tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aalupi järv

Aalupi järv (myös "Paabo järv, Alopi järv, Alapea järv, Paabu järv") on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnan Rebasten kylässä sijaitseva järvi.
Se kuuluu Koorasten kylän järvialueeseen (), johon kuuluu yhteensä 15 järveä.
Maantietoa.
Metsäjärvi on 310 metriä pitkä, 310 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,2 hehtaaria. Se sijaitsee pari kilometriä Rebasten kylästä länteen päin samassa painaumassa, jossa sijaitsee Otitiik. Järven syvänteessä on 15,8 metriä vettä. Keskellä järveä on kolme matalikkoa, jossa on vain noin metrin syvää. Sen rannat ovat puoliksi soistuneet ja ne ovat rakennuksista autiot. Järven ohittaa idässä kylätie, josta haarautuu rantaan johtava pikkutie. Järven rannat ja ympäristö on sekametsää.
Luontoarvoja ja luokittelu.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.
Aare Mäemets on julkaisussaan "Eesti NSV järved ja nende kaitse" vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa järven läpivirtausoja on virtaamaltaan heikko, mutta järven pohjassa ja eteläkannalla sijaitsevat lähteet ovat vuolaita. Järven luusuassa on ollut pato, jolla järven vettä on yritetty säännöstellä. Kuivina aikoina vesi voi laskea toista metriä. Järvi on kesäisin ja talvisin voimakkaasti lämpötilakerrostunut. Pinta- ja alusveden lämpötiloissa voi esiintyä jopa 21,5 asteen eroja. Alusvesi on usein hapetonta jo 6 metrin syvyydessä. Vedenväri on kellertävänruskeaa, ja sen näkösyvyys on 2,0 metriä.Vuonna 1972 laskettiin järvestä 23 vesikasvilajia. Lumpeita oli silloin runsaasti, mutta ulpukkaa oli vain vähän. Järvessä elää ahven, hauki, särki, sorva ja istutettuna karppi. Siinä esiintyy myös jokirapua.
Vesistösuhteita.
Aalupi järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa lasku-uoma Alopi oja on Pühäjõen sivujoki. Aalupi järveentulee kolme metsäojaa, mutta sen valuma-alueen pinta-ala on vain parin kolmen neliökilometrin kokoinen. Aalopi oja alkaa järven länsipuolelta Härgorg nimisestä laaksosta ja se laskee Aalupi järveen. Saman niminen oja alkaa järven kaakkoisrannasta, mutta se laskee jo 250 metrin päässä Otitiikiin. Se on Aalopi ojaan padottu tekojärvi, joka on Aalopi ojan läpivirtausjärvi. Oja laskee Suurjärveen 1,7 kilometrin päässä. Ennen sitä käy oja vielä neljässä pikkulammessa, jotka nekin ovat patolampia. Suurjärvi on Pühäjõen läpivirtausjärvi. Pühäjõgi yhtyy Võhandu jõgeen Jõgiharassa.
Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Luotaajat

Luotaajat ("Alticorpus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu viisi lajia, joita tavataan Afrikasta:
Mikrogeophagus

Mikrogeophagus on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:
Belonoperca

Belonoperca on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva indopasifiselta merialueelta ja Tyyneltämereltä tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia:
Politbyroo (podcast)

Politbyroo on itsenäistä tuotantoa oleva, kerran viikossa julkaistava politiikan ilmiöitä tarkasteleva podcast. Sen tuottavat Sini Korpinen, Matti Parpala ja Juha Töyrylä, ja sitä isännöidään Soundcloudissa.
Politbyroo on ilmestynyt alkaen, ja sen kuuntelumäärät ovat kasvaneet noin 20 000 kuunteluun kuukaudessa.
Podcast on osallistunut ajankohtaiseen poliittiseen keskusteluun muun muassa tekemällä syksyllä 2018 kevään 2019 eduskuntavaaleihin liittyvän podcast-sarjan, jossa käytiin läpi jokaisen eduskuntapuolueen valmistautuminen vaaleihin. Erikoisjaksoissa puolueidensa tilaa ja eduskuntavaalikuntoa olivat arvioimassa muun muassa keskustan entinen puoluesihteeri Jouni Ovaska sekä vasemmistoliiton puheenjohtaja Li Andersson. Lisäksi keväällä 2019 sekä Petteri Orpo että Antti Rinne osallistuivat Politbyroon pääministeritentteihin.
Ristiinan kirjasto

Ristiinan kirjasto tai Ristiinan lähikirjasto on Mikkelin Ristiinan kirkonkylällä toimiva yleinen kirjasto. Se on nykyään osa Mikkelin seutukirjastoa ja Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.
Kirjaston yhteydessä sijaitsee julkisen hallinnon asiointipiste, jossa voi saada kaupungin omien palvelujen ohella monia Kelan, maistraatin, TE-toimiston ja verohallinnon palveluja.
Mitsuke

Mitsuke () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Niigatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Shinanojoen sivujoen Kariyatan varrella. Kaupungin keskusta on rakentunut Niigatan tasangon kaakkoisreunalle Kariyatan laakson suulle. Mitsukessa on 40 024 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 77,91 neliökilometriä.
Mitsuke kehittyi historiallisesti markkinapaikkana Kariyatajoen vesiliikenteen päätepisteeseen kaupungin itäpuolella kohoavien vuorten juurelle. Edo-kaudella sinne sijoitettiin Muramatsun daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. 1800-luvun alkupuolelta lähtien kaupunkiin syntyi kutomateollisuutta, ja vähitellen siitä kehittyi tärkeä tekstiiliteollisuuden keskus. Toisen maailmansodan jälkeen tekstiiliteollisuuden painopiste on siirtynyt keinokuituihin ja neuleisiin. Kaupunkiin on sijoittunut myös työkalujen ja muovin tuotantoa. 1960-luvulta lähtien siellä tuotettiin jonkin aikaa myös öljyä. Imamachin alue tunnetaan sivellinten valmistuksesta. Kaupunkioikeudet Mitsuke sai kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1954.
Mitsuken nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi kesäkuisin järjestettävä leijafestivaali leijataisteluineen. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Shin’etsu-päälinja.
Intianpikkutrappi

Intianpikkutrappi ("Sypheotides indicus") on äärimmäisen uhanalainen lintulaji. Sitä tavataan luonnossa Intiasta, Nepalista ja Pakistanista. Intianpikkutrapin luontaista elinympäristöä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat kuivat ruohostomaat. Lajin kannan koko on noin 730 täysikasvuista yksilöä.
Elinar

