tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luigi Fagioli

Luigi Fagioli (9. kesäkuuta 1898 Osimo, Italia – 20. kesäkuuta 1952 Monte Carlo) oli italialainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hänen lempinimensä oli "Abruzzi Robber" eli abruzzilaisvaras, jonka hän sai olemuksestaan ja villistä temperamentistaan sekä mahdollisesti voiton viemisestä italialaiskollega Tazio Nuvolarilta vuonna 1933.
Ura.
Grand Prix -kilpailut.
Varakkaan italialaisperheen lapsena Fagioli aloitti kilpa-autoilun 20–30 vuoden ikäisenä Maseratin autonkehityskuljettajana voittaen muun muassa Monzan GP:n 1931 ja Rooman GP:n 1932 sekä useita palkintokorokesijoituksia. Vuonna 1933 Fagioli siirtyi Ferrarin kilpatalliin hyvällä menestyksellä voittaen Italian osakilpailun. Vuotta myöhemmin hän kilpaili natsien rahoittamalla Mercedeksellä menestyksekkäästi, vaikka joutui usein erimielisyyksiin tallikaverien ja tallinjohdon kanssa. Tallin menestys kuitenkin hiipui, ja Fagioli siirtyi kaudeksi 1937 Auto Union -talliin, jossa vihamielisyydet tallikaverin Rudolf Caracciolan kanssa purkautuivat erityisesti Tripolin GP:n aikoihin, jossa hänen raportoitiin käyneen Caracciolan kimppuun rengasvasara kädessään. Vuonna 1936 alkanut reumatismi pakotti Fagiolin käyttämään kävelykeppiä, ja hän vetäytyi kilpailemisesta kesken kauden.
F1-ura.
Fagioli palasi terveempänä kilpailemaan 1940-luvun lopussa. Hän oli mukana F1-sarjassa alusta asti aloittaen ensin sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa. Hän ajoi historian ensimmäisessä F1-GP:ssä Britannian GP:ssä toiseksi, Giuseppe Farinan jälkeen Alfa Romeolla. Farinan ja Juan Manuel Fangion kanssa hän muodosti Alfa Romeolla legendaarisen kolme F:n joukkueen, joka oli voittamaton sinä kautena, kun he keräsivät yhteensä 85 pistettä, joista loppupisteissä laskettiin 81. Farina ja Fangio voittivat molemmat kolme kilpailua seitsemästä ja Farina vei mestaruuden, mutta takana oli toinen taisto. Fangio, joka voitti kolme kilpailua Fagiolin pyöreää nollaa vastaan, keräsi kuitenkin yhden pisteen vähemmän kuin Fagioli (Fagioli oli neljä kertaa toinen ja kerran kolmas), mutta tuolloisissa säännöissä laskettiin vain neljän parhaan kilpailun pisteet, mikä auttoi Fangion MM-sarjassa lopulta toiseksi kolmella pisteellä ennen Fagiolia.
Kaudella 1951 Fagioli ajoi vain yhden kisan, Ranskan GP:n, jonka hän voitti jaetun ajon seurauksena Juan Manuel Fangion kanssa. Fagiolista tuli vanhin GP-voittaja, mutta hän oli katkera joutuessaan jakamaan autonsa kilpailussa ja siirtyi ajamaan urheiluautoja. Hän sijoittui Mille Migliassa kolmanneksi päihittäen entisen verivihollisensa Caracciolan. 
Kuolema.
Vuoden 1952 Monacon Grand Prix’n yhteydessä pidetyn vakioautokilpailun harjoituksissa Fagioli ajoi Lanciallaan päin seinää. Hänen jalkansa murtui, ja hän menehtyi onnettomuuden aiheuttamiin komplikaatioihin kolme viikkoa myöhemmin.
Brotherhood of Man

Brotherhood of Man oli brittiläinen pop-yhtye. Sen perusti vuonna 1969 tuottaja ja säveltäjä Tony Hiller, joka toi yhtyeeseen viisi sessiolaulajaa. He olivat Roger Greenaway, Tony Burrows (s. 1942), Johnny Goodison, Sunny Leslie ja Sue Glover. He esiintyivät nimellä The Brotherhood of Man vuoteen 1973 saakka. Kaikki jäsenet esiintyivät myös muissa yhtyeissä ja sooloesiintyjinä. 
Tunnetuin kokoonpano Martin Lee, Lee Sheriden, Nicky Stevens ja Sandra Stevens syntyi vuonna 1974. Yhtye lainasi kahden mies- ja kahden naisesiintyjän tyylin ruotsalaiselta ABBA-yhtyeeltä, joka oli voittanut Eurovision laulukilpailun vuonna 1974. Tällä kokoonpanolla yhtye voitti vuoden 1976 Eurovision laulukilpailun kappaleellaan "Save Your Kisses for Me". 
Euroviisuvoiton jälkeen yhtyeellä oli Isossa-Britanniassa kaksi listaykköstä ja joukko muita hittejä, mutta ei pitkäkestoista suosiota. Euroviisujen voittokappaletta myytiin kuitenkin singlenä yli kuusi miljoona kappaletta. Euroviisukeväänä kappale oli 33 eri maan listojen kärjissä.
Yhtye esiintyy edelleen, mutta listahittejä ei ole tullut vuoden 1982 hitin "Lightning flashin" jälkeen.
Jäsenet.
Jäsenet vuoden 1974 jälkeen. Brittiläinen muusikko ja tuottaja Barry Upton oli lisäksi yhtyeen jäsenenä 1980-luvun alussa.
Diskografia.
Singlet.
Kappaleen jälkeen korkein listasijoitus Isossa-Britanniassa.
Sønderborgin kunta

Sønderborg on Etelä-Tanskan alueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2020 alussa kunnassa oli 74 150 asukasta, ja sen pinta-ala oli 496,5 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Sønderborg.
Kuntaan liitettiin vuonna 1970 Dybbøl ja Ulkebøl sekä vuonna 2007 Augustenborg, Broager, Gråsten, Nordborg, Sundeved ja Sydals.
Sønderborg on Porin ystävyyskaupunki. Sønderborgin kaupungissa sijaitsee Sønderborgin linna sekä kartano, joka lahjoitettiin Aarhusin yliopistolle vuonna 1954.
Seurakunnat.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Serhi Rebrov

