tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Markku Kukkoaho

Markku Juhani Kukkoaho (s. 11. marraskuuta 1946 Puolanka) on entinen suomalainen yleisurheilija. Uransa aikana Kukkoaho edusti Puolangan Ryhtiä ja Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Esko Olkkonen. Siviiliammatiltaan Markku Kukkoaho on poliisi.
"Lentävä poliisi" -lempinimeä kantanut Kukkoaho nousi maailman juoksueliittiin verrattaen myöhään, 24-vuotiaana. Hän teki yhä voimassa olevan 400 metrin juoksun Suomen ennätyksen 45,49 Münchenin olympialaisissa 1972 ollen finaalissa paras eurooppalainen sijoittumalla kuudenneksi. Samoissa kisoissa Kukkoaho oli viedä Suomen 4 × 400 metrin viestijuoksujoukkueen (Stig Lönnqvist, Ari Salin, Ossi Karttunen, Markku Kukkoaho) mitaleille juoksemalla osuutensa aikaan 44,4. Suomi sijoittui kuudenneksi SE-ajalla 3.01,12, häviten kolmanneksi sijoittuneelle Ranskalle 0,4 s ja kisan voittaneelle Kenialle 1,3 s. Helsingin EM-kisoissa 1971 Kukkoaho sijoittui 400 metrillä neljänneksi. Rooman EM-kisoissa 1974 hän oli 400 metrillä jälleen neljäs, mutta pitkässä viestissä hän ankkuroi Suomen pronssille. Kukkoaho edusti Suomea myös vuoden 1976 kisoissa Montrealissa, jossa parhaana tuloksena oli kahdeksas sija 4 × 400 metrin viestissä.
SM-tasolla Kukkoaho voitti kaksi Suomen mestaruutta 200 metrin juoksussa (1971 ja 1976) ja neljä Suomen mestaruutta 400 metrin juoksussa (1970, 1971, 1972 ja 1974). 4 x 100 metrin viestijuoksussa hän oli voittamassa SM-kultaa kolmesti vuosina 1970, 1976 ja 1977. Hän teki urallaan Suomen ennätyksen 200 metrillä (20,8, 1971) ja 400 metrillä (46,1, 1970; 45,7, 1971 ja 45,49, 1972). Kukkoaho oli erittäin monipuolinen urheilija, siitä ovat osoituksena kovat tulokset monissa eri lajeissa.
Pirjo Ala-Kapee

Pirjo Anneli Ala-Kapee (ent. "Ala-Kapee-Hakulinen", s. 25. maaliskuuta 1944 Vihti) on suomalainen poliitikko ja virkamies, joka on toiminut SDP:n kansanedustajana, opetusministerinä, Vantaan kaupunginjohtajana ja Itä-Suomen läänin maaherrana.
Ala-Kapee valmistui ylioppilaaksi vuonna 1966 ja filosofian kandidaatiksi (nyk. maisteri) Tampereen yliopistosta vuonna 1972. Hän työskenteli ammattiyhdistysopiston historian ja yhteiskuntaopin opettajana vuosina 1972–1975 ja apulaisrehtorina vuosina 1973–1975. Ala-Kapee oli SAK:n historiatoimikunnan sihteeri ja tutkija vuosina 1975–1979.
Kansanedustajana Ala-Kapee toimi vuosina 1979–1989 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän kuului sosialidemokraattiseen eduskuntaryhmään ja oli sen varapuheenjohtaja vuosina 1984–1986 ja 1987. Ala-Kapee toimi Kalevi Sorsan IV hallituksen opetusministerinä 1. kesäkuuta 1986 – 30. huhtikuuta 1987.
Vuonna 1989 Ala-Kapee jätti eduskunnan ja siirtyi Vantaan kaupunginjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1997, jolloin hänestä tuli Itä-Suomen läänin maaherra. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle loppuvuonna 2009, jolloin myös läänit lakkautettiin ja korvattiin aluehallintovirastoilla sekä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksilla.
Ala-Kapee on ollut naimisissa Kajaanin entinen kaupunginjohtajan Pentti Hakulinen kanssa vuodesta 2001, josta sittemmin eronnut vuonna 2022. Vuosina 1964–1996 hän oli naimisissa Erkki Ala-Kapeen (k. 1996) kanssa. Liitosta on yksi tytär.
Julmat, vahvat ja röyhkeät

Julmat, vahvat ja röyhkeät ("Emperor of the North") on vuonna 1973 valmistunut elokuva jonka pääosissa ovat Lee Marvin, Ernest Borgnine, ja Keith Carradine. Alun perin nimellä "Emperor of the North Pole" julkaistu elokuva sai uudelleenjulkaisun myötä lyhyemmän nimen "Emperor of the North", jolla se myös paremmin tunnetaan.
Elokuva sijoittuu 1930-luvun laman runtelemaan Yhdysvaltoihin, Oregonin osavaltioon. Se perustuu osittain Jack Londonin romaaneihin "The Road" ja "From Coast to Cost with Jack London". Kirjat sijoittuvat 1910-luvulle. Kirjoissa esiintyvä Jack Londonin kulkurinimi "Cigaret" ja tämän vanhempi seuralainen "A n:o 1" ovat mukana elokuvassa, mutta tähän kirjojen ja elokuvan yhtäläisyydet päättyvät: elokuvan Cigaret kuvataan suurisuisena, vähä-älyisenä ja kypsymättömänä hahmona.
Elokuvan alkuperäinen nimi viittaa vanhaan Suuren Laman aikaiseen kulkureiden vitsiin, jonka mukaan kulkureista paras olisi "Pohjoisnavan keisari". Vitsi oli kulkureiden hauska muistutus siitä, että heidän tilassaan oleva Pohjoisnavan keisari hallitsisi vain erämaata.
Juoni.
Elokuvassa Ernest Borgnine esittää konduktööriä nimeltä Shack, miestä joka on ottanut henkilökohtaiseksi tehtäväkseen poistaa junastaan pummilla matkustavat kulkurit keinolla millä hyvänsä. Heti elokuvan alussa Shack onnistuu suistamaan pummin junan vaunujen alle.
Toinen pummi, A n:o 1 (Lee Marvin), onnistuu hyppäämään junaan, ja hänen perässään seuraa nuori suurisuinen Cigaret (Keith Carradine). Seuraavalla pysähdyspaikalla A n:o 1 eksyttää Shackin, mutta Cigaret jää tämän haaviin. Cigaret onnistuu kuitenkin pakenemaan hökkelikylään, kun A n:o 1 ilmoittaa rautatieläisille aikovansa olla ensimmäinen pummi joka matkustaa Shackin junassa koko matkan Portlandiin. Toiset pummit ovat sitä mieltä, että ensimmäinen kulkuri joka onnistuu matkustamaan Shackin junassa koko matkan perille saakka, ansaitsee tittelin "Pohjoisnavan keisari". Rautatieläiset jopa lyövät vetoja puolesta ja vastaan, sillä Shack on tunnettu ja vihattu henkilö rautatieläisten keskuudessa. Lennättimen välityksellä tieto vedonlyönnistä leviää nopeasti.
Loppuosa elokuvasta kertoo A n:o 1:n yrityksistä matkustaa pummilla ja välttää kiinnijääminen. A n:o 1:n epäonneksi mukaan tuppautuu myös suurisuinen ääliö Cigaret, josta tämä mieluummin haluaisi eroon. Shack onnistuu heittämään kaksikon junasta, mutta kulkurit rasvaavat kiskot nousussa ja hyppäävät matkustajajunan katolle. Matkustajajuna ohittaa hitaan Shackin tavarajunan, ja Salemissa pummit nousevat ruokavarkauksista aiheutuneiden epäselvyyksien ja kastetilaisuuden jälkeen takaisin Shackin junaan.
Elokuva päättyy tappelukohtaukseen, jossa A n:o 1 voittaa Shackin vastaan ja heittää tämän junasta. Tämän jälkeen A n:o 1 heittää myös suurisuisen ja isottelevan Cigaretin junasta opettaakseen tälle käytöstapoja ja kasvattaakseen tämän mieheksi.
Vastaanotto ja jälkimaine.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa tiivistunnelmaiseksi mielten ja lihasten kamppailuksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Outlook.com

Outlook.com (entisiltä nimiltään Windows Live Hotmail, MSN Hotmail, Hotmail) on Microsoftin tarjoama ilmainen sähköpostipalvelu, joka oli osa Windows Live -palvelukokonaisuutta. Helmikuussa 2013 Microsoft muutti palvelun nimen Outlook.comiksi. Samalla verkkotunnus vaihtui muotoon outlook.com, ja palvelu koki suuren ulkoasumuutoksen, jolloin käyttöliittymä muutettiin muistuttamaan Windows 8:n käyttöliittymää. 
Hotmailin perustivat Sabeer Bhatia ja Jack Smith vuonna 1996. Hotmail oli yksi ensimmäisistä Internetin ilmaisista webmail-pohjaisista sähköpostipalveluista. Microsoft hankki Hotmailin itselleen vuonna 1997.
Alun perin Outlook.com tarjosi käyttäjilleen 2 megatavua tilaa, mutta nykyisin levytila on rajaton. Yhden sähköpostiviestin kokoraja on jopa 10 gigatavua. Outlook.comin käyttö tapahtuu Microsoft -tilillä.
Gleichschaltung

Gleichschaltung (; ) tarkoittaa yleensä natsi-Saksan harjoittamaa kansalaisten totalitaristista kontrollointia. "Gleichschaltungin" tavoitteena oli pakottaa kansalaiset tiettyyn ajattelutapaan ja tukahduttaa individualistiset, hallinnolle vaaralliset mielipiteet. Termi itse on tyypillinen kansallissosialistien käyttämä kiertoilmaus.
Yhtenäistämisajatuksen seurauksena korkeista tai muuten tärkeistä viroista erotettiin tai painostettiin eroamaan muun muassa kommunistit, sosiaalidemokraatit, pasifistit ja juutalaiset keskitysleirivankeuden uhalla. Pitkien puukkojen yönä toteutettiin SA:n ("Sturmabteilung") puhdistus ei-toivotuista aineksista, jotka korostivat kansallissosialistisen hallinnon vallankumouksellista, vasemmistolaista luonnetta.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen tarve valvoa kansalaisia laajasti edellytti vastustavien tahojen voimattomiksi tekemistä tai lakkauttamista. Vuosien 1933 ja 1937 välillä Saksassa lakkautettiin käytännöllisesti katsoen kaikki kansallissosialistiseen liikkeeseen kuulumattomat yhteiskunnalliset järjestöt, kuten ammattiliitot, ja poliittiset puolueet kansallissosialistista puoluetta lukuun ottamatta.
Kansallissosialistit pyrkivät rajoittamaan myös kirkon valtaa. Koulut ja muut välttämättömät laitokset otettiin puolueen valvontaan: opettajakunnasta ja vanhempainyhdistyksistä karsittiin väärien aatteiden kannattajat, ja opetussuunnitelmia muokattiin kansallissosialistisen ideologian mukaisiksi. Opettajat velvoitettiin allekirjoittamaan puolueuskollisuuden takaava sitoumus, ja heidän kattojärjestökseen perustettiin "Nationalsozialistische Lehrerbund" ().
"Gleichschaltungin" nimissä perustettiin myös lukuisia muita uusia järjestöjä, joiden jäsenyys oli pakollista. Näitä olivat esimerkiksi "Hitler-Jugend" 10–18-vuotiaille pojille, "Bund Deutscher Mädel" tytöille, "Kraft durch Freude" työläisille ja niin edelleen. Näin varmistettiin se, että jokainen Saksan kansalainen kuului johonkin kansallissosialistiseen liikkeeseen, ja taattiin valtaa pitävän puolueen johtava asema valtiossa.
Gleicschaltung-lait.
Gleichschaltungin toteuttamiseksi säädettiin jo vuonna 1933 joukko lakeja, joiden tarkoituksena oli keskittää kaikki valta natsipuolueelle. Sellaisia olivat: 
Seuraavana vuonna, 30. tammikuuta 1934 säädettiin "valtakunnan uudelleen­muodostus­laki" (). Sen mukaan Saksa virallisesti lakkasi olemasta liittotasavalta ja muuttui tiukasti keskitetysti valtioksi. Osavaltiot muuttuivat pelkiksi maakunniksi, ja lähes kaikki niiden omat hallinto­elimet lakkautettiin. Kaikki niiden valtaoikeudet siirtyivät keskus­hallitukselle. Vähän myöhemmin, 14. helmikuuta 1934 säädetyllä lailla lakkautettiin myös osa­valtioiden edustajien muodostama Valta­kunnan­neuvosto ("Reichsrat").
Vaarinkaktus

Vaarinkaktus ("Cephalocereus senilis") on hidaskasvuinen, pylväsmäinen ja liereävartinen kaktuslaji, jota käytetään huonekasvina. Sen vartta ja piikkejä peittävät hopeanhohtoiset hapset. Se voi olla suorassa auringon paahteessa, ja multa saa kuivua kastelukertojen välissä rutikuivaksi. Vaarinkaktusta kastellaan harvoin. Talvella lämpötilan olisi syytä olla 10–15 astetta, kesällä vaarinkaktusta voi pitää pihalla tai parvekkeella. Huonekasvina se ei kuki.
Vaarinkaktus kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa. Luonnossa se voi kasvaa 15 metriä korkeaksi ja olla halkaisijaltaan 40 senttimetriä. Kasvu käy kuitenkin hitaasti; 20 vuodessa siitä tulee vasta 60 senttimetriä korkea. Luonnossa kasvi kukkii valkoisin tai vaaleanpunaisin kukin. Kukat ovat 5–10 senttimetriä pitkät.
Terriini

Terriinillä tarkoitetaan uunissa vesihauteessa kypsennettyä mureketta, joka on valmistettu tasaiseksi hienonnetusta seoksesta. Raaka-aineina terriineissä käytetään joko pelkästään kalaa, lihaa, kasviksia tai sieniä ja niiden kokonaisia kypsennettyjä paloja, tai sitten terriinin voi valmistaa useammasta soseutetusta raaka-aineesta kerroksittain. Terriini paistetaan vuoassa. Terriinien paistamiseen käytettyä vuokaa kutsutaan myös terriiniksi. Terriini muistuttaa pateeta, joka on kuitenkin rakenteeltaan pehmeämpää, murekemaista. Terriinien kanssa voidaan juoda viinejä tai samppanjaa.
Terriini tarjotaan yleensä kylmänä. Se sopii joko sellaisenaan alkuruoaksi tai buffetpöydän tarjottaviksi.
Kylmänä leikkeleenä tarjottavan terriinin, samoin kuin pateen seuraan voi kattaa kirpeitä, pieniä etikkakurkkuja, marinoituja valkosipuleita, oliiveja tai hillosipuleita sekä rapeaa leipää ja raikasta kasvissalaattia.
Musta ritari

