tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
KwK 42

Saksalainen 7,5 cm Kampfwagenkanone 42 (L/70) oli toisen maailmansodan aikainen 75 mm panssarivaunukanuuna. Aseesta käytetään usein nimitystä 7,5 cm KwK 42. Tykin oli kehittänyt Rheinmetall-Borsig AG ja sitä valmistettiin Rheinmetallin Unterlüßin tehtailla Saksassa. KwK 42:ta käytettiin myös panssarintorjuntavaunujen panssarintorjuntatykkinä Jagdpanzer IV/70 (A):ssa ja IV/70 (V):ssä, mutta tällöin sitä kutsuttiin Pak 42:ksi.
Tykin tärkein ominaisuus oli suuri lähtönopeus, jonka pitkä putki ja hylsy mahdollistivat. Suuri lähtönopeus johti hyvin laakaan lentorataan, joka helpotti merkittävästi tähtäämistä ja takasi mahtavan panssarinläpäisyn. Tullessaan palveluskäyttöön vuoden 1943 kesällä, Kwk 42 oli tehokkaampi kuin yksikään liittoutuneiden panssarintorjunta- tai panssarivaunukanuuna. KwK 42 ja aikansa parasta sotilasoptista osaamista edustaneet Pantherin Leitz TZF 12 -sarjan tähtäyskaukoputket olivat tehokas yhdistelmä. 
Tykissä oli puoliautomaattinen lukko ja siinä käytettiin kolmea erilaista ampumatarviketta: panssarikranaattia, alikaliiperiammusta ja sirpalekranaattia.
Ampumatarvikkeet.
Kyseiset läpäisytiedot on esitetty alun perin Ranskan puolustusministeriön julkaisussa ""Le Panther" Ministere de la Guerre, Section Technique de l'Armee, Groupement Auto-Chars, 1947".
Eduard Künneke

Eduard Künneke (27. tammikuuta 1885 Emmerich – 27. lokakuuta 1953 Berliini) oli saksalainen säveltäjä, jonka tuotanto koostuu suurimmilta osin oopperoista ja opereteista. Hän opiskeli Berliinissä Max Bruchin johdolla. Künneken tytär oli näyttelijä ja laulaja Evelyn Künneke.
Künneken sävellyksistä meillä nykyisin tunnetuin lienee George de Godzinskyn tangoksi sovittama ja Olavi Virran levyttämä (sekä salanimellä sanoittama) ”Victoria Regia”, joka on alun perin neliosaisen "Kukkaisihme"- eli "Das Blumenwunder" -orkesterisarjan 2. osa.
Stefano Landi

Stefano Landi (kastettu 26. helmikuuta 1587, Rooma – 28. lokakuuta 1639, Rooma) oli italialainen säveltäjä, laulaja, urkuri ja musiikinopettaja. Hän eli lähes koko elämänsä Roomassa.
Landi syntyi Roomassa ja opiskeli mahdollisesti Asprilio Pacellin johdolla. Vuonna 1618 hän julkaisi kirjan viisiäänisiä madrigaaleja Venetsiassa. Hän kuoli Roomassa vuonna 1639.
Landi sävelsi muun muassa madrigaaleja, messuja, aarioita sekä oopperan "Sant'Alessio" (Rooma 18.2.1632).
Dionisio Aguado

Dionisio Aguado (8. huhtikuuta 1784 – 29. joulukuuta 1849) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi. Hän sävelsi musiikkia mm. soolokitaralle.
Aguado syntyi Madridissa ja opiskeli Miguel Garcian johdolla. Vuonna 1825 hän siirtyi Pariisiin, jossa hän ystävystyi Fernando Sorin kanssa. Aguado palasi kotimaahansa vuonna 1838 ja kuoli Madridissa vuonna 1849.
Vreni Schneider

Vreni Schneider (s. 26. marraskuuta 1964 Elm, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Schneider on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä naisalpinisteja. Hän oli ensimmäinen naisalppihiihtäjä, joka voitti kolme olympiakultaa ja viisi olympiamitalia. Schneider nousi tähän saavutukseen voittaessaan Lillehammerissa 1994 kultaa pujottelussa, hopeaa alppiyhdistetyssä ja pronssia suurpujottelussa. Vuonna 1988 Calgaryssä Schneider oli jo ehtinyt voittaa kultaa pujottelussa ja suurpujottelussa.
Maailmanmestaruuskisoista Schneiderilla on kuusi mitalia: kolme kultaista, kaksi hopeista ja yksi pronssinen. Maailmancupin kokonaiskilpailun Schneider voitti kolmesti. Lisäksi hän oli ykkönen pujottelucupissa kuusi ja suurpujottelucupissa viisi kertaa. Kaudella 1988–1989 Schneider voitti ennätykselliset 14 osakilpailua. Yhteensä hänellä on 55 maailmancupin osakilpailuvoittoa, joista 34 pujottelusta.
Yhdentoista menestyksekkään kauden jälkeen huhtikuussa 1995 Schneider päätti kilpauransa. Nykyään hän vetää hiihto- ja lumilautailukoulua kotikylässään Elmissä. Lisäksi hän omistaa urheiluliikkeen Glarusissa.
Taistelevien jumalattomien liitto

Jumalattomien liitto () eli Jumalattomien yhdistys (, myöhemmin Taistelevien jumalattomien liitto) oli Neuvostoliitossa vuosina 1925–1947 toiminut uskonnonvastainen järjestö.
Järjestön johtoon nousi Jemeljan Jaroslavski. Vuodesta 1926 vuoteen 1932 järjestön jäsenmäärä kasvoi 87 000:sta 5,6 miljoonaan jäseneen. Järjestö toimi pitkälti Neuvostoliiton kommunistisen puolueen ohjauksessa, ja puolueen omaa propagandaa sisällytettiin myös järjestön lehtiin.
Vuoden 1937 väestönlaskennan tuloksien perusteella 57 prosenttia neuvostoliittolaisista edelleen luokitteli itsensä uskovaisiksi. Tuloksen johdosta Stalin toimeenpani Jumalattomien liitossa käyntiin laajat puhdistukset liian hitaan uskonnon hävittämisen vuoksi.
Neuvostoliiton ja Saksan 31.8.1939 solmiman Molotov-Ribbentrop-sopimuksen jälkeen Jaroslavski julisti, että vuodella 1940 tulee olemaan suuri merkitys koko maailmalle, että jumalattomuusliike tulee pian näyttelemään pääosaa Euroopan poliittisessa ja henkisessä elämässä ja että Saksan ja Neuvostoliiton yhteistyöllä on suuri merkitys taistelussa kristinuskoa vastaan Euroopassa. 
Toisen maailmansodan aikana erityisesti ortodoksinen kirkko otettiin mukaan Saksan vastaiseen sotaponnistukseen. Neuvostohallinto näki kirkon tuen hyödyllisyyden sotaponnisteluissa, ja ortodoksinen kirkko julkisesti toivoikin Jumalan tuovan Neuvostoliitolle voiton sodassa. Vuonna 1943 toimintansa lopettaneen järjestön työn jatkajaksi perustettiin 1947 Poliittisen ja tieteellisen tiedon levittämisyhdistys eli Znanie (, ).
Lúcia Moniz

Ana Lúcia Moniz (s. 9. marraskuuta 1976 Lissabon, Portugali) on portugalilainen laulaja ja näyttelijä. 
Moniz opiskeli vuosina 1990–1991 Santa Cecilian musiikkiakatemiassa. Vuonna 1996 hän osallistui Eurovision laulukilpailuun kappaleellaan ”O meu coração não tem cor”, joka sijoittui kuudenneksi. Vuonna 1999 ilmestyi Monizin ensimmäinen albumi "Magnólia", joka sisälsi englannin- ja portugalinkielisiä popkappaleita. Vuonna 2003 Moniz esiintyi elokuvassa "Rakkautta vain".
Ford Ranchero

Ford Ranchero on Ford Motor Company -yhtiön vuosina 1957–1979 valmistama automalli, jota valmistettiin 23 vuoden aikana kaikkiaan yli 500 000 kappaletta. Se oli ensimmäinen täyskokoinen (full-size) avolava-auto.
1957–1959.
Täysikokoiseen (full-size) Ford Fairlane -korimalliin perustuva konsepti. Autoja valmistettiin kahtena mallina; Standard ja Custom. Custom-mallissa oli melkein kaikki Fairlanen lisävarusteet. Moottorivaihtoehtoina oli kaikki Fairlanen moottorit, aina 352 cid (5,8 l) saakka. 
1960–1966.
Pienempään Ford Falcon -malliin perustuva. Moottorivaihtoehtoina alkaen 144 cid (2,4 l) suorasta kuutoskoneesta 289 cid (4,7 l) V8:iin. 
1966–1967.
Korimalli palasi Ford Fairlane -malliin perustuvaksi. Moottorivaihtoehdot 200 cid (3,3 l) suora kuutonen – 390 cid (6,4 l) V8 "isolohko". 
1968–1976.
Korimalli muuttui sporttisempaan Ford Torino -malliin perustuvaksi. Mallivaihtoehtoina Standard, 500 ja GT, Moottorivaihtoehtoina kuutoskoneista aina 335 hevosvoimaiseen 428 cid (7,0 l) Cobra Jetiin asti. 
1977–1979.
Torino-mallisarjan valmistuksen loputtua vuonna 1976, korimalli vaihtui Ford LTDII -malliin perustuvaan. Mallivaihtoehtoina samat Standard, 500 ja GT vuodesta 1968. Moottoreina käytettiin samoja kuin Thunderbird/LTDII:ssa.
Uskonnonvastaisuus

Uskonnonvastaisuus tarkoittaa kaikenlaisen uskonnon ja siihen kuuluvien uskomusten ja instituutioiden vastustamista. Se voi olla yksilön henkilökohtainen kanta tai jonkin liikkeen tai poliittisen ryhmän kanta.
Uskonnonvastaisuuteen sisältyy yleensä antiklerikalismia, jossa vastustetaan järjestäytyneen uskonnon valtaa yhteiskunnassa. Ateismista uskonnonvastaisuuden erottaa se, että vaikka ateisti ei uskokaan jumaliin, hän saattaa silti suhtautua uskontoihin myötämielisesti.
Historia.
Historiassa merkittävimpiä uskonnonvastaisia liikkeitä ovat olleet esimerkiksi Ranskan vallankumous sekä useat kommunistiset valtiot. Neuvostoliiton valtio takavarikoi ja tuhosi uskonnollisia rakennuksia ja tukahdutti uskonnollisuutta eri tavoin. Vuonna 1958 NKP:n keskuskomitea käynnisti Neuvostoliitossa uskontojen vastaisen kampanjan. Albaniassa kaikki uskonto kiellettiin 1940-luvulla ja Kambodžassa 1970-luvulla. Kiinan kommunistinen puolue kieltää jäseniltään uskonnonharjoittamisen virassa ollessaan. Kiinan kulttuurivallankumoukseen 1960-luvulla kuului uskonnollisia vainoja, sillä uskonto nähtiin maolaisuuden vastaisena.
Uskonnonvastaisuuden luonne.
Filosofi Julian Bagginin mukaan ateistit ovat uskontojen vastustajia välttämättä vain yhdessä asiassa: he ajattelevat, että uskonnot ovat epätosia. Jonkin asian vastustaja ei ole välttämättä pelkästään siksi, että on eri mieltä. Ateistin uskonnonvastaisuus on olennaisesti uskonnon pitämistä epätotena. Toisaalta fundamentalistinen uskonto saattaa herättää vastustusta sekä ateisteissa että uskovaisissa.
Aktiivisesti uskontovihamielistä ateismia on saatettu kutsua taistelevaksi ateismiksi. Taisteleva ateismi on enemmän kuin jyrkkä erimielisyys uskonnon kanssa, siinä on pyritty kaikkien uskonnon muotojen hävittämiseen yhteiskunnasta. Poliittisessa valtioateismissa uskonto on pyritty hävittämään tarvittaessa voimakeinoin ja siihen yhdistyy valtion totalitarismi.
Tamara Tihonova

Tamara Tihonova (, s. 13. kesäkuuta 1964) on venäläinen hiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän edusti urallaan Neuvostoliittoa, mutta lukeutuu taustaltaan suomalais-ugrilaiseen vähemmistöön udmurtteihin.
Tihonova osallistui vain kertaalleen olympialaisiin Calgaryssä 1988. Hän kuitenkin voitti kisoista kaksi kultaa ja yhden hopean. Avausmatkallaan viidellä kilometrillä Tihonova hävisi voittajalle Marjo Matikaiselle vain 1,3 sekuntia. Kultaan Tihonova hiihti 20 kilometrillä ja viestissä osana Neuvostoliiton joukkuetta.
Maailmanmestaruuskilpailuista Tihonova voitti viisi mitalia, joista kultaisia olivat Seefeldin 1985 kisojen ja Val di Fiemmen 1991 kisojen viestimitalit.
Aataminsilta

Aataminsilta (, , ), (myös Ram Sethu) on kalkkikivestä muodostunut särkkäjono Sri Lankalle kuuluvan Mannarin saaren ja Intialle kuuluvan Rameswaramin saaren välillä. Britit nimesivät tämän hinduille pyhän paikan Adam’s Bridgeksi eli Aatamin sillaksi aikana, jolloin he pitivät Intiaa siirtomaanaan.
Matalikko on noin 30 kilometriä pitkä ja osin vedenpinnan yläpuolella. Syvimmilläänkin se on vain noin metrin syvä. Sen väitetään olleen kulkukelpoinen jalan vielä 1400-luvulla, kunnes vuoden 1480 pyörremyrsky katkaisi yhteyden. Merenkulun helpottamiseksi matalikkoa yritettiin syventää ruoppaamalla jo 1838, mutta väyliä ei saatu säilymään. Uusien 2000-luvun merenkulkuväylähankkeiden vastatoimena tälle hinduille pyhälle alueelle on käynnistetty myös suojeluhanke.
Yhdysvalloissa matalikosta käytetään poliittisesti korrektimpaa nimitystä ”Raman silta”. Hindulaisen "Ramayana"-teoksen mukaan Raman alaiset rakensivat sillan hänen käskystään. Hän käytti siltaa hakeakseen vaimonsa Sitan Sri Lankasta, jonne Ravana oli hänet kaapannut.
Ruusukvittenit

Ruusukvittenit ("Chaenomeles") on Itä-Aasiasta kotoisin oleva ruusukasvisuku, jossa on matalina pensaina kasvavia kasveja. Viisiterälehtiset kukat ovat halkaisijaltaan noin 3–4,5 cm.
Ruusukvittenipensaat tuottavat ulkomuodoltaan omenaa muistuttavia happamia hedelmiä, jotka sisältävät paljon orgaanisia happoja, kuten C-vitamiinia. Ruusukvitteneiden hedelmät sopivat hyytelöiden ja hillojen valmistamiseen hyvin, sillä niissä on voimakas aromi ja ne sisältävät pektiiniä. Hedelmistä voidaan tehdä myös esimerkiksi marmeladia ja mehua. Hedelmät kypsyvät myöhään syksyllä. Ruusukvitteniä voidaan käyttää myös koristekasvina ja kasvattaa bonsaina.
Ruusukvittenit eivät tuota hedelmää, jos kukkia ei ole pölyttänyt siitepöly toisesta yksilöstä.
Lajit.
Ruusukvitteneihin kuuluu kolme lajia:
Nimettyjä lajien välisiä risteymiä on neljä:
Anamneesi

Anamneesi (kreikan kielen sanasta , "anamnēsis") on termi, jota käytetään lääketieteessä, filosofiassa, psykoanalyysissä ja teologiassa. Anamneesi muodostuu sanoista "ana" ("ylös", "esiin") ja "mimneskein" ("palauttaa mieleen"). Sanan merkitys on siis muistaminen, tapahtuneen muisteleminen tai mieleen palauttaminen.
Filosofiassa.
Filosofiassa "anamnesis" viittaa Platonin käsitykseen, jonka mukaan tiedostaminen on sielun jo tuntemien ideoiden mieleen palauttamista. 
Lääketieteessä.
Lääketieteessä anamneesi tarkoittaa esitietoja, joita potilas antaa esimerkiksi sairauden kulusta. Anamneesi on tärkeä diagnoosia tehtäessä. Anamneesi syntyy, kun esimerkiksi sairas ihminen kertoo ja antaa vastauksia parantajan tai lääkärin kysymykseen.
Teologiassa.
Kristillisessä teologiassa anamneesin käsite tarkoittaa pelastustapahtuman nykyistymistä jumalanpalveluksessa. Katolisessa opissa anamneesi on myös muuttumista seuraava osa messussa. Ortodoksisessa jumalanpalveluksessa anamneesi on anaforan kolmas osa.
Kaasukuolio

Kaasukuolio () on soluväleihin kaasuja tuottava, nopeasti leviävä ja hengenvaarallinen kudostulehdus, jonka aiheuttaa esimerkiksi "Clostridium perfringens" -bakteeri. Kaasukuolion voivat aiheuttaa myös muut "Clostridium"-lajin bakteerit.
Hoito.
Kaasukuolion nopeasta leviämisestä ja korkeasta kuolleisuudesta (20–38 %) johtuen hoito on aina kiireellinen. Hoitoina ovat kirurginen leikkaus, antibioottihoito ja ylipainehappihoito. Antibioottihoitona käytetään G-penisilliiniä yhdessä klindamysiinin kanssa. Kaasukuoliopotilas lähetetään aina ylipainehappihoitoon.
Sara Tavares

Sara Tavares (1. helmikuuta 1978 Lissabon, Portugali – 19. marraskuuta 2023 Lissabon) oli portugalilainen laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hänellä oli kapverdeläisiä sukujuuria. Vuonna 1994 Tavares osallistui Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Chamar A Música”, joka sijoittui kahdeksanneksi. Tavaresin musiikissa on vaikutteita muun muassa gospelista ja maailmanmusiikista.
Tavaresilla diagnosoitiin aivokasvain vuonna 2009. Hän kuoli kasvaimeen 19. marraskuuta 2023.
Vaivaisenluu

Vaivaisenluu ("hallux valgus") on jalan isovarpaan tyviluun ja jalkapöydänluun välisen nivelen virheasento. Kun isovarvas kääntyy pienempiä varpaita kohti, tyvinivelen sisäreuna muodostaa kiinteän, punoittavan, usein kivuliaan kyhmyn. Isovarvas voi lopulta työntyä seuraavan varpaan päälle tai alle, ja seuraavat varpaat muuttuvat melko usein vasaravarpaiksi. Vaivaisenluu voi tulla myös pikkuvarpaaseen, jolloin pikkuvarvas kääntyy sisäänpäin. Pikkuvarpaan vaivaisenluuta kutsutaan räätälin patiksi.
Vaivaisenluu on naisilla lähes kymmenen kertaa yleisempi kuin miehillä. Myös perintötekijöillä on epäilty olevan merkitystä vaivaisenluun syntyyn.
Kellosaari

Kellosaari oli Helsingin edustalla sijainnut saari. Kellosaari yhdistettiin 1910-luvulla täyttömaalla osaksi nykyistä Ruoholahtea. Mantereeseen yhdistettiin myös Jätkäsaari, Hietasaari, Saukko ja Salmisaari. Nykyään saaren paikalla on Kellosaaren puisto.
Saaren nimi.
Saaren suomenkielinen nimi oli ennen vuosina 1923–1927 toteutettua kaupungin nimistön tarkistusta "Sellari", joka vastasi saaren ruotsinkielistä nimeä "Skällaren". Uudeksi nimeksi tuli Kellosaari vuonna 1928.
Kellosaaren varavoimalaitos.
Kellosaari on antanut nimensä paikalla nykyään sijaitsevalle Helenin varavoimalaitokselle. Voimalaitosta käyttää Fingrid. Kellosaaren voimalaitos valmistui vuonna 1974, ja siinä on kaksi polttoöljykäyttöistä, Kraftwerk Unionin valmistamaa kaasuturbiiniyksikköä sähköntuotantoon, yhteisteholtaan 120 megawattia.
Kellosaaren voimalaitoksen käyttö on erittäin epätaloudellista verrattuna Helenin muihin yksiköihin, joten sitä käytetään ainoastaan poikkeustilanteissa, kuten laajamittaisissa sähköntuotannon häiriötilanteissa. Ruoholahden 1990-luvulla rakennetut kerrostalot ulottuvat aivan voimalan viereen. Alun perin varavoimalaitos oli tarkoitus siirtää pois asuinrakentamisen tieltä, mutta taloudellisesta syistä se jätettiin paikoilleen.
Kellosaaren lentosatama.
Kellosaaressa toimi 1930-luvulla lentosatama, josta muun muassa Aero OY:n lentokoneet liikennöivät. Se ei kuitenkaan saavuttanut merkittävää asemaa, vaan Katajanokan lentosatama säilyi kaupungin päälentosatamana, kunnes Malmin lentoasema avattiin. Lentosataman käyttöön rakennettu lentokonehalli, joka sijaitsi varavoimalaitoksen itäpuolella, säilyi ilmakuvien perusteella aina 1990-luvulle saakka. Lentokonehallin pituus oli 30 metriä ja leveys 40 metriä. Halli valmistui syksyllä 1928 ja myöhemmin rakennettiin vielä paviljonki ja laituri.
Suomi–Mongolia-seura

Suomi–Mongolia-seura on suomalainen ystävyysseura, jonka tarkoituksena on edistää Suomen ja Mongolian välisiä suhteita. Yhdistyksellä on noin 200 jäsentä. Seuran puheenjohtaja on Ronny Rönnqvist.
Seuran perustava kokous pidettiin 30. syyskuuta 1969 ja se merkittiin yhdistysrekisteriin tammikuussa 1970. Perustajina olivat Seppo Kivinen, Lauri Rossi, Jeja-Pekka Roos, Pentti Aalto, Osmo Jussila ja Matti Klinge. Vuonna 1998 seura järjesti vaatekeräyksen Mongolian katulapsille ja muuten heikossa asemassa oleville.
Seuran jäsenlehti ilmestyy kahdesti vuodessa.
Nadia Comăneci

Nadia Elena Comăneci (s. 12. marraskuuta 1961 Onești) on romanialainen kilpauransa päättänyt telinevoimistelija, viisinkertainen olympiavoittaja, kaksinkertainen maailmanmestari ja yhdeksänkertainen Euroopan mestari.
Comăneci aloitti voimistelun 6-vuotiaana. Pian häntä ryhtyi valmentamaan Bela Karolyi yhdessä vaimonsa Martan kanssa. 13-vuotiaana vuonna 1975 hän voitti Norjan Skienissä pidetyissä EM-kilpailuissa kolme kultaa ja hopeamitalin, ja Montrealissa olympialaisten esikisoissa hän voitti myös neliottelun. Samana vuonna "Associated Press" nimesi hänet vuoden urheilijaksi. Montréalin 1976 olympialaisissa Comăneci sai ensimmäisenä telinevoimistelijana täydet 10 pistettä. Kisoista hän voitti kolme kultamitalia (neliottelu, puomi ja eritasonojapuut), hopeaa joukkuekilpailusta ja pronssia permannolta. Olympiamenestyksensä myötä hänelle myönnettiin Sosialistisen työn sankari -arvonimi.
Vuonna 1977 EM-kisoissa Comăneci puolusti menestyksekkäästi neliottelun kultamitaliaan, mutta Romanian joukkue lähti kisoista kesken telinekohtaisten loppukilpailujen protestina pistelaskulle. MM-kisoihin 1978 Comăneci oli lihonut. Hän teki virheen nojapuilla ja jäi neljänneksi, mutta voitti kultaa puomilta. EM-kisoissa 1979 Comăneci oli jälleen huippukunnossa ja voitti kolmannen peräkkäisen neliottelun EM-kultansa. Samana vuonna MM-kisoissa Comăneci sairastui verenmyrkytykseen ja joutui sairaalaan. Vastoin lääkärien ohjeita hän palasi kilpailupaikalle ja johdatti Romanian joukkueen maan ensimmäiseen joukkuekultamitaliin.
Moskovan 1980 olympialaisissa Comăneci oli neliottelussa hopealla isäntämaan Jelena Davydovan takana. Romanialaisen Maria Simionescun ja saksalaisen Urfel Bafrin johtama tuomaristo ei tahtonut päästä yksimielisyyteen Comănecin viimeisen, puomilla tehdyn suorituksen pisteistä. Tuomareiden neuvoteltua yli 20 minuuttia teknillisen valiokunnan puheenjohtajan, itäsaksalaisen Ellen Bergerin sekä Kansainvälisen Voimisteluliiton puheenjohtajan, neuvostoliittolaisen Juri Titovin kanssa ilmoitettiin Comănecin viimeisen suorituksen pisteiksi 9,85, mikä riitti Davydovalle niukkaan voittoon.
Moskovan kisoissa Comăneci voitti kultaa puomilla ja permannolla sekä saavutti neliottelun lisäksi joukkuekilpailusta hopeaa. Comăneci kilpaili kansainvälisellä tasolla vielä vuonna 1981 universiadeissa Bukarestissa, missä hän voitti viisi kultamitalia. Tuolloin paikallista tuomaristoa syytettiin puolueellisuudesta, koska he muun muassa antoivat Comănecille 9,9 pisteen arvoisesta hypystä täydet 10 pistettä.
Aktiiviuransa jälkeen Comăneci valmensi kotimaassaan nuoria voimistelijoita.
Yksityiselämä.
Vuonna 1989 Comăneci loikkasi Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 2001. Hän avioitui yhdysvaltalaisen voimistelun olympiavoittajan Bart Connerin kanssa entisessä presidentti Nicolae Ceaușescun palatsissa Bukarestissa ja häät televisioitiin Romaniaan. He saivat vuonna 2006 Dylan Paul Conner -nimisen poikalapsen.
Bukarestin kaupunki nimitti Comănecin kunniakansalaiseksi 23. marraskuuta vuonna 1994.
Kumu (taidemuseo)

Kumu () on Virossa, Tallinnan Kadriorgin puistossa sijaitseva taidemuseo. Kyseessä on Baltian suurin taidemuseo, joka on myös eräs koko Pohjois-Euroopan suurimmista. Kumu on yksi neljästä vuonna 1919 perustetun Viron taidemuseon museoyksiköstä ja toimii myös sen päärakennuksena.
Museon nimi Kumu tulee viron kielen taidemuseota tarkoittavan sanan kirjaimista, "kunstimuuseum". Museon nimestä järjestettiin aikanaan yleisöäänestys, jolloin kyseinen nimi yleisön tahdosta valittiin.
Museossa on pysyviä perusnäyttelyitä ja vaihtuvia näyttelyitä. Perusnäyttelyissä on esillä virolaista taidetta lähtien 1700-luvulta, Neuvostoliiton miehitysvallan aikaista (1941–1991) taidetta (sekä sosialistista realismia että non-konformistien taidetta) ja nykytaidetta. Vaihtuvat näyttelyt koostuvat sekä ulkomaisesta että virolaisesta modernista ja nykytaiteesta.
Kumu valittiin toukokuussa 2008 vuoden eurooppalaiseksi museoksi. Yksi palkitsemisen syy oli European Museum of the Year Award -tuomariston mukaan museon rooli Viron kansallisen identiteetin rakentajana. Ehdolle valittiin 60 osallistuneesta museosta 39 museota.
Aukiolo ja pääsy.
Museo on auki kesäisin toukokuusta syyskuuhun, tiistai-sunnuntai kello 11.00–18.00 sekä talviaikaan lokakuusta huhtikuuhun keskiviikko-sunnuntai 11.00–18.00.
Kumuun pääsee keskustasta raitiovaunuilla 1 ja 3, jolloin jäädään pois Weizenbergi-kadun päässä ja kävellään läpi puiston. Autolla tulijoille parkkipaikat ovat mäen toisella puolen, jonne pääsee Narva-maantien ja Mäeskalda-katujen kautta.
Museorakennus ja avajaiset.
Museorakennuksesta järjestettiin arkkitehtuurikilpailu vuonna 1994, ja sen voitti suomalainen arkkitehti Pekka Vapaavuori amfiteatterin muotoisella ehdotuksellaan. Vapaavuoren suunnitteleman rakennuksen työnimi oli Circulos.
Arkkitehtuurikilpailussa yhtenä ehtona oli, että rakennus ei saa riistää historiallisesti merkittävän Kadriorgin palatsin hallitsevaa asemaa puistomaisemassa. Rakennuksen tieltä jouduttiin myös purkamaan joitakin vanhoja rakennuksia, mikä herätti Virossa pientä vastustusta.
Rakentaminen käynnistyi rahoitusongelmien vuoksi vasta vuonna 2002, ja rakennustyöt tulivat maksamaan noin 50 miljoonaa euroa. Rakennusprojekti oli eräs suurimmista koskaan Virossa järjestetyistä. Taidemuseo on verhoiltu Saarenmaan, Haapsalun ja Lasnamäen kalkkikivellä, hapotetulla lasilla ja kuparilevyillä. Museon koko lattia-ala on yli 20 000 neliömetriä, josta näyttelysalien osuus on 5 000 neliömetriä.
Kumun avaamiseen osallistuivat 17. helmikuuta 2006 muun muassa Viron presidentti Arnold Rüütel, Suomen tasavallan presidentti Tarja Halonen sekä Latvian presidentti Vaira Vīķe-Freiberga.
Calypso

Calypso tai Kalypso voi tarkoittaa seuraavia:
Vladimir Salnikov

Vladimir Valerjevitš Salnikov (, s. 21. toukokuuta 1960 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläinen uimari, joka teki urallaan 12 maailmanennätystä 400, 800 ja 1 500 metrin vapaauinneissa. "Swimming World Magazine" nimesi Salnikovin vuoden 1982 miesuimariksi. 
Merikapteenin poika Salnikov aloitti uimisen 7-vuotiaana, ja pian hän aloitti säännöllisen harjoittelun valmennuksessa. Hän oli mukana 16-vuotiaana Montrealin olympialaisissa 1976 ja teki 1 500 metrin vapaauinnissa Euroopan-ennätyksen mutta jäi viidenneksi. Samalla matkalla vuoden 1977 EM-kisoissa hän voitti kultaa. MM-kilpailuissa 1978 Berliinissä hän voitti kultaa sekä 400 metrin vapaauinnissa (ME-ajalla) että 1 500 metrin vapaauinnissa. Vuotta myöhemmin hän ui ensimmäisenä ihmisenä 800 metrin vapaauinnin alle 8 minuutin.
Moskovan olympialaisissa 1980 Salnikov voitti kolme kultaa: 1 500 metrin vapaauinnissa uiden matkan ensimmäisenä alle 15 minuutin, aikaan 14.58,27, sekä 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. EM-kilpailuissa 1981 hän voitti 1 500 metrillä kultaa ja sijoittui 400 metrillä hopealle 0,14 sekuntia Jugoslavian Borut Petrićille hävinneenä. MM-kilpailuissa 1982 Salnikov puolusti menestyksekkäästi 400 ja 1 500 metrin maailmanmestaruuksiaan. Vuonna 1983 hän ui 1 500 metrin vapaauinnissa uuden maailmanennätyksen 14.54,76, mikä säilyi rikkomattomana vuoteen 1991 saakka, sekä voitti EM-kilpailuissa kultaa 400 ja 1 500 metrin vapaauinnissa (hopeamitalisti Petrić hävisi hänelle lyhyemmällä matkalla 2,16 ja pidemmällä 5,70 sekuntia).
Neuvostoliiton boikotin takia Salnikov ei päässyt puolustamaan olympiavoittojaan Los Angelesiin 1984. Vuonna 1986 hän ui 800 metrin vapaauinnissa uuden maailmanennätyksen mutta häntä pidettiin vuonna 1988, 28-vuotiaana, liian vanhana pärjäämään Soulin olympialaisissa. Soulissa Salnikov kuitenkin voitti vanhoilla päivillään kultaa 1 500 metrillä ja hänestä tuli uinnin vanhin olympiavoittaja 56 vuoteen.
Zhang Yining

Zhang Yining (张怡宁, s. 5. lokakuuta 1982 Peking, Kiinan kansantasavalta) on kiinalainen pöytätenniksen pelaaja. Hän voitti neljä olympiakultaa ja kymmenen maailmanmestaruutta. Hän oli aikanaan naisten maailmanlistan ykkösenä sekä kaksin- että nelinpelissä.
Vuoden 1999 MM-kisoissa Eindhovenissa Zhang saavutti kaksinpelissä hopeaa ja nelinpelissä pronssia Zhang Yingyingin kanssa. Vuoden 2000 MM-joukkuekisoissa Kuala Lumpurissa hän voitti Kiinan joukkueessa kultaa Li Jun, Wang Huin, Wang Nanin ja Sun Jinin kanssa. MM-kisoissa 2001 Osakassa hän oli sekä kaksinpelissä että nelinpelissä (yhdessä Zhang Yingyingin kanssa) pronssisijalla ja voitti kultaa Kiinan joukkueessa, johon kuuluivat hänen lisäkseen Sun Jin, Wang Nan, Li Ju ja Yang Ying.
Pariisin MM-kisoissa 2003 Zhang oli kaksinpelissä hopealla ja voitti nelinpelissä maailmanmestaruuden Wang Nanin kanssa. MM-joukkuekisoissa 2004 Dohassa Zhang voitti jälleen kultaa Kiinan joukkueessa, johon hänen lisäkseen kuuluivat Wang Nan, Guo Yue, Niu Jianfeng ja Li Ju. Ateenan olympialaisissa 2004 Zhang Yining voitti kultaa sekä kaksinpelissä että nelinpelissä Wang Nanin kanssa.
Maailmancupin Zhang Yining voitti vuosina 2001 ja 2002. Vuonna 2003 hän oli kolmas.
Shanghain MM-kilpailuissa 2005 Zhang voitti kultaa kaksinpelissä ja Wang Nanin kanssa nelinpelissä. Bremenissä 2006 hän voitti joukkuemaailmanmestaruuden. Zagrebin MM-kilpailuissa 2007 Zhang voitti Wangin kanssa kultaa nelinpelissä ja saavutti pronssia kaksinpelissä. Guangzhoun MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viidennen joukkuemaailmanmestaruutensa.
Zhang toimi urheilijoiden valan vannojana Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Pöytätenniksen joukkuekilpailussa Zhang voitti olympiakultaa. Singaporen finaalissa kaataneessa joukkueessa olivat mukana lisäksi Guo Yue ja Wang Nan. Maailman ykköspelaaja Zhang voitti olympiakultaa myös kaksinpelissä. Vastustajanaan hänellä oli 4–1-voittoon päättyneessä kamppailussa joukkuetoverinsa Wang.
Zhang voitti kymmenennen maailmanmestaruutensa Yokohaman MM-kilpailuissa 2009 kaksinpelissä, jonka loppuottelussa hän voitti maannaisensa Guo Yuen erin 4–2 hävittyään tälle kaksi ensimmäistä erää.
Kansainvälinen pöytätennisliitto

Kansainvälinen pöytätennisliitto (lyh. ITTF, ) on pöytätenniksen ja kansallisten pöytätennisliittojen kansainvälinen kattojärjestö.
ITTF vastaa lajin säännöistä ja teknisestä kehityksestä. Se järjestää monia kansainvälisiä kilpailuja, muun muassa maailmanmestaruuskilpailut. Ensimmäinen kansainvälinen turnaus järjestettiin vuonna 1926 Berliinissä ja siihen osallistuivat Itävalta, Saksa, Unkari ja Ruotsi.
ITTF pitää kotipaikkaansa monien muiden urheilujärjestöjen tavoin Sveitsin Lausannessa. Vuodesta 2021 lähtien ITTF:n puheenjohtajana on toiminut ruotsalainen Petra Sörling. Lokakuussa 2023 ITTF:lla oli 227 jäsenmaata.
Harrison Dillard

William Harrison Dillard (8. heinäkuuta 1923 Cleveland – 15. marraskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän on toistaiseksi ainoa mies, joka on voittanut olympiakultaa sekä pikamatkoilla että pika-aidoissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Dillard alkoi harjoitella yleisurheilua esikuvanaan myös Clevelandista kotoisin ollut Jesse Owens. Hän oli erityisen hyvä pika-aidoissa – hän voitti 82 peräkkäistä kisaa vuosina 1947–1949, mutta epäonnistui olympiakarsinnoissa vuoden 1948 olympialaisiin. Hän kuitenkin oli karsintojen kolmas sadalla metrillä ja pääsi kisoihin. Lontoon olympialaisissa Dillard voitti maalikamerassa 100 metrin juoksussa Barney Ewellin ajalla 10,3. Dillard sai kultaa myös 4 × 100 metrin viestissä.
Helsingin olympialaisissa 1952 Dillard voitti olympiakultaa päämatkallaan 110 metrin aidoissa ajalla 13,7 ja pikaviestissä ajalla 40,1. Vuoden 1956 kisoihin hän ei enää päässyt mukaan.
Aleksandr Golikov

Aleksandr Nikolajevitš Golikov (, s. 26. marraskuuta 1952 Penza, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa kaksi maailmanmestaruutta ja saavutti kaksi muuta MM-mitalia sekä yhden olympiahopean. Hän pelasi myös vuoden 1976 Kanada-cupissa. Hän pelasi 89 maaottelua vuosina 1975–1980 ja teki niissä 43 maalia. Maajoukkueessa hän pelasi yhdessä veljensä Vladimirin kanssa. Neuvostoliiton mestaruussarjassa Golikov edusti Himik Voskresenskia ja Moskovan Dynamoa ja pelasi 385 liigaottelua tehden 225 maalia.
Gao Ling

Gao Ling (, s. 14. maaliskuuta 1979 Wuhanissa, Hubeissa, Kiinan kansantasavallassa) on kiinalainen sulkapalloilija, joka oli urallaan menestynyt erityisesti nelinpelaajana sekä naisten nelinpelissä että sekanelinpelissä. Hän voitti olympialaisissa kaksi kultaa ja neljästi maailmanmestaruuden.
Gao pelasi ensimmäisen kerran Kiinan maajoukkueessa vuonna 1997. 2000 Sydneyn olympialaisissa Gao Ling saavutti Zhang Junin kanssa sekanelinpelissä kultaa ja naisten nelinpelissä Qi Yiyuanin kanssa pronssia. MM-kisoissa 2001 hän voitti kultaa sekä naisten nelinpelissä että sekanelinpelissä. MM-kisoissa 2003 hän voitti nelinpelissä kultaa.
2004 Ateenan olympialaisissa Gao Ling osallistui yhdessä Zhang Junin kanssa sekanelinpeliin ja voitti kultamitalin parin voitettua loppuottelussa Britannian Nathan Robertsonin ja Gail Emmsin. Ateenassa Gao Ling pelasi myös naisten nelinpelissä yhdessä Huang Suin kanssa ja pari eteni loppuotteluun, jossa kuitenkin hävisi Kiinan Zhang Jiewenilla ja Yang Weille.
Gao voitti kolmannen kerran naisten nelinpelin maailmanmestaruuden MM-kisoissa 2006. Huang oli hänen parinaan jokaisessa MM-voitossa. Pekingin olympialaisisas 2008 Gao pelasi sekanelinpiä uuden parinsa Zheng Bon kanssa. He olivat turnauksen toiseksi sijoitettu pari, mutta he hävisivät yllättäen ensimmäisellä kierroksella brittiläisparille Gail Emms ja Nathan Robertson.
Gao voitti osana Kiinan joukkuetta viisi perättäistä Uber Cupia (2000, 2002, 2004, 2006, 2008) ja kolme Sudirman Cupia (2001, 2005, 2007). Ling oli lopettaessaan myös Englannin avoimen sulkapalloturnauksen historian toiseksi menestynein naisnelinpelaaja. Hän voitti sen 11 kertaa, kuudesti naisten nelinpelin ja viidesti sekanelinpelin. Gao lopetti uransa vuonna 2009.
Harrods

Harrods on tavaratalo Lontoon Knightsbridgessä, osoitteessa 87–135 Brompton Road, SW1. Tavaratalon omisti egyptiläissyntyinen Mohamed Al-Fayed vuodesta 1985 aina vuoteen 2010, jolloin hän myi sen Qatarin kuningasperheen omistamalle sijoitusyhtiölle. Qatar Holding on tavaratalon historian viides omistaja. Harrods sai alkunsa vuonna 1849 Brompton Roadilla Charles Henry Harrodin perustamana. Harrodsin nykyisen tavaratalon rakennustyöt alkoivat vuonna 1901.
Tavaratalo keskittyy ensiluokkaiseen tavaraan kilpailematta hinnoilla. Harrodsissa on yli 300 osastoa ja peräti yli 5 000 työntekijää, ja se on 90 000 neliömetrin myyntipinta-alallaan Euroopan suurin tavaratalo. Harrodsin konserniin kuuluu myös Harrods Casino, Harrods Estates, Harrods Banks, Harrods Aviation, Air Harrods ja Harrods Corporate Services.
Harrods vaatii asiakkailtaan muun muassa siistiä ja asiallista pukeutumista, ja valokuvaus on eräillä osastoilla, kuten koruosastolla, kielletty. Tavaratalossa ei saa pitää reppua selässä. Syynä tähän on se, että selässä oleva reppu saattaa pudottaa esitteillä olevia esineitä pöydiltä tai muilta esittelyjalustoilta.
S/S Heinävesi

S/S Heinävesi () on höyrylaiva, joka liikennöi Saimaan vesistössä vuosina 1906–1981, ja uudelleen vuodesta 2024 lähtien. Sen omistaa Saimaan Laivamatkat Oy, jonka johdossa on Piia Kinnunen.
Saimaan Laivamatkat Oy osti "S/S Heinäveden" vuonna talvella 2024–25. Tuossa vaiheessa tämä alus oli ollut telakalla toistakymmentä vuotta. Nyt alus liikennöi uudistettuna kesäkaudella tiistaisin Kuopiosta Savonlinnan ja torstaisin päinvastaisen reitin. Se tekee myös päiväristeilyjä Kuopiosta ja Savonlinnasta käsin.
Historia.
Laiva rakennettiin Varkaudessa Paul Wahl &amp; Co:n telakalla 1906. Laiva siirtyi heti valmistuttuaan Heinäveden reitille välille Savonlinna–Heinävesi–Kuopio–Heinävesi–Savonlinna, johon oli juuri valmistunut yhteys Heinäveden kunnasta Savonlinnaan Karvion, Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan kanavien kautta. Se kuului Heinäveden Höyryvenhe Osuuskunnalle ja myöhemmin Heinäveden Höyrylaiva Oy:lle. Vuosisadan alkukymmeninä kesäisin se oli tärkeä tai jopa ainoa kulkuväline ihmisille, jotka asuivat lähellä laivareittiä. Sillä mentiin kaupunkiin, vietiin torille myytäväksi maataloustuotteita ja käytiin ostoksilla. Laivareittien varsilla asuvien liikkuminen tuli helpommaksi 1950-luvulla autokannan kasvaessa ja teiden lisääntyessä. Tällöin liikenne laivalla väheni ja "Heinävesi" siirtyi kuljettamaan turisteja.
Laivan polttoaineet.
Halkoja, joilla höyrykattilaa lämmitettiin, kului yksi kuutiometri tunnissa täydellä vauhdilla ajettaessa. Halkoja oli varattu matkan varrella oleville muutamille laitureille, joista varastoja täydennettiin. Nykyään polttoaineena käytetään polttoöljyä. Vuonna 1965 laivaan asennettiin öljypoltin ja öljytankit asetettiin halkovarastoihin.
Tilausajot.
S/S "Heinävesi" on varattavissa toukokuun puolestavälistä lokakuuhun asti Saimaan alueella. Laivassa on majoitustilat satamassa pysähtymisen ajaksi sekä ravintola. "Heinävesi" on kuljettanut Mauno ja Tellervo Koivistoa yhdessä Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaan ja kuningatar Silvian kanssa, jonka jälkeen yläkannen salongin nimeksi tuli "Kuninkaan salonki". Japanin entinen keisari Akihito on myös matkustanut laivalla Punkaharjulta Savonlinnaan.
Vuosina 1981 ja 2006 S/S "Heinävesi" toimi Tuuliajolla-kiertueen risteilylaivana. Kiertueet ja "Saimaa-ilmiö"-elokuva ovat tuoneet alukselle pienimuotoista suomirock-turismia.
Tekniset tiedot.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Yhdysvaltain rannikkovartiosto

Yhdysvaltain rannikkovartiosto () on yksi kuudesta Yhdysvaltain asevoimien puolustushaarasta. Se perustettiin vuonna 1915 Yhdysvaltain hengenpelastusjärjestön (1848) ja veroviranomaisjärjestön (1790) yhdistyessä.
Rannikkovartiostossa palvelee 40 150 sotilasta. Se kuuluu rauhan aikana Yhdysvaltain sisäisen turvallisuuden ministeriön alaisuuteen, mutta voidaan eri päätöksellä siirtää Laivastoministeriön alaisuuteen (Department of the Navy).
Rannikkovartioston motto on "Semper Paratus", tarkoittaen ”Aina valmiina” (engl. "Always Ready").
Liu Xuan

Liu Xuan (s. 12. maaliskuuta 1979 Changsha) on kiinalainen entinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Liu saavutti vuoden 1995 MM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa ja vuoden 1996 MM-kisoissa hän sijoittui puomilla pronssille. Vuonna 1998 hän voitti maailmancupin puomilla ja oli eritasonojapuilla kolmas. vuoden 1999 MM-kilpailuissa Liu saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Sydneyn olympialaisissa 2000 Liu voitti puomilla kultaa, joukkuekilpailussa pronssia ja nousi myös neliottelussa pronssille alkuperäisen voittajan Andreea Răducanin jouduttua hylätyksi. Aasian kisoista Liu voitti yhteensä viisi mitalia, joista neljä kultaista.
Liu lopetti voimistelijanuransa pian Sydneyn kisojen jälkeen.
Lonna

Lonna () on pieni saari Helsingin edustalla, Suomenlinnan lauttarantaa vastapäätä. Saari kuuluu Suomenlinnan kaupunginosaan. Lonna on noin 150 metrin pituinen ja etäisyys mantereeseen on noin 1,5 kilometriä.
Saari oli puolustusvoimien käytössä 2000-luvun alkuun saakka. 2000-luvulla saarta aloitettiin kunnostaa muuhun käyttöön ja vuonna 2014 saari avattiin yleisölle. Saarella toimii nykyisin kesä- ja tilausravintola, tapahtumatila ja yleinen sauna. Saareen liikennöi matkailijalautta.
Historia.
Ruotsin vallan aikaan Lonna oli Helsingin kaupungin omistuksessa. Suomen sodan ollessa käynnissä saarella käytiin pariinkin otteeseen neuvotteluja Viaporin linnoituksen antautumisesta. Tästä syystä saaresta käytettiin Venäjän vallan aikaan nimitystä Peregovornyin saari ().
Saarella toimi sotavuosina ja niiden jälkeen aina vuoteen 1955 magneettimiinojen torjuntaan liittyvä demagnetointiasema. Menetelmä oli yksinkertainen: sotatoimialueella liikkuvat suomalaiset, saksalaiset ja liittolaisten tai puolueettomien valtioiden metallirunkoiset alukset tulivat kerran kuukaudessa asemalle, jossa niiden ympäri vedettiin laitoja pitkin sähköjohdot. Johtoihin kytkettiin voimavirta, joka sai vaikuttaa kuudesta kahdeksaan tuntia per alus, koosta riippuen. Näin aluksista poistettiin runkojen ja koneiden magneettisuus ja tehtiin ne mahdollisimman immuuneiksi magneettimiinoille. Demagnetointiaseman kaksi Brown Boveri -dieselgeneraattoria ja laitteiston ohjauspöytä ovat edelleen paikoillaan. Toinen generaattori on käyttökunnossa, toisen moottori leikkasi kiinni koekäytössä vuonna 1994.
Vuodesta 2006 lähtien saarella on tehty alueen kiinteistöjen kunnostusta Suomenlinnan työsiirtolan vankityönä. Tarkoitus on saada entisistä Suomen puolustusvoimien rakennuksista toimintakelpoista ja mahdollisesti vuokrattavaa tilaa. Samalla korjataan muita alueen maastorakennelmia, kuten kivipengerryksiä. Kuten aina suojelukohteissa, muutokset ovat vain entistäviä. Vain sähköistyksen parannukset saavat olla nykyaikaistavia, mutta nämäkään muutokset eivät saa näkyä ulospäin.
Toukokuussa 2014 saari avattiin yleisölle.
Muuta.
Koska saarella on lähes alkuperäisinä säilyneitä miinavarastoja, on esitetty, että nyt väliaikaisesti Pansioon sijoitettu miinamuseo sijoitettaisiin Lonnalle. Suurimpana vaikeutena ovat saaren liikenneyhteydet.
1990-luvulla esitettiin ajatus, että miinavarastoista olisi tehty uskonnottomien uurnahautausmaa. Ehdotus kuitenkin torjuttiin ehdottomasti: UNESCO, jonka Maailmanperintöluetteloon kuuluu myös Suomenlinna, edellyttää, että Suomenlinnan linnoituspiiriin kuuluvat alueet myös pysyvät ennallaan – ja Lonna kuuluu linnoituspiiriin. Edes laiturille ei saanut tehdä vakituista tuhkien mereen siroittelupaikkaa; näitä toimenpiteitä saa kyllä suorittaa, mutta Lonnalla ne ovat kerta kerralta erikseen harkittuja poikkeustapauksia ja toteutetaan vain tuhkatun vainajan ennen kuolemaansa esittämän, kirjallisen ja kahden todistajan vahvistaman pyynnön jälkeen. 
Saarella on Suomenlinnan toimiupseerikerhon sauna ja yhteisiä tiloja. 
Nelosen seikkailuohjelman "Saari" jaksot kuvattiin Lonnassa.
Han Xiaopeng

Han Xiaopeng (韩晓鹏, s. 13. joulukuuta 1983 Peixian, Jiangsu, Kiina) on kiinalainen freestylehiihtäjä, jonka lajina ovat hypyt.
Monien muiden kiinalaisten freestylehiihtäjien tavoin myös Han Xiaopeng on taustaltaan voimistelija. Hän oli mukana jo Salt Lake Cityn olympialaisissa vuonna 2002, jolloin hän sijoittui 24:nneksi. Vuonna 2006 hän voitti monien yllätykseksi olympiakultaa Torinon olympialaisissa. Ennen olympiavoittoaan hän ei ollut voittanut yhtäkään freestylehiihdon maailmancupin osakilpailua.
Pangkal Pinang

Pangkal Pinang on kaupunki Bangkan saaren itäisessä keskiosassa Indonesiassa. Se on Bangka-Belitungin provinssin pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 207 325. Vuonna 2010 kaupungin asukkaista 27,4 prosenttia oli 0–14-vuotiaita. Väestö koostuu suurimmilta osin indonesiankiinalaisia.
Pangkal Pinang on yksi Jaavanmeren merkittävistä satamista. Tina, pippuri, kala sekä kopra ovat sen vientituotteita. Kalastus on tärkeä tulonlähde kaupungille. Kaupungista on tieyhteydet saaren muihin kaupunkeihin ja siellä sijaitsee myös lentoasema.
Särkkä (Helsinki)

Särkkä () on pieni saari Helsingin Kaivopuiston edustalla. Saari on pituudeltaan noin 250 metriä, ja sen etäisyys mantereelta Kaivopuiston rannasta on noin 500 metriä. Särkkä kuuluu Suomenlinnan kaupunginosaan, jonka linnoitusjärjestelmän osia saarella myös on. Särkän ja Suomenlinnan välisessä Särkänsalmessa on yksi Eteläsataman sisääntuloväylistä. Saarella sijaitsee pursiseura Merenkävijät ry sekä Royal Ravintoloiden ylläpitämä Ravintola Särkänlinna.
Tropico

Tropico on PopTop Softwaren kehittämä ja Gathering of Developersin julkaisema kaupunginrakennuspeli. Peli on julkaistu vuonna Mac OS X:lle ja Windowsille.
Peli on "Tropico" -pelisarjan ensimmäinen.
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan banaanivaltiota kylmän sodan taustaa vasten.
Peli on satiiri, joka keskittyy pienelle Karibian saarelle, jota pelaaja ohjaa diktaattorina ("El Presidente"). Peliä on kuvailtu "SimCityn" ja "RollerCoaster Tycoonin" kaltaisena kaupunginrakennuspelinä, jossa on poliittinen näkökulma.
Alussa saarelta löytyy vain pelaajan kartano ja asukkaiden pieniä epämukavia taloja sekä rakennusyhtiö ja rekkakuskien toimisto, joilla pelaaja voi rakentaa saarelle myöhemmin muita rakennuksia. Pelaaja voi tutkia saaren perheitä valitsemalla satunnaisesti ihmisiä. Saarelle voi rakentaa muun muassa tehtaita, kirkkoja, kioskeja, hotelleja, taloja, satamia, lentokenttiä, maatalousrakennuksia sekä istuttaa puita ja kukkapenkkejä.
Saaren populaatiota voi koetella nälänhätä, mellakat tai rikollisuus. Pelissä voi solmia sopimuksia joko Neuvostoliiton tai Yhdysvaltojen kanssa, riippuen johtajan poliittisesta suuntautumisesta. Osana pelin kulkua ovat poliittiset ratkaisut kuten lukuisat uudet lait. Rakennuksiin voi lisätä osia niiden rakennuksen jälkeen, jotta rakennuksen mahdollinen toiminta tai nopeus lisääntyisivät.
Lisäosat.
"Tropico: Paradise Island" on pelin lisäosa, joka lisää peliin rakennettavia kohteita ja uudistuksena muun muassa sosiaaliturvan.
Vastaanotto.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8.6/10.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.8/10.
Wichita

Wichita on Yhdysvaltain Keskilännessä sijaitsevan Kansasin osavaltion suurin kaupunki ja Sedgwickin piirikunnan hallintokeskus. Kaupungin pinta-ala on 411 km² ja arvioitu asukasluku 386 552 (2013). Metropolialueella asuu 637 394 asukasta ja 100 mailin säteellä noin miljoona asukasta (2013). Wichita on Etelä-Kansasin tärkein kauppa- ja teollisuuskaupunki.
Historia.
Wichitan kaupunki perustettiin 21. heinäkuuta 1870.
Varhaisimmat pysyvät asukkaat alueella olivat wichita-heimon intiaaneja, jotka olivat asuttaneet aluetta jo satoja vuosia ennen uudisasukkaita. Intiaaneille seutu oli ollut tärkeä kauppapaikka. Vuonna 1868 J.R. Mead perusti Little Arkansas- ja Arkansasjokien yhtymäkohtaan kauppa-aseman, ja Wichita alkoi kehittyä. 
Jesse Chisholm, joka oli puoliverinen cherokee, saapui alueelle ensimmäisen kerran vuonna 1863. Hän raivasi Chisholmin reitin (Chisholm Trail), joka kulki Wichitan kautta. Chisholm Trail oli tärkein karjankuljetusreitti Texasista Keski-Kansasin Abileneen.
1870-luvun Wichita oli levoton paikka. Erityisesti joen länsipuolisen alueen elo oli villiä ja alkukantaista. 
Rautatien rakentamiseen jälkeen 1872 Wichita kasvoi voimakkaasti karjakaupunkina ja myöhemmin kaupallisena keskuksena.
Vuonna 1915 lähistöltä löydettiin öljyä. Öljyn löytyminen lähes kaksinkertaisti kaupungin asukasluvun.
Väestö.
Väestöstä 71,9 % on valkoihoisia, 11,5 % mustia, 4,8 % aasialaisia ja 1,2 % intiaaneja.
Maantiede.
Wichita sijaitsee Arkansasjoen varrella Suurten tasankojen keskiosassa. Meksikonlahdelta työntyvä kostea ilma törmää pohjoisen kylmään ilmaan. Kesät ovat yleensä lämpimiä ja kosteita, joskus kuumia ja kuivia. Myös tornadoja voi esiintyä kesällä. Talvet ovat leutoja, mutta kylmiäkin jaksoja saattaa olla. Korkein mitattu lämpötila on 46 °C ja alin -30 °C. 
Koulutus.
Wichitassa toimivia korkeakouluja ovat Friends University, Kansas Newman College ja Wichita State University. 
Talous.
1920-luvulla Wichitaan syntyi lentokoneteollisuutta. Toisen maailmansodan aikana lentokoneteollisuus kehittyi. Stearman, Cessna, Mooney ja Beechcraft on perustettu Wichitassa 1920- ja 1930-luvuilla.
Muita merkittäviä teollisuudenaloja ovat muun muassa maatalous, öljynjalostus, elektroniikka ja high-tech. 
Maailmanlaajuinen pizzaravintolaketju Pizza Hut perustettiin Wichitassa vuonna 1958.
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Kaupungissa toimii sinfoniaorkesteri. 
Wichita Art Museum, joka on perustettu vuonna 1935, esittelee laajasti amerikkalaista taidetta, muun muassa Roland P. Murdockin kokoelman töitä.
Wichita-Sedgwick County Historical Museumin kokoelmissa on yli 70 000 Wichitan kaupungin ja Sedgwickin piirikunnan historiaan liittyvää ihmiskäden työtä vuodesta 1865 nykypäivään.
Cowtown on vuonna 1952 perustettu 23 eekkerin (noin 9 hehtaarin) suuruinen ulkoilmamuseo. Cowtownissa on 54 historiallista rakennusta. Vanhin rakennuksista on vuodelta 1869. Rakennusten sisällä on yli 10 000 alkuperäistä esinettä vuosilta 1865-1880.
Sedgwick County Zoo esittelee noin 400 eläinlajia.
Työsuhdeasunto

Työsuhdeasunto tarkoittaa työnantajan omistamaa tai vuokraamaa asuntoa, jossa asumisoikeus riippuu työsuhteesta. Työnantaja vastaa asumiskustannuksista joko kokonaan tai osittain.
Syitä työsuhdeasuntojen tarjoamiseen voivat olla esimerkiksi, että paikkakunnalla ei ole riittävästi tarjolla sopivia asuntoja, työntekijälle halutaan antaa osana palkkaa luontoisetu, tai se että työntekijä joutuu käyttämään asuntoaan yrityksen edustustehtävissä.
Työsuhdeasunnot Suomessa.
Työsuhdeasuntoja ovat aikojen saatossa tarjonneet henkilökunnalleen mm. Puolustusvoimat, sairaalat, seurakunnat (mm. seurakuntien pappilat) ja Valtionrautatiet. Useat suuret teollisuuslaitokset rakensivat erityisesti 1900-luvun alkupuoliskolla kokonaisia yhteisöjä, jotka koostuvat työsuhdeasunnoista. Työsuhdeasunnossa asuvan oikeus asumiseen on sidottu työsuhteeseen siten, että sen loppuminen johtaa myös asumisoikeuden menettämiseen, ellei kyseessä ole työntekijän nimissä oleva vuokra-asunto.
Asuntoedusta on kyse, kun työnantajan antaa hallitsemansa asunnon työntekijän tai hänen perheensä asuttavaksi. Työnantaja voi hallita asuntoa omistajana tai vuokralaisena. Veronkierroksi on katsottu menettely, jossa työntekijä vuokraa asuntonsa työnantajalle ja saa sen käyttöönsä työsuhdeasuntona.
Vihovuonteen kanava

Vihovuonteen kanava sijaitsee Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Yksisulkuinen kanava yhdistää Kermajärven Haukiveteen yhdessä Kerman ja Pilpan kanavien kanssa. Kanava on 250 metriä pitkä ja pudotuskorkeudeltaan 0,8–1,0 metriä. Kanava on rakennettu 1903–1905. Kanava kaivettiin Vihovuonteen kosken länsipuolelle Kaivannonniemen halki. Vuoden 1903 lopulla rakennustyöt alkoivat ja kivisulku rakennettiin syys-marraskuussa 1905. Rakennuskustannukset olivat kokonaisuudessaan 155 794 markkaa. 
Kanavalla on nykyään itsepalvelukanava. Kanavan etävalvonta suoritetaan Varistaipaleen kanavalta. Kanavasta voivat kulkea alukset, joiden suurin pituus on 31,2 metriä, leveys 7,1 metriä, syväys 1,8 metriä ja korkeus 9,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Tekniikaltaan ne ovat sähkömekaanisia. 
Vihovuonteen kanavalta on kaukokäyttöyhteys noin kilometrin päässä alavirrassa sijaitsevalle Vääräkosken avokanavalle.
Vihovuonteen kanava on osa historiallista kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä.
Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.
Pilpan kanava

Pilpan kanava sijaitsee Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Kanava yhdistää Kermajärven Haukiveteen yhdessä Kerman ja Vihovuonteen kanavien kanssa. Pituutta yksisulkuisella kanavalla on 250 metriä ja pudotusta 0,40–0,95 metriä. Kanavan läpi voivat kulkea alukset, joiden suurin pituus on 31,2 metriä, leveys 7,1 metriä, syväys 1,8 metriä ja korkeus 8,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Tekniikaltaan ne ovat sähkömekaanisia. Kanava on nykyään itsepalvelukanava. Kanavan etävalvonta suoritetaan Varistaipaleen kanavalta.
Kanava rakennettiin vuosina 1903–1904. Sulku rakennettiin Pilpankosken itäpuolelle. Tammikuussa 1903 aloitettiin rakentaminen ja maaliskuusta kesäkuuhun rakennettiin väliaikaista patoa. Pohjaa kaivettiin 1903 tammikuusta lähtien vuoteen 1904, ja sulku portteineen valmistui elokuussa 1904. Liikenteelle kanava avautui lokakuussa. Rakentaminen maksoi yhteensä 204 578 markkaa.
Kanava on osa historiallista, yhdeksi kauneimmista kansallismaisemista valittua Heinäveden reittiä. Itse kanava on erinomaisessa kunnossa ja ahkerassa käytössä, sillä Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista venereiteistä.
Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.