tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wenla Männistö

Wenla Männistö on Riina Katajavuoren kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2014. Teos on satiirinen versio Aleksis Kiven "Seitsemästä veljeksestä". Tapahtumat on siirretty nykypäivään Helsingin Kumpulaan, ja tässä teoksessa äänessä ovat etenkin naiset: teinityttö Wenla Männistö, hänen äitinsä Marja Männistö, Jukolan veljessarjan jo edesmennyt äiti Alli Jukola sekä pesijä Kajsa Rajamäki. Teos on julkaistu myös äänikirjana, jossa lukijana on Krista Putkonen-Örn.
Kirjan päähenkilöt.
Kumpulassa sijaitsevassa huonokuntoisessa punaisessa puutalossa asuvat Jukolan veljekset. Vanhin heistä on Jusa, joka on Juho ja Alli Jukolan poika. Juhon ja Allin poikia ovat myös Tommi ja Aapo. Juho ja Alli ovat eronneet, ja sittemmin Juho kuoli auto-onnettomuudessa. Simppa on Allin ja afrikkalaisen Tumelon lapsi. Allin biologinen lapsi on myös Eppu, jonka isä on Allin toinen aviomies, englantilainen didgeridoon soittaja Ben. Late ja Timi ovat Benin poikia tämän entisestä suhteesta. Kirjan tapahtumien aikaan Alli on jo vainaa ja hän tarkkailee poikiensa elämää ylhäältä käsin. Ben asuu kalastajakylässä Pohjanmeren rannalla eikä osallistu poikiensa elämään.
Wenla Männistö asuu kerrostalohuoneistossa äitinsä Marjan kanssa. Marja on ammatiltaan kätilö. Wenla ei tiedä, kuka hänen isänsä on, eikä äiti ole sitä halukas kertomaan. Wenla opiskelee sisustussaneeraajaksi ja viettää aikaansa Jukolan veljesten sekä muiden kavereidensa kanssa. Wenlan paras ystävä on Ansku Seunala.
Kajsa Rajamäki on suorapuheinen nainen, joka työskentelee Harjun pesulassa pesijänä. Kajsa asuu yhdessä kolmen poikansa ja miehensä Mikon kanssa. Kajsalla on myös kaksospojat, jotka asuvat isänsä luona Tanskassa.
Sanna Vesikansa

Sanna Vesikansa (s. 29. kesäkuuta 1972 Bonn, Länsi-Saksa) on suomalainen Vihreää liittoa edustava poliitikko. Hän on koulutukseltaan sosiologi ja on toiminut valtuustokauden alusta Helsingin sosiaali- ja terveystoimen apulaispormestarina.
Henkilöhistoria.
Vesikansa valmistui ylioppilaaksi Helsingin II normaalikoulusta 1992. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa sosiaalitieteitä, ja valmistui valtiotieteen maisteriksi (sosiologia) 1999. 
Ennen Helsingin sosiaali- ja terveystoimesta vastaavan apulaispormestarin tehtävää Vesikansa toimi Pelastakaa Lapset ry:ssä kansainvälisissä ohjelmissa asiantuntijana. Tämän lisäksi Vesikansa on toiminut projektijohtajana Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella, tiedottajana YK:n väestörahastossa Etiopiassa ja toimittajana Helsingin Sanomissa.
Helsingin kaupunginvaltuustossa Vesikansa on toiminut vuosina 2009–2012 valtuutettuna ja kaudella 2013–2017 varavaltuutettuna 25.5.2016 asti, jolloin hän nousi varsinaiseksi valtuutetuksi Johanna Sumuvuoren tilalle. Vuoden 2017 kuntavaaleissa hänet valittiin valtuutetuksi ja vaalien jälkeen apulaispormestariksi.
Vesikansa on julkaissut tutkimuksia esimerkiksi opintotuesta.
Poliittinen toiminta.
Vesikansa on vastustanut Sipilän hallituksen maakunta- ja soteuudistusta. 
Vesikansan apulaispormestariuden aikana Helsingin kaupunki on aloittanut maksuttoman ehkäisyn alle 25-vuotiaille. 
Helsingin kaupunki on myös päättänyt laajentaa paperittomien sosiaali- ja terveyspalveluita välttämättömiin.
Sokkeloripsimonni

Sokkeloripsimonni ("Synodontis schoutedeni") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko.
Sokkeloripsimonnilla on vaalean kermanvärisellä pohjalla erilaisia tummia läikkiä, jotka saattavat näyttää sokkelolta. Kuviointi voi vaihdella suuresti, ja monet yksilöt on helppo sekoittaa sukulaislajeihin. Kuviointi ulottuu myös vatsapuolelle, ja kala voi halutessaan uida myös selkä alaspäin. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on 16-17 senttimetriä.
Elinympäristö.
Sokkeloripsimonnit elävät Kongojoen keskiosissa sekä sen sivujoen Kasain vesistössä, sekä Stanley Poolin alueella. 
Käyttäytyminen.
Akvaarioharrastajien mukaan sokkeloripsimonni on seurallinen kala, joka pärjää hyvin muidenkin lajien seurassa, mutta tarvitsee muiden monnien tapaan oman suojapaikan kuten luolan tai muun kolon.
Intiannokkakala

Intiannokkakala ("Xenentodon cancila") on nokkakalojen heimoon ("Belonidae)" kuuluva kala.
Kuvaus.
Intiannokkakala on väriltään vihreänhopea. Kylkiviiva on kyljen alaosassa. Evät ovat ruumiin takaosassa. Nokkakala on tavallisesti 30–40 senttimetriä pitkä. Sen luut ovat vihreät.
Ravinto.
Intiannokkakala on petoeläin, joka syö ravinnokseen pääasiassa pienempiä kaloja, hyönteisiä, kastematoja ja katkarapuja.
Elinalue.
Nokkakalat esiintyvät Aasiassa, mutta suurimmaksi osaksi Sri Lankan, Itä-Intian, Mekogin, Thaimaan, Myamarin ja Nepalin alueilla.
Elinympäristö.
Intiannokkakala elää puroissa ja joissa. Ne elävät myös luhdissa. Ne joutuvat joskus ihmisten asuttamille alueille monsuunien aikana.
Kelly Marie Tran

Trần Loan, paremmin tunnettu nimellä Kelly Marie Tran (s. 17. tammikuuta 1989 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut rooleja lyhytelokuvissa, mutta suurempaan julkisuuteen hän tuli Rose Ticon roolissa elokuvassa "".
Varhainen elämä ja koulutus.
Tran syntyi 17. tammikuuta 1989 San Diegossa. Hänen vanhempansa olivat Vietnamin sodan pakolaisia. Lapsena hänen isänsä oli koditon ja asui katulapsena Vietnamissa. Yhdysvaltoihin muuton jälkeen hän meni töihin Burger Kingiin tukeakseen perhettään, ja hänen vaimonsa oli töissä hautaustoimistossa. Tran kävi Westviewin lukiota San Diegossa ja työskenteli jogurttikaupassa nimeltä Golden Spoon saadakseen rahaa. Tran valmistui viestinnän kandidaatiksi Kalifornian yliopistosta.
Markéta Davidová

