tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Wang Huning

Wang Huning (, s. 1955 Shanghai) on kiinalainen poliitikko, politiikan teoreetikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Wang syntyi vuonna 1955 Shanghaissa ja liittyi puolueen jäseneksi 1984. Wang on puolueen 19. keskushallituksen pysyvän politbyroon jäsen (Kiinan korkein poliittinen elin). Tällä hetkellä Wang johtaa keskushallituksen sihteeristöä, henkisen sivilisaation rakentamisen keskuskomissiota sekä puolueen politiikan tutkimuksen keskusta.
Ura.
Wangilla on alempi korkeakoulututkinto ranskan kielestä sekä ylempi korkeakoulututkinto oikeustieteestä. Wang on myös opiskellut Yhdysvalloissa Iowan yliopistossa sekä ollut tutkijavaihdossa Berkeleyn yliopistossa. 
Wang työskenteli pitkään arvostetussa Fudanin yliopistossa Shanghaissa oikeustieteen tutkijana, ja valittiin 30-vuotiaana yliopiston professoriksi. Hän toimi myös puoluepolitiikan parissa. Wangin poliittinen ura sai vauhtia vuonna 1995, jolloin Wang siirtyi Pekingiin tutkimusryhmän johtajaksi puolueen politiikan tutkimuksen keskukseen. Pääkaupungissa Wangin ura eteni vauhdilla. Vuonna 2002 Wang nostettiin puolueen 16. keskuskomitean jäseneksi ja politiikan tutkimuksen keskuksen johtoon. Tänä aikana Wangista muodostui puolueen johtava poliittinen ajattelija ja teoreetikko. Wang on vaikuttanut keskeisesti puolueen virallisen ideologiaan muotoiluun. Wangin käsialaa ovat sekä Xi Jinpingin uuden aikakauden sosialismi, Hu Jintaon tieteellisen kehityksen konsepti sekä Jiang Zeminin kolme edustusta. Wang nousi puolueen politbyrooseen vuonna 2012 ja myöhemmin vuonna 2017 Wang valittiin vallan huipulle politbyroon pysyvään komiteaan. 
Wangia pidetään taitavana, muutoskykyisenä poliitikkona. Wang on nykyisen, Xi Jinpingin johtaman hallituksen lisäksi toiminut myös Hu Jintaon ja Jiang Zeminin hallituksissa. Hänellä sanotaan olevan läheiset suhteet kaikkiin elossa oleviin johtajiin.
Norjan kansanäänestys Euroopan unionin jäsenyydestä 1994

Norjan EU-kansanäänestys oli 27. ja 28. marraskuuta 1994 Norjassa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Norjan liittymisestä Euroopan unioniin.
Pitkän kiihkeän keskustelun jälkeen "ei"-äänet voittivat 52,2 prosentilla äänestyksen äänestysprosentin ollessa 88,6 prosenttia. Jäsenyys Euroopan yhteisössä oli aiemmin hylätty vuonna 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä ja Ranskan vetoon vuonna 1962.
Kampanja.
"Ei" -kampanjaa johti Keskustapuolueen johtaja Anne Enger Lahnstein. "Ei" -kampanjan pääteemat olivat itsemääräämisoikeuden menettäminen, jos Norja liittyisi unioniin, sekä Norjan ja EU:n väliset talouden rakenteelliset erot, koska Norjan talous perustuu voimakkaasti luonnonvarojen hyödyntämiseen (erityisesti öljyn ja kalan), toisin kuin pitkälle teollistuneen EU:n talous. 
Pääministeri Gro Harlem Brundtland johti "Kyllä" -kampanjaa. Hänen puolueensa, työväenpuolue, oli jakautunut kysymyksessä Norjan jäsenyydestä unionissa. Hän kieltäytyi eroamasta, jos kansanäänestys ei johtaisi "kyllä" -tulokseen sillä perusteella, että työväenpuolueessa olisi voinut syntyä vakavampia erimielisyyksiä. "Kyllä" -puolen tärkeimmät perustelut olivat, että Norja on osa Eurooppaa ja näin ollen sen rooli Euroopan unionissa on tärkeää ja että Norjan talous hyötyisi jäsenyydestä.
Ruotsin Vuoden museo -palkinto

Ruotsin Vuoden museo -palkinto () on Ruotsin museoliiton (Riksförbundet Sveriges museer) ja Ruotsin ICOM:n jakama museoalan palkinto.
Vuoden museo -palkinnon voittajat.
– "Palkintoa ei jaettu vuosina 2006–2008" –
Santa María de Laran kirkko

Santa María de Laran kirkko on viimeisiä säilyneitä visigoottien rakentamia kirkkoja Iberian niemimaalla. Se sijaitsee lähellä Quintanilla de las Viňasin kylää, lähellä Burgosin kaupunkia. Se on rakennettu arvioiden mukaan 600–900 luvuilla jaa. Espanjan kansallisen monumentin arvon se sai 25. marraskuuta 1929. Kirkkoa pidetään merkittävänä paitsi ikänsä vuoksi, mutta myös siksi, että siellä uskotaan olevan Espanjan vanhin Kristusta esittävä kuva.
Historiaa.
Santa Marían aluetta hallitsivat aluksi roomalaiset, jotka rakensivat sinne huviloitaan. Visigootit saapuivat alueelle kansainvaellusten myötä ja ryhtyivät rakentamaan kirkkoaan. Maurit valtasivat Iberian niemimaan vuonna 711. Tuolloin alue autioitui asukkaiden muutettua pohjoisemmaksi.
Reconquistan myötä alue vallattiin takaisin 900-luvulla ja tuolloin huomattiin, että alueen rakennukset olivat hylättyinä raunioituneet. Santa María de Laran kirkko päätettiin rakentaa uudelleen. Burgosin museosta löytyy hautakivi, jonka perusteella on päätelty jälleenrakentamisen tapahtuneen vuonna 902. Vuodelta 967 peräisin oleva kirje kertoo, että kirkko ja läheinen luostari ovat saaneet rahalahjoituksen.
Vuonna 1038 kirkko lahjoitettiin läheiselle San Pedro de Arlanzan luostarille. Tämän jälkeen se jäi vähitellen pois käytöstä ja se alkoi raunioitua.
Paikallinen seurakuntapappi Don Bonifacio Zamora tajusi vuonna 1921, että hänen kävelyretkellään pensaistosta löytämänsä kasvuston peittämä rakennelma olikin itse asiassa ikivanha kirkko. Tuolloin sitä käytettiin karja-aitauksena. Hän yritti kertoa löydöstään asiantuntijoille, mutta kesti aina vuoteen 1927 asti, että rakennusta tultiin tutkimaan.
Visaginasin ydinvoimala

Visaginasin ydinvoimala on Ignalinan voimalan sulkemisen jälkeen laadittu suunnitelma ydinvoimalan rakentamiseksi Liettuaan. Liettuan tavoitteena oli rakentaa uusi ydinvoimala vuoteen 2018 mennessä. Projekti kuitenkin lopetettiin vuonna 2016.
Uusi ydinvoimala oli suunniteltu sijoitettavaksi aivan Ignalinan vanhan voimalan viereen, sen itäpuolelle. Näin olisi voitu hyödyntää esimerkiksi jo rakennettua sähkönsiirtoverkkoa ja muita olemassa olevia perusrakenteita. Hankkeen huhtikuussa 2009 hyväksytty ympäristövaikutusten arvioinnin teki osaksi suomalainen Pöyry-konserni.
Kesällä 2012 Liettuan parlamentti hyväksyi alustavasti uudemman suunnitelman 1 350 megawatin ydinvoimalasta. Voimalan reaktori haluttiin tilata japanilaiselta Hitachilta, joka olisi tullut 20 prosentin osuudella myös sijoittajaosakkaaksi tähän noin viisi miljardia euroa maksavaan uuteen ydinvoimalaan. Liettuan valtiolle olisi tullut 38 prosentin osuus, Viro oli kiinnostunut 22 prosentin osuudesta ja Latvia 20 prosentin osuudesta.
Brown, Boveri &amp; Cie.

Brown, Boveri &amp; Cie. (BBC) oli sveitsiläinen sähköalan yritys, joka valmisti muun muassa sähkömoottoreita, turbiineja ja sähköveturien sähköisiä osia. Sen perustivat Badeniin Sveitsissä vuonna 1891 Charles Brown ja Walter Boveri, jotka työskentelivät aikaisemmin Maschinenfabrik Oerlikonissa pääsähköinsinöörinä ja kokoonpano-osaston johtajana.
Brown Boverin ensimmäinen tilaus oli Badenin kaupungin sähkölaitoksen rakentaminen. BBC teki useita perustavanlaatuisia sähköalan keksintöjä, kuten kolmivaihevirran käyttöön ottamisen rakentamalla Frankfurtiin Euroopan ensimmäisen vaihtovirtaa tuottavan lämpövoimalaitoksen. Vuonna 1910 BBC oli Sveitsin suurin koneenrakennusalan yritys. BBC perusti ympäri Eurooppaa tytäryhtiöitä, joista osa oli liikevaihdoltaan suurempia kuin sveitsiläinen emoyritys. Eräät näistä käyttivät keskitysleirivankeja orjatyövoimana kansallissosialistisen Saksan hallitsemilla alueilla toisen maailmansodan aikana.
Vuonna 1939 BBC valmisti ensimmäisen teollista mittakaavaa olevan 4 MW tehoisen kaasuturbiinikäyttöisen sähkövoimalaitoksen Neuchâteliin Sveitsiin.
Vuonna 1988 BBC fuusioitui ruotsalaisen ASEAn kanssa muodostaen Asea Brown Boverin (ABB).
Sähkötarkastus

Sähkötarkastus on kiinteistöjen sähkölaitteiston määräaikaistarkastus, joka tulee tehdä yleensä 10 vuoden välein, jos sähkölaitteisto on luokiteltu. Määräaikaistarkastusvelvollisuus ei koske asuntoja. Sähkölaitteisto on yleensä luokiteltu, jos liittymän ylivirtasuojan nimellisvirta on suurempi kuin 35 A. Poikkeuksena ovat kahden asunnon asuinrakennukset, jotka eivät ole luokiteltuja suojalaitteen nimellisvirrasta riippumatta. Kerrostalon ja rivitalon sähkölaitteistot ovat luokiteltuja, mutta määräaikaistarkastusvelvollisuus niissä koskee vain asuinrakennusten liiketiloja ja vastaavia, joiden ylivirtasuojat ovat suuremmat kuin 35 A. 
Monissa teollisuushalleissa on sähkölaitteiston määräaikaistarkastus teettämättä, eivätkä niiden haltijat usein ole velvollisuudestaan tietoisia. Vapaaehtoisen tarkastuksen voi tilata luokittelemattomaankin sähkölaitteistoon. Tarkastuksia tekevät valtuutetut sähkötarkastajat ja tarkastuslaitokset. Luettelo tarkastajista on Tukesin nettisivuilla kohdassa sähkö .. tarkastustoiminta.
Alpo Silander

Alf (Alpo) Silander (14. huhtikuuta 1878 Hamina – 12. marraskuuta 1944 Tampere) oli suomalainen oppikoulun opettaja joka tutki Suomen lehdistöhistoriaa ja painovapausolojen kehitystä.
Silanderin vanhemmay olivat muurarimestari Abel Silander ja Hedvig Lovisa Blomqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan reaalilyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900. 
Silander toimi suomen kielen ja historian opettajana Säkkijärven yhteiskoulussa ja koulun johtajana 1909–1920. Hän oli sitten opettajana Rauman yhteislyseossa 1920–1924 ja Tampereen yhteiskoulussa 1924–1944. Silander oli Säkkijärven kunnanvaltuuston jäsen 1916–1920 ja puheenjohtaja 1916–1918. Tampereella hän oli Tampereen historiallisen seuran ja kasvatusopillisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja sihteerinä. Silander julkaisi koti- ja ulkomaista lehtihistoriaa ja paino-oloja sekä suomalaista kirjallisuutta koskevia tutkimuksia ja kirjoituksia.
Alpo Silander oli naimisissa vuodesta 1911 Ellen Matilda Maria Sormusen kanssa.
Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe

Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe (RNSTP) on São Tomén ja Príncipen kansallinen radioyhtiö.
Yleisradiotoiminta São Tomélla ja Príncipella alkoi vuonna 1949. Keski- ja lyhytaalloilla tapahtuneista lähetyksista huolehti paikallinen Radio-Clube de São Tomé e Príncipe. 1970-luvun alussa toiminta siirtyi Portugalin kansallisen radioyhtiön vastuulle ja asema sai nimen Emissor Regional de São Tomé e Príncipe. Vuonna 1972 sillä oli viiden kilowatin keskiaaltolähetin ja yhden kilowatin lyhytaaltolähetin.
Maan itsenäistyttyä vuonna 1975 perustettiin Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe. Sen ULA- ja keskiaalloilla tapahtuvat lähetykset kattavat yli 80 prosenttia maan pinta-alasta. Lyhytaaltolähetykset loppuivat vuonna 1988. Televisiotoiminnasta huolehtii Portugalin tuella vuonna 1992 perustettu Televisão Santomense (TVS). Maassa toimii myös useita yksityisia radioasemia. Lisäksi välitetään Rádio e Televisão de Portugalin, Radio France Internationalen ja Voice of American lähetyksiä.
Älä kokeile tätä kotona

Älä kokeile tätä kotona () on norjalainen komedia-tositelevisiosarja. Norjan yleisradioyhtiö NRK:n tekemän sarjan ensimmäinen jakso näytettiin 6. tammikuuta 2011, ja siitä on tehty yhteensä kuusi tuotantokautta. Sarjan juontajat rikkovat erilaisia arjen kieltoja ja varoituksia ja ottavat selvää niiden taustalla olevista vaaroista. Sarjaa on Suomessa esittänyt Yle TV2.
Sarjan ensimmäisinä juontajina toimivat Per Olav Alvestad (kaudet 1–3) ja Rune Nilsson (kaudet 1–4), joita ovat seuranneet Torfinn Borkhus (kaudet 4–6) ja viimeisimpänä Marte Hedenstad (kaudet 5–6). Juontajien lisäksi myös räjähdeasiantuntija Roar ja kultakala Sveinung ovat esiintyneet sarjassa lukuisia kertoja.
Jokaisen kauden alussa juontajat saavat käyttöönsä omakotitalon, jossa ohjelma kuvataan. Vuosien aikana sarjassa on muun muassa ammuttu ilotulitteita sisätiloissa, täytetty kokonainen huone vedellä, räjäytetty asuntovaunu ja valmistettu olutta lämminvesivaraajassa. Tapaturmien ja onnettomuuksien varalta kuvauksissa on aina paikalla terveydenhuollon ja palokunnan edustajia. Jokainen kausi päättyy talon täydelliseen tuhoon viimeisessä jaksossa.
Jo ensimmäisen kauden aikana sarja sai kritiikkiä norjalaisilta turvallisuusviranomaisilta, joiden mukaan sarja yllytti esimerkiksi kotitekoisten pommien valmistamiseen ja räjähteiden huolimattomaan käsittelyyn. Jokaisessa jaksossa toistetuista moninaisista varoituksista huolimatta eräät psykologit olivat myös sitä mieltä, etteivät kaikki lapset välttämättä kykene ymmärtämään kaikkia sarjassa tehtyihin kokeisiin liittyviä vaaroja. Kritiikistä huolimatta sarja sai hyvän vastaanoton yleisöltä, ja ensimmäisen kauden jaksoja seurasi keskimäärin 672 000 katsojaa.
Sarjasta on tehty omia versioita Kanadassa, Saksassa, Tanskassa, Ruotsissa, Alankomaissa ja Puolassa.
Nguyễn Phú Trọng

Nguyễn Phú Trọng (14. huhtikuuta 1944 – 19. heinäkuuta 2024) oli vietnamilainen poliitikko. Hän toimi maata johtavan kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 2011 alkaen, ja Vietnamin presidenttinä vuosina 2018–2021. Hän oli myös kommunistipuolueen politbyroon puheenjohtaja.
Nuoruus ja nousu puolueessa.
Trọng syntyi 1944 talonpoikaisperheeseen Hanoin esikaupunkialueella. Hän opiskeli Vietnamissa kirjallisuutta ja sosialismin teoriaa, ja Neuvostoliitossa hän suoritti tohtorintutkinnon.
Trọng liittyi 1968 kommunistiseen puolueseen ja työskenteli kommunistisen lehden toimittajana. Hänestä tuli myöhemmin lehden päätoimittaja.
Trọngista tuli 1994 puolueen keskuskomitean jäsen. Hän toimi helmikuusta 1998 tammikuulle 2000 puolueen ideologisen, kulttuurisen, tieteellisen ja opetuksellisen työn johdossa, ja maaliskuusta 1998 elokuulle 2006 hän oli teoreettisen keskusvaltuuston varajohtajana ja johtajana, mikä tarkoitti, että hän johti puolueen teoriatyötä. Trọng toimi 2006–2011 kansalliskokouksen puhemiehenä.
Vietnamin johtaja.
Trọngista tuli 2011 Vietnamin tosiasiallinen johtaja, kun hänet valittiin kommunistisen puolueen pääsihteeriksi. Hän toimi tehtävässä kolmen kauden ajan. Kolmannelle kaudelleen hänet valittiin 2021, kun kahden kauden raja poistettiin. Trọng oli pääsihteeriytensä lisäksi presidentti 2018–2021.
Trọng pyrki puoluejohtajana kitkemään korruptiota. Hän käynnistikin Vietnamin historian suurimmat korruption vastaiset toimet, ja vuoden 2016 jälkeen yli 139 000 puolueen jäsentä sai rangaistuksia korruptiosta. Toimia on kuvattu jopa niin koviksi, että sillä on ollut vaikutusta maan talouteen. Monet virkamiehet ovat pelänneet mahdollisia syytöksiä ja ovat siksi jättäneet allekirjoittamatta sopimuksia.
Trọng sanoi haluavansa kehittää Vietnamista modernin teollisuusvaltion. Hän oli ensimmäinen Vietnamin puoluejohtaja, joka vieraili Yhdysvalloissa. Tämä tapahtui Barack Obaman vieraana vuonna 2015. Hän toteutti niin sanottua ”bambudiplomatiaa” eikä halunnut ottaa puolta Yhdysvaltain ja Kiinan välisessä kilpailussa.
Trọng heikensi valtakaudellaan ihmisoikeuksien ja sananvapauksien tilaa ja rajoitti erilaisilla laeilla lehdistöä ja internetiin pääsyä. Monia toisinajattelijoita, aktivisteja ja bloggaajia vangittiin tai karkotettiin.
Trọngin heikkenevän terveyden tilaa spekuloitiin vuoden 2024 aikana, ja hän oli poissa myös monista merkittävistä tapaamisista. Vietnamin hallinto ilmoitti 18. heinäkuuta Trọngin jäävän sivuun johtotehtävistä ja presidentti Tô Lâmin toimivan hänen sijaisenaan. Seuraavana päivänä Trọng kuoli sairaalassa ”korkeaan ikään ja vakavaan sairauteen”.
Siipyyn kirkonkylä

Siipyyn kirkonkylä () on kirkonkylä, aiempi kuntakeskus ja entinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta se oli Siipyyn kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylä sijaitsee samannimisen Siipyyn () rekisterikylän alueella. Vuoden 1960 väestönlaskennassa 2,5 neliökilometrin suuruisessa taajamassa oli 213 asukasta, joista 93,4 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa Siipyyn kirkonkylä ei enää ollut taajama.
Siipyyn kirkonkylän halki kulkee yhdystie 6600, jota pitkin pääsee etelään Merikarvian Kasalaan ja pohjoiseen Skaftungiin. Itään Metsälään ja Kallträskiin vie yhdystie 6601. Kirkonkylän ydinalue ei sijaitse aivan Selkämeren rannalla, mutta sen länsipuolella oleva Kiili () on meren rannalla. Siipyy ja Kiilin kalasatama ovat valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Kiilissä on myös kotiseutumuseo.
Kirkonkylässä sijaitsee Siipyyn kirkko. Se on valmistunut vuonna 1972, joka oli Siipyyn viimeinen vuosi itsenäisenä kuntana ennen liittämistä Kristiinankaupunkiin.
Festival vodoun

Festival vodoun (myös "Perinteiden päivä" tai "Fête du Vodoun", tunnetaan myös "Perinteisenä uskontojen päivänä") on vuosittain tammikuun 10. päivänä Beninissä järjestettävä festivaali, jossa juhlitaan traditionaalisen afrikkalaisen uskonnon kulttuuria ja perinnettä. 
Beninissä vodoun julistettiin virallisesti uskonnoksi vuonna 1996. Tammikuun 10. on virallinen vapaapäivä. Festivali on houkutellut osallistumaan sekä tuhansia sille omistautuneita, että matkailijota. Festivaalia vietetään koko maassa, mutta suurimmat tapahtumat järjestetään Ouidahissa ja Grand-Popossa. 
Festivaali yrittää rakentaa vodouniin liittyvän taiteen kautta neljän vuosisadan historiaa Afrikan, Karibian, Amerikkojen ja Euroopan välillä. Näiden eri kansojen välinen historia perustuu suurelta osin orjakauppaan, jossa Beninin alue oli orjien merkittävä kokoamispaikka 1700-luvulla. Vaikka orjien edellytettiin luopuvan kulttuuriperintönsä taiteellisista ilmaisuista, vodoun levisi Atlantin yli. Vodoun-rituaaleja järjestettiin muun muassa Brasiliassa ja Boliviassa, vaikka ne olivat kiellettyjä orjien kuoleman- tai vankeusrangaistuksen uhalla. Salassa toimitetut Vodoun-rituaalit integroitiin katolisiin rituaaleihin ja käsityksiin, jolloin niistä tuli hyväksyttäviä. Vodouniin liittyvät Capoeira Brasiliassa ja Santeria Kuubassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa.
Liikenneopettaja

Liikenneopettaja on yleensä autokoulun palveluksessa oleva henkilö, joka vastaa ajokorttia suorittavien kuljettajien ajo- ja teoriaopetuksesta. Liikenneopettajat voivat toimia myös erilaisissa liikennealan asiantuntijatehtävissä. Alalla voi suuntautua erilaisiin erikoistumisvaihtoehtoihin, kuten kaksipyöräisten, raskaan liikenteen tai ekologisen liikenteen koulutuksiin. 
Liikenneopettajan ammatti.
Koulutus.
Liikenneopettajan ammattipätevyysvaatimuksena on liikenneopettajan erikoisammattitutkinto, joka suoritetaan näyttötutkintona. Tutkinto on mahdollista suorittaa Jyväskylän liikenneopettajaopistossa tai Hämeenlinnan liikenneopetuskeskuksessa. Opintojen suorittaminen kestää keskimäärin 2,5-3 vuotta. 
Liikenneopettajan ammatissa toimimista varten on haettava Liikenne- ja viestintävirastolta liikenneopettajalupa. Luvan hakijan on oltava vähintään 23-vuotias, liikenneopettajan erikoisammattitutkinnon pakolliset osat suorittanut ja hänellä tulee olla opetettavan kulkuneuvon tai sitä ylemmän luokan ajo-oikeus vähintään kolmen vuoden ajalta. Hakija ei saa olla ajokiellossa, hänen on täytettävä yleisimpien ajokorttiluokkien terveysvaatimukset ja oltava henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan pätevä liikenneopettajaksi.
Työnkuva.
Autokouluissa työskentelevät liikenneopettajat toimivat opettajina käytännön ajoharjoituksissa, jotka yleensä suoritetaan lähialueen maanteillä. Lisäksi he vastaavat teoriatuntien suunnittelusta ja tuntien pitämisestä. Teoriatunneilla opetellaan liikennesääntöjä, liikenteen vuorovaikutusta sekä ajoneuvoihin liittyviä perusasioita. Opetuksen on tärkeää olla yksilöllistä, sillä oppilaiden lähtötaso koulutukseen vaihtelee. 
Liikenneopettajan eettiset ohjeet.
Autokoululiitto on julkaissut liikenneopettajille eettiset ohjeet, joiden keskiössä on liikenneopettajien oman vastuunsa ja roolinsa tunteminen. Liikenneopettajien tärkein tehtävä on liikenneturvallisuuden edistäminen, mikä korostuu erityisesti kuljettajaopetuksessa. Liikenneopettaja on vastuussa siitä, että jokainen ajokortin suorittaja saavuttaisi kuljettajaopetuksen tavoitteet mahdollisimman laajasti. Eettiset ohjeet myös korostavat liikenneopettajan ja asiakkaan välistä vuorovaikutussuhdetta ja keskinäistä luottamusta. 
Keskustelua.
Vuoden 2018 ajokorttiuudistus on aiheuttanut keskustelua liikenneopettajien keskuudessa. Ajokorttiuudistuksen myötä esimerkiksi mopo-opetuksesta poistuivat pakolliset ajotunnit, autokoulun kakkosvaihe jäi pois ja opetusluvalla opettamisesta tuli houkuttelevampaa. Liikenneopettajat ovat esittäneet huolensa erityisesti liikenneturvallisuudesta; tilastojen mukaan mopo-opetuksen ajotunnit sekä autokoulun kakkosvaihe olivat olleet olennaisia onnettomuuksien määrää vähentäviä tekijöitä. Opetusluvan haltijan opastuksessa ajokortin suorittavien määrän nousu puolestaan on laskenut autokoulussa käyvien ihmisten määrää ja sitä kautta vähentänyt liikenneopettajien työtä.
Sarah Records

Sarah Records oli Clare Waddin ja Matt Haynesin vuonna 1987 perustama brittiläinen levy-yhtiö, jonka kotipaikka oli Bristol. Lähinnä indie popia singlelevyillä julkaissut Sarah Records toimi vuoteen 1995 asti, jolloin yhtiö ajoi toimintansa alas julkaistuaan sata singleä. "NME"-lehti listasi Sarah Recordsin kaikkien aikojen toiseksi merkittävimmäksi indie-levy-yhtiöksi.
Sarah Recordsin toimintaan liittyi läheisesti itse tekemisen kulttuuri, johon kuuluivat esimerkiksi levyjen mukana toimitetut fanzinet ja flexilevyt. Yhtyeen julkaisemien levyjen painokset olivat usein pieniä ja ne maksoivat vähän.
John Rutter

John Milford Rutter (s. 24. syyskuuta 1945 Lontoo) on englantilainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti melodisista hengellisistä kuoroteoksistaan, joululauluistaan ja vanhojen joululaulujen uusista sovituksista. Hän on Cambridge Singers -kuoron perustaja. Rutteria pidetään maailman eniten esitettynä kuorosäveltäjänä. 
Rutterin laajoja kuoroteoksia ovat "Gloria" (1977), "Requiem" (1985), "Magnificat" (1990), "Mass of the Children" (2003), "The Gift of Life" (2015) ja "Visions" (2016). Hän on säveltänyt myös kaksi pianokonserttoa The Beatles -yhtyeen teemoista. Rutter on erittäin suosittu etenkin kotimaassaan Britanniassa ja muissa englanninkielisissä maissa, mutta myös monien musiikkikriitikoiden vieroksuma populaarin tyylinsä takia.
Vuonna 2006 Rutter sai kuningatar Elisabet II:lta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunnianosoituksen "Commander of the Order of the British Empire" (CBE).
Vuoden museojulkaisu -palkinto

Vuoden museojulkaisu -palkinto on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se on kunniakirja, joka jaetaan joka toinen vuosi Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä. 
Vuoden museojulkaisun valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä. Palkintokriteerien mukaan tunnustus voidaan antaa julkaisulle, joka ”tavoittaa poikkeuksellisen hyvin kohderyhmän sisällön ja esitystavan innovatiivisuudella”.
Kaisa Alanko

Kaisa Alanko (s. 3. tammikuuta 1993 Vaasa) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan passari. Alanko on pelannut Suomen Mestaruusliigan lisäksi Saksan ja Ranskan korkeimmilla sarjatasoilla.
Alanko aloitti lentopallon jo viisivuotiaana Vaasan Vasaman riveissä. Lukiolaisena hän siirtyi pelaamaan LP Kangasalaan Naisten mestaruusliigaan, ja ensimmäisellä kaudellaan 2011–2012 hänet valittiin liigan vuoden tulokkaaksi. Jo seuraavalla kaudella LP Kangasala voitti lentopallon Suomen Cupin sekä saavutti liigan hopean.
Alanko voitti vuonna 2018 Schwerinin joukkueessa Saksan mestaruuden. Vuonna 2019 hän saavutti Nantesin joukkueessa Ranskan liigassa hopeaa.
Alanko on pelannut Suomen maajoukkueessa 104 maaottelua huhtikuun 2021 loppuun mennessä.
Nurmon suuralue

Nurmo on yksi Seinäjoen suuralueista. Se sijaitsee kaupungin koillislaidalla, Hyllykallion suuralueen pohjoispuolella. Siihen kuuluvat kaupunginosat ovat Nurmo (51. kaupunginosa) ja Keski-Nurmo (56. kaupunginosa), ja sen pienempiä tilastoalueita ovat Nurmonjokilaakso, Nurmon keskusta, Teppo ja Koliini. Suuralueen väkiluku oli 3 675 joulukuussa 2022. Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta alue oli osa Nurmon kuntaa.
Suuralueella sijaitsee muun muassa terveyspalvelukeskus, kirkko, peruskoulu, lukio, museo, liikuntahalli ja Atrian tehdas.
Haltmaagiin Battulga

Haltmaagiin Battulga (; s. 3. maaliskuuta 1963) on mongolialainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin maansa presidentiksi vuonna 2017.
Battulga on Genco-nimisen suuryrityksen perustaja, ja maansa judoliiton entinen puheenjohtaja.
Hän on ollut kansanedustaja vuodesta 2004, liikenneministeri vuosina 2008–2012 ja teollisuus- ja maatalousministeri 2012–2014. 
Vaalikampanjan aikana Battulga profiloitui Kiinan vastaisena, Venäjä-myönteisenä, ja ilmoitti pyrkivänsä kitkemään korruptiota. Häntä pidetään jossain määrin populistina. Mongolian presidentin valta keskittyy ulkopolitiikkaan, ja Battulgan toimimismahdollisuuksia rajaa pääministerin ja parlamentin enemmistön kuuluminen kilpailevaan puolueeseen. 
Judoharrastus yhdistää Battulgaa ja Vladimir Putinia. Battulga on maailmanmestari Neuvostoliitossa kehitetyssä kamppailulajissa sambossa.
SMS Tb 97F

SMS Tb 97F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene, joka luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus palveli Jugoslavian kuninkaallisessa laivastossa nimellä T8.
Valmistus.
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1916 ja valmistui 22. joulukuuta.
Palvelus.
Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint-Germainin rauhassa. "Tb 97F" luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin Jugoslavian kuninkaalliseen laivastoon nimellä "T8". Alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla vuonna 1935 ja laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizertaan touko-kesäkuussa 1929. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä "Dalmacija", sukellusveneiden emälaiva "Hvar" ja sukellusveneet "Hrabri" ja "Nebojša".
Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, jolloin "T8" kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen, joista viimeisen jälkeen se siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä se oli 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä se kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat osaston alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Sen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Italian antauduttua liittoutuneille syyskuussa 1943 Saksan ilmavoimien lentokoneet upottivat italialaisia joukkoja Dalmatiasta evakuoineen aluksen Dubrovnikin luoteispuolella 10. tai 11. syyskuuta.
SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf

SMS Kronprinz Erzherzog Rudolf oli Itävalta-Unkarin laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu rannikkotaistelulaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin laivastontelakalta Polasta (nyk. Pula), missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1884. Alus laskettiin vesille 6. heinäkuuta 1887 ja valmistui syyskuussa 1889.
Palvelus.
"Kronprinz Erzherzog Rudolf" kuului 1890 kontra-amiraali Johann von Hinken laivasto-osastoon, joka teki Vilhelm II:n kutsusta vierailun Saksaan. Matkan aikana osasto vieraili Gibraltarilla ja Britteinsaarilla, jossa alus osallistui Cowesin regattaan, missä kuningatar Viktoria, Walesin prinssi ja amiraali prinssi Louis tarkastivat sen. Matkan jatkuessa osasto vieraili vielä Kööpenhaminassa ja Karlskronassa. Paluumatkalla alukset vierailivat Cherbourgissa Ranskassa ja Palermossa Italiassa. Matkan aikana aluksella havaittiin konevikoja, mutta se oli silti menestys.
Alus luokiteltiin 1898 toisen luokan alukseksi. Sotalaivojen nopea kehitys ja dreadnoughtien käyttöönotto luokitteli aluksen 1906 rannikon puolustusalukseksi. Vuonna 1908 laivasto yritti myydä aluksen "SMS Kronprinzessin Stephanien" ja "SMS Tegetthoffin" kanssa tuloksetta Uruguaylle.
Itävalta-Unkarin julistaessa heinäkuussa 1914 sodan Serbialle, aloittaen siten ensimmäisen maailmansodan, alus oli Cattaronlahdella päällikönään miinoitusosasto II:n komentaja Richard Florio. Osaston muut alukset olivat hävittäjä, neljä torpedovenettä, miinalaiva ja kaksi miinanraivaajaa sekä pienempiä aluksia. Alus oli Cattarossa koko sodan ajan. Aluksen miehistö liittyi 1. helmikuuta 1918 Cattaron kapinaan. Seuraavana päivänä aluksen siirtyessä Teodonlahdelle rannikkopatterit avasivat tulen. Yksi kranaatti osui alukseen surmaten kaksi miestä. Aamulla 3. helmikuuta Cattaroon saapui taistelulaivoja pakottaen kapinalliset antautumaan. Kapinallisten johtajien oikeudenkäynti järjestettiin nopeasti ja neljä teloitettiin.
Marraskuussa 1918 sotatoimet päättyivät ja Itävalta-Unkari hajosi, jolloin alus luovutettiin Jugoslavian kuningaskunnalle. Alus otettiin palvelukseen nimellä "Kumbor". Alus oli palveluksessa vain hetken ennen kuin se poistettiin palveluksesta ja romutettiin 1922.
Tiokarboksyylihapot

Tiokarboksyylihapot ovat orgaanisia yhdisteitä ja rakenteeltaan karboksyylihappojen analogeja. Niiden rakenteessa yksi (monotiokarboksyylihapot) tai molemmat (ditiokarboksyylihapot) karboksyylihapon happiatomeista on korvautunut rikkiatomilla. 
Rakenne, ominaisuudet ja valmistus.
Tiokarboksyylihapoilla on kaksi tautomerista muotoa, jotka ovat tiolimuoto ja tionimuoto. Tiolimuodossa kaksoissidos on hiilen ja hapen välillä ja tionimuodossa se on hiilen ja rikin välillä. Tiolimuodot ovat tyypillisesti pysyvämpiä. Tiokarboksyylihappojen tiolimuotoja kutsutaan myös S-hapoiksi ja tionimuotoja O-hapoiksi.
Monotiokarboksyylihapot ovat tyypillisesti keltaisia nesteitä tai kiinteitä aineita. Niillä on usein epämiellyttävä haju. Tiokarboksyylihapot ovat karboksyylihappoihin verrattuna happamampia ja reaktiivisempia. Ditio­karboksyyli­hapot ovat hyvin epästabiileja ja reagoivat helposti kosteuden kanssa. Väriltään ne ovat usein punaisia.
Monotiokarboksyylihappoja valmistetaan karboksyyli­happojen ja fosforipentasulfidin välisellä reaktiolla tai happokloridien tai anhydridien reagoidessa vetysulfidin tai sulfidisuolojen kanssa. Ditiokarboksyylihappoja muodostuu Grignardin reagenssien reagoidessa hiilidisulfidin kanssa.
Wilhelm Leibl

