Robert Menasse

Robert Menasse (s. 21. kesäkuuta 1954 Wien, Itävalta) on itävaltalainen kirjailija.
Elämäkerta.
Menasse opiskeli germanistiikkaa, filosofiaa ja yhteiskuntatieteitä Wienissä, Salzburgissa ja Messinassa. Hänen väitöskirjansa "Der Typus des Außenseiters im Literaturbetrieb. Am Beispiel Hermann Schürrer" ('Outsider kirjallisuudessa') valmistui 1980. Menasse oli 1981–1988 lehtorina ja vierailevana dosenttina São Paulon yliopiston Kirjallisuusteorian tutkimuslaitoksessa. Hän on sen jälkeen työskennellyt vapaana kirjoittajana ja kääntäjänä. Hän on kääntänyt portugalinkielisiä romaaneja saksaksi.
Menassen esikoisromaani "Sinnliche Gewissheit" (1988) on puolittain omaelämäkerrallinen kertomus itävaltalaisesta, joka asuu maanpakolaisena Brasiliassa. Kirjallisuuslehti "Literatur und Kritik" julkaisi Menassen ensimmäisen runon ("Kopfwehmut") vuonna 1989. Hänen myöhempiä romaanejaan ovat "Selige Zeiten, brüchige Welt" (1991), "Schubumkehr" (1995) ja "Die Vertreibung aus der Hölle" (2001).
Menassen kieli on ajoittain leikkisää, ajoittain taas hienovaraisen sarkastista. Romaanien toistuvia teemoja ovat yksinäisyys ja vieraantuminen ihmissuhteissa ja henkilöhahmojen elinolosuhteiden vuoksi. Menasse arvostelee usein työssään sitä mitä hän pitää esiintyvän laajasti piilevänä antisemitisminä nykypäivän saksankielisessä maailmassa.
Menasse on kirjoittanut Itävaltaa käsitteleviä esseitä, etenkin itävaltalaisesta identiteetistä ja historiasta, kuten kriittisen esseekokoelman "Land ohne Eigenschaften" (1993). Myöhemmin hän on kirjoittanut Euroopan sekä Euroopan unionin tulevaisuudesta ja arvostellut nationalistisia suuntauksia, etenkin Saksassa, mutta muuallakin, sekä Euroopan yhdentymistä vastustavia liikkeitä, jotka hän tulkitsee reaktioiksi vuosien 2007–2008 talouskriisiin ja sen jälkiseurauksiin ("Der europäische Landbote", 2012).
Teoksessa "Die Haupstadt" Menasse käsittelee Euroopan unionia kriittisesti ja satiirisesti mutta lämmöllä. Saksalainen kriitikko huomauttaa, että se tuo tahtomatta mieleen Menassen maanmiehen Robert Musilin teoksen "Der Mann ohne Eigenschaften" juonen, jossa suunnitellaan keisari Frans Joosefin valtaistuimellenousun 70-vuotisjuhlallisuuksia. Teoksesta on suunnitteilla käännöksiä parillekymmenelle kielelle, ja englanniksi sen on määrä ilmestyä keväällä 2019.
Vuodesta 2011 kuratoinut Sri Lankassa erästä kirjailijaa One World Foundationin residenssikirjailijaohjelmassa.
Menassea on sanottu saksankielisen kirjallisuuden Rembrandtiksi. Hänen kirjojaan on käännetty ainakin 20 kielelle.
Palattuaan Brasiliasta Eurooppaan Menasse asui Berliinissä ja Amsterdamissa. 
Nykyisin (2018) Menasse asuu Wienissä ja hänellä on talo Waldviertelissä Ala-Itävallassa. Hän asui neljä vuotta Brysselissä kirjoittaessaan teosta "Die Haupstadt".. Hänen isänsä on juutalaistaustainen jalkapalloilija Hans Menasse. Hänen sisarensa on toimittaja, kirjailija Eva Menasse. Hän on naimisissa Elisabeth Menasse-Wiesbauerin kanssa.
Siteerauskysymys.
"Welt am Sonntagissa" kerrottiin joulukuussa 2018, että Menasse on keksinyt lainauksia, jotka hän on pannut Walter Hallsteinin (1901–1982) nimiin, tukeakseen argumenttiaan kansallisvaltioiden kumoamiseksi. Menasse oli vuodesta 2013 alkaen käyttänyt näitä sitaateiksi sanomiaan monissa artikkeleissaan, esseissään ja puheissaan, ja niitä oli siteerattu parlamenttiväittelyissä ja muiden kirjailijoiden julkaisuissa. Menasse sanoi puolustuksekseen, että lauseet heijastelivat Hallsteinin tarkoitusta ja sitä, että Hallsteinilla "ei olisi mitään vastaansanomista" siihen, että Menasse tällä tavoin vetosi häneen arvovaltaansa. Historioitsija Heinrich August Winkler kuitenkin kiisti Menassen tulkinnan Hallsteinin asiasta esittämistä lausonnoista.
Palkinnot ja tunnustukset.
Itävallan valtionpalkinnon (1998) palkintorahoilla Menasse perusti "Jean Améry – Preis für Europäische Essayistik", jonka ovat saaneet Lothar Baier (1982), Barbara Sichtermann (1985), Mathias Greffrath (1988), Reinhard Merkel (1991), Franz Schuh (2000), Doron Rabinovici (2002), Michael Jeismann (2004), Drago Jančar (2007), Imre Kertész (2009), Dubravka Ugrešić (2012), Adam Zagajewski