Markéta Davidová (s. 3. tammikuuta 1997 Jablonec nad Nisou) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Davidová edustaa seuratasolla SKP Kornspitz Jablonecia. Hän on normaalimatkan maailmanmestari.
Ura.
Arvokilpailut.
Markéta Davidová on saavuttanut nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi hopeaa, yhden pronssin sekä yhden maailmanmestaruuden Otepään takaa-ajokilpailussa vuonna 2018. Lisäksi hän on kaksinkertainen nuorten Euroopan-mestari ja nuorten rulla-ampumahiihdon sekaviestin maailmanmestari.
Davidová osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Parhaimmillaan hän oli 15:s pikakilpailussa. Takaa-ajossa Davidová oli 25:s, normaalimatkalla 57:s ja yhteislähdössä 18:s. Hän oli myös mukana Tšekin kahdeksanneksi sijoittuneessa sekaviesti- sekä 12:nneksi sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui pikakilpailussa seitsemänneksi ja takaa-ajossa 13:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti pronssia sekaviestissä ja oli kahdeksas normaalimatkalla. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Davidova voitti maailmanmestaruuden normaalimatkalla. Yhteislähtökilpailussa hän oli kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja normaalimatkalla kuudenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän oli yhteislähdösä viides, pikakilpailussa kuudes ja normaalimatkalla kymmenes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui takaa-ajossa yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 15:nneksi.
Davidová saavutti rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa 2018 hopeaa pikakilpailussa ja sekaviestissä sekä pronssia takaa-ajossa.
Maailmancup.
Maailmancupissa Davidová debytoi kaudella 2016–2017. Uransa ensimmäisen palkintokorokesijan hän saavutti kaudella 2018–2019 Pokljukan kauden avauskilpailussa, normaalimatkalla. Myöhemmin samalla kaudella hän saavutti myös ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Antholzin pikakilpailussa ja oli samana viikonloppuna yhteislähdössä toinen. Canmoren normaalimatkalla hän oli toinen. Normaalimatkan cupissa hän sijoittui kolmanneksi. Myös kokonaiscupissa hän saavutti parhaan sijoituksensa oltuaan 21:s. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Östersundin, Le Grand-Bornandin ja Nové Měston pikakilpailuissa kolmanneksi. Kaudella 2020–2021 hän voitti Pokljukan MM-normaalimatkan ja oli normaalimatkan cupissa viides. Viestin maailmancup-osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan kolmanneksi. Kaudella 2021–2022 Davidova voitti Östersundin normaalimatkan. Hän voitti myös normaalimatkan cupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Alle 25-vuotiaiden maailmancupissa hän oli toinen. Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Hochfilzenin pikakilpailussa toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs ja pikakilpailucupissa viides. Kaudella 2024–2025 hän voitti Kontiolahden pikakilpailun.
Mari Mantela

Mari Mantela (s. 1978 Keuruu) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. 
Tausta.
Mari Mantela aloitti elokuvaopinnot Helsingin ammattikorkeakoulussa, Taiteen- ja viestinnän koulutusohjelmassa, jossa suuntautui kameratekniikan ja kuvauksen opintoihin. Mantela on kuvannut lyhytelokuvia sekä dokumenttielokuvan "Hallittua sattumaa". Opiskeluvuosina Mantela työskenteli kamera-assistenttina. Vuonna 2002 Mantela aloitti opinnot ohjaajalinjalla Taideteollisessa Korkeakoulussa (nykyinen Aalto-yliopisto). 
Vuonna 2022 Mantela palkittiin arvostetulla Risto Jarva-palkinnolla lyhytelokuvastaan Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon. Elokuva voitti samana vuonna Helsinki International Rakkautta &amp; Anarkiaa-festivaalin pääpalkinnon. 
Ruotsin televisio SVT osti Mantelan opiskelijaelokuvan "Operaatio Vieras äly (2004)" ohjelmistoonsa. Vuonna 2006 Mantelan opiskelijaelokuva "Lasten kesken" voitti Blue Sea Film Festivalin pääpalkinnon. 
Mantelan 2016 ohjaama lyhytelokuva "En Autobiografi" on palkittu useilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Mantela on ohjannut yli 300 mainoselokuvaa kotimaassa ja kansainvälisesti, mm. Virossa, Liettuassa, Portugalissa, Kroatiassa, Isossa-Britanniassa ja Arabiemiraateissa. 
Mantela on yksi "MeToo-vallankumous - Miten hiljaisuus rikottiin?" (Like, 2018) -kirjan kirjoittajista. 
Elokuvat.
Diletantti – Anu Pentik, taiteilija.
Diletantti – Anu Pentik, taiteilija (2023) on henkilökuva 80 vuotta täyttäneestä tunnetusta yrittäjä ja keramiikkamuotoilija Anu Pentikistä. 
Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon.
Kuinka käänsin Rabobeston kylkiasentoon (2021) on surrealististyylinen lyhytelokuva, joka pohjautuu pääosaa esittävän Alina Tomnikovin omaelämäkerralliseen aineistoon. Elokuva kuvaa avioelämänsä kynnyksellä olevaa naista, joka on hukannut pulssinsa ja muuttunut kultaiseksi. Nainen yrittää selvittää muutoksensa syytä.
Vuonna 2022 elokuva palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla jaettavalla Risto Jarva-palkinnolla sekä Helsinki International Rakkautta &amp; Anarkiaa-festivaalin pääpalkinnolla.
En Autobiografi.
"En Autobiografi" (2016) on draamakomedia, joka kuvaa eläkkeelle jäävän naisen identiteettikriisiä maanalaisessa autohallissa. Pääosaa elokuvassa esittää Cris Af Enehielm. Elokuvan ensiesitys oli Brooklyn Film Festivalin virallisessa kilpasarjassa. 
Vuonna 2017 "En Autobiografi" palkittiin Reale Film Festivalilla Italiassa parhaana eurooppalaisena elokuvana, sekä Middlebury New Filmmakers Festivalilla "yleisön suosikki" -palkinnolla, mikä toi elokuvalle levityskierroksen Vermontissa, USA:ssa. 
Vuonna 2018 elokuva palkittiin yleisön suosikkina sekä Los Angelesissa LA Indie Film Festivalilla että kansainvälisten lyhytelokuvien kategoriassa Madrid Film Festivalilla. Samana vuonna Cris Af Enehielm palkittiin parhaan naisnäyttelijän palkinnolla Italiassa Montelupo Fiorentino International Film Festivalilla. Elokuvalle myönnettiin Platinum Remi Award 51Th WorldFest Houston -festivaalilla Teksasissa.
Eva Puskarčíková

Eva Puskarčíková (vuosina 2019–2020 Eva Kristejn Puskarčíková, s. 3. tammikuuta 1991, Jilemnice) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla SKP Kornspitz Jablonecia.
Ura.
Eva Puskarčíková on saavuttanut yhden Euroopan-mestaruushopean, vuoden 2013 Banskon naisten viestistä. 
Maailmancupissa Puskarčíková debytoi kaudella 2011–2012. Uransa ensimmäiset palkintokorokesijat hän saavutti kaudella 2016–2017 Pokljukan takaa-ajossa ja Oberhofin yhteislähdössä. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut sijalle 13 kaudella 2016–2017. Samalla kaudella hän oli myös normaalimatka- ja yhteislähtöcupien 10:s. Seuraavalla kaudella hän sijoittui normaalimatkacupissa 9:nneksi. 
Puskarčíková on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin neljästi; vuosina 2015, 2017, 2019 ja 2020. Hän saavutti sekaviestissä pronssia Anterselvassa 2020. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan ollut kymmenes vuoden 2020 normaalimatkalla. Hän oli mukana myös samana vuonna neljänneksi sijoittuneessa Tšekin naisten viestijoukkueessa.
Talviolympialaisiin Puskarčíková on osallistunut kahdesti; vuosina 2014 ja 2018. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on normaalimatkan 22:nen sija vuonna 2014. Hän oli myös mukana Tšekin neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Yksityiselämä.
Eva Puskarčíková oli vuosina 2019–2020 naimisissa tšekkiläisen ampumahiihtäjän Lukáš Kristejnin kanssa.
Minä ja Kaminski