Elinar on suomalainen ohjelmistoyritys, joka toteuttaa tekoälyavusteisia tiedonhallintaratkaisuja yritysten kumppanina. Ratkaisuja toimitetaan eri toimialoille, kuten vakuutus- ja finanssialan yrityksille ja julkishallinnon organisaatioille. 
Elinar on toiminut teknologiayritys IBM:n kumppanina perustamisestaan lähtien. Elinarin pääkonttori sijaitsee Porissa , sivuliikkeet Ruotsissa ja Norjassa. Yritys työllistää noin 30 henkilöä ja se on saanut tunnustusta IBM Watson -tekoälykehittäjänä. 
Historia.
Elinar perustettiin Helsingissä 1994 Elina ja Ari Juntusen toimesta. Yrityksen nimi on muodostettu perustajien etunimistä. Heidän paluumuuttonsa myötä Elinarin pääkonttori siirtyi Poriin vuonna 1997, ja samalla palkattiin yrityksen ensimmäiset kokoaikaiset työntekijät. 
Alkuvuosina Elinar teki tuotekehitystä mm. hissiohjelmistoihin, mutta vuonna 2006 strategiatyön tuloksena päätettiin keskittyä sisällönhallintaan. Samalla panostus siirtyi julkishallintoon ja finanssisektoriin. 
Sivukonttorit Ruotsiin ja Norjaan on perustettu vuonna 2009. Elinarin toimitusjohtajaksi valittiin vuonna 2013 Mikko Hörkkö. 
Tekoäly.
Yritys on kehittänyt oman tekoälytuotteen ElinarAI™:n, joka esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 2016. Elinarin AI Miner -sovellus, joka auttaa GDPR:n alaisen tiedon käsittelyä, sijoittui kahdeksan finalistin joukkoon IBM:n maailmanlaajuisessa Watson Build -kilpailussa vuonna 2017. 
Elinarin tekoälyn muita sovelluskohteita yritysmaailmassa on mm. videovalvonta. Tekoäly voidaan esimerkiksi laittaa käymään läpi tuhansia tunteja valvontakameramateriaalia, josta se havaitsee, jos yrityksen työntekijä tankkaa yhtiön kortilla polttoainetta myös muualle, kuin firman omiin autoihin. Tekoälyä on hyödynnetty Elinarilla myös tilausten hallinnointiin , laskujenkäsittelyn automatisointiin ja lääkärinlausuntojen läpikäyntiin .
Suomenniemen kirjasto

Suomenniemen kirjasto tai Suomenniemen lähikirjasto on Mikkelin Suomenniemen kirkonkylällä toimiva yleinen kirjasto. Se on nykyään osa Mikkelin seutukirjastoa ja Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.
Suomenniemen koulun vieressä sijaitsevan kirjaston yhteydessä palvelee julkisen hallinnon asiointipiste, josta voi saada kaupungin palvelujen ohella joitain Kelan ja verohallinnon palveluja.
Diploprion

Diploprion on pomien (Liopropomatidae) heimoon kuuluva indopasifiselta merialueelta ja Intian valtamereltä tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat kaksi lajia:
Jyväskylän vanha kirkko

Jyväskylän vanha kirkko tai Jyväskylän kappelikirkko oli vuonna 1775 rakennettu Jyväskylän kappeliseurakunnan puukirkko, joka sijaitsi nykyisen Jyväskylän Cygnaeuksenpuiston alueella. Kirkko rakennettiin todennäköisesti 1670-luvulla rakennetun rappeutuneen puukirkon korvaajaksi. Sen suunnitteli suomalainen kirkonrakentaja Jaakko Leppänen. Jyväskylän kaupunginkirkon valmistuttua vuonna 1880 ja maaseurakuntalaisten oman Taulumäen kirkon vuonna 1885, vanha kirkko kävi tarpeettomaksi. Se purettiin vuonna 1888.
Vuonna 1938 Cygnaeuksenpuistoon pystytettiin Pauli Blomstedtin ja Gunnar Finnen suunnittelema vanhan kirkon muistomerkki.
Kurkimäen kirjasto

Kurkimäen kirjasto tai Kurkimäen lähikirjasto on eteläisessä Kuopiossa, Kurkimäen kylässä toimiva yleinen kirjasto. 
Kirjaston toiminta alkoi Kurkimäessä jo ennen Kuopion maalaiskunnan liittämistä kaupungin osaksi vuonna 1969. Kurkimäen kirjasto toimii nykyään Kurkimäen koulun yhteydessä. Samassa pihapiirissä on myös päiväkoti ja annetaan esiopetusta. 
Kirjaston asiakkaiden käytössä on Kuopion kaupunginkirjasto laaja kokoelma sähköisine aineistoineen. Kirjastopalveluja eteläiseen Kuopioon tarjotaan myös kirjastoautolla.
Ann Hui

Ann Hui On-wah (s. 23. toukokuuta 1947 Anshan, Kiina) on hongkongilainen elokuvantekijä, joka on Hongkongin uuden aallon keskeisimpiä ohjaajia. Hän aloitti uransa jo 1970-luvulla ja on palkittu muun muassa kuudella parhaan ohjaajan Hongkongin elokuvapalkinnolla.
Elämäkerta.
Ann Hui synty vuonna 1947 Kiinan koillisosassa Liaoningin maakunnassa. Hänen isänsä oli Kiinan tasavallan virkamies ja hänen äitinsä oli japanilainen. Hui muutti viisivuotiaana Hongkongiin ja opiskeli Hongkongin yliopistossa maisteriksi. Hän jatkoi 1970-luvun alussa opintojansa London Film Schoolissa.
Hu tapasi Lontoossa ohjaaja King Hun, joka otti hänet hetkeksi suojatikseen. Ann Hu siirtyi kuitenkin pian televisiotuotantoihin turvatakseen perheensä toimeentulon. Hän sai TVB-televisioyhtiöltä paikan tuottaja-ohjaajana, ja hän teki pienen tuotantoryhmän kanssa jaksoja TVB:n suosittuihin ohjelmiin.
Hui ohjasi uransa alussa joitakin televisiodraamoja ja dokumentteja. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli vuonna 1979 julkaistu murhamysteeri "Fung gip". Hui nousi tämän jälkeen 1980-luvulla Hongkongin uuden aallon keskeisimpien ohjaajien joukkoon. Hänen elokuviansa on esitetty useilla kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Cannesissa niistä on esitetty "Venepakolaiset" (1982) ja "Maanpakolaisen laulu" (1990), Berliinissä "Kesän lunta" (1995) ja "Ordinary Heroes" (1999) sekä Venetsiessa "A Simple Life" (2011) ja "The Golden Era" (2014).
Hui on voittanut urallaan useita palkintoja. Hänellä on eniten parhaan ohjaajan Hongkongin elokuvapalkintoa – kuusi. Huille myönnettiin vuonna 2020 Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan kunniapalkinnon.
Otitiik

Otitiik (myös "Oti tiik" tai "Kärmase tiik") on Virossa Põlvamaalla Kanepin kunnan Rebasten kylässä sijaitseva padottu tekojärvi. Vironkielinen sana "tiik" tarkoittaa suomeksi "lampea".
Se voidaan sisällyttää Koorasten kylän järvialueeseen (), johon kuuluu yhteensä luonnollista 15 järveä.
Maantietoa.
Tekojärvi on 900 metriä pitkä, 430 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 20,4 hehtaaria johon luetaan mukaan myös saaret. Se on muodostettu patoamalla Alopi ojan uoma Palon tilan luonna maapadolla. Koska laakso on järven kohdalla laakea, on lampi matala, ruohottunut ja siinä lasketaan olevan kuusi suurempaa saarta. Saarten yhteispinta-ala on 1,32 hehtaaria ja suurimman saaren nimi on Hagi. Järveä ympäröi metsämaat paitsi länsi- ja itäpäässä, jossa on suomaan takana vielä niittyjä. Järven ympäri pääsee tietä pitkin. Järven kaakkoisrannassa sijaitsee Korasten kylän metsämaja.
Vesistösuhteita.
Otitiik kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa lammen lasku-uoma Alopi oja on Pühäjõen sivujoki. Siihen tulee kolme oja, joista yksi on luonnollinen Alopi oja. Sama oja jatkaa virtaamistaan maapadon takana kohti länttä. Se laskee Suurjärveen 1,6 kilometrin päässä. Alopi ojalla on uomassaan vielä neljä pienempää patolampea. Otitiikin valuma-alueen pinta-ala on 5 neliökilometriä. Suurjärv on Pühäjõen läpivirtausjärvi ja Pühäjõgi yhtyy Võhandu jõgeen Jõgiharan kylässä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Pohjois-Savon pelastuslaitos

Pohjois-Savon pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Se vastaa palo- ja pelastustoimesta Pohjois-Savon maakunnassa.
Pohjois-Savon pelastuslaitoksen päätoimipiste sijaitsee Kuopion Neulamäen kaupunginosassa. Pohjois-Savossa Kuopion keskuspelastusasemalla, Petosen, Itkonniemen, Riistaveden ja Nilsiän pelastusasemilla Kuopiossa sekä Siilinjärven, Leppävirran, Suonenjoen, Lapinlahden, Keiteleen, Iisalmen, Kiuruveden ja Varkauden pelastusasemilla on ympärivuorokautinen päivystys (24/7). Kuopion keskuspelastusasema tunnetaan myös nimellä Neulamäen pelastus- tai paloasema.
Pelastuslaitos syntyi vuonna 2004, kun vastuualueen kunnalliset palolaitokset yhdistettiin. Pohjois-Savon pelastuslaitoksen Neulamäen pelastusaseman yhteydessä on myös palomuseo.
Asemat.
Pohjois-Savon pelastuslaitoksen alueella toimii yhteensä 35 palo- ja pelastusasemaa, joihin kuuluu myös muutamia sopimuspalokunta.
Vuonna 2022 Kuopioon avautui kolme uutta pelastusasemaa Petosen, Itkonniemen ja Nilsiän pelastusasemat. Kuopion uuden keskuspelastusaseman rakennustyöt aloitettiin syksyllä 2022, ja aseman pitäisi valmistua vuonna 2024. Samana vuonna pitäisi valmistua myös Siilinjärven uusi pelastusasema, jonka rakennustyöt alotettiin kesällä 2022. Pohjois-Savon pelastuslaitos aikoo laajentaa ympärivuorokautista toimintaansa, ja sen vuoksi asemia pitää ehostaa tai rakentaa kokonaan uusia asemia.
Etelä-Savon pelastuslaitos

Etelä-Savon pelastuslaitos on yksi Suomen 22:sta aluepelastuslaitoksesta. Yhdessä sopimuspalokuntien kanssa se huolehtii Etelä-Savossa onnettomuuksien ennaltaehkäisystä, pelastustoiminnasta ja varautumisesta. 
Toimialue on jaettu maantieteellisesti kolmeen osaan: Mikkelin, Savonlinnan ja Pieksämäen paloasemaryhmään. Näiden pääpaloasemilla Mikkelissä, Savonlinnassa ja Pieksämäellä on jatkuva hälytysvalmius. Etelä-Savon pelastuslaitoksen päätoimipiste (Mikkelin paloasema) sijaitsee Mikkelin Kirjalan kaupunginosassa.
Pelastuslaitos työllistää päätoimisesti noin 200 henkilöä. Lisäksi sopimuspalokunnissa työskentelee noin 600 pelastustoimintaan osallistuvaa henkilöä. Alueella oli yhteensä 34 paloasemaa vuoden 2020 loppuun. Vuoden 2021 alusta Heinävesi ja Joroinen vaihtoivat maakuntaa ja pelastuslaitosta. Heinävedellä oli kolme paloasemaa ja Joroisissa yksi paloasema. Etelä-Savon pelastuslaitos jatkaa 30 paloaseman voimin vuodesta 2021 eteenpäin.
Lalji Tandon

Lalji Tandon (12. huhtikuuta 1935 Lucknowin piirikunta – 21. heinäkuuta 2020) oli intialainen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli siviiliammatiltaan sosiaalityöntekijä.
Tandon istui Uttar Pradeshin lainsäädäntöelimen ylähuoneessa vuosina 1978–1984 sekä 1990–1996 ja kolmen kauden ajan alahuoneessa vuosina 1996–2009. Hän istui Lok Sabhan jäsenenä vuosina 2009–2014. Elokuusta 2018 heinäkuuhun 2019 Tandon toimi Biharin ja tämän jälkeen Madhya Pradeshin kuvernöörinä. Vuosina 1991–1992 hän oli Uttar Pradeshin energiaministeri ja vuosina 1997–1999 urbaanin kehityksen ministeri. 
Tandon oli naimisissa Krishna Tandonin kanssa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka. Hänellä oli kolme poikaa, joista yksi oli poliitikko Ashutosh Tandon. Tandon kuoli heinäkuussa 2020. Hän oli joutunut edellisessä kuussa lucknowilaiseen sairaalaan kärsittyään hengitysvaikeuksista, virtsaneritysvaikeuksista ja kuumeesta.
Bundu (Senegal)

Bundu ("Boundou", myös "Bondu, Bondou") on historiallinen alue Senegalin itäosassa.
Idässä Faléméjokeen ja etelässä Bambukiin rajoittuva Bundu on kuivaa savannia. Sen asukkaat ovat fulbeja, soninkeja ja mandeja. Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kaupankäynti ja käsityöammatit.
Malik Dauda Syn johtamat Futa Toron fulbet saivat 1690-luvulla Gajaagan hallitsijalta luvan asettua Bunduun. He perustivat hallitsijasuvun, jonka haarat aloittivat sisällissodan vuonna 1851. Umar Tall käytti tilannetta hyväkseen ja miehitti alueen. Senegalin kuvernööri liittoutui Bokar Saada Syn kanssa ja nimitti hänet Bundun hallitsijaksi vuonna 1858. Hän laajensi aluettaan liittäen siihen osia Gambian yläjuoksusta, Ferlosta ja Bambukista. Bokar Saadan kuoltua vuonna 1885 Bundun miehitti Mamadou Lamine Dramé, joka sai surmansa vuonna 1887. Ranskalaiset palauttivat Syn hallitsijasuvun valtaan, mutta lakkauttivat protektoraattinsa vuonna 1905. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Bundusta tuli Senegalin ja Gambian maapähkinäalueen työvoimareservi.
Cozy Bear

Cozy Bear (tunnetaan myös nimellä APT29) on venäläinen hakkeriryhmä, jonka länsimaat uskovat olevan linkittynyt Venäjän valtion tiedustelupalveluihin. Venäjä on kiistänyt yhteytensä hakkeriryhmään.
Toiminta ja historia.
Cozy Bear nousi ensimmäistä kertaa suuren yleisön tietoisuuteen marraskuussa 2014, jolloin se murtautui Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelimille. Hyökkäystä kuvailtiin aggressiiviseksi, mutta hollantilainen hakkeriryhmä AIVD onnistui soluttautumaan jo kauan aikaa ennen hyökkäystä heinäkuussa 2014 Cozy Bearin järjestelmiin, mikä mahdollisti hyökkäyksestä informoimisen Yhdysvaltain tiedusteluvirastolle NSA:lle ja liittovaltion poliisille FBI:lle reaaliajassa. Vaikka NSA onnistui pääsääntöisesti tilkitsemään hyökkäyksen Yhdysvaltain ulkoministeriön palvelemille, Cozy Bear onnistui kalastamaan tunnukset Valkoisen talon tietojärjestelmiin lähettämällä ulkoministeriön sähköpostiosoitteesta viestin eräälle Valkoisen talon työntekijälle, joka luuli viestiä aidoksi ja antoi tunnukset hakkeriryhmälle. Tunnukset mahdollistivat pääsyn Valkoisen talon tietojärjestelmiin, jossa oli muun muassa diplomaattien ja suurlähetystöjen välisiä posteja ja istuvan presidentin Barack Obaman sähköpostikansiota. Vahinko murrosta oli kuitenkin loppujen lopuksi pieni ja hakkerit eivät päässeet käsiksi valtiosalaisuuksiin. 
Heinäkuussa 2015 Cozy Bear hyökkäsi onnistuneesti Pentagonin sähköpostijärjestelmään, joka oli ollut hyökkäyshetkellä suljettuna lähes kahden viikon ajan. Pentagonissa työskentelevien virkamiehien mukaan hyökkäys tapahtui arvioilta 25. heinäkuuta 2015 ja se vaikutti noin 4000 sotilas- ja siviilihenkilöön. Kyberhyökkäys hyödynsi jonkinlaista automatisoitua järjestelmää, joka keräsi nopeasti valtavia määriä dataa ja jakoi sen nopeasti tuhansille käyttäjätileille internetiin. Hakkerit eivät kuitenkaan taaskaan onnistuneet saamaan mitään arkaluontoista.
Vuoden 2016 Yhdysvaltain presidentinvaalien alla Cozy Bear murtautui toisen Fancy Bear -nimisen hakkeriryhmän kanssa Yhdysvaltain demokraattipuolueen sähköpostipalvelimeen. Vuodetut sähköpostiviestit vuodettiin Wikileaksiin ja ne sisälsivät kiusalliseksi koettua tietoa puolueen johdon välisestä viestittelystä. Viestit johtivat myöhemmin demokraattipuolueen puheenjohtajan Debbie Wasserman Schultzin eroamiseen ja ne kohottivat gallupeissa Donald Trumpin kannatusta.
Cozy Bear on lisäksi yrittänyt vuosien varrella vakoilla useita eri ajatushautomoita ja terveydenhuollon yksiköitä. Hakkeriryhmän viimeisimmät iskut ovat koskeneet COVID-19-taudin rokotetutkimuksia. Cozy Bear on yrittänyt varastaa ainakin Yhdysvaltain, Ison-Britannian ja Kanadan rokotetutkimusten tietoja. Hakkeriryhmä yritti saada niitä levittämällä haittaohjelmia ja käyttämällä phishing-menetelmää.
Lähteet.
Kauru järv

Kauru järv on Virossa Valgamaalla Otepään kunnan Kaurutootsin kylässä sijaitseva järvi.
Se voidaan lukea kuuluvaksi Koorasten kylän järvialueeseen (), johon kuuluu yhteensä 15 suurempaa luonnollista järveä.
Maantietoa.
Järvi on 400 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Se sijaitsee kumpuilevassa maastossa (kunnaita) pienessä painaumassa, joka on paikoitellen soistunut. Järvi on matala ja syvin kohta on vain 2,7 metriä. Ylempänä on pienten peltojen ja niittyjen laikuttamaa mestämaata, jonka kautta kulkee kylätie. Järven lähellä sijaitsee kaksi vanhaa tilaa, joiden pelloista on varmaan kyse. Rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Rantaan asti ei tule yhtään tietä.
Luontoarvoja ja luokittelu.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.
Aare Mäemets on julkaisussaan "Eesti NSV järved ja nende kaitse" vuodelta 1977 kuvaillut järveä. Hänen mukaansa järven pohja on mutainen ja vedenväri on vihertävänkeltainen tai ruskeankeltainen. Näkösyvyys on 2,1–2,2 metriä. Järvessä on vesikasvillisuutta oli 22 lajia, joista yksi oli pitkälehtivita. Kalaston valtalaji on ruutana.
Vesistösuhteita.
Kauru järv kuuluu Pühäjõen valuma-alueeseen, sillä järven laskuoja laskee Vidrike järveen, joka on Pühäjõen lähdejärvi. Laskuojan nimi on kartoissa myös Pühäjõgi, mutta nimi on kirjoitettu sulkuihin. Kauri järveen tulee neljä lyhyttä metsäojaa. Pühäjõgi on Võhandu jõen sivujoki. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Lone Dybkjær

Lone Dybkjær (23. toukokuuta 1940 Frederiksberg – 20. heinäkuuta 2020) oli tanskalainen Radikaalin Venstren poliitikko.
Dybkjær valmistui Tanskan teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1964. Hänet valittiin ensimmäisen kerran kansankäräjille vuonna 1973. Vuosina 1988–1990 hän toimi maansa ympäristöministerinä. Hän ja sosiaaliministeri Aase Olesen olivat Radikaalin Venstren ensimmäiset naisministerit. Vuosina 1994–2004 Dybkjær istui Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan liberaalidemokraattien ryhmässä. 
Dybkjær jätti paikkansa kansankäräjillä vuonna 2011. Samana vuonna hänellä todettiin rintasyöpä. 
Dybkjærille syntyi ensimmäisestä avioliitostaan (1964–1980) Ib Dybkjærin kanssa kaksi tytärtä (s. 1970 ja 1973). Vuodesta 1994 kuolemaansa hän oli naimisissa Poul Nyrup Rasmussenin kanssa.
Donald Whiston

Donald Francis ”Don” Whiston (19. kesäkuuta 1927 Lynn, Massachusetts – 11. heinäkuuta 2020 Ipswich, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti.
Whiston saavutti olympia- ja samalla MM-hopeaa Oslossa 1952. Hän valmensi Brownin yliopiston joukkuetta kolmen kauden ajan. Pankkialalla työskennellyt Whiston kuoli Massachusettsin Ipswichissä 93-vuotiaana 11. heinäkuuta 2020.
Aivojen mekanismi

Aivojen mekanismi tai Aivojen mekaniikka (Механика головного мозга, "Mehanika golovnogo mozga") on Vsevolod Pudovkinin ohjaama neuvostoliittolainen mykkä dokumenttielokuva, joka valmistui vuonna 1926. Kyseessä oli Pudovkinin ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö.
Elokuva esittelee Ivan Pavlovin ehdollistumiskokeita eläimillä. Sitä on pidetty ensimmäisenä tiedettä popularisoivana venäläisenä elokuvana.
Mikołaj Kubica

Mikołaj Kubica (27. lokakuuta 1945 Niedobczyce – 19. heinäkuuta 2020) oli puolalainen telinevoimistelija.
Kubica voimisteli kolmissa kesäolympialaisissa täyden ottelun: Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972. Joukkuekilpailussa hän sijoittui Münchenissä neljänneksi ja Tokiossa sekä Méxicossa viidenneksi. EM-kilpailuista Kubica saavutti yhteensä viisi mitalia: Tampereella 1967 hän saavutti permannolla ja renkailla pronssia ja Varsovassa 1969 hypyssä ja renkaissa hopeaa sekä ottelussa pronssia. Puolan mestaruuksia Kubica voitti ottelussa viisi ja yksittäisillä telineillä 30 kappaletta. Kubican Sylwester- ja Wilhelm-veljet olivat myös telinevoimistelijoita. Kubica kuoli 74-vuotiaana 19. heinäkuuta 2020.
Shikoniini

Shikoniini on sinipunainen väriaine, jota saadaan lähes sukupuuttoon kuolleesta purppurarusojuuri -kasvista ("Lithospermum erythrorhizon"). Sitä käytetään Japanissa huulipuniin, kynsilakkoihin ja ihonhoitotuotteisiin. Sitä voidaan myös käyttää lääkkeenä palohaavoihin ja peräpukamiin. Normaalisti ainetta saadaan 5-7 vuoden ikäisten kasvien juurista, mutta nykyisin sitä tuotetaan solukkoviljelmillä, joista väriainetta saadaan jo 20 päivässä.
Shikoniini on alkanniinin enantiomeeri. Shikoniinin käytön lääkkeenä keksi mahdollisesti jo kiinalainen Hua To (s. noin 136–141 jaa.) ja se mainitaan vuonna 1596 kirjoitetussa kiinalaisen lääketieteen klassisessa teoksessa "Pen Ts'ao Kang Mu". Puhdasta shikoniinia asetaattimuodossa eristivät japanilaiset kemistit R. Majima ja C. Kuroda vuonna 1922. He tosin eivät tunnistaneet ainetta stereoisomeeriksi, sen huomasi H. Brockmann 1930-luvulla.
Karkuri (vuoden 1933 elokuva)

Karkuri ( Дезертир, "Dezertir") on Vsevolod Pudovkinin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1933. Se on Pudovkinin ensimmäinen äänielokuva. Elokuva kertoo saksalaisesta työläisestä, joka pakenee väkivaltaisia työtaisteluja Neuvostoliittoon, mutta palaa lopulta kotimaahansa jatkamaan kamppailua.
Juoni.
Karl Renn on työläinen Hampurin telakoilla ja Saksan kommunistisen puolueen jäsen. Hän organisoi yleislakon Neuvostoliiton pyynnöstä ja painostaakseen työnantajia. Lakon alettua työläisten ja poliisin välillä on väkivaltaisuuksia, ja lakon kestettyä kuukauden osa työläisistä ei jaksa enempää vaan ryhtyy rikkureiksi. Karl pysyttelee arkuuttaan erossa taisteluista, vaikka hänen vaimonsakin osallistuu niihin. Neljän muun puoluetoverinsa kanssa hänet lähetetään Neuvostoliittoon osallistumaan kokoukseen. Renn jää Neuvostoliittoon, missä hän työskentelee valimossa ja oppii arvostamaan kommunistista järjestelmää. Viikkoja myöhemmin hän saa kuulla, että Hampurin puoluejohtaja on surmattu. Renn päättää palata takaisin Saksaan ja jatkaa kamppailua, luopuen karkuruudestaan.
Suleima

Suleima on naisen etunimi, josta tunnetaan myös kirjoitusasu Zuleima. Nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Kyseessä saattaa olla muunnos arabialaisesta "Suleika"-nimestä, joka tarkoittaa ’kaunotarta’ tai ’viettelijätärtä’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suleima on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 450 naisella. Zuleima-nimisiä naisia on tilastoitu noin 40. 
Suleimalla ei ole nimipäivää almanakassa, mutta hevosten nimipäiväluettelossa Suleiman nimipäivä on 18. maaliskuuta.
Ricardo Héber

Ricardo Matías Héber (28. syyskuuta 1927 Buenos Aires – 14. elokuuta 2002 Buenos Aires) oli argentiinalainen keihäänheittäjä ja Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti.
178-senttinen ja 76-kiloinen Héber heitti ennätyksensä 71,04 metriä vuonna 1951. Hän sijoittui Helsingin kesäolympialaisten 1952 loppukilpailussa 15:nneksi ja karsiutui ensimmäisenä heittäjänä Lontoon kesäolympialaisten 1948 loppukilpailusta 18 senttimetrin erolla viimeiseen karsinnan läpäisseeseen kilpailijaan. Pan-Amerikan kisoista Héber voitti kultaa Buenos Airesissa 1951 ja hopeaa Méxicossa 1955. Hän voitti myös kuusi Etelä-Amerikan mestaruutta ja kolme Argentiinan mestaruutta.
Brélès

 
Brélès (bretoniksi "Brelez") on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Aber-Ildut-joen varrella, ja sen riasrannikon pohjukassa.
Kunnan nähtävyyksiä on 1600-luvulta peräisin oleva renessanssilinna "Château de Kergroadès". Se on tehty graniitista, joka on louhittu Aber-Ildut-joen rannoilla olevista louhoksista. Linnassa on 22 hehtaarin kokoinen puutarha, jota halkoo puiden reunustamat kävelykadut.
Stellantis

Stellantis on monikansallinen autonvalmistaja, joka syntyi Fiat Chrysler Automobilesin ja Groupe PSA:n fuusioituessa. Se oli syntyessään maailman neljänneksi suurin autonvalmistaja. Stellantis on peräisin latinan verbistä "stello", joka tarkoittaa ”valaista tähdillä”. Stellantis-nimeä käytetään yhtiötasolla, mutta FCA- ja PSA-konsernien omat automerkit säilyvät edelleen käytössä. 
Joulukuussa 2020 EU-komissio hyväksyi Fiat Chrysler Automobilesin ja Groupe PSA:n fuusion.
Fiat Chrysler Automobiles ja Groupe PSA yhdistyivät 16. tammikuuta 2021.
Stellantiksen automerkit.
Stellantis omistaa myös osuuden kiinalaisesta Leapmotorista.
Kuopion jätekeskus

Kuopion jätekeskus on jätekeskus, kaatopaikka ja kierrätystalouden yritysten alue Kuopion Kiviharjun kaupunginosassa Pohjois-Savossa. Jätekeskuksesta vastaa 16 (tai 15) itäsuomalaisen kunnan yhteisesti omistama Jätekukko-osakeyhtiö. Se tuottaa jäsenkunnilleen jätehuoltopalveluja. Omistajakuntien alueella asui vuonna 2019 noin 215 000 ihmistä.
Kuopion jätekeskus käsittelee yhdessä yhteistyökumppaneiden kanssa koko omistajakuntiensa kattaman alueen jätteitä. Jätekeskuksen alueella toimii kymmenkunta yritystä. Jätekeskuksen vastaanottamasta jätteestä 99 prosenttia hyödynnetään.
Vuodesta 2014 jätekeskuksen alueella toimiva Kuopion Biotehdas on toimittanut biokaasua Kuopion Energialle, joka on valmistanut siitä sähköä ja kaukolämpöä muutaman kilometrin päässä sijaitsevassa Pitkälahden voimalassaan. Vuonna 2019 jätekeskusken alueelle asennettiin pienehkö aurinkovoimala. 
Huomattava osa Jätekukon jäsenkuntien alueen energiapitoisesta jätteestä kuljetetaan Riikinnevan jätekeskuksen yhteydessä Leppävirralla sijaitsevalle, useiden jätepalveluyhtiöiden keskinäisesti omistamalle Riikinvoima-jätteenpolttolaitokselle. Se tuottaa jätteestä lämpöä ja sähköä.
Washington Bar (radio-ohjelma)

Washington Bar oli Jope Ruonansuun ja Tommi Reposen tekemä 1990-luvulla radiossa esitetty viihdeohjelma. Ohjelma oli jatkoa saman kaksikon radio-ohjelmalle "Elvis-osasto", jonka teossa oli myös mukana Yleisradion toimittaja Jari Vesa.
Ohjelman kehys sijoittui kuvitteellisen Washington Bar -nimisen baariin. Ohjelmassa esitettiin erilaisia sketsejä, jotka useimmiten perustuivat imitaatioihin ja välissä esitettiin musiikkia. Vuonna 1995 Ruonansuu julkaisi Reposen kanssa studioalbumin "Washington Bar", jolle myönnettiin kultalevy seuraavana vuonna. Ruonansuun synnyinkaupungissa Kemissä toimi Washington Bar -niminen baari 1990-luvulla.
Radio-ohjelman lisäksi Ruonansuu ja Reponen tekivät 15-osaisen "Washington Bar" -nimisen sketsisarjan paikallistelevisiokanava TV Jyväskylään vuonna 1998.
Najah al-Shammari

Najah Hassan Ali al-Shammari (s. 1967 Bagdad) on irakilainen poliitikko. Hänet nimitettiin kesäkuussa 2019 maansa puolustusministeriksi, jona hänen seuraajakseen astui toukokuussa 2020 Juma Inad.
Al-Shammari valmistui Irakin sotilasakatemiasta vuonna 1987. Hän sai kandidaatin arvon sotatieteissä ja maisterin arvon kansallisen turvallisuuden strategisessa suunnittelussa. Hän osallistui myös erikoistuneille sotilas- ja turvallisuuskursseille Irakissa, Jordaniassa ja Yhdysvalloissa. Hän pääsi johtotehtäviin asevoimien erikoisjoukoissa. Pyynnöstään hän sai vetäytyä sotilasuraltaan vuonna 2018.
Al-Shammari on sunni.
Asuminen ja rikosepäilyt Ruotsissa.
Al-Shammari siirtyi vuonna 2009 Ruotsiin, jossa sai pysyvän asumisluvan vuonna 2011. Hänelle annettiin Ruotsin kansalaisuus vuonna 2015. Syksyllä 2019 al-Shammaria alettiin epäillä Ruotsissa tehdyistä tukihuijauksista. Hän oli esiintynyt maassa nimellä Najah al-Adeli ja jäänyt kirjoille Ruotsiin, vaikka oli palannut Irakiin ja asettunut Bagdadiin. Irakin hallituksen taholta syytökset kiistettiin. Al-Shammari ei kuitenkaan ollut luopunut Ruotsin kansalaisuudesta, vaikka hänen olisi Irakissa ministeriksi päästessään näin tullut tehdä.
Ruotsin irakilaiset alkoivat syyttää al-Shammaria myös väkivaltaisuudesta mielenosoittajia kohtaan Irakissa. Ministerin toimintaa Irakissa lokakuussa 2019 puhjenneissa mielenosoituksissa alettiin Ruotsissa tutkia rikoksena ihmisyyttä vastaan.
Eugène Mage

Eugène-Abdon Mage (30. heinäkuuta 1837 Pariisi – 19. joulukuuta 1869 haaksirikossa) oli ranskalainen sotilas ja tutkimusmatkailija.
Mage syntyi yksityiskoulun rehtorin perheeseen. Hän kävi armeijan laivastokoulun, purjehti Kap Hornin kautta Uuteen-Kaledoniaan ja osallistui Krimin sodan aikana Suomenlahden saartoon. 18-vuotiaana aliluutnanttina Mage lähetettiin Ranskan Länsi-Afrikan laivastoasemalle. Hän palveli kapteenina Senegalin ja Casamancen jokilaivoilla ja osallistui sotatoimiin kuvernööri Louis Faidherben alaisuudessa.
Magen ensimmäiset tutkimusretket suuntautuivat vuosina 1859–1860 Mauritanian Tagantin alueelle ja vuonna 1860 Gouinan putouksille. Kuvernööri Faidherbe lähetti hänet vuonna 1863 diplomaattiselle tutkimusmatkalle tukulorivaltakunnan hallitsijan Umar Tallin luokse Ségouun. Magen mukana oli ranskalainen lääkäri Louis Quintin ja kymmenen alkuasukassotilasta. Tavoitteena oli solmia ystävyys- ja kauppasopimus, joka sallisi linnoitettujen kauppa-asemien perustamisen Senegalin yläjuoksulta Nigerjoelle sekä ranskalaisten vapaan liikkumisen tukulorivaltakunnassa.
Luutnantti Magen retkikunta lähti Saint-Louisista lokakuussa 1863 ja saavutti Médinen linnoituksen kuukautta myöhemmin. He jatkoivat Gouinan kautta Bafoulabéen, josta heidät ohjattiin Koundianin linnoitukseen. Magen tarkoituksena oli edetä Mungo Parkin kulkemaa reittiä Bamakoon, mutta tukulorit saattoivat heidät Kitasta Kaartan kautta Nigerjoelle Nyaminaan. Retkikunta saapui veneellä Ségouun helmikuussa 1864.
Ségoussa Mage tapasi Umar Tallin sijaisekseen jättämän Ahmadun. Vastaanotto oli ystävällinen, mutta Umar oli sotimassa jossakin Macinan ja Timbuktun välillä, ja Magen käskettiin odottaa. Retkikunta vietti Ségoussa 26 kuukautta ennen kuin tieto Umarin kuolemasta varmistui ja valtakunnan olot vakiintuivat. Tänä aikana Mage ja Quintin tutustuivat maahan ja sen ihmisiin, oppivat fulania ja osallistuivat Ahmadun sotaretkiin bambaroita vastaan. Ahmadu valitsi heille vaimot, joista yksi synnytti Magelle tyttären.
Isänsä vallan perinyt Ahmadu allekirjoitti maaliskuussa 1866 ystävyys- ja kauppasopimuksen, joka ei tosin antanut ranskalaisille mitään erioikeuksia. Magen retkikunta lähti toukokuussa tukulorien saattamana paluumatkalle Kaartan läpi ja saapui Saint-Louisiin runsaan kuukauden kuluttua. Ahmadun kanssa solmitun sopimuksen lisäksi matkan tuloksena syntyi joukko karttoja sekä tarkka käsitys tukulorivaltakunnan poliittisesta tilanteesta, voimavaroista ja kaupankäynnistä. Ranskalaiset saivat kokemusta rauhanomaisesta yhteistyöstä tukulorien kanssa, mutta samalla heille paljastui sotien tuhoaman maan sekasorto ja köyhyys.
Palattuaan Ranskaan Mage työskenteli armeijan karttalaitoksessa ja julkaisi matkakertomuksensa "Voyage dans le Soudan occidental" (1868). Hän toimi sen jälkeen sotalaivojen komentajana, sai ylennyksen fregattikapteeniksi ja kuoli korvetti "Gorgonen" haaksirikossa Pierres Noiresin majakan luona Ouessantin vesialueella. Magen suunnittelema uusi tutkimusmatka Nigerjoelle jäi siten toteutumatta.
Sander Levin

Sander M. Levin (s. 6. syyskuuta 1931 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Levin sai taiteiden kandidaatin arvon Chicagon yliopistosta vuonna 1952 ja taiteiden maisterin arvon Columbian yliopistosta 1954. Harvardin yliopistosta hän sai oikeustieteiden kandidaatin arvon vuonna 1957. Hän istui Michiganin senaatissa vuosina 1965–1971. Hän oli demokraattien ehdokas osavaltion kuvernööriksi vuosina 1970 ja 1974. Vuosina 1983–2019 hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä. Levin toimi myös Michiganin demokraattien puhemiehenä.
Levin on juutalainen. Hän on naimisissa Pamela Colen kanssa ja hänellä on neljä lasta. Myös Levinin nuorempi veli Carl Levin on poliitikko. Levinin seuraajaksi Yhdysvaltain kongressissa valittiin vuonna 2018 hänen poikansa Andy Levin.
Hypsophrys

Hypsophrys on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita tavataan Costa Ricasta ja Nicaraguasta:
Viirukirjoahven

Viirukirjoahven ("Etroplus canarensis") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Sitä käytetään ruokakalana Intiassa.
Viirukirjoahven voi kasvaa korkeintaan 11,5 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Intiasta. Viirukirjoahven on tällä hetkellä Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCNin uhanalaisuusluokituksen mukaan erittäin uhanalainen laji. Lajin uhkia ovat muun muassa liiallinen kalastus- ja akvaariokäyttö, vesien saastuminen sekä hiekan louhinta.
Rukkamäen seisake

Rukkamäen seisake () oli rautatieliikennepaikka Riihimäki–Tampere-radalla.
Vilkas Group

Vilkas Group oy on vuonna 1995 perustettu verkkokauppatoimittaja, joka toimii Suomen lisäksi myös Ruotsissa ja Norjassa. Vilkas tarjoaa verkkokauppa-alustoja yrityksille. Vilkkaan asiakkaana on yli 2 000 verkkokauppaa, ja se työllistää 23 työntekijää. Yrityksen toimipiste sijaitsee Tampereella. Vilkkaan toimitusjohtaja on Markku Korkiakoski.
Toimintamalli.
Vilkas myy kolmea eri verkkokauppa-alustaa erilaisiin tarpeisiin. Lisäksi Vilkkaan palveluihin kuuluvat muun muassa ulkoasun muokkaukset, verkkokaupan analytiikka ja markkinointipalvelut.
Verkkokauppaindeksi.
Vilkas Group julkaisee neljästi vuodessa verkkokauppaindeksin, joka kuvaa verkkokaupankäynnin kehitystä Suomessa. Verkkokauppaindeksin tausta-aineisto on kerätty Vilkas Groupin asiakkaiden verkkokaupoista vuoden 2006 alusta alkaen. Indeksiin vaikuttavat tilausten lukumäärä, euromääräinen myynti sekä keskimääräinen ostoskori.
Jawdar

Jawdar (? – 1606 Marrakech) oli marokkolainen sotilas, joka johti sulttaani Ahmad al-Mansurin joukkoja Marokon–songhaivaltakunnan sodassa vuonna 1591.
Jawdarin syntyperästä tiedetään hyvin vähän. Hänen kerrotaan olleen kotoisin Granadan Cuevas del Almanzorasta ja hänet oli kasvatettu eunukkina Ahmad al-Mansurin hovissa. Marokkolainen historioitsija Ismael Haïdara arvelee, että Jawdar tuotiin Marrakechiin vankina vuonna 1573 ja nimitettiin kuvernööriksi 1585. Arabian konsonanttikirjaimin kirjoitetun nimen ääntämys on myös epäselvä. Haïdara ja "Tarikh al-Sudanin" uuden englanninnoksen tekijä John Hunwick käyttävät muotoa Jawdar.
Paššaksi nimitetty Jawdar johdatti nelituhatmiehisen marokkolaisjoukon Saharan yli Nigerjoelle, jossa käytiin ratkaiseva Tondibin taistelu maaliskuussa 1591. Askia Ishaq II:n johtaman songhaivaltakunnan armeija kärsi tappion ja marokkolaiset marssivat sen pääkaupunkiin Gaoon. Kaupunki osoittautui odotettua köyhemmäksi, ja Timbuktuun siirtynyt Jawdar oli valmis hyväksymään Ishaqin rauhanehdotuksen. Songhaivaltakunnan tuhoamista vaatinut Ahmad al-Mansur lähetti hänen tilalleen Mahmud bin Zarqunin, joka saapui Timbuktuun elokuussa 1591.
Mahmudin kuoltua hänen tilalleen lähetettiin uusia paššoja, joista monet saivat surmansa Jawdarin juonittelun seurauksena. Jawdar kutsuttiin vuonna 1599 takaisin Marokkoon kukistamaan Ahmad al-Mansurin pojan al-Mamunin kapinaa. Sulttaanin kuoltua vuonna 1603 Jawdar osallistui hänen poikiensa sisällissotaan. Al-Mamunin poika Moulay Abdallah teloitti hänet Marrakechissa.
Myllyoja (Hämeenlinna)

Myllyoja on Hämeenlinnassa sijaitseva asuinalue, joka kuuluu Voutilan kaupunginosaan. Myllyoja sijaitsee noin 4 kilometrin päässä keskustasta Sammon ja Nummen asuinalueiden välillä. Asukasmäärä on noin tuhat.
Tammelan silta

Tammelan silta oli Tampereella sijainnut maantiesilta, joka johti Tampereen rautatieaseman luota Tampereen ratapihan yli Tammelan kaupunginosaan. Silta nousi aseman edustalta vinosti koillisen suuntaan, teki mutkan Kyttälänkadun kohdalla ja jatkui sitten suoraan ratapihan yli Tammelan puolelle Tammelankadulle. Silta valmistui vuonna 1898. Sitä ennen Tammelaan kuljettiin tasoylikäytävän kautta, mutta 1890-luvulla liikenne kasvoi Tammelan kaupunginosan rakentamisen myötä ja silta tuli tarpeelliseksi. 
Tammelan silta purettiin sen jälkeen kun Tampereen uusi rautatieasema ja ratapihan ali Tammelaan Puolimatkankadulle kulkenut asematunneli valmistuivat vuonna 1936. Asematunneli teki Puolimatkankadusta (nykyinen Itsenäisyydenkatu) Tammelaan ja Kalevaan suuntautuvan liikenteen pääväylän.
Tammelan puretun sillan osia käytettiin 1937 Toijalan ratapihalle rakennetussa jalankulkijoita varten tarkoitetussa ylikulkusillassa. Sillasta tuli kuitenkin korkea ja sillalle johtavista portaista niin jyrkät että sillan käyttö jäi vähäiseksi.
Virtaava demokratia

Virtaava demokratia (tai esimerkiksi delegatiivinen demokratia tai nestemäinen demokratia) on demokratian muoto, jossa äänestäjä voi joko äänestää itse tai delegoida äänensä jollekulle toiselle äänestäjälle. Tämä äänestäjä voi halutessaan edelleen delegoida oman äänensä ja kaikki saamansa äänet eteenpäin jollekulle toiselle. Äänestysvaihtoehdon kultakin varsinaiselta äänestäjältä saama äänimäärä on tällaisen ketjun päässä olevan varsinaisen äänestäjän saama mandaatti eli hänen takanaan olevien äänten summa, mukaan lukien hänen oma äänensä.
Virtaavan demokratian voi määritellä suoran demokratian ja edustuksellisen demokratian kompromissiksi. Sen etuna suoraan demokratiaan on nähty se, että siinä jokaisen äänestäjän ei tarvitse perehtyä tarkasti jokaiseen asiaan, josta äänestetään, vaan hän voi antaa päätäntävallan henkilölle, joka tuntee käsiteltävän asian. Tämän on väitetty parantavan voittaneiden päätösten laatua ja vähentävän liiallisen yksinkertaistavia vaalikampanjoita.
Virtaavaa demokratiaa ovat käyttäneet omissa äänestyksissään esimerkiksi Saksan piraattipuolue ja ruotsalainen Demoex.
Neoepinnula

Neoepinnula on käärmemakrillien (Gempylidae) heimoon kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat kaksi lajia:
Madogbo

Madogbo on vuoristoinen kylä Koinadugun piirikunnassa Sierra Leonen Pohjoisessa maakunnassa. Sen väkiluku on noin 50–60. Kylän suurin teollisuudenala on maanviljely. Valtaosa Madogbon väestöstä kuuluu djalonkejen etniseen ryhmään ja on muslimeita. Kylässä on vain yksi koulu, joka on Unicefin rakentama peruskoulu.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2019

35. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Glasgow’ssa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1.–3. maaliskuuta 2019. Kilpailupaikkana toimi Emirates Arena.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
"Neutraalit urheilijat ei mukana virallisessa mitalitaulukossa."
Pilkkukäärmeenpää

Pilkkukäärmeenpää ("Channa punctata") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva makeassa- ja murtovedessä elävä luukalalaji. Marcus Elieser Bloch kuvasi lajin tieteelle vuonna 1793. Lajia käytetään syöttinä suurempia kaloja ongittaessa.
Ulkonäkö ja koko.
Pilkkukäärmeenpäällä on pitkä, tyvestä pilkullinen selkäevä. Lajilla on suussaan pieniä hampaita. Pilkkukäärmeenpää on tavallisesti 15 senttimetrin mittainen, mutta voi yltää jopa 31 senttimetrin mittoihin.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Lajia tavataan lammista, soista ja ojista. Aikuiset yksilöt suosivat virtaamattomia vesistöjä. Sopivin lämpötila lajlle on 22–28 °C. Pilkkukäärmeenpää on levinnyt 11 valtion alueelle Aasiassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Ravinto ja elintavat.
Pilkkukäärmeenpää käyttää ravinnokseen toukkia, hyönteisiä ja pikkukaloja. Akvaario-olosuhteissa laji syö myös katkarapuja.
Kaapusiepot

Kaapusiepot ("Cyanoptila") on sieppojen (Muscicapidae) heimoon kuuluva lintusuku. Edward Blyth kuvasi suvun tieteelle vuonna 1847.
Lajit.
Sukuun kuuluu ainoastaan seuraavat kaksi lajia:
Suomen tilastoseura

Suomen Tilastoseura r.y. - Statistiska Samfundet i Finland r.f. on vuonna 1920 perustettu tilastotieteen tutkimusta, opetusta ja soveltamista edistävä tieteellinen yhdistys. Yhdistys toimii yhdyssiteenä tilastotieteilijöiden sekä tilastoja tekevien henkilöiden kanssa ja edistää tilastotieteen osaamista levittämällä tietoa sekä järjestämällä vuosittain 1-4 iltapäiväseminaaria ajankohtaisista tilastotieteellisistä aiheista. Suomen Tilastoseura on suomalaisten Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja Suomen tiedekustantajien liiton, eurooppalaisen FENStatS:in ja kansainvälisen International Statistical Instituten jäsen.
Tilastoseura järjestää joka toinen vuosi valtakunnalliset Tilastopäivät, joilla seura palkitsee Leo Törnqvist -palkinnolla parhaan kahden edellisen vuoden aikana yliopistossa tai korkeakoulussa hyväksytyn tilastotieteen pro gradu -tutkielman tai diplomityön. Joka toisten Tilastopäivien yhteydessä jaetaan toistaiseksi nimeämätön palkinto parhaalle väitöskirjalle. Pohjoismaiset tilastoseurat jakavat lisäksi joka kolmas vuosi järjestettävän pohjoismaisen matemaattisen tilastotieteen konferenssin yhteydessä Gunnar Modeen -mitalin merkittävälle pohjoismaiselle tilastotieteilijälle, joka on siitä maasta, jossa konferenssi järjestetään.
Julkaisutoiminta.
Yhdistys on julkaissut vuodesta 1975 lähtien vuosikirjaa, joka kertoo seuran toiminnasta, ja jossa julkaistaan myös muita tilastotieteellisiä tekstejä. Suomen Tilastoseura osallistuu yhdessä muiden pohjoismaisten tilastoseurojen kanssa Scandinavian Journal of Statistics (SJS) -lehden julkaisemiseen. Lisäksi Tilastoseura on julkaissut muun muassa kaksi historiikkia ja neljä tilastosanastoa.
Viimeinen ritari

Viimeinen ritari () on vuonna 1914 valmistunut ranskalainen mykkäelokuva. Alexandre Dumas vanhemman romaaniin perustuvan historia-aiheisen seikkailuelokuvan on ohjannut Albert Capellani.
Juoni.
Ranskan vallankumouksen jälkeen kuningatar Marie Antoinette odottaa kohtaloaan vankilassa. Maison Rougen ritari laatii suunnitelman hänen vapauttamisekseen. Apuna toimivat Dixmer ja tämän vaimo Geneviève, ritarin sisar. Eräänä iltana partio pysäyttää Genevièven. Hänet pelastaa nuori republikaani Maurice Lindey, joka rakastuu naiseen. Maurice joutuu mukaan rojalistien salajuoneen, joka epäonnistuu ratkaisevalla hetkellä. Toisella yrittämällä Maison Rougen ritari saa surmansa, Geneviève tuomitaan kuolemaan ja myös Maurice päätyy vankilaan. Hänen ystävänsä Lorin uhrautuu ja auttaa heidät pakoon.
Tuotanto ja vastaanotto.
Yllättäviin juonenkäänteisiin perustuvan pukudraaman ansiona oli laaja ja nimekäs näyttelijäkunta. Poikkeuksellisesti myös sivuosien esittäjät oli nimetty. Kamera pysyy paikallaan ja liike tapahtuu taidokkaasti lavastetun kuvan syvyyssuunnassa. Näyttelijätyöskentely on teatraalista, mutta yleensä tarkkaan suunniteltua ja välttää suuria eleitä. Elokuvaan on laadittu alkuperäisteoksesta poikkeava onnellinen loppu. 
Brittiläinen "The Bioscope" -lehti kutsui "Viimeistä ritaria" mestariteokseksi ja ylisti varsinkin sen lavastusta ja näyttelemistä. Capellanin elämäkerturin Christine Leteuxin mukaan elokuva ei kohoa ohjaajan parhaiden teosten kuten "Germinalin" (1913) tai "Quatre-vingt-treizen" (1914, julkaistu 1921) joukkoon.
"Viimeistä ritaria" esitettiin Suomessa kevättalvella 1917. Sen ruotsinkielinen nimi oli aluksi käännetty muotoihin "Viimeinen aatelismies" ja "Viimeinen kavaljeeri". Mainoskampanjassa korostettiin autenttista lavastusta ja tunnettuja naisnäyttelijöitä. Pituutensa vuoksi elokuva oli jaettu kahteen osaan.
Restaurointi.
Elokuva on restauroitu Ranskan elokuva-arkistossa säilyneen negatiivin pohjalta vuonna 2010. Välitekstit on luotu uudelleen Ruotsin elokuvasensuurin arkiston perusteella ja filmi on värjätty negatiivin merkintöjen mukaan.