tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Darrel Brown

Darrel Brown (s. 11. lokakuuta 1984) on trinidadtobagolainen pikajuoksija.
Vuonna 2000 Brown sijoittui alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa sadalla metrillä neljänneksi ja vuonna 2001 Debrecenissä hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden ajalla 10,31. Samana vuonna Edmontonin MM-kisoissa hän juoksi maansa pikaviestijoukkueessa, joka sijoittui alun perin kolmanneksi mutta myöhemmin Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi hopealle. Brown voitti mitalin vain 16 vuoden ja 305 päivän ikäisenä ja on nuorin miespuolinen yleisurheilun MM-kisojen mitalisti. Vuonna 2002 Kingstonissa hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden sadalla metrillä ajalla 10,09 ja pikaviestissä pronssia.
2003 Pariisin MM-kisoissa Brown oli sadalla metrillä hopealla Kim Collinsin takana ja näin Brownista tuli nuorin mitalisti MM-kisojen sadalla metrillä. 2004 Ateenan olympialaisissa hän sijoittui pikaviestissä seitsemänneksi, mutta jäi sadalla metrillä välieriin. 2005 Helsingin MM-kisoissa hän voitti maansa joukkueessa pikaviestihopeaa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 100 metrillä toisissa alkuerissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän juoksi aloitusosuuden maansa pikaviestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa uudella maansa ennätyksellä 37,62 s.
Pariisin MM-kisoissa 2003 Brown juoksi 19-vuotiaiden maailmanennätyksen 10,01. Aika säilyi nuorten maailmanennätyksenä kesäkuuhun 2014 saakka, jolloin Trayvon Bromell juoksi ajan 9,97. Brownin henkilökohtainen ennätys sadalla metrillä on 9,99, jonka hän juoksi Port-of-Spainissa 25. kesäkuuta 2005.
Berliinin koodeksi

Berliinin koodeksi tai Akhmimin koodeksi on koptinkielinen gnostilaisia kirjoituksia sisältänyt papyruskirja eli koodeksi, joka löydettiin Akhmimista, Egyptistä vuonna 1896. Sen virallinen nimi ja numero on "Berolinensis Gnosticus (BG) 8502".
Kirja on peräisin 400-luvulta. Sen papyrussivujen kansina oli nahalla päällystetyt puulevyt. Löytämisen jälkeen kirja vietiin Berliiniin ja käännettiin 1950-luvulla vasta Nag Hammadin löydön jälkeen. Kirjan kirjoituksiin ei kiinnitetty juurikaan huomiota ennen 1970-lukua, jolloin suuri joukko varhaiskristillisyyden tutkijoita kiinnostui siitä Nag Hammadin tekstien aikaansaaman julkisuuden myötä.
Sisältö.
Löydön sisältöä käsitellään ja kirjat julkaistaan usein yhdessä Nag Hammadin tekstien kanssa. Kaikista muista kirjoista paitsi "Marian evankeliumista" löydettiin versiot myös Nag Hammadista.
Ato Boldon

Ato Boldon (s. 30. joulukuuta 1973 Port of Spain, Trinidad ja Tobago) on trinidadtobagolainen entinen pikajuoksija.
Boldon muutti 14-vuotiaana Yhdysvaltoihin, missä hän pelasi jalkapalloa. Hän osoittautui lahjakkaaksi pikajuoksijaksi ja lopetti jalkapallon peluun 1990-luvun alkupuolella. Vuonna 1992 hän voitti Soulissa juniorien maailmanmestaruuden sekä 100 että 200 metrillä. 
Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Boldon voitti 1995 Göteborgin MM-kisoista, missä hän oli sadalla metrillä kolmas. 1996 Atlantan olympialaisissa hän saavutti pronssia sekä sadalla että kahdellasadalla metrillä. 1997 Ateenassa Boldon voitti 200 metrillä Trinidad ja Tobagon ensimmäisen kultamitalin yleisurheilun MM-kilpailuista. 1998 Kansainyhteisön kisoissa Kuala Lumpurissa hän voitti kultaa sadalla metrillä ajalla 9,88. Vuonna 1999 hän kärsi loukkaantumisista, mutta palasi huippukunnossa 2000 Sydneyn olympialaisiin, missä voitti sadalla metrillä hopeaa ja kahdellasadalla pronssia. Vuonna 2001 hän kärähti efedriinistä, mutta selvisi varoituksella. 2001 Edmontonin MM-kisoissa hän oli aluksi neljännellä sijalla sadan metrin henkilökohtaisessa kilpailussa ja pronssilla viestissä, mutta kun Yhdysvaltain Tim Montgomery jäi kiinni dopingista, nousi hän molemmissa kilpailuissa yhden sijan ylöspäin.
Helmikuussa 2006 Boldon valittiin jäseneksi maansa senaattiin. Huhtikuussa 2007 uutisoitiin että Boldon jättää tehtävänsä kotimaansa parlamentissa ja siirtyy Saudi-Arabiaan pikajuoksuvalmentajaksi.
SimTower

SimTower (myös SimTower: The Vertical Empire ja The Tower ) on OPeNBooKin kehittämä ja Maxis Softwaren julkaisema simulaatio- ja strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna .
Pelaaminen.
SimTowerissa rakennetaan pilvenpiirtäjää, jossa on asuntoja, ravintoloita ja toimistoja.
Gerda van der Kade-Koudijs

Gerda Johanna Marie van der Kade-Koudijs (29. lokakuuta 1923 Rotterdam – 19. maaliskuuta 2015) oli alankomaalainen yleisurheilija.
Vuoden 1946 EM-kisoissa van der Kade-Koudijs voitti kultaa pituushypyssä ja 4 × 100 metrin viestissä ja sijoittui 100 metrin juoksussa kuudenneksi. Lontoon olympialaisissa 1948 (yhdessä Xenia Stad-de Jongin, Nettie Witziers-Timmerin ja Fanny Blankers-Koenin kanssa) hän voitti 4 × 100 metrin viestissä kultamitalin. Lontoon kisoissa hän kilpaili myös pituushypyssä, missä sijoittui neljänneksi ja jäi puolen senttimetrin päähän pronssimitalista. 80 metrin aitajuoksussa hän karsiutui välierissä.
Micheline Ostermeyer

Micheline Ostermeyer (23. joulukuuta 1922 Rang-du-Fliers – 17. lokakuuta 2001 Bois-Guillaume) oli ranskalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja.
Micheline Ostermeyer muutti nuorena perheensä mukana Tunisiaan mutta lähetettiin takaisin Ranskaan opiskelemaan pianonsoittoa. Toisen maailmansodan puhjettua hän muutti takaisin Tunisiaan, jossa hän kilpaili koripallossa ja yleisurheilussa.
Sodan jälkeen Ostermeyer saavutti kuulantyönnössä hopeaa vuoden 1946 EM-kisoissa. Hän valmistui kolme kuukautta ennen Lontoon olympialaisia 1948 pianistiksi. Lontoon kisoissa hän voitti kultaa kuulantyönnössä tuloksella 13,75 ja kiekonheitossa tuloksella 41,92 sekä pronssia korkeushypyssä. Hän lopetti urheilu-uransa vuoden 1950 EM-kisoihin, jossa hän voitti kaksi mitalia (pronssia 80 metrin aitajuoksussa ja kuulantyönnössä). Kilpailu-uransa jälkeen hän työskenteli konserttipianistina.
Ostermeyer voitti Ranskan mestaruuden kuulantyönnössä kuusi kertaa vuosina 1945–1951, viisiottelussa kahdesti vuosina 1948–1950 sekä korkeushypyssä vuonna 1947, 60 metrin juoksussa vuonna 1948, 80 metrin aitajuoksussa vuonna 1950 ja kiekonheitossa vuonna 1950. Hän paransi Ranskan ennätystä kuulantyönnössä kymmenen kertaa vuosina 1944–1948, kiekonheitossa neljä kertaa 1948–1950 sekä korkeushypyssä kerran vuonna 1946. Hänen kiekonheittoennätyksensä rikkoi Pierrette Boutin vuonna 1960 ja kuulantyöntöennätyksensä Bernadette Burger vuonna 1962.
Justin Hawkins

