tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
HD 40307

HD 40307 on K2 V -spektriluokan oranssi kääpiötähti Maalarin tähdistössä, noin 13 parsekin (42 valovuoden) päässä meistä. Tähdeltä on löydetty kuusi planeettaa, joista yksi on elämänvyöhykkeellä.
Kesäkuussa 2008 sveitsiläis-ranskalainen tutkijaryhmä julkaisi tiedon kolmen eksoplaneetan löytymisestä tähden ympäriltä. Löytö oli huomattava, sillä kaikkien kolmen planeetan minimimassat, HD 40307 b:llä 4,2 Maan massaa, HD 40307 c:llä 6,9 Maan massaa ja HD 40307 d:llä 9,2 Maan massaa, ovat verraten pieniä ja planeetat luokitellaankin supermaapalloiksi. Itse tähden metallipitoisuus on alhainen, ja sillä ilmenee vain vähän kromosfäärin aktiivisuutta, mikä tekee siitä verraten helpon kohteen planeettojen havaitsemiseksi. Spitzer-avaruusteleskoopin tekemien havaintojen mukaan HD 40307:n ympärillä ei ole merkittäviä määriä pölyä, mikä viittaa oman aurinkokuntamme asteroidivyöhykettä vastaavan rakenteen puuttumiseen. 
Planeettalöytö tehtiin ESOn HARPS-instrumentilla. Planeetat määritettiin neljän ja puolen vuoden aikana kerätystä aikasarjasta.
Vuonna 2012 tähdeltä löydettiin kolme "supermaapalloa" lisää, joista yksi, HD 40307 g, sijaitsee elämänvyöhykkeellä. Elämänvyöhykkeellä sijaitseva planeetta on arvioiden mukaan massaltaan noin seitsemän Maan massaa, joten se on "todennäköisesti" kiviplaneetta. Vuoden 2012 planeettalöydöt tehnyttä kansainvälistä tutkijaryhmää johtivat suomalainen tutkija Mikko Tuomi, joka työskenteli Hertfordshiren yliopistossa ja Turun yliopiston Tuorlan observatoriossa, sekä Guillem Anglada-Escude Göttingenin yliopistosta. Havainnoista kertova tutkimus julkaistiin 28. lokakuuta 2012.
Matthew Oakley

Matthew "Matt" Oakley (s. 17. elokuuta 1977 Peterborough, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa nykyään Leicester Cityssä. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.
Seuraura.
Oakley liittyi Southamptoniin jo juniorina. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 6. toukokuuta 1995 Evertonia vastaan. Southamptonissa Oakley pelasi 262 ottelua, joissa hän teki yhteensä 16 maalia.
4. elokuuta 2006 Oakley siirtyi Derby Countyyn, jossa hänet nimettiin välittömästi kapteeniksi. Ensimmäisen ottelunsa Derbyssä hän vietti vaihtopenkillä vanhaa joukkuettaan vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki Hullia vastaan komealla puolivolley-maalilla. 
Oakley siirtyi Leicesteriin 11. tammikuuta 2008 500 000 punnan siirtosummalla. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Coventryä vastaan seuraavana päivänä. Kausi päättyi pettymykseen joukkueen pudottua Ykkösliigaan.
Maajoukkueura.
Oakley ei ole koskaan päässyt pelaaman aikuisten maajoukueessa. Hän on kuitenkin pelannut neljä alle 21-vuotiaiden ottelua.
Yūko Emoto

Yūko Emoto (; s. 23. joulukuuta 1972) on japanilainen judoka ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Atlantan olympialaisissa 1996 alle 61-kiloisten sarjassa. Loppuottelussa hän kukisti Belgian Gella Vandecaveyen.
Emoton muutkin arvokisamitalit tulivat 61 kg:n sarjassa. Hän sijoittui vuonna 1993 kolmanneksi Aasian mestaruuskilpailuissa Macaossa. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa Aasian kisoissa hävittyään loppuottelussa Etelä-Korean Sung-Sook Jungille. Vuonna 1995 Emoto sijoittui kolmanneksi Aasian mestaruuskilpailuissa New Delhissä.
PAOK FC

PAOK FC ( - Panthessalonikios Athlitikos Omilos Konstantinoupoliton), on thessalonikilainen jalkapalloseura. Seura perustettiin vuonna 1926. Seura pelaa Kreikan ylimmällä sarjatasolla Kreikan Superliigassa. Kaudella 2020–2021 PAOK sijoittui sarjassa toiseksi. Seuran kotistadionina toimii Toumba Stadium, joka rakennettiin vuonna 1959 ja jolla on kapasiteettia 28 701 paikkaa.
Tuhkimo ja kolme pähkinää

Tuhkimo ja kolme pähkinää (Tšekkoslovakiassa "Tři oříšky pro Popelku", Itä-Saksassa "Drei Haselnüsse für Aschenbrödel") on tšekkoslovakialais-itäsaksalaisella yhteistyöllä tuotettu satuelokuva, joka valmistui vuonna 1973. Elokuvan on ohjannut Václav Vorlíček yhteistyössä Barrandov-elokuvastudioiden ja DEFA-Studio für Spielfilmen kanssa.
Elokuvan tapahtumat perustuvat Božena Němcován keräämään kansansatuun, joka on tšekkiläinen muunnelma klassisesta Tuhkimosta. Pääosia näyttelivät Libuše Šafránková ja Pavel Trávníček. Elokuva kuvattiin DEFA:n studiolla Potsdam-Babelsbergissä, Barrandov-elokuvastudioilla Prahassa ja eri puolilla Böömiä sekä Moritzburgin linnassa.
Elokuvasta julkaistiin sekä tšekinkielinen että saksankielinen versio. Näyttelijät olivat tšekkoslovakialaisia ja itäsaksalaisia, jotka kuvausten aikana lausuivat vuorosanansa omalla äidinkielellään. Myöhemmin elokuva jälkiäänitettiin kokonaan tšekin- tai saksankieliseksi.
Elokuvasta on tullut "Illallinen yhdelle" -elokuvan tapaan juhlapyhien perinne. Se esitetään televisiossa joka vuosi joulun aikaan Tšekissä, Saksassa, Slovakiassa, Sveitsissä ja Norjassa.
A133

A133 on Karjalan tasavallassa Petroskoista länteen Suojärvelle johtava 134 km:n mittainen maantie.
Tie alkaa Petroskoissa Suojärven maantie -nimisenä ("Suojarvskoje šosse") ja risteää heti Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien kanssa. Suojärvellä se liittyy lounaaseen Pitkärantaan johtavaan A131-tiehen ja pohjoiseen Porajärvelle johtavaan A132:een.
Nikon F-801

Nikon F-801 (Yhdysvalloissa N8008) on 35 mm järjestelmäkamera 80-luvun loppupuolelta ja on yksi Nikonin ensimmäisistä automaattitarkennuksella varustetuista kameroista.
Vuonna 1990 Nikon julkisti F-801-mallin seuraajan, Nikon F-801s -mallin, jossa oli parannettu automaattitarkennusta sekä lisätty valotuksen pistemittaus.
Uskonto vie, politiikka vikisee

Uskonto vie, politiikka vikisee on toimittaja Taina Westin kirja, jossa hän kirjoittaa uskonnon ja politiikan suhteesta. Teoksen on julkaissut kristillinen kustantamo Kirjapaja vuonna 2007. West katsoo, että osa poliitikoista käyttää Raamattua ja uskonnollisia käsitteitä päätöksiensä perustelemiseksi. Kirja syntyi, kun kustantamo halusi, että West kirjoittaisi tästä aiheesta. West oli kirjoittanut kolumneissaan muun muassa Irakin sodasta, ja uskonto oli sotapuheessa vahvasti läsnä. Aihe oli Suomessa ajankohtainen myös niin sanotun parisuhdelain vuoksi, joka koski homojen ja lesbojen parisuhteiden virallistamista.
Sisältöä.
West kertoo eronneensa kirkosta 17-vuotiaana. Sen jälkeen hän ei ole katsonut tarpeelliseksi liittyä uudestaan. 1970-lukua leimasi puoluepolitiikka.
Luettelo Savoien kunnista

