Bononia (Aemilia)

Bononia (lat.; ), alun perin Felsina (etr. "Velzna"), oli antiikin aikainen kaupunki Gallia cispadanassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Bolognan kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla.
Kaupunki oli alun perin etruskilainen asutus ja tunnettiin tuolloin nimellä Felsina. Myöhemmin se oli kelttien hallussa. Nimi Bononia otettiin käyttöön vuonna 189 eaa., kun kaupungista tuli roomalainen kaupunki.
Maantiede.
Bononian kaupunki sijaitsi Gallia cispadanassa eli Padus (nyk. Po) -joen eteläpuolisessa Galliassa. Se sijaitsi muutaman kilometrin verran itään Rhenus (nyk. Reno) -joesta, välittömästi Apenniinien juurella. Kaupunki oli tärkeän Via Aemilia -tien varrella, joka johti Ariminumista (nyk. Rimini) Placentiaan (nyk. Piacenza). Toinen tie, joka tunnetaan nykyisin nimellä Via Flaminia militare, yhdisti sen Apenniinien yli Arretiumiin.
Useimpien antiikin lähteiden mukaan kuuluisa tapaaminen, jossa Octavianus eli myöhempi Augustus sekä Antonius ja Lepidus sopivat toisen triumviraatin perustamisesta vuonna 43 eaa., tapahtui Rhenus-joen muodostamalla pienellä saarella. Tarkja sijainti on kuitenkin epäselvä. Appianos, ainoa kirjailija joka mainitsee joen nimen, sijoittaa tapaamisen lähelle Mutinaa pieneen saarekkeeseen Lavinius (nyk. Lavino) -joen varrella. Tämä virta leikkasi Via Aemilian noin neljä roomalaista mailia Bononiasta länteen ja laski Rhenukseen noin 12 mailia alempana. Plutarkhos ja Dion Kassios taas sijoittavat tapaamisen Bononian lähelle, saareen kaupungin halki virtaavassa joessa — näin siis viitaten Rhenukseen, vaikkeivät mainitse joen nimeä.
Jotkut ovat sijoittaneet tapahtumapaikan nykyiseen la Crocetta del Trebboon noin kolmen kilometrin päähän Bolognasta, mutta Reno-joen tuossa kohdassa muodostama saari vaikuttaa olevan liian suuri vastatakseen antiikin aikaisia kuvauksia. Jotkut ovat esittäneet, että Lavino-joki olisi aikaisemmin yhtynyt Renoon paljon lähempänä Bolognaa, ja joka tapauksessa näyttää varmalta, että molempien jokiuomien kulku muuttuu usein. Näin kyseisen saaren tarkkaa sijaintia on käytännössä mahdotonta varmistaa.
Historia.
Etruski- ja kelttiaika.
Bononia oli alun perin etruskien kaupunki, ja sen nimi oli tuolloin "Felsina". Se perustettiin noin vuonna 510 eaa. Paikallisen perimätiedon mukaan sen perustaja oli Aucnus tai Oenus, Perusian perustajan Aulesteen veli. Tämän vuoksi Silius Italicus kutsuu sitä nimellä ”"Ocni prisca domus"” (”muinaisen Ocniuksen koti”). Plinius vanhempi kutsuu kaupunkia jopa nimellä ”"princeps Etruriae"” (”Etrurian johtava kaupunki”), tarkoittaen todennäköisesti sillä etruskien tärkeintä kaupunkia Apenniinien pohjoispuolella, sillä Felsina ei sijainnut etruskien varsinaisella ydinalueella Etruriassa vaan pohjoisemmassa Paduksen laaksossa. Serviuksen mukaan Mantua