Minä ja Kaminski () on saksalais-itävaltalaisen kirjailijan Daniel Kehlmannin vuonna 2003 julkaistu satiiri häikäilemättömästä ja omahyväisestä kulttuuritoimittajasta, joka pyrkii maineeseen kirjoittamalla väkisin elämäkerran kuuluisasta mutta nyt jo puoliseniilistä kuvataiteilijasta. 
Vastaanotto.
Helsingin Sanomien Jukka Koskelaisen mukaan kyseessä on oivaltava kuvaus ihmisten suhteista: rahasta, vallasta, hyväksikäytöstä ja riippuvuudesta. Savon Sanomien Risto Löfin mukaan Kehlmannin päähenkilö on proosakirjallisuuden vastenmielisimmästä päästä ja piikittelyn kohteet helppoja ja naurettavia ilman liioitteluakin.
Elokuva.
Kirjasta on tehty vuonna 2015 saksalais-belgialainen elokuvasovitus "Ich und Kaminski". Sen on ohjannut Wolfgang Becker. Siinä toimittajaa esittää Daniel Brühl.
Tatjana Akimova

Tatjana Andrejeva Akimova ( o.s. Semjonova s. 26. lokakuuta 1990 Tšeboksary) on venäläinen ampumahiihtäjä. 
Ura.
Tatjana Akimova debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2015–2016. Uransa ensimmäiset palkintokorokesijat hän saavutti kaudella 2016–2017 voittamalla Nové Město na Moravěn pikakilpailun ja sijoittumalla toiseksi seuraavan päivän takaa-ajossa. Kokonaiscupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut sijalle 16 kaudella 2016–2017.
Akimova on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin kahdesti; vuosina 2016 ja 2017. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on parhaimmillaan ollut 16:s vuoden 2017 pikakilpailussa. Hän oli mukana myös samana vuonna pronssille sijoittuneessa Venäjän sekaviestijoukkueessa.
Hän osallistui myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on normaalimatkan 15:s sija. Hän oli myös mukana venäläisten olympiaurheilijoiden yhdeksänneksi sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa.
Suklaaripsimonni

Suklaaripsimonni ("Synodontis budgetti") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa. Se on merkittävä ruokakala Nigerjoen alajuoksulla.
Ulkonäkö ja koko.
Suklaaripsimonni on väriltään tasaisen ruskea. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on yli 30 cm.
Nigerjoen yläjuoksulla elävä nigerinripsimonni ("Synodontis omias") on muuten samanlainen, mutta viiksien rakenteessa on pieni ero. Kalat saattavat kuulua samaan lajiin.
Elinympäristö.
Suklaaripsimonnit elävät Afrikassa Niger- ja Ouéméjoessa sekä Nokouéjärvessä.
Matias Marttinen

Matias Oskari Marttinen (s. 25. kesäkuuta 1990) on suomalainen poliitikko, joka valittiin vuoden 2019 eduskuntavaaleissa kokoomuksen kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä. Hän on toiminut Orpon hallituksen työministerinä 6. toukokuuta 2025 lähtien. Aiemmin Marttinen on toiminut muun muassa valtiovarainministerin talouspoliittisena erityisavustajana ja kokoomuksen eduskuntaryhmän puheenjohtajana.
Poliittinen toiminta.
Marttinen toimi vuosina 2013−2015 kokoomuksen eduskuntaryhmän tiedotussihteerinä. Vuosina 2015−2017 Marttinen työskenteli opetus- ja kulttuuriministeri Sanni Grahn-Laasosen erityisavustajana. Kesällä 2017 valtiovarainministeri Petteri Orpo kutsui Marttisen talouspoliittiseksi erityisavustajakseen.
Kunnallispolitiikka.
Marttinen on vaikuttanut Rauman kunnallispolitiikassa vuodesta 2009 lähtien. Vuosina 2009−2012 Marttinen oli kaupunginvaltuuston varavaltuutettu ja tarkastuslautakunnan jäsen. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Marttinen sai 169 ääntä ja nousi kaupunginvaltuustoon. Marttinen toimi vuosina 2013−2017 Rauman kasvatus- ja opetuslautakunnan puheenjohtajana. Marttinen on ollut Satakuntaliiton maakuntahallituksen jäsen vuodesta 2013.
Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Marttinen valittiin uudelleen kaupunginvaltuustoon 388 äänellä. Hän toimii kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana.
Marttinen on toiminut aikaisemmin Rauman seurakunnan kirkkoneuvoston ja kirkkovaltuuston jäsenenä, Osuuskauppa Keulan edustajiston jäsenenä sekä Länsi-Suomen Osuuspankin edustajiston jäsenenä.
Eduskunta.
Marttinen oli kokoomuksen ehdokas vuosien 2011 ja 2015 eduskuntavaaleissa Satakunnan vaalipiiristä. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Marttinen sai 512 ääntä. Vuoden 2015 vaaleissa Marttinen sai 2 252 ääntä. Vuoden 2019 vaaleissa hänet valittiin eduskuntaan kokoomuksen ainoana edustajana Satakunnasta 4 925 äänellä.
Marttinen työskentelee valtiovarainvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnan verojaostossa, liikenne- ja viestintävaliokunnassa sekä varajäsenenä suuressa valiokunnassa. Marttinen on tehnyt lakialoitteet muun muassa paikallisen sopimisen lisäämisestä sekä osakesäästötilin kehittämisestä.
Näkemykset.
Arvot.
Marttinen sijoittuu vaalikonevastausten perusteella oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Marttinen ei erotu vahvasti konservatiivina tai liberaalina. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Marttinen on keskellä. HS:n vaalikoneeseen Marttisen antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin oikeistolaiset mielipiteet.
Muuta.
Marttinen on sotilasarvoltaan reservin luutnantti ja toimi reserviupseerikurssi 240 Timantin oppilaskunnan puheenjohtajana. Marttinen on diabeetikko ja hän on kritisoinut voimakkaasti puolustusvoimien päätöstä sulkea 1-tyypin diabeetikot asepalveluksen ulkopuolelle.
Marttinen on kirjoittanut teoksen "10 teesiä modernille oikeistolle" yhdessä oikeustieteen maisteri Juho Mäki-Lohiluoman kanssa.
Juan de Soan de Gotó

Pyhä Juan de Soan de Gotó (myös Juan Soan, Juan de Goto tai Juan Gotolainen; jap. ; n. 1578 Gotō-saaret, Japani – 5. helmikuuta 1597 Nagasaki, Japani) oli japanilainen kristittynä kasvatettu katekeetta, jesuiitta, pyhimys ja marttyyri Nagasakissa. Hän oli japanilainen, vain 19-vuotias ristiinnaulitsemisensa aikana ja kuoli jesuiittojen Paolo Miki ja Giovanni Kisai kanssa. Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.
Uraanitetrakloridi

Uraanitetrakloridi eli uraani(IV)kloridi (molekyylikaava UCl4) on uraanin kloridi. Se muodostaa huoneenlämpötilassa tummanvihreitä kiteitä. Yhdiste on erittäin hygroskooppista, ja se liukenee hyvin veteen, jossa se hydrolysoituu täysin alle 100 °C lämpötilassa, sekä useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin. Yhdistettä täytyy käsitellä kuivassa tilassa ja se muuttuu ilman vaikutuksesta triuraanioktaoksidiksi U3O8 600 °C lämpötilassa.
Uraanitetrakloridin kiderakenne on oktagonaalinen ja muodostuu kahdesta tetragonaalisesta osasta. Rakenne on samanlainen kuin muiden aktinoidien tetraklorideilla; U4+-ionilla on naapurina kahdeksan kloridi-ionia, neljä 287 pm ja toiset neljä 264 pm etäisyydellä.
Valmistus ja käyttö.
Yhdistettä voidaan valmistaa uraanitrioksidin UO3 reaktiolla heksaklooripropeenin CCl3CCl=CCl2 kanssa: 
UO3 + 3 CCl3CCl=CCl2 → UCl4 + Cl2 + 3 CCl2=CClOCl
Tyypillinen valmistustapa teollisessa mittakaavassa on hiilitetrakloridin reaktio uraanidioksidin UO2 kanssa 370 °C lämpötilassa:
UO2 + CCl4 → UCl4 + CO2
Metallista uraania voidaan valmistaa pelkistämällä uraanitetrakloridia kaliumilla, kalsiumilla tai magnesiumilla. Tosin usein uraanimetallin valmistukseen käytetään mieluummin stabiilimpaa uraanitetrafluoridia UF4, johtuen tetrakloridin hygroskooppisuudesta ja oksidikerroksen muodostumisesta.
Uraanitetrakloridilla on käyttöä laajamittaisessa uraanin väkevöinnissä uraani-235-isotoopin valmistamiseksi. Siitä valmistetaan myös lukuisia muita uraaniyhdisteitä esimerkiksi uraanitrikloridia.
Emil Fedorov

Emil Fedorov (s. 16. joulukuuta 1996 Porvoo) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ruotsin Elitserienin Vetlandassa ja Suomen maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Fedorov on porvoolaisen Akilleen kasvatti. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui joukkueen kanssa Bandyliigan hopealle.
Kesällä 2016 Fedorov siirtyi lappeenrantalaiseen Veiterään, jossa hän voitti kahtena seuraavana kautena Suomen-mestaruuden. Kaudella 2017–2018 hän oli pudotuspelien paras pistemies (10 + 7 = 17) ja teki loppuottelussa kaksi maalia.
Kaudeksi 2018–2019 Fedorov siirtyi Ruotsin Elitserienin Vetlandaan, jonka kanssa hän teki kolmivuotisen sopimuksen.
Keväällä 2023 Fedorov valittiin Vuoden jääpalloilijaksi.
Maajoukkueura.
Toukokuuhun 2018 mennessä Fedorov oli pelannut kahdeksan B- ja viisi nuorten maaottelua. Ensimmäiset A-maaottelunsa hän pelasi syksyllä 2018. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 2019 MM-kilpailuihin.
Saavutukset.
Seurajoukkueessa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti
Muuta.
Fedorov pelasi juniorina myös jääkiekkoa ja jalkapalloa. Jääkiekkoa hän pelasi B-juniori-ikäiseksi asti, ja hänen seuransa oli HIFK.
Fedorovin isä on venäläislähtöinen Artur Fedorov (Fjodorov), joka pelasi Bandyliigaa Akilleessa, Vestassa ja Botniassa. Fedorovin äidinkieli on ruotsi.
Suomen Työväen Musiikkiliitto

Suomen Työväen Musiikkiliitto (STM) r.y. on valtakunnallinen harrastajamusiikkijärjestö. STM:n tarkoituksena on tukea ja kehittää musiikin harrastustoimintaa suomalaisten keskuudessa. Jäsenkuoroissa ja -orkestereissa musiikkia harrastaa noin 2 500 suomalaista. Liitto on perustettu Tampereella vuonna 1920, ja sen kotipaikka on Tampere.
Toiminta.
Suomen Työväen Musiikkiliitto
Piirijärjestöt.
Suomen Työväen Musiikkiliiton yhteydessä toimii viisi alueellista piirijärjestöä: Länsi-Suomen piiri, Karjalan piirijärjestö, Pohjolan piiri, Uudenmaan piiri ja Varsinais-Suomen piiri. Piirijärjestöjen tärkeimpiä tehtäviä ovat alueellisten tai piirikohtaisten musiikkijuhlien ja muiden tapahtumien järjestäminen sekä jäsenryhmien alueellisena yhdyssiteenä toimiminen. Piirijärjestöjen toiminnasta vastaa kunkin alueen jäsenryhmät.
Lena Häcki-Groß

Lena Häcki-Groß (o.s. Häcki, s. 1. heinäkuuta 1995 Engelberg) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Häcki edustaa seuratasolla Nordic Engelbergiä.
Ura.
Lena Häcki-Groß on saavuttanut ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi henkilökohtaista hopeaa vuonna 2016. Lisäksi hänellä on yksi viestipronssi vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuista.
Maailmancupissa Häcki-Groß debytoi kaudella 2011–2012 Kontiolahdella. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin takaa-ajossa kaudella 2019–2020. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Hochfilzenin takaa-ajossa toiseksi. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Anterselvan normaalimatkalla. Anterselvan yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Oslon yhteislähdön. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren pikakilpailussa. Kokonaiscupissa hän sijoittui kuudenneksi, yhteislähtöcupissa kolmanneksi ja normaalimatkan cupissa neljänneksi. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui kolmanneksi Oslon takaa-ajossa.
Häcki on viestikilpailuissa parhaimmillaan sijoittunut toiseksi Pokljukan sekaviestissä kaudella 2018–2019 ja Östersundin viestissä joulukuussa 2019.
Häck-Großin debyytti maailmanmestaruuskilpailuissa tapahtui vuonna 2015. Östersundissa 2019 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi. Pokljukassa 2021 hän oli pikakilpailussa seitsemäs, takaa-ajossa ja normaalimatkalla kahdestoista sekä yhteislähdössä viidestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli pikakilpailussa neljäs ja takaa-ajossa viides. Hän osallistui myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Siellä hän oli parhaimmillaan kahdeksas takaa-ajossa. Hän myös kuului Sveitsin kuudenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen.
Martin Ponsiluoma