Tämä on luettelo Savoie'n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 286 kuntaa. 
(CAC) Communauté d'agglomération Chambéry Métropole, luotu vuonna 2000.
Luettelo Sarthen kunnista

Tämä on luettelo Sarthen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 366 kuntaa.
Luettelo Haute-Saônen kunnista

Tämä on luettelo Haute-Saônen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 543 kuntaa.
Mario Ančić

Mario Ančić (s. 30. maaliskuuta 1984 Split) on kroatialainen entinen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001 ja oli parhaimmillaan ATP:n maailmanrankingissa sijalla seitsemän. Helmikuussa 2011 Ančić ilmoitti lopettavansa tennisuransa loukkaantumisten takia.
Ančić voitti urallaan kaksinpelissä kolme ammattilaisturnausta: 's-Hertogenboschissa vuosina 2005 ja 2006 sekä Pietarissa vuonna 2006. Nelinpelissä hän voitti viisi turnausta. Grand Slam -turnausten kaksinpeleissä hän ylsi välieriin Wimbledonissa 2004 ja puolivälieriin Ranskan avoimissa 2006 sekä Wimbledonissa 2006 ja 2008. Kolmessa viimeksi mainitussa hän hävisi Roger Federerille voittamatta erääkään. Vuoden 2002 Wimbledon-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Ančić voitti Federerin, ja sen jälkeen Federer oli nurmikentillä voittamaton vuoden 2008 Wimbledonin loppuotteluun saakka.
Vuoden 2006 lopussa Ančić oli maailmanrankingissa yhdeksäntenä, mutta sairastelut ja loukkaantumiset pilasivat hänen osaltaan vuoden 2007, ja vuoden 2008 alkupuolella hän oli rankingissa heikoimmillaan sijalla 136. 
Ateenan 2004 kesäolympialaisissa Ančić saavutti Ivan Ljubičićin parina nelinpelissä pronssia. Kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Tommy Haasille. Pekingin 2008 olympialaisista hän joutui vetäytymään sairastumisen vuoksi.
Canon EOS 10D

Canon EOS 10D on japanilaisyhtiö Canonin valmistama puoliammattilaisille suunnattu digitaalinen järjestelmäkamera. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2003. Kamerassa on 6,3 megapikselin CMOS-kenno, ja sillä pystyy kuvaamaan enintään kolme kuvaa sekunnissa. Kameran runko on valmistettu magnesiumista. Se painaa ilman akkua 790 grammaa.
Canon EOS 10D:n vastaava kuluttajamalli on EOS 300D.
Luettelo Rhônen kunnista

Tämä on luettelo Rhônen departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 289 kuntaa.
Jason Kidd

Jason Frederick Kidd (s. 23. maaliskuuta 1973 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. Kidd keräsi NBA-uransa aikana 107 tripla-tuplaa, joka on kautta aikain kolmanneksi paras lukema. Hänet valittiin kymmenen kertaa un. Tulokaskaudellaan 1994–1995 hänet valittiin . Yhdysvaltain maajoukkueessa Kidd voitti olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja Pekingissä 2008.
Kidd ilmoitti lopettavansa koripalloilijanuransa kauden 2012–2013 jälkeen. Paria päivää aikaisemmin Grant Hill, joka oli jakanut NBA:n vuoden tulokkaan palkinnon Kiddin kanssa vuonna 1995, oli ilmoittanut lopettavansa uransa. 12. kesäkuuta 2013 Kidd nimitettiin NBA-seura Brooklyn Netsin päävalmentajaksi. Hän edusti seuraa aiemmin pelaajana sen pelatessa vielä New Jerseyssä. Heinäkuussa 2014 Kidd siirtyi NBA-seura Milwaukee Bucksin päävalmentajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Bucks antoi Netsille korvauksena kaksi toisen kierroksen varausvuoroa. Tammikuussa 2018 Kidd erotettiin tehtävästään. Paluun valmennustehtäviin Kidd teki kaudeksi 2019–2020, kun hän liittyi Los Angeles Lakersin valmennusjohtoon apuvalmentajana.
Luettelo Haut-Rhinin kunnista

Tämä on luettelo Haut-Rhin'n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 375 kuntaa.
Aleksandr Parygin

Aleksandr Vladimirovitš Parygin (; s. 25. huhtikuuta 1973 Almaty) on kazakstanilainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Atlantan olympialaisissa 1996.
Parygin edusti Australiaa Ateenan olympialaisissa 2004.
Luettelo Pyrénées-Atlantiquesin kunnista

Tämä on luettelo Pyrénées-Atlantiquesin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 546 kuntaa.
Luettelo Hautes-Pyrénées’n kunnista

Tämä on luettelo Hautes-Pyrénées’n departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 473 kuntaa.
Len Cariou

Leonard Joseph ”Len” Cariou (s. 30. syyskuuta 1939) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti rooleistaan musikaaleissa.
Cariou aloitti näyttelemisen Stratfordissa, Ontariossa, jossa hän esitti monia klassisia rooleja, kuten monia William Shakespearen näytelmien päähenkilöitä. Hän teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1968. Ensimmäisen pääroolinsa hän sai elokuvan "Kaikki Eevasta" musikaaliversiossa "Applause". Hän sai siitä Tony -ehdokkuuden parhaaksi näyttelijäksi musikaalissa. Vuonna 1979 hän voitti Tonyn ja Drama Desk -palkinnon roolistaan Sweeney Toddina Stephen Sondheimin samannimisessä musikaalissa.
Cariou on toiminut myös lukijana äänikirjoissa. Vuonna 2004 hän sai paikan American Theatre Hall of Famessa.
Hurmio (elokuva)

Hurmio (Tšekkoslovakiassa "Extase", Itävallassa "Ekstase" ja "Symphonie der Liebe") on tšekkoslovakialainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1933. Elokuvan on ohjannut Gustav Machatý ja pääosia näyttelevät Hedy Lamarr ja Zvonimir Rogoz.
Juoni.
Vanhempi mies Emil ja nuori Eva avioituvat. Hääyöstä tulee Evalle pettymys, sillä tuore aviomies on ahdasmielinen ja kylmä. Elettyään jonkin aikaa onnettomassa avioliitossa Eva palaa isänsä luokse ja avioero laitetaan vireille.
Eräänä päivänä Eva lähtee ratsastusretkelle ja pysähtyy uimaan. Vaatteet hän jättää hevosen selkään. Hevonen kuitenkin lähtee harhailemaan ja Eva yrittää ottaa sitä kiinni. Nuori mies nimeltä Adam saa hevosen lopulta kiinni ja Eva piiloutuu pensaaseen häveten alastomuuttaan. Adam löytää kuitenkin naisen ja antaa vaatteet takaisin. Kun Eva yrittää lähteä, hän satuttaa jalkansa ja lopulta suostuu ottamaan Adamin avun vastaan.
Illalla Eva ei kuitenkaan saa Adamia pois mielestään ja lähtee miehen asumukselle. Empimisten jälkeen he viettävät yön yhdessä. Eva unohtaa helmikaulakorunsa miehen luo seuraavana aamuna.
Evan palatessa kotiin hän löytää sieltä entisen aviomiehensä Emilin, joka on odottanut Evaa koko yön. Emil yrittää taivutella Evaa, mutta nainen sanoo kaiken olevan ohitse. Emil lähtee ja tapaa sattumalta Adamin. Adam pyytää kyytiä kaupunkiin ja matkalla hän näyttää Emilille Evan kaulakorua. Samana iltana Emil istuu yksin hotellihuoneessa ja ampuu itsensä. Adam ja Eva ovat samassa hotellissa tanssimassa, eikä Eva kerro suhteestaan Emiliin Adamille.
Nuoripari suunnittelee junamatkaa Berliiniin. Odotellessa Adam nukahtaa, ja Eva astuu väärään junaan.
Pentti Karvonen (juoksija)

Pentti Kalevi Karvonen (15. elokuuta 1931 Koivisto – 12. maaliskuuta 2022 Porvoo) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hänen päämatkansa oli 3 000 metrin estejuoksu, jolla hän juoksi kahdesti virallisen maailmanennätyksen.
Ura.
Kuusiston Kilpaa, Kaarinan Uraa, Lopen Laakaa ja Porvoon Urheilijoita urallaan edustanut Karvonen nousi juoksijana huipulle vuonna 1954, jolloin hän paransi 3 000 metrin estejuoksun ennätystään yli puoli minuuttia. Kesäkuussa hän juoksi Varsovassa ajan 8.56,6 alittaen kaikkien aikojen toisena suomalaisena yhdeksän minuutin rajan, ja heinäkuun Jugoslavia-maaottelussa Helsingissä hän saavutti ajan 8.48,6. Dortmundissa käydyssä Saksan ja Suomen välisessä maaottelussa hän juoksi maailman kaikkien aikojen parhaan ajan 8.41,4, mutta tulosta ei hyväksytty ennätykseksi, koska vesihaudassa oli liian vähän vettä ja sen reunassa oli alastuloa helpottava turvematto. Kalevan kisoissa Karvonen saavutti Olavi Rinteenpään takana hopeaa ajalla 8.54,4 ja sijoittui Bernin EM-kilpailuissa neljänneksi ajalla 8.55,2. Maastojuoksussa hän saavutti pitkällä matkalla SM-hopeaa ja joukkuemestaruuden.
Vuonna 1955 Karvonen juoksi kaksi estejuoksun virallista maailmanennätystä. Helsingissä 1. heinäkuuta hän teki tuloksen 8.47,8 ja paransi kaksi viikkoa myöhemmin Oslossa aikaan 8.45,4. Oslossakin vesihaudassa oli alun perin liian vähän vettä, mutta asia korjattiin nopeasti ennen kuin juoksijat saapuivat toista kertaa kohdalle ja Karvosen ennätys hyväksyttiin. Kumpikaan hänen tuloksistaan ei kuitenkaan ollut Suomen ennätys, sillä Olavi Rinteenpää oli juossut paremmin vuonna 1953 ennen kuin maailmanennätyksiä alettiin virallisesti noteerata. Karvonen voitti vuonna 1955 Suomen mestaruuden estejuoksussa ja maastojuoksun pitkällä matkalla (maastossa myös joukkuehopeaa).
Vuonna 1956 Karvonen sairasteli ja joutui mahahaavaleikkaukseen. Hän palasi juoksijana Suomen huipulle vasta vuonna 1960, jolloin hän voitti esteissä toisen Suomen mestaruutensa. Rooman olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 9.04,8. Vuoden 1961 Kalevan kisoissa hän saavutti vielä esteissä pronssia. Maastojuoksussa hän voitti joukkuekultaa vuonna 1960 ja sijoittui henkilökohtaisella pitkällä matkalla viidenneksi vuonna 1960, kuudenneksi vuonna 1961 ja neljänneksi vuonna 1962.
Karvonen edusti Suomea vuosina 1954–1955 ja 1959–1962 yhteensä 16 maaottelussa, joista yksi lasketaan B-maaotteluksi. Hän toimi Suomen Urheiluliiton lajivalmentajana vuosina 1964–1965 ja 1967–1975. Myöhemmin hän on toiminut SUL:n johtotehtävissä: hallituksen jäsenenä 1970–1983 ja 1988–1995 (varapuheenjohtajana 1981–1983 ja 1989–1995), liittovaltuuston jäsenenä 1985–1987 ja 1996–1998 (varapuheenjohtajana 1987) sekä Uudenmaan piirin puheenjohtajana 1970–1988. Hän on toiminut 2000-luvulla Suomen Kyykkäliiton puheenjohtajana.
Pentti Karvosen veli Reino Karvonen saavutti SM-pronssia este- ja maastojuoksussa ja hänen poikansa Teuvo Karvonen juoksi 1970-luvun lopulla esteissä ennätyksekseen ajan 8.51,87.
Täpläpunahai

Täpläpunahai ("Scyliorhinus stellaris"; aiemmin kissahai) on noin 90 cm pitkä hailaji.
Täpläpunahait elävät itäisellä Atlantilla päiväntasaajalta Norjan rannikolle sekä Välimerellä. Ne voivat elää jopa 25–30-vuotiaiksi. Laji käyttää ravinnokseen muita kaloja. Täpläpunahain lihaa käytetään ihmisravintona ja kalajauhon raaka-aineena.
Kvasikide

Kvasikiteet ovat kiinteitä aineita, jotka ovat rakenteeltaan järjestyneitä, mutta jaksottomia. Niissä atomit muodostavat hilan, joka täyttää tilan mutta jolla ei ole siirtosymmetriaa. Kvasikiteitä voidaan pitää kiteisen ja amorfisen aineen välimuotoina. Kiteitä ne muistuttavat siinä, että niissäkin saadaan röntgensäteillä aikaan Braggin diffraktio, mutta toisin kuin kiteissä, niissä ei ole samanlaisena toistuvaa yksikkökoppia.
Kvasikiteen kaksiulotteisena vastineena voidaan pitää Penrosen laattoja.
Kvasikiteisiä aineita.
Ensimmäinen aine, jonka todettiin muodostavan kvasikiteitä, oli tietyssä suhteessa alumiinia ja mangaania sisältänyt metalliseos. Sen löysivät Daniel Shechtman, I. Blech, Denis Gratias ja J. Cahn Yhdysvaltojen kansallisen standardoimistoimiston (NBS) laboratoriossa vuonna 1984. Kvasikiteitä muodostuu, kun jokaista mangaaniatomia kohti on 5 tai 6 alumiiniatomia. Myöhemmin on todettu, että myös esimerkiksi aineet Al5Li3Cu ja Al79Cr57Ru5 muodostavat kvasikiteitä. Shechtman sai vuonna 2011 kvasi­kiteiden löytämisestä Nobelin kemian­palkinnon.
Nykyisin kvasikiteisiä aineita on löydetty jo useita satoja. Monet niistä ovat alumiinin seoksia (esimerkiksi Al-Li-Cu, Al-Mn-Si, Al-Ni-Co, Al-Pd-Mn, Al-Cu-Fe, Al-Cu-V), mutta eräät muutkin metalli­seokset kuten Cd-Yb, Ti-Zr-Ni, Zn-Mg-Ho, Zn-Ms-Sc, In-Ag-Yb ja Pd-U-Si voivat muidostaa kvasikiteitä. Eräät polymeeritkin voivat muodostaa kvasi­kiteitä.
Geometrisesti kvasikiteet voidaan jakaa kahteen perus­tyyppiin. Ensimmäisen tyypin muodostavat poly­gonaaliset (diedriset) kvasi­kiteet, jotka ovat tietyn akselin suhteen 8-, 10- tai 12-kertaisesti lokaalisesti symmetrisiä. Sen mukaisesti ne jaetaan okta­gonaalisiin, deka­gonaalisiin ja dodeka­gonaalisiin kvasi­kiteisiin. Ne ovat tämän akselin suunnassa jaksollisia, mutta sitä vastaan kohti­suorissa suunnissa jaksottomia. Toisen tyypin muodostavat ikosa­edraaliset kvasikiteet, jotka eivät ole jaksollisia missään suunnassa.
Glyseridi

Glyseridi (asyyliglyseroli) on glyserolin ja rasvahappojen muodostaman esteri. Glyserolilla on kolme hydroksyyliryhmää, joten se voi esteröityä mono-, di-, tai triglyseridiksi. Kasviöljyt sekä eläinrasvat ovat pääasiassa triglyseridejä, joita lipaasientsyymit hajottavat mono- ja diglyserideiksi sekä vapaiksi rasvahapoiksi ja glyseroliksi. Saippuaa syntyy glyseridien reagoidessa natriumhydroksidin kanssa. Reaktiossa syntyy glyserolia ja rasvahappojen suolaa eli saippuaa.
Säpinää

Säpinää on Maukka Perusjätkä Ja Sota Apatiaa Vastaan -yhtyeen loppuvuodesta 1979 julkaistu albumi. Levyn nimikkokappale, josta muistetaan erityisesti taustalla ääntelevä moottorisaha, julkaistiin myös singlenä. Albumin kappaleista ”Herneenpalot”, ”Säpinää” ja Ralf Örnin laulama ”Se on meidän” kuultiin myös Tapio Suomisen ohjaamassa elokuvassa "Täältä tullaan elämä".
Kappaleet.
Kaikki sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Ralf Örn, jousisovitukset Namilo.
A-puoli
 
B-puoli
Kappaleita on julkaistu uudelleen vuonna 1997 ”Albumi”-nimisellä Maukka Perusjätkän kokoelmalla. Vuonna 2004 Poptorin kautta julkaistulla kokoelma-CD:llä ”Hyvät, pahat ja parhaat” kappaleita on äänitetty uudelleen uudella kokoonpanolla.
Boys Like Girls

Boys Like Girls on yhdysvaltalainen rockyhtye Bostonista, Massachusettsista. Yksi heidän tunnetuimmista kappaleistaan on "The Great Escape".
Historia.
Bändi perustettiin Andoverissa, Massachusettsissa vuonna 2005, kun laulaja Martin Johnson kirjoitti muutaman laulun, jotka hän halusi äänittää. Hän värväsi basistin Bryan Donahuen ja rumpali John Keefen. Keefe toi mukanaan pääkitaristi Paul DiGiovannin, jonka kanssa hän oli äänittänyt lyhyen demon. Joitakin kuukausia myöhemmin he saivat tietää olevansa kaukaisia serkkuja. Myöhemmin yhtye muutti nimensä "Boys Like Girlsiksi".
Friedrichstraße

Friedrichstraße on yksi Berliinin keskeisimmistä kulttuuri- ja ostoskaduista. Se kulkee etelä–pohjoissuunnassa Mitten kaupunginosan halki ja on yksi Unter den Lindenin tärkeimmistä poikkikaduista. Etelässä katu jatkuu Kreuzbergin puolelle ja päättyy Mehringplatz-aukiolle, pohjoispää on Oranienburger Torin luona. Friedrichstraße ylittää pohjoispäässään Spreejoen Weidendammer Brücke -siltaa pitkin. Katu on nimetty Preussin kuningas Fredrik I:n mukaan.
Friedrichstraße on 3,3 kilometriä pitkä ja se oli aikanaan Berliinin pisin katu. Katu tunnettiin jo 1800-luvulla ravintoloistaan sekä tanssi- ja huvittelupaikoistaan. Katu kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksissa ja sen varrella jäi pystyyn vain kymmenkunta taloa. Berliinin jaon yhteydessä rajalinja jakoi kadun kahteen osaan, sillä Mitte kuului Itä-Berliiniin, Kreuzberg sen sijaan Länsi-Berliiniin. Kuuluisa rajanylityspaikka Checkpoint Charlie sijaitsi kadun varrella. Pääosa kadusta jäi siten Itä-Berliinin puolelle. Kadun kumpikaan osa ei noussut Berliinin muurin halkomana uuteen kukoistukseen Berliinin jaon aikana.
Saksojen yhdistymisen jälkeen muurin läheisyydessä olevat korttelit on rakennettu täysin uudestaan, ja Friedrichstraßesta on tullut jälleen yksi tärkeimmistä Berliinin huvittelukaduista. Kadun varrella on 1990-luvulla käynnistyneen uudisrakentamisen ansiosta paljon näyttävää modernia arkkitehtuuria. Vuonna 1996 kadulla avattiin Pariisin Galeries Lafayette -tavaratalon Berliinin-toimipiste. Se on osa kolmen modernilla tyylillä rakennetun korttelin kokonaisuutta, jonka osat tunnetaan nimillä Quartier 205, 206 ja 207.
Kadun varrella Mittessä sijaitsee Friedrichstraßen rautatieasema. Koska muutamat Länsi-Berliinin metrolinjat kulkivat Berliinin jaon aikana osan matkastaan Itä-Berliinin puolella ja pysähtyivät siellä Friedrichstraßen asemalla, myös tämä yhdistetty rautatie- ja metroasema toimi jaon aikana rajanylityspaikkana.
Kari Peitsamo Revival

Kari Peitsamo Revival oli suomalaismuusikko Kari Peitsamon johtama rock-yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1981–1984. Yhtye julkaisi kolme CCR- ja Status Quo -covereita sisältävää albumia sekä viisi singleä Poko Rekordsin kautta.
Checkpoint Charlie

Checkpoint Charlie oli liittoutuneiden länsivaltojen antama nimitys eräälle Länsi- ja Itä-Berliinin väliselle rajanylityspaikalle. Se lienee jaetun Berliinin tunnetuin rajanylityspaikka. Checkpoint Charlie sijaitsi Friedrichstraßen varrella Zimmerstraße- ja Mauerstraße- nimisten poikkikatujen välissä, ja se johti Länsi-Berliiniin kuuluneesta Kreuzbergin kaupunginosasta Itä-Berliiniin kuuluneeseen Mitten kaupunginosaan eli Berliinin vanhaan keskustaan. Sen kautta kulkivat varsinkin diplomaatit. Saksan jaon loppuaikoina rajanylityspaikka oli avoinna myös ulkomaisille turisteille, mutta saksalaisten oli käytettävä muita rajanylityspaikkoja. 
Rajanylityspaikan nimi tulee niin kutsutuista radioaakkosista eli niin sanotuista Nato-aakkosista, joissa C-kirjainta kuvaa nimi "Charlie". 
Checkpoint Charlie oli Berliinin muurin lisäksi yksi tärkeimpiä Berliinin jaon ja kylmän sodan symboleista. Entisen Checkpoint Charlien läheisyydessä on jaettua Berliiniä esittelevä Muurimuseo.
Checkpoint Charlie suljettiin 22. kesäkuuta 1990.
Hartiavyö

Hartiavyö on joukko luita, jotka yhdistävät eturaajan molemmin puolin päätukirankaan. Ihmisillä se muodostuu solisluusta ja lapaluusta. Joillakin lajeilla hartiavyöhön kuuluu vielä kolmas luu, korppiluu. 
Ihmisillä hartiavyön ja päätukirangan ainoat liitokset ovat rintalastan ja solisluun liitännät molemmilla puolilla.
David Mirkin

David Mirkin (s. 18. syyskuuta 1955 Philadelphia) on yhdysvaltalainen televisio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan työstään "Simpsonit"-animaatiosarjassa. Mirkin on vegetaristi ja voittanut joitakin Emmy-palkintoja.
Aiempi elämä.
Mirkin syntyi ja kasvoi Philadelphiassa ja valmistui Northeast High Schoolista vuonna 1975.. Hänen isänsä oli tietokoneinsinööri. Mirkin aloitti insinööriuralla, mutta oltuaan harjoittelijana Philadelphian Drexel Universityssä hän päätti lopettaa. Mirkin muutti Los Angelesiin, Kaliforniaan ja ilmoittautui elokuvakoulu Loyola Marymount Universityyn.
Ura.
Mirkin aloitti stand up -koomikkona vuonna 1982 ja esiintyi ympäri Yhdysvaltoja. Hänen ensimmäinen vitsinsä oli "Is it just me or has everybody been coughing up blood lately?" ("Olenko se vain minä vai ovatko muutkin viime aikoina yskineet verta?"). Hänen ensimmäinen käsikirjoitustyönsä televisioon oli amerikkalainen versio "Three's Companysta". Mirkin oli vuodesta 1984 vuoteen 1985 johtava kirjoittaja "Newhartissa". Vuonna 1986 hänestä tuli johtava tuottaja ja juontaja vuoteen 1988 asti, jolloin hän alkoi myös kirjoittaa ja ohjata jaksoja. 
1990-luvun alussa Mirkin teki koomikko Chris Elliottin kanssa televisiosarjan "Get a Life", jonka hän myös ohjasi ja käsikirjoitti. Hän myös kirjoitti "The Julie Show" -pilottijakson Julie Brownin ja Charlie Coffeyn kanssa. Sitä ei kuitenkaan valittu syyskaudelle.
Mirkin loi, kirjoitti ja ohjasi myös sketsikomediaohjelma "The Edgen" vuosina 1992 ja 1993. Vuodesta 1992 vuoteen 1998 Mirkin oli yksi muutamista ohjaajista "The Larry Sanders Show'ssa". 
Mirkin oli "Simpsonit"-televisiosarjan vastaava tuottaja eli "showrunner" sen 5. ja 6. tuotantokaudella vuosina 1993–1995. Hän oli "showrunnerina" vielä neljässä jaksossa 7. kaudella ja kahdessa jaksossa 9. kaudella. Mirkin voitti neljä Primetime Emmy -palkintoa työstään Simpsoneissa. Mirkin työskentelee yhä osan ajastaan show’ssa auttaen uudelleenkirjoitusprosesseissa. Hän oli myös yksi "The Simpsons Movie" -elokuvan käsikirjoittajista. Itse tv-sarjaan hän on käsikirjoittanut kaksi jaksoa, 5. kauden jakson ”Homer, seuraava astronautti” ja 26. kauden jakson ”Herkku-Homer” (jälkimmäisen yhdessä Al Jeanin kanssa).
Mirkin on ohjannut elokuvat "Blondit luokkakokouksessa" (1997) ja "Sydäntenmurskaajat" (2001). Mirkin hylkäsi "Sydäntenmurskaajat"-projektin kolme kertaa, koska ei pitänyt käsikirjoituksesta.
Ikechukwu Kalu

Ikechukwu Kalu (s. 18. huhtikuuta 1984 Kaduna, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa tällä hetkellä sveitsiläisessä Bellinzonassa. Kalu aloitti uransa kotimaassaan Nigeriassa, josta hän siirtyi 18-vuotiaana Italiaan. Hän pelasi myös kaksi kautta Sveitsissä ennen palaamistaan Italiaan Sampdoriaan, joka osti Kalun vuonna 2002. Ensi kerran hän kuitenkin pelasi edustusjoukkueessaan kaudella 2007–2008, jolloin Kalulle kertyi viisi ottelua. Kaudeksi 2008–2009 hänet lainattiin jälleen Sveitsiin.
Kalu on pelannut kolme ottelua Nigerian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2003.
Zōri

Zōrit () ovat litteät japanilaiset remmisandaalit, joita valmistetaan riisin tai muiden kasvien oljesta, kankaasta, lakatusta puusta, nahkasta, kumista tai muista keinotekoisista aineista. Zōrit muistuttavat varvassandaaleja, jotka ilmestyivät Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan aikoihin. Varvassandaalit olivat alun perin kumijäljitelmiä japanilaisten jo kauan käyttämistä puusandaaleista.
Käyttö.
Perinteisenmallisia zōreja nähdään usein käytettävän yhdessä muiden perinnevaatteiden kanssa. Myös uudemmat mallit ovat tavallisia, ja niitä käytetään erityisesti kesällä. Nykyään getoja käytetään arkisemman yukatan kanssa ja zōrit yhdistetään muodollisempaan kimonoon. Tilaisuuden juhlavuus määrää, minkälaista kimonoa ja jalkineita käytetään. Tatami-mattoa muistuttavia kaislazōreja ei käytetä kimonon kanssa, sillä niitä pidetään työkenkinä tai osana rennompaa asua ja ovat jotakuinkin yhtä epämuodolliset kuin getat.
Materiaalit ja ulkonäkö.
Naisten vinyyliset zōrit ovat muodolliset, mutta eivät yhtä juhlavat kuin kankaiset tai jopa brokadista tehdyt zōrit, joita käytetään kaikista muodollisimpien kimonoiden, esimerkiksi hää- tai hautajaisasujen kanssa. Miesten zōrit tehdään usein muovisesta olkijäljitelmästä ja niiden "hanao" eli remmit ovat useimmiten mustat tai valkoiset. Myös naisten zōreja valmistetaan olkijäljitelmästä, mutta niiden hanao on yleensä punainen. Nämä eivät ole yhtä muodolliset kuin vinyyliset tai brokadiset zōrit. Muodollisissa tilaisuuksissa kaikkien naisten muovi- ja kangaszōrien kanssa käytetään aina valkoisia tabi-sukkia. Miehillä tabien käyttö ei ole näin tarkkaa: he voivat käyttää samoja jäljitelmäzōreja sekä epämuodollisissa (ilman tabeja) että muodollisissa tilaisuuksissa (tabien kanssa).
Hanao on kiinni zōreissa symmetrisesti, joten käyttämättömissä zōreissa ei ole eroa vasemman ja oikean jalan jalkineen välillä. Zōreja käytettäessä hanao venyy ja muotoutuu jalan mukaan. Muovisten jäljitelmäzōrien hanao tehdään usein veluurinkaltaisesta materiaalista. Muodollisempien zōreja käytettäessä hanao on joko ohuesta vinyyli- tai brokadinauhasta tai leveämpi ja pehmustettu vinyyli- tai kangasremmi.
Kangas on usein samaa kuin kenkäosassa, tai silkki- tai raionkreppiä ("chirimen"). Miesten zōreissa hanao saattaa olla myös nahkaa tai nahkajäljitelmää. Hanao kuluu ja venyy helposti. Myös muodin vaihtelu tai asusteiden yhteensovittamisen vuoksi se voidaan haluta vaihtaa. Hanao voidaan irrottaa ja vaihtaa zōrin pohjassa olevien aukkojen ansiosta.
Tatamizōreja lukuun ottamatta naisten zōrit eivät yleensä ole litteät. Pohjan paksuus ja kulma vaihtelee. Pohjan alin pinta on yleensä harmaata nahkaa.
Muiden japanilaisten perinnejalkineiden tapaan ilma kulkee vapaasti jaloissa zōreja käytettäessä, mistä on ollut hyötyä suurimmassa osaa Japania vallitsevassa kosteassa ilmastossa. Sandaalit on myös helppo ottaa jalkoihin ja pois, mikä on hyödyllinen ominaisuus kulttuurissa, jossa kenkiä ei käytetä sisätiloissa. Kimonoon pukeutuneena myös erimerkiksi kengännauhojen sitominen olisi epäkäytännöllistä.
Aljaksei Žyhalkovitš

Aljaksei Žyhalkovitš (, s. 18. huhtikuuta 1996 Minsk) on valkovenäläinen laulaja. Hän edusti Valko-Venäjää vuoden 2007 lasten Eurovision laulukilpailussa ja voitti kisat tuoden maalleen toisen lasten euroviisivoiton. Hän esitti kappaleen "С друзьями", joka kertoo ystävyydestä. Žyhalkovitš on kirjoittanut lauluja 9-vuotiaasta lähtien.
Vapaa-ajallaan Žyhalkovitš harrastaa musiikin kuuntelua, lukemista, jalkapalloilua ja biljardia. Hänen suosikkikirjojaan ovat Harry Potter -kirjat.
Bellevillen kolmoset

