Havaijin kieli

Havaiji (omakielinen nimi: "ʻōlelo Hawaiʻi") on havaijilaisten alkuperäinen kieli, jota puhutaan Havaijilla. Havaijin kieli kuuluu polynesialaisiin kieliin. Sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat tahitin, marquesasin ja maorin kielet. Hiukan etäisempiä sukulaiskieliä ovat samoan ja tongan kielet. Havaijin ja sen lähimpien sukulaiskielten perussanasto on niin samankaltaista, että yksinkertainen kommunikointi kielten välillä on mahdollista.
Tunnettuja murteita havaijilla ei ole. Kielen katsotaan olevan erittäin uhanalainen.
Puhujat ja status.
Havaijin kielellä on pari tuhatta äidinkielistä puhujaa, mutta noin 8 000 ihmistä ymmärtää ja osaa puhua sitä. Kieltä opetetaan nuorille ja lapsille, joiden lisäksi on erittäin vanhoja puhujia, mutta suhteellisen vähän aikuisia ja keski-ikäisiä puhujia. Vuonna 2016 julkaistun kartoituksen mukaan havaiji oli koko osavaltion viidenneksi puhutuin kotikieli (muu kuin englanti), jolla oli yhteensä 18 610 puhujaa. Kieltä puhutaan pääkielenä ainoastaan Ni‘ihaun saarella, jonka murre eroaa huomattavasti muiden saarten havaijista.
Lähetystyöntekijöiden saavuttua Havaijisaarille vuonna 1820 kielen asema alkoi tasaisesti heikentyä, ja lopulta englanti syrjäytti sen lähes täysin. 1970-luvun alun jälkeen havaijin kieli on kuitenkin noussut uudestaan käyttöön joillain alueilla, joilta se oli kadonnut. Kieltä on pyritty pelastamaan perustamalla kielikouluja, joissa lapset opettelevat kieltä.
Havaijin osavaltion perustuslain mukaan osavaltion viralliset kielet ovat englanti ja havaiji. Lisäksi osavaltion tulee perustuslain mukaan tukea kielen sekä Havaijin historian ja kulttuurin opetusta.
Opetus.
Havaijin osavaltion julkisista kouluista 22 tarjoaa havaijin kielen opetusta kielikylvyn kautta. Näissä ns. Kaiapuni-kouluissa opetuskieli on havaiji 5. luokkaan asti, jonka jälkeen lapsille aletaan opettaa englantia.
Vuonna 1887 perustettiin yksityinen Kamehameha-koulu, joka sai rahansa ja maansa prinsessa Bishopin jättämästä perinnöstä. Nykyään koulu on kasvanut koko osavaltion laajuiseksi verkostoksi, ja perustaa opetuksensa perinteisiin havaijilaisiin sekä kristillisiin arvoihin. Se on suurin yksityinen koulu koko Yhdysvalloissa. Koulu tekee myös yhteistyötä muiden koulujen ja organisaatioiden kanssa havaijilaisen kulttuurin ja kielen levittämisen tukemiseksi.
Yliopistotasolla kieltä voi opiskella Havaijin yliopistossa Mānoan ja Hilon kampuksilla.
Fonologia.
Konsonantit.
Havaijissa on kahdeksan konsonanttifoneemia. Äänteet ovat saman foneemin allofoneja, kuten ja mahdollisesti myös ovat :n allofoneja. voi ääntyä paitsi sellaisenaan tai velarisoituneena myös yksitäryisenä tremulanttina .
Konsonanttifoneemien pienen määrän takia muiden kielten sanat saattavat muuttua huomattavastikin, kun niitä lainataan havaijiin; esimerkiksi englannin konsonantteja vastaa havaijin . Toisaalta lainasanat saatetaan myös ääntää osittain tai kokonaan lähtökielen, yleensä englannin, äänteitä käyttäen.
Vokaalit.
Havaijissa on viisi vokaalifoneemia: . Kukin voi esiintyä lyhyenä tai pitkänä. Diftongeja ovat lyhyet diftongit sekä pitkät diftongit . Pitkät ja lyhyet vokaalit eroavat keston lisäksi myös laadullisesti.
Prosodia ja fonotaksi.
Havaijin tavujen rakenne on (K)V1(V2), jossa K on konsonantti, V1 pitkä tai lyhyt vokaali ja V1(V2) mikä tahansa sallittu diftongi. Lainasanoissa saattaa esiintyä konsonanttiklustereita.
Sanapaino on lyhyissä sanoissa toiseksi viimeisellä tavulla, diftongilla tai pitkällä vokaalilla. Pitkissä sanoissa sanapainon sijainti on epäsäännönmukainen. Sanapainon sijainti riippuu tavujen pituudesta: kaikki pitkän konsonantin tai diftongin sisältävät tavut ovat painollisia, kun taas lyhyen vokaalin sisältävät tavut voivat olla painollisia. Painon sijoittamiseen liittyvät säännöt ovat monimutkaiset, ja vaikka sanapainoa on luonnehdittu ennustamattomaksi, koneoppimisen avulla paino on pystytty sijoittamaan oikein 96 prosentissa sanoista.
Ortografia.
Havaijin kieltä on luonnehdittu pehmeäksi, sointuvaksi ja melodiseksi kieleksi. Kieli on vokaalivoittoista, sillä siinä ei ole konsonanttirykelmiä ja jokainen tavu päättyy vokaaliin. Kielessä ei myöskään ole sibilantteja, kuten s-äännettä, mikä tekee siitä erityisen soveltuvan laulamiseen.
Havaijin kielen tutkimus alkoi 1820-luvulla, kun Uudesta-Englannista saapui Havaijille protestanttisia lähetyssaarnaajia. He halusivat opetella kielen pystyäkseen käännyttämään havaijilaisia kristinuskoon. He ottivat käyttöön siirtokirjoitusjärjestelmän, jolla kuvata kielen äänteitä. Vokaalien latinisointi oli melko helppoa. Konsonantit tuottivat enemmän vaikeuksia, sillä jotkin konsonantit näyttivät vaihtelevan sattumanvaraisesti tai olevan kahden konsonantin välimuotoja. Tällaisia pareja olivat k/t, v/w ja l/r. Ongelma ratkaistiin valitsemalla vaihtoehdoista toinen. Glottaaliklusiilia kuvaamaan valittiin käänteinen heittomerkki ʻ ja pitkää vokaalia yläviiva.
Nykyisin kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan havaijiksi ensimmäisen kerran 1837 tosin kolmessa osassa.
Havaijin vokaalit ovat:
Yläviivan kanssa jokainen vokaali ääntyy pitkänä, mutta muuten samanlaisena.
Diftongit ai, ae, au, ao, ei, eu, oi, ou, iu ääntyvät kuten suomessakin, paitsi ai ääntyy /əi/ ja au /əu/. Joskus a ääntyy yksinäänkin /ə/.
Havaijin konsonantit ovat:
Englannin kielestä havaijiin lainatuissa sanoissa konsonantit korvataan havaijin äänteillä seuraavasti:
Havaijin kielen aakkosjärjestys poikkeaa latinalaisia aakkosia käyttävien kielten järjestyksistä melkoisesti: havaijissa vokaalit tulevat ensin ja vasta sen jälkeen konsonantit. Aakkosjärjestys on siis seuraavanlainen: A, E, I, O, U, H, K, L, M, N, P, W, ‘.
Kielioppi.
Havaijin kielessä tavun toistaminen voi muuttaa sanan merkitystä, kuten muissakin polynesialaiskielissä. Tavun toistaminen viittaa usein toistuvaan tekemiseen. Etuliitteitä käytetään paljon, esimerkiksi monikkoa kuvaamaan. Verbien taivutuksessa tärkeää on aspekti eli se, onko tekeminen alkanut tai päättynyt. Duaali on käytössä. Nomineilla ei ole sukua. Sanajärjestyksessä predikaatti edeltää subjektia ja adjektiivi seuraa pääsanaansa.
Substantiiveista ei pääsääntöisesti ole erillistä monikkomuotoa.
Kysymyksessä voidaan käyttää kysymyssanoja tai nousevaa intonaatiota väitteen muotoisen lauseen lopussa.
Sanasto.
Havaijin kielellä on sanastollisia yhtäläisyyksiä rarotongan, tuamotun, tahitin, maorin, marquesasin ja rapanuin kielten kanssa.
Havaijin sanasto on perinteisesti rikas niillä elämänalueilla, jotka olivat havaijilaisia lähellä. Sanojen käyttö kuvaannollisessa merkityksessä oli alun perin suhteellisen yleistä, mutta tällainen kielenkäyttö on nykyisin harvinaista. Eurooppalaisen kulttuurin saavuttua saarille kieleen alettiin omaksua paljon englanninkielisiä lainasanoja, joiden äänneasu mukautettiin havaijin kieleen. Koska havaijissa on vain kahdeksan konsonanttia ja englannissa 24, moni havaijin konsonantti saa edustaa useaa englannin konsonanttia.
Persoonapronominit havaijiksi:
Lukusanat 1–10 havaijiksi: