tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bernard Blier

Bernard Blier (1916 Buenos Aires, Argentiina – 29. maaliskuuta 1989 Saint-Cloud) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä, joka näytteli yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana noin 150 elokuvassa, ranskalaisfilmien lisäksi noin 30 italialaistuotannossa. Hänen tunnetuimpia roolitöitään ovat Marcel Carnén "Hotel du Nord" (1938), André Cayatten "Ennen vedenpaisumusta" (1953), Yves Robertin menestyskomedia "Pitkä vaalea mustakenkäinen" (1972), oman poikansa Bertrand Blierin ohjaama musta komedia "Kylmät alkupalat" (1979) ja Andrzej Wajdan "Riivatut" (1988).
Vähän ennen kuolemaansa 73-vuotiaana vuonna 1989 Bernard Blier sai Ranskan elokuva-akatemialta César-palkinnon elämäntyöstään.
Augustus Stephen Vogt

Augustus Stephen Vogt (14. elokuuta 1861 – 17. syyskuuta 1926) oli kanadalainen kuoronjohtaja, pedagogi, urkuri ja pianisti. Hänet tunnetaan parhaiten Toronton Mendelssohn-kuoron perustajana. Kuoro tunnetaan sekä a cappella -työstään että vuosittaisista esiintymisistään johtavien orkesterien kanssa. Hänet nimitettiin Toronton musiikkikonservatorion rehtoriksi vuonna 1913, ja hän vetäytyi kuoronjohtotyöstään vuonna 1917. Hän oli kehittämässä Toronton yliopiston musiikkitiedekuntaa ja toimi sen dekaanina vuodesta 1918 kuolemaansa saakka. Vogt teki lukuisia julkaisuja, joihin kuuluivat "Indian Lullaby" (1906) ja "Modern Pianoforte Technique" (1900).
Vogt opiskeli New England Conservatoryssa, Bostonissa 1880-luvun alussa ja tapasi tänä aikana Calixa Lavalléen. Hän jatkoi opintojaan Leipzigin konservatoriossa muiden muassa Salomon Jadassohnin, Willy Rehbergin, Carl Reinecken ja Adolf Ruthardtin johdolla vuoteen 1888 saakka.
Vasikkasaari

Vasikkasaari voi viitata ainakin seuraaviin saariin:
Luigi Russolo

Luigi Carlo Filippo Russolo (30. huhtikuuta 1885 Portogruaro – 4. helmikuuta 1947 Laveno-Mombello) oli italialainen taidemaalari ja säveltäjä, futurismin merkittävimpiä teoreetikkoja. Manifestissaan "Hälyjen taide" (1913) Russolo puolusti luonnonäänien ja hälyäänien käyttämistä musiikissa (bruitismi). Hän alkoi vuonna 1912 rakentaa hälysoittimia ().
Fagner

Fagner Conserva Lemos (s. 11. kesäkuuta 1989 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Corinthiansia.
Musta (heraldiikka)

Musta () on heraldinen tinktuuri ja yksi heraldiikassa tyypillisesti käytetyistä viidestä väristä. Se on saanut ranskan- ja englanninkielisen nimensä soopelista ("sable").
Mustaa tinktuuria on aiemmin lähinnä runollisessa mielessä kutsuttu Saturnuksen ja timantin väriksi.
Deoksinojirimysiini

Deoksinojirimysiini eli 1-deoksinojirimysiini tai duvoglustaatti (C6H13NO4) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy monissa eliöissä ja sitä ja sen johdannaisia tutkitaan verensokeritasoa alentavina lääkkeinä.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet.
Deoksinojirimysiini eristettiin ensimmäisen kerran mulpereihin kuuluvasta lajista "Morus bombycis". Tämän jälkeen sitä on löydetty myös muista mulperien suvun lajeista ja eräistä muistakin kasveista sekä eräiden "Bacillus"- ja "Streptomyces"-sukujen bakteerien tuottamina. Deoksinojirimysiini ja sen johdannaiset estävät disakkaridaaseja esimerkiksi sakkaraasia. Täten esimerkiksi sakkaroosin pilkkoutuminen ja imeytyminen elimistössä heikkenee. Tätä voidaan mahdollisesti käyttää diabeteksen hoidossa ja eräät deoksinojirimysiinin johdannaiset kuten miglitoli ja emiglitaatti ovat markkinoilla. Mulperien lehdistä valmistettua teetä markkinoidaan terveysvaikutteisena, mutta deoksinojirimysiinin pitoisuus ei ole siinä riittävän korkealla tasolla, jotta se olisi tehokasta. Yhdisteellä on myös HIV:tä vastustavia ominaisuuksia. Deoksinojirimysiini on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +47.
Deoksinojirimysiinin tuotanto perustuu eristämiseen mulpereiden lehdistä, mutta bioteknillisiä tuotantomenetelmiä kehitetään.
Lena Frölander-Ulf

Lena Frölander-Ulf (s. 1976) on suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja, joka asuu ja työskentelee Helsingissä. Frölander-Ulf kirjoittaa ensisijaisesti ruotsiksi mutta myös suomeksi.
Frölander-Ulfin kuvakirja "Minä, Muru ja metsä" oli ehdolla Toisinkoinen-palkinnon (2016), lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian (2016) ja Runeberg Junior -palkinnon (2017) saajaksi. Vuonna 2020 Frölander-Ulf sai Arvid Lydecken -palkinnon teoksesta "Nelson Tiikeritassu". Teos oli myös lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-ehdokas.
Frölander-Ulfin puoliso on kirjailija Kjell Westö.
DNA Kauppa

DNA Kauppa Oy (aiemmin "DNA+") on DNA-konserniin kuuluva kauppaketju ja se oli Suomen laajin matkapuhelimia myyvä myymäläketju vuonna 2018. Vuonna 2018 ketjuun kuului 60 liikettä 40 paikkakunnalla.
Historia.
DNA Kauppa on perustettu vuonna 2000.
Vuosina 2007 ja 2008 DNA Kaupan toimitusjohtajana toimi Erik Sylvestersson, joka siirtyi tehtävästä DNA Finlandin myynti- ja markkinointijohtajaksi. Sylvestersson toimi DNA:n jakeluketjuyrittäjänä vuodesta 2002 lähtien, mutta myi DNA Kauppa Oy:n liiketoiminnan kokonaan DNA:lle vuonna 2007.
DNA uudisti brändiään vuonna 2011, jolloin DNA Kaupan pääväriksi tuli keltainen. Ketjuun kuului 76 myymälää ympäri Suomen.
Vuonna 2014 DNA Kaupan liikevaihto oli 46,6 miljoonaa euroa, missä oli pudotusta edelliseen vuoteen verrattuna noin 64 prosenttia. Tilikauden tulos oli 11 000 euroa. Yhtiön omavaraisuusaste oli 37 prosenttia.
Maaliskuussa 2017 DNA-operaattorin kymmenestä myydyimmästä mallista puolet oli Huawein malleja ja myydyin puhelin oli Samsungin Galaxy J5. Koko vuoden myydyin puhelin oli Honor 8.
Vuonna 2018 DNA Kaupan liikevaihto oli 47,6 miljoonaa euroa ja se työllisti 57 henkilöä. Liikevaihdossa oli 0,7 prosentin nousu. Tilikauden tulos oli 293 000 euroa ja yhtiön omavaraisuusaste oli 36,5 prosenttia. Kesällä 2018 Nordea ja DNA pilotoivat iäkkäille suunnattua tablettia viidellä paikkakunnalla. Nordea järjesti digiopastustilaisuuksia ja halukkaille jaettiin esitteitä, jotka helpottivat tabletin ostoa DNA Kaupoista. Keskimääräistä suurikokoisempaan tablettiin oli asennettu valmiiksi Nordean mobiilipankki- ja tunnuslukusovellukset. Myös DNA Kaupat tarjosivat opastusta tabletin käyttöön.
Maaliskuussa 2019 DNA Kaupan 10 myydyimmän puhelimen joukossa oli kuusi Samsungia, kolme Huaweita ja sijalla 9 iPhone 7. Huawein myynti pieneni, kun Google ilmoitti toukokuussa, että se katkaisee yhteistyön Huawein kanssa. DNA Kauppa arvioi toukokuussa, ettei se aloita Huawein uusien matkapuhelinmallin myyntiä, mutta jatkaa jo julkaistujen mallien myyntiä. DNA:lla ja Huaweilla ei ole toimitusjohtaja Aavikon mukaan sopimusta, joka velvoittaisi myynnin aloitukseen. Kesäkuun puoliväliin mennessä Huawein puhelimien myynti oli alkanut elpyä. DNA Kaupassa myynti laski pahimmillaan noin puoleen aiemmasta, mutta kesäkuun myynti oli noin 30–40 prosenttia aiempaa pienempää.
Palvelut.
DNA Kauppa ottaa vastaan käytettyjä puhelimia. Liikkeissä on myös myyty rajattuja eriä käytettyjä puhelimia.
Itämeri-Akatemia

Itämeri-Akatemia on 9 Itämeren naapurimaata edustavan 15:n yliopiston yhdistys. Järjestö oli perustettu Hanse-Parlamentin aloitteesta voittoa tavoittelemattomana yhdistyksenä helmikuussa 2010. Yhteisenä tavoitteena on yhteysten kehittäminen pienten- ja keskikokoisten yritysten ja tutkimusmaailman välillä. Itämeren Akatemia tukee yrityksiä aktiivisesti konkreettisillä tutkimus- ja tuotekehitysratkaisuilla, mutta samalla kehittää ja toteuttaa pk-yritysten tarpeisiin räätälöityjä opinto-ohjelmia. Pk-yrityksille tarkoitettujen innovatiivisten ratkaisujen edistäminen on toteuttavien tutkimus- ja kehitystehtävien painopiste. Kehitettävien opinto-ohjelmien kannalta keskipisteenä on , joka mahdollistaa käytännön taitojen ja akateemisen tiedon yhdistämisen. 
Hanse-konferenssi.
Itämeri-Akatemia ja Hanse-Parlamentti järjestävät vuosittaisen kaksipäiväisen Hanse-konferenssin, jonka puitteissa noin 120 liiketoiminnan, tieteen ja politiikan vaikuttajaa keskustelee yhdestä pienten ja keskikokoisten yrityksiin liittyvästä aiheesta. Muutaman esittelyn jälkeen järjestetään pyöreät pöydät, joilla konferenssin osallistujat kehittävät tulevaisuudennäkymät. Nämä tapaamiset houkuttelevat korkean tason puhujia, kuten EU:n komissaari vuonna 2011 ja EU:n komissaari vuonna 2012. Konferenssin jälkeen Itämeren Akatemia julkistaa kirjeen, johon sisältyvät esittelyt, tutkimusraportit  ja keskustelujen tulokset. 
Julkaisut.
Itämeri-Akatemia julkaisee epäsäännöllisesti papereita konferensseista sekä strateegisia ohjelmia. Tähän mennessä on painettu seuraavia julkaisuja:
Oravannahka (heraldiikka)

Oravannahka on heraldinen tinktuuri ja toinen heraldiikassa alkuperäisesti käytetyistä turkiksesta. Sen sinihopeinen kuvio kuvastaa viittojen vuorina käytettyä oravaturkista. Siinä oravien siniharmaan turkin ja valkoisen vatsakarvan vuorottelu loi värivaihtelun ja kuvion, jota oravannahkatinktuuri esittää yksinkertaistettuna. Oravannahan sinisten kuvioiden kärki osoittaa yleensä ylöspäin.
On esitetty, että Tuhkimo-sadun nykyversio on muotoutunut osin satua ranskasta englantiin käännettäessä sattuneen virheen vuoksi, eikä Tuhkimon kengän kuuluisikaan olla lasia ("verre") vaan oravaturkista ("vairé").
Muunnelmia.
Oravannahasta on kehitetty aikojen saatossa useita erivärisiä ja kuvioinniltaan erilaisia muunnelmia. Kolme niistä on saanut suomenkielisen nimen.
Killjoys

Killjoys on kanadalainen Michelle Lovrettan luoma scifisarja. Sen esittäminen alkoi Kanadassa Spacen kanavalla kesäkuussa 2015.
Tuotanto.
Lokakuussa 2013 annettiin virallinen tilaus "Killjoysin" 10 jakson mittaisesta ensimmäisestä kaudesta. Huhtikuussa 2014 vahvistettiin Syfyn liittyvän sarjan toiseksi tuottajaksi.
Sarjan pilottijakso esitettiin 19. kesäkuuta 2015. Syyskuussa 2017 Syfy ilmoitti tulanneensa 10 jakson mittaisen neljännen ja viiden kauden. Samalla kerrottiin viidennen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.
Herbert A. Fricker

Herbert Austin Fricker (12. helmikuuta 1868 Canterbury – 11. marraskuuta 1943 Toronto) oli brittiläis-kanadalainen kuoronjohtaja, urkuri, pedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli Canterburyn tuomiokirkon William H. Longhurstin johdolla ja täydensi opintojaan Lontoossa Frederick Bridgen sekä Edwin Henry Lemaren johdolla.
Fricker perusti Leedsin filharmonikot ja toimi orkesterin kapellimestarina vuosina 1900–1917. Perustamaansa Leedsin sinfoniaorkesteria hän johti vuosina 1902–1917. Hän muutti Kanadaan elokuussa 1917 tultuaan Augustus Stephen Vogtin valitsemaksi seuraajaksi Toronton Mendelssohn-kuoron johdossa. Ensimmäisen esiintymisensä kuoron johdossa hän teki Leopold Stokowskin johtaman Philadelphian orkesterin kanssa 18. helmikuuta 1918. Frickerin johdolla kuoro piti muun muassa Ludwig van Beethovenin "Missa solemniksen" Kanadan-ensiesityksen. Fricker vetäytyi vuonna 1942. 
Frickerin sävellystuotantoon kuuluu useita urkuteoksia.
Finnsvala

Finnsvala Oy on vuonna 1955 perustettu suomalainen Kärsämäellä toimiva teknisiä vaatteita suunnitteleva, valmistava ja markkinoiva yritys. Tuotteita markkinoidaan Svala of Finland -tuotemerkillä. Kaikki tuotteet valmistetaan Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-tunnus.
Tuotteiden pääkäyttäjäryhmät ovat aktiiviliikkujat, kylmätyöntekijät, elintarvike- ja rakennusalan työntekijät sekä viranomaistahot. Erityisenä käyttäjäryhmänä on myös moottoriurheilijat, ja Finnsvalalle onkin myönnetty ainoana suomalaisena vaatevalmistajana FIA:n (Federation Internationale De L’automobile) hyväksyntä moottoriurheilussa käytettäville kypärähupuille. Finnsvalan palamattomille asusteilla on CE-tyyppihyväksyntä. 
Historia.
Svalan suku aloitti vaatteiden valmistuksen sodan jälkeisessä Suomessa. Aluksi toiminta rajoittui omaan perhepiiriin, kun vanhoista armeijan mantteleista valmistettiin perheelle käyttövaatteita. 1950-luvulla säännöstelyn päättyminen mahdollisti neulosten ja kankaiden ostamisen. Tällöin Elli Svalalla heräsi ajatus yrityksen perustamisesta. Ellin mies Paavo Svala oli ammatiltaan autoilija, ja hän alkoi myymään Ellin tekemiä Suomi-verkkareita ja alusasuja vähittäisliikkeisiin eri puolille Suomea. Tuotteita meni niin paljon, kuin niitä ehdittiin valmistaa, ja niinpä vuonna 1955 looginen kehitysaskel oli virallistaa toimintaa rekisteröidyksi yritykseksi Kärsämäen Trikoo -nimellä.
Kysyntä kasvoi, ja 1960-luvulla tuotantoa laajennettiin ja koneistettiin. Ruotsiin viennin alkaessa yrityksen nimi haluttiin muuttaa helpommin lausuttavaksi, ja niin Finnsvala rekisteröitiin toiminimenä. 1970- ja -80 -luvuilla Finnsvala keskittyi puuvillaisten perusalusasujen tuotantoon, valmistaen päivässä 4000 alusasua. Yritys oli myös siirtynyt uudelle sukupolvelle 1972, Kyösti ja Raija Svalan johdettavaksi.
1990-luvun laman myötä Finnsvala erikoistui teknisten alusasujen ja lämpökerrastojen valmistamiseen. Tuoteportfolioon lisättiin myös moottorikelkkailijoille ja -pyöräilijöille tehdyt Coolmax-kypärähuput sekä paloa jatkamattomat tuotteet.
Vuonna 2015 uutena yrittäjänä aloitti Onerva Aakko. Tuotteet valmistetaan teknisistä materiaaleista ja merinovillasta. Kesällä 2018 Finnsvala Oy:lle valmistuvat uudet tuotantotilat Kärsämäelle. Tuotantokapasiteetin lisäämisellä ennakoidaan erityisesti yrityksen kansainvälistymisen myötä tapahtuvaa kysynnän kasvua.
SN 185

SN 185 oli ilmeisesti ensimmäinen supernova, josta on kirjallinen havainto. Kiinalaiset tekivät havainnon vuonna 185 jaa. SN 185 sijoittuu Alpha Centaurin suuntaan, Harpin ja Kentaurin tähdistöjen väliin. Se oli näkyvissä yötaivaalla kahdeksan kuukautta.
Historia.
Fan Ye mainitsee "vierastähden" Myöhemmän Han-dynastian kirjassa, jonka hän kirjoitti käyttäen lähteinään aiempia historioita ja dokumentteja. Myös roomalaiset mahdollisesti näkivät saman kohteen, joka ilmeisesti oli supernova. Pitkään oli epäselvää, missä SN 185 oli, mutta tutkijat epäilivät, että RCW 86 on siitä syntynyt supernovajäänne. RWC 86:n näennäinen koko eli kulmaläpimitta on 45 kaariminuuttia, hieman suurempi kuin täydenkuun, jonka kulmaläpimitta vaihtelee 29 ja 34 kaariminuutin välillä.
Tutkimukset ja tulokset.
Tutkimukset osoittivat, että RCW 86:n oli jäännös Ia-luokan supernovasta, joka oli syntynyt, kun kaksoistähti, jonka toinen komponentti oli valkoinen kääpiö, oli saanut kumppanitähdeltä vetyä pinnalleen. Kun sen massa oli ylittänyt kriittisen rajan, tähti räjähti supernovana. Ennen sitä se oli tehnyt ympärilleen avaruuteen onkalon, joka teki mahdolliseksi räjähdyksen jäänteiden leviämisen kauas.
Tutkimukset tehtiin yhdistämällä avaruusteleskoopin antamat tiedot. NASA:n Spitzer -avaruusteleskoopin ja WISE:n infrapunakuvista tulivat keltaiset ja punaiset sävyt. Niihin yhdistettiin Chandra-avaruusteleskoopin ottamat röntgen­alueen kuvat, ja ESAn XMM-Newton -röntgensatelliitin kuviin yhdistettiin kuvassa olevat siniset ja vihreät värit.
Tutkituista röntgen- ja infrapuna­tiedoista tähtitieteilijät pystyivät selvittämään, että räjähdyksen syy oli tyypin Ia supernova, jossa muutoin vakaa valkoinen kääpiö ylitti kriittisen Chandrasekharin rajan (noin 1,4 Auringon massaa), kun sen kumppanitähdestä valui siihen vetyä. Chandran ja XMM-Newtonin röntgentiedoista kävi ilmi, että räjähdyksen jäänteissä on paljon rautaa, mikä myös osoittaa sen olleen tyypin Ia supernova. Lisäksi tiedemiehet ratkaisivat tiedosta toisen arvoituksen, eli miten se tuli niin suureksi niin lyhyessä ajassa.
Kun Auringon massan luokkaa oleva punainen jättiläinen muuttuu epävakaaksi se sinkoaa, ulko-osansa pois planetaariseksi sumuksi ja synnyttää valtavan ontelon ympärilleen. Räjähdys tässä ontelossa pystyi laajentumaan paljon nopeammin kuin muutoin olisi pystynyt. Tämä on ensimmäinen kerta, kun tällaisen ontelon on havaittu syntyneen valkoisen kääpiön ympärille ennen räjähdystä. Tutkijat sanovat, että tuloksilla voi olla merkittäviä vaikutuksia teorioihin valkoisista kääpiöstä ja tyypin Ia supernovista.
Kupari (heraldiikka)

Kupari on heraldiikassa harvoin käytetty metalli. Se ei kuulu perinteisesti käytettyihin metalleihin, joita ovat kulta ja hopea. Kupari on tullut heraldiseen käyttöön Kanadassa 2000-luvun alussa, eikä sitä eurooppalaisessa heraldiikassa tunneta lainkaan. Kuparinen tinktuuri kuvataan uuden, kirkkaan kuparimetallin värisenä.
Erityisen näkyvästi kupari on käytössä Whitehorsen kaupungin vaakunassa, jonka kilpi on kuparia. Siinä väri viittaa kuparimalmin louhintaan alueella sekä kuparin tärkeyteen alkuperäiskansoille.
Shen Yue

Shen Yue (, 441-513) oli kiinalainen runoilija, poliitikko ja historioitsija, joka syntyi Huzhoussa, Zhejiangissa. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli sataosainen historiikki "Sòng Shū", joka käsitteli eteläistä Kiinaa vv. 420–479 hallinnutta Liu-Song-dynastiaa.
Hän oli huomattava Liang-dynastian tutkija, sekä aikansa musiikki-tapojen johtava tutkija.
Edward Laufer

Edward (Constantin) Laufer (s. 25. marraskuuta 1938 Zürich) on säveltäjä, musiikkiteoreetikko ja musiikkipedagogi. Hän muutti perheineen vuonna 1939 Halifaxiin, varttui siellä ja sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1953.
Elämä.
Opiskelu.
Laufer valmistui Toronton yliopistosta musiikin kandidaatiksi vuonna 1957 ja maisteriksi 1960. Hän sai myös taiteiden maisterin oppiarvon Princetonin yliopistosta vuonna 1964. Hänen opettajiaan Torontossa olivat John Weinzweig, John Beckwith, Oskar Morawetz ja Talivaldis Kenins. Princetonissa häntä opettivat Milton Babbitt, Earl Kim ja Roger Sessions. Lisäksi hän sai Juilliard Schoolissa opetusta Vincent Persichettiltä ja Eduard Steuermannilta sekä yksityisopetusta Schenker-analyysissä Ernst Osterilta.
Ura.
Laufer on opettanut Smith Collegessa vuosina 1969–1971, New Yorkin osavaltionyliopistossa, Purchasessa 1972–1974 ja Mannes College of Musicissa 1973–1974. Vuosina 1974–1975 hän oli viimeksi mainitun opinahjon nimikkosäveltäjä, ja tämän jälkeen hän liittyi Toronton yliopiston musiikin tiedekunnan henkilöstöön. 
Laufer on luennoinut Schenker-analyysistä yliopistoissa ja tutkijoiden tapaamisissa Kanadassa, Yhdysvalloissa, Suomessa ja Englannissa. Laufer on kirjoittanut artikkeleita useisiin lehtiin. Hän on Kanadan musiikkikeskuksen jäsen.
Johanna Moisander

Johanna K. Moisander on suomalainen professori. Hän on ollut vuodesta 2010 organisaatioviestinnän professori Aalto-yliopiston johtamisen laitoksella.
Moisander on valmistunut Helsingin Kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi. Hän on saanut vuonna 2011 Vuoden väitöskirjaohjaaja -palkinnon.
Moisanderin väitöskirja käsittelee vihreää kuluttamista.
Korttia

Korttia on Askolan kunnan kylä, jossa asuu vakinaisesti 93 asukasta. Korttiassa on vuonna 1934 valmistunut kansakoulu, jonka toiminta alkuperäisessä rakennuksessa päättyi vuonna 1967. Rakennus peruskorjattiin ja 1980-luvulla se on toiminut kylätalona. Siinä on luokkahuone ja vuokra-asuntona toimiva opettajan entinen asunto.
Korttian monitoimitalon, entisen kansakoulun, myi Askolan kunta Korttian kyläyhdistys ry:lle 7. lokakuuta 2013. Kyläyhdistys on järjestänyt päivän kestävän kylätapahtuman kesäisin 2012 alkaen.
Kartanot.
Korttiassa on ollut kaksi kartanoa, Uusikartano ja Vanhakartano.
Vanhakartano.
Hendriksbergin ratsusäteritila oli yksi seitsemästä Klas Flemingin ostorälssitilasta, jotka hankittiin 1600-luvun puolessavälissä. Klas Flemingin omistuksessa tila oli 1630-1644, minkä jälkeen tila seurasi hänen perillisiään. Tilasta tehtiin 1691 Henriksbergin ratsusäteritila, mitä alettiin sittemmin kutsua Hendriksbergin säteriratsutilaksi.
Uusikartano.
Uusikartano lohkottiin 1781 Henriksbergin säteritilasta, jota alettiin kutsua Vanhakartanoksi, kun lohkottu osa nimettiin Uusikartanoksi. Uusikartanoon liitettiin lisäksi 1880-luvulla Heikkilän tila, joka oli ollut 1630 alkaen Klas Flemingin ostorälssitila. Uusikartanon ensimmäinen omistaja oli Anna Maria Hassel 1781-1824. 1882 tila siirtyi kauppias Antti Erikinpoika Tuiskulan omistukseen, ja 1903 Anders Valter Tuiskulalle sekä tämän puolisolle, Selma Tuiskulalle (o.s. Brusila). 1977 Uusikartanon saivat Kaisa-Liisa Lintunen (o.s. Tuiskula) ja Raimo Lintunen. Kaisa-Liisa Tuiskula on Antti Erikinpoika Tuiskulan pojanpojanpojantytär. Uuttakartanoa lohkottiin 1960-luvun alussa, kun asutushallitus sen ostettuaan lohkoi 307 hehtaaria siirtoväen asutustilojen lisämaiksi. Tästä 307 hehtaarista saatiin tiloille maankäytön komitean 1964 suunnitelman mukaan neljätoista maa-aluetta. Myös Askolan hiidenkirnut sijaitsevat valtion Uusikartanolta ostamalla alueella.
Vanhakartanoon liitettiin Korttian Vappula. Vanhakartanon omisti 1904-1934 Frans Arvid Kortejärvi, aikaisempi Milén, jonka jälkeen Vanhakartanon ovat omistaneet Toivo, Mauri ja Veikko Kortejärvi.
Soili Stenroos

Soili Stenroos (s. 1958) on suomalainen jäkälätutkija, yli-intendentti ja professori. Hän työskentelee Luonnontieteellisen keskusmuseon (LUOMUS) kasvi- ja sienitieteen yksikössä. Hän on myös kasvitieteen dosentti. Hän on aikaisemmin ollut Turun yliopiston kasvimuseon amanuenssi.
Stenroos on johtanut sammalien ja jäkälien mikrosieniä käsittelevää tutkimushanketta sekä useita jäkälien systematiikkaan liittyviä tutkimushankkeita. Hän on myös johtanut laajaan kansainväliseen tyyppinäytteiden digitointihankkeeseen (Global Plants Initiative, GPI) kuuluvaa osahanketta vuosina 2009-2017. Hankkeen aikana digitoitiin LUOMUKSEN kasvi- ja sienitieteen yksikön kokoelmissa säilytettäviä tyyppinäytteitä.
Stenroos sai vuonna 2001 Risto Tuomikosken vuosipalkinnon merkittävästä tieteellisestä työstä. Hän on julkaissut uransa aikana yli 100 tieteellistä artikkelia, hän myös kirjoittanut lukuisia kasvi- ja sienitiedettä popularisoivia artikkeleita. "Suomen jäkäläopas" sai vuonna 2011 Tieto-Finlandia-palkinnon. Stenroos oli kirjan tekijätyöryhmän johtaja.
Henrik Nilsson (jääkiekkoilija, 1991)

Henrik Johan Nilsson (s. 5. toukokuuta 1991 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Nilsson on Norsborgs IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin AIK IF:ään. Nilsson voitti kauden 2008–2009 päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden. Kaudella 2009–2010 hän oli seuran J20-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Patrik Nemethin kanssa tehoilla 5+15=20. Nilsson debytoi kauden aikana myös AIK:n miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2010–2011 AIK nousi Allsvenskanista Elitserieniin, jossa Nilsson pelasi kauden aikana 17 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hän sai tililleen ensimmäisen Elitserien-ottelunsa 23. syyskuuta 2010 Södertälje SK:ta vastaan. Nilsson jäi ottelussa kuitenkin ilman jääaikaa. Ensimmäiset peliaikansa liigassa hän sai seuraavassa ottelussa 25. syyskuuta 2020 vieraissa Färjestad BK:ta vastaan. Nilsson sai ottelussa jääaikaa 18.35 minuuttia. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn ja teholukeman –1. Nilsson pelasi kauden aikana miesten pelejä myös 11 ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana Allsvenskan-joukkue Almtuna IS:ssä, jossa hän jatkoi lainalla lähes koko kauden 2011–2012 ajan. Kaudeksi 2012–2013 Nilsson siirtyi edelleen sarjatasoa alemmas vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin I-divisioonajoukkue Kallinge-Ronneby IF:n riveihin. Hän jatkoi joukkueessa myös kaudella 2013–2014, jolloin Nilsson eteni joukkueen kanssaaina Kvalserien AS:ään asti, mutta KRIF jäi kuitenkin ilman sarjanousua.
Nilsson siirtyi kaudeksi 2014–2015 kaksivuotisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Karlskrona HK:hon. Joukkue nousi kauden päätteeksi SHL:ään (ent. Elitserien), jossa Nilssonin tulokaskausi 2015–2016 toi 42 runkosarjaottelussa tehot 3+6=9 ja viidessä karsintasarjan ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän teki SHL-uransa avausmaalin 19. syyskuuta 2015 vieraissa MODO Hockeyta vastaan. Maaliskuussa 2016 Nilsson teki Karlskronan kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, kuten taas tammikuussa 2018. Joukkue putosi kauden 2017–2018 päätteeksi kuitenkin Allsvenskaniin.
Nilsson ei jatkanut enää Allsvenskaniin pudonneessa Karlskronassa, vaan hän siirtyi kaudeksi 2018–2019 1+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Hän jakoi pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jesse Saarisen kanssa lukemalla +4. Pelicans ei kuitenkaan käyttänyt kauden jälkeen Nilssonin sopimuksessa ollutta optiota. Huhtikuussa hän teki aiemman seuransa AIK IF:n Allsvenskan-joukkueen kanssa vuoden mittaisen sopimuksen. Hänen sopimukseensa sisältyi optio SHL:ään siirtymisestä, jonka Nilsson käytti jo kesäkuussa tehtyään kauden 2019–2020 kattavan sopimuksen liigan nousijajoukkue IK Oskarshamnin kanssa.
Kaudeksi 2020–2021 Nilsson siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella monikansallisen Bet-at-home ICE Hockey Leaguen itävaltalaisjoukkue Dornbirner EC:hen.
Turhuuksien rovio

Turhuuksien rovio ("The Bonfire of the Vanities") on yhdysvaltalaisen toimittajan ja kirjailijan Tom Wolfen kirjoittama kirja. Se ilmestyi 1987, ja sen aiheena ovat New Yorkin jupit. Teos ilmestyi suomeksi 1989 WSOY:n kustantamana, ja sen on suomentanut Erkki Jukarainen.
Alun perin Rolling Stonessa 27-osaisena jatkokertomuksena ilmestynyt kirja kertoo menestyneestä pörssihaista, liikemies Sherman McCoysta. Jatkokertomuksessa päähenkilö on kirjailija. Wolfe kuvailee tarkasti statusesineitä, merkkivaatteita ja luksustuotteita, jotka kertovat ihmisen asemasta maailmassa tai siitä, mikä ihminen tahtoisi olla. Päähenkilön elämä alkaa luisua alaspäin, kun hän eksyy autollaan ja törmää bronxilaiseen nuorukaiseen.
Kirjan nimi viittaa 1497 Firenzen torille Girolamo Savonarolan käskystä koottuun turhuuksien rovioon.
Teosta on yritetty pukea "suuren amerikkalaisen romaanin" kaapuun, kuten monia muita aiemmin.
Ágios Dométios

Ágios Dométios () on kaupunki ja kunta (Δήμος Αγίου Δομετίου, "Dímos Agíou Dometíou"; ) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Ágios Dométios on Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin kolme kilometriä Nikosian keskustasta länteen. Se on rakennettu 160 metrin korkeuteen merenpinnasta. Suurin osa kunnan alueesta on vuodesta 1974 Turkin miehittämää ja Pohjois-Kyproksen hallussa. Pohjois-Kyprokseen kuuluva osa kunnasta kuuluu Lefkoşan alueeseen. Ágios Dométios on itsenäinen kunta vuodesta 1986.
Akanthoú

Akanthoú (, ) on kylä ja kunta (Δήμος Ακανθούς, "Dímos Akanthoús") Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Gazimağusan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Famagustan alueeseen. Koko kunnan väkiluku on ja varsinaisen Akanthoún kylän väkiluku (2011). 
Akanthoún kylä sijaitsee Pentadáktylos-vuorten pohjoisrinteessä noin kolme kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta ja linnuntietä noin 33 kilometriä pohjoisluoteeseen Famagustan kaupungista.
Athiénou

Athiénou (, myös "Athiaínou", Αθηαίνου, ) on kylä ja kunta (Δήμος Αθηένου, "Dímos Athiénou") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011).
Athiénoun kylä sijaitsee linnuntietä noin 20 kilometriä Lárnakasta pohjoiseen. Kylä sijaitsee saaren jakavalla vihreällä linjalla, jolla sijaitsee sen lisäksi vain muutama muu asuttu kylä. Suurin osa kunnan alueesta on vuodesta 1974 Turkin miehittämää ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa.
Dromolaxiá-Meneoú

Dromolaxiá () eli Dromolaxiá-Meneoú (Δρομολαξιά-Μενεού) on kylä ja kunta (Δήμος Δρομολαξιάς-Μενεού, "Dímos Dromolaxiás-Meneoú") Lárnakan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Dromolaxiá on Lárnakan esikaupunkialuetta. Se sijaitsee noin viisi kilometriä lounaaseen Lárnakan kaupungista ja pari kilometriä länteen Lárnakan kansainvälisestä lentoasemasta. Dromolaxiássa sijaitsee merkittävä Hala Sultan Tekken moskeija.
Géri

Géri () on kylä ja kunta (Δήμος Γερίου, "Dímos Geríou") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Géri sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 10 kilometriä kaakkoon pääkaupunki Nikosiasta. Se on itsenäinen kunta vuodesta 2011.
Karavás (Kyrenia)

Karavás (, ) on kylä ja kunta (Δήμος Καραβά, "Dímos Karavá") Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Girnen alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Kyrenian alueeseen. Koko kunnan väkiluku on ja varsinaisen Karaváksen kylän väkiluku (2011). 
Karavás sijaitsee Kyproksen pohjoisrannikolla noin kymmenen kilometriä länteen Kyrenian kaupungista.
Roswitha Möhring

Roswitha Katariina Möhring (alkujaan Utriainen, sitten Heikkilä, sitten Lindholm, s. 9. joulukuuta 1943 Lieksa) on suomalainen malli ja muotinäytösten järjestäjä.
Valmistuttuaan ylioppilaaksi 1963 ja opiskeltuaan Jyväskylän yliopistossa Roswitha Möhring muutti Helsinkiin ja sai työpaikan Monsieur Mossen salongista. Vuonna 1965 hän voitti Mallorcalla Suomen kaunein kansikuvatyttö -kilpailun, myöhemmin myös Miss Cinema Finland -kilpailu. Hänestä on julkaistu viitisenkymmentä aikakauslehtien kansikuvaa.
Vuonna 1966 hän avioitui tamperelaisen muotiyrittäjän Kaisu Heikkilän pojan Markku Heikkilän kanssa ja sai anopiltaan oppia muotialalle. Nuoripari asui 1960-luvun lopulla vajaan vuoden Pariisissa, jossa Roswitha Möring tutustui muotialaan. Palattuaan Suomeen hän alkoi vuoden 1972 paikkeilla järjestää muotinäytöksiä.
Vuonna 1977 Möhringille myönnettiin Wäinö Aaltosen mitali hänen työstään nuorten lahjakkaiden taiteilijoiden hyväksi.
Vuonna 1998 Kirjapaja julkaisi Maria Schulginin kanssa laaditun omaelämäkerran "Roswitha – morsiamen ikävä". 
Vuosina 2001–2014 Möhring piti muotimuseota synnyinkodissaan Lieksassa.
Roswitha Möhringin ja Markku Heikkilän tytär on pappi ja Marttojen toiminnanjohtaja Marianne Heikkilä. Möhring oli myöhemmin naimisissa Kurt Lindholmin kanssa. Hän on käyttänyt myös äitinsä sukunimeä Utriainen. Nykyisin hän käyttää saksalaisen upseeri-isänsä sukunimeä. Isä jätti perheen Roswithan ollessa muutaman päivän ikäinen.
Káto Polemídia

Káto Polemídia () on kaupunki ja kunta (Δήμος Κάτω Πολεμιδιών, "Dímos Káto Polemidión") Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Káto Polemídia on Limassolin esikaupunki ja sijaitsee noin kuusi kilometriä Limassolin keskustasta luoteeseen. Se on ollut itsenäinen kunta vuodesta 1986. Káto Polemídia (”Ala-Polemídia”) on alun perin hieman koilliseen sijaitsevan Páno Polemídian (”Ylä-Polemídia”) alakylä.
Kióneli

Kióneli (, ) on kaupunki Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Turkkilainen Gönyeli muodostaa Gönyelin kunnan, joka ei ole Kyproksen tasavallan tunnustama. Koko kunnan väkiluku on ja varsinaisen Kiónelin kaupungin väkiluku (2011). 
Kióneli on Nikosian turkkilaisen puolen esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin seitsemän kilometriä Nikosian keskustasta luoteeseen.
Kythréa

Kythréa (, myös "Kythraía", Κυθραία ja "Tzyrká", Τζυρκά, ) on kylä ja kunta (Δήμος Κυθρέας, "Dímos Kythréas") Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Koko kunnan väkiluku on ja varsinaisen Kythréan kylän väkiluku (2011). 
Kythréa sijaitsee Kyproksen pohjoisosissa noin 8,5 kilometriä saaren pohjoisrannikosta sisämaahan ja linnuntietä noin 16 kilometriä kaakkoon Kyrenian kaupungista. Kylä on perinyt nimensä antiikin ajan Khytroin kaupungista, joka sijaitsi sen lähellä.
Folke Forsman

Folke Michael Forsman (s. 10. huhtikuuta 1937 Helsinki) on suomalainen urkutaiteilija ja musiikkipedagogi. Vuosina 1966–2005 hän toimi ruotsinkielisen Olaus Petrin kirkon kanttorina Helsingissä. Vuosina 1963–2001 hän opetti urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa. Vuodesta 1965 hän on kirjoittanut musiikkiarvosteluja "Hufvudstadsbladetiin". Hän on tullut tunnetuksi erityisesti Olivier Messiaenin urkusävellysten esittäjänä ja tuntijana. Vuonna 2005 Forsman nimitettiin Ruotsin kuninkaallisen Pohjantähden ritarikunnan ensimmäisen luokan ritariksi ansioistaan Suomen ja Ruotsin yhteistyössä urku- ja kuoromusiikin alalla.
Forsman opiskeli 1950- ja 1960-luvun vaihteessa Sibelius-Akatemiassa Enzio Forsblomin johdolla. Hän suoritti urkudiplomin 1962, filosofian maisterin tutkinnon 1983 ja musiikin tohtorin tutkinnon 1999.
Vuosina 1990–1995 Forsman toimi Organum-seuran puheenjohtajana.
Folke Forsmanin nuorempi veli on "Kyrkpressenin" entinen päätoimittaja sekä nokkahuilunsoiton ja varhaisen musiikin asiantuntija Rabbe Forsman.
Mántres

Mántres (, myös "Mándres") eli Chamít Mántres (Χαμίτ Μάντρες, myös "Hámit Mándres", ) on kylä Kyproksen saarella. Se on "de facto" Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on (2011).
Mántres on Nikosian turkkilaisen pohjoisosan esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin neljä kilometriä pohjoiseen Nikosian keskustasta.
Mésa Geitoniá

Mésa Geitoniá () on kaupunki ja kunta (Δήμος Μέσα Γειτονιάς, "Dímos Mésa Geitoniás") Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Mésa Geitoniá on Limassolin esikaupunkialuetta ja sijaitsee vain pari kilometriä pohjoiseen Limassolin keskustasta. Sen kaupunginosia ovat Kontováthkeia, Chalkoútsa, Tímios Pródromos ja Pánthea. Mésa Geitoniá on itsenäinen kunta vuodesta 1986.
Tséri

Tséri () on kylä ja kunta (Δήμος Τσερίου, "Dímos Tseríou") Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on (2011). 
Tséri sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 13 kilometriä lounaaseen pääkaupunki Nikosiasta. Se on itsenäinen kunta vuodesta 2012.
Jean Papineau-Couture

Jean Papineau-Couture (12. marraskuuta 1916 Montreal – 11. elokuuta 2000 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän oli Guillaume Couturen ja Mercédès Papineaun lapsenlapsi. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun äitinsä Marie-Anne Dostalerin johdolla vuonna 1922. Vuosina 1926–1939 häntä opetti Françoise D'Amour. Vuosina 1937–1940 hän opiskeli kontrapunktia Gabriel Cussonin ja vuosina 1939–1940 pianonsoittoa Léo-Pol Morinin johdolla.
Vuonna 1940 Papineau-Couture pääsi Bostonin New England Conservatoryyn Québecin hallituksen stipendillä opiskelemaan sävellystä Quincy Porterin, orkesterinjohtoa Francis Findlayn ja pianonsoittoa Beveridge Websterin johdolla. Vuosina 1941–1943 häntä opetti Nadia Boulanger Cambridgessa, Massachusettsissa. 
Papineau-Couture toimi Montrealin yliopiston musiikin tiedekunnan dekaanina vuosina 1968–1973. Hän opetti myös The Conservatory of Musicissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Marcelle Deschênes, Richard Grégoire, Jacques Hétu, François Morel, André Prévost ja Gilles Tremblay. Säveltäjänuransa aikana Papineau-Couture sai vaikutteita muun muassa impressionismista ja uusklassisesta tyylistä. Hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa piano- ja kamarimusiikkia. Hän myös kirjoitti lukuisia artikkeleita ja kirja- sekä levyarvosteluja.
Papineau-Couturen vaimo oli kirjailija Isabelle Papineau-Couture. Huilisti François Papineau-Couture on hänen poikansa.
Nina Rahkola

Nina Maarit Rahkola (s. 6. huhtikuuta 1984 Nakkila) on suomalainen toimittaja ja media-alan yrittäjä. Hän on työskennellyt MTV3:n "Huomenta Suomen" juontajana ja tapahtumien juontajana.
MTV:llä syksyllä 2017 esitetyssä dokumenttiohjelmien sarjassa nimeltä "Say What" Rahkola kiersi toimittajana eri puolilla maailmaa. "Say what" voitti vuoden 2017 Kouran uutis-, urheilu- ja ajankohtaissisältöjen sarjan pääpalkinnon. Hänen dokumenttisarjansa on ollut ehdolla Venla-palkinnon saajaksi.
François Papineau-Couture

François Papineau-Couture (s. 1. huhtikuuta 1953 Montreal) on kanadalainen soitinrakentaja ja huilisti. Hän sai vuonna 1972 taiteiden kandidaatin arvon Montrealin yliopistosta ja vuonna 1977 musiikin kandidaatin arvon samaisesta opinahjosta. Opiskeltuaan huilunsoittoa hän vietti vuoden Lontoossa opiskellen näppäiltävien kosketinsoitinten rakentamista John Rawsonin johdolla. Hän on muun muassa työskennellyt Pariisin konservatorion soitinmuseossa. Vuosina 1979–1987 hän omistautui 1600–1700-lukujen italialaisten, englantilaisten ja ranskalaisten koulukuntien instrumentteihin pohjautuvien spinettien ja cembalojen rakentamiselle. 
Papineau-Couture meni naimisiin kontra-altto Madeleine Jalbertin kanssa. Hänen vanhempansa olivat säveltäjä Jean Papineau-Couture ja kirjailija Isabelle Papineau-Couture.
León Zuckert

León Zuckert (4. toukokuuta 1904 Pultava – 29. toukokuuta 1992 Toronto, Kanada) oli ukrainalaissyntyinen, vuodesta 1929 Kanadassa asunut säveltäjä, viulisti, alttoviulisti ja kapellimestari. Hän opiskeli vuosina 1916–1918 Boris Brodskin johdolla viulunsoittoa Pultavan keisarillisessa musiikkikoulussa. Hän asui ennen Kanadaan muuttamistaan myös Puolassa ja Argentiinassa. 
Zuckert toimi niin viulistina ja alttoviulistina kuin kapellimestarinakin lukuisissa orkestereissa. Näitä olivat Winnipegin sinfoniaorkesteri, Toronton sinfoniaorkesteri, Halifaxin sinfoniaorkesteri ja Montrealin sinfoniaorkesteri. Vuonna 1937 hän sai Reginald Stewartilta orkesterinjohdon opetusta Toronton musiikkikonservatoriossa. Hänellä oli 1930-luvulla Winnipegissä oma "To a Wild Rose" -ohjelma CRBC:lla. Hän johti radiossa esiintynyttä argentiinalaistyylistä Los Pamperos -kokoonpanoaan. 
Säveltäjänä Zuckert otti vastaan monia tilauksia; esimerkiksi "Fantasia ukrainalaisiin teemoihin" syntyi vastauksena Winnipegin CBC-orkesterilta saatuun tilaukseen. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa.
Lise Daoust

Lise Daoust (s. 15. toukokuuta 1950 Montreal) on kanadalainen huilisti. Hän opiskeli muun muassa Pariisin konservatoriossa vuosina 1972–1975 Alain Marionin, Christian Lardén ja Jean-Pierre Rampalin johdolla. Hän on opettanut muun muassa Montrealin yliopistossa vuodesta 1980 alkaen. Vuonna 2009 hänet nimitettiin Kanadan musiikkikeskuksen lähettilääksi. 
Daoust on kantaesittänyt Alain Gagnonin teoksen "Trois solos d'un personnage" (1977) ja René Lussierin teoksen "Zone grise" (1990). Vuonna 1990 hän piti Karlheinz Stockhausenin "Kathinkas Gesang als Luzifers Requiem" (huilulle ja nauhalle) Pohjois-Amerikan ensiesityksen. Tätä teosta hän oli opiskellut säveltäjän itsensä ja huilisti Kathinka Pasveerin johdolla.
Rudy Toth

Rudy Toth (16. joulukuuta 1925 Stare Karasnow, Tšekkoslovakia – 9. heinäkuuta 2009 Lisle, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä, sovittaja, kapellimestari, pianisti ja cimbalominsoittaja. Hänen isänsä oli Carl Toth. Hän opiskeli 1940-luvulla Toronton musiikkikonservatoriossa, jossa hänen opettajinaan olivat pianonsoitossa Boris Berlin, harmoniassa John Weinzweig ja orkesterinjohdossa Ettore Mazzoleni. Samanaikaisesti hän työskenteli torontolaisissa tanssiyhtyeissä, joita johtivat muiden muassa Stan Patton, Ellis McLintock ja Bert Niosi. 
Vuonna 1950 Toth opiskeli pianonsoittoa Pariisissa Gaby Casadesuksen johdolla. Hän viimeisteli orkesterinjohdon opintonsa Leonard Bernsteinin johdolla Tanglewoodissa ja Walter Susskindin johdolla Torontossa. 
Toth aloitti 1940-luvun lopussa uran CBC:llä Howard Cablen pianistina. Hänellä oli oma radio-ohjelma vuonna 1951, ja hän työskenteli vuoteen 1965 saakka musiikillisena johtajana ohjelmissa, joissa esiintyivät muiden muassa Joan Fairfax, Wally Koster ja Denny Vaughan. 1960-luvun puolessavälissä Toth erikoistui jinglejen säveltämiseen. Vuosina 1965–1970 hänen työkumppaneinaan olivat hänen veljensä Jerry Toth, Dolores Claman ja Richard Morris nimellä "Quartet Productions". Vuosina 1970–1980 hän ja Jerry työskentelivät nimellä "Seven-O Productions". 
Toth työskenteli myöhemmin muun muassa Emmy-palkintoehdokkuuden saaneen "Once Upon the Brothers Grimmin" orkestroijana ja kapellimestarina. 1950-luvun lopussa hän soitti pianoa Phil Nimmonsin kokoonpanossa. Hän esitti cimbalomilla Béla Bartókin, Zoltán Kodályn ja Igor Stravinskyn teoksia. Hän esiintyi Toronton sinfoniaorkesterin, Ottawan filharmonikkojen, Buffalon sinfoniaorkesterin ja Ivan Romanoffin orkesterin kanssa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1989.
Aimee Semple McPherson

Aimee Semple McPherson, tunnettu myös nimillä Sisar ja Sisar Aimee (9. lokakuuta 1890 – 27. syyskuuta 1944), oli kanadalais-yhdysvaltalainen helluntailiikkeeseen kuulunut parantajaevankelista, joka perusti Kaliforniaan Foursquare Churchin vuonna 1923.
McPherson sai julkisuutta 1920–1930-luvuilla. Häntä pidetään modernin median hyödyntämisen edelläkävijänä, ja hän perusti Yhdysvaltoihin kristillisen radion. Tilaisuuksia järjestettiin McPhersonin Los Angelesiin rakennuttamassa Angelus Templessä. Hän teki saarnamatkoja myös ympäri Yhdysvaltoja.
McPherson tunnetaan uskolla parantajana, jonka tilaisuuksissa kymmenettuhannet ihmiset väittivät parantuneensa. Hän julisti niin sanottua nelinkertaista evankeliumia: Jeesusta pelastajana, Pyhällä Hengellä täyttäjänä, parantajana sekä takaisin palaavana kuninkaana. Tällaista saarnatapaa kutsutaan myös täyden evankeliumin julistamiseksi.
McPhersonin saarnaamistyyli ja parantamistoiminta ovat vaikuttaneet suuresti 1900-luvun ekumeeniseen karismaattiseen liikkeeseen. McPhersonia pidetäänkin karismaattisen liikkeen edelläkävijänä, ja hän oli muun muassa parantajaevankelista Kathryn Kuhlmanin esikuva.
Mari Karppinen

Mari Karppinen (s. 1984 Oulu) on suomalainen toimittaja ja dokumentaristi, joka työskentelee MTV Uutisten Yhdysvaltojen kirjeenvaihtajana asemapaikkanaan New York. Karppinen toimi aikaisemmin MTV:n ulkomaantoimittajana. Karppisen yhteiskunnallista vastakkainasettelua kuvaavat dokumentit "Trumpin Amerikka – jakautunut kansa" (2018) ja "Trumpin Amerikan tulevaisuus" (2020) kuuluvat suomalaisen journalismikentän menestyneimpiin long form -reportaaseihin.
"Trumpin Amerikan tulevaisuus" sai Koura-gaalassa kunniamaininnan "erittäin onnistuneena, rohkeasti toteutettuna ja tärkeänä amerikkalaisen yhteiskunnan kahtiajakautumisen kuvaajana." "Aamulehti" antoi dokumentille neljä tähteä. "Helsingin Sanomat" kuvaili Karppisen dokumentaarista saavutusta ennakkoluulottomaksi ja laadukkaaksi. 
Ennen MTV:tä Karppinen työskenteli toimittajana "Pohjolan Sanomissa" ja tämän jälkeen toimittajana ja juontajana Yle TV2:n "Ajankohtaisessa kakkosessa".
Karppinen on tuotantoyhtiö KOKOmedia Oy:n omistaja ja hallituksen puheenjohtaja. 
Yksityiselämä.
Karppinen avioitui syyskuussa 2019 New Yorkissa juutalaisen Shoshi Shmuluvitz -nimisen naisen kanssa. Parilla on vuonna 2022 ja 2025 syntyneet lapset.
Beauty and the Beast (vuoden 2012 televisiosarja)

Beauty and the Beast on yhdysvaltalainen draamasarja, joka perustuu Ron Koslown luomaan vuonna 1987 alkaneeseen "saman nimiseen" televisiosarjaan. Pääosissa näyttelevät Kristin Kreuk ja Jay Ryan.
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa The CW:n kanavalla lokakuussa 2012. Neljännen kauden viimeinen jakso esitettiin syyskuussa 2016.
Tuotanto.
The CW aloitti sarjan kehitystyön virallisesti syyskuussa 2011. Uuden sarjan kerrottiin saaneen vaikutteita alkuperäisen "Beauty and the Beast" -sarjan romanttisista juonenkäänteistä. The CW tilasi pilottijakson tammikuussa 2012 ja loput ensimmäisestä kaudesta saman vuoden toukokuussa.
Sarjan kuvaukset tehtiin Kanadan Torontossa.
Toinen tuotantokausi tilattiin huhtikuussa 2013, kolmas toukokuussa 2014 ja neljäs huhtikuussa 2015. The CW vahvisti lokakuussa 2015 neljännen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.
Palkinnot.
"Beauty and the Beast" on voittanut useita People’s Choice -palkintoja vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016.
Varsasaari

Varsasaari on yleinen virkistysalue, jossa on myös Helsingin kaupungin kesämajatoimintaa. Saari kuuluu Espoon itäsaaristoon. Se sijaitsee Miessaarenselän pohjoisosassa puolisentoista kilometriä Haukilahden venesatamasta itään. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Varsasaari kuuluu Westendiin; saaren ja Westendin manneralueen välillä on noin neljänsadan metrin levyinen salmi.
Varsasaaren omistaa Helsingin kaupunki ja se on yleistä virkistysaluetta. Saarella sijaitsee helsinkiläisten kesämajoja, yhteensä noin 250. Varsasaarta hallinnoi Varsasaariyhdistys, joka vastaa saaren kunnosta.
Varsasaaren länsiosassa sijaitsee lounaaseen avautuva hiekkaranta, jonka pituus on noin 170 metriä.
Varsasaaren pohjoinen naapurisaari on Tvijälp. Idän suunnassa sijaitsee muun muassa Vehkasaari ja Westendin Korkeasaari. Edellisiä hieman etäämpänä lounaan ja etelän suunnassa sijaitsee muun muassa Iso Vasikkasaari, Miessaari ja Stora Ådholmen.
Hämeenlinnan Mieskuoro

Hämeenlinnan Mieskuoro on perustettu vuonna 1922. 
Syksyllä 2017 järjestetyssä Canta al Mar -laulukilpailussa kuoro saavutti kulta-tason sekä sakraali- että kamarimusiikkisarjassa.
Kuoron ohjelmisto sisältää useita mieskuorolle sävellettyjä ja sovitettuja kotimaisia ja ulkomaisia lauluja, kirkkomusiikista aina kevyeen musiikkiin asti. Laaja ohjelmisto mahdollistaa esiintymisiä erilaisissa konserteissa ja kuoro on myös tilattavissa juhliin ja tapahtumiin joko täysimääräisenä tai pienemmissä kokoonpanoissa. 
Kuoron omia perinteisiä esiintymisiä ovat mm. joulu- ja kevätkonsertit sekä vuosittain järjestetyt konsertit eri orkestereiden ja solistien kanssa. Kaikkiaan kuoro esiintyy vuosittain yli 40:ssä erilaisessa julkisessa ja yksityisessä tilaisuudessa.
Hämeenlinnan Mieskuoroa ja sen noin 35 laulajaa on jo vuodesta 2000 lähtien johtanut kansainvälisesti ja kansallisesti palkittu kuoronjohtaja musiikkineuvos, musiikin maisteri Anneli Julén.
Priman talo

Priman talo on arkkitehti Frithiof Strandellin suunnittelema jugendrakennus Turussa Kauppatorin vieressä Aurakadun ja Yliopistonkadun kulmassa. Rakennus valmistui vuonna 1904. Katujen kulmaan aukeaa sisäänkäynti, ja kummankin kadun suuntaan on sijoitettu erkkeritorni. Parvekkeet on sijoiteltu Strandellille tyypillisesti epäsymmetrisesti. Talossa toimi sen valmistuttua Turun ensimmäinen elokuvateatteri Maailman Ympäri ja sen jälkeen kylpylä. Talon alakerroksessa toimii ravintola ja ylempänä on liike -ja toimistotiloja.
Kruunausviitta

Kruunausviitta on heraldiikassa joko kilpeä tai täydellistä vaakunaa kilvenkannattajineen ympäröivä viitta. Se on yleensä punainen tai purppurainen ja kärpännahalla vuorattu. Sen laskostettua yläosaa pitää koossa arvokruunu, ja viitan molemmat kulmat on sidottu tupsunauhalla tyynymäiseksi mytyksi. Kruunausviittaa käytetään pääasiassa hallitsijoiden sekä itsenäisten ruhtinaiden vaakunoissa. Kruunausviitan ja arvokruunun välissä voi lisäksi olla kupumainen vaakunateltta.
Kaikkialla kruunausviittoja ja vaakunatelttoja ei käytetä. Vaikka ne ovat Manner-Euroopan heraldiikassa melko yleisiä, esimerkiksi brittiläisessä heraldiikassa niitä ei tunneta.
Kastanospermiini

Kastanospermiini (C8H15NO4) on indolitsidiinirakenteisiin alkaloideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia tutkitaan lääkkeinä diabetekseen ja eräitä virustauteja vastaan.
Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet.
Kastanospermiini eristettiin ensimmäinen kerran australialaisesta puupavusta ("Castanospermum australe"). Sitä on erityisesti kuoressa, lehdissä ja siemenissä. Tämän jälkeen sitä on löydetty eräistä muistakin kasveista, kuten hernekasveihin kuuluvan suvun "Alexa" lajeista. Kasveissa kastanospermiini toimii myrkyllisenä puolustuskemikaalina hyönteisiä vastaan, mutta eräät kovakuoriaiset syövät silti sitä ja keräävät kastanospermiiniä elimistöönsä. Kasvit tuottavat kastonospermiiniä lähtien lysiinistä.
Kastanospermiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Kastanospermiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +79,7. Kastanospermiini on tehokas glykosidaasientsyymien inhibiittori. Tämän vuoksi sitä on tutkittu käytettäväksi diabeteksen ja eräiden virusinfektioiden kuten Hepatiitti C:n, HIV:n ja denguekuumeen hoitoon. Kastanospermiini itsessään on kuitenkin liian myrkyllinen ja huonosti imeytyvä. Sille altistumisen haittavaikutuksena on muun muassa voimakas huonovointisuus. Yhdisteen glykosideja on tutkittu diabeteksen hoitoon ja selgosiviiriä, joka on kastanospermiinin butaanihappoesteri ja metaboloituu elimistössä kastanospermiiniksi, tutkitaan hepatiitin ja HIV:n hoidossa.
Four Out of Five

Four Out of Five on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kuudennelta studioalbumilta "Tranquility Base Hotel &amp; Casino". 13. toukokuuta 2018. Kappale on yhtyeen laulaja Alex Turnerin kirjoittama ja sille kuvattiin musiikkivideo, joka julkaistiin muun muassa videopalvelu YouTubessa.