Bellevillen kolmoset on belgialais-brittiläis-kanadalais-ranskalaisena yhteistuotantona vuonna 2003 ilmestynyt piirretty elokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Sylvain Chomet. 
Elokuvan ääninäyttelijöitä ovat muiden muassa Michèle Caucheteux, Jean-Claude Donda, Michel Robin ja Monica Viegas. Piirretyssä on kuitenkin vuoropuhelua hyvin vähän, ja tarina rakentuu hahmojen toiminnan ja pantomiimimaisten kohtausten varaan.
Elokuva on ottanut vaikutteita muun muassa 1930-luvun Betty Boop -animaatioista, Disney-piirretystä "101 dalmatialaista" (1961), Jacques Tatilta ja yhdysvaltalaiselta animaation uranuurtajalta Winsor McCaylta. Elokuvaa rytmittää kanadalaisen Benoît Charestin eklektinen musiikki.
"Bellevillen kolmoset" sai parhaan piirroselokuvan ja parhaan laulun Oscar-ehdokkuudet, Genie-palkinnon vuoden parhaana kanadalaiselokuvana sekä César-palkinnon ja Grammy-ehdokkuuden musiikistaan.
Heikki Paavilainen

 
Heikki Paavilainen (s. 12. toukokuuta 1962 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja. Hän on näytellyt televisiosarjoissa, elokuvissa ja teattereissa. Ensimmäinen merkittävä rooli oli Mikko Niskasen elokuvassa "Ajolähtö" (1982). Yksi hänen rooleistaan on "Talvisota"-elokuvan (1989) Vilho Erkkilä. Hän sai Ida Aalberg -palkinnon vuonna 1982. 
Paavilainen perusti Teatteri Eurooppa Neljän vuonna 1989 Keski-Suomessa ja toimi sen johtajana vuoteen 1995. Vuonna 1997 hän toimi "Virgo"-musikaalin ohjaajana. Paavilainen toimi Rauman kaupunginteatterin johtajana vuosina 1999–2005 sekä Hämeenlinnan kaupunginteatterin johtajana vuosina 2005–2013.
Vuonna 2013 Heikki ja Mervi Paavilainen perustivat ammattikesäteatteri Suomen Kesäteatteri Oy:n, joka toimii Valkeakosken Apianniemessä. Suomen Kesäteatteri Oy on tuottanut myös esityksiä Sappeen Kesäteatteriin vuodesta 2015. Tuotantoon on kuulunut muun muassa "On kesäyö" -musikaali Topi Sorsakosken elämästä vuonna 2018, "Kirka"-musikaali vuonna 2016 sekä musikaalit Irwin Goodmanista ja Mikko Alatalosta vuonna 2023. Suomen Kesäteatterissa on ollut yhteensä katsojia yli 200 000.
Cuneon maakunta

Cuneon maakunta () on maakunta Piemonten hallintoalueella Luoteis-Italiassa.
Cuneon maakunta on Italian neljänneksi laajin maakunta, pinta-alaltaan 6 895 km2, ja se tunnetaankin nimellä "Provincia Granda". Maakunnan asukasluku on vajaat 600 000. Maakunta muodostuu 250 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Cuneo.
Cuneon maakunta rajoittuu lännessä Ranskaan.
Suurimmat kaupungit.
Cuneon maakunnan väekkäimmät kaupungit ovat (31.12.2015):
Robert N. Bellah

Robert Neelly Bellah (23. helmikuuta 1927 – 30. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Hänet tunnetaan uskonnon asemaa yhteiskunnassa koskevasta tutkimustyöstä. Kansalaisuskonnon käsitettä hän kuvasi ensi kertaa vuonna 1967 julkaistussa kirjoituksessaan. 
Harvardista valmistunut Bellah oli emeritusprofessori Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän sai vuonna 2000 National Humanities Medalin.
Vonnas

Vonnas on Ranskan kunta Ainin departementissa Itä-Ranskassa. Kunnassa on 2 922 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 17,81 km². Kunta sijaitsee Veyle-joen varrella. 
Vonnasilla on pitkä historia ja sieltä on löydetty muun muassa kahdeksen kivikirvestä. 1200-luvulla Vonnasissa oli kuusi linnaa tai vahvamuurista rakennusta. Nykyään ovat jäljellä enää Béostin ja d'Epeyssollesin linnat.
Kunnassa on valjakkomuseo, jossa on esillä hevosvetoisia kulkuneuvoja vuodesta 1850 vuoteen 1950. Heinäkuun ensimmäisenä sunnuntaina järjestetään, "Fête de la Crêpe et du Cheval", letun ja hevosen juhla, jonka ohjelmaan kuuluu muun muassa ratsastusnäytöksiä. Vonnasissa on kolmen Michelin-tähden Georges Blancin ravintola ja hotelli.
Astin maakunta

Astin maakunta () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Piemonten alueella Italian luoteisosissa. Maakunnan asukasluku oli 217 067 kesäkuun 2016 lopussa.
Maakunnan pinta-ala on 1 511 km². Maakunta muodostuu 118 kunnasta. Pääkaupunki Astin lisäksi yli 10 000 asukkaan kaupunkeja ovat Canelli ja Nizza Monferrato.
Jason Blake

Jason Blake (s. 2. syyskuuta 1973 Moorhead, Minnesota) on yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi ammattilaisurallaan kymmenen kautta jääkiekkoliiga NHL:ssä. Blake oli pienikokoinen laitahyökkääjä, joka joutui poikkeuksellisesti pelaamaan juniorisarjoissa useita kausia, ennen kuin hän siirtyi varaamattomana pelaajana NHL:ään.
Ura.
Uran alkuvaiheet.
Blake oli kotikaupunkinsa lukion jääkiekkojoukkueen Moorhead Spudsin tähtipelaaja. Lukion jälkeen Blake siirtyi USHL:ään Waterloo Blackhawksiin odottamaan . Hän pelasi kaksi kautta USHL:ssä, eikä varausta kuulunut, joten 21-vuotias Blake siirtyi 1994-1995 Ferris State Universityn yliopistoon pelaamaan ja opiskelemaan.
Blake vaihtoi ensimmäisen Ferris Statessa vietetyn vuoden jälkeen yliopistoa Pohjois-Dakotaan ja joutui NCAA:n sääntöjen mukaisesti pitämään pelaamisessa välivuoden siirron takia. Hän pelasi kolme seuraavaa kautta Pohjois-Dakotassa ja hänet valittiin joka vuosi yliopistosarjan tähdistöjoukkueeseen. Viimeinkin huhtikuussa 1999 NHL-joukkue Los Angeles Kings kiinnitti häneen huomiota ja teki sopimuksen hänen kanssaan.
Ammattilaisura.
Blake teki NHL-debyyttinsä jo loppukaudesta 1999 ja teki ensimmäisessä ottelussaan uransa ensimmäisen maalin. Hän on sanonut sen olevan uransa muistettavin hetki. Kautta edeltäneellä harjoitusleirillä Blake näytti hyviä otteita, ja Los Angeles otti hänet vakiokokoonpanoonsa. Kauden aikana hän pelasi 64 ottelua, joissa teki viisi maalia ja 18 syöttöä. Seuraavalla kaudella Blake ehti pelata vain 17 ottelua Los Angelesissa, kun hänet myytiin New York Islandersiin varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.
Kausi Islandersissa oli Blaken ensimmäinen kokonaan pelattu kausi. Islanders selvisi pudostuspeleihin, joskin putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Kaudella Blake täytti häneen kohdistuneet odotukset ja pelasi uransa sen astisesti parhaan kauden 25 maalilla ja 30 syötöllä. Hän pelasi varmasti myös seuraavat kaudet. Hän paransi jatkuvasti tuloksiaan, tehden ensin 28 maalia kaudessa, sitten 40 maalia kaudessa. Kausi jäi Blaken viimeiseksi Islandersissa. Hän siirtyi kauden päätteeksi vapaana pelaajana Toronto Maple Leafsiin. Blake pelasi Sveitsin Nationalliga A:n HC Luganossa.
Kesken kauden Blake sairastui harvinaiseen leukemiaan, joka todettiin kuitenkin hoidettavissa olevaksi. Blake toipui leukemista, eikä joutunut jättämään ainuttakaan ottelua väliin. Hänet palkittiin kauden päätteeksi Bill Masterton Trophyllä omistautumisesta jääkiekolle.
Tammikuussa 2010 Maple Leafs myi Blaken Anaheim Ducksiin.
Kansainväliset pelit.
Blake on edustanut Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkuetta kahdesti. Hän toimi joukkueen kapteenina maailmancupissa 2004 ja lisäksi hän osallistui vuoden 2006 talviolympialaisiin.
Novaran maakunta

Novaran maakunta () on maakunta Piemonten hallintoalueella Luoteis-Italiassa.
Novaran maakunnan pinta-ala on 1 340 km2 ja asukasluku noin 370 000. Maakunta muodostuu 88 kunnasta, ja sen pääkaupunki Novara.
Pääkaupungin lisäksi yli 10 000 asukkaan kaupunkeja ovat Arona, Borgomanero, Cameri, Castelletto sopra Ticino, Galliate, Oleggio ja Trecate.
Sten Holm

Sten Alfred Holm (22. tammikuuta 1887 Pietarsaari – 2. kesäkuuta 1932 Kanada) oli suomalainen jääkäriluutnantti ja tehtaanjohtaja. Hänen vanhempansa olivat tehtailija Johan Alfred Holm ja Maria Lovisa Påhlsson. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1910 Toini Sofia Elisabet Holmströmin kanssa.
Opinnot.
Hän kävi viisi luokkaa Pietarsaaren ruotsalaista yhteiskoulua. Hän teki vuonna 1908 opintomatkan Turkkiin tutkiakseen paikallista tupakanviljelyä.
Jääkäriaktivisti.
Hän toimi tupakkatehtailijana ollessaan jääkäriliikkeen värvärinä värväten miehiä jääkäripataljoonaan. Hän teki Pietarsaaren Uumajan etapin järjestämiseksi tiedustelumatkoja Holmöhön ja Uumajaan kesällä 1915 ja järjesti tämän etapin toiminnan syksyllä samana vuonna. Hänen urotyökseen laskettakoon tapaus, jossa hän vapautti Pietarsaaren poliisivankilasta jääkärietappimies Johannes Sandvikin ja joutui sen jälkeen pakenemaan Ruotsiin, mistä hän jatkoi matkaansa Saksaan. 
Jääkäriaika.
Saksassa hän liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän sai Misse-joen taisteluiden ansiosta 2. lk. rautaristin toisena suomalaisena pataljoonassa heti gruppenführer Waseniuksen jälkeen Hän oli komennettuna etappitehtäviin Suomeen 18. elokuuta 1916 – 5. marraskuuta 1916 välisen ajan. Hän osallistui vuonna 1917 järjestetyille moottoripyöräkursseille Libaussa.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Hän astui Suomen armeijan palvelukseen luutnanttina 7. helmikuuta 1918 ja saapui 3. maaliskuuta 1918 aselastia seuranneen komennuskunnan mukana höyrylaiva S/S Virgolla Vaasaan. Hänet sijoitettiin Valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi aluksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonaan, josta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1918 alkaen 6. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Näsilinnassa, Tampereella ja Kuokkalassa. 
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 2. Jääkärirykmentissä, jonka nimi myöhemmin muuttui Porin jalkaväkirykmentti n:o 2:ksi. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 21. syyskuuta 1918 ja siirtyi Ab J. A. Holm Oy:n palvelukseen tupakkatehtaan johtajaksi, missä toimessa oli vuodet 1918–1926. Johtajan työnsä ohella hän toimi Pietarsaaren suojeluskunnan paikallispäällikkönä 1. elokuuta 1918 – 15. maaliskuuta 1920 ja esikunnan jäsenenä vuosina 1920–1926. Hän matkusti vuonna 1928 Kanadaan, missä kuoli 2. kesäkuuta 1932. Hänen tuhkansa siirrettiin myöhemmin Suomeen Pietarsaaren hautausmaahan.
Suomi Meloo

Suomi Meloo on Suomessa vuosittain järjestettävä melontatapahtuma. Ensimmäinen tapahtuma järjestettiin vuonna 1985. Tapahtuman idean isä oli Jouko Isometsä (vuodesta 2012 Jouko Kivimetsä). Hän sai ajatuksen 1982 joulukuussa ja alkoi selvittämään, voidaanko useita alueellisia melontareittejä yhdistää pitkiksi kokonaisuuksi. Lahtelainen Arvo Korkkinen lähti testaamaan Isometsän esittämää Iisalmi - Kotka -reittiä kesällä 1984 ja totesi sen mahdolliseksi vaihtopaikkoineen. Isometsä pyysi Suomi Meloo ry:n ja Suomen Kanoottiliiton yhdessä järjestämään tapahtuman ja keräsi ensimmäiset sponsorit tapahtumalle. Pääsponsorit olivat alussa Seura-lehti ja Osuuspankki. Tapahtuman käynnistyttyä monet joukkueet ovat olleet mukana toistuvasti vuodesta toiseen. Pisimpään mukana ollut johtomeloja, joka vastaa osuuksilla reitistä, on ollut Erkki Lappi. Hän on ollut mukana alusta asti.
Suomi Meloo -kanoottiviestin järjestää Suomi Meloo ry, jonka muodostavat Suomen Kanoottiliitto ry ja Suomen Latu ry.
Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1985 alkaen. Tapahtumasta on Jorma Honkalan toimittama Suomi Meloo kanoottiviestin 15-vuotis- juhlakirja 1985-2000. 30. juhlamelonnan pääjuhla pidetään Savonlinnassa 10.6.2014. Vuoden 2014 melonnan suojelijana toimii tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Joukkueet.
Viestin eri osuudet on jaettava joukkueen jäsenten kesken kunnon, taidon ja kokemuksenmukaan. Joukkueessa on oltava vähintään viisi henkilöä. Suositeltava määrä on 6-12 melojaa, jotta myös riittävälle levolle jää aikaa. Sama meloja saa meloa korkeintaan kaksi osuutta peräkkäin, jonka jälkeen on pidettävä lepovuoro.
Kanootit.
Jokainen joukkue ja yleisömeloja meloo omalla kanootillaan, joka voi olla yksikkö tai kaksikko tai avokanootti. Kajakkikaksikko on yleisin Suomi Meloo kanoottimalli, sillä se antaa pelivaraa joukkueelle, kunhan melojia on riittävästi. Kukin joukkue ratkaisee itse melooko yksiköllä vai kaksikolla. Yleisöosuuksilla voi olla vesillä useampi kanootti/ joukkue.
Teinolophos

Teinolophos trusleri oli esihistoriallinen nokkaeläinlaji ja Teinolophos-suvun ainoa jäsen. Teinolophos eli varhaisliitukaudella ja se on maailman vanhin tunnettu nokkaeläin. Teinolophos sijoitettiin aikaisemmin heimoon "Steropodontidae", mutta 30. toukokuuta 2007 "PNAS:ssa" julkaistun tutkimuksen mukaan se kuuluisi vesinokkaeläinten ("Ornithorhynchidae") heimoon.
Teinolophos tunnetaan Australian Victoriasta 2005 löydetyn leukaluun perusteella.
1920-luvun kosmetiikka

1920-luvun kosmetiikkamuodille tyypillisiä olivat näkyvästi punatut huulet, kajaalilla reunustetut silmät ja valkeiksi puuteroidut posket.
Konteksti.
1920-luvun voimakas ehostus oli vastareaktio ensimmäistä maailmansotaa edeltäneen aikakauden feminiiniselle ja häveliäälle Gibson Girlin roolimallille. Kansainvälinen kauneuskulttuuri muotoutui 1920-luvulla, ja yhteiskunta keskittyi yhä enenevässä määrin uudistusten ja muutoksen ympärille. Teatteri, elokuvat, kirjallisuus ja taide heijastelivat aikakautensa muotisuuntauksia.
Naiset kokivat myös tarpeen käyttää enemmän ehostusta. Sotaa edeltäneellä aikakaudella suhtautuminen seksuaalisuuteen oli ollut hyvin pidättyväistä, ja nyt sodan jälkeisellä aikakaudella haluttiin korostaa enemmän sukupuolista puoleensavetävyyttä vastakohtana menneelle ajanjaksolle. Lisäksi naiset alkoivat siirtyä työelämään ja heitä alkoi ilmaantua enemmän myös kauneudenhoitoalalle. Monet aikakauslehdet, kuten ranskalainen "Beauty Industry", kehottivat naisia käyttämään meikkiä, jotta he kykenisivät kilpailemaan miesten kanssa työelämässä.
Tuotteet.
Huulipuna.
Huulipunasta tuli laajalti suosittu Maurice Levyn keksittyä metallisen huulipunansäilytyskotelon vuonna 1915. Huulipunaa oli saatavilla puikkoina sekä voidemaisessa että nestemäisessä muodossa. Pitkäkestoiset ja pysyvät värit olivat suosituimpia. ”Luonnollinen” huulikiilto keksittiin myös tuolloin. Sen punainen väri saatiin bromohaposta. Myös maustettuja huulipunia käytettiin; kirsikka oli suosituin maku.
Helena Rubinstein kehitti tuotemerkin nimeltä "Cupidon jousi", jota mainostettiin "itsestään muotoutuvana huulipunana, joka tekee huulistasi täydellisen Cupidon jousen." Peilillä varustetun huulipunakotelon keksiminen 1920-luvulla auttoi käyttäjiään huulipunan lisäämisessä.
Poskipuna.
1920-luvulla aikaisemmat sotkuiset eliksiiripunat korvattiin voidemaisilla, puuterimaisilla ja nestemäisillä poskipunilla. Pitkäkestoiset poskipunat olivat pitkäkestoisten huulipunien tavoin kaikkein suosituimpia.
Vittorio Veneton taistelu

Vittorio Veneton taistelu oli ensimmäisen maailmansodan taistelu, joka käytiin lähellä Vittorio Veneton kaupunkia Trevison maakunnassa 24. lokakuuta – 3. marraskuuta 1918. Se oli Italian rintaman viimeinen taistelu.
Taistelussa vastakkain olivat Italian 4., 8., 10. ja 12. armeija ja Itävalta-Unkarin 6. armeija, armeijaryhmä Belluno ja Isonzo -armeija. Italia löi Itävalta-Unkarin hävittyään ensin Caporetton taistelun syksyllä 1917 ja sitten voitettuaan sitä seuranneen Piavejoen taistelun kesäkuussa 1918. Vittorio Veneton taistelun päätyttyä Itävalta-Unkari hajosi.
Tausta.
Sisäisten ongelmien vaivaama Itävalta-Unkari valmisteli irtautumista sodasta, minkä vuoksi Italian hallitus pääministeri Vittorio Emanuele Orlandon johdolla kannusti kenraali Armando Diazia hyökkäykseen.
Tapahtumat.
Italian hyökkäys alkoi 23. lokakuuta 1918, kun 4. armeija lähti liikkeelle Venetsian ja Bormion välisellä alueella. Hyökkäyksen tarkoitus oli jakaa Itävalta-Unkarin armeija kahteen osaan. Ympärysvaltojen joukkoja, 57 divisioonaa, johti kenraali Armando Diaz. Hyökkäykseen osallistui italialaisten lisäksi kolme Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan divisioonaa ja kaksi Ranskan armeijan divisioonaa. Vastassa oli 58 Itävalta-Unkarin armeijan divisioonaa. Hyökkäystä 24. lokakuuta pohjoiseen Piave-joen yli kohti Alppien juurella sijainnutta Monte Grappaa vaikeutti tulvinut Piave-joki. Kolme päivää Itävalta-Unkarin armeija vastusti hyökkäystä, mutta italialaiset sai silti rakennettua sillan joen yli. Sillanpääasemaa hyväksikäyttäen Enrico Cavaglian johtamat divisioonat onnistuivat 27. lokakuuta katkaisemaan Itävalta-Unkarin 6. armeijan ja Isonzo -armeijan väliset yhteydet, mikä oli taistelun käännekohta. 29. lokakuuta puolustus alkoi murtua, kun vastahyökkäysyritys 28. lokakuuta oli epäonnistunut ja osa Itävalta-Unkarin sotilaista oli kieltäytynyt tottelemasta käskyjä ja jättänyt paikkansa. Samaan aikaan Tšekkoslovakian väliaikainen hallitus oli antanut itsenäisyysjulistuksen, ja Unkari oli ilmoittanut eroavansa kaksoismonarkiasta. 30. lokakuuta mennessä italialaiset olivat saaneet vallattua Vittorio Veneton. Aselepo solmittiin 2. marraskuuta, ja se alkoi seuraavana päivänä.
Keryks

Keryks (, ”airut”; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa joko Eumolpoksen tai Aglauroksen ja Hermeen, jumalten sanansaattajan, poika. Häntä pidetään yhtenä Eleusiin ensimmäisistä Demeterin pappeista, joka oli vihkiytynyt Eleusiin mysteereiden saloihin.
Keryksistä tuli kantaisä keryksien pappissuvulle, jonka joukosta valittiin kulttimenoihin henkilö "hierokeryksin", uhriairuen, ja "dadukhoksen", soihdunkantajan, tehtäviin.
Ernst Schybergson

Ernst Schybergson (29. tammikuuta 1891 Helsinki – 17. maaliskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen urheilija, jonka lajeina olivat tennis, jalkapallo ja jousiammunta. Hän toimi seuroissa Helsingin Unitas sekä Kronohagens Idrottsförening.
Tenniksessä Schybergson karsiutui vuoden 1924 kesäolympialaisissa 1. kierroksella kaksinpelissä. Nelinpelissä hän selvisi toiselle kierrokselle parinaan Arne Grahn. SM-tasolla hän voitti kultaa vuonna 1914 nelinpelissä parinaan Carl Viktor Sandelin.
Jalkapallossa hän voitti kultaa Unitaksen riveissä vuonna 1908, jolloin lajin SM-mitaleista ensi kertaa kamppailtiin. Hän pelasi myös Suomen jalkapallomaajoukkueen ensimmäisessä ottelussa vuonna 1911 Ruotsia vastaan. Vuosina 1912–1914 hän oli Suomen Palloliiton hallituksen jäsenenä.
Jousiammunnassa Schybergson oli 25. vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän oli myös ensimmäinen lajin maailmanmestaruuskilpailuihin osallistunut suomalainen.
Schybergson toimi Finlands Tandläkarförbundin puheenjohtajana 1931–1934 sekä Suomen Tennisliiton puheenjohtajana 1935–1937.
Schybergson oli koulutukseltaan hammaslääketieteen lisensiaatti ja ammatiltaan hammaslääkäri. Hän julkaisi myös kirjat "Verkkopallopeli – Lawn-tennis" (1915) sekä "Lawn-Tennis" (1916). Lisäksi hän kirjoitti tenniksestä "Olympiakisat II "-kirjaan (1924).
Hänen veljensä Lars ja Richard edustivat Suomea maajoukkuetasolla muun muassa jalkapallossa. Tytär Anna Märta Louise Schybergson voitti tenniksen nuorten kaksin- ja nelinpelin Suomenmestaruuden vuonna 1947.