Serhi Stanislavovytš Rebrov (, s. 6. maaliskuuta 1974 Horlivka, Donetskin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Kesäkuusta 2023 lähtien hän on toiminut Ukrainan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Rebrov aloitti ammattilaisuransa Šah’tar Donetskissa kaudella 1990–1991. Elokuussa 1992 hän siirtyi Kiovan Dynamoon. Vuosina 1992–2000 hän teki 94 maalia 192 Ukrainan mestaruussarjan ottelussa ja 18 maalia 35 cup-ottelussa. Rebrov pelasi 1999 Mestarien liigassa, jolloin Dynamo hävisi Bayern Münchenille välierissä.
Kesäkuussa 2000 Rebrov siirtyi 11 miljoonan euron summalla Tottenham Hotspuriin. Hän ei kuitenkaan vakiinnuttanut pelipaikkaansa ja pelasi lainassa Fenerbahçessa ja West Ham Unitedissa. Monien muiden Valeri Lobanovskyn kurinalaista pelitapaa noudattaneiden Dynamo-pelaajien tavoin myöskään Rebrov ei kyennyt tekemään lopullista läpimurtoa kansainvälisillä kentillä ja palasi kotimaahansa. Kesäkuussa 2005 hän solmi kaksivuotisen (+ yksi optiovuosi) sopimuksen Dynamo Kiovan kanssa. Rebrov lopetti uransa FK Rubin Kazanissa, jossa pelasi kausina 2008–2009.
Ura valmentajana.
Valmennusuransa Rebrov aloitti kesällä 2009 FK Dynamo Kiovan reservivalmentajana. Juri Sjominin tultua seuran päävalmentajaksi vuonna 2010 Rebrovista tuli seuran edustusjoukkueen apuvalmentaja. Samalla hän aloitti Ukrainan jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana. Huhtikuussa 2014 Dynamo nosti Rebrovin päävalmentajaksi kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella. Rebrovin johdolla Dynamo voitti Ukrainan cupin mestaruuden seitsemän vuoden tauon jälkeen. Kauden jälkeen Dynamo jatkoi Rebrovin sopimusta. 
Ukrainan kriisin varjostamalla kaudella 2014–15 Dynamo ei hävinnyt Rebrovin alaisuudessa ainoatakaan liigaottelua ja voitti kuuden vuoden tauon jälkeen Ukrainan mestaruuden. Kaudella 2015-16 Rebrov luotsasi Dynamon toistamiseen liigamestariksi. Kaudella 2016–17 Dynamo jäi ilman pokaaleja, kun se jäi liigassa kakkoseksi ja taipui Ukrainan cupin lopputtelussa FK Šah’tar Donetskille 1–0. Kauden jälkeen Rebrov ilmoitti jättävänsä Dynamon valmentajan tehtävät. 
Elokuussa 2018 Rebrovista tuli unkarilaisen Ferencvárosin päävalmentaja. Hän valmensi seuraa kolmen kauden ajan ja johdatti sen kolmeen perättäiseen Unkarin mestaruuteen. Lisäksi Ferencváros selvitti tiensä Eurooppa-liigan ja Mestarien liigan lohkovaiheisiin. Rebrov jätti seuran kesällä 2021. Kesäkuussa 2021 Rebrovista tuli arabiemiraattilaisen Al Ainin päävalmentaja. Hän voitti seurassa Arabiemiraattien mestaruuden ja liigacupin vuonna 2022.
Kesällä 2023 Rebrov siirtyi vuoteen 2026 ulottuvalla sopimuksella Ukrainan maajoukkueen päävalmentajaksi.
Muuta.
Serhi Rebrov on aktiivinen radioamatööri (UT5UDX) ja tämän harrastuksen kilpailuissa maailman huippuja. Hänen lempinimensä onkin "Radiohead".
Nenäsyöpä

Nenäsyöpä on nenän pahanlaatuinen kasvain. Sen merkittävin riskitekijä on tupakointi. Puusepillä ja kirvesmiehillä on lisääntynyt riski saada nenäsyöpä puupölyn hengittämisen seurauksena. Sairastumisriskiin vaikuttava altistuminen on vuosikymmeniä kestävää ja säännöllistä. Nenäsyövän esiintymisen suvussa ei ole todettu nostavan riskiä. Nenäsyöpä on puolitoista kertaa yleisempi miehillä kuin naisilla. 
Nenäsyöpä on yleisin eteläisessä Afrikassa ja Japanissa. Länsimaissa kaikista syöpätaudeista nenäsyöpiä on noin puoli prosenttia. Sairautta esiintyy lähinnä vanhoilla ihmisillä. Suomessa tapauksia todetaan vuosittain 30–40.
Maiju Jokinen

Maiju Elina Jokinen (s. 22. marraskuuta 1977) on suomalainen näyttelijä ja radiojuontaja. Hän nousi julkisuuteen 1980- ja 1990-luvulla televisio­sarjojen "Mummo" ja "Kyllä isä osaa" lapsitähtenä.
Ura.
Näyttelijän ura.
Jokinen on itseoppinut näyttelijä, joka ei ole opiskellut näyttelemistä kouluissa. Hän haki nuorena muutamia kertoja Teatterikorkeakouluun, mutta ei päässyt sisään. Myöhemmin Jokinen on todennut, ettei aikanaan ottanut hakukierroksia tarpeeksi tosissaan, eikä ihmettele asiaa.
Jokisen näyttelijänura alkoi vain 10-vuotiaana 1980-luvulla suosiota keränneessä "Mummo"-sarjassa. Jokinen päätyi "Annan" rooliin, kun pääosaa, mummoa, esittänyt Anja Räsänen toivoi Jokista koekuvauksiin. Sarja päättyi 1989, jonka jälkeen Jokinen näytteli "Kyllä isä osaa" -sarjassa "Jonnan" roolia 15-vuotiaasta asti. Varhaiset roolit poikivat jonkin verran muitakin tv-rooleja Yle TV2:n produktioissa.
Nuoruusvuosien jälkeen Jokinen on keskittynyt teatterilavoilla työskentelemiseen. Jokisen merkittävin työpaikka oli Teatteri Eurooppa Neljä, jossa hän työskenteli vuodet 2008–2022. Hänet on nähty lisäksi Tampereen komediateatterissa, Tampereen työväen teatterissa, helsinkiläisessä Uuden kaupungin teatterissa, Tampereen ylioppilasteatterissa ja Tampereen teatterissa.
2010-luvulla Jokinen on näkynyt televisioruuduissa mainosnäyttelijänä. Jokinen teki ensimmäisen elokuvaroolinsa, kun "Kyllä isä osaa" -sarjasta tehty elokuva ilmestyi keväällä 2024.
Radiojuontajan ura.
Jokinen aloitti Radio Keskisuomalaisen juontajana keväällä 2023. Ensin kyseessä oli media-alan ammattitutkintoon kuuluva harjoittelujakso, mutta kun Jokinen valmistui alkuvuodesta 2024, työt jatkuivat. Jokinen on kertonut näyttelijän työn olevan edelleen hänen intohimonsa, mutta alanvaihto tuli ajankohtaiseksi, kun kiertävä teatterityö alkoi olla vaikeaa yhdistää perhearkeen.
Yksityiselämä.
Jokinen on asunut Jyväskylässä vuodesta 2008. Hänellä on kaksi poikaa. Jokisen äiti on näyttelijä Tuija Ernamo, joka näytteli Jokisen äitiä myös "Kyllä isä osaa" -sarjassa.
Jokisella on useita ammattitutkintoja. Vuonna 2024 valmistuneen radiotoimittajan tutkinnon (Keuda) lisäksi hänellä on pukinemerkantin tutkinto Tampereen ammattioppilaitoksesta (1996) ja merkonomin tutkinto Turun ammatti-instituutista (2005). Lisäksi hän on tehnyt liikunnanohjaajan opintoja Lahden ammattikorkeakoulussa vuosina 2006-2009.
Lotta Lindroos

Lotta Lindroos (s. 25. helmikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvien ja sarjojen ohella muun muassa KOM-teatterissa. Hän on myös valmentajana mukana Artsense-hankkeessa.
Jouko Keskinen

Jouko Olavi Keskinen (s. 22. lokakuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on muun muassa ollut mukana Suomen Kansallisteatterin näytelmässä "Tuntematon sotilas". 
Keskinen näytteli "Salatut elämät" -saippuasarjassa arkkitehti Jukka Salinia sarjan ensimmäisinä vuosina. Hänen viimeinen kohtauksensa sarjassa kuvattiin syksyllä 2003, ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta keväällä 2004. Sarjassa Joukon roolihahmon tytärtä esitti hänen oma tyttärensä Jonna Keskinen.
"Salattujen elämien" jälkeen Keskinen perusti vaimonsa Jarna Jalava-Keskisen kanssa Mustion linnan kesäteatterin. Kesäteatterissa esitetään näytelmä "Parittain", jonka Keskinen on sovittanut ja ohjannut. Joukon ja Jarnan yritys Culturehouse Oy kuitenkin luopui vuonna 2016 kesäteatteritoiminnasta ja Mustion linnan kesäteatteria vetää nykyään Suomisen perhe.
Keskinen näytteli "Salattujen elämien" spin-off-sarjassa "Pihlajasatu" vuonna 2019.
Jonna Keskinen