Martin Ponsiluoma (s. 8. syyskuuta 1995 Östersund) on ruotsinsuomalainen ampumahiihtäjä. Hän on pikamatkan maailmanmestari ja yhteislähtökilpailun olympiamitalisti. Ponsiluoma edustaa seuratasolla Tullus SG:tä.
Ura.
Martin Ponsiluoma esiintyi ampumahiihdon maailmancupissa ensimmäistä kertaa kaudella 2017–2018 Östersundissa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Nové Město na Moravěn pikakilpailussa kaudella kaudella 2018–2019. Hän oli pikakilpailussa kolmas myös Kontiolahdella kaudella 2020–2021. Tämän jälkeen hän sijoittui Hochfilzenin yhteislähtökilpailussa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes kaudella 2020–2021. Hän sijoittui kaudella 2021–2022 toiseksi Hochfilzenin pikakilpailussa. Ponsiluoma on kuulunut kolme kertaa Ruotsin voitokkaaseen miesten viestijoukkueeseen. Kaudella 2022–2023 hän voitti Kontiolahden normaalimatkan. Anterselvan pikakilpailussa hän sijoittui toiseksi ja takaa-ajossa kolmanneksi. Nové Měston takaa-ajossa hän oli kolmas ja Oslon pikakilpailussa toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi sekä normaalimatkan ja pikakilpailun cupissa kolmanneksi. Kaudella 2023–2024 hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenes. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan lyhennetyllä normaalimatkalla.
Ponsiluoma osallistui vuoden 2018 talviolympialaisiin. Siellä hän pääsi kuitenkin kilpailemaan vain yhdessä kilpailussa, normaalimatkalla, jolla hän sijoittui 38:nneksi. Hän ei tuolloin tullut valituksi Ruotsin olympiakultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen. Ponsiluoma voitti sekaviestin Euroopan-mestaruuden 2019. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän oli 23:s takaa-ajokilpailussa. 
Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Ponsiluoma voitti pikakilpailun maailmanmestaruuden ja oli mukana Ruotsin pronssimitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa ja hopeamitalin saavuttaneessa viestijoukkueessa. Takaa-ajossa hän oli kolmastoista. Pikakilpailun voitto oli samalla hänen ensimmäinen maailmancupin osakilpailuvoittonsa.
Pekingin olympialaisissa 2022 Ponsiluoma saavutti yhteislähtökilpailussa hopeaa. Hän sijoittui sekaviestissä neljänneksi, miesten viestissä viidenneksi, pikamatkalla kuudenneksi, takaa-ajokilpailussa 11:nneksi ja normaalimatkalla 12:nneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti yhteislähdössä hopeaa, viestissä pronssia ja oli normaalimatkalla yhdestoista. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti kultaa viestissä ja pronssia sekaviestissä. Takaa-ajossa hän sijoittui seitsemänneksi, pikakilpailussa kymmenenneksi ja yhteislähdössä 13:nneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui yhteislähdössä viidenneksi ja takaa-ajossa yhdeksänneksi.
Yksityiselämä.
Ponsiluoman isä Jyrki Ponsiluoma on entinen Ruotsin maajoukkuehiihtäjä ja kotoisin Pohjanmaalta Kurikasta. Hän kilpaili Albertvillen olympiakisoissa vuonna 1992 ja sijoittui kahdeksanneksi 30 kilometrin kilpailussa. Martin itse osaa muutaman sanan suomea.
Louis Brandeis

Louis Dembitz Brandeis [ˈbrændaɪs] (13. marraskuuta 1856 Louisville, Kentucky – 5. lokakuuta 1941 Washington DC) oli yhdysvaltalainen lakimies ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden jäsen. Hän oli tuomioistuimen ensimmäinen juutalainen tuomari. Brandeisia pidetään yleisesti yhtenä korkeimman oikeuden merkittävimmistä jäsenistä. 
Elämä.
Keski-Euroopasta Yhdysvaltoihin muuttaneiden juutalaissiirtolaisten poika syntyi Keskilännen Kentuckyssa ja valmistui Harvardin yliopiston lakitieteellisestä tiedekunnasta parhain arvosanoin – tarinan mukaan paremmin arvosanoin kuin kukaan häntä ennen. Hän rikastui nopeasti asianajajan työllä Bostonissa ja toimi sitten yhteiskunnallisesti eräänlaisena ”kansan asianajajana”, kuten häntä kutsuttiin. Hän valikoi ajettavakseen yhteiskunnallisesti tärkeitä oikeusjuttuja korvauksetta niin, että "The Economist" kutsui häntä ”lakiasioiden Robin Hoodiksi”. Hänen kiinnostuksensa kohdistui erityisesti valtionhallinnon uudistamiseen, monopoliyritysten ja muiden kilpailurajoitusten vastaiseen antitrustilainsäädäntöön sekä työväestön oikeuksien ja sananvapauden edistämiseen.
Brandeis toimi presidentti Woodrow Wilsonin neuvonantajana, ja Wilson nimitti Brandeisin vuonna 1916 korkeimman oikeuden tuomariksi. Brandeisia pidetään keskeisenä vaikuttajana Wilsonin radikalisoitumiseen virkakautensa aikana. Myöhemmin 1930-luvulla hän tuki Franklin D. Rooseveltin New Deal -hanketta. Brandeis toimi myös Balfourin julistuksen taustavoimana hankkeessa luoda juutalaisille oma valtio Palestiinaan.
Perintö.
Juutalainen Brandeisin yliopisto Massachusettsissa on nimetty Louis Brandeisin mukaan, samoin kuin hänen synnyinkaupunkinsa Louisvillen yliopiston lakitiedekunta Louis D. Brandeis School of Law.
Hermann Bondi

Hermann Bondi (1. marraskuuta 1919 Wien, Itävalta – 10. syyskuuta 2005 Cambridge, Englanti) oli itävaltalais-brittiläinen matemaatikko ja kosmologi. Hän oli Fred Hoylen ja Thomas Goldin rinnalla kolmas maailmankaikkeuden syntyä kuvaavan pysyvän tilan teorian kehittäjä ja toimi 1967–1971 Euroopan avaruusjärjestö ESAn edeltäjän ESROn johtajana.
Wieniläiseen lääkäriperheeseen syntynyt Bondi lähti vuonna 1937 opiskelemaan matematiikkaa Cambridgen Trinity Collegessa.
Porsassäppikala

Porsassäppikala ("Balistes capriscus") tai säppikala on säppikalojen heimoon kuuluva kalalaji. Johann Friedrich Gmelin kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1789.
Kuvaus.
Porsassäppikalalla on terävät hampaat. Ne käyttävät niitä leikatakseen muun muassa meritähtien ja merisiilien kuoret. Niiden väri vaihtelee kevyeen harmaasta ruskeanharmaaseen. Ne voivat myös säätää väriään sulautuakseen ympäristöönsä. Ne voivat kasvaa 60 senttimetrin pituiseksi, mutta yleensä vain noin 44 senttimetrin mittaiseksi. Niiden paino on noin kuusi kilogrammaa.
Ravinto.
Nämä kalat ovat sekä kaikkiruokaisia että lihansyöjiä. Nuoret porsassäppikalat syövät lähinnä merilevää meren pinnalla, kun taas jotkut aikuiset syövät siimajalkaisia ja simpukoita.
Elinalue.
Porsassäppikalojen levinneisyysalue on Välimeri, Mosambik, Angola, Nova Scotia, Bermuda, Pohjois-Meksikonlahti ja Argentiina.
Elinympäristö.
Porsassäppikalaa tavataan sekä luonnollisilla riuttoilla ja hiekkarannoilla. Nuoret yksilöt ovat usein lähellä meren pintaa, missä niiden ravinto on, kun taas aikuiset asuvat lähinnä meren pohjassa noin 55 metrin syvyydessä. Se elää myös laguuneissa, lahdissa ja satamissa.
FishBase

FishBase on maailmanlaajuinen kalalajeihin keskittyvä internet-tietokanta. Se on suuri ja laajalle levinnyt, ja sitä lainataankin usein tieteellisissä julkaisuissa.
Tietokanta.
Sivusto tarjoaa kattavaa tietoa lajien koosta, levinneisyydestä, ravinnosta, elintavoista ja käyttötarkoituksista. FishBasen joulukuun 2019 versiossa on kohde yhteensä 34 300 eri lajille. Monien lajien yhteydessä kerrotaan myös sen suomenkielinen nimi.
Jesse Boot

