tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Foroneus

Foroneus (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka oli Inakhoksen ja nymfi Melian poika. Hänen sisaruksiaan olivat Aigaleus ja Io. Toisen uskomuksen mukaan Foroneus ei olisikaan ollut jokijumala, vaan ensimmäinen Argoksen alueella asunut ihminen, joka keksi myös tulenkäytön – eikä Prometheus, joka yleisemmän version mukaan oli varastanut sen Olympoksen jumalilta. Tämän lisäksi Heran palvonta ja sepäntaidot lasketaan hänen aloittamikseen.
Foroneus hallitsijana.
Foroneus seurasi isäänsä valtakunnan hallitsijana. Hän laajensi valtansa yli koko Peloponnesoksen ja perusti "Foroneian" kuningaskunnan ja perusti kauppasiirtokunnan, josta myöhemmin muodostui Argoksen kaupunki.
Foroneuksella oli kaksi puolisoa: nymfi Teledike, jonka kanssa hänellä oli lapset Niobe ja Apis, ja nymfi Kerdo, jonka kanssa hänellä oli Megaran ensimmäinen kuningas Kar. Kuolemansa jälkeen hänet haudattiin Argokseen, jossa häntä vielä Pausaniaan aikana palvottiin. Hänen poikansa Apis seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Isänsä mukaan Io tunnettiin myös nimellä "Foronis".
Foroneus jokijumalana.
Zeuksen puoliso Hera ja merenjumala Poseidon pyysivät jokijumalia Foroneusta, Asterionia, Kefisosta ja Inakhosta päättämään, kumpi heistä saisi hallita Argolissa. Nämä ratkaisivat kiistan Heran hyväksi, jolloin Poseidon suitsi rangaistukseksi jokien alkulähteet niin, että joet kuivuivat aina silloin, kun pelkät sateet eivät tuoneet tarpeeksi vettä.
Mommilan kartano

Mommilan kartano sijaitsee Hausjärven kunnan koillisosassa Mommilanjärven pohjoisrannalla. Ennen vuotta 2010 kartano sijaitsi Lammin kunnan eteläosassa, mutta Lammin tultua liitetyksi Hämeenlinnaan vuonna 2009, kartanon ympäristö liitettiin Hausjärveen.
Kartano on perustettu 1600-luvun alussa. Sen nykyinen päärakennus on vuodelta 1859, mutta sitä on korjattu ja muutettu useaan kertaan. Kartanon tunnetuin omistaja on ollut Alfred Kordelin, joka surmattiin kartanon lähellä marraskuussa 1917 niin sanottujen Mommilan veritekojen yhteydessä. Kartano on edelleen yksityisomistuksessa
Anita Ward

Anita Ward (s. 20. joulukuuta 1956 Memphis, Tennessee, Yhdysvallat) on afroamerikkalainen poplaulaja.
Ward nousi vuonna 1979 kansainväliseksi listaykköseksi singlellä "Ring My Bell", joka Suomessa tunnetaan myös Vicky Rostin käännösversiona "Soita kelloain". Ward jäi käytännössä yhden hitin ihmeeksi; toinen, huomattavasti vähäisempi menestys tuli singlellä "Don't Drop My Love" (U.S. Pop #87). Tästä huolimatta Ward on jatkanut esiintymisiään 2000-luvulle.
Itämainen lyhytkarva

Itämainen lyhytkarva on siamilaistyyppinen kissarotu, josta tunnetaan satoja värimuunnoksia.
Historia.
Risteyttämällä siamilaisia ja muita lyhytkarvoja, saatiin linjakas itämaistyyppinen kissa, jolla ei ollut naamiota. Rotumääritelmä hyväksyttiin 1970-luvun lopulla. Sana itämainen ei tarkoita välttämättä rodun alkuperää, vaan kissan siroa rakennetta, jollainen on itämaisilla kissaroduilla. 
Luonne.
Itämaiset ovat perineet siamilaiskissojen vilkkauden ja uteliaisuuden. Ne ovat rakastettavia ja touhukkaita seuralaisia. 
Värimuunnoksia.
Hyväksyttyjä värejä:
Aiheesta muualla.
Oricat Ry
Snowshoe

Snowshoe on yhdysvaltalainen kissarotu. Kissalla on itämaistyyppinen ruumiinrakenne, mutta se on nykyisiä itämaisia isompi ja vankempi. Vähän kuin kolmenkymmenen vuoden takainen siamilainen. 
Historia.
1960-luvulla Pennsylvaniassa asuva siamilaiskissojen kasvattaja Dorothy Hinds-Daughteryn omistuksessa oleva kissa synnytti tavallisen siamilaispentueen. Kolmella pentueen pennuista oli kuitenkin hyvin yksilöllistä, ennennäkemätöntä kuviointia, joka koostui valkoisista jaloista ja pienistä valkoisista kuvioista pentujen turkeilla. Kuvioinnista innostuneena Hinds-Daughtery alkoi kasvattaa samankaltaisia kissoja nimellä "Snowshoe".
Lopulta nainen kuitenkin luopui kissojen kasvatuksesta, ja Snowshoe-rotua alkoi kasvattaa Vikki Olander. Olander kirjoitti kissoille ensimmäisen rotumääritelmän, ja hankki kissat "kokeellinen rotu" statukselle CFF:ään sekä ACA:an vuonna 1974.
Vuoteen 1977 asti Olander oli ainoa Snowshoe-kasvattaja koko Yhdysvalloissa, kunnes joukkoon liittyi Jim Hoffman sekä Georgia Kuhnell. Vuonna 1983 he hankkivat itselleen CFF:ltä mestarin statuksen. Vikki Olander joutui kuitenkin lähtemään joukosta suvussaan olleen kissa-allergian takia.
Snowshoe oli kuitenkin jo hyvin vahvistunut rotu, ja vuonna 1990 se sai mestaristatuksen American Cat Fanciers Assocationilta.
Luonne.
Järkkymättömän rauhallisuutensa ansiosta snowshoe on ihanteellinen näyttelykissa. Kissa on utelias ja lempeä.
Värimuunnokset.
Standardi tuntee kaksi muunnosta:
Barbara Krafft

Barbara Krafft (1. huhtikuuta 1764 Iglau – 28. syyskuuta 1825 Bamberg) oli saksalainen taidemaalari. 
Krafftin isä oli hovimaalari Johann Nepomuk Steiner, ja Barbara opiskeli alun perin hänen johdollaan. Myöhemmin hän pääsi Wienin taideakatemiaan. Hän meni naimisiin apteekkari Josef Krafftin kanssa, ja vuonna 1792 syntyi poika Johann August, myöhemmin itsekin taidemaalari. 
Krafft lähti Wienistä Salzburgiin ja lopulta Prahaan, jossa hän asui vuoteen 1803. Vuodet 1803–1821 hän vietti Salzburgissa. Hän kuoli 61-vuotiaana Bambergissa. Nykypäivänä taiteilijan tunnetuin työ on vuonna 1819 valmistunut postuumi muotokuva Wolfgang Amadeus Mozartista.
Onyx (joki)

Onyx on Etelämantereen pisin joki ja mantereen suurin virtaavan veden esiintymä. Se virtaa McMurdon kuiviin laaksoihin kuuluvassa Wrightin laaksossa runsaan kahdenkymmenen kilometrin matkan idästä länteen. Joki saa alkunsa alemmalta Wrightin jäätiköltä ja sen virtaussuunta on merestä poispäin. Leveä ja matala Onyx kerää laakson maapohjasta runsaasti suoloja ja laskee hypersuolaiseen Lake Vandaan, joskaan joen vesimäärä ei kaikkina vuosina riitä sinne saakka.
Onyx-joessa ei ole kaloja, mutta mikrobitasoista elämää siinä esiintyy.
Hans Christian Gram

Hans Christian Gram (13. syyskuuta 1853 – 14. marraskuuta 1938) oli tanskalainen bakteriologi ja lääkäri. Hänen vanhempansa olivat professori Frederik Terkel Julius Gram ja Louise Christiane Roulund. Gram aloitti nuorena kasvitieteen opinnot, valmistui vuonna 1871 ja toimi eläintieteilijä Japetus Steenstrupin assistenttina 1873–1874. Pian hän kiinnostui lääketieteestä, ja valmistui Kööpenhaminan yliopistosta lääkäriksi vuonna 1878. Gram matkusti vuosina 1878–1885 ympäri Eurooppaa perehtyen farmakologiaan ja bakteriologiaan Strassburgissa, Marburgissa ja Berliinissä. Hän meni naimisiin vuonna 1889 Louise I. C. Lohsen kanssa. Vuonna 1891 hänet nimitettiin Kööpenhaminan yliopiston farmakologian professoriksi.
Gram kehitti Berliinissä vuonna 1884 menetelmän, jonka avulla bakteerit voitiin erottaa kahteen tyyppiin soluseinän rakenteen mukaan. Värjäysmenetelmän nimeksi vakiintui keksijänsä mukaan gramvärjäys, ja bakteerit voitiin luokitella grampositiivisiin tai gramnegatiivisiin tyyppeihin. Menetelmä on modernissa mikrobiologiassa edelleen laajassa käytössä bakteerien tunnistamisprosessissa.
Kaitinano Mwemweata

Kaitinano Mwemeata (s. 22. heinäkuuta 1984 Butaritari)
on kiribatilainen yleisurheilija, joka on edustanut maataan useissa arvokisoissa eri lajeissa. Hänen päämatkansa on naisten 100 metrin juoksu. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän oli ensimmäinen kiribatilainen, joka esiintyi olympialaisissa. Tulos 13,07 naisten 100 metrillä on hänen ennätyksensä ja se oli kisojen yhdeksänneksi hitain aika.
Hän ei ole koskaan rikkonut kansainvälisten yleisurheilukilpailujen karsintarajoja, mutta on päässyt mukaan maansa parhaana naisurheilijana.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskisoihin Mwemeata on osallistunut kahdesti. Edmontonissa 2001 hän juoksi 200 metriä ennätysaikaansa 28,76. Tämä tulos oli kisojen hitain.
Helsingissä 2005 hänen aikansa 100 metrillä oli 13,80, mikä oli toiseksi hitain aika.
Helsingissä oli Mwemeatan mukaan niin kylmä, että ”lämmittelyn jälkeen tuntui, että lihakset olivat vain rasittuneita mutta eivät yhtään lämpimiä.”
Osakan maailmanmestaruuskilpailuihin 2007 hänen oli tarkoitus osallistua, jos saisi töistä vapaata.
 Radalla häntä ei kuitenkaan tuolloin nähty, vaan Kiribatia edusti 100 metrillä Lilly Pine (aika 13,86).
Mikronesian mestaruuskilpailuissa Mwemeata on voittanut pituushypyssä kultaa vuonna 2003 tuloksella 450.
Vuoden 2006 Kiribatin mestaruuskilpailuissa Mwemweata voitti kultaa pituushypyssä (459), 100 metrillä (14,0), 200 metrillä (28,8), 400 metrillä (1.09,60) ja kolmiloikassa (903) sekä hopeaa korkeudessa (130) ja pronssia kuulantyönnössä (820).
Hänellä on hallussaan maansa ennätykset 100 metrillä (13,07), 200 metrillä (28,76) ja 400 metrillä (1.08,7).
Pupu Tupuna

Pupu Tupuna on lastenkirjailija Pirkko Koskimiehen tunnetuksi tuoma kirjahahmo.
Alun perin Pupu Tupunan loi kuulovammaisten lasten erityisopettaja Maija Lindgren. Hän käytti Pupu Tupuna -nimistä pehmolelua, jonka hän oli nimennyt tyttärensä lemmikkikissan mukaan, seikkailemassa opetuksensa tukena. Pian Lindgren sai yhdessä Koskimiehen kanssa ajatuksen tehdä Pupu Tupunan tarinasta kirja. He tekivät yhteistyönä ensimmäiseä kuusi kirjaa Pupu Tupunoita, jonka jälkeen Koskimies vastasi hahmon ja tarinan kehittämisestä.
Ensimmäinen Pupu Tupuna -aiheinen lastenkirja julkaistiin vuonna 1972. Kirjat tehtiin alun perin kuulovammaisia lapsia varten, mutta kirjojen selkeys ja herttaisuus vetosivat kaikkiin lapsiin. Moni 1970–1980-luvun lapsi oppikin lukemaan Pupu Tupunan seikkailujen ansiosta. Utelias, vikkelä ja veikeä pupu seikkaili 1980-luvulla myös televisiossa osana Pikku Kakkosta.
Pupu Tupuna asuu Pupula-nimisessä paikassa ystäviensä kanssa. Eräs näistä ystävistä on Hippi-hiiri. Hänen kotinsa on pienessä punaisessa leikkimökissä.
Ritarikunta (yhtye)

Ritarikunta oli suomalainen, turkulaisista muusikoista koostuva rap-yhtye. Yhtyeen muodostavat rap-artistit Lempi-Joe (tunnetaan myös nimillä "Hopee" ja "HP") ja Chyde (tunnetaan myös nimillä "Chydeone" , "Chyde1" ja "MC Nikke T") sekä DJ Oddjob, tuottaja Jesse J (Jesus) ja live-miksaaja Varissuo. Ritarikunta on julkaissut yhteensä neljä studioalbumia, joista kaksi ensimmäistä julkaisi Ranka Recordings ja kaksi viimeistä Monsp Records.
Kaikki Ritarikunnan jäsenet ovat olleet aktiivisia myös yhtyeen ulkopuolisissa projekteissa. Chyde (Niko Toiskallio) tunnettiin 1990-luvun alussa nimellä "Nikke T" ja vuonna 2003 mies julkaisi "Vaihtelevaa ihmisyyttä" -nimisen sooloalbumin käyttäen nimeä "Chydeone". Hopee julkaisi oman sooloalbuminsa "Rakkauden vuoksi" vuonna 2004 nimellä "Lempi Joe". Myös Varissuolla, Jessellä ja Oddjobilla on omia, Ritarikuntaan liittymättömiä projekteja.
17. maaliskuuta 2010 Ritarikunta ilmoitti julkaisevansa uuden albumin. Sitä ennen julkaistaan mixtape nimeltä "AlbumiPromo – TKUG Mixtape". Yhtyeen viides studioalbumi "Ritarikunta-Albumi" julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Albumi nousi ilmestymisviikollaan (17/2010) Suomen virallisen listan sijalle 29. Lempi-Joe kertoi Redrum-187:n haastattelussa syksyllä 2011, että "Ritarikunta" -nimellä ei todennäköisesti enää tehdä musiikkia. Myöhemmin myös Chydeone vahvisti asian Basson keskustelufoorumilla. Ritarikunnalta ilmestyi vuonna 2020 viides studioalbumi nimeltä "Pitää rakastaa".
Lavinia Fontana

Lavinia Fontana (24. elokuuta 1552 Bologna – 11. elokuuta 1614) oli italialainen manieristinen taidemaalari.
Fontanan isä oli taidemaalari Prospero Fontana. Lavinian varhaisin tunnettu, nykyisin kuitenkin kadonnut, teos on vuodelta 1575. Hän tuli tunnetuksi muotokuvien tekijänä, mutta loi myös laajoja uskonnollisia teoksia.
Fontana meni vuonna 1577 naimisiin Paolo Zappin kanssa. Hän synnytti yksitoista lasta. Perhe muutti vuonna 1603 paavi Klemens VIII:n kutsusta Roomaan, jossa Fontana kuoli 1614.
Fontanalta on säilynyt 32 työtä, joiden tiedetään varmasti olevan hänen. Huomattava osa tuotannosta on kadonnut vuosisatojen saatossa, ja osa lienee mennyt väärän taiteilijan nimiin.
Valkovenäjän translitterointi

Valkovenäjän translitterointi on valkovenäjänkielisen tekstin esittämistä jollakin muulla muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä valkovenäjän translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.
SFS 4900.
SFS 4900 -standardia eli kansallista standardia käytetään kaikessa suomenkielisessä tiedonvälityksessä kuten yksityishenkilöiden välisessä viestinnässä, sanoma- ja aikakauslehdistössä, televisiossa, kaunokirjallisuudessa, yleistajuisessa tietokirjallisuudessa sekä suomenkieliseen kirjallisuuteen keskittyvissä kirjastoissa. SFS 4900 -standardin mukaisesti translitteroitua valkovenäjänkielistä tekstiä ei voida mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.
ISO 9.
ISO 9 -standardia eli kansainvälistä standardia käytetään nimensä mukaisesti kansainvälisessä tiedonvälityksessä. Merkittävimmät käyttöalat ovat bibliografiat, tieteellisten kirjastojen tietojärjestelmät, tieteellinen tutkimus ja muu kansainvälinen toiminta. ISO 9 -standardin mukaisesti translitteroitu teksti voidaan mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.
Scatman’s World

Scatman's World on Scatman Johnin vuonna 1995 ilmestynyt debyyttialbumi. Albumi lasketaan John Larkinin ensimmäiseksi viralliseksi albumiksi, koska vuonna 1986 ilmestynyt albumi "John Larkin" ei ollut kaupallisessa julkaisussa. 
Albumilta löytyvät muun muassa artistin uran tunnetuimmat kappaleet "Scatman's World", "Scatman" ja "Popstar". 
Suomessa albumi pysyi Suomen virallisella listalla 13. viikkoa, joista parhaimmat sijoitukset viikoilla 32/1995 ja 33/1995 1. sija.
Isohelokki

Isohelokki ("Oenothera missouriensis") on aurinkoisen paikan perenna. 
Ulkonäkö ja koko.
Isohelokki kasvaa 15–20 cm korkeaksi. Sen kasvutapa on lamoava. Varsi on punertava. Tummanvihreät, nahkeat lehdet ovat kapeita ja teräväkärkisiä. Torvimainen kukka on halkaisijaltaan noin kymmensenttinen ja vaaleankeltainen. Kasvi kukkii heinä-syyskuussa.
Levinneisyys.
Isohelokki on kotoisin Yhdysvalloista.
Elinympäristö.
Isohelokki viihtyy aurinkoisella paikalla, jopa kivikkoryhmissä.
Pekka Jaatinen

Pekka Jaatinen (s. 5. kesäkuuta 1966 Raahe) on suomalainen kirjailija.
Jaatinen valmistui vuonna 1988 merkonomiksi markkinointilinjalta Raahen Porvari- ja Kauppakoulussa ja vuonna 1997 taiteen kandidaatiksi Lapin yliopistosta pääaineenaan mediatiede. Hänen esikoisteoksensa on vuonna 2000 ilmestynyt romaani "Tilkkutäkkiplanetaario", joka oli ehdolla Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Jaatisen tunnetuin kirjallinen työ on viisiosainen "Lapin sota" -romaanisarja, johon hän on tehnyt pohjatyön muun muassa haastattelemalla aikalaisia ja tutustumalla Lapin sodan tapahtumapaikkoihin. Kirjailijan työnsä ohella Jaatinen toimii sivutoimisena kirjallisuuskriitikkona sanomalehti "Kalevassa".
Jaatinen harrastaa kuntourheilua ja on entinen kansallisen tason amatöörikilpanyrkkeilijä. Lokakuussa 2007 häneltä julkaistiin kustantajan tilaustyö, henkilökuva nyrkkeilijä Amin Asikaisesta. Teos oli Vuoden urheilukirjaehdokas.
Jaatinen on saanut työskentelyapurahoja muun muassa Suomen Kulttuurirahaston Keskusrahastosta sekä Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan rahastoista, Lapin taidetoimikunnalta, WSOY:n Kirjallisuussäätiöltä, Alfred Kordelinin säätiöltä, Jenny ja Antti Wihurin Rahastosta, Suomen elokuvasäätiöltä, Kirjastoapurahalautakunnalta ja Valtion kirjallisuustoimikunnalta. 
Vuonna 2008 Rovaniemen kaupunki palkitsi Jaatisen kulttuuritekopalkinnolla ansioista Lapin sotaa käsittelevässä saksalaisessa "Krieg in der Arktis" -tv-dokumentissa. Vuonna 2016 Suomen Nyrkkeilyliitto myönsi Jaatiselle pronssisen ansiomerkin nyrkkeilyn hyväksi tehdystä työstä. Pohjois-Pohjanmaan Sotaveteraanipiiri myönsi Jaatiselle 2016 huomionosoituksen – numeroidun standaarin – veteraanien perintöä säilyttävästä kirjallisesta työstä, ennen kaikkea "Lapin sota" -romaanisarjasta. Vuonna 2017 Jaatinen sai Pohjolan Osuuspankin Helmi-palkinnon kunniamaininnan "Lapin sota" -romaanisarjasta. Vuonna 2020 Jaatiselle myönnettiin Alfred Kordelinin säätiön Raahen rahaston taidepalkinto mittavasta urasta ja taiteellisesta työstä.
Pekka Jaatinen on naimisissa toimittaja Sari Jaatisen kanssa.
Apis (kreikkalainen mytologia)

Apis () oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas, Foroneuksen ja nymfi Telediken poika. Hänen sisarensa oli Niobe.
Isältään Foroneukselta Apis peri Peloponnesoksen herruuden, ja antoi hallitsemalleen alueelleen nimen "Apia". Pausaniaan mukaan Peloponnesos tosin sai nimensä Sikyonin Apiksen, joka oli Telkhinin poika ja Thelksionin isä, mukaan.
Apiksen luotua maahan tyrannian, hän joutui Thelksionin ja Telkhinin hyökkäyksen kohteeksi ja kuoli lapsettomana. Hänet tunnettiin kuolemansa jälkeen Serapiksena. Apollodoros tosin mainitsee Apiksen, Foroneuksen pojan, kuolleen Aitoliassa, mutta hän sekoittaa tämän saman nimiseen Iasonin poikaan.
Apiksen murhan kosti myöhemmin Argos Panoptes, ja Apista seurasi valtaistuimelle hänen sisarensa Nioben poika Argos.
Ruotsin luonnonhistoriallinen museo

Ruotsin luonnonhistoriallinen museo () on luonnonhistoriallinen museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Museon perusti vuonna 1819 Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia. Museo irrotettiin akatemiasta vuonna 1965.
Museo toimii nykyisin Norra Djurgårdenin kaupunginosassa Frescatin alueella lähellä Tukholman yliopistoa. Arkkitehti Axel Anderbergin suunnittelema museorakennus on rakennettu 1907–1916. Samassa rakennuskompleksissa on myös tiedeakatemian tilat.
Kylarabes

Kylarabes (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas ja Stheneloksen poika. Anaksagoraan jälkeläisenä hän lukeutui anaksagorideihin, kuten myös hänen veljensä Kometes.
Kun biantidi Kyanippos kuoli lapsettomana, ja melampodidien Amfilokhos Troijan sodan jälkeen muutti nykyiseen Amfilokhiaan, siirtyi koko Argoksen alueen valtius Kylarabeelle ja siten jälleen viidennessä polvessa anaksagorideille. Kun hän myöhemmin kuoli ilman perillisiä, tehtiin Oresteesta, Agamemnonin pojasta, Argoksen kuningas.
Espoo Ciné

Espoo Ciné International Film Festival on eurooppalaisen elokuvan festivaali, jota on järjestetty vuodesta 1990 Espoossa. Alun perin festivaali oli kuusipäiväinen tapahtuma elokuun loppupuolella, mutta vuonna 2017 festivaalin ajankohta siirtyi toukokuun alkuun ja 2019 se muuttui seitsenpäiväiseksi. Koronapandemian takia Espoo Cinén vuosien 2020 ja 2021 festivaalit järjestettiin poikkeuksellisesti elokuun lopussa. Vuonna 2022 festivaali siirrettiin pysyvästi takaisin elokuuhun. Elokuvafestivaalin järjestämisestä vastaa Espoon elokuvajuhlat ry (Esbo filmfestival rf), joka perustettiin 1989.
Espoo Cinéssä esitetään 70–100 pitkää uutta eurooppalaista elokuvaa sekä juhlistetaan kotimaista elokuvaa Kotimainen juhlaelokuva - ja Pohjoismaiset lyhytelokuvat -näytöksien muodossa (Nordic shorts). Lisäksi Espoo Ciné on ensimmäisenä suomalaisista elokuvafestivaaleista nostanut esille LGBT-elokuvia koostaen oman näytöskokonaisuuden niille vuodesta 2001 alkaen.
Ohjelmistoon on myös kuulunut ulkoilmanäytös aina vuoden 2017 ajankohdan muutokseen asti. Ulkoilmanäytökset tulivat takaisin ohjelmistoon vuonna 2021.
Vuonna 2017 kuitenkin perustettiin Ciné kylässä -näytöskokonaisuus, jossa festivaalivieraat pääsevät ennakkoon näkemään festivaalin elokuvatarjontaa kotimaisten lyhytelokuvien muodossa espoolaisten omissa kodeissa. Vuosina 1999–2013 Espoo Ciné oli mukana eurooppalaisessa Méliès International Festivals Federation -festivaaliverkostossa jakamassa Méliès d’Argent -palkintoa parhaalle eurooppalaiselle fantasiaelokuvalle.
Lisäksi osana festivaalia on järjestetty koululaisnäytöksiä, joista vuonna 2017 muodostui Junior Ciné näytöskokonaisuuden kasvettua. Nykyään Junior Ciné tarjoaa näytöksien lisäksi opetusmateriaalia sekä työpajoja opettajille ja päiväkoti- ja koululaisryhmille viiden päivän ajan Espoo Cinén festivaaliviikolla.
Espoo Cinén pääasiallisina esityspaikkoina ovat Espoon Tapiolassa sijaitsevat festivaalin oma elokuvateatteri Kino Tapiola sekä Espoon kulttuurikeskuksen Tapiola- ja Louhisali. Vuodesta 2010 alkaen festivaali laajeni järjestäen näytöksiä myös Leppävaaran Finnkino Sellossa (entinen Bio Rex Sello) ja Matinkylän Finnkino Omenassa. Vuosittain elokuvafestivaalilla käy noin 20 000 elokuvan ystävää ja vierailijaa.
Argos (mytologia)

Argos (, "miehekäs") oli kreikkalaisessa mytologiassa saman nimisen kaupungin, Argoksen, perustaja ja Zeuksen ja Nioben poika. Hänen setänsä Apiksen kuoltua lapsettomana hän peri tämän yli Peloponnesoksen leviävän valtakunnan kuninkuuden ja nimesi sen mukaansa.
Argos meni naimisiin Euadnen kanssa, ja heille syntyi lapset Ekbasos, Peiras, Epidauros ja Kriasos. Gaius Iulius Hyginus kertoo lapsia olevan kolme, ja heidän nimensä olivat Kriasos, Piranthos ja Ekbasos, kun taas Pausanias kertoo Argoksen seuranneen valtaistuimelle suoraan Foroneuksen, jonka tyttären poika hän siis oli, jälkeen ja saaneen lapset Peirasos ja Forbas.
Argosta seurasi valtaistuimelle hänen poikansa Kriasos.
Amatsonit (linnut)

Amatsonit ("Amazona") ovat keskikokoisia papukaijoja (nokasta pyrstön kärkeen keskimäärin 30 cm:n molemmin puolin), joilla on lyhyt pyrstö ja suuri pää. Suurin osa lajeista on yleisväriltään vihreitä. 
Amatsoneja on Birdlife Suomen mukaan 31 lajia. Lähteestä riippuen lajeja voi olla 27–32. Suurimmalla osalla lajeista on useita alalajejakin. Useimmat amatsonit on nimetty tunnusomaisen värityksen kautta, kuten keltapääamatsoni ("Amazona oratrix") ja valko-otsa-amatsoni ("Amazona albifrons").
Amatsonit ovat kooltaan papukaijojen keskiluokkaa. Niillä on lyhyt, pyöreäkärkinen pyrstö ja leveät siivet. Lajeilla on hyvin vähän tai ei lainkaan eroja sukupuolten kesken, nuoret ovat usein hieman aikuisia värittömämpiä. Luonnossa amatsonit liikkuvat pareittain tai eri kokoisissa parvissa, ja kokoontuvat öisin nukkumaan suurempina parvina. 
Nimensä mukaisesti amatsonit ovat kotoisin Etelä- ja Väli-Amerikasta. Joitain lajeja on levinnyt vieraslajina muuallekin, esimerkiksi meksikonamatsonia tavataan myös Yhdysvalloissa esimerkiksi Teksasissa, Kaliforniassa, Floridassa, Havaijilla ja Puerto Ricossa, ja lemmikkikarkulaisista alkunsa saanut suurimmaksi osaksi keltapääamatsoneista koostuva parvi asuu myös Saksan Stuttgartissa.
Lemmikkinä.
Amatsonit ovat isoista papukaijoista yksiä yleisimmistä suvuista. Amatsoneja pidetään melko lahjakkaina puhujina, mutta kaikki lajit eivät opi puhumaan kovin hyvin tai selkeästi. Osaa lajeista pidetään myös luonteeltaan aggressiivisuuteen taipuvaisina, jonka vuoksi niiden käsittely ja koulutus vaativat perehtymistä. Lemmikkinä Suomen yleisin amatsoni on siniotsa-amatsoni, ja toinen hyvin samannäköinen ja yleinen laji lemmikkinä on kultaposkiamatsoni.
Kaikki amatsonilajit kuuluvat CITES-säätelyn pariin. CITES II/B lajeilla on oltava yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. CITES I/A -liitteen lajeilla on oltava EU-lupanumero ja pysyvä tunnistemerkintä, eli umpirengas tai siru. Ilman näitä yksilöiden myyminen, pesittäminen tai kaupallinen esilläpito esimerkiksi kotieläinpihoilla on kiellettyä.
They Stole A Million

They Stole A Million on turkulainen vuonna 2001 perustettu melodista ja melankolista punkrockia soittava yhtye. 
Yhtye on luonut nimensä Commodore 64 -tietokonepelistä. Vuoden 2007 kesällä yhtye teki ensimmäisen ulkomaille suuntautuneen kiertueen ja soitti Virossa, Liettuassa, Puolassa ja Saksassa.
Stéphane Diagana

Stéphane Diagana (s. 23. heinäkuuta 1969, Saint-Affrique, Ranska) on ranskalainen yleisurheilija, jonka päämatka on 400 metrin aitajuoksu.
Diagana juoksi Splitin EM-kisoissa 1990 400 metrin aidoissa viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Barcelonan olympialaisissa matkan neljänneksi ajalla 48,13. Myöhemmin samana vuonna hän oli yleisurheilun maailmancupissa 400 metrin aidoissa kolmas. Vuonna 1993 hän voitti Euroopan cupin 400 metrin aidoissa sekä juoksi Stuttgartin MM-kisoissa neljänneksi ajalla 47,64. 1994 hän voitti EM-pronssia 400 metrin aidoissa sekä oli mukana Ranskan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa pitkässä viestissä kolmanneksi.
Diagana voitti MM-pronssia Göteborgin MM-kisoissa 1995 400 metrin aidoissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti lajin maailmanmestaruuden Ateenan MM-kisoissa. Kauden lopussa hän juoksi GP-finaalissa toiseksi. 1998 hän voitti GP-finaalin ja Sevillan MM-kisoissa 1999 MM-hopeaa. Münchenin EM-kisoissa 2002 Diagana voitti EM-kultaa ajalla 47,58. Kauden lopussa hän sijoittui GP-finaalissa toiseksi. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 400 metrin aitojen välierissä, mutta oli mukana Ranskan viestijoukkueessa, joka voitti pitkässä viestissä MM-kultaa.
Diagana juoksi 400 metrin aitajuoksun Euroopan-ennätyksen 47,37 Lausannessa 5. heinäkuuta 1995. Ennätyksen rikkoi Karsten Warholm kesäkuussa 2019.
Lähde: IAAF
Emmi Mäkelin

Emma (Emmi) Serafia Mäkelin (o.s. Lindeman, 1. huhtikuuta 1874 Lappi Tl – 6. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana vuosina 1922–1923. 
Elämä.
Emmi Mäkelin syntyi Lapin Kullanperän Arvelan talossa. Hänen vanhempansa olivat Eurajoella syntynyt tiilitehtaan työnjohtaja Karl Fredrik Lindeman (1845−1897) ja Lapin Kivikylässä syntynyt Serafia Samuelintytär Grönlund (1847−1915). Mäkelin kävi Porin suomenkielisen yksityistyttökoulun ja suoritti vuonna 1899 Helsingin Kätilöopiston kurssin. Tämän jälkeen hän työskenteli kätilönä Sahalahdella, Tainiokoskella ja Porissa sekä vuodesta 1904 lähtien Kuopiossa.
Mäkelin lähti politiikkaan sisällissodan jälkeen hänen puolisonsa ollessa vankilassa. Mäkelin valittiin Kuopion kaupunginvaltuustoon SDP:n listoilta vuoden 1918 kunnallisvaaleissa. Hän oli mukana myös sosialidemokraattisen naisliiton toiminnassa. Siirryttyään kommunistisen SSTP:n riveihin Mäkelin valittiin kansanedustajaksi vuonna 1922. Mäkelinin kansanedustajakausi päättyi jo vuoden kuluttua, kun hänet elokuussa 1923 pidätettiin niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä. Mäkelin vapautui tutkintavankeudesta helmikuussa 1924, eikä häntä asetettu syytteeseen. 
Vapautumisensa jälkeen Mäkelin luopui politiikasta ja työskenteli kätilönä Kuopiossa vuoteen 1931 saakka. Mäkelin asui 1930-luvulta lähtien Helsingissä, jossa hän kuoli 88-vuotiaana elokuussa 1962. Mäkelin on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Perhe.
Mäkelinin puoliso oli kansanedustaja Antti Mäkelin, jonka kanssa hän avioitui 1901. Pariskunnalla oli kolme lasta.
Pentti Salmi (toimittaja)

Pentti Salmi (s. 13. tammikuuta 1928 Helsinki) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja sekä entinen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän työskenteli Yleisradion urheilutoimituksessa vuosina 1972–1991 ja oli näkyvä kasvo Urheiluruutu-lähetyksissä ja tunnistettava urheiluääni monissa eri lajeissa. Hänet muistetaan erityisesti koripallo-, jalkapallo- ja yleisurheiluselostuksistaan.
Ura.
Salmi pelasi koripalloa Helsingin Kisa-Toverien joukkueessa ja valmensi vuosina 1961–1965 seuran viiteen peräkkäiseen Suomen mestaruuteen. Koripallon parissa hän on toiminut myös tuomarina. Salmi oli Suomen ensimmäinen kansainvälinen koripallotuomari. Hän on Suomen Koripalloliiton vuosikirjan pitkäaikainen toimittaja. Salmi on Suomen Koripalloliiton kunniajäsen numero 5 (1995). Hän on myös käsikirjoittanut lyhytdokumentin "Koripallo 100 vuotta" (1991). Opetusministeriö palkitsi Salmen Pro Urheilu -mitalilla vuonna 2007.. Vuonna 2017 Urheilutoimittajain Liitto myönsi Salmelle Elämäntyö urheilutoimittajana -tunnustuksen.
Salmi on toimittanut vuodesta 1971 suomalaisen koripallon vuosikirjaa "Koripallokirja". Vuonna 2009 se ilmestyi 40. kerran.
Perhe.
Pentti Salmen isä oli kestävyysjuoksija Valto Salmi. Kestävyysjuoksija Rauni Salmi oli Pentti Salmen setä.
Tsongan kieli

Tsonga on bantukielien ryhmään kuuluva kieli, jota puhutaan eteläisessä Afrikassa. Tsongan kielestä on olemassa julkaistu sanakirja ja kielioppi ja sillä tehdään radio-ohjelmia. Tsonga on yksi Etelä-Afrikan 11 virallisesta kielistä. Kielen katsotaan olevan elinvoimainen ja se jakautuu 11 päämurteeseen. Tsongan lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. tswana ja ronga.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan tsongaksi vuonna 1907.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Tekstiesimerkki.
Isä meidän ("Tata wa hina" im Tsonga):
Tata wa hina la nge matilweni,
vito ra wena a ri hlawuleke;
a ku te ku fuma ka wena;
ku rhandza ka wena a ku endliwe misaveni,
tanihi loko ku endliwa tilweni.
U hi nyika namuntlha vuswa bya hina bya siku rin'wana ni rin'wana;
u hi rivalela swidyoho swa hina,
tanihi loko na hina hi rivalela lava hi dyohelaka;
u nga hi yisi emiringweni,
kambe u hi ponisa eka Lowo biha,
Amen.
Rakkaudella, sinun

Rakkaudella, sinun on Paula Koivuniemen vuonna 1993 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina Fazer Finnlevy.
"Helsingin Sanomien" Pirkko Kotirinta kirjoitti, että albumia on työstetty iskelmien liukuhihnatuotannosta poikkeavalla huolellisuudella. Hän kehuu Koivuniemen ja taustahahmojen taitoa paitsi hallita julkisuutta, myös valita artistille sopivia kappaleita. Tasalaatuisella albumilla suomalaistuotantoa olevat kappaleet ovat Kotirinnasta italialaisia parempia, mutta parhaiten Koivuniemen käheä ääni sopii hänestä slaavilaista alkuperää olevaan lauluun ”Miksi luoksesi jäänyt en”.
Sōjutsu

