tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kokkola-Pietarsaaren lentoasema

Kokkola-Pietarsaaren lentoasema (1. maaliskuuta 2010 saakka nimeltään "Kokkola-Kruunupyy") () sijaitsee Kruunupyyssä noin 13 kilometriä Kokkolan keskustasta etelään ja 22 kilometriä Pietarsaaren keskustasta koilliseen. Finnair liikennöi säännöllisesti Kokkolan ja Helsingin välillä helmikuuhun 2028 asti, minkä lisäksi liikennettä on keväisin ja syksyisin etelän lomakohteisiin. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, pituuksiltaan 700 ja 2 500 metriä.
Vuonna 2024 lentoaseman kautta kulki 30 779 matkustajaa. Lentoasema täytti 50 vuotta 1. marraskuuta 2010.
Vuonna 1998 Finavia valitsi Kruunupyyn lentoaseman eli nykyisen Kokkola-Pietarsaaren lentoaseman vuoden lentoasemaksi.
Palvelut.
Lisäksi terminaalista löytyy maallikkokäyttöön soveltuva defibrillaattori eli AED-laite.
Liikenneyhteydet.
Lentoasemalta on linja-autoyhteys Kokkolaan ja Pietarsaareen jokaiselta lennolta. Linja-auto lentoasemalle lähtee Pietarsaaresta 70 minuuttia ja Kokkolasta 60 minuuttia ennen koneen lähtöä.
Matkustajatilastot.
Lähde:
Mount Kenya

Mount Kenya on Kenian korkein vuori ja Afrikan toiseksi suurin vuori Kilimanjaron jälkeen. Vuoren korkeimmat huiput ovat Batian (5 199 m), Nelian (5 188 m) ja Lenana (4 985 m).
Mount Kenya on sammunut tulivuori. Viimeksi se on purkautunut 2,6–3,1 miljoonaa vuotta sitten. Vuoren rinteellä on monta biomia: Alemmat kerrokset ovat kuivaa metsää, joka vaihtuu katajien ja podokarpuspuiden vuoristometsäksi noin 2 000 metrin korkeudessa. 2 500 metrissä on bambuvyöhyke, joka vaihtuu vielä pieniä puita kasvavaksi ylämetsäksi, jossa kasvaa sammalia ja naavoja. 
Vuoren huipulla oleva jäämassa on pienentynyt viime vuosikymmeninä, ja aiemmasta 18 jäätiköstä on jäljellä enää kymmenen.
Vuorta ympäröivä alue on luonnonsuojelualuetta (Mount Kenyan kansallispuisto). Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1997 lähtien.
Kikujut uskovat, että heidän jumalansa Ngai asuu vuorella.
Ensimmäisenä eurooppalaisena Mount Kenyan lienee nähnyt lähetyssaarnaaja Johann Ludwig Krapf vuonna 1849. Tiettävästi ensimmäisenä vuorelle ovat nousseet Halford John Mackinder, C. Ollier ja J. Brocherel 13. syyskuuta 1899.
21. kesäkuuta 2003 eteläafrikkalainen lentokone törmäsi Lenana-huippuun – kaikki menehtyivät.
Mount Kenyan teealueet.
Mount Kenyan alarinteillä harjoitetaan monipuolisia maataloutta. Mount Kenyaa ympäröivistä piirikunnista (lähinnä Kirinyaga, Nyeri, Meru ja Embu) osa muodostaa esimerkiksi kaksi Kenian teealueista ("Mount Kenya" sekä "Mount Kenya &amp; Nyambene Hills"). Näillä viljellään teepensaita 1 500–2 200 metrin korkeudella merenpinnasta erityisesti mustan teen tuottamiseksi. Myytävä tee valmistetaan kerätyistä teepensaan lehdistä joko ortodoksisella tai CTC-menetelmällä.
Jatsin syvin olemus

Jatsin syvin olemus on vuonna 1977 julkaistu Kari Peitsamon ja Ankkulin albumi, joka on samalla Peitsamon esikoisalbumi. Sen tunnetuin kappale on "Kauppaopiston naiset", joka julkaistiin myös singlenä. Levyn kansitaide on Juho Juntusen käsialaa. Levy äänitettiin suurilta osin Juice Leskisen "Lahtikaupungin rullaluistelijat" -levyn nauhoitusten ylijäämäajalla, ja levyllä soittaakin siksi paljon Juicen bändin muusikoita. Raidalla 11 soittaa varsinainen Kari Peitsamo ja Ankkuli -kokoonpano. 
Kappaleet.
Kappaleiden tekijä Kari Peitsamo, ellei toisin mainita.
Cahora Bassa

Cahora Bassa (siirtomaa-aikoina myös nimellä Cabora Bassa) on Karibajärven jälkeen eteläisen Afrikan suurin tekojärvi. Se sijaitsee Mosambikissa, Teten maakunnan länsiosassa. Järvi on noin 240 kilometriä pitkä ja leveimmillään 31 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on laajimmillaan 2 665 km². Järvessä elävä kapenta on yleisin ja tärkein kalalaji, ja kuivatulla kapentalla on proteiinipitoisena ravintona suuri merkitys järven ympäristön asukkaille. Esimerkiksi sekä Cahora Bassan ja Magoén piireissä kalastus on toinen pääelinkeino maatalouden ohella ja kapenta on keskeinen saaliskala.
Cahora Bassan tekojärven muodostaa samanniminen pato (), joka on yksi Sambesi-joen kolmesta suuresta voimalapadosta. 171 metriä korkean ja 300 metriä pitkän padon rakentaminen alkoi 1969, ja se valmistui vuonna 1974. Patoa käytetään vesivoiman tuotantoon; sen viiden turbiinin nimellisteho on 2 075 MW, joskin sähköntuotanto on nykyisin tästä vain noin neljäsosa. Suurin osa tuotetusta sähköstä myydään Etelä-Afrikan tasavaltaan, jonne se siirretään suurjännitteiseksi tasavirraksi muunnettuna kahta 1 400 kilometriä pitkää voimalinjaa pitkin. 
Mosambikin itsenäistyessä Portugali piti voimalaitoksen itsellään entisen siirtomaan velkojen panttina. Vuosien neuvottelujen jälkeen se siirtyi Mosambikille vuonna 2007.
Vesivoimalapadon rakentajia varten perustettin Songon asuinalue ylängölle vuonna 1969, linnuntietä noin viisi kilometriä voimalaitospadosta itään. Asutus sai kaupungin (vila) aseman vuonna 1972. Songo on HCB-voimalaitosyhtiön kotipaikka. Nykyään paikkakunta on mosambikilaisittain poikkeuksellisen siisti noin 50 000 asukkaan kaupunki, joka edelleen toimii Cahora Bassan vesivoimalan työntekijöiden asuinalueena. 
Ilmaston vaihtelevuus ja ilmastonmuutos on tuonut uhkia Cahora Bassan tekojärvelle ja sen vesivoimalan sähköntuotantokyvylle. Esimerkiksi kauden 2023–2024 sademäärä oli alhaisin 30 vuoteen (649 mm), jonka seurauksena tekojärven pinta laski voimakkaasti ja sähköntuotantoa jouduttiin pienentämään rajusti. Jokien virtaamat tekojärveen olivat erittäin alhaisia myös kaudella 2024–2025. Energiatuotannon turvaamiseksi Cahora Bassan voimalaitoksen toiminnasta vastaava HCB-energiayhtiö aikoo rakentaa vaiheittain 400 MW aurinkoenergian voimalaitoskapasiteettia lähiseudulle. Teten maakunnan sähköntuotannon lisäämiseksi on päätetty rakentaa myös 61 kilometriä Cahora Bassan padosta alajuoksulle päin uusi 1500 MW:n Mphanda Nkuwan vesivoimalaitos, joka voisi valmistua vuoden 2031 tienoilla. Voimala hyödyntäisi Cahora Bassan tekojärven vesivaroja toiminnassaan, vaikka sille tulisikin 100 km²:n laajuinen pienempi tekojärvi Sambesijokeen.
Giovanni Caboto

