tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sami Torkki

Sami Torkki (s. 11. joulukuuta 1978 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa oli tavallisesti laitahyökkääjä, mutta hän pelasi myös keskushyökkääjänä.
Ura.
Torkki aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Rauman Lukossa kaudella 1996–97, mutta pelasi suurimman osan tuosta kaudesta I-divisioonan Uudenkaupungin Jää-Kotkissa. Seuraavalla kaudella hän vakiinnutti nimellisesti paikkansa liigajoukkueessa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vasta kaudella 1998–99, kun Torkki siirtyi Kuopion KalPaan.
Tuon kauden jälkeen KalPa putosi liigasta suoraan Suomi-sarjaan ja Torkki palasi Uuteenkaupunkiin. Sieltä hänet poimi takaisin Lukkoon valmentaja Vasili Tihonov. Torkki viipyi Raumalla seuraavat kuusi kautta ja nousi joukkueen luottopelaajien joukkoon ja kaudella 2002–03 myös maajoukkueeseen. Kausi 2004–05 oli Torkin toistaiseksi paras SM-liigassa: hänelle merkittiin 52 ottelussa 39 tehopistettä ja 159 jäähyminuuttia.
Kaudelle 2005–06 Torkki siirtyi Ruotsin Elitserieniin Linköpingin joukkueeseen. Ruotsissa hän viihtyi kaksi kautta ja vaikkei juhlinutkaan pisteillä parhaiden Lukon-kausien tapaan, hän nousi suureen suosioon joukkueen fanien keskuudessa – Torkille perustettiin jopa oma fan club.
Kesällä 2007 polvileikkauksesta toipuva Torkki ei saanut uutta sopimusta Elitserienistä. Lopulta hän solmi yhden vuoden sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa. Seura käytti sittemmin sopimukseen sisältyneen option toisesta kaudesta, joten Torkki jatkoi Ilveksessä myös kaudella 2008–09. Torkki kärsi toisella Ilves-kaudellaankin loukkaantumisista, mikä oli osasyynä Torkin myymisessä 2009 Elitserienin MODOhon, jossa hän myös päätti uransa.
Pelitapa.
Torkki oli pelaajana fyysinen ja suoraviivainen, jopa röyhkeä. Kiekonkäsittelijänä hän ei sen sijaan ollut parhaimmillaan, ja kuumaverinen pelityyli tuotti runsaasti rangaistuksia.
Perhe.
Torkin vanhempi veli Jari pelasi SM-liigassa 492 ottelua tehden 441 pistettä.
Joseba Llorente

Joseba Llorente Etxarri (s. 24. marraskuuta 1979 Hondarribia, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Osasunaa.
Ura.
Llorente sai jalkapallo-oppinsa Real Sociedadissa, mutta ei koskaan tehnyt läpimurtoa seuran edustusjoukkueen avauskokoonpanoon. Hän pelasi edustusjoukkueen riveissä neljän kauden aikana vain parissakymmenessä pääsarja Primera Divisiónin ottelussa, joista suurimman osan hän aloitti vaihtopenkiltä.
Syksyllä 2000 Llorente pelasi lainalla toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisiónin Eibarissa ja vuonna 2003 hän liittyi joukkueen kokoonpanoon pysyvällä siirrolla. Lisääntyneen vastuun myötä myös maalimäärät kääntyivät nousuun. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi saman sarjan Real Valladolidiin, jossa hän muodosti sittemmin tehokkaan hyökkäyskaksikon Víctorin kanssa. Kaudella 2006–2007 kaksikko maaleineen (Llorente 17, Víctor 19) oli mukana nostamassa Real Valladolidia kolmen vuoden tauon jälkeen takaisin Espanjan pääsarjaan.
Kaudella 2007–2008 Llorente oli pääsarjan parhaita maalintekijöitä. Kauden kohokohtia olivat Recreativoa vastaan tehty hattutemppu sekä Espanyolia vastaan 7,82 sekuntia alkuvihellyksestä tehty maali, joka oli urheilulehti "Marcan" mukaan sarjan historian nopein. Llorenten lopullinen maalimäärä oli 16, jolla hän sijoittui maalitilaston kärkikymmenikköön. Kauden päätyttyä hän siirtyi Espanjan pääsarjassa toiseksi sijottuneeseen Villarrealiin, jonka kanssa hän teki neljävuotisen sopimuksen. Hän pelasi joukkueessa kahden kauden aikana yhteensä 61 sarjaottelua ja teki niissä 24 maalia. Otteluita kertyi myös Mestarien liigassa, jossa hän teki kaudella 2008–2009 hattutempun ottelussa tanskalaista Aalborgia vastaan. 
16. kesäkuuta 2010 Llorente teki sopimuksen kasvattajaseuransa Real Sociedadin kanssa, joka palasi kaudeksi 2010–2011 maan pääsarjaan. Joukkue maksoi hänestä 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Llorente on pelannut myös Baskimaan epävirallisessa maajoukkueessa.
Hugo Aattela

Hugo Emil Aattela (vuoteen 1921 Virtanen, 13. heinäkuuta 1897 Hollola – 7. joulukuuta 1959 Lahti) oli suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysvaikuttaja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1929–1945 ja 1949–1951. Hän oli myös Suomen Veturimiesten Liiton pitkäaikainen liittosihteeri. Sosialidemokraateissa Aattela edusti Väinö Tanneria kannattanutta puolueen oikeistosiipeä. Hän muutti sukunimensä Virtasesta Aattelaksi osoittaakseen omistautumista työväenaatteelle.
Elämä.
Hugo Aattelan vanhemmat olivat Hollolan Okeroisessa syntynyt työmies Kustaa Emil Virtanen (synt. Nikula, 1866-1943) ja Ida Maria Eriksson (1870-1949). Kansakoulun jälkeen hän oli kuusi vuotta metallimiehenä suorittaen työn ohessa ylemmän käsityöläiskoulun. Vuodesta 1920 Aattela toimi SDP:n Pohjois-Savon, Varsinais-Suomen ja Pohjois-Hämeen piirisihteerinä ja luennoitsijana. Lisäksi hän oli Kuopiossa ilmestyneen "Savon Työmiehen" päätoimittajana 1921. Vuosina 1925-1926 Aattela suoritti Työväen Akatemian kurssin. Tampereella asunut Aattela nousi kansanedustajaksi varasijalta Iida Vihurin kuoltua syyskuussa 1929. Hän uusi paikkansa neljästi ja istui eduskunnassa vuoteen 1945. Huhtikuussa 1949 Aattelasta tuli jälleen kansanedustaja, kun Alpo Lumme siirtyi maaherraksi. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1925, 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950. 
Vuosina 1941-1955 Aattela toimi muiden tehtäviensä ohella Suomen Veturimiesyhdistyksen (myöh. Suomen Veturimiesten Liitto) sihteerinä ja "Veturimies"-lehden päätoimittajana. Hän vei ammattikuntayhdistyksenä toiminutta järjestöä osaksi ay-liikettä ja SAK:n jäsenyyttä, mikä toteutui vuonna 1943. Vaikka Aattelalla ei ollut taustaa rautateillä, hänen luonnehdittiin olleen "enemmän veturimies kuin monet veturimiehet itse". Sotien jälkeen Aattela oli yksi liiton voimahahmoista puheenjohtaja Gösta Widingin ja kansanedustaja Onni Peltosen ohella. 
Aattela vaikutti innokkaasti myös raittiusliikkeessä. Hän kannatti kieltolakia ja piti raittiusaatteen edistämistä ay-liikkeen velvollisuutena. AAttela oli Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliiton puheenjohtaja 1950-1957 sekä Suomen Raittiusjärjestöjen Liiton hallituksen jäsen. Lisäksi hän toimi sosialidemokraattisen raittiusliiton yhteyteen perustetun Kansan Raittiusavun puheenjohtajana. Aattela kuoli 62-vuotiaana joulukuussa 1959. Hänet on haudattu Lahden Läntiselle hautausmaalle.
Perhe.
Hugo Aattelan puoliso oli Kärkölässä syntynyt Lyyli Maria Virtanen (1900-1984), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1922. Perheessä oli kolme lasta. Heidän poikansa on kaupunginjohtaja Kalervo Aattela.
Tiaismalurit

Tiaismalurit (Acanthizidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä esiintyy luonnonvaraisina ainoastaan Australaasiasta. Tiaismalurit ovat pieniä tai keskikokoisia lintuja, joiden koko vaihtelee lajista riippuen kahdeksasta 19 senttimetriin. Tiaismalureilla on lyhyet pyöreäkärkiset siivet ja melko lyhyt pyrstö. Niiden yleisväritys on arkinen, yleensä ruskea. Keijumalureita lukuun ottamatta tiaismalurit ovat heikohkoja lentäjiä, ja ne syövät hyönteisiä ja selkärangattomia. Pesät ovat kupolimaisia ja sijaitsevat yleensä puussa tai pensaassa. Jotkut lajit pesivät myös maassa. Pesässä on tyypillisesti kaksi valkoista tai kellanruskeaa munaa, vain naaras hoitaa poikasia.
Tiaismalureihin kuuluu 13 sukua ja 59 lajia .
Mika Lipponen

Mika Lipponen (s. 9. toukokuuta 1964 Kaarina) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Ura.
Lipponen teki liigadebyyttinsä TPS:n riveissä 10. toukokuuta 1981 ottelussa RoPSia vastaan ja teki samalla myös ensimmäisen liigamaalinsa. Hän saavutti TPS:ssä Mestaruussarjan hopeaa kaudella 1984 ja sarjan maalikuninkuuden hän voitti kausilla 1983 ja 1984. Suomen pääsarjatasolla hän pelasi kaikkiaan 90 ottelua ja teki 57 maalia. Lipponen edusti TPS:ää vuoteen 1985 asti, minkä jälkeen hän siirtyi ulkomaille.
Lipposen ensimmäinen joukkue ulkomailla oli RCD Mallorca, joka tuolloin pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Muun muassa kieliongelmat kuitenkin vaikeuttivat sopeutumista paikalliseen elämänmenoon ja kun Lipposen joukkueeseen hankkinut valmentaja sai potkut, oli myös hänen aika siirtyä muualle. Uudeksi osoitteeksi varmistui jo joulukuussa 1985 Alankomaiden Enschede ja paikallinen pääsarjajoukkue FC Twente. Twentessä Lipponen pelasi viiden kauden ajan ja otti kaudella 1989–1990 joukkueineen osaa myös UEFA Cupiin. Twenten-vuosinaan Lipposesta kehittyi entistä monipuolisempi hyökkääjä, sillä kärkimiehen paikan lisäksi hän pelasi paljon myös laidalla, josta hän pystyi ottamaan osaa pelinrakentamiseen ja luomaan maalintekopaikkoja joukkuetovereilleen. Lipponen oli yksi ensimmäisistä Alankomaissa menestyksekkäästi pelanneista suomalaisista.
Vuoden 1989 lopulla Lipponen siirtyi Sveitsiin pääsarjajoukkue FC Aarauhun. Alankomaihin verrattuna Sveitsin taktisesti köyhempi, mutta huomattavasti fyysisempi peli tarjosi uusia haasteita. Aarausta Lipponen palasi vuonna 1992 muutaman ottelun ajaksi kasvattajaseuransa TPS:n joukkueeseen ja uransa viimeiset vuodet hän pelasi Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FC Emmenin joukkueessa.
Suomen maajoukkueessa Lipponen pelasi vuosina 1983–1991 ja teki 46 ottelussa 11 maalia. Lipposen pelaajaura päättyi takareisivammaan vuonna 1995. Loukkaantumisen jälkeen hän ryhtyi Emmenin kykyjenetsijäksi ja on sittemmin toiminut useita vuosia vastaavassa tehtävässä Feyenoordin organisaatiossa. Myös hänen veljensä Juha ja Kimmo ovat entisiä jalkapalloilijoita.
Jaana Laitinen-Pesola

Jaana Kristiina Laitinen-Pesola (o.s. "Laitinen", s. 6. syyskuuta 1958 Pori) on suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistystoimija. Hän oli kokoomuksen kansanedustaja vuosina 2015–2019 ja Porin kaupunginvaltuutettu vuodesta 2013. Hän toimi kaupunginhallituksen puheenjohtajana 2013–2015.
Vuosina 1997–2013 Laitinen-Pesola oli sosiaali- ja terveysalan ammattijärjestö Tehyn puheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on sairaanhoitaja ja terveydenhuollon maisteri.
Ura.
Koulutus ja työura.
Laitinen-Pesola valmistui ylioppilaaksi porilaisesta Riihikedon lukiosta vuonna 1977, sairaanhoitajaksi vuonna 1979 ja kirurgian erikoissairaanhoitajaksi vuonna 1981 Porin sairaanhoito-oppilaitoksesta. Vuonna 1996 hän valmistui terveydenhuollon maisteriksi Tampereen yliopistosta. Laitinen-Pesola työskenteli sairaanhoitajana Satakunnan keskussairaalassa 1981–1984 ja osastonhoitajana 1986–2001.
Vuosina 1989–1993 Laitinen-Pesola oli Tehyn liittovaltuuston jäsen ja vuosina 1993–1997 varapuheenjohtaja. Vuonna 1997 hänet valittiin Tehyn puheenjohtajaksi. Vuonna 2007 käytiin Tehyn työtaistelu, jossa Tehy uhkasi joukkoirtisanoutumisilla. Hänet valittiin vuoden 2007 Eevaksi, sillä lehden mukaan Laitinen-Pesola selvisi voittajana sairaanhoitajien palkkakiistassa, mitä lehti nimitti ”vuosisadan teoksi naisvaltaisten alojen hyväksi”.
Joulukuussa 2011 Laitinen-Pesola ilmoitti jättävänsä Tehyn puheenjohtajuuden kesällä 2013. Vuosina 1997–2013 hän oli myös STTK:n varapuheenjohtaja. Marraskuussa 2013 Laitinen-Pesola siirtyi Hoiva-alan Palveluntuottajat ry:n toiminnanjohtajaksi. Hän erosi tehtävästä toukokuussa 2015 tultuaan valituksi eduskuntaan.
Politiikka.
Laitinen-Pesola toimi Porin kaupunginvaltuutettuna 1993–1997 ja kaupunginhallituksessa vuonna 1997. Vuosina 1997–2001 hän oli Satakunnan maakuntavaltuuston jäsen. Laitinen-Pesola valittiin uudelleen Porin valtuutetuksi vuoden 2012 kunnallisvaaleissa ja jatkokaudelle vuoden 2017 kuntavaaleissa.
Vuosina 1996–1997 Laitinen-Pesola toimi kokoomuksen puoluevaltuuston varapuheenjohtajana ja 2002–2004 puheenjohtajana.
Tammikuussa 2008 Ilta-Sanomien teettämässä lukijakyselyssä Laitinen-Pesola oli Vuoden poliitikko 2007.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Laitinen-Pesola valittiin kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä 3 483 äänellä. Syksyllä 2015 hän kritisoi hallituksen aikomuksia heikentää työehtoja.
Laitinen-Pesola ei lähtenyt ehdolle eduskuntavaaleissa 2019.
Kuopion kaupungintalo

Kuopion kaupungintalo sijaitsee Kuopion keskustassa torin laidalla Multimäen kaupunginosassa. Kaupungintalon rakentaminen alkoi vuonna 1882 ja talo valmistui 1886. Talon ovat suunnitelleet F. A. Sjöström ja J. Stenbäck.
Valmistuttuaan se hallitsi suvereenisti kauppatorin pohjoisreunaa, torin ympäristö oli vielä tuolloin muuten täysin puutalovoittoista. Tilamuutokset olivat yleisiä talon ensimmäisinä vuosikymmeninä. Talon ensimmäisessä kerroksessa ehti toimia muun muassa ravintola, lukusali ja kansankirjasto. 
Talon suunnittelu käynnistyi jo vuonna 1875, suunnittelusta järjestettiin tuolloin myös kilpailu, mutta kaikki kilpailutyöt päätettiin hylätä. Myöhemminkin tontti on ollut useiden toteutumattomien suunnitelmien kohteina. Vuonna 1917 ja 1921 laadittiin piirustukset kaupungintalon laajentamiseksi, ja vuonna 1951 Alvar Aalto suunnitteli kaupungintalon taakse konsertti- ja teatteritalon. Mitkään näistä suunnitelmista eivät toteutuneet.
Mambo (tanssi)

Mambo on Kuubassa 1930- ja 1940-luvulla kehittynyt tanssi ja musiikkilaji. Sen teki kansainvälisesti tunnetuksi Pérez Prado, joka levytti vuonna 1948 muun muassa kappaleet ”Mambo no. 5”, ”Mambo no. 8” ja ”Mambo Jambo”. Hänen orkesterisovituksensa perustuivat kirkuvien trumpettien ja pehmeämpien saksofonien väliseen kontrastiin, yllättäviin kenraalitaukoihin ja niissä kuultaviin Pradon huudahduksiin. Muita mamboa tunnetuksi tehneitä yhtyeenjohtajia olivat Tito Puente ja Tito Rodriguez. Mambon keskuspaikaksi nousi New Yorkin Palladium-tanssisali, josta se levisi 1950-luvun alkupuolella levytysten myötä monien maiden muotitanssiksi. Myöhempi tanssi salsa perustuu paljolti mamboon, mutta myös cha-chaan.
Suomalaisia mambolevytyksiä.
Mambo nousi Suomessa suosioon 1950-luvun puolessavälissä, jolloin levytettiin monia iskelmiä sillä rytmillä ja nimellä. Näitä olivat Olavi Virran esittämä ”Mambo italiano” (Bob Merrill – Olavi Linnus), Reino Helismaan suomeksi sanoittamat ”Esimerkiksi mambo” ja ”Mambo mambo kuu on kirkas” sekä italialaisen näyttelijättären mukaan nimetty ”Silvana Mangano mambo”. Suosiota sai myös Taru Pyhälän esittämä parodinen ”Savonmuan mambo”, jonka sävelsi Harry Bergström ja sanoitti Jaakko Merenheimo.
Kategorinen arvostelma

Kategorinen arvostelma on arvostelma, joka myöntää tai kieltää predikaatin subjektilta. Arvostelmamuoto tarkoittaa tällaisen arvostelman syllogistista muotoa.
Perinteisen logiikan arvostelmamuodot.
Perinteisessä aristoteelisessa logiikassa arvostelman arvostelmamuoto määräytyy sen perusteella, millainen syllogistinen suhde arvostelman subjektin ja sen predikaatin välillä on. Tällaisessa logiikassa tarkastellaan arvostelmia, jotka ovat muotoa ”S on P”, missä ”S” on subjektitermi ja ”P” on predikaattitermi. Tätä perusmuotoa voidaan laajentaa seuraavilla neljällä tavalla:
1. Lisäämällä arvostelmaan kvantiteetti: predikaattitermi predikoidaan kaikista, joistakin tai jostakin yhdestä tietystä oliosta.
2. Lisäämällä arvostelmaan kvaliteetti: predikaattitermi myönnetään tai kielletään subjektitermistä.
Laajennoksilla (1) ja (2) saadaan seuraavat muodot:
3. Lisäämällä arvostelmaan modaliteetti: arvostelma on joko apodiktinen eli välttämätön, problemaattinen eli mahdollinen tai assertorinen eli aktuaalinen.
4. Erottamalla kategorinen arvostelmamuoto disjunktiivisesta ja hypoteettisesta arvostelmamuodosta ("consequentia").
Kantin kategoriset arvostelmamuodot.
Immanuel Kant esitti teoksessaan "Puhtaan järjen kritiikki" arvostelmamuotojen luettelon, joka kuvasi perinteisen logiikan täydellisimmässä muodossaan. Kantin järjestelmän mukaisesti jokaisella arvostelmalla on neljä momenttia, yksi kustakin kolmen momentin ryhmästä:
Kvantiteetti:&lt;br&gt;
universaalinen (Jokainen S on P)&lt;br&gt;
partikulaarinen (Joku S on P)&lt;br&gt;
singulaarinen (Tietty S on P)&lt;br&gt;
Kvaliteetti:&lt;br&gt;
affirmatiivinen (S on P)&lt;br&gt;
negatiivinen (S ei ole P)&lt;br&gt;
ääretön (S on ei-P)&lt;br&gt;
Relaatio:&lt;br&gt;
kategorinen (S on P)&lt;br&gt;
hypoteettinen (Jos S, niin P)&lt;br&gt;
disjunktiivinen (S tai P)&lt;br&gt;
Modaliteetti:&lt;br&gt;
assertorinen (S on P)&lt;br&gt;
apodiktinen (S on välttämättä P)&lt;br&gt;
problemaattinen (S voi olla P)&lt;br&gt;
Arvostelma voi siis olla esimerkiksi universaalinen, negatiivinen, kategorinen ja problemaattinen: "Jokainen S ei voi olla P".
Lesket

Lesket (Viduidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Afrikasta. Leskien yleisväritys on usein musta tai indigonvärinen. Lintujen pyrstö on hyvin pitkä, ja linnut ovat siemensyöjiä. Lesket ovat pesäloisia, eli ne eivät haudo eivätkä huolehdi omista poikasistaan, vaan munivat toisten lintulajien pesiin. Lesket munivat munansa loistopeippojen pesiin, usein vielä ruusupeippojen tai palettipeippojen pesiin. Lesket eivät kuitenkaan tuhoa isäntälajin munia, vaan pesään ainoastaan lisääntyy 2–4 valkoista munaa. Isäntälajin ja leskien munia ei erota helposti toisistaan, mutta leskien munat ovat hieman suurempia.
Leskiin kuuluu 2 sukua ja 20 lajia. Leskiin kuuluu 19 lajia, ja kutojaleski muodostaa oman sukunsa.
Erkki Wessman

Erkki Olavi Wessman (27. kesäkuuta 1931 Ulvila – 5. elokuuta 2011 Tampere) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän työskenteli muun muassa "Hymyn" ja "Alibin" toimittajana.
Ura.
Wessman työskenteli aluksi kirjatyöntekijänä ja sitten toimitussihteerinä ja kirjoittavana toimittajana Porissa ilmestyneessä "Satakunnan Työssä". Hän oli kirjoittajayhdistys Manuscript 63:n perustajajäsen. Mentyään naimisiin näyttelijä Tuija Vuolteen kanssa Wessman muutti 1960-luvun puolivälissä Tampereelle ja siirtyi "Hymy"-lehden palvelukseen. Wessman jatkoi yhteiskuntaa luotaavana monipuolisena kirjoittajana, ja hänet tunnettiin muun muassa Irwin Goodmanin luottotoimittajana.
Wessman kirjoitti useita tietokirjoja ja romaaneita sekä lisäksi näytelmiä televisiolle ja teatteriin.
Lesket (suku)

Lesket ("Vidua") on pienikokoisten varpuslintujen suku. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Afrikasta. Leskien yleisväritys on usein musta tai indigonvärinen. Lintujen pyrstö on hyvin pitkä, ja linnut ovat siemensyöjiä. Lesket ovat pesäloisia, eli ne eivät haudo eivätkä huolehdi omista poikasistaan, vaan munivat toisten lintulajien pesiin. Lesket munivat munansa loistopeippojen pesiin, usein vielä ruusupeippojen tai palettipeippojen pesiin. Lesket eivät kuitenkaan tuhoa isäntälajin munia, vaan munivat sinne 2–4 valkoista munaa alkuperäisten lisäksi. Isäntälajin ja niitä hieman suurempia leskien munia ei erota helposti toisistaan kuin kokonsa puolesta.
Leskiin kuuluu 19 lajia.
Leo Anttila

Leo Otto Anttila (20. huhtikuuta 1903 Tampere – 7. elokuuta 1967 Kotka) oli suomalainen kirjailija ja lakimies. Hän kirjoitti vuonna 1948 sanat Kotkan ruusu -lauluun, joka esitettiin alun perin "Kotkan Laulu" -kabareen yhteydessä.
Anttilan vanhemmat olivat suomentaja Werner Anttila ja kirjailija Selma Anttila. Hänen sisarensa oli tekstiilitaiteilija Eva Anttila.
Robert Hood

Robert Hood (s. 1965) on yhdysvaltalainen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ. Hänet tunnetaan erityisesti työstään minimalistisen teknomusiikin parissa. Hood oli myös mukana perustamassa detroitilaista Underground Resistance -kollektiivia "Mad" Mike Banksin ja Jeff Millsin kanssa 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Muutamaa vuotta myöhemmin, jo UR:n jätettyään, hän perusti oman levymerkin nimeltään M-Plant. Hänen levytyksiään on julkaistu M-Plantin lisäksi ainakin Millsin Axisilla, Juan Atkinsin Metroplexilla ja eurooppalaisella Tresorilla.
McLaren MP4/3

McLaren MP4/3 (McLaren Project 4, 3rd design) on Formula 1 -auto, jolla Marlboro McLaren International -talli kilpaili kaudella . Auton suunnitteli amerikkalainen Steve Nichols. Voimanlähteenä autossa oli TAG-Porschen valmistama 1,5 -litrainen kuusisylinterinen tuplaturbomoottori. Autoa ajoivat kilpailuissa Alain Prost ja Stefan Johansson. 
Menestys.
Hallitsevana maailmanmestarina kauteen lähtenyt ranskalainen Alain Prost voitti autolla kuudestatoista kilpailusta kolme. Ensimmäinen voitti tuli heti kauden avanneesta Brasilian GP:sta. Toisen kerran Prost voitti kauden kolmannen kilpailun, Belgian GP:n, ja viimeisen kerran hän voitti autolla Portugalin GP:ssa.
Paalupaikka-aikaan ei kumpikaan kuljettaja pystynyt kertaakaan, mutta Prost ylsi kuitenkin kolmesti toisen lähtöruutuun. Lisäksi hän ajoi kaksi kilpailun nopeinta kierrosta.
Valmistajien MM-sarjassa McLaren sijoittui toiseksi 76 pisteellä.
Recuerdos de la Alhambra

Recuerdos de la Alhambra (suom. "Muistoja Alhambrasta") on espanjalaisen kitaristin ja säveltäjän Francisco Tárregan säveltämä kitarateos. Sävellyksen nimi viittaa Granadassa Etelä-Espanjassa sijaitsevaan Alhambran palatsiin.
Recuerdos de la Alhambra on kenties tunnetuin esimerkki klassisen kitaran tremolo-tekniikasta, jossa peukalo soittaa ensin bassosävelen ja nimetön, keskisormi ja etusormi toistavat kolme kertaa saman melodiasävelen. Nopeasti soitettuna tämä luo vaikutelman jatkuvasta melodiaäänestä, vaikka todellisuudessa kyse on saman sävelen nopeasta toistosta. Recuerdos de la Alhambra alkaa a-mollissa, mutta tahdissa 21 sävellaji vaihtuu A-duuriin. Sävellys on 58 tahdin mittainen, sen tahtilaji on 3/4 ja esitysmerkintä andante.
Arto Tuovinen

Arto Juha Ensio Tuovinen (19. tammikuuta 1933 Tammisaari – 17. elokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.
Arto Tuovinen pääsi ylioppilaaksi 1953 Vaasanrinteen yhteiskoulusta Helsingissä. Samana vuonna hän voitti Nuoren Voiman Liiton henkisissä kilpailuissa novellisarjan, julkaisi esikoisromaaninsa "Me hiivimme öisin" ja aloitti toimittajana Ilta-Sanomissa. Tuovinen oli toimittajana ja toimitussihteerinä Ilta-Sanomissa 1953–1957, Seura-lehden toimittajana 1957–1960, Uusi Suomi-lehden ulkomaantoimittajana 1960–1961, Seura-lehden päätoimittajana 1962–1965 ja sen jälkeen vuodesta 1965 taas Uuden Suomen ulkomaantoimittajana. Tuovinen kuoli 1968 35-vuotiaana verenpainetautiin.
Tuovinen julkaisi vuosina 1966-1968 kolme jännitysromaania joissa päähenkilönä oli neuvostoliittolainen vakooja Boris Stolitsky. Kahdessa ensimmäisessä kirjassa ("Muista minua tuonelassa" ja "Tervetuloa Moskovaan, Bormann") Stolitskyn vastapelurina oli Martin Bormannin johtama salainen "Das Reich" -niminen natsijärjestö ja kolmannessa kirjassa "Rhodoksella polttaa, Boris Stolitsky" tapahtumat liikkuivat asekaupan alueella.
Tuovinen käänsi myös suomeksi muun muassa James Hadley Chasen ja Mickey Spillanen dekkareita.
DVD (Mokoma)

DVD on Mokoma-yhtyeen DVD-julkaisu vuodelta 2004. Se sijoittui parhaimmillaan Suomen DVD-listan ensimmäiseksi ja palkittiin vuonna 2006 kultalevyllä.
DVD:n rungon muodostaa "Mäntit tien päällä" -kiertuedokumentti, joka sisältää 19 kappaletta livesoittoa yhtyeen kolmesta esiintymisestä vuosilta 2003 ja 2004. Konsertit esittelevät yhtyeen varsin erilaisissa olosuhteissa: metallifestivaalin päälavalla, kongressikeskuksen suuressa salissa ja ahtaassa klubissa. Konserteista ensimmäisessä mukana on vielä yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla bassoa soittanut Heikki Kärkkäinen. Livesoiton lomassa kuvataan yhtyeen kiertue-elämää tien päällä ja konserttipaikkojen takahuoneissa, ja dokumentin lopuksi yhtye vetäytyy rantamökille pohtimaan mennyttä ja tulevaa.
Lisämateriaalina DVD:llä on kuusi musiikkivideota yhtyeen uran varrelta sekä kolme audioraitaa, joista yksi on "Tämän maailman ruhtinaan hovi" -albumilta pois jäänyt ennenjulkaisematon ”Uusi Aatami, uusi Eeva”.
DVD:tä on arvioissa kiitetty muun muassa monipuolisuudestaan sekä yhtyeen karjalaishuumorin esiintuomisesta.
Sisältö.
Keikkareissu: "Mäntit tien päällä"
Promovideot
Audioraidat
Yhtyeen kokoonpano.
Tuska-esiintymisessä bassoa soittaa Heikki Kärkkäinen.
Odd Hassel

Odd Hassel (17. toukokuuta 1897 Oslo, Norja – 11. toukokuuta 1981 Oslo, Norja) oli norjalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1969 varausta siirtävien yhdisteiden tutkimuksesta. Hän sai palkinnon puoliksi Derek Bartonin kanssa.
Hassel aloitti kemian, matematiikan ja fysiikan opinnot Oslon yliopistossa vuonna 1915 ja hän valmistui sieltä vuonna 1920. Oltuaan vuoden Etelä-Euroopassa hän vietti jonkin aikaa Münchenissä professori Kazimierz Fajansin johtamassa laboratoriossa. Siellä hän tutki adsorptioindikaattoreita. Muutettuaan Berliiniin Hassel työskenteli Kaiser Wilhelm -instituutissa röntgenkristallografian parissa. Siellä ollessaan hän saavutti filosofian tohtorin arvon Fritz Haberin johdolla. Vuosina 1925-1964 hän toimi Oslon yliopistossa.
Hasselin päämielenkiinto suuntautui epäorgaaniseen kemiaan. 1930-luvulta eteenpäin hän tutki myös orgaanisten yhdisteiden kuten sykloheksaanin ja samankaltaisten yhdisteiden rakenteita. Hassel oli juuri julkaissut pienen tutkimuksen sykloheksaanin konformaatioisomeereista, kun natsit veivät hänet Grinin keskitysleirille. Hän vapautui sieltä vuonna 1944.
1950-luvulla Hassel aloitti tutkimukset varausta siirtävien yhdisteiden rakenteista.
Gaspard Ulliel

Gaspard Ulliel (25. marraskuuta 1984 Boulogne-Billancourt, Ranska – 19. tammikuuta 2022 Grenoble, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä ja malli. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat Hannibal Lecter elokuvassa "Nuori Hannibal" ja Manech elokuvassa "Pitkät kihlajaiset".
Ulliel loukkaantui vakavasti lasketteluonnettomuudessa 18. tammikuuta 2022. Hän kuoli seuraavana päivänä sairaalassa Grenoblessa.
Palkinnot.
Ulliel oli ehdokkaana Lupaavimman näyttelijän César-palkinnon saajaksi vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2004 hän voitti kyseisen palkinnon elokuvasta "Pitkät kihlajaiset".
Festimad

Festimad on Madridin alueella Espanjassa vuodesta 1994 lähtien järjestetty vaihtoehtomusiikkiin keskittynyt festivaali. Tapahtuma on nykyään kaksipäiväinen ja se sijoittuu yleensä toukokuun viimeiseen viikonloppuun. Samaan aikaan järjestetään myös useita rinnakkaistapahtumia kuten Performa, Graffiti, Universimad, Fotomad ja Cinemad. Festimad on Festival Internacional de Benicàssimin ohella Espanjan vanhimpia rockfestivaaleja.
Festimadin järjestää voittoa tavoittelematon kulttuuriyhdistys CreAcción, joka toimii Madridin alueen kulttuuri- ja liikuntaviraston alaisuudessa.
Benetton B187

Benetton B187 on Formula 1 -auto, jolla Benetton Formula -talli kilpaili kaudella . Auton suunnittelusta vastasi Rory Byrne ja se oli historian toinen Benettonin valmistama F1-auto. Voimanlähteenä autossa oli Fordin valmistama 1,5-litrainen kuusisylinterinen tuplaturbomoottori. Autoa ajoivat kilpailuissa italialainen Teo Fabi ja belgialainen Thierry Boutsen. 
Saavutukset.
Molemmat kuljettajat ylsivät autolla kertaalleen palkintosijoille. Boutsen ajoi kolmanneksi Itävallan GP:ssa ja Fabi ajoi myös kolmanneksi kauden päättäneessä Australian GP:ssa.
San Marinon GP:ssa Fabi osoitti hyvää vauhtiaan ajamalla kilpailun nopeimman kierroksen. Tallin kauden parhaasta aika-ajosijoituksesta vastasi kuitenkin Boutsen ajamalla kolmanteen lähtöruutuun Japanin GP:ssa. Boutsen olikin yleensä vahvempi aika-ajoissa, kun hän päihitti Fabin 13 kertaa 16 mahdollisesta.
Valmistajien MM-sarjassa Benetton sijoittui viidenneksi 28 pisteellä.
Ješiva

Ješiva () on juutalainen koulu, jossa voi opiskella Tooraa, Mišnaa ja Talmudia. Tavallisesti ješivat ovat ortodoksijuutalaisia, pojille ja miehille tarkoitettuja instituutioita. Vastaava tytöille ja naisille tarkoitettu oppilaitos on midraša, vaikka nykyään ješiva-sanaa voidaan käyttää myös kouluista, joissa opiskelee naisia.
Käsite "ješiva ketana" ("pieni ješiva") viittaa nuoremmille, noin lukioikäisille pojille tarkoitettuun kouluun, "ješiva gedola" ("suuri ješiva") taas tätä vanhempien oppilaiden oppilaitokseen. Jo naimisissa olevien miesten ješivaa kutsutaan nimellä "kollel".
Perinteisesti kaupungin rabbi saattoi pitää synagogan yhteydessä koko- tai osapäiväisiä oppilaita, joiden elatus maksettiin yhteisön varoista. Päätettyään opintonsa nämä oppilaat saattoivat halutessaan jatkaa rabbeiksi opiskelua.
HL Rannikko

HL "Rannikko (aikaisemmat nimet Luoto vuoteen 1920 saakka, ja Rannikko I" vuoteen 1932 saakka) oli Perämeren yhteysalusliikenteeseen tarkoitettu pieni höyrylaiva, joka rakennettiin Oulun Konepajalla järjestysnumerolla 114 ja laskettiin vesille elokuussa 1911. Luovutuksen yhteydessä laivalla tehtiin koeajo Oulujokisuistosta Laitakariin, jolloin matkalla oli mukana omistajien ja konepajan edustajien lisäksi sanomalehtitoimittajia.
Aluksen pituus oli 65 jalkaa ja kuusi tuumaa, suurin leveys oli 14 jalkaa ja suurin syväys kaksi ja puoli jalkaa. Aluksen höyrykoneen teho oli 60 indikoitua hevosvoimaa, suurin nopeus noin kymmenen solmua (noin 18,5 km/h), ja se saattoi kuljettaa 97 matkustajaa.
Vuoteen 1920 saakka alusta käytettiin pääasiassa Oulun ja Hailuodon väliseen yhteysliikenteeseen. Kahdesti viikossa alus lisäksi poikkesi Lumijoella. Kun Hailuodon Höyryveneosuuskunnan tilaama uusi HL "Hailuoto" aloitti liikennöinnin Hailuodon ja Oulun kauppatorin välillä vuonna 1920, siirtyi HL "Luoto" Oulun ja Iin väliselle rannikkoreitille, ja sen nimeksi tuli aluksi "Rannikko I" ja vuonna 1932 nimi muutettiin edelleen muotoon "Rannikko".
Outworld (yhtye)

Outworld on progressiivinen metallia soittava yhtye.
Sen toiminta aloitettiin 1997 kitaristi Rusty Cooleyn johdolla.
Historia.
Yhtyeen ensimmäinen kokoonpano oli pianisti Bobby Williamson, kitaristi Rusty Cooley,
rumpali Darren Davis ja basisti Brent Marches.
Ensimmäiseksi he tekivät instrumentaalista musiikkia.
Thunder Seven

Thunder Seven on Triumphin seitsemäs studioalbumi. Albumi on julkaistu 1984. 
Thunder Seveniä on myyty huhtikuuhun 2003 mennessä yli 500 000 kappaletta.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet Emmett, Levine and Moore.
Keijo Parkkunen

Keijo Parkkunen (7. helmikuuta 1927 Viipuri – 26. huhtikuuta 2020 Turku) oli turkulainen itseoppinut harrastajatutkija ja näennäistieteilijä, joka kiisti jääkausien olemassaolon muun muassa vuonna 1984 ilmestyneessä teoksessaan "Sadan vuoden harha-askel". Parkkusen mukaan avaruudesta valtavalla nopeudella syöksyneet vesimassat muovasivat monet jääkauden jäljiksi tulkitut muodostumat, kuten pirunpellot, hiidenkirnut ja silokalliot, sekä aiheuttivat vedenpaisumuksen. Aiemmin vesi olisi Parkkusen mukaan kiertänyt maapalloa kehänä, joka olisi suojellut maan pintaa kosmiselta säteilyltä. Tämä selittäisi myös Vanhan testamentin ihmisten pitkät, usean sadan vuoden elinajat. Parkkunen nojasi esityksissään jääkautta vastustaviin eri tieteilijöihin, mm. Henry Howorthiin.
Arvostelijoiden mielestä Parkkusen väitteet jääkauden mahdottomuudesta ovat enimmäkseen tieteellisesti kestämättömiä ja perustuvat pääosin puutteelliseen ja vanhentuneeseen tietämykseen.
Parkkunen tyhjenteli hiidenkirnuja niitä täyttäneistä aineksista todistaakseen käsityksensä niiden synnystä. Hiidenkirnujen synty on hänen mielestään vaatinut suuren kuumuuden ja paineen. Parkkusen mukaan hiidenkirnut syntyivät avaruudesta syöksyneiden, sähköisesti varautuneiden pyörivien vesipatsaiden poraamina.
Parkkunen rakensi maaliskuussa 1981 Pyhätunturin laelle jääkuutioista pyramidin tarkoituksenaan todistaa, ettei tunturin laella oleva jää sula Lapin lyhyen kesän aikana. Jääkuutiot sulivat kuitenkin jo heinäkuussa, kaksi kuukautta lumien jälkeen. Parkkunen katsoi jään hitaan sulamisen joka tapauksessa todistavan, ettei pientä jääpyramidia paljon suurempi jääkauden mannerjäätikkö olisi voinut sulaa Lapin leveysasteilla. 70 kuutiometrin kokoisen pyramidin säilyminen juhannuksen yli oli hänen mielestään positiivinen tulos.
Hiidenkirnututkimuksia.
Runosmäki.
Vuonna 1982 Parkkunen sai sakot Turun Runosmäen pirunpellon tutkimisesta kaivinkoneella, koska kyse oli kaupungin alueella olevasta maisemanähtävyydestä. Parkkunen oli aikonut osoittaa pirunpellon olevan tosiasiassa valtava hiidenkirnu, jollaisen syntyä jääkausiteoria ei pystyisi selittämään.
Pirunpesä.
Parkkusen aloitteesta tyhjennettiin vuonna 1997 Etelä-Pohjanmaalla Jalasjärven Ylivallin kylässä sijaitseva 14 metrin läpimittainen, 23 metriä syvä Pirunpesä. Tyhjennys toteutettiin yhdessä Spede Pasasen ja Jalasjärven kunnan kanssa. Pirunpesä on geologien tutkimuksissa todettu todennäköisesti jääkautta edeltäväksi rapaumaonkaloksi.
Mannuistenvuori.
Helmikuussa 2008 Vakka-Suomen käräjäoikeus tuomitsi 81-vuotiaan Parkkusen sakkoihin Mietoisten Mannuistenvuoren hiidenkirnun merkitsemisestä maalilla. Parkkusen tarkoitus oli ollut opastaa siten aiheesta kiinnostuneita paikalle. Parkkunen ei maksanut sakkoja, jotka muunnettiin lopulta neljän päivän vankilatuomioksi.
Parkkunen valmisteli kevättalvella 2010 teoksestaan kolmatta, uudistettua painosta. Uutta teosta Parkkuselta ei tullut, mutta Jukka Nieminen julkaisi Parkkusen ajatuksia vuonna 2015 kirjassaan "Vaiettu muinaisuus".
Stages (Triumphin albumi)

Stages on Triumphin livealbumi. Muut kappaleet on nauhoitettu eri keikoilta 1981–1984. Albumilla on myös kaksi uutta studiokappaletta: "Mind Games" ja "Empty Inside". 
Kappaleet (re-masteroitu CD).
Kaikki kappaleet Emmett, Levine and Moore.
Gary Crosby

Gary Evan Crosby (27. kesäkuuta 1933 – 24. elokuuta 1995) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä, joka tunnetaan kumminkin paremmin kirjoittamistaan muistelmista isästään Bing Crosbysta.
Gary Crosby syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Pudottauduttuaan yliopistosta hän aikoi seurata isänsä jalanjälkiä viihdeteollisuudessa. Hän esiintyi 1940-, 1950- ja 1960-luvuilla veljiensä Phillipin, Dennisin ja Lindsayn kanssa harmoniamusiikkiryhmässä The Crosby Boys. Näyttelijänä hän esiintyi konstaapeli Ed Wellsinä NBC:n sarjassa "Adam-12".
Vuonna 1983, Bing Crosbyn kuoltua, Gary Crosby julkaisi omaelämäkertansa "Going My Own Way". Kirja kertoi muun muassa hänen äitinsä alkoholismista ja isänsä henkisestä ja fyysisestä kurituksesta. Erityisesti hänen veljensä Phillip kuitenkin väitti, ettei kurittaminen ollut niin kovaa kuin Gary oli kirjassa kertonut. Toiset veljet Lindsay ja Dennis kuitenkin vahvistivat Garyn kertomuksen: kumpikin teki itsemurhan myöhemmin.
Crosby poltti paljon ja kuoli Burbankissa, Kaliforniassa keuhkosyöpään vuonna 1995.
Robert Denning

Robert Denning (13. marraskuuta 1927 – 26. elokuuta 2005) oli yhdysvaltalainen sisustussuunnittelija. Hänen vuonna 1960 perustamansa Vincent &amp; Fourcade -suunnittelutoimiston töille luonteenomaisia piirteitä olivat värikkyys ja tuhlaileva ylellisyys.
Oskari Saari

Samu Oskari Saari (s. 23. lokakuuta 1975 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja Formula 1 - ja jääkiekkoselostaja. Hän selosti F1-kilpailuja MTV3- ja MTV3 MAX -kanavilla vuosina 2004–2016. Tammikuussa 2017 hän siirtyi MTV:ltä Moskito Television Oy:hyn urheilutuotannon johtajaksi ja vastaa Moskiton urheilusisällöistä sekä niiden kehittämisestä. Hän on myös toiminut "Tulosruudun" uutistenlukijana ja toimittajana sekä salibandytuomarina ja MTV3:n salibandyselostajana. Hän on antanut äänensä myös muun muassa elokuvissa "Autot 2" ja "Lentsikat" selostaja Oskari Kaasarille.
Poliittista historiaa Helsingin yliopistossa opiskellut Saari on naimisissa. Pariskunnalle syntyi tytär heinäkuussa 2009.
Saaren teos "Alkemisti – Petteri Nykyn tarina" oli ehdolla Vuoden urheilukirja 2011 -palkinnon saajaksi. 
Vuoden 2018 talviolympialaisissa Saari selosti miesten jääkiekon kaikki Suomen ottelut TV5:llä ja Eurosportilla.
Saari voitti vuonna 2023 salibandyssa SM-kultaa TPS:n joukkueessa, jonka apuvalmentaja hän on.
Vaya Con Dios

Vaya Con Dios () on belgialainen yhtye, jonka perustivat vuonna 1986 Dani Klein, Dirk Schoufs ja Willy Lambregt. Heidän ensimmäinen levynsä "Vaya Con Dios" myi useita miljoonia kappaleita ja nosti yhtyeen valtavirrasta poikkeavan tyylinsä avulla suoraan huipulle. Levy sisälsi kansainväliset hitit ”Just a Friend of Mine”, ”Don’t Cry for Louie”, ”Puerto Rico” ja ”Johnny”. Yhtyeen muita suuria hittejä ovat olleet hilpeä ”Nah Neh Nah” ja ”What’s a Woman (Night Owls)” sekä ”Heading for a Fall (Time Flies)” ja ”Don’t Break My Heart (Roots and Wings)”. Vaya Con Dios on saanut uransa aikana yli 60 kulta- ja platinalevyä. Suomessa yhtye on myynyt kultaa levyillään "Night Owls" ja "Vaya Con Dios". Yhteensä Vaya Con Dios on myynyt yli kahdeksan miljoonaa albumia ja kolme miljoonaa singlejulkaisua.
Historia.
Vokalisti Dani Klein (oikea nimi: Danielle Schoovaerts, syntyi 31. joulukuuta 1953) ja kitaristi Willy Lambregt olivat menestyneet jo ennen Vaya Con Diosia belgialaisessa indieyhtye Arbeid Adeltissa. Heillä oli yhteinen haave omanlaisestaan yhtyeestä, ja Kleinin aloitteesta he perustivat yhdessä Vaya Con Diosin kontrabasisti Dirk Schoufsin kanssa. Heidän ensimmäisellä albumillaan on monentyylistä musiikkia. Esimerkiksi latinosävytteinen "Just a Friend of Mine" oli suosittu Ranskassa. Ensimmäinen levy myi jo huikeita määriä, mutta lopullisen läpimurron yhtye teki toisella levyllään "Night Owls". Vuoteen 1990 mennessä Vaya Con Dios oli valloittanut koko Euroopan; sen levyjä myytiin miljoonittain ja konsertit olivat loppuunmyytyjä. Kaikki näytti menevän loistavasti, mutta yhtye alkoi murtua kuuluisuuden paineen alla. Willy oli jo jättänyt Vaya Con Diosin, koska se ei ollut hänen mielestään tarpeeksi Rock and rollia. Dirk ja Klein olivat naimisissa mutta erosivat. Seuraavana vuonna Dirk kuoli huumeiden ja alkoholin yliannostukseen. Klein jatkoi keikkailua vielä muutaman vuoden, mutta vetäytyi sitten julkisuudesta kyllästyneenä parrasvaloihin ja kiireiseen elämään. Vaya Con Dios jäi tauolle, mutta teki comebackin 2000-luvun alkupuolella. Uusin albumi "Comme on est venu" valmistui lokakuussa 2009.
Antonian linnoitus

Antonian linnoitus oli Juudean kuningas Herodesin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. rakennuttama neliönmuotoinen ja nelitorninen linnoitus Temppelivuorella Jerusalemissa. Linnoitus tuhoutui muun kaupungin mukana roomalaisten valloittaessa kaupungin ensimmäisen juutalaissodan kapinallisilta. Nykypäiviin linnoituksesta on säilynyt vain perusta. Kristillisessä perinteessä Antonia kuuluu Via Dolorosaan, sillä sen uskottiin mahdollisesti väärin olevan Jeesuksen tuomion lukupaikka ja ristinkannon ristintien alkukohta.
Kohde.
Antonian linnoitus sijaitsi nykyisen Temppelivuoren pohjoisosassa Jerusalemissa. Nykypäiviin linnoituksesta on jäänyt vain sen kallioon louhittu perusta. Tutkijat tietävät, miltä linnoitus on ilmeisesti aikanaan näyttänyt.
Historia.
Antonian linnoituksen rakennutti ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Juudean kuningas Herodes. Roomalaisten liittolainen Herodes oli menettänyt asemansa Juudean hallinnassa Parthialaisten nostaessa valtaistuimelle hänen vihollisensa Antigonoksen. Antoniuksen roomalaissotilaiden tukemana hän kuitenkin jälleenvalloitti Jerusalemin. Temppelivuorella sijainnut Barisin linnoitus tuhottiin. Sen tilalle Herodes rakennutti Temppelivuoren pohjoisosaan neliönmuotoisen ja neljä tornisen linnoituksen. Jykevä koko kaupunkia hallinnut linnoitus sai nimensä Herodesin roomalaisen suojelijan Antoniuksen mukaan. Herodes asui linnoituksessa yhdessä vaimonsa kanssa. Vaikka Herodes esiintyi usein kreikkalaisena hallitsijana, Antoniassa hän oli perinteinen juutalainen hallitsija, joka nimitti juutalaisten ylipapit ja luki Mooseksen lakia. Antonia muuttui entistä enemmän temppelin valvontaan, kun kaupungin uudeksi hallintokeskukseksi Herodes rakennutti suuren sitadellin vuonna 23 eaa.
Ensimmäisen juutalaissodan kynnyksellä Antonian linnoitus oli Jerusalemin pienen roomalaisen varuskunnan tukikohta. Kapinan syttyessä linnoituksen vain noin 600 roomalaista suostuivat poistumaan kaupungista turvatakeita vastaan. Tästä huolimatta heidät surmattiin kapinallisten ottaessa haltuunsa linnoituksen. Roomalaisten myöhemmin palatessa linnoitus ja kaupunki tuhottiin. Paikalle rakennettiin roomalaistyylinen uusi kaupunki Aelia Capitolina. 
Kun myöhemmin tiettävästi kalifi Muawiya rakennutti islamilaisen Temppelivuoren, vanhan Antonian linnoituksen kallioperustaa tasoitettiin. Islamilaisella kaudella kehittyi myös kristitty perinne, jonka mukaan Antonian linnoitus olisi ollut maaherran istuin, jolta Pontius Pilatus olisi antanut tuomionsa Jeesukselle. Antonian linnoituksen sijaintipaikka onkin osa perinteistä ristintiehen liitettyä Via Dolorosaa, vaikka se lieneekin todellisuudessa oleva virheellinen reitti.
Jaime Lucas Ortega y Alamino

Jaime Lucas Ortega y Alamino (18. lokakuuta 1936 Jagüey Grande, Matanzas, Kuuba – 26. heinäkuuta 2019) oli kuubalainen katolisen kirkon kardinaali. 
Papillisen koulutuksensa Ortega sai Kuubassa. Vuonna 1964 hänet nimitettiin papiksi. Myöhemmin hän toimi muun muassa San Carlosin ja San Ambrosion seminaarin professorina. Vuonna 1978 samana vuonna paaviksi noussut Johannes Paavali II kohotti Ortegan piispaksi, ja 1981 hän kohosi vielä Havannan arkkipiispaksi. 
Vuonna 1994 Ortegasta tuli Johannes Paavali II:n päätöksellä kardinaali. Vuonna 2005 Ortega osallistui valitsijana konklaaviin eli paavinvaaliin. Hän ei ollut erityisemmin ennakkosuosikki, eli nk. "papabile", vaikkakin hänet mainittiin paikoin mahdollisena ehdokkaana uudeksi paaviksi. Paavinistuimelle nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
Pula (rahayksikkö)

Pula on Botswanan rahayksikkö. Sen ISO 4217 -lyhenne on BWP. Pula-sana merkitsee tswanan kielellä sadetta. 
Rahayksikkö on ollut käytössä myös Zimbabwessa, jossa se sallittiin hyperinflaation vuoksi syyskuusta 2008 lähtien paikallisen rahayksikön heikentymisen takia. Vuonna 2019 Zimbabwe kielsi ulkomaalaisen rahan käytön.
Jean-Louis Schlesser

Jean-Louis Schlesser (s. 12. syyskuuta 1948 Nancy, Ranska) on entinen ranskalainen autourheilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -kilpailuun kausilla ja . MM-pisteitä hän ei saavuttanut.
Schlesser menestyi paremmin muissa rata-autoilusarjoissa.
Schlesser voitti kuuluisan Pariisi–Dakar-rallin vuosina 1999 ja 2000 Itse kehittelemällään autolla Schlesser-Renaultilla.
Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga

Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga (s. 29. joulukuuta 1942) on katolisen kirkon kardinaali. Tällä hetkellä hän työskentelee kardinaalintehtäviensä lisäksi Tegucigalpan arkkipiispana. Vuosina 1995–1999 hän toimi myös Latinalaisen Amerikan piispainkonferenssin puheenjohtajana. Kardinaali hän on ollut vuodesta 2001. 
Maradiaga on syntyjään hondurasilainen. Hän on opiskellut osan opinnoistaan myös ulkomailla, kuten El Salvadorissa ja Italiassa. Pappisvihkimyksensä hän sai 1970, ja myöhemmin hän kohosi aina arkkipiispaksi ja kardinaaliksi asti kirkon sisäisessä hierarkiassa. Johannes Paavali II:n kuoltua Maradiaga myös osallistui vuoden 2005 konklaaviin, jossa hänet mainittiin yhtenä mahdollisena paaviehdokkaana. Valituksi tuli kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, eli myöhempi paavi Benedictus XVI.
Saalinki

Saalinki on aluksen mastossa oleva poikittaisrakenne, jonka päätarkoitus on tukevoittaa mastoa yhdessä vanttien kanssa. Saalinkia käytetään myös kohteliaisuuslipun, viestilippujen sekä muiden lippujen ja viirien kiinnityspisteenä.
Purjevene.
"Purjeveneessä" alin saalinki on yleensä noin kolmen metrin korkeudella; sen pituus ja niiden määrä riippuu veneen ja maston pituudesta, mutta keskiverto on noin 40 cm kummallekin puolelle. Saalingin kärjen kautta kulkee vantti. Saalingit lisäävät vanttien kanssa yhdessä toimiessaan maston vääntölujuutta. Kolmiomainen rakenne muuttaa tuulen ja purjeen aiheuttaman taivutusmomentin vedoksi (vanttiin) ja puristukseksi (saalinkiin). Ilman saalinkeja maston paksuus ja siten myös paino olisi huomattavasti suurempi. Saalinkien lukumäärä antaa myös karkean suuruusluokan purjeveneen koosta sen ollessa kaukana. 
Moottorivene.
Moottoriveneessä saalinki liittyy tavallisimmin hytin katolla tai tuulilasiveneissä keulakannella olevaan valomastoon, johon on sijoitettu aluksen kulkuvalot. Tällöin saalinkeja käytetään vain liputukseen. 
Liput saalingissa.
Saalinkien kärjessä ja joskus myös puolivälissä on nostimet viireille ja viestilipuille. Yleissääntö on vasemmalle viestit, oikealle kohteliaisuusliput ja viirit. Oikeanpuoleinen saalinki on arvokkaampi: siihen nostetaan komento- pätevyys- ja seuraviirit. Vasemmanpuoleinen saalinki on merkinantoa varten; sinne voi nostaa vaikkapa destinaatiolipun eli ulkomaille mennessä nostettavan kohdemaan pienoislipun. Ulkomailla oltaessa omat viirit siirretään vasempaan saalinkiin ja kyseisen maan lippu eli ns. kohteliaisuuslippu nostetaan oikealle puolelle. 
Viirien järjestys on tärkeä: ylimmäksi tulee aina pursilipusta johdettu eli veneenomistajan, kunniajäsenen, kommodorin tai varakommodorin viiri, sen alle pätevyysviiri ja alimmaksi seuraviiri.
Jos ulkomailla vuokraa veneen niin oman maan lipun voi nostaa vasemmanpuoleiseen saalinkiin; perälippu on sen maan lippu mihin vene on rekisteröity. Jos siirtyy esimerkiksi Kreikkaan rekisteröidyllä veneellä Italian vesille, Italian kohteliaisuuslippu tulee oikeanpuoleiseen saalinkiin. Oman maan lippuna käytetään tällaisessa tapauksessa ehdottomasti normaalia kansallislippua, ehdottomasti ei pursilippua, koska se on varattu tarkkaan määrätyille, tiettyjen seurojen rekistereihin merkityille veneille.
Viranomaiset käyttävät oikeanpuoleista saalinkia merkinantoon: vuoteen 1980 asti siihen nostettiin pysäytysmerkkinä käytetty Tullilippu, nykyisin kelta-mustaruutuinen signaalilippu L sitä käytettäessä; näin tehdään harvoin, koska viranomaiset suosivat punavaloista taskulamppua tai punakeltaista Stop-käsikilpeä. Vieraaseen maahan veneellä saavuttaessa pidetään mastossa keltaista "Q" (ei ruttoa)-viestilippua, kunnes maahantulotarkastus (tulli, passintarkastus) on suoritettu.
Aurinkokeitin

Aurinkokeitin hyödyntää auringonenergiaa ruoan valmistuksessa. Auringon säteilyä kerätään heijastimilla ja keskitetään kattilan pohjaan, jolloin vesi lämpenee jopa kiehumispisteeseen asti.
Näin esimerkiksi Afrikassa päästään vähentämään polttopuun tarvetta, jolloin eroosion eteneminen hidastuu. Aurinkoenergian käyttö säästää aikaa mahdollisesti niukkojen polttopuuvarojen keräämisessä ja säästää rahaa kalliin kerosiinin tai propaanin käytössä. Aurinkokeittimellä saadaan 80–130 °C:n lämpötila, mutta keittäminen kestää tavanomaista kauemmin.
Aurinkokeitinten käytön edistäminen on yksi osa Suomen kehitysapua Afrikkaan. Lisäksi Suomi on ostanut Kiinasta 175 000 tonnin hiilidioksidin päästöoikeuden vuonna 2008 jakamalla 31 kylään aurinkokeittimiä Ningxia Hui:ssa.
Aurinkouuni.
Aurinkouuni on auringon säteilyllä ruokaa lämmittävä uuni, jollaisia on alettu käyttää aurinkoisissa kehitysmaissa polttopuun säästämiseksi.
Aurinkouunilla voidaan tarkoittaa myös metallien sulattamiseen tarkoitettua aurinkoenergiaa hyödyntävää laitetta.
Kultarinnat

Kultarinnat ("Hippolais") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aikaisemmin suku luettiin kerttujen heimoon.
Kultarinnat ovat keskikokoisia kerttuja, jotka ovat alapuolelta joko keltaisia (2 lajia) tai vaaleanharmaita (2 lajia). Habitukseltaan ne muistuttavat kerttusia. Ne elävät pääasiassa lehtimetsissä ja liikkuvat latvustossa syöden hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia. 
Kultarinnat esiintyvät Euroopassa, läntisessä Aasiassa ja Luoteis-Afrikassa. Ne ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat trooppisessa Afrikassa. Vain kultarinta pesii Suomessa, muita lajeja ei ole tavattu Suomessa vuoteen 2006 mennessä.
Kultarintalajit.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen viralliseen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön.
Aile

Aile () oli japanilainen rockyhtye, joka luokitellaan usein oshare kei -tyyliin. Yhtyeen perustivat vuoden 2001 marraskuussa laulaja Akito, kitaristi Hiro ja basisti Fumi. Yhtyeen hajotessa vuonna 2008 alkuperäisistä jäsenistä oli jäljellä enää Akito, koska monet jäsenet olivat eronneet.