tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sumner Locke Elliott

Sumner Locke Elliott (17. lokakuuta 1917 Kogarah, Sydney, Australia – 24. kesäkuuta 1991 New York, Yhdysvallat) oli australialaissyntyinen kirjailija.
Elliott on arvostettu prosaisti ja näytelmäkirjailija. Häneltä ilmestyi kymmenen romaania, neljätoista näytelmää, kymmenen kuunnelmaa ja käsikirjoituksia. Hänen omaelämäkertansa "You Must Like Your Work" ilmestyi 1975. Hän oli kaiken kaikkiaan hyvin tuottelias kirjoittaja, mutta tuotannon ytimen muodostavat romaanit, joista kuuden tapahtumat tai aihepiiri liittyvät Australiaan.
Elliottin äiti oli australialainen kirjailija Sumner Locke, joka kuoli synnytystä seuraavana päivänä, ja poika jäi tätiensä kasvatettavaksi. Seurauksena oli ankara huoltajuuskiista, joka ratkesi vasta kymmenen vuoden kuluttua. Hän on käsitellyt aihetta palkitussa omaelämäkerrallisessa romaanissa "Hiljaa, hän voi kuulla". Hän työskenteli 13-vuotiaasta alkaen toistakymmentä vuotta näyttelijänä radio-ohjelmissa ja teki muutenkin työtä ohjelmien parissa, kuten kirjoitti käsikirjoituksia lastenohjelmaan. Hän siirtyi koulun päätyttyä päätoimiseksi radion ja teatterin pariin.
Elliott muutti 1948 Yhdysvaltoihin, jossa hän asui lähes koko aikuiselämänsä ja sai kansalaisuuden 1955. Pitemmäksi aikaa hän palasi Australiaan vasta 1974.
Elliott ei avioitunut ja tuli homoseksuaalina kaapista vasta 1990 kirjansa "Fairyland" kautta.
Eläinten kapina (vuoden 1954 elokuva)

Eläinten kapina ("Animal Farm", televisioesityksessä myös nimellä Eläinten vallankumous) on vuonna 1954 valmistunut brittiläinen animaatioelokuva. Se oli ensimmäinen elokuvasovitus George Orwellin satiirisesta romaanista "Eläinten vallankumous" (1945) ja samalla Britannian ensimmäinen pitkä animaatioelokuva. Elokuvan tuotti ja ohjasi pariskunta John Halas ja Joy Batchelor. Halas oli syntyjään unkarilainen ja Batchelor brittiläinen. Tuotannon taustalla oli yhdysvaltalainen uutisfilmien tuottaja Louis de Rochemont.
Yhdysvaltain tiedustelupalvelu CIA rahoitti salaa elokuvan tuotantoa, koska sen katsottiin tukevan kommunismin vastaista taistelua kylmässä sodassa. CIA-rahoitus järjestettiin välikäsien kautta, ja ilmeisesti edes Halas ja Batchelor eivät olleet siitä tietoisia. CIA-agentti E. Howard Hunt kertoi myöhemmin muistelmissaan, että Orwellin kuoltua vuonna 1950 hän oli pehmittänyt tämän leskeä Sonia Orwellia saadakseen "Eläinten vallankumouksen" elokuvausoikeudet. Elokuvaa tehtiin kolme vuotta, ja sen tekemiseen osallistui sata brittiläistä ja yhdysvaltalaista animaattoria. Ilmeisesti rahoittajan toiveesta tarinan loppu muutettiin: elokuva päättyy Napoleon-sian diktatuurin kukistumiseen, toisin kuin Orwellin kirja.
Maurice Denham ääninäyttelee elokuvassa kaikkia eläinhahmoja ja kertojana on Gordon Heath. Kirjasta tuttu vallankumouslaulu ”Englannin eläimet” ("Beasts of England") on elokuvassa muutettu sanattomaksi hymniksi.
Televisioesitykset Suomessa.
Suomen televisiossa elokuva on esitetty vuosina 1971, 1984, 1991, 2018 ja 2020. Vuoden 1984 televisioesityksessä elokuvasta esitettiin suomenkielinen versio, jossa alkuperäisen ääniraidan päälle oli laitettu näyttelijä Risto Mäkelän esittämä suomenkielinen kerronta.
Sisällönjakeluverkko

Sisällönjakeluverkko tai sisällönjakoverkko (usein CDN, lyhenne englanninkielisestä termistä content delivery network) on maantieteellisesti hajautettu verkko, joka koostuu välityspalvelimista ja niille tarpeellisista konesaleista ja yhteyksistä. Tällaisen verkon tarkoitus on palvelujen tarjoaminen loppukäyttäjien lähellä, paremmalla toimintavarmuudella ja pienemmällä viiveellä.
Nykyisin sisällönjakeluverkkojen avulla levitetään verkkosisältöjä (tekstiä, kuvaa ja skriptejä), mediatiedostoja (videota, ohjelmistoja ja dokumentteja) sekä suoratoistoa, niin livelähetyksissä kuin "on-demand". Toimijat, kuten mediayhtiöt, yhteisöpalvelut ja verkkokaupat, ostavat palvelin- tai hosting-palvelujen lisäksi sisällönjakelupalveluja verkkopalvelujen nopeuttamiseksi loppukäyttäjälle. Sisällönjakeluverkostot kehittyvät jatkuvasti. Nykyisin tietyt sisällönjakeluverkot tarjoavat esimerkiksi kuvatiedostojen optimointia ja kehittyneitä välimuistiominaisuuksia, jotka säästävät sovelluspalvelinten resursseja.
Monet eri alojen suurimmista verkkoyrityksistä, kuten Facebook, Google, Amazon.com ja Netflix ylläpitävät omia sisällönjakeluverkkojaan. Niiden palvelin- ja verkkoinfrastruktuurit ovat jo itsessään maantieteellisesti hajautettuja eri maissa sijaitseviin konesaleihin, ja liiketoiminnan mittakaava on erittäin laaja. Edellä mainituista Amazon (AWS) ja Google myyvät infrastruktuuriaan myös kapasiteettipalvelujen, niin kutsuttujen pilvipalvelujen, eri ohjelmistojen ja palvelujen kehittäjille. 
Muita kaupallisia sisällönjakeluverkkoja ovat esimerkiksi Akamai, EdgeCast, Cloudflare ja Incapsula. Aiemmin sisällönjakeluverkot ovat keskittyneet suhteellisen suuriin ja tärkeimpiin verkkopalveluihin. Nykyisin monet sisällönjakeluverkot tarjoavat tuotteilleen lisäarvoa tai peräti keskittyvät palvelunestohyökkäysten pysäyttämiseen ja muihin palomuuripalveluihin. Tietyissä tapauksissa sisällönjakeluverkot tarjoavat palvelujaan freemium-hinnoittelulla, mikä tekee palveluista haluttavia ja taloudellisesti järkeviä myös pienimmille verkkokauppayrityksille tai jopa yksittäisille bloggaajille.
Cloudflare

Cloudflare, Inc. on yhdysvaltalainen yhtiö, joka tarjoaa sisällönjakeluverkkoa, DDoS-suojausta ja muita pilvipalveluita. 
Cloudflare on kehittänyt Rust-kielellä kirjoitetun Pingoran, jolla se on korvannut Nginxin saadakseen paremman suorituskyvyn. Pingora on avointa lähdekoodia vuodesta 2024 alkaen.
Verkkosivusto, jolle Cloudflaren palvelut on otettu käyttöön, ei itse jaa sisältöään, vaan Cloudflare toimii sille käänteisenä välityspalvelimena.
Sivuston käyttäjät ottavat tällöin yhteyden Cloudflaren palvelimeen, joka toimii välimuistina haettavalle tiedolle. Cloudflarella on huomattavasti enemmän kapasiteettia käytössään kuin yksittäisellä verkon palvelimella, ja se voi tasata ruuhkahuippuja usean käyttäjän pyrkiessä sivustolle. Lisäksi yhtiön palvelut on suunniteltu vikasietoisiksi.
Cloudflaren pääkonttori on San Franciscossa Kaliforniassa.
Yhtiö on poistanut kolme asiakastaan poliittisista tai sananvapausrikkomuksista.
Ensimmäinen oli uusnatsisivusto The Daily Stormer vuonna 2017 Charlottesvillen tapahtumien jälkeisten reaktioiden vuoksi. Elokuussa 2019 Cloudflare lopetti palvelujensa tarjoamisen 8chan-kuvafoorumille, jonne ainakin kolmen joukkoampujan on sanottu postanneen manifestinsa..
Syyskuussa 2022 Cloudflare ilmoitti poistaneensa Kiwi Farms -keskustelupalstan.
Yhtiö joutuu estämään verkkosivuja myös eri valtioiden oikeusistuinten tuomioiden perusteella. Esimerkiksi vuonna 2020 Cloudflare joutui estämään 2 verkko-osoitetta, vuonna 2021 yhdeksän ja vuonna 2023 992 eri osoitetta. Näiden sisältö voi olla esimerkiksi bittorrent-sivustoja tai luvattomia nettikasinoita.
Fidenza

Fidenza on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Se tunnettiin aiemmin nimellä Borgo San Donnino. Kaupunki sijaitsee Via Emilialla Parman ja Piacenzan kaupunkien välissä, noin 23 kilometriä Parmasta luoteeseen.
Kaupunki on Parman jälkeen maakunnan toiseksi suurin kaupunki, ja se on merkittävä taide- ja kulttuurikaupunki. Kaupungin huomattavin nähtävyys on Benedetto Antelamin 1100-luvulla suunnittelema romaaninen Fidenzan katedraali. Erityisen näyttäviä ovat katedraalin julkisivun reliefit ja patsaat. Katedraali on omistettu kristitylle marttyyrille San Donnino di Fidenzalle, jonka pyhäinjäännöksiä säilytettiin Fidenzassa olleessa pienessä kirkossa varhaiskristillisenä aikana. Keskiajalla kirkko oli tärkeä etappi pyhiinvaeltajille jotka kulkivat Via Francigenaa pitkin. Muita nähtävyyksiä ovat kaupungin keskiaikainen portti "Porta di San Donnino", kaupungintalo "Palazzo Comunale" sekä Pyhän Pietarin kirkko "Chiesa di San Pietro".
Eläinten kapina (vuoden 1999 elokuva)

Eläinten kapina ("Animal Farm") on vuonna 1999 valmistunut brittiläis-amerikkalainen televisioelokuva, joka perustuu George Orwellin satiiriseen romaaniin "Eläinten vallankumous". Se toteutettiin samanlaisella tekniikalla kuin lastenelokuva "Babe – urhea possu", jossa oikeille eläimille on tietokonetehosteilla animoitu puhetta muistuttavat suunliikkeet.
Kuten vuoden 1954 piirrosanimaatiossa "Eläinten kapina", myös tässä elokuvassa on Orwellin romaanista poikkeava onnellinen loppu.
Adoneus

Adoneus on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Sen nimi viittaa Adonikseen.
Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Sapfon käyttämä niin sanottu Sapfon säkeistön koostuu kolmesta sapphicuksesta ja yhdestä adoneuksesta.
Anakreonteus

Anakreonteus eli "Anakreonin säe" (myös "anakreonttinen säe"; ) on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe. Se on saanut nimensä Anakreonista.
Säkeestä esiintyy kahta muotoa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Säettä esiintyy paitsi Anakreonilla myös muun muassa kreikkalaisessa tragediassa.
Aristophaneus

Aristophaneus on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä Aristofaneesta.
Aristophaneus-säkeessä on seitsemän tavua. Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Asklepiadeus

Asklepiadeus eli "Asklepiadeen säe" () on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä runoilija Asklepiadeesta. Sitä käytti kuitenkin jo ennen tätä Alkaios.
Kaava.
Asklepiadeus muodostuu glykoneuksesta, jonka sisällä toistetaan khoriambi kerran ("asklepiadeus minor", pienempi Asklepiadeen säe) tai kahdesti ("asklepiadeus maior", suurempi Asklepiadeen säe). "Asklepiadeus minor" -säkeessä on näin 12 tavua ja sen kaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
"Asklepiadeus maior" -säkeessä on puolestaan 16 tavua ja sen kaava on:
Esimerkki.
Alkaios, katkelma 346 PLF (Lobel–Page):



"pōnōmen· ti ta lykhn᾽ ommenomen; daktylos amera·"
"kad daerre kylikhnais megalais, aïta, poikilais·"
"oinon gar Semelas kai Dios yios lathikādea"
"anthrōpoisin edōk᾽. enkhee kernais hena kai dyo"
"plēais kak kefalās, ‹ā› d᾽ aterā tān aterān kyliks"
"ōthētō."



Horatius, "Oodit" I.1.35–36 ("asklepiadeus minor"):
"Quodsi | me lyricis || vatibus in|seres,"
"subli|mi feriam || sidera ver|tice."

Horatius, "Oodit" I.11.1–2 ("asklepiadeus maior"):
"Tu ne | quaesieris || (scire nefas) || quem mihi, quem | tibi"
"finem | di dederint, || Leuconoe, || nec Babylo|nios..."
Dokhmius

Dokhmius (, ”vino”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta.
Metronin peruskaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Dokhmiusta esiintyy lähes pelkästään kreikkalaisessa tragediassa kohtauksissa, joissa kuvataan voimakkaita tunteita, kuten levottomuutta tai surua. Metronista esiintyy jopa 30 erilaista muunnelmaa, ja sitä yhdisteltiin usein jambiin.
Epitriitti

Epitriitti (, ”yksi ja yksi kolmasosa”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kolmesta pitkästä ja yhdestä lyhyestä tavusta.
Metronia esiintyy neljässä eri muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
 (ensimmäinen epitriitti)
 (toinen epitriitti)
 (kolmas epitriitti)
 (neljäs epitriitti)
Kreikkalaisessa runoudessa käytettiin lähinnä toista ja kolmatta epitriittiä; ensimmäistä ja neljättä kreikkalaiset pitivät epätahtisena. Metronin nimi on peräisin siitä, että kahden pitkän tavun suhde yhteen pitkään ja yhteen lyhyeen on 4:3 eli 1 ja 1/3.
Ferekrateus

Ferekrateus () on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä komediakirjailija Ferekrateesta.
Kaava.
Ferekrateus-säe koostuu seitsemästä tavusta. Säkeellä on kaksi muotoa, joiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
 (ensimmäinen ferekrateus)
 (toinen ferekrateus)
Esimerkkejä.
Euripides, "Andromakhe" 504:
"pempo|mai kata | gaias"
Horatius, "Oodit" I.8.2:
"cur prope|res a|mando"
Catullus, XVII.1:
"ponte | ludere | longo"
Ionicus

Ionicus (, ”joonialainen”) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kahdesta pitkästä ja kahdesta lyhyestä tavusta. Metron on saanut nimensä siitä, että sitä käytettiin alun perin joonialaisilla alueilla, mahdollisesti Kybelelle omistetuissa kulttilauluissa.
Metronia esiintyy kahdessa muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
Ionicus a minore eli ”pienempi ionicus”
Ionicus a maiore eli ”suurempi ionicus”
Lyyrisessä runoudessa ionicusta käytettiin niin kutsutussa joonialaisessa säkeessä.
Molossus

Molossus (, ”molossilainen”) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kolmesta pitkästä tavusta, eli sen kaava on ( = pitkä tavu):
Metronin nimi viittaa Epeiroksen molosseihin.
Molossos

Molossos (, ) voi viitata seuraaviin:
Paion (runojalka)

Paion ( tai , ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu yhdestä pitkästä ja kolmesta lyhyestä tavusta. Metron on saanut nimensä Apollonin ja Artemiin kunniaksi esitetyistä paiaaneista.
Metronia esiintyy neljässä muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu):
 (ensimmäinen paion)
 (toinen paion)
 (kolmas paion)
 (neljäs paion)
Kreikkalaisessa runoudessa käytettiin erityisesti ensimmäistä paionia. Sitä esiintyy kreikkalaisessa komediassa, muun muassa Aristofaneella, usein yhdessä creticuksen kanssa. Toinen ja kolmas paion esiintyvät lähinnä metriikan teoriassa, ja neljäs on hyvin harvinainen.
Pyrrhikus

Pyrrhikus (, myös , , ”kaksi lyhyttä”; tai "bibrevis") on runojalka, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu kahdesta lyhyestä tavusta, eli sen kaava on ( = lyhyt tavu):
Nykyrunoudessa pyrrhikus koostuu vastaavasti kahdesta painottomasta tavusta. Se on kuitenkin nykyään sellaisenaan suhteellisen harvinainen.
Sapphicus

Sapphicus eli "Sapfon säe" (, tai "hendecasyllabus sapphicus") on antiikin kreikkalaisesta metriikasta peräisin oleva lyyrinen runosäe, yksi niin kutsutuista aiolialaisista säkeistä. Se on saanut nimensä Sapfosta, jonka tunnetuimmissa runoissaan käyttämä niin kutsuttu Sapfon säkeistö koostuu kolmesta sapphicuksesta ja yhdestä adoneuksesta.
Kaava.
Sapphicus-säe koostuu 11 tavusta. Säkeen kaava on ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Esimerkki.
Sapfo, säe katkelmasta 2:
"kardian en stēthesin eptoasen"
vauhko kurkkuun lyö sydän, rinta riutuu
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten alppiyhdistetty

Naisten alppiyhdistetty talviolympialaisissa 2014 käytiin 10. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Saksan Maria Höfl-Riesch ennen Itävallan Nicole Hospia ja Yhdysvaltojen Julia Mancusoa. Alppiyhdistetty oli olympialaisissa ensimmäinen naisten alppilaji.
Höfl-Riesch oli lajin hallitseva olympiavoittaja Vancouverista vuodelta 2010. Samoissa kisoissa hän oli voittanut myös pujottelusta kultaa. Syöksylaskun jälkeen kilpailua johti Yhdysvaltojen Mancuso ennen Sveitsin Lara Gutia ja Höefl-Rieschiä, mutta pujotteluosuudella saksalainen ohitti molemmat. 
Kyseessä oli toinen kerta peräkkäin, kun sama nainen voittaa peräkkäisissä olympialaisissa alppiyhdistetyn: vuosina 2002 ja 2006 alppiyhdistetyn olympiakultaa juhli kroatti Janica Kostelić.
Lähtökohdat kilpailuun.
Alppiyhdistetyn syösylasku käynnistyi klo 08:00 ja pujottelu klo 12:00 paikallista aikaa.
Naisten alppiyhdistetty järjestettiin tässä muodossa nyt noista kertaa olympialaisissa (syöksylasku ja yksi pujottelukierros). Alppiyhdistetyssä oltiin edellisen kolmen vuoden aikana kilpailtu vain seitsemän kertaa maailmancupissa. Näistä kisoista sloveeni Tina Maze oli voittanut kolme, yhdysvaltalainen Lindsey Vonn kaksi ja saksalainen Höfl-Riesch kaksi Lajin hallitseva maailmanmestari vuodelta 2013 oli Höfl-Riesch.
Kisaan suurimpina ennakkosuosikkeina lähtivät Maze ja Höfl-Riesch. Vonn ei pystynyt osallistumaan kilpailuun loukkaantumisen johdosta.
Jussi Pekkala

Jussi Pekkala (s. 9. heinäkuuta 1974 Uusikaupunki) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigaa Saimaan Pallossa yhteensä 300 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua tehopistein 25+37=62 ja keräten 188 jäähyminuuttia. Pekkala pelasi urallaan myös kaksi kautta Ruotsissa ja yhden kauden Itävallassa. Hänet tunnettiin pelityyliltään lähinnä peruspuolustajana. Elite Prospects -sivuston mukaan Pekkala ei loistanut juuri millään osa-alueella ja hänen hyökkäyspään taitonsa olivat rajalliset. Pekkala pelasi kuitenkin hyvin ja varmasti omassa puolustuspäässä.
Ura.
Seuraura.
Pekkala on Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän debytoi vain 17-vuotiaana seuran miesten II-divisioonajoukkueessa kaudella 1991–1992, jolloin Pekkala teki 29 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Kauden 1992–1993 päätteeksi hän oli nostamassa joukkuetta I-divisioonaan. Kaudella 1994–1995 Pekkala eteni SaPKon kanssa aina SM-liigakarsintoihin saakka, mutta joukkueen taival päättyi niissä ensimmäisellä kierroksella SaPKon hävittyä Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 3–1.
Kaudeksi 1995–1996 Pekkala siirtyi jatkamaan I-divisioonapelejään Saimaan Palloon. Joukkue nousi kauden päätteeksi SM-liigaan, jossa hänen tulokaskautensa 1996–1997 toi 50 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Pekkala pelasi neljä SM-liigakautta, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneen EHC Lustenaun riveihin. Kaksi seuraavaa kautta Pekkala pelasi Ruotsin Elitserienin Brynäs IF:ssä.
Pekkala palasi kaudeksi 2003–2004 kaksivuotisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki myös SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+8=14. Seuraavan kauden 2004–2005 päätteeksi Pekkala päätti lopettaa pelaajauransa.
Lihalehti

Lihalehti on Lihakeskusliiton omistama ja julkaisema lihateollisuuden ammattilehti, joka käsittelee lihaketjuun ja sen toimintaympäristöön liittyviä aiheita. "Lihalehti" pyrkii antamaan ajantasaista liha-alan tietoa ja kokoamaan yhteen alan toimijat. Sen lisäksi lehti toimii liha-alan järjestölehtenä sekä asiakaslehtenä kaupan alan ja ammattikeittiöiden suuntaan. Lehden edeltäjä on vuonna 1935 perustettu "Liha- ja karjakauppias".
Vuosittain ilmestyy kahdeksan Lihalehden numeroa, joiden yhteenlaskettu sivumäärä on noin neljä ja puoli sataa. Lihalehden keskimääräinen painos on n. 3 000 kappaletta ja lukijamäärä noin 13 000 henkilöä. Lehden toimitus sijaitsee Helsingin Pasilassa.
Gillian Kearney

Gillian Louise Kearney (s. 9. toukokuuta 1972 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi teini-ikäisenä roolistaan Debbie McGranth'na vuosina 1986–1989 Channel 4:n saippuasarjassa "Brookside" ja sen spin-off-sarjasta "Damon and Debbie". 
Myöhempiä Kearneyn tunnettuja rooleja ovat muun muassa Jessica Harrison BBC:n sairaalasarjassa "Casualty" sekä Emma Barton ITV:n saippuasarjassa "Emmerdale". Hän sai paljon tunnustusta ja kiitosta psykopaattisia piirteitä omaavan Emma Bartonin, yhden sarjan korkeimman profiilin hahmon, roolityöstä.
Zibbz

Zibbz (joskus tyyliteltynä myös ZiBBZ) on vuonna 2011 perustettu sveitsiläinen yhtye, jonka muodostavat sisarukset Corinne Gfeller ja Stee Gfeller. Yhtye edusti Sveitsiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Stones”. Zibbz on alun perin kotoisin Zürichistä, mutta he asuvat Los Angelesissa.
Ura.
2011–13: "Ready? Go!".
20. toukokuuta 2011 Zibbz julkaisi debyyttisinglensä nimeltä "Www.Ahh!". 9. marraskuuta 2012 yhtye julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa pääsinglen nimeltä "One Shot". 1. maaliskuuta 2013 Zibbz julkaisi albuminsa toisen kappaleen nimeltä "Wake Up!". Heidän albuminsa nimeltä "Ready? Go!" julkaistiin 5. huhtikuuta 2013 Albumi saavutti sijan 14. Swiss Music Chartsin listoilla. "Neon Lights" julkaistiin "Ready? Go!" -albumin kolmantena singlenä.
2014–17: "It Takes a Village".
7. helmikuuta 2014 yhtye julkaisi singlen nimeltä "Dynamite Blonde". 28. marraskuuta 2014 he julkaisivat singlen nimeltä "Undone". 10. maaliskuuta 2017 Zibbz julkaisi toisen studioalbuminsa pääsinglen nimeltä "Run". Heidän toinen albuminsa "It Takes a Village" julkaistiin 1. syyskuuta 2017. Albumi saavutti sijan 11. Swiss Music Chartsin listoilla.
2018–: Eurovision laulukilpailu 2018.
9. tammikuuta 2018 Zibbzin ilmoitettiin olevan yksi kuudesta finalistista jotka kilpailivat "ESC 2018 – Die Entscheidungsshow" -kilpailussa (Kilpailu, jossa valittiin Sveitsin euroviisuedustaja ja -kappale). Zibbz kilpaili kappaleella "Stones". Kappaleen on kirjoittanut Zibbz yhdessä kanadalaisen lauluntekijän Laurell Barkerin kanssa. Kilpailun finaali pidettiin 4. helmikuuta 2018, jossa Zibbz julistettiin voittajaksi saaden korkeimmat pisteet sekä kansainvälisiltä raadeilta että Sveitsin yleisöääniltä. Yhtye edusti näin Sveitsiä vuoden 2018 Euroviisuissa, Lissabonissa.
Stones

Stones on sveitsiläisen yhtyeen Zibbzin esittämä kappale, jolla he edustivat Sveitsiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Keijo Taskula

Keijo Sakari Taskula (7. joulukuuta 1960 Lauritsala – 22. syyskuuta 2025) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja. Taskula pelasi koko uransa kasvattajaseurassaan Saimaan Pallossa. Hänelle kertyi SM-liigassa yhteensä 301 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua, 97 (31+66) tehopistettä ja 300 jäähyminuuttia.
Ura.
Taskula oli Saimaan Pallon kasvatti. Hän voitti seurassa B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1978. Taskula debytoi SaiPan miesten I-divisioonajoukkueessa kaudella 1979–1980, jolloin hän teki 26 runkosarjaottelussa tehot 9+11=20. Taskula oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Martti Immosen kanssa. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa SaiPaa SM-liigaan. Taskulan tulokaskausi 1980–1981 toi siellä 26 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Kaudella 1984–1985 hän oli tehoilla 6+13=19 SaiPan tehokkain puolustaja. Kauden 1985–1986 päätteeksi joukkue putosi takaisin I-divisioonaan.
Kaudella 1986–1987 Taskula oli I-divisioonassa SaiPan kolmanneksi paras pistemies tehtyään yli piste per peli -keskiarvolla 42 runkosarjaottelussa tehot 18+28=46, joilla hän voitti myös koko sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Myös kaudella 1987–1988 Taskula oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 13+22=35, joilla hän sijoittui I-divisioonan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Taskula oli kauden päätteeksi nostamassa SaiPaa takaisin SM-liigaan. Hän teki kaudella 1989–1990 liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+13=21. Taskula lopetti pelaajauransa kauden 1990–1991 päätteeksi.
Kaudella 2016–2017 Taskula toimi SaiPan C-nuorten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana Pasi Kupiaisen johtamassa valmennustiimissä.
Rakkaustarina (Seija Simolan albumi)

Rakkaustarina on Seija Simolan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1971. 
Sen suomalaiset sanat on tehnyt Matti Siitonen eli Fredi, jonka levyttämänä laulu sai parhaan listasuosion Suomessa. Samana vuonna 1971 menestyskappaleen levyttivät samalla sanoituksella suomeksi Simolan ja Fredin lisäksi myös Eino Grön, Tapani Kansa ja Tapio Heinonen.
Levyllä ovat myös mm. sävelmät "Sulle silmäni annan" ja "Kun aika on". Jälkimmäinen on Nino Rotan sävellys Franco Zeffirellin elokuvaan Romeo ja Julia.
Simolaa säestää Esko Linnavallin Orkesteri, paitsi raidoilla B4 ja B6 Aarno Ranisen Orkesteri.
Thomas P. Krag

Thomas Peter Krag (28. heinäkuuta 1868 Kragerø, Telemark, Norja – 13. maaliskuuta 1913, Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija.
Kragin isä oli Stortingetin jäsen Peter Rasmus Krag. Yhdessä veljensä Vilhelmin sekä Olaf Bennechen ja Gabriel Scottin kanssa hän muodosti ryhmän, josta käytettiin nimitystä ”sørlandilainen runoilijakoulukunta”. Suvussa on useita muitakin merkittävään asemaan nousseita jäseniä. Hänen poikansa on kirjallisuushistorioitsija Erik Krag. 
Kragin ollessa kaksivuotias, perhe muutti Kristiansandiin, jossa hän vietti lapsuutensa ja joka vaikutti merkittävästi hänen kirjailijantyöhönsä. Nykyisin hän on kirjailijana unohdettu, eikä hän omana aikanaankaan saanut aina arvostusta, vaikkakin hänellä on uskollinen lukijankunta. Kirjoja on käännetty useille kielille, ainakin ruotsiksi, saksaksi, hollanniksi ja suomeksi.
Kragin ensimmäiset romaanit olivat realistisia kotiseuturomaaneja, joissa oli luonnonlyyristä sävyä. Myöhemmissä läpimurtoromaaneissa luonnonlyyrisyys nousi hallitsevaksi. Krag oli kirjailijana uusromantikko. Hänen aiheensa ovat yhteydessä luontoon, mereen ja metsään. Hän oli mystikko, ja kirjoissa hän kuvaa arvoituksellisia tapahtumia ja ihmismielen irrationaaleja voimia.
Krag suoritti examen artium -tutkinnon 1890 Kristianiassa ja seuraavana vuonna ilmestyi hänen esikoisteoksensa "Jon Græff". Hän asui Kööpenhaminassa, eli öisin ja liikkui taiteilijapiireissä. Hän julkaisi vähintään kirjan vuodessa. Hän oli uskonnollinen mystikko ja sai vaikutteita Kierkegaardilta. Viimeissä kirjassa, romaanissa "Frank Hjelm. Historien om en Hjemløs" (1912), ilmenee Kragin ongelma löytää oikeutusta elää. Hän eli kaupunkilaiselämää mutta tunsi olevansa siellä vieras. Kirjailijana hän hakeutui luontoon ja menneisyyteen, mutta todellisessa elämässä hän ei palannut sinne.
Kragin veli oli runoilija Wilhelm Krag (1871–1933).
Silkkikerttuset

Silkkikerttuset (Scotocercidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo). Monia heimon lajeja on aikaisemmin luettu kuuluvaksi muihin varpuslintuheimoihin esimerkiksi kerttuihin (Sylviidae). Silkkikerttuslajeja tavataan eteläisestä Euroopasta, eteläisestä Aasiasta ja Afrikan pohjoisosista.
Silkkikerttusten heimoon kuuluu BirdLifen luokituksen mukaan 12 sukua ja 37 lajia.
Venla Lehtonen

Venla Lehtonen (s. 10. maaliskuuta 1995 Imatra) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Imatran Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Erik Bartlett Kulstad. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Heikki Pusa ja Kaisa Mäkäräinen. 
Lehtonen teki debyyttinsä ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2017. Tammikuussa 2018 hän hiihti Oberhofin maailmancup-osakilpailussa Suomen naisten viestijoukkueen avaajana. Joukkue sijoittui seitsemänneksi ja sijoitus täytti Suomen olympiakomitean valintakriteerin viestijoukkueen lähettämiseksi Pyeongchangin talviolympialaisiin. Olympialaisissa hän sijoittui pikakilpailussa 79:nneksi ja viestissä 15:nneksi. Hän sai ensimmäiset maailmancupin pisteensä kaudella 2018–2019 oltuaan Pokljukan normaalimatkalla 36:s. Se pysyi hänen parhaana maailmancupsijoituksenaan joulukuuhun 2024 saakka, jolloin hän sijoittui Le Grand-Bornandin pikakilpailussa 13:nneksi. Seuraavan päivän takaa-ajokilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan seitsemäs.
Östersundin maailmanmestaruuskilpailuissa maaliskuussa 2019 Venla Lehtonen hiihti avausosuuden sekaviestissä. Vaikka hän ei ollut omaan hiihtosuoritukseensa tyytyväinen – luonnehtien itseään jopa ”nuupahtaneeksi tulppaaniksi”, joukkue sijoittui kymmenenneksi. Naisten 7,5 kilometrin pikakilpailussa hän onnistui saavuttaen yhden ohilaukauksen saattelemana 45. sijan ja pääsi tällä sijoituksellaan myös takaa-ajokisaan. Tällä kertaa hän sanoi tuntevansa itsensä pikemmin kuin ”ylvääksi kastanjapuuksi”. Takaa-ajossa vaikeissa olosuhteissa hän saavutti 49. sijan. Nyt hän lainasi Runebergia siedettävän mutta hitaan ammuntatuloksen vuoksi. Normaalimatkalla hän oli 74:s ja naisten viestissä 22:s. Saman talven EM-kilpailuissa hän sijoittui pariviestissä kahdeksanneksi, pikakilpailussa 21:nneksi ja takaa-ajossa 22:nneksi. Hän keskeytti normaalimatkan Pokljukan MM-kilpailuissa 2021. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän joutui keskeyttämään pikakilpailun kahden nolla-ammunnan jälkeen "mentyään yhtäkkiä voimattomaksi" (joukkueen lääkäri Katja Mjösundin lausunto). Syyksi paljastui myöhemmin sydänpussitulehdus ja hänen kautensa päättyi siihen. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän sijoittui takaa-ajossa 40:nneksi, normaalimatkalla 48:nneksi, pikakilpailussa 52:nneksi, viestissä 17:nneksi ja sekaviestissä 20:nneksi.
Suvi Minkkinen

Suvi Minkkinen (s. 8. joulukuuta 1994 Joutsa) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Joutsan Pommia. Hänen valmentajanaan toimii Mikko Viitanen. Hän debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2017–2018. Tätä ennen hänellä oli kokemusta kansainvälisistä kilpailuista IBU-Cupissa, ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuista ja talviuniversiadeista 2015. 
Olympialaisissa Minkkinen on parhaimmillaan sijoittunut 43:nneksi takaa-ajokilpailussa Pekingissä 2022 ja MM-kilpailuissa kolmanneksi pikakilpailussa Lenzerheidessa 2025.
Maailmancupissa Minkkinen saavutti 15. sijan Kontiolahden takaa-ajokilpailussa kaudella 2022–2023, joka oli tuolloin hänen paras sijoituksensa. Parisekaviestissä hän sijoittui Otto Inveniuksen kanssa kolmanneksi Oslossa maaliskuussa 2024. Minkkisen ensimmäinen henkilökohtainen palkintopallisija maailmancupissa oli Kontiolahden pikakilpailun kolmas sija kaudella 2024–2025. Minkkinen voitti tammikuussa 2025 parinsa Tero Seppälän kanssa parisekaviestin Oberhofin maailmancupin osakilpailussa. He sijoittuivat samalla kaudella kolmanneksi Pokljukan parisekaviestissä. Minkkinen oli kolmas kauden 2024–2025 päätösviikonlopun sprinttikilpailussa Holmenkollenilla ja ja saavutti näin ollen uransa toisen henkilökohtaisen maailmancupin palkintokorokepaikan. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, pikakilpailun cupissa neljänneksi, yhteislähdön cupissa kahdeksanneksi, normaalimatkan cupissa yhdeksänneksi ja takaa-ajon cupissa kymmenenneksi.
Minkkinen aloitti ampumahiihdon 13-vuotiaana vuonna 2007. Hän opiskeli Sotkamon urheilulukiossa. Koulutukseltaan Minkkinen on kauppatieteiden maisteri Itä-Suomen yliopistosta.
Arvokilpailut.
Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Minkkinen oli normaalimatkalla 69:s. Östersundin maailmanmestaruuskisoissa 2019 hän oli pikamatkalla 73:s. Pokljukan maailmanmestaruuskisoissa 2021 hän oli pikakilpailun 85:s ja normaalimatkan 57:s. Pekingin talviolympialaisissa 2022 Minkkisen sijoitukset olivat 51:s (pikakilpailu) ja 43:s (takaa-ajo). Oberhofin maailmanmestaruuskisoissa 2023 hän oli normaalimatkan 8:s, pikakilpailun 35:s, takaa-ajon 24:s ja yhteislähdön 25:s. Nove Meston maailmanmestaruuskisoissa 2024 Minkkinen oli pikakilpailun 47:s, takaa-ajon 29:s ja normaalimatkan 23:s. 
Lenzerheiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2025 hän saavutti ensimmäisen arvokilpailumitalinsa ollen pronssilla pikakilpailussa. Minkkinen ampui nollat kummaltakin ampumapaikalta ja sijoittui kolmanneksi jääden 10,0 sekuntia Ranskan Justine Braisaz-Bouchet’sta ja 0,2 sekuntia Saksan Franziska Preussista. Neljänneksi sijoittunut Sveitsin Lena Häcki-Groß hävisi puolestaan Minkkiselle 1,4 sekuntia. Takaa-ajossa hän sijoittui kuudenneksi, normaalimatkalla neljänneksi ja yhteislähdössä kahdeksanneksi.
Time Out (lehti)

Time Out on vuonna 1968 perustettu nykyisin matkailuun keskittyvä brittiläinen lehti, joka ilmestyy 108 kaupungissa. Sen omistaa perustaja Tony Elliot puoliksi Oakley Capital Investmentsin kanssa. Se on ollut ilmaislehti vuodesta 2012.
Pienenä lehdykkänä nimellä "Where It’s At" alkanut lehti sai nimen "Time Out" Dave Brubeck Quartetin äänittämän albumin "Time Out" mukaan. Se oli vaihtoehtolehti monien muiden underground-lehtien ohella. Päätöksenteko oli kollektiivista. Se hylkäsi kollektiivisen päätöksenteon ja samapalkkaisuuden 1980, mistä seurasi lakko, ja työntekijät perustivat kilpailevan lehden City Limits. Vanha radikalismi hävisi, ja samalla alkuperäinen 5 000:n levikki kasvoi 110 000:een.
Panula-opisto

Panula-opisto on vuonna 1968 perustettu, Kauhajoella toimiva musiikkiopisto. Opisto tarjoaa lähinnä lapsille ja nuorille suunnattua opetusta noin 20 eri instrumentissa. Panula-opiston toiminta-alue kattaa Kauhajoen lisäksi myös Isojoen, Karijoen ja Teuvan. Opisto on saanut nimensä Kauhajoelta kotoisin olevan kapellimestarin ja säveltäjän Jorma Panulan mukaan. Vuonna 2011 Panula-opistossa opiskeli 165 oppilasta instrumenttiopetuksessa, 118 musiikkileikkikoulussa ja 32 oppilasta tanssinopetuksessa. Elokuun 2011 alusta alkaen opiston rehtorina on toiminut Niina Kiprianoff.
Ranskan Tšad

Tšad () oli osa Ranskan siirtomaaimperiumia vuodesta 1900 vuoteen 1960. Vuodesta 1905 eteenpäin Tšad oli yhdistettynä Ranskan siirtomaista koostuvaan liittovaltioon Keski-Afrikassa, joka tunnettiin vuodesta 1910 eteenpäin nimellä Ranskan päiväntasaajan Afrikka.
Etana (mytologia)

Etana oli Kišin kuningas, joka hallitsi 3000-luvun eaa. puolivälin tienoilla, mahdollisesti noin 2800 eaa. Sumerin kuningasluettelon mukaan Etana olisi ollut kuninkaana vedenpaisumuksen jälkeen, jolloin hän olisi ensimmäisenä yhdistänyt erilliset kaupunkivaltiot kuninkuutensa alle. Muinainen mesopotamialainen taru "Etanan eepos" kertoo luultavasti hänestä. Eepoksen tarkoituksena lienee ollut perimysjärjestyksen vahvistaminen. Ei ole todisteita siitä, että kertomuksen tapahtumat olisivat todella tapahtuneet. Eepos oli suosittu aihe sumerilaisissa kuvasylintereissä.
Tarun mukaan maan päällä ei ollut suuren tulvan jälkeen kuningasta. Niinpä jumalat ryhtyivät etsimään sopivaa kuningasta ja valitsivat Etanan. Hän osoittautuikin kyvykkääksi hallitsijaksi, mutta sitten kävi ilmi, ettei Etanan vaimo kyennyt synnyttämään lasta eikä kuninkaalla siten olisi perillistä. Tähän oli kuitenkin parannuskeino, synnytyskasvi, joka Etanan piti itse hakea taivaasta. Etana rukoili Shamash-jumalaa apuun. Shamash kuuli rukouksen ja ohjasi Etanan vuorelle, jossa haavoittunut kotka virui kuopassa, jonne se oli heitetty rangaistukseksi pyhän valan rikkomisesta. Kotkan oli määrä auttaa noutamaan lääkekasvi. Etana pelasti linnun, ja palkkioksi lintu vei miehen selässään ylös taivaisiin.
Etanan matkan lopputulos on epäselvä, sillä eepoksen teksti ei ole säilynyt kokonaisuudessaan. Erään katkelman mukaan Etana pääsi taivaaseen ja heittäytyi jumalten eteen. Toisen katkelman mukaan Etana olisi kuitenkin tullut lentomatkalla pahoinvoivaksi ja syöksynyt maahan. Mikäli Etanan matka lopulta onnistui, se olisi ollut vahvistus hänestä lähtöisin olevan dynastian oikeudelle kruunuun.
Unquillosaurus

Unquillosaurus on sukupuuttoon kuollut liskonlantioisten dinosaurusten suku. Se eli myöhäisellä liitukaudella nykyisen Etelä-Amerikan alueella. "Unquillosaurus" oli teropodi ja se kuului dromaeosaurien heimoon. "Unquillosauruksesta" tehtyihin fossiililöytöihin kuuluu vain yksi Argentiinasta löydetty lonkkaluu, minkä pituus on noin puoli metriä. Tämän perusteella eläimen pituudeksi on arvioitu 2–3 metriä.
Ossi Lairi

Ossi Lairi (s. 10. syyskuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko urallaan SM-liigaa yhteensä 316 runkosarjaottelua tehopistein 38+66=104 ja keräten 265 jäähyminuuttia.
Ura.
Lairi on PEPO Hockeyn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Saimaan Palloon, jonka SM-liigajoukkueeseen Lairi nousi kaudella 1983–1984. Hänen tulokaskautensa toi 33 runkosarjaottelussa tehot 8+2=10. Lairi oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja, kuten myös kaudella 1985–1986 kuudella osumallaan Steve Petersin kanssa. SaiPa putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Kaudeksi 1986–1987 Lairi siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa Jokereihin. Joukkueen kausi päättyi putoamiseen I-divisioonaan. Kaudeksi 1987–1988 hän palasi SaiPaan pelaamaan I-divisioonaa. Lairi oli nostamassa joukkuetta kauden päätteeksi takaisin SM-liigaan. Hänet valittiin I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 1988–1989 Lairi teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 4+17=21. Kauden 1990–1991 päätteeksi SaiPa putosi taas I-divisioonaan. Kaudeksi 1991–1992 hän siirtyi jatkamaan SM-liigauraansa Joensuun Kiekko-Poikien riveihin. Joukkue putosi kauden päätteeksi kuitenkin I-divisioonaan.
Lairi palasi kaudeksi 1992–1993 pelaamaan I-divisioonaa SaiPaan. Kaudella 1993–1994 hän eteni joukkueen kanssa liigakarsintoihin saakka, mutta joukkue jäi kuitenkin kahden pisteen SM-liigaan nousseesta TuTosta.
Kokkolan helluntaiseurakunta

Kokkolan helluntaiseurakunta on Suomen Keski-Pohjanmaan Kokkolassa toimiva helluntaiseurakunta, joka kuuluu Suomen Helluntaikirkkoon. Seurakunnan pastorina toimii Timo Syrjälä.
Kokkolan helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä muun muassa UskoTV-palvelun kautta sekä TV7:n televisio- ja verkkokanavilla.
Historia.
Ensimmäisen kerran helluntaiherätys saapui Kokkolaan loka-marraskuussa 1912, jolloin Thomas Ball Barratt vieraili kaupungissa.
Kokkolan helluntaiseurakunta perustettiin vuonna 1932 Rafael Öhbergin johdolla. Samana vuonna se hankki itselleen kiinteistön, jonka paikalla nykyinenkin rukoushuone sijaitsee, ja aloitti säännöllisen kokoustoiminnan. Seurakuntaan liittyi perustettaessa 10 henkeä ja kahden vuoden kuluttua jäsenmäärä oli noussut 111 henkeen. Seurakunnan toiminta oli kaksikielistä vuoteen 1941, jolloin perustettiin Betania-seurakunta Vilhelm Gladin johdolla.
1950-luvulta alkaen alkoi seurakunta lähettää ihmisiä lähetys- ja kehitysaputyöhön. Vuonna 1980 valmistui nykyinen Veijo Merilän suunnittelema rukoushuone. Seurakunta liittyi Suomen Helluntaikirkkoon helmikuussa 2008.
Seurakunnan johtajat ja pastorit.
Seurakunnan saarnaajina ja pastoreina ovat 1970-luvulta lähtien toimineet mm. Taisto Törni, Jussi Jokisaari, Paavo Juvonen, Hannu Nuutinen, Kari Juvonen ja Veikko Kokkonen. Lisäksi nuorisotyöntekijöinä Heimo Enbuska ja Pertti Salmèn.
Natsiarkkitehtuuri

Natsiarkkitehtuuri oli natsi-Saksassa vuosina 1933–1945 vaikuttanut tyylisuuntaus.
Natsi-Saksan johtaja Adolf Hitler palkkasi jo valtakautensa alussa Albert Speerin pääarkkitehdikseen. He molemmat ihailivat antiikin kreikkalaista ja roomalaista arkkitehtuuria. Sen sijaan aikansa kokeilevaa avantgarde-arkkitehtuuria Hitler piti rappioituneena. Uusien rakennusten tuli herättää kunnioitusta ja korostaa tuhatvuotisen valtakunnan asemaa suurvaltana.
Kari Weckström

Kari Weckström (s. 3. joulukuuta 1954 Helsinki) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän pelasi pääsarjauransa Saimaan Pallossa, jossa Weckström pelasi SM-liigaa yhteensä 174 runkosarjaottelua tehopistein 10+28=38 ja kaksi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen sekä keräten yhteensä 174 jäähyminuuttia. Weckström toimi kaudella 1983–1984 joukkueen kapteenina. Hän pelasi valtaosan urastaan myös alemmissa sarjoissa. Weckström toimi pelaajauransa jälkeen Imatran Ketterän päävalmentajana I-divisioonassa vuosina 1988–1990 ja Suomi-sarjassa vuosina 2007–2010. Suurimmaksi osan valmennusurastaan hän on toiminut kuitenkin Saimaan Pallon juniorivalmentajana.
Pelaajaura.
Seuraura.
Weckström aloitti jääkiekkoilun Helsingin Jääkiekkoklubissa vuonna 1963. Hän pelasi juniorina sittemmin myös Helsingin Ponnistuksessa ja Helsingin IFK:ssa. Ensimmäiset miesten pelinsä Weckström pelasi Pitäjänmäen Tarmon I-divisioonajoukkueessa kaudella 1975–1976. Kaudella 1976–1977 hän oli tehoilla 24+20=44 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Heikki Kojolan jälkeen. 
Kaudeksi 1977–1978 Weckström siirtyi Saimaan Palloon. Joukkue nousi kauden 1979–1980 päätteeksi I-divisioonasta SM-liigaan. Hänen ensimmäinen SM-liigakautensa 1980–1981 toi 35 runkosarjaottelussa tehot 1+7=8. Kaudella 1983–1984 Weckström toimi SaiPan kapteenina. Viiden siellä pelatun SM-liigakauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 1985–1986 I-divisioonajoukkue Karhu-Kissoihin. Kaksi seuraavaa kautta Weckström pelasi samaa sarjaa Imatran Ketterässä, jossa hän lopetti aktiiviuransa kevääseen 1988.
Weckström on sittemmin palannut kaukaloihin mm. Lappeen Riennon paidassa II-divisioonassa, jossa hän pelasi vuosina 1995–1997. Hän on pelannut myös Kemi-Saimaan seniorisarjaa Keltun Pojissa.
Maajoukkueura.
Weckström pelasi kaikkien aikojen ensimmäisissä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1974, jolloin hän voitti hopeaa. Turnaus oli kuitenkin epävirallinen, sillä se pelattiin ensimmäisen kerran IIHF:n alaisena vuonna 1977.
Valmentajaura.
Weckström aloitti valmennusuransa jo heti pelaajauransa päätyttyä kaudella Imatran Ketterän I-divisioonajoukkueen päävalmentajana kaudella 1988–1989, kun hänen edeltäjänsä Gary Prior kysyi Weckströmiä tehtävään. Joukkueen ensimmäinen kausi päättyi runkosarjan seitsemänteen sijaan. Kausi 1989–1990 päättyi kymmenenteen sijaan. Vuosina 1990–2007 Weckström toimi Saimaan Pallon juniorivalmentajana. Hän toimi tuona aikana myös Pohjola-leirillä Kymi-Saimaan aluejoukkueiden valmentajana 1986- ja 1987-ikäluokissa.
Kaudeksi 2007–2008 Weckström palasi valmentamaan Ketterän miesten joukkuetta Suomi-sarjaan. Kauden 2008–2009 päätteeksi joukkue voitti sarjan mestaruuden ja eteni Mestiksen karsintoihin, mutta Ketterä jäi kuitenkin ilman sarjanousua. Vuonna 2010 Weckström palasi jälleen SaiPan juniorivalmentajaksi.
Muuta.
Weckströmin poika Antti pelasi omalla urallaan puolustajana 97 SM-liigaottelua SaiPassa.
Tarascosaurus

Tarascosaurus (nimen merkitys: "Tarasquen lisko") on sukupuuttoon kuollut liskonlantioisten dinosaurusten suku. Se oli teropodi ja kuului abelisaureihin. "Tarascosaurus" eli noin 84–70 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä liitukaudella. "Tarascosauruksen" fossiileita on löydetty Ranskasta ja Espanjasta. Löydetyt fossiilit ovat sirpaleisia, ja niihin kuuluu reisiluu sekä kaksi häntänikamaa. Fossiilien vähäisyydestä johtuen "Tarascosauruksen" jäänteet liitetään usein johonkin muuhun abelisaurisukuun.
"Tarascosauruksen" reisiluun pituus on 22 senttimetriä, mutta kyseinen luu on osittainen, ja sen koko pituudeksi on rekonstruoitu 35 senttimetriä. Reisiluun vertaaminen muihin abelisaureihin on tuottanut holotyyppiyksilöstä rekonstruktion, jossa eläimen pituus on 2,6–2,7 metriä. "Tarascosaurus" on saanut nimensä Tarasque-nimisen lohikäärmeen mukaan. "Tarascosaurus" esiintyy dinosaurusdokumentissa "Dinosaur Planet".
Valevilja

Valevilja on muuhun heimoon kuin heinäkasveihin kuuluva viljelyskasvi, jonka siemeniä käytetään ravinnoksi viljan jyvien tapaan. Sellaisia ovat tattari, kvinoa ja amarantti. Valevilja ei ole heinäkasvi, joten se ei täytä viljan määritelmää, vaan täten on ns. pseudo- eli valevilja. Lisäksi viljellään myös ns. palkoviljoja, jotka ovat hernekasveja. Käsite "vilja" viitaakin lähinnä kasvin käyttöön ja viljelyyn viljanomaisesti.
Valeviljojen tuotanto.
Taulukossa kahden merkittävimmän valeviljan tattarin ja kvinoan tuotanto vuosina 1961 ja 2010, 2011, 2012, 2013.
Marmorirapu

Marmorirapu ("Procambarus virginalis") on saksalaisesta eläinkaupasta 1990-luvun puolivälissä löytynyt kymmenjalkaisiin kuuluva Cambaridae-heimon äyriäinen. Marmorirapu on ainut kymmenjalkainen, joka kykenee lisääntymään partenogeneesillä ilman hedelmöitystä.
Kaikki tunnetut yksilöt ovat geneettisesti identtisiä, ja laji kykenee lisääntymään suurella nopeudella.
Yksi ainoa yksilö voi perustaa uuden nopeasti lisääntyvän populaation. Laji on lisääntynyt voimakkaasti etenkin Madagaskarilla, mutta se selviää myös lammikoissa, jotka jäätyvät talvella. Euroopan unioni on säätänyt lajin haitalliseksi vieraslajiksi, ja sen maahantuonti, kasvatus, myynti ja muu hallussapito sekä ympäristöön päästäminen on kielletty.
Lajiutuminen.
Vuonna 2010 tunnistettiin, että marmorirapu on läheisintä sukua "Procambarus fallax" -lajille, ja vuonna 2017 marmorirapu kuvattiin omana lajinaan. Marmorirapu on esimerkki saltaatiosta; se on lajiutunut yhdessä sukupolvessa polyploidisaation seurauksena, mahdollisesti akvaario-olosuhteissa. Tällainen lajiutuminen on kasveilla yleistä, mutta eläimillä erittäin harvinaista. "Procambarus fallax" on ploidialtaan diploidi, kun taas marmorirapu on autotriploidi. Morfologisesti lajit ovat lähellä toisiaan, mutta nopeampi kasvu ja parempi lisääntymiskyky tekevät marmoriravusta elinkelpoisuudeltaan ylivertaisen kantalajiin verrattuna.
Hugo Preuss

Hugo Preuss ("Preuß"; 28. lokakuuta 1860 Berliini – 9. lokakuuta 1925 Berliini) oli saksalainen oikeus- ja valtiotieteilijä sekä poliitikko, jonka johdolla laadittiin vuonna 1919 Weimarin perustuslaki.
Elämäkerta.
Preussin isä oli juutalainen kauppias. Preuss oli vuodesta 1889 valtio-oikeuden dosentti Berliinin yliopistossa, vuodesta 1906 Berliinin kauppakorkeakoulun professori ja vuodesta 1918 jälkimmäisen oppilaitoksen rehtori. Hän kuului vuodesta 1895 Berliinin Charlottenburgin kaupunginvaltuustoon ja tuli tunnetuksi liberaalina sosiaalisten reformien kannattajana. Keisarikunnan aikana hän kuului edistykselliseen kansanpuolueeseen (FVP) ja kirjoitteli liberaaleihin "Die Nation"- ja "Die Hilfe" -lehtiin. Vuoden 1918 vallankumouksen jälkeen hän julkaisi "Berliner Tageblatt" -lehdessä 14. marraskuuta 1918 kirjoituksen, jossa vaati Saksan porvaristoa hyväksymään tasavallan. Seuraavana päivänä Friedrich Ebert nimitti hänet Saksan sisäministeriön valtiosihteeriksi. Preuss oli helmikuusta kesäkuuhun 1919 sisäministerinä Philipp Scheidemannin hallituksessa, mutta erosi muiden ministerien tavoin vastalauseena Versailles’n rauhansopimukselle.
Ebertin johtama kansanvaltuutettujen neuvosto pyysi marraskuussa 1918 Hugo Preussia laatiman luonnoksen Saksan uudeksi tasavaltaiseksi perustuslaiksi. Hänen laatimansa perustuslakiluonnos perustui sekä saksalaisiin että ulkomaisiin esikuviin ja se painotti aiempaa voimakkaammin liberaaleja periaatteita ja keskitettyä hallintoa. Valmistelutyöhön osallistuivat myös muun muassa Max Weber, Walter Simons, Kurt Riezler ja Ludo Moritz Hartmann. Gustav Bauerin hallitus nimitti Preussin kesäkuussa 1919 perustuslakiasioiden valtakunnankomissaariksi ja hän sai näin valvoa hankkeen loppuunsaattamista. Weimarin kansalliskokous hyväksyi uuden perustuslain tehtyään siihen muutoksia, jotka vähensivät Preussin kaavailemaa keskusjohtoisuutta, ja se astui voimaan elokuussa 1919. Vuodesta 1919 Preuss oli edustajana Preussin osavaltion kansalliskokouksessa ja sen jälkeen Preussin maapäivillä. Hän osallistui vuonna 1919 liberaalin Saksan demokraattisen puolueen (DDP) ja vuonna 1924 tasavaltaa puolustaneen Reichsbanner Schwarz-Rot-Gold -kansalaisjärjestön perustamiseen.
Preussin tieteellinen tuotanto käsittelee pääasiassa Saksan valtio-oikeutta. Opillisesti hän oli oikeusfilosofi Otto von Gierken seuraaja. Preussin tärkein teos oli vuonna 1906 julkaistu "Die Entwicklung des deutschen Städtewesens I" (”Saksan kaupunkilaitoksen kehitys I”).
Riitta Monto

Riitta Hannele Monto, o.s. Tupasela (s. 15. marraskuuta 1956 Lahti) on suomalainen päätoimittaja.
Monto syntyi Erkki Tupaselan ja Irma Auramon perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on musiikin lehtori Timo Monto. Riitta Monto valmistui filosofian maisteriksi 1991. Hän oli "Salon Seudun Sanomien" kesätoimittaja 1979, puhe- ja äidinkielenopettaja Eskilstunassa Ruotsissa 1980 ja Yleisradion toimittaja 1981–1984. "Auran Aaltojen" toimittajana Monto työskenteli 1985–1989, uutispäällikkönä 1989–1992 ja päätoimittajana 1992–1996. "Turku-TV:n" ohjelmapäällikkönä hän toimi 1996–2005 ja "Turun Sanomien" kulttuuritoimituksen päällikkönä 2005–2008. Lehden toiseksi päätoimittajaksi Monto nimitettiin 2009. 
Monto on toimittanut teoksen "Julkiset kokit" Marko Rauhalan ja Jukka Saarisen kanssa (2005).
Only One (Kanye Westin kappale)

Only One on chicagolaisen hip-hop-artistin ja tuottajan Kanye Westin single, jonka julkaisi GOOD Music ja Def Jam 31. joulukuuta 2014. Single on ensimmäinen "Yeezus"-albumin jälkeen julkaistu kappale, ja sillä vierailee The Beatles -yhtyeen basisti Paul McCartney. Kappaleen tuottivat West itse, Mike Dean, Rick Rubin ja Paul McCartney. Kappaleen oli tarkoitus ilmestyä Westin The Life of Pablo -albumilla, joka tunnettiin vielä silloin nimellä "So Help Me God".
Kappale on tribuutti Kanyen tyttärelle North Westille, joka syntyi vuonna 2013. Laulu kerrotaan marraskuussa 2007 kuolleen Kanyen äidin Donda Westin perspektiivistä. Kanye on laulanut äidistään aiemmin Late Registration -albumin kappaleella "Hey Mama". Kanyen vaimo Kim Kardashian pitää kappaletta Westin parhaimpana.
Kappaleelle julkaistiin Spike Jonzen iPhonella kuvaama musiikkivideo, jossa Kanye kävelee tietä ja peltoa pitkin tyttärensä kanssa. Hän juttelee myös kuvaajan kanssa.
Palaute.
Kappale sai vaihtelevaa palautetta kriitikoilta. LA Timesin kirjoittaja Randall Roberts pitää kappaleen minimalistista tyyliä tylsänä ja epämääräisenä. Hän arvosti kappaleen tarkoitusta, muttei pitänyt ideasta laulaa kappale Dondan perspektiivistä.
Noiseyn kirjoittajat Eric Sundermann ja Kyle Kramer taas pitivät kappaleesta, he pitivät kappaleen tarkoituksesta ja sen merkityksestä Kanyelle. He vertasivat kappaletta Kanyen "Bound 2", "Runaway" ja "Pinocchio Story" -kappaleisiin.