Giovanni Caboto (noin 1455–1499), joka tunnetaan myös nimellä John Cabot, oli italialaissyntyinen löytöretkeilijä, joka teki matkansa Englannin lipun alla. Hän oli viikinkien jälkeen ensimmäinen eurooppalainen, joka kävi Kanadassa, ja toinen eurooppalainen Pohjois-Amerikan mantereella, johon hän saapui vain viikko Amerigo Vespuccin jälkeen.
Elämäkerta.
Caboto syntyi luultavasti Napolin lähellä, mutta muutti Venetsiaan ja meni vuonna 1482 naimisiin venetsialaisen naisen kanssa. Hän harjoitti ulkomaankauppaa Välimeren itäosan satamissa ja kehittyi taitavaksi merenkulkijaksi. Suunnilleen vuonna 1490 Caboto perheineen muutti Espanjaan ja pyrki mukaan espanjalaisten ja portugalilaisten löytöretkille. Häntä ei huolittu mukaan, joten Cabotot muuttivat Englantiin 1490-luvun puolivälissä. He asettuivat Bristolin kauppiaiden keskuuteen. Nämä olivat jo aiemmin rahoittaneet löytöretkiä. Caboto sai kuitenkin hankkeelleen virallisen siunauksen, ja kuningas Henrik VII määräsi hänet matkalleen 1496. Vuonna 1497 Caboto lähti Bristolista etsimään meritietä Intiaan ja päätyi sen sijaan Newfoundlandiin. Seuraavana vuonna hän lähti uudelleen liikkeelle viidellä aluksella, joista yksikään ei palannut.
Jussi Heikelä (jalkapalloilija)

Jussi Heikelä (s. 23. tammikuuta 1986 Jyväskylä) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Heikelä on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän murtautui seuran edustusjoukkueeseen Veikkausliigassa 2003. Säännöllisen peliajan myötä Heikelä siirrettiin laitahyökkääjän paikalta laitapuolustajaksi kaudella 2005. Seuraava vuosi oli loukkaantumisten rikkoma ja lopulta otteluita kertyi vain kaksitoista. Kaudella 2007 Heikelä edusti Veikkausliigaan noussutta FC Viikinkejä.
Jonni Heikkinen

Jonni Heikkinen (s. 14. tammikuuta 1986 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy myös pelaamaan puolustuksen keskustassa.
Heikkinen siirtyi kesken kauden 2004 Kolmosessa pelanneesta Siilinjärven Palloseurasta Kuopion Palloseuraan. Heikkinen ei onnistunut vielä vakiinnuttamaan pelipaikkaansa edustusjoukkueessa, vaan joutui hakemaan pelikokemusta KuPS Akatemian riveistä Kakkosesta. 
Kauden 2006 alussa hän esiintyi useasti avauksessa KuPS:n voittoisalla Liigacup-taipaleella. Veikkausliiga-otteluita kertyi kauden aikana vain yksi, joten pelituntumaa oli haettava usein KuPS Akatemian riveistä Kakkosesta.
Eurovision laulukilpailu 1992

Eurovision laulukilpailu 1992 oli 37. Eurovision laulukilpailu ja se järjestettiin Malmön jäähallissa Ruotsissa. Kilpailun juonsivat Harald Treutiger ja Lydia Cappolicchio. Kilpailun voitti Irlanti Linda Martinin kappaleella "Why Me?". Tästä alkoi Irlannin kolmen vuoden mittainen voittoputki. Suomea kisoissa edusti Pave Maijanen kappaleellaan "Yamma Yamma", joka sai neljä pistettä ja jäi viimeiselle sijalle.
Kilpailuun osallistui ainoan kerran Serbian ja Montenegron osavaltioista koostunut ns. tynkä-Jugoslavia, joka jäi jäljelle kun Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta hajosi ennen tätä kilpailua. Tämä oli maan viimeinen osallistumiskerta Euroviisuihin Jugoslavian nimellä. Myöhemmin valtio on kuitenkin osallistunut kaksi kertaa, vuosina 2004 ja 2005, tosin vuodesta 2003 käytössä olleella Serbia ja Montenegron valtioliiton nimellä. Liittovaltio hajosi vuonna 2006, kun Montenegro itsenäistyi, ja vuodesta 2007 Serbia ja Montenegro ovat kilpailleet Euroviisuissa erillisinä valtioina.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale, paitsi Jugoslavia, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Anders Berglund, joka kappaleen johtamisen lisäksi soitti haitaria.
Høver M.F. 11

M.F. 11 oli Norjan laivaston lentokonetehtaan suunnittelema yksimoottorinen, kaksitasoinen meritoimintalentokone. Kone oli suunniteltu J.E. Høverin johdolla ja prototyypin ensilento lennettiin 29. syyskuuta 1931. Kone otettiin käyttöön Norjan laivastossa vuonna 1933. Ensisarjan koneissa oli alkuperäinen englantilainen Amstrong Siddeley Panther -moottori ja vuodesta 1935 sitä valmistettiin Marinens Minevesen -tehtaan lisenssillä.
M.F. 11 -koneen runko oli hitsattua teräsputkea, puuta ja verhous kangasta. Yhteys ohjaamon ja matkustamon välillä toimi "putkipostin" avulla. Konetta rakennettiin kaikkiaan 29 kappaletta.
Käyttö Suomessa.
Saksan hyökättyä Norjaan Petsamoon laskeutui 8. kesäkuuta 1940 kaksi M.F. 11 -lentokonetta ja seuraavana päivänä vielä yksi norjalaisten lentäjien paettua saksalaisten miehitystä. Kaikki kolme konetta merkittiin ilmavoimien kirjanpitoon "norjalaisina koneina", josta ne saivat tunnukset NK-171 - NK-173. 
Koneita käytettiin 1942 - 1944 Lentolaivue 6:n meritiedusteluun, laivasaattueiden suojaukseen ja sukellusveneiden torjuntaan Maarianhaminan ollessa niiden toimintapaikkana. Kesäkuussa 1944 kaksi M.F. 11 -konetta siirtyivät Vaasaan valvomaan Merenkurkun liikennettä. Koneet olivat käytössä vielä Lapin sodassa haavoittuneiden kuljetuskoneina. 
NK-173 poistettiin 8. marraskuuta 1944 ja loput kaksi myytiin romuksi 22. kesäkuuta 1950. Lentokoneiden lempinimi Suomessa oli tunnuksen perusteella "Norjan Kalle".
Eurovision laulukilpailu 1965