Musta ritari on käsitteenä itsenäinen ritari tai sotilas, jolla ei ole isäntää tai herraa tai joka ei halua paljastaa, ketä hän palvelee. Kirjallisuudessa ja elokuvissa musta ritari on arvoituksellinen ja yleensä pahansuopa hahmo. Heraldisessa mielessä "musta ritari" on tunnukseton tai tunnuksensa peittänyt ritari, eräänlainen freelance-sotilas. Koska mustilla ritareilla ei ollut suvun kunniaa ja omaisuutta suojeltavanaan, he muodostivat villin kortin taistelukentällä, eivätkä aina noudattaneet ritarien kunniakoodia. Tämä on saattanut olla taustana mustien ritareiden huonolle maineelle.
Fiktiossa.
Fiktiossa musta ritari on usein paha, erittäin taitava ja häijy ritari. Heillä on usein kuviteltu olevan yliluonnollisia kykyjä.
Hercule Poirot (televisiosarja)

Hercule Poirot ("Agatha Christie’s Poirot") on brittiläisen ITV:n tuottama Agatha Christien salapoliisinovelleihin ja -romaaneihin perustuva televisiosarja. Hercule Poirot'na esiintyy David Suchet. Suomessa sarjaa esittää Yle TV1.
Sarja alkoi Isossa-Britanniassa vuonna 1989. Vuosina 1989–1993 filmattiin lähinnä Poirot-novelleja ja sen jälkeen romaaneja. Sarjan tuottajien tavoitteena on ollut siirtää koko Poirot’n ura filmille.
Puuttuvat sovitukset.
Vuoden 2013 kauden jälkeen on vielä sovittamatta:
Jäljellä on myös viisi novellia, joista Christie kirjoitti myöhemmin laajemmat versiot, joista on jo tehty sarjan jakso.
DVD-julkaisut Suomessa.
Suurin osa sarjan jaksoista on julkaistu Suomessa DVD:llä. DVD-julkaisujen kaudet eivät vastaa sarjan alkuperäisiä kausia.
Markku Saarinen

Markku Juhani Saarinen (8. syyskuuta 1951 – 13. elokuuta 2002) oli suomalainen kääntäjä, toimittaja ja bibliofiili. Hän suomensi muun muassa Nietzschen "Epäjumalten hämärän" ja avusti muissa Nietzschen teosten käännöksissä, mistä hän sai lempinimen ”Nietzsche”.
Varsinaisen leipätyönsä Saarinen teki "Aku Ankan" toimituksessa suomentaen sarjakuvia. Saarisen käännöksistä ovat jääneet elämään monet Aku Ankasta lähteneet lentävät lauseet.
Saarisen kuollessa hänen kirjastossaan oli miltei 12 000 nidettä.
Battle Chess

Battle Chess on Interplayn kehittämä ja julkaisema shakki tietokonepelinä. Peli on julkaistu alun perin Amigalle vuonna 1988 ja sittemmin käännetty usealle eri alustalle. 
Pelille tehtiin jatko-osa "Battle Chess 2 – The Chinese Chess", jossa nimensä mukaisesti pelataan kiinalaista shakkia.
Pelaaminen.
Pelin shakkinappulat ovat eläviä keskiaika-/fantasiahahmoja, jotka taistelevat keskenään joutuessaan samaan ruutuun. Taistelun voittaa syövä nappula. Pelin 35 animaatiota kattavat kaikki mahdolliset syönnit: esimerkiksi torni muuntautuu kivihirviöksi, joka tappaa sotilaan iskemällä tätä päähän.
Peliä saattoi pelata myös tavallisena kaksiulotteisena versiona ilman animaatioita tai näyttävämpää grafiikkaa.
Vastaanotto.
Mikrobitti-lehden vertailussa "Battle Chessin" tietokonevastustaja todettiin muita tietokoneshakkeja selvästi huonommaksi pelitaidoiltaan.
Tietokonepelien vuosikirjassa Niko Nirvi antoi pelin Amiga-versiolle täydet viisi tähteä ja kehui erityisesti sen grafiikkaa.
Kertokaa se hänelle

Kertokaa se hänelle on Mauno Kuusiston vuonna 1959 levyttämä laulu. Se on alun perin napolilainen "Dicitencello vuie". Suosittu laulu herätti myös Åke Lindmanin kiinnostuksen ja sai hänet ohjaamaan samannimisen elokuvan. Kuusisto sai singlenä julkaistusta laulusta ensimmäisenä miesartistina kultalevyn, ja 47 000 kappaleen myynnillä se on ylivoimaisesti myydyin kotimainen single Suomessa. Singlen kääntöpuolella on Otto Palmgrenin sävelmä ”Heijastus”.
Alkuperäinen säveltäjä on Rodolfo Falvo ja sanoittaja Enzo Fusco. Suomenkieliset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila salanimellä Timjami. Toinen suomenkielinen sanoitus sävelmään on Reino Helismaan tekemä ”Vie hänelle lauluni”, jonka Veikko Tuomi esittää elokuvassa "Suuri sävelparaati" (1959) ja Henry Theel lauloi äänilevylle 1955.
B-Real

B-Real (oik. Louis Freese, s. 2. kesäkuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-artisti, ja yhtyeen Cypress Hill perustajajäsen.
Cypress Hillin ohella Freese esiintyy myös soolouralla. Lisäksi hän pelaa paintballia The Stoned Assassins -joukkueessa. Freese on myös tunnettu kannabiksen puolestapuhuja.
Elämäkerta.
Freese syntyi varhain aamulla 2. kesäkuuta 1970. Hänen äitinsä on taustaltaan kuubalainen ja isänsä meksikolainen. Musiikista ja erityisesti hip-hopista hän oli kiinnostunut jo pienenä.
Pojan kasvaessa välit rikollisiin toimiin sotkeutuneeseen isään olivat huonot. Perhe erosi, ja Louis muutti äitinsä ja sisartensa kanssa Los Angelesin South Gateen Kaliforniassa. Louis itse joutui virkavallan kanssa ongelmiin ensimmäisen kerran 12–13-vuotiaana jäädessään kiinni marihuanan hallussapidosta.
Teini-ikäisenä Freese tutustui Senen Reyesiin, eli Sen Dogiin, Crips-jengin jäseneen. Myös Freese liittyi mustien Bloods-jengiin, vaikka latinotaustaisilla oli omatkin ryhmänsä. Kertomansa mukaan hän sekaantui useisiin ampumävälikohtauksiin vuosiien 1986 ja 1989 välillä. Tuona aikana eri jengit sotivat usein keskenään.
Cypress Hill julkaisi ensimmäisen levynsä vuonna 1991. Muusikon urallaan Freese on käyttänyt osin omia kokemuksiaan jengiväkivallasta kertovissa sanoituksissaan.
Karaokelevy

Karaokelevy tarkoittaa laserlevyä, jolle on tallennettu kappaleiden musiikki ilman laulua ja kappaleiden sanat visuaalisesti musiikkiin tahdistettuna. Yleisimmät karaokelevyformaatit ovat järjestyksessä VCD (Aasia), CDG ja DVD. Vuoteen 2000 asti karaokessa käytettiin myös isoja Laservision-kuvalevyjä, joiden tuotanto on nyt kokonaan lopetettu.
Karaokelevyt Suomessa.
Suomalaisia karaokelevyjä valmistetaan sekä ammatti- että kotikäyttöön. Painosten ero on, että vain ammattikäyttöön tarkoitettuja levyjä voi käyttää ansiotoiminnassa ja muussa julkisessa esittämisessä. Jokaisesta julkisesti järjestetystä karaokeillasta on lisäksi tilitettävä esityskorvausta Teostolle. Ammattikaraokelevyt ovat verrattain hintavia Suomen pienten ammattilevymarkkinoiden vuoksi (menekki maksimissaan 500 kappaletta) sekä kotilevyjä huomattavasti korkeampien Teosto maksujen vuoksi. Kotikäyttöön tarkoitettujen levyjen hinta on noin 15 euron luokkaa kappaleelta. Teosto on määritellyt omat tariffinsa näihin molempiin painostyyppeihin. Kaikki nykyisin painettavat levyt ovat DVD-levyjä. Vuoteen 2000 asti levyjä julkaistiin vielä LD-formaatissa ja sen jälkeen kahta eri levysarjaa VCD-formaatissa.
Ensimmäisen suomen kielisen karaokelevyn julkaisi Finnlevy-yhtiö. Finnlevy teki Vip Vision-tuotantoyhtiön kanssa sopimuksen karaokelevyjen tuottamisesta. Finnlevyn Timo Lindströmin vastuulla oli ääniittää uudet versiot valituista kappaleista. Kappaleiden taustalla näkyvistä videoista vastasivat Vip Visionin Jarmo Porola sekä Jouko Konttinen. Vuonna 1991 ilmestyneen Finnkaraoke 1-levyn budjetti oli 4000 markkaa, ja myi nopeasti loppuun.
Power Recordsin Powerkaraoke 1-levy julkaistiin vuonna 1992. Powerviihde-yhtiön perustaja Markku Hintsanen kuvasi kaikkien kappaleiden taustalle videot. Koska Powerviihde ei omistanut kaikkia tekijänoikeuksia kappaleisiin, joutui yhtiö maksamaan liikkuvaa kuvaa sisältävistä videoista synkronointikorvausta 50 penniä sekunnilta. 2000-luvulla Powerviihde oli pioneeri kotikäyttöön DVD:llä myytävien karaokelevyjen tuottajana.
Carlos Valderrama

Carlos Alberto Valderrama Palacio (s. 2. syyskuuta 1961 Santa Marta, Kolumbia) on kolumbialainen entinen jalkapalloilija. Valderrama tunnettiin paksun oranssin hiuspehkonsa lisäksi myös taitavana syöttelijänä ja pallon suojaajana.
Valderramaa pidetään useasti Kolumbian kaikkien aikojen parhaimpana jalkapalloilijana. Hän olikin Kolumbian maajoukkueen kapteeni kolmissa eri MM-kilpailuissa (1990, 1994 ja 1998). Vuoden 1998 MM-kilpailujen jälkeen hän lopetti maajoukkueuransa, jonka aikana hän pelasi 111 ottelua tehden niissä 11 maalia.
Seurajoukkueessa Valderrama aloitti uransa 1981 Union Magdalenassa pelaten Kolumbiassa myös Millonariosin ja Deportivo Calin paidassa. Vuonna 1988 Valderrama siirtyi Eurooppaan Montpellier’hen, josta hän edelleen siirtyi Espanjaan Real Valladolidiin vuonna 1990. Vuonna 1992 Valderrama palasi Kolumbiaan, jossa hän edusti Independiente Medellíniä ja Atlético Junioria. 
Vuonna 1996 Valderrama siirtyi Yhdysvaltojen MLS-liigaan, jossa hän edusti Tampa Bay Mutinya, Miami Fusionia ja Colorado Rapidsia. Hän johtaa liigan kaikkien aikojen syöttötilastoa ja tämän lisäksi Valderrama on valittu sarjan kaikkien aikojen tähdistökentälliseen.
Uransa Valderrama lopetti vuonna 2004.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Hudsoninlahti

Hudsoninlahti (, , ) on 1 230 000 neliökilometrin laajuinen merivesialue koillisessa Kanadassa. Vesialue rajoittuu pääosin alueelle 78°—95° läntistä pituutta ja 51°—70° pohjoista leveyttä.
Hudsoninlahteen virtaa useita jokia Ontarion, Québecin ja Manitoban provinsseista sekä Nunavutin territoriosta. Hudsoninlahden eteläosaan kuuluu myös Jamesinlahti. IHO:n luetteloissa Hudsoninlahti on Pohjoisen jäämeren lahti. Lahden suurin saari on Southamptoninsaari, joka on maailman 33. suurin saari. Belchersaarten saariryhmä lahden kaakkoisosassa käsittää kaikkiaan yli 1 500 saarta.
Hudsoninlahti on yhteydessä Atlantin valtamereen koillisessa sijaitsevan Hudsoninsalmen kautta, ja Pohjoiseen jäämereen Foxe, Fury, ja Hecla -nimisten salmien kautta. Kaikki Hudsoninlahden ja Jamesinlahden saaret kuuluvat hallinnollisesti Nunavutin territorioon.
Hudsoninlahtea ympäröivät maa-alueet tunnetaan yleisesti nimellä "Hudsoninlahden alamaa" (), ja sen pinta-ala on noin 324 000 neliökilometriä. Lahden keskisyvyys on 125 metriä ja alle 80 metriä 20–100 kilometrin etäisyydellä rannikosta. Tundramaisemaa halkovat lukuisat joet, ja alueen maannos tunnetaan yleisesti nimellä "muskeg". Alue on muovautunut jäätiköiden laajetessa ja supistuessa vuosituhansien saatossa. Muinaisrantoja on jopa satojen kilometrien päässä nykyisestä rannikosta. Alueella on maailman suurin maankohoaminen, 13,1 mm vuodessa. 
Historia.
Hudsoninlahti nimettiin aluetta vuonna 1610 "Discovery"-aluksella tutkineen Henry Hudsonin mukaan. Neljännellä matkallaan Hudson purjehti Grönlannin ympäri lahdelle, ja kartoitti suurimman osan sen itärannikosta. Talven tultua Hudsonin alus juuttui jäihin, mutta miehistö selviytyi maihin rakennetussa tukikohdassa Jamesinlahden eteläpäässä. Kun jää suli keväällä, Hudson halusi tutkia ja kartoittaa lahden länsiosaa, mutta "Discoveryn" miehistö nousi kapinaan 22. kesäkuuta 1611.
Kuusikymmentä vuotta myöhemmin purjealus "Nonsuch" saapui lahdelle ja menestyksekkäästi harjoitti turkiskauppaa cree-intiaanien kanssa. Tämä johti Hudson's Bay Companyn perustamiseen, ja yhtiö on säilyttänyt nimensä aina näihin päiviin saakka. Britannian hallitsija myönsi yhtiölle yksinoikeuden kaupankäyntiin Hudsoninlahden valuma-alueella, Rupertinmaalla. Kyseessä olevan alueen koko oli noin 3 900 000 neliökilometriä, ja se luovutettiin vuonna 1870 Kanadalle osaksi Luoteisterritorioita jolloin myös monopoli menetettiin.
Vaarinkaktukset

Vaarinkaktukset ("Cephalocereus") on meksikolainen kaktuskasvisuku, johon kuuluu viisi pylväsmäistä lajia. Suvun tieteellinen nimi viittaa kasvullisen verson sivulle kehittyvään pseudokefalioon, johon kukat kasvavat. Kasvit kukkivat öisin.
Vaarinkaktukset kuuluvat kaktuskasvien (Cactaceae) Cactoideae-alaheimon tribukseen Pachycereeae. Ne ovat pylväsmäisiä, pystykasvuisia, haaraisia tai haarattomia, noin kymmenmetrisiksi kasvavia kaktuksia, joiden varren läpimitta voi olla 40 cm. Varret ovat vaaleanvihreitä, ajan mittaan harmaantuvia, kärjestään tiheäpiikkisiä. Varsissa on vähintään 12 pitkittäissärmää, ja niissä on kahdenlaisia piikkiryhmiä eli areoleita. Kussakin niistä on paljon piikkejä, joista suurimmat saavuttavat neljän senttimetrin pituuden. Osa piikeistä on karvamaisia ja usein ne peittävät varren tiheästi. Kukat kehittyvät pseudokefalioihin, jotka ovat usein selvästi erottuvia verson osia varren sivulla. Kukat ovat piikittömiä, keskikokoisia, putkimaisia tai kellomaisia. Hedelmä on soikea, sen pinnalla on pieniä suomuja, villakarvaa ja kuihtuneet kehälehtien jäännökset. Siemenet ovat päärynämäisiä, sileitä ja mustia.
Vaarinkaktukset kasvavat usein tiheinä metsikköinä Meksikon Pueblassa, Oaxacassa, Hidalgossa, Chiapasissa ja Guanajuatossa.
Noureddine Morceli

Noureddine Morceli (, s. 28. helmikuuta 1970 Ténès, Algeria) on algerialainen entinen maileri, joka 1990-luvun puolivälissä hallitsi miesten 1 500 metrin juoksua. Morceli voitti matkalla yhden olympiakullan, sisäratojen maailmanmestaruuden ja kolme peräkkäistä ulkoratojen maailmanmestaruutta.
Morceli nousi juoksumaailman tietoisuuteen voitettuaan nuorten MM-hopeaa 1 500 metrillä vuonna 1988. Vuonna 1991 hän juoksi Sevillassa matkan uuden sisäratojen maailmanennätyksen ja yhdeksän päivää myöhemmin MM-kisoissa samalla radalla hän voitti maailmanmestaruuden. Samana vuonna Tokion MM-kisoissa ulkoradoilla hän jälleen voitti kultamitalin.
Vuosina 1992–1996 Morceli juoksi 45 kilpailua 1 500 metrillä ja maililla, ja voitti niistä kaikki. Tänä aikana hän teki kuusi maailmanennätystä (1 500 m, maili, 2 000 m, 3 000 m ja sisäratojen 1 000 m ja 1 500 m). GP-kisasarjan hän voitti vuonna 1994. Tuona aikana hän voitti lisäksi kaksi ulkoratojen maailmanmestaruutta: 1993 Stuttgartissa ja 1995 Göteborgissa sekä olympiakultaa 1996 Atlantassa. Hänen valmentajanaan toimi isoveli Abderrahmane, joka vuonna 1977 juoksi 1 500 metriä aikaan 3.36,26.
Dead Ringer

Dead Ringer on rock-artistin Meat Loafin (Marvin Lee Aday) toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Musiikki levyllä on pullollaan suurellisia sovituksia, kuoroja ja Meat Loafin tunneskaalaa edestakaisin surffaavaa tulkintaa. Jim Steinman aloitti työt "Bat Out of Hellin" seuraajaksi kaavaillun albumin "Bad for Goodin" parissa 1979. Tänä aikana kiertue-elämä, huumeet ja uupumus veivät tilapäisesti Meat Loafin äänen. Laulajan ja hänen managerinsa David Sonenbergin tiet myös erosivat ja asian tiimoilta riideltiin. Meat Loaf julisti henkilökohtaisen konkurssin hieman myöhemmin. Levy-yhtiön painostamana ja laulajaa vailla, Steinman päätti laulaa levyllä itse ja kirjoittaa Meat Loafille kokonaan uuden levyn. Steinmanin kertomaa tästä ajasta: "Käytin seitsemän kuukautta jatko-osan tekemiseen hänen kanssaan ja se oli yhtä helvettiä. Hän oli menettänyt äänensä ja talonsa ja oli menettämässä järkensä."
Näyteltyään elokuvassa "Roadie", Meat Loaf sai äänensä takaisin ja 1980 palasi työskentelemään uuden albumin pariin. Steinman oli kirjoittanut viisi uutta kappaletta vanhan "More than you deserven" lisäksi - tätä laulua Meat Loaf oli jo esittänyt Steinmanin samannimisessä musikaalissa.
Albumilta julkaistiin neljä singleä: pieneksi hitiksi noussut "Dead Ringer for Love" (jolla laulaa vierailevana vokalistina Cher), "I'm gonna love her for both of us", "Read 'em and weep" ja "Peel out".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Jim Steinmanin käsialaa. Kannen kuvan on piirtänyt Berni Wrightson.
Johnny Fontane

Johnny Fontane on kuvitteellinen italialaisamerikkalainen laulaja Mario Puzon romaanissa "Kummisetä" sekä Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa "Kummisetä" ja "Kummisetä osa III". Elokuvissa Fontanen osaa näyttelee Al Martino. Yleisesti oletettiin Puzon käyttäneen Fontanen kuvaamiseen Frank Sinatran elämää.
Johnny Fontanesta tulee huippusuosittu laulaja 1930-luvulla, mutta hänellä on vaikeuksia päästä Hollywoodiin. Päästäkseen haluamaansa elokuvaan hän turvautuu kummisetänsä, Vito Corleonen apuun. Corleone tekeekin elokuvatuottajalle ”tarjouksen, josta ei voi kieltäytyä”.
Fontane on ollut useamman kerran naimisissa ja ollut jatkuvasti uskoton. Juhliminen ja vaihtuva naisseura hallitseekin hänen elämäänsä.
Samana vuonna Johnny Fontane laulaa Viton tyttären Connie Corleonen häissä. Hänellä on pyyntö kummisedälleen. Hänellä on taas sekä elokuvarooli näköpiirissä että vastahakoinen tuottaja. Corleone lähettää neuvonantajansa Tom Hagenin paikalle saman ohjeen kera. Vastahakoinen tuottaja ei suostu, ennen kuin löytää suosikkihevosensa pään vuoteestaan. 
Vito Corleonen seuraaja Michael Corleone pyytää 1950-luvulla Fontanea esiintymään perheen Las Vegasin hotelleissa niiden suosion kasvattamiseksi. Siellä ollessaan hänen äänihuulistaan löydetään kasvain, joka onnistuneesti leikataan ja hänen uransa voi jatkua.
Johnny Fontane esiintyy "Kummisetä osa III":ssa laulamassa Michael Corleonen juhlissa, jotka järjestetään Corleonen paavilta saaman tunnustuksen takia.
Auringon aktiivisuus

Auringon aktiivisuus on Auringon magneettisten ilmiöiden runsautta. Jos Aurinko on hyvin aktiivinen, siinä on runsaasti auringonpilkkuja. Erilaiset auringonpurkaukset, auringonpilkut ja Auringon kaasukehän, kromosfäärin, säteilyn voimakkuus ovat Auringon aktiivisuutta. Auringon aktiivisuus vaihtelee 11-vuotisen auringonpilkkujakson mukana. Auringonpilkkujen määrä vaihtelee huomattavasti tämän jakson mukana. Minimissä pilkkuja on vähän tai ei ollenkaan, ja maksimissa suuri määrä. Auringonpilkut jotka ovat magneettikentän napoja, synnyttävät voimakkaita auringonpurkauksia sekä protuberansseja. Auringon aktiivisuus vaikuttaa Maan säähän ja ilmastoon. Pitkillä aikaväleillä auringonpilkkuminimien arvellaan osaltaan aiheuttaneen Maassa kylmiä kausia.
Auringon aktiivisuuden osuus ilmaston lämpenemisessä.
Auringon aktiivisuuden on väärin perustein ehdotettu olevan viimeaikaista ilmaston lämpenemistä oleellisesti kiihdyttävä tekijä. Mittausten mukaan Auringon säteilyvoimakkuus ei ole kasvanut 1950-luvun jälkeen, joten ilmaston lämpeneminen ei johdu Auringon aktiivisuuden muutoksista. Toinen todiste asialle on stratosfäärin viileneminen. Kasvihuoneilmiö lämmittää ilmakehän alaosaa eli troposfääriä mutta viilentää yläosaa eli stratosfääriä. Auringon säteilyvoimakkuuden kasvu taas lämmittäisi koko ilmakehää. Mittausten mukaan stratosfääri on viilentynyt huomattavasti, joten Auringon aktiivisuus ei selitä 1900-luvun puolivälin jälkeen tapahtunutta ilmaston lämpenemistä.
Vaikka ilmasto olisi moninkertaisesti arvioitua herkempi aurinkopakotteille, viimeaikainen lämpeneminen johtuisi silti kasvihuonekaasupitoisuuksien kasvusta.
Auringon aktiivisuusminimejä.
Auringon aktiivisuusminimejä on määritetty muun muassa suorilla havainnoilla, radiohiilen määrän vaihteluilla ja sen pohjalta, että auringonpilkut vaikuttavat Maan säähän.
Tunnetuimmat kaudet Auringon historiassa, jolloin oli vähän tai ei ollenkaan pilkkuja, ovat:
Auringon aktiivisuus oli pitkän jakson minimeissäkin melko voimakasta vuosina 5000–4800 eaa., 2700–1700, 200 eaa.– 400 jaa. ja 1000–1300 jaa..
Auringon aktiivisuusjaksoja.
Auringon aktiivisuusjaksoja on hahmoteltu kerrostumista tehtyjen isotooppimuutosten, Maan ilmaston muutosten ym. mukaan. Beryllium-10 ja hiili-14 ovat tutkittavia isotooppeja. Aktiivisuusjaksot vaikuttavat olevan pituudeltaan vaihtelevia, eli Auringon aktiivisuus vaihtelee kvasijaksollisesti.
Hiili-14:n vaihteluista on mitattu jaksoja 105, 131, 232, 385, 504, 805 ja 2 241 vuotta. Kun hiili-14:ää on runsaasti, on maapallolla kylmää.
Anthony Perkins

Anthony Perkins (4. huhtikuuta 1932 New York, New York – 12. syyskuuta 1992 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Norman Bates Alfred Hitchcockin ohjaamassa "Psykossa" ja sen jatko-osissa.
Ura.
Perkinsin ensimmäinen elokuvarooli oli vuoden 1953 elokuvassa "Näyttelijätär". Seuraavana vuonna hän näytteli Broadway-näytelmässä "Tea and Sympathy". Roolistaan nuorena kveekarina elokuvassa "Onnellisen laakson kansa" (1956) Perkins sai Oscar-ehdokkuuden. Muita kömpelön nuoren miehen rooleja Perkins teki elokuvissa "Pelon vanki" (1957), "Hopeatähti" (1957) ja "Intohimot jalavien alla" (1958). Yhden tunnetuimmista roolisuorituksistaan Perkins teki murhanhimoisena motellinomistajana Alfred Hitchcockin trillerissä "Psyko" (1960) sekä sen kolmessa jatko-osassa.
Psykoa seurasivat muun muassa eurooppalaiset elokuvat "Oikeusjuttu" (1963), "Shamppanjamurhat" (1968) ja "The Days Wonder" (1972) sekä yhdysvaltalaiset "Turmeltuneet" (1968), "Me sotasankarit" (1970) ja "W.U.S.A." (1970). Perkinsin muita elokuvia ovat esimerkiksi "Roy Bean – piru mieheksi" (1972), "Idän pikajunan arvoitus" (1974) ja "Järjen tuolla puolen" (1989). Niiden ohella Perkins näytteli useassa teatterinäytelmässä sekä televisioelokuvassa "Metsän pimeydessä" (1992), joka esitettiin postuumisti.
Yksityiselämä.
Perkinsin isä Osgood Perkins oli näyttelijä, jonka tekninen osaaminen teki vaikutuksen ohjaaja Elia Kazaniin.
Saavutettuaan mainetta näyttelijänä Anthony Perkins kiinnitti useiden kuuluisien naisten, kuten Brigitte Bardot'n huomion, mutta ajatus läheisemmästä kanssakäymisestä naisten kanssa aiheutti hänessä pakokauhua. Hän kävi läpi eheytyshoidon, ja 39-vuotiaana hänellä oli ensimmäinen läheinen suhde naisen kanssa. 41-vuotiaana hän avioitui Berry Berenson Perkinsin kanssa, ja liitto osoittautui kestäväksi.
Perkins kuoli vuonna 1992 AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Perkinsillä on kaksi poikaa. Heistä toinen, Osgood Perkins kuten isoisänsäkin, on näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Accident of Birth

Accident of Birth on metallimuusikko Bruce Dickinsonin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumi on toinen Dickinsonin ja Roy Z:n yhdessä tekemistä levyistä (edellinen oli vuoden 1994 "Balls to Picasso"). Albumilla soittaa Iron Maidenista tuttu kitaristi Adrian Smith. 
Tyylillisesti albumi on harppaus Skunkworksin grunge-rockmaisesta äänimaailmasta metallisempaan suuntaan. Albumin kappaleet yhdistelevät perinteistä heavy-rockia sekä modernimpaa metallia, ja tästä hyvä esimerkki on albumin avausraita "Freak". Albumilta löytyy myös yksi täysin akustinen balladi "Arc of Space". 
Albumin teko alkoi kun kitaristi Roy Z soitti puhelimen välityksellä Dickinsonille säveltämiään riffejä. Dickinson oli tuolloin harkinnut kokonaan vetäytyvänsä musiikkimaailmasta, sillä hänen edellisenä vuonna perustettu yhtye "Skunkworks" oli hajonnut vuoden sisällä ja hän oli aikeissa ruveta työskentelemään kokopäiväisenä lentokapteenina. Dickinson kuitenkin innostui Roy Z:n riffeistä ja päätti tehdä vielä yhden albumin ja pian kaksikko aloitti työstämään kappaleita levylle. Hieman myöhemmin Adrian Smith liittyi mukaan: alun perin hänen piti soittaa vain yhdellä raidalla, mutta lopulta hänestä tuli levyn toinen kitaristi. Albumi ei saavuttanut isoa kaupallista menestystä, johon vaikutti osaltaan levy-yhtiön päätös olla panostamatta levyn markkinointiin rahallisesti. "Accident of Birth" sai kuitenkin kriitikoilta tunnustusta, joka vaikutti myös Dickinsonin päätökseen jatkaa soolo-uraansa nykyisellä kokoonpanolla.
Anssi Tikanmäki