Jonna Keskinen (s. 11. huhtikuuta 1982) on suomalainen näyttelijä. Hän esitti Silja Salinia saippuasarjassa "Salatut elämät" vuosina 1999–2000, 2001 ja 2002 sekä sen spin-offissa "Pihlajasatu" vuonna 2019. Hänen isänsä Jouko Keskinen näytteli sarjassa Siljan isää Jukka Salinia. Vuonna 2001 Jonna nähtiin Runosielut-yhtyeen musiikkivideolla "Sairaan kaunis maailma".
Nykyisin Keskinen on naimisissa ja asuu miehensä Arthur de Jongin kanssa Alankomaissa. Vuonna 2015 pariskunta sai ensimmäisen lapsensa.
Buusteri

Buusteri oli Nelosella vuosina 2003–2007 esitetty kouluaiheinen televisio-ohjelma, jota juonsivat Isa-Eerika Lehto, Minna Lamppu ja Miska Toiviainen. Vuonna 2004 Toiviaisen tilalle tuli Aleksi Sariola, joka oli näytellyt "Salatut elämät" -sarjassa. Ohjelmassa juontajat vierailivat eri kouluissa ympäri Suomea haastattelemassa oppilaita. Lisäksi nähtiin raportteja muun muassa aiheista elokuvat, muoti, eläimet, ruoka ja jopa showpaini. Ohjelma lopetettiin keväällä 2007.
"Buusteria" edelsi samankaltainen ohjelma nimeltä "Breikki".
Anu Hälvä

Anu Kristiina Hälvä Sallinen, (s. 30. kesäkuuta 1964 Hyvinkää) on suomalainen laulaja, ohjaaja ja näyttelijä.
Hälvällä on takanaan pitkä teatteri- ja televisioura. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Metsolat", "Blondi tuli taloon", "Ihmeidentekijät" ja "Parhaat vuodet". Hälvä sai vuoden suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnon 1995. 
Varsinaiselta koulutukseltaan hän on oopperalaulaja (sopraano), joksi hän valmistui vuonna 1996. Hänen opettajinaan olivat muun muassa Anita Välkki, Tom Krause ja Vera Rózsa. Hälvä on valmistunut musiikin maisteriksi ja diplomilaulajaksi vuonna 2000 ja filosofian maisteriksi teatteritieteestä vuonna 2019. Lisäksi hän on suorittanut laulupedagogiikan diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 2002. Hän aloitti musiikkiopintonsa Tampereen konservatoriossa vuonna 1981 pianonsoitolla, mutta vaihtoi pääaineekseen laulun. 
Hälvältä on julkaistu kolme musiikkialbumia: elokuvasävelmiä sisältävä "Valkokankaalla" (1996), sävellyksiä Eino Leinon runoihin sisältävä "Heinäkuun lapsi" (1997) sekä joululevy "Lumiviittaan peittyy maa" (2004). Hän teki kaksi jälkimmäistä yhdessä pianisti Jouni Someron kanssa. 
Hälvä toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana vuosina 2007–2008 ja jatkoi yksin teatterin taiteellisena johtajana vielä kevätkauden 2009. Hänellä on kaksi lasta, vuonna 1997 syntynyt tytär Ada Sallinen ja vuonna 2001 syntynyt poika Kristian Sallinen, joka opiskelee Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa kapellimestariksi.
Irina Björklund

Irina Felicia Björklund (s. 7. helmikuuta 1973 Danderyd, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Elämäkerta.
Lapsuus ja nuoruus.
Björklund syntyi Ruotsissa, mutta muutti Suomeen vuoden ikäisenä. Hän kävi Helsingin ranskalais-suomalaista koulua. Yritysjohtajaisänsä uran vuoksi Björklund asui nuoruudessaan välillä Suomessa, välillä Ranskassa. Hän harrasti nuorena tanssia oopperan balettikoulussa ja haaveili tanssijan urasta, mutta haave romuttui 14-vuotiaana, kun hänen fysiikkansa ei kestänyt balettiharrastuksen vaatimaa fyysisyyttä.
Ura näyttelijänä.
Björklund opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1993–1996. Päästessään opiskelemaan Björklund oli vain 20-vuotias ja jo kolmen vuoden kuluttua koulu sai jäädä taakse, kun Svenska Teatern valitsi Björklundin riveihinsä.
Björklund on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Rukajärven tie", "Levottomat" sekä "Vieraalla maalla". Vuonna 1999 Björklund sai parhaan naispääosan Jussi-palkinnon Millan osasta elokuvassa "Minä ja Morrison". Varsinaisen läpimurtonsa Björklund teki lotta Kaarina Vainikaisen roolissa elokuvassa "Rukajärven tie". Hän sai Shooting Stars -tunnustuksen Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2004.
Björklund esiintyi vuonna 2004 julkistetussa elokuvassa "Lost". Hän näyttelee elokuvan päähenkilön, Jeremy Stantonin (Dean Cain) vaimoa.
Björklundin ura Hollywoodissa otti harppauksen 2010, jolloin hänen kerrottiin näyttelevän George Clooneyn kanssa samassa elokuvassa. Syksyllä 2010 julkaistussa "The Americanissa" Clooney näyttelee palkkamurhaajaa ja Björklund tämän tyttöystävää. Samassa elokuvassa esiintyy myös toinen suomalainen, Samuli Vauramo.
Musiikki.
Björklund on levyttänyt Samuli Edelmannin kanssa duetot ”Verenpisara” ja ”Niin kaunis on maa”. Vuonna 2011 hän levytti ranskankielisen albumin "Chanson d’automne", jonka sävelsi Björklund ja yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä Peter Fox ja sanoitti Björklund itse. Irina ja Peter Fox ovat tehneet myös kaksi muuta levyä. Lisäksi Irina on vieraillut monilla levyillä, kuten "Ipanapa Talvilaulut" -kokoelmalevyllä ja Mikko Kuustosen kokoelmalevyllä "Kuu ja tähdet: Mikko Kuustonen – Laulut, tarinat ja ystävät"..
Vuonna 2014 Irina julkaisi uuden albumin, jossa on suomalaisten tekemiä kappaleita ranskankielisinä käännöksinä..
Björklundin erikoistaito laulamisen lisäksi on sahan soitto. Hän tanssii ja kirjoittaa lauluja sekä osaa soittaa myös kitaraa.
Yksityiselämä.
Björklund on ollut naimisissa Peter Franzénin kanssa vuodesta 1996 lähtien. Vuosina 1999–2013 he asuivat Los Angelesissa, Yhdysvalloissa ja syksyllä 2013 he muuttivat Ranskaan. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.
Irina Björklund puhuu sujuvasti suomea, ruotsia, ranskaa ja englantia, sekä hieman venäjää ja espanjaa. Hänen isoäitinsä oli näyttelijä Tuire Orri.
Redonda

Redonda on Karibianmerellä sijaitseva asumaton saari, joka sijaitsee suunnilleen Nevisin ja Montserratin puolivälissä noin 35 kilometriä Antigualta länteen. Saari kuuluu virallisesti Antiguaan ja Barbudan valtioon, jonka erillishallintoalue se on. Kooltaan saari on noin 1,5 km pitkä ja 0,5 km leveä, pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Redondan korkein kohta on noin 300 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sen kaikilla sivuilla on jyrkkiä kallioseinämiä. Saaren löysi Kristoffer Kolumbus vuonna 1493, joka nimesikin sen, mutta ei astunut maihin. Todistetusti ensimmäinen maihinnousu tapahtui vuonna 1687. 1860-luvulla saarella aloitettiin fosfaatin kaivuu, joka päättyi ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen.
Redondalla elää useita lajeja, joita ei tavata muualla, kuten viisi eri matelijaa. Tämän lisäksi se on monille merilinnuille tärkeä pesimispaikka. Ihmisen toiminnan seurauksena saarelle levinneet mustarotat ja muut ulkoperäiset lajit ovat uhanneet sen alkuperäistä ekosysteemiä. Saarella käynnistetyt ennallistamistoimet ovat tuottaneet tulosta, ja alkuperäinen lajisto on palautunut nopeaan tahtiin.
Taivutusmomentti

Taivutusmomentti (tunnus "Mt") on lujuusopissa käytettävä suure, joka kuvaa ulkoisen voiman kappaleeseen tuottamaa sisäistä momenttijakaumaa. Esimerkiksi teknisessä taivutusteoriassa palkin taivutusmomentti formula_1 määritellään yhtälöllä
formula_2,
jossa formula_3 on poikkileikkauspinta, formula_4 on palkin pituusakselin suuntainen normaalijännitys ja formula_5 on kuormituksen suuntainen koordinaatti, joka on nolla keskiviivan kohdalla. Taivutusmomentin yksikkö on newtonmetri (Nm).
Taivutusmomentille on monissa malleissa johdettavissa differentiaaliyhtälömuotoinen lauseke, jonka avulla reunaehdot voidaan tuoda mukaan tehtävään. Esimerkiksi palkin tapauksessa taivutusmomentille voidaan johtaa yhtälö
formula_6,
jossa formula_7 on taivutusmomentti pituuskoordinaatin formula_8 funktiona, formula_9 on taipumaviiva, formula_10 on materiaalin kimmokerroin ja formula_11 on palkin jäyhyysmomentti.
Klooga-Rannan rautatieseisake

Klooga-Rannan rautatieseisake (viroksi "Klooga-Ranna raudteepeatus", asemalla "Klooga-Rand", rataverkkokartassa "Klooga Rand", aikatauluissa "Kloogaranna") on rautatieseisake Kloogarannan kylässä Lääne-Harjun kunnassa Pohjois-Virossa. Se on Tallinna–Paldiski-radalta erkanevan Kloogarannan radan pääteasema. Seisake ja 3,4 kilometriä pitkä haararata valmistuivat vuonna 1960. Seisake sijaitsee aivan meren rannalla, ja se rakennettiin palvelemaan erityisesti matkailijoita. Alkuaikoina edestakaisia junavuoroja oli jopa kymmenen päivässä, mutta myöhemmin vuorojen määrä on vähentynyt..
Klooga-Rannan seisakkeen ja Tallinnan Baltian rautatieaseman välistä liikennettä hoitaa sähköjunilla Eesti Liinirongid eli Elron. Edestakaisia vuoroja on 3–4 päivässä (aikataulu 31.5.2015 alkaen). Kloogalta on vaihtoyhteys Paldiskiin. Tallinnaan on matkaa 39,3 kilometriä ja Kloogaan 3,4 kilometriä.
Navigaattorit

Navigaattorit () on kansainvälinen kristillinen, tunnustuskuntien välinen kasvatus- ja lähetysjärjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1933 evankelista Dawson Trotmanin toimesta. Se sai alkunsa Yhdysvaltain laivastosssa. Järjestön keskus sijaitsee Glen Eyrien linna-alueella Colorado Springsissä. Navigaattoirt tekee myös lähetys- ja koulutustyötä monissa maissa ja eri ympäristöissä, mukaan lukien armeijasssa, yliopistoissa ja paikallisseurakunnissa.
Historia.
Toiminnan alkuvaiheessa jopa 125 miestä aluksella koki kristillisen uskoontulon ennen Pearl Harborin hyökkäystä. Sodan jälkeen Navigaattorit laajensivat toimintaansa yliopistoille ja erilaisiin yhteisöihin ympäri maailmaa.
Ensimmäinen ulkomainen lähetyssaarnaaja aloitti vuonna 1949 Kiinassa.
Toiminta.
Järjestö painottaa henkilökohtaista kristillistä kasvua, rukousta, Raamatun opettelua ja evankeliointia käytännönläheisillä menetelmillä, kuten Topical Memory System (TMS) -muistisysteemillä ja erilaisilla hengellisillä havainnollistuksilla.
Kansainvälinen toiminta.
Järjestöllä on toimintaa yli 60 maassa, mukaan lukien Ruotsissa, Norjassa ja Virossa. Järjestön päämaja on Colorado Springsissä Yhdysvalloissa.
Suomi.
Navigaattorit ry toimi korkeakouluopiskelijoiden parissa vuosina 1970–1995. Suomessa Navigaattorien toiminnan aloitti amerikkalainen Tom Heeb vuonna 1970. Toiminta keskittyi lähinnä korkeakouluopiskelijoiden pariin korkeakoulupaikkakunnilla, mutta myös koululaistyö oli merkittävää. Pojille järjestettiin Kotkakallio-leirejä yhdessä Kansan Raamattuseuran kanssa. Lisäksi harjoitettiin julkaisutoimintaa.
Guy Verhofstadt

Guy Maurice Marie Louise Verhofstadt (, s. 11. huhtikuuta 1953, Dendermonde) on belgialainen liberaalipoliitikko (Open Vld), Belgian entinen pääministeri ja Gentin entinen kaupunginvaltuutettu.
Tausta ja yksityiselämä.
Verhofstadt on naimisissa laulaja Dominique Verkinderenin kanssa. Parilla on kaksi aikuista lasta. Belgialainen yhteiskuntafilosofi Dirk Verhofstadt on Guyn nuorempi veli.
Poliittinen ura.
Lakitutkinnon suorittanut Guy Verhofstadt aloitti poliittisen uransa Willy De Clercqin avustajana 1977. De Clercq oli tuolloin PVV:n ("Partij voor Vrijheid en Vooruitgang") puheenjohtaja. Verhofstadt tuli valituksi parlamenttiin 1985 ja pääsi saman tien myös Wilfried Martensin hallitukseen valtiovarainministeriksi ja varapääministeriksi. Verhofstadtin uudistusmieliset ajatukset taloudesta ja nuori ikä toivat hänelle liikanimen "Baby-Thatcher". Vuonna 1991 hän yritti muodostaa ensimmäisen oman hallituksensa, mutta epäonnistui ja joutui oppositioon, jossa uudisti PVV-puolueen nykyiseksi VLD:ksi ("Vlaamse Liberalen en Democraten").
Verhofstadtista tuli pääministeri ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta 1999 pidettyjen liittovaltion parlamenttivaalien seurauksena. Hänen hallitukseensa tulivat mukaan liberaalit, sosialistit ja vihreät. Tämä "sateenkaarihallitus" oli ensimmäinen laatuaan Belgiassa. Seuraavissa 18. toukokuuta 2003 pidetyissä vaaleissa vaalivoiton saivat sosialistit ja liberaalit, jotka myös muodostivat Verhofstadtin toisen hallituksen.
Verhofstadt oli Saksan liittokansleri Gerhard Schröderin suosikki Euroopan komission johtoon, mutta Angela Merkel sai tehtävään oman suosikkinsa José Manuel Barroson.
10. kesäkuuta 2007 järjestettyjen vaalien jälkeen Verhofstadtin hallitus menetti enemmistönsä ja Verhofstadt jätti eronpyyntönsä kuninkaalle. Suurimmaksi puolueeksi nousi Yves Letermen johtama CD&amp;V/N-VA-lista. Leterme ei kuitenkaan pystynyt muodostamaan hallitusta ja puolen vuoden pattitilanteen jälkeen kuningas Albert II nimitti Verhofstadtin väliaikaishallituksen johtoon. Ilmoituksensa mukaan Guy Verhofstadt väistyi sivuun, kun kuningas nimitti vihdoin Letermen pääministeriksi 20. maaliskuuta 2008.
Pääministeriytensä jälkeen Verhofstadt on jatkanut poliitikon uraa Euroopan parlamentin jäsenenä, joksi hänet valittiin vuoden 2009 Euroopan parlamentin vaaleissa. Hän toimii Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puheenjohtajana.
Poliittisia kantoja.
Euroopan nykyisistä poliitikoista hän on yksi voimakkaimmin federaalista Euroopan unionia kannattavia.
Vuonna 2017 Verhofstadt julkaisi mielipidekirjoituksen, jossa hän ilmaisi tukevansa Emmanuel Macronia Ranskan presidentinvaaleissa.
Kunnianosoituksia.
Lähde:
Filip Dewinter

Philip Michel Frans ”Filip” Dewinter (s. 11. syyskuuta 1962 Brugge) on flaamilainen kansallismielinen poliitikko Belgiassa. Hän on Flanderin eroa Belgian liittovaltiosta ajavan Vlaams Belangin johtohahmoja. Dewinter pyrki Antwerpenin pormestariksi 2006.
Dewinter on ollut VB:n ja Vlaams Belangin edustajana Flanderin parlamentissa vuodesta 1995.
Sadekausi

Sadekausi on trooppisen ja subtrooppisen alueen vuodenaika, jolloin sataa eniten. Yleensä sadekausi on kesällä, mutta talvisateisessa eli välimerenilmastossa talvella. Koska trooppinen ja subtrooppinen vyöhyke sijaitsevat lähellä päiväntasaajaa, vuodenaikojen vaihtelu on vähäistä. Sadekautta seuraa kuiva kausi, jolloin vedestä voi olla pulaa.
Aurinko paistaa kohtisuoraan vuorotellen Kravun kääntöpiirille ja vuorotellen Kauriin kääntöpiirille. Kun Aurinko paistaa kesäkuussa kohtisuoraan Kravun kääntöpiirille, myös matalapaineen alue siirtyy hieman pohjoispuolelle. Samalla matalapaineen mukana tulevat sateet aiheuttavat siellä sadekauden. Eteläisellä pallonpuoliskolla on samaan aikaan kuivakausi.
Pelkovaara

Pelkovaara on keväällä 2004 Yle TV1 -kanavalla esitetty suomalainen televisiosarja. Komediallinen sarja kertoo elämästä kuvitteellisessa Pelkovaaran varuskunnassa Lapissa, kun Suomi on liittynyt Natoon. Pasifistissävyinen sarja sisälsi myös tieteistarinamaisia elementtejä – mukana ollut ionosfäärin tutkimuslaitteisto osoittautui asejärjestelmäksi, joka mukaili maailmalla pitkään aiheesta esiintyneitä salaliittoteorioita.
Sarjassa näyttelivät mm. Satu Silvo, Joonas Saartamo ja Taisto Reimaluoto. Kriitikot arvostelivat sarjaa muun muassa sotilaselämään liittyvän epärealistisuuden, ”puskakomediamaisuuden” ja tuotantoyhtiönsä Fremantle Productions Oy:n takia. Sarja on kuvattu Sodankylän Syväjärvellä.
Mastika

Mastika on muun muassa kreikkalainen mastiksipistaasipuun ("pistacia lentiscus") pihkalla maustettu 20-30% likööri. Mastiksipistaasipuun pihkaa kerätään vain Chíosin saarelta, sillä se on ainoa paikka jossa pensas hikoilee pihkansa ulos.
Mastikaa valmistetaan useissa Balkanin maissa, ja ainakin Bulgariassa se on kansallisjuoman asemassa. Siellä se tislataan vahvaksi, vähintään 47-prosenttiseksi. Juoman perusaineena on hedelmä, yleensä viinirypäle. Siihen voidaan lisätä mastiksipistaasia sekä muun muassa tähtianista ja muita yrttejä sekä sokeria. Juomaan sisältyvää anista pidetään myös lemmenrohtona, mikä selittää mastikan suosion miesten tislauskohteena.
Mastika nautitaan usein kylmänä ja se sopii kreikkalaisen tavan mukaan esimerkiksi ruokajuomaksi kalaruokien kanssa tai vain kuumalla säällä helpotukseen. Pohjois-Makedoniassa sitä käytetään lähinnä digestiiviksi. Romaniassa se on etenkin hääjuoma.
Fortune 500

Fortune 500 on yhdysvaltalaisen "Fortune"-talouslehden vuosittain julkaisema luettelo yhdysvaltalaisista julkisista yhtiöistä järjestettynä liikevaihdon mukaiseen suuruusjärjestykseen. Luetteloa voidaan tarkastella yhtiön web-sivuilla useilla valintaperusteilla. Yhtiö julkaisee myös maailmanlaajuista "Fortune Global 500" -listaa, johon lehti listaa yhdysvaltalaisia ja kansainvälisiä pörssiyrityksiä liikevaihdon mukaan.
Fortune Global 500 lista (2017).
"Fortune Global 500" on vastaava maailmanlaajuinen lista suuryrityksistä. Listalla on myös joitain valtionyhtiöitä esimerkiksi Kiinasta, jos näiden konsernirakenteeseen kuuluu julkisesti noteerattuja tytäryhtiöitä.
Muut samankaltaiset listat.
Toinen yhdysvaltalainen talouslehti "Forbes" julkaisee vastaavanlaista luetteloa julkisesti noteeratuista pörssiyhtiöistä (Forbes Global 2000), jossa suuruuden kriteereinä käytetään liikevaihtoa, tilikauden tulosta, taseen loppusummaa ja yhtiön markkina-arvoa.
Lisäksi esimerkiksi luottoluokitusyhtiö S&amp;P Global Ratings ylläpitää S&amp;P 500 -listaa (osakeindeksiä) 500 markkina-arvoltaan suurimmasta yhdysvaltalaisesta pörssiyhtiöstä.
Deathspell Omega

Deathspell Omega on ranskalainen black metal -yhtye (suomalaisella laulajalla), joka perustettiin vuonna 1998. Yhtyeen nykyinen musiikillinen suuntaus on lähempänä avantgardempaa ilmaisua, kuin aivan perinteistä black metallia. Yhtyeen lyyrinen sisältö käsittelee ensisijaisesti satanismia metafyysisellä tasolla sekä muita teologisia aihepiirejä. Viime vuosina Deathspell Omega on luonut kolmiosaista sarjaa Jumalan, Saatanan ja ihmisen suhteista toisiinsa. Tämän vuoksi yhtye on siis erottunut tyypillisemmistä black metal -yhtyeistä, jotka käyttävät selvästi suorempaa ilmausta.
Vuonna 2000 julkaistu debyytti "Infernal Battles" ja sitä seurannut vuoden 2002 "Inquisitors of Satan" ovat suoraviivaisempia levyjä sekä sanoituksellisesti että musiikillisesti, mutta vuonna 2004 julkaistu "Si Monumentum Requires, Circumspice" on paljon poikkeavampi levy, sekä teologisemman tyylin että hieman progressiivisemman rakenteen vuoksi, sisältäen esimerkiksi ortodoksista kirkkolaulua ja kuoroja. Kyseinen levy on saanut suurta huomiota pienemmissä underground-piireissä, joissa levyä on ylistetty yhdeksi parhaista ikinä. Albumia seurasi vuonna 2005 julkaistu EP "Kénôse", joka on muun muassa musiikkilehti Revolverin mukaan ”yksi voimakkaimmista, ideologisesti kiehtovimmista black metal -julkaisuista kautta aikojen”. Yhtyeen vuonna 2005 julkaistut kappaleet, joita on viisi, ovat yhteiskestoltaan yli kahdeksankymmentä minuuttia.
Deathspell Omegalta on vuosien varrella julkaistu lukuisia split-levyjä muiden yhtyeiden kanssa, viime aikoina lähinnä vain vokalisti Mikko Aspan toisten projektien kanssa (esimerkiksi Clandestine Blaze). Muista yhtyeen jäsenistä ei ole paljoakaan tietoa, vain nimet ja tiedot muista yhtyeistä. Hasjarl on yhtyeen kitaristi ja pyörittää myös levy-yhtiötään End All Life Productions, ja on osa toista levy-yhtiötä Norma Evangelium Diaboli. Khaos on yhtyeen basisti. Jo aiemmin mainittu Mikko Aspa pitää myös omaa levy-yhtiötään Northern Heritage.
Deathspell Omegan neljäs kokopitkä albumi, "Fas – Ite, Maledicti, in Ignem Aeternum", julkaistiin 16. heinäkuuta 2007. Levy on toinen osa edellä mainitusta kolmiosaisesta sarjasta, ja sen rakenne on siirtynyt vielä paljon edellistä albumia avantgardemmaksi. Levy on saanut erinomaisen vastaanoton monissa black metal-piireissä.
Viides kokopitkä albumi ja albumi-trilogian viimeinen osa "Paracletus" julkaistiin 8. marraskuuta 2010.
Yhtyeen split-julkaisuista ja ennenjulkaisemattomasta materiaalista on tehty kaksi kokoelmalevyä, "Manifestations 2000–2001" ja "Manifestations 2002".
Tommi Taurula

Tommi Petteri Taurula (s. 7. syyskuuta 1967 Punkaharju) on suomalainen itseoppinut näyttelijä. Taurula on aloitellut uraansa ylioppilasteatterilla. Hänen tunnetuin roolinsa on saippuasarjassa "Salatut elämät", jossa hänen roolihahmonsa Kari Taalasmaa on esiintynyt vuosina 1999, 2001–2004, 2005, 2007–2010, 2014, 2015–2018 sekä 2019 alkaen. Alun perin Taurula haki sarjaan Toni Veijalaisen rooliin mutta päätyi lopulta Kariksi. Taurula on näytellyt suomalaisissa pienemmissä elokuvissa sekä teattereissa.
Hän on opiskellut sähköasentajaksi ennen näyttelijän uraansa.
Yksityiselämä.
Tommi Taurula elää avioliitossa, ja hänellä on kaksi vuosina 2004 ja 2006 syntynyttä lasta. Taurula perheineen asuu Helsingin Oulunkylässä.
Vapaa-ajallaan Taurula esiintyy yhtyeessä Umpikujan pojat sekä urheilee.
Studio Impossible

Studio Impossible on MTV3-kanavalla vuonna 2006 esitetty 15-osainen sketsisarja. Sarjan pääosissa näyttelivät Peter Franzén, Niko Saarela, Kari Hietalahti, Lotta Lindroos ja Katja Kukkola. Sarjassa esiintyivät myös muun muassa Tarja Turunen, Kotiteollisuus-yhtye ja Martti Suosalo.
Sarjan ohjasi Lauri Nurkse. Käsikirjoittajina toimivat Kari Hietalahti ja Niko Saarela. Sarjasta ilmestyi DVD syksyllä 2007.
Sarjan tarkoitus on tehdä studiojuonnot mahdottomista paikoista ja paikoista, joista ei ole ennen juonnettu, kuten lihajalostamosta, saunasta tai autonlavalta.
Sketsit.
Sketsien esittely, sisältää juonipaljastuksia.
Anders Liv: Ohjelma seuraa nuoren ruotsalaispoika Andersin elämää. Anders kärsii monesti ongelmista itsensä ja ihmissuhteidensa kanssa. Hän on herkästi hermostuva ja asioita pohtiva nuori joka ei koe omistavansa oikeaa isää ja pitää äitiään kelvottomana joka ei tue eikä ymmärrä. 
Riki Sorsan veli (Hietalahti) tekee aina asioita, joita tavikset eivät voi, kuten tankkaa auton ja lähtee maksamatta ja lyö väärän pallon biljardissa ja puolustelee itseään sanomalla, että on Riki Sorsan veli ja alkaa laulaa Sorsan kappaletta ”Haaveissa vainko oot mun.”
Making of Takkavideo: dokumentti vihaisen ohjaaja Käkelän (Franzén) takkavideon tekemisestä. Sketsissä parodioidaan ohjaaja Aleksi Mäkelää ja tuottaja Markus Seliniä.
SIG-pyöräilijä (Saarela) polkee jopolla ympäri Lauttasaarta ja laulaa iloisena SIG:n kappaletta ”Ludwig Van Beethoven”, kunnes osuu seinään tai ajaa mereen pyöränsä kanssa.
Teräsvilla (Franzén, Hietalahti ja Saarela) on hevi-yhtye, joka pyrkii yhdeksänjaksoisessa sarjassa ladon nurkasta Tavastia-klubille. Matkan varrella he hankkivat keikka-auton ja managerikseen Jompen.
Juontajat Hietalahti, Saarela ja Franzén juonsivat ohjelmaa erilaisista paikoista: jyrkkä mäki, tuomiokirkon kellotorni, kaatopaikka, pimeä huone, lihajalostamo, autonlava, kerrostalon katto, sauna ja soramonttu.
Porin keskittymishäiriöisistä yritetään ottaa kuvaa (Franzén), mutta kuva on epäselvä, koska Porin keskittymishäiriöiset eivät pysty keskittymään.
Lapsilla sisustavat naiset.
Irma alkaa valittaa Kaleville joka ajaa autoa että hänellä tulee kohta housuun. Kalevi saa auton pysäytettyä ja huomaa kaupustelevan miehen. Kalevi yrittää tinkiä miehen tuotteista, mutta turhaan. Kalevi on ostanut mm. muikun mätiä ja janakkalalaisia puujumalia.
Risto on alkoholisti joka yrittää vältellä alkoholia, mutta sortuu aina. Seuraavana aamuna hän herää esim. Korkeasaaresta tai moottoritieltä.
Teräsvilla.
Teräsvilla on Ruokoskella majaileva heavy metal -yhtye. Teräsvillaa voi verrata Spinal Tapiin, sillä se ei ole "oikea" yhtye vaan pikemminkin parodia, mutta yhtye on silti keikkaillut ja tehnyt yhden singlen. Teräsvilla esittää stereotyyppistä heavy metal -bändiä, ja sen nimestä ja sanoituksista saattaa tulla mieleen Teräsbetoni-yhtye. Teräsvillan henkisenä isänä ja tukijana toimii Kotiteollisuus-yhtye.
Atif Abaid

Atif Abaid (, egyptiläisittäin "ʿAtif Muḥammad ʿAbaid"; 14. huhtikuuta 1932 – 12. syyskuuta 2014) oli Egyptin pääministerinä lokakuusta 1999 heinäkuuhun 2004.
Hän oli Sidqin hallituksen kotimaan kehitysministeri ja Ganzurin hallituksen suunnitteluministeri. Ennen poliittista uraansa hän oli Kairon yliopiston professorina. Myöhemmin Atif Abaid johti kansainvälistä arabipankkia.
Avantgardemetalli

Avantgardemetalli on yksi metallimusiikin tyylilajeista, jossa rikotaan perinteistä äänimaailmaa ja totuttuja kappalerakenteita. Musiikille on tyypillistä teatraalisuus ja mahtipontisuus, luova uuden ja erilaisen etsiminen. Toisin kuin progressiivisessa metallissa, joka myös on kokeilevaa ja rajoja rikkovaa, avantgardemetallissa käytetään vielä radikaalimpia ratkaisuja, kuten aivan uudenlaisia ääniä, kappalerakenteita, sointukulkuja ja soittimia. Progressiivinen metalli keskittyy pikemminkin luomaan erikoisuutta uudentyyppisillä rytmeillä ja rakenteilla eikä niinkään äänellä.
Yleensä avantgardemetalliin liitetään synkkä tunnelma ja alakuloinen äänimaailma. Moni avantgarde-yhtye onkin aloittanut black metalilla ja siirtynyt myöhemmin kokeilemaan uusia tyylejä. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Arcturus, Dødheimsgard ja Sigh. Ensimmäisenä avantgardemetalli-yhtyeenä voidaan pitää sveitsiläistä Celtic Frostia, joka toi etenkin vuoden 1987 Into the Pandemonium -levyllään hyvin kokeellisia elementtejä esiin musiikissaan. Myös tšekkiläinen Master's Hammer on vaikuttanut osaltaan tyylin syntyyn.
Johanna Raunio

Riitta Johanna Raunio (s. 5. marraskuuta 1954 Forssa) on suomalainen malli, näyttelijä, laulaja, juontaja ja kiinteistönvälittäjä. Raunio on vuoden 1974 Miss Suomi
Ura.
Ylioppilaaksi valmistuttuaan Raunio aloitti kieliopinnot Turun yliopistossa syksyllä 1973 tavoitteenaan kieltenopettajan ammatti. Vuonna 1973 hän voitti Miss Cinema Europe -kilpailun ja oli aiemmin osallistunut myös Seura-lehden Aurinkotyttö-kisoihin. Miss Suomeksi hänet kruunattiin vuonna 1974. Raunio oli myös lehdistön ihannetyttö. Raunio sijoittui hyvin myös kansainvälisissä kauneuskilpailuissa. Hän sijoittui kolmanneksi Miss Universum-, Miss Eurooppa- ja Miss International Beauty -kilpailuissa.
Vuonna 1989 Raunio vieraili Turun Kesäteatterissa Lumikin roolissa, ja vuonna 2001 Heinolan kesäteatterin "Piukoissa paikoissa" Sugar Kanen roolissa, jonka Marilyn Monroe aikoinaan teki tunnetuksi. Raunio on näytellyt myös teattereissa, neljässä filippiiniläisessä elokuvassa (Kumander agimat, Lorelei, Postcards from China ja Balakyot) vuonna 1975, Spede Pasasen elokuvissa (esimerkiksi "Uuno Turhapuro muuttaa maalle" ja "Hei kliffaa hei") ja esiintynyt televisiosarjoissa "Painajainen" ja "Tähtitehdas".
Vuonna 1993 Raunio alkoi keikkailla Atlas-yhtyeen kanssa ja vuonna 1994 Audiovox julkaisi Raunion nimeä kantavan albumin.
Vuonna 2005 Raunio sai Tanja Jääskeläisen roolin MTV3-kanavan saippuasarjassa "Salatut elämät". Alun perin hänen tarkoituksenaan oli tehdä sarjaan seitsemän viikon mittainen vierailu, mutta rooli venyi lopulta neljän vuoden mittaiseksi. Raunio jätti sarjan kuvaukset toukokuussa 2009 ja hänen roolihahmonsa poistui sarjasta loppuvuonna 2009.
Sittemmin Raunio on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä.
Yksityiselämä.
Raunio avioitui vuonna 1976 Erkki Hakkaraisen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. Avioliitto päättyi eroon vuonna 1989. Johanna Raunio asuu Vääksyssä.
The Tahitian Choir

The Tahitian Choir on ranskanpolynesialainen kansanmusiikkia esittävä soitinsäestyksetön kuoro. Yhtye on kotoisin Rapan saarelta, Ranskan Polynesian eteläosista. Kuorossa on 126 laulajaa, joka on noin kolmannes koko saaren asukkaista. 
The Tahitian Choirin perustamisajasta ei ole tietoa. Se aloitti kaupallisen uransa 1990-luvun alussa, jolloin ranskalainen Pascal Nabet Meyer aloitti sen levytysten julkaisun. Meyer antoi yhtyeelle myös nimen The Tahitian Choir. Kaikki yhtyeen sanoitukset ovat paikallisella rapan kielellä.
 "Iaorana" / "Oparo E Oparo E" / "Morotiri Nei" / "Himene Tatou" / "Tarema" / "Ei Reka E" / "Ratou Ki Ota" / "Te Vahine Ororagni" / "Te Matamua" / "I Te Fenua" / "Tamaki A Te Mau Ariki" / "Oparo" / "Tevaitau" / "Va Hiti" / "Tau Matamua" / "Te Parau O Eri Rama"
 "Tamaiti Hunahia" / "Ua Putuputu Tatou E" / "Tangi Maha Te" / "Te Ture A Te Ariki" / "Te Poti Varua" / "Tineifara" / "Te Kuri" / "Te Tia Mamoe" / "Te Pure A Te Fatu" / "Eifiti Fenua Herehia" / "To Na Tere" / "Te Moko" / "Neki Neki" / "I O Nei Matou E Haamaitai Ai" / "Te Aito No Tevaitau Ra E" / "I Roto I Te Are Nei" / "O Itamina Te Vahine"
Stamitz

Stamitz tai Stamic on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vesuvianiitti

Vesuvianiitti (Ca10(Mg,Fe)2Al4(SiO4)5(Si2O7)2(OH,F)4) eli toiselta nimeltään idokraasi. Vesuvianiitti kuuluu sorosilikaatteihin kuten myös esimerkiksi epidootti, hemimorfiitti, ilvaiitti ja zoisiitti.
Kidejärjestelmältään vesuvianiitti on tetragonaalinen. Kiteet ovat usein lyhyitä ja poikkileikkaukseltaan neliömäisiä pilareita. Vesuvianiitti on taipuvainen omamuotoisuuteen. Vesuvianiittia esiintyy myös ei-kidemuotoisena, kuten tiiviinä kasoina tai rakeisina massoina.
Vesuvianiitti on väriltään tavallisemmin tummanruskea, joskus myös vihreä. Viiru on valkoinen. Kiilto on lasikiilto tai rasvakiilto. Kovuus on 6,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 3,3–3,5 g/cm³.
Vesuvianiittia esiintyy metamorfisissa kalkkikivissä epidootin, wollastoniitin, skapoliitin, diopsidin, grossulaarin, kalsiitin kanssa. Vesuvianiittipitoisiin karsikiviin liittyy usein scheeliittiä. Vesuvianiittiesiintymiä on muun muassa Norjassa, Yhdysvalloissa ja Suomessa Paraisilla.
Monenvärisiä vesuvianiittimuunnoksia käytetään korukivinä.
Semanttinen Web

Semanttinen Web, toisinaan myös tunnettu nimellä Web 3.0 (ei kuitenkaan sama kuin Web3), on verkon laajennus, joka perustuu World Wide Web Consortiumin (W3C) standardeihin. W3C:n mukaan “semanttinen web tarjoaa yleisen kehysympäristön, joka mahdollistaa datan jakamisen ja uudelleenkäyttämisen yli sovellus-, yritys- ja yhteisörajojen. Termin loi Tim Berners-Lee tarkoituksenaan kuvata dataverkkoa, jonka sisältöä koneet pystyvät prosessoimaan. Siinä missä kriitikot ovat kyseenalaistaneet semanttisen webin toteutettavuutta, ovat puolestapuhujat tuoneet esille sen sovellusten toimivuuden olevan todistettu teollisuuden, biologian ja humanististen tieteiden aloilla. Käytännössä tämä tarkoittaa dataverkkoa, jonka datan osaset on luotu niin, että niiden sisällön perusteella myös koneet pystyvät luomaan liittyvyyssuhteita datan osasten väleille.
Esimerkki.
Semanttinen web voi olla osa arjen ja työelämän tavallista arkea. Berners-Lee mainitsee haastattelussa tilanteen, jossa henkilö ilmoittautuu seminaariin, ja tämä tapahtuu esimerkiksi seminaarin internet-sivuilla. Tietokone ymmärtää tässä kohtaa liittyvyyssuhteen henkilön, ja tapahtuman välillä. Silloin kone automaattisesti alkaa hakea henkilöä mahdollisesti kiinnostavia tietoja, jotka se löytää etsimällä seminaariin liitettäviä tietoja. Tämä voi tarkoittaa esimerkiksi aikatauluja, osoite- ja yhteystietoja tai vaikkapa sijainteja. Nämä tiedot löydettyään kone ymmärtää liittyvyyssuhteita löytämiensä tietojen ja henkilön sovellusten ja laitteiden välillä, jolloin se automaattisesti siirtää esimerkkeinä mainitun informaation oikeisiin kohteisiinsa. Lopputuloksena siis seminaarin tärkeimpien henkilöiden yhteystiedot päivittyvät käyttäjän yhteystietoluetteloon, seminaarin tapahtumapaikat puhelimen kartta-sovellukseen, ja aikataulut käyttäjän kalenteriin.
Sovellukset.
Semanttinen web on käyttömahdollisuuksiltaan ja käytännöllisyydeltään liki rajaton kokonaisuus. Rajat ylittävien tietolähteiden tehokas ja älykäs hyödyntäminen luo monenlaisia palvelu- ja sovellusmahdollisuuksia:
Tällaiset palvelut voivat olla hyödyllisiä julkisille hakukoneille tai niitä voidaan käyttää tiedonhallintaan organisaation sisällä. Liiketoimintasovellukset sisältävät seuraavia:
Yritysmaailmassa semanttista webiä käyttää suljettu ryhmä, ja johto pystyy asettamaan organisaation suuntaviivat siihen liittyen, esimerkiksi tiettyjen ontologioiden käyttöönoton suhteen. Julkiseen semanttiseen webiin verrattuna yritysmaailmassa on vähemmän vaatimuksia esimerkiksi skaalautuvuuteen liittyen. Lisäksi organisaation sisällä kiertävä informaatio on yleisesti luotettavaa, eikä myöskään yksityisyys ole asiakastietoja lukuun ottamatta niin suuri ongelma.
Teknologiat.
Semanttisen webin alueella kehitetään XML-perustaisia metakieliä ja -standardeja sekä ontologiatekniikoita, joiden avulla verkon resurssien sisällöllinen kuvaaminen ja hyödyntäminen käyvät mahdolliseksi. Tunnetuimpiin teknologioihin ja standardeihin kuuluvat W3C:n RDF(S) ja Web Ontology Language (OWL) sekä ISO:n Topic Maps.
Rikkikiisu

Rikkikiisu eli pyriitti eli katinkulta on raudan sulfidi, kemiallisesti FeS2 eli rautadisulfidi. Se on yleisin kaikista sulfidimineraaleista. Rikkikiisusta käytetty nimi pyriitti, on johdettu kreikan kielen sanasta πυρίτης (pyritēs), joka tarkoittaa "tulesta" tai "tulessa". Nimi on todennäköisesti peräisin siitä, että rikkikiisu kipinöi, kun sitä iskee terästä tai piikiveä vasten. Tätä rikkikiisun ominaisuutta on hyödynnetty esimerkiksi rataslukolla varustetuissa varhaisissa tuliaseissa Rikkikiisu sekoitetaan hyvin helposti markasiittiin, jonka kemiallinen koostumus on sama FeS2, mutta sen kiderakenne on rikkikiisun kuutiollisesta poiketen ortorombinen. Siinä voi olla hivenaineena pieniä määriä kuparia tai kultaa.
Ominaisuuksia.
Rikkikiisua tavataan esimerkiksi kvartsijuonissa, sedimenttikivissä, metamorfisissa kivilajeissa ja malmiesiintymissä, joissa se esiintyy usein yhdessä muiden sulfidi- ja oksidimineraalien kanssa. Rikkikiisu itse ei kuitenkaan ole varsinainen malmimineraali, mutta siitä voidaan valmistaa ferrosulfaattia ja rikkihappoa, joka on maailman eniten käytetty kemikaali.
Rikkikiisu on tärkeä rikin lähde, ja jalostettaessa siitä syntyy myös jonkin verran rautarikastetta.
Konkreetiot.
Rautasulfidit, niin rikkikiisu kuin markasiittikin, muodostavat joskus pallomaisia konkreetioita (ks. kuva alhaalla). Konkreetiot kiteytyvät säteittäisesti keskeltä suoraan pintaa kohti, ja muodostavat näin kauniita palloja. Konkreetion säteittäinen kiderakenne tulee parhaiten esille, kun konkreetio halkaistaan.
Kuvan konkreetioiden läpimitta on noin 3 cm. Konkreetiot ovat yleensä tämän kokoisia, mutta toisinaan löytyy myös joitakin senttimetrejä suurempia konkreetioita. Joidenkin uskomusten mukaan rikkikiisu- ja markasiittikonkreetiot ovat niin sanottuja "energiakiviä".
Esiintymiä.
Rikkikiisu on hyvin yleinen mineraali kaikkialla maailmassa ja tärkeitä esiintymiä on löydetty muun muassa seuraavilta paikkakunnilta ja maista: Meggen, Sveitsi; Kärnten, Itävalta; Norja; Ruotsi; Elba, Italia; Espanja; Ural, Venäjä; Colorado, Yhdysvallat; Etelä-Afrikka ja Kanada. Suomessa on merkittävä esiintymä Pyhäjärvellä.
Käyttö.
Inkat käyttivät suuria, tasapintaisia rikkikiisukiteitä peileinä.
Räisälän kirkko

Räisälän kirkko sijaitsee entisessä Räisälän kunnassa Karjalankannaksella Suomen luovuttamalla alueella.
Rakentaminen ja ulkoasu.
Räisälän edellisen kirkon tuhouduttua salaman sytyttämänä vuonna 1910 tilattiin uuden kirkon piirustukset Josef Stenbäckiltä. Uusi ristin muotoinen kirkko valmistui 1912. Kirkon alttariosassa on puolipyöreä aspis ja kuoriosan vieressä on kellotorni, joka kohoaa 37 metrin korkeuteen. Kellotornin alaosassa on urkuparvi, joka avautuu kirkkosaliin alttarin vasemmalla puolella. Kirkon seinät tehtiin Räisälän alueen omasta punaisesta graniitista ja ristivarsien päätykolmiot puolestaan tiilestä. Tyyliltään kirkko edustaa suomalaista kansallisromanttista jugendia, jossa on vaikutteita keskiaikaisista kivikirkoista. 
Irtaimisto.
Kirkossa oli noin tuhat istumapaikkaa. Kirkon alttaritaulu oli Robert Wilhelm Ekmanin vuonna 1872 maalaama ja sen aiheena oli ”Jeesus siunaa lapsia”. Alttaritaulun kirkkoon lahjoitti Räisälän rouvasväenyhdistys. Kirkon tornissa oli kaksi kelloa. Kirkon urut olivat 25-äänikertaiset.
Sota-aika.
Räisälän alueella ei käyty talvisodassa taisteluita, mutta Moskovan rauhan jälkeen oli Räisälä kuitenkin jätettävä. Kirkon irtaimisto evakuoitiin supistuneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa Räisälä vallattiin takaisin, jonka yhteydessä kirkko sai kranaattiosuman. Kranaatin aiheuttama vaurio kuitenkin korjattiin jatkosodan aikana. Vuonna 1944 Räisälä ja sen kirkko oli taas luovutettava Neuvostoliitolle. 
Nykytila.
Neuvostoliitossa kirkko oli monessa käyttötarkoituksessa, jopa hevostallina. Nykyisin kirkko toimii venäläisten kulttuuritalona ja siellä on myös toimistoja. Kirkon ympärillä olleen hautausmaan venäläiset ovat tuhonneet täysin. Entiset räisäläiset ovat kuitenkin päässeet viettämään kirkossaan jumalanpalveluksia. Tuhotun sankaripatsaan tilalle pystytettiin uusi muistomerkki vuonna 1992.
Irtaimiston kohtalo.
Räisälän kirkon irtaimistoa, muun muassa alttaritaulu, lahjoitettiin Kokemäen seurakunnalle, sillä kunta oli yksi räisäläläisten sijoituspaikoista. Kirkon pieni kello oli pitkään Koomankankaan hautausmaan kappelissa, kunnes se elokuussa 2014 siirrettiin Köyliön Kepolassa sijaitsevaan Räisälä-keskukseen, jota ylläpitää Räisäläisten Säätiö.
Aiemmat kirkot.
Räisälän nykyinen kirkko on Räisälän seurakunnan neljäs kirkko. Ensimmäinen maininta Räisälän kirkosta on vuodelta 1635, jolloin seurakuntakin muodostettiin. Tämän Räisälän ensimmäisen kirkon polttivat venäläiset vuonna 1656. Seuraavan kirkon rakentamiseen on pyydetty lupaa vasta 1663. Tämä kirkko puolestaan korvattiin uudella vuonna 1763. Tämä Räisälän kolmas kirkko ja erillinen kellotorni paloivat salaman sytyttäminä vuonna 1910.