tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Estádio José Alvalade

Estádio José Alvalade eli José Alvalade -stadion on Lissabonissa Portugalissa sijaitseva jalkapallostadion. Se on portugalilaisen Sporting CP kotistadion. Stadionin kapasiteetti on 50 095 ihmistä. Stadion avattiin virallisesti 6. elokuuta 2003, kun Sporting CP kohtasi Manchester Unitedin. Stadionilla pelattiin vuonna 2005 UEFA Cupin loppuottelu. Finaalissa pelasivat Sporting ja TsSKA Moskova, ottelu päättyi TsSKAn voittoon 3-1. Stadionin alapuolella on sen oma pysäköintihalli. Katsomoiden penkit stadionilla ovat erivärisiä, mistä syntyy illuusio, että stadionilla näyttäisi olevan aina katsojia. 
Stadion isännoi viittä ottelua vuoden 2004 jalkapallon EM-kilpailuissa. Yksi niistä oli välieräottelu Portugali–Hollanti, joka päättyi Portugalin voittoon 2-1.
Spy Hard – lupa läikyttää

Spy Hard – lupa läikyttää () on Rick Friedbergin ohjaama vuonna 1996 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka pääosissa nähdään Leslie Nielsen, Nicollette Sheridan ja Charles Durning. Elokuvaan sisältyy myös useita cameorooleja, kuten Mr. T helikopterin pilottina alussa, Ray Charles bussikuskina Los Angelesissa ja Hulk Hogan melkein elokuvan lopussa Kenraali Kaunan tukikohdassa. Nimi "Spy Hard – lupa läikyttää" on muunnos elokuvien "Die Hard" sekä "007 ja lupa tappaa" nimistä.
Elokuva parodioi elokuvia "James Bond", "Die Hard", "Tosi valheita", "Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta", "Yksin kotona", "Jurassic Park", "Speed – Kuoleman kyydissä", "Cliffhanger – kuilun partaalla", "Nunnia ja konnia", "Rambo – taistelija 2", "Terminator 2 – Tuomion päivä" ja "E.T.".
Elokuvan juoni on toimintaelokuvagenrelle tyypillinen. Juoni kertoo salaisesta agentista Dick Steelestä (Agentti WD-40, nimi suomennettu TV-esityksissä Jorma Teräs), joka yhdessä Veronique Ukrinskyn (Agentti 3.14) kanssa yrittää pysäyttää pahan neron, kenraali Rankorin (nimi suomennettu TV-esityksissä Kenraali Kauna), maailmanvalloitusaikeet.
Alkutekstimusiikin loi parodiamuusikko ”Weird Al” Yankovic kappaleella "Spy Hard". Myöhemmin Yankovic sai julkaista kappaleen "Gump"-hittinsä singlelevyllä. Laulu on tyyliparodia "Pallosalama"-elokuvan tunnussävelmästä.
Kalamazoo

Kalamazoo on Yhdysvaltain kaupunki Michiganin lounaisosassa. Se on Kalamazoon piirikunnan hallintokeskus.
Kalamazoo sai nimensä Kalamazoo-joesta, mutta sen alkuperää ei tunneta tarkemmin. Eurooppalaisten saavuttua alueelle sitä asuttivat potawatomi-intiaanit. Kalamazoo perustettiin vuonna 1831 nimellä Bronson, mutta nykyinen nimi otettiin käyttöön 1836. Siitä tuli virallisesti kylä vuonna 1838 ja kaupunki 1883. Kalamazoon keskustassa 13. toukokuuta 1980 sattunut tornado vaati viisi kuolonuhria ja vahingoitti 79:ää. 
United States Census Bureaun mukaan Kalamazoon pinta-ala on 65,2 km², josta vettä on 1,3 km² eli 1,99 prosenttia. Kaupunki sijaitsee noin puolivälissä matkalla Detroitista Chicagoon. Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan siellä oli 77 145 asukasta, 29 413 taloutta ja 14 353 perhettä. Asukastiheys oli 1 206,9/km². Asukkaista valkoihoisia oli 70,77 prosenttia, afroamerikkalaisia 20,64 %, aasialaisia 2,39 prosenttia, Tyynenmeren saarelaisia 0,06 prosenttia ja espanjalaisia tai latinalaisamerikkalaisia 4,28 prosenttia. Kaupungissa sijaitsee Länsi-Michiganin yliopisto ja Kalamazoo College. Lisäksi siellä toimii Kalamazoon sinfoniaorkesteri. 
Kalamazoon epätavallisen nimen vuoksi siitä on syntynyt sananlasku ”from Timbuktu to Kalamazoo” (Timbuktusta Kalamazoohon). Nykyisin Kalamazoossa on myytävillä myös t-paitoja, joihin sisältyy lause ”Yes, there really is a Kalamazoo”. Kalamazoohon viitataan muun muassa lauluissa ”Down on the Corner” (Creedence Clearwater Revival), ”I’ve Been Everywhere” (Johnny Cash), ”I’ve Got a Gal in Kalamazoo” (Glenn Miller), ”Kalamazoo” (Ben Folds), ”Kalamazoo” (Primus) ja ”Kalamazoo” (Luna) kuten myös Philip Glassin oopperassa "Einstein on the Beach".
Paola Pigni

Paola Cacchi (o.s. Pigni, 30. joulukuuta 1945 Milano – 11. kesäkuuta 2021 Rooma) oli italialainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija, joka voitti urallaan olympia- ja EM-pronssia. Hän oli myös maastojuoksun kaksinkertainen maailmanmestari.
Elämä ja urheilu-ura.
Hän voitti urallaan 1 500 metrin juoksussa olympiapronssia Münchenissä 1972. Maastojuoksun maailmanmestaruuden hän voitti 1973 ja 1974. Hän saavutti maansa mestaruuden 800 metrin juoksussa vuosina 1965–1969 ja 1973, 1 500 metrillä vuosina 1970, 1972, 1974 ja 1975 sekä 3 000 metrin juoksussa vuonna 1974. Hän voitti Italian mestaruuden 5 000 metrin juoksussa kahdesti ja 10 000 metrin juoksussa kerran, vuonna 1970. 1 500 metrillä hän voitti myös universiadien kultamitalin Moskovassa 1973. Méxicon kesäolympialaisissa 1968 hän kilpaili 800 metrillä.
Cacchi juoksi 1 500 metrillä maailmanennätyksen 4.12,4 heinäkuussa 1969 ja maililla ME:n 4.29,5 elokuussa 1973. Lisäksi hän juoksi epävirallisen maailmanennätyksen kolmesti 3 000 metrillä, kaksi kertaa 5 000 metrillä ja kerran 10 000 metrillä. Lisäksi hän juoksi 29 Italian ennätystä.
Pigni kuoli Roomassa 75-vuotiaana 11. kesäkuuta 2021.
Póvoa de Varzim

Póvoa de Varzim on Portugalin kunta ja kaupunki Porton piirissä Norten hallintoalueella. Se on osa Porton metropolialuetta. Póvoa de Varzimin pinta-ala on noin 82 neliökilometriä ja väkiluku 68 459 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 835 asukasta neliökilometrillä.
Póvoa de Varzim on tärkeä kalasatama. Alueella on todennäköisesti ollut asutusta jo 200 000 vuotta eaa. Roomalaiset löysivät alueelta kultaa ja tinaa, minkä vuoksi alueesta käytiin taisteluja varsinkin Puunilaissotien aikaan.
Póvoa de Varzimin pormestari on Aires Henrique do Couto Pereira. Kunnan juhlapäivä on 29. kesäkuuta.
Saugatuck

Saugatuck on Yhdysvaltain kaupunki Alleganin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa.
United States Census Bureaun mukaan Saugatuckin pinta-ala on 3,81 neliökilometriä, josta vettä on 0,75 neliökilometriä. Vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 925 asukasta.
Kalamazoo-joki virtaa Saugatuckin läpi.
Lissabonin polytekninen opisto

Lissabonin polytekninen opisto (Instituto Politécnico de Lisboa) on yksi Portugalin suurimmista polyteknisistä opistoista. Se perustettiin 1980-luvulla.
Lissabonin polytekniselle opistolle kuuluvat seuraavat instituutit ja koulut:
Vaaleanpunainen pantteri (vuoden 2006 elokuva)

Vaaleanpunainen pantteri ("The Pink Panther") on Shawn Levyn ohjaama komediaelokuva vuodelta 2006, joka perustuu vanhoihin "Vaaleanpunainen pantteri" -elokuviin. Elokuvassa Jacques Clouseaun (Steve Martin) täytyy selvittää kuuluisan jalkapallovalmentajan murha sekä löytää tältä varastettu kuuluisa Vaaleanpunainen pantteri -niminen jalokivi.
Shanghain Jiao Tong -yliopisto

Shanghain Jiao Tong -yliopisto on Shanghaissa sijaitseva yliopisto, joka on Kiinan kansantasavallan vanhimpia. Se perustettiin 1896.
Yliopisto julkaisi tunnettua, alkujaan kiinalaisten kärkiyliopistojen kansainvälisen tason seurantaan laadittua Academic Ranking of World Universities -yliopistorankingia (ARWU) vuosina 2003–2008. Listalla oli alkujaan 500 tutkimustyössä kyvykästä yliopistoa maailmalta. Vuodesta 2009 lähtien tätä "Shanghain rankinglistana" tunnettua yliopistoluetteloa on julkaissut yksityinen konsulttiyhtiö.
Yliopiston maskotti on Mike-niminen bengalintiikeri.
SIC

SIC on portugalilainen televisiokanava, joka on maan katsotuin. Se perustettiin 6. lokakuuta 1992. Nykyään se välittää enimmäkseen portugalinkielistä ohjelmistoa, mutta myös yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä on alettu näyttää yhä enemmän. 
Kanavan omistaa Impresa-niminen yritys.
"SIC Notícias" oli ensimmäinen portugalilainen ympärivuorokautinen uutiskanava.
Los Katíoksen kansallispuisto

Los Katíoksen kansallispuisto on Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994 otettu kansallispuisto Kolumbiassa. Se on osa Kolumbian ja Panaman rajalla sijaitsevaa Darién Gap -aluetta, joka koostuu kehittymättömästä metsä- ja suomaasta. Puisto jatkuu Panaman puolella nimellä Dariénin kansallispuisto.
Luonto.
Kansallispuiston kasvisto koostuu puoliksi alavien suomaiden metsistä ja sademetsistä, joita on sekä alamaalla että vuoristoisillakin alueilla.
Los Katíoksen eläimistöön kuuluu useita Darién Gapin kotoperäisiä lajeja, kuten kaksi kolibrilajia ja yksi sammakkoeläin. Vaarantuneista nisäkäslajeista puistossa elää muun muassa lamantiini, pensaskoira, isomuurahaiskarhu ja bairdintapiiri.
Vuoden 1997 terroristitapaus.
7. helmikuuta 1997 kolumbialaisen vasemmistolaisen FARC-sissiliikkeen sotilaat kidnappasivat kaksi itävaltalaista ja kaksi saksalaista turistia kansallispuiston alueelta ja liike vaati 15 miljoonan dollarin lunnaita. Kolumbian armeijan joukot löysivät sissien piilopaikan 4. maaliskuuta, minkä seurauksena sissit tappoivat kaksi panttivankia. Seuranneessa tulitaistelussa kuoli neljä sissiä ja armeijan joukot onnistuivat vapauttamaan jäljelle jääneet kaksi turistia.
Seann William Scott

Seann William Scott (syntyjään Sean William Scott, s. 3. lokakuuta 1976 Cottage Grove, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten elokuvista "American Pie", "Road Trip" ja "Dude, Where's My Car?".
Elämäkerta.
Scott oli nuorin William Frank Scottin ja Patricia Ann Simonsin seitsemästä lapsesta. Hän kiinnostui näyttelijänurasta ollessaan töissä paikallisessa elokuvateatterissa, missä hän näki elokuvia ilmaiseksi. Valmistuttuaan Park High Schoolista Scott muutti Los Angelesiin, ja hänet löydettiin kykyjenetsimiskilpailun kautta. 
Hän esiintyi Aerosmithin musiikkivideossa "Hole in my Soul" (1997).
Ura.
Scottin läpimurto tapahtui vuonna 1999 elokuvassa "American Pie", jossa hän esitti Steven Stifleriä. Tämän jälkeen hän on esittänyt useimmiten koomisia roolihahmoja. Scott juonsi MTV Movie Awardsia yhdessä Justin Timberlaken kanssa vuonna 2003. Kaksikko esitti parodioita useista elokuvista, kuten "The Matrix Reloadedista". Heidän parodiansa löytyy "The Matrix Reloadedin" DVD-levyllä.
HisKi-projekti

HisKi eli Historiakirjat-tietokanta on yksi Suomen Sukututkimusseuran verkkopalveluista, joka on hakutietokanta seurakuntien historiakirjojen eli syntyneiden ja kastettujen, vihittyjen ja kuolleiden ja haudattujen luetteloiden tietoihin. HisKin vaiheet alkavat 1990-luvulta ja nykyinen tietokanta on ollut käytössä vuodesta 1996. Aluksi tietoja tietokantaan tallennettiin sukututkimusseuran 1920–1940-luvuila teettämistä seurakuntien historiakirjojen käsin kirjoitetuista kopioista eli niin kutsutuista "mustista kirjoista", mutta nykyään tietokantaa täydennetään suoraan digitoiduista alkuperäisistä kirkonkirjoista erillisen HisKi-tallennusalustan kautta.
Tietokanta.
Aikanaan tallennusprojektin ensimmäisessä vaiheessa tallennus pyrittiin ulottamaan koko Suomen osalta vuoteen 1850. Myöhemmin tietokantaa on täydennetty ja osasta seurakuntia tietoja on tallennettu jo 1900-luvun alkupuolelle saakka, mutta useista seurakunnista tietoja on syötetty hajanaisesti. Tietokannassa on haettavana yhteensä yli 11 miljoonaa tietuetta. 
HisKin tiedot ovat usein seurausta kolmivaiheisesta kopiointiprosessista, minkä vuoksi tietokannassa esiintyy myös virheitä. Nämä virheet johtuvat patsi pappien aikanaan tekemistä virheellisistä kirjauksista ja mainittujen mustien kirjojen kopiointityöstä, myös tietojen tallennusvaiheessa tapahtuneista virheistä. Tämän vuoksi HisKistä saatuja tietoja tulee tarkastella kriittisesti, käyttää tietokantaa vain apuvälineenä ja varmistaa kaikki tiedot alkuperäisistä lähteistä. 
Parhaimmillaan HisKi toimii sukututkimuksen apuvälineenä, jonka avulla voidaan tehdä nopea peruskartoitus tutkittavan perheen kokoonpanosta, selvittää missä päin maata tietyt suku- tai talonnimet esiintyvät, tai etsiä lähteistä kadonnutta henkilöä esimerkiksi naapuriseurakunnista. Sukututkimuksen lisäksi HisKin-tietokantaa on käytetty lähdeaineistona myös muussa tieteellisessä tutkimuksessa, kuten evoluutiobiologi Virpi Lummaan tutkimushankkeessa, jossa tutkittiin isoäitien läsnäolon vaikutusta lastenlasten selviytymisessä lapsuuden infektioita vastaan.
Hakeminen.
HisKi on joustava hakutietokanta, sillä hakuun voi valita yhden tai useampia seurakuntia. Laajennettu haku mahdollistaa halutun merkkijonon etsimisen mistä tahansa valitun aineistoryhmän sisältä. Hakuja tehdessä on huomioita vanhojen kirkonkirjojen horjuva ortografia, mikä tarkoittaa sitä, että henkilö- ja paikannimet voivat esiintyä useissa eri kirjoitusasuissa.
HisKissä etunimet on normalisoitu, eli haku löytää nimien eri kirjoitusasut (esim. Heikki, Henrik, Henricus), mutta suku- ja paikannimien osalta normalisointi on puutteellista. Erikoismerkit, kuten katkaisumerkkinä toimiva asteriski (*), auttavat optimoimaan hakutuloksia. HisKi olettaa automaattisesti jokaisen hakusanan loppuvan asteriskiin, joten tarkempiin hakuihin voi käyttää pistettä.
Hakuja HisKissä ei kannata rajata liikaa. Esimerkiksi etsiessä "Henrik Anderssonin" ja "Maria Mattsdotterin" lapsia vanhempien nimillä, osa hakutuloksista voi jäädä löytymättä, sillä aina äidin nimeä ei ole kirjattu alkuperäiseen kirkonkirjaan, joten se ei myöskään esiinny HisKissä. Hakuja on suositeltavaa tehdä eri hakuehdoilla.
Hiski

Hiski on Suomessa käytetty miehen etunimi. Se on lyhentymä heprealaisperäisestä nimestä "Hiskia", jonka merkitys on ’Jahve on voimani’. Vanhassa testamentissa mainitaan yli 130 kertaa Hiskia-niminen Juudan kuningas.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 260–270 Hiski-nimistä miestä.
Hiski ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa koirien nimipäiväkalenterissa. Siinä Hiskin nimipäivä on 26. tammikuuta.
Ram It Down

Ram It Down on heavy metal -yhtye Judas Priestin albumi, joka ilmestyi vuonna 1988. Levy nousi Britannian listoilla sijalle 24. Yhdysvalloissa "Ram It Down" myi kultaa heinäkuussa 1988 ja saavutti listasijan 31. Varsinaisina singleinä julkaistiin ”Ram It Down” ja cover-versio Chuck Berryn ”Johnny B. Goodesta”. Promosingleinä julkaistiin ”Blood Red Skies” sekä ”I'm A Rocker”. Albumi jäi Priestin pitkäaikaisen rumpalin Dave Hollandin viimeiseksi työksi, sillä hän erosi tämän jälkeen. Kappaleesta ”Johnny B. Goode” on tehty musiikkivideo.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Tipton/Halford/Downing, paitsi ”Johnny B. Goode”.
Hamburger Flugzeugbau

Hamburger Flugzeugbau GmbH (lyhenne HFB) perustettiin kesäkuussa 1933 telakkayhtiö Blohm &amp; Vossin tytäryhtiöksi. Nimensä mukaan se toimi Hampurissa. Yhtiö lopetti toimintansa itsenäisenä yhtönä vuonna 1937 sulautuen konserniin nimikkeellä Blohm &amp; Voss, Abteilung Flugzeugbau.
Historia.
Versailles’n rauhansopimuksen kieltäessä lentokoneenrakennuksen Saksalta ensimmäisen maailmansodan jälkeen, saksalaiset sotateollisuusyhtiöt etsivät keinoja kiertää kieltoa. Henschel pyrki saamaan telakkayhtiö Blohm &amp; Vossin mukaan lentokonetehtaan perustamiseen. Täten syntyi Hamburger Flugzeugbau GmbH. 
Sen ensimmäinen lentokone oli kaksitaso, Ha 135. Sen suunnittelivat Reinhold Mewes ja Viktor Maugsch, joka tuli hetkeksi yhtiöön Heinkelilta ja siirtyi pian Fieselerille. Yksipaikkainen koulukone Ha 136 oli tehtaan uuden pääsuunnittelijan Richard Vogtin käsialaa. Hän siirtyi yhtiöön Dornierilta ja oli työskennellyt myös Japanissa Kawasaki Heavy Industriesin lentokonetehtaalla. Seuraava kone oli Ha 137, joka hävisi tarjouskilvassa Fieselerin Fi 98:lle.
Yritys päätyi vuonna 1969 Messerschmitt-Bölkow-Blohmille.
Adjunkti

Kielitieteessä adjunkti on lauseen vapaa adverbiaali. Adjunktin poisto lauseesta on mahdollista ilman, että lauseesta tulee kieliopillisesti virheellinen tai elliptinen. Alla oleva esimerkilause on kieliopillinen, vaikka adjunktit "eilen" tai "puutarhassa" poistettaisiinkin. Semanttisten roolien "aika" ja "paikka" ilmaiseminen ei siis kuulu verbin "nähdä" argumenttirakenteeseen. Adjunktin vastinpari eli verbin pakollinen määrite on komplementti eli täydennys. Myös komplementti voi olla lauseenjäsenenä adverbiaali. Käytännössä on kuitenkin tulkinnanvaraista, mitkä lausekkeet ovat "pakollisia". Pakollisuus myös usein riippuu konstruktiosta eikä vain verbistä. 
"Eilen Teemu näki koiran puutarhassa." 
Adverbiaali on lauseen osa, joka mahdollistaa erilaiset olosuhteet, jossa verbin ilmoittama tekeminen tai ilmaus tapahtuu. Edeltävä lause käyttää ajan ja paikan adjunkteja. 
Muodot.
Adjunkti voi olla yksi sana, lauseke tai lause.
Enguerrand de Marigny

Enguerrand de Marigny (noin 1275 – 30. huhtikuuta 1315) oli ranskalainen kamariherra ja kuningas Filip IV Kauniin ministeri. 
De Marigny syntyi Lyons-la-Forêt’ssa Normandiassa vaatimattomaan vapaaherralliseen perheeseen, joka käytti nimeä Le Portier. De Marigny -nimen suku otti käyttönsä vastä noin vuonna 1200, kun Hugues Le Portier avioitui Mahout de Marignyn kanssa. Enguerrand avioitui kummityttärensä Jeanne de Saint-Martin’n kanssa.
Enguerrand astui Hugues de Bouvillen palvelukseen kamariherrana ja myöhemmin kuningas Filip IV Kauniin palvelukseen hoviherrana ja sihteerinä. Sittemmin hän oli kiinnitettynä Navarran kuningattaren Johanna I:n, Filip IV:n puolison, palvelukseen. Kuningatar toteutti toiveensa hänen välityksellään. Vuonna 1298 hän sai huolehdittavakseen Issoudun linnan.
Pierre Floten ja Hugues de Bouvillen Mons-en-Pévèlen taistelussa tapahtuneiden kuolemien jälkeen de Marigny nimitettiin vuonna 1304 Filip IV Kauniin ylihoviherraksi ja ministerin päälliköksi. Vuonna 1306 hänet lähetettiin johtamaan Normandian verotusta. Hän sai palveluksistaan lukuisia lahjoja ja palkkaa Filip IV Kauniilta, mutta hän myös sai eläkettä Englannin kuninkaalta Edvard II:lta. 
Kun valta siirtyi kuningas Ludvig X Itsepäiselle, uuden kuninkaan setä Valois’n kreivi Kaarle käytti tilaisuutta hyväkseen ja hyökkäsi voimakkaasti de Marignytä vastaan. Kaarle Valois peri voiton taistelussa ja intensiivisen toimien tarkkailun jälkeen de Marigny tuomittiin muun muassa kavalluksesta, rahan arvon huonontamisesta, kuninkaallisten metsien hakkauttamisesta, kirkon varojen kavaltamisesta ja myös noituudesta. De Marigny tuomittiin epäilyttävien olosuhteiden hallitsemassa oikeudenkäynnissä ja hänet hirtettiin 1315. 
Maurice Druon kertoo kirjassaan "Kuristettu kuningatar", että Marignya vastaan todistivat kummallisen näköiset syrjäkaupungilta haetut ihmiset – jotka olivat vilpittömän hämmästyneitä siitä, että kun he olivat hankkineet tuomion Marignylle todistamalla hänen syyllistyneen noituuteen ja paholaisenpalvontaan, niin heidät itsensä tuomittiinkin roviolle.
Marignyn ruumis, tai mitä siitä oli jäljellä, riippui kahden vuoden ajan julkisesti nähtävänä, kunnes vuonna 1317 pidettiin uusi oikeudenkäynti, jossa hänet todettiin syyttömäksi. 
De Marigny haudattiin Chartreux’n kirkkoon, kunnes hänet myöhemmin siirrettiin Écouisäin luostariin, jonka hän oli perustanut.
De Marigny sai veljilleen erinomaisen tärkeitä ja tuottoisia piispanvirkoja. Philippesta tuli ensiksi Cambrain piispa vuonna 1301 ja Sens’n arkkipiispa 1309 ja Jeanista Senlins’n piispa ja myöhemmin vuonna 1312 Beauvais’n piispa ja sittemmin Rouenin arkkipiispa sekä kuningas Filip VI:n kansleri. Muista sukulaisista esimerkiksi Nicolas de Frauvillestä tuli kuninkaan rippi-isä ja kardinaali.
Treeball

Treeball on viisihenkinen vaihtoehtoista englanninkielistä rockia soittava yhtye, jonka keulahahmona toimii tuottaja ja Radio Helsingin toimittaja Nick Triani yhdessä myös soolouralla kunnostautuneen Astrid Swanin kanssa.
Historia.
Orkesterin perustivat Nick Triani (soittanut aiemmin muun muassa Supermodel-yhtyeessä) ja Janne Lehtinen (tunnetaan myös Mummypowder-orkesterista sekä Astrid Swanin soolokokoonpanosta) vuonna 2000 Helsingissä ja se on tähän mennessä julkaissut kolme albumia, jotka huolimatta maltillisesta myynnistään ovat olleet arvostelumenestyksiä ja saavuttaneet orkesterille kulttimaineen niin kotimaisissa kuin paikoin ulkomaisissakin alternative rock -piireissä.
Vuonna 2004 orkesteri teki kiertueen Kanadassa sikäläisen Aaron Booth -nimisen sooloartistin kanssa. Treeball ja Booth julkaisivat split-EP:n "Intercontinental Pop Exchange No. 4" kanadalaisella Endearing Records -levymerkillä.
Orkesterin muut nykyiset jäsenet ovat Michael McDonald (Montevideo) sekä Aleksi Mänttäri (Jonna Tervomaa, The Krispies).
Folkpunk

Folkpunk on musiikkigenre, jossa yhdistyvät folk- ja punk-musiikki. Tyylilaji liittää yhteen folk-musiikista vaikutteensa saaneet soinnutukset sekä punk-musiikille tyypillisen nopeuden ja asenteen. Folkpunkin sanoitukset viittaavat usein perinteisen folkmusiikin tapaan työväen solidaarisuuteen ja modernin kapitalismin ja teollistumisen vastustamiseen. Yhtyeet ja niiden sanoitukset edustavatkin usein äärivasemmistoa tai anarkismia. Folkpunk sisältää folkille ominaisia soittimia, kuten viulua, banjoa tai mandoliinia. Soittimia lukuun ottamatta musiikki ei välttämättä lainkaan muistuta perinteistä folkia. Kappaleet soitetaan usein akustisena.
Kuuluisimmat folkpunk-yhtyeet ovat usein peräisin Floridasta tai Georgiasta, Yhdysvalloista, jonne musiikin lajin harrastus on keskittynyt. Suosittuja folkpunk-yhtyeitä ovat muun muassa Flogging Molly, Dropkick Murphys, Against Me!, This Bike Is A Pipe Bomb, Defiance, Ohio, Ghost Mice, Spoonboy
Inkeri Anttila

Sylvi Inkeri Anttila (o.s. Metsämies; 29. marraskuuta 1916 Viipuri – 6. heinäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, jolla on ollut merkittävä rooli Suomen vankeinhoitojärjestelmän kehittämisessä. Hänen tutkimuksillaan kriminologian ja kriminaalipolitiikan alalta on ollut myös kansainvälistä merkitystä. Hän ei uskonut, että rikollisuutta voidaan lopettaa mutta kriminaalipolitiikan keinoin voitaisiin vaikuttaa rikollisuuden laatuun ja määrään.
Elämä.
Inkeri Anttilan vanhemmat olivat asianajaja Veini Metsämies, ent. Horelli (1879–1944) ja Sylvi Airio, ent. Malmgren. Hän pääsi ylioppilaaksi 1933, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1936 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1937, lakitieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1946 sekä valtiotieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1954. Anttila sai varatuomarin arvon 1942.
Anttila väitteli vuonna 1946 loukatun suostumusta koskevalla väitöskirjalla oikeustieteen tohtoriksi. Hän on ensimmäinen oikeustieteen tohtoriksi väitellyt nainen Suomessa. Anttila on kertonut ryhtyneensä juristiksi ilahduttaakseen isäänsä, joka myös oli juristi. Hänen ajatuksissaan oli ollut myös laulajan tai pianistin ura.
Anttila oli Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori 1961–1980, oikeuspoliittisen tutkimuslaitoksen johtaja 1974–1979 ja Liinamaan virkamieshallituksen oikeusministeri 13.6.1975–30.11.1975. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1973–1976. Hän oli ensimmäinen nainen oi­keus­tie­teen pro­fes­so­ri­na ja en­sim­mäi­nen nai­nen oi­keus­mi­nis­te­ri­nä. Hän oli mer­kit­tä­vin uudenlaisen kri­mi­naa­li­po­li­tii­kan ke­hit­tä­jä: seuraamusten tuli olla ra­tio­naa­li­sia, hu­maa­neja ja hy­vin­voin­ti­val­tion ar­voil­le ra­ken­tu­via. Linjaukset perustuivat Anttilan kokoamaan tut­kimustie­toon. Ri­kos­ten tor­jun­nas­sa alettiin käyttää so­siaa­li- ja yh­teis­kun­ta­po­li­tii­kan kei­no­ja, mut­ta myös konk­reet­ti­sia toi­mia ri­kosten ­ ennaltaehkäisemiseksi. Helsingin kaupunginvaltuustossa Anttila edusti Liberaalista Kansanpuoluetta.
Anttila oli Helsingin, Turun ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori. Lisäksi hän on saanut lukuisia tunnustuspalkintoja tieteellisistä ansioistaan, muun muassa Euroopan Kriminologiyhdistyksen elämäntyöpalkinnon vuonna 2011. Monet hänen saavutuksistaan perustuivat hä­nen hen­ki­lö­koh­tai­siin omi­nai­suuk­siin­sa, ku­ten te­rä­vään älyk­kyy­teen, il­mai­sun kirk­kau­teen ja val­loit­ta­van seu­ra­ih­mi­sen sosiaalisuuteen.
Perhe.
Anttilan puoliso vuodesta 1934 oli keuhkosairauksien erikoislääkäri Sulo Valter Anttila (1909–2001). Perheeseen syntyi kolme lasta.
Kattosortuma

Kattosortuma on suunnittelematon katon kantavien rakenteiden tai katemateriaalin pettäminen. Se saattaa esiintyä pienellä alueella painumana ja murtumana, josta vesi pääsee sisätiloihin, tai laajojen alueiden putoamisena sisätiloihin. Usein välittömänä syynä on runsas lumi, jota ei ole poistettu. Todellisena syynä on yleensä joko suunnittelu- tai toteutusvirhe.
Sortumiset eivät välttämättä johdu virheellisestä suunnittelusta tai suunnittelemattomasta kiinteistön käytöstä, vaan siitä, että vesimäärä tai vettynyt lumimäärä on erityisen suuri.
Kattosortumat Suomessa.
Kattosortumia tapahtui peräkkäin Suomessa useita huhtikuussa 2006. Syiksi on epäilty riittämätöntä mitoitusta, joissain ostospaikoissa liian matalaa palkkia. Myös liimapalkkien murtumia esiintyy julkisissa rakennuksissa. Monissa tapauksissa kattorakenteiden vauriot huomataan jo ennen katon romahtamista.
Sisäasiainministeriö on velvoittanut palo- ja pelastuslaitokset tarkkailemaan lumisia kattoja, mitkä saattavat rasittua vettyneen lumen painosta liikaa. Rakennuslaissa vastuu siirtyy rakennuttajalle. Vastuuta on myös suunnittelijalla. Rakennusalan kilpailun uskotaan vaikuttavan siihen, ettei kaikkia varmistuksia rakenteisiin välttämättä tehdä.
Onnettomuustutkintakeskus tutkii Pihtiputaan, Laukaan, Karjaan, Keiteleen, Haapajärven, Jyväskylän ja Vetelin katto- ja rakennevauriot. Ympäristöministeriön rakennusneuvoksen ja sisäasiainministeriön pelastusosaston apulaispäällikön mukaan lujuuslaskelmiin luotetaan liiaksi.
Markku Tuokko

Markku Martti Tuokko (24. kesäkuuta 1951 Nurmo – 20. helmikuuta 2015 Lohja) oli suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. 
Tuokko voitti EM-hopeaa kiekonheitossa Prahassa 1978 tuloksella 64,90. Moskovan olympialaisissa 1980 hän oli yhdeksäs; Montrealissa 1976 hän ei selvinnyt karsinnoista. EM-hallikisoissa Wienissä 1979 Tuokko oli kuulantyönnössä neljäs.
Kiekon Suomen mestaruuden Markku Tuokko voitti viisi kertaa (1977 ja 1979–1982). Tuokko voitti kiekonheiton Ruotsi-ottelussa vuosina 1977 ja 1976. Hän heitti kiekossa ennätyksensä 68,12 Fresnossa 5. toukokuuta 1979. Se säilyi Suomen ennätyksenä aina vuoteen 2001, jolloin Timo Tompuri heitti 69,62. Kuulantyönnössä Tuokon paras tulos oli 18. elokuuta 1979 työnnetty 20,03.
Tuokko jäi vuonna 1977 kiinni dopingin käytöstä Euroopan Cupin loppukilpailussa (13.–14.8.), missä hän alun perin voitti kiekonheiton. Kuitenkin Tuokko sai kilpailla Euroopan edustajana maailmancupissa (2.–4.9.) ja oli kiekonheitossa neljäs. Hänelle langetettiin IAAF:lta elinikäinen kilpailukielto, joka SUL:n anomuksesta päättyi 13.8.1978 kaksi viikkoa ennen EM-kilpailuja.
Seuratasolla Tuokko edusti Lohjan Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä ja Kangasalan Kisaa.
Elintasosairaus

Elintasosairaudet ovat sairauksia, joita esiintyy erityisesti korkean elintason maissa. Elintasosairauksien yleisyyteen vaikuttavat tällaisissa maissa noudatettavat elintavat. Korkean elintason maissa varakkailla henkilöillä on kuitenkin parempi terveys ja varakkaat henkilöt siis kärsivät elintasosairauksista vähemmän, vaikka heillä on muita korkeampi elintaso.
Yleisimpiä elintasosairauksiin luettavia sairauksia ovat muun muassa sydänsairaudet, liikalihavuus, kakkostyypin diabetes, metabolinen oireyhtymä, Crohnin tauti, verenpainetauti, allergiat, kihti, osteoporoosi, aivohalvaus, syöpä, syömishäiriöt ja maksakirroosi. Toisinaan myös masennus luetaan elintasosairauksiin, mutta on todettu että masennusta esiintyy kuitenkin piilevänä kehittyvissäkin maissa. Vaikka tartuntataudit ovat kehitysmaissa suurin ongelma, elintasosairaudet lisääntyvät länsimaisen elämäntyylin ja ravintotottumusten saadessa suosiota.
Elintasosairauksien tärkeimpiin syihin kuuluvat:
Monté

Monté eli raviratsastus on ravikilpailumuoto, jossa ohjastaja istuu kärryjen sijaan satulassa hevosen selässä. Laji on kotoisin Ranskasta, jossa se on hyvin arvostettu raviurheilun muoto. Suomessa ensimmäinen virallinen monté-lähtö ajettiin vuonna 1979 Vermossa. Montén SM-kilpailuissa (lämminveriset) on 12 osakilpailua.
Montéa ei tule sekoittaa laukkaurheiluun vaikka sitä ajetaan myös ratsailta ilman kärryjä.
Monté Suomessa.
Useimmat suomalaiset montéohjastajat ovat naisia, koska he ovat tavallisesti miehiä kevyempiä. Lähdöissä hevosen selässä on oltava painoa satula mukaan lukien vähintään 52 kiloa. Ohjastajalla on oltava c-ajolupakortti, jonka voi suorittaa aikaisintaan 16-vuotiaana. Aikaisemmin oikeaoppisessa montéistunnassa ohjastaja seisoi jalustimilla jalat suorina tai kevensi. Nykyisin Suomessakin suositaan Ranskasta lähtenyttä montéistuntaa, jossa ohjastaja käyttää hyvin lyhyitä jalustimia laukkakilpailuista tutun jockeyistunnan tapaan. Ohjastajalla tulee olla hyvä kunto ja tasapaino, jotta hän ei häiritse hevosen juoksua. Ohjastajan jalkalihasten on myös oltava erittäin vahvat, jotta hän jaksaa pysyä pitkän matkan kevyessä istunnassa. Keski-Pohjanmaan ammattiopisto (kpedu) järjestää osana hevostalouden perustutkintoa monté-koulun 2021.
Varusteet.
Montéssa sallitaan samat kuolaimet kuin normaaleissa ravilähdöissäkin ja lisäksi olympia-, kanki- ja pelhamkuolaimet. Kielletyt ja tarkkailtavat varusteet ovat samat kuin muissakin ravilähdöissä. Ohjina voidaan käyttää ratsastusohjia tai montéohjia, joissa on lenkit helpottamaan hevosen hallintaa. Montéssa käytetään kevyitä monté- tai laukkasatuloita, joissa on myös helpompi istua jockeyistunnassa kuin esimerkiksi yleissatulassa. Ajovitsa saa olla korkeintaan 75 cm pitkä, eikä ohjastaja saa käyttää kannuksia. Lisäksi ratsukolla on oltava yllään omat ajovärinsä, aivan kuten muissakin ravilähdöissä.
Monté maailmalla.
Ranska on tunnettu ravimaa, jossa noin 25–30 % ravilähdöistä on montélähtöjä.
Montéhevoset.
Montéssa kilpaillaan yleensä lämminveriravureilla, erityisesti kookkailla ranskanravureilla. Suomessa myös suomenhevoset ovat suosittuja montéhevosia, ja montélähtöjä järjestetään myös poniraveissa.
Hasan ibn Talal

Prinssi Hasan ibn Talal (, s. 20. marraskuuta 1947 Amman, Jordania) on kuningas Talalin poika ja Husseinin veli ja Abdullah II:n setä. Hän oli Jordanian kruununprinssi vuosina 1965–1999.
Husseinin vanhin poika Abdullah nousi kruununprinssiksi vuonna 1999 korvaten setänsä Hasanin. Päätös ei ollut välttämättä suosittu, koska Abdullahin äiti, Antoinette Avril Gardiner (Muna al-Hussein) oli englantilaissyntyinen. Monet pitivät ihmisläheisen naisen poikaa sopimattomana hašimidien valtaistuimelle, jonka lasketaan periytyvän suoraan Muhammadista (kuningas Abdullahin väitetään olevan hänen jälkeläisensä 43. polvessa). 
Vuonna 1968 Hasan nai pakistanilaissyntyisen Sarvath Ikramullahin. He tapasivat Oxfordin yliopistossa. 
Hasan on koulutettu Ammanissa ja Britanniassa. Englannissa Hasan oli Summerfieldsin koulussa ja Harrow collegessa ja Oxfordin yliopistossa. Hän puhuu sujuvasti arabiaa, englantia, ranskaa ja saksaa. Hän opiskelee turkkia ja espanjaa. Hasan suoritti yliopisto-opintonsa hepreaksi.
Prinssi Hassan ibn Talal on kiinnostunut ympäristöasioista ja on muun muassa toiminut Rooman Klubin puheenjohtajana. Vuoden 2008 alussa hän sai juutalaisen Abraham Geiger -palkinnon työstään globaalin kestävän kehityksen ja uskontojen välisen dialogin ylläpitämisestä.
Prestige Records

Prestige Records on Bob Weinstockin vuonna 1949 perustama levy-yhtiö, jonka alkuperäinen nimi oli New Jazz, joka vaihdettiin Prestige Recordsiksi jo vuonna 1950. Levy-yhtiö keskittyi jazz-musiikin julkaisemiseen ja sille ovat levyttäneet monet merkittävät muusikot, kuten Miles Davis, John Coltrane, Sonny Rollins ja Thelonious Monk. Levy-yhtiössä työskenteli 1950- ja 1960-luvuilla ääniteknikko Rudy Van Gelder ja monien levyjen tuottajana toimi Ira Gitler. Vuonna 1971 levymerkin osti Fantasy Records, joka on uudelleenjulkaissut monia Prestigen levyjä "Original Jazz Classics" -sarjassaan.
Frank Moberg

Frank Alarik Moberg (27. maaliskuuta 1940 Turku – 3. huhtikuuta 2025 Tukholma) oli suomalainen jääkiekkovaikuttaja. Moberg yhdistetään HIFK:n jääkiekkojaostoon siinä määrin, että hän on saanut lempinimen ”Mr. IFK”. Moberg istui HIFK:n liigayhdistyksen hallituksessa, joka omistaa enemmistön HIFK-Hockeyn osakkeista. Kiekkouran ohella hän työskenteli pitkään perheyrityksessä.
Moberg toimi HIFK:ssa rahastonhoitajana vuodet 1968–1976. Seuran puheenjohtajana hän palveli vuosina 1976–1990. Moberg työskenteli Hotelli Hesperian johtajana 1970-luvun alusta vuoteen 1987 asti. Vuonna 1987 hänet tuomittiin ehdolliseen vankeusrangaistukseen jatketusta parituksesta. Seuraavana vuonna hovioikeus kumosi tuomion, koska se katsoi, ettei syyttäjä ollut osoittanut Mobergin hyötyneen henkilökohtaisesti ilotyttöjen välittämisestä tuttavilleen. Tapauksessa tuomittiin Hesperian hovimestari ja ovimies. HIFK:n toimitusjohtajana Moberg työskenteli vuodet 1987–2001.
Suomen A-maajoukkueessa Moberg toimi kolmeen eri otteeseen joukkueenjohtajana 1974–1975, 1977–1980 ja 1988–1989.
SM-liigassa Moberg oli taustahahmona sen alusta saakka. Vuodet 1975–1991 hän oli SM-liigan liittohallituksen jäsen ja vuodesta 1992 Moberg oli liigan johtoportaassa. Moberg oli myös NHL-seura Quebec Nordiquesin palkkalistoilla kykyjenetsijänä kaudet 1989–1993. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Mobergin vuonna 2000 Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 125.
Moberg oli RKP:n ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Hän sai Helsingin vaalipiirissä 1 052 ääntä eikä tullut valituksi kansanedustajaksi.
Jääkiekkoilija Toni Mäkiaho on hänen vävynsä ja jääkiekkoilija Daniel Mäkiaho hänen lapsenlapsensa.
Terttu Arajärvi

Terttu Marjatta Arajärvi (o.s. Hanhilammi; 2. kesäkuuta 1922 Hausjärvi – 22. tammikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen lastentautien erikoislääkäri, professori, lastenpsykiatrian kehittäjä ja Suomen tunnetuimpia lastenpsykiatreja. 
Ura.
Sotien aikana Arajärvi toimi lääkintälottana. 
Arajärvi valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1948, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Arajärvi väitteli Helsingin yliopistossa 1953. Lastentauteihin Arajärvi erikoistui 1957, lastenpsykiatriaan 1960 ja nuorisopsykiatriaan 1979. Hän oli perustamassa Lastenpsykiatrian tutkimussäätiötä vuonna 1984 ja toimi Lastenlinnan sairaalan johtavana lääkärinä 1973–1985 ja Helsingin yliopiston lastenpsykiatrian ensimmäisenä professorina 1974–1987.
Yksityiselämä.
Arajärvi syntyi opettajaperheeseen, hänen vanhempansa olivat opettaja Ilmari Aleksi Hanhilammi ja Impi Hellen Bergman. Arajärvi aloitti kansakoulun viisivuotiaana Perniössä, jossa hän kävi myös keskikoulun. Lukion Arajärvi suoritti Turussa, hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1940. Terttu Arajärvi avioitui varatuomari Tauno Ilkka Yrjänä Arajärven (1920–2003) kanssa vuonna 1947. Heidän neljästä lapsestaan vanhin on oikeustieteen tohtori Pentti Arajärvi, presidentti Tarja Halosen puoliso.
Ismo Toukonen

Ismo Tenho Tapio Toukonen (s. 25. huhtikuuta 1954 Hollola) on suomalainen este- ja kestävyysjuoksija.
Toukonen voitti EM-pronssia 3 000 metrin esteissä Prahassa 1978 ennätysajallaan 8.18,29. Toukonen on ajallaan kaikkien aikojen neljänneksi nopein suomalainen estejuoksija Tapio Kantasen, Jukka Keskisalon ja Topi Raitasen jälkeen. Aika oli vuoden 1978 maailmantilaston neljänneksi nopein . 10 000 metrillä Toukonen juoksi Kouvolassa vuonna 1982 ajan 28.35,61 .
Toukonen voitti Suomen mestaruuden 3 000 metrin esteissä vuosina 1978 ja 1983 sekä 10 000 metrin juoksussa vuonna 1985 . Lisäksi hän saavutti Kalevan kisoista estejuoksussa kolme hopeaa vuosina 1976, 1977 ja 1981 sekä pronssia vuonna 1982, hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1977 sekä pronssia 10 000 metrin juoksussa 1982. Sisäratojen SM-kilpailuista Toukonen saavutti 3 000 metrin juoksussa kultaa vuonna 1980 ja pronssia vuonna 1978. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän oli mukana voittamassa 4 × 800 metrin viestistä kultaa vuonna 1983 ja pronssia vuonna 1984 sekä 4 × 1 500 metrin viestistä kultaa vuonna 1977.
Maastojuoksun puolella Toukonen saavutti SM-kisojen 5 kilometriltä pronssia vuonna 1977 sekä 15 kilometriltä hopeaa vuonna 1987 sekä pronssia vuosina 1983 ja 1984. Lyhyen matkan joukkuekilpailussa hän oli mukana kultaa vuosina 1976 ja 1977 sekä hopeaa vuonna 1978 voittaneissa Lahden Ahkeran joukkueissa. Pitkän matkan joukkuekilpailusta hän oli saavuttamassa hopeaa vuonna 1988. Hän osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin vuosina 1976 ja 1980.
Seuratasolla Toukonen edusti Lahden Ahkeraa.
Timothy Dalton

Timothy Leonard Dalton Leggett (s. 21. maaliskuuta 1946 Colwyn Bay, Wales, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on neljäs James Bondin näyttelijä ja näytellyt hahmoa Bond-elokuvissa "007 vaaran vyöhykkeellä" (1987) ja "007 ja lupa tappaa" (1989). Elokuvien lisäksi Dalton on näytellyt myös televisiossa ja teatterissa, ja hän on Royal Shakespeare Companyn jäsen.
Nuoruus.
Dalton syntyi Colwyn Bayssa Pohjois-Walesissa ja varttui Milfordissa Englannissa. Hänellä on englantilais-italialais-irlantilaiset sukujuuret.
Ura.
Dalton kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena, ja päätti 16-vuotiaana ryhtyä näyttelijän uralle. Lukion jälkeen hän liittyi Michael Croftin kansalliseen nuorisoteatteriin, joka kierteli Englantia kesäisin. Hän opiskeli samalla Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulussa mutta liittyi vajaan kahden vuoden opiskelun jälkeen Birminghamin repertuaariteatteriin. Ulkonäkönsä ansiosta Dalton sai perinteisiä seikkailijanrooleja.
Daltonin ensimmäiset televisioroolit olivat sarjassa "Sat’Dee While Sunday". Sitä seurasi sarja elokuvarooleja ja BBC:n draamasarjoja. Daltonia pyydettiin myös James Bondin rooliin elokuvassa "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa" (1969), mutta hän kieltäytyi roolista nuoren ikänsä vuoksi.
Dalton palasi 1970-luvulla teatteriin. Hän liittyi Royal Shakespeare Companyyn ja Prospect Theatre Companyyn ja osallistui niiden maailmankiertueille. Vuosikymmenen lopulla hän jatkoi elokuvauraa ja alkoi esiintyä myös yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa, kuten "Charlien enkelit".
Vuonna 1983 Dalton torjui James Bondin roolin jo toistamiseen, tällä kertaa aikataulusyistä. Kaksi vuotta myöhemmin Bondin rooli annettiin Pierce Brosnanille, mutta kun tämä ei päässyt irtautumaan aikaisemmasta sopimuksestaan, roolia tarjottiin jälleen Daltonille jo kolmannen kerran, ja hän suostui.
Dalton esitti James Bondia kahdessa elokuvassa. "007 vaaran vyöhykkeellä" (1987) oli sekä yleisö- että arvostelumenestys. Sitä seurannut "007 ja lupa tappaa" (1989) sen sijaan ei saanut katsojia yhtä paljon markkinoinnin vähyyden vuoksi. Kriitikot kuitenkin kiittivät sitä, ja sen katsotaan olevan lähempänä Ian Flemingin kirjallista Bond-hahmoa. Tämän elokuvan jälkeen Dalton siirtyi Bondista muihin elokuvarooleihin.
2000-luvulla Dalton on näytellyt useissa televisiosarjoissa, kuten "Chuck" (2010–2011), "Penny Dreadful" (2014–2016), "Doom Patrol" (2019–) ja "1923" (2022–). Hän on myös Herra Piikkiksen ääni "Toy Story" -animaatioelokuvasarjassa.
Yksityiselämä.
Dalton ei ole ollut naimisissa. Hänellä on ollut pitkät seurustelusuhteet Oksana Grigorjevan ja Vanessa Redgraven kanssa. Grigorjevan kanssa hänellä on yhteinen poika.
Pentti Matikainen

Pentti Teuvo Pellervo Matikainen (5. lokakuuta 1950 Pielisensuu – 29. kesäkuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja ja jääkiekkoilija. Matikainen oli Suomen päävalmentaja jääkiekkomaajoukkueen voittaessa ensimmäisen kerran mitalin olympialaisissa ja MM-kisoissa. Matikaisen tavaramerkkejä olivat hänen viiksensä, takatukkansa ja purukumin jauhaminen.
Pelaajaura.
Matikainen pelasi SM-sarjassa ja -liigan runkosarjassa SaiPassa ja JoKP:issa 47 ottelua, joissa teki pisteet 10+6. Kumpaakin joukkuetta hän edusti myös I-divisioonassa. Lisäksi Matikainen ehti edustaa I-divisioonassa Mikkelin Jukureita. Matikainen lopetti pelaajauransa 1981.
Valmennusura.
Valmentajana Matikainen aloitti syksyllä 1981 SaiPassa. Hän valmensi SaiPaa kahden ja Kärppiä neljän kauden verran ennen siirtymistään A-maajoukkueen päävalmentajaksi. Matikainen valmensi maajoukkueen ohella HIFK:ta kaudet 1987–1990. Suomi voitti Matikaisen valmennusaikana hopeaa Calgaryn olympialaisista ja vuoden 1992 MM-kilpailuista ja oli kolmas vuoden 1991 Kanada-cupissa. Nämä olivat ensimmäiset mitalit maajoukkueen historiassa. Matikainen sai potkut vuoden 1993 MM-kisojen seitsemännen sijan jälkeen. Sijoitus oli Suomen huonoin sitten vuoden 1983. Matikainen valmensi Suomen jääkiekkomaajoukkuetta 186 ottelussa. Matikaisen korvasi maajoukkueen päävalmentajana Curt Lindström. Saatuaan maajoukkueesta potkut Matikainen valmensi vuoden verran HPK:ta, Lukkoa ja Saksan pääsarjan Frankfurt Lionsia. Matikainen toimi HIFK:n toimitusjohtajana vuodesta 2001 helmikuuhun 2008. 
Matikainen toimi Porin Ässien pelaajakoordinaattorina vuodet 2008–2009.
Hän aloitti työt Joensuun Jokipoikien hallituksen puheenjohtajana vuonna 2011.
Elokuun lopussa 2016 Matikainen valittiin Lahden Pelicans Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2020.
Yksityiselämä.
Matikaisella diagnosoitiin helmikuussa 2024 aivolymfooma eli aivoissa sijaitseva imusolmukesyöpä. Hän kuoli syöpään kesäkuun lopussa 2025.
Minervanpöllö

Minervanpöllö ("Athene noctua") on minervanpöllöihin ("Athene") kuuluva lintu, joka on saanut suomenkielisen nimensä roomalaisten viisauden ja sodankäynnin jumalattarelta, kreikkalaista Athenea vastaavalta Minervalta.
Koko ja ulkonäkö.
Minervanpöllöllä on suuri pää, pitkät jalat ja keltaiset silmät. Sen pituus on 21–27 cm, siipien kärkiväli noin 60 cm ja paino 140–200 g. Naaras on selvästi koirasta suurempi. Laji on usein aktiivinen myös päivällä, ja se liikkuu paljon maassa. Lentää tikkamaisesti syvään aaltoillen, ja lennossa havaitaan leveät ja pyöreäpäiset siivet. Laulu on matalahko, loppua kohden nouseva vihellys. Muita ääniä ovat äkäinen varoittelu ”kii-kii-kii…” sekä kimeä ”kiio”.
Lajista tunnetaan noin 13 alalajia, joista Euroopassa esiintyvä "vidalii" on tummin, ja Lähi-idässä pesivä "lilith" vaalein.
Ravinto.
Minervanpöllö saalistaa pikkujyrsijöitä ja -lintuja, mutta lähes puolet sen ruokavaliosta koostuu hyönteisistä, etenkin kovakuoriaisista. Hyönteisiä se saalistaa erikoiseen tapaansa maassa pomppien.
Elinympäristö.
Minervanpöllö elää metsissä, viljelysmailla, ruohomailla ja puoliaavikoilla.
Levinneisyys.
Minervanpöllöä tavataan Espanjasta Venäjälle ulottuvalla alueella, Lähi-idässä, Keski-Aasiassa Kiinaa, Koreaa ja Mongoliaa myöten sekä Pohjois-Afrikassa. Euroopassa on arvioitu pesivän 577 000 – 1 070 000 paria, joista yli puolet Turkissa. Myös Italiassa (40 000 – 70 000 paria), Portugalissa (40 000 – 60 000 paria), Espanjassa (39 400 – 39 500 paria) ja Ranskassa (25 000 – 50 000 paria) lajia pesii paljon. Pohjoismaista lajia pesii vain Tanskassa (10 paria) ja Baltian maista Liettuassa (5–10 paria). Suomessa minervanpöllö on havaittu rariteettikomitean hyväksymästi vuoden 2023 loppuun mennessä kahdesti, 15. syyskuuta 1901 Muuramessa ja 26. toukokuuta 1983 Siikajoella.
Euroopan pesimäalue kattaa noin neljänneksen lajin koko maailman pesimäalueesta, joten maailman kannan koon on arvioitu olevan karkeasti noin nelinkertainen Euroopan kantaan verrattuna.
Lisääntyminen.
Minervanpöllö tekee puun- tai kivenkoloon pesän, johon se munii 3–6 munaa. Naaras hautoo munia 28–29 päivää. Kuoriutumisen jälkeen poikaset pysyvät pesässä ruokittavina n. 25 vuorokautta. Minervanpöllö on yksiavioinen.
Ginger Fish

Ginger Fish (oik. Kenneth Franklin Robert Wilson, jonka muutti myöhemmin Kenny Wilsoniksi, s. 28. syyskuuta 1966, Framingham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rumpali, joka soitti Marilyn Manson -yhtyeessä vuosina 1995-2011. Hän on soittanut useissa lasvegaslaisissa underground-yhtyeissä ja myös Paul Ankan sekä Barry Manilow’n kanssa. Pseudonyymi Ginger Fish tulee tanssija Ginger Rogersista ja sarjamurhaaja Albert Fishistä. Fish on soittanut Marilyn Mansonissa vuodesta 1995, jolloin hän tuli Sara Lee Lucasin tilalle. Vuonna 2011 Wilson ilmoitti jättävänsä Marilyn Mansonin. Ginger Fish toimii nykyään yhtyeen Rob Zombie rumpalina.
Loukkaantumisia.
Fish on joutunut usein muun bändin ja itsensä takia onnettomuuksiin ja loukkaantumisiin. "Mechanical Animals" -kiertueella häneltä murtui lapaluu ja käsi, kun yhtye rikkoi lavan konsertin lopuksi, mutta hän soitti kiertueen loppuun yksikätisenä. Chris Vrenna oli Fishin sijalla tilapäisesti vuonna 2005, kun Fish kärsi päävammasta eikä pystynyt lähtemään kiertueelle. Fish loukkaantui 2004 Viva Comet Awards -palkintojenjakotilaisuudessa, kun hän kaatui lavan ja takahuoneen väliseen kuiluun kappaleen "Personal Jesus" esityksen jälkeen. 
Fish seurusteli näyttelijä Alyson Hanniganin kanssa 1999–2000, mutta lopetti suhteen, koska Hanniganilla oli salasuhde nykyisen aviomiehensä kanssa.
Kleombrotos I

Kleombrotos I (, kuoli 371 eaa.) oli Spartan kuningas 380 eaa. – 371 eaa. Vuonna 380 eaa. hän seurasi veljeään Agisipolis I:tä valtaistuimella. Hänen aikaisemmasta elämästään ei tiedetä mitään. Vuonna 371 eaa. hän johti Spartan ja sen liittolaisten armeijaa Thebaa vastaan. Kleombrotos kuoli Leuktran taistelussa, jossa Epameinondaan johtamat thebalaiset kukistivat spartalaiset. Taistelussa kuoli yhteensä 700 spartalaista.
Blue System

Blue System oli saksalaisen Dieter Bohlenin vuonna 1987 perustama yhtye.
Modern Talking -yhtyeen kautta maineeseen nousseen säveltäjä-tuottaja Dieter Bohlenin tiet erkanivat yhtyeen laulusolistin Thomas Andersin kanssa vuonna 1987. Samalla hän aloitti oman sooloprojektinsa Blue System, jossa ei ollut muita vakituisia virallisia jäseniä. Samana vuonna hän tuotti kaksi Modern Talkingin albumia, "Romantic Warriors" ja "In the Garden of Venus", sekä C. C. Catchin albumin, "Like a Hurricane". Bohlen kirjoitti ja sanoitti näille albumeille kappaleet, ja lisäksi ensimmäinen Blue System -single ”Sorry Little Sarah” ilmestyi saman vuoden keväällä ja pian sen jälkeen ensimmäinen albumi "Walking on a Rainbow".
Blue System jatkoi osaksi tyylillisesti siitä mihin Modern Talking jäi viimeisellä albumillaan, mutta musiikissa oli jo projektin alkutaipaleella paljon vaikutteita uudenlaisesta soundista. Bohlen tuotti myös musiikkityylilleen epätyypillisiä ja kokeellisia kappaleita. Esimerkkeinä tästä voidaan mainita kappaleet "Titanic 650604" "Body Heat" -albumilta, sekä "Save Me" albumilta "Twilight". Varsinkin Itä-Euroopan diskoissa Blue Systemin musiikki oli suosittua, myös silloisessa Neuvostoliitossa, missä Blue System esiintyi vuoden 1990 syksyllä.
Kymmenessä vuodessa Bohlen tuotti Blue Systemin nimellä 13 albumia ja lukuisia hittisinglejä. Suurin musiikillinen muutos tapahtui kuitenkin vuonna 1994, Blue Systemin siirtyessä tuolloin suosiossa olleeseen eurodance-musiikkiin. Tällä linjalla jatkettiin vuoteen 1997 asti, jolloin ilmestyi Blue Systemin viimeinen albumi, "Here I Am". Levy oli Blue Systemin albumeista vähiten suosittu, ja samana vuonna Blue System alkoikin kuihtua. Seuraavana vuonna Modern Talking herätettiin uudelleen menestyksekkäästi henkiin, ja Bohlen lopetti Blue Systemin.
Rauli Pudas

Rauli Antero Pudas (s. 13. syyskuuta 1954 Alavieska) on suomalainen seiväshyppääjä ja valmentaja. Urheilu-urallaan hän edusti Alavieskan Viriä.
Pudas voitti Prahassa 1978 seiväshypyssä pronssia tuloksella 545 cm. Samassa kisassa Suomen Antti Kalliomäki otti hopeaa. Vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisissa Pudas oli kahdestoista.
Suomen-mestaruuden Pudas voitti Kalevan kisoissa 1980 ja vuonna 1978 hän sai hopeaa ja vuonna 1977 pronssia. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1978 ja 1982 ja sai hopeaa vuonna 1979 ja pronssia 1977.
6. heinäkuuta 1978 Pudas hyppäsi Nivalassa Pohjoismaiden ja Suomen ennätyksen 556 cm. Tuloksella hän oli sen vuoden maailmantilaston seitsemäs. Ennätyksekseen Pudas hyppäsi 560 cm Raahessa 13. heinäkuuta 1980. Samassa kisassa Antti Kalliomäki hyppäsi Suomen ennätyksen 566 cm. 
Pudas on valmentanut muun muassa Elina Lampelaa ja Urho Kujanpäätä.