tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zhao Leji

Zhao Leji (赵乐际; pinyin; Zhào Lèjì, s. 1957) on kiinalainen poliitikko ja yksi Kiinan kommunistisen puolueen johtajista. Zhao on puolueen ylimmän toimielimen eli seitsenhenkisen politbyroon pysyvän komitean jäsen sekä kurinpitokomission pääsihteeri. Zhaota pidetään puolueen puheenjohtaja Xi Jinpingin läheisenä liittolaisena. 
Perhetausta.
Zhaon perhe on alun perin kotoisin Shaanxin maakunnasta. Zhaon vanhemmat muuttivat Qinghain maakuntaan toteuttamaan läntisten alueiden avustuspolitiikkaa. Zhao syntyi maakunnan pääkaupungissa Xiningissä. Kulttuurivallankumouksen aikana Zhao lähetettiin monien muiden kaupunkilaisnuorten tavoin maaseudulle pakkotöihin. Työskenneltyään noin vuoden maaseudulla Zhao palasi Xiningiin ja aloitti työuransa Qinghain maakunnan kauppaosastolla. Zhao liittyi puolueen jäseneksi vuonna 1975. Vuonna 1977 Zhao hyväksyttiin Pekingin yliopistoon opiskelemaan filosofiaa. 
Poliittinen ura.
Muiden kommunistisen puolueen johtajien tapaan, myös Zhao on luonut kannuksensa maakuntapolitiikan parissa. Zhao toimi pitkään Qinghaissa eri valtionhallinnon tehtävissä nousten pikkuhiljaa Qinghain politiikan huipulle aina puoluesihteeriksi asti. Ennen puoluesihteerinä toimimista Zhao oli ehtinyt herättää huomiota Kiinan nuorimpana kuvernöörinä. Hänet oli nimitetty virkaan 42-vuotiaana. Qinghaissa Zhao tuli tunnetuksi talousosaajana. Qinghain BKT kolminkertaistui Zhaon hallintoaikana 1999-2007. Zhao ehti laittaa alulle myös ympäristön tilan huomioivia teollisuusprojekteja ja hänen suhtautumisensa maakunnan etnisiin vähemmistöihin oli pehmeä. Zhaosta tuli vuonna 2007 keskuskomitean jäsen ja hänet siirrettiin puoluesihteeriksi Shaanxin maakuntaan. Myös Shaanxissa Zhao kehitti voimakkaasti taloutta ja onnistui nostamaan maakunnan kasvuluvut kaksinumeroisiksi. 
Zhaon kokemus korkean tason maakuntapolitiikasta toi hänelle ylennyksen vuonna 2012, jolloin hänet valittiin puolueen politbyroon jäseneksi ja siirrettiin puolueen henkilöstöasioista vastaavan orgaanisatio-osaston johtoon. Vuoden 2017 puoluekokouksessa Zhao nimitettiin politbyroon pysyvään komiteaan sekä puolueen voimakkaan kurinpitokomission johtoon. 
Poliittinen asema.
Zhaon suhteita puolueen pääsihteeri Xi Jinpingiin pidetään hyvinä. Zhaon on spekuloitu kuuluvan nk. Shaanxin koplaan eli Xin muodostamaan klikkiin, jonka jäsenillä on virasta tai perhesuhteista johtuvia siteitä Shaanxin maakuntaan. Sekä Xin että Zhaon perheet ovat alun perin Shaanxista. Siirto kurinpitokomissioon on osoitus siitä, että Zhao kuuluu Xi Jinpingin luottohenkilöihin. Komission johtama korruption vastainen kampanja on kuulunut Xi Jinpingin kärkihankkeisiin ja sillä on ollut merkittävä rooli Xin vallan lujittamisessa. 
Vuoden 2022 puoluekongressissa Zhao on vahva ehdokas politbyroon pysyvään komiteaan. Ikänsä puolesta Zhao voisi toimia vielä yhden viisivuotiskauden puoluejohdossa vuoteen 2027 asti.
Yksityiselämä.
Zhao puhuu kiinaa Shaanxin murteella. Toimiessaan Qinghaissa Zhaon korostus todennäköisesti hidasti tämän urakehitystä, sillä Zhao joutui toimimaan viisi vuotta maakunnan kuvernöörinä, ennen kuin hänet nimitettiin puoluesihteeriksi.
Wayne Selden

Wayne Anthony Selden jr. (s. 30. syyskuuta 1994 Roxbury, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies.
Pelaajaura.
Selden pelasi yliopistokoripalloa Kansasin yliopistossa vuosina 2013–2016.
Seldeniä ei varattu NBA:n . Hän aloitti ammattilaisuransa D-liigajoukkue Iowa Energyssä. Maaliskuussa 2017 hän teki kymmenpäiväisen NBA-sopimuksen New Orleans Pelicansin kanssa. Tämän jälkeen hän siirtyi Memphis Grizzliesiin. Hän pelasi myös yhden ottelun Grizzliesin farmijoukkue Memphis Hustlessa.
3. tammikuuta 2019 Selden siirtyi osana pelaajakauppaa Chicago Bullsiin. Hän pelasi Bullsissa odotuksiin nähden erittäin hyvin noin kuukauden ajan, minkä jälkeen hänen heittotarkkuutensa laskivat selvästi.
True Friends

True Friends on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me The Horizonin kappale. Se julkaistiin That´s The Spirit albumin kolmantena singlenä 25. elokuuta 2015.
Yhtyeen solisti Oliver Sykes on kertonut kappaleen kertovan epälojaaleisista ystävistä yleisellä tasolla. Hän kuitenkin myöntää, että kappaleen tekemiseen on saatu myös inspiraatiota oman elämänsä kokemuksista.
Happy Song (Bring Me the Horizonin kappale)

Happy Song on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin kappale. Kappale julkaistiin "That’s the Spirit" -albumin ensimmäisenä singlenä 12. heinäkuuta 2015.
Kappale kertoo sarkastisesti siitä, miten käytämme pinnallisia ja mitättömiä asioita ummistaaksemme silmämme oikeilta ongelmilta. Kappaleen lopulla mainitaan laulaen myös albumin nimi, "That's The Spirit".
Teheranin autonäyttely

Teheranin autonäyttely (engl. "Tehran Auto Show") on Shahr-e-Aftabissä pidettävä jokavuotinen autonäyttely. Näyttely houkuttelee monia suuria autonvalmistajia, luksustuning-yrityksiä ja muita alan yrityksiä, mukaan lukien superautojen valmistajia.
Beninin piirikunnat

Beninin piirikunnat (ransk. "communes") ovat 77 piirikuntaa Beninin 12 departementissa ("départements"). Piirikunnat on jaettu arrondissementteihin ("arrondissements") ja ne koostuvat kylistä ("villages"), kaupunginosista ("quartiers"), kaupunkilähiöistä ("quartiers de ville") tai kaupunkialueista ("quartiers urbains"). 
Piirikunnan pääkaupunki on prefektuuri (préfecture), merkitty "P".
Ennen vuotta 1999 departementit oli jaettu 84 piiriin, jotka olivat joko kaupunki- tai maaseutupiirejä. Ennen itsenäistymistä 1960 kuusi maakuntaa oli jaettu cercleseihin, kantoneihin, prefektuureihin ja kyliin tai kaupunkeihin.
William Wallenius

Isak William Wallenius (20. lokakuuta 1860 Laukaa – 1. tammikuuta 1939 Helsinki) oli juristi, joka toimi muun muassa Joensuun pormestarina ja virkamiehenä, joka kehitti Suomen kalataloutta.
Henkilöhistoria.
William Walleniuksen vanhemmat olivat pappi ja kirjailija Isak Alexis Wallenius ja Augusta Cecilia Lilius. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1894 oli Elli Kristiina Cederberg (k. 1902) ja toinen vuodesta 1915 Olga Helena Schmidt (k. 1931). Wallenius tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1881 ja suoritti oikeustutkinnon 1887, varatuomarin arvon hän sai 1890. Wallenius toimi virkailijana senaatin talousosastolla 1892–1893, asianajajana 1893–1895, Pohjoismaiden Osakepankin Joensuun konttorin apulaisjohtajana 1895–1905, Joensuun pormestarina 1902–1919, kalastushallituksen asessorina 1919–1924 ja sitten Suomen yksityisvirkailijoiden eläkeyhdistyksen toimitusjohtajana.Hänellä oli useita kalastusasioihin liittyviä luottamus- ja järjestötehtäviä ja hän työskenteli "Metsästys ja Kalastus -lehden" kalastusosaston toimittajana 1920-luvulla.
Elin Waris

Elin Maria Gustava Waris (17. maaliskuuta 1875 Helsinki – 17. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja lastentarhaopettajien koulutuksen toteuttaja ja kehittäjä lähes neljän vuosikymmenen ajan.
Elin Wariksen vanhemmat olivat junamies Johan Waris ja Alvina Gustava Nikander. Hän kävi tyttökoulun 1892 ja lastentarhaseminaarin 1899 ja teki opintomatkoja Ruotsiin ja Saksaan. Waris toimi Sörnäisten kansanlastentarhan ja kasvattajaseminaarin opettajana vuodesta 1899 ja Ebeneserkodin johtajana vuodesta 1925 vuoteen 1938. Sitä ennen hän oli ollut vuodesta 1905 Ebeneserkodin yhteydessä toimineen lastentarhaopettajaseminaarin suomenkielisen kurssin vastuuhenkilö. Vaasaan Waris perusti lastentarhan 1900–1901. Hän oli useiden lastentarhaopettajien yhdistysten kunniajäsen ja tuki Suomen Lähetysseuran toimintaa eri tavoin vuosikymmenten ajan.
Viljami (vuoden 2014 sarja)

Viljami (engl. Dimitri) on vuoden 2014 lastenohjelma-animaatio.
Jaksot.
1. tuotantokausi.
1. Värikäs kohtaaminen 
2. Balafoni 
3. Kimbun salaisuus 
4. Maailman nopein Habibi 
5. Kaunein tähti 
6. Viljami pelkää vettä 
7. Laulava puu 
8. Laulutunti 
9. Ubuyun hirviö 
10. Hellimiskilpailu 
11. Tuulen matkassa 
12. Perhosvaikutus 
13. Kuin kala vedessä 
14. Maapähkinäkokoelma 
15. Loistava baobab 
16. Kärpänen 
17. Leijona laatikossa 
18. Makeban kärsä 
19. Timi vartioi 
20. Loisnokkeli Kuoku 
21. Krokotiilin kyyneleitä 
22. Latyrin aarre 
23. Afrikkalainen sananlasku 
24. Veden vartija 
25. Murkinakilpa 
26. Viljami ei pelkää pimeää 
Suomenkieliset äänet.
Tuotanto: Dubberman
Augusta Ohlsson

Augusta Sofia Ohlsson (o.s. Tilander; 1. huhtikuuta 1882 Nurmijärvi – 6. helmikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Oy Carl Knief Ab:n toimitusjohtajana. Ohlsson sai kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 1955.
Yritysjohtajana.
Oy Carl Knief Ab:n historia alkoi Ludvig Kniefin vuonna 1862 Helsinkiin perustamasta makkaratehtaasta. Ludvigin poika Carl Knief sai isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1885 yhtiön haltuunsa, ja siirsi tehtaan uusiin tiloihin Helsingin Tehtaankadulle. Vuonna 1913 Carl Knief myi tehtaan yhtiössä työskennelleelle nuorelle parille: suolamestarina toimineelle ruotsalaiselle Carl Ohlssonille ja hänen kihlatulleen Augusta Ohlssonille, joka oli ollut vuodesta 1901 myyjänä ja myöhemmin myymälänhoitajana yhtiön myymälässä. Heidän lisäkseen osaomistajaksi tuli Carl Kniefin serkku Oscar Müller. Pian yrityskaupan jälkeen Knief kuoli. Makkaratehdas ja yrityksen lihatuotteiden myyntiliikkeet jatkoivat omistajanvaihdoksesta huolimatta toimintaansa keskeytyksettä. Müller luopui osuudestaan vuonna 1919, joten yhtiö jäi Ohlssonien omistukseen.
Carl Ohlson kuoli vuonna 1928, jonka myötä Augusta Ohlssonista tuli yhtiön ainoa omistaja ja samalla toimitusjohtaja. Yhtiö laajeni Ohlssonin johdolla merkittävästi. Uusi tehdas rakennutettiin Eiraan vuonna 1930 ja yritys muutettiin toiminimestä osakeyhtiöksi vuonna 1951. Vuonna 1954 yhtiön liikevaihto oli 500 miljoonaa markkaa ja työntekijöitä yrityksessä oli yli sata. Yritystoiminnan ohella Ohlsson oli aktiivinen yhdistystoimija. Hän oli perustamassa Helsingin yrittäjänaisten yhdistystä ja toimi sen hallituksessa. Lisäksi hän toimi Lihateollisuusyhdistyksessä, Helsingin Lihakauppiasyhdistyksessä sekä Liike- ja Virkanaisten liitossa, joista jälkimmäinen valitsi hänet vuoden naiseksi vuonna 1957.
Ohlssonin kuoltua vuonna 1967 Oy Carl Knief Ab jatkoi toimintaansa ja yhtiön toimitusjohtajaksi tuli Kerppo Kankaanranta. Vuoteen 1971 mennessä yritystoiminta oli käynyt selvästi pienimuotoisemmaksi vuotuisen liikevaihdon ollessa reilut kahdeksan miljoonaa markkaa. Yritys päätyi konkurssiin vuonna 1978.
Bella Block

Bella Block on saksalainen rikossarja, jota tuotettiin vuodesta 1994 alkaen 38 elokuvanpituista jaksoa. Viimeinen jakso tehtiin vuonna 2018. Sarjan ensimmäinen jakso "Die Kommissarin" sai ensi-iltansa Saksassa 26. maaliskuuta 1994. Suomessa sarjaa esitti viimeksi Yle Teema vuonna 2012 ja TV2:lla 2011.
Juoni.
Bella Block perustuu Doris Gercken romaaneihin. Bella Block on kokenut ylikomisario, joka suhtautuu työhönsä omistautuneesti, välillä jopa perhe-elämän kustannuksella. Bella Blockin tutkimat rikostapaukset ovat välillä moraalisesti haastavia. Rikosetsivä Bella Blockia esittää Hannelore Hoger, joka on tunnettu tv-persoona Saksassa. Sarjassa hänen elämänkumppaninsa on Simon Abendrothi (Rudolf Kowalski), joka tuttu myös Stolberg-sarjasta.
Pääosissa.
Hannelore Hoger on Saksan tunnetuimpia tv-kasvoja, ja on näytellyt kaikissa jaksoissa karismaattista poliisia.
Huomionosoitukset.
Sarja on voittanut useita palkinto pääosin Saksassa. Sarja on ollut ehdolla eri kategorioissa 25 kertaa ja voittanut palkinnon 21 kertaa vuosina 2015-1994 välillä.
Palkintoja on tullut esimerkiksi
Tarzana

Tarzana on Los Angelesin kaupunginosa Yhdysvaltain osavaltiossa Kaliforniassa. Postinumeroalueella Tarzana, CA 91356 on 29 503 asukasta (1. heinäkuuta 2018).
Tarzana sijaitsee San Fernando Valleyn alueella. Se sai nimensä kun kirjailija Edgar Rice Burroughs osti "Los Angeles Timesin" kustantajan Harrison Gray Otisin perikunnalta 540 eekkeriä maata alueelta vuonna 1919 ja nimesi tilansa Tarzanaksi luomansa Tarzan-kirjallisuushahmon mukaan.
Ryan Arcidiacono

Ryan Curran Arcidiacono (s. 26. maaliskuuta 1994 Langhorne, Pennsylvania) on yhdysvaltalais-italialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Pelaajaura.
Arcidiacono pelasi yliopistokoripalloa Villanovan yliopistossa vuosina 2012–2016. Kolmannella kaudellaan 2014–2015 hänet valittiin Big East -konferenssin vuoden pelaajaksi yhdessä Kris Dunnin kanssa. Arcidiaconon yliopistoura päättyi vuonna 2016 NCAA-mestaruuteen, ja Associated Press valitsi hänet lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Yliopistomenestyksestä huolimatta Arcidiaconoa ei varattu NBA:n . Hän aloitti ammattilaisuransa D-liigajoukkue Austin Spursissa. Elokuussa 2017 hän teki Chicago Bullsin kanssa kaksisuuntaisen sopimuksen, jolla hän pelasi kaudella 2017–2018 sekä Bullsin NBA-joukkueessa että kehityssarjan farmijoukkue Windy City Bullsissa. Heinäkuussa 2018 Bulls teki Arcidiaconon kanssa uuden sopimuksen.
Arcidiacono oli mukana Yhdysvaltain nuorisomaajoukkuetoiminnassa. Italialaisjuurisena hän edusti Italian miesten maajoukkuetta 17 ottelussa vuosina 2014–2015.
Tuntematon mestari

Tuntematon mestari on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Klaus Härö. Sen on käsikirjoittanut Anna Heinämaa, ja sen pääosissa ovat Heikki Nousiainen, Pirjo Lonka ja Amos Brotherus. Elokuva kertoo ikääntyvästä taidekauppiaasta Olavi Launiosta (Nousiainen), joka suunnittelee eläkkeelle jäämistä.
"Tuntematon mestari" sai maailmanensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2018. Teatteriensi-illan se sai Suomessa 4. tammikuuta 2019.
Suoliluu-sääriside

Suoliluu-sääriside () on reidessä kulkeva peitinkalvon paksunnos, joka kulkee suoliluusta sääriluun ylälateraalisivulle. Se kulkee reiden lateraalisella puolelle reisiluun nivelnastan yli ja kiinnittyy sääriluun Gerdyn kyhmyyn. Pieni osa siitä kiinnittyy myös reisiluun lateraaliseen nivelnastaan, ja tämä kiinnityskohta voi kipeytyä eritoten juoksijoilla.
Suoliluu-sääriside myös lähettää pidäkesiteitä polvilumpioon ja siten osaltaan sivusuuntaisesti tukevoittaa polvea jalan koukistuessa ja ojentuessa.
Side on niin vahva, että siihen voi kiinnittyä lihaksia. Siihen kiinnittyy leveän peitinkalvon jännittäjälihas ja osittain iso pakaralihas.
Arvi Wartiovaara

Arvi Kustaa Aleksanteri Wartiovaara, vuoteen 1906 Weckman (11. syyskuuta 1880 Anjala – 4. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli silmälääkäri ja useiden laulukuorojen johtaja.
Arvi Wartiovaaran vanhemmat olivat lääninrovasti William Weckman (myöh. Wartiovaara) ja Mirjam Salome Colliander ja puoliso vuodesta 1907 Tyra Charlotta Herlin. Wartiovaara tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1899 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1809, erikoistuen silmälääkäriksi. Toimittuaan ensin Helsingin yleisessä sairaalassa Wartiovaara ryhtyi yksityiseksi silmälääkäriksi vuonna 1910. Wartiovaara toimi muun muassa Ylioppilaskunnan Laulajien, Laulumiesten ja YO sekakuoron johtajana sekä Kuoroliiton ja Kansallis-Kuoron johtajana. Hän oli myös Suomen Uimaliiton puheenjohtaja 1918–1928. Wartiovaara oli yksi Suomen Silmälääkäriyhdistyksen perustajista. 
Arvi Wartiovaaran poika oli Talvisodassa kaatunut pistooliampuja Tapio Vartiovaara. Wartiovaaran sisaruksia olivat metsänhoitaja, kirjailija Eino R. Wartiovaara, virkamies ja ministeri Jonathan Wartiovaara, säveltäjä Lyyli Wartiovaara-Kallioniemi, arkkitehti Otto Väinö Vartiovaara ja jääkärieversti Teuvo Wartiovaara.
Reaktiivisuudella hallittu puristussytytys

Reaktiivisuudella hallittu puristussytytys (englanniksi "Reactivity Controlled Compression Ignition", lyhyemmin RCCI) on polttomoottorin prosessi, jossa hyödynnetään kahta eri polttoainetta, joista ensimmäinen on matalan reaktiivisuuden polttoaine kuten ottomoottorissa käytetty bensiini ja toinen on korkean reaktiivisuuden polttoaine kuten dieselmoottorissa käytetty dieselöljy. Rakenteeltaan RCCI-moottori muistuttaa dieselmoottoria, mutta sylinterien sisäisten dieselpolttoaineen suuttimien lisäksi sylinterien imukanavissa on matalapainesuuttimet.
Matalapainesuuttimilla muodostetaan bensiinistä ja imuilmasta tasainen laiha polttoaineseos, joka ei syty pelkästä puristuksesta tai syttymisviive on hyvin pitkä. Sylinterin sisäisellä korkeapainesuuttimella muodostetaan puristustahdin aikana vähän ennen männän yläkuolokohtaa suuttimen lähelle dieselpolttoaineella rikkaamman seoksen alue, jonka reaktiivisuutta bensiini vähentää. Lopuksi männän noustua yläkuolokohtaan seos sytytetään ruiskuttamalla sylinteriin dieselpolttoainetta, jolloin viimeksi sylinteriin ruiskutettu polttoaine syttyy puristuksella ja vuorostaan sytyttää muun polttoaineseoksen palotilassa.
RCCI-moottorin etuja ovat korkea hyötysuhde, vähäiset hiukkaspäästöt ja typen oksidien päästöt. RCCI-moottorin haitaksi on laskettu se että ajoneuvoon, jossa käytetään RCCI-moottoria, täytyy tankata kahta erilaista polttoainetta.
Francisco Nagasakilainen

Pyhä Francisco Nagasakilainen (myös Miyakolainen tai Miakolainen; ; 1548 Miyako, Japani – 5. helmikuuta 1597 Tateyama, Nishizaka, Nagasaki, Japani) oli japanilainen lääkäri, aikuiskäännynnäinen katolisuuteen, fransiskaanitertiaari, katekeetta, saarnaaja ja yksi Nagasakin ristiinnaulituista marttyyreista. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.
Kampavasarahai

Kampavasarahai ("Sphyrna lewini") on vasarahaiden heimoon kuuluva rustokalalaji. Sitä esiintyy kaikilla lauhkeilla ja trooppisilla merialueilla.
Ulkonäkö ja koko.
Kampavasarahai on tyypillinen vasarahai, sillä sen pää on vasaranmuotoinen. Kampavasarahain pään rakenteen keskellä on selkeä lovi, mikä erottaa sen muista vasarahaista. Lajin vartalo on sukkulamainen. Sen ensimmäinen selkäevä on suuri, mutta takimmainen selkäevä ja vatsaevät pieniä.
Suurimmillaan kampavasarahai voi saavuttaa noin 4,3 metrin pituuden ja 152 kilogramman painon.
Levinneisyys.
Kampavasarahaita tavataan ympäri maapalloa lauhkeissa ja trooppisissa rantavesissä. Atlantin länsiosissa kampavasarahai elää New Jerseystä Uruguayyn ulottuvalla alueella, myös Meksikonlahdella ja Karibianmerellä. Itäisellä Atlantilla sitä esiintyy todennäköisesti Afrikan koko rannikolla ja myös Välimerellä ja Azorien ympäristössä.
Intian valtameressä kampavasarahaita on havaittu Etelä-Afrikasta, Malediiveilta ja Punaiseltamereltä Myanmariin ulottuvalta rantavyöhykkeeltä. Läntisellä Tyynellämerellä lajia tavataan Thaimaasta Japaniin, Filippiineille ja Australiaan. Itäisellä Tyynellämerellä elinalue ulottuu Kalifornian eteläosista mahdollisesti Perun pohjoisosiin. Se elää myös Havaijilla ja Tahitilla.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee kampavasarahain äärimmäisen uhanalaiseksi. Sen yksilömäärän arvioitiin vuonna 2019 pienentyneen vuoden 1940 jälkeen yli 80 prosentilla, ja lisäksi sen arvostettuja eviä kohtaan on lisääntynyttä kiinnostusta. Lajin kalastusta ei juurikaan säädellä.
Mary Richmond

Mary Ellen Richmond (5. elokuuta 1861 Belleville, Illinois – 12. syyskuuta 1928 New York, New York) oli yhdysvaltalainen sosiaalityöntekijä ja sosiaalityön pioneeri. Häntä pidetään yhtenä ensimmäisistä ammattimaisen sosiaalityön kehittäjistä, joka loi teoksillaan perustaa sosiaalityön vakiintumiselle itsenäiseksi tieteenalaksi. Richmond kehitti erityisesti tapauskohtaisen sosiaalityön () teoriaa ja käytäntöjä.
Richmond työskenteli vuodesta 1889 lähtien Baltimoressa Charity Organization Society (COS) -järjestössä. COS kehitti erityisesti Yhdysvalloissa merkittävällä tavalla ammattimaista ja koulutukseen perustuvaa sosiaalityötä, jonka kautta sosiaalisiin ongelmiin puuttuminen oli selvästi hyväntekeväisyyteen perustuvaa auttamista vaikuttavampaa ja järjestelmällisempää.
David Bernhardt (virkamies)

David Bernhardt (s. 1969) on yhdysvaltalainen juristi, lobbaaja ja virkamies, joka toimi Yhdysvaltain sisäministerinä 11. huhtikuuta 2019 – 20. tammikuuta 2021.
Bernhardt aloitti uransa republikaanikansanedustaja Scott McInnisin avustajana. Sen jälkeen hän siirtyi lobbausyhtiöön. Hän työskenteli jonkun aikaa sisäministeriössä George W. Bushin kaudella, mutta palasi lobbauksen pariin.
Bernhardt on lakimiehen urallaan edustanut muun muassa öljy-yhtiöitä ja maatalousalan yrityksiä. Siksi hänen nimittämisensä sisäministeriön apulaisvaltiosihteeriksi eli varaministeriksi vuonna 2017 herätti epäilyitä mahdollisista jääviyskysymyksistä.
Sisäministeri Ryan Zinken erottua joulukuussa 2018 Bernhardt nousi virkaatekeväksi sisäministeriksi. Hänen nimitetyksensä vakinaistettiin 11. huhtikuuta 2019.
Andrew Wheeler

Andrew Wheeler (s. 1964) on yhdysvaltalainen juristi ja virkamies. Hänet nimitettiin Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston apulaisjohtajaksi 12. huhtikuuta 2018 ja viraston virkaatekeväksi johtajaksi 5. heinäkuuta 2018, kun hänen edeltäjänsä Scott Pruitt erosi skandaalien varjostamana. Saman vuoden lokakuussa presidentti Donald Trump nimitti Wheelerin ehdokkaakseen viran pysyväksi hoitajaksi. Senaatti vahvisti Wheelerin nimityksen 28. helmikuuta 2019. Ennen ympäristönsuojeluvirastoa Wheeler on toiminut kivihiiliteollisuuden lobbaajana.
Vuoden I perustuslaki

Vuoden I perustuslaki (myös vuoripuolueen perustuslaki) oli Ranskan ensimmäiselle tasavallalle vuonna 1793 säädetty perustuslaki, joka ei koskaan astunut voimaan. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.
Ensimmäinen Ranskan vallankumouksen jälkeen säädetty perustuslaki, vuoden 1791 perustuslaki, oli päätetty hylätä jo elokuussa 1792 monarkian kumoamisen yhteydessä. Syyskuussa 1792 työnsä aloittanut kansalliskonventti oli tarkoitettu uudeksi perustuslakia säätäväksi kansalliskokoukseksi. Se asetti lokakuussa 1792 Nicolas de Condorcet’n johtaman perustuslakikomitean, joka sai työnsä valmiiksi helmikuuhun 1793 mennessä, mutta tämä girondistien johdolla laadittu esitys hylättiin. Kun girondistit oli erotettu konventista kesäkuun 1793 alussa, vuoripuolueen edustajat asettivat uuden komitean, jota johti Marie-Jean Hérault de Séchelles ja johon kuuluivat muun muassa Georges Couthon ja Louis Antoine de Saint-Just. Tämä komitea sai esityksensä valmiiksi pikavauhtia 10. kesäkuuta mennessä ja se hyväksyttiin konventissa 24. kesäkuuta. Sen jälkeen se annettiin vielä paikallisten edustajakokousten vahvistettavaksi. Perustuslain oli tarkoitus astua voimaan vallankumoussodan päätyttyä. Lakiteksti suljettiin juhlallisesti setripuiseen arkkuun konventin istuntosaliin.
Vuoden I perustuslain mukaan lakiasäätävä kansalliskokous valittaisiin vuosittain. Äänioikeutettuja olisivat kaikki vähintään 21-vuotiaat miehet. Toimeenpanovaltaa edustaisi kansalliskokouksen valitsema 24-jäseninen toimeenpaneva neuvosto. Myös kansanäänestysten mahdollisuus mainittiin. Vuoden 1789 ihmis- ja kansalaisoikeuksien julistuksessa mainittuihin oikeuksiin oli liitetty vielä oikeudet työhön, koulutukseen ja toimeentuloon.
Sodan jatkumisen vuoksi vuoden I perustuslaki ei koskaan tullut voimaan. Kansalliskonventti päätti 10. lokakuuta 1793, että rauhan saavuttamiseen asti olisi voimassa poikkeuksellinen vallankumoushallinto. Terrorin ajan jälkeen vuonna 1795 säädettiin lopulta niin sanottu vuoden III perustuslaki.
Lähteet.
Georges Adéagbo

Georges Adéagbo (s. 1942 Cotonou Ranskan Dahomey) on beniniläinen kuvanveistäjä, joka tunnetaan työstään löydettyjen esineiden parissa. Adéagbon kerää aineistoa taiteeseensa kaikkialla, missä hän liikkuu.
Cotonousta kotoisin oleva Adéagbon on opiskellut lakia Abidjanissa ennen muuttoaan Ranskaan jatkamaan opintojaan. Hän palasi Beniniin vuonna 1971 isänsä kuoltua, ja alkoi luoda installaatioita ja ympäristöjä erillään perheestään ja yhteiskunnasta. 1990-luvun alussa hän oli alkanut saada tunnustusta, joka huipentui Venetsian biennaalissa vuonna 1999 myönnetyn kunniapalkinnon vastaanottoon.
Taide.
Adéagbo täydentää installaatioitaan kuvilla ja veistoksilla, jotka hän valmistuttaa antamansa ohjeiden mukaan. Adéagbo on sanonut, että jos hän tekisi itse kaiken installaatioitaan varten, se veisi hänet etäälle varsinaisesta työstään, joka on tarkkailemista, asioiden yhdistämistä ja kirjoittamista. Stephan Köhlerin mukaan Adéagbon teokset tuottavat pettymyksen niille, jotka odottavat taiteilijan alkuperään nojaten eksoottista "toiseuden" kokemusta. Hänen työskentelytapansa puhuttelee ja kutittelee niiden älyä, jotka ovat postkolonialistisen diskurssin herkistämiä- Juuri sitä, mitä monet "afrikkalaiselta taiteilijalta" odottavat, hän ei tee. Sen sijaan hän paljastaa kaipuumme eksoottiseen häivyttäessään esuneiden ”vierauden” liittämällä ne näyttelypaikasta kerättyjen arkipäiväisten esineiden joukkoon.
Georges Adéagbo on kirjoittanut usein omasta, sekä lähimmäistensä ja historiallisten henkilöiden kohtalosta. Osallistuessaan Venetsian biennaaliin vuonna 1999 hän kirjoitti tekstin: "Muistakaa: taivaankappaleet vaikuttavat, mutta eivät määrää - vapaan tahdon avulla ihminen muokkaa oman kohtalonsa."
Teoksia kokoelmissa.
Toyota Municipal Museum of Art, 2000 ja 2004, Museum Ludwig, Köln 2003, Blake Byrne, Los Angeles 1999 (lahjoitettu L. A. MoCAlle keväällä 2005), Galerie Elisabeth Kaufmann, Zürich 2005, Philadelphia Museum of Art 2006, Ulmer Museum 2007, Oslon kansallinen taide- arkkitehtuuri- ja muotoilumuseo, 2009, MAK Wien 2009, MUSAC Leon 2011, Kiasma, Helsinki 2011, GIZ: n Cotonoun aluetoimisto 2012, Cecile Fakhouryn kokoelma, Abidjan 2013, Whitworth Art Gallery, University of Manchester 2013.
Näyttelyt.
Georges Adéagbo on osallistunut yksityis- ja ryhmänäyttelyihin Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Karibialla, Etelä-Amerikassa ja Afrikassa. Hänen instalaationsa "Napoleonin ja Mannerheimin kohtaaminen - Suomen asema eurooppalaisten valtioiden joukossa" (2000/2011) oli esillä Kiasmassa Ars 11 -näyttelyssä Helsingissä vuonna 2011.
Vuoden III perustuslaki

Vuoden III perustuslaki oli Ranskan ensimmäisen tasavallan perustuslaki vuosina 1795–1799, niin sanottuna direktorion aikana. Lain nimi viittaa Ranskan vallankumouskalenteriin, jossa ajanlasku aloitettiin uudelleen tasavallan perustamisesta.
Syksyllä 1792 perustetulle tasavallalle oli aluksi kesäkuussa 1793 hyväksytty niin sanottu vuoden I perustuslaki, mutta vallankumoussodan jatkumisen vuoksi sen voimaantulo lykkääntyi eikä lopulta toteutunut koskaan. Thermidorin vallankaappauksen jälkeen Pariisin radikaalit sanskulotit vaativat edelleen tämän demokraattisen perustuslain voimaansaattamista, mutta uudet poliittiset johtajat (ns. thermidoriaanit) pelkäsivät sen mahdollistavan jakobiinien valtaanpaluun. Uutta perustuslakia valmistelemaan asetettiin 3. huhtikuuta 1795 komitea, johon kuuluivat muun muassa La Révellière-Lépeaux, Daunou, Louvet de Couvrai, Thibaudeau ja Lanjuinais. Kansalliskonventti hyväksyi perustuslain 22. elokuuta, se hyväksyttiin kansanäänestyksessä 6. syyskuuta ja ilmoitettiin voimaanastuneeksi 23. syyskuuta 1795.
Vuoden III perustuslaki muistutti vuoden 1791 perustuslakia, mutta sisälsi enemmän konservatiivisuutta suosivia varmistuksia, poikkeuksena kuninkaan puuttuminen. Parlamentti muutettiin kaksikamariseksi: alempana kamarina olisi 500-jäseninen viidensadan neuvosto ja ylempänä kamarina 250-jäseninen vanhojen neuvosto, jonka edustajien oli oltava vähintään 40-vuotiaita. Edustajaehdokkaiden oli täytettävä melko korkea varallisuusehto. Toimeenpanovallan ylimpänä elimenä oli viisihenkinen direktorio, jonka jäsenet vanhojen neuvosto valitsi viidensadan neuvoston laatimalta ehdokaslistalta. Parlamentin paikoista täytettiin vuosittaisissa vaaleissa aina kolmasosa kerrallaan.
Vuoden III perustuslaki ehti olla voimassa neljä vuotta. Marraskuussa 1799 brumairekuun 18. päivän kaappauksella valtaan noussut kenraali Napoleon Bonaparte esitteli 13. joulukuuta 1799 uuden perustuslain (vuoden VIII perustuslaki).
Albert Marth

Albert Marth syntyi 5. toukokuuta 1828 Kołobrzegissa silloisessa Pommerissa. Hän löysi elämänsä aikana yli 600 tähtisumua sekä teki havaintoja Marsista ja Jupiterista.
Hän opiskeli ensin Berliinin yliopistossa teologiaa, mutta hän oli enemmän kiinnostunut matematiikasta ja tähtitieteestä. Hän muutti vuonna 1846 Königsbergiin (nykyisin Kaliningrad) opiskelemaan Königsbergin yliopistoon tähtitiedettä. Siellä hänellä oli opettajana Friedrich Bessel, jonka viimeinen oppilas hän oli. Myöhemmin Albert Marth toimi Christian August Friedrich Petersin assistenttina observatoriossa. Vuonna 1853 Marthin tohtorintyö hylättiin ja hän meni John Russell Hindin toiseksi assistentiksi George Bishopin Observatorioon Lontooseen. Siellä hän löysi 1. maaliskuuta 1854 Amphitriteksi nimetyn päävyöhykkeen asteroidin. Samana vuonna hänet otettiin myös Royal Astronomical Societyn jäseneksi.
Albert Marth kuoli äkillisesti ollessaan käymässä Heidelbergissä Saksan keisarikunnassa 6. elokuuta 1897.
Aarne Wegelius

Aarne Wegelius (29. huhtikuuta 1891 Tampere – 14. heinäkuuta 1957) oli suomalainen urkutaiteilija ja Tampereen vanhan kirkon urkuri yli 40 vuotta. Hän toimi myös tunnettuna urkujen suunnittelun ja rakentamisen asiantuntija.
Aarne Wegeliuksen vanhemmat olivat rehtori Kaarle Albert Wegelius ja Aini Öhmann ja puoliso vuodesta 1933 Ingrid Fredriksson. Wegelius tuli ylioppilaaksi 1911 ja kävi Helsingin musiikkiopiston 1915, jossa häntä opetti urkujen soitossa Oskar Merikanto, ja Helsingin lukkari- ja urkurikoulun 1916. Hän teki tutkimusmatkoja useisiin Keski-Euroopan maihin 1920-luvulla ja perehtyi urkujen rakenteeseen ja rakentamiseen syvällisesti, toimien useiden urkujen suunnittelun ja rakentamisen asiantuntijana. Hän myös valmisteli aihetta käsittelevän laajan teoksen käsikirjoituksen. Tampereen vanhan kirkon urkurina Wegelius toimi vuodesta 1916. Hän myös antoi urkukonsertteja ja toimi Tampereen lyseon laulunopettajana vuodesta 1924. Wegelius suunnitteli vuonna 1929 valmistuneen Tampereen tuomiokirkon urkujen muutostyön.
Peter Maury

Carl Peter Johannes Maury (s. 13. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen professori, lääkäri ja molekyylibiologian tutkija. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1972 ja valmistui sisätautien erikoislääkäriksi 1977. Helsingin yliopiston sisätautiopin dosentiksi hänet nimitettiin 1980, apulaisprofessoriksi 1990 ja sisätautiopin professoriksi 1998, josta virasta hän jäi eläkkeelle 2013. Hän toimi Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana vuosina 1977–1978, 1984–1992 ja oli vuonna 1987 vierailevana tutkijana Indianan yliopistossa.
Maury on kansainvälisesti arvostettu tutkija, jonka tutkimusala käsittää valkuaisaineiden laskostumiseen liittyviä tauteja (amyloidoosi, Alzheimerin tauti), soluvälittäjäaineita (interleukiinit, tuumorinekroositekijät) ja immunologisia mekanismeja. Hän on selvittänyt suomalaiseen tautiperintöön kuuluvan perinnöllisen amyloidoosin geneettisen syyn ja tautimekanismin. Hänen viimeaikaiset tutkimukset ovat käsitelleet elämän syntyyn liittyviä molekyylitason tapahtumia ja julkaissut tähän aiheeseen liittyvän uuden teorian.
Maury on saanut muun muassa Wegelius-, Rosenquist-, ja Medix/fls-palkinnot, ja ollut esillä Bostonin yliopiston järjestämässä näyttelyssä ”Distinguished Scientists Exhibition”. Hän on American Association of the Advancement of Science (AAAS), International Society of the Study of the Origin of Life (ISSOL), ja Suomen Taiteilijaseuran jäsen.
Piccalilli

Piccalilli, suomeksi myös pikkalilli, on kasvissäilyke, jota suositaan etenkin Englannissa ja Yhdysvalloissa. Se on alun perin brittiläinen versio intialaisista maustevihanneksista.
"Oxford English Dictionaryn" mukaan nimi juontaa juurensa 1700-luvulta ("paco-lilla", "pickle lila" jne.) ja nykyinen kirjoitusasu on 1700- ja 1800-lukujen taitteesta.
Englantilainen piccalilli.
Englantilaisessa piccalillissä on karkeasti paloiteltuja vihanneksia, joista kukkakaali, sipuli ja cocktailkurkku ovat välttämättömiä, säilöttynä sinapilla ja kurkumalla maustettuun kastikkeeseen. Sitä valmistetaan sekä kotona että teollisesti.
Piccalilli on perinteinen kylmien liharuokien, kuten kinkun ja aladobin sekä kovien juustojen lisäke. Se on usein osa Ploughman's lunch -annosta.
Amerikkalainen piccalilli.
Amerikkalainen versio piccalillistä maistuu selvästi makealta. Itärannikolla se valmistetaan karkeasti pilkotuista paprikoista, vihreistä tomaateista ja sipulista. Keskilännessä piccalilli on usein hienommaksi pilkottua ja sisältää runsaasti cocktailkurkkuja; se muistuttaakin enemmän suomalaista kurkkusalaattia.
Minna-Maaria Lax

Minna-Maaria Lax, oikea nimi Markku-Pekka Minna-Maaria Antikainen (s. 1963), on suomalainen taitoluistelija, siviiliammatiltaan maatilanisäntä ja hankeneuvoja Siilinjärveltä. Hän on voittanut pronssia vuonna 2017 aikuisluistelijoiden epävirallisissa MM-kilpailuissa Saksan Oberstdorfissa. Hän ei kuitenkaan saanut hakea palkintoaan, koska oli pukeutunut hameeseen.
Lax aloitti luistelun perheen hajottua vuonna 2006. Häntä on valmentanut vuodesta 2014 Suomen-mestaruuden taitoluistelussa voittanut Elise Luovula.
Lax on valittu vuonna 2017 vuoden eteläkarjalaiseksi maaseututoimijaksi. Vuoden 2025 kuntavaaleissa hän oli keskustan ehdokkaana kuntavaaleissa Siilinjärvellä. Hän on toiminut Suomen transvestiittiyhdistys Dreamwear Club DWC ry:n puheenjohtajana vuosina 2009–2015.
Kaatuminen taitoluistelun EM-kisojen avajaisissa.
Lax esiintyi taitoluistelun EM-kisojen avajaisissa Espoossa 25. tammikuuta 2023. Hän kaatui esityksessä jännittämisen vuoksi. 
Esitys sai suurta huomiota kun Twitteriin postatut videot avajaisista saivat kymmeniä miljoonia katselukertoja.
Yhdysvaltalainen edustajainhuoneen poliitikko Dan Crenshaw epäili lausunnossaan "Suomen trollaavan koko woke-maailmaa" laittamalla 59-vuotiaan farmarin naisten vaatteissa esiintymään luistelukisoissa.
Isoflavonit

Isoflavonit ovat isoflavonoidien ryhmään kuuluvia aromaattisia orgaanisia yhdisteitä. Luonnossa niitä esiintyy erityisesti hernekasveissa. Monet isoflavoneista ovat biologisesti aktiivisia ja niin kutsuttuja kasviestrogeeneja. Rakenteeltaan erilaisia isoflavoneja on eristetty yli 230.
Rakenne ja ominaisuudet.
Isoflavonien rakenteessa perusyksikkönä on 3-fenyylikromenonirakenne. Se poikkeaa flavoneista aromaattisen ryhmän paikan perusteella. Runkoon on liittyneenä hydroksyyliryhmiä. Isoflavonit ovat väriltään tyypillisesti keltaisia. Ne voivat esiintyä vapaina tai glykosideina sitoutuneena glukoosiin tai ramnoosiin. Erityisesti isoflavoneja on lehdissä ja varsissa, mutta myös siemenissä sekä vähäisemmissä määrin kukissa. Tunnetuimpia isoflavoneja ovat genisteiini ja daidtseiini.
Isoflavoneja esiintyy erityisesti hernekasveissa kuten soijassa tai apiloissa. Niitä on eristetty myös muun muassa ruusu-, revonhäntä-, asteri-, ristikukkais- ja muskottikasveista. Kasvit syntetisoivat isoflavoneja kalkoneista. Kalkoneista muodostuu ensin flavoneja, jotka entsyymit isomeroivat isoflavoneiksi. Isoflavoneista voi edelleen muodostua muita isoflavonoidien ryhmään kuuluvia yhdisteitä.
Monet isoflavonit ovat biologisesti aktiivisia. Niillä voi olla merkitystä hernekasveissa juuriston nystyröiden bakteerien menestymisen kannalta. Eräät ryhmän yhdisteet ovat antioksidantteja ja heikosti antibioottisia tai sienten kasvua estäviä. Isoflavonit sitoutuvat nisäkkäiden estrogeenireseptoreihin ja ovat niiden heikkoja agonisteja. Ne siis saavat aikaan saman vasteen kuin estrogeenit sitoutuessaan estrogeenireseptoreihin.
Pikkelssi

Pikkelssi on yleisnimitys useimmiten kasviksista valmistetulle, kirpeäksi maustetulle etikkasäilykkeelle, jossa ainekset on useimmiten pilkottu tasakokoisiksi paloiksi. Pikkelssi voi sisältää yhtä tai useita eri kasviksia. Siihen voidaan myös käyttää hedelmiä tai pähkinöitä.
Erilaiset pikkelssit ja samaan tapaan säilötyt vihannekset ovat tärkeä osa sekä Euroopan että Aasian ruokakulttuureja.
Jean-Sifrein Maury

Jean-Sifrein Maury (26. kesäkuuta 1746 Valréas, Ranska – 11. toukokuuta 1817 Rooma, Kirkkovaltio) oli ranskalainen katolinen piispa, kardinaali ja tärkeä vanhoillinen poliittinen vaikuttaja Ranskan vallankumouksen alkuvaiheessa.
Maury oli suutarin poika. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1769 ja eteni kirkollisella urallaan muun muassa Pariisin hovisaarnaajaksi. Hän kilpaili useista Ranskan akatemian palkinnoista, muun muassa vuonna 1771 kirjoittamallaan François Fénelonin muistopuheella. Hänet nimitettiin akatemiaan vuonna 1784 kuolleen Jean-Jacques Lefranc de Pompignanin tilalle. Maury valittiin pappissäädyn edustajana vuoden 1789 säätyjen yleiskokoukseen. Sitä seuranneessa perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa hän oli Jacques Antoine Marie de Cazalèsin ohella yksi vastavallankumouksellisen oikeiston (”aristokraattien”) näkyvimpiä hahmoja ja väitteli kilvan muun muassa Mirabeaun kanssa. Kansalliskokouksen hajaannuttua Maury pakeni Roomaan marraskuussa 1791. Hän oli jonkin aikaa nimellisenä Nizzan arkkipiispana.
Paavi Pius VI nimitti Mauryn vuonna 1792 edustajakseen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäiville Frankfurtiin ja vuonna 1794 kardinaaliksi sekä Montefiasconen piispaksi. Maanpaossa Ranskan kuninkaaksi julistautunut Provencen kreivi nimitti hänet diplomaattiseksi edustajakseen Pyhän istuimen luo, mutta hän joutui pakenemaan ranskalaisia miehitysjoukkoja vallankumoussotien aikana. Maury palasi Ranskaan Napoleonin aikana vuonna 1806 ja sai pian uuden paikan Ranskan akatemiasta menettämänsä tilalle. Napoleon järjesti hänet lokakuussa 1810 Pariisin arkkipiispaksi erotettuaan aiemman arkkipiispan, minkä seurauksena Maury rikkoi välinsä paavin kanssa. Napoleon antoi hänelle myös kreivin arvon vuonna 1814. Maury erotettiin arkkipiispan virasta ensimmäisen Bourbon-restauraation yhteydessä vuonna 1814 ja hän pakeni uudelleen Roomaan. Paavi Pius VII piti häntä puoli vuotta vankeudessa Castel Sant’Angelossa ennen kuin armahti hänet. Maury kuoli Roomassa keripukkiin kolme vuotta myöhemmin.
Mauryn valitut teokset julkaistiin vuonna 1827 ja valikoitu kirjeenvaihto vuonna 1891.
Lokeroveriviemäri

Lokeroveriviemäri eli sinus cavernosus on heti silmäkuopan takana sijaitseva aivojen kovakalvon laskimollinen rakenne. Sinus cavernosuksia on päässä kaksi molemmin puolin kitaluuta ja niitä yhdistää etummainen ja takimmainen intercavernous sinus. 
Sinus cavernosus on lokeromaiselta rakenteeltaan erilainen kuin kaikki muut kovakalvon sinukset. Sen läpi kulkee monia toisiinsa kytkeytyneitä laskimoita, jotka muodostavat sienimäisen ryppään. Veri kulkee sen läpi hitaasti ja laskee alempaan ja ylempään petrosal sinukseen. Sinus cavernosuksen läpi kulkee sisempi kaulavaltimo () sekä silmän liikehermo, loitontajahermo, näköhermo, telahermo ja yläleuan hermo.
Kliininen merkitys.
Potilailla joilla on infektioita silmässä, nenässä tai huulissa ja joilla lähialueiden kudokset ovat tästä syystä turvonneet, kasvolaskimon veri voi hakeutua kohti näkölaskimoita () tai pterygoid plexusta ja infektio levitä näiden kautta sinus cavernosukseen. Infektiot ja tromboosi sinus cavernosuksessa ovat hengenvaarallisia.
Sinus cavernosuksen tromboosi on hyvin harvinainen sairaus. Vain 1 % aivojen verenkierron häiriöistä on kallonsisäisten laskimoiden ja laskimosinusten trombooseja ja näistäkin vain 1 % tapahtuu lokeroveriviemärissä. Se on vakava tauti johon kuolleisuus on jopa 30 %. Se kehittyy silmäkuopan selluliitin levitessä tai laskimotukoksesta, joka voi syntyä paitsi kasvojen alueen trauman seurauksena myös esimerkiksi polysytemian, raskauden tai kirurgisen toimenpiteen seurauksena. Oireena on silmäkuopan alueen kipu, silmän liikerajoitus, laajentuneet verisuonet, eksoftalmus ja yläluomen ptoosi. Oireet alkavat toispuolisina, mutta leviävät pian myös toiseen silmään. Hoitona on antibiootin, antikoagulaation ja kortikosteroidin yhdistelmä. Joskus cavernous sinuksen tromboosin aiheuttaa infektio välikorvassa tai ohimoluun mastoidiosassa () olevissa kammioissa. Tällöin infektio leviää lokeroveriviemäriin sigmoidisen sinuksen () ja petrosal sinuksen kautta.
Götz Schubert

Götz Schubert (s. 13. helmikuuta 1963 Pirna, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen näyttelijä. Klassisen puhenäyttämön ohella Schubert on näytellyt useissa televisiosarjoissa ja -elokuvissa. Hänellä on ollut rooleja muun muassa sarjoissa "Tatort" ja "KDD – Kriminaldauerdienst". Schubertin yksittäisiä roolitehtäviä ovat muun muassa Anne Frankin isä Otto Frank televisioelokuvassa "Meine Tochter Anne Frank" ja diktaattori Adolf Hitlerin rooli teatterilavalla. 
Ura.
Schubert opiskeli näyttämötaiteita berliiniläisessä Schauspielschule Ernst Busch -oppilaitoksessa 1984–1987. Sen jälkeen hän työskenteli näyttelijänä Maxim-Gorki-Theaterissa (1987–1993) ja Deutsches Theaterissa (1993–2001). Schubert sai erityisen hyvän yleisö- ja kriitikkovastaanoton Hitler-tulkinnastaan George Taborin näytelmässä "Mein Kampf", jota esitettiin Maxim-Gorki-Theaterissa 1990.
Vuonna 1989 Schubert näytteli Frank Lettaun roolin komediassa "Zwei schräge Vögel", joka oli viimeisiä DEFA:n tuottamia elokuvia. Ura jatkui muun muassa rikossarjoissa "Polizeiruf 110" ja "Tatort". Vuosina 2007–2009 Schubertilla oli päärooli rikospoliisi Helmut Endersinä 30-osaisessa rikossarjassa "KDD – Kriminaldauerdienst". Endersin rooli teki Schubertista huomattavasti aiempaa tunnetumman televisiokasvon.
Schubertilla on ollut roolitehtäviä myös epookkituotannoissa, kuten "Neger, Neger, Schornsteinfeger!" ja "Honigfrauen". Viimeksi mainitussa hän näytteli päähenkilöiden isää. Dokudraamassa "Meine Tochter Anne Frank" Schubert näytteli Anne Frankin isää Otto Heinrich Frankia. Elokuva kertoo Anne Frankin elämäntarinan Otto Frankin näkökulmasta.
Schubert on näytellyt myös erinäisissä teatterielokuvissa. Hänellä oli Hinrich Lobekin rooli Peter Timmin komediassa "Der Zimmerspringbrunnen" (2001) ja lääkäri Bofingerin rooli tragikomediassa "Eierdiebe" (2003). Vuonna 2011 Schubert näytteli pääroolin Pia Strietmannin elokuvassa "Tage, die bleiben".
Schubert on lukenut useita äänikirjoja, kuten Albert Camus'n romaanin "Die Pest".
Nobel (televisiosarja)

Nobel on norjalainen 8-osainen minisarja. Sarja kertoo Afganistanista palaamassa olevasta norjalaisesta erikoisjoukkojen upseerista Erling Riiserista (Aksel Hennie), joka joutuu mukaan poliittiseen salaliittoon.
Sarjan ohjasi Per-Olav Sørensen ja sen tuotti Monster Scripted. Sarja esitettiin alun perin Norjan yleisradioyhtiö Norsk Rikskringkastingin kanavilla.
Kiviniemen skandiumesiintymä

Kiviniemen skandiumesiintymä on Pohjois-Savon Rautalammilla sijaitseva intruusio, jossa on epätavallisen korkea skandiumpitoisuus. Alueelle on vuonna 2018 myönnetty malminetsintälupa SCY Exploration Finland Oy:lle, joka on Scandium International Mining Corporation -yhtiön tytäryhtiö. 
Geologian tutkimuskeskus (GTK) löysi esiintymän vuonna 2008. Alun perin tarkoituksena oli etsiä nikkeliä ja kuparia ja tutkia Kiviniemen magneettisessa matalalentoaineistossa havaittua voimakasta anomaliaa. Syväkairaus paljasti kohteen korkean skandium-, zirkonium- ja yttriumpitoisuuden. GTK luopui valtauksestaan vuonna 2015.
Alue sijaitsee Keski-Suomen granitoidikompleksin itäosassa lähellä Savon vyöhykettä. Pienialaisen intruusion kivilajina on granaattipitoinen fayaliittiferrodioriitti, jota luonnehtivat isot, ultraviolettivalossa kullankeltaisina hohtavat zirkonirakeet. Kohteesta on tehty ikämääritys, jonka tulos on 1857±2 miljoonaa vuotta. Sen ympäristössä on suunnilleen samanikäisiä porfyyrisiä graniitteja.
Esiintymä ei sisällä varsinaisia skandiummineraaleja, vaan skandiumin kantajina toimivat ferroamfibolit ja ferropyrokseenit. GTK:n arvion mukaan kohteen etsintäpotentiaali on 13,4 Mt keskipitoisuuksilla 163 ppm skandiumia, 1726 ppm zirkoniumia ja 81 ppm yttriumia.
Itä-Suomen yliopisto tutkii mahdollisuutta skandiumin talteenottoon tavalla, joka olisi kaupallisesti kannattava. Esiintymän kaupallinen arvo nykyhinnoin (2017) on noin 34 miljardia euroa
Verna Hillie

Verna Dolores Hillie (5. toukokuuta 1914 – 3. lokakuuta 1997) oli amerikansuomalainen elokuvanäyttelijä. Hänen isänsä oli alavutelainen Edvard Verner Heikinpoika Hillie (ent. Etelämäki).
Elämä.
Hillie meni naimisiin Frank Gill, Jr.:n kanssa vuonna 1933 ja he erosivat vuonna 1952. Heillä oli kaksi lasta, joista toinen on näyttelijä Pamela Lincoln. Vuonna 1952 hän meni naimisiin NBC:n johtaja Richard Linkrounin kanssa. He erosivat 11 vuoden kuluttua.
Pikkuhahtupää

Pikkuhahtupää ("Enneapogon desvauxii") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, hahtupäiden ("Enneapogon") sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on kasvutavaltaan tiiviisti mätästävä ja kasvaa 5–35 cm korkeaksi. Sen lehtilavat ovat 2–12 cm pitkiä ja 1–3 mm leveitä. Pikkuhahtupään kukinto on harmaa ja tiivis, tähkää muistuttava röyhy. Tähkylät ovat 5,5–7 mm pitkiä ja kolmikukkaisia. Tähkylöiden kaleissa on kolmesta yhdeksään suonta. Ulkokaleet ovat 3–3,5 mm pitkiä ja sisäkaleet 4–5 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat 1,5–2 mm pitkiä sekä tiheäkarvaisia. Vihneet ovat 2–4 mm pitkiä. Pikkuhahtupää on sukunsa ainoa laji, joka lisääntyy itsepölytyksen kautta kleistogamisesti.
Pikkuhahtupää kasvaa kuivilla vuorenrinteillä 1000–1900 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Pikkuhahtupää on sukunsa laajimmalle levinnyt laji ja sitä tavataan Aasiassa, Afrikassa sekä Amerikoissa.
Martta Kaukomaa

Martta Elisabet Kaukomaa (o.s. Suominen; 25. lokakuuta 1895 Mynämäki – 6. helmikuuta 1992 Raisio) oli suomalainen uskonnollinen kirjailija, runoilija ja Vapaakirkon evankelista.
Martta Kaukomaa o.s. Suominen syntyi Mynämäessä vuonna 1895 ja kasvoi suuressa sisarusparvessa. Hänen isänsä oli nahkuri Kustaa Suominen ja äitinsä Vilhelmiina Wallenius. Koti ja kasvuympäristö olivat kristillisiä. Isä piti pyhäkoulua ja äiti lauloi hengellisiä lauluja. Äiti ja isä olivat kotoisin rukoilevaisseudulta.
Varhaisen hengellisen heräämisen, sitä vahvistavien kokemusten jälkeen ja rippikoulun käytyään Martta Kaukomaa alkoi kirjoitella lehtiin runoja ja suorasanaisia tekstejä. Hän toimi myös isänsä sijaisena pyhäkoulunopettajana. Kutsumuksensa raamatunopettajaksi hän löysi jo 16-vuotiaana Turun Betel-kirkossa vuonna 1912 saamassaan näyssä.
Martta Kaukomaa solmi vuonna 1919 avioliiton Arvi Kaukomaan (1894-1969) kanssa. Arvi Kaukomaa vihittiin papiksi 8.1.1919. 1920-luvulla pariskunta vaikutti Vapaakirkossa opettaen Sandössä (Santala, myöhemmin Hankoniemen kristillinen opisto) pidetyillä raamattukursseilla ja Martta Kaukomaan runoja julkaistiin myös Vapaakirkon lehdissä.
1930-luvulla Kaukomaa toimi aktiivisesti NNKY:ssä ja oli muun muassa Savonlinnan NNKY:n puheenjohtajana.
1940-luvun alussa evankelis-luterilaisessa kirkossa vaikuttanut Kaukomaa erosi kirkosta ja liittyi helluntaiyhteisöön. 1940-luvun alusta 1950-luvun alkuun hengeltään ekumeeninen Martta Kaukomaa toimi helluntaiherätyksen seurakunnissa. Kaukomaan nauttimasta suosiosta huolimatta hänen toimintamahdollisuutensa kiertävänä julistajana ja
kristillisenä kirjailijana helluntaiherätyksessä tyrehtyivät kuitenkin 1940-luvun lopulla, jonka jälkeen hän siirtyi
Vapaakirkkoon. Vuonna 1948 hän siirtyi opettamaan ja johtamaan vapaakirkollisen Naislähetysliiton leirejä Laina Vaismaan kutsusta ja järjesti naistyöntekijöiden kursseja, virkistyspäiviä ja leirejä lähes kolmenkymmenen vuoden ajan. Vuonna 1979 hänelle myönnettiin Suomen Vapaakirkon seurakuntatyöntekijän valtakirja.
Perheenäidin, papinemännän ja seurakuntatyön ohella Martta Kaukomaa julkaisi läpimurtoteoksensa Lauluista ihanin (1942) lisäksi lähes kolmekymmentä teosta runoja ja hartauskirjallisuutta. Runojen kirjoittaminen jatkui loppuun saakka Vuonna 1975 ilmestyi teos Kihlajaislahja, jonka Martta Kaukomaa kirjoitti Vilho Rantasen pyynnöstä hengelliseksi testamentikseen.
Niin alhaalla kukaan ei kulje, jonka kiteeläinen Iina Karttunen sävelsi Martta Kaukomaan Keikyässä v. 1918 kirjoittamaan ja Suomen viikkolehdessä julkaistuun runoon, on edelleen suosittu hengellinen laulu. Sitä on viimeksi uudistanut Eija Harmanen SLEY:n laulukirjaan Siionin kanteleeseen. Kirjassaan Kihjalaislahja Martta Kaukomaa jakaa tuon runon pohjana olleen syvästi henkilökohtaisen kokemuksensa.
Joaquim Sakakibara

Pyhä Joaquim Sakakibara (myös Sakachibara tai Saccachibara; ; 1556 Osaka, Japani – 5. helmikuuta 1597 Tateyama, Nagasaki, Japani) oli japanilainen ilmaiseksi köyhiä hoitanut lääkäri, fransiskaanitertiaari, joskus kokki fransiskaanilähetystyöntekijöille Japanin Osakassa, katekeetta ja marttyyri Nagasakissa. Hänet ristiinnaulittiin Nagasakissa yhdessä pyhän Paul Mikin kanssa seuralaisineen kristityn uskon levittämisestä ja lääketieteellisten kykyjensä lahjoittamisesta alueen köyhille. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.