tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seppo Repo

Seppo Hannu Antero Repo (s. 21. syyskuuta 1947 Liperi, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä. Hän oli ensimmäisiä suomalaisia Pohjois-Amerikan ammattilaisliigoissa.
Pelaajaura.
Repo aloitti pääsarjauransa Savonlinnan SaPKossa 1968. Kahden kauden päästä Repo siirtyi Helsinkiin, jossa pelasi yhden kauden Jokereissa, Karhu-Kissoissa ja HJK:ssa. Kaudet 1973–1976, 1977–1978 ja 1981–1983 hän pelasi TPS:ssa. Repo voitti yhden Suomen mestaruuden ja yhteensä neljä mitalia. Hän pelasi SM-sarjassa ja -liigassa 353 runkosarjaottelua tehoin 239 + 153. Pudotuspeleissä hän teki 22 ottelussa pisteet 9 + 9.
Ulkomailla Repo pelasi useassa eri maassa. Vuonna 1976 hän siirtyi WHA-liigan Phoenix Roadrunnersiin. Joukkueessa pelasivat myös Pekka Rautakallio, Lauri Mononen ja Juhani Tamminen. Repo, Mononen ja Tamminen pelasivat samassa ketjussa nimeltä "Lappline". WHA:ssa Repo sai aikaan 80 ottelussa tehot 29 + 31. Pohjois-Amerikan kauden jälkeen Repo siirtyi TPS:n kautta kahdeksi vuodeksi Japanin liigan Kokudoon. Tämän jälkeen hän pelasi vuoden Saksan EHC Münchenissä ja vielä 1986–1987 Tanskan liigan Herning IK:ssa.
Repo edusti Suomea kahdeksan kertaa MM- ja kerran olympiatasolla. Yhteensä hän pelasi 170 A-maaottelua saldolla 39 + 26.
Valmennusura.
Peliuransa jälkeen Repo on toiminut valmentajana. Ensimmäinen valmennuspesti oli Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana 1992–1993. Seuraavana syksynä hän aloitti Kouvolan KooKoon apuvalmentajana mutta nostettiin kesken kauden joukkueen päävalmentajaksi. 1996–1999 Repo valmensi Tanskassa Herning IK:n joukkuetta. Ensimmäisellä kaudella tuli heti runkosarjan voitto ja sen päälle mestaruus. Toisella kaudella joukkue jäi runkosarjassa kolmanneksi, mutta voitti jälleen mestaruuden. Kolmannella kaudella joukkue jäi runkosarjassa viidenneksi ja karsiutui jatkosta puolivälierissä. Vuoden 2001–2002 Repo valmensi Mestis-joukkue KJT:a.
Muuta.
Revon vuonna 1982 syntynyt poika Johannes on myös pelannut jääkiekkoa.
Repo on asunut jo pitkään Lahdessa.
Penkinpainajaiset

Penkinpainajaiset (puhekielessä penkkarit) on juhla, joka järjestetään helmikuussa abiturienttien päättäessä säännöllisen koulunkäyntinsä. 
Lukion ylimmällä luokalla varsinainen koulutyö päättyy muista koululuokista poiketen jo helmikuussa, nykyisin kurssimuotoisissa lukioissa yleensä lukuvuoden 3. tai 4. jakson päättyessä helmikuun alkupäivinä. Tämän jälkeen kevätlukukauden loppuosan aikana (viisijaksojärjestelmää käyttävissä lukioissa 4. ja 5. jaksossa, kuusijaksojärjestelmässä 5. ja 6. jaksossa) abiturienteille pidetään ainoastaan ylioppilastutkinnon kirjalliset kokeet sekä eri aineissa suulliset kuulustelut (tenttikausi). Nykyisin hieman varsinaisen koulutyön päättymisen jälkeen, yleensä 6. tai 7. viikon torstaina (aikaisintaan 5. ja viimeistään 18. helmikuuta) vietettävä penkinpainajaispäivä on karnevaalihenkinen rieha ja abeille viimeinen tilaisuus irrotella ennen siirtymistä lukulomalle ylioppilaskirjoituksia varten.
Nimen alkuperä.
Penkinpainajaisten uskotaan olevan vapaa käännös ruotsin kielen sanalle "bänkskuddagille". Bänk tarkoittaa penkkiä, skudda ravistamista tai puhdistamista ja gille juhlaa.
Historia.
Penkinpainajaisia on vietetty Suomessa jo lähes yhtä kauan kuin ylioppilaskirjoituksiakin. Aluksi kirjoitukset järjestettiin vain Helsingissä ja penkinpainajaisissa helsinkiläiset opiskelijat saattoivat ulkopaikkakuntalaiset juniinsa. Myöhemmin myös helsinkiläiset halusivat omaa ohjelmaa, joten alettiin järjestää penkinpainajaisten rekiajeluja. Tämä perinne levisi Helsingistä kirjoitusten mukana muualle Suomeen. Rekiajelu päättyi ravintolaan, jossa abiturientit saivat ostaa ensimmäistä kertaa alkoholia. Nykyinen karnevaalien kaltainen ajelu on tullut vasta sotien jälkeen.
Perinteitä.
Penkkareissa eri lukioiden viimeisellä luokalla olevat ovat perinteisesti ajelleet kuorma-autojen kyydissä ympäri kaupunkinsa keskustaa heitellen makeisia. Kuorma-autoihin on myös tapana kiinnittää suurikokoisia maalauksia, joiden on määrä kertoa, minkä koulun abiturientit ovat kyseessä sekä viihdyttää ohikulkijoita. Yleisiä maalauksia kuorma-autoissa ovat pilakuvat tai muu leikittely jollain ajankohtaisella aiheella sekä sen soveltaminen koulumaailmaan. Kuorma-autojen maalaamiseen liittyy kiinteästi kilpailuhenki paikkakunnilla, joissa lukioita on useampia.
Useimmissa lukioissa abiturienteilla on tapana pukeutua naamiaisasuun kyseiseksi päiväksi. Joissakin koulussa kaikkien naamiaisasut noudattavat ennalta määrättyä teemaa tai aihepiiriä, toisissa taas abiturientit saavat pukeutua vapaasti miksi tahansa. Monissa kouluissa noudatetaan myös ryhmänohjaajien pukeutumissääntöä.
Aikoinaan abiturientit usein lauloivat penkkaripäivänä opettajille irvailevia pilkkalauluja. Nykyään monissa lukioissa abiturientit kuvaavat abivideoksi kutsutun humoristisen lyhytelokuvan, joka esitetään penkkaripäivänä muille opiskelijoille koulun juhla- tai liikuntasalissa.
Penkinpainajaisia seuraavana päivänä lukion toisen vuositason opiskelijat, joista abiturienttien lähdettyä tulee koulun vanhimpia, viettävät vanhojenpäivää.
Inna Ilivitzky