Eurovision laulukilpailu 1965 oli kymmenes Eurovision laulukilpailu. Se järjestettiin Napolissa Italiassa, maan televisioyhtiö RAIn konserttisalissa. Kilpailun juontajana toimi Renata Mauro. Euroviisuperhe kasvoi 18 maan suuruiseksi Irlannin osallistuttua ensimmäistä kertaa laulukilpailuun. Myös Ruotsi palasi takaisin kilpailuun vuoden tauon jälkeen. Ruotsi aiheuttikin näissä kilpailuissa kohua, sillä Euroviisujen säännöissä ei ollut mitään mainintaa laulujen esityskielestä, joten maan edustaja, oopperalaulaja Ingvar Wixell, esitti laulun ”Annorstäders vals” englanniksi nimellä ”Absent Friends”. Tämän tempauksen jälkeen sääntöihin lisättiin vaatimus, että laulut on esitettävä aina jollakin edustavan valtion virallisista kielistä. Sääntö oli tällä erää voimassa vuoteen asti ja uudelleen –. Ensimmäistä kertaa Eurovision laulukilpailu lähetettiin suorana lähetyksenä myös Itä-Euroopan maihin rautaesiripun toiselle puolelle. Jälleen kerran Isolta-Britannialta vietiin voitto nenän edestä. Tämä oli toistunut jo monina vuosina.
Kilpailun voitti toistamiseen Luxemburg, jota edusti 17-vuotias France Gall, joka esitti Serge Gainsbourgin sävellyksen ”Poupée de cire, poupée de son”. Laulu poikkesi aikaisemmista voittajista nuorekkaammalla otteellaan, sillä tyyliltään sävellys edusti angloamerikkalaista pop-musiikkia. Vuonna 2005 Euroviisujen 50-vuotisjuhlan kunniaksi järjestetyssä "" -gaalassa laulu oli yksi niistä 14 sävelmästä, jotka olivat ehdolla "kaikkien aikojen euroviisuksi".
Suomen edustaja.
Suomea lähti edustamaan monien sotkujen jälkeen Viktor Klimenko kappaleellaan ”Aurinko laskee länteen”. Suomen karsinnassa oli ollut kahdenlaisia raateja: Suomessa sijaitsevat kaupunkiraadit sekä Pohjola-raati, johon kuului jäseniä muista Pohjoismaista. Näiden oli tarkoitus etsiä yhdessä Suomen edustaja. Alueraadit äänestivät voittoon Marjatta Leppäsen ja Lasse Mårtensonin esittämän laulun ”Iltaisin”, mutta Pohjola-raati kannatti Klimenkon laulua ”Aurinko laskee länteen”. Lopullista edustussävelmää ei saatu valittua suorassa lähetyksessä, mutta yhden yön mietittyään Yleisradio piti Pohjola-raadin päätöstä parempana. Suomen kansa äänesti postikorttiäänestyksessä parhaaksi esitykseksi Katri Helenan letkajenkan ”Minne tuuli kuljettaa” ja monien suomalaisten mielestä Luxemburgin voittokappaleen poljento muistutti kovasti Katri Helenan kappaletta.
Osallistujamaat.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale, paitsi Irlanti ja Itävalta, joiden delegaatioita avusti isäntämaan ylikapellimestari Gianni Ferrio.
Pistetaulukko.
Jokaisen maan tuomariston suositeltiin antavan pisteet 5, 3 ja 1 kolmelle parhaaksi katsomalleen laululle. Tarvittaessa pisteet sai jakaa myös vain kahden laulun kesken, jolloin jaettiin pisteet 6 ja 3. Tällä tavalla Belgia jakoi pisteet tänä vuonna. Sallittua oli myös antaa kaikki 9 pistettä yhdelle ainoalle laululle.
Tajunta

Tajunta tarkoittaa yleensä eliön tarkkaavaisuuden suuntautuneisuutta ympäristöön, omaan ruumiiseensa ja mielensä sisältöihin sekä niistä saamansa informaation tietoista käsittelyä. Tajuntaa on helpointa määritellä sen häiriöiden perusteella. Tajuton ei kykene havainnoimaan ympäristöään eikä mielensä sisältöjä. Hän ei myöskään kykene säätelemään kehoaan. Monet aineet, kuten alkoholi, päihteet tai myrkyt, vaikuttavat elimistöön joutuessaan tajuntaan esimerkiksi häiritsemällä aisteja tai kehon toimintojen tietoista säätelyä.
Reflektiivinen tajunta.
"Reflektiivisellä tajunnalla" tarkoitetaan tietoisuuden muotoa, joka toimii tarkkaavaisuuden ja työmuistin piirissä. Tämä refleksiivinen tajunta koetaan lähinnä sisäisenä puheena itselle, joka vertailee, nimeää, käsitteellistää ja arvioi subjektiivisia kokemuksia, sekä ohjaa toimintaa. 
Tajunta voidaan myös käsittää itsensä ja ympäristön havainnointina jossa kokija muistaa hetken menneisyyteen, kokee nykyisyyden ja ennakoi hetken tulevaa.
Ensiapuun liittyen tajunnan taso voidaan määrittää karkeasti esimerkiksi seuraavasti. Potilas:
Jani Hartikainen

Jani Hartikainen (s. 16. syyskuuta 1975 Nurmes) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli Kuopion Palloseuran monivuotinen kapteeni ja pelasi yleensä keskuspuolustajana tai keskikentällä. Hartikainen siirtyi KuPSiin kauden 1999 jälkeen Nilsiän Pallo-Haukoista.
Hartikaisella on pitkähkön uransa aikana ollut mahdollisuuksia siirtyä muihin Veikkausliigaseuroihin, mutta hän on pysynyt seuralleen uskollisena. Kansainvälisen uran kannalta hänet löydettiin kuitenkin hieman liian myöhään. Hartikainen sai monille KuPS-vuosilleen kruunun kevään 2006 Liigacupin mestaruuden myötä. Joukkueensa luottopelaaja Hartikainen pelasi kaikissa joukkueensa liigapeleissä kausilla 2005 ja 2006.
Hän solmi vuoden jatkosopimuksen marraskuussa 2007 ja uuden kauden 2008 päätteeksi. Kausi 2009 oli Hartikaisen kymmenes ja viimeinen seurassa.
Karjaranta

Karjaranta () on Kokemäenjoen etelärannalla Kirjurinluotoa, Hanhiluotoa ja Hevosluotoa vastapäätä sijaitseva Porin 21. kaupunginosa. Karjarannan alue seuraa Kokemäenjoen Raumanjuopa-nimistä haaraa parin kilometrin matkalta aivan kaupungin ydinkeskustan tuntumassa.
Karjaranta on pitkään ollut merkittävä teollinen keskittymä. Nykyään alueen suurimpia työllistäjiä ovat Metso Oyj ja Hollming Works. Karjarannassa on ollut viime vuosina suuria muutoksia. Vanhoja tehdaskiinteistöjä, kuten vanha teurastamo, on purettu asuntorakentamisen vuoksi.
Historia.
Karjaranta syntyi Kokemäenjoen suistoon maankohoamisen ja joen mukanaan tuoman lietteen johdosta 1700-luvun aikana. Tulvaherkkä alue pysyi laidunmaana aina 1800–1900-lukujen vaihteeseen saakka. Vuonna 1895 valmistuneen Tampere–Pori-radan Mäntyluotoon jatkavan osuuden ansiosta alkoi paikalle syntymään teollisuutta heti 1900-luvun alussa. Merkittävimpiä olivat muun muassa vuonna 1903 toimintansa aloittanut Porin Ympäristön Osuusmeijeri sekä siltä vapautuneisiin tiloihin vuonna 1922 perustettu Satakunnan osuusteurastamo. 1950-luvulla Karjarannassa aloitti toimintansa Rauma-Repola.
1910-luvulta alkaen Karjarannan kaupungin puoleiseen päähän syntyi öljysatama, joka oli osa Porin jokisatamaa. Ensimmäisenä aloitti toimintansa Nobel Standard vuonna 1912 ja 1937 rakensi Shell oman tuontisatamansa. Alueella sijaitsi varastorakennusten lisäksi myös useita suuria öljysäiliöitä. Satama oli käytössä aina 1960-luvun lopulle saakka, jolloin uusi öljysatama aloitti toimintansa Mäntyluodossa.
Karjarannassa sijaitsi myös useita puurakenteisia varastomakasiineja, joista viimeiset purettiin vuonna 1972. Alun perin muun muassa kala- ja suolavarastoina toimineet rakennukset tunnettiin viimeisinä aikoinaan lähinnä rappioalkoholistien majapaikkoina.
Andrei Kovaljov

Andrei Jefimovitš Kovaljov (, s. 1915 – 1991) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa suurlähettiläänä Helsingissä vuosina 1965–1970 ja sitä ennen ulkoasiainministeriön Skandinavian maiden osaston päällikkönä vuosina 1961–1965.
Kovaljovin aikana puoluelinjaa edustanut lähetystösihteeri Vladimir Stepanov vahvisti asemaansa suurlähettilään rinnalla ja ohikin. Osaltaan tähän vaikutti Stepanovin toiminta Kekkosen Viipuria koskevien toiveiden välittäjänä neuvostojohdon suuntaan.
Maaliskuussa 1967 Kovaljov esitti Tamminiemessä hallituksensa toimeksiannosta, että Suomi tunnustaisi DDR:n ja solmisi diplomaattisuhteet sen kanssa. Kekkonen torjui ehdotuksen välittömästi.
Marsalkka Mannerheimin syntymän satavuotisjuhlien ajaksi neuvostohallitus kutsui Kovaljovin pois Suomesta. Huhtikuussa 1968 Kovaljov arvosteli Lappeenrannan Paasikivi-seurassa sitä, että Suomessa kansalaissodan lopputulos esitettiin Mannerheimin ja saksalaisten voittona Venäjästä. Samalla hän moitti Karjala-oluen etikettiä miekkoineen ja sapeleineen. Repliikki herätti vilkkaan keskustelun Suomessa, ja Karjala-oluen myynti kasvoi räjähdysmäisesti. Myöhemmin Stepanov kertoi Kekkoselle, että ankarat moitteet saanut Kovaljov vedetään pois lähettilään paikalta.
21. elokuuta 1968 hermostunut Kovaljov saapui presidentinlinnaan tuomaan informaatiota Tšekkoslovakian miehityksestä. Seuraavalla tapaamisella Kekkonen totesi Neuvostoliiton tehneen suuren poliittisen erehdyksen.
Samana syksynä Kovaljov ja Stepanov pyrkivät vaikuttamaan Suomen OECD-jäsenyyden estämiseksi siinä kuitenkaan onnistumatta.
Tiny Grimes

Lloyd "Tiny" Grimes (7. heinäkuuta 1916 − 4. maaliskuuta 1989) oli jazz- ja R&amp;B-kitaristi. Grimes oli tunnettu 4-kielisellä kitaralla soittamisesta ja oli mukana mm. Charlie Parkerin levytyksillä. 
Grimesin muusikon ura alkoi rumpujen ja pianon takana. Vuonna 1938 hän rupesi soittamaan kitaraa ja valitsi epätavallisen 4-kielisen sähkökitaran kumppanikseen. Vuonna 1940 hän liittyi The Cats And A Fiddle –yhtyeeseen kitaristiksi ja solistiksi. Muutaman vuoden kuluttua 1943 hän aloitti The Art Tatum Triossa kitaristina ja teki Tatumin kanssa useita levytyksiä. Näillä yli 60 vuotta vanhoilla levytyksillä on useita mielenkiintoisia esimerkkejä Tinyn kitaratyöskentelystä.
Jätettyään Tatumin, Grimes levytti omien yhtyeidensä kanssa New Yorkissa ja myös monien johtavien muusikkojen kanssa. Hän teki myös neljä levytystä Charlie Parkerin kanssa ja ne olivat hienoja esimerkkejä varhaisen bebop-jazzin alalta; Tiny’s Tempo, Red Cross, Romance Without Finance, and I’ll Always Love You.
Tiny Grimes johti yhtyeitään 1970-luvun lopulle ja hän levytti muun muassa Coleman Hawkinsin, Illinois Jacquetin ja Roy Eldridgen kanssa.
Miguel Krasnov

Miguel Krassnoff Martšenko (alun perin "Mihail Semjonovitš Krasnov" (ven. "Михаил Семёнович Краснов") s. 15. helmikuuta 1946 Tiroli, Itävalta) on entinen chileläinen kenraali. Krassnoff kasvoi venäläisen emigrantin poikana Chilessä. Miguel Krassnoffin isä, Donin kasakka Semjon Krasnov, palautettiin Neuvostoliittoon toisen maailmansodan loputtua Itävallasta monien muiden natsi-Saksan kanssa yhteistyötä tehneiden kasakoiden mukana (Operaatio Keelhaul) ja teloitettiin. Krassnoffin äiti Dina Martšenko, myös kasakka, pakeni poikansa mukanaan Itävallasta Etelä-Amerikkaan chileläisen diplomaatin avustamana. Krassnoffin setä oli kuuluisa Venäjän valkoisen armeijan komentaja Pjotr Krasnov. 
Chilessä vuonna 1963 sotilasuralle itsekin päätynyt luutnantti Miguel Krassnoff otti osaa Chilen vuoden 1973 sotilasvallankaappaukseen ja yleni Yhdysvaltain School of Americasin kouluttamana kenraaliksi Augusto Pinochetin hallinnon aikana tullen palkituksi useilla kunniamerkeillä. Krassnoff toimi sotilasjuntan salaisen poliisin DINA:n yksikössä jonka tehtävänä oli toisinajattelijoiden murhaaminen.
Krassnoff pidätettiin vuonna 2001 ja tuomittiin useissa oikeudenkäynneissä yhteensä yli sadan vuoden vankeusrangaistukseen murhista ja muista rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Adaptaatio-oireyhtymä

Adaptaatio-oireyhtymä on ihmisruumiin fysiologinen reaktio voimakkaisiin ulkoisiin, joko fyysisiin tai psyykkisiin, ärsykkeisiin. Oireyhtymän määritteli vuonna 1936 Nature-lehdessä kanadalainen lääketieteilijä Hans Selye. Adaptaatiosyndroomaa voidaan kuvata sellaiseksi stressiksi, jolla on lääketieteellisiä vaikutuksia.
Selyen mukaan ihminen reagoi voimakkaaseen ärsykkeeseen kolmessa vaiheessa
Äänirautapiano

Äänirautapiano eli adiafoni on pianoa muistuttava kosketinsoitin, jonka sisällä pienet vasarat lyövät metallisuikaleita pianonkielten sijaan. Ensimmäisen mallin ja nimen adiaphonon kehitti Wienissä Schuster vuonna 1819. Sen kielet olivat suoria metallitankoja. Philadelphiassa asunut saksalaissiirtolainen Albert Schoenhut keksi vaihtaa tangot haarukkamaisiin äänirautoihin ja kutsui mallia nimellä "adiaphon". Niiden piti säilyä virityksessä jopa paremmin kuin perinteisen pianon, mutta alkuperäinen viritys on yleensä varsin epämääräinen, eikä sitä ole helppoa muuttaa. Äänirautapianoista ei tullut suurta menestystä, mutta rakennetta on käytetty useissa leikkipianoissa. Halvemmissa malleissa ei ole lainkaan mustia koskettimia; vähimmillään koskettimia on kahdeksan, jolloin pianolla voi soittaa yhden oktaavin ilman ylennettyjä tai alennettuja säveliä. Ne ovat yleensä alle puoli metriä leveitä. 
John Cage sävelsi vuonna 1948 teoksen "Suite for Toy Piano". Monet muut klassiset ja jazz-muusikot ovat myös käyttäneet äänirautapianoa, samoin kuin jotkut rock-yhtyeet, muun muassa Radiohead.
Jori A. Kopponen

Jori A. Kopponen (s. 1975) on suomalainen entinen taikuri, joka on esiintynyt televisiossa ja tapahtumissa. 
Ura.
Taikurina.
Kopponen käytti esityksissään arkisia ja välillä jopa hengenvaarallisia välineitä: ladattuja revolvereita ja palavia savukkeita. Hän esitti ohjelmistossaan komiikan lisäksi muun muassa venäläisen ruletin kolmella aseella. Kuuluisin Kopposen tempuista on savukkeensyöntinumero, jossa hän ensin esitti yhden ja useamman palavan savukkeen nielemistempun kunnes show päättyi temppuun, jossa hän näytti nielevän askin palavia savukkeita. Tempun kehitti ja teki tunnetuksi yhdysvaltalainen taikuri Tom Mullica, ja sitä esittää muutama kymmenen taikuria ympäri maailmaa. 
Kopponen teki tiivistä yhteistyötä moottorisahajonglööri Juha Kurvisen kanssa yhteisessä "Kopponen &amp; Kurvinen Show’ssa". Omien esiintymisiensä lisäksi Kopponen esiintyi Raumanmeren juhannus -festivaalilla. Tapahtumassa Kopponen rikkoi tolpassa seisomisen virallisen maailmanennätyksen sekä vapautui pakkopaidasta ja räjähteillä lastatusta autosta.
Televisiossa.
Televisiossa Kopponen on esiintynyt muun muassa viihdeohjelmissa "Tuomas &amp; Juuso Experience", "Ruben &amp; Joonas", "HUIPS", "Huomenta Suomen" "Ihana aamu", "Hupiklubi", "Älä katso" ja "Katso pois". Lokakuussa 2013 Kopponen voitti "Julkkis Big Brother" -ohjelman.
Yksityiselämä.
Kopponen oli kihloissa stand up -koomikko Krisse Salmisen kanssa, mutta avoliitto päättyi eroon vuonna 2007. Heillä on yhteinen poika. Sittemmin Kopponen oli naimisissa parturi-kampaaja Kirsikka Kopposen kanssa, ja heillä on yksi yhteinen lapsi. Kopponen avioitui toisen kerran vuoden 2019 tammikuussa Milla-etunimisen naisen kanssa.
Kopponen sai vuonna 2011 kuuden kuukauden ehdollisen vankeustuomion, jonka syynä oli ekstaasipillereiden käyttö, hallussapito, niiden luovuttaminen ja myyminen sekä törkeä rattijuopumus.
Nykyisin Kopponen on lopettanut taikurin hommat ja toimii isännöitsijänä.
Vuoden 2021 kunnallisvaaleissa Kopponen valittiin Hyvinkään kaupunginvaltuustoon perussuomalaisten ehdokkaana 77 äänellä.
Vuoden 2022 aluevaaleissa Kopponen oli ehdokkaana niin ikään perussuomalaisten listalla Keski-Uudenmaan hyvinvointialueella. Hän sai 85 ääntä eikä tullut valituksi..
Kiovan kansainvälinen koulu

Kiovan kansainvälinen koulu ( eli KIS) on vuonna 1992 perustettu amerikkalaistyylinen yksityiskoulu, joka toimii Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa. Koulu antaa kasvatusta päiväkotitasolta lukiovaiheen loppuun saakka (luokkataso K-12). 
Opetuksessa noudatetaan amerikkalaista koulujärjestelmää ja englannin kielen oppimiseen panostetaan paljon kaikilla luokka-asteilla. Dollareina maksettavat lukuvuosimaksut vaihtelevat välillä 7 000–15 000 USD (2023–2024; 8 600–16 900 USD, 2025–2026), jonka lisäksi peritään vuosittainen koulurahoitusmaksu (1 600 USD) ja kuljetuksia tarvitsevilta koulukyytimaksu (2 000 USD). 
Koulu sijaitsee puistoalueella noin 15 minuutin päässä Kiovan keskustasta. Koulussa on muun muassa uimahalli, monia ympäristötiedon luokkia, päiväkotialue, hyvin varustettu kuvaamataidon luokka, kaksi teatterilavaa ja iso leikkipiha. Ruokalan lisäksi siellä on välipalakahvio koulun oppilaille. Koulupäivät kestävät seitsemän ja puoli tuntia. Oppilaille järjestetään tarvittaessa koulukuljetus bussilla. Koulussa on noin 390 oppilasta ja kouluavustajat mukaan lukien 71 opettajaa. Nuorimmat oppilaat ovat 2-vuotiaita ja vanhimmat lukion päättäviä.
Oppituntien jälkeen voi osallistua monenlaisiin liikuntaharrastuksiin (esimerkiksi jalkapallo ja tennis). Myös kouluaikana on oppilailla yksi valinnaistunti, jolloin voi vaikkapa pelata shakkia tai osallistua erilaisten klubien toimintaan. 
KIS:n oppilaat osallistuvat CEESAn ("Central East Europe School Association") tapahtumiin eri puolilla itäistä Eurooppaa. CEESA-matkat ovat koulun järjestämiä, mutta matkakulut oppilaiden on maksettava itse.
QSI-kouluja on 26 maassa. QSI-koulut ovat kaikki kansainvälisiä, ja niiden tarkoitus on kasvattaa lapsista muita hyväksyviä ihmisiä.
Vihreä armeija

Vihreä armeija oli ukrainalaisten nationalistien muodostama liitto joka taisteli valkoisia ja punaisia sekä anarkisteja vastaan Venäjän sisällissodassa. 
Vihreän armeijan toiminta oli yleistä Ukrainassa ja Etelä-Venäjällä. Monet armeijan jäsenet olivat etniseltä taustaltaan vainottuja Venäjällä.
Merkittävimmät armeijan tukialueet olivat Etelä-Ukrainassa ja Kuban–Mustanmeren alueella heitä johti atamaani Grigorieff. Noin 15 000 vihreätä taisteli vuonna 1919 Anton Denikinin joukkoja vastaan. Puolisotilaalliset osastot liittoutuivat vuonna 1920 Krimin kapinallisen armeijan kanssa ja taistelivat punaisten kanssa Pjotr Wrangelia vastaan. Vuoden 1920 lopulla Vihreä armeija oli hajonnut. Jotkut menivät taistelemaan punaisten puolelle, jotkut taas valkoisten kanssa.
Emma Thompson

Emma Thompson (s. 15. huhtikuuta 1959 Lontoo) on Bafta- ja Oscar-palkittu englantilainen näyttelijä, koomikko ja elo­kuva­käsi­kirjoittaja.
Ura.
Thompsonin ensimmäinen suuri rooli oli romanttisessa komediassa "Pitkä jenkki" (1990). Hänen uransa suuntautui vakavampiin rooleihin kriitikoiden ylistämissä osa­suorituksissa alkaen vuoden 1992 elo­kuvasta "Talo jalavan varjossa", josta hänelle myönnettiin parhaan nais­näyttelijän Oscar-palkinto, elo­kuvassa "Pitkän päivän ilta" Anthony Hopkinsin vasta­näyttelijänä ja tosi­elämän englantilais­taiteilija Dora Carringtonin roolissa elo­kuvassa "Carrington" (1995). Thompson ja hänen silloinen miehensä Kenneth Branagh esiintyivät yhdessä muun muassa elo­kuvissa "Murha menneisyydestä", "Kuningas Henrik V" ja "Paljon melua tyhjästä". Hän voitti seuraavan Oscar-palkintonsa vuonna 1996 Jane Austenin "Järki ja tunteet" -romaanin elo­kuva­käsi­kirjoituksesta, elo­kuvan jossa hän myös näytteli pää­roolia.
Thompson on palkittu myös Emmyllä vuonna 1997 roolistaan "The Ellen Show’n" vierailevana tähtenä. Hän esitti ohjelmassa parodiaa itsestään. 2000-luvulla Thompson on esiintynyt kevyemmissä rooleissa sivu­osa­näyttelijänä, kuten esimerkiksi komediassa "Rakkautta vain" (2003) ja elo­kuvassa "Harry Potter ja Azkabanin vanki" (2004). Thompsonin käsi­kirjoittama elokuva "Nanny McPhee – satumainen lastenvahti" sai ensi-iltansa loka­kuussa 2005.
Yksityiselämä.
Thompson meni naimisiin Kenneth Branaghin kanssa 20. elo­kuuta 1989. Pari erosi loka­kuussa 1995 Branaghin petettyä Thompsonia. Vuonna 2003 Thompson meni naimisiin näyttelijä Greg Wisen kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Thompson nimettiin brittiläisen imperiumin ritarikuntaan vuonna 2018 (DBE).
Adjutantti

