tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kohokkikasvit

Kohokkikasvit (Caryophyllaceae) on kaksisirkkaisten kasvien heimo, johon kuuluu 102 sukua ja noin 2 000 lajia. Kohokkikasveja esiintyy maapallon lauhkeissa osissa ja muutamia myös trooppisilla vuoristoseuduilla; useimmat lajit kasvavat Välimeren ympäristössä sekä Euroopan ja Aasian rajan tuntumassa. Myös Suomessa kasvaa noin 70 lajia. Suvuista tunnetuimpia ovat tähtimöt, kohokit ja neilikat. Erityisesti neilikat ovat hyvin suosittuja koristekasveja, ja myös muiden sukujen lajeja kasvatetaan puutarhoissa. Muutamat lajit ovat hankalasti hävitettäviä rikkaruohoja.
Tuntomerkit.
Useimmat kohokkikasvit ovat yksi- tai monivuotisia ruohoja, joiden maanpäälliset osat kuolevat talven ajaksi. Muutamat lajit ovat pensasmaisia tai jopa pieniä puita. Lehdet sijaitsevat lähes aina pareittain ja vastakkain varressa. Kaksineuvoiset kukat ovat useimmiten valkoisia tai punaisia, ja terälehtien lukumäärä on viidellä (harvoin neljällä) jaollinen. Terälehtien päät ovat varsinkin suurikukkaisilla lajeilla rosoiset tai syvään liuskaiset.
Dreamtale

Dreamtale on suomalainen englannin kielellä laulava power metal -yhtye.
Historia.
Ajatuksen Dreamtale-yhtyeestä keksi vuonna 1999 kitaristi Rami Keränen. Ensimmäiset kappaleet nauhoitettiin jo loppuvuodesta. Nauhoitus tunnettiin myöhemmin nimellä "Shadow of the Frozen Sun".
Toisesta demonauhasta kulkeutui kymmeniä kopioita japanilaiseen DiskHeaven-levykauppaan, ja Dreamtale alkoi saada huomiota paikallisilta heavy-fanaatikoilta. Suosio kasvoi, ja useat ulkomaalaiset levy-yhtiöt tarjosivat yhtyeelle sopimuksiaan. Syksyllä 2001 Japanin suurin independent levy-yhtiö otti yhteyttä Spinefarmiin ja halusi lisensoida Dremtalen albumin Japaniin. Siitä seuranneen kohun seurauksena Dreamtale ja Spinefarm allekirjoittivat sopimuksen joulukuussa 2001.
Vuonna 2002 julkaistiin yhtyeen ensimmäinen albumi "Beyond Reality", jolla lauloi Rami Keräsen ja Sanna Natusen lisäksi Nightwishistä ja Tarotista tunnettu Marco Hietala.
Vuonna 2003 julkaistiin "Ocean’s Heart", jolla lauloi Tomi Viiltola. Yhtyeen ja Tomin tiet kuitenkin erosivat ongelmaksi muodostuneen 400 kilometrin välimatkan takia. Levyllä laulaa myös Diablon Rainer Nygård. Seuraavana vuonna yhtye oli tauolla säveltämässä uusia kappaleita ja äänittämässä uutta albumia.
Vuonna 2005 ilmestyi kolmas albumi "Difference", jonka Japanin-versiosta julkaistiin singlekappale "Powerplay", joka nousi heti ilmestyttyään Suomen viralliselle singlelistalle sijalle yhdeksän. Levyllä lauloi Jarkko Ahola, joka kuitenkin erosi pian levyn julkaisun jälkeen voidakseen keskittyä paremmin Teräsbetoniin.
Neljäs albumi "Phoenix" julkaistiin 4. kesäkuuta 2008. Levyllä laulaa Erkki Seppänen, joka on myös sanoittanut suurimman osan levyn kappaleista. Promosinglenä albumilta on julkaistu kappaleet "Payback" ja "Take What the Heavens Create", josta viimeisestä on kuvattu musiikkivideo.
Vuonna 2010 yhtye julkaisi näytteet kappaleista "Angel of Light", "Reasons Revealed" ja "Strangers' Ode", joista tehtiin promo-julkaisu. Viides albumi "Epsilon" julkaistiin vuonna 2011. Ennen levyn nauhoituksia Dreamtalen alkuperäinen rumpali Petteri Rosenbom palasi yhtyeeseen viiden vuoden tauon jälkeen. Levy on ensimmäinen Dreamtalen julkaisuista, jolla on sama vokalisti, kuin edellisellä täyspitkällä albumilla. "Epsilonin" julkaisi Venäjällä venäläisen Fono, ja sen ansiosta yhtye soitti lokakuussa 2011 ensimmäiset ulkomaankeikkansa Pietarissa ja Moskovassa. Albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla sijalle 39.
Vuonna 2013 yhtye julkaisi kuudennen studioalbuminsa "World Changed Forever". Albumi on konseptialbumi, joka kertoo eristyneen saaren ihmisistä ja saarelle ajautuneiden vieraiden ihmisten kohtaamisesta. Albumi nousi Suomen virallisella albumilistalla sijalle 41. 
Vuonna 2019 yhtyeeseen liittyi laulaja Nitte Valo.
Marshall

Marshall on yleinen paikannimi Yhdysvalloissa. Lisäksi Marshall on yleinen englanninkielinen sukunimi. Nimen saksankielinen asu on Marschall
Marshall tai Marschall sukunimenä.
Marshall- tai Marschall-nimisiä henkilöitä ovat esimerkiksi:
Afarin kieli

Afar on kuušilaisiin kieliin kuuluva afroaasialainen kieli. Äidinkielenään sitä puhuu arviolta noin 1 379 200 ihmistä. Heistä suurin osa asuu Etiopiassa, Eritreassa ja Djiboutissa. Vain 1–3 % kielen puhujista on luku- ja kirjoitustaitoisia. Afar on melko läheistä sukua sahon kielelle, ja afarin ei katsota olevan uhanalainen.
Kielellä on virallinen asema Eritreassa. Djipotissa afarilla ei ole virallisen kielen asemaa, mutta se on yksi maan kansallisista kielistä. Etiopiassa kielellä on virallinen asema Afarin osavaltiossa, Etiopiassa.
Afarinkieliseen intelligentsiaan kuuluvat Dimis ja Redo kehittivät 1970-luvulla kielelle latinalaiseen kirjaimistoon perustuvan kirjoitusjärjestelmän. 
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin. 
Lähde:
Basseterre

Basseterre on Länsi-Intian saaristossa sijaitsevan Saint Kitts ja Nevisin pääkaupunki. Sen väkiluku oli vuoden 2011 arvion mukaan noin 11 400.
Ranskalaiset perustivat kaupungin vuonna 1627, ja se on Itä-Karibianmeren vanhimpia kaupunkeja. Kaupungin rakennuksia ovat vuosisatojen kuluessa tuhonneet monta kertaa siirtomaasodat, maanjäristykset, tulipalot, tulvat, mellakat ja pyörremyrskyt.
Saint Kitts ja Nevisin kansallismuseo sijaitsee Basseterressä vuonna 1894 alun perin hallintorakennukseksi rakennetussa talossa. Kaupungin keskus on Itsenäisyyden aukio, jonne sekä turistit että paikalliset kokoontuvat rentoutumaan ja syömään eväitä.
Basseterren tärkein teollisuudenala on sokerinjalostus. Kaupungissa käydään melassin, sokerin, puuvillan, suolan ja hedelmien kauppaa.
Kaupungissa on risteilyalusten suosima satama. Lentokenttä on naapurikunnan, St. Peter Basseterren puolella.
Ilmasto.
Basseterressä on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen monsuuni-ilmasto. Vuoden ympäri on kuumaa ja sateista. Helmi–huhtikuussa on hieman kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 27 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 180 millimetriä. Elokuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 25 °C. Sateisin kuukausi on syyskuu, jolloin sataa keskimäärin noin 140 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 48 millimetriä.
Castries

Castries on Saint Lucian pääkaupunki. Se on satamakaupunki Länsi-Intian saaristossa itäisellä Karibianmerellä. Kaupunki sijaitsee 40 kilometriä Ranskalle kuuluvan Martiniquen pääkaupunki Fort-de-Francesta etelään. Kaupungin asukasluku vuoden 2001 väestönlaskennassa oli 10 873, arvio vuodelle 2010 on 9 469 . 
Castries sijaitsee suojaisan lahden rannalla samannimisen joen suulla. Lahdesta saa kalaa ja äyriäisiä, joesta raikasta vettä. Se on ollut suosittu merenkulkijain levähdyspaikka jo kahdentuhannen vuoden ajan. Kaupungin sinne perustivat ranskalaiset 1760-luvulla. Kaupungin rakennukset ovat vaurioituneet pahasti tulipaloissa vuosina 1813, 1927 ja 1948, sekä hurrikaanien kynsissä vuosina 1817, 1831 ja 1980.
Castriesin satama on maan tärkein, ja sen kautta viedään erityisesti banaaneja, mutta myös muita tuotteita, kuten sokeriruokoa, kaakaota, kopraa ja limeä. Läheisellä 260 metrin korkeuteen kohoavalla Mount Fortunella sijaitsee linnoitus. Kaupungissa sijaitsee myös kasvitieteellinen keskus. Lähistöllä sijaitsee myös lentokenttä.
Ilmasto.
Castriesissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen sademetsäilmasto. Vuoden ympäri on kuumaa, syksyllä on erittäin sateista ja keväällä kuivempaa. Vuoden keskilämpötila on noin 26 °C ja keskimääräinen sademäärä 2 020 millimetriä. Kesäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 27 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 24 °C. Sateisin kuukausi on lokakuu, jolloin sataa keskimäärin noin 260 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 76 millimetriä.
Bugin kieli

Bugi on austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin viisi miljoonaa ihmistä Indonesiassa ja 18 700 Malesiassa. Lisäksi bugia puhuu toisena kielenä noin 500 000 ihmistä. Bugin puhujat elävät pääosin Sulawesin saarella, Indonesiassa. Kieli kuuluu malaijilais-polynesialaisten kielten ryhmään ja sitä kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla ja lontaralla.
Kieli jakautuu 11 päämurteeseen ja se lasketaan elinvoimaiseksi. Bugin lähimpiä sukukieliä on muun muassa malimpung.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Lingala

Lingala on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Joidenkin kielitieteilijöiden mukaan lingala on Keski-Afrikan bantu-pohjainen kreoli. Kieltä puhuu äidinkielenään yhteensä noin kaksi miljoonaa ihmistä. Kongon demokraattisen tasavallan asukkaista lingalaa puhuu arviolta 25–38 % koko väestöstä. Se toimii yhtenä monikielisen maan lingua francana.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan lingalaksi vuonna 1970.
Lingalalla on kansalliskielen asema Kongon demokraattisessa tasavallassa ja Kongossa.
Fonologia.
Vokaalit.
Lingalassa esiintyy neljä toonia: matala, korkea, laskeva ja nouseva.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Kielioppi ja sanasto.
Substantiivit jaetaan 15 sanaluokkaan. Lukuja on kaksi: yksikkö ja monikko. Verbeissä esiintyy paljon agglutiniivisuutta, jolla ilmaistaan tekijää, tapaa ja passiivisuutta. Aikamuotoja on kolme.
Perussanajärjestys on subjekti–verbi–objekti.
Ranskan kielen vaikutus näkyy kielen sanastossa, mutta lainasanoja on otettu myös muista eurooppalaisista kielistä kuten portugalista (esim. manteca, ) ja englannista (esim. buku, ). Lisäksi afrikkalaisista kielistä, kuten swahilista, kongosta ja kitubasta. 
Lukusanat 1–10 lingalaksi:
Selviytymiskauhupeli

Selviytymiskauhupeli on videopelilajityyppi, joka kuuluu toimintaseikkailupeleihin. Lajityyppiin kuuluvissa peleissä pelaaja on usein loukussa rakennuksessa tai alueella, joka on täynnä hirviöitä. Peleissä pelaajan on usein selvittävä vähäisellä varustuksella ja harvassa olevien tallennuspisteiden varassa.
Lajityypin edeltäjiä olivat muun muassa "Sweet Home" (1989) ja "Project Firestart" (1989). "Sweet Home" perustui kauhuelokuvaan "Sweet Home" ja luetaan "Resident Evil" -sarjan edelläkävijöihin. Monet kauhupelit eivät sisältäneet paljoa selviytymispelin elementtejä, joita roolipelitaustainen "Sweet Home" sisälsi merkittävästi ja joita päätyi "Resident Evil" -peleihin.
Lajityypin ensimmäiseksi peliksi luetaan "Alone in the Dark" (1992). "Alone in the Dark" oli pitkälti seikkailupelin kaltainen pulmineen mutta lisäsi toiminnallisempia elementtejä hirviöiden välttelyssä. Human Entertainmentin pelissä "" (1995) hirviöt olivat vältettäviä asioita eikä vastaantaisteltavia. Lajityypin teki laajalti tunnetuksi ja määritteli Capcomin "Resident Evil" -sarja. "Resident Evil" oli ensimmäinen peli jota kuvailtiin selviytymiskauhupelinä. "Silent Hill" on myös liitetty lajityypin määritteleviin peleihin.
"Resident Evilin" myötä genre on kuitenkin laajentunut. Useimmat kauhupelit luottavat usein ns. pelottelukauhuun jossa pelaaja yritetään yllättää usuttamalla hirviö pelaajan kimppuun varoittamatta. Toiset pelit sen sijaan keskittyvät ilmapiirin kehittämiseen ja ns. psykologisempaan kauhuun. Molemmissa tyypeissä joudutaan kuitenkin kohtaamisiin hirviöiden kanssa. Jälkimmäistä ryhmää edustavat Konamin "Silent Hill" -pelisarja sekä Nintendon "". 
Uudempia lajityypin pelejä ovat muun muassa "Dead Space" (2008), ' (2010), "Outlast" (2014), "The Evil Within" (2014) sekä ' (2014).
Peppi Pitkätossu

Peppi Pitkätossu () on ruotsalaisen lastenkirjailijan Astrid Lindgrenin luoma satuhahmo, itsenäinen ja suunnattoman voimakas pikkutyttö. Pepin tarina syntyi 1940-luvun alussa, kun Lindgrenin piti kertoa sairaana olevalle tyttärelleen tarinoita. Muutamia vuosia myöhemmin, kun hän oli kirjoittanut jo pari muuta kirjaa, hän päätti viimeistellä Pepin kirjaksi. Vuonna 1945 hän lähetti Pepin lastenkirjakilpailuun ja sai sillä ensimmäisen palkinnon.
Pepin hahmo.
Lindgren mainitsi Pepin esikuvaksi punatukkaisen Sonja Melinin (1933–2023), johon hän oli tutustunut vuonna 1941. 
Pepin esikuvaksi on mainittu myös ruotsalaisen kirjailijan Ester Blenda Nordströmin (k. 1948) luoma poikatyttö Ann-Mari. Nordströmiä puolestaan innoitti L. M. Montgomeryn "Annan nuoruusvuodet".
Peppi asuu yksinään Huvikumpu-nimisessä omakotitalossa. Hän on maailman voimakkain tyttö. Hänen koko nimensä on Peppilotta Sikuriina Rullakartiina Kissanminttu Efraimintytär Pitkätossu. Hänellä on hullunkuriset vaatteet sekä oranssinpunaiset hiukset, jotka ovat kahdella sivuille päin sojottavalla letillä sekä pisamat. Huvikummussa asustavat myös Pepin apina Herra Tossavainen sekä hevonen, josta Peppi käyttää kirjan alkuperäisversiossa hellittelynimeä Lilla Gubben (Pikku-Ukko). Pepin isä on merikapteeni ja hottentottien kuningas Etelä­meren saarella. Pepin äiti on enkelinä taivaassa. Pepillä on matkalaukullinen kultarahoja, jota rosvokaksikko, Kukkanen ja Jymy-Juntunen, yrittää ryövätä. Pepin parhaat kaverit ovat naapurissa asuvat sisarukset Tommi ja Annika.
Myöhemmin on pohdittu Peppi Pitkätossu -kirjojen valkoista maailmankuvaa ja rasistisuutta. Vuoden 2015 jälkeen Ruotsissa julkaistuissa uusissa Peppi-kirjojen painoksissa Pepin isä ei ole enää neekerikuningas vaan Etelämeren kuningas. Samaten uudemmissa suomennoksissa Pepin isä ei ole enää alkutekstin mukaisesti ”neekerikuningas” () vaan ”hottentottien kuningas”. 
Norjan radion lastenkuunnelmissa hän on puolestaan ”kuningas Etelämeren saarella”.
Pepistä on tehty useita näytelmäelokuvia ja pari piirroselokuvaa. Tunnetuimmat näytelmäelokuvat olivat Olle Hellbomin ohjaamia, ja pääosissa nähdään Inger Nilsson (Peppi), Pär Sundberg (Tommi) ja Maria Persson (Annikka). "Peppi Pitkätossu" -animaatioelokuvissa Pepin ääninäyttelijä on Henni-Liisa Stam.
Vuonna 2014 Peppi Pitkätossu valittiin sanomalehti "Dagens Nyheterin" yleisöäänestyksessä Ruotsin tärkeimmäksi kulttuuri-ilmiöksi.
Sananmuunnos

Sananmuunnos eli kääntösana on sanojen alkujen keskinäiseen vaihtamiseen perustuva sanaleikki.
Sananmuunnoksissa kahden sanaryhmän (tai joskus vain kahden sanan) sanojen ensimmäiset kirjaimet yleensä kummankin sanan ensimmäiseen vokaaliin saakka vaihtavat keskenään paikkaa (esimerkiksi "Johannes Virolainen" – "Vihannes Jorolainen"). Joskus sananmuunnoksia tehdään vain ensimmäisten konsonanttien vaihdolla, varsinkin nuoremman polven keskuudessa. 
Jos ensimmäisen sananmuunnossanan ensimmäinen vokaali on pitkä ja toisen lyhyt, muuttuvat sananmuunnoksessa niiden vaihtaessa paikkaa niiden pituudet päinvastaisiksi. Ideana on, että lopputulos kuulostaa mielekkäältä myös käännöksen jälkeen. Sananmuunnos voi kuulostaa tarpeeksi hassulta kerrottavaksi, vaikkeivät sen sanat sinällään tarkoittaisikaan mitään hassua. 
Useat tunnetut sananmuunnokset ovat sellaisia, jotka muuntavat jonkun soveliaan, mutta hieman hassulta kuulostavan ilmaisun riettaaksi tai muuten alatyyliseksi ilmaisuksi. 
Sananmuunnoksia voidaan käyttää myös vihjailevaan tai piilottelevaan ilmaisuun, ja laulu ”Retuperän Vihtorin talossa” on kokonaan sananmuunnoksista koottu. Sanaa "sananmuunnos" voidaan itsessäänkin pitää alatyylisenä sananmuunnoksena ("munansaannos").
Suomen kielen sananmuunnoksissa takavokaaliset a-, o- ja u-äänteet muuttuvat usein etuvokaalisiksi ä-, ö- ja y-äänteiksi ja toisin päin, mikä johtuu vokaalisoinnusta. Myös muita näennäisiä ja lähinnä kirjoitetussa kielessä ilmeneviä epätäsmällisyyksiä on havaittavissa. Esimerkiksi tekijä-sanoissa oleva j-kirjain ilmestyy toisinaan tyhjästä. Sananmuunnoksissa tärkeintä ei kuitenkaan ole kirjoitusasu tai normien mukainen ja systemaattinen rakennusperiaate vaan se, että muunnettu sana kuulostaa suomen kieleen sopivalta.
Myös muissa kielissä kuin suomessa on sananmuunnoksia. Tietyt suomen kielen piirteet, kuten vokaalisointu ja melko kapea äännejärjestelmä, tekevät kielestä sananmuunnoksille otollisen. Muissa kielissä sananmuunnosten idea on usein hieman toisenlainen. Englannin kielessä sananmuunnosten () muutamat konsonantit tai vokaalit vaihtavat paikkaa. Lopputulos muistuttaa kuitenkin suomen kielen sananmuunnoksia. Ranskan kielelle on ominaista sanamuunnosten adoptoiminen yleiskielen käsitteiksi ("verlan").
Kääntösanoja on käytetty komiikan keinona esimerkiksi "Pulttiboisin" sketseissä, joissa esiintyy hahmo James Potkukelkka sekä "Neurovision" Dokulamppu-sketsissä. Myös "Putouksen" 3. tuotantokaudella esiintyneen Usko Eevertti Luttisen puheet perustuivat pitkälti sananmuunnoksiin.
Unitauti

Afrikkalainen trypanosomiaasi eli unitauti on ihmisten ja eläinten loistauti. Sen aiheuttaa "Trypanosoma brucei" -lajin loinen. Ihminen saa tautia kahdesta loislajista, "Trypanosoma brucei gambiensesta" (T.b.g) ja "Trypanosoma brucei rhodesiensesta" (T.b.r.). T.b.g aiheuttaa yli 98 % ilmoitetuista tartunnoista. Kumpikin loinen tarttuu ihmiseen yleensä tartunnan saaneesta tsetsekärpäsestä, ja tartunnat ovat yleisiä Afrikan maaseudulla. 
Esiintyminen.
Tautia esiintyy säännöllisesti joillakin Saharan eteläpuolisen Afrikan alueilla, ja tartuntavaarassa on noin 70 miljoonaa ihmistä 36 maassa. Vuonna 2010 tautiin kuoli noin 9 000 ihmistä, kun vuonna 1990 kuolleita oli vielä 34 000. Arviolta 30 000 ihmistä on tällä hetkellä saanut tartunnan. Vuonna 2012 uusia tartuntoja oli 7 000. Yli 80 % tartunnan saaneista on Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lähihistoriassa on kolme suurta unitautiepidemiaa: ensimmäinen 1896–1906 pääasiassa Ugandassa ja Kongon altaan alueella ja kaksi muuta vuosina 1920 ja 1970 useissa Afrikan maissa. Eläimet, esimerkiksi lehmät, voivat kantaa tautia ja saada tartunnan.
Unitautia tiedetään esiintyneen Afrikassa ainakin 1300-luvulta. Paul Ehrlich ja Kiyoshi Shiga kehittivät sairauteen ensimmäisen lääkkeen vuonna 1906. Lääkkeellä havaittiin kuitenkin pian mahdollinen vakava sivuvaikutus, sokeus. Unitauti oli jo lähes hävinnyt 1960-luvulla, mutta se on ollut taas yleistymässä viimeisten vuosikymmenten aikana.
Oireet.
Taudin ensimmäiset oireet ovat kuume, päänsärky, kutina ja nivelkivut. Oireilu alkaa viikosta kolmeen viikkoa pureman jälkeen. Taudin toinen vaihe alkaa viikkoja tai kuukausia myöhemmin, ja sen oireita ovat sekavuus, huonovointisuus, puutuneisuus ja univaikeudet. Diagnoosi voidaan tehdä löytämällä loinen sivelyvalmisteesta tai imusolmukenesteestä. Ensimmäisen ja toisen vaiheen erottamiseksi tehdään usein selkäydinpunktio. Edetessään sairaus voi vaurioittaa sydäntä ja munuaisia. Unitauti on erittäin vakava sairaus ja saattaa ilman kunnollisia hoitotoimenpiteitä johtaa kuolemaan verrattain nopeastikin.
Hoito.
Taudin ehkäisemiseksi tehdään tartuntavaarassa olevalle väestölle verikokeita, joista etsitään T.b.g.-loista. Hoito on helpompaa, kun tauti on havaittu varhaisessa vaiheessa ja ennen kuin neurologisia oireita ilmenee. Ensimmäisessä vaiheessa tautia lääkitään pentamidiinilla tai suramiinilla. Toisen vaiheen hoidossa käytetään eflornitiinia ja T.b.g.-tartunnan hoidossa nifurtimoksin ja eflornitiinin yhdistelmää. Vaikka melarsoproli tehoaa lääkkeenä kumpaankin, sitä käytetään vakavien sivuvaikutustensa vuoksi yleensä vain T.b.r.-tartunnan hoitoon.
Mekanismi.
"Trypanosoma"-loinen tuottaa aineenvaihduntatuotteenaan tryptofolia, joka aikaansaa unen ihmisillä.
Taskukello

Taskukello on pieni taskuun mahtuva kello, joka toimii rataksilla. Taskukellon keksijänä pidetään lukkoseppä Peter Henleiniä (1485–1542). Hänen kehittämänsä taskukello tehtiin vuonna 1510. 1900-luvun alkuun asti taskukelloja käytettiin yleisesti, kunnes rannekellot syrjäyttivät ne. Nykyään taskukello kuuluu hienostuneeseen miesten pukeutumiseen, ja perinteisessä arkikäytössä sekä taskukellon että rannekellon ovat paljolti syrjäyttäneet matkapuhelimet, joissa on myös kello.
Teen kieli

Tee on nigeriläis-kongolainen kieli. Sitä puhutaan pääasiassa Nigeriassa. Tee on hyvin läheistä sukua khanan kielelle, jonka murteena sitä joskus pidetäänkin. Kieltä puhui vuonna 2006 äidinkielenään 313 000 ihmistä. Tee kuuluu benuekongolaisten kielten ryhmään.
Rock’n’Roll Band

Rock'n'Roll Band oli suomalainen rock-yhtye. Yhtye oli lyhytikäinen: Se toimi vuoden 1975 aikana ja hajosi ennen jouluksi ilmestynyttä albumiaan "Everybody Needs Dancemusic Sometimes", joka sisältää yhtyeen tunnetuimman kappaleen "I'm Gonna Roll". Yhtye koottiin uudelleen vuonna 2005 lyhyeksi aikaa. Vuonna 2008 Rock'n'Roll Band esiintyi Remu Aaltosen 60-vuotisjuhlissa, ja vuonna 2018 se kokoontui jälleen hetkeksi yhteen, kun se esiintyi Remu &amp; Hurriganes-yhtyeen jäähyväiskonsertissa.
Historia.
Rock'n'Roll Band juontaa juurensa vuoden 1974 kesästä, jolloin kitaristi Janne Ödner sekä Affe Forsman päättivät perustaa yhtyeen Pave Maijasen kanssa. Syksyllä 1974 he äänittivät version Little Willie Johnin ensimmäisenä levyttämästä "Fever"-kappaleesta, ja se julkaistiin singlenä seuraavan vuoden alkupuolella. Ödner soitti samoihin aikoihin Orfeus-yhtyeessä Dave Lindholmin kanssa ja pyysi tätä Rock'n'Roll Bandiin Orfeuksen hajottua. Lindholm ei aluksi halunnut liittyä yhtyeeseen, mutta muutti myöhemmin mielensä, jolloin Ödner itse lähti pois yhtyeestä ennen yhtyeen ensiesiintymistä Virroilla vappuna 1975.
Suurimmaksi hitiksi yhtyeen kappaleista nousi "I'm Gonna Roll". Sen lauloi Lindholmin sijaan basisti Pave Maijanen, ja se valittiin vuonna 1975 musiikkilehti Soundin lukijaäänestyksessä vuoden singleksi. Yhtye esiintyi viimeisen kerran syyskuussa 1975 Helsingin Kulttuuritalolla Pekka Strengin ja Matti Kurkisen muistokonsertissa. Tämän jälkeen Dave Lindholm kokosi yhtyeen Pen Lee &amp; Co ja Maijanen perusti Albert Järvisen ja Ippe Kätkän kanssa Royalsin. Rock'n'Roll Bandin esikoisalbumi "Everybody Needs Dancemusic Sometimes" julkaistiin vuoden 1975 joulukuussa yhtyeen jo hajottua. Ödner kuoli vuonna 1981.
Kesällä 2005 Rock'n'Roll Band palasi lavoille alkuperäiskokoonpanossaan. Esiintymisiä edelsi yhtyeen uusi singlejulkaisu "Rock'n'Roll Fire" / "Rock'n'Roll Water", joka julkaistiin huhtikuussa 2005. Puistoblues-festivaaleilla yhtye äänitti live-levyn ja DVD:n "New Memories", joka julkaistiin marraskuussa 2005. Yhtye jatkoi esiintymisiä ja teki 30th Anniversary -kiertueen loka-marraskuussa 2005. Se käsitti 15 esiintymistä, joista viimeinen oli VR:n makasiineilla Helsingissä 19. marraskuuta 2005.
Vuonna 2008 Rock'n'Roll Band esiintyi Remu Aaltosen 60-vuotisjuhlissa Helsingissä Vanhalla Ylioppilastalolla 10. tammikuuta.
Vuonna 2018 Rock'n'Roll Band esitti Remu &amp; Hurriganes -yhtyeen jäähyväiskeikalla Helsingin jäähallissa 20. tammikuuta kappaleen "I'm Gonna Roll".
Kokoonpano.
Janne Ödneriä ei aina pidetä varsinaisena jäsenenä, vaikka hän olikin perustamassa yhtyettä.
Satunnaisesti keikoilla 1970-luvulla oli mukana myös Albert Järvinen.
Kingstown

Kingstown on Saint Vincent ja Grenadiinien pääkaupunki ja Saint Vincentin saaren tärkein satama. 
Kingstown on saaren maatalousteollisuuden keskus ja turistien sisääntulosatama. Vienti käsittää banaanit, pähkinät ja arrowjuuret eli nuolijuuret. Kingstown sijaitsee Saint Georgen kunnassa, joka on koko maan hallinnollinen keskus.
Kingstownissa asui vuoden 2015 arvion mukaan 12 940 asukasta ja sen metropolialueella yhteensä 26 785 asukasta.
Matkailupalvelut keskittyvät Kingstownin lähikaupunkeihin Villaan ja Indian Bayhin.
Barbareskivaltiot

Barbareskivaltiot on Pohjois-Afrikan rannikon valtioiden (Algerian, Marokon, Tunisian ja Tripolitanian, nykyisen Libyan) vanha nimitys, joka viittaa erityisesti näiden maiden historialliseen menneisyyteen merirosvovaltioina. Sikäläiset merirosvot tunnettiin nimellä barbareskit. Samoista maista on käytetty myös nimeä Berberia, mikä viittaa berbereihin.
Barbareskivaltiot tulivat kuuluisiksi merirosvouksesta, jonka vuoksi useimpien Euroopan valtioiden oli turvatakseen laivansa maksettava niille veroa. Ranskan vallattua Algerian 1830 loppui merirosvous, viimeksi Marokossa.
Barbareskivaltioiden harjoittama tuottoisa merirosvous alkoi 1400-luvulla. Nimitys lienee sekoitus alueella asuneen berberiheimon nimestä ja sanasta barbaari. Merirosvoilu alkoi Espanjasta karkotettujen maurien ryhtyessä häiritsemään voittajiensa meriyhteyksiä. Samalla barbareskivaltiot kävivät Turkin herruuden alaisina pyhää sotaa islamin puolesta kristittyjä vastaan. Merirosvojen toiminta oli voimakkaimmillaan 1600-luvulla, jolloin he muodostivat alituisen uhan Välimeren satamakaupungeille ulottaen ryöstöretkensä aina Irlantiin ja jopa Islantiin saakka. Gibraltarin itäpuolelle uskaltautuneet eurooppalaiset kauppa-alukset menettivät lastinsa merirosvolaivastoille, ja vangitut merimiehet myytiin orjiksi tai vapautettiin korkeita lunnaita vastaan. 
Kauppavaihto Välimeren maiden kanssa järjestettiin siten, että useimmat Euroopan valtiot suorittivat barbareskivaltioille vuosittain tietyn maksun saadakseen oikeuden vapaaseen purjehdukseen. Useista merirosvoja vastaan lähetetyistä rangaistusretkikunnista huolimatta kaappaustoiminta jatkui 1800-luvulle saakka. Vasta amerikkalainen kommodori Decatur sekä lordi Exmouthin johtama brittiläis-hollantilainen laivasto saivat barbareskivaltiot 1815–16 luopumaan elinkeinostaan. Ranskan suorittama Algerian valloitus 1830 merkitsi merirosvojen toiminnan loppumista kokonaan. Marokko vaati vuosittaisia maksujaan edelleenkin, kunnes Tanska ja Ruotsi viimeisinä maina lopettivat maksunsa vuonna 1845.
Bangassou

Bangassou on Mbomoun alueen pääkaupunki Keski-Afrikan tasavallan kaakkoisosassa, Mbomoujoen pohjoisrannalla. Bangassoun asukasluku on 31 553 vuoden 2003 väestönlaskennan mukaan.
Aitokissanminttu

Aitokissanminttu ("Nepeta cataria") on Euroopasta kotoisin oleva mintuntuoksuinen yrtti. Se jää alle metrin korkuiseksi, varsi ja lehdet ovat harmahtavan karvan peitossa. Kukat ovat valkoisia, niiden alahuulessa punaisia pisteitä. Tieteellisen nimen osa "cataria" tulee latinan kielen sanasta "catus", joka tarkoittaa kissaa.
Aitokissanminttua on käytetty 1400-luvulle saakka yleisesti elintarvikkeena ja lääkinnällisiin tarkoituksiin. Paistin pintaan saatettiin hieroa kissanminttua, ja sitä käytettiin myös salaattiaineksena. Sitä käytettiin rauhoittavana ja ruuansulatusta edistävänä rohtona sekä hoidettiin haavoja, särkyä ja naistenvaivoja. Aitokissanminttu saattaa aiheuttaa poltettuna lieviä harha-aistimuksia.
Aitokissanminttua tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Skandinavian eteläosissa. Sen alkuperäiset kasvualueet ovat Vähässä-Aasiassa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan.
Aitokissanmintun haihtuva öljy sisältää mm. karvakrolia, tymolia, nepetalaktonia ja nepetahappoa. Nepetalaktoni vaikuttaa kissojen käyttäytymiseen. Aitokissanmintun kukinnot ovat valkoiset, ja se on kasvustoltaan harvempi kuin sukulaisensa mirrinminttu ("Nepeta" × "faassenii"), jolla on vaaleansiniset kukinnot.
Sango

Sango on Keski-Afrikan tasavallan suurin kieli ja toinen virallisista kielistä. Kieltä äidinkielenään puhuvia asuu Keski-Afrikan tasavallan lisäksi Tšadissa, Kamerunissa, Kongon tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Sangoa puhuu äidinkielenään noin 510 000 ja toisena kielenään noin 1,6 miljoonaa ihmistä. Siinä on paljon lainasanoja ranskasta.
Sangon luokitus on ollut kiistanalainen: kieleen perehtyneet tutkijat ovat väitelleet, onko kyseessä kreolikieli vai ei. William J. Samarinin näkemyksen mukaan sango on kreolikieli, jonka rakenteet perustuvat täysin lähialueen afrikkalaisille kielille ranskalaisista lainasanoista huolimatta. Vastaväitteitä ovat esittäneet mm. Marcel Diki-Kidiri ja Charles H. Morrill, joiden mukaan kreolisoituminen ei ole ainoa sangon rakenteita selittävä taustateoria.
Sango voidaan myös jakaa edelleen kahteen varianttiin.
Historia.
Sango oli alun perin ubangilaisiin kieliin perustuva yksinkertainen välikieli, jota käytettiin heimojen välisen kaupankäynnin yhteydessä. Vasta Keski-Afrikan pääkaupungin, Banguin, nopea kasvu 1960-luvulta lähtien loi ensimmäisen sangoa äidinkielenä puhuvan sukupolven, kun kieli muuttui siirtolaisvanhempien markkinakielestä kaupunkilaislasten arkikieleksi. Ensin se johti kielen kehittymiseen erityisesti sanaston kasvamisen osalta. Toiseksi sango sai pääkaupungin kielenä lisää arvovaltaa ja siitä tehtiin Keski-Afrikan kansallinen kieli 1964 ja virallinen kieli 1991.
Kirjoitusjärjestelmä ja fonologia.
Sangossa on seitsemän vokaalia: a, e, ɛ, i, o, ɔ, u. Niistä viisi (i, a, ɛ, ɔ, u) voi ääntyä myös nenän kautta. Virallisessa oikeinkirjoituksessa e ja ɛ kirjoitetaan e:nä sekä o ja ɔ kirjoitetaan o:na. Niinpä nenävokaalit kirjoitetaan in, en, an, on, un.
Vokaaleilla voi olla jokin kolmesta äänenkorkeudesta, jotka vaikuttavat sanan merkitykseen. Kirjoituksessa matalaa korkeutta ei merkitä (e), keskikorkeus merkitään yläpisteillä (ë) ja korkea äänenkorkeus väkäsellä (ê). Siten do-re-mi kirjoitettaisiin do-rë-mî.
Sangon konsonantit ovat: p, b, t, d, k, g, kp, gb, mb, mv, nd, ng, ngb, nz, f, v, s, z, h, l, r, y, w. Ääntämyksestä on huomattava, että ng ääntyy [ŋg] ja ngb ääntyy [ŋb]. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaan sangoksi vuonna 2012.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Kaikki vokaalit lukuun ottamatta puolisuppeita voivat esiintyä myös nasaalisina.
Lähde:
Kivikkomäkiminttu

Kivikkomäkiminttu ("Clinopodium nepeta"), jota on aiemmin kutsuttu kivikkokäenmintuksi on läheistä sukua kynteleille ("Satureja").
Kivikkomäkiminttu kasvaa 30 senttimetriä korkeaksi. Sillä on sinivioletit kukat ja tummanvihreät lehdet. Sitä viljellään koristekasvina kivikoissa ja käytetään myös mausteyrttinä. Sitä voidaan käyttää kyntelin sijaan, jos halutaan hieman muunnella kyntelin makua. Suomessa käytetään kuitenkin kynteliäkin niin harvoin, että kivikkokäenminttu ei tässä mielessä ole yleistynyt elintarvikeyrttinä.
Aivan tavallinen yrtti se ei myöskään yrttilääketieteessä ole, sillä sekä timjameilla että oreganoilla on lähes samat lääkinnälliset vaikutukset. Kivikkokäenminttu kuuluu huulikukkaisyrtteihin ja esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Afrikassa, Kaukasuksella ja Euroopassa. Yrttiä käytetään enimmäkseen Italiassa.
Kuvaus.
Kivikkomäkiminttu on monivuotinen tiivis pensas, joka muodostuu kiiltävistä, vihreistä, oreganoa muistuttavista lehdistä. Kukat ovat laventelinvaaleanpunaiset. Kasvi kasvaa 46 cm:n korkuiseksi. Kivikkomäkiminttu tuoksuu mintun ja oreganon risteytykseltä. Se houkuttelee mehiläisiä ja perhosia. Kivikkomäkiminttu kasvaa yleensä kesällä ja pitkälle syksyyn. Se voi lepäillä talvikuukausina ja kukkia sitten uudelleen keväällä. Syksyllä kukat putoavat maahan ja kylvävät itsensä. Taimet kukkivat elokuun lopulla. Kivikkomäkiminttu kasvaa usein luonnonvaraisena, mutta sitä voidaan pitää myös ruukuissa. Kasvin keskimääräinen elinikä on 3-4 vuotta. Se on altis härmäsienen aiheuttamalle homeelle.
Taksonomia.
Carl Linnaeus kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1753 nimellä "Melissa nepeta". Myöhemmin se sijoitettiin muun muassa kyntelien ja mäkiminttujen sukuihin. Viimeksi mainittu on nykyisin hyväksytty World Checklist of Selected Plant Families -luettelossa.
Historiaa.
Platina mainitsee, että kasvi on hyväksi vatsalle ja rinnalle sekä elvyttää maksaa. Tässä kohtaa on kuitenkin hieman epävarmaa, tarkoittaako Platina juuri kivikkokäenminttua, sillä hän sanoo, että se, jota latinaksi kutsutaan nimellä "nepeta" on kreikaksi "calamintha". Latinan "nepeta" viittaisi selvästi aitokissanminttuun ("Nepeta cataria"). Toisaalta M. E. Millham on päätynyt ratkaisuun, että kyseessä on "Calaminthan" suku. "Calaminthan" suvussa on sitten lajinimellä "nepeta" juuri kivikkokäenminttu-niminen kynteli. Kumpaakin on tuona aikana esiintynyt Italiassa ja käytetty siellä yrttinä.
Käyttö.
Kivikkomäkiminttua käytetään yleisesti yrttinä italialaisessa ja korsikalaisessa keittiössä, jossa sitä kutsutaan nimillä "nepita", "mentuccia", "nipitella" tai "nepitella". Roomassa sitä käytetään ”Carciofi alla Romanan” (’artisokat roomalaisittain’) valmistuksessa. Etelä-Italiassa sitä käytetään "cassiedu"-nimisen vuohenjuuston valmistuksessa, mikä antaa juustolle minttuisen maun.
Ninai Games

Ninai Games (ent. Detonium Interactive) oli suomalaisen Mikko Miettisen vuonna 1998 perustama pelitalo, joka oli erikoistunut palikkapulmapeleihin. Sen Game Boy Advancelle julkaistu "Rampage Puzzle Attack" oli ensimmäinen suomalainen konsolipeli. 
Ninai Gamesin toiminta lakkasi huhtikuussa 2010.
Pelit.
Seuraavat pelit ovat Ninai Gamesin kehittämiä:
Vihreäsaari

Vihreäsaari – Oulun murteella ja usein myös kartoissa "Vihriäsaari" – on saari ja Oulun kaupunginosa, joka sijaitsee Oulujoen suistossa keskustan länsipuolella. Vihreäsaaressa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vihreäsaaressa sijaitsevat vuonna 1963 avattu Oulun öljysatama sekä eri yhtiöiden öljy- ja polttoainevarastot. 
Vihreäsaari on osin keinotekoinen saari, joka tehtiin yksinomaan sataman ja öljyvarastojen rakentamista varten. Saaren erottaa Oritkarista ja Nuottasaaresta Rommakonväylä-niminen kapea salmi, jota pitkin pääosa Oulujoen virtaamasta laskee Perämereen. Johteensalmi erottaa Vihreäsaaren Hietasaaresta.
Vihreäsaaren liikenne on nykyisellään hiipumassa, pääasiassa öljy- ja polttoainevarastojen siirtyessä muualle. VR lopetti öljyvaraston käytön keväällä 2007. Toppilan rautatieasemalta johti Vihreäsaareen kaupungin omistama vuonna 1971 liikenteelle avattu sivurata, jolla päivystäjäjunia liikennöi aiemmin VR Cargo (nyk. VR Transpoint). Raide suljettiin liikenteeltä keväällä 2007 lukuun ottamatta kesäviikonloppuina harrastajien ajamaa lättähattumuseojunavuoroa, ja se purettiin kokonaan syksyllä 2010.
Vihreäsaaressa sijaitsi kaksi tuulivoimalaa, joista suurempi oli vuonna 2006 Suomen suurin tuulivoimala: 3 MW:n tehoinen WinWind 3, joka otettiin käyttöön 20. kesäkuuta 2005. Voimalat purettiin vuonna 2015, mutta niiden tilalle on tulossa kaksi uutta voimalaa.
Jarmo Porola

Jarmo Jouni Juhani Porola (29. maaliskuuta 1943 Lapua – 17. toukokuuta 2005 Nueva Andalucia, Espanja) oli televisiotuottaja ja -ohjaaja.
Porola aloitti uransa suomalaisen televisiotoiminnan alkuaikoina. Hän oli Tesvision studio- ja televisio-ohjaajana 1960-luvun alkuvuodet. Tesvisiosta hän siirtyi Yleisradion TV 2:n viihdetoimitukseen, jossa työskenteli vuosina 1964–1987 toimittajana, toimituspäällikkönä ja suunnittelupäällikkönä. Vuodet 1973–1974 hän toimi Mainos-TV:n viihdepäällikkönä. Hän perusti VipVisionin yhdessä Kalervo Kummolan kanssa 1986.
”Porski” Porola arvioi itse ohjanneensa uransa aikana noin 2 400 televisio-ohjelmaa. Elämänsä loppuvaiheet hän vietti Espanjassa.
Lamu (Oulu)

Lamu eli "Lamula" tai "Lamunkylä" on kylämainen alue Vesalan kaupunginosassa Oulussa, entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Se sijaitsee Lamunkankaalla aivan entisen Kiimingin kunnanrajan tuntumassa seututien 833 varressa kunnan läntisimmässä osassa, noin 14 kilometriä Ylikiimingin kirkonkylältä länteen.
Ylikiimingin yrityskylä, Ahmasjärven yrityspuisto, sijaitsee Lamussa. Ahmasjärvenä tunnettu suoperäinen järvi sijaitsee kylän itäpuolella.
Karahka

Karahka on kylä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin neljä kilometriä Ylikiimingin taajamasta etelään Muhoksentien (seututie 834) varrella. Kylä sijaitsee pääosin ympäröivästä korpimaasta nousevalla harjanteella.
Karahkan kylä on pääasiassa maatalousyhteisö, jonka pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus. 1980-luvulla Valkiaisenjärven rannoille alkoi nousta pääasiassa oululaisten kesämökkejä.
Alueen suurin järvi on Karahkanjärvi. Se on laaja ja matala suoperäinen järvi, jonka keskisyvyys on noin 1 metri. Järven pinta-ala on noin 30 ha. Virkistyskalastuskäytössä olevat Iso Seluskanjärvi ja Tervalampi sijaitsevat kyläkeskuksen eteläpuolella.
&lt;br clear="all"&gt;
Hereron kieli

Herero (omakielinen nimi: "Otjiherero") on eteläisessä Afrikassa elävien hererojen puhuma bantukieli. Useimmat kieltä äidinkielenään puhuvista elävät Namibiassa. Lisäksi puhujia on jonkin verran myös Botswanassa ja Angolassa. Vuonna 1998 kielellä arvioitiin olevan noin 113 000 äidinkielistä puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. zemba ja kuvale.
Namibiassa kielellä ei ole virallista asemaa, koska englanti on maan ainoa virallinen kieli. Namibian yleisradioyhtiön alainen Radio Omurari tuottaa kuitenkin ohjelmaa hereron kielellä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan hereroksi vuonna 1987.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Lappeenrannan Lyseon lukio

Lappeenrannan Lyseon lukio on lukio-opetusta antava oppilaitos Lappeenrannan keskustassa Leirin kaupunginosassa. Vuonna 2018 Lyseon lukiossa oli 591 opiskelijaa (2019 571 kpl). Lyseon lukio on Kimpisen lukion ohella toinen Lappeenrannan kunnallisista lukioista.
Vuodesta 2004 lähtien samassa rakennuksessa on toiminut Etelä-Karjalan IB-lukio, joka noudattaa International Baccalaureate -organisaation opetussuunnitelmaa. Lappeenrannassa opiskeli 60 IB-lukiolaista syksyllä 2019. IB-lukion opetus on yhteistä Imatran yhteislukion kanssa ja iso osa tunneista järjestetään etäopetuksena videoyhteydellä. Koulun yhteydessä toimii myös venäjän kieltä ja kulttuuria painottavan yksityisen Itä-Suomen suomalais-venäläisen koulun lukion Lappeenrannan yksikkö (vuonna 2018 yhteensä 128 lukiolaista Lappeenrannassa, Imatralla ja Joensuussa). 
Historia.
Koulu perustettiin nimellä Lappeenrannan reaali- ja porvarikoulu vuonna 1892. Helsinkiläisen arkkitehdin Onni Tarjanteen suunnittelema uusi koulurakennus valmistui 1897. Tyyliltään punainen tiilitalo oli pohjoista uusrenessanssia. Rakennus oli kaksikerroksinen ja sitä oli koristeltu runsaasti. Koulu oli aikoinaan kaupungin hienoin rakennus.
1908 valmistui viipurilaisen arkkitehdin Karl Hård af Segerstadin suunnittelema laajennus päärakennukseen. Pohjapiirustukseltaan rakennus oli nyt H-kirjaimen muotoinen. Samalla päärakennuksen läheisyyteen rakennettiin puinen voimistelusali.
Koulurakennus sai nykyisen muotonsa 1939. Rakennushallituksen arkkitehti Matti Välikangas suunnitteli rakennuksen kolmikerroksiseksi, ja kellarikerrokseen rakennettiin lisätiloja. Myös portaikkojen lukumäärää vähennettiin ja Lönnrotinkadun puoleinen pääovi muurattiin umpeen. Talvi- ja jatkosodassa rakennus toimi sairaalana. Vuosina 1958–1960 rakennusta korjattiin ja ulkoasua hieman muutettiin ajan henkeen sopivammaksi.
Vanhan tiilirakennuksen saneeraus vuosina 1974–1976, sekä uuden ja tarpeellisen lisärakennuksen valmistuminen vanhan voimistelusalin tilalle. Vuonna 1975 koulu jaettiin Lönnrotin lukioksi ja Lönnrotin yläasteeksi.
Samuil Feinberg

Samuil Jevgenjevitš Feinberg (; 26. toukokuuta 1890 Odessa, Venäjän keisarikunta – 22. lokakuuta 1962 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) oli venäläinen säveltäjä ja pianisti. Säveltäjänä Feinberg tunnetaan erityisesti kahdestatoista pianosonaatistaan, pianistina taas Johann Sebastian Bachin "Das wohltemperierte Klavierin" kokonaislevytyksestä (1959) ja monien Aleksandr Skrjabinin teosten, mm. pianokonserton, 2., 4. ja 5. pianosonaatin sekä masurkkojen levytyksistä. Feinberg laati myös useita pianosovituksia, mm. Pjotr Tšaikovskin kuudennen sinfonian scherzo-osasta ja etenkin Bachin koraaleista. Pianonsoittoa koskevia näkemyksiään Feinberg esitti postuumisti julkaistussa kirjassaan "Pianizm kak iskusstvo" ("Pianonsoitto taiteena", 1962), jota Heinrich Neuhausin "Pianonsoiton taide" -teoksen ohella pidetään alan klassikkona.
Feinberg sai Stalin-palkinnon palkinnon vuonna 1946 toisesta pianokonsertostaan.
Giorgio Moroder

Giovanni Giorgio Moroder (s. 26. huhtikuuta 1940) on italialainen tuottaja ja säveltäjä, jonka työ syntetisaattoreiden parissa on vaikuttanut suuresti nykyaikaiseen elektroniseen musiikkiin. Esimerkiksi Donna Summerin tuottajana toiminutta Moroderia voidaan hyvällä syyllä pitää yhtenä teknomusiikin esi-isistä. Moroder on kotoisin Italian Etelä-Tirolista ja kuuluu alueen saksalaisväestöön.
Historia.
Moroder löi läpi soolohitillä ”Son of My Father”. Moog-vetoinen kappale nousi Chicory Tip -yhtyeen tuoreeltaan coveroimana kolmeksi viikoksi Ison-Britannian singlelistan kärkeen vuonna 1972. Vuonna 1975 Moroderin ja Pete Bellotten Münchenin Musicland-studioilla syntyi yksi diskomusiikin kulmakivistä, kun kaksikko tuotti Donna Summerin kappaleen ”Love to Love You Baby”. Summerin kiihkeä laulusuoritus ja tuottajakaksikon luoma loputon jytke olivat omiaan lietsomaan diskokuumetta. Kappaleen 17-minuuttinen miksaus täytti kokonaisen LP-levyn puoliskon.
Moroderin Donna Summerille tuottama ”I Feel Love” (1977) oli ensimmäisiä diskohittejä, jotka oli tehty lauluääntä lukuun ottamatta kokonaan koneilla. Moroderin syntetisoitu soundi loi pohjaa 1980-luvun popmusiikille. Verrattuna aikalaisiinsa, kuten Kraftwerkiin, Moroderin tyyli on aina ollut enemmän massoille suunnattua. Hän on jopa sanonut, ettei hänen musiikissaan ole kyse niinkään suuren taiteen tekemisestä kuin silkasta viihdyttämisestä. Kaupallinen suosio on kuitenkin vain vankistanut Moroderin edelläkävijän asemaa ja kasvattanut hänen seuraajiensa joukkoa.
1970-luvun lopulla Moroder julkaisi soololevyt "Knights in White Satin" (1976) ja "From Here to Eternity" (1977). Kummankin nimikappale oli myös singlehitti. ”Knights in White Satin” on versio Moody Bluesin ”Nights in White Satin” -rockklassikosta.
Punkin ja new waven vallattua markkinat 1980-luvulla Moroder onnistui Blondielle tuottamallaan hitillä ”Call Me” (1980). Vuonna 1985 Moroder teki albumin Human League -yhtyeen laulajan Philip Oakeyn kanssa. Yhteistyön kruunasi ”Together in Electric Dreams” -hitti.
Lukuisia palkintoja ja miljoonia myytyjä levyjä poikineen tuottajan työn ohella Moroder on tullut tunnetuksi etenkin elokuvien ääniraitojen-säveltäjänä. Hän on voittanut kolme Oscar-palkintoa: "Keskiyön pikajuna" -elokuvan musiikista sekä "Top Gun" ja "Flashdance" -elokuvien lauluista ”Take My Breath Away” ja ”Flashdance... What a Feeling”. Moroder muistetaan myös "Scarfacen" ääniraidan tekijänä. Moroderin omista elokuvaprojekteista tunnetuin on Fritz Langin "Metropolis"-mykkäelokuvaklassikon vuonna 1984 valmistunut restoraatio, jonka ääniraidalla Moroder käytti muun muassa Bonnie Tylerin ja Freddie Mercuryn palveluksia.
Moroderin tekemät tunnuslaulut ovat soineet Los Angelesin (”Reach Out”) ja Soulin olympialaisissa (”Hand in Hand”) sekä jalkapallon MM-kisoissa 1990 (”To Be Number One”).
Muun muassa issa on kuusi Moroderin kappaletta.
Daft Punkin "Random Access Memories" -albumilla on kappale nimeltään ”Giorgio by Moroder”, jolla kuullaan itse Giorgio Moroderia.
Wilhelm Keitel

Wilhelm Bodewin Johann Gustav Keitel (22. syyskuuta 1882 Hannover, Saksan keisarikunta – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, miehitetty Saksa) oli saksalainen sotamarsalkka ja OKW:n (Oberkommando der Wehrmacht) komentaja toisessa maailmansodassa.
Keitel värväytyi armeijaan 1902 ja hänet ylennettiin vänrikiksi. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa hän oli sotilasarvoltaan kapteeni. Keitel haavoittui vakavasti kranaatista syyskuussa 1914. Pian hänet nimitettiin pataljoonan komentajaksi ja hän palveli 199. jalkaväkirykmentissä vuonna 1917.
Sodan jälkeen Keitel liittyi oikeistolaisiin vapaajoukkoihin. Hän oli edelleen armeijan palveluksessa. Keitel ylennettiin everstiluutnantiksi helmikuussa 1929.
Kun Adolf Hitleristä tuli valtakunnankansleri 1933, hän nimitti Keitelin ystävän Werner von Blombergin puolustusministeriksi. Blomberg esitteli Keitelin Hitlerille. Hitler kertoi elintilan hankkimissuunnitelmansa asevoimien johtajille marraskuussa 1937. Blomberg kuului suunnitelmaa vastustaneisiin, joten hänestä hankkiuduttiin eroon Blomberg–Fritsch-kriisin avulla. Tilalle Hitler tarvitsi uskollisen, natsimyönteisen ja nöyristelevän upseerin. Hän valitsi Keitelin. Helmikuussa 1938 Keitel nimitettiin OKW:n (Wehrmachtin ylin johto) päälliköksi. Upseeritoverit käyttivät Keitelistä nimitystä ”LaKeitel”, lakeijan mukaan. Kun Ranskan kukistumisen johdosta uusia kenraalisotamarsalkkoja nimitettiin peräti kaksitoista, Keitel oli yksi näistä ”tusinoittain halvemmalla” nimitetyistä (kuten moni nuorempi upseeri kommentoi nimitystä).
Sodan aikana hänestä tuli yksi OKW:n keskeimmistä henkilöistä. Sotaonni kääntyi Stalingradin taistelun myötä ja puna-armeijan lopulta saarrettua Berliinin. Ennen itsemurhaansa Hitler pyysi Keiteliä auttamaan suuramiraali Karl Dönitziä armeijan mobilisoimisessa. Saksan antautumisen jälkeen toukokuussa 1945 Keitel vangittiin.
Wilhelm Keiteliä syytteet Nürnbergin oikeudenkäynnissä olivat: 1. Osallistuminen salaliittoon rauhaa vastaan, 2. Rikokset rauhaa vastaan, 3. Sotarikokset ja 4. Rikokset ihmiskuntaa vastaan. Hänet todettiin Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan 1946. Keitel teloitettiin hirttämällä saman vuoden lokakuussa. Korostaakseen Keitelin toimien olleen rikollisia eikä sotilaallisia, liittoutuneet hylkäsivät hänen pyyntönsä tulla ammutuksi hirttämisen sijaan.
Bulgan

Bulgan () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin länsipuolella ja rajautuu Selengein, Orhonin, Tövin, Övörhangain, Arhangain ja Hövsgölin provinsseihin sekä pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 53 065 asukasta ja sen pinta-ala on 48 700 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Bulgan.
Aluejako.
Provinssi jakautuu 16 pienempään alueeseen, sumiin. Ne ovat:
Orhon

Orhon () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa Ulan Batorin luoteispuolella ja rajautuu Bulganin ja Selengen provinsseihin. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 87 118 asukasta ja sen pinta-ala on 840 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Erdenet.
Provinssi on saanut nimensä Orhonjoelta. Pienikokoinen provinssi syntyi vuonna 1994, kun se muodostettiin liittämällä yhteen alue Bulganin provinssista ja Erdenetin provinssitasoinen kaupunki.
Aluejako.
Provinssi jakautuu kahteen pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
Protagonisti

Protagonisti ( &lt; πρῶτος ’ensimmäinen’ + ἄγω ’toimin’) on draaman tai kertomuksen päähenkilö. Termi on lähtöisin antiikin Kreikan näyttämötaiteesta, jossa sillä tarkoitettiin näytelmän ensimmäistä ja johtavaa näyttelijää, pääosan esittäjää. Terminä protagonisti on sittemmin yleistynyt merkitsemään tarinan tai draaman päähenkilöä.
Tarinassa seurataan protagonistia, ja se kerrotaan usein hänen näkökulmastaan. Protagonistia ei kuitenkaan tule sekoittaa kertojaan. Protagonisti ja kertoja voivat olla sama henkilö, mutta tarinan kannalta se ei ole välttämätöntä.
Joissakin tapauksissa protagonisteja voi olla useampia. Jos protagonisteja on useampia, on heillä kuitenkin yleensä yhteinen päämäärä.
Protagonisti ei aina ole tarinan sankari. Tarina voidaan kertoa myös sellaisen henkilön kautta, joka ei ole ominaisuuksiltaan sankarillinen tai ei näennäisesti ole tapahtumien keskiössä. Tarina kuitenkin kertoo protagonistista ja on juuri hänen tarinansa, sillä tyypillisesti protagonistin teot vievät juonta eteenpäin. Hänellä on päämäärä tai tavoite, jota kohti hän pyrkii, ja tästä syntyy juonirakenteen jännite. Protagonisti on myös se tarinan henkilö, joka muuttuu ja kehittyy tarinan aikana.
Tarinan kuluessa protagonisti tavallisesti kohtaa vastustajan, antagonistin, joka edustaa tai luo vastuksia, jotka protagonistin on voitettava päästäkseen päämääräänsä. Antagonisteja voi olla tarinassa useita, kuten protagonistejakin.
Protagonistin asemaan tarinassa liittyy vahvoja ennakko-odotuksia, minkä vuoksi kirjailijat ja käsikirjoittajat voivat joskus leikitellä niillä ja yllättää yleisönsä. Protagonisti voi esimerkiksi vaihtua kesken tarinan tai sitten tekijä saattaa johtaa lukijan tai yleisön huomion tahallisesti harhaan uskottelemalla, että tarinan päähenkilö on joku muu kuin ”aito” päähenkilö.
Hiljainen protagonisti on moderneissa videopeleissä käytetty muoto, jossa pelaaja voi vaikuttaa tai asettua henkilön asemaan. Hiljainen protagonisti on parhaimmillaan kun pelaajalla on suuri vaikutus hahmon taustaan: mistä nämä tulevat, miltä nämä näyttävät ja mitä nämä tuntevat.
Tyyppejä.
Protagonistityyppejä ovat sankarin lisäksi myös antisankari ja traaginen sankari.