Korsakov (kaupunki)

Korsakov (, Korusakofu) on satamakaupunki ja kaupunkipiirikunta Sahalinin () saaren eteläpäässä Venäjän Sahalinin alueella. Korsakov sijaitsee Tyynenmeren länsiosaan kuuluvan Ohotanmeren eteläosissa Anivanlahden rannalla lähellä La Pérousen salmea, jossa kulkee Venäjän ja Japanin välinen raja. Kaupunkiin johtaa rautatie.
Se sijaitsee 42 kilometriä Južno-Sahalinsk/Toyoharasta etelään Anivan lahdella. Japanin hallinnon aikana kaupunki sijaitsi Ōtomarin alueella, Toyoharan osavaltiossa (豐原支廳), Karafuton prefektuurissa.
Kaupungin asukasluku oli 33 526 vuonna 2010, koko Korsakovin kaupunkipiirin 41 411.
Korsakovin/Ōtomari varhaishistoriasta tiedetään vain vähän. Paikalla sijaitsi ainujen kalastajakylä nimeltä Kushunkotan (venäläisissä lähteissä Tamari-Aniva), jossa Matsumae-klaanin kauppiaat vierailivat vuodesta 1790 lähtien.
Syyskuun 22. päivänä 1853 Gennadi Nevelskoin johtama venäläinen retkikunta asettui sinne ja nimesi sen Muravjevski Itä-Siperian kenraalikuvernöörin mukaan. Krimin sodan aikaan 1854 tukikohdasta vetäydyttiin. Vuonna 1869 tukikohtaan palattiin ja se uudelleennimettiin tunnetun valtiomiehen Mihail Korsakovin mukaan. 
Korsakovskin linnoituksesta tuli tärkeä osa Venäjän rangaistusjärjestelmää ja satojen Euroopan-Venäjältä kotoisin olevien vankien lopullinen määränpää, jotka tuomittiin pakkotyöhön erityisen vakavista rikoksista.
Venäjän-Japanin sodan aikana vuosina 1904–1905 Korsakovin/Ōtomarin taistelu käytiin kaupungin edustalla elokuussa 1904. Japani valloitti saaren sodan loppuvaiheessa vuonna 1905, ja saaren eteläosa, Korsakovski mukaan lukien, luovutettiin Japanille vuonna 1905 Portsmouthin sopimuksen nojalla Venäjän kärsittyä tappion sodassa. Venäläiset polttivat puukaupungin ennen antautumista. Korsakovskin linnoituksen tuhkalle japanilaiset rakensivat modernin kiviverhoillun kaupungin, jossa oli päällystetyt kadut ja sähköt. Kaupunki nimettiin uudelleen Ōtomariksi (大泊), joka on käännös ainujen sanoista "Poro-an-tomari" (suuri satama)..
Prigorodnojen satama, joka sijaitsee noin 10 kilometriä Korsakovin sataman itäpuolella, on Sahalinin suurin ja kuuluu Venäjän Tyynenmeren merkittävimpiin vientisatamiin.
Kaupunki oli väliaikaisesti Karafuton prefektuurin pääkaupunki vuosina 1905–1907. Japanilaisten hallussa ollessaan kaupunki kasvoi huomattavasti. Ōtomari, Venäjän hallinnon alainen rangaistussiirtola, jatkoi pakkotyön käytäntöä: japanilaiset toivat tuhansia etnisiä korealaisia Ōtomariin työläisiksi. Nykyinen korealainen väestö on pääasiassa näiden värvättyjen polvea.
Japanilaisten hallinnon aikana kaupunki sijaitsi Ōtomarin piirikunnassa, Toyoharan aliprefektuurissa (豐原支廳), Karafuton prefektuurissa, joka on Japanin pohjoisin prefektuuri.
14. maaliskuuta 1907 Ōtomarista tuli kuvernöörin paikka, ja samana vuonna avattiin rautatie, joka ulottui ympäröiville asutuskeskuksille. Kesällä 1907 aloitettiin myös suuren laiturin rakentaminen.
Karafuton ensimmäinen paperitehdas avattiin Ōtomarissa vuonna 1914. Vuosien 1920 ja 1928 välillä satamaan rakennettiin laituripaikka, jossa oli 257 metriä pitkä teräsbetoninen silta.
1. toukokuuta 1923 avattiin lauttayhteys Ōtomarin ja Wakkanain välillä.
25. elokuuta 1945 1 600 neuvostosotilasta nousi maihin Otomarissa ja miehitti kaupungin, josta on sittemmin tullut Venäjän aluetta. He nimesivät sen uudelleen Korsakoviksi. Vanha Ōtomari paloi pahasti neuvostojoukkojen tulvan vuoksi.
Japanilaisia kohteita ja monumentteja tuhottiin, mukaan lukien shintopyhäkkö ja prinssi Hirohitolle pystytetty muistomerkki, joka oli käynyt Ōtomarissa tarkastusmatkalla.