Justin Hawkins (s. 17. maaliskuuta 1975) on brittiläinen muusikko, joka on kotoisin Lowestoftista. Hän laulaa ja soittaa soolokitaraa sekä koskettimia The Darkness -nimisessä yhtyeessä. Hän erosi yhtyeestä 12.10.2006 kokaiiniaddiktion vuoksi, jonka jälkeen muut bändin jäsenet perustivat uuden bändin nimeltä Stone Gods. Vuonna 2011 The Darkness palasi yhteen ja vuonna 2012 julkaistiin yhtyeen kolmas albumi Hot Cakes. Hänen veljensä Dan Hawkins on yhtyeen toinen kitaristi. Veljekset myös säveltävät pääosan yhtyeen musiikista. Justin ja Dan soittivat nuorina samoissa yhtyeissä, mutta pikkuveli Dan erotti Justinin aina hänen leikkimielisyytensä vuoksi. 
Kasvaessaan Lowestoftissa, hän opiskeli Kirkleyn lukiossa, mutta vaihtoi koulua Huddersfieldin Technical Collegeen opiskellakseen musiikkialaa. 
Hawkins on erityisen tunnettu koreista asuistaan, korkeasta falsetistaan ja egoistisesta esiintymisestään, jotka jakavat mielipiteitä puolesta ja vastaan. Häntä on useasti verrattu ääneltään Freddie Mercuryyn ja lavakarismansa puolesta David Lee Rothiin. 
Vuonna 2005 Justin alkoi työstää soololevyä nimellä 'British Whale', josta julkaistiin kriitikoilta huonon vastaanoton saanut, mutta singlelistalla kuudenneksi yltänyt 'This Town Ain't Big Enough For Both Of Us'. Seuraava single julkaistiin jalkapallon MM-kisojen alla nimellä 'England'. Kappaleen sanoituksia syytettiin Saksa-vastaisiksi ja kappale nousikin Englannin maajoukkueen epäviralliseksi taistelulauluksi.
Arne Åhman

Arne Per Åhman (4. helmikuuta 1925 Nordingrå – 5. heinäkuuta 2022 Uumaja) oli ruotsalainen yleisurheilija ja kolmiloikan olympiavoittaja.
Åhman voitti kolmiloikassa kultaa 1948 Lontoon olympialaisissa. Sanotaan, että Åhman sai etua kilpailussa, sillä hän hyppäsi kilpailussa järjestyksessä ensimmäisenä, silloisen maansa ennätystuloksen 15,40, minkä jälkeen vauhdinottorata pehmeni, eivätkä kilpailijat kyenneet vastaamaan hänen suoritukseensa.
EM-kisoissa Åhman sai korkeushypyssä hopeaa Brysselissä 1950 ja kolmiloikassa pronssia Oslossa 1946.
Xing Huina

Xing Huina (, s. 25. helmikuuta 1984 Wéifāng, Shandong, Kiina) on kiinalainen kestävyysjuoksija.
Ensimmäisessä aikuisten arvokisojen loppukilpailujuoksussaan, Pariisin 2003 MM-kisojen 10 000 metrillä hän sijoittui seitsemänneksi uudella juniorien maailmanennätysajalla 30.31,55. Vuotta myöhemmin Ateenan olympialaisissa hän voitti 10 000 metrillä olympiakultaa ajalla 30.24,36. Hänen voittonsa oli suuri yllätys, ja hopealle sijoittunut Etiopian Ejegayehu Dibaba kuvitteli aluksi voittaneensa kilpailun, sillä hän luuli Xíngin olleen hänen edellään maaliin tullessa kierroksen jäljessä. Helsingin MM-kisoissa 2005 Xíng oli kympillä neljäs.
Xing on 166 senttimetriä pitkä ja painaa 50 kilogrammaa. Hänen juoksutyylinsä on varsin omintakeinen, sillä hänen kätensä eivät tee silminnähtävää liikettä, vaan roikkuvat lähes velttoina sivuilla.
SimTunes

SimTunes on Electronic Artsin ja Maxisin kehittämä musiikkipeli, joka on julkaistu vuonna 1996. Peli on osa "Sim"-pelisarjaa. 
SimTunesissa pelaajalle annetaan tyhjä kenttä, johon hänen pitää napsia pieniä erivärisiä kuutioita. Kuutioiden yli pitää pistää kulkemaan pieniä soitin-eläimiä. Erivärisistä kuutioista tulee eri ääni. Myös soitin-eläin pitää valita huolellisesti luettelosta, koska eri soittimesta kuuluu eri ääni. Pelikentällä liikkuu monta soitin-eläintä kerralla.
WWE SmackDown! vs. Raw

WWE SmackDown! vs Raw ("Exciting Pro Wrestling 6: SmackDown! vs. Raw" -nimellä Japanissa) on Yuke's:in kehittämä ja THQ:n julkaisema tietokonepeli. Se on osa "SmackDown vs. Raw" -pelisarjaa, joka perustuu samannimiseen WWE:n vapaapainiohjelmaan.
Pelin seuraaja on "WWE SmackDown! vs. Raw 2006". Tämän jatko-osia ovat "WWE SmackDown vs. Raw 2007", "WWE SmackDown vs. Raw 2008" ja "WWE SmackDown vs. Raw 2009".
Ottelutapahtumat.
Otteluita voi pelata erilaisissa paikoissa, kuten Armageddonissa, SummerSlamissa, Royal Rumblessa, No Mercyssä ja No Way Outissa, sekä SmackDown! issa, RAWssa ja ECWssä, Wrestlemaniassa, sekä Survivor Seriesissä. Ne saa auki eri tavoilla. ECWn saa kun voittaa Money In The Bank Ladder Matchin Legend tasolla. Wrestlemanian saa kun voittaa seasonissa Wrestlemaniassa olevan ottelun sama juttu Survivor Seriesissä.
Ottelutyypit.
Pelissä on monia erilaisia otteluita:
Diskaukset tunnetaan:
-Yksi yhtä vastaan. (singles) Ottelussa pätevät uloslaskut, selätys, luovutus. Ottelussa tuomaria ei saa vahingoittaa ja välineitä (tuoleja, pöytiä ym.) ei saa käyttää.
-Joukkue ottelu (tag team), joka tarkoittaa kaksi vastaan kaksi- ottelua.
Diskauksia ei tunneta:
-Hardcore-ottelussa tulee saada vastustaja selätettyä, tai luovuttamaan.
-Häkkiottelussa (steel cage) on tarkoitus päästä kehän ympärillä olevasta häkistä. 
-Häkkihelvetissä (Hell in a Cell) kehän ympärillä ja kattona on häkki, jota voi käyttää aseena. Ottelun voi voittaa selätyksellä tai luovutuksella. 
-Last man standingissä on tarkoitus saada vastustaja kymmeneksi sekunniksi tyrmäykseen. 
-Arkkuottelussa (buried alive) tulee saada vastustaja kehän ulkopuolella olevaan hauta-arkkuun.
-Tikapuuottelussa (ladder) täytyy saada tikkaiden avulla katossa roikkuva mestaruusvyö. 
-Pöytäottelussa (table) tulee saada vastustaja pöydän läpi.
-TLC (tables, ladders, chairs) eli pöydät, tikapuut, tuolit on ottelutyyppi, jossa näitä kaikkia kolmea saa käyttää apunaan ottelun voittamiseen.
Tukaani (käyttöjärjestelmä)

Tukaani oli pääosin suomalaisvoimin kehitetty Slackware Linux -pohjainen ja yhteensopiva Linux-käyttöjärjestelmän jakelupaketti.
Tukaani-projekti kehitti 7-Zipin LZMA-algoritmin pohjalta LZMA Utils -pakkaustyökalun. Tämän kehitys jatkuu 2020-luvulla XZ Utilsin muodossa.
Totuuden evankeliumi

Totuuden evankeliumi, joskus myös Valentinoksen evankeliumi, on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin kuuluva gnostilainen kirjoitus. Se on yksi Nag Hammadista löydetyistä varhaiskristillisistä kirjoituksista (koodeksi I, kirja 3; ja koodeksi XII, kirja 2).
Historia.
Kirjoitus on ajoitettu noin vuosiin 140–180. Sen alkuperäinen kieli on kreikka. Nag Hammadista tunnetaan tekstin koptinkielinen käännös.
Irenaeus tunsi samannimisen evankeliumin ja hyökkäsi sen gnostilaista sisältöä vastaan julistaen sen harhaoppiseksi. Hän sanoi sen olevan yksi Valentinoksen oppilaiden teoksista. Tutkijat ovat yleisesti Irenaeuksen kanssa samaa mieltä siitä, että kirjoitus on valentinolainen, koska se muistuttaa hyvin paljon Valentinoksen ja hänen seuraajiensa teoksia. Tämän vuoksi evankeliumille on annettu joskus myös Valentinoksen nimi.
Sisältö.
Evankeliumi on kirjoitettu koptin kielellä taitavan runollisesti. Sen teemat esiintyvät syklisesti. Näiden seikkojen vuoksi sitä pidetään yhtenä Nag Hammadin löydön parhaimmista. Sitä arvostetaan sekä kirjallisena työnä että gnostilaisena eksegeesinä kanonisista ja muista evankeliumeista.
Evankeliumi kuvaa gnostilaisen ajatuksen luomisesta ja pahan alkuperästä Sofian lankeamisen seurauksena, koska tietämättömyys synnyttää pelkoa ja pelko on sumu jossa virhe saa vallan. Tämän vuoksi Sofiasta tuli Norea. Tämän jälkeen Jumala lähetti Jeesuksen alas poistamaan tietämättömyyden, mutta Virhe (henkilöitynä) suuttuu ja naulaa Jeesuksen puuhun.
Evankeliumi kuvaa Jeesuksen opettajana saattamassa muut opettajat hämilleen. Hän sanoo heitä typeryksiksi, koska he yrittävät ymmärtää maailmaa analysoimalla lakia. Evankeliumi kuvaa tiedon pelastuksen tuojana. Pelastus on sama kuin ikuinen lepo, tietämättömyys on painajainen. Hyvän paimenen vertaus esitetään esoteerisellä tavalla. Roomalaisessa numerojärjestelmässä vasemmalla kädellä voitiin laskea lukuun 99 saakka, jolloin yksi lammas lisää ei merkinnyt ainoastaan yhtä lammasta lisää vaan siirsi laskutoimituksen oikealle kädelle. Nälkäisten ruokkiminen ja levon antaminen väsyneille selitetään hengellisesti nälkäisten ruokkimisella ja levon antamisella maailmaan väsyneille. Lepo saavutetaan pelastavan tiedon, "gnosiksen", avulla.
Kirjoituksen loppuosa käsittelee Isän ja Pojan välistä suhdetta ja nimen suhdetta omistajaansa. Hyvänä esimerkkinä tästä on evankeliumin lause ”Isän nimi on Poika”, jota ei tullut tulkita niin, että ”Poika” oli nimi ”Isälle”, vaan esoteerisesti niin, että ”Poika” oli nimi, jonka Isä omisti.
Addis Abebe

Addis Abebe (s. 5. syyskuuta 1970) on etiopialainen entinen kestävyysjuoksija.
Vuoden 1989 maastojuoksun MM-kisoissa Abebe voitti mestaruuden juniorien matkalla. Samana vuonna Afrikan mestaruuskilpailuissa Nigerian Lagosissa hän voitti 10 000 metrillä kultaa ja 5 000 metrillä hopeaa. Afrikan mestaruuskisoissa 1990 Kairossa hän oli 10 000 metrillä pronssilla. Kympillä hän saavutti pronssia myös Barcelonan olympialaisissa 1992. Vuoden 1992 maailmancupissa Havannassa hän voitti 10 000 metrin kilpailun.
Abeben nimi on melkein sama kuin kotimaansa pääkaupungin Addis Abeban nimi, niissä on ainoastaan yhden kirjaimen ero.
László Papp

László Papp (25. maaliskuuta 1926 Budapest – 16. lokakuuta 2003 Budapest) oli unkarilainen nyrkkeilijä ja kolminkertainen olympiavoittaja. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista nyrkkeilyn olympiavoittajista.
László Papp voitti olympiakultaa kolmissa peräkkäisissä kisoissa: 1948-1956. Hän oli ensimmäinen siihen pystynyt nyrkkeilijä (myöhemmin kuubalaiset Teófilo Stevenson ja Félix Savón ovat voittaneet kolme kultaa). Vuoden 1956 loppuottelussa hän voitti amerikkalaisen José Torresin, tulevan maailmanmestarin.
Vuonna 1957 Papp siirtyi ensimmäisenä niin sanotun itäblokin nyrkkeilijänä ammattilaiseksi ja voitti keskiraskaan sarjan Euroopan mestaruuden vuonna 1962. Unkarin viranomaiset kuitenkin asettivat Pappin matkustuskieltoon, joka vei häneltä mahdollisuuden maailmanmestaruuteen. Ammattilaisuralla hän otteli 29 kertaa: 27 voittoa, joista 21 tyrmäyksellä, ei tappioita, 2 ratkaisematonta.
Vuosina 1971–1992 Papp toimi Unkarin maajoukkueen valmentajana.
Norea

Norea on hahmo gnostilaisessa kosmologiassa. Hänen sanotaan joskus olleen Aadamin "syzygy" eli naispuolinen vastine, joskus puolestaan Nooan vaimo tai Eevan tytär. Hänen katsotaan olleen myös sama kuin Sofia tämän lankeemuksen jälkeen.
Gnostilaisessa ajattelussa Vanhan testamementin jumala Jahve onkin paha Jaldabaoth ja materiaalinen maailma ansa tai vankila. Siksi Norea suostuttelee Nooan lopulta vastustamaan jumalaa ja polttamaan arkin. Jaldabaoth tulee ymmärrettävästi vihaiseksi tästä ja lähettää enkelinsä raiskaaman Norean. Korkeampi, todellinen Jumala lähettää kuitenkin oman enkelinsä suojelemaan häntä ja opettamaan hänelle "gnosista".
Norea esiintyy seuraavissa gnostilaisissa kirjoituksissa:
Carlo Airoldi

Carlo Airoldi (21. syyskuuta 1869 Origgio – 1929) oli italialainen kestävyysjuoksija.
Airoldi syntyi maanviljelijäperheeseen Origgiossa Saronnon lähistöllä. Jo nuorena poikana hän kilpaili Varesen alueella juoksukilpailuissa ja myöhemmin myös kansainvälisellä tasolla. Hänen pahin kilpakumppaninsa oli marseillelainen Louis Ortègue. Vuonna 1892 hän voitti Lecco—Milano -kilpailun ja Milano—Torinon. Syyskuussa 1895 hän voitti 1050 kilometriä pitkän ja 12 etapista koostuneen Milano—Barcelona -kilpailun, mistä hän sai palkkioksi 2 000 pesetaa.
Airoldi tarvitsi rahaa osallistuakseen 1896 Ateenan olympialaisten maratonille, joten hän solmi sopimuksen "La Bicicletta" -lehden kanssa. Hänen täytyi kävellä Ateenaan Itävalta-Unkarin ja Turkin kautta, noin 70 kilometriä joka päivä, ja lehti raportoi hänen liikkeistään. Saavuttuaan vihdoin perille Ateenaan häntä pidettiin ammattilaisena eikä annettu osallistua kilpailuun. Tähän ratkaisuun hyvin pettyneenä Airoldi yritti myöhemmin urallaan haastaa olympiamaratonin voittajaa Spiridon Luisia juoksukilpailuun, mutta he eivät koskaan kohdanneet. Airoldi jatkoi juoksu-uraansa Sveitsissä, missä hän asui ja oli mennyt naimisiin. Myöhemmin hän muutti Etelä-Afrikkaan etsimään onneaan.
Salvatore Antibo

Salvatore Antibo (s. 7. helmikuuta 1962 Altofonte, Palermo, Italia) on entinen italialainen kestävyysjuoksija.
Antibo sijoittui 10 000 metrillä 1986 EM-kisoissa pronssille Italian ottaessa kolmoisvoiton, 1988 Soulin olympialaisissa hopealle Brahim Boutayebin takana. 1990 Splitin EM-kisoissa hän voitti kultaa sekä 5 000 että 10 000 metrillä. 5 000 metrin kultamitalin hän voitti juoksun alun kaatumisesta huolimatta. 1991 Tokion MM-kisoissa hän yritti 10 000 metrillä omalaatuista taktiikkaa tekemällä pyrähdyksiä, mutta ei selvinnyt mitaleille.
Antibon ennätys 10 000 metrillä on 27.16,51 (1989, Helsinki) ja se jäi aikanaan vain 2,70 sekuntia Fernando Mameden silloisesta maailmanennätyksestä.
Brucen koodeksi

Brucen koodeksi () on vanha gnostilainen käsikirjoitus, jonka omistaa British Museum. Lordi James Bruce hankki koodeksin vuonna 1769 Thebasta, Ylä-Egyptistä. Kirja siirrettiin museoon muiden itämaisten tekstien kanssa vuonna 1842. Se on ollut vuodesta 1848 lähtien Bodleian Libraryssä Oxfordissa.
Sisältö.
Brucen koodeksi sisältöö ensimmäisen ja toisen Jeun kirjan sekä kolme tekstikatkelmaa – yhden nimeämättömän tekstin, yhden nimeämättömän hymnin sekä kirjoituksen "Sielun matkasta".
Koodeksin sisällön käänsivät englanniksi Carl Schmidt (toimittaja) ja Violet Macdermot (kääntäjä) vuonna 1892 nimellä "The Books of Jeu and the Untitled Text in the Bruce Codex".
Abel Antón

Abel Antón Rodrigo (s. 24. lokakuuta 1962 Ojuel, Soria, Espanja) on espanjalainen kestävyysjuoksija.
Helsingin EM-kisoissa 1994 Antón voitti kultaa 10 000 metrin juoksussa ja pronssia 5 000 metrillä. Pian tämän jälkeen hän alkoi keskittyä lähes yksinomaan maratonjuoksuun. Antónin ensimmäinen maraton oli Berliinin maraton vuonna 1996, minkä hän voitti ajalla 2.09.15. Antón voitti myös uransa toisen maratonin 16. maaliskuuta 1997 Etelä-Korean Kyongjussa.
Ateenan MM-kisojen 1997 maratonilla Antón lähti 29 kilometrin kohdalla maanmiehensä ja hallitsevan maailmanmestarin Martin Fizin kanssa muilta karkuun ja voitti Fizin lopulta viiden sekunnin erolla. Kaksi vuotta myöhemmin 1999 Sevillan MM-kisojen maratonilla Antón otti 39 kilometrin kohdalla johtopaikkaa pitäneen japanilaisen Nobuyki Saton kiinni ja saavutti ensimmäisenä ihmisenä toisen peräkkäisen MM-kisojen maratonvoiton. 2001 Edmontonin MM-kisoihin silloin 38-vuotias Abel Antón ei lähtenyt tavoittelemaan kolmatta perättäistä voittoaan riitaannuttuaan Espanjan liiton kanssa.
Antón on myös viimeisin eurooppalainen Berliinin maratonin voittaja, vuodelta 1996.
Antón voitti Espanjan mestaruuden 5 000 metrillä vuosina 1991, 1992 ja 1993 sekä 10 000 metrillä vuonna 1994.
Jahnukaiset

Jahnukaiset on vuonna 1995 perustettu jazz-yhtye, jonka tyyliä on luonnehdittu mm. selkojazziksi, "jokamiesluokan swingiksi" ja "päiväkerhojatsiksi" (kaiketi erotukseksi yökerhojazzista). 
Orkesterin vakiokokoonpanoon kuuluvat (2025): Jukka Tilsa, klarinetti; Antti Seppänen, pasuuna; Pasi Heikura, kitara; Juha Vihusaari, basso; Sebastian Krühn, rummut.. Jahnukaisissa koko 2000-luvun rumpalina toiminut Juppo Paavola menehtyi vaikeaan sairauteen tammikuussa 2024.
Yhtyeen nimi on hatunnosto Levyraati-ohjelman alkuperäiselle (1961–1980) juontajalle Jaakko Jahnukaiselle. Hänellä oli tapana ujuttaa ohjelmassa pop- ja iskelmälaulujen sekaan yksi jazzkappale, joka lähes poikkeuksetta voitti kisan – raatilaiset kun halusivat esittää kulturellia ja antoivat varmuuden vuoksi 10 pistettä, vaikka eivät olisi ymmärtäneet kappaleesta hiventäkään.
Harvakseltaan keikkailevan orkesterin vakio-ohjelmistoa ovat mm. kappaleet "Lassie ja Rin Tin Tin", "Piimälimppu" ja "Café con carne". Nimet jo viittaavat, ettei kyse ole tyypillisesti "vaikeana" pidetystä jazzista, jossa soittajien tekninen briljeeraus saattaa maallikosta tuntua olevan itseisarvo.
Jahnukaisten viehätys syntyy sarjakuvapiirtäjä Tilsan säveltämistä lyhyistä, yksinkertaisista ja hilpeistä kappaleista, joissa tekninen alkeellisuus ei ole puute vaan pikemminkin voimavara. Musiikintutkija Jarkko Niemi kirjoittaa "Neljä esinettä" -levyn esittelytekstissä:
"Yhtyeen ideassa ja musisoinnissa voi kokea laajemman yhteiskunnallisen sanoman, jota kiristyvän kilpailun ja kaikenlaisen meritokraattisen pinnistelyn turruttamien kansalaisten olisi erittäin terapeuttista pysähtyä kuuntelemaan: “älkää hermoilko, kyllä kaikki järjestyy”.
Omien instrumentaalikappaleiden lisäksi Jahnukaiset on sovittanut ja levyttänyt singleinä lainakappaleita vierailevien laulaja/lauluntekijöiden kuten Janne Laurilan, Jukka Nousiaisen ja Miika Söderholmin kanssa. Näistä singleistä on myös koostettu digi-EP suoratoistopalveluihin kesäkuussa 2021.
The Principle of Evil Made Flesh

The Principle of Evil Made Flesh (Nihil 1 CD) on Cradle of Filthin debyyttialbumi. Levyn kappaleet ovat yhtyeen omia. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja ne sanoitti laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu vuoden 1993 syksyllä ja julkaistu vuonna 1994. Levyn on miksannut ja tuottanut Mags Academy Studioilla Englannissa. Levyn masteroi The Exchangen Nilesh. Kansikuvat on ottanut Chris Bell, ja artistisesta ohjauksesta on vastannut Nigel Wingrove. Yhtyeen yhteiskuvat on ottanut Paul Harries ja yksittäiskuvat Mark.
Dusk and Her Embrace

Dusk and Her Embrace (CDMFN 208) on Cradle of Filthin toinen albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen tekemiä. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä ja sanoitti laulaja Dani Filth.
Levy on nauhoitettu vuoden 1996 syksyllä ja julkaistu samana vuonna.
-Bonusraita: Nocturnal Supremacy '96
- 3 Bonusraitaa. 
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
Cruelty and the Beast

