tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Benjamin R. Barber

Benjamin Reynolds Barber (2. elokuuta 1939 New York – 24. huhtikuuta 2017 New York) tunnettiin politiikantutkijana ja aidon demokratian puolustajana. Aidolla demokratialla Barber tarkoitti demokratiaa, jota toteuttavat ihmiset, eivät ääriuskonnolliset, nationalistiset liikkeet eivätkä myöskään yritykset ja korporaatiot.
Barber vastusti George W. Bushin politiikkaa ja ennakoivan sodankäynnin doktriinia. Hän totesi, että kyseinen strategia ei auta todellisen demokratian levittämistä.
Barber opiskeli Harvardin yliopistossa ja London School of Economicsissa. Hän toimi useiden poliitikkojen neuvonantajana, mukaan lukien Bill Clinton ja Howard Dean. Hän konsultoi Bill Clintonin lisäksi muun muassa Saksan presidentti Roman Herzogia, UNESCOa ja Euroopan parlamenttia.
Barberin tunnetuin teos lienee "Jihad vs McMaailma" (engl. "Jihad vs McWorld"), missä Barber pohtii todellisen demokratian selviytymismahdollisuuksia, toisaalta Jihadin (jolla Barber ei tarkoittanut vain ääri-islamia, vaan Jihadiin hän sijoitti kaikki äärinationalistiset ja kaiken tiukkaa kontrollointia vaativat aatteet) ja toisaalta McMaailman puristuksessa. McMaailmalla Barber tarkoitti lähinnä rajat ylittävää kauppaa, jättiläisyritysten ylivaltaa ja maailman kulttuurien sulattamista yhdeksi McMaailmaksi. Barberin mukaan McMaailmassa kansalaisuudet katoavat, ja kansalaisten päätehtävänä on toimia aivottomina kuluttajina. Hän kritisoi myös median keskittymistä harvojen ja valittujen käsiin. Esimerkkinä hän mainitsi mediamoguli Rupert Murdochin ja tämän mediaimperiumin.
Barber kirjoitti myös lehtiartikkeleita, näytelmiä ja tv-ohjelmia.
Amiensin taistelu

Amiensin taistelu ensimmäisen maailmansodan länsirintamalla alkoi 8. elokuuta 1918. Tämä operaatio oli menestyksekäs ympärysvaltain hyökkäys Saksan länsirintamaa vastaan. Se aloitti satapäiväisen taistelun, joka päätti ensimmäisen maailmansodan.
Tausta.
Ennen Amiensin taistelua 8. elokuuta 1918 Saksa oli edennyt melko lähelle Pariisia ns. Kevätoffensiivissa, mutta joutunut taas vetäytymään Marnen toisessa taistelussa.
Hyökkäyksessä käytettiin taktiikkaa, joka oli tullut tutuksi Hamelin taistelussa. Laskuvarjoilla pudotettiin huoltotarvikkeita eteneville joukoille, panssarit tukivat hyökkääviä joukkoja, jotka etenivät siirtyvän tulipeitteen suojassa. Panssarit suojasivat joukkoja, ja myös kuljettivat tarvikkeita. Britit onnistuivat hyvin salaamaan hyökkäyksen, ja hyökkäsivät ilman edeltävää tulivalmistelua. Tulitus aloitettiin vasta sitten, kun jalkaväki alkoi hyökätä.
Taistelu.
Hyökkäys alkoi 8. elokuuta 1918 kello 4.20 sumua hyväksi käyttäen. Brittiläiset, kanadalaiset ja australialaiset joukot valtasivat pian Saksan etulinjan, ja etenivät puoli kahdeksaan mennessä noin 4 km. Noin 8:30 sumu alkoi hälvetä ja paljasti kaikkien nähtäväksi panssareita, ratsuväkeä ja eteneviä jalkaväkirivejä. Monet Saksan tykistöasemat oli vallattu, mutta jäljelle jääneet tuhosivat monia ympärysvaltain tankkeja. Ympärysvaltain ratsuväki pääsi linjojen läpi, RAF:n koneet ahdistelivat saksalaisia ja tulittavat panssariautot pitivät vetäytyvät saksalaiset liikkeessä. Melkein 25 kilometriä leveä aukko oli murrettu Saksan linjaan. Hyökkäystä edisti se, että Saksan viestiyhteydet olivat katkenneet.
Ensimmäisenä hyökkäyspäivänä ympärysvallat etenivät yli 13 kilometriä, mikä oli eräs sodan suurimmista etenemisistä. Saksalaisia antautui runsaasti, kun heidän taistelumoraalinsa huononi. Saksalaisten komentaja Ludendorff kutsuikin ensimmäistä hyökkäyspäivää Saksan armeijan mustaksi päiväksi. Hyökkäys jatkui 11. päivään, muttei niin mahtavasti edeten, koska mm. tykistön ammukset vähenivät.
Lopputulos.
Hyökkäyksessä oli mukana 534 panssaria. Koko hyökkäys tuotti 22 000 haavoittunutta ja kuollutta brittien, Kanadan, Australian ja Ranskan joukoille, mutta Saksan joukoille 74 000. Amiensin taistelu oli ympärysvaltain kauan havittelema läpimurto, joka ajoi länsirintaman liikkumaan kohti Saksaa. Taistelu aloitti satapäiväisenä hyökkäyksenä tunnetun jakson, joka johti saksalaisten joukkojen vetäytymiseen ja lopulta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen 11. marraskuuta 1918 solmittuun aselepoon.
Adrienne Armstrong

Adrienne Armstrong (o.s. Nesser, s. 6. lokakuuta 1969 Minnesota, Yhdysvallat) on Green Day -yhtyeen laulajan Billie Joe Armstrongin vaimo. Hän suunnittelee punk-henkisiä vaatteita Adeline Street -vaatemerkille, jonka hän omistaa miehensä kanssa. Heillä on myös yhteinen levy-yhtiö Adeline Records, ja tekevät paljon hyväntekeväisyystyötä.
Adrienne tapasi Billie Joen, kun Green Day oli esiintymässä Minnesotassa vuonna 1990. Adrienne ja Billie Joe menivät naimisiin 2. heinäkuuta vuonna 1994. Heillä on kaksi lasta, Joseph Marciano "Joey" Armstrong (s. 1995) ja Jakob Danger Armstrong (s. 1998).
Billie Joe on tehnyt useita kappaleita vaimostaan ja avioliitostaan. Adriennesta kertovia lauluja ovat muun muassa "2000 Light Years Away", "80", "Redundant", "Church On Sunday", "Worry Rock" ja "Walking Alone".
Sponda

Sponda Oy on toimitilojen vuokraukseen sekä kiinteistöjen kehittämiseen, omistamiseen ja hallinnointiin erikoistunut kiinteistösijoitusyhtiö. 
Sponda on valittu kansainvälisessä GRESB-tutkimuksessa oman vertailuryhmänsä Euroopan vastuullisimmaksi kiinteistöalan toimijaksi sekä kestävän kehityksen johtajaksi. Spondan toimisto-, liiketila- ja kauppakeskuskiinteistöt sijaitsevat Suomen suurimmissa kaupungeissa.
Sponda-konsernin sijoituskiinteistöjen vuokrattava pinta-ala on noin 0,8 miljoonaa neliömetriä koostuen toimisto-, kauppakeskus- ja liiketiloista. 
Sponda perustettiin vuonna 1991. Sponda listautui pörssiin 1. kesäkuuta 1998. Vuonna 2017 Spondan koko osakekanta myytiin yhdysvaltalaisen pääomasijoitusyhtiö Blackstonen edustamalle Polar Bidco S.à r.l.:lle. Blackstone-kaupan myötä Spondan osakkeet poistuivat Helsingin pörssilistalta 5.12.2017.
Viikinranta

Viikinranta () on Viikin kaupunginosaan kuuluva osa-alue Helsingin koillisessa suurpiirissä. Hallinnollisesti se kuuluu Latokartanon peruspiiriin. Viikinranta on merellinen alue, joka sijaitsee suojaisan Vanhankaupunginselän äärellä Vanhankaupunginkosken itäpuolella. Suurelta osin Viikinranta on rakentamatonta, ja sen pinta-alasta huomattava osa kuuluu Viikin-Vanhankaupunginlahden luonnonsuojelualueeseen. 
Viikinrannassa asui vuoden 2024 lopussa noin 1 200 henkilöä ja työpaikkoja se tarjosi vuoden 2022 lopussa noin 300 hengelle. Asutus keskittyy alueen länsiosaan, lähelle Lahdenväylää, jossa on myös pienteollisuusalue, mutta ei juurikaan kaupallisia palveluita. Alueelle tavoitellaan kantakaupunkimaista uudisrakentamista osana Viikinrannan−Lahdenväylän osayleiskaavaa. Sen on tarkoitus mahdollistaa Viikinrantaan uusia palveluita ja tuhansia uusia asukkaita. Lahdenväylän melupäästöt aiheuttavat kaavasuunnittelulle reunaehtoja, ja siksi nopeusrajoitusta (100 km/h) pyritäänkin laskemaan. 
Luonto.
Pinta-alaltaan suurimman osan Viikinrannan alueesta muodostaa Viikki-Vanhankaupunginlahden kosteikkovaltainen luonnonsuojelualue, jota pidetään kansainvälisesti merkittävänä lintujen pesimäalueena. Alueella on useita lintutorneja ja ulkoilureittejä. Osa-alueeseen kuuluu saaria, kuten Kuusiluoto sekä Lammassaari, joihin on kävely-yhteys pitkospuita pitkin.
Helsingin yliopiston Viikin tutkimustilan pellot käsittävät myös huomattavan osan Viikinrannan osa-alueesta.
Liikenne.
Viikinrannan läpi liikennöi alueellinen kokoojakatu Viikintie. Viikintiellä on hyvät julkisen liikenteen yhteydet Helsingin keskustaan bussilinjoila 71 ja 78 läpi. Linja 78(N) kulkee toiseen suuntaan Latokartanoon ja 71 Malmille Pihlajamäen kautta. Viikintietä kulkevat myös poikittaislinjat 57 Munkkiniemestä Latokartanoon ja Kontulaan sekä 506 Myllypurosta Pasilan rautatieaseman kautta Meilahteen.
Viikin-Malmin pikaraitiotie on kaavoitettu Lahdenväylän länsireunaan Viikinrannan puolelle. Sille suunnitellaan pysäkkiä Hernepellontien alikulun läheisyyteen.
Rytmi-katti

faktaa.
Rytmi-katissa käy vuosittain esiintymässä n. 150-200 artistia.
Rytmi-katissa on ollut esiintymässä muun muassa: CMX, Teräsbetoni, Ruoska, Remu &amp; the hurriganes, popeda, don johnsson big band, klamydia, 22. pistepirkko, kemopetrol, absoluuttinen nollapiste, viikate,YUP, don huonot, francine, 51 koodia, mokoma, kotiteollisuus, kaihoro, larharyhmä, end of you, bleak, to/die/for, poets of the fall, lyijykomppania, kiuas, lullacry, costello hautamäki, dave lindholm, Diablo, Rockin da North,lapko, ja niin monia muita...
A-oikeudet,181+80 asiakaspaikkaa, toimintaa kahdessa kerroksessa.
livemusiikkia molemmissa kerroksissa ja
alakerran klubi toimii yökerhona ollen avoinna pe-la 22-04
yläkatti palvelee su-ti 12.00-02.00 ja ke-la 12.00-03.00.
rytmi-katin kotisivu
rytmikatin yhteistyökumppanin kotisivu
vapaa-aika virasto, suomen ravintolalistaus
hevikaraoken kotisivut
Petteri Sallinen

Petteri Sallinen (s. 7. maaliskuuta 1962 Tampere) on suomalainen osteopaatti. Entiseltä ammatiltaan Sallinen on näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Sallinen opiskeli ortopediseksi osteopaatiksi OOKK:ssa ja Laurea-ammattikorkeakoulussa 2010-luvun taitteessa. 
Teatteriurallaan Sallinen ohjasi muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Suomen kansallisteatterissa, Tampereen teatterissa, Porin teatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa. 
Vuosina 2007–2008 Sallinen toimi Kokkolan kaupunginteatterin toisena johtajana. Salliselle myönnettiin teatteriurallaan muun muassa Olavi Veistäjä -palkinto. 
Petteri Sallinen on naimisissa jääkiekkoilija Riikka Sallisen kanssa ja he asuvat Ruotsissa. Aiemmin Petteri Sallinen oli naimisissa näyttelijä Anu Hälvän kanssa. Heidän poikansa Kristian Sallinen opiskelee Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa kapellimestariksi.
Puerto Rico (Gran Canaria)

Puerto Rico on matkailukohde Mogánin kunnassa Espanjan Kanariansaariin kuuluvalla Gran Canarian saarella. Sen nimi tarkoittaa rikasta satamaa. Satama on suojassa tuulilta aallonmurtajan takana. Vuonna 2005 Puerto Ricossa oli 2561 asukasta. 1970-luvulta alkaen sinne on rakennettu hotelleja ja asuntohotelleja sekä vuokrattavia huviloita. Paikka on ennen kaikkea perhelomailijoiden suosiossa, ja tunnettu kahdesta hiekkarannastaan. Uudempi Amadoreksen ranta sijaitsee kylän länsipuolella. Puerto Ricossa on huomattavia korkeuseroja.
Puerto Ricosta on tiheästi liikennöidyt bussiyhteydet Las Palmasiin ja Maspalomasiin. Saaren eteläreunaa myötäilevä GC-1 -moottoritie Las Palmasista kulkee kylän ohitse länteen jatkuen aina Puerto de Mogániin asti. Puerto Ricossa on kaksi suurempaa ostoskeskusta, "Puerto Rico" ja "Europa".
Puerto Ricossa on matkaoppaiden mukaan Kanariansaarten varmin aurinko.
Uíge

Uíge eli Uíje on kaupunki ja kunta Angolassa. Se on Uigen maakunnan pääkaupunki. Kaupungin vanha nimi oli Carmona presidentti Óscar Carmonan mukaan. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 598 906 asukasta.
Uígen maakunta

Uíge eli Uíje on maakunta Angolan pohjoisosassa. Sen maakuntakeskus on myös nimeltään Uíge. 
Uígen maakunta rajautuu pohjoisessa ja idässä Kongon demokraattiseen tasavaltaan. Angolan omia naapurimaakuntia ovat Malanje ja Cuanza Norte etelässä, Bengo lounaassa ja Zaire lännessä. Maakunnan pinta-ala on 62 500 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 1 710 810 asukasta.
Historiaa.
Uigen maakunta on perustettu alunperin vuonna 1887. Uíge on erityisesti kongojen ja mbundujen asuttama ja paikallisia kieliä ovat kongon kieli ja kimbundu. Angolan sisällissodan aikana Uíge oli UNITA:n tukialuetta. Sodan aikana merkittävä osa väestöstä joutui pakenemaan Kongon demokraattisen tasavallan puolelle.
Uígen kaupunki.
Uígen kylä oli portugalilaissten kolonialistien asuttama, ja pieneksi kauppakeskukseksi se kehittyi 1945. Siitä tuli Angolan kahvintuotannon merkittävä keskus 1950-luvulla. Kaupungin aseman se sai vuonna 1956. 
Yliopisto-opetusta Uígessa on annettu vuodesta 1983 lähtien; nykyisin kaupungissa toimii Kimpa Vitan yliopisto. 
Talous.
Enemmistö maakunnan väestöstä asuu maaseudulla; maatalous työllistää suuren osan maakunnan asukkaista. Monet joet tarjoavat mahdollisuuksia kalastukseen ja kalankasvatukseen; vettä voidaan käyttää myös viljelyjen kasteluun. Viljelyyn sopivasta maaperästä noin 20 arvioitiin olevan maatalouden käytössä. Mahdollisuuksia on esimerkiksi sitrushedelmien ja banaanin viljelyssä, oluttuotantoon sopivan kassavan kasvatuksessa ja kahvintuotannossa sekä elintarvike- ja juomateollisuudessa. Maaperästä löytyy monia luonnonvaroja; esimerkiksi kuparimalmia esiintyy usealla paikkakunnilla.
Sähkönjakeluverkon kattavuutta ollaan laajentamassa maakunnassa ja tieverkkoa kehitetään esimerkiksi asfaltoimalla uusia maantieosuuksia. Maakuntaa palvelee myös Uígen lentoasema .
Kunnat.
Uigen maakunta oli ennen Angolan vuoden 2024 aluehallinnollisia muutoksia jaettu 16 kuntaan. Kunnat olivat nimeltään Ambuíla, Bembe, Buengas, Bungo, Cangola, Damba, Maquela do Zombo, Milunga, Mucaba, Negage, Puri, Quimbele, Quitexe, Sanza Pombo, Songo ja Uíge. Aluehallinnon kolmannella tason paikallishallintoalueita (comunas) maakunnassa oli 47.
Kunnat 2024-.
Angolan vuoden 2024 aluehallinnollisessa uudistuksessa maakunnan kuntajakoa uudistettiin. Muutoksen jälkeen kuntia on 23 ja kunnanosia (comunas) 44 kappaletta. (Väestönlaskennan 2024 kuntakohtaisia väkilukuja ei vielä kesäkuussa 2025 ole saatavissa.) Kuntaluokat ovat (A on korkein luokka):
Alice Kaira

Alice Kaira (vuoteen 1941 asti Pöyry, oik. Runeberg; 6. helmikuuta 1913 Helsinki – 14. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja suomalaisen naivismin merkittävimpiä taiteilijoita. Myyttiset tarinat, eläimet ja eritoten sirkus olivat hänen mielenkiintonsa kohteita.
Kaira maalasi 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa maisemia. Myöhemmin hänen taiteensa oli usein omaelämäkerrallista, avioliittojen ohella maalauksissa mukana oli myös oma lapsuus. Hän opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuonna 1930 Teodor Schalinin oppilaana sekä Vapaassa taidekoulussa vuosina 1940–1943. Lisäksi hän opiskeli ulkomailla, ensin Otte Sköldin johdolla Tukholmassa 1946 ja sitten Académie Colarossissa Pariisissa 1948.
Kairalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1987 ja Valtion kuvataidepalkinto 1983. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä muun muassa Pariisissa 1970. Kairan teoksia on Ateneumin, Amos Andersonin ja Helsingin kaupungin taidemuseon kokoelmissa.
Perhetausta.
Kairan äiti oli Rauha Louise Fredriksson ja isä Hjalmar Kaira. Kaira avioitui ensin majuri Arvo Pöyryn, sitten taidemaalari ja kirjailija Rabbe Enckellin ja sen jälkeen ylilääkäri Johan Runebergin kanssa.
Sturminfanteriegeschütz 33

Sturminfanteriegeschütz 33 (StuIG 33) oli Sturmgeschütz III -rynnäkkötykin alustalle rakennettu, 150 mm haupitsilla aseistettu rynnäkkötykki.
StuIG 33:n tuotantoversiot perustuivat StuG III:n E- ja F-mallien alustoille. Vaunun suunnittelusta vastasi Alkett-yhtiö. Joulukuusta 1941 lokakuuhun 1942 StuIG 33 -vaunuja valmistettiin kaikkiaan vain 24 kappaletta. Vaunuja käytettiin yksinomaan itärintamalla.
Lähteet.
Achtung Panzer!
Johannes IV

72. paavi Johannes IV (k. 12. lokakuuta 642) oli paavina 24. joulukuuta 640 – 12. lokakuuta 642. Hänen kastenimensä on tuntematon. Hän syntyi nykyisen Kroatian alueella (siihen aikaan Dalmatia), mutta synnyinvuotta ei tiedetä. Hänestä tuli paavi Severinuksen jälkeen. Paavius alkoi vuonna 640 ja loppui hänen kuollessaan vuonna 642.
Ambriz

Ambriz () on kunta ja kaupunki Angolan Bengon maakunnassa. Siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 28 390 asukasta.
Ambriz on kongojen asuttama. Se tuli maailmalla tunnetuksi, kun Angolan kansallinen vapautusliike FNLA (Frente Nacional de Libertação de Angola) julisti Angolan itsenäiseksi Portugalista marraskuussa 1975 suunnilleen samaan aikaan kun MPLA teki saman Luandassa ja UNITA Huambossa. Itsenäisyyttä seuranneessa sisällissodassa Ambriz kuului aluksi FNLA:n ja myöhemmin UNITA:n tukialueeseen.
Theodorus I

Theodorus I (k. 14. toukokuuta 649) oli järjestysnumeroltaan 73. paavi. Hän oli paavina 24. marraskuuta 642 – 14. toukokuuta 649. Theodoruksen kastenimi ja syntymäaika ovat tällä hetkellä tutkijoille tuntemattomia, mutta tiedetään, että hän syntyi Palestiinassa. Myöskään Theodorus I:n kuolinpaikkaa ei tunneta.
UNITA

Unita (kirjainlyhenne portugalin sanoista "União Nacional para a Independência Total de Angola" () on angolalainen poliittinen puolue. Vuoteen 2002 saakka se oli sissiliike, joka taisteli Neuvostoliiton ja Kuuban tukemaa Angolan marxilaista MPLA:n hallintoa vastaan. Jonas Savimbi perusti Unitan ja johti sitä kuolemaansa saakka.
Unitan ideologia on populistis-antikolonialistinen négritude.
Unita ennen itsenäisyyttä.
Alun perin Unita oli osa FNLA:ta eli Angolan kansallista vapautusrintamaa (perustettu 1957), josta Unita erosi Savimbin johtamana. Jaon syy oli etninen. Unita toimi ovimbundujen alueella Huilan maakunnassa Etelä-Angolassa, kun taas FNLA:n johto oli pohjoisen kongojen käsissä.
Unita julisti Angolan itsenäiseksi emämaa Portugalista Huambossa 1975.
Unita sisällissodan aikana.
Portugalilaisten vetäydyttyä 1974–1975 Angolassa alkoi sisällissota kilpailevien poliittisten liikkeiden kesken. Marxilaisen MPLA-liikkeen johtajasta Agostinho Netosta tuli Angolan ensimmäinen presidentti. Neuvostoliiton ja Kuuban tuella MPLA kukisti FNLA:n, jonka joukot pakenivat Zairen puolelle. Myös Unita koki melkein tappion lokakuussa 1975, mutta se tokeni Etelä-Afrikan tuella ja vahvistui huomattavasti Yhdysvaltain tukemana 1980-luvulla.
Vuonna 1989 Unita eteni sodassa ja Kuuba veti pois 50 000 sotilastaan. MPLA oli pakotettu solmimaan tulitauon. Se hylkäsi marxilaisuuden ja suostui järjestämään maassa demokraattiset vaalit, jotka järjestettiinkin 1992. Unita kärsi tappion vaaleissa, ja epäselvyyksiin vedoten se palasi aseelliseen taisteluun. YK asetti Unitan kauppasaartoon ja se menetti myös Yhdysvaltojen tuen.
Vuonna 1993 Lusakassa solmittiin aselepo sodan osapuolien kesken pyrkimyksenä muodostaa yhteisrintamahallitus. YK:n rauhanturvaajat saapuivat maahan 1995, mutta Unita rikkoi aselevon 1998. MPLA:n joukot onnistuivat tuhoamaan Unitan järjestäytyneet asevoimat, jolloin se oli pakotettu palaamaan sissisotaan.
Sisällissota päättyi vasta silloin, kun Savimbi surmattiin väijytyksessä 2002. Unita suostui luopumaan aseistaan yleistä armahdusta vastaan.
Unita sisällissodan jälkeen.
Unitaa on vuodesta 2003 johtanut Isaías Samakuva.
Unita on nykyisin Angolan suurin oppositiopuolue. Vuonna 2008 ensimmäistä kertaa vuoden 1992 jälkeen järjestetyissä parlamenttivaaleissa se sai 16 paikkaa. Vuoden 2012 vaaleissa puolueen paikkaluku nousi 32:een.
Matti Vuoria

Matti Vuoria (s. 14. maaliskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen virkamies ja yritysjohtaja. Hän oli kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkö 1992–1998 ja Keskinäisen työeläkevakuutusyhtiön Varman toimitusjohtaja 2004–2014.
Vuoria valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Oulun yliopistosta vuonna 1974 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1977. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1978.
Vuosina 1984–1985 Vuoria oli ulkoministeriön lähetysneuvos. Hän työskenteli kauppa- ja teollisuusministeriössä hallitussihteerinä 1981–1984, hallitusneuvoksena 1985–1991, ylijohtajana 1991–1992 ja kansliapäällikkönä 1992–1998. Vuosina 1998–2003 Vuoria toimi Fortumin hallituksen päätoimisena puheenjohtajana. Hän oli Varman toimitusjohtaja 2004–2014. Vuoria jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2014.
Vuorialla on lukuisia luottamustoimia yritysten ja yhteistyöelinten hallituksissa. Hän on YIT:n ja Svenska Handelsbankenin Suomen aluepankin hallituksen puheenjohtaja sekä muun muassa Loudspringin ja Wihurin hallituksen jäsen.
Alexander Kuoppala

Alexander Kuoppala (s. 11. huhtikuuta 1974) on suomalainen kitaristi, joka on tullut tunnetuksi Children of Bodomin kitaristina.
Historia.
Lapsuus.
Kuoppala aloitti kitaransoiton kymmenvuotiaana keskittyen aluksi bluesiin ja jazziin. Myöhemmin Kuoppalan musiikkityyli muuttui radikaalisti hänen tutustuttua raskaamman musiikin yhtyeisiin, kuten W.A.S.P., Judas Priest, Manowar ja Ozzy Osbourne.
90-luku ja liittyminen Children of Bodomiin.
Soittaessaan trumpettia paikallisessa big bandissä Kuoppala tutustui vuonna 1995 Jaska Raatikaiseen, joka toimi rumpalina IneartheD-yhtyeessä, joka muutti myöhemmin nimensä Children of Bodomiksi. Yhtye oli kitaristin tarpeessa ja Kuoppalaa pyydettiin liittymään yhtyeeseen.
Samana vuonna Kuoppala liittyi myös toiseen yhtyeeseen, Keytoesiin, joka soitti disco/soul-musiikkia. Hän erosi Keytoesista vuonna 1998, vuosi Bodomin debyyttialbumin "Something Wildin" julkaisun jälkeen, tarkoituksenaan lähteä kiertueelle Bodomin kanssa. Kuoppala kuitenkin liittyi Keytoesiin uudelleen vuonna 2000, tällä kertaa kitaristina. Hän on useissa haastatteluissa ilmoittanut, että muusikon tulisi soittaa niin monia eri tyylejä kuin mahdollista sen sijaan, että keskittyisi vain siihen yhteen.
2000-luku.
Vuoden 2003 alussa alkanut, yhtyeen neljättä studioalbumia "Hate Crew Deathroll" seurannut, kiertue vei yhtyeen kotimaan lisäksi kiertueille Eurooppaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Kesäkuussa 2003 Kuoppala ilmoitti eroavansa yhtyeestä.
Kesällä 2003 Kuoppala soitti viimeisen keikkansa Children of Bodomin kanssa Tuska Open Airissa, ja Roope Latvala tuli hänen tilalleen kiertueelle.
Vuonna 2006 Kuoppala palasi musiikin pariin, kun hänet kiinnitettiin Timo Rautiaisen soolokokoonpanoon. Hän soitti tämän ensimmäisellä soololevyllä "Sarvivuori" ja sitä seuranneella kiertueella. Sen lisäksi Kuoppala on tehnyt muutamia vierailuja muiden yhtyeiden levyillä, kuten ruotsalaisen Deals Death -yhtyeen debyyttilevyllä vuonna 2007 ja Conquest-yhtyeen levyllä kappaleessa ”Roof Off” vuonna 2011.
Helmikuussa 2017 Valonkantajat-yhtye tiedotti Kuoppalan vastaavan uuden Vastavirtaan-albumin soolokitaroista. Yhteistyön ja henkilökemioiden osoittauduttua toimiviksi, Kuoppala liittyi pian Valonkantajien jäseneksi. Hän soitti Valonkantajissa aina vuoteen 2021 jolloin yhtye lopetti toimintansa. 
Vuonna 2019 hän perusti yhtyeen nimeltä Thyrargo, jonka pääasiallinen säveltäjä hän on. Yhtye muokkautui nykyiseen muotoonsa vuonna 2020. Thyrargo julkaisi debyytti EP:nsä "Impulses" maaliskuussa 2022.
Where We Belong

Where We Belong on irlantilaisen poikabändi Boyzonen kolmas ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Ensimmäinen single, Mr. Bean -elokuvasta tuttu "Picture Of You" sijoittui toiseksi Ison-Britannian singlelistalla elokuussa 1997. Seuraava julkaisu oli myös kakkoseksi sijoittunut vanha Tracy Chapmanin hitti "Baby Can I Hold You", jonka levyttäminen oli Louis Walshin idea. Lähempänä itse albumin julkaisupäivää julkaistiin vielä "All That I Need", joka nousi listan kärkeen toukokuussa 1998. Myös itse albumi nousi ykköseksi Britanniassa ja korkeimmillaan sijalle 13 Suomessa.
Marraskuussa Britanniassa julkaistiin uusi versio albumista, jolle tuli muiden kappaleiden lisäksi loppuvuodesta julkaistut "No Matter What" ja "I Love The Way You Love Me". Samoihin aikoihin Yhdysvalloissa julkaistiin erilainen, pelkästään USA:n markkinoita varten tehty versio.
Albumi erosi bändin aiemmista siinä, että se oli teemaltaan tasaisempi, hyvin balladivoittoinen. Bändin jäsenet osallistuivat myös albumin tuottamiseen kirjoittamisen lisäksi. Ronan Keatingilla on ansioita seitsemällä laululla, Stephen Gatelylla kahdella ja Mikey Grahamilla yhdellä. Ronanin äidin kuolema nauhoitusten aikaan vaikutti albumin tunnelmaan ja siksi jotkin kappaleet ovat tavallisia Boyzone-biisejä synkempiä.
Tekken 2

Tekken 2 on Namcon kehittämä ja julkaisema "Tekken"-pelisarjaan kuuluva tappelupeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä, mutta se käännettiin myös PlayStationille ja julkaistiin myöhemmin PlayStation Networkissa. Peli on "Tekken"-sarjan toinen osa ja yksi kaupallisesti menestyneimmistä "Tekken"-peleistä.
Pelaaminen.
Pelin pelattavuus ei eroa suuresti edeltäjästään, mutta muutamia muutoksia ja lisäyksiä siihen on kuitenkin tehty. Se käyttää "Tekkenin" lailla 2D-taustoja, rajatonta taistelualuetta ja taistelysysteemiä käyttäen hyväksi oikean ja vasemman käden lyöntejä, sekä oikean ja vasemman jalan potkuja. Pelin hahmoille on lisätty lukuisia uusia liikkeitä; sivuttais- ja takaheitot, uusia lyöntisarjoja sekä sivuttaisliikkeet uniikkina yhdelle hahmolle, Kazuya Mishimalle. Kun pelaaja ensimmäistä kertaa läpäisee Arcade-pelimodin jollakin standardihahmolla, avautuu uusi hahmo pelaajan käytettäväksi.
Juoni.
"Tekken 2":n juoni käsittelee noin kaksi vuotta edeltäjäänsä myöhemmin, kun Mishima Zaibatsun omistaja Heihachi Mishima oli hävinnyt Kazuyalle taistelussa. Heihachi halusi saada Mishima Zaibatsun takaisin, mutta siitä hänen piti taistella The King Of Iron Fist 2:ssa. Heihachi voittaa Kazuyan ja heittää hänet tulivuoren syövereihin ja pakenee helikopterilla saatuaan kostonsa ja yhtiönsä takaisin.
Pinta (laiva)

Pinta oli nopein Kristoffer Kolumbuksen ensimmäisellä, vuonna 1492 Atlantin poikki länteen suuntautuneella matkalla käytetyistä purjelaivoista. 
"Pinta" oli karaveli-tyyppinen purjealus ja pienempi kuin "Santa María". "Pintan" pituus oli 20 metriä ja leveys 7 metriä. Miehistönä siinä oli 26 miestä. "Pintan" kapteenina toimi Martín Alonso Pinzón. "Pintan" miehistöön kuulunut Rodrigo de Triana näki ensimmäisenä Uuden maailman 12. lokakuuta 1492. 
Muut Kolumbuksen ensimmäisen tutkimusmatkan purjealukset olivat "Santa María" ja "Niña".
Białowieżan metsä

Białowieżan metsä (, , ) on Puolassa ja Valko-Venäjällä sijaitseva suurin vielä jäljellä oleva yhtenäinen alavan maan metsäalue Euroopan lehtimetsävyöhykkeellä. Se on suurin jäänne metsistä, jotka ammoisina aikoina peittivät laajaa osaa Euroopasta. Alueen on sanottu edustavan tyypillisiä eurooppalaisen kivikauden ja varhaisen pronssikauden aikaisia metsiä. Alue on maailmanperintökohde, ja se on kansallispuistoa molemmin puolin valtioiden rajaa. Kansallispuisto ja maailmanperintökohde ovat pinta-alaltaan . Rajalla on aita, joka estää ihmisten ja suurien eläinten liikkumisen sen yli. Valko-Venäjän puolella metsää reunustaa suojavyöhyke, mutta sitä kuitenkin hakataan melko laajamittaisesti. 
Kansallispuistot.
Metsässä on kaksi kansallispuistoa. Niiden yhteispinta-ala on 164 000 hehtaaria, josta Puolassa ja Valko-Venäjällä. Valko-Venäjän puistossa on eläintarha, kirjasto ja museo, ja siellä edistetään perinteisiä puutöitä. Puolan puoleisessa puistossa on tsaarinaikainen palatsi ja sitä ympäröivä englantilainen maisemapuutarha.
Historia.
Białowieża oli visentin viimeisiä esiintymisalueita maailmassa ensimmäiseen maailmansotaan saakka, jonka kuluessa sotilaat ja salametsästäjät tappoivat metsien viimeiset visentit. Sodan jälkeen vuonna 1929 neljä visenttiä hankittiin kasvatettavaksi eläintarhoista ja Länsi-Kaukasukselta, jossa visenttejä eli vielä vähän aikaa. Vuonna 1932 Białowieżan metsistä tehtiin kansallispuisto. Alue selvisi toisesta maailmansodasta vaikeakulkuisuutensa takia varsin vähin vaurioin, vaikka puolalaiset ja venäläiset partisaanit piiloutuivat metsiin Natsi-Saksan hyökätessä. Vuonna 1951 ensimmäiset visentit palautettiin metsiin, ja näistä yksilöistä alkunsa saanut populaatio on pikkuhiljaa kasvanut ja levittäytynyt muualle Valko-Venäjälle. Nykyisin puistossa elää noin .
Valko-Venäjän puolella puistoa sijaitsee hallituksen residenssi Viskuli, jossa neuvostotasavaltojen johtajat allekirjoittivat vuonna 1991 sopimuksen Itsenäisten valtioiden yhteisön muodostamiseksi, mikä johti myöhemmin samana vuonna Neuvostoliiton lakkauttamiseen.
Euroopan unionin tuomioistuin on määrännyt, että Puolan on lopetettava laajamittaiset hakkuut Białowiezassa. Marraskuussa 2017 tuomioistuin määräsi 100 000 euron päivittäisen uhkasakon, mikäli hakkuut eivät lopu. Puola on perustellut hakkuita kirjanpainajan leviämisen estämisellä ja sienestäjien turvallisuudella.
Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi

Sayyid Hasan ar-Rida al-Mahdi as-Sanusi (1928 – 28. huhtikuuta 1992) oli Libyan kruununprinssi vuosina 1956–1969 ja epävirallinen kuningas vuonna 1969. Hänen setänsä Idris I julisti hänet vuonna 1956 kruununperilliseksi.
Elokuussa 1969 Idris I allekirjoitti Libyan senaatin puhemiehen painostuksesta sopimuksen, että luopuisi kruunusta Hasan al-Ridan hyväksi 2. syyskuuta. Hasan al-Rida oli jo itse asiassa valtionhoitaja mutta hän johti maata setänsä Idrisin nimissä. 1. syyskuuta Idris oli Turkissa saamassa hoitoa kun ryhmä libyalaisia upseereita eversti Muammar Gaddafin johdolla aloitti kapinan ja kaappasi vallan ja ilmoittivat että monarkia oli lakkautettu.
Sayyid Hasan al-Rida eli vuodesta 1969 kotiarestissa. Hänen palatsinsa poltettiin 1984 ja perhe joutui muuttamaan. Vuonna 1988 Gaddafi antoi hänelle luvan matkustaa Lontooseen, jossa hän kuoli vuonna 1992.
Sayyid Hasan al-Rida on haudattu Medinaan Saudi-Arabiaan. Samalla paikalla lepää myös kuningas Idris I (k. 1983). Sayyid Hasan al-Ridan nimitti seuraajakseen poikansa Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin (s. 1962).
Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi

Sayyid Muhammad ibn Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusi (s. 20. lokakuuta 1962 Tripoli) on Libyan syrjäytetyn kuninkaan Sayyid Hasan al-Rida al-Mahdi al-Sanusin ja hänen vaimonsa prinsessa Fauziyya bint Tahirin poika. 
Kun Muammar Gaddafi syrjäytti vallankumouksessa hänen isänsä, kuninkaallinen perhe joutui kotiarestiin. Vuonna 1988 perhe sai lähteä maasta ja muutti Britanniaan, missä Sayyid sai koulutuksensa. Hänen isänsä nimitti hänet 18. kesäkuuta 1992 Libyan kuningassuvun päämieheksi ja kruununprinssiksi, josta tulisi isän seuraaja tämän kuoltua.
Vuonna 2014 Libyan viranomaiset palauttivat prinssin Libyan kansalaisuuden osana rehabilitointia. Samana vuonna hän julkaisi videon, jossa hän kehotti libyalaisia yhtenäisyyteen. Libyassa on käyty keskustelua monarkian palauttamisesta, minkä johdosta Sayyidista tulisi Libyan kuningas.
Suomen Kameraseurojen Liitto

Suomen Kameraseurojen Liitto ry (SKsL) on vuonna 1932 perustettu valokuvauksen harrastajien valtakunnallinen keskusliitto, jonka jäseneksi voidaan hyväksyä Suomessa toimiva valokuvausyhdistys. Sen tarkoituksena on toimia valokuvauksen edistämiseksi kansallisella ja kansainvälisellä tasolla sekä toimia edunvalvojana ja edustaa jäsenjärjestöjä näitä yhteisesti koskevissa asioissa.
Kotimaan toimintaansa liitto toteuttaa myös edustajiensa välityksellä Suomen valokuvajärjestöjen keskusliitossa Finnfotossa, Suomen valokuvataiteen museossa ja valtion valokuvataidetoimikunnassa. Liitto oli perustamassa valokuvataidemuseota ja Finnfotoa. Liitto järjestää koulutustilaisuuksia, seminaareja ja näyttelyitä eri puolilla Suomea.
Kansainvälinen toiminta tapahtuu pääasiassa kansainvälisen kattojärjestön FIAP:n (Fédération internationale de l'art photographique) kautta. SKsL on ollut jäsen sen perustamisesta, eli vuodesta 1950 lähtien, ja kaikki sen jäsenet ovat myös FIAP:n jäseniä. He voivat seuransa ja liiton kautta osallistua sen toimintaan ympäri maailman.
Vuonna 2018 liittoon kuului noin 100 seuraa, joissa on yhteensä noin 5000 jäsentä.
Liiton perustaminen.
Suomessa toimi jo ennen ensimmäistä maailmansotaa useita kameraseuroja, ainakin Turussa, Tampereella, Vaasassa, Porvoossa, Kotkassa ja Helsingissä. Ne olivat pääasiassa ruotsinkielisiä, mutta vähitellen myös suomenkielisiä seuroja syntyi eri puolille Suomea.
Viipurissa toiminut Karjalan kameraseura lähetti 11 kameraseuralle kutsun saapua 12. marraskuuta 1932 Lahden seurahuoneelle perustamaan valtakunnallista keskusliittoa. Kutsua noudatti viisi seuraa, kutsujan lisäksi helsinkiläinen Kameraseura, Turun kamerat, Kuopion museoseurojen valokuvauskerho ja Lahden kamerakerho. Muutkin kutsutut seurat ilmoittivat kannattavansa liiton perustamista, joten kokous päätti perustamisesta ja hyväksyi liitolla Karjalan kameraseuran valmistelemat säännöt.
Liiton toimintakeskus toimi aluksi Viipurissa, mutta siirtyi sitten Turun kautta Helsinkiin, jossa se pysyikin käytännössä 1970-luvulle saakka. Sotavuosina 1940–1942 liiton toiminta oli käytännössä katsoen pysähtynyt, mutta muita häiriöitä sen toiminnassa ei ole ilmennyt.
Toimintaa.
Suomen kameraseurojen liiton näkyvintä toimintaa kotimaassa ovat erilaiset koulutustilaisuudet ja näyttelyt. Liiton omia näyttelyitä järjestetään kahdesti vuodessa eri jäsenseurojen toimiessa vastuullisina järjestäjinä. Keväisin järjestettävä vuosinäyttely (entinen vuosikilpailu) on aiheeltaan vapaa, ja syksyiselle teemanäyttelylle (vuodesta 1974 lähtien) valitaan aihe järjestävän seuran aloitteesta. Näiden näyttelyiden yhteydessä pidetään myös liiton omat sääntömääräiset kevät- ja syyskokoukset.
Jo 1970-luvulta lähtien järjestettyä jokavuotista kesäkurssia voidaan pitää SKsL:n tärkeimpänä koulutustapahtumana. Sen lisäksi liitto kouluttaa itse, ja myöntää koulutustukea ns. aluekursseille.
Kigeli V Ndahindurwa

Kigeli V Ndahindurwa (29. kesäkuuta 1936 Kamembe, Ruanda-Urundi – 16. lokakuuta 2016 Washington D.C., Yhdysvallat) oli Ruandan viimeinen kuningas vuosina 1959–1961. Alkuperäiseltä nimeltään kuningas oli Jean-Baptiste. Hän kävi koulunsa Ruandassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.
Kun kuningas Mutara Rudahigwasta tuli Ruandan kuningas vuonna 1931, hän aloitti maareformin tutsien ja hutujen välillä. Kuningas kuoli salaperäisesti Bujumburassa Burundissa vuonna 1959. Hänen veljestään Jean-Baptiste Ndahindurwasta tuli uusi kuningas. Hutut aloittivat helmikuussa 1959 kapinan, jota todellisuudessa rahoitti ja tuki Belgian armeija. Vuonna 1961 Kigeli V oli Kinshasassa, missä hän tapasi YK:n pääsihteerin Dag Hammarskjöldin. Samaan aikaan Belgian hallitus pakotti Kigelin maanpakoon. Kigeli asui maanpaossa Dar-es-Salaamissa Tansaniassa 1961–1962, mutta muutti Nairobiin Keniaan, missä hän asui 1963–1971. Vuonna 1972 hän muutti Kampalaan Ugandaan ja asui siellä vuoteen 1978 asti. Hän muutti takaisin Nairobiin, missä hän asui 1979–1992. Washingtoniin Yhdysvaltoihin hän muutti vuonna 1992. Kigeli asui myös Oaktonissa, Virginiassa.
Maanpaossa Kigeli puhui ja kirjoitti aktiivisesti Ruandan demokraattisesta tilanteesta. Ruandan kansanmurhan uhreja hän muisti pystyttämällä muistomerkkejä. Hän luennoi Ruandan kulttuurista ja poliittisesta tilanteesta yliopistoissa ympäri maailmaa. Etelä-Afrikan entinen presidentti Nelson Mandela kuului kuninkaan ystäviin.
Vuonna 2007 kuningas ilmoitti, että hän voisi palata Ruandaan, mutta vain jos saa asemansa takaisin.
Kigeli kuoli sydän- ja verisuonitautiin aamulla sairaalassa Washington, D.C.:ssä 16. lokakuuta 2016. Kigeli ei koskaan avioitunut, joka kuuluu ehtona siihen että hän ei saisi oikeutta hallita kuninkaana silloin kun on ollut avioliitossa ulkomailla.
Vaikka Kigeli ei koskaan avioitunut. 9. tammikuuta 2017 kuninkaallinen hovi kuitenkin ilmoitti, että hänen veljenpoikansa, prinssi Emmanuel Bushayija (hallitsija nimellä Juhi VI) seuraa häntä kuninkaana Ruandan valtaistuimelle. Emmanuel Bushayija on Kigelin velipuolen prinssi William Bushayijan poika. Emmanuel on Britannian kansalainen ja asuu nykyään Suur-Manchesterin alueella, Britanniassa ja on aiemmin työskennellyt PepsiColle Ugandassa.
Kigelin kuoleman jälkeen paljastui, että hänellä oli ainakin yksi tytär, Jacqueline Rwivanga, joka oli avioliitossa Andrew Rugasin kanssa vuosina 1998–2015 ja on viiden lapsen äiti.
Vihurirokko

Vihurirokko (tunnettu ennen myös nimellä punainen koira) on tartuntatauti, jonka aiheuttaa rubella-virus. Se on yleensä taudinkuvaltaan lievä, ja joskus sen sairastaminen saattaa jopa jäädä huomaamatta. Tämän takia viruksen tunnistaminen on joskus vaikeaa. Yleensä virus tunkeutuu elimistöön nenän tai nielun kautta. Sairaus kestää 1–5 päivää. Aikuisilla se yleensä kestää pidempään kuin lapsilla. Useimpien hengitystiehyissä elävien virusten tavoin se siirtyy ihmisestä toiseen uloshengitysilman mukana pisaratartuntana. Vihurirokko voi tarttua myös äidistä istukan kautta sikiöön. Viruksen itämisaika on 2–3 viikkoa. Suomesta vihurirokko on rokotusten vuoksi käytännössä hävinnyt, mutta sitä esiintyy Suomeen tulevilla rokottamattomilla ihmisillä.
Riskejä.
Vihurirokkoon on mahdollista sairastua missä iässä tahansa. Sen taudinkuva on yleensä lievä. Raskaana olevan naisen sikiölle se kuitenkin helposti aiheuttaa vakavan synnynnäisen vihurirokko-oireyhtymän.
Ehkäisy ja hoito.
Yleensä oireita hoidetaan parasetamolilla, kunnes tauti paranee itsestään. Vihurirokko-oireyhtymään ei kuitenkaan tunneta hoitoa.
Vihurirokko on käynyt harvinaisemmaksi sen jälkeen, kun sitä vastaan annettava rokote tuli markkinoille vuonna 1969. Suomessa rokotukset aloitettiin osalle naisista vuonna 1975 ja koko väestölle 1982 osana MPR-rokotetta. Useimmissa länsimaissa valtaosa väestöstä on saanut rokotuksen 12–15 kuukauden ikäisenä ja tämän jälkeen tehosteannoksen ennen 12. ikävuottaan. Rokote antaa elinikäisen suojan, mutta saattaa aiheuttaa sivuvaikutuksenaan ohimenevän niveltulehduksen.
Vihurirokon vastainen rokotusohjelma on osoittautunut menestyksekkääksi Kuubassa, joka ilmoitti 1990-luvulla saaneensa taudin hävitetyksi alueeltaan, ja Yhdysvalloissa, joka antoi vastaavan ilmoituksen vuonna 2004. Tauti pyrittiin saamaan hävitetyksi kaikista Amerikan maista vuoteen 2010 mennessä, missä onnistuttiin; WHO:n mukaan luonnollisesti levinnyttä vihurirokkoa ei ole havaittu mantereella vuoden 2009 jälkeen.
X-Ray Spex

X-Ray Spex oli brittiläinen punk-yhtye, joka perustettiin vuonna 1976. Yhtye julkaisi kaksi studioalbumia. Debyyttialbumi "Germ Free Adolescents" valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Poly Styrene syntyi nimellä Marion Elliot Lontoossa. Hän perusti X-Ray Spexin vuonna 1976 nähtyään Sex Pistolsin keikan ja päätettyään, että hänkin pystyisi samaan. Bändin debyyttisingle ”Oh Bondage Up Yours!” nousi englantilaisen punkin sotahuudoksi ja ennakoi 1990-luvun feminististä riot grrrl -liikettä. 
X-Ray Spexin kappaleet kritisoivat kapitalismia ja kulutuskulttuuria, etenkin nuorten uppoamista yritysten suunnittelemiin kulutusfantasioihin. Yhtye ilmaisi musiikillaan myös huolensa luonnon ja ilmaston puolesta ja vastusti yhä steriilimpää ja keinotekoisempaa maailmaa. Kehuttu albumi "Germfree Adolescents" julkaistiin vuonna 1978. X-Ray Spex hajosi vuotta myöhemmin.
Vuonna 1995 Styrene kokosi X-Ray Spexin uudelleen julkaistakseen yhtyeen toisen albumin "Conscious Consumer". Levyn äänityksissä oli mukana myös hänen tyttärensä Celeste Bell. Levyn julkaisun jälkeen hän poistui uudelleen julkisuudesta. Vuoden 2006 lopulla Sanctuary Records julkaisi "Let’s Submerge: The Anthology" -kokoelman, kahden levyn laajennuksen, joka sisälsi lähes kaiken, mitä X-Ray Spex ehti koskaan äänittää.
Poly Styrene kuoli 25. huhtikuuta 2011 rintasyöpään.
Richard Seddon

Richard Seddon (22. kesäkuuta 1845 – 10. kesäkuuta 1906) oli Uuden-Seelannin pääministeri vuosina 1893–1906. 
Seddon syntyi Englannissa vuonna 1845. Hänen isänsä oli koulun rehtori ja äiti opettaja. Seddon siirtyi 18-vuotiaana Australiaan ja sieltä vuonna 1866 Uuteen-Seelantiin. Pian tämän jälkeen hän meni naimisiin Australiassa tapaamansa Louisa Jane Spotswoodin kanssa. 
Vuonna 1877 Seddon valittiin asuinkaupunkinsa Kumaran pormestariksi. Hän pääsi Uuden-Seelannin parlamenttiin vuonna 1879. Hän oli yrittänyt jo kolme vuotta aiemmin, mutta ei saavuttanut menestystä. Kun edellinen pääministeri John Ballance kuoli vuonna 1893, hänen seuraajakseen valittiin Seddon, joka toimi virassa kolmentoista vuoden ajan. 
Seddon sairastui äkillisesti vuonna 1906 laivamatkalla Australiasta Uuteen-Seelantiin ja kuoli. Seuraajaksi nousi William Hall-Jones.
Salif Keïta

Salif Keïta (s. 25. elokuuta 1949 Djoliba, Mali) on kansainvälisesti tunnettu afropop-laulaja ja lauluntekijä. Hän on albiino ja sanoo olevansa Malin valtakunnan perustajan Sundiata Keïtan jälkeläinen.
”Afrikan kultaiseksi ääneksi” kutsutun Keïtan lauluääntä on kuvattu korkeaksi ja surusävytteiseksi. Musiikin on sanottu muistuttavan nigerialaisen Fela Kutin tyyliä, mitä Keïta piti Suomen-vierailunsa yhteydessä 1991 ymmärrettävänä, koska Nigerian kulttuuri on paljolti peräisin Malista. Alueen perinnesoitinten koran ja balafonin sijasta Keïta käyttää länsimaisia soittimia, kuten syntetisaattoreita. "Helsingin Sanomien" Harri Uusitorppa kirjoitti artistin kahden ensimmäisen albumin perusteella vuonna 1989, ettei mikään afrikkalainen populaarimusiikki ennen Keïtaa ole hänestä kuulostanut yhtä modernilta ja työstetyltä.
Sotilasjuntan palvelukseen.
Salif Keita on ollut Malin sotilasjuntan kannattaja ja kannattanut sen tarinaa kansallisesta suvereenisuudesta ja vaatinut lähettämistä pois maasta. Elokuussa 2023 uutisoitiin, että 73-vuotias Keita on nimitetty erääksi valitun presidentti Ibrahim Boubacar Keïtan syrjäyttäjän, eversti Assimi Goitan viidestä neuvonantajista.
Ikuinen virta

Ikuinen virta on Indican vuonna 2004 ilmestynyt debyyttialbumi. Se myi kultaa vuonna 2005 ja platinaa vuonna 2006. Suomen albumilistalla albumille kertyi listaviikkoja 30.
Kappaleet sävelsi ja sanoitti Indican laulaja Jonsu. Sovitukseen osallistui koko yhtye. Levyltä julkaistiin singleinä kappaleet "Scarlett", "Ikuinen virta", "Ihmisen lento" ja "Vettä vasten", joista kahdesta ensimmäisestä kuvattiin myös video. Albumilla oli linkki bonusmateriaaliin. Linkistä sai kaksi kappaletta ("Unten maa" ja "Odotan"), "Scarlett"-videon, sanoitukset, kuvia ja taustakuvia.
Hip hop lindy

Hip hop lindy (myös ghetto swing tai hip hop swing) on swing-tanssi, joka on yhdistelmä hip hoppia ja lindy hoppia. Tanssin jalkatekniikka ja rytmi perustuvat hip hoppiin, kun taas paritanssille ominaiset kuviot tulevat suoraan perinteisistä swingtansseista. Tyyliltään hip hop lindy poikkeaa silti muista perinteisistä tansseista, koska sille on ominaista hiphopmainen energisyys ja rentous.
Hip hop lindyssä pojilla on viejän rooli, ja siinä opetellaan kuvioita, joita tanssitaan poikien haluamassa järjestyksessä. Mutta vaikka pojat vievät, niin tyttöjen rooli ei ole vain seurata. Tilaa omalle tulkinnalle jää rajattomasti. 
Tanssia voidaan tanssia discoissa, koulubileissä ynnä muissa nuorisojuhlissa ja varusteiksi käyvät mitkä tahansa rennot vaatteet ja kengät, joissa on helppo liikkua. 
Tanssin historiaa.
Historia sijoittuu Yhdysvaltoihin, jossa nuoriso omaksui vaikutteita vanhoista swing-tansseista ja alkoi kehittää omaa tanssiaan, jota voitaisiin tanssia nykymusiikkiin. Tanssi on viiteenkymmeneen vuoteen ensimmäinen paritanssi, joka on kehittynyt senhetkisen nuorison keskuudessa ja jota tanssitaan nykymusiikkiin.
Julian Casablancas

Julian Fernando Casablancas (s. 23. elokuuta 1978 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä ja The Strokes -yhtyeen laulaja.
Varhaiset vaiheet.
Julian Casablancasin vanhemmat ovat muotitoimisto Elite Model Management -yrityksen espanjalais-amerikkalainen johtaja John Casablancas ja tanskalainen mallina toiminut Jeanette Christjansen, joka voitti Miss Tanska -kilpailun vuonna 1965. Casablancasin vanhemmat erosivat tämän ollessa nuori. Christjansenin uusi puoliso, taiteilija Sam Adoquei vaikutti Casablancasin musiikkimakuun tutustuttamalla tämän esimerkiksi The Doorsiin.
Casablancas tapasi The Strokesin basisti Nikolai Fraituren käydessään koulua New Yorkissa. Koska Casablancas ei menestynyt koulussa, hänen isänsä lähetti tämän yksityiskouluun Sveitsiin, missä hän tapasi Albert Hammond Jr:n, joka liittyi myöhemmin Casablancasin yhtyeeseen. Palattuaan kotikaupunkiinsa New Yorkiin, hän jatkoi opiskelua ja tutustui Nick Valensiin sekä Fabrizio Morettiin, jotka soittavat The Strokesissa. Yhtye alkoi soittaa yhdessä vuonna 1998 ja nimesi kokoonpanon The Strokesiksi vuonna 1999.
Musiikki.
The Strokesin ensialbumi "Is This It" julkaistiin vuonna 2001 ja oli arvostelu- ja myyntimenestys. Seuraava albumi, "Room on Fire" ilmestyi 2003 ja kolmas albumi "First Impressions of Earth" 2006, ja sen kiertueen jälkeen yhtye jäi tauolle.
Tauon aikana yhtyeen jäsenet osallistuivat tahoillaan omiin projekteihinsa, ja Casablancas teki yhteistyötä esimerkiksi Queens of the Stone Agen, The Lonely Islandin ja Danger Mousen kanssa.
Vuonna 2008 Casablancas alkoi levyttää sooloalbumiaan "Phrazes for the Young", joka ilmestyi syksyllä 2009.
Casablancasin musiikillisiin vaikuttajiin kuuluvat mm. The Velvet Underground ja sitä kautta Lou Reed, Nirvana, Bob Marley, The Doors sekä The Cure. Hän sanoittaa ja säveltää lähes kaikki The Strokesin kappaleet.
Yksityiselämä.
Julian Casablancas meni naimisiin yhtyeen managerin Ryan Gentlesin assistentin Juliet Joslinin kanssa vuonna 2005 ja ilmoitti yhtyeen konserteissa julkisesti avioitumisestaan. Esimerkiksi Central Parkin konsertissa soittaessaan kappaletta "Hard to Explain" hän sanoi "I'm getting married and it's hard to explain!" eli "Olen menossa naimisiin ja sitä on vaikea selittää!".
Casablancasilla on ollut pahoja alkoholiongelmia, jotka korostuivat vuoden 2003–2004 aikoihin stressin takia. Nykyään hän on ilmoittanut olevansa kuivilla ja täysin raitis, joskin monet kyseenalaistavat raittiuden. Casablancas on myös lopettanut tupakan polttamisen.
Tuuliset tienoot

Tuuliset tienoot on Indican vuonna 2005 ilmestynyt toinen albumi. Se myi julkaisuvuonnaan kultaa. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet "Vuorien taa" (singlellä albumille sisältymätön raita "Nuorallatanssija"), "Pidä kädestä" (promosingle) ja "Niin tuleni teen" (promosingle) joista kahdesta ensimmäisestä kuvattiin omat, Marko Mäkilaakson ohjaamat musiikkivideot. Debyyttilevy "Ikuisen virran" tapaan sävellykset ja sanoitukset olivat laulaja Jonsun kynästä ja sovitukset yhtyeen.
Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 12.
Harry Atkinson

Harry Albert Atkinson (1. marraskuuta 1831–28. kesäkuuta 1892) oli Uuden-Seelannin pääministeri vuosina 1876–1877, 1883–1884 ja 1887–1891.
Atkinson syntyi Lontoossa ja siirtyi Aucklandiin, Uuteen-Seelantiin toukokuussa 1853. Hän päätti asettua Taranakiin. Atkinson pääsi vuonna 1864 Uuden-Seelannin puolustusministeriksi. Vuonna 1876 hän nousi pääministeriksi. Maan taloudellisen tilanteen heiketessä myös Atkinsonin suosio laski. Hän menetti valtansa vuonna 1877, mutta nousi jälleen pääministerin virkaan vuosina 1883 ja 1887. Atkinson kuoli Englannissa vuonna 1892.
Muna al-Hussein

Muna al-Hussein, (syntyjään Antoinette Avril Gardiner, s. 25. huhtikuuta 1941 Chelmondiston, Suffolk, Yhdistynyt kuningaskunta) oli Jordanian kuninkaan Husseinin toinen vaimo.
Varhainen elämä.
Hänen isänsä oli everstiluutnantti Walter Percy Gardiner.
Avioliitto ja lapset.
Gardiner meni naimisiin Jordanian kuninkaan Husseinin kanssa 25. toukokuuta vuonna 1961. Hän otti nimekseen Muna al-Hussein 30. tammikuuta vuonna 1962. Muna ja Hussein saivat neljä lasta, joista vanhin Abdullah (s. 1962) on Jordanian nykyinen kuningas. Muut lapset ovat prinssi Faisal (s. 1963) ja prinsessat Aisha ja Zein (kaksoset, s. 1968).
Muna ja Hussein erosivat joulukuussa 1972. Muna sai eron jälkeen pitää kuninkaalliset tittelinsä, minkä lisäksi hän sai asua palatsissa ja jatkaen työtään hyväntekeväisyyden parissa.
Edustustyöt.
Kun Jordanian sairaanhoitajien neuvosto perustettiin vuonna 2002 Muna nimitettiin sen puheenjohtajaksi ja hän on toiminut virassa siitä asti.
Vuonna 2023 Muna nimitettiin maailman Alzheimer-säätiön hyväntahdonlähettilääksi.
Mokkapalat

Mokkapalat, mokkaruudut, masaliisa, suklaapelti tai rakkaudenpala () on leivonnainen, joka on valmistettu muna-sokerivaahtotaikinasta. Usein mokkapalojen päälle lisätään myös kaakaolla ja kahvilla maustettu tomusokerikuorrute, joka voidaan koristella nonparelleilla tai kookoslastuilla.
Mokkapalat lienevät peräisin ruotsalaisen ICA-kauppaketjun koekeittiöstä, ja niiden alkuperäislähde on ICA:n kirja "Sju sorters kakor," jonka ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 1945. Tästä juontuvat mokkapalojen nimijohdannaiset "Ruotsin parhaat neliöt" ja "Ruotsin hyvät". Mokkapaloja on kutsuttu myös mokkaneliöiksi, suklaaneliöiksi, mokkaruuduiksi, masaliisoiksi ja rakkaudenpaloiksi.