Ilkka Taipale

Väinö Ilkka Ilari Taipale (s. 29. marraskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen poliitikko, psykiatri, pasifisti ja kansalaisaktivisti. Hän oli SDP:n kansanedustajana vuosina 1971–1975 sekä 2000–2007. Taipale on toiminut muun muassa Kellokosken sairaalan ylilääkärinä, Tampereen yliopiston sosiaalipsykiatrian vt. professorina sekä lukuisissa kansalaisjärjestöissä. 
Taipale on ajanut parannuksia etenkin asunnottomien, vankien, mielenterveyspotilaiden, alkoholistien, työttömien ja lukihäiriöisten asemaan. Taipale on tunnetuimpia yksinäisten ja syrjäytyneiden miesten asiaa ajaneista aktivisteista Suomessa. Hän oli mukana 1960-luvun opiskelijaradikalismissa, muun muassa Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa, Sadankomiteassa ja Marraskuun liikkeessä.
Ura.
Taipaleesta tuli ylioppilas vuonna 1960 Apollon yhteiskoulusta. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1966 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1982. Taipaleen sosiaalilääketieteen väitöskirja käsitteli asunnottomuutta ja alkoholia Helsingissä vuosina 1937–1977. Taipale on pätevöitynyt myös psykiatrian erikoislääkäriksi ja sosiaalilääketieteen dosentiksi. Taipale on työskennellyt eri pääkaupunkiseudun psykiatrisssa sairaaloissa mukaan lukien Kellokosken sairaalan ylilääkärinä ja vastaavana ylilääkärinä 1986–1996. Vuosina 1993–1994 hän toimi Tampereen yliopiston sosiaalipsykiatrian vt. professorina. Hän on pitänyt myös yksityisvastaanottoa. Taipale sai vuonna 2023 Duodecim-seuran arvostetun Konrad ReijoWaaran palkinnon tunnustukseksi työstään sosiaalilääketieteen ja yhteiskunnallisten asioiden edistäjänä.
Politiikka ja kansalaisaktivismi.
Taipale oli yksi niistä, jotka tuomittiin vuosien 1969–1970 yllytysoikeudenkäynneissä yllytyksestä aseistakieltäytymiseen. ”Olen levittänyt monistetta kadulla kahdelle tuntemattomalle, asevelvollisuusiän sivuuttaneelle naiselle Suopon kulmalla, ennen kuin veimme nimilistan Suopoon. Levittämiseni todistaa Erkki Tuomioja, joka ei millään tavoin pyrkinyt estämään kauhistuttavan tekoni suorittamista.” Taipale sai vuoden ja kolme kuukautta ehdollista vankeutta, Tuomioja kuukauden vähemmän.
Puoluetaustaltaan Taipale on sosialidemokraatti. Hän on toiminut kansanedustajana vuosina 1971–1975 (Helsingin kaupungin vaalipiiri) ja 2000–2007 (Helsingin vaalipiiri) sekä Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1969–1980 ja vuodesta 1993 eteenpäin. Vuoden 1999 eduskuntavaaleissa hän jäi varasijalle ja nousi eduskuntaan helmikuussa 2000, kun Tarja Halonen valittiin tasavallan presidentiksi. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Taipale pyrki takaisin kansanedustajaksi, mutta äänimäärä ei riittänyt valituksi tulemiseen.
Taipale toimi Suomen Rauhanliiton toiminnanjohtajana vuosina 1980–1986. Hän kuuluu ydinsodan vastaisen kansainvälisen lääkärijärjestön IPPNW:n johtoryhmään.
Ilkka ja vaimonsa Vappu Taipale ovat kirjoittaneet ja toimittaneet viitisenkymmentä kirjaa – muun muassa pamfletteja, lääketieteellisiä ja sosiaalilääketieteellisiä julkaisuja, artikkelikokoelmia, oppikirjoja, elämäntapaoppaita ja pakinoita. Niiden aiheisiin kuuluvat esimerkiksi pasifismi ja aseistakieltäytyminen, psykiatria, päihteet ja syrjäytyminen, miesasia, vanhukset ja liikenneturvallisuus. Taipaleen toimittama "100 sosiaalista innovaatiota Suomesta" (2006) on historian toiseksi eniten käännetty suomalainen kirja.
Yksityiselämä.
Taipale on ollut vuodesta 1965 naimisissa lääketieteen tohtori ja professori Vappu Taipaleen kanssa. Heillä on neljä lasta, joista yksi on professori Jussi Taipale. Ilkka Taipaleella on kolme veljeä, joista yksi on oikeusneuvos Erkki-Juhani Taipale. Yksi veljeksistä on proviisori, Vitabalans Oy lääketehtaan perustaja ja omistaja Jorma Taipale.