Wilhelm Maria Hubertus Leibl (23. lokakuuta 1844 – 4. joulukuuta 1900) oli saksalainen realismia edustava taidemaalari, joka tunnetaan talonpoikaiselämää kuvaavista töistään.
Elämä.
Leibl syntyi Kölnissä, missä hänen isänsä työskenteli katedraalikuoron johtajana. Leibl toimi lukkosepän oppipoikana ennen taiteellisten opintojensa aloittamista paikallisen taidemaalari Hermann Beckerin kanssa vuonna 1861. Hän aloitti Münchenin taideakatemiassa vuonna 1864 ja opiskeli useiden taiteilijoiden kanssa, mukaan lukien Carl Theodor von Piloty. Vuonna 1869, Leibl perusti studion Johann Sperlin, Theodor Altin, ja Rudolf Hirth du Frênesin kanssa. Samoihin aikoihin Gustave Courbet vieraili Münchenissä esittelemässä töitään, tehden paikallisiin taiteilijoihin suuren vaikutuksen alla prima -tekniikallaan. Leiblin maalauksista, joista oli jo nähtävillä hollantilaisten mestareiden vaikutus, tuli tyyliltään rennompia ja mallit kuvattiin niissä maalattuina paksuin siveltimenvedoin tummaa taustaa vasten.
Ura.
Vuonna 1869 Leibl matkusti Courbet'n ehdotuksen johdosta Pariisiin, missä hän tapasi Édouard Manet'n, mutta joutui palaamaan Saksaan vuonna 1870 Saksan–Ranskan sodan syttymisen vuoksi. Leibl muutti Münchenistä Baijerin maaseudulle vuonna 1873, maalaten siellä teoksia paikallisten talonpoikien jokapäiväisestä elämästä. Hänen aiempien maalaustensa luonnosmainen tyyli muuttui täsmällisemmäksi. Asuessaan Berblingissä vuodesta 1878 vuoteen 1882, Leibl maalasi luultavasti tunnetuimman teoksensa "Kolme naista kirkossa" (Kunsthalle, Hampuri). Sen erittäin realistinen tyyli muistuttaa Hans Holbeinia selkeydellään. Seuraavien vuosien aikana Leibl muutti Bad Aiblingiin ja vuonna 1892 Kutterlingiin. Hänen maalauksissaan alkoi näkyä aikaisempien piirrosten kurinalaisuus yhdistettynä uuteen herkkyyteen ja valoisuuteen.
Leibl maalasi ilman luonnosta aloittaen työskentelynsä heti värein. Tämä työskentelytapa muistuttaa impressionismia. Hänen omistautumisensa todellisuuden realistiselle kuvaamiselle ansaitsi hänelle paikan Leibl-Kreis -nimisen ryhmän johtavana taiteilijana. Muita ryhmään kuuluineita olivat mm. Carl Schuch, Wilhelm Trübner, Otto Scholderer ja Hans Thoma.
1870-luvun alkupuolella Leibl toteutti 19 etsaustyön sarjan erityisen huolelliseen tyyliin. Hänen hiilipiirroksensa muodostuvat suurista valon ja varjon alueista, jotka vaikuttavat pensselillä ja maalilla tehdyiltä.
Leibl vieraili Alankomaissa vuonna 1898 ja hänen teoksensa olivat mukana Berliinin sesessionistien näyttelyssä seuraavana vuonna. Leibl kuoli Würzburgissa vuonna 1900.
Beli Orao

Beli Orao oli Jugoslavian kuninkaan jahti, joka oli suunniteltu toimimaan sodan aikana saattajana.
Valmistus.
Köli laskettiin 23. joulukuuta 1938. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 29. lokakuuta.
Palvelus.
Akselivaltojen hyökätessä Jugoslaviaan huhtikuussa 1941 alus oli Kotorinlahdella, mistä Italian joukot valtasivat aluksen. Alus liitettiin Regia Marinaan nimellä "Alba". Se nimettiin uudelleen "Zagabriaksi"., jonka tehtävänä olivat satamien ja saattueiden suojaaminen Aluksen 40 millimetrin tykit korvattiin kahdella Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä.
Syyskuussa 1941 Italia antautui liittoutuneille. Alus palautettiin 7. joulukuuta Jugoslavian pakolaishallinnolle, jonka alaisuudessa se palveli alkuperäisellä nimellään sodan loppuun. Sodan päätyttyä alus nimettiin ensin "Biokovoksi" ja sitten "Jadrankaksi". Alus oli presidentin jahtina. Alus oli 1969–1970 yhteysaluksena ja 1978 yksityisomistuksessa jahtina.
Salibandyn Champions Cup 2017

 
Champions Cup 2017 oli järjestyksessään 25. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Turnaus järjestettiin 6.–8. lokakuuta 2017 Seinäjoella.
2017 Champions Cup järjestettiin viimeistä kertaa kuuden joukkueen sarjajärjestelmällä. Jatkossa Champions Cupiin osallistuu sekä miehissä, että naisissa neljä joukkuetta.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Ottelut.
Miehet
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Naiset.
Puolivälierät
Välierät
Sijat 5-6
Finaali
Lopputulokset.
Miehet
Naiset
Stefan Johansen

Stefan Marius Johansen (s. 8. tammikuuta 1991 Vuoreija, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Queens Park Rangersia, johon hän siirtyi saman maan Fulhamista vuonna 2021. Hän on pelannut myös Skotlannin Valioliigassa Celticin joukkueessa kaksi kautta. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa kymmeniä maaotteluja.
Douglas F5D Skylancer

Douglas F5D Skylancer oli yhdysvaltalainen ilmaherruushävittäjä, joka oli deltasiipinen. Sen edeltäjä on F4D Skyray, ja tämän koneen tarkoitus olla jokasään hävittäjäversio. Koneen suihkumoottori oli monissa muissa yhdysvaltalais-koneissa käytetty "Pratt &amp; Whitney J57". Skylancer oli edeltäjäänsä nähden noin 400 km/h nopeampi, sillä se kykeni 1.48 Machin nopeuteen (1 590 km/h) ja 17 500 metrin korkeuteen. Konetyypin yksilöitä tuotettiin vain 4 kappaletta, eikä se siis päässyt sarjatuotantoon. NASA käytti sitä tutkimuskoneena, jonka lentäjistä yksi oli Neil Armstrong. Koneen palvelusura päättyi vuonna 1970. 
Konetyyppiin suunnitellut aseistukset kattoivat nämä: 4x 20mm lentokonetykit, 4x AIM-9 Sidewinder-ohjukset tai 2x AIM-7 Sparrow-ohjukset. Skylanceriin ei suunniteltu ilmasta-maahan aseistuksia.
Bromsgrove

Bromsgrove on noin asukkaan kaupunki ja hallintopiiri Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Birminghamista lounaaseen. Ennen 1800-lukua Bromsgrovessa harjoitettiin villakauppaa, ja 1800-luvulla kaupunkiin syntyi huomattava naulantuotannon keskittymä. Myöhemmin tilalle tuli konetekniikkaa ja autoteollisuutta. Kaksituhatluvulla merkittävimmiksi elinkeinoiksi ovat tulleet kauppa, sosiaali- ja terveysala sekä moottoriajoneuvojen huolto.
Bromsgroven lukion vanhimmat osat ovat peräisin vuodelta 1533, ja kaupungissa on säilynyt useita ristikkotaloja, esimerkiksi vuonna 1572 rakennettu Hope Pole Inn eli ’Humalasalon kievari’. High Streetillä on useita yrjöjenaikaisia taloja. Suosituimpia matkailukohteita ovat Avoncroftin ulkomuseo ja lähistön kolme luonnonpuistoa: Lickey Hills, Clent Hills ja Waseley Hills. Kaupungin kaakkoispuolella sijaitsee Worcesterin–Birminghamin kanavaan kuuluva Tardebiggen sulkusarja, Ison-Britannian pisin kytkysulku. Siihen kuuluu 30 sulkua, joiden korkeusero on yhteensä 66 metriä.
Bromsgroven ulkopuolella hallintopiiri on pääosin maaseutua, jota täplittävät pikkukylät, kuten Alvechurch, Catshill, Bournheath, Hagley, Blackwell, Barnt Green, Wythall ja Rubery. Sen pinta-ala on 217 neliökilometriä ja väkiluku oli vuonna 2011 noin .
NGC 2

NGC 2 on kierteisgalaksi Pegasuksen tähdistössä. Sen löysi Lawrence Parsons, neljäs Rossen jaarli 20. elokuuta 1873. Se sijaitsee NGC 1:stä etelään. Sen magnitudi on 14.2.
NGC 2 on noin 115,000 valovuotta halkaisijaltaan.
NGC 3

NGC 3 on linssimäinen galaksi Kalojen tähdistössä. Sen löysi Albert Marth 29. marraskuuta 1864. Galaksin morfologinen tyyppi on SO.
Mod revival

Mod revival oli rockmusiikin tyylilaji ja alakulttuuri, joka kehittyi 1970-luvun lopulla Englannissa ja levisi pienemmässä mittakaavassa myös muihin maihin. 
Mod revivalin johtava yhtye oli The Jam, joka otti vaikutteita 1960-luvun mod-kulttuurista niin musiikillisesti kuin tyylillisestikin. The Jam yhdisteli punk rockin energiaa 1960-luvun yhtyeiden, esimerkiksi The Small Facesin, The Creationin, The Whon, musiikkiin. Genren suosiota lisäsivät vuonna 1979 julkaistu "Quadrophenia"-elokuva ja The Jamin vuotta aikaisemmin ilmestynyt "All Mod Cons" -albumi. The Jamin ohella muita mod revival -yhtyeitä olivat esimerkiksi The Chords, The Purple Hearts, Secret Affair, The Lambrettas, Small World, Long Tall Shorty, Back to Zero ja Squire. Mod revivaliin kuului kiinteästi 1960-luvun tyylinen pukeutuminen, parkatakit, puvut ja skootterit. Tyylin edustajilla oli yhteenottoja esimerkiksi rockabillynuorten ja skinheadien kanssa.
Mod revivalin suosio hiipui The Jamin lopetettua vuonna 1982. Tyylillä oli kuitenkin pitkäikäinen vaikutus brittiläisen rockmusiikin kehitykseen. Mod revival ja The Jam vaikuttivat merkittävästi brittipopin syntyyn ja esimerkiksi sellaisiin yhtyeisiin kuin Blur, Oasis ja The Smiths.
Suomessa genreä edusti The Jam -tyylistä musiikkia soittanut Lola Ego, joka levytti yhden singlen Selecta-levymerkille.
Snapsi

Snapsi eli kertanaukku on pieni, usein ruokaryyppynä tarjottu annos väkevää alkoholijuomaa. Se on osa pohjoismaista juomakulttuuria, mutta snapsit tunnetaan myös Venäjällä sekä Itä- ja Keski-Euroopan maissa.
Snapsien nauttiminen.
Snapsi on tyypillisesti tilavuudeltaan noin 2 cl. Se tarjoillaan snapsilasista jäähdytettynä, joskus suoraan pakkasesta, ja juodaan usein kertasiemauksella, eli "Pohjanmaan kautta". Ruotsalaisessa ja suomenruotsalaisessa kulttuurissa snapsien kanssa lauletaan usein juomalauluja eli "snapsvisor". 
Snapsit eri maissa.
Tanskassa ja Norjassa snapsi on lähes aina akvaviittia, ja sitä juodaan etenkin joulun aikaan. Ruotsissa snapsit ovat yleensä akvaviittia tai votkaa, ja ne liittyvät olennaisena osana perinteiseen voileipäpöytään ja rapujuhliin. Suomessa snapsit ovat useimmiten votkaa tai viinaa, esimerkiksi Koskenkorvaa. Klassinen Suomessa nautittu snapsi onkin Koskenkorvan modifikaatio "salmari". Marskin ryyppy on tunnettu suomalainen snapsi. Venäjällä juodaan snapseina votkaa, etenkin alkupalojen eli "zakuskin" kanssa.
Eteläisemmässä ja läntisemmässä Euroopassa aperitiivit täyttävät snapsien paikan ruokahalun herättäjinä ja aterian avaajina.
Andreas Sushinda

Andreas Sushinda (myös Yoshida tai Gioscinda; ; kuollut 1. lokakuuta 1617, Nagasaki, Japani) oli japanilainen maallikkokristitty Nagasakin arkkihiippakunnassa, dominikaanilähetystyöntekijöitä suojellut marttyyri ja ruusukkoveljeskunnan jäsen, jonka autuas paavi Pius IX julisti kunnianarvoisaksi 26. helmikuuta 1866 ja autuaaksi 7. toukokuuta 1867. Hänen juhlaansa vietetään joko 1. kesäkuuta, 10. syyskuuta tai 1. lokakuuta.
Magallanes y Antártica Chilena

Región de Magallanes y Antártica Chilena on yksi Chilen viidestätoista hallinnollisesta alueesta. Sen virallinen järjestysnumero on XII ja pääkaupunki Punta Arenas. Vuoden 2017 väestönlaskennassa alueella oli 166 533 asukasta ja sen pinta-ala on 132 297 neliökilometriä.
Tammikuussa 2025 Chilen istuva presidentti Gabriel Boric vieraili Chilen vaatimalla Antarktiksen alueella sekä Etelänavalla. Hänestä tuli ensimmäinen Chilen presidentti ja ensimmäinen Latinalaisen Amerikan johtaja, joka on käynyt Etelänävalla.
Fallsin piirikunta

Fallsin piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 17 297. Vuosina 2010–2019 piirikunnan väkiluku laski 3,2 prosenttia. Sen pinta-ala on 2 005 neliökilometriä. Fallsin suurin kaupunki Marlin on myös piirikunnan hallintokeskus.
Hwaseongin sarjamurhaaja

Hwaseongin sarjamurhaaja, tunnettu myös nimellä Hwaseongin kuristaja, on sarjamurhaaja, joka tappoi 10 ihmistä Hwaseongissa, Etelä-Koreassa vuosina 1986–1991. Koska tekijää ei ole pitkään aikaan saatu kiinni ja hän oli Etelä-Korean ensimmäinen, vahvistettu sarjamurhaaja tunnistettavalla modus operandilla, hän on noussut legendaksi Etelä-Koreassa ja häntä on verrattu muun muassa Zodiac Killeriin. Murhasarja pysyi pitkään selvittämättömänä, kunnes tekijä jäi kiinni syyskuussa 2019. Tekijä on nimeltään Lee Chun Jae (). Hänen DNA:nsa löytyi yhden hänen uhrinsa alusvaatteista. Tekijä oli istumassa tuomiota vankilassa murhasta ja raiskauksesta, johon oli syyllistynyt vuonna 1994. 
Tapauksen historiaa.
Vuosien 1986–1991 välissä monia naispuolisia uhreja oli löydetty murhattuina syrjäisissä paikoissa. Uhrien joukossa oli niin teinejä kuin aikuisiakin. Koska tekotapa oli samanlainen kaikissa, paikallinen poliisi yhdisti ne heti toisiinsa ja tajusi olevansa ratkaisemassa sarjamurhaajatapausta. Kaikkien uhrien kimppuun oli hyökätty, kun he olivat yksin. Heidät oli sidottu omilla vaatteillaan, raiskattu ja sen jälkeen kuristettu. Todisteet viittasivat mieheen, joka oli 20–30-vuotias ja pituudeltaan 165–176 senttimetriä. Rikospaikoilta löytyneen siemennesteen avulla hänen veriryhmäkseen todettiin B. 
Tapaus tuli heti kuuluisaksi ja pelko levisi kaupungin asukkaiden keskuudessa. Tapausta tutki päivittäin noin kaksi miljoonaa viranomaista ja epäiltyjä saatiinkin täsmälleen 21 280 henkilöä. Tutkinta ei kuitenkaan edennyt sen enempää. 2000-luvulla tapaus laitettiin kylmäksi. Se kuitenkin nousi esiin vuonna 2004 (kun murhista oli noin 13 vuotta), kun naispuolinen opiskelija murhattiin. Murhaa ei kuitenkaan yhdistetty kyseiseen sarjamurhaajaan ja tapaus ei saanut ratkaisua.
Profiili.
Alkuperäinen profiili:
Eduskuntatutkimuksen keskus

Eduskuntatutkimuksen keskus on vuonna 2002 perustettu Turun yliopistossa toimiva tutkimusyksikkö, joka tutkii suomalaista parlamentarismia, eduskuntaa ja demokratiaa. Varsinaisen akateemisen tutkimuksen lisäksi keskus järjestää muun muassa yleisötilaisuuksia, antaa asiantuntijalausuntoja tiedotusvälineille ja toteuttaa tilaustöitä. Keskuksen johtajana on toiminut vuodesta 2014 lähtien professori Markku Jokisipilä. Keskuksen varajohtaja on professori Vesa Vares.
Eduskunta päätti vuonna 2000 tilata Turun yliopistolta satavuotisjuhlansa kunniaksi vuosina 2006–2008 julkaistun 12-osaisen kirjasarjan suomalaisesta demokratiasta ja eduskunnan toiminnasta. Seitsemän vuotta kestäneen tutkimusprojektin nimi oli "Suomen eduskunta 100 vuotta – Eduskunta ja suomalainen demokratia". Teossarjan myötä Turun yliopistoon perustettiin Eduskuntatutkimuksen keskus. Teossarjan tutkimusjohtajana ja päätoimittajana oli dosentti Juhani Mylly, josta tuli myös Eduskuntatutkimuksen keskuksen ensimmäinen johtaja.
Hallinnollisesti Eduskuntatutkimuksen keskus kuuluu Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan filosofian, poliittisen historian ja valtio-opin laitokseen. Keskuksen entinen johtaja on Ville Pernaa. Eduskuntatutkimuksen keskuksen tunnettuja tutkijoita ovat muun muassa Mari K. Niemi ja Erkka Railo.
Keskus on toteuttanut muun muassa historia- ja poikkitieteellisiä hankkeita, jotka käsittelevät politiikan ja julkisuuden historiallista muutosta, sekä vaalien julkisuutta tarkastelleita tutkimus- ja kirjaprojekteja. Keskeisenä teemana on ollut vuodesta 2004 lähtien vaalidemokratian julkisuuden tutkimus.
Vuodesta 2018 lähtien keskuksessa on ollut Eurooppa-tutkimuksen alue, jonka tavoitteena on lisätä erityisesti Euroopan unioniin liittyvää tutkimusta, yhteiskunnallista vuorovaikutusta ja opetusta. Tutkimusalue koskee etenkin Euroopan integraatiota poliittisena ilmiönä. Eurooppa-tutkimus toteuttaa myös merkittävän määrän sisältöä vuosittaiseen poliittiseen keskustelutapahtuman Turun Eurooppa-foorumiin.
North Little Rock

North Little Rock on kaupunki Pulaskin piirikunnassa, Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 62 304. Vuonna 2017 sen arvioitiin olleen 65 911, joka teki siitä osavaltion seitsemänneksi suurimman kaupungin.
Li Zhanshu

Li Zhanshu (; s. 30. elokuuta 1950) on kiinalainen poliitikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Li on puolueen seitsenhenkisen politbyroon pysyvän komitean jäsen ja toimii Kiinan kansankongressin pysyvän komitean puheenjohtajana. Valtiollisessa protokollassa asema vastaa Suomessa eduskunnan puhemiestä. 
Ura.
Li syntyi Hebeissä ja liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1975. Li opiskeli maakunnan pääkaupungissa Shijiazhuangissa Hebein normaaliyliopistossa. Valmistumisen jälkeen Li aloitti puolueuransa Wujin piirikunnassa. Li työskenteli pitkään eri tehtävissä Hebein maakunnassa, kunnes hänet siirrettiin Shaanxin maakuntaan, jossa hän työskenteli aluksi maakunnan puoluekomitean pysyvässä komiteassa ja henkilöstöhallinnosta vastaavassa organisaatio-osastossa. Vuonna 2002 Li nousi maakunnan pääkaupungin Xi'anin puoluesihteeriksi sekä koko maakunnan apulaispuoluesihteeriksi. Lin ambitiot ansaitsivat hänelle mainetta ja jo seuraavana vuonna 2003 Li siirrettiin Heilongjiangin maakunnan apulaispuoluesihteeriksi sekä vastaavaksi kuvernööriksi. Kiinassa maakunnan puoluesihteeri vastaa asemaltaan ministeriä. Lin nousujohteinen ura jatkui siirrolla eteläiseen Kiinaan Guizhoun maakunnan puoluesihteeriksi. Tapaus nosti Lin tarkkailijoiden silmissä politiikan nousevaksi tähdeksi, sillä hänellä ei ollut vielä puoluesihteereille normaalisti kuuluvaa keskuskomitean täysjäsenyyttä. Li siirtyi Pekingiin vuonna 2012 vallanvaihdon alla ensin puolueen yleisesikunnan apulaisjohtajaksi ja myöhemmin 18. puoluekokouksen jälkeen hänet valittiin politbyroon jäseneksi sekä keskuskomitean täysjäseneksi. Li sai nimityksen lisäksi paikan puolueen sihteeristöstä sekä vasta perustetusta kansallisesta turvallisuusneuvostosta. 19. puoluekongressin jälkeen Li on kansallisen turvallisuusneuvoston lisäksi jäsen myös Internetin turvallisuuden, talouden ja rahoituksen sekä kokonaisvaltaisten talousuudistusten johtavassa pienryhmässä (leading small group, LSG). 
Perhetausta.
Lin isosetä Li Zaiwen on palvellut Shandongin maakunnan apulaiskuvernöörinä. Lin tyttären Li Qianxinin on raportoitu toimivan varapuheenjohtajana Hongkongissa Manner-Kiinaan suhteita edistävässä Hua Jing -järjestössä. 
Aiheesta muualla.
http://www.chinavitae.com/biography/Li_Zhanshu/career
C86

C86 on musiikkilehti "NME:n" koostama kasettialbumi, joka julkaistiin vuonna 1986. Postimyynnin välityksellä kaupattu kasetti sisältää 22 kappaletta itsenäisille levy-yhtiöille kiinnitetyiltä yhtyeiltä. Useimmat esiintyjät edustavat kitaravetoista indie popia, mutta albumin tyylikirjo on erittäin laaja. "Soundin" toimittaja Juho Äijön mukaan kyseessä saattaa olla kaikkien aikojen merkittävin kokoelma-albumi. 
Kasetista julkaistiin 72 kappaletta sisältävä kolmen CD-levyn uusintapainos vuonna 2014.
Bank Norwegian

Bank Norwegian on norjalainen internetpankki, joka tarjoaa lainoja, luottokortteja ja säästötilejä kuluttajille. Yhtiö perustettiin marraskuussa 2007, ja sen pääkonttori sijaitsee Norjan Fornebussa Diamanten-toimistorakennuksessa. Bank Norwegian AS:n emoyhtiö on Norwegian Finans Holding ASA. Pankin toimitusjohtajana on toiminut pitkään Tine Wollebekk. Pankin yhteistyökumppani on Norwegian-lentoyhtiö. 
Aika ajoin on uutisoitu, että pankki tarjoaa Suomessa korkeinta talletuskorkoa. 
Vuoden 2018 kesään mennessä suomalaiset olivat tallettaneet pankkiin yhteensä miljardi euroa. Vuoden 2018 lopussa taas uutisoitiin, että pankin lainaamista rahoista merkittävä osa jää maksamatta takaisin. Se myöntää isoja lainoja hyvin korkealla korolla asiakkaille, joiden maksukyky on huono. Kun roskalainoja kertyy tarpeeksi, pankki myy ne eteenpäin perintäyhtiölle. Bank Norwegian ilmoitti vuonna 2018, että sillä on Suomessa järjestelemättömiä luottoja 160 miljoonan euron arvosta. 
Elokuussa 2019 Sampo-konserni osti ruotsalaisen pääomasijoitusyhtiö Nordic Capitalin kanssa 17,47 prosentin osuuden Norwegian Finans Holdingista Norwegian Air Shuttlelta.