 Sōjutsu () tarkoittaa perinteistä japanilaista keihäänkäyttötaitoa. Japanilaisen keihään ("yari") käyttöä opettavia koulukuntia on ollut satoja.
Hōzōin-ryū sōjutsu.
 on japanilainen sotataitoperinne eli ("koryū") joka on erikoistunut sōjutsuun. Hōzōin-ryūn perusti () noin vuonna 1560. In'ei oli buddhalaismunkki Kōfuku-jin temppelistä Narasta, Japanista. Hän oli harjoitellut miekkataitoja Kamiizumi Ise-no-kami Nobutsunan johdolla jonka jälkeen sai opetusta keihäänkäytössä mestari , jonka opetuksessa ja valvonnassa kehitti oman sōjutsu -keihäskoulukunnan.
Owari Kan-ryū sōjutsu.
 on japanilainen sotataitoperinne eli ("koryū") joka on erikoistunut sōjutsuun mutta omaa myös miekkailua perinnössään. Owari Kan-ryū -keihäskoulukunnan perusti "Tsuda Gonnojo Taira Nobuyuki" (1654 – 4. heinäkuuta 1698) noin vuonna 1671 kokiessaan valaistumisen vain 16-vuotiaana. Nuoruudessaan hän opiskeli Ito-ryū ja Saburi-ryū keihästyylejä. Owari Kan-ryūstä tuli Owarin provinssin virallinen sōjutsukoulukunta läänin näljännen hallitsijan ("daimyō") Tokugawa Yoshimichin määräyksestä.
Owari Kan-ryū sōjutsulle ominaista on yli 3,60-metrisen (12 shakua pitkän) "kuda yari"n käyttö. Tavallisesta koryū perinteestä poiketen Owari Kan-ryūn harjoittelu aloitetaan ottelu "shiai" ja pariharjoittelulla jonka hallittuaan harjoittelija etenee terävällä keihäällä yksin tehtävään kataharjoitteluun. Otteluharjoittelussa käytetään samankaltaisia suojavarusteita kuin modernissa jukendossa.
Siionin kristityt

Siionin kristityt () on eteläafrikkalainen, erityisesti zulujen ja swazien suosima protestanttinen kristillinen kirkko, jonka juuret ovat lähetystyössä ja joka sai alkuvaiheessa paljon vaikutteita yhdysvaltalaiselta "Christian Catholic Apostolic Churchilta". Kirkolle tunnusomaisia piirteitä ovat ihmeparantuminen ja kielilläpuhumisen karismaattinen lahja. Siionin kristityt on Etelä-Afrikan suurin kristillinen kirkkokunta ja siihen kuuluu 11,1 % väestöstä.
Kirkon perusti afrikaanerilähetystyöntekijä PL Le Roux. Hän erosi vuonna 1903 reformoidusta kirkosta ja liittyi ryhmään, joka oli läheisessä yhteistyössä yhdysvaltalaisen John Alexander Dowien perustaman "Christian Catholic Apostolic Churchin" kanssa. Muutaman vuoden kuluttua ryhmä lähestyi helluntailaisuutta ja omaksui sen kielilläpuhumisperinteen, mutta säilytti kirkon alkuperäisen nimen. Le Rouxin liityttyä vastaperustettuun helluntaiseurakuntaan, kirkon johtajaksi nousi afrikkalainen Daniel Nkonyane vuonna 1908.
Tislattu vesi

Tislattu vesi on raakavedestä tislaamalla aikaansaatua erittäin puhdasta vettä, jota käytetään muun muassa lääketieteellisissä tarkoituksissa ja laboratorioissa.
Vesi kuumennetaan höyryllä tai sähköllä höyryksi. Nykymittapuulla veden tislaus on melko kallis toimenpide, mutta sairaaloiden höyrynkehittimien yhteydessä kannattava. Haittoina ovat kloorista (Cl) ja humuksesta syntyvät yhdisteet, jotka tislautuvat veden mukana, minkä vuoksi suurissa höyrynkehittimissä vesi on esipuhdistettu. Tislauksen jälkeen vesi voidaan kerätä esimerkiksi haponkestäviin terässäiliöihin, joista voi liueta kromia (Cr) ja rautaa (Fe). Tärkein syy veden tislaukseen on nykyisin mikrobipuhtaus. Vesi voi kuitenkin saastua myöhemmin.
Muita vedenpuhdistusmenetelmiä ovat mm. suodatus aktiivihiilellä (puhdistaa kloorin vesijohtovedestä), käänteisosmoosi (ei poista kaasuja), ioninvaihto (ei poista heikosti varauksellisia tai varauksettomia orgaanisia komponentteja), elektrodeionisaatio ja UV-säteilytys.
Akuissa käytetään usein edullisempaa ionipuhdistettua vettä (ns. akkuvesi), joka ei johda sähköä.
Tislattu vesi, josta on poistettu liuenneet kivennäisaineet tai niiden pitoisuutta on huomattavasti alennettu, ei yleensä sovellu juotavaksi. Sellaisen jatkuva nauttiminen lisää virtsan eritystä, kehon nestetilavuutta ja seerumin natriumpitoisuutta, laskee seerumin kaliumpitoisuutta sekä lisää kivennäisaineiden eritystä. Tästä voi seurata väsymystä, heikkoutta, päänsärkyä, lihaskouristuksia tai rytmihäiriöitä.
Georgi Konstantinovitš Romanov

Ruhtinas Georgi Konstantinovitš Romanov (6. toukokuuta 1903 – 7. marraskuuta 1938) oli venäläinen aatelinen, joka kuului Romanov-sukuun. 
Suku ja lapsuus.
Hän oli ruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin ja herttuatar Elisabeth Saksi-Altenburgin nuorin poika. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista kolme veljeä teloitettiin vallankumouksen aikana. 
Lapsena hän asui Marmoripalatsissa Pietarissa ja Pavlovskin palatsissa, jonka hänen isoisänsä, suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitš oli perinyt. Lapsena hän oli Tsarskoje Selon partiolippukunnan jäsen.
Vallankumous ja maanpako.
Venäjän vallankumouksen aikana hän asui Pavlovskin palatsissa äitinsä ja sisarensa kanssa kunnes bolševikit antoivat heidän lähteä Venäjältä. 
Georgi pakeni lokakuussa 1918 äitinsä ja sisarensa Vera Konstantinovnan kanssa "Ångermanland"-laivalla Ruotsiin Tallinnan, Helsingin ja Maarianhaminan kautta, Ruotsin kuningatar Viktorian kutsusta. Tukholman satamassa perhe tapasi prinssi Gustaf Adolfin, joka vei heidät Tukholman kuninkaalliseen palatsiin.
He asuivat Ruotsissa kaksi vuotta, ensin Tukholmassa, sitten Saltsjöbadenissa. Ruotsissa asuminen oli kuitenkin liian kallista, joten he muuttivat kuningas Albert I:n kutsusta Belgiaan. Myöhemmin he asettuivat Altenburgiin, Saksaan, jossa perhe asui 30 vuotta, lukuun ottamatta paria Englannissa vietettyä vuotta. Äiti Elisabeth kuoli syöpään vuonna 1927 Leipzigissa.
Georgista tuli menestyvä sisustusarkkitehti. Hän pysyi naimattomana. 
Hän kuoli New York Cityssä 35-vuotiaana umpilisäke leikkauksen jälkeisiin komplikaatioihin. Hänet on haudattu sisarensa ruhtinatar Vera Konstantinovnan viereen Novo-Diveevon luostarin ortodoksiselle hautausmaalle Nanuetissa, New Yorkissa.
Tallukka-jahti

 Tallukka-jahti 
on Päijännepurjehduksen kiertopalkinto yleiskilpailun tasoitetuin ajoin voittaneelle. Palkinnon on lahjoittanut Hotelli Tallukka vuonna 1988. Tasoituslukujärjestelmä käytetään SPL:n hyväksymiä järjestelmiä. 
Yleiskilpailun voittajat.
Taulukossa on ilmoitettu vuosiluvun lisäksi kipparin nimi, kipparin edustaman seura, veneen nimi ja tyyppi sekä LYS-aika että veneen LYS-luku ja osallistujien lukumäärä.
Vera Konstantinovna Romanova

Ruhtinatar Vera Konstantinovna Romanova (24. huhtikuuta 1906 Pavlovskin palatsi, Pietari, Venäjän keisarikunta – 11. tammikuuta 2001 Nyack, Orangetown, Rockland County, New York, Yhdysvallat) oli venäläinen Romanov-sukuun kuulunut aatelinen.
Suku.
Hän oli suuriruhtinas Konstantin Konstantinovitš Romanovin ja herttuatar Elisabeth Saksi-Altenburgin nuorin lapsi. Hänellä oli kahdeksan sisarusta, joista kolme veljeä teloitettiin vallankumouksen aikana.
Vallankumous ja maanpako.
Åiti Elisabet, veli ruhtinas Georgi ja ruhtinatar Vera asuivat Pavlovskin palatsissa koko sodan ja vallankumouksen ajan. Syksyllä vuonna 1918 bolševikit vapauttivat heidät ja he matkustivat Tallinnan, Helsingin ja Maarianhaminan kautta Ångermanland-laivalla Ruotsiin kuningatar Viktorian kutsusta. Tukholman satamassa perhe tapasi prinssi Gustaf Adolfin, joka vei heidät kuninkaalliseen palatsiin.
He asuivat Ruotsissa kaksi vuotta, ensin Tukholmassa ja sitten Saltsjöbadenissa. Ruotsissa asuminen oli liian kallista, joten he muuttivat Belgiaan kuningas Albert I:n kutsusta, ja asettuivat myöhemmin Altenburgiin Saksaan, jossa perhe asui 30 vuotta, paitsi kahta vuotta Englannissa. Äiti Elisabeth kuoli syöpään vuonna 1927 Leipzigissa. 
Veli ruhtinas Georgi kuoli umpilisäke leikkaukseen 35-vuotiaana New York Cityssä vuonna 1938. Vera asui Saksassa aina toisen maailmansodan päättymiseen asti, jolloin hän pakeni Itä-Saksan neuvostomiehitystä Hampuriin ja muutti sieltä Yhdysvaltoihin vuonna 1951.
Ruhtinatar Vera Konstantinovna Romanova kuoli 94-vuotiaana naimattomana Nyackissa, New Yorkin osavaltiossa Tolstoi-säätiön vanhainkodissa vuonna 2001. Hänet on haudattu veljensä, ruhtinas Georgi Konstantinovitšin viereen Novo-Diveevon luostarin ortodoksiselle hautausmaalle Nanuetissa, New Yorkissa.
Hugh Masekela

Hugh Ramopolo Masekela (4. huhtikuuta 1939 Witbank, Etelä-Afrikka – 23. tammikuuta 2018) oli eteläafrikkalainen jazztrumpetisti, -säveltäjä ja vokalisti, jota pidetään yhtenä afrikkalaisen jazzin mestareista. Masekela oli myös maansa apartheidin vastaisen kamppailun keskeisiä vaikuttajia.
Masekelan isä oli kuvanveistäjä ja terveystarkastaja. Masekelan ensimmäinen trumpetti oli Louis Armstrongin entinen, peräisin yhdysvaltalaisten jazzmuusikoiden keskuudessa tehdystä keräyksestä. Hänen ensimmäisiä musiikillisia esikuviaan olivat yhdysvaltalaiset swingmuusikot, mutta hän kiinnostui pian myös bebopista ja sai vaikutteita Dizzy Gillespieltä ja Charlie Parkerilta. Masekela soitti trumpettia ja kävi kiertueilla tanssiyhtyeiden kanssa jo teini-ikäisenä. Vuonna 1958 hän perusti yhtyeen The Jazz Epistles, johon kuului myös pianisti Dollar Brand (myöhemmin Abdullah Ibrahim).
Koska Etelä-Afrikan rotuerottelujärjestelmän vuoksi hän ei voinut jatkaa musiikkiopintojaan kotimaassaan, Masekela muutti ulkomaille ja opiskeli Lontoossa Guildhall School of Musicissa ja Harry Belafonten myöntämän apurahan turvin Manhattan School of Musicissa New Yorkissa. Vuonna 1968 Masekelan instrumentaalikappale ”Grazing in the Grass”, yhdistelmä eteläafrikkalaista mbaqangaa ja mustaa yhdysvaltalaista popmusiikkia, nousi Yhdysvaltain singlelistan ykkössijalle.
Vuonna 1980 Masekela muutti Botswanaan, minne hän perusti mustia muusikoita varten International School of Musicin. Hän osallistui myös Paul Simonin "Graceland"-kiertueelle.
Masekelan tupla-albumi "Home Is Where the Music Is" (1972) valittiin mukaan vuonna 2005 julkaistuun englanninkieliseen hakuteokseen "1001 Albums You Must Hear Before You Die".
Volkstaat

Volkstaat () on Etelä-Afrikan afrikaanerivähemmistölle ehdotettu itsenäinen kotimaa, jonka ajatus syntyi maan apartheid-järjestelmän lakkauttamisen jälkeen. Volkstaatin perustamista ajava Vapausrintama plus -puolue ei kuitenkaan ole onnistunut hankkimaan maassa merkittävää kannatusta.
Vapausrintama plus katsoo, että afrikaanereilla on oikeus itsehallintoon, koska he muodostavat vähemmistöryhmän maan väestöstä. Se katsoo, että afrikaansin kieli on uhattuna kulttuurillisen assimilaation seurauksena.
Ktesifon (kaupunki)

Ktesifon (, ) oli muinainen kaupunki Mesopotamiassa Tigriksen itärannalla. Kaupungin rauniot sijaitsevat Irakissa noin 35 kilometriä Bagdadista etelään. Joen toisella rannalla sijaitsi Seleukeia. Ktesifon oli parthialaisten arsakidien ja heidän seuraajiensa sassanidien pääkaupunki. 500-luvulla kaupunki oli maailman suurin.
Abbasidit perustivat kalifaattinsa pääkaupungin Bagdadin vain 40 kilometrin päähän Ktesifonista Tigrisin yläjuoksulle.
Candidatus Carsonella ruddii

Candidatus Carsonella ruddii on endosymbionttinen bakteeri, jonka genomi on pienin kaikista tunnetuista bakteereista. Sillä ei ole monia elämälle välttämättömäksi luokiteltuja geenejä, mikä ehkä viittaa sen ehkä hankkineen organellimaisen elintavan. Sen genomi on vain kolmanneksen parasiittisesti elävän "Nanoarchaeum equitansin" genomista, joka oli tätä ennen pienin tiedetty genomi. "C. ruddiilla" on myös paljon suurempi osuus proteiineja ja RNA:ta koodaavaa aluetta genomista, 97.3%, kuin muilla tunnetuilla bakteereilla. Myös DNA:n AT-pitoisuus on huomattavan korkea. "C. ruddiilta" puuttuvia geenejä ovat esimerkiksi DNA:n kahdentumiseen, transkriptioon ja translaatioon liittyvät geenit sekä kolmen tärkeän aminohapon synteesin geenit. 
"C. ruddii" esiintyy endosymbionttina kaikissa nilassa kulkevaa mahlaa syövissä "Psyllidae"-heimon hyönteisissä.
Demetria Washington

Demetria Washington (s. 31. joulukuuta 1979) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Washington kilpaili Edmontonin MM-kisoissa 2001, joissa karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 51,26. Kaksi vuotta myöhemmin Pariisin MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin henkilökohtaisen kilpailun välierissä, mutta oli mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-kultaa.
Proteat

Proteat ("Protea") ovat kukkivien kasvien suku. Suvun nimesi vuonna 1735 Carl von Linné kreikkalaisen Proteus-jumalan mukaan.
Sukuun kuuluu yli 92 lajia, alalajia ja lajiketta. Kuningasprotea on proteoiden tunnetuin laji.
Darvis Patton

Darvis Patton (s. 4. joulukuuta 1977) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Patton voitti 2003 Yhdysvaltain-mestaruuden 200 metrin juoksussa. Samana vuonna Pariisin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa 200 metrillä ajalla 20,31 sekä oli mukana voittamassa MM-kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän sijoittui 200 metrillä neljänneksi. Ateenan olympialaisissa Patton voitti hopeaa pikaviestissä juostuaan alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Patton voitti kultaa pikaviestissä. 
Pekingin olympialaisissa 2008 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 100 metrin juoksussa kahdeksanneksi. 
Lontoon olympialaisissa 2012 Patton juoksi pikaviestin alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa. Toisella kokoonpanolla loppukilpailussa juossut joukkue sijoittui alun perin toiseksi, mutta joukkueen suoritus hylättiin myöhemmin Tyson Gayn dopingkäryn takia.
Patton lopetti uransa vuonna 2013.
Lähde: IAAF
Hei Buona Notte

Hei Buona Notte on Paula Koivuniemen vuonna 1987 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut CD-levynä, LP-levynä ja C-kasettina levy-yhtiö Sonet. Levy on myynyt kultaa.
Suomi yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Suomi on osallistunut yleisurheilun MM-kisoihin alusta asti. Maa on isännöinyt kisat kaksi kertaa, ensimmäiset kisat Helsingissä 1983 ja kymmenennet Helsingissä 2005. Suomi on saavuttanut 23 mitalia: 7 kultaista, 8 hopeista ja 8 pronssista. Ilman mitaleita Suomi on jäänyt kuusi kertaa, Pariisin 2003, Berliinin 2009, Daegun 2011, Lontoon 2017, Dohan 2019 ja Eugenen 2022 kisoissa.
Menestyslajit ovat olleet keihäänheitto ja kävely. Keihäässä suomalaiset ovat saavuttaneet viisi kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia. Kävelystä Suomi on saanut kaksi kultaa, yhden hopean ja kaksi pronssia. Mitaleita on tullut kaksi kuulantyönnöstä sekä yksi 5 000 metriltä, pituushypystä, aitajuoksusta, kymmenottelusta ja seiväshypystä. Mitalisteja on ollut 16, joista kolmeen mitaliin on yltänyt Tero Pitkämäki ja kahteen mitaliin Seppo Räty, Kimmo Kinnunen, Sari Essayah, Valentin Kononen ja Aki Parviainen.
Sderot

Sderot () on kaupunki Israelin Eteläisellä hallintoalueella lähellä Gazan kaistan vastaista rajaa. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 26 455.
Maantiede.
Sderot sijaitsee Israelin rannikkotasangon eteläosassa noin 18 kilometriä Askalonin kaupungista etelään. Kaupunki sijaitsee vain noin 800 metrin päässä Gazan kaistan puoleisesta Beit Hanunin kaupungista.
Historia.
Sderot perustettiin vuonna 1951, jolloin paikalle perustettiin väliaikaisia asumuksia Israeliin saapuville juutalaisille siirtolaisille. Huomattava osa leirin ensimmäisistä asukkaista saapuivat Kurdistanista ja Persiasta ja he työskentelivät viereisellä Nir Amin kibbutsilla. Vuonna 1954 perustettiin edelleen virallisempi leiri siirtolaisia varten, jota kutsuttiin tuolloin nimellä Ma’barat Gevim-Dorot. Paikka kasvoi Pohjois-Afrikasta ja etenkin Marokosta saapuvien siirtolaisten myötä. 
Alkutaipaleensa aikana paikkakunta kärsi huomattavasta työttömyydestä, johon vaikutti paikallisen teollisuuden puute. Monet paikallisista joutuivat turvautumaan valtion avustuksiin. Tilanne parani kuitenkin 1960-luvulta lähtien, jolloin paikkakunta alkoi teollistua. Paikalle pyrittiin huokuttelemaan myös Israelissa jo entuudestaan asunutta väestöä ja korkeakoulutettuja israelilaisia. Sderot sai hallinnollisen aseman kaupunkina vuonna 1996. 
Aivan Gazan kaistan vieressä sijaitseva Sderot on joutunut ajoittain kaistalta palestiinalaisten taistelijoiden laukaistavien rakettien kohteeksi. Esimerkiksi toisen intifadan aikana vuosina 2001–2004 kaupunkiin osui 100 Kassam-rakettia. Lokakuussa 2023 kaupungissa käytiin kiivaita katutaisteluja Hamasin taistelijoiden soluttauduttua Israelin puolelle Gazan kaistalta.
Väestö.
Sderotin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 26 455. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 19 400 ja vuonna 1970 7 500.
Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta () perustettiin itsenäisenä valtiona 1. tammikuuta 1801 vuoden 1800 unionilain perusteella, joka yhdisti Ison-Britannian kuningaskunnan ja Irlannin kuningaskunnan. 
Yhdistyneen kuningaskunnan yhtenäisyyttä koetteli Irlannissa koettu tyytymättömyys. Monet katoliset irlantilaiset eivät pitäneet itseään brittiläisinä, ja Lontoo oli heille ulkomainen pääkaupunki. Teollisen vallankumouksen myötä kasvanut varallisuus jakautui kuningaskunnassa epätasaisesti eikä hyödyttänyt irlantilaisia, minkä vuoksi monet irlantilaiset kokivat olevansa siirtomaan asukkaiden asemassa. Irlantilaisten tyytymättömyys tunnettiin Isossa-Britanniassa nimellä Irlannin kysymys. 
Valtio kesti sellaisenaan vuoteen 1922 asti, jolloin siitä tuli nykyinen Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, kun Irlanti jaettiin itsenäiseen Irlannin vapaavaltioon sekä Yhdistyneen kuningaskunnan osaksi jääneeseen Pohjois-Irlantiin.
20 suosikkia – Perhonen

20 suosikkia – Perhonen on Paula Koivuniemen vuonna 1995 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää 20 kappaletta hänen vuosina 1966–1978 levyttämistään kappaleista. Albumi sisältää Koivuniemen ensimmäisen levytyksen, "Perhonen", vuodelta 1966. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Fazer Records. Levy on osa Warner Music Finlandin 20 suosikkia kokoelmalevysarjaa.
Live in Montreux 69

Live in Montreux 69 on Deep Purplen Montreux'n Casinolla lokakuussa 1969 nauhoitettu livealbumi. Kyseessä on äänipöytänauhoitus joka löytyi vasta vuonna 1999. Se kuuluu Deep Purplen ihailijakerhon ja Sonic Zoom -yhtiön harvinaisten livenauhoitusten julkaisuihin. Albumi on julkaistu myöhemmin uudelleen nimellä "Live in Montreux 1969".
Kappaleet.
CD 1
CD 2
Vie minut pois

Vie minut pois on Paula Koivuniemen vuonna 1980 julkaistu albumi. Albumin on julkaissut LP-levynä ja C-kasettina Finnlevy. Fazer Finnlevy julkaisi albumin CD-levynä vuonna 1989. Levyä myytiin silloiseen timanttilevyyn oikeuttanut määrä.
Albumi syntyi Paula Koivuniemen palattua Finnlevylle ja saatua tuottajakseen Esa Niemisen, josta sittemmin tuli hänen tärkeä yhteistyökumppaninsa vuosiksi eteenpäin.
Albumin avausraitana on singlejulkaisuna listan kärkeen noussut käännösiskelmä ”Tummat silmät, ruskea tukka”, josta on tullut yksi Paula Koivuniemen tunnetuimmista kappaleista.