Jesse Boot, myöhemmin lordi Trent (1850–1931) oli englantilainen apteekkari, joka laajensi isänsä Joseph Bootin perustaman apteekin Britannian-laajuiseksi patenttilääkkeiden vähittäisketjuksi. Hän myi yrityksen osake-enemmistön vuonna 1920 Yhdysvaltoihin.
Boots-yhtiöstä syntyi vuonna 2005 Alliance Boots sen ostettua kilpailijansa Alliance UniChem plc:n. Tämä liikevaihdoltaan noin 20 miljardin euron yritys laajeni vuonna 2014 jälleen fuusion kautta nykyiseksi lääkekauppajätiksi ja pörssiyhtiöksi nimeltä Walgreens Boots Alliance. Sen henkilöstömäärä on noin 345 000 ja liikevaihto noin 124 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Jussi Suomalainen

Paavo Johannes (Jussi) Suomalainen (13. helmikuuta 1926 Lemi – 24. lokakuuta 2001 Lemi) oli suomalainen toimittaja ja uutisankkuri. Hän työskenteli Tesvision sekä Yleisradion TV1-televisiokanavan uutistoimittajana sekä uutistenlukijana 1960-luvulta 1980-luvun loppuun.
Työuransa Suomalainen aloitti urheilutoimittajana Uusi Suomi -lehdessä, ja sieltä hän siirtyi Tesvision kautta Suomen Televisioon. Lemin pojasta tuli Suomen ensimmäinen uutisankkuri. Hän opiskeli sittemmin yliopiston voimistelulaitoksella ja hänestä tuli mäkihypyn akateeminen maailmanmestari.
Jussi Suomalainen syntyi Etelä-Karjalassa Lemillä. Hän lähti vuonna 1944 jatkosotaan vapaaehtoisena Lappeenrannan lyseon lukiolaisena ja osallistui muun muassa Kotkan ilmapuolustukseen. Sotilaspassin mukaan hänen erikoiskoulutuksensa oli radiomittauslaitteiden asentaja. Kirjotettuaan ylioppilaaksi 1947 hän opiskeli valtiotieteitä että liikuntatieteitä. Journalistin ura alkoi 1950-luvun lopulla Uudessa Suomessa toimittajana. Hänet muistetaan erityisesti sotilasparaatien selostuksistaan. Hän selosti kahdenkymmenen vuoden aikana kaikki puolustusvoimien itsenäisyyspäivän ja lippujuhlapäivän paraatit.
Rustokiillesuomuiset

Rustokiillesuomuiset (Chondrostei) on viuhkaeväisten kalojen alaluokka. Rustokiillesuomuisiin kuuluu kaksi lahkoa ja noin 35 lajia. Kymmenen alaluokkaan kuuluneista lahkoista on kuollut sukupuuttoon.
Klorotaloniili

Klorotaloniili (C8N2Cl4) on kloorattuihin aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina. 
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Klorotaloniili on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta. Klorotaloniili liukenee kohtalaisesti asetoniin ja hyvin ksyleeniin ja kloorattuihin liuottimiin. Klorotaloniilin fungisidiset ja antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se muodostaa sidoksia glutationin kanssa. Tämän vuoksi solujen glutationivarannot vähenevät, mistä seuraa solujen energiantuotannon häiriintyminen, eivätkä esimerkiksi sienten itiöt kykene itämään. Klorotaloniili ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Sille altistumisesta oireina voivat olla ihon ja silmien punoitus ja hengityksen vaikeutuminen. Yhdiste on myrkyllistä vesieliöille.
Klorotaloniiliä valmistetaan klooraamalla isoftalonitriiliä. Toinen valmistusmenetelmä on kuumentaa tetrakloori-isoftaloamidia fosforipentoksidin kanssa. Klorotaloniiliä käytetään sienten torjuntaan muun muassa vilja-, kasvis-, peruna-, maapähkinä- ja koristekasviviljelmillä. Tämän lisäksi sitä käytetään myös nurmilla ja puistoissa. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi muun muassa Euroopan unionissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Töppömakrilli

Töppömakrilli ("Rastrelliger brachysoma") on makrillien heimoon kuuluva kalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1851.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Töppömakrillin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan vaarantunut. Se elää murtovesissä Thaimaasta Salomosaarille. Töppömakrilli liikkuu parvina ja syö planktonia. Kantaa uhkaa liikakalastus.
Harjamerihevonen

Harjamerihevonen ("Hippocampus guttulatus") tai täplämerihevonen on merihevosten sukuun kuuluva kalalaji. Georges Cuvier kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1829.
Ulkonäkö ja koko.
Harjamerihevonen on väritykseltään keltainen, osin ruskehtava. Laji ei kasva kovin suureksi, korkeintaan 20 senttimetrin mittaiseksi.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Harjamerihevonen elää meri- ja murtovedessä. Se on vedenpohjassa viihtyvä kala. Lajia tavataan Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa.
Marilyn Ware

Marilyn Ware (4. marraskuuta 1943 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 14. joulukuuta 2017 Denver, Colorado, Yhdysvallat) oli Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläs maaliskuusta 2006 maaliskuuhun 2008. 
Elämä ja ura.
Ware syntyi Philadelphiassa Pennsylvaniassa. Hän valmistui Pennsylvanian yliopistosta. Hänen isänsä oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen entinen jäsen John H. Ware III. 
Ware työskenteli suurimman osan elämäänsä elämänsä Yhdysvaltojen vesisektorilla. Hän työskenteli toimitusjohtajana American Water Works -yrityksessä 1988–2003 sekä jäsenenä Yhdysvaltain hallinnon kriittisen infrastuktuurin neuvostossa 2002–2006. Hän toimi myös maailman kolmanneksi suurimman vesiyhtiön Thames Waterin hallituksessa. Ware oli myös WaterAid America -hyväntekeväisyysjärjestön kunniapuheenjohtaja.
Presidentti George W. Bush nimitti Waren Suomen-suurlähettilääksi lokakuussa 2005. Senaatti vahvisti nimityksen joulukuussa 2005, ja hän aloitti tehtävässä maaliskuussa 2006. 
Ware kuoli Alzheimerin taudin komplikaatioihin 74-vuotiaana 14. joulukuuta 2017 Denverissä Coloradossa.
Erkki Estola

Erkki August Estola (8. tammikuuta 1900 Tampere – 20. lokakuuta 1978 Helsinki) oli eläinlääkintäkenraalimajuri, joka toimi puolustusvoimien ylieläinlääkärinä.
Erkki Estolan vanhemmat olivat talonomistaja Kustaa Estola ja Maija Lindström ja puoliso vuodesta 1930 Aili Helena Maija Rautala. Estola tuli ylioppilaaksi 1921 ja väitteli eläinlääketieteen tohtoriksi Leipzigin yliopistossa 1928. Hän palveli kenttätykistön eläinlääkärinä Tuusulassa ja Riihimäellä 1928-1934, sitten armeijakunnan eläinlääkärinä ja sotien jälkeen 2. Divisioonan eläinlääkärinä 1944–1952 Turussa. Puolustusvoimien ylieläinlääkäri Estola oli vuodesta 1952 vuoteen 1962, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hänet ylennettiin samana vuonna eläinlääkintäkenraalimajuriksi. Estola harrasti viisiottelua ja ratsastusta, hän oli muun muassa Suomen ratsastusjoukkueen johtaja vuoden 1956 kesäolympialaisissa.
Myös Erkki Estolan pojasta Timo Erkki Estolasta (s. 1931) tuli eläinlääkäri.
Renaud de Montauban

Renaud De Montauban on keskiaikainen ranskalainen chanson de geste -runoelma, jonka sankari on samanniminen. Runoelma tunnetaan myös nimellä Les Quatre Fils Aymon, Aymonin neljä poikaa. Runoelman tarina saattaa sisältää esihistoriallisten myyttien aineksia, ja se on elänyt pitkään erilaisina versioina läntisen Euroopan kansantaruissa ja balladeissa.
Renaud surmaa Kaarle Suuren veljenpojan shakkiottelusta syntyneen riidan päätteeksi. Sen jälkeen hän nousee ihmeellisen ja puhetta ymmärtävän ratsunsa Bayardin selkään, ratsastaa Montessorin kalliolinnaan ja linnoittautuu sinne veljiensä kanssa. Myöhemmin veljekset pelastautuvat Montaubaniin Gascognen kuninkaan Yonin liittolaisiksi ja pääsevät lopulta pakoon Westfalenin Dortmundiin. Renaud kokee uskonnollisen kääntymyksen ja auttaa palkatta Kölnin tuomiokirkon rakennustöissä. Kateelliset rakennustyöläiset murhaavat hänet ja heittävät hänen ruumiinsa Reiniin. Ruumis kulkee ylävirtaan enkelikuoron saattamana ja haudataan Dortmundiin.
Ranskalainen runoelma on peräisin 1100-luvulta tai 1200-luvun alusta ja yli 18 000 riviä pitkä. Tarinan Volksbuch-sovitus puolestaan pohjautuu keskisaksalaiseen versioon. Espanjankieliset Reinalte- ja Reinaldo-versiot pohjautuvat osin ranskankieliseen runoelmaan ja osin italialaisiin Rinaldo-runoihin, jotka puolestaan perustuivat Torquato Tasson Rinaldo-runoelmaan 1500-luvulta.
Embd

Embd on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on noin 300 vakinaista asukasta. Embd on yksi Vispin hallinnollisen alueen () 19 kunnasta. 
Sijainti.
Embd sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa Mattertalissa, Matter Vispa -joen länsipuolella. Kunnan asutus on keskittynyt joen varteen Kalpetranin kylään 900 metriin korkeuteen ja Embdin kylään noin 1 400 metrin korkeuteen.
Valtaosa Embdista on vuoristoa, Valais’n Alppeja. Kunnan korkein vuori on Schwarzhorn (3 201 m).
Liikenneyhteydet.
Kalpetranissa on rautatieasema, jonne on säännöllinen rautatieliikenne Vispistä ja Zermattista. Kalpetraniin johtaa myös maantie Matter Vispan itäpuolelta Stalden–Täsch-maantieltä. Embdiin on köysiratayhteys Kalpetranista ja maantieyhteys Staldenista.
Grächen

Grächen on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 1 300 vakinaista asukasta. Grächen on yksi Vispin hallinnollisen alueen () 19 kunnasta. 
Sijainti.
Grächen sijaitsee Valais’n saksankielisessä osassa Mattertalissa, Matter Vispa -joen itäpuolella. Kunnan asutus on keskittynyt Grächenin kylään noin 1 600 metrin korkeuteen.
Valtaosa Grächenistä on vuoristoa, Valais’n Alppeja.
Liikenneyhteydet.
Grächeniin johtaa maantie St. Niklausista Stalden–Täsch-maantieltä. Kylään on säännöllinen linja-autoyhteys St. Niklausista.
Raimo Viitala

Raimo Ensio Viitala (10. heinäkuuta 1932 Turku – 16. lokakuuta 1991 Vammala) oli suomalainen taidemaalari, kuvataidetoimittaja ja taidekriitikko. Hän toimi Suomen kuvataideuutisten päätoimittajana ja Tyrvään Sanomien kuvataidetoimittajana. Lisäksi Viitala toimi kuvataideopettajana. Viitala pääsi taiteilijaeläkkeelle 1990.
Viitala opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1952–1955. Viitalan debyyttinäyttely oli Turussa vuonna 1956. Hän oli yksi turkulaisen Pro Arte 57 -taiteilijaryhmän perustajajäsenistä. Ryhmään kuuluivat turkulaistaiteilijat Alpo Jaakola, Olavi Vaarula, Max Salmi, Antti Lampisuo, Antti Nieminen ja Helge Stén. Uuden ryhmän ilmaisu oli läpileikkaus 1950-luvun lopulla vallinneista modernistisista taidesuunnista. Pro Arte 57 järjesti näyttelyitä vuosina 1957–1959. Viitala toimi myös Ryhmä 100 -ryhmässä vuodesta 1963.
Viitalan vanhemmat olivat taidemaalari Ensio Taneli Viitala ja parturikampaajayrittäjä Vilma Josefiina o.s. Toivonen. Hänen puolisonsa oli mielenterveydenhoitaja Ritva Anneli o.s. Perkiö.
Sulkaripsimonni

Sulkaripsimonni ("Synodontis eupterus") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko.
Sulkaripsimonnin pohjaväri on ruskea, ja siinä on tummempia pilkkuja. Viikset ovat lähes mustat, ja evissä ruodot ovat tummemmat kuin niiden välissä olevat osat. 
Aikuisen kalan tyypillinen pituus on noin 16 cm. Suurimmillaan kala voi kasvaa 30 cm pitkäksi.
Elinympäristö.
Sulkaripsimonnit elävät Afrikan keskiosissa. Sitä tavataan Valkoisessa Niilissä, Volta- ja Niger-jokien sekä Tšadjärven vesistöissä.
Nelipäiväinen työviikko

Nelipäiväinen työviikko on ehdotus, jossa työviikko lyhennettäisiin viisipäiväisestä nelipäiväiseksi. Nelipäiväinen työviikko saattaa kasvattaa työntekijöiden tuottavuutta 20 prosentilla, mikä kompensoisi nelipäiväisen 32 viikkotunnin tuottavuuden vastaamaan 38,4 viikkotuntia verrattuna viisipäiväiseen 40 viikkotuntiin. Nelipäiväisen työviikon väitetään vähentävän työntekijöiden stressiä ja parantaa työntekijöiden työn ja elämän tasapainoa. Nelipäiväistä työviikkoa perustellaan tutkimuslöydöksellä, jonka mukaan ihminen on tuottava vain noin kolme tuntia työpäivän aikana.
Nelipäiväinen työviikko toteutettuna kolmipäiväisenä viikonloppuna on yksi helpoimmista tavoista vähentää kasvihuonekaasupäästöjä.
Ylen laskelman mukaan Suomessa 3 000 euron bruttopalkka putoaa neljän päivän työviikolle siirtyessä 600 euroa. Ansiotuloverotuksen progression ansiosta nettopalkka putoaa 327 euroa, ja yhden vapaapäivän hinnaksi tulee 81,75 euroa.
Venäjän pääministeri Dmitri Medvedev ehdotti nelipäiväistä työviikkoa vuonna 2019. Elokuun 2019 kyselytutkimuksessa 49 prosenttia taloudellisesti aktiivisesta kansasta kannatti sitä.
Meksikolainen miljardööri Carlos Slim Helu on vuonna 2014 ehdottanut kolmipäiväistä työviikkoa, jossa työpäivän pituus on 11 tuntia. Vuodesta 2014 lähtien noin 40 prosenttia Telmex- ja America Movil -yhtiöiden työntekijöistä on valinnut tämän työaikajärjestelyn.
Kazimierz Kuratowski

Kazimierz Kuratowski (2. helmikuuta 1896 Varsova – 18. kesäkuuta 1980 Varsova) oli puolalainen matemaatikko. Hänet tunnetaan erityisesti topologian, matemaattisen logiikan ja graafiteorian kehitykseen liittyvästä työstään.
Kuratowski mukaan on nimetty Kuratowskin lause sekä tasograafeja koskeva Kuratowskin teoreema. Kuratowski todisti tämän teoreeman vuonna 1930 ja sen mukaan mielivaltainen graafi on tasograafi jos ja vain jos se ei sisällä täydellisen viiden pisteen graafin "K"5 tai täydellisen kaksijakoisen graafin "K"3,3 alijaotuksia.
Koulutus ja akateeminen ura.
Kuratowski aloitti yliopisto-opintonsa insinöörilinjalla Glasgow’n yliopistossa vuonna 1913 mutta opiskeli siellä vain vuoden, koska ensimmäinen maailmansota keskeytti opinnot. Myöhemmin hän opiskeli vuodesta 1915 alkaen Varsovan yliopistossa matematiikkaa ja suoritti tohtorintutkinnon vuonna 1921. Hänen väitöskirjansa ohjaaja oli Wacław Sierpiński. 
Kuratowski toimi aluksi Varsovan yliopiston apulaisprofessorina vuodesta 1923. Hänet nimitettiin Lwówin yliopistoon (nyk. Lvivissä Ukrainassa) varsinaiseksi professoriksi vuonna 1927. Vuonna 1934 hän sai professuurin Varsovan yliopistosta. Hän oli Venäjän tiedeakatemian ja useiden muiden tieteellisten seurojen jäsen. Vuosina 1963–1966 Kuratowski toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön "International Mathematical Unionin" (IMU) varapuheenjohtajana.
Kuratowski julkaisi yli 170 julkaisua, joiden joukossa oli teoksia kuten "Topologie" (Vol. I, 1933 ja Vol. II, 1950) sekä "Introduction to Set Theory and Topology" (Vol. I, 1952) ja matematiikan historian teos "A Half Century of Polish Mathematics 1920–1970: Remembrances and Reflections" (1973) ().
Kirkonseutu (lehti)

Kirkonseutu on Lahden seurakuntayhtymän sekä Hollolan, Heinolan ja Tainionvirran seurakuntien julkaisema seurakuntamedia. Kirkonseutua uudistettiin kauttaaltaan vuonna 2020: painettu lehti ilmestyi uudistettuna tammikuussa ja kirkonseutu.fi-verkkosivut maaliskuussa 2020. Kevyempi sisältö- ja ulkoasupäivitys tehdään 1.4.2024 alkaen. 
Lehti ilmestyy vuonna 2024 13 kertaa. Lehden painosmäärä on noin 72 000 kappaletta. Toimitus sijaitsee Lahden Seurakuntatalossa. Kirkonseudun päätoimittaja on Markus Luukkonen.
Suurten suomalaisten seurakuntien vuonna 2021 toteuttaman tunnettuuskyselyn mukaan 60 prosenttia lahtelaisesta aikuisväestöstä lukee Kirkonseutu-lehteä. Kirkonseutua luki Lahdessa 66 prosenttia kaikista naisista ja 53 prosenttia miehistä. 
Lehden jakelija on Posti Palvelut Oy. Lehti jaetaan mainosjakelun sallineisiin talouksiin julkaisijaseurakuntien alueella, eli Lahdessa, Hollolassa, Heinolassa, Kärkölässä, Padasjoella, Kuhmoisissa, Sysmässä ja Hartolassa. Lisäksi lehden voi noutaa alueen kirkoista. Kirkonseudun voi myös tilata.
Kirkonseudulle perustettiin omat verkkosivut vuonna 2017. Verkkosivuilla julkaistaan toimitettujen juttujen lisäksi mm. videoita ja podcasteja. Verkkosivuilta löytyy myös digilehti, eli taitettu lehti digitaalisessa muodossa.
Lähteet.
Kirkonseudun verkkosivut: https://www.kirkonseutu.fi/
Kultasardinella

Kultasardinella ("Sardinella aurita") tai kultasardiini on kupusillien heimon (Dorosomatidae) Atlantissa elävä sillikalalaji.
Kuvaus.
Iso kultasardinella on 25 - 30 senttimetriä pitkä. Se on samannäköinen kuin sardiini, mutta värit ovat kirkkaampia. Selkä on sinivihertävä ja kyljet hopeiset. Vatsa on melko pyöristynyt. Kala voi elää seitsemän vuoden ikäiseksi.
Ravinto.
Kultasardinella syö etupäässä eläinplanktonia mutta myös kasviplanktonia.
Levinneisyys.
Kultasardinella elää sekä itäisen että läntisen Atlantin subtrooppisilla rannikoilla, sitä tavataan myösä Välimeressä ja Mustasasmeressä. Länsi-Afrikassa levinneisyys ulottuu Gibraltarista eteläisimpään Etelä-Afrikkaan ja Kanariansaarille. Amerikassa laji esiintyy Yhdysvaltain Cape Codista Argentiinaan, mukaan lukien Bahaman, Meksikonlahden ja Karibian rannikot.
Cotonoun katedraali

Cotonoun katedraali, sijaitsee Cotonoussa, Beninissä lähellä historiallista, vuonna 1928 valmistunutta "Ancien Pont" -siltaa. Katedraali valmistui vuonna 1883. 
Katedraalin tunnistaa burgundinpunaisista ja valkoisista raidoistaan. Tiiliarkkitehtuuri erottaa sen ympäristön rakennuksista. Kirkon torni on päärakennuksen takaosan vasemmassa sivustassa.
Katedraali on Cotonoun roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan istuin. Hiippakunta perustettiin vuonna 1883 Dahomeyn apostolisena prefektuurina Nigerian Beninin rannikon apostolisena vikariaattina. Useiden nimenmuutosten jälkeen se nimitettiin vuonna 1955 Cotonoun Metropoliitan arkkihiippakunnaksi. 
Katedraali on Cotonoun huomattava nähtävyys.
Tummaripsimonni

Tummaripsimonni ("Synodontis robbianus") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko.
Tummaripsimonnin pohjaväri on ruskea. Kalan selkäpuolella on pilkkuja. Myös evät ovat pilkulliset. Silmä on suhteessa suuri ja kuono lyhyt. Suu on kaksi kertaa niin pitkä kuin leveä. Tummaripsimonni jää noin 13 cm pituiseksi, eli pienemmäksi kuin monet muut saman suvun kalat.
Naaras on jonkun verran pulleampi kuin koiras, mutta sukupuolten erottaminen toisistaan on vaikeaa edes sukupuolielinten muodon avulla näin pienillä kaloilla.
Elinympäristö.
Tummaripsimonnien tiedetään varmuudella elävän vain Crossjoen vesistössä Nigeriassa. Sitä epäillään löytyvän myös Keski-Afrikan tasavallasta Baminguijoesta.
Käyttäytyminen.
Tummaripsimonnit ovat varsin kaikkiruokaisia. Niiden kanssa yhdessä ei voi pitää kovin pieniä kaloja, joita tummaripsimonni kohtelisi ravintoeläiminä. Aikuistuessaan kalasta tulee jonkun verran reviiritietoinen, se voi ärhennellä lähinnä muille ripsimonneille. Se ei ole yhtä aggressiivinen kuin monet muut ripsimonnit, ja samassa akvaariossa voi yleensä pitää muutamia yksilöitä, kunhan jokaiselleon tarjolla oma kotikolo tai muu suojapaikka.