Anssi Matti Tikanmäki (18. maaliskuuta 1955 Haapajärvi – 4. kesäkuuta 2024 Tampere) oli suomalainen säveltäjä ja muusikko.
Ura.
Tikanmäki opiskeli vuosina 1974–1980 Sibelius-Akatemiassa, josta hän valmistui musiikinopettajaksi. 1980-luvun alusta hän toimi vapaana säveltäjänä ja muusikkona. 
Anssi Tikanmäki sävelsi ja julkaisi kymmenen albumia, joista tunnetuimpia on orkesterisarja "Maisemakuvia Suomesta" vuodelta 1981. 
Freelance-muusikkona Tikanmäki esiintyi 1970-luvun lopulta lähtien muun muassa Ikaros-yhtyeessä ja Hectorin kanssa. Hän toimi 1980-luvulla kosketinsoittajana, tausta- ja soololaulajana, sovittajana ja keskeisenä tuottajana Juice Leskinen Grand Slam -yhtyeessä. Myöhemmin Tikanmäki sovitti musiikkia myös Apulanta-yhtyeelle, Yö-yhtyeelle, Anna Erikssonille sekä Negative-yhtyeelle.
1990-luvulta lähtien Anssi Tikanmäki teki musiikkia myös teatteriin. Tikanmäki laati musiikkia ja äänitehosteita esimerkiksi Kalle Holmbergin ohjaamiin näytelmiin "Tie Tampereelle" (1996), "Tuntematon sotilas" (1997) ja "Pitkän päivän matka yöhön" (1998). Hämeenlinnan Kaupunginteatterin "Täällä Pohjantähden alla" -musikaaliin Tikanmäki teki musiikin vuonna 2002.
Vuonna 1982 Tikanmäki sävelsi musiikin Mika Kaurismäen elokuvaan "Arvottomat". Elokuvaa seurasi "Klaani – tarina Sammakoitten suvusta" vuonna 1984 ja muita Mika Kaurismäen ohjaamia elokuvia. Vuonna 1985 Tikanmäki sai Jussi-palkinnon musiikistaan "Klaaniin". Tikanmäki sävelsi musiikkia suomalaisten alkuperäistuotantojen ohella useisiin vanhoihin mykkäelokuviin kuten Sergei Eisensteinin 1925 ohjaamaan "Panssarilaiva Potemkiniin". Hänen mittavin elokuvasävellystyönsä oli musiikki Aki Kaurismäen ohjaamaan mykkäelokuvaan "Juha" (1999).
Vuodesta 1986 Tikanmäki johti mykkäelokuvien säestämiseen erikoistunutta Anssi Tikanmäki Film Orchestraa. Film Orchestra on esiintynyt Suomen lisäksi lukuisia kertoja myös muualla Euroopassa sekä Japanissa.
Vuonna 2002 Tikanmäki perusti Anssi Tikanmäki Orchestran (ATO), joka soitti säveltäjän instrumentaalimusiikkia. Yhtyeeseen kuuluivat myös hänen poikansa Eljas ja Eemil. Vuonna 2012 Anssi Tikanmäen Orkesteri ja tuolloinen Children of Bodom -yhtyeen kitaristi Roope Latvala julkaisivat yhdessä "Anthems"-albumin, joka sisältää tunnettuja kansallishymnejä uusina, hevimetalliversioina. Vuonna 2013 englantilainen laulaja-lauluntekijä Donovan kutsui ATO:n säestysyhtyeeksi kiertueelleen. 
Tikanmäelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016. Vuonna 2019 hän sai Pro Finlandia -mitalin.
Saila Susiluoto

Saila Mira Milena Susiluoto (s. 11. toukokuuta 1971 Helsinki) on suomalainen runoilija. Hänen runojaan on käännetty 15 kielelle.
Elämä ja ura.
Susiluoto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990. Hän opiskeli Oriveden Opistossa vuonna 1991 ja Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla 1991–1993. Susiluoto opiskeli myös yleistä kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa 1999–2001.
Susiluodon esikoisteos "Siivekkäät ja hännäkkäät" (2001) palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla. Hän sai Suomi-palkinnon vuonna 2005. Susiluoto on ollut ehdolla Tanssiva karhu -runopalkinnon saajaksi 2002, 2004, 2005, 2008 ja viimeksi teoksellaan "Ariadne" vuonna 2016. Vuonna 2012 hänen teoksensa "Carmen" oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas. Elokuussa 2016 Susiluodolle myönnettiin valtion viisivuotinen (2017–2021) kirjallisuuden taiteilijaprofessoriapuraha. Susiluodon runoteos "Huoneiden kirja" (2003) on perustana samannimiselle suurtaideteokselle, jota esitettiin Turussa elokuussa 2021.
Susiluodon yhdestoista runoteos "Akheron" (2024) ei kriitikko Vesa Rantaman (HS) mukaan käsittele vain tämän ajan ongelmia, vaan hakee kaikupohjaa kaukaa, erityisesti kreikkalaisesta antiikista. Mytologian avulla Susiluoto tuo maailmaan takaisin sellaista lumousta, jota on kroonisen kärsimättömästä ajastamme yhä hankalampi löytää. Rantaman mukaan Susiluodon vahvuus onkin hänen vaivaton kykynsä yhdistää aikakausia, tehdä nykyisyydestä muinaista ja muinaisuudesta nykyistä. Rytmisesti hän kirjoittaa niin nautittavaa tekstiä, että sen ymmärtäminen tuntuu välillä sivuseikalta. Kriitikko Janne Löppösen ("Parnasso") mukaan tutuista aineksista: antiikin myyteistä ja Välimeren maisemista, kuten "Ariadne" ja myös digitaalinen "Antikythera", mutta "Akheron" tuntuu henkilökohtaisemmalta ja on kirkkaampi ja ilmavampi.
Susiluoto toimi Nuoren Voiman Liiton hallituksessa 2002–2006, josta puheenjohtajana 2004–2006. Hän on vaikuttanut myös Suomen Kirjailijaliiton hallituksessa 2009–2011 ja Kalevi Jäntin palkinnon palkintolautakunnassa vuodesta 2006.
Susiluodon isä oli kuvataiteilija ja runoilija Ahti Susiluoto (1940–2020) ja isänäiti lastenkirjailija Laura Susiluoto (1913–1992). Susiluodolla on neljä lasta. Hän asuu puolisonsa kirjailija Markku Pääskysen kanssa Perniössä, Varsinais-Suomessa.
Steariini

Steariini on yleisimmin kynttilöissä ja elintarvikkeissa käytetty valmistusaine. Sitä tehdään nauta- ja lammaseläinten rasvasta tai palmuöljystä.
Sana steariini juontaa juurensa kreikan sanasta "stear", joka tarkoittaa talia. Kynttilöissä käytetty steariini on steariinihapon ja palmitiinihapon seosta, jonka sulamispiste on 72 celsiusastetta. Kynttilän sydämen lisäksi ympäröivä steariini taas leimahtaa palamaan 113 asteessa (verrattuna esimerkiksi tuikkukynttilän parafiinin 109 asteeseen).
Steariinin käytön kynttilöissä keksi 1800-luvulla ranskalainen kemisti Michel Eugène Chevreul, joka onnistui erottamaan steariinihapon eläinrasvan glyseriinistä.
Kemiassa steariinilla voidaan tarkoittaa myös steariinihapon glyseroliesteriä, joka on rasvaa. Mitä enemmän rasvassa on steariinia, sitä kiinteämpää sen koostumus on normaaleissa lämpötiloissa.
Mari Rantasila

Ritva Leena Mari Rantasila (s. 7. tammikuuta 1963 Pori) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.
Ura.
Rantasila opiskeli Teatteri­korkea­koulussa näyttelijän­työtä aikana, jolloin opettajana toimi Jouko Turkka. Hän valmistui 1987 teatteri­taiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa "Raid" (2000) ja siihen perustuvassa elokuvassa (2003), jossa hän esitti nais­pääo­saa, ja "Kotikatu" (1995–2001, 2008–2009). Vuonna 2015 Rantasila näytteli Petri Kotwican elo­kuvassa "Henkesi edestä".
Laulajana Rantasila tuli tunnetuksi vuonna 1989 Se-yhtyeen Yarin säveltämällä kappaleella ”Auringossa”. Vuonna 2000 hän lauloi "Raid"-televisio­sarjan tunnus­kappaleen ”Vain rakkaus”. Rantasila palkittiin vuoden nais­solistin Emma-palkinnolla vuonna 2000. Rantasila on toiminut myös laulun­tekijänä "Kaipuun kääntöpiiri" -levyn tekemisestä lähtien, tosin "Vain rakkaus" -levyn kappaleista viisi on Rantasilan sanoittamia ja "Kummallisia unia" sisältää cover-versioita Hectorin tuotannosta. Lisäksi Markku Kanerva on säveltänyt suurimman osan Rantasilan kappaleista.
Rantasila on ohjannut lyhyt­elo­kuvia ja kolme Risto Räppääjä -elo­kuvaa: "Risto Räppääjä" (2008) ja sen jatko-osat "Risto Räppääjä ja polkupyörävaras" (2010) sekä "Risto Räppääjä ja viileä Venla" (2012).
Rantasila sai parhaan nais­sivu­osan Jussin elo­kuvasta "Henkesi edestä" vuonna 2016.
Yksityiselämä.
Mari Rantasilan alku­peräinen nimi on Ritva Leena Rantasila. Etu­nimen Mari hän otti käyttöön 15-vuotiaana, ja viralliseksi nimekseen hän otti sen 1980-luvulla.
Rantasilan veli, asianajaja Juha Rantasila on kilpailu-uransa lopettanut maa­joukkue­tason jääkiekkoilija.
Mari Rantasila oli naimisissa näyttelijä Teijo Elorannan kanssa. Pari haki avio­eroa syys­kuussa 2017. Näyttelijä Tuulia Eloranta on pariskunnan tytär.
Upinniemen varuskunta

Upinniemen varuskunta sijaitsee Kirkkonummella noin 11 kilometriä Kirkkonummen keskustaajaman eteläpuolella. Varuskunta on vahvuudeltaan Suomen suurimpiin kuuluvan joukko-osaston Rannikkoprikaatin ja sen edeltäjän Suomenlahden Meripuolustusalueen päätukikohta. Upinniemessä asuu jonkin verran myös siviilejä. Alue on ulkopuolisilta suljettua sotilasaluetta.
Historia.
Varuskunta perustettiin 1956 puna-armeijan Porkkalan vuokra-alueelle rakentaman sotasataman ympärille nimellä Porkkalan varuskunta. Alue vaati runsaasti rakennustyötä, ja valtaosa rakennuksista joko purettiin tai peruskorjattiin vuosina 1957–60. Lisäksi rakennettiin useita uusia kasarmirakennuksia ja henkilökunnan majoitusrakennuksia. Sotilaskoti, elokuvasali ja uimahalli valmistuivat vuonna 1961. Osa varuskunnan rakennuskannasta on edelleen neuvostoliittolaisten rakentamia.
Joukko-osastot ja -yksiköt.
Rannikkoprikaatin joukkoyksiköistä Upinniemessä toimivat Suomenlinnan rannikkorykmentti, Porkkalan rannikkopataljoona ja Meritiedustelupataljoona. Lisäksi osa Rannikkolaivaston aluksista on sijoitettuna Upinniemeen.
Upinniemessä koulutetaan vuosittain noin 1 800 varusmiestä. Alokaskoulutus annetaan merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa ja huoltokomppaniassa. Peruskoulutuskauden jälkeen erikoiskoulutusta annetaan tulipatterissa, merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa, rannikko-ohjuskomppaniassa, huoltokomppaniassa, sotilaspoliisikomppaniassa ja kuljetuskomppaniassa. Lisäksi Upinniemessä toimii taistelusukeltajia ja raivaajasukeltajia kouluttava Sukeltajakoulu.
Vain pieni osa saapumiserästä suorittaa lyhyemmän kuuden kuukauden koulutuksen. Kuusi kuukautta Upinniemessä palvelevat muun muassa kirjurit, pioneerit, sotilaskeittäjät, jalkaväkimiehet, viestimiehet sekä täydennysmiehet. Yhdeksän kuukautta palvelevia ovat laivaston miehistöjoukot, sotilaspoliisit, merivalvojat, lääkintämiehet ja työkoneenkuljettajat. Vuoden palvelevat aliupseerit, reserviupseereiksi koulutettavat sekä sotilaskuljettajat.
Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2023 solmitun DCA-sopimuksen mukaan Yhdysvallat saavat tarvittaessa käyttöönsä Upinniemen laivastotukikohdan ja varuskunta-alueen Kirkkonummella mukaan lukien Russarön.
Noah Ngeny

Noah Ngeny (s. 2. marraskuuta 1978 Kabenas, Kenia) on kenialainen entinen maileri, 1 500 metrin juoksun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Noah Ngeny pääsi ensimmäistä kertaa kovatasoisessa Kenian maajoukkueessa kansainvälisiin edustustehtäviin vasta 1999 Sevillan MM-kisoissa, joissa hän eteni 1 500 metrillä loppukilpailuun ja sijoittui lopulta hopealle voiton mennessä Marokon Hicham el-Guerroujille. 
Vuosi Sevillan jälkeen, Sydneyn olympialaisissa, Ngeny ja el-Guerrouj kohtasivat jälleen. Marokkolainen Hicham el-Guerrouj, joka oli voittanut kaikki kilpailunsa sitten edellisten, 1996 Atlantan olympialaisten, oli ennakkosuosikki. 1 500 metrin loppukilpailussa Ngeny ja Hicham el-Guerrouj johtivat kilpailua viimeiselle kierrokselle tultaessa. Marokkolainen piti kärkipaikkaa ja Ngeny peesasi iskuetäisyydellä, kunnes 100 metriä ennen maalia aloitti kirin, ja lopulta 15 metriä ennen maalilinjaa ohitti el-Guerroujin ja saavutti olympiakultaa.
2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa Ngeny sijoittui pronssille. Sittemmin hän joutui auto-onnettomuuteen jossa mursi lonkkansa, eikä enää palannut entiselle tasolleen. Marraskuussa 2006 Ngeny ilmoitti lopettavansa uransa auto-onnettomuudessa syntyneen lonkkavaivan vuoksi. Hän ei päässyt puolustamaan olympiavoittoaan 2004 Ateenassa karsiuduttuaan Kenian kovatasoisissa olympiakarsinnoissa.
Vuonna 1999 Ngeny rikkoi lähes kaksi vuosikymmentä vanhan, Sebastian Coen nimissä olleen 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 2.11,96, mikä on yhä voimassa. 7. heinäkuuta 1999 Lontoon Crystal Palacessa juostussa mailin juoksussa, jossa el-Guerrouj teki uuden maailmanennätyksen 3.43,13, juoksi myös Ngeny alle vanhan maailmanennätyksen aikaan 3.43,40, mikä on yhä maailmantilaston toiseksi paras aika.
Noah Ngenyn veli Philipp Kibitok on myös keskimatkojen juoksija, joka vuonna 1996 taittoi 800 metriä aikaan 1.43,55.
Agnes Pihlava

Agnieszka "Agnes" Karolina Pihlava (alun perin "Agnieszka Ćwiklińska"; s. 19. maaliskuuta 1980 Leszno) on suomalais-puolalainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen Suomen Idolsin toiselta tuotantokaudelta, jolla hän sijoittui neljänneksi.
Pihlava tuli Suomeen vuonna 2003 ja muutti Hartolaan miehensä Markku Pihlavan kanssa.
Agnes Pihlava osallistui Helsingin koelauluihin elokuussa 2005. Hänen tulkintansa Sonata Arctican kappaleesta "Tallulah" toi Pihlavalle 59 % äänistä kolmannessa semifinaalissa, ja hän eteni kilpailussa aina 4. joulukuuta 2005 järjestettyyn neljänteen finaaliin. Pihlavan versio Sonata Arctican ”Tallulahista” oli tammikuussa 2006 kolme viikkoa musiikkilataamo.fi:n myydyin kappale.
Pihlava solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Esikoisalbumi "When the Night Falls" julkaistiin 27. syyskuuta 2006. 1980-lukuista hard rockia sisältävälle levylle sävelsivät kappaleita mm. Lordi-yhtyeen Mr. Lordi ("Danger in Love"), Europen Joey Tempest ("Change") ja Sonata Arctican Tony Kakko ("Closed the Gates"). Levyn ensimmäinen single "I Thought We Were Lovers" tuli radiosoittoon elokuussa 2006 ja kauppoihin kuukautta myöhemmin. Kappaleen tekivät Pihlavalle Leveragen Tuomas Heikkinen ja Kimmo Blom, joka on tunnettu muun muassa Dyecrestistä ja Urban Talesta. 
Diskografia.
Singlet.
Lisäksi Agnes on laulanut "Äideistä parhain" -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleen "Mama I'm Coming Home".
Agnesin Idols-finaaleissa esittämät kappaleet: