittomaalin 3–2 Länsi-Saksaa vastaan.
Burruchaga pelasi myös vuoden 1990 MM-kisoissa, joissa Argentiina saavutti hopeaa. Hän pelasi maajoukkueessa kaikkiaan 59 ottelua ja teki 13 maalia. Seurajoukkueurallaan hän voitti Independienten riveissä Argentiinan liigamestaruuden 1983. Seuraavana vuonna hän voitti sekä Copa Libertadoresin, jonka maalikuninkuuden hän voitti kuudella maalilla, että Intercontinental Cupin.
Burruchaga sai vuonna 1994 kahden vuoden pelikiellon Ranskan jalkapalloliitolta hänen syyllistyttyään "passiiviseen korruptioon" joukkueensa Valenciennes FC:n ja Olympique de Marseille'n sopupeliskandaalissa.
Etelä-Vietnamin lippu

Entisen Etelä-Vietnamin lipun suunnitteli Lê Văn Đệ vuonna 1948. Lipun otti käyttöön keisari Bảo Đại vuonna 1948. Lippu on keltainen ja siinä on kolme punaista raitaa vaakasuorassa. Lippu poistettiin käytöstä vuonna 1975, mutta sitä käytetään ulkovietnamilaisten keskuudessa.
Domino Effect

Domino Effect on sveitsiläisen hard rock -yhtye Gotthardin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007.
Albumi nousi kotimaassaan Sveitsissä Swiss Music Charts -listan ensimmäiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 34 viikkoa.
Kukonkylä

Kukonkylä on kylä Soinin kunnassa Etelä-Pohjanmaalla. Se sijaitsee Soinin länsirajalla Alajärven Lehtimäen aluetta vasten. Kylältä on matkaa Soinin keskustaan noin kymmenen kilometriä ja Lehtimäen Keskikylään yhdeksän kilometriä. 
Kukonkylässä sijaitsee yksi Soinin tärkeimmistä teollisuuslaitoksista, liimalevytehdas Kohiwood.
Kukonkylän koulu lakkautettiin vuoden 2003 keväällä. Osa oppilaista meni kirkonkylälle, osa Hanhinevalle ja osa Hautakylälle.
Iowa, Chicago and Eastern Railroad

Iowa, Chicago and Eastern Railroad on Canadian Pacific Railwayn omistama yhdysvaltalainen rautatieyhtiö, jolla on toimintaa Iowan, Minnesotan, Illinoisin, Wisconsinin, sekä Missourin osavaltioissa. Yhtiön rataverkon pituus on noin 1400 mailia (2253 kilometriä) ja se muodostaa yhdessä emoyhtiönsä Dakota, Minnesota and Eastern Railroadin (DME) kanssa yhdysvaltain laajimman "Class II"-luokan rautatien yli 2500 mailin rataverkollaan. Yhtiö harjoittaa vain tavaraliikennettä. DME-yhtiötä hallitsee holding-yhtiö Cedar American Rail Holdings ja ICE on DME:n tytäryhtiö.
Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 2002 kun Dakota, Minnesota &amp; Eastern osti I&amp;M Rail Link-rautatieyhtiön Montana Rail Link-rautatieyhtiöltä. ICE aloitti toimintansa tällä rataverkolla 30. heinäkuuta 2002. Tämä mahdollisti DME:lle suorat vaihtoyhteydet kaikkiin yhdysvaltain "Class I"-luokan rautateihin muun muassa Chicagon (Union Pacific, BNSF Railway, Canadian National, Canadian Pacific, CSX, Norfolk Southern, kaikki Belt Railway of Chicago-terminaaliyhtiön kautta) ja Kansas Cityn kautta (Kansas City Southern) sekä muun muassa Iowa Interstate, Wisconsin and Southern, Elgin, Joliet and Eastern, Indiana Rail Road, Chicago, South Shore &amp; South Bend, Illinois Railway, Twin Cities and Western-yhtiöiden rataverkkoihin.
ICE kuljettaa pääasiassa viljaa, kemikaaleja, lannoitteita, hiiltä, rautaromua, terästuotteita, elintarvikkeita ja autoja. Liikenteenohjaus suoritetaan DME:n ja ICE:n yhteisestä liikenteenohjauskeskuksesta joka sijaitsee Etelä-Dakotassa Sioux Fallsin kaupungissa. ICE työllistää noin 500 työntekijää.
Lokakuussa 2007 Canadian Pacific Railway osti koko DME:n koko osakekannan, johon kuului myös ICE, ja sulautti yhtiöt osaksi omaa rataverkkoaan. Surface Transportation Board hyväksyi fuusion, joka toteutettiin 31. lokakuuta 2008.
Vetokalusto.
ICE:llä on 87 käytettynä hankittua dieselvetureita:
sekä vaihteleva määrä lainattuja/vuokrattuja vetureita.
Bedžan kieli

Bedža (beja, bedauje, bedawi) on afroaasialainen kieli, jota puhutaan Sudanissa (951 000, tilanne vuonna 1982), Eritreassa (150 000, tilanne vuonna 2001) ja Egyptissä (77 000, tilanne vuonna 1982).
Perinteisesti bedža on luokiteltu afroaasialaisen kielikunnan kuušilaiseen haaraan, tarkemmin ottaen ainoaksi pohjoiskuušilaiseksi kieleksi. Jotkut kielitieteilijät, kuten Robert Hetzron, pitävät bedžaa kuitenkin omana kokonaan erillisenä ryhmänään afroaasialaisten kielten joukossa. Kieli eroaakin muista kuušilaisista kielistä olennaisesti.
Bedžan päämurteet ovat bishari (Egyptissä), hadendiwa, halenga ja arteiga (Sudanissa) sekä beni amir (Eritreassa).
81 KRH 71 Y

81 KRH 71 Y (81 mm kranaatinheitin mallia 1971, ympäriampuva) on Suomen puolustusvoimien käyttämä 81 mm kaliiperinen kevyt kranaatinheitin. Kuljetusta varten kolmeen osaan (tuki, putki, vastin) purettava heitin painaa 56 kilogrammaa, sen tulinopeus on 18-20 laukausta minuutissa ja ampumaetäisyys eri ampumatarvikkeilla on 0,1–5,8 kilometriä.
81 KRH 71 Y:n ampumatarvikkeina käytetään sirpalekranaatteja, savuammuksia ja valaisuammuksia.
Sodanajan kokoonpanossa jalkaväki-, kaupunkijääkäri- ja torjuntakomppanioissa on kranaatinheitinjoukkue, jonka aseistuksena on kolme 81 mm kranaatinheitintä. Jääkärikomppania M05:n ja panssarijääkärikomppanian tulitukiryhmässä on kaksi 81 mm heitintä.
Hideo Minaba

Hideo Minaba (, s. 2. elokuuta 1971) on japanilainen videopelisuunnittelija. Suurin osa hänen suunnittelemistaan peleistä on Squaren tai Square Enixin kehittämiä.
Ura.
Minaban työskentely Square-julkaisujen parissa alkoi 1990-luvun alussa "Final Fantasy V":llä, jossa hän työsti kenttägrafiikkaa. Grafiikkapainotteiset työt jatkuivat "Final Fantasy VI":ssa ja "":ssä. "Final Fantasy IX":ssa ja "Final Fantasy XII":ssa Minaba taas toimi Art Directorina. "Final Fantasy IX":n ympäristöt ja hahmot ovat osaksi hänen suunnittelemiaan.
Square-pelien ohella Minaba on osallistunut Mistwalkerin tuottamien pelien kehittämiseen. Hänen Mistwalker-projekteihinsa kuuluvat "Blue Dragon", "" ja "Lost Odyssey", jossa konseptitaiteilijana toimineen Minaban tehtävänä oli suunnitella pelin hahmojen käyttämät värikkäät asut.
Ruissalon nisäkäslajisto

Ruissalon nisäkäslajisto koostuu lähinnä pienistä ja keskikokoisista nisäkkäistä. Saaren nisäkkäisiin kuuluu kuitenkin suuremmista nisäkkäistä myös hirvi. Samaan aikaan kun hirvi on vakiintunut Ruissalon ympärivuotiseksi asukkaaksi, on vuonna 1967 saareen istutettu valkohäntäpeura kokonaan hävinnyt. Juhana Herttua istutti Ruissaloon 1500-luvulla (vuonna 1562) saksanhirviä, mutta niitä ei Ruissalossa enää ole, kuten ei muuallakaan Suomessa. Viimeiset yhdeksän saksanhirveä poistettiin saarelta vuonna 1599.
Metsäkauriskanta on ilmeisesti manner-Suomen tihein ja kanta on uhka tammien uusiutumiselle. Vuonna 2017 metsäkauriita laskettiin olevan yli 200.
Rusakko on Ruissalon nisäkäslajeista suurilukuisin. Rusakko on vallannut elintilaa saaren toiselta jänislajilta, metsäjänikseltä. Jänislajien suuri lukumäärä on ollut kohtalokas saaren puustolle, etenkin tammelle jonka vesoja etenkin rusakko usein syö.
Saarella tavattuja petoeläimiä ovat muun muassa lumikko, näätä, minkki ja kärppä. Erityisesti näätäkanta on lisääntynyt viime vuosien aikana. Ruissalossa on koko Suomen tihein supikoirakanta. Saaren supikoirat ovat omaksuneet uuden pesimätavan, jollaista ei ole havaittu muualla: emot kasvattavat poikasensa maakolojen sijaan ruovikoissa. Myyristä saarella asuvat pelto-, metsä- ja vesimyyrä. Hiirilajeja edustavat metsä-, vaivais- ja kotihiiri, hyönteissyöjiä metsä-, vaivais- ja vesipäästäinen. Näiden lisäksi hyönteissyöjistä ja jyrsijöistä siili, orava, piisami ja rotta kuuluvat saaren lajistoon.
Ruissalon lepakkokanta kartoitettiin kesällä 2002. Pohjanlepakko ja viiksi- sekä isoviiksisiipat ovat saaren runsaslukuisimpia lajeja. Pohjanlepakoita tavataan kaikissa Ruissalon osissa. Saarella on kesäisin todennäköisesti useita lisääntymisyhdyskuntia. Talvehtivia pohjanlepakoita on löydetty muutamasta maakellarista. Saaren itäosan lehdoissa ja Kasvitieteellisen puutarhan länsipuolen luonnonsuojelualueella on viiksisiippojen suosimaa lehtimetsää. Kallanpään ja Birkan tienoilla sekä Kuuvassa on puolestaan isoviiksisiipoille tyypillistä mänty- ja kuusivaltaista metsikköä. Erittäin uhanalaiseksi lajiksi luokiteltu ripsisiippa kuuluu myös Ruissalon lepakkolajistoon. Kevättalvella ja syksyllä 2004 havaittiin Ruissalossa talvehtivia tai välihorroksessa olevia ripsisiippoja. Rantalepikoita suosiva pikkulepakko havaittiin ensimmäistä kertaa Ruissalosta kesällä 2004.
Ruissalossa tavatut nisäkäslajit.
Lisäksi useiden silminnäkijöiden mukaan pyöriäinen on nähty Airistolla Ruissalon lähettyvillä vuonna 1949. Suomessa 1980-luvulla erittäin uhanalaisena pidetty, sittemmin vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisuusarvioinnissa Suomesta hävinneeksi lajiksi määritelty tammihiiri, on silminnäkijöiden mukaan havaittu Ruissalossa muutaman kerran. Kyseessä on todennäköisesti kuitenkin ollut poikkeavan värinen metsähiiri.
13th District

13th District () on vuonna 2004 julkaistu Pierre Morelin ohjaama ja Luc Bessonin käsikirjoittama toimintaelokuva. Yhtä elokuvan pääroolia näyttelee parkourin perustajana tunnettu David Belle, ja lajia hyödynnetään näkyvästi elokuvan toimintakohtauksissa.
Elokuva sai "District 13 - Ultimatum" -nimisen jatko-osan vuonna 2009. Alkuperäistä juonta tarkasti seuraava Paul Walkerin tähdittämä englanninkielinen uudelleenfilmatisointi "Brick Mansions" julkaistiin 2014.
Juoni.
Tapahtumat sijoittuvat vuoden 2010 Pariisiin, jossa slummimainen Alue 13 on ympäröity muurilla muusta kaupungista siellä olevan rikollisuuden vuoksi. Alueella ei ole enää kouluja, posteja tai edes poliisi-asemaa.
Leïto joutuu kahnaukseen paikallisen rikollisliigan kanssa hävittäessään näiden huume-erän. Nämä kidnappaavat Leïton siskon, Lolan, mutta Leïto onnistuu vapauttamaan tämän ja vangitsee samalla rikollisliigan johtajan, Tahan. Leïto luovuttaa Tahan muurin ympärillä valvovalle poliisille. Nämä ovat kuitenkin vetääntymässä pois ja vapauttavat Tahan ja antavat tälle Leïton siskon mukaan. Tästä suuttuneena Leïto tappaa yhden poliiseista ja joutuu vankilaan.
Damien Tomaso on arvostettu poliisi, joka lähetetään deaktivoimaan Alue 13:lle joutunut ydinkärki. Mukaansa oppaaksi Tomaso saa Leïton.
Ruissalon perhoslajisto

Ruissalon perhoslajisto on monimuotoinen ja Suomessa ainutlaatuinen. Pelkästään Ruissalon tammissa elää yli 50 erilaista perhoslajia. Ruissalon runsas ja monipuolinen kasvillisuus luo erilaisille perhoslajeille hyvät edellytykset lisääntyä. Pääosan Ruissalon perhoslajistosta muodostavat koko Lounais-Suomen rannikolla yleisinä esiintyvät lajit. Vuodenajan vaihtelut vaikuttavat tiettyjen perhoslajien näkyvyyteen tiettyyn vuodenaikaan. 
Keväällä huhti-toukokuussa yleisimpiä lajeja ovat Ruissalossa etenkin erilaiset mittarit. Kevään perhosia ovat lisäksi erilaiset yökköset kuten raitayökköset ja piiloyökköset. Kesäkuussa monien tammissa elävien lajien toukat kuoriutuvat. Ruissalon suurilukuisimpia toukkia ovat tammikääriäisen toukat, jotka joinain vuosina syövät Ruissalon tammia kokonaan paljaaksi. Heinäkuun lopussa on mahdollista nähdä muun muassa ohdakkeilla tavallisempien lajien ohella myös tammi- ja ruostenopsasiipiä.
Harvinaisempia kesän perhosia ovat Ruissalossa esimerkiksi kampasarvinen juuriperhonen, erilaiset allaskehrääjät sekä useat harvinaisemmat mittarit ja yökköset. Etenkin elokuussa öiseen aikaan liikkuvia lajeja ovat muun muassa tammiritariyökkönen sekä hämypensasyökkönen, jotka viihtyvät samankaltaisilla elinalueilla ja jotka ovat harvinaisia Ruissalon ulkopuolella. 
Loppukesän ja alkusyksyn perhoslajistoon kuuluvat Ruissalossa etenkin tammilovimittari, sinipunaruskea lovimittari sekä nahkankeltainen mäkiyökkönen. Kaikkein myöhäisimpiä lajeja ennen talvea ovat vasta ensimmäisten yöpakkasten laukaisemina kuoriutuvat lajit. Näitä ovat esimerkiksi kookkaat kehrääjämittari ja pakkasmittari.
Myös pikkuperhosten lajisto on saaressa monipuolinen ja useita lajeja tavataan Suomessa ainoastaan Ruissalossa. Suurimpia harvinaisuuksia ovat esimerkiksi tammen sokkelokäävällä elävä sokkelokääpäkoi, sekä vaahteran siemenissä elävä vaahterakiiltokääriäinen.
Ruissalossa tavattuja perhoslajeja.
Ruissalossa on tavattu lähes kuusisataa erilaista perhoslajia. Alla on listattu niistä vain muutamia
Toni Huikuri

Toni Olavi Huikuri (s. 17. syyskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen entinen korkeushyppääjä, hän edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja ja Vantaan Salamoita.
Huikuri edusti Suomea kaksissa aikuisten arvokilpailuissa: Sydneyn olympialaisissa 2000 ja saman vuoden sisäratojen EM-kilpailuissa. Molemmilla kerroilla hän karsiutui finaalista. Olympialaisissa hän oli karsinnan 25. tuloksella 220 ja sisäratojen EM-kilpailuissa karsinnan yhdestoista tuloksella 221. Vuonna 1996 hän sijoittui viidenneksi 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sydneyssä hypättyään 218.
Huikuri jakaa korkeushypyn ulkoratojen Suomen ennätyksen Mika Polun kanssa tuloksella 231. Hän hyppäsi ennätyksensä 11. kesäkuuta 2002 Bratislavassa. Polku oli hypännyt ennätyksensä 22. heinäkuuta 2000. Hänellä on nimissään myös 17- ja 19-vuotiaiden Suomen ennätys 224 vuodelta 1996. SM-kilpailuissa Huikuri on saavuttanut pronssia kahdesti ulkoradalta (1999, 2000) ja hopeaa halleista vuodelta 2000. Hän lopetti uransa vuoden 2004 päätteeksi.
Huikuri on 191 cm pitkä ja painaa 77 kg.
Ksantiini

Ksantiini (C5H4N4O2) on puriinipohjainen yhdiste, jota esiintyy useimmissa eläinten kudoksissa ja tietyissä kasveissa . Ksantiinia esiintyy myös eräiden eliöiden semiokemikaalina. Useat alkaloidit, kuten kofeiini, paraksantiini, teobromiini ja astmalääke teofylliini, ovat ksantiinin johdannaisia, metyyliksantiineja. Ne ovat lääkeaineryhmä, jotka ovat kasviperäisiä lieviä piristeitä. WADA on kieltänyt kilpaurheilussa kaikkien piristeiden käytön, mutta esimerkiksi kofeiini on erikseen mainittu sallittujen aineiden joukossa. 
Syntymisreaktiot.
Ksantiini on yksi nukleiinihappometabolian välituotteista. Eliöt tuottavat ksantiinia kahdella tavalla:
Ksantiini metaboloidaan edelleen virtsahapoksi, joka eritetään virtsaan. Reaktiota katalysoi ksantiinioksidaasi.
Terveysvaikutukset.
Ksantiini on antioksidantti, kuten myös sen useat johdannaiset. Ksantiinia käytetään myös astman oireiden hoitamiseen. Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa ksantinuriassa ksantiinia metaboloivan ksantiinioksidaasientsyymin tuotanto on häiriintynyt, mikä aiheuttaa hypoksantiinin ja ksantiinin ylituotannon ja toisaalta normaalia vähäisemmän uraatin tuotannon. Seurauksena voivat olla röntgennegatiiviset virtsakivet.
Trisha Goddard

Trisha Goddard (s. 23. joulukuuta 1957) on brittiläinen televisiojuontaja. Hän on tullut tunnetuksi omasta keskusteluohjelmastaan. 
Goddard toimi alun alkaen lentoemäntänä, kunnes siirtyi matkajournalismiin. Hän asettui 1980-luvulla Australiaan. 
Keskusteluohjelma "Trisha" alkoi vuonna 1998. Se siirtyi vuonna 2005 Five-kanavalle ja vaihtoi nimensä "Trisha Goddardiksi".
Goddardilla todettiin keväällä 2008 rintasyöpä.
Miguel Torga

Adolfo Correia da Rocha, kirjailijanimeltään Miguel Torga (12. elokuuta 1907 Trás-os-Montes, Portugali – 17. tammikuuta 1995) oli portugalilainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa kuuluu runoja ja proosaa.
Torga sai Camões-palkinnon vuonna 1989.
Koulutukseltaan ja varsinaiselta ammatiltaan Torga oli lääkäri. Hän valmistui Coimbran yliopistosta.
Torga oli perustamassa kirjallisuuslehteä "Presença". Hän edustaa tuotannossaan modernismia ja aloitti novellien ajan portugalilaisessa kirjallisuudessa. Hän julkaisi päiväkirjojaan ja omaelämäkerrallisen sarjan, jonka ensimmäinen osa "Criação do Mundo. Os Dois Primeiros Dias" ilmestyi 1937. Runoillaan hän puolustaa vapautta ja ihmisoikeuksia.
Sophia de Mello Breyner Andresen

Sophia de Mello Breyner Andresen (6. marraskuuta 1919 Porto – 2. heinäkuuta 2004 Lissabon) oli portugalilainen kirjailija. Hän tuli tunnetuksi erityisesti runoilijana, mutta tuotantoon kuuluu myös lastenkirjallisuutta. Mello Breyner Andresen voitti Camões-palkinnon vuonna 1999. Hän kuoli 84-vuotiaana. Mello Breyner Andresen sijoittui vuonna 2007 suurten portugalilaisten ("Os Grandes Portugueses") äänestyksessä 38. sijalle.
Beatrix Kökény

Beatrix Imre (o.s. Kökény, s. 12. maaliskuuta 1969 Budapest) on unkarilainen kilpauransa päättänyt käsipalloilija ja olympiamitalisti.
Kökény saavutti olympiahopeaa Sydneystä 2000 ja -pronssia Atlantasta 1996. Hänen aviomiehensä on miekkailun olympiamitalisti Géza Imre.
Brian Stepanek

Brian Stepanek (s. 6. helmikuuta 1971 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Hän on tullut tutuksi sarjasta "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää", jossa hän näyttelee Arwin Hochauseria.
Brianilla on ollut myös vierailevia rooleja eri sarjoissa. Hän on ollut myös ääninäyttelijänä Disneyn sarjoissa. Vuosina 2006 ja 2007 hän juonsi "Disney Channel Games" -kilpailut.
Pailĭn

Pailĭn () on kaupunki ja samanniminen provinssi Kambodžan länsiosassa Thaimaan vastaisella rajalla, Khao Banthatin (Phnom Kravanh) vuoriharjanteella. Kaupungista on 20 kilometrin matkaa Thaimaan rajalle Ban Phakkadin rajanylityspaikalle ja Băt Dâmbângin kaupunkiin 80 km. Asukkaita Pailĭnin kaupungissa on 35 234 henkeä (2007) .
Pailĭn erotettiin omaksi hallinnolliseksi yksikökseen Băt Dâmbângin provinssista 2001. Thaimaan puolella Pailĭnin maakunta rajoittuu Sa Kaeon, Chanthaburin ja Tratin provinsseihin. Ympäröivä maaseutu on vuosikymmeniä jatkuneiden vetäytymistaisteluiden jäljiltä hyvin tiheästi miinoitettua .
Punaiset khmerit.
Alue on tunnettu aiemmin rikkaista jalokiviesiintymistään (rubiini, safiiri), jotka ovat ehtymässä , ja punakhmerien perinteisenä tukialueena ja liikkeen vallasta syöstyjen johtajien turvapaikkana Punakhmerien johtajat, kuten Ieng Sary, pitivät Pailĭnista kiinni viimeiseen asti, koska se turvasi heidän taloutensa .
Elinkeinot.
Pailĭn on keskushallinnon heikkouden, huonojen kulkuyhteyksien ja rajakaupan vuoksi integroitunut enemmän Thaimaahan kuin Phnom Penhiin. 1990-luvulla Chatichain hallituksen ministeri solmi aluetta hallinneiden punakhmerien kanssa sopimuksen alueen metsävarojen hyödyntämisestä ja thaimaalaiset jalokivikauppiaat saivat luvan kaivaa jalokiviä . Kolmas merkittävä tulonlähde on Thaimaassa kielletty, mutta Kambodžassa sallittu kasinopelitoiminta, joka houkuttelee paikalle vierailijoita rajan takaa . Turismia pyritään kehittämään, mutta toistaiseksi infrastruktuurin kehittymättömyys ja olojen vakiintumattomuus ovat haitanneet matkailuelinkeinoa.
Boomerang

Boomerang on yhdysvaltalainen kaapelitelevisiokanava, joka esiintyy myös eripuolilla maailmaa digitaalitelevisioverkon ja satelliitin kautta. Ohjelmat ovat suunnattu lapsille ja nuorille. Alun perin kanava oli Cartoon Networkin televisio-osio, jota esitettiin neljä kertaa viikonloppuisin. Nykyisin kanava lähettää sarjoja 24 tuntia vuorokaudessa. Se on maksullinen, ja siellä ei ole ylimääräisiä mainoskatkoja. Kanava on pääasiassa lapsille suunnattu, ja siellä esitetään vanhoja piirrossarjoja 1960-luvulta aina 1990-luvulle, sekä muutamia 2000-luvun sarjoja, joita on aikaisemmin näytetty rinnakkaiskanavalla Cartoon Network.
Boomerang aloitti toimintansa Yhdysvalloissa huhtikuussa 2000. Skandinaviassa kanava aloitti toimintansa vuonna 2008.
Ohjelmistoa.
Skandinaviassa esitettäviä ohjelmia.
Linda Purl

Linda Purl (s. 2. syyskuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Charlene Matlockin roolistaan televisiosarjassa "Matlock". Hän on työskennellyt myös jazzmuusikkona. 
Connecticutilaissyntyinen Purl varttui Japanissa, jossa hän aloitti uransa teatteriesiintyjänä.
Natalja Petrusjova

Natalja Anatoljevna Petrusjova (; s. 2. syyskuuta 1955 Pavlovski Posad, Moskovan alue) on aktiiviurallaan Neuvostoliittoa edustanut venäläinen pikaluistelija.
Petrusjova voitti tuhannen metrin pikaluistelun kultaa vuoden 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissä olympiaennätysajalla 1.24,10. Hän ylsi myös pronssille 500 metrillä sekä sijoittui kahdeksanneksi 1 500 ja 3 000 metrillä. Vuonna 1984 hän voitti Sarajevon olympialaisissa kaksi pronssimitalia 1 000 ja 1 500 metrin pikaluistelussa. Lisäksi hän oli kuudes 500 metrillä ja yhdeksäs 3 000 metrillä.
Petrusjova voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden Hamarissa 1980, jolloin oli nopein kolmella lyhimmällä matkalla, ja Sainte-Foyssa 1981, jolloin oli paras 500 ja 1 000 metrillä. Hän sai yleisluistelun MM-hopeaa Haagissa 1979 ja pronssia Inzellissä 1982 sekä sijoittui neljänneksi Deventerissä 1984.
Petrusjova voitti sprinttimaailmanmestaruuden Alkmaarissa 1982 oltuaan nopein jokaisessa lähdössä. Hän sai sprinttereiden MM-hopeaa Helsingissä 1983 ja pronssia Grenoblessa 1981 sekä sijoittui yhdeksänneksi Trondheimissa 1984.
Petrusjova voitti Euroopan-mestaruuden Heerenveenissä 1981 ja 1982 sekä sai samassa kaupungissa EM-pronssia 1983. Hän sijoittui EM-kilpailuissa yhdeksänneksi Groningenissa 1985.
Petrusjova voitti Neuvostoliiton-mestaruuden yleisluistelussa 1980, 1981 ja 1982, sprinttiluistelussa 1980 ja 1981, 500 metrillä 1979 ja 1982, 1 000 metrillä 1981, 1 500 metrillä 1981 ja 1982 sekä 3 000 metrillä 1978, 1980 ja 1981.
Petrusjova pääsi Kansojen ystävyyden ritarikuntaan vuonna 1980. Hän saavutti uransa aikana kymmenen aikuisten ja viisi nuorten maailmanennätystä ja oli valmennustöissä vielä vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa.
Kaunokiitäjäinen

Kaunokiitäjäinen ("Calosoma sycophanta") on suurikokoinen, maakiitäjäisten heimoon kuuluva kovakuoriainen.
Levinneisyys.
Kaunokiitäjäisiä tavataan pääosin Siperiassa, Vähässä-Aasiassa, Pohjois-Amerikassa, Pohjois-Afrikassa ja myös pieninä esiintyminä Euroopassa. Arvellaan, että laji on kulkeutunut Amerikkaan kauppiaiden ja laivojen matkassa. Euroopassa laji on harvinainen, mutta sitä saattaa esiintyä mantereen eteläosissa.
Ravinto.
Kaunokiitäjäiset pyydystävät kesän ajan erilaisten villakkaiden, kuten havununnan ("Lymantria monacha") ja lehtinunnan ("Lymantria dispar") toukkia ja koteloita. Laji pyydystää myös Agriopis bajarian, Euproctis chrysorrhoean, Lambdina fiscellarian, kultaperän ("Sphrageidus similis") ja tammikulkurinirkon ("Thaumetopoea processionea") toukkia. Niillä on vahvat siivet ja kaunokiitäjäisparvet ilmaantuvat metsiin kesäkuun alussa, jolloin on tarjolla riittävästi ravintoa sekä täysikasvuisille yksilöille että niiden jälkeläisille. Kaunokiitäjäiset pysyttelevät puissa elokuun loppuun saakka. Näiden parin kuukauden aikana ne syövät valtavat määrät perhosentoukkia ja koteloita. Yhden kaunokiitäjäisen arvioidaan syövän keskimäärin 400 toukkaa lyhyen pyydystyskauden aikana. Jos tähän lukuun lisätään vielä kaunokiitäjäisten toukkien syömät perhosentoukat ja -kotelot, tämän lajin metsänhoidollinen merkitys on kiistaton.
Line Renaud

Line Renaud (s. 2. heinäkuuta 1928 Nieppe) on ranskalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on ollut ehdolla parhaan naissivuosan César-palkinnon saajaksi kolmesti vuosina 1995, 2000 ja 2002. Rooleja on ollut muiden muassa elokuvissa "J'ai pas sommeil" (1994), "Belle maman" (1999), "Chaos" (2001) ja "Bienvenue chez les Ch’tis" (2008). Renaud'n tulkitsemien lukuisten laulujen joukossa ovat ”Copacabana”, ”Il n'était pas sentimental” ja ”Printemps d'Alsace”.
Renaud on ollut 1980-luvun puolivälistä alkaen AIDS-aktivisti ja häne on kerännyt varoja tutkimukseen ja rokotteen kehittämiseen, ja hän on perustanut AIDS-tutkimusta tekevän Sidaction-yhdistyksen. Hänelle myönnettiin vuonna 1994 Kunnialegioonan upseerin arvo hänen ansioistaan AIDS:n voittamiseksi. Myöhemmin hän on sai komentaja arvon, ja vuonna 2002 Emmanuel Macron myönsi hänelle suurristin komentajan arvon.
Yksityiselämä.
Renaud avioitui vuonna 1950 Loulou Gastén kanssa, heillä ei ole lapsia ja hänen miehensä kuoli 8. tammikuuta 1995.
Oscar Ruggeri

Oscar Alfredo Ruggeri (s. 26. tammikuuta 1962 Rosario) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija, joka on sittemmin toiminut valmentajana. Lempinimellä "El Cabezón" tunnettu Ruggeri on yksi Argentiinan kaikkien aikojen kuuluisimmista puolustajista. 
Ruggeri aloitti ammattilaisuransa Boca Juniorsissa vuonna 1980. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa "Metropolitano"-mestaruutta yhdessä Diego Maradonan kanssa. Ruggeri siirtyi vuonna 1985 River Plateen, jonka väreissä voitti Copa Libertadoresin, Intercontinental Cupin ja Argentiinan mestaruuden 1986. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Espanjan liigaan, CD Logroñésiin jatkaen edelleen Real Madridiin, jonka paidassa voitti Espanjan mestaruuden 1990. Tämän jälkeen hän edusti Vélez Sársfieldiä Argentiinassa, AC Anconaa Italiassa ja Club Américaa Meksikossa. Kotimaassaan hän voitti vielä "Clausura"-mestaruuden 1995 San Lorenzon riveissä ja päätti uransa Club Atlético Lanúsin joukkueessa 1997.
Ruggeri pelasi Argentiinan maajoukkueessa 97 ottelua ja teki seitsemän maalia. Hän pelasi kolmissa MM-kilpailuissa. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta Meksikossa 1986 ja hopeaa Italiassa 1990. Yhdysvalloissa 1994 hän toimi joukkueen kapteenina kahdessa viimeisessä ottelussa. Lisäksi hän voitti Argentiinan joukkueen mukana Copa Américan vuosina 1991 ja 1993. Hän lopetti maajoukkueuransa vuoden 1994 MM-kisoihin ja oli eniten maaotteluita pelannut argentiinalaisjalkapalloilija, kunnes Diego Simeone rikkoi hänen ennätyksensä.
Ruggeri valittiin vuoden eteläamerikkalaiseksi jalkapalloilijaksi 1991. Samana vuonna hän sai myös Argentiinan parhaan urheilijan palkinnon, Olimpia de Oron. Pelaajauransa jälkeen Ruggeri on toiminut valmentajana Argentiinassa, Meksikossa ja Espanjassa.
Marie-José Nat

Marie-José Nat (22. huhtikuuta 1940 Bonifacio, Korsika – 10. lokakuuta 2019 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä joka oli kotoisin Korsikan saarelta. Hän voitti Cannesin elokuvajuhlien parhaan naisnäyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa "Katkerat vuodet" ("Les Violons du bal", 1974).
Elämäkerta.
Nat syntyi Bonifaciossa, Korsikalla. Hänen isänsä oli entinen sotilas joka oli berbereihin kuuluvia kabyyleja, joka oli alkanut myöhemmin kirjanpitäjäksi, hänen äitinsä oli korsikalainen, ja hänellä oli neljä sisarusta. Hän oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi näyttelijä Roger Dumasin kanssa vuonna 1960, ja he erosivat lyhyen avioliiton jälkeen seuraavana vuonna. Hän avioitui vuonna 1964 elokuvaohjaaja Michel Drachin kanssa. He saivat yhdessä kolme lasta ja erosivat vuonna 1981. Kolmannen kerran Nat avioitui vuonna 2005 kirjailijan ja säveltäjän Serge Rezvanin ja he olivat naimisissa hänen kuolemaansa 10. lokakuuta 2019 asti.
Valikoitu filmografia.
Lähde: