tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reunakaupunki

Reunakaupunki tarkoittaa kaupungin aluetta, jossa on työpaikkoja ja palveluita runsaasti. Näin ollen, reunakaupunki ei ole tavallinen asuinalue, vaan työpaikkakeskus. Reunakaupunki alueella voi myös esiintyä uusia ostoskeskuksia ja harrastetiloja. Reunakaupungit voivat myös kilpailla toisten reunakaupunkien tai vanhan keskusta-alueen kanssa.
Lähteet.
Kirjalähde: Brander Nina, Hiekka Sina et. al. Manner, Ge3 Yhteinen maailma, 2017, Kustannusosakeyhtiö Otava. s.62-63.
Maankäyttömuoto

Maankäyttömuoto tarkoittaa eri tapoja, joihin maata käytetään. Näitä muotoja ovat esimerkiksi asuminen, tiet, puistot, maa- ja metsätalous (esimerkiksi puuntuotanto, viljely), energiantuotanto (esim. soiden turvetuotanto) ja teollisuus. Kaupunkien perusrakenne on usein sama sijainnista tai kehittyneisyydestä riippumatta, sillä maankäyttö on samankaltaista. Kaupunkien keskeisimpiä maankäyttömuotoja ovat liike-elämä, teollisuus sekä virkistys ja asuminen.
Aiheesta muualla.
Kirjalähde:
Brander Nina, Hiekka Sina et. al. Manner, GE3 Yhteinen maailma, 2017. Kustannusosakeyhtiö Otava. s.54.
Deurbanisaatio

Deurbanisaatio (anglosaksisessa kirjallisuudessa "counter urbanisation") on muuttoliike, jossa väestö lisääntyy suurista kaupungeista kaukana sijaitsevilla maaseutualueilla ja väestö vähenee samanaikaisesti suurkaupunkialueilla (eli sekä kaupungeissa että niiden taajamissa).
Ilmiö havaittiin monissa Länsi-Euroopan maissa (Belgia, Tanska, Ranska, Alankomaat, Ruotsi, Länsi-Saksa, Iso-Britannia) 1970-luvulla .
Deurbanisaation ilmiön selittämiseksi on tunnistettu kaksi tärkeintä syytä:
Eräjärven kivimuseo

Eräjärven kivimuseo on Eräjärvellä Orivedellä Pirkanmaalla toimiva paikallinen erikoismuseo. Museo toimii Eräjärven kirkon luona sijaitsevassa, vuonna 1864 valmistuneessa entisessä lainajyvämakasiinissa ja sitä ylläpitää kotiseutuyhdistys Eräjärvi-seura.
Eräjärvellä kiviteollisuudella on monipuolisia perinteitä: fylliitistä valmistettuja kovasimia vietiin Venäjälle ennen Suomen itsenäistymistä ja 1930-luvulla louhittiin maasälpää posliinin raaka-aineeksi Eurooppaan. Museossa esitellään sekä kivilajeja että alueen kiviteollisuuden historiaa.
Lauga järv

Lauga järv on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Laugan kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu niin kutsuttuun Tsolgon järviketjuun.
Maantietoa.
Järvi on 470 metriä pitkä, 460 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Järven kaakkoisrannat ovat peltomaiden ympäröimät, mutta muualla rannoille tulee metsämaat rantaan asti. Laugan kylä ja sen haja-asutus ulottuvat ulottuu kaakkoisrantaan saakka. Järven syvyys on 6,0 metriä ja keskisyvyys on 2,3 metriä. Järven tilavuus on noin 313 000 kuutiometriä eikä siinä ole saaria. Lähin järvi on Karsna järv, jonne on matkaa 450 metriä. Rantaviivan pituus on 1,45 kilometriä pitkä.
Luontoarvoja ja luokittelu.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma (). Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).
Järvi on puoliksi viljelymaiden ympäröimä ja sen rannat ovat kovaa hiekkamaata tai soraa. Vedenväri on punainen ja näkösyvyys on 0,8 metriä. Järven vesi sekoittuu helposti ja samalla se lämpenee hyvin kesäisin. Vuonna 1961 tutkittiin sen vesikasvillisuutta ja silloin löydettiin 15 eri kasvilajia. Vedessä eli vähän kasviplanktonia, mutta eläinplanktonin määrä oli runsas. Järven kalakanta on runsas. Yleisiä lajeja ovat lahna, ahven, hauki ja ruutana, sekä vähälukuisina allikkosalakka ja mutakala.
Vesistösuhteita.
Lauga järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Vana-Koiola oja on Kariojan sivuhaara. Järveen tulevista ojista Vana-Koiola oja on tärkein. Se alkaa Vana-Koiola järvestä ja laskee Laugaan pohjoisesta. Tämän lisäksi järveen on johdettu kolme muutakin ojaa. Laugan lähettyvillä olevat järvet luetaan kuuluvaksi tähän valuma-alueeseen, vaikka niistä ei tule suoraan siihen niiden ojia. Vana Koiola oja yhtyy Kariojaan, joka vuorostaan yhtyy alempana Võhanduun. Järven valuma-alueen pinta-ala on 12,2 neliökilometriä. Vesi vaihtuu Lauga järvessä keskimäärin 10 kertaa vuodessa eli noin 37 vuorokauden välein. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Likõlaanõ karjäär

Likõlaanõ karjäär on Virossa Põlvamaalla Põlvan kunnan Joosun kylässä sijaitseva tekojärvi. Vironkielisessä vesistöjen nimistössä "karjäär" viittaa hiekan- tai soranotossa tai luohinnassa syntyneeseen kuoppaan, johon on kertynyt vettä lammeksi tai järveksi.
Maantietoa.
Tekojärvi on 300 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee peltoalueen metsäsaarekkeessa Oleskin kulmakunnalla Kariojan lähellä. Järvellä ei ole asutusta, mutta lähimmille taloille on matkaa alle 100 metriä. Järvelle ei tule tietä eikä siinä ole saaria.
Vesistösuhteita.
Likõlaanõ karjäär kuuluu Kariojan valuma-alueeseen, jossa Karioja on Võhandu jõen sivu-uoma. Lammen ympärille kauemmaksi on kaivettu kiertävä oja, jonka vedet alkavat laske kohti kaakkoa ja oja yhtyy alle 500 metrin päässä Kariojaan. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Sergei Kurjohin

Sergei Anatoljevitš Kurjohin () (16. kesäkuuta 1954 Murmansk, Neuvostoliitto – 9. heinäkuuta 1996 Pietari, Venäjä) oli venäläinen näyttelijä ja pianisti.
Tšornajan taistelu

Tšornajan taistelu oli Krimin sodan aikana 16. elokuuta 1855 käyty taistelu venäläisten, sekä ranskalaisten ja sardinialaisten joukkojen välillä Tšornajajoen varrella Krimin niemimaalla. Tappioon åäättynyt venäkläisten hyökkäys jäi heidän sodan viimeiseksi suurehkoksi sotilasoperaatioksi Krimin niemimaalla.
Tausta.
Venäjän vastaiset liittoutuneet olivat piirittäneet Sevastopolin ja kesällä 1855 venäläisiä uhkasi tappio. Jos piirittäjistä ei saataisi pian voittoa, olisi Sevastopolin lopulta antauduttava. Venäläisten joukkojen komentaja ruhtinas Mihail Gortšakov esitti hyökkäystä Venäjän sotakanslialle sen kokouksessa 9. elokuuta 1855. Hyökkäyksen kohteena olisivat ranskalaisten ja sardinialaisten joukkojen asemat kukkuloilla Tšornajajoen varrella.
18 000n ranskalaisen sotilaan ja 48:n tykin asemat olivat Fedjuhinin kukkulolla joen lounaispuolella. Ranskalaisten oikealla siivellä oli 9 000 sardinialaista ja 36 tykkiä. Reservissä oli muita ranskalaisia ja muutamia turkkilaisia yksiköitä.
Taistelu.
Gortšakovin joukkojen hyökkäys alkoi voimakkaalla tykistökeskityksellä aamulla 16. elokuuta 1855. Venäläisten oikea siipi hyökkäsi joen yli Fedjuhinin kukkuloille ja vasemman tavoite oli niin sanottu Telegrafikukkula. Tšornajan yli yrittäneet venäläiset lyötiin takaisin ranskalaisten tarkassa jalkaväen ja tykistön tulituksessa. Gortšakov määräsi sen sijaan vasemman siipensä Fedjuhinin kukkuloita vastaan. Venäläisten sivustaan altistui näin ristitulelle ranskalaisten ja sardinialaisten asemista. Lopulta kello 10.00 Gortšakov luopui hyökkäyksestä ja määräsi joukkonsa vetäytymään.
Seuraukset.
Tšornajan taistelu oli venäläisten viimeinen suurempi taisteluoperaatio Krimin niemimaalla. Tulos oli ollut huomattava tappio. Venäläiset olivat menettäneet 2 273 miestä kaatuneina, 1 742 kadonneina ja noin 4 000 haavoittuneina. Puolustajien tappiot olivat yhteensä alle 1 700.
Lauri Elo

Lauri Olavi Elo (30. huhtikuuta 1928 Helsinki – 21. syyskuuta 2024 Tampere) oli suomalainen teatteri-, elokuva- ja TV-lavastaja.
Lauri Elon isä oli teatteri- ja elokuvalavastaja Lasse Elo (1903–1992). Lauri Elo aloitti teatterilavastajana 1940-luvulla Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa. Hän siirtyi sitten elokuva-alalle ja oli lavastajana Fennada-Filmissä 1950-luvulla. Hän sai 1953 Jussi-palkinnon parhaasta lavastuksesta elokuvaan "Noita palaa elämään". Vuosina 1965–1980 Elo oli lavastajana TV 2:ssa ja teki lavastuksia TV-elokuviin ja TV-sarjoihin. 
Lauri Elon sisar Kristine Elo (s. 1945) on toiminut lavastajana MTV3:ssa vuosina 1974–2001. Kristine Elo on lavastanut useita Uuno Turhapuro -elokuvia.
30-luvun mies

30-luvun mies on suomalainen televisiosarja, jota esitettiin 14 jaksoa vuosina 1968–1969. Sarjan teki Yle TV2:n teatteritoimitus. Sen käsikirjoitti Tauno Yliruusi; ohjauksesta vastasivat Mikko Majanlahti ja Jarmo Nieminen. Lavastajana toimi Lauri Elo.
Päähenkilö "Riippumaton"-lehden päätoimittaja Erkki Rauhala joutuu 1930-luvun Suomessa kahnauksiin äärisuuntien ja viranomaisten kanssa. Sarjassa käsiteltiin muun muassa Lapuan liikettä ja pulaliikkeitä.
Sara Ali Khan

Sara Ali Khan (s. 12. elokuuta 1995 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä Saif Ali Khanin ja näyttelijä Amrita Singhin tytär. Valmistuttuaan Columbian yliopistosta Khan näytteli naispääosaa ensimmäisissä elokuvissaan "Kedarnath" ja "Simmba" vuonna 2018. Molemmat elokuvat menestyivät kaupallisesti ja Khan voitti ensimmäisestä parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon.
Khan esiintyi "Forbes Indian" vuoden 2019 Celebrity 100 -listalla. Kahden huonon vastaanoton saaneen elokuvan jälkeen hän näytteli draamassa "Atrangi Re" (2021) ja saavutti kaupallista menestystä romanttisella komedialla "Zara Hatke Zara Bachke" (2023).
Tsolgon järviketju

Tsolgon järviketju ( ) on Virossa Võrumaalla Tsolgon, Pillen ja Laugan kylien alueilla sijaitseva erikokoisten järvien muodostama kaakko-luode- suuntainen järviketju. Alue sijaitsee yli 10 kilometriä Võrun kaupungista koilliseen päin. Kyseisiä järviä ovat luoteesta kaakkoon lueteltuina :
Järvet ovat syntyneet viime jääkauden loppuvaiheen aikana mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan loivapiirteiseen laaksoon, jossa on järvien kohdalla sijaitsevia syvänteitä. Yhteisestä syntyhistoriasta huolimatta järvet ovat nykyään biologisesti varsin erilaisia ja niiden kasvusto ja kalasto poikkeavat toisistaan jonkin verran. Järvien yleisimmät kalalajit ovat särki, ahven, hauki ja lahna.
Syvin järvi on Mustjärv (29,7 metriä) ja matalin on Karsna järv (8,1 metriä). Järvet sijaitsevat 75,6–80,9 metriä mpy. Toisistaan kaukaisimmat järvet ovat Lauga järv ja Pikkjärv, joiden välimatka on noin neljä kilometriä. Järvistä Kõverjärv ja Annõ järv ovat umpijärviä ja Kogrõjärvestä alkaa vain metsään päättyvä lyhyt oja. Pille järv ja Karsna järv on yhdistetty toisiinsa ojalla ja Karsnasta alkava oja on metsään päättyvä lyhyt oja. Karsna ja Pille voidaan kuitenkin pitää Vana-Koiola ojan valuma-alueeseen kuuluvina järvinä, sillä kyseinen laskuoja virtaa ojalle päin. Lisäksi Mustjärvestä alkava oja yhtyy Kariojaan kolmen kilometrin päässä. Myös Vana-Koiola oja yhtyy Kariojaan. Pikkjärven laskuoja kuuluu Sandisuu peakraavin valuma-alueeseen. Kaikki järvet kuuluvat Võhandu jõen valuma-alueeseen, koska mainitut ojat ovat Võhandun sivuojia.
Évariste de Parny

Évariste Désiré de Forges de Parny (1753 Réunion – 1814), vicomte, oli ranskalainen runoilija.
Parny tuli Ranskaan yhdeksänvuotiaana ja sai koulutuksensa siellä. Käydessään kotiseudullaan 1773–1775 hän rakastui nuoreen kreolinaiseen, josta hän käyttää runoissaan nimeä Éleonore. Hänet komennettiin 1784 Intiaan Ranskan kenraalikuvernöörin adjutantiksi, mutta hän erosi 1786 ja hoiti joitakin siviilivirkoja, kun vallankumous oli syönyt hänen omaisuutensa. Hänet valittiin 1803 Ranskan akatemiaan.
Parnyn runot olivat osin kepeitä ja raikkaita, osin rivoja ja sisälsivät jumalanpilkkaa. Runokokoelmassa "Poésies érotiques" (1778–1781) hän kuvaa onnetonta rakkauttaan kreolinaiseen, "La guerre des dieux anciens et modernes" (1799) samoin kuin sen jatko "La christianide", josta on olemassa vain katkelmia, taas on kyyninen hyökkäys uskontoa vastaan eikä saanut aikalaisten arvostusta. Samaa henkeä edustavat "Les déguisements de Vénus" (1805) ja "Le paradis perdu" (1805). Aistillisin hänen runoistaan on "Portefeuille volé" (1805), joka takavarikoitiin. Parny menetti vallankumouksessa omaisuutensa, mutta Napoleon myönsi hänelle myöhemmin eläkkeen. Aikalaiset ihailivat häntä suuresti.
Eulalia (täsmennyssivu)

Eulalia voi tarkoittaa seuraavia:
Timo Junttila

Timo Tapio Junttila (s. 9. maaliskuuta 1958 Heinola) on suomalainen kontra-amiraali evp.
Timo Junttila syntyi kiinteistövälittäjä Pentti Junttilan ja myyntisihteeri Maj-Britt Jordmanin perheeseen ja avioitui vuonna 1989 Mirja Peitsaran kanssa. Junttila tuli ylioppilaaksi 1976 Heinolan yhteiskoulusta ja valmistui Kadettikoulusta 1981 ja Sotakorkeakoulusta 1991. Hän palveli opetusupseerina Helsingin laivastoasemalla 1978, Suomenlinnan tykistörykmentissä 1981–1983 ja Rannikkotykistökoulussa 1983–1987. Suomenlinnan rannikkotykistörykmentin linnakkeen päällikkö Junttila oli 1987–1989, osastoesiupseeri pääesikunnassa 1992, osastopäällikkö puolustusministeriössä 1993–1995 ja siellä puolustusministerin adjutantti 1995–1996. UNIFIL:issa Junttila palveli 1996–1997 ja Kotkan rannikkoalueen komentajana vuodesta 1998.
 Vuodesta 2013 vanhempana osastoesiupseerina ja suunnitteluyksikön johtajana puolustusministeriössä toiminut Junttila nimitettiin puolustusvoimien henkilöstöpäälliköksi 2016. Hän oli sitä ennen työskennellyt myös muun muassa puolustusasiamiehenä Washingtonissa, Suomenlahden meripuolustusalueen komentajana, maanpuolustuskurssien johtajana, apulaisosastopäällikkönä merivoimien esikunnassa ja sotilasedustajana Suomen YK-edustustossa New Yorkissa. Vakinaisesta palveluksesta eroamisikään Junttila tuli heinäkuussa 2018.
Junttila ylennettiin aliluutnantiksi 1977, luutnantiksi 1981, yliluutnantiksi 1983, kapteeniksi 1987, majuriksi 1990, everstiluutnantiksi 1997 ja komentajaksi 1999. Lippueamiraaliksi Junttila yleni 2013 ja kontra-amiraaliksi 2016.
Suuri löyhkä

Suuri löyhkä () oli heinä- ja elokuun välisenä aikana vuonna 1858 sattunut tapahtuma Lontoossa. Vanhentuneen ja puutteellisen viemärijärjestelmän takia kaikki jäte laskettiin suoraan Thamesjokeen. Sitten kesäinen hellesää pahensi joessa olevan käsittelemättömän käymäläjätteen ja jäteveden hajua, jonka uskottiin levittävän erilaisia sairauksia ja koleraa.
Löyhkä ja pelko mahdollisista haittavaikutuksista saivat paikalliset ihmiset toimimaan ja miettimään mahdollisia ratkaisuja ongelmaan. Viranomaiset hyväksyivät rakennusinsinööri Joseph Bazalgetten ehdotuksen siirtää jätevesi itään toisiinsa yhdistettyjä viemäreitä pitkin, jotka kallistuivat kohti pääkaupunkiseudun ulkopuolella sijaitsevia laskuojia. Työt aloitettiin vuoden 1859 alussa, ja ne kestivät vuoteen 1875. Viemäröinnin helpottamiseksi asennettiin pumppuasemia, jotka nostivat jätevettä alemmilta tasoilta ylempiin putkiin.
Uuden viemäristön avulla varmistettiin, että jätevettä ei enää päätynyt Thamesjokeen. Bazalgetten uskotaan työnsä ansiosta säästäneen enemmän ihmishenkiä kuin kenenkään muun viktoriaanisen virkamiehen. Hänen viemärijärjestelmänsä on yhä käytössä, ja se palvelee yli kahdeksan miljoonan asukkaan kaupunkia. Ajan saatossa viemäristön kapasiteetti on käynyt pieneksi Suur-Lontoon väkimäärän kasvaessa ja jätevesien lisääntyessä. Vuonna 2016 alettiin rakentaa "Thames Tideway Tunnel" -nimistä viemäritunnelia, jonka tarkoitus olisi modernisoida ja parantaa nykyistä jätevedenkäsittelyä.
Kepler-62 e

Kepler-62 e on eksoplaneetta, joka löydettiin vuonna 2013. Kepler-62 e on niin sanottu supermaa, ja se sijaitsee emotähtensä elinkelpoisella vyöhykkeellä. Kepler-62e on noin 60 prosenttia suurempi kuin Maa, ja planeetan kiertoaika tähtensä ympäri on 122 vuorokautta.
Opolen piirikunta (Opolen voivodikunta)

Opolen piirikunta () on Puolan piirikunta Opolen voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 123 726. Piirikunnan kunnat ovat Chrząstowice, Dąbrowa, Dobrzeń Wielki, Komprachcice, Łubniany, Murów, Niemodlin, Ozimek, Popielów, Prószków, Tarnów Opolski, Tułowice ja Turawa.
Opolen piirikunnan pinta-alasta yli 44 prosenttia on metsän peitossa. Murówin, Łubnianyn, Popielówin ja Turawan kuntien alueella sijaitsevat hiekkadyynit ovat Sleesian alueen suurimmat.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat piirikunnan väestöstä 16 prosenttia, työikäiset 63,1 prosenttia ja eläkeikäiset 20,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 43 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 1 090 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 16,3 prosenttia piirikunnan asukkaista oli saksalaisia ja 0,1 prosenttia ukrainalaisia. Opolen piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 113 836 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Titusville (Pennsylvania)

Titusville on kaupunki Crawfordin piirikunnassa, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2018 Titusvillen väkiluku oli 5 337. Titusville tunnetaan amerikkalaisen öljyteollisuuden syntymäpaikkana.
Historia.
Titusvillen perustajana pidetään vuonna 1772 syntynyttä Jonathan Titusta. Titus nimesi Titusvillen alun perin Edinburgiksi, mutta Titusvillen kasvaessa uudisasukkaat halusivat kutsua kaupunkia nimellä Titusville. Titusville oli alkujaan kylä, mutta myöhemmin Titusvillestä perustettiin kaupunki. Titusville kasvoi hitaasti aina 1850-luvulle asti, kunnes alueelta löydettiin öljyä. Kaupungissa avattiin 27. elokuuta 1859 maailman ensimmäinen taloudellisesti kannattava öljykaivo.
Tulipalo oli Titusvillelle aina suurin huolenaihe öljyn ympärillä. Yksi pahimmista tulipaloista oli 11. kesäkuuta 1880, kun salama iski öljysäiliöön. Tapahtumaa kutsutaan nimellä musta perjantai.
Yksi Titusvillen merkittävimmistä asukkaista oli Franklin S. Tarbell, jonka koti on edelleenkin Titusvillestä.
Haapsaset

Haapsaset ("Saperda") on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu yli 40 lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu 5 lajia.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2020 – naisten kaksinpeli

Bianca Andreescu voitti kaksinpeliturnauksen vuonna 2019, mutta hän ei osallistunut turnaukseen tänä vuonna.
Naomi Osaka voitti turnauksen toistamiseen, kun hän päihitti loppuottelussa Viktoryja Azarenkan 1–6, 6–3, 6–3.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;section begin=sijoitetut /&gt;
&lt;section end=sijoitetut /&gt;
Alfred Lane

Alfred Page ”Al” Lane (26. syyskuuta 1891 New York – 2. lokakuuta 1965 Larchmont) oli yhdysvaltalainen ampuja ja viisinkertainen olympiavoittaja.
Lane saavutti Tukholman kesäolympialaisissa 1912 kolme kultamitalia 50 metrin vapaapistoolista, 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta ja 30 metrin olympiapistoolista. Hän osallistui siellä myös 30 metrin olympiapistoolin joukkuekilpailuun. Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 hän voitti kaksi kultaa 30 metrin sotilaspistoolin joukkuekilpailusta ja 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta sekä yhden pronssin 50 metrin vapaapistoolista. Antwerpenissä 1920 Lane osallistui myös 30 metrin sotilaspistooliin.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2020 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal voitti kaksinpeliturnauksen vuonna 2019, mutta hän ei osallistunut turnaukseen tänä vuonna.
Maailmanlistan ykkönen Novak Đoković hylättiin neljännen kierroksen ottelussaan lyötyään tennispallon vahingossa linjatuomarin kurkkuun.
Dominic Thiem voitti turnauksen ja saavutti ensimmäisen grand slam -mestaruutensa. Hän voitti loppuottelussa Alexander Zverevin viidessä erässä.
Sijoitetut pelaajat.
&lt;section begin=sijoitetut /&gt;
&lt;section end=sijoitetut /&gt;
Far Cry 6

Far Cry 6 on Ubisoft Toronton kehittämä ja Ubisoftin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli kuuluu "Far Cry" -pelisarjaan. Peli julkaistiin 7. lokakuuta 2021.
Pelin alkuperäinen julkaisupäivämäärä oli 18. helmikuuta 2021, mutta sitä siirrettiin eteenpäin.
Pelaaminen.
Peli sijoittuu kuvitteelliselle Karibian saarelle Yaralle, jota Anton Castillo hallitsee diktaattorina. Pelissä pelataan sissisotilas Dani Rojasina, joka yrittää palauttaa kansakuntansa entiseen loistoonsa. Pelaaja voi valita Danin sukupuolen pelin alussa.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Arvostelussa kehuttiin pelin tarinaa ja hahmoja.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. Arvostelun mukaan vastustajat eivät ole riittävän älykkäitä tai haastavia jotta tarvitsisi käyttää aikaa suunnitteluun tai huolellisuuteen. Pelin kaaosta kehuttiin hauskaksi ja omintakeiset hahmot sekä liioitellut pomot pitävät tarinan kiinnostavana.
Kepler-62 f

Kepler-62 f on eksoplaneetta Lyyran tähdistössä, noin 1200 valovuoden päässä Maasta. Eksoplaneetta löydettiin vuonna 2013. Kepler-62 f on niin sanottu supermaa, ja se sijaitsee emotähtensä elinkelpoisella vyöhykkeellä. Kepler-62 f on noin 40 prosenttia suurempi kuin Maa, ja planeetan kiertoaika tähtensä ympäri on 267 vuorokautta.
Fujimi

Fujimi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Musashinon ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Arajoen oikealle rannalle. Fujimissa on 112 132 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 19,77 neliökilometriä.
Vielä toisen maailmansodan jälkeen Fujimin alue oli maaseutua, jossa viljeltiin riisiä ja vihanneksia. Fujimin kyläkunta perustettiin liittämällä yhteen kolme kyläkuntaa vuonna 1956. 1960-luvulta lähtien se kasvoi nopeasti Tokion esikaupunkina. Maaseutukaupunki Fujimista tehtiin vuonna 1964 ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1972.
Fujimin nähtävyyksiin kuuluu Mizuko-kaizukan arkeologinen kohde, joka on peräisin jōmon-kauden alkupuolelta. Kaupungin alueelta on löydetty monia muitakin esihistoriallisia raakkutunkioita, sillä merenranta ulottui muinoin sinne saakka. Fujimia palvelee Tōbu-rautateiden Tōjō-päälinja.
Rauno Kuosmanen

Rauno Kaarlo Olavi Kuosmanen (9. huhtikuuta 1932 Muhos – 21. toukokuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Rauno Kuosmanen oli Kajaanin Työväen Teatterin ja Kajaanin kaupunginteatterin johtajana 1968–1970. 
Elokuvarooleja.
TV-elokuvat:
Kaiho (nimi)

Kaiho on suomalainen sukupuolineutraali etunimi, jota on annettu suunnilleen yhtä paljon tytöille ja pojille. Vuoteen 2025 mennessä tämännimisiä henkilöitä on ollut Suomessa noin 190–230. Eniten Kaihoja on syntynyt 1910–1940-luvuilla.
Kaiho-nimen merkitys liittyy ihmisen tunne-elämään. Suomen kielen sana "kaiho" voi tarkoittaa esimerkiksi ’haikeaa ikävää’, ’kaipausta’ tai ’nostalgiaa’.
Kaiholla ei ole nimipäivää almanakassa.
Matěj Vydra

Matěj Vydra (s. 1. toukokuuta 1992 Chotěboř) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Tšekin maajoukkueessa ja edustaa seuratasolla Englannin Valioliigassa pelaavaa Burnleyä.
Vydra siirtyi kotimaastaan kesällä 2010 italialaisseura Udineseen mutta pelasi Serie A:ssa vain kaksi ottelua. Seuraavat vuodet hän vietti lainalla ensin belgialaisseura Club Bruggessa, jossa hän pelasi vain yhden liigaottelun, ja sitten Englannissa Watfordin ja West Bromwich Albionin joukkueissa. Kesällä 2015 hän siirtyi Watfordin omistukseen mutta pelasi lähes koko seuraavan kauden lainalla Readingissä. Elokuussa 2016 hän siirtyi Derby Countyyn ja kaksi vuotta myöhemmin Burnleyyn. Kauden 2020–2021 loppuun mennessä hän on pelannut Valioliigassa 84 ottelua, joista West Bromwichissa 23, Watfordissa yhden ja Burnleyssä 60. Maaleja hän on näissä otteluissa tehnyt West Bromwichissa kolme ja Burnleyssä kuusi. Englannin mestaruussarjassa Vydra on pelannut 187 ottelua ja tehnyt niissä 65 maalia. Kaudella 2012–2013 hän teki Watfordille 20 maalia, millä hän oli mestaruussarjan maalintekijätilastossa jaetulla neljännellä sijalla, ja hänet valittiin mestaruussarjan kauden pelaajaksi. Kaudella 2017–2018 hän teki Derby Countylle 21 maalia ja oli mestaruussarjan paras maalintekijä.
Vydra on pelannut useissa Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2012 Kööpenhaminassa MM-karsintaottelussa Tanskaa vastaan. Kaksi ensimmäistä maaottelumaaliaan hän teki maaliskuussa 2013 MM-karsinnan vierasottelussa Armeniaa vastaan. Tämän jälkeen hän on tehnyt maalin maaliskuussa 2014 ystävyysottelussa Norjaa, toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Suomea, maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Ruotsia vastaan ja lokakuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Israelia vastaan. Kesän 2021 EM-kilpailujen päättyessä hän on pelannut 39 A-maaottelua, joista 18 ottelua avauskokoonpanossa. EM-turnauksessa hän pääsi vaihdosta kentälle kolmessa Tšekin viidestä ottelusta.
Robert James-Collier

Robert James-Collier (s. 23. syyskuuta 1976, Salford, Suur-Manchester, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan Thomas Barrow'n roolista "Downton Abbey"-sarjassa sekä Liam Connorin roolista "Coronation Streetissä". 
Yksityiselämä.
Robert James-Collier syntyi Salfordissa, Suur-Manchesterissa, Robert Collierina, mutta hän muutti nimensä Robert James-Collieriksi välttääkseen sekaannusta toisen samannimisen näyttelijän kanssa.James-Collier opiskeli St Patrickin roomalaiskatolisessa lukiossa Ecclesissä, Suur-Manchesterissa. 
James-Collierilla on kaksi tutkintoa; hän opiskeli yritystoimintaa Huddersfieldin yliopistossa ja markkinointia Manchesterin yliopiston tiede- ja teknologiainstituutissa. 
Ura.
Näyttelijänä.
James-Collierilla ei ollut kokemusta näyttelijänä, kun hän haki "Down to Earth" -sarjaan näyttelemään. Sarjan muutama näyttelijä oli vakuuttunut James-Collierin lahjakkuudesta ja hän sai osan pubin vuokranantajana. Vuonna 2006 hän esiintyi "New Street Law" -sarjassa sekä esitti pientä osaa Stud -nimisenä hahmona "Hävytöntä" -sarjassa Rob Collierin nimellä. 
Vuosina 2006-2008 hän näytteli "Coronation Streetin" Liam Connoria.
"Coronation Streetin" jälkeen James-Collier sai näkyvän roolin sarjasta "Downton Abbey", jossa hän esiintyi vuosina 2010-15. Lisäksi hän näytteli West Endissä Kalenteritytöt -näytelmässä. 
James-Collierin mukaan hänen oli vaikeaa saada Downton Abbeyn jälkeen muita kuin homoseksuaalin rooleja Yhdysvalloissa. 
James-Collier sai vuonna 2016 Kevin O´Dowdin roolin rikosdraamassa The Level. Vuonna 2017 James-Collier näytteli brittiläisessä kauhuelokuvassa "The Ritual."Lisäksi hänellä oli myös pieni rooli Jessica Hynesin ohjausdebyytissä "The Fight". 
Vuonna 2019 James-Collier valittiin Channel 4:n "Ackley Bridge" -kouludraamasarjaan näyttelemään Martin Evershedia. 
Mallina.
James-Collier teki mallina töitä Argos-tavaratalolle, jonka katalogeissa hän esiintyi vuonna 2007 ja 2008.
Aiheesta muualla.
Castellaro

Castellaro on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kylä (ita. curazia). Alueen postinumero on 47890.
Vuonna 2014 alueelle suunniteltu navettarakennuksen saama rakennuslupa sai paikalliset asukkaat vetoamaan San Marinon kaupunginhallitukseen rakennusluvan peruttamiseksi.
Kuokkalan vesitorni

Kuokkalan vesitorni on Jyväskylän Kuokkalassa sijaitseva sienenmallinen vesitorni. Se on kaupunginosan keskeinen, kauas näkyvä maamerkki. Vesitorni on valaistu öisin.
Paskilli

Paskilli (&lt; Pasquino) on nimettömän kirjoittajan solvauskirjoitus, kunnianloukkauskirjoitus, kitkerä henkilökohtainen proosa- tai runomuotoinen satiiri, herjakirjoitus, herjalaulu, joka voi sisältää myös kuvia. Paskillin kirjoittajaa sanotaan paskillantiksi. Sanan taustalla on Roomassa sijaitseva antiikinaikainen veistos "Pasquino", jonka ympärille on tavattu kirjoittaa pilkkarunoja.
Veistoksen on arveltu saaneen nimensä 1600-luvulla eläneestä roomalaisesta suutarista, joka lateli purevaa ivaa.
Kinburnin taistelu

Kinburnin taistelu oli Krimin sodan aikana 17. lokakuuta 1855 käyty taistelu Kinburnin niemimaan linnakkeista. Venäläiset puolustajat joutuivat antautumaan ranskalaisen ja brittiläisen laivasto-osaston tulituksessa. Ranskalaiset käyttivät uusia panssaroituja uivia pattereita, joihin venäläisten puolustajien tykkituli ei tehonnut.
Tausta.
Krimin sota oli vauhdittanut sotalaivojen kehitystä. Puisia laivoja alettiin pitää jälkeenjääneinä. Yksi osoitus tästä oli ollut osmanien laivaston tuhoutuminen Sinopen taistelussa marraskuussa 1853. Ranskan hallitsija Napoleon III määräsi rakennettavaksi panssarilevyin suojattuja uivia pattereita. Suunnittelutyöt alkoivat alkuvuodesta 1854 ja rakentaminen aloitettiin saman vuoden heinäkuussa. Britit alkoivat pian rakentaa omia vastaavia laivojaan.
Sevastopolin piirityksessä brittien ja ranskalaisten vanhemmat alukset olivat yrittäneet tulittaa Sevastopolin linnakkeita 17. lokakuuta 1854, mutta venäläisten vastatulessa oli kärsitty huomattavia vaurioita. Molemmat valtiot päättivät ennen vastaavia operaatioita rannikkolinnakkeita vastaan odottaa uusien laivatyyppien valmistumista.
Ensimmäisenä valmistuneet ranskalaiset uivat patterit olivat "Dévastation", "Tonnante" ja "Lave". Uudet laivat osallistuivat ensi kertaa sotatoimiin Kinburnin taistelussa.
Taistelu.
Venäläiset olivat rakennuttaneet kolme linnaketta Kinburnin niemimaalle Mustanmeren pohjoisosassa. Linnakkeet niemimaalla suojasivat Mykolajivin (silloinen "Nikolajev") satamaa Dnepr- ja Bugjokien suun lahdella. Linnakkeet oli varustettu noin 80:llä tykillä ja mörssärillä.
Hyökkäykseen Kinburnia vastaan osallistui ranskalainen ja brittiläinen laivasto-osasto. Ranskalaisia komensi Émile Marius Bruat ja brittejä Edmund Lyons. Laivoja heillä oli yhteensä noin 40. Mukana oli myös maihinnousua varten 10 000 sotilasta, joita komensivat ranskalainen François Bazaine ja brittiläinen Augustus Spencer. Venäläisiä linnakkeita komensi Ivan Vasilevitš Kohanоvjitš.
Maihinnousseet joukot eristivät 14. lokakuuta venäläiset linnakkeet mantereesta. Linnakkeiden tulitus laivoilta alkoi 17. lokakuuta. Ranskalaiset olivat ankkuroineet uudet panssaroidut laivansa hieman alle kilometrin päähän Kinburnista. Tulitus kesti kolme tuntia ja sen aikana ammuttiin yli 3 000 laukausta. Venäläiset yrittivät vastata tuleen, mutta heidän tykkiensä ammukset kolisivat ranskalaisten panssaroinneista juurikaan vahinkoa tekemättä. Kohanоvjitš päätti lopulta antautua.
Seuraukset.
Liittoutuneiden laivaston tappiot olivat olleet hyvin pienet. Vain kaksi miestä oli kaatunut ja muutama tusina haavoittunut. Taistelu merkitsi taisteluiden päättymistä Mustallamerellä. Kinburnin menetyksen jälkeen venäläiset räjäyttivät vastarannalla sijainneen Otšakovin linnoituksen.
Puulaivat eivät kadonneet vielä käytöstä kokonaan, mutta taistelu osoitti panssaroitujen laivojen tehokkuuden. Venäläisten pelko vastaavanlaisesta hyökkäyksestä Kronstadtia vastaan vaikutti osaltaan sodan päättämiseen.
Luettelo televisiosarjan Digimon Adventure (2020) jaksoista

Tämä on luettelo japanilaisen animesarjan "Digimon Adventuren" jaksoista.
Sarjassa on yhteensä 67 jaksoa. Sarjan esitys Fuji TV:llä aloitettiin 5. huhtikuuta 2020. Ensimmäinen jakso julkaistiin Crunchyrolliin jo 4. huhtikuuta, mutta muuten jaksot on julkaistu palveluun samanaikaisesti Fuji TV:n televisioesitysten kanssa. 19. huhtikuuta, kun kolme jaksoa oli esitetty, ilmoitettiin, että uudet jaksot viivästyvät koronaviruspandemian vuoksi. Sarjan esittäminen uudelleen alusta alkoi 7. kesäkuuta, uusien jaksojen esittämisen alkaessa neljännestä jaksosta 28. kesäkuuta.
Sarjan tunnuslaulun ”Mikakunin Hikousen” esittää Takayoshi Tanimoto. Jaksojen 1–13 lopputekstien laulun ”Kuyashisa wa Tane” esittää Chiai Fujikawa, jaksojen 14–26 laulun ”Q?” esittää Reol, jaksojen 27–38 laulun ”Mind Game” esittää Maica_n, jaksojen 39–54 laulun ”Overseas Highway” esittävät Wolpis Carter ja Orangestar, ja jaksojen 55–67 laulun ”Dreamers” esittää korealainen popyhtye ATEEZ.
Ilir Zeneli

Ilir Zeneli (s. 15. tammikuuta 1984 Mitrovicë, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen jalkapallovalmentaja.
Ura valmentajana.
Valmennusura alkoi Suomen kuutosdivisioonasta. Zeneli nosti joukkueen parissa vuodessa nelosdivisioonaan. Seuraava etappi oli EBK:n miesten edustusjoukkue, josta hän siirtyi PK-35 Vantaan apuvalmentajaksi. Päävalmentajana oli kyseisellä ajanjaksolla mm. Shefki Kuqi. Apuvalmentajan tehtävien ohessa Zeneli opiskeli Pristinan yliopistossa urheilutieteitä, ja valmistui sieltä 2019. Seuraavaksi Zeneli siirtyi 2016 FC Espoon U19-joukkueen valmentaksi. Valmennusaika junioreiden parissa jäi kuitenkin lyhyeksi, kun seuraavaksi kaudeksi hänet nostettiin Kakkosessa pelanneen FC Espoon edustusjoukkueen päävalmentajaksi.
Zenelistä tuli FC Lahden päävalmentaja marraskuussa 2019 ja sai potkut vuonna 2022. Ensimmäisessä haastattelussaan hän avasi valmennusfilosofiaansa kolmen A:n taktiikaksi (aloite, aggressio ja alistus).
Pietarin tulvat

Pietarin kaupungin alueella Luoteis-Venäjällä on noussut tulvia yli 300 kertaa sinä aikana, kun kaupunki on ollut olemassa eli vuodesta 1703. Nykyisin Pietaria suojaa pato, joka valmistui vuonna 2011. Pato erottaa matalan Nevanlahden kaupunkia kohti kapenevasta Suomenlahdesta. Tulvia on aiheuttanut useimmiten myrskyvuoksi mutta joskus myös sulava lumi. Tulviksi määritellään kaikki 160 senttimetriä ylittävät vedenpinnan nousut Kronstadtin mittausasemalla. Tämä raja oli ylitetty vuoden 2003 loppuun mennessä 324 kertaa.
Pietarin historian pahin tulva oli 19. marraskuuta 1824 (juliaanisen kalenterin mukaan 7. marraskuuta), jolloin vedenpinta kohosi 421 senttimetriä. Arviot kuolonuhrien määrästä vaihtelevat noin kahdestasadasta muutamaan tuhanteen. Aleksandr Puškin kirjoitti tulvasta runoelman, jonka nimi on "Vaskiratsastaja". Muita yli kolmen metrin tulvavuosia ovat olleet 1924 sekä 1777.
Ennen Pietarin perustamista tiedettiin ruotsalaisten vuosikirjojen mukaan alueella sattuneen jopa yli seitsenmetrinen tuhotulva vuonna 1691.
Galleria K

Galleria K on Vantaan taidemuseo Artsin ja Vantaan taiteilijaseuran yhteinen taidenäyttelytila Tikkurilassa. Tilassa esitellään sekä taidemuseon kokoelmien helmiä että Vantaan Taiteilijaseuran tuottamia näyttelyitä. Rakennus sijaitsee Vantaan kaupungintalon yhteydessä Asematiellä, noin 300 metrin päässä Tikkurilan rautatieasemalta. 
Vuonna 1958 kaupungintalon siipirakennukseksi valmistunut Galleria K on entinen Vantaan pääkirjasto. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Olli Saijonmaa sekä Eija Saijonmaa. Galleriaksi rakennus muuntautui kaupungintalon remontin yhteydessä vuonna 2013. Vaihtuvien taidenäyttelyiden lisäksi Galleria K:ssa pidetään seminaareja ja luentoja sekä galleria toimii myös kaupungin edustustilana. Vuoden näyttelyistä puolet ovat Vantaan taiteilijaseuran ja puolet Vantaan Taidemuseo Artsin tuottamia. 
Vantaan taiteilijaseura ottaa vastaan ehdotuksia myös erilaisista kulttuuritapahtumista, joita galleriassa halutaan järjestää.Gallerian yhteydessä toimii Vantaan taiteilijaseuran taidelainaamo, josta voi ostaa tai vuokrata seuran jäsenten teoksia. Taidelainaamosta voit löytää maalauksia, veistoksia, grafiikkaa, valokuvavedoksia sekä korutaidetta.
Katalaunit

 Katalaunit ( tai "Catelauni") olivat gallialainen tai belgeihin lukeutuva heimo. Roomalaisten mukaan katalaunit asuivat Belgica Secundassa, svessionien ja veromanduien välissä, nykyisen Châlons-en-Champagnen alueella. Katalaunit saattoivat olla remien liittolaisia tai alaisia. 
Vuonna 451 Katalaunien kenttien taistelu käytiin katalaunien entisillä asuinsijoilla.
Kanelisavannisieppo

Kanelisavannisieppo ("Bradornis infuscatus") on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan eteläosista.
Koko ja ulkonäkö.
Kanelisavannisieppo voi kasvaa noin 20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kanelisavannisieppo on yksivärisen harmahtavan ruskea ja vatsa on hieman selkää vaaleampi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kanelisavannisiepon levinneisyysalue ulottuu Angolasta Namibian ja Botswanan kautta Etelä-Afrikkaan. Lajin elinympäristöä ovat kuivat akaasiasavannit ja pensaikot. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja syö hyönteisiä ja muita selkärangattomia eläimiä. Kanelisavannisieppo rakentaa kuppimaisen pesän pensaaseen.
Augustówin piirikunta

Augustówin piirikunta () on Puolan piirikunta Podlasian voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 58 068. Piirikunta jakautuu hallintokeskus Augustówin kaupunkikuntaan, Lipskin kaupungin sisältävään maalaiskuntaan sekä Augustówin, Bargłów Kościelnyn, Nowinkan, Płaskan ja Sztabinin maalaiskuntiin.
Augustówin piirikunnan pinta-alasta 46,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2019. Se rajautuu Sokółkan, Mońkin, Grajewon, Ełkin, Oleckon, Suwałkin ja Sejnyn piirikuntiin.
Augustówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2019 lopussa 9,7 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Augustówin piirikunnassa oli 58 068 asukasta, joista tasan 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 60 044 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 49 260 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,1 prosenttia, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,2 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 535 lasta.
Hilarius (nimi)

Hilarius on latinankielinen miehen etunimi, joka merkitsee ’iloista’ ja ’hyväntuulista’. Se on yleinen nimi kirkollisessa perinteessä: katolilaisilla on toistakymmentä tämännimistä pyhimystä.
Suomen almanakassa Hilarius-nimi oli mukana 1700-luvun alusta vuoteen 1907 saakka. Hilariuksen suomalainen nimipäivä oli yleensä 21. helmikuuta, mutta vuosina 1705–1706 se oli jo 13. tammikuuta ja vuonna 1729 vasta 22. helmikuuta. Hilariuksesta juontuvat nykyiset almanakkanimet Ilari ja Lari.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Hilarius on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 160 miehellä.
Aleksander Michałowski

Aleksander Michałowski (17. toukokuuta 1851 Kamjanets-Podilskyi – 17. lokakuuta 1938 Varsova) oli puolalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.
Michałowskin isä oli kenraalimajuri. Äidiltään hän sai varhaisimman johdatuksensa pianonsoittoon. Michałowski opiskeli vuoteen 1869 Leipzigin konservatoriossa pianonsoittoa Ignaz Moschelesin ja Theodor Cocciuksen johdolla sekä sävellystä Carl Reinecken johdolla. Debyyttinsä hän teki Leipzigin Gewandhausissa vuonna 1869 tulkitsemalla Frédéric Chopinin ensimmäisen pianokonserton. Hän täydensi opintojaan vuonna 1870 Berliinissä Carl Tausigin ja vuonna 1871 Lvivissä Karol Mikulin johdolla. Vuonna 1874 Michałowski asettui Varsovaan. Hänestä tuli keskeinen vaikuttaja pedagogiikallaan, mutta hän myös esiintyi samalla Puolassa ja Venäjällä. Mikuli oli perehdyttänyt hänet Chopinin soittotyyliin, jota hän opetustyöllään välitti eteenpäin. Hänen tunnetuimpia oppilaitaan olivat Wanda Landowska ja Mischa Levitzki. Michałowski opetti myös muiden muassa Vladimir Sofronitskia, Władysław Szpilmania, Heinrich Neuhausia, Róża Etkin-Moszkowskaa, Bolesław Konia, Jerzy Lefeldiä, Józef Śmidowiczia, Jerzy Żurawlewia, Bolesław Woytowiczia ja Juliusz Wertheimia.
Michałowski esitti Chopinin lisäksi Ludwig van Beethovenin sonaatteja soitti pianotriossa viulisti Stanisław Barcewiczin ja sellisti Aleksander Veržbilovitšin kanssa. Vuonna 1929 hän esitti debyyttinsä 60-vuotisjuhlassa Emil Młynarskin johdolla Chopinin molemmat pianokonsertot. Michałowskin tekemistä levytyksistä osan kohdalla ongelmana on heikko äänenlaatu. Viimeiset levytyksensä hän teki noin vuosina 1933–1934, jolloin pianisti oli yli 80-vuotias ja hänen näkönsä lähes olematon.
Säveltäjänä Michałowski teki salonkikappaleita. Hän myös editoi Chopinin teoksia.
Sysipatterin luontopolku

Sysipatterin luontopolku on 2,6 km mittainen luontopolku Päijälässä, Kuhmoisissa. Polku on rengasreitti, joka kulkee 1,6 km metsässä ja palaa 1 km verran hiekkatietä alkupisteelle. Monipuolinen reitti alkaa Päijälän Pirtin pihasta (Päijäläntie 12), jossa on reilusti parkkitilaa ja puucee. Polku on merkitty sinisin täplin maastoon.
Polku lähtee kulkemaan pohjoiseen, kuusi- ja mäntymetsää pitkin kohti Sysipatterin mäkeä. Mäellä on mukava paikka pitää taukoa ja katsella maisemia. Mäki koostuu 2 pitkittäisharjusta, joiden välistä polku kulkee ja laskee siitä edelleen kohti suota. Suolla on pieni saareke, jossa voi myös pitää tauon ja ihastella suon ympäristöä. Suon jälkeen polku kiertää mäntykangasta pitkin itään. Polku ohittaa sähkölinjan ja yhtyy hiekkatielle Kohiseva talon kohdalla. Tietä pitkin palataan takaisin alkupisteeseen Päijälän Pirtille. Polulla on 15 tietotaulua, joissa kerrotaan ympäröivästä luonnosta ja alueen historiasta.
Reitti on rakennettu kesällä 2020 Luonnossa Liikkuen Päijälässä -hankkeiden tiimoilta ja toteutusta sekä markkinointia on avustettu Leader Vesuri-ryhmän myöntämällä maaseuturahaston tuella.
Nimen historia.
Maastokartoissa kohteella on 2 rinnakkaisnimeä (Susipatteri eli Sysipatteri). Maanmittauslaitoksen kokoelmatiedon mukaan alue on vanha hiilenpolttopaikka. Kokoelmatiedon mukaan kummatkin nimet, Susipatteri ja Sysipatteri ovat olleet vuoden 1968 keruun aikaan käytössä; Sysipatterin mainitaan olevan vanhempi nimi. Vuoden 1965 peruskarttaan on valikoitunut nimistä Susipatteri. Vuonna 2020 karttaan on palautettu alkuperäinen nimi Sysipatteri rinnakkaisnimeksi. Luontopolun nimeksi valikoitui Sysipatterin luontopolku, sillä se viestii kiinnostavasta historiasta, hiilen poltosta (Sysi=hiili ja patteri= miilu).
Katso myös Pitkäveden melontareitti, Päijälässä sijaitseva 20 km mittainen melontareitti, joka kulkee hetken matkaa vieretysten Sysipatterin luontopolun kanssa Kohisevan kosken alajuoksulta Päijälän keskustaan. Reittejä ylläpitää Päijälän kylän yhdistykset yhteistyössä.
Hanya Yanagihara

Hanya Yanagihara (s. 1974 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Elämä ja ura.
Yanagihara asuu Manhattanilla New Yorkissa. Hänen sukunsa on asunut Havaijilla useita sukupolvia, mutta hän itse syntyi Los Angelesissa. Isän työn vuoksi perhe muutti usein.
Collegen jälkeen Yanagihara muutti New Yorkiin, missä hän työskenteli pienissä kustantamoissa kustannustoimittajana ennen kuin siirtyi lehtialalle. Aiemmin hän työskenteli "Condé Nast Travelerin" toimittajana. "Travelerin" julkaisemat jutut olivat maksettuja juttuja, mutta häntä se ei häirinnyt. Hän siirtyi sitten "T"-nimiseen aikakauslehteen.
Yanagiharan esikoisteos "The People in the Trees" pohjautuu virologi D. Carleton Gajdusekin elämään. Gajdusek oli hänen isänsä ja setänsä tuttava. Tarinan kirjoittaminen vei kaksitoista vuotta. Yanagiharan toinen romaani "Pieni elämä" nosti hänet The Wall Street Journalin kriitikon Sam Sacksin mukaan merkittävimpien yhdysvaltalaisten kirjailijoiden rinnalle ja oli monien merkittävien palkintojen ehdokkaana. Se alkaa tarinana neljästä juhlivasta collegeaikaisesta ystävyksestä, jotka lähtevät New Yorkissa etsimään tietään. Kertomus saa pian synkempiä sävyjä, kun päähenkilöksi kehittyvän Juden lapsuusaikainen hyväksikäyttö alkaa purkautua esiin. Tarina kuvaa myös ystävyyttä, joka Yanagiharan mielestä on merkityksellisempää kuin avioliitto tai romanttinen suhde ylipäänsä, joka on 1900-luvun tuotetta. The Guardianin Tim Adamsin mukaan "Pieni elämä" on vastaus kirjan "The People in the Trees" herättämiin kysymyksiin.
Yanagiharan kolmas romaani "To Paradise" (suom. "Paratiisiin") ilmestyi tammikuussa 2022.
Crawfordin piirikunta (Pennsylvania)

Crawfordin piirikunta on piirikunta Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2013 väestönlaskennassa Crawfordin piirikunnan väkiluku oli 87 376. Piirikunnan hallintokeskus on Meadville. Piirikunta luotiin 12. maaliskuuta 1800 osasta Alleghenyn piirikuntaa ja nimettiin eversti William Crawfordin mukaan.
Zofia Rabcewicz

Zofia Rabcewicz (7. marraskuuta 1870 Vilna – 3. syyskuuta 1947 Milanówek) oli puolalainen pianisti.
Rabcewicz aloitti vuonna 1877 musiikin opiskelun Pietarin konservatoriossa. Hänen opettajiinsa kuului Anton Rubinstein. Vuonna 1891 Rabcewicz kiersi Venäjällä, Saksassa sekä Itävallassa ja sai positiivisia arvioita. Vuodesta 1918 hän asui Varsovassa, jossa piti Frédéric Chopinin musiikista koostuneita resitaaleja ja osallistui orkesteri- sekä kamarikonsertteihin. Vuosina 1922–1928 Rabcewicz opetti pianonsoittoa Varsovan konservatoriossa ja Wysockin musiikkikoulussa. Hän toimi tuomariston jäsenenä kansainvälisissä Chopin-pianokilpailuissa vuosina 1927, 1932 ja 1937.
Erkki Imberg

Erkki Onni Ensio Imberg (22. toukokuuta 1929 Helsinki – 22. huhtikuuta 1996 Espoo) oli suomalainen elokuvaaja.
Imberg tuli Suomi-Filmin palvelukseen 1941 aluksi klaffipojaksi ja kuvausryhmän jäseneksi. Vuodesta 1946 lähtien hän oli kamera-assistenttina kuvaaja Eino Heinon ryhmässä ja B-kuvaajana hän oli ensimmäisen kerran kuvattaessa 1948 Valentin Vaalan ohjaamaa elokuvaa Ihmiset suviyössä. Hän oli pääkuvaajana ensimmäisen kerran vuonna 1951 kuvattaessa Valentin Vaalan elokuvaa Kulkurin tyttö. Vuodesta 1954 alkaen Imberg kuvasi kaikki Hannu Lemisen elokuvat. 
Vuonna 1958 Imberg siirtyi Suomen Televisioon (myöhemmin TV 1) elokuvaajaksi ja vuonna 1962 hänestä tuli elokuvaajien esimies. Imberg toimi assistenttina 1978–1986.
Masked Singer Suomi (2. tuotantokausi)

Masked Singer Suomen toinen tuotantokausi esitettiin syksyllä 2020 MTV3-kanavalla. Ohjelman juontajana jatkoi Ilkka Uusivuori ja vakiopanelisteina Janne Kataja, Jenni Kokander sekä Maria Veitola. Uutena vakiopanelistina aloitti Christoffer Strandberg. Kausi alkoi kauden hahmojen esittelyjaksolla 12. syyskuuta 2020, varsinaiset kilpailujaksot alkoivat kuitenkin vasta 17. lokakuuta. Finaali esitettiin 19. joulukuuta 2020, jossa voittajaksi selviytyi Tohtori-hahmollaan muusikko Marko Hietala.
Jaksot.
1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.&lt;br&gt;
2 Ensimmäinen jakso oli kauden hahmojen esittelyjakso, ja kilpailujaksot alkoivat 2. jaksossa.
Außenring

Außenring eli Berliner Außenring, Berliinin ulompi kehärata, on 125 km pitkä, kaksiraiteinen sähköistetty rautatie, joka ympäröi Berliiniä, kulkien suurelta osin Brandenburgin osavaltiossa. Sitä ei pidä sekoittaa sisä-Berliinin kehärataan "Ringbahniin".
Historia.
"Außenring" rakennettiin vaiheittain kylmän sodan aikana vuosina 1951–1961, korvaamaan Länsi-Berliinin kautta kulkeneita junayhteyksiä. Se mahdollisti osaltaan Berliinin muurin rakentamisen ja Länsi-Berliinin eristämisen Itä-Saksasta.
Käyttö.
Yksikään matkustajalinja ei käytä koko kehärataa, mutta monet Regionalbahnin junalinjat kulkevat osan matkaa sitä pitkin, samoin kuin Berliinin S-Bahnin linjat S75 ja S8.
Urpo Vento

Urpo Johannes Vento (3. lokakuuta 1935 Lahti – 22. heinäkuuta 2020 Espoo) oli suomalainen kielen ja kansanperinteen tutkija ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran pääsihteeri.
Vento valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964. Hän työskenteli aluksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran tutkijana 1963–1964, sitten Kansanrunousarkiston johtajana 1965–1972 ja SKS:n pääsihteerinä 1972–2000. Hän toimi myös Suomalaisen kirjallisuuden edistämisvarojen valtuuskunnan sihteerinä 1969–1986 ja puheenjohtajana vuodesta 1987. Hän julkaisi useita tutkielmia ja toimitteita, muun muassa teoksen "Juhlakirja: Suomalaiset merkkipäivät" vuonna 1979.
Vennolle myönnettiin kanslianeuvoksen arvonimi vuonna 2000.
Mońkin piirikunta

Mońkin piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 40 412. Siihen kuuluvat seitsemän kuntaa ovat Goniądz, Jasionówka, Jaświły, Knyszyn, Krypno, Mońki ja Trzcianne. 
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,4 prosenttia oli naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 62,5 prosenttia ja eläkeläiset 21,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 321 lasta. Mońkin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 30 621 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Laurinen

Laurinen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Karisto (sukunimi)

Karisto on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä: