tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zakarias Alexander Stjerncreutz

Zakarias Alexander Stjerncreutz (7. syyskuuta 1817 Ii – 23. maaliskuuta 1890 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. 
Stjerncreutzin vanhemmat olivat luutnantti, kruununnimismies Johan Zakarias Stjerncreutz ja Brita Carolina Laurin ja puoliso vuodesta 1844 Sofia Palmqvist. Luotsihallituksen tarkastaja, majakoiden suunnittelija Albin Stjerncreutz oli hänen veljensä.
Stjerncreutz tuli majoitusmestariksi 1. Suomen meriekipaasin 5. komppaniaan 1832 ja siirrettiin vanhemmaksi aliupseeriksi 8. komppaniaan 1835, ylimääräiseksi vanhemmaksi aliupseeriksi 4. komppaniaan 1836 ja vanhemmaksi aliupseeriksi 7. komppaniaan 1837. Hänet ylennettiin keväällä 1838 junkkariksi meriekipaasin 6. komppaniaan ja tammikuussa 1839 midshipsmaniksi 7. komppaniaan. Sieltä hänet kuitenkin siirrettiin jo helmikuussa 6. komppaniaan. Hän palveli 1838–1840 Itämerellä ja Suomenlahdella Georgij Pobedonosetsilla, siipiratasalus Vladimirilla, Volilla ja Rostislavilla sekä fregateilla Melpomene ja Aleksandr Nevski. Stjerncreutz siirrettiin midshipsmaniksi meriekipaasin 4. komppaniaan 1840 ja hän purjehti linjalaiva Leipzigilla ja kuunari Meteorilla vuonna 1842 Suomenlahdella ja vuonna 1843 Pohjanlahdella ja Itämerellä. 
Stjerncreutz määrättiin meriekipaasin 2. komppanian vt. päälliköksi 1844 ja siirrettiin midshipsmaniksi 1. komppaniaan maaliskuussa 1845, mutta ylennettiin jo huhtikuussa luutnantiksi 2. komppaniaan. Sen päälliköksi hänet määrättiin tammikuussa 1848. Vuosina 1847–1850 Stjerncreutz purjehti Pohjanmerellä ja Itämerellä Leipzigilla ja Finlandilla. Hänet siirrettiin 4. komppanian päälliköksi 1850 ja hän oli mukana vastavalmistuneiden siipirataslaivojen Rurikin, Hrabryin ja Olafin matkoilla Suomenlahdella 1852–1853.
Maaliskuussa 1854 Stjerncreutz siirrettiin 2. komppanian päälliköksi 2. Suomen meriekipaasiin. Krimin sodan alussa 1854 hän oli puolustamassa Viaporia, kapteeniluutnantiksi hän yleni huhtikuussa 1855. Sodan loppuajan Stjerncreutz palveli höyrylaiva Graf Vrontšenkolla, sodan päätyttyä hän sai siirron takaisin 1. Suomen meriekipaasiin toukokuussa 1856. Stjerncreutz toimi vuonna 1857 potkuriveneiden Lihatšin ja Lesin päällikkönä Viaporin redillä ja 1858–1861 Lesin päällikkönä merenmittauksissa Suomenlahden saaristossa. Kesällä 1861 hänet siirrettiin Itämeren laivastoon ja ylennettiin 2. luokan kapteeniksi huhtikuussa 1862. Maaliskuussa 1863 Stjerncreutz määrättiin palvelukseen 6. meriekipaasiin, 1. luokan kapteeniksi hän yleni 1866. Hänelle myönnettiin sairauden takia ero sotapalveluksesta kontra-amiraalina elokuussa 1872.
Leopold Ludvig Toppelius

Leopold Ludvig Toppelius (27. marraskuuta 1821 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 6. elokuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. 
Toppeliuksen vanhemmat olivat Retusaaren luterilaisen seurakunnan kirkkoherra Jakob Alexander Toppelius ja Helena Zagel ja puoliso vuodesta 1847 Sofia Toppelius, kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppeliuksen tytär. Sotilas, hovineuvos ja valtiopäivämies Georg Leopold Topelius oli heidän poikansa. Myös Leopold Ludvig Toppeliuksen veljestä Paul Karl Toppeliuksesta tuli kontra-amiraali.
Leopold Ludvig Toppelius tuli kesäkuussa 1839 2. luokan majoitusmestarina 1. Suomen meriekipaasiin, jossa hän palveli koko upseerinuransa. Hän aloitti majoitusmestarina sekä 2. että 3. komppaniassa ja jatkoi 1839 junkkariksi ylennettynä 3. komppaniassa. Toppelius oli 1839–1840 merenmittaustöissä Suomenlahdella priki Ohtalla. Tammikuussa 1841 hänet ylennettiin midshipsmaniksi ekipaasin 8. komppaniaan, saman vuoden kesällä hän purjehti jahti Golubkalla Suomenlahden saaristossa. Hän palveli 1842–1845 fregatti Melpomenella Itämerellä ja Suomenlahdella.
Maaliskuussa 1845 Toppelius siirrettiin ekipaasin 4. komppaniaan ja ylennettiin huhtikuussa 1846 luutnantiksi. Kesällä 1846 hän toimi kauppalaiva Unionin päällikkönä Suomenlahdella ja purjehti 1847–1848 Melpomenella ja linjalaiva Leipzigilla Itämerellä ja Suomenlahdella. Kesällä 1849 hän palveli suomalaisen tullialuksen päällikkönä Suomenlahden saaristossa. Toppelius nimitettiin kesäkuussa 1850 2. komppanian päälliköksi, 1850–1853 hän purjehti linjalaivoilla Suomi ja Andrei Suomenlahdella.
Krimin sodan alussa Toppelius osallistui Andreilla Viaporin puolustukseen, seuraavana vuonna hän toimi Storholmenin rannikkopatterin päällikkönä Santahaminan puolustuksessa ja 1856 Storholmenin linnakkeen päällikkönä. Sodan jälkeen syyskuussa 1856 Toppelius ylennettiin kapteeniluutnantiksi ja hän palveli marraskuuhun 1862 saakka ensin 2. ja sen jälkeen 1. komppanian päällikkönä. Vuosina 1856–1863 hänet oli komennettu höyrylaivaksi muutetun Suomen päälliköksi Päijänteelle. Kun 1. Suomen meriekipaasi nimettiin 1862 1. Suomen kaaderiekipaasiksi, Toppelius palveli ensin ekipaasin esikunnassa, kunnes hänet helmikuussa 1863 nimitettiin ekipaasin päälliköksi. Hänestä tuli tammikuussa 1864 myös Päijänne-eskaaderin päällikkö. 2. luokan kapteeniksi Toppelius yleni 1864 ja 1. luokan kapteeniksi 1868. Eron 1. Suomen kaaderiekipaasin päällikön tehtävästä ja sotapalveluksesta Toppelius sai kontra-amiraalina syyskuussa 1878.
Lynn Shelton

Lynn Shelton (27. elokuuta 1965 Oberlin, Ohio, Yhdysvallat – 16. toukokuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Humpday" ja "Your Sister's Sister".
Yksityiselämä.
Shelton kertoi olevansa biseksuaali vuonna 2012. Hän oli naimisissa näyttelijä Kevin Sealin kanssa, ja heillä on poika Milo Seal. Shelton oli suhteessa Marc Maronin kanssa ennen kuolemaansa. Shelton kuoli 54-vuotiaana aiemmin tunnistamattomaan verisairauteen Los Angelesissa 15. toukokuuta 2020 kärsittyään useita päiviä heikosta terveydestä.
Paul Karl Toppelius

Paul Karl Toppelius (17. syyskuuta 1826 Kronstadt, Pietarin kuvernementti, Venäjä – 31. elokuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston kontra-amiraali. 
Toppeliuksen vanhemmat olivat Retusaaren luterilaisen seurakunnan kirkkoherra Jakob Alexander Toppelius ja Helena Zagel ja puoliso vuodesta 1847 Jenny Emilia Toppelius, kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppeliuksen tytär. Myös hänen veljestään Leopold Ludvig Toppeliuksesta tuli kontra-amiraali. Paul Karl Toppelius tuli oppilaaksi Pietarin merikadettikouluun 1842 ja ylennettiin gardemariniksi 1843. Merikadettikurssin jälkeen hänet ylennettiin midshipsmaniksi ja määrättiin palvelukseen 26. meriekipaasiin elokuussa 1845. Kesällä 1846 hän osallistui soutulaivaston harjoituspurjehduksiin Pietarin ja Kronstadtin välillä ja seuraavana kesänä linjalaiva Lefortin purjehduksiin Pohjanmerellä. Vuonna 1848 hän palveli vahtialus, priki Kazarskilla Tallinnan redillä ja oli 1849–1850 merenmittaustöissä Itämerellä.
Syyskuussa 1850 Toppelius siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 4. komppaniaan ja ylennettiin joulukuussa 1851 luutnantiksi. Vuoden 1851 aikana hän toimi suomalaisen tulliveneen päällikkönä Suomenlahden saaristossa. Kesällä 1852 Toppelius palveli höyryfregatti Rurikilla Turun saaristossa ja sen jälkeen höyrylaiva Pospešnyillä Viaporin redillä. Lokakuussa 1852 hänet siirrettiin ekipaasin 1. komppaniaan ja määrättiin toukokuussa 1854 tämän komppanian päälliköksi. Vuosina 1853–1855 Toppelius purjehti linjalaivoilla Suomi ja Andrei Itämerellä.
Krimin sodassa Toppelius oli 1855 Viaporia puolustaneen tykkivene 18:n päällikkö, seuraavana vuonna hän oli tykkivene 9:n päällikkö. Sodan jälkeen Toppelius jatkoi palvelustaan 1. Suomen meriekipaasin 1. komppanian päällikkönä. Kesällä 1859 hän osallistui korvetti Kalevalan vanhimpana upseerina aluksen Itämeren purjehduksiin ja toimi 1860–1861 potkuriveneiden Hvat ja Priliv päällikkönä.
Toppelius jatkoi komppanianpäällikön tehtävissä 1. Suomen meriekipaasin nimen muututtua 1862 1. Suomen kaaderiekipaasiksi. Hän toimi 1862–1871 potkurivene Hvatin ja potkurivene Treskin päällikkönä merenmittaustöissä Pohjanlahdella Tornion ja Oulun välillä. Toppelius ylennettiin kapteeniluutnantiksi 1864 ja 2. luokan kapteeniksi 1872. Heinäkuussa 1875 hänet nimitettiin Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen ylijohtajan, kontra-amiraali Justus Adolf Ericssonin apulaiseksi ja ylennettiin tammikuussa 1876 1. luokan kapteeniksi. Kontra-amiraaliksi Toppelius yleni kesäkuussa 1882, eron tehtävästään ja sotapalveluksesta hän sai heinäkuussa.
Rufus Wilmot Griswold

Rufus Wilmot Griswold (13. helmikuuta 1815 – 27. elokuuta 1857) oli yhdysvaltalainen runoilija, toimittaja, kustannustoimittaja ja kriitikko. Hän oli tunnetun kirjailijan Edgar Allan Poen työtoveri, ja Poe nimesi hänet kirjallisen jäämistönsä toimittajaksi. 
Griswold kirjoitti Poen kuoleman jälkeen Poesta kielteisen muistokirjoituksen lehteen sekä suureksi osaksi valheellisen elämäkerran "Memoir of the Author". Niissä hän kuvaili Poeta pahaksi, moraalittomaksi, synkäksi, ystävättömäksi ihmiseksi, joka oli pahasti alkoholiongelmainen. Pahaksi onneksi nämä kuvaukset jäivät elämään pitkäksi aikaa, vaikka Poen ystävät yrittivätkin niitä kumota jo tuoreeltaan.
Yhdystie 2103

Yhdystie 2103 on yhdystie joka kulkee Loimaan Karhulasta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Hirvikoskelle. Tien pituus on 4 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Vanhankirkontie" koko matkan.
Linnankoskenkatu

Linnankoskenkatu (; ent. "Bjällbonkatu") on noin 700 metriä pitkä katu Helsingin Taka-Töölössä. Se alkaa Mannerheimintieltä ja kulkee kaksikaistaisena noin 200 metrin matkan Nordenskiöldinaukiolle, jonka jälkeen se muuttuu nelikaistaiseksi. Katu päättyy Taka-Töölön ja Meilahden rajalle Merikannontien ja Stenbäckinkadun risteykseen, josta se jatkuu nimellä Paciuksenkatu. 
Linnankoskenkadun, Minna Canthin kadun ja Nordenskiöldinkadun rajaamalla alueella sijaitsevat Linnankoskenpuisto ja Venäjän tiede- ja kulttuurikeskus. Lastenlinna sijaitsee Linnankoskenkadun, Lastenlinnantien ja Stenbäckinkadun rajaamalla tontilla. Katu on nimetty kirjailija Johannes Linnankosken mukaan.
Linnankoskenkadun nimi oli vuoteen 1930 asti Bjällbonkatu ().
Julkinen liikenne.
Linnankoskenkadulla kulkee Nordenskiöldinaukiolta kadun länsipäähän asti HSL-liikenteeseen kuuluvat bussilinjat 24 (Kampin keskus–Seurasaari) ja 25 (Kampin keskus–Pajamäki).
Linnankoskenkadulla on kaksi linja-autopysäkkiä: Kajanuksenkatu ja Lastenlinna.
Debdou

Debdou eli Dubdu on kaupunki Marokon itäosassa. Se tunnetaan historiallisesta juutalaisesta väestönosastaan.
Maantiede.
Debdou sijaitsee Marokon itäosassa laaksossa noin 1 100 metrin korkeudella merenpinnasta. Viereiselle Ouded Dubdu nimisellä kalliolla sijaitsee paikallinen linnoitus. Paikka on tärkeällä kulkureitillä Saharalta Tazaan ja reitillä Fèsistä kohti Tlemceniä Algeriassa.
Historia.
Strategisen sijaintinsa takia Debdou on ollut keskenään kilpailevien tahojen valtakamppailun kohde jo pitkään. Marinidien valtakaudella sen sai paikallinen banu urtajjan -berberiheimo, ja Tlemcenin hallitsijan joukot hävittivät sitä vuosina 1364–1365. Muuten paikkakunta oli varsin itsenäinen vuoteen 1563 saakka, jolloin Saadi-dynastian hallitsijoiden onnistui vahvistaa keskusvallan asemaa. Kaupunki on tunnettu etenkin historiallisesta juutalaisesta väestöstään. Paikalliset juutalaiset olivat berberijuutalaisia ja al-Andalusista saapuneita sefardijuutalaisia. Al-Andalusista juutalaisia alkoi saapua vuonna 1391 ja vielä juutalaisten karkottamisen aikana Espanjasta vuonna 1492. Paikkakunta oli yksi harvoista paikoista Marokossa, jossa juutalaiset muodostivat väestön enemmistön aina 1900-luvulle saakka. 1700-luvulla kaupunkia koetteli koleraepidemia, joka aiheutti monien muuton muihin kaupunkeihin. Se säilytti silti huomattavan juutalaisen väestönosansa. Kaupunki oli myös juutalaisen lainoppineisuuden keskus. Vielä toisen maailmansodan jälkeen kaupungissa oli noin tuhat juutalaista, mutta vuosien 1955–1956 aikana he muuttivat Israeliin.
Väestö.
Debdoun väestö koostuu arabeista ja arabialaistuneista berbereistä. Valtaosa väestöstä puhuu arabiaa, mutta ympäröivällä seudulla puhutaan berberikieliä. Huomattavan väestönosan aikanaan muodostaneet juutalaiset ovat sittemmin muuttaneet Israeliin.
Yhdystie 2262

Yhdystie 2262 on yhdystie joka kulkee Loimaan Mellilästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Karhulaan. Tien pituus on 8 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Karhulankyläntie" koko matkan.
Yhdystie 2292

Yhdystie 2292 on yhdystie joka kulkee Loimaan Hirvikoskelta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Metsämaalle. Tien pituus on 12 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Onkijoentie" Hirvikoskelta yhdystien 2293 risteykseen ja "Metsämaantie" koko loppumatkan.
Yhdystie 2293

Yhdystie 2293 on yhdystie joka kulkee Loimaan Suokulmasta saman kaupungin alueella sijaitsevalle Onkijoelle. Tien pituus on 2 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Haarantie" koko matkan.
Yhdystie 2294

Yhdystie 2294 on yhdystie joka kulkee Loimaan Hurrinkulmalta saman kaupungin alueella sijaitsevaan Kollasenkulmaan. Tien pituus on 9 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Metsämaantie" Hurrinkulmalta yhdystien 2292 risteykseen ja "Kollasentie" koko loppumatkan.
Kullervo Virtanen

Väinö Kullervo Virtanen (7. marraskuuta 1919 Helsinki – 26. elokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos (1976) ja koulutarpeiden tukku- ja kustannusliike Oy Valistuksen toimitusjohtaja.
Kullervo Virtasen vanhemmat olivat kauppaneuvos Väinö Fredrik Virtanen ja Kaisu Sinisalo. Hän pääsi ylioppilaaksi 1940.
Virtanen harrasti poikana lennokkien rakentamista ja lennättämistä ja hänellä oli sisälennokkien A-luokassa kaksi Suomen ennätystä. Hän sai lentolupakirjan Suomen Ilmailuliiton kesällä 1939 Joroisten lentokentällä pitämältä lentokurssilta. Talvisodan aikana Virtanen kävi Kauhavan ilmailukoulua mutta hän ei ehtinyt mukaan taisteluihin. Jatkosodassa Virtanen oli hävittäjälentäjänä Turun ilmapuolustuksessa Lentolaivue 30:n erillisessä lento-osastossa ja syyskuussa 1941 hänet siirrettiin Rukajärven rintamalle jossa hän lensi Tiiksjärven lentokentältä käsin. Tämän jälkeen Virtanen palveli Pommituslentolaivue 48:ssa ja sen jälkeen hän oli valokuvaus- ja tiedustelulentäjänä tehden muun muassa alue- ja kartoituskuvauksia venäläisten joukoista Kannaksen suurhyökkäyksen aikana 1944.
Sotavuosien jälkeen Virtanen toimi aluksi "Ispo Oy":n toimitusjohtajana 1948–1952. Hän tuli sitten Oy Valistuksen palvelukseen eri tehtäviin. Hän oli Valistuksen osastopäällikkönä 1952–1963, kaupallisena johtajana 1963–1967 ja viimeksi Valistuksen toimitusjohtajana isänsä jälkeen 1967–1979. Virtasen johtajakaudella Valistus oli peruskoulun oppimateriaalin tuottajana kolmantena WSOY:n ja Otavan perässä. Virtanen suoritti yhtiössä merkittävää uudelleen organisoimista ja toiminnan rationalisoimista. Amer-yhtymä Oy osti Valistuksen kirjakustantamon 1979 ja samalla Kullervo Virtanen jäi eläkkeelle. Amer-yhtymä oli jo 1977 hankkinut omistukseensa kustannus- ja kirjapainoyhtiö Oy Weilin + Göös Ab:n. 
Hän teki aloitteen sotalentäjien klubin Pilvenveikkojen perustamisesta vuonna 1976. Klubin nimi tuli J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runosta. Urheilukalastuksen harrastajana Virtasella oli myös 15 Suomen mestaruutta uistimen- ja perhonheitossa vuosilta 1959–1971, maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitali uistimenheitossa vuodelta 1959 ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailujen pronssimitali vuodelta 1962.
Virtanen oli naimisissa vuodesta 1950 Anja Liisa Välikankaan kanssa.
Marjorie (nimi)

Marjorie on englannin- ja ranskankielisillä alueilla käytetty naisen etunimi. Se pohjautuu nimeen Margareta.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Marjorie on syyskuuhun 2023 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 100–110 naisella.
Aldhelm

Aldhelm (noin 639–709) oli Malmesburyn luostarin anglosaksinen apotti ja Sherbornen (Salisburyn) piispa sekä 600-luvun Wessexin merkittävin oppinut. Aldhelm oli ensimmäinen anglosaksi, joka käytti latinalaista runomittaa, ja hän kirjoitti sillä useita kirjoja, jotka ovat säilyneet nykypäiviin asti.
Aldhelm suoritti ensimmäiset opintonsa Malmesburyn luostarissa tutustuen sekä latinalaisiin teksteihin että kelttiläis-iiriläiseen perinteeseen. Hän jatkoi opintojaan Canterburyn Pyhän Augustinuksen luostarin kuuluisassa koulussa, jossa hän tutustui mannermaalta saatuihin uusiin vaikutteisiin. Aldhelm luki laajalti latinankielistä runoutta ja proosaa, niin maallisia kuin uskonnollisia tekstejä. Hän oppi myös kreikkaa sekä aikansa aritmetiikkaa ja tähtitiedettä. Lisäksi Aldhelm kokeili eri runomittoja.
Vuonna 675 Aldhelmista tuli Malmesburyn luostarin apotti. Hän vietti luostarissa loppuelämänsä, toimien kolmessa tehtävässä: pappismunkkina, opettajana ja latinankielisenä runoilijana. Vuonna 705 Aldhelm vihittiin Sherbornen piispaksi. Hän oli myös suosittu kansankieltä käyttänyt runoilija, mutta yhtäkään hänen vanhalla englannilla kirjoitettua runoa ei ole säilynyt.
Virkatehtäviensä, kirkkojen rakentamisen ja luostareiden perustamisen lisäksi Aldhelm kirjoitti muille oppineille voimakkaita kannustuskirjeitä, joiden tyyli paljasti hänen kelttiläisen pohjakoulutuksensa. Samalla tyylillä hän kirjoitti myös Barkingin nunnille tarkoitetun pitkän tutkielman selibaatista. Sen osoittama laaja lukeneisuus ja mutkikas tyyli ilahduttivat yhteisöä niin, että hän laati siitä toisen version latinaksi heksametrillä.
Runomitat olivat Aldhelmin erityinen kiinnostuksen kohde, ja hänen kuuluisin työnsä on tutkielma metriikasta, jonka hän lähetti ystävälleen Aldfrithille, Northumbrian kuninkaalle. Se sisältää esimerkkeinä 100 "aenigmataa" eli arvoitusta, jotka Aldhelm oli itse keksinyt ja kirjoittanut latinaksi heksametriä käyttäen. Ne toimivat esikuvina useille 700-luvun saksilaisille kirjailijoille, kuten Canterburyn arkkipiispa Tatwinelle ja Saksan apostolille Pyhä Bonifatiukselle.
Yhdystie 2814

Yhdystie 2814 on yhdystie joka kulkee Humppilan kirkonkylässä Matkuntien sekä valtatien 2 risteyksestä yhdystien 2813 kiertoliittymään. Tien pituus on 850 metriä, ja se on
profiililtaan hyvin suoraa, mutta kumpuilevaa. Tien osoitenimi on koko matkalla "Humppilantie". Matkan varrella sijaitseviin palveluihin lukeutuvat muun muassa tien alkupäässä sijaitseva Neste Oilin huoltoasema.
Amund Grøndahl Jansen

Amund Grøndahl Jansen (s. 11. helmikuuta 1994 Nes) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti norjalaisia Team Plussbank / Team Sparebanken Sør -joukkuetta vuosina 2013–2014 ja Team Jokeria 2015–2016. UCI World Tour -tasolla hän on kilpaillut Team Jumbo-Vismassa 2017–2020 ja vuosina 2021–2024 Team BikeExchange / Team Jayco-AlUlassa Kaudesta 2025 alkaen hän on edustanut norjalaista Uno-X Mobilityä.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Niedersachsen Rundfahrt, juniorit, 4. etapin voitto 
EM-kilpailut, junioreiden aika-ajossa neljäs
Tour of Norway, mäkikirikilpailun voitto
ZLM Tour, kokonaiskilpailun voitto
Tour de Gironde, kokonais- ja mäkikirikilpailun, nuorten kilpailun sekä 2. etapin voitto
Alle 23-v. maantieajon Norjan-mestaruus
Tour de l'Avenir, 2. etapin voitto
MM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa viides
Druivenkoers - Overijse, toinen
Gooikse Pijl, toinen
Dunkerquen neljän päivän ajo, kokonaiskilpailussa toinen
ZLM Tour, kokonaiskilpailussa toinen, 3. etapin voitto
Maantieajon Norjan-mestaruus
London–Surrey Classic, viides
Bretagne Classic Ouest-France, viides
Lähteet.
¨
Yhdystie 2310

Yhdystie 2310 on yhdystie joka kulkee Punkalaitumen Kanteenmaalta kunnan keskustaan. Tien pituus on 11 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Kanteenmaantie" koko matkan.
Oliivikerttutimali

Oliivikerttutimali ("Illadopsis rufipennis") on kerttutimaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan poikki hieman päiväntasaajan pohjoispuolella.
Koko ja ulkonäkö.
Oliivikerttutimali voi kasvaa 14–15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oliivikerttutimalin pää, selkä ja siivet ovat väriltään oliivinruskeat. Lajin rinta ja kyljet ovat vaaleammat ja monella alalajilla harmahtavat. Vatsa linnulla on lähes valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Oliivikerttutimalin levinneisyysalue on laikuittainen. Sitä tavataan Guineasta Ghanaan, Nigeriasta Gaboniin ja Kongoon sekä Kongon demokraattisesta tasavallasta Keniaan. Lajin elinympäristöä ovat metsien tiheät pohjakerrokset. Oliivikerttutimali liikkuu usein pareittain tai pieninä ryhminä.
Carl Fredrik Hagen

Carl Fredrik Hagen (s. 26. syyskuuta 1991 Oppegård) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti norjalaisia Team Sparebanken Sør -joukkuetta 2015–2016 ja Joker-Icopalia 2017–2018. Vuosina 2019–2020 hän kilpaili Lotto Soudal -tallissa, 2021–2022 Iarael Start-Up Nation / Israel - Premier Tech -joukkueessa ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2023–2024 Q36.5 Pro Cycling Teamissa. 
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Maastopyöräilyn maratonmatkan Norjan-mestaruus
Tour de Bretagne Cycliste trophée harmonie Mutuelle, mäkikirikilpailun voitto
Maastopyöräilyn maratonmatkan Norjan-mestaruus
Tour des Fjords, mäkikirikilpailun voitto
East Bohemia Tour, mäkikirikilpailun voitto
Ronde de l'Oise, mäkikirikilpailun voitto
Tour Alsace, 3. etapin voitto
Tour du Jura, kokonaiskilpailun voitto
Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
Yhdystie 2251

Yhdystie 2251 on yhdystie, joka kulkee Liedon Yliskulmalta Tarvasjoelle. Tien pituus on 12 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Liedonperäntie" koko matkan.
Kristoffer Halvorsen

Kristoffer Halvorsen (s. 13. huhtikuuta 1996 Kristiansand) on norjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Team Jokerissa 2015–2017, edusti Team Skyta 2018–2019, EF Pro Cycling -tallia 2020 ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2021–2023 Uno-X Pro Cycling Teamiä.
Halvorsen voitti alle 23-vuotiaiden maantieajon maailmanmestaruuden 2016 jätettyään massakiriin päättyneessä kilpailussa Pascal Ackermannin hopealle.
Saavutuksia.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Tour of Istria, 3. etapin voitto
Trofeo Karlsberg, 1. etapin voitto
Nokere Koerse, toinen
Tour de l'Avenir, 3. etapin voitto
Grand Prix d'Isbergues, voitto
Olympia's Tour, 3b. ja 4. etapin voitto
MM-kilpailut, kultaa alle 23-v. maantieajossa
Handzame Classic, voitto
EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa viides
Tour de l'Avenir, pistekilpailun ja 3. etapin voitto
Handzame Classic, toinen
Herald Sun Tour, 5. etapin voitto
Bredene Koksijde Classic, toinen
De Pannen kolmen päivän ajo, kuudes
Norjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, nuorten kilpailun ja 6. etapin voitto]], kokonaiskilpailussa kolmas
Boucles de la Mayenne, kokonaiskilpailussa kolmas
Okolo Slovenska, 3. etapin voitto
Magda

Magda on kansainvälinen naisen etunimi. Se on lyhennetty muoto Magdalenasta.
Suomessa Magda ei ole koskaan ollut mukana almanakassa, mutta siitä huolimatta nimi on ollut varsin yleisesti käytössä, erityisesti maan länsiosissa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Magda on toukokuuhun 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä 179 naisella.
Blinding Lights

Blinding Lights on kanadalaisartisti The Weekndin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä laulajan neljänneltä studioalbumilta "After Hours" 29. marraskuuta 2019.
Single oli maailmanlaajuinen menestys, sillä se nousi listaykköseksi 34 maassa, mukaan lukien Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Australiassa, Saksassa ja Suomessa. Lisäksi se nousi Suomen Spotifyn kuunnelluimmaksi kappaleeksi ja ylitti Suomessa platinarajan. Kansainvälisen ääniteollisuusliiton IFPI:n mukaan Blinding Lights myi vuonna 2020 yhteensä 21,7 miljoonaa kappaletta ja se olikin maailmanlaajuisesti vuoden myydyin kappale. 
Singlen musiikkivideon on ohjannut suomalainen Anton Tammi. Vuonna 2020 Blinding Lights palkittiin vuoden parhaana musiikkivideona MTV Video Music Awards -gaalassa. Emma-gaalassa 2021 kappale palkittiin vuoden 2020 striimatuimpana ulkomaisena biisinä.
Vuonna 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Blinding Lights” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 51.
Vuoden 2023 alussa kappale nousi Spotifyn kaikkien aikojen kuunnelluimmaksi kappaleeksi. Vuonna 2024 kappale saavutti ensimmäisenä kappaleena neljän miljardin kuuntelukerran rajan Spotifyssä. Kappale on ensimmäinen viisi miljardin rajapyykin ylittänyt kappale Spotifyssä. Kappale on myös ensimmäinen kappale, joka on pysynyt Billboardin Hot 100 -listan top kympissä kokonaisen vuoden.
Torvald Lillja

Torvald Woldemar Lillja (24. syyskuuta 1907 Helsinki – 30. syyskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos joka johti ja oli osakkaana useissa trikooalalla toiminessa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. Lillja sai teollisuusneuvoksen arvon 1967. 
Lilljan vanhemmat olivat tekniikan tohtori John L. W. Lillja ja Minnie Lintala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1929 ja opiskeli sitten jonkin aikaa Kauppakorkeakoulussa. Lillja aloitti uransa radiotoiminnan parista, hän rakensi itse radioita, oli radioamatööri ja hänellä oli jopa oma musiikkia lähettänyt radioasemakin 1920-luvulla. Vuonna 1929 hän oli mukana perustamassa radioiden tukkumyyntiin erikoistunutta "Radiotukku Oy" yritystä joka toimi vuoteen 1938 saakka. Varsinaisen uransa Lillja teki kuitenkin tekstiiliteollisuuden parissa. Hän perusti vuonna 1934 neuleita, kankaita ja valmisvaatteita valmistaneen "Oy Kutomatuote Ab:n" ja sen jälkeen hän oli mukana useissa muissa tekstiilialan yrityksissä. 
Lilljan yrityksiä:
Lilljan yhtiöt toimivat vuodesta 1943 alkaen Helsingissä Elimäenkatu 30:ssa. Oy Kutomotuote Ab ja Tricol Oy muuttivat vuonna 1960 Inkooseen ja sieltä edelleen 1980 Karjaalle. Oy Glenoit &amp; Lillja Ab:n ja Toli Oy:n tekstiilitehtaat toimivat Karjaalla vuosina 1963-1987. Pile-kankaan valmistus aloitettiin Snappertunaan 1972 rakennetussa suurhallissa jossa valmistus jatkuu edelleen. 
Lilljalla oli useita luottamustehtäviä elinkeinoelämän järjestöissä ja Rotary-järjestössä. Hän harrasti harrasti purjehdusta ja taiteen keräilyä ja hän oli myös yksi Suomen ensimmäisiä radioamatöörejä (OH2NS). Lillja oli mukana perustamssa Teollisuudenharjoittajain Liittoa ja oli liiton johtokunnan jäsenenä. Hän oli Erikoiskutomojen Yhdistyksen puheenjohtajana 1949–1973 ja Tekstiilivaltuuskunnan hallituksen jäsenenä 1946–1973. Vuonna 1968 Lillja perusti lääketieteellistä tutkimusta tukeneen "T. W. Lilljan säätiön". Säätiö sulautui vuonna 2019 Suomen Lääketieteen Säätiöön ja Lilljan säätiön varoista muodostettiin T. W. Lilljan nimeä kantava nimikkorahasto.
Loukonlahti

Loukonlahti on Pirkkalan kunnanosa. Loukonlahteen lasketaan kuuluvaksi myös Nuolialan alue. 
Nuoliolan koulussa on on rakennettu 2000 luvulla useassa eri vaiheessa. Siinä on on ala- ja yläkoulu, sekä erityisluokkia. Koulussa on myös kirjasto. 
Loukonlahden uimaranta on pieni hyväkuntoinen uimaranta. Loukonlahdessa ei ole kauppoja.
Tor Hedberg

Tor Harald Hedberg (23. maaliskuuta 1862 Tukholma, Ruotsi – 13. heinäkuuta 1931 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija. Hän osoitti jo ensimmäisellä kirjallaan "Högre uppgifter" (1884) liittyneensä realismin kannattajiin, mutta kertomuksessa "Johannes Karr" (1885) hän jo osoittaa mieltymystä syventyä kuvailemaan sielun himmeitä ja itsetiedottomia liikkeitä. Hänen runsaasta tuotannostaan mainittavia ovat erityisesti "Judas. En passions-historia" (1886), "Noveller och skizzer" (1889), huvinäytelmä "Guld och gröna skogar", "Dikter" (1896), draamaruno "Gerhard Grim" (1897), näytelmät "Amor och Hymen" (1905), "Ett hems drama" (1906), "Johan Ulfstierna" (1907), johon aihe on lainattu Suomen sortovuosien tapahtumista, sekä "Mikael" (1908).
Tor Hedbergin isä oli näytelmäkirjailija Frans Teodor Hedberg.
Sovinnon ja toivon muistomerkki

Sovinnon ja toivon muistomerkki on Vihdin kirkon hautausmaalla sankarihautausmaan läheisyydessä oleva vuoden 1918 sisällissodan molempien puolien uhrien muistoksi pystytetty muistokivi. Kiven ovat suunnitelleet ja kustantaneet Vihdin kunta ja Vihdin seurakunta yhdessä. Kivi pystytettiin vuonna 2018, ja muistokivelle lasketaan seppele kaatuneitten muistopäivänä vietettävässä tilaisuudessa. Aloitteen muistokivestä teki kotiseutuneuvos Rauno Pulkkinen. Kiven on valmistanut Loimaan Kivi Oy.
Idänmansikkapuu

Idänmansikkapuu ("Arbutus andrachne") on kanervakasvien heimoon ja mansikkapuiden sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puu, jonka hedelmät muistuttavat mansikoita. Idänmansikkapuu kasvaa yleensä noin 12 metrin korkuiseksi. Idänmansikkapuu kukkii keväällä ja kukat ovat valkoisia tai kellanvihreitä. Puu tuottaa hedelmiä syksyllä.
Tarharistihämähäkki

Tarharistihämähäkki ("Argiope trifasciata") on hämähäkkilaji. Se on kotoisin Amerikasta, mutta nykyisin sitä tavataan myös Aasiassa, Afrikassa, Australiassa ja Euroopassa. 
Naaraan vartalo on 15–25 mm pitkä, koiraan vain 4–6 mm. Selkäpuolli on vaaleankeltainen ja siinä on hopeanvärisiä karvoja, vatsapuoli on hopea-kelta-mustaraidallinen. Jalat ovat täplikkäät.
Tarharistihämähäkin verkot ovat suuria, pystyasentoisia kiekkoja. Verkon keskellä on tukevuutta lisäämässä paksumpi siksak-kuvion muodostava säie. Verkkoja rakennetaan melko avoimille alueille, kuten niityille ja preerialle. Tarharistihämähäkki syö erilaisia hyönteisiä, jopa heinäsirkkoja. Kun hyönteinen on jäänyt kiinni verkon tahmeisiin säikeisiin, hämähäkki ravistaa verkkoa saadakseen hyönteisen ansaan. Sitten hämähäkki tainnuttaa saaliinsa ruiskuttamalla siihen myrkkyä ja käärimällä sen seittiin. Usein hämähäkki korjaa verkkonsa vahingoittuneet osat ennen kuin palaa syömään saaliinsa.
Juryi Ziser

Juryi Ziser (, 28. kesäkuuta 1960 – 17. toukokuuta 2020) oli valkovenäläinen verkkoyrittäjä ja bloggaaja. Hän oli Tut.by:n perustaja ja omistaja. Sivusto on Valko-Venäjän vierailluin verkkoportaali.
Elämäkerta.
Juryi Ziser syntyi Lvivissä Ukrainassa ja valmistui leningragilaisesta ammattikorkeakoulusta. Vuonna 1987 hän muutti Minskiin Valko-Venäjälle. Vuonna 1992 hän perusti yrityksen Nadzeinyja prahramy.
Hän kirjoitti useita kirjoja internet- ja ohjelmistomarkkinoinnista. Hän kuoli mahasyövän aiheuttamiin komplikaatioihin.
Yhdystie 2254

Yhdystie 2254 on yhdystie joka kulkee Pöytyän Karhunojalta saman kunnan alueella sijaitsevaan Kumilaan. Tien pituus on 4 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Piimätie" koko matkan.
Gero (Gifu)

Gero () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Gifun prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Hidajoen varrella. Länsiosissa virtaa Mazejoki, jonka yläjuoksulla on Iwayan padon muodostama suuri tekojärvi. Noin 90 prosenttia kaupungin alueesta on metsäistä vuoristoa, ja asutus on keskittynyt jokien varsille. Koillisessa kaupungin alue kohoaa Ontakevuorelle ja rajautuu Naganon prefektuuriin. Gerossa on 31 698 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 851,21 neliökilometriä.
Geron kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Geron maaseutukaupunki ja neljä muuta kuntaa: Hagiwaran, Kanayaman ja Osakan maaseutukaupungit sekä Mazen kyläkunta. Alue tunnetaan lukuisista kuumista lähteistään ("onsen"). Gero alkoi kehittyä kylpyläkaupunkina sen jälkeen, kun sinne avattiin rautatieyhteys vuonna 1934. Gero-onsenin lisäksi kaupungissa toimivat esimerkiksi Osakan seudun kolme kuumaa lähdettä, Nigorigo-onsen, Shitajima-onsen ja Yuya-onsen. Kylpylöiden lisäksi merkittäviä elinkeinoja ovat metsätalous, puutuoteteollisuus, nautakarjan kasvatus ja vihannesten viljely.
Geron rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat muun muassa Kuzu Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö ja entinen Ōdo-suvun asuintalo. Ne on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Moriminashi Hachiman-jinjan pyhäkkö tunnetaan sitä vastoin festivaalistaan ("Gero no ta no kamimatsuri"). Hidajoen varrella on kauniita luonnonalueita, kuten Nakayama shichirin laakso. Osa kaupungin alueesta kuuluu Hidan–Kisogawan puolikansallispuistoon. Geroa palvelee JR Tōkain Takayama-päälinja.
Yhdystie 2255

Yhdystie 2255 on yhdystie joka kulkee Pöytyän Karhunojalta saman kunnan alueella sijaitsevalle Riihikoskelle. Tien pituus on 11 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Piimätie" Karhunojalta Turuntien risteykseen, "Turuntie" Yläneentien risteykseen, ja "Yläneentie" koko loppumatkan.
Yhdystie 2821

Yhdystie 2821 on yhdystie joka kulkee Forssan Tölöstä Tammelan Riihialhoon. Tien pituus on 13 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Rautatienkatu" valtatien 2 liittymältä Kartanonkadun risteykseen, "Hämeentie" Järvenpääntien risteykseen, "Tammelantie" Forssan ja Tammelan kuntarajalle, "Forssantie" yhdystien 2823 risteykseen, ja "Myllykyläntie" koko loppumatkan eli valtatien 10 risteykseen.
Loppuun asti

Loppuun asti on Elastisen kappale, jolla vierailee Johanna Kurkela. Kappale julkaistiin singlenä 17. lokakuuta 2018. Kappale kertoo sitoutumisesta ja halusta olla toisen rinnalla, sitoutumisesta niin rakkaudessa kuin ystävyyssuhteissa. Elastinen omisti kappaleen vaimolleen.
Kappale nousi ensimmäisellä viikollaan listaykköseksi Suomen virallisella singlelistalla. Se pysyi listalla seitsemän viikkoa. Radiosoittolistalla se oli 18 viikkoa yltäen parhaimmillaan sijalle 12.
Yhdystie 2826

Yhdystie 2826 on yhdystie joka kulkee Tammelan Kytöstä saman kunnan alueella sijaitsevaan Häiviään. Tien pituus on neljä kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Papinsillantie" Ahomäentien risteykseen ja "Valtaimenkuja" koko loppumatkan.
Greensvillen piirikunta

Greensvillen piirikunta () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 336 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin kunta on Jarratt. Piirikunnassa sijaitsee Greensville Correctional Center -vankila.
Teemu Kinnunen

Teemu Kinnunen (s. 4. maaliskuuta 1992 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Aiemmin hän edusti Siilinjärven Pesistä. Kinnunen pelaa ulkopelissä lukkarina. Hän voitti Vimpelin Vedossa SM-kultaa vuonna 2022. 
Kinnunen on pelannut toukokuuhun 2020 mennessä 29 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt 13 tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 51 kärkilyöntiä. Kinnunen on pelannut neljä Superpesiksen alempaa pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt neljä tavallista juoksua, tuonut yhden juoksun ja kerännyt 14 kärkilyöntiä. Kinnunen on pelannut myös 18 Superpesiksen karsintasarjan ottelua. Näissä hän on lyönyt 15 tavallista juoksua, tuonut kolme juoksua ja kerännyt 52 kärkilyöntiä.
New Havenin piirikunta

New Havenin piirikunta () on Yhdysvaltojen Connecticutin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 854 757 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus ja väkiluvultaan suurin kunta on New Haven. Piirikunta perustettiin vuonna 1666.
Nomos Glashütte

NOMOS Glashütte on saksalainen kellonvalmistaja, joka sijaitsee Glashüttessä Saksin osavaltiossa. NOMOS on erikoistunut käsinvedettäviin ja automaattisiin mekaanisiin kelloihin. Sen perusti Roland Schwertner tammikuussa 1990, kaksi kuukautta Berliinin muurin murtumisen jälkeen. Valmistajan ensimmäisen, Bauhaus-tyylin innoittaman kokoelman hahmotteli Susanne Günther. NOMOS aloitti tuotantonsa vuonna 1992 valmistaen aluksi neljää perusmallia (Tangente, Orion, Ludwig ja Tetra), mutta laajentaen myöhemmin mallistoaan. 
Kaliiberit.
NOMOS Glashütte valmistaa yhtätoista omaa kaliiberia eri komplikaatioilla.
Supervoimii

Supervoimi on Elastisen kappale, joka julkaistiin singlenä 13. huhtikuuta 2018. Kappaleen inspiraationa olivat Elastisen vaimo ja lapset. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin äitienpäivänä 2018. Kappale nousi toiseksi Suomen virallisella singlelistalla ja listaykköseksi radiosoittolistalla. Kappale voitti Radio Suomipopin kesähittikisan vuonna 2018. Se oli ehdolla vuoden 2018 biisiksi Emma-gaalassa 2019.
Antti Tuisku esitti oman versionsa kappaleesta "Vain elämää" -televisiosarjan kymmenennellä tuotantokaudella syksyllä 2019, ja Tuiskun versio kappaleesta nousi parhaimmillaan seitsemänneksi singlelistalla. Tuiskun versio, jossa mukana on myös Jurek, sisältyy televisiosarjan kokoelma-albumille.
Kevät (täsmennyssivu)

Kevät voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
June (nimi)

June on englanninkielinen naisen etunimi. Se pohjautuu sanaan "June", joka merkitsee kesäkuuta.
June-nimeä käytetään jonkin verran myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on toukokuuhun 2020 mennessä ollut etunimenä lähes 120 naisella ja noin 5–20 miehellä.
Brasilian edustajainhuone

Brasilian edustajainhuone () on Brasilian kansalliskongressin alahuone. Edustajainhuoneeseen valitaan joka neljäs vuosi 513 edustajaa. Edustajat valitaan D'Hondtin menetelmällä. Edustajainhuone puheenjohtaja on Rodrigo Maia.
Viimeisimmät vaalit pidettiin 7. lokakuuta 2018, jossa Sosiaaliliberaalinen puolue nousi suurimmaksi puolueeksi.
Brasilian senaatti

Brasilian senaatti () on Brasilian kansalliskongressin ylähuone, joka muodostuu 81 jäsenestä. Senaattorit valitaan kustakin 26 osavaltiosta ja liittovaltiopiiristä kahdeksan vuoden toimikaudelle kerrallaan. Senaatin paikoista 2/3 ja 1/3 vaihtuu neljän vuoden välein. Senaatin puhemies on Davi Alcolumbre.
Emma-gaala 2019

Vuoden 2019 Emma-gaala järjestettiin 2. helmikuuta 2019. Gaalassa jaettiin Emma-palkinnot vuoden 2018 menestyneimmille suomalaisille artisteille ja musiikkialan ammattilaisille. Emma-gaala järjestettiin Hartwall Arenalla ja se esitettiin Nelosella. Tilaisuuden juonsi Heikki Paasonen.
Ehdokkaat julkistettiin 11. joulukuuta 2018, jolloin käynnistyi myös yleisöäänestys vuoden artistista/yhtyeestä sekä musiikkivideosta. Eniten ehdokkuuksia sai Vesta.
Eniten palkintoja sai Pyhimys, joka sai kaikkiaan kuusi Emmaa: vuoden miessolistin, vuoden hip hopin, vuoden albumin, vuoden biisin, vuoden striimatuimman biisin ja sekä yleisöäänestyksen vuoden artisti -Emman.
Manun lait

Manun lait (, "Manusmriti") on hindulainen lakikokoelma, joka mytologian mukaan on saanut alkunsa ensimmäiseltä ihmiseltä ja lainantajalta Manulta. Manun lait sisältää ohjeita, kuinka neljään pääkastiin kuuluvien ihmisten tulee toimia. Sen kaksitoista kappaletta käsittelevät maallisia ja uskonnollisia aiheita kuten maailmansyntyä, dharmaa, pyhiä toimituksia, vedakirjojen opiskelua, saastaisuutta ja puhdistautumista, naisten ja vaimojen käyttäytymissääntöjä ja kuninkaiden lakeja. Lakikokoelman kirjallinen synty on ajoitettu noin vuoteen 100 jälkeen ajanlaskun alun.
Devdutt Pattanaikin mukaan Manun laiella on useita eri kirjoittajia ja niistä löytyy useita eri aikoina kirjoitettuja kappaleita, koska niitä on käytetty eri alueiden paikallisiin tarpeisiin. Manun lait kuuluvat laajempaan bramiinien kirjoittaman hindulaisen lain perinteeseen. Hänen mukaansa ne suosivat bramiinimiehiä alempikastisten ja naisten kustannuksella, koska niiden kirjoittajat ja kommentoijat olivat bramiineja. Mytologian mukaan Brahma ilmoitti lait ensimmäiselle ihmiselle eli Manulle, joka kertoi ne tietäjä Bhrigulle, jonka kautta ne kulkeutuivat muille tietäjille. Manun lakien merkitys islamin dominoimassa Intiassa oli vähäinen, mutta 1800-luvulle tultaessa brittiläinen siirtomaavalta hyödynsi sitä Intian lakien yhtenäistämisessä.
Nyky-Intiassa Manun lait on kiistanalainen lakikokoelma, koska se hyväksyy kastilaitoksen ja naisen alemman aseman mieheen verrattuna. Vuonna 1989 Rajasthanissa sijaitseva Jaipurin korkein oikeus päätti nostattaa patsaan lainantaja Manun kunniaksi. Kyseinen patsas sai osakseen runsaasti kritiikkiä, sen poistamisen puolesta on kampanjoitu ja sen kimppuun on hyökätty. B. R. Ambedkar poltti Manun lait -kirjan painoksia jo vuonna 1927, minkä jälkeen dalitaktivistit ovat seuranneet hänen esimerkkiään.
Manun lakien mukaan naisen tulee olla lapsuudessaan isänsä alaisuudessa ja suojeluksessa, nuoruudessaan aviomiehensä ja vanhuudessaan lastensa eikä hänen tule koskaan olla itsenäinen.
Vladimir Jaroslavitš

Vladimir Jaroslavitš (); (1020– 4. lokakuuta 1052) oli Novgorodin ruhtinas vuosina 1036–1052. 
Hän on myös ortodoksisen kirkon pyhä eli pyhimys. Vladimir teki vuonna 1042 mahdollisesti Suomeen suuntautuneen sotaretken, joka on ensimmäinen tunnettu novgorodilaisten hyökkäys Suomeen.
Suku.
Vladimirin vanhemmat olivat Novgorodin ja Kiovan suuriruhtinas Jaroslav Viisas sekä Ruotsin prinsessa Ingegerd, joka oli Olavi Sylikuninkaan ja oboriittiprinsessa Estridin tytär. Vladimir Jaroslavitšin veljiä olivat Kiovan suuriruhtinaina peräkkäin olleet Izjaslav I, Svjatoslav II ja Vsevolod I, Vladimirin ruhtinas Igor Jaroslavitš sekä Smolenskin ruhtinas Vjatšeslav Jaroslavitš. Vladimirin neljä sisarta Anastasia, Elisabet, Agafia ja Anna avioituivat länsieurooppalaisiin hallitsijasukuihin.
Hallitsijakausi ja sotaretket.
Vladimir sai isänsä eläessä hallittavakseen Novgorodin ruhtinaskunnan noin vuonna 1030-1034, mutta hän kuoli kaksi vuotta ennen isäänsä. 
Vladimir teki vuonna 1042 sotaretken jäämien maalle, joka lienee tarkoittanut Hämettä tai jotain aluetta läntisessä Suomessa. Tämä on kronikoissa mainituista Novgorodin ja jäämien välisistä sodista varhaisin. Novgorodin ensimmäisen kronikan vanhin käsikirjoitusversio mainitsee retkestä vain, että Vladimir ”kävi jäämien päälle novgorodilaisten kanssa”.
Kiovalainen Nestorin kronikka kertoo hänen myös voittaneen jäämit, ja että paha hevosrutto (jota esiintyi vielä 1700-luvulla Suomessa) tappoi hänen sotureidensa ratsut. Ei ole varmaa, liittyykö maininta hevosten kuolemasta juuri Hämeen retkeen, mutta jotkut historioitsijat ovat pitäneet sitä todisteena siitä, että Vladimir teki sotaretkensä maitse eikä meritse, ja mahdollisesti talvella. Ruotsin Gävlessä olevan Gs 13 -riimukiven mukaan Fröger-niminen viikinkipäällikkö olisi mahdollisesti myös tehnyt samoihin aikoihin retken Suomeen, mutta Vladimirin ja Frögerin retkien mahdollisesta yhteydestä ei ole varmaa tietoa.
Vuonna 1043 Jaroslav lähetti Vladimirin johtamaan sotaretkeä Bysantin keisari Konstantinos IX Monomakhosta vastaan, joskin varsinaisena ylipäällikkönä tällä retkellä oli Vyšata. Retki oli epäonninen, sillä Vladimirin laivat upposivat ja hän joutui perääntymään samalla kun suuri joukko hänen miehiään jäi vangeiksi. Tämä jäi viimeiseksi Rusien–Bysantin sodista.
Vladimir rakennutti Novgorodiin Pyhän Sofian katedraalin yhdessä arkkipiispa Luukkaan kanssa. Vladimir laski katedraalin peruskiven vuonna 1045, ja kuoltuaan 32-vuotiaana 4. lokakuuta 1052, vain 20 päivää kirkon vihkimisen jälkeen, hänet haudattiin katedraaliin.
Hänen puolisonsa nimeä ei tiedetä, heille syntyi poika Rostislav (n. 1038–1067), joka oli Tmutarakanin ruhtinas.
Pyhimyksenä.
Vladimir on nykyään ortodoksisen kirkon pyhä ja hänestä käytetään nimitystä ”Novgorodin ihmeidentekijä”. Vladimirin muistopäivä on hänen kuolinpäivänsä 4. lokakuuta. Hänen pyhäinjäännöstensä on sanottu olleen maatumattomia.
Allen Järvenpää

Allen Eugen Järvenpää (6. elokuuta 1915 Kauhava – 14. kesäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka työskenteli pitkään sosiaalihallituksessa ammattienylitarkastajana ja toimi myös Tampereen teknillisen korkeakoulun työsuojeluteknologian professorina.
Järvenpään isoisä oli puukkotehtailija Iisakki Järvenpää ja isä perheyrityksen johtajana 1920–1930-luvuilla toiminut Juho Nikolai Järvenpää. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1933 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1938. Tekniikan lisensiaatin tutkinnon Järvenpää suoritti 1969.
Vuosina 1938–1939 Järvenpää työskenteli insinöörinä Oy Asea Ab:lla, 1940–1944 Haapalan radiotehdas Oy:ssä ja 1944–1945 Iisakki Järvenpää Oy:ssä, kunnes sai viran sosiaalihallituksesta ammattienylitarkastajana. Hän hoiti virkaa 1945–1972, jonka jälkeen Järvenpää työskenteli sosiaalihallituksen työsuojeluosaston toimistopäällikkönä ja apulaisosastopäällikkönä 1972–1974 sekä Tampereen teknillisen korkeakoulun työsuojeluteknologian professorina 1974–1978. Työtuomioistuimen jäsenenä ja varajäsenenä hän oli 1956–1977. 
1930–1940-luvuilla Järvenpää oli mukana Akateemisen Sosialistiseuran toiminnassa. Talvisodan jälkeen toukokuussa 1940 hän oli yksi Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran perustajajäsenistä. Syyskuussa 1940 Järvenpää valittiin järjestön puheenjohtajaksi entisen puheenjohtajan Mauri Ryömän jouduttua poliittisen toimintansa vuoksi vankilaan. Järvenpää hoiti tehtävää seuran lakkauttamiseen joulukuuhun 1940 saakka. Järvenpää toimi Tapaturmainvalidien liiton puheenjohtajana vuosina 1957–1961.
Allen Järvenpää oli jäsenenä Sylvi Kekkosen johtamassa kulttuurivaltuuskunnassa, joka vieraili Kiinassa keväällä 1953.
Heljä Talvikki Ahonen

Heljä Talvikki Ahonen (4. tammikuuta 1942 Helsinki – 7. lokakuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen dramaturgi, joka työskenteli pitkään kuunnelmaohjaajana Radioteatterissa. 
Ahonen valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1965, jonka jälkeen hän työskenteli 1990-luvun alkuun saakka Yleisradion Radioteatterissa. Hän ohjasi muun muassa kotimaista realismia, lastenkuunnelmia sekä satiirisia viihdekuunnelmia. Vuonna 1989 Ahosen ohjaama Juha Seppälän kuunnelma "Rakkauden hauta" edusti Yleisradiota Prix Italia -kilpailussa.
Itaewon Class

Itaewon Class () on televisioyhtiö JTBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park Seo-joon, Kim Da-mi, Yoo Jae-myung ja Kwon Nara. 
Suomessa sarja alkoi samanaikaisesti Netflixissä.
Juoni.
Entinen vanki avaa katubaarin Itaewoniin ja suunnittelee kostoa perheelle, joka on vastuussa hänen isänsä kuolemasta.
Tuulimylly (televisiosarja)

Tuulimylly oli vuosina 1964–1965 esitetty suomalainen viihteellinen televisiosarja. Se oli Suomen ensimmäinen poliittinen tv-satiiri, vaikkei sitä omana aikanaan sanottu satiiriksi. Ajankohtaisten ja yhteiskunnallisten aiheiden lisäksi sarja sisälsi kevyempää viihdettä, sketsejä ja piilokamerapiloja. "Tuulimyllyn" esikuva oli brittiläinen "That Was the Week That Was". Sarjaa käsikirjoitti Yleisradion epävirallinen VEK-ryhmä eli Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. "Tuulimyllyn" jälkeen Kuusla toteutti muitakin satiirisia televisiosarjoja 1960-luvun lopulla.
VEK-kolmikon ja ohjaaja Riitta Degerholmin lisäksi ohjelman vakiotekijöitä ja -esiintyjiä olivat Lenita Airisto, Yrjö Länsipuro, Heikki Seppälä ja Risto Vanari. Kapellimestarina toimi Ossi Runne.
"Tuulimyllyä" esitettiin kerran kuukaudessa maanantai-iltaisin. Keväällä 1965 pitkälti sama tekijäjoukko tuotti myös lauantai-iltojen viihdeohjelmaa "Seis-stop". Sitä esitettiin joka toinen lauantai, ja jaksot nauhoitettiin edellisenä maanantaina.
"Tuulimyllyn" päätösjakso toukokuulta 1965 on säilynyt nykyaikaan.
Bella Heathcote

Isabella "Bella" Heathcote (s. 27. toukokuuta 1987 Melbourne) on australialainen näyttelijä ja malli. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 2008. Seuraavana vuonna hän näytteli sivuosaa saippuasarja "Neighboursissa".
Heathcote on näytellyt muun muassa Victoria Wintersiä Tim Burtonin elokuvassa "Dark Shadows", Jane Bennettiä kauhukomediaelokuvassa "Pride and Prejudice and Zombies", Gigiä Nicolas Winding Refnin jännityselokuvassa "The Neon Demon", Nicole Dörmeriä jännityssarjassa "The Man in the High Castle", Leila Williamsia draamaelokuvassa "Fifty Shades Darker", sekä Olive Byrneä elämäkertaelokuvassa "Professor Marston and the Wonder Women".