Adjutantti (latinan verbistä "adiutare", auttaa) on upseeri, joka avustaa ylempiarvoista upseeria. Yleensä ainakin Puolustusvoimien ylimmällä johdolla on käytössään adjutantteja. Suomessa puolustusministerillä on yksi adjutantti, Puolustusvoimien ylipäälliköllä eli tasavallan presidentillä heitä on kolme. Tämän lisäksi myös puolustusvoimain komentajalla on adjutantti.
Adjutanttien asema vaihtelee maasta toiseen. Ranskassa komppanian ylimmän aliupseerin virka on nimeltään adjutantti. Yhdysvalloissa kansalliskaartin komentaja on ”valtionadjutantti”, State adjutant.
Sivuadjutantti ja kenraaliadjutantti.
Sivuadjutantti oli Venäjän keisarin henkilökohtainen adjutantti. Kenraalin arvoluokkaan kohotettuna hän oli kenraaliadjutantti. Ruotsin armeijassa kenraaliadjutantti oli 1700- ja 1800-luvuilla ylipäällikön apulaisena toimiva upseeri. Ruotsissa oli myös 1790-luvulta vuoteen 1840 kaksi kuninkaan kenraaliadjutanttia, toinen maavoimia ja toinen laivastoa varten. Heidän tehtävänsä oli esitellä komentoasiat, varsinkin henkilöasiat, kuninkaalle. Kenraaliadjutantti on ollut kenraalimajurin ja everstin välinen arvoaste Ruotsin armeijassa. Myös keisarillisen Saksan ja Venäjän armeijoissa on ollut kenraaliadjutantteja.
Suomen tasavallan presidentin adjutantit.
Suomen tasavallan presidentin adjutantit ovat puolustusvoimien palveluksessa olevia upseereja, jotka on komennettu tasavallan presidentin kansliaan.
AEG

AEG (Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft ’yleinen sähköyhtiö’) oli saksalainen sähkölaitteita ja kodinkoneita valmistanut yhtiö. Se oli perustettu 1883 ja aloitti kaupallistamalla eräitä Thomas Edisonin keksintöjä, joiden oikeudet taitava saksalainen liikemies Emil Rathenau oli ostanut.
AEG siirtyi vuonna 1985 Daimler-Benzin (myöhemmin DaimlerChrysler) omistukseen, joka alkoi 1990-luvulla myydä AEG:n yksiköitä. Sähkötyökalut myytiin ruotsalaiselle Atlas Copcolle ja automaatiotekniikka ranskalaiselle Schneider Electricille. Vuonna 2017 AEG-työkalut olivat hongkongilaisen Techtronic Industries -yhtiön (TTI) omistuksessa. Kodinkoneiden valmistus myytiin vuonna 1996 ruotsalaiselle Electroluxille, joka edelleen käyttää AEG-tuotemerkkiä. AEG:n kuljetusvälineyksikkö AEG Transportation siirrettiin samana vuonna ABB:n kanssa perustetulle yhteisyritykselle Adtranzille. Vuonna 1997 jäljellä ollut osa AEG-yhtiöstä pilkottiin ja myytiin osina.
Tarmo Neemelo

Tarmo Neemelo (s. 10. helmikuuta 1982 Paide, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka pelaa Viron Meistriliigan JK Nõmme Kaljussa. Isokokoisen (190 cm ja 90 kg) Neemelon pelipaikka on hyökkääjä.
Ura.
Neemelo edusti ammattilaisuransa aluksi kotimaansa Kuressaarea (2000–2003) ja TVMK:ta (2004–2005). Hänen vuonna 2005 Meistriliigassa tekemänsä 41 maalia nostivat hänet yhdeksi Kultaisen kengän voittajaehdokkaista. Hän sijoittui lopulta sijalle 12, vaikka tekikin määrällisesti eniten maaleja kaikista Euroopan pääsarjapelaajista.
Kaudeksi 2006 Neemelo siirtyi Ruotsiin Allsvenskanin Helsingborgiin, jossa pelit kuitenkin jäivät vähiin. Hän palasi vielä saman kauden aikana TVMK:hon lainalle. Ennen kauden 2007 alkua Neemelo kävi myös Suomessa HJK:n ja TPS:n testissä saamatta kuitenkaan sopimusta. Näin hänet lainattiin Ruotsin Superettanin Sundsvalliin.
Helmikuussa 2008 Neemelo siirtyi Helsingborgista Suomen Veikkausliigan Myllykosken Palloon. Kaudella 2008 hän pelasi 24 ottelussa ja oli kahdeksalla maalillaan joukkueen paras maalintekijä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi 1,5-vuotisella sopimuksella Belgian Jupiler Pro Leaguen Zulte Waregemiin, johon siirtyi samaan aikaan myös MyPa-joukkuetoveri Eetu Muinonen. Vuonna 2009 Neemelo palasi Viroon ja pelasi FC Levadiassa kausina 2009–2010. Kaudesta 2011 lähtien hän on edustanut JK Nõmme Kaljua.
Neemelo on pelannut myös Viron maajoukkueessa.
Sebastiano Caboto

Sebastiano Caboto tai Sebastian Cabot (noin 1484–1557) oli italialais-englantilainen tutkimusmatkailija. Hän kertoi englantilaisille olevansa kotoisin Bristolista, mutta muuttaneensa lapsena Venetsiaan. Italialaisille hän puolestaan kertoi olevansa Englannissa opiskellut venetsialainen. Hänen on väitetty matkustaneen isänsä Giovanni Caboton seurueessa vuonna 1498 Englannista Newfoundlandiin, mutta luultavasti historioitsijat ovat vain sekoittaneet isän ja pojan matkat.
Vuonna 1512 Sebastiano Caboton tiedetään olleen Henrik VIII:n palveluksessa kartoittajana Greenwichissä. Hän teki töitä myös Espanjan hoville, ja tarjoutui salaa etsimään Luoteisväylää Kiinaan venetsialaisten lukuun.
Vuosina 1525–1530 hän kartoitti Etelä-Amerikkaa. Huonon käytöksen takia hänet karkotettiin Pohjois-Afrikkaan.
Sebastiano Caboton muistiinpanot laajoilta matkoilta ovat kadonneet, mutta yksi kopio hänen piirtämästään maailmankartasta on tallella Pariisissa Kansalliskirjastossa.
Iced Earth

Iced Earth on yhdysvaltalainen metalliyhtye, joka yhdistelee musiikissaan thrash metalia, power metalia ja NWOBHM-tyyliä.
Historia.
Kitaristi Jon Schaffer perusti yhtyeen Indianassa vuonna 1984 nimellä Purgatory. Floridaan muuton ja nimenvaihdon jälkeen heidän vuonna 1988 tekemänsä demo "Enter the Realm" herätti Century Media -levy-yhtiön kiinnostuksen ja heidän kauttaan julkaistiin yhtyeen nimeä kantanut debyyttialbumi vuonna 1991. Seuraavana vuonna ilmestynyttä "Night of the Stormrider" -albumia seurasi kolmen vuoden tauko. Iced Earth palasi vuonna 1995 albumillaan "Burnt Offerings", jolloin mikrofonin varteen John Greelyn tilalle oli pestattu Matt Barlow, joka saavutti heti kuulijoiden varauksettoman suosion. Seuraavana vuonna ilmestynyt "The Dark Saga" oli Spawn-sarjakuvan ympärille kasattu teema-albumi.
Barlow jatkoi yhtyeen keulakuvana vielä albumeilla "Something Wicked This Way Comes" (1998), "Horror Show" (2001) sekä cover-albumilla "Tribute to the Gods" (2002), mutta jätti yhtyeen syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen ja ryhtyi poliisiksi. Hän työskentelee nykyään poliisina Delawaren osavaltiossa Yhdysvalloissa. Barlow’n paikkaajaksi tuli Judas Priestistä Rob Halfordin tieltä väistymään joutunut Tim Owens, jonka ensimmäinen tuotos Iced Earthin riveissä oli alkuvuodesta 2004 ilmestynyt albumi "The Glorious Burden". Albumi oli teema-albumi aiheinaan monet historialliset tapahtumat ja henkilöt kuten Waterloon taistelu, Hunnien kuningas Attila sekä huipentumanaan kolmiosainen trilogia, joka kertoi Yhdysvaltain sisällissodan Gettysburgin taistelusta vuonna 1863.
Syyskuussa 2007 Iced Earth julkaisi albumin "Framing Armageddon". Se on "Something Wicked This Way Comes" -albumiin perustuvien teema-albumeiden ensimmäinen osa, toinen osa "The Crucible of Man" ilmestyi vuonna 2008.
5. joulukuuta 2007 Schaffer ilmoitti yhtyeen sivustolla Barlow’n palaavan takaisin Iced Earthiin. Schaffer oli keskustellut kiertueella useiden yhtyeen kuulijoiden kanssa ja useimmiten ilmeni, että Barlow’ta kaivattiin takaisin. Schaffer sai myös tietää, että Barlow oli palannut metallimusiikin pariin Pyramaze-yhtyeen laulajana ja näin ollen otti häneen yhteyttä kysyäkseen, mitä mieltä hän olisi myös Iced Earthiin paluusta. Barlow näin ollen lauloi 2008 ilmestyneen Something Wicked -saagan toisella osalla. Matt Barlow lähti kuitenkin yhtyeestä toistamiseen 2011, ja hänen tilalleen tuli Stu Block, joka myös laulaa Iced Earthin seuraavana vuonna julkaistulla studiolevyllä Dystopia. Albumin julkaisun jälkeen yhtye suoritti maailmankiertueen, jolla nauhoitettiin myös livealbumi "Live in Ancient Kourion".
Yhtye alkoi työstää seuraavaa studioalbumiaan vuonna 2013, ja 2014 julkaistiin "Plagues of Babylon".
Yhtyeen jäsen Jon Schaffer oli yksi niistä mielenosoittajista, jotka tunkeutuivat kongressiin Washingtonissa 6. tammikuuta 2021 ja hänet pidätettiin hieman myöhemmin. Helmikuussa 2021 laulusolisti Stu Block ja basisti Luke Appleton erosivat yhtyeestä.
Jäsenet.
Entiset jäsenet.
Laulajat
Kitaristit
Basistit
Rumpalit
Andres Oper

Andres Oper (s. 7. marraskuuta 1977 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen entinen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Oper aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana vuonna 1994 FC Lellessä, missä ehti pelata vain yhden ottelun. Tallinnan FC Flora osti Operin FC Lellestä vuonna 1995 ja siellä Oper pelasi kymmenen ottelua ennen kuin siirtyi kesken kauden JK Vaprus Pärnuun. JK Vaprus Pärnuussa Oper teki neljä maalia kymmenessä ottelussa ennen kuin siirtyi takaisin vuonna 1996 FC Lelleen. Vuonna 1997 Oper siirtyi taas FC Lellestä FC Flora Tallinnaan, missä pelasi kaksi vuotta ja teki 42 maalia 63 ottelussa. Vuonna 1999 Oper ostettiin Tanskan mestarijoukkueeseen Aalborg BK:hon seitsemällä miljoonalla Tanskan kruunulla ja on tällä hetkellä kallein Aalborg BK:n ostama pelaaja. Ensimmäisellä vuodella Aalborg BK:ssa Oper valittiin "Vuoden taistelijaksi". Vuonna 2003 Oper siirtyi Aalborg BK:sta Venäjän FK Torpedo Moskovaan, jossa teki kahdeksan maalia 53 ottelussa. 
Vuonna 2005 hän siirtyi FK Torpedosta Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaan Roda J.C.:n ja teki ensimmäisellä kaudella 8 maalia. Oper oli joukkueen paras maalintekiä 11 maalilla kaudella 2006–2007 Eredivisien paras maalintekijä Afonso Alves) ja kun hänelle tarjottiin uutta sopimusta hän kieltäytyi ja teki viimeisen kierroksen ottelussa kaksi maalia. Pari viikkoa myöhemmin hänelle tarjottiin uutta sopimusta, mikä kestää vuoden 2009 kevääseen. Oper suostui sopimukseen ja tämän hetkisen sopimuksen mukaan hän on Alankomaissa vähintään vuoden 2009 kevääseen asti. Yhteensä hän on pelannut neljän maan pääsarjoissa 280 ottelua ja tehnyt 86 maalia.
Oper:n sopimus Rodan kanssa loppui kesällä 2009 ja Operista tuli vapaa pelaaja. Hän siirtyi myöhemmin kiinalaiseen Shanghai Shenhuaan. Oper pelasi Kiinassa vain kuusi ottelua ilman maalimerkintöjä ja siirtyi sen jälkeen tammikuussa 2010 takaisin Hollantiin Den Haagin joukkueeseen. Haagissa pelatun 12 ottelun jälkeen Oper siirtyi syyskuussa vapaana pelaajana Kyprokselle Larnakaan, jossa pelasi kauden loppuun. Tammikuussa 2012 Oper teki vielä sopimuksen Nea Salamiksen joukkueeseen, jossa päätti uransa. 
Oper aloitti Viron maajoukkueessa 17–vuotiaana ja on Viron maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä 38 maaottelumaalillaan. Maaotteluita hän on pelasi urallaan 134, mikä riittää vastaavassa tilastossa kolmanteen sijaan.
Indrek Zelinski

Indrek Zelinski (s. 13. marraskuuta 1974 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen 184 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka edusti urallaan useita seuroja Virossa, Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa. Zelinskin pelipaikka on hyökkääjä.
Zelinski aloitti uransa kotikaupungissaan Pärnu JK:n riveissä. Ennen ulkomaille siirtymistään hän edusti myös JK Tervis Pärnua ja FC Floraa, kunnes siirtyi Suomeen FC Lahden joukkueeseen. Lahdesta Zelinski muutti Tanskaan, Aalborg BK:hon. Kauden 2003 hän pelasi Ruotsissa Landskronan riveissä ja seuraavaksi kaudeksi hän palasi Tanskaan, tällä kertaa BK Fremiin. Kööpenhaminalaisseurassa vietetty kausi jäi hänen toistaiseksi viimeisekseen ulkomailla, ja hän palasi kotimaahansa FC Levadia Tallinnaan.
Kahdesti Viron mestaruuden voittanut Zelinski on pelannut Viron maajoukkueessa 103 ottelua. Maaottelumaaleja hän on tehnyt 27, mikä riittää maajoukkueen maalintekijätilastossa toiseen sijaan.
Joel Lindpere

Joel Lindpere (s. 5. lokakuuta 1981) on virolainen jalkapalloilija, joka on pelannut kotimaansa lisäksi Bulgariassa, Norjassa, Yhdysvalloissa ja Tšekissä. 178 senttimetriä pitkän Lindperen pelipaikka oli keskikentällä, yleensä hyökkäävässä roolissa.
Lindpere edusti kotimaassaan pitkään FC Floraa sekä muun muassa Nőmme Kaljua, Lelleää ja FC Valgaa. Bulgariassa hän edusti TsSKA Sofiaa, Norjassa Tromssaa, Yhdysvalloissa New York Red Bullsia ja Chicago Firea sekä Tšekissä Banik Ostravaa.
Lindpere pelasi vuonna 1999 alkaneella maajoukkueurallaan Viron maajoukkueessa 107 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Konstantin Nahk

Konstantin Nahk (aik. "Konstantin Kolbassenko", s. 10. helmikuuta 1975 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Kolme kertaa Viron mestaruuden voittanut Nahk pelasi uransa aikana kotimaassaan KSK Vigri Tallinnassa, FC Tevalte Tallinnassa, Tallinna Sadam JK:ssa ja JK Viljandi Tulevikissa FC Levadia Tallinnan lisäksi. Jokaisessa seurassaan hän pelasi Viron pääsarjassa. Lisäksi Nahk on edustanut kahta seuraa ulkomailla, Torpedo-MAZ Minskiä Valko-Venäjällä ja FC Jokereita Suomessa. Suomessa pelatessaan hän oli Veikkausliigan alkukauden sensaatiomaisin pelaaja, ja hän muun muassa johti maalipörssiä. Tahti kuitenkin hiljeni loppukautta kohti mennessä, ja Nahk poistui takaisin Viroon.
Marek Lemsalu

Marek Lemsalu (s. 24. marraskuuta 1972 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, jonka vuonna 2008 päättyneen peliuran viimeinen seura oli Viron pääsarjassa Meistriliigassa pelaava FC Levadia Tallinn. Lemsalun pelipaikka on puolustaja.
Seurajoukkueuransa aikana Lemsalu edusti FC Levadia Tallinnan lisäksi JK Viljandi Tulevikia ja FC Floraa kotimaassaan, Mainzia Saksassa ja Strømsgodsetia sekä Bryneä Norjassa.
Maajoukkueurallaan Lemsalu pelasi 86 ottelua Viron maajoukkueessa ja teki kolme maalia. Maajoukkueuraa kesti vuodesta 1991 vuoteen 2007 asti.
Martin Reim

Martin Reim (s. 14. toukokuuta 1971 Tartto, Viron SNT) on virolainen 168 senttimetriä pitkä jalkapalloilija.
Reim edusti maansa pääsarjassa Meistriliigassa pelaavaa FC Floraa vuodesta 1992 lähtien, tosin ei aivan tauotta, sillä vuosina 1999–2000 hän edusti Kotkan TP:tä ja 1990-luvun puolivälissä FC Lelleä. Ennen siirtoaan Floraan hän ehti edustaa kolmea muuta pääkaupungin joukkuetta, Lõvid Tallinnaa (Tallinna Lõvid), Sport Tallinnaa (Tallinna Sport) ja Norma Tallinnaa (FC Norma). Kaudella 1990 Reim kävi ensimmäisen kerran pelaamassa Suomessa Jämsänkosken Ilveksessä. 
Viron maajoukkueessa Reim on pelannut 157 ottelua, ja hän on eniten maaotteluita Viron paidassa pelannut jalkapalloilija. Maaottelumaaleja Reim on tehnyt 14.
Itsenäisyyden aukio (Kiova)

Maidan Nezaležnosti (, ”Itsenäisyyden aukio”, puhekielessä Maidan) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan keskusaukio. Kaupungin pääkatu H’reštšatyk kulkee aukion kautta koillisesta lounaaseen.
Aukion ensimmäinen nimi 1800-luvun puolivälissä oli H’reštšatykin aukio, sittemmin vuodesta 1871 Duumanaukio, neuvostovallankumouksen jälkeen maaliskuusta 1919 Neuvostoaukio, vuodesta 1935 Kalinininaukio, vuodesta 1977 Vallankumousaukio ja Ukrainan itsenäistyttyä Neuvostoliitosta 1991 Itsenäisyyden aukio. Se kunnostettiin itsenäistymisen kymmenvuotispäiväksi 2001.
Maidan Nezaležnosti on myös Itsenäisyyden aukion alle osuvan Kiovan metron aseman nimi.
Vuosien 2004–2005 tapahtumat.
Maidanilta alkoivat syksyllä 2004 opiskelijoiden joukkomielenosoitukset Ukrainan presidentinvaalin toisen kierroksen tulosta vastaan, jota epäiltiin väärennetyksi. Täällä syntyneestä vaatimuksesta presidentinvaalin toinen kierros uusittiin 26. joulukuuta 2004, ja vaalin voitti Viktor Janukovytšin sijasta Viktor Juštšenko. Mielenosoituksissa ja konserteissa syntynyttä yhteishenkeä, oranssia koalitiota, kutsutaan Maidanin hengeksi. Tähän ovat yleensä vedonneet Julija Tymošenkon kannattajat, jotka ovat epäilleet, että Juštšenko tekee kompromisseja Alueiden puolueen kanssa.
Maidanilla oli marraskuun lopulta 2004 tammikuulle 2005, presidentin virkaanastumiseen saakka, tavaratalo Ukrainalle H’reštšatykia pitkin ulottunut aidattu ja kulkuluvitettu telttaleiri, missä myös toisista Ukrainan kaupungeista tulleet opiskelijat kaupunkiensa tunnuksin jatkoivat ympärivuorokautista mielenosoitusta kaminoiden lämmössä iskulauseenaan "Vapaus ei nuku".
Jonkin verran järjestettiin myös sinivalkoisia vastamielenosoituksia, mutta ne eivät juuri tavoittaneet video- ja televisiokameroita.
Vuosien 2013–2014 mielenosoitukset.
Kun presidentti Janukovytš päätti syksyllä 2013 hylätä EU:n vapaakauppa- ja assosiaatiosopimuksen, se johti Ukrainan itsenäisyydenajan suurimpiin mielenilmauksiin ja väkivaltaisuuksiin, joissa kuoli kymmeniä ihmisiä. Itsenäisyyden aukio on Kiovan keskeisimpiä mielenosoituspaikkoja.
Hovinmaa

Hovinmaa eli Kravtsovo () on maaseututaajama Tienhaaran eli Seleznjovon maalaiskunnassa Leningradin alueen Viipurin piirissä, Riihimäen–Pietarin rautatien varrella 12 km Viipurista länteen. Asukasluku on 236 (2008).
Hovinmaan taajama Suomessa.
Ennen sotia Suomeen kuuluessaan Hovinmaa oli teollisuustaajama ja rautatieasema Viipurin läänin Vahvialan kunnan itäosassa. Hovinmaan taajama muodostui Hovinmaan ja Rakkolanjoen kylistä. 
Yhteydet Viipuriin olivat hyvät: Rataosa Viipuri–Simola oli vilkkaasti liikennöity 1930-luvulla, paikallisjuna kulki kerran tunnissa molempiin suuntiin. 
Hovinmaalla toimivat Rakkolanjoen kaakelitehdas, Hovinmaan paperitehdas ja Oitin tiilitehdas. Hovinmaan paperitehdas oli perustettu 1873 ja sen omisti Ab Hovinmaa Pappersbruk (per. 1888). Tehtaan vuosituotanto oli noin 3 000 tonnia ja vuonna 1932 siellä oli 110 työntekijää. Hovinmaan arvokas vanha tehdasalue tuhoutui sodissa. Rakkolanjoen kaakelitehdas oli perustettu 1877 ja se siirtyi Karjalan Puuteollisuus Oy:n haltuun vuonna 1932. Rakkolanjoen kaakelitehdas oli toiminnassa myös jatkosodan aikana ja sen toiminta päättyi lopullisesti kesällä 1944. Oitin tiilitehtaalle valmistui uusi tuotantolaitos vuonna 1942 ja se oli tuolloin Euroopan suurin ja nykyaikaisin.
Elokuva-Aitta

Elokuva-Aitta oli vuosina 1932–1968 ilmestynyt, elokuviin keskittynyt aikakauslehti. Se oli aikoinaan Suomen suurin elokuvajulkaisu, vuonna 1952 sen levikki oli 30 500. Päätoimittajana toimi muun muassa "Seura"-lehden perustanut Ensio Rislakki.
Vuonna 1966 päätoimittajana oli Kirsti Jaantila ja lehteä kustansi Lehtiaitta Oy, jonka toimitus sijaitsi osoitteessa Fredrikinkatu 48, Helsinki. Lehti ilmestyi joka toinen viikko eli 24 numeroa vuodessa. Lehteä painettiin Kustannusosakeyhtiö Otavan syväpainossa Helsingissä. Irtonumeron hinta oli 1,20 mk ja vuosikerran 21 mk.
Historia.
"Elokuva-Aitta"-lehden juuret ulottuivat "filmitaiteelliseen" "Filmiaitta"-aikakauslehteen, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1921. Sen ruotsinkielinen rinnakkaispainos "Filmrevyn" ilmestyi vuosina 1921–1927. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Ragnar Öller. Lehden ilmestymistiheys vaihteli, mutta se tuli ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa. Vuonna 1927 Suomi-Filmi perusti "Filmiaitalle" kilpailevan elokuvalehden "Elokuva", joka taistelisi sen "trustia" vastaan, ja lehtien välinen nokitus jatkuikin vuoteen 1928 asti. Vuosien 1931–1932 taloudellinen lama ajoi lehdet yhteen, ja ne yhdistyivät vuonna 1932 "Elokuva-Aitaksi".
Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä "Elokuva-Aitta" oli vuonna 1933 sijalla 38, vuonna 1943 sijalla 14, vuonna 1953 sijalla 27 ja vuonna 1963 sijalla 55.