Cruelty and the Beast (CDMFN 242) on Cradle of Filthin kolmas täyspitkä albumi.
Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan yhtyeen omaa käsialaa. Kappaleet sävellettiin yhtyeen yhteistyönä, ja sanoituksista vastasi laulaja Dani Filth. Albumin konsepti käsittelee 1500-luvulla elänyttä unkarilaista kreivitärtä Erzsébet Báthorya.
Levy on nauhoitettu vuoden 1998 alkupuoliskolla ja julkaistu saman vuoden toukokuussa.
-5 Bonusraitaa.
-Bonusraitoja.
-Bonusraitoja.
Audionäytteitä saatavilla.
Cradle of Filthin virallisilla kotisivuilla
IK Falken

IK Falken on pedersöreläinen urheiluseura. Seura on perustettu vuonna 1973. Seuralla on noin 1000 jäsentä ja sillä on toimintaa muun muassa yleisurheilussa, maastohiihdossa, suunnistuksessa. Hiihdossa IK Falken tunnetaan erityisesti viestimenestyksestään. Myös moni Falkenin yleisurheilija on edustanut Suomea kansainvälisellä tasolla.
Yleisurheilija Niclas Sandells edusti seuraa Lontoon olympialaisissa vuonna 2012.
Joutsan Pommi

Joutsan Pommi on vuonna 1916 perustettu joutsalainen urheiluseura. Nykyään seuran toiminta keskittyy pääasiassa yleisurheiluun ja maastohiihtoon sekä kuntourheiluun, mutta seuran ohjelmassa on sen historian aikana ollut yli 20 urheilumuotoa. Pommi perustettiin alun perin Joutsan Nuorisoseura ry:n voimistelu- ja urheilujaostoksi.
Seuran merkittävimpiä vuosittaisia tapahtumia ovat Joutsan Hiihdot sekä Joutsan Joutopäivät yhteydessä järjestettävä Joutohölkkä. Kesällä järjestetään alueellisia sekä kansallisia yleisurheilukilpailuja. Vuonna 2017 seura järjesti yhdessä Joutsan kunnan kanssa hiihdon Keski-Suomen maakuntaviestin.
Pommi oli maastohiihdon kilpaurheilussa vuonna 2005 Suomen paras seura. Menestys juontui pitkälti seuraan vuonna 2002 perustetun Hiihtotiimin varaan. Tunnetuimpia Joutsan Pommin riveissä hiihtäneitä ovat Mika Myllylä, Sami Repo, Matti Heikkinen, Aino-Kaisa Saarinen ja Riitta-Liisa Roponen (o.s. Lassila). Omista juniorihiihtäjistä kansallista arvokisamenestystä ovat saavuttaneet viime vuosikymmeninä mm. Petri Teittinen, Tomi Oittinen, Tuuli Liukkonen sekä ampumahiihtäjät Suvi Minkkinen ja Noora Pura . Muita seuroja nykyisin edustavia Pommin kasvatteja ovat Riikka-Liisa sekä Veli-Matti Räsänen. Ampumahiihtäjä Suvi Minkkinen on ollut mukana ampumahiihdon maailmancupissa sijoittuen talvella 2022 parhaimmillaan sijalle 18. Hän on myös edustanut Suomea MM- ja olympiatasolla.
Yleisurheilussa seuran kulta-aikaa olivat 1960-70 -luvut. Tuolloin seuralla oli mm. maaottelu- sekä arvokisaedustajia. Arvokisoissa mukana olivat keskimatkojen juoksija Juhani Sams sekä pituushypyssä Heikki Mattila. Kansallisesti menestyneitä Pommin edustajia ovat viime vuosikymmenten aikana olleet kymmenottelija Janne Lahtinen sekä korkeushyppääjä Tommy Heino.
Vuoden 2006 90-vuotisjuhlien jälkeen seura on keskittynyt omaan junioritoimintaan hiihdossa ja yleisurheilussa. Kansallisesti menestyneitä hiihtäjiä on ollut sekä junioreissa, että ikämiessarjoissa. Seurassa toimintamuotoina ovat olleet kesäinen yleisurheilukoulu, talven hiihtokoulu sekä jälleen viime vuosina läpi vuoden toimineet junioreiden harjoitusryhmät molemmissa lajeissa. Vuosina 2020-2022 nuoret yleisurheilijat ovat saavuttaneet viisi sm-mitalia. Hiihdossa menestystä on tullut kansallisella tasolla. Piirin ja aluetasolla mitalisijoja on tullut 2020 -luvulla kymmeniä. 
Seuran puheenjohtajana on syksystä 2015 asti toiminut Marko Hartonen. Seura juhli satavuotista taivaltaan 29.10.2016.
Gelindo Bordin

Gelindo Bordin (s. 2. huhtikuuta 1959 Longare) on italialainen kestävyysjuoksija.
Bordin voitti maratonilla kultaa sekä Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986, Soulin olympialaisissa 1988 että Splitin EM-kilpailuissa 1990. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän oli pronssilla ja Tokion MM-kilpailuissa 1991 kahdeksas. Soulin olympiamaratonilla Bordin pysytteli kärjen mukana, 25 kilometrin kohdalla joukko alkoi vähitellen harventua ja viisi kilometriä ennen maalia kärkiporukassa oli vain kolme juoksijaa. Bordin meni omia menojaan, kun maaliin oli matkaa kilometrin verran. 
Vuonna 1992 Barcelonan olympialaisten maratonilla Bordin joutui keskeyttämään loukattuaan itseään hypätessään kaatuneen juoksijan yli. Pian Barcelonan jälkeen hän lopetti uransa.
Ninja Sarasalo

Ninja Bettina Elisabeth Sarasalo-Tamura (s. 8. toukokuuta 1982 Helsinki) on suomalainen malli, poplaulaja ja hyvinvointiyrittäjä. 
Ura.
Mallin uran Sarasalo aloitti 14-vuotiaana ja muutti vuoden kuluttua Pariisiin. Mallivuosinaan Sarasalo esiintyi muun muassa Jean-Paul Gaultierin kasvona ja työskenteli mallina myös New Yorkissa, Tokiossa ja Helsingissä. Hänen kuviaan on julkaistu muun muassa "Ellessä", "GQ:ssa" ja "Voguessa" ja hänellä oli mallisopimus kosmetiikkamerkki Garnierin kanssa. Sarasalo on myös esiintynyt HIMin musiikkivideolla ”Right Here in My Arms”. Sarasalo kertoo eksoottisen ulkonäkönsä periytyvän Venäjältä ja Ruotsista. 
Musiikkiurallaan Ninja Sarasalo on käyttänyt taiteilijanimeä Ninja. Ensimmäinen single ”Fashion” ilmestyi vuonna 2006 ja nousi Suomen singlelistan ykköseksi viikolla 11. Toinen single ”Hush Hush” ilmestyi syyskuussa 2006 ja kolmas ”Champagne” tammikuussa 2007. Ninjan esikoisalbumi "I Don’t Play Guitar" julkaistiin 31. tammikuuta 2007. Syyskuussa 2007 Ninjan Suomessa toisena singlenä julkaistu ”Hush Hush” debytoi Ruotsin virallisen singlelistan 17. sijalla. Parhaimmillaan se nousi listan 11:nneksi. Keväällä 2008 Ninja otti osaa Suomen euroviisukarsintoihin kappaleella ”Battlefield of Love”.
Mallin- ja laulajanuransa jälkeen Sarasalo perusti kasvisruokayritys Soul Mama’s Kitchenin, jossa hän oli mukana vuoteen 2015 asti. Sarasalo kertoi vuonna 2018 aloittaneensa joogaohjaajan opinnot. Vuonna 2022 hän perusti ystävättärensä kanssa naisille suunnatun hyvinvointiyrityksen Villisti Venus.
Yksityiselämä.
Sarasalo oli vuosina 2013–2022 naimisissa suomalais-japanilaisen Yoshiki Tamuran kanssa. Heillä on vuosina 2009 ja 2019 syntyneet pojat.
Huumausainerikos.
Sarasalo sai alkuvuodesta 2023 sakot huumausaineen käyttörikoksesta. Rikos oli tapahtunut Raaseporissa elokuussa 2022.
Jolanda Batagelj

Jolanda Batagelj (o.s. Steblovnik, aik. Čeplak, s. 12. syyskuuta 1976 Celje, Jugoslavia) on slovenialainen keskimatkojen juoksija.
Batageljin toistaiseksi menestyksekkäin vuosi oli 2002, jolloin hän voitti 800 metrillä Wienin sisäratojen EM-kisoista kultaa uudella ME-ajalla 1.55,82. Samana vuonna Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hän voitti myös kultaa. Batagelj on menestynyt 800 metrillä hyvin myös Kultaisessa liigassa ja muissa GP-kisoissa, vaikkakin kyseisellä matkalla Maria Mutola oli Ateenan olympialaisiin saakka lähes puolen vuosikymmenen ajan voittamaton. Ateenan kisoissa Batagelj jäi pronssille voiton mentyä Kelly Holmesille ja hopean maalikamerakuvan perusteella Hasna Benhassille. Aikaisemmin samana vuonna halli-MM-kisoissa hän oli hopealla Mutolan vielä tuolloin voittaessa kultaa. Batagelj saavutti pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa Birminghamissa 2007.
Batagelj jäi kiinni erytropoietiinin käytöstä heinäkuussa 2007. Batagelj oli testattu kilpailun ulkopuolella hänen kotonaan Monacossa 18. kesäkuuta 2007. IAAF asetti hänet väliaikaiseen kilpailukieltoon ja maaliskuussa 2008 Slovenian yleisurheiluliitto vahvisti kahden vuoden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyi heinäkuussa 2009.
Aulis Ruuth

Aulis Mikael Ruuth (16. tammikuuta 1951 Helsinki – 3. lokakuuta 2021 Porvoo) oli suomalainen poliitikko, Vasemmistoliiton puoluesihteeri ja kunnallisasioiden sihteeri. Hänet valittiin Ralf Sundin eron jälkeen puoluesihteeriksi kesäkuun 2001 puoluekokouksessa, ja hän hoiti tehtävää vuoteen 2007. 
Ruuth oli Vantaan kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1977–1984.
Ruuth kuului 1984–1987 Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan. Hänen tyttärensä on Vasemmistoliiton aktiivi Saila Ruuth. Kirjailija Alpo Ruuth oli hänen veljensä.
Ralf Sund

Ralf Sund (s. 30. toukokuuta 1955 Vaasa) on suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja. Hän toimii Tehy ry:n (sosiaali-, terveys- ja kasvatusalan ammattijärjestö) pääekonomistina (alk. 2020). Sund oli Vasemmistoliiton puoluesihteeri vuosina 1995–2001.
Sund on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän on työskennellyt opettajana ja tutkijana, SAK:n ekonomistina (1986–1988) ja Kemianliiton liittosihteerinä (1989–1995). Hän on toiminut myös muun muassa STTK:n työvoimapoliittisena asiamiehenä, STTK:n pääekonomistina sekä kolumnistina "Metro"-lehdessä.
Vasemmistoliiton puoluesihteerinä Sund vastusti jyrkästi vasemmistoryhmäläisten osallistumista vuoden 1999 eduskuntavaaleihin puolueen listoilla.
Sundilla oli keskeinen rooli vuosina 2018 ja 2019 koko Suomessa käytössä olleen aktiivimallin ideoinnissa.
Sund on omistautunut miesasialle kirjoittamalla aiheesta kirjoja ja toimimalla Miessakeissa. Tasa-arvoasiain neuvottelukunta myönsi hänelle vuonna 2011 Miehen työ -palkinnon, jonka perusteena oli Sundin kiinnittämä huomio miesten heikkoon asemaan huoltajuuskysymyksissä avioerojen jälkeen.
Ralf Sundin isä oli Suomen Elintarviketyöläisten Liiton puheenjohtaja Jarl Sund.
Iván Pedroso

Iván Lázaro Pedroso Soler (s. 17. joulukuuta 1972 Havanna, Kuuba) on kuubalainen pituushyppääjä.
Pedroso ylitti kahdeksan metriä jo heinäkuussa 1990, 17 vuoden iässä. 1990-luvulla hän kamppaili kansainvälisellä huipulla Carl Lewisin ja Mike Powellin kanssa, mutta kun he lopettivat, ei Pedrosolle tahtonut löytyä varteenotettavia haastajia. Vuonna 1995 Pedroso hyppäsi Sestrieressä 1,2 metrin myötätuuleen tuloksen 896 cm, joka oli senttimetrin pitempi kuin Powellin nimissä ollut maailmanennätys. Ennätystä ei kuitenkaan hyväksytty, koska virkailija oli seissyt tuulimittarin edessä.
Pedroso on 176 senttimetriä pitkä ja painaa 66 kilogrammaa.
Syyskuussa 2007 Pedroso ilmoitti lopettavansa uransa, mutta helmikuussa 2010 hän osallistui pituuskilpailuun Valenciassa.
Hänen ennätyksensä on 871 cm, jonka hän hyppäsi Salamancassa 18. heinäkuuta 1995. Sisäradoilla hän on hypännyt 862 cm Maebashissa 7. maaliskuuta 1999. Kolmiloikkaa hän on hypännyt sisäradoilla 16,05 m Havannassa 9. helmikuuta 1991.
Sunday Bada

Sunday Bada (22. kesäkuuta 1969 Kaduna – 12. joulukuuta 2011 Lagos) oli nigerialainen 400 metrin juoksija ja olympiavoittaja.
Bada voitti 400 metrillä kultaa Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997. Samalla matkalla hän saavutti hopeaa Toronton vuoden 1993 ja Barcelonan vuoden 1995 halli-MM-kisoista.
Kesäolympialaisiin Bada osallistui kolmesti. Barcelonassa 1992 ja Atlantassa 1996 hän ei yltänyt mitaleille, mutta Sydnessä 2000 hän saavutti alun perin hopeaa Nigerian 4 × 400 metrin viestijuoksun joukkueessa. Antonio Pettigrew´n doping-tuomion jälkeen olympiakultaa voittanut Yhdysvallat hylättiin vuonna 2008, ja vuonna 2012 kansainvälinen olympiakomitea jakoi mitalit uudelleen.
Badan ennätys 400 metrillä ulkoradoilla oli 44,63 sekuntia. Hän oli 188 senttimetriä pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 79 kilogrammaa.
Anier García

Anier García Ortiz (s. 9. maaliskuuta 1976 Santiago de Cuba, Kuuba) on entinen kuubalainen pika-aituri.
Vuonna 1995 Anier García voitti Pan-Amerikan juniorimestaruuden. 1996 Atlantan olympialaisissa hän jäi välieriin. 1997 Pariisin hallimaailmanmestaruuskisoissa hän voitti kultaa 60 metrin aidoissa, mutta kesällä Ateenan MM-kisoissa hän kärsi jalkavammasta eikä saavuttanut huippumenestystä. 1999 hän voitti Pan-Amerikan kisat, mutta jäi Sevillan MM-kisoissa Colin Jacksonin taakse hopealle. 2000 Sydneyn olympialaisissa García saavutti olympiakultaa helpohkon näköisesti 0,16 sekunnin erolla hopeamieheen Terrence Trammeliin. Halli-MM-kisoista hän saavutti hopeaa sekä 2001 Lissabonissa että 2003 Birminghamissa. Vuonna 2003 hänen ulkoratakautensa meni pilalle loukkaantumisen takia. 2004 Ateenan kesäolympialaisista hän saavutti pronssia.
Anier Garcían ennätys 110 metrin aidoissa on tasan 13 sekuntia, minkä hän juoksi Sydneyn olympiafinaalissa 25. syyskuuta 2000.
García lopetti uransa loukkaantumisten takia kauden 2008 jälkeen.
Katja Syvärinen

Katja Maarika Syvärinen (s. 25. maaliskuuta 1971 Eura) on suomalainen ammattiyhdistysjohtaja, viestinnän asiantuntija ja entinen poliitikko, joka toimi vasemmistoliiton kansanedustajana 1999–2003. Hän toimii SAK:n varapuheenjohtajana. Ennen valintaansa SAK:hon elokuussa 2020 Syvärinen työskenteli vuorovaikutusasiantuntijana viestintätoimisto Kaskas Mediassa.
Syvärinen oli aktiivisesti mukana vasemmistoliiton toiminnassa parinkymmenen vuoden ajan puolueen perustamisesta 1990 lähtien. Hän oli vasemmistoliiton varapuheenjohtaja 1992–1995, Vasemmistonaisten puheenjohtaja 1997–2007 ja vasemmistoliiton puoluevaltuuston puheenjohtaja 1998–2010. Lisäksi Syvärinen oli muun muassa Euran kunnanvaltuuston jäsen 1992–2006.
Ura.
Syvärinen kirjoitti ylioppilaaksi Euran lukiosta vuonna 1990 ja opiskeli puheviestintää Jyväskylän yliopistossa. SDPL:ssä toiminut Syvärinen osallistui jo vasemmistoliiton perustavaan kokoukseen keväällä 1990, jolloin hänet valittiin puoluehallitukseen. Vuonna 1992 Syvärinen valittiin Euran kunnavaltuustoon.
Syvärinen oli ehdokkaana vuosien 1991 ja 1995 eduskuntavaaleissa, kunnes nousi kansanedustajaksi 1999 saatuaan Satakunnan vaalipiirissä 4 423 ääntä. Neljä vuotta myöhemmin hän sai kampanjaansa vetoapua puoluejohdolta ollessaan Suvi-Anne Siimeksen ohella toinen vasemmistoliiton edustaja Yleisradion puoluetentissä. Syvärinen nosti äänimääräänsä yli 400:lla mutta putosi silti eduskunnasta. Vasemmistoliitto menetti toisen paikkansa Satakunnassa, koska ei tällä kertaa ollut vaaliliitossa vihreiden kanssa.
Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Syvärinen sai 5 618 ääntä ja oli vasemmistoliiton viidenneksi paras ehdokas. Siimeksen erottua vasemmistoliiton puheenjohtajan tehtävästä keväällä 2006, Syvärinen lähti mukaan puheenjohtajakilpaan, mutta toukokuun ylimääräisessä puoluekokouksessa uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Martti Korhonen. Vuonna 2007 Syvärinen asettui ehdolle Uudellamaalla paikkaamaan Siimeksen jättämää aukkoa. Paluu eduskuntaan ei onnistunut, sillä hän sai vain 677 ääntä. Eduskuntavaaleissa 2011 Syvärinen oli jälleen ehdolla Satakunnassa, mutta jäi varasijalle.
Eduskunnasta putoamisensa jälkeen Syvärinen on työskennellyt Suomen YK-liitossa, ulkoministeriön kehitysyhteistyötiedottajana sekä Vantaan kaupungilla muun muassa asukasdemokratian ja osallisuuden parissa. Vuonna 2020 hän siirtyi Kaskas Median palvelukseen.
Bob Richards

Robert Eugene ”Bob” Richards (20. helmikuuta 1926 Champaign – 26. helmikuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pastori ja poliitikko sekä yleisurheilun olympiavoittaja.
Richards osallistui kolmiin olympialaisiin: Lontoossa 1948, Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956 seiväshyppyyn sekä vuoden 1956 kisoissa myös kymmenotteluun. Lontoossa hän voitti seiväshypyssä pronssia tuloksella 420, kaksissa seuraavissa kisoissa hän oli kultamitalisti. Richards on miesten seiväshypyssä toistaiseksi ainoa kolminkertainen olympiamitalisti ja Armand Duplantisin ohella ainoa kaksinkertainen olympiavoittaja.
Richards oli vuoden 1952 Helsingin kisoihin osallistuessaan jo pappi ja teologian professori Kaliforniassa. Vuonna 1958 hänestä tuli ensimmäinen Wheaties-muropaketin kannessa esiintynyt urheilija. Hän oli fyysisen kunnon puolestapuhuja, ja oli mukana perustamassa Wheaties Sporting Foundationia. 
Myös Richardsin pojat ovat kumpikin harrastaneet seiväshyppyä. Brandon Richards teki siinä muun muassa kansallisen high schoolien ennätyksen. Bob Richards valittiin Yhdysvaltain Olympic Hall of Fameen vuonna 1983. 
Richards oli ehdokkaana vuoden 1984 Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa, joissa hän edusti uutta äärioikeistolaista Yhdysvaltojen populistipuoluetta. Hän sai yhdessä Maureen Salamanin kanssa 66 324 ääntä.
Daimio

Daimio () oli japanilaisen lääninherran arvonimi 1100-luvulta 1800-luvulle. Sananmukaisesti se tarkoittaa ’suurta nimeä’. Nimitystä käytetään joskus myös mahtisukujen päämiehistä. Shōgun valittiin tyypillisesti daimioiden joukosta. Daimioiden määrä vaihteli, mutta keskimäärin heitä oli yhtäaikaisesti noin 250 ympäri Japania.
Daimiot Edo-kaudella.
Ennen Edo-kautta termillä ”daimio” ei ollut vakiintunutta merkitystä. Se kuitenkin muodostui tarkoittamaan sotureita tai heidän jälkeläisiään, joiden läänit tuottivat arviolta 10 000 "kokua" riisiä tai sitä vastaavan määrän muita tuotteita. Termin käytössä esiintyi kuitenkin poikkeuksia myös Edo-kaudella.
Daimiot käyttivät vaatetuksessaan yleensä violettia väritystä. Vaalea ja tumma purppura vaihtuivat tummaan tai vaaleaan vihreään, punaiseen ja lopulta mustaan. Vaatetuksen väri määritti, kuinka korkeassa asemassa daimio oli. Kaikkein korkeimmissa arvoissa olevat daimiot luettiin jalosukuisiin. 
Vuoden 1600 Sekigaharan taistelu aloitti Edo-kauden. Shōgun Tokugawa Ieyasu järjesti vanhat klaanit ja provinssit ("kuni") uuteen järjestykseen riisintuotannon mukaan. Daimiotkin jaettiin kolmeen ryhmään. Jakoperusteena oli daimion suhde johtavaan Tokugawan sukuun. "Shinpan"-ryhmään sijoitettiin sukulaiset, "fudai"-daimiot olivat olleet Tokugawan liittolaisia ja "tozama"-daimiot taasen suvun vihollisia. Vuoden 1800 aikoihin Japanissa oli 170 daimiota.
Shinpan-daimioille annettiin laajat daimiokunnat ("han") johdettavikseen. Muutamalle fudai-daimiolle annettiin suurehkot alueet, mutta useimmat saivat pienen. Fudait aseteltiin strategisesti puolustamaan kauppateiden alueita ja muita tärkeitä kohteita. Monet fudai-daimiot saivat myös paikan Edon shōgunaatissa, ja jotkut jopa "rōjūn" arvonimen. Fudain ja tozaman erona olivat juuri nämä hallinnosta tarjotut virka-asemat: tozamat eivät niitä saaneet.
Eräät tozama-daimiot saivat itselleen laajoja läänityksiä, kun taas toiset heistä olivat vain kuuluisia kuten Mori no Nagato, Shimazu no Satsuma, Date no Sendai ja Uesugi no Yonezawa. Shōgun Tokugawa piti heitä uhkana ja pelkäsi heidän mahdollisesti kapinoivan, mutta silti shōgun-perheen ja tozamien kesken solmittiin onnistuneita avioliittoja.
"Sankin kōtai" -järjestelmän mukaan kaikki daimiot joutuivat viettämään joka toisen vuoden Edossa jättäen perheensä omiin daimiokuntiinsa. Tämä paransi daimioiden toiminnan kontrollia. Ajan myötä Tokugawat keksivät uusia järjestelmiä, joilla daimiot pidettiin valvovan silmän alla. Heidät määrättiin osittain rahoittamaan julkisten teiden rakennusta eivätkä he saaneet rakentaa laivoja tai linnoituksia. Muitakaan sotilaallisen voiman osoituksia kiellettiin esittämästä.
Valvontajärjestelmien ja ylenmääräisen rahanmenon vuoksi daimiot kääntyivät Tokugawan shogunaattia vastaan Meiji-restauraatiossa. Uudistuksen jälkeen vuonna 1869 daimiot ja "kuget" muodostivat uuden aristokraattisen luokan nimeltään "kazoku".
Vuonna 1871 daimiokunnat lakkautettiin ja Japaniin perustettiin prefektuurihallinto, ja daimioiden aikakausi oli virallisesti ohi.
Ahmed Adnan Saygun

Ahmed Adnan Saygun (7. syyskuuta 1907 İzmir – 6. tammikuuta 1991 Istanbul) oli turkkilainen säveltäjä, musiikintutkija ja musiikkikirjailija. Hän aloitti musiikinopintonsa 13-vuotiaana. Vuonna 1928 hän lähti Pariisiin opiskelemaan. Hän palasi Turkkiin vuonna 1931. Vuonna 1936 Saygun alkoi opettaa musiikkia konservatoriossa Istanbulissa. Vuosina 1964–1972 hän opetti musiikkia Ankarassa. Hän kuoli Istanbulissa vuonna 1991.
Saygunin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperat "Özsoy" (1934), "Taşbebek" (1934), "Kerem" (1947–1952), "Köroğlu" (1973) ja "Gılgamış" (1983) sekä viisi sinfoniaa.
Yhdessä Necil Kazım Aksesin, Hasan Ferit Alnarin, Ulvi Cemal Erkinin ja Cemal Reşit Reyn kanssa Saygun muodosti Turkin viisikoksi kutsutun säveltäjäryhmän.
Tilda Löthman-Koponen

Matilda (Tilda) Aurora Löthman-Koponen, o.s. Koponen (22. marraskuuta 1874 Leppävirta – 17. maaliskuuta 1962 Leppävirta) oli suomalainen poliitikko. Löthman oli kansanedustaja 21 istuntokauden ajan vuosien 1910 ja 1945 välillä. Hän edusti aluksi nuorsuomalaisia ja 1920-luvulta alkaen Maalaisliittoa. Löthman-Koponen ajoi eduskunnassa etenkin alaikäisten ja naisten oikeuksia. Hän oli kiinnostunut myös raittius- ja nuorisoseuroista sekä sairaista ja senioreista. 
Löthmanin vanhemmat olivat Matti Wiljam Koponen ja Helena Pitkänen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1902 tilanomistaja Aksel Fredrik Löthman (k. 1927). Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1947.
Leppävirtalainen Löthman valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1897. Hän toimi opettajana Leppävirran Timolassa 1897–1904, Kymenlaakson kansanopiston opettaja 1901–1902, Pohjois-Savon kansanopistossa vuodesta 1904, apulaisjohtaja vuodesta 1922. Myöhemmin 1930-luvulla hän oli Suonenjoen emäntäkoulun johtokunnan puheenjohtaja ja opettaja. Eduskunnassa hän edusti aina Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä (nykyinen Pohjois-Savon vaalipiiri).
Fantasia Barrino

Fantasia Monique Barrino, taiteilijanimeltään Fantasia, (s. 30. kesäkuuta 1984 High Point, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja. Hän voitti "American Idol" -kykyjenetsintäkilpailun kolmannen tuotantokauden vuonna 2004.
Finaalissa kilpailijat saivat yhteensä 65 miljoonaa ääntä, jotka ratkaisivat voittajan 25. toukokuuta 2004. Äänimäärä oli 24 miljoonaa enemmän kuin vuosi aiemmin. Fantasia voitti lopulta toiseksi tulleen Diana DeGarmon 1,3 miljoonalla äänellä.
Barrinon veli esiintyi koelauluissa "American Idolin" kahdeksannella kaudella, mutta ei selviytynyt Hollywoodiin asti.
Fantasian esikoisalbumi "Free Yourself" (2004) nousi Yhdysvaltain listalla kahdeksanneksi ja myi tuplaplatinaa eli yli kaksi miljoonaa kappaletta. Vuonna 2006 hän julkaisi toisen albuminsa "Fantasia" ja vuonna 2010 kolmannen albumin "Back to Me". Neljäs albumi "Side Effects of You" ilmestyi vuonna 2013.
Sorrento

Sorrento on kaupunki Napolinlahden rannalla Sorrenton niemimaalla Campaniassa Italiassa. Siellä on vajaat 16 000 asukasta.
Kaupunki on suosittu matkailukohde, ja sieltä on lyhyt matka muun muassa Vesuviuksen tulivuorelle, Napoliin, Amalfin rannikolle ja Caprin saarelle.
Populaarikulttuurissa kaupunki on tunnettu laulusta "Torna a Surriento", joka on suomeksi levytetty ainakin nimillä ”Palaja Sorrentoon”, ”Sydämeni jäi Sorrentoon” ja ”Antaudu rakkain”.
Historia.
Paikalla oli ollut etruskien asutusta, mutta vasta kreikkalaiset perustivat kaupungin. Roomalaisten aikaan kaupungin nimi oli "Surrentum". Roomalaisten jälkeen kaupunki kuului ensin bysanttilaisille sitten langobardeille ja normanneille kunnes Sorrento itsenäistyi omaksi herttuakunnakseen. Vuonna 1558 Ottomaanien joukot ryöstivät kaupungin.
Vatulele

Vatulele on tuliperäinen saari Fidžillä. Se sijaitsee 30 kilometriä Viti Levusta etelään. Saaren pinta-ala on 31,6 neliökilometriä. Saari on asutettu ja siellä on neljä kylää, joista suurimmat ovat Taunovo ja Bouwaqa.
Vatulelelta on löydetty 3000 vuotta vanhoja kalliomaalauksia. Ne on maalattu hematiitista tehdyllä värillä, ja niiden aiheet esittävät ihmishahmoja, kilpikonnia ja abstrakteja symboleja.
Shirley Strickland

Shirley Barbara Strickland de la Hunty (omaa sukua Strickland, 18. heinäkuuta 1925 Norham – 11. helmikuuta 2004) oli australialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on juoksumatkojen kautta aikojen menestynein australialainen olympiaurheilija.
Strickland valmistui Western Australia Universitysta vuonna 1946 ja aloitti seuraavana vuonna urheilun harjoittelun vakavissaan. Vuonna 1948 Lontoon olympialaisissa hän voitti pronssia sekä 100 metrin juoksussa ajalla 12,2 että 80 metrin aidoissa ajalla 11,4. 4x100 metrin viestijoukkueen mukana hän oli hopealla.
Voitettuaan kolme kultaa ja kaksi hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 1950, hänestä tuli olympiavoittaja Helsingin 1952 kisoissa, joissa hän voitti 80 metrin aitajuoksun tehden uuden matkan maailmanennätyksen 10,9. Vaihto-ongelmat estivät Australian voiton pikaviestissä, mutta 100 metrillä Strickland oli jälleen pronssilla.
Strickland juoksi Puolassa 1955 uudeksi 100 metrin maailmanennätykseksi 11,3. Vuoden 1956 olympialaisissa hän puolusti kultaansa 80 metrin aidoissa ja otti kultaa myös pikaviestissä.
Urheilu-urallaan Strickland rikkoi tai sivusi maailmanennätystä viisi kertaa (neljä kertaa aidoissa, kerran 100 metrillä) ja oli sen lisäksi viisi kertaa Australian viestijoukkueessa, joka rikkoi tai sivusi viestijuoksun maailmanennätystä. Strickland on ainoa naisten pika-aitojen kaksinkertainen olympiavoittaja.
Urheilu-uransa jälkeen hän toimi fysiikan ja matematiikan opettajana, mutta toimi myös valmentajana ja urheilun johtotehtävissä. Hän toimi aktiivisesti myös politiikassa. Strickland oli yksi olympiatulen kantajista Sydneyn olympialaisten 2000 avajaisissa.