Inna Ilivitzky (ent. Riipinen, s. 11. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja eläinlääkäri, joka toimi Vasemmistoliiton europarlamentaarikkona vuonna 1999. Hän kuului myös Vasemmistonaisten puheenjohtajistoon 1999–2007.
Elämä.
Inna Ilivitzkyn vanhemmat olivat liikemies Juri Ilivitzky (1918-1974) ja Ludmila Kindt (1919-1979). Turkisliikkeen omistanut isä oli Ukrainan juutalainen, jonka suku pakeni bolshevikkivallankumousta Saksaan ja sieltä edelleen 1930-luvulla natsien juutalaisvainoja Suomeen. Venäläisen äidin perhe omisti Kuolemajärvellä sijainneen kartanon ja päätyi jatkosodan jälkeen evakkona Helsinkiin. Munkkiniemessä varttunut Ilivitzky hallitsi jo lapsena useita kieliä. Ilivitzky puhui isän kanssa saksaa, äidin ja veljen kanssa ruotsia ja isoäidin kanssa venäjää, jonka lisäksi hän kävi ranskankielistä esikoulua ja oppi suomen leikkitovereiltaan. Kymmenvuotiaasta lähtien Ilivitzky vietti kesänsä isän sukulaisten luona eri puolilla Eurooppaa. 
Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Munksnäs svenska samskolasta Ilivitzky opiskeli Eläinlääketieteellisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui eläinlääkäriksi 1972. Vuonna 1974 Ilivitzky sai kunnaneläinlääkärin viran Valkeakoskelta. Ilivitzky piti kaupungissa myös omaa praktiikkaa, työskenteli Maa- ja metsätalousministeriössä eläinlääkintötarkastajana sekä toimi Etelä-Suomen läänin läänineläinlääkärinä eläkkeellejäämiseensä vuoteen 2011 saakka.
Ilivitzky on kertonut kokeneensa sosiaalisen heräämisen lapsuuden matkoillaan todistaessaan Pariisissa Algerian sodan aiheuttamia levottomuuksia ja törmätessään Lontoossa siirtolaisten surkeisiin elinoloihin. Hän on toiminut Suomen Punaisen Ristin avustustyössä muun muassa Guineassa sekä Haitin maanjäristysalueella 2010. Ilivitzky oli mukana vasemmistolaisessa opiskelijaliikkeessä, mutta Neuvostoliitosta saadut kokemukset vaikuttivat siihen, ettei hänestä tullut taistolaista. Vuonna 1996 Ilivitzky oli Vasemmistoliiton ehdokkaana Suomen ensimmäisissä europarlamenttivaaleissa, joissa hän sai lähes 8 000 ääntä. Toiselle varasijalle jäänyt Ilivitzky nousi huhtikuussa 1999 europarlamenttiin Outi Ojalan siirtyessä kansanedustajaksi, kun Esko Helle päätti myös jäädä eduskuntaan. Parlamenttiura jäi reilun kolmen kuukauden pituiseksi, kun Ilivitzky ei onnistunut uusimaan paikkaansa lokakuun 1999 vaaleissa. Hän sai yli 14 000 ääntä, mutta jäi tälläkin kertaa varasijalle. Vuosina 1999-2007 hän oli Nana Korpelaisen ja Katja Syvärisen ohella yksi Vasemmistonaisten kolmesta puheenjohtajasta. Vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa Ilivitzky sai enää 6 500 ääntä.
Perhe.
Inna Ilivitzkyn ensimmäinen puoliso oli virolainen mies, johon hän oli tutustunut 18-vuotiaana työskennellessään suomalaisten votkaturistien matkanjohtajana Tallinnassa. Pariskunta meni naimisiin 1965 ja muutti Helsingin Kallioon. Ilivitzkyn mukaan aviomies paljastui pian KGB:n asiamieheksi ja karkotettiin takaisin Neuvostoliittoon. Hän avioitui toisen kerran opiskeluvuosinaan 1970-luvun alussa. Perheeseen syntyi neljä tytärtä, joista Ilivitzky huolehti avioeron jälkeen yksinhuoltajana.
Lämpöpuu

Lämpöpuu eli lämpökäsitelty puu on lämpömodifioitua puutavaraa, jolla on tavallisen puutavaran ominaisuuksiin verrattuna parempi lahonkestävyys, suurempi lämmöneristävyys ja alhaisempi kosteuseläminen. Sitä käytetään erityisesti puutarharakenteisiin, saunoihin, sekä sisä- ja ulkoverhouksiin. Lämpöpuun erottaa sen ruskeasta väristä ja savumaisesta tuoksusta.
Tuotantoprosessi.
Lämpökäsittely kestää yleensä noin viisi vuorokautta, jolloin puun lämpötila nostetaan vähitellen lämpötilaan 190–220 °C ja vähitellen lasketaan takaisin normaalilämpötilaan. Prosessin etenemistä säädellään kuuman ilman ja vesihöyryn avulla. Puun rakenne muuttuu, sillä sen sidosaineena toimiva ligniini alkaa hajota ja puusta poistuu vettä sekä uuteaineita kuten pihkaa, terpeenejä ja formaldehydejä. Puun rakenteessa tapahtuvat muutokset riippuvat käsittelyn lämpötilasta, kestosta, lämpötilan noston nopeudesta ja puun kosteuspitoisuudesta. Lisäksi eri puulajit käyttäytyvät lämpökäsittelyssä eri tavoin. 
Puulajit.
Suomessa lämpökäsitellään pääosin mäntyä, metsäkuusta, koivua, haapaa, myös tervaleppää, saarnea, lehtikuusta, pyökkiä ja eukalyptusta lämpökäsitellään. Puulajien välisiin eroihin vaikuttavat esimerkiksi puiden solu- ja huokosrakenne, sekä kemiallisten entsyymien määrä. 
Vaikutus puun ominaisuuksiin.
Lämpökäsittely vaikuttaa puun kemialliseen rakenteeseen ja sitä kautta puun ominaisuuksiin. Muutos riippuu lämpökäsittelyasteesta. 
Ympäristöystävällisyys.
Lämpöpuuta voidaan pitää ympäristöystävällisenä, sillä sen valmistusprosessissa käytetään ainoastaan lämpöä ja vesihöyryä. Prosessissa ei käytetä ympäristölle haitallisia kemikaaleja, eikä puuhun lisätä mitään kemikaaleja, kuten painekyllästettäessä. Toisaalta lämpökäsittely vaatii energiaa, jonka tuottaminen aiheuttaa hiilidioksidipäästöjä. Rakennusosan elinkaaren päättyessä lämpöpuu voidaan hyödyntää energiantuotannossa tai hävittää muilla tavoin, kuten normaali puutavara. Tuotannossa syntyy paikallisesti haitallisia kaasuja, kun puuta "poltetaan" eli lämpökäsitellään.
Käyttökohteet.
Käyttökohde riippuu voimakkaasti lämpökäsittelyasteesta. Miedoimmin lämpökäsitellyt puut (alle 190 °C) muuttavat miedosti väriä ja säilyttävät pääosan lujuudestaan, ja muut positiiviset ominaisuudet lisääntyvät hiukan. Voimakkaasti käsitellyt puut (yli 210 °C) menettävät suuren osan lujuudestaan, mutta lahonkesto- ja elämisominaisuudet paranevat huomattavasti. Lämpöpuun käyttökohteita ulkona ovat puutarhakalusteet, terassilaudoitukset, ovet ja ikkunat, rakennusten ulkoverhous, meluaidat, ja puisto- ja leikkikenttärakennelmat. Jatkuvaan vesikosketukseen se ei kuitenkaan sovellu. Sisätiloissa lämpöpuuta käytetään huonekaluihin, lattioihin, erilaisiin tasoihin, sisäverhoukseen ja saunan sisustukseen.
Karine Ruby

Karine Martine Ruby (4. tammikuuta 1978 Bonneville, Ranska – 29. toukokuuta 2009 Massif du Mont-Blanc, Ranska) oli ranskalainen lumilautailija ja olympiavoittaja. Ruby voitti suurpujottelun Naganossa 1998 ja hän on naisten lumilautailun kaikkien aikojen ensimmäinen olympiavoittaja. Salt Lake Cityssä 2002 hän oli parisuurpujottelussa hopealla ja Torinossa 2006 lumilautakrossissa kuudestoista. Hänellä on myös kuusi maailmanmestaruutta.
Lumilautailun maailmancupissa hän voitti kokonaiskilpailun kausilla 1995–1996, 1996–1997, 1997–1998, 2000–2001, 2001–2002 ja 2002–2003. Kaikkiaan hän voitti 67 osakilpailua ja oli yhteensä 122 kertaa palkintokorokkeella.
Ruby kuoli kiipeilyonnettomuudessa Mont Blancilla 31-vuotiaana.
Karl-Gustav Kaisla

Karl-Gustav Kaisla (4. lokakuuta 1943 Helsinki – 21. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkoerotuomari. Hän on ansioituneimpia suomalaisia erotuomareita. Hän vihelsi SM-sarjassa ja -liigassa vuosina 1970–1990 yhteensä 515 ottelua. Päättäessään uransa hän oli ainoa yli 500 jääkiekon pääsarjaottelua tuominnut suomalainen erotuomari. Hän toimi SM-liigassa myös erotuomarikouluttajana ja otteluvalvojana. Kaisla valittiin urallaan kolme kertaa SM-liigan parhaaksi erotuomariksi ja hän on Suomen Jääkiekkoleijona numero 73.
Kaisla tuomaroi kolmissa MM-kisoissa ja kerran olympialaisissa. Vuoden 1980 talviolympialaisissa hän toimi päätuomarina kuuluisassa ”Miracle on Ice” -ottelussa, jossa Yhdysvallat voitti Neuvostoliiton 4–3.
Kaisla kuoli syyskuussa 2012 vaikean sairauden uuvuttamana, minkä johdosta 22. syyskuuta pelatut SM-liigan sarjapelit aloitettiin hiljaisella hetkellä Kaislan muistoksi.
Karl-Gustavin poika Jan-Erik Kaisla on entinen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi Kiekko-Vantaassa kevääseen 2010 asti. Toinen poika Tom Kaisla pelasi puolustajana Kiekko-Vantaassa kausilla 1994–1996.
Uuno Alanko

Uuno Isak Alanko, myös Uno Alanco (12. lokakuuta 1878 Mäntsälä – 24. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja arkkitehti, kotoisin Mäntsälästä, mutta vaikutti paljon Keski-Suomessa. Hän toimi Suomen Taideyhdistyksen koulun rehtorina vuosina 1923–1939 ja Taidemaalariliiton ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän on suunnitellut puisen jugend-talon Lahden Purjehdusseuran paviljongiksi Myllysaareen.
Uuno Alangon vanhemmat olivat tehtaanhoitaja Isak Alanco ja Flora Fatima Fonthén. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1897 ja valmistui Polyteknillisestä opistosta koneinsinööriksi vuonna 1901 sekä arkkitehdiksi vuonna 1905. Tämän ohella hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1903–1905 ja teki sittemmin useita opintomatkoja Ranskaan ja Italiaan. Vuosina 1907–1910 Alangolla oli oma arkkitehtitoimisto Lahdessa. Vuosina 1930–1948 hän toimi mallipiirustuksen ja vesivärimaalauksen opettajana Teknillisessä korkeakoulussa. Alanko sai professorin arvonimen vuonna 1952. Hänen töitään on muiden muassa Helsingin, Imatran, Lahden, Tampereen ja Turun taidemuseoiden kokoelmissa.
Evaporiitti

Evaporiitit ovat mitä tahansa mineraaleja, joita voidaan löytää vesiliukoisista suolakerrostumista. Ne kuuluvat sedimenttikivilajeihin ja ryhmään kuuluu lähes 100 eri mineraalia. Tyypillisesti evaporiitteja esiintyy entisillä, aikoinaan sulkeutuneilla merialueilla tai aavikko-oloissa, joissa veden haihtuminen on sisäänvirtausta ja sademäärää suurempaa. Jos jostain kerrostumasta löydetään evaporiittia, voidaan päätellä alueen olleen joskus veden vallassa. 
Merkittävimpiä evaporiitteja ovat anhydriitti (CaSO4), haliitti (NaCl), kalsiitti (CaCO3), kipsi (CaSO4•2H2O), polyhaliitti sekä kaliumin (K) ja magnesiumin suolat. Tyypillisiä ei-merellistä alkuperää olevia, esimerkiksi kuivuneilla syvännealueilla muodostuneita evaporiitteja ovat boraatit (B(O)3, esimerkiksi booraksi Na2[B4O5(OH)4]•8H2O), nitraatit ja natriumkarbonaatti (sooda, Na2CO3). 
Haliittiesiintymiä on vakautensa vuoksi pidetty hyvinä ydinjätteiden loppusijoituspaikkoina. Nitraatteja käytetään lannoitteiden ja räjähteiden valmistukseen.
Espanjan asevoimat

Espanjan asevoimat () jakautuu seuraaviin puolustushaaroihin:
Myös puolisotilaallinen Guardia Civil on osa asevoimia. Kaikki ovat Espanjan puolustusministeriön alaisia, ja Guardia Civil myös sisäministeriön. Asevoimien ylipäällikkönä toimii Espanjan kuningas, tällä hetkellä Felipe VI.
Espanjassa ei ole nykyään yleistä asevelvollisuutta maan siirryttyä ammattiarmeijaan vuonna 2002. Espanja on ollut Naton jäsen vuodesta 1982. Asevoimien kokonaisbudjetti vuonna 2003 oli 9,9 miljardia dollaria, joka on 1,1 prosenttia maan bruttokansantuotteesta. Vuonna 2005 Espanjan asevoimiin kuului 147 255 henkilöä.
Signmark

Marko Vilhelm Vuoriheimo (s. 26. kesäkuuta 1978 Helsinki), taiteilijanimeltään Signmark, on kuuro rap-artisti, joka kuvailee tuotantoaan kevyeksi, kantaa ottavaksi bilemusiikiksi. Viittomakielisessä perheessä kasvaneen Vuoriheimon mukaan yhteiskunnan ei tulisi kohdella kuuroja vammaisina vaan kielivähemmistönä, jolla on oma kulttuurinsa ja historiansa. Vuoriheimo on koulutukseltaan kasvatustieteiden maisteri, ja hän toimi vuoteen 2009 asti viittomakielen lehtorina Humanistisessa ammattikorkeakoulussa, mutta nykyään hän toimii yrittäjänä. Signmark on myös kysytty puhuja, joka puhuu yleisölle tulkin avulla.
Ura.
Vuoriheimo aloitti musiikin teon vuonna 2004, mutta runoja hän on viittonut lapsesta saakka, kuten myös kääntänyt lauluja viittomakielelle. Esiintyessään Signmark viittoo rytmikkäästi, sillä viittomakielisessä räppäyksessä loppusoinnut ovat samankaltaisia käsimuotoja ja viittomia. Ne vastaavat puhutun kielen riimejä. Bassot ovat kuurolle räppärille tärkein elementti, sillä ne auttavat seuraamaan musiikin kulkua ja rytmittämään laulua. Ilmeet tukevat viittomakielistä ilmaisua ja improvisaatio on olennainen osa pakettia.
Signmarkin esikoisalbumi "Signmark" julkaistiin 29. marraskuuta 2006. Albumi sisältää musiikkia CD:llä ja viittomakielisiä musiikkivideoita DVD:llä. Ensimmäisellä levyllä on kahdeksan kappaletta, ja niistä moni käsittelee Suomen viittomakielisten historiaa, kulttuuria ja oikeuksia. Kappaleet ovat viitotulta muodoltaan vapaita, vaikka puhekieliset versiot ovat loppusoinnullisia. Signmarkin tavoitteena on saada seuraavalle levylleen enemmän loppusoinnullista viittomakielistä laulua.
Signmark oli ehdokkaana Suomen edustajaksi vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun. Signmark voitti alkukarsinnat 23. tammikuuta 2009 kappaleella "Speakerbox", jonka hän esitti yhdessä Osmo Ikosen kanssa. Äänistä hän sai tuolloin 46,5 prosenttia. Karsintojen finaalissa 31. tammikuuta Signmark sijoittui toiselle sijalle ja voittajaksi tuli Waldo’s People. Äänistä Signmark sai 41,2 prosenttia.
Alkuperäinen Signmark-yhtye hajosi toukokuussa 2009. Sittemmin Signmark on sooloartistina allekirjoittanut levytyssopimuksen kansainvälisen Warner Music -levy-yhtiön kanssa. Näin Signmarkista tuli ensimmäinen kuuro, joka on tehnyt sopimuksen kansainvälisen levy-yhtiön kanssa. Signmarkin toinen levy "Breaking the Rules" julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Amerikkalaissyntyinen Brandon Bauer laulaa ja räppää englanniksi.
Alexander Stubb nimitti Vuoriheimon 24. syyskuuta 2010 ulkoministeriön erityisedustajaksi, jossa toimessa hän kiertää maailmalla esiintymässä ja puhumassa vammaisten oikeuksista eri foorumeissa.
Metallin pursotus

Metallin pursotuksella tarkoitetaan prosessia, jossa metalliaihio puristetaan reiän läpi. Prosessissa reiän muoto kopioituu pursotettuun materiaaliin. Myös muoveja pursotetaan, ja prosessi on analoginen metallurgisen pursotusprosessin kanssa: tällöin käytetään termiä ekstruusio eli suulakepuristus.
Puristettavat metallit ovat joko valanteita tai jauheita. Lähes kaikkia teknisiä metalleja voidaan pursottaa. Kuluttajille tuttu esimerkki pursotetusta metallituotteesta on alumiiniprofiili jota käytetään mm. kasvihuoneiden runkojen valmistuksessa.
Pursottimet.
1970-luvulle asti kaikki metallipursottimet olivat joko vesi- tai öljyhydraulisia puristimia. Nämä puristimet toimivat panosprosessina, missä pursotteen yksikköpaino saattaa olla useita tonneja. Tyypillinen pöllikoko on 50–700 kg. 
Jatkuvatoimisia puristimia on myös kehitetty, näistä tunnetuimpia ja toimivimpia ovat Jade Claw- ja Conform -menetelmä.
Jade Claw -pursotus.
Jade Claw -menetelmä perustuu kahteen telaketjuun, joilla ainestanko painetaan työkalun läpi. Menetelmällä onnistuttiin tekemään laboratoriomittakaavan tuotantoa, mutta siitä ei koskaan tullut kaupallista menestystä.
Conform pursotus.
Conform menetelmässä aihiona on metallitanko tai metallijauhe. Tangon paksuus on halkaisijaltaan 8–25 mm, tangon pituutta ei ole rajoitettu. Laitteisto koostuu pursotuspyörästä, painorullasta ja työkaluasetelmasta, joka on tuettu takapuristimella vasten pursotuspyörää. Aihiotanko painetaan painorullalla purstuspyörässä olevaan uraan. Pursotuspyörä pyörii ja kuljettaa metallin työkaluasetelmalle, missä uraan upotettu vaste pysäyttää ja kääntää pursotettavan materiaalin pois pursotuspyörältä. Materiaalin sisäinen leikkautuminen nostaa pursotettavan materiaalin lämpötilan ja siihen kohdistuvan paineen niin korkeaksi, että metalli on viskositeetiltaan muovailuvahamaista ja siten plastista.
Conform pursotus on UKAEAn kehittämä ja patentoima menetelmä. Menetelmää oli alun perin tarkoitus käyttää uraanitankojen pursotukseen. Uraani oli kuitenkin liian lujaa ja haurasta pursotettavaksi tällä menetelmällä, mutta muiden plastisimpien metallien purostus onnistui hyvin. 1980-luvulla UKAEA antoi lisenssin kahden kaupallisen yrityksen; BWE Ltd. ja Holton Machinery Ltd.:n käyttöön, jotka käynnistivät kaupallisen laitevalmistuksen. Menetelmää käytetään huomattavassa määrin alumiinin ja kuparin pursottamiseen.
Ortopedia

Ortopedia (kreik. , ("korjata", "suora") ja , ("lapsi") ) on luu- ja tukielinsairauksiin erikoistunut kirurgian ja lääketieteen ala. 
Ortopedian alalla suoritetaan luu- ja tukikudossairauksien tutkimusta ja hoitoa kirurgisesta näkökulmasta. Ortopedin vastaanotolla kartoitetaan aluksi oireet sekä syyt niiden takana. Alkukartoituksen jälkeen ortopedi tutkii oireilevan alueen. Oireilevan alueen tutkimuksiin kuuluu vaivasta riippuen esimerkiksi nivelsiteiden ja lihasten toiminnan testaaminen. Ortopedian alalle kuuluvat nivelten, luiden, lihasten, nivelsiteiden ja rustopintojen leikkaukset. Tyypillisiä toimenpiteitä ovat nivelten tähystykset, murtumien korjausleikkaukset ja kipsaukset, välilevypullistumien hoito, nivelsiteiden korjausleikkaukset sekä lonkkien ja polvien keinonivelleikkaukset. 
Ortopedia ja traumatologia on Suomessa lääketieteen erikoisala, johon kuuluu ortopedian lisäksi myös traumatologian eli vammojen ja akuuttien tilanteiden kirurginen hoito, joka on usein päivystysluonteista. Ortopedian ja traumatologian erikoisala on suurin kirurgian ala Suomessa, sillä 40 prosenttia kaikista tehtävistä kirurgisista toimenpiteistä kuuluvat kyseiseen erikoisalaan. Ortopediaan ja traumatologiaan erikoistuminen kestää lääkäriksi valmistumisen jälkeen vielä kuusi vuotta. 
Historia.
Ensimmäinen ortopedinen sairaala perustettiin Ranskassa vuonna 1780. Se erikoistui lasten luurangon epämuodostumiin. Kipsin käyttö luunmurtumien tukemiseen keksittiin vuonna 1851 Pariisissa. Monet ortopediset keksinnöt ovat liittyneet sotavammojen hoitoon. Lastan käyttö ja veto (vahingoittuneen raajan tukeminen kannatustelineeseen) kehittyivät ensimmäisen maailmansodan aikana. Toisen maailmansodan aikana saksalainen kirurgi Gerhard Küntscher kehitti pitkien putkiluiden murtumien hoitoon ydinnaulauksen ja merkittävä osa työstä tapahtui yhteistyössä suomalaisten kirurgien kanssa hänen ollessaan sijoitettuna Kemiin. Tätä ennen nämä vammat hoidettiin kuukausien kipsihoidoilla mutta toimenpiteen ansiosta sotilaan saattoivat palata palvelukseen jopa viikoissa. Lonkkaproteesit keksittiin Englannissa 1960-luvulla.
Yūko Arimori

Yūko Arimori (, s. 17. joulukuuta 1966 Okayama, Japani) on japanilainen kestävyysjuoksija.
Arimori saavutti hopeaa Barcelonan olympialaisten maratonilla vuonna 1992. Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui pronssille Fatuma Roban ja Valentina Jegorovan jälkeen.
Pallotähtitiede

Pallotähtitiede on tähtitieteen ala, joka tutkii muun muassa taivaankappaleiden paikkoja ja näennäistä liikettä taivaanpallolla, niiden paikanmääritystä, havaintovirheitä, ja taivaanpallon liikkeeseen liittyviä asioita, kuten ajanlaskua.
Pallotähtitieteen osa-alueita ovat mm.
Hans Albers

Hans Philipp August Albers (22. syyskuuta 1891 Hampuri – 24. heinäkuuta 1960 Kempfenhause, Berg, Ylä-Baijeri) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä laulaja, lempinimeltään ”Der blonde Hans” (”vaalea Hans”). Hänen tyypillinen roolihahmonsa oli vanhahko mies sadetakissa ja merimieslakissa soittamassa haitaria ja laulamassa. Hänen tunnetuin laulunsa on ”Auf der Reeperbahn nachts um halb eins” (”Reeperbahnilla puoli yksi yöllä”), josta tuli St. Paulin kaupunginosan epävirallinen tunnussävelmä.
Valentina Jegorova

Valentina Mihailovna Jegorova (, s. 16. helmikuuta 1964 Morgaušin piirin Izderkinon kylä, Tšuvassia) on venäläinen kestävyysjuoksija.
Jegorova saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa sijoittumalla hopealle yleisurheilun EM-kilpailujen 1990 maratonjuoksussa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän voitti olympiakultaa ennen Yuko Arimoria ja Lorraine Molleria. Vuonna 1995 hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden. Atlantan kesäolympialaisissa 1996 hän joutui antautumaan maratonilla Fatuma Roballe, mutta saavutti olympiahopeaa.
Leon Battista Alberti

Leon Battista Alberti (14. helmikuuta 1404 Genova – 25. huhtikuuta 1472 Rooma) oli italialainen taidemaalari, runoilija, kielitieteilijä, filosofi, muusikko, arkkitehti ja kaiken kaikkiaan renessanssinero.
Elämä.
Alberti syntyi firenzeläiseen aatelissukuun aviottomana lapsena maanpaossa Genovassa. Opiskeltuaan lakia Padovassa ja Bolognassa vuoteen 1432 asti hän toimi paavin sihteerinä. Hän toimi arkkitehtina Ferrarassa, Firenzessä, Mantovassa, Riminissä, Roomassa ja Urbinossa.
Alberti tutustui Firenzessä Donatelloon ja muihin sen ajan taiteilijoihin. Hän laati maalaustaiteesta kirjan "Della Pittura" (1436), joka sisältää ensimmäiset kuvaukset perspektiivistä, muun muassa keskeisperspektiivin matemaattisen kuvauksen ja niin sanotun Albertin ikkunan, joka oli perspektiivipiirtämiseen tarkoitettu kartesiolainen matriisi.
Kattavassa teoksessaan "De re aedificatoria" (1452) Alberti kuvaa arkkitehtuurin teoriaa. Albertin tunnetuimpia töitä ovat antiikista vaikutteita saanut Riminin Pyhän Fransiskuksen kirkko, Firenzen Palazzo Rucellai ja Mantovan Sant'Andrean kirkko, jossa oli uraauurtava julkisivu ja pohjapiirros.
Humanistina Alberti korosti taiteiden järkeen ja tieteeseen pohjautuvaa luonnetta. Hän luopui uskonnollisesta symboliikasta ja haki ihanteensa klassisesta maailmasta.
Koori

Koori () on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Fukushiman prefektuurissa. Se kuuluu Daten piirikuntaan. Koori sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Fukushiman allaslaakson alueella Fukushiman kaupungin pohjoispuolella. Koorissa on 11 373 asukasta (huhtikuussa 2022) ja sen pinta-ala on 42,97 neliökilometriä.
Koori tunnetaan historiallisesti Sendain daimiokuntaa hallinneen Date-klaanin synnyinseutuna. Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Ōshū-kaidō tiereitin postiasemana, ja siellä sijaitsi Tokugawa-bakufun paikallinen hallintokeskus. Siellä toimi myös Handan hopeakaivos, yksi maan suurimmista. Kun Japanin kunnallishallinto perustettiin vuonna 1889, Koorista tehtiin maaseutukaupunki. Silkinviljely oli aiemmin merkittävä elinkeino. Nykyisin kaupungissa on elintarvike- ja valmistavaa teollisuutta; maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten persikoita ja omenoita. 
Koorin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu länsimaalaistyylinen entinen Daten piirikunnan hallintorakennus, joka on valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Tōhoku-päälinja.
Georges Vézina

Georges Vézina (21. tammikuuta 1887 Chicoutimi, Québec – 27. maaliskuuta 1926) oli kanadanranskalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi NHL-seura Montreal Canadiensissa. Hänen mukaansa on nimetty NHL:n parhaalle maalivahdille annettava palkinto.
Kaudella 1922–1923 Vézina pelasi ensimmäisenä maalivahtina kauden alle 2 päästetyn maalin keskiarvolla. Vézinan hieno ura sai dramaattisen lopun, kun kotiottelussa Pittsburgh Piratesia vastaan hän tuli maalittoman ensimmäisen erän jälkeen jäältä suu verta vuotaen ja lyyhistyi pukukoppiin. Vézina palasi jäälle toiseen erään, mutta lyyhistyi uudelleen, jolloin valmentaja Leo Dandurandin oli pakko vaihtaa kentälle joukkueen kakkosmaalivahti George Hainsworth. Ottelun jälkeen Vézinalla todettiin tuberkuloosi, johon hän menehtyi neljä kuukautta myöhemmin.
Vézinan rauhallisuus ja kylmähermoisuus toi hänelle lempinimen "The Chicoutimi Cucumber".
Säveltäminen

Säveltäminen on musiikkikappaleen eli sävellyksen tekemistä. Säveltäjät ovat henkilöitä, jotka luovat uutta musiikkia. Musiikin luomisprosessiin osallistuu usein myös erillinen sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja tulkitsija. Näitä kaikkia voi yhdellä kappaleella olla useita tai sama henkilö voi vastata useasta osa-alueesta.
Perinteinen kansanmusiikki ei ole sävellettyä, vaan toistuvan kollektiivisen improvisaation tulosta, joka on välittynyt perimätietona sukupolvelta toiselle. Kirjoitustaidon ja tallennustekniikan kehittyessä musiikin säveltäminen ja sävellyksen esittäminen eli tulkinta ovat eriytyneet kahdeksi erilliseksi luomisprosessiksi, jotka ovat usein kytköksissä toisiinsa vain tallennusvälineen, esim. nuotinnoksen kautta.
Säveltäminen on prosessina erittäin paljon sidoksissa teostyyppiin. Teoriassa kyseessä on vapaa luova luomisprosessi, jonka lopputuloksena syntyy toistettavissa ja tunnistettavissa oleva ääninä aistittava teos. Käytännössä kuitenkin eri teostyyppien luomiseksi on vakiintunut musiikin teoriaan ja perinteeseen sidoksissa olevia sääntöjä ja tapoja niin taide- kuin populaarimusiikissakin.
Säveltämiseen on olemassa monta tapaa. Erilaisia sävelmiä voi kuvitella vain mielessään, mutta niitä voi myös yrittää hyräillä, vihellellä, tapailla jonkin soittimen avulla tai kirjoittaa suoraan nuoteiksi. Usein lopullinen sävellys syntyy toiston ja improvisaation välisen vuoropuhelun tuloksena. Sävellyksen voi kirjoittaa nuotiksi tai partituuriksi, tai sitten sen voi esimerkiksi ainoastaan painaa mieleensä, nauhoittaa jollain soittimella ja syöttää tietokoneen musiikkiohjelmaan. Lahjakas säveltäjä voi kehittää säveltämistaitojaan opiskelemalla ja harjoittelemalla.
The Red Hot Chili Peppers (albumi)

The Red Hot Chili Peppers on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin alun perin Yhdysvalloissa 10. elokuuta 1984 ja se nauhoitettiin El Dorado -studioilla Los Angelesissa. Tuottajana toimi Gang of Four-yhtyeen Andy Gill. Albumi on Red Hot Chili Peppersin ainoa tällä kokoonpanolla, Jack Ironsin ja Hillel Slovakin lähdettyä yhtyeeseen What Is This?, myös sen saatua levytyssopimuksen, minkä se sai vähän ennen Red Hot Chili Peppersiä. Albumi oli myös ainoa, jossa Gill oli tuottajana, yhtyeen ja hänen erimielisyyksien takia. Albumi sisälsi kaksi singleä, True Men Don't Kill Coyotes ja Get Up and Jump.
Tausta.
Myös Ohio Player'sin managerina toiminut Lindy Goetz alkoi hoitamaan yhtyeen asioita, nähtyään heidät esiintymässä. Muutaman onnistuneen keikan jälkeen erilaisissa klubeissa, yhtye äänitti demon, jonka tuotti Spit Stix, joka on Fear-yhtyeen entinen rumpali. Demon onnistuttua Jamie Cohen solmi levytyssopimuksen EMI:n kanssa. Red Hot Chili Peppers oli valmis astumaan levytysstudioon. Pian kuitenkin yhtyeen perustajajäsenet Hillel Slovak ja Jack Irons jättivät yhtyeen, keskittyäkseen toiseen yhtyeeseen, nimeltä What Is This, joka oli saanut levytyssopimuksen MCA Recordsin kanssa. Red Hot Chili Peppers oli kuitenkin vielä vain vitsi. Heidän tilalle yhtyeeseen tulivat kitaristiksi Jack Sherman ja entinen Captain Beefheart rumpali, Cliff Marinez. Tuottajaksi tuli entinen Gang of Four -yhtyeen kitaristi Andy Gill.
Levytys.
Yhtyeen jäsenet kuuntelivat levyn teon aikoihin paljon Hank Williamsin musiikkia ja nauhoittivatkin tämän klassikkokappaleen "Why Don't You Love Me" albumilleen. Kappale Out in L.A. oli yhtyeen ensimmäisiä kappaleita, jotka yhtye kirjoitti. Kappale Get Up and Jump oli myös ensimmäisiä yhtyeen "omia" kappaleita. Kappaleet olivat kirjoitettu klubiesiintymisiä varten ja päätyivät myös levylle. Levytysten aikoihin laulaja Anthony Kiediksellä ja basisti "Flealla" oli ongelmia tulla toimeen tuottajan kanssa, he olivat myös tyytymättömiä levyn lopputulokseen. Tuottaja ajatteli levyn teon eri lailla, kuin bändin jäsenet. Tuottaja halusi levylle enemmän hittejä, kun yhtye halusi vangita yhtyeen raa'an energian ja asenteen, mikä oli tuttua yhtyeen live-esiintymisistä. Hankaluuksia tuottajan kanssa lisäsi myös se, että Gill oli jopa haukkunut bändin ensimmäisiä omia sanoituksia. Kiediksellä ja Flealla oli ongelmia myös yhtyeen kitaristin kanssa, debyyttialbumin tiimoilta tehdyn kiertueen jälkeen hän sai lähteä. Heidän onnekseen vähän aikaa erottamisen jälkeen yhtyeen alkuperäinen kitaristi, Hillel Slovak oli halukas palaamaan yhtyeeseen, saatuaan tarpeeksi What Is This -yhtyeessä soittamisesta. Yhteensä hän levytti kolme albumia yhtyeen kanssa. Levyn kansitaiteen taituroi Gary Panter, joka tuli tunnetuksi Jimbo -sarjakuvistaan.
Julkaisu.
Levyltä julkaistiin kaksi singleä, ensimmäinen True Men Don't Kill Coyotes (josta tehtiin myös musiikkivideo) sekä toinen Get Up and Jump. Levy ei juurikaan menestynyt, paikallista menestymistä lukuun ottamatta ja siitä tuli kaupallinen floppi myyden vain 300 000 kopiota vuoteen 2007 mennessä.
Ketjukirje

Ketjukirje koostuu tavallisesti viestistä, jossa houkutellaan vastaanottajaa tekemään kirjeestä kopioita. Lähetetyt jäljennökset muodostavat ketjun, jota uusi lähettäjä jatkaa eteenpäin lähettämällä kopioita yhdelle tai useammalle vastaanottajalle. 
Tavallinen mutta laiton, muunnelma ketjukirjeestä on pyramidihuijaus. Se perustuu siihen, että vastaanottaja kirjoittaa nimensä alimmaksi listalle ja lähettää pienehkön summan rahaa listan ensimmäiselle henkilölle. Ajatuksena on se, että levittämiseen osallistunut saa osanottajien suuren määrän ansiosta paljon rahaa, mutta pyramidi todellisuudessa yleensä luhistuu nopeasti ja vain ketjukirjeen alun perin liikkeelle panneet saavat rahaa.
Lukijoita voi houkutella ketjukirjeen levittämiseen monella tavalla. Rikastumislupauksen lisäksi on mahdollista, että taikauskoista vastaanottajaa uhataan huonolla onnella tai jopa fyysisellä väkivallalla, jos hän rikkoo ketjun. Ketjukirjeen sisältö muuttuu usein matkan varrella joko tarkoituksellisesti tai huonosti kopioidun tekstin takia.
Sähköpostin keksimisen myötä ketjukirjeistä on tullut suositumpia kuin pelkän kirjepostin aikana. Eräät Internet-palveluntarjoajat kuitenkin kieltävät niiden lähettämisen netiketissä tai käyttösäännöissä.
Ketjukirjeet voivat olla harmittomia, jos niitä käytetään hyvän maun mukaisesti eikä ketään uhkailla. Ketään ei myöskään houkutella tekemään mitään, mihin sisältyy riskejä tai vahingontekoa. Esimerkki harmittomasta ketjukirjeestä on sellainen, jossa pyydetään lisäämään nimi ja maa listalle sen seuraamiseksi, kuinka kauas maailmassa kirje leviää.
FPS Security

FPS Security Oy (alun perin Finnish Protection Service Oy) oli vuonna 1997 perustettu vartiointiliike. Yritys työllisti 120 henkilöä (1. huhtikuuta 2006) turvallisuustehtävissä, joihin lukeutuivat perinteiset vartiointi- ja valvontapalvelut, tekniset valvontajärjestelmät, ilkivallan torjunta ja erilaiset kiinteistöhallintaan liittyvät palvelut.
Yritys oli osa Turvatiimiä vuodesta 2010 alkaen. Kesäkuussa 2016 Turvatiimi ja G4S Suomi yhdistyivät puolestaan Avarn Securityksi.
FPS Securityn asiakkaita olivat Helsingin kaupungin lisäksi myös Helsinki-Vantaan lentoasema, VR, Espoon kaupunki, Shell ja JCDecaux sekä monet kauppakeskukset. 
FPS tuli tunnetuksi varsinkin Helsingin seudulla "Stop töhryille" -projektin (Helsingin kaupungin rakennusviraston graffitien ja tagien puhdistusprojekti) myötä, jossa se oli suurimpia kaupungin alihankkijoita.
Vuonna 2003 FPS nosti syytteen Voima-lehteä vastaan lehden julkaistua artikkelin koskien FPS:n väkivaltaiseksi väitettyä toimintaa. Yhtiö katsoi artikkelin loukkaavan FPS:n toiminnan periaatteita
Marraskuussa 2006 YouTube-videopalveluun levisi video jossa FPS:n palkkalistoilla oleva vartija pahoinpiteli helsinkiläisellä Kontulan ostoskeskuksella maassa sidottuna makaavaa puolustuskyvytöntä ihmistä potkien tätä selkään. Ohikulkija oli sattumalta nähnyt vartijoiden käyvän humaltuneeseen käsiksi ja päätti kuvata tapahtuman ylikulkusillalta matkapuhelimellaan. Video sai YouTubessa lyhyessä ajassa suuren määrän katsojia. Vartijoiden työnantaja FPS Security jätti tapauksesta tutkintapyynnön poliisille ja kertoi, että tilanne ei olisi vaatinut "kuvatun kaltaisten voimakeinojen käyttöä". Tapauksesta käynnistettiin poliisitutkinta ja se käynnisti laajan keskustelun vartijaväkivallasta. Yksi vartija vapautettiin syytteistä ja toinen todettiin syylliseksi pahoinpitelyyn, mutta käräjäoikeus ei rankaissut häntä, koska vartija ja uhri olivat sopineet asian.
Stephan Freigang

Stephan Freigang (s. 27. syyskuuta 1967 Löbau, Saksin osavaltio) on saksalainen kestävyysjuoksija.
Freigang aloitti juoksu-uransa jo nuorena poikana. 16-vuotiaana hän osallistui 15 kilometrin maantiejuoksukilpailuun. Vuonna 1986 hän sijoittui neljänneksi yleisurheilun nuorten MM-kisojen 10 000 metrin juoksussa ja 20 kilometrin maantiejuoksussa. Hän juoksi ensimmäisen maratoninsa vuonna 1987 aikaan 2.14.34. Vuonna 1989 hän joutui vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen, joka vaaransi koko hänen urheilu-uransa. Jo seuraavana vuonna hän kuitenkin juoksi 10 000 metrillä ajan 28.05.
Freigang suunnitteli osallistuvansa Barcelonan olympialaisissa 1992 10 000 metrin juoksuun. Häntä ei kuitenkaan valittu Saksan olympiajoukkueeseen kyseiselle matkalle. Hänen edellisvuonna juoksemansa maratonaika 2.12.00 oikeutti paikkaan olympiajoukkueessa, joten hän päätti osallistua sittenkin maratonille. Olympiamaratonin loppu oli dramaattinen. Freigang tuli stadionalueelle kolmantena, mutta Japanin Takeyuki Nakayama ohitti hänet. Freigang sai kuitenkin kirittyä Nakayaman ohi viime hetkillä. Olympiamitali jäi hänen urheilu-uransa viimeiseksi merkittäväksi saavutukseksi.
Freigang voitti universiadeissa kultaa 10 000 metrillä ajalla 28.15,84 Sheffieldissä 1991.
Hwang Young-cho

Hwang Young-cho (hangul 황영조, hanja 黄永祚; s. 22. maaliskuuta 1970 Samcheok, Etelä-Korea) on eteläkorealainen entinen kestävyysjuoksija.
Nuoruudessaan Hwang oli lupaava yleisurheilija. Hän voitti ensimmäisen maratonjuoksunsa, jonka juoksi vuonna 1991. Voiton jälkeen hän päätti keskittyä maratonille. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän juoksi uransa neljännen maratonin. Hidasvauhtisessa maratonissa puolimatkassa kärkiryhmässä oli vielä noin 30 juoksijaa. 35 kilometrin kohdalla Hwang ja Japanin Koichi Morishita johtivat kilpailua. 40 kilometrin jälkeen Hwang aloitti loppukirin, minkä ansiosta hän voitti olympiakultaa.
Olympialaisten jälkeen Hwang juoksi harvakseltaan. Hän voitti Aasian kisojen mestaruuden vuonna 1994, mutta lopetti uransa vuonna 1996, sillä hän ei päässyt loukkaantumisten takia Korean joukkueeseen Atlantan olympialaisiin. Hwangin valmentaja oli Sohn Kee-chung, joka voitti olympiakultaa maratonilla vuoden 1936 olympialaisissa.
Red Faction

Red Faction on Volitionin kehittämä ja THQ:n julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna aluksi PlayStation 2:lle ja myöhemmin samana vuonna Windowsille. 
Pelaaminen.
Windows versiossa on 32 pelaajan moninpeli, kenttäeditori sekä modifikaatiomahdollisuus. "Red Factionin" huomiota herättänein ominaisuus on Geo-Mod-tekniikka, joka antaa pelaajalle mahdollisuuden tuhota osia peliympäristöstä.
Tarina.
Pelaajan ohjastama hahmo on kaivostyöntekijä Parker, joka on liittynyt Ultor-yhtiön kaivosoperaatioon Mars-planeetalla aloittaakseen uuden elämän. Kaivostyöläisten elinolot osoittautuvat kuitenkin huonoiksi, työntekijöiden ihmisoikeuksia poljetaan ja mystinen tauti, The Plague, riehuu erityisesti kaivosyhteisön alueella.
Erään työpäivän jälkeen Parker joutuu todistamaan, kuinka kaivostyöläinen surmaa häntä kaltoin kohdelleen vartijan. Tämä laukaisee kokonaisvaltaisen kapinan, johon Parkerkin liittyy. Näin alkaa pelaajan taistelu läpi kaivoskompleksin Ultor-yhtiötä vastaan.
Modifikaatiot.
"Red Factionin" PC-versio tukee pelaajien tekemiä muokkauksia, joita onkin tehty melkoisesti. Suurin osa näistä on lähinnä kosmeettisia. Suurin peliä vaivannut ongelma on ollut yhtenäisen muokkausoppaan puuttuminen, mikä on johtanut tietämättömyyteen keinoista tehdä täyskäännösmodifikaatioita. Ongelma on kulminoitunut siihen, että kaikissa modeissa on enintään vain 14 asetta, jotka ovat eri tavoin muokattuja versioita alkuperäisen pelin aseista. Myös huomattavaa on se, että pelille ei ole julkaistu kunnollista SDK:ta, vaan ainoastaan joitakin pakollisia työkaluja uusien mallien tekemiseen ja tuontiin.
Asiantilan on kuitenkin muuttanut "Red Faction SDI" -projekti, jonka aloittaja lupasi puuttuvia oppaita muille halukkaille modien tekijöille. Ensimmäinen opas sarjassa oli pitkään kaivattu ohjeistus, kuinka lisätä aseita, jotka toimivat myös moninpelissä.
Vastaanotto.
Pelille on tehty kolme jatko-osaa: Red faction 2, Red faction - Guerrilla ja Red faction - Armageddon. Viimeisimmälle on julkaistu myös DLC-paketti. Peli-sarjan pohjalta on tehty myös elokuva Red faction: Origins.
Pelin fanipiireissä on kiertänyt pitkään kaksi peliin liittyvää huhua, joista toinen on varmistettu.
Ensimmäinen huhu kertoo Volitionin julkaisseen "Red Factionin" lähdekoodin, jota ei kuitenkaan ole tähän päivään mennessä julkaistu. Lähdekoodin julkaisua huhutaan rajoittaneen sen, että sitä ei ole saatavilla C++-kielisenä, vaan pelistudioiden käyttämän Renderware-pelinkehitystyökalun käyttämällä kielellä. Fanit ovat koettaneet saada asiaan selvyyden toistaiseksi onnistumatta.
On myös huhuttu, että "Red Faction" olisi jatkoa suositulle "Descent"-pelisarjalle. Volition kiistää huhun, sillä Interplay on kehittämässä "Descent 4":ää. "Descenteissä" ei myöskään ole modifikaatiomahdollisuutta.
Pál Maléter

Pál Maléter (4. syyskuuta 1917 – 16. kesäkuuta 1958) oli unkarilainen kenraali. Maléter oli yksi Neuvostoliiton vastaisen Unkarin kansannousun johtohahmoista vuonna 1956. Maléterin saavuttua neuvotteluihin neuvostojoukkojen kanssa hänet pidätettiin ja kansannousun kukistamisen jälkeen vuonna 1958 hänet tuomittiin kuolemaan.
Elämäkerta.
Pál Maléter syntyi Eperjesissä eli nykyisessä Prešovissa Slovakiassa 4. syyskuuta 1917. Hänen perheensä kuului silloiseen älymystöön. Maléter opiskeli lääketiedettä ensin Prahassa ja sittemmin Budapestissa. Hän joutui kuitenkin jättämään opintonsa kesken taloudellisten vaikeuksien takia. Opintojen sijaan Maléter ilmoittauti vapaaehtoiseksi Unkarin asevoimiin saadakseen Unkarin kansalaisuuden. Vuodesta 1940 hän opiskeli Ludovikan sotilasakatemiassa ja valmistuttuaan hän palveli Unkarin armeijassa ensin Košicessa ja vuodesta 1944 toisen maailmansodan itärintamalla. Maléter jäi etenevien neuvostojoukkojen sotavangiksi ja vankina hän tarjoutui vapaaehtoisena taistelemaan saksalaisia vastaan Neuvostoliiton puolella. Maléter sai sissikoulutuksen. Syksyllä 1944 hänet lähetettiin Transsilvanian rintamalle ja vuodesta 1945 hän johti pataljoonaa. Ennen vuotta 1956 hän toimi useissa alemman tason tehtävissä Unkarin kommunistihallinnon asevoimissa yleten everstiksi.
Unkarin kansannousu alkoi lokakuussa 1956. Maléter sai käskyn Unkarin kansanarmeijalta tukea yksikköä Kiliánin varuskunnalla Budapestissa 25. lokakuuta. Viiden panssarivaunun ryhmästä yksi pääsi parakeille asti. Maléter solmi ensin kapinallisten kanssa tulitauosta komentajiensa suostumuksella, mutta 27. ja 28. lokakuuta hänen komentamansa joukot valtasivat parakkien ympäristön rakennukset. Joukot saivat lopulta Imre Nagyn antaman tulitaukokäskyn. Maléter otti tämän jälkeen osaa kapinallisten kanssa Corvin Közillä käytyihin neuvotteluihin ja parlamenttitalolla työläisneuvostojen kanssa käytyyn kokoukseen 31. lokakuuta. Nagy nimesi hänet varapuolustusministeriksi ja 3. marraskuuta hän sai ylennyksen kenraalimajuriksi. Maléterin komentamasta Kiliánin varuskunnasta tuli yksi kansannousun keskuksista.
3. marraskuuta Maléter osallistui neuvotteluihin Unkarissa olleiden neuvostojoukkojen kanssa Tökölissä lähellä Budapestia. Neuvostojoukot olivat luvanneet vetäytyä Budapestista, mutta todellisuudessa ne olivat vain ryhmittäytyneet uudelleen kaupungin ulkopuolelle. Myös neuvottelut osoittautuivat ansaksi ja neuvotteluihin saapunut Maléter pidätettiin. Pidätyksen oli määrännyt KGB:n johtaja Ivan Sierov. Neuvostojoukot kukistivat Unkarin kansannousun ja sen jälkeen 15. kesäkuuta 1958 käytiin salainen oikeudenkäynti Maléteria ja muita unkarilaisia vastaan. Maléter tuomittiin kuolemaan ilman valitusoikeutta. Hänet teloitettiin Budapestissa päivä tuomion langettamisen jälkeen 16. kesäkuuta 1958.
Muinaiset (Tähtiportti)

Muinaiset (engl. Ancients, omassa kielessään Anquietas), alun perin tunnettu nimellä teiden rakentajat, ovat kuvitteellinen kansa Tähtiportti-sarjassa ja sen sisarsarjassa Stargate Atlantis. 
Muinaiset rakensivat alkuperäiset tähtiportit. He asuivat kauan aikaa sitten maapallolla (Terra Muinaisten kielessä) sekä muualla galaksissamme, mutta joutuivat muuttamaan pois kun (mahdollisesti Orien lähettämä) ruttoepidemia vaivasi koko galaksia. Myöhemmät ihmiset polveutuvat heistä ja asuttavat nyt maapalloa. Muinaisten kieli muistuttaa paljon latinaa. 
Paetakseen ruttoa osa muinaisista muutti Pegasus-galaksiin ja asutti siellä Atlantis-nimistä kaupunkia Lantea-planeetalla, josta tulee nimitys lantealaiset. Daniel Jackson sai selville, että kyseiset henkilöt kutsuivat itseään myös alteranilaisiksi. Ne muinaiset, jotka eivät lähteneet Pegasukseen, oppivat muuttumaan energiaksi ja nousemaan korkeammalle olemisen tasolle. Pegasus-galaksissa muinaiset kohtasivat ensi kertaa vihollisen, joiden teknologia pystyi kilpailemaan heidän omansa kanssa. Viholliset eli wraithit olivat todella julmia ja heitä oli paljon enemmän kuin Muinaisia. Wraithit ja muinaiset kävivät sotaa yli sata vuotta ennen kuin muinaiset joutuivat lopulta taipumaan He jättivät Pegasus-galaksin palaten Maahan tai nousten korkeammalle tasolle.
Muinaisista lähtee myös toinen "haara" orit. Oritkin ovat ylösnousseita olentoja, mutta toisin kuin muinaiset, joiden tärkein periaate on olla sekaantumatta millään tavoin maallisiin asioihin, orit käännyttävät ihmisiä palvomaan itseään jumalina ja tuhoavat kaikki, jotka eivät suostu liittymään heidän seuraajiinsa. Heidän uskonsa, Alkuperä (eng. Origin), on suunniteltu kanavoimaan energiaa heidän seuraajistaan, jotta he voisivat jonain päivänä tuhota Muinaiset. Kummankin ryhmän tekninen taso on edistyneempi kuin kenenkään muun tunnetussa universumissa. Muinaisten teknologiasta tunnetuimpia ovat itse Tähtiportit, Destiny-alus (joka on 60 miljoonaa vuotta vanha, edelleen toiminnassa ja sen teknologinen taso on silti edistyneempi kuin useilla tunnetuilla lajeilla, ja lisäksi Destiny saa energiaa itse tähdistä, eli siis se lentää tähden sisälle ja kerää energiaa varastoihinsa). Muihin saavutuksiin lukeutuvat mm. Atlantis (joka on Manhattanin kokoinen galaksienvälinen kaupunki, joka kykenee kulkemaan yli 3 miljoonaa valovuotta alle kahdessa tunnissa), nollapistemoduulit (engl. ZPM=Zero Point Module) jotka ovat puhtaimpia tunnettuja energianlähteitä sekä kokoonsa nähden myös uskomattomimpia. Yksi nollapistemoduuli kykenee arvioiden mukaan ylläpitämään yhtäjaksoisesti 100-200 terawatin energiantuottoa 3300 vuotta. Muinaiset hallitsivat myös aikamatkustuksen (tosin toimivat laitteet kehitti Janus-niminen lantealainen salassa, koska hän ei olisi saanut niiden valmistukseen lupaa) sekä kehittivät useita universumin edistyneimmistä aseista sekä kilvistä.
Sanginsuun suuralue

Sanginsuun suuralue on yksi Oulun 23:sta suuralueesta. Suuralue käsittää Oulun kaupungin koilliset kaupunginosat, ja se sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla, rajoittuen Myllyojan, Korvensuoran, Ylikiimingin ja Kiimingin suuralueisiin sekä Muhoksen kuntaan. Suuralueella asuu noin 600 asukasta ja siellä on yhteensä 292 työpaikkaa. Ruokakuntia alueella oli yhteensä 246 (1.1.2012).
Palvelut.
Peruspalvelut on keskitetty pääasiassa Myllyojan keskukseen. Sanginsuun suuralueen suurimmissa kaupunginosissa on päivittäistavarakauppoja.
Liikenne.
Alueen tärkeimmät liikenneväylät ovat Vaalantie sekä siihen liittyvä Oulujoen ylittävä Sanginsuuntie. Vaalantien eli yhdystien 8300 varrelle on vuonna 2005 valmistunut jalankulun ja pyöräilyn väylä, joka alkaa Myllyojalta ja päättyy Markkuun ryhmäpuutarhan liittymään.
Stammware

Stammware on Saksassa käytetty rakennuspuutavaran laatuluokitus. 
Stammware on särmäämätöntä sahatavaraa. Raaka-aine on ulkoisesti oksatonta, oksakyhmytöntä ja virheetöntä tyvitukkia. Tukissa ei yleensä sallita mutkia, lahoa, korjuuvaurioita, toukanreikiä tai sinivikoja. 
Sahatavarakappaleen leveys mitataan pintalappeelta pituuden puolivälistä sahatun pinnan leveytenä. Suomessa vientiin menevä "stammware" sahataan yleensä männystä.