Aleksanteri-romaani

Aleksanteri-romaani (, ) on antiikin kreikkalainen romaani, joka kertoo Aleksanteri Suuresta. Sen kirjoittajasta käytetään nimitystä Pseudo-Kallisthenes. Romaanin tarkkaa kirjoitusaikaa ei tunneta. Sen arvellaan olleen olemassa kreikankielisenä viimeistään noin 250–300 jaa. Vaikka romaanin ydin perustuu historiallisiin tapahtumiin, se on suureksi osaksi fiktiota.
Historia.
"Aleksanteri-romaanin" todellista kirjoittajaa tai sen tarkkaa kirjoitusajankohtaa ei tunneta. Tietyistä piirteistä kirjoittajan on päätelty olleen oppinut aleksandrialainen. Joskus romaanin tai ainakin sen varhaisimpien osien arvellaan olleen olemassa jo 200-luvulla eaa., mutta varmuudella sen tiedetään olleen olemassa vasta joskus vuosien 140–340 jaa. välisenä aikana. Usein se ajoitetaan noin vuosiin 250–300 jaa. Teos yhdistetään tuon ajan niin kutsuttuun toiseen sofistiikkaan, jolloin heräsi myös uusi kiinnostus Aleksanteri Suurta kohtaan. Myös aikakauden keisarit, kuten Caracalla ja Septimius Severus, ihailivat Aleksanteria.
Romaanin kirjoittaja vaikuttaa käyttäneen lähteenään ennen kaikkea tuntemattoman kirjailijan kirjoittamaa Aleksanteria koskeneiden tarinoiden kokoelmaa sekä noin 300 eaa. eläneen Kleitarkhoksen kirjoittamaa Aleksanteria koskenutta historiateosta. Näin sen varhaisimmat osat voivat palautua jo Aleksanterin kuolemaa seuranneelle hellenistiselle kaudelle. Kumpikin lähteistä sisälsi paljon täysin fiktiivistä aineistoa.
200-luvulle ajoitettu kreikankielinen alkutekstimuoto tunnetaan tutkimuksessa nimityksellä "α", ja sen paras säilynyt käsikirjoitus nimellä "A". Lisäksi tunnetaan toinen merkittävä kreikankielinen tekstimuoto "β", ja siitä periytyviä käsikirjoituksia. Varmuudella romaani on ollut olemassa kreikankielisenä viimeistään noin vuonna 338 jaa., jolloin siitä tehtiin latinankielinen versio "Res gestae Alexandri Magni" (myös "Res gestae Alexandri Macedonis"). Sen kirjoitti Julius Valerius, joka yhdistetään usein kyseisen vuoden konsuliin Julius Valerius Alexander Polemiukseen. Tämä versio toimi yhtenä lähteenä teokselle "Itinerarium Alexandri" noin vuonna 345. Sen kirjoittajaksi on ehdotettu samaa Julius Valerius Polemiusta.
Romaanista tuli myöhäisantiikin ja keskiajan suosituin, ja se käännettiin monille suurille kielille niin Euroopassa, Aasiassa kuin Afrikassakin. Samalla kertomukseen tehtiin paljon muutoksia ja lisäyksiä. Romaani on poikkeuksellinen siinä, kuinka paljon sen eri versiot poikkeavat toisistaan: yleensä kopioijat pyrkivät tekemään mahdollisimman uskollisen kopion tekstistä, mutta "Aleksanteri-romaanin" tapauksessa herkullinen aihe, pitkä aikajana ja vaihtuvat yleisöt ilmeisesti saivat aikaan sen, että tekstiä muokattiin paljon.
Yhteensä romaanista tunnetaan ainakin 80 versiota 24 kielellä. Varhain se käännettiin kreikasta muun muassa armeniaksi 400-luvulla ja syyriaksi 600-luvulla, ja näistä kielistä edelleen muun muassa persiaksi ja arabiaksi. Läntiset versiot, kuten varhaiset ranskan- ja englanninkieliset käännökset, perustuivat Julius Valerius Polemiuksen latinankieliseen versioon. Slaavilaiseen maailmaan teksti levisi bulgariankielisen käännöksen kautta. Bysantissa kreikankielisestä tekstistä tehtiin myös kansankielisiä eli keskiajan kreikalla kirjoitettuja versioita. Kaikista näistä eri versioista on säilynyt suuri määrä käsikirjoituksia.
Joissakin käsikirjoituksissa romaani laitettiin virheellisesti Aleksanterin hovihistorioitsijan Kallistheneen nimiin, ja siksi kirjailijaa kutsutaan Pseudo-Kallistheneeksi. Romaani ei kuitenkaan todellisuudessa liity tähän, mikä käy ilmi pelkästään siitäkin, että Kallisthenes kuoli jo ennen Aleksanteria, kun taas romaani käsittää Aleksanterin koko elämän. Ensimmäisenä tämän havaitsi Isaac Casaubon, joka ensimmäisenä käytti kirjailijasta nimitystä Pseudo-Kallisthenes vuonna 1605.
Sisältö.
"Aleksanteri-romaani" on idealisoitu elämäkerta yhdestä antiikin ja erityisesti kirjoitusaikansa ihailluimmasta henkilöstä. Se kertoo Aleksanterin syntymästä äitinään Olympias ja isänään Egyptin faarao Nektanebo II; kasvatuksesta; sotaretkistä; kohtaamisesta Meroën kuningattaren Kandaken kanssa; seikkailuista Intiassa ja sen tuolla puolen, mukaan lukien kohtaaminen gymnosofistien kanssa Taksilassa; sekä kuolemasta. Myöhemmissä versioissa on enemmän mytologisia ja ihmeellisiä aiheita, kuten kohtaaminen amatsonien kanssa sekä lentolaitteen ja sukelluskellon keksiminen.
Romaani jakaantuu kolmeen kirjaan. Tapahtumat eivät ole aina kronologisessa järjestyksessä, eivätkä myöskään maantieteellisesti loogisessa järjestyksessä, vaan siinä hypitään usein ajasta ja paikasta toiseen epäloogisesti. Esimerkiksi Aleksanterin tärkeimmät taistelut on kirjoissa I ja II esitetty lähes päinvastaisessa järjestyksessä todelliseen verrattuna.
Teoksen sisältö kirjoittain ja luvuittain on (perustuen käsikirjoitustraditioon "α"):
Kirja I
Kirja II
Kirja III
Kirjallisuutta.
Tekstilaitokset.
Kreikankieliset alkutekstin tekstilaitokset (sekä muinaiskreikaksi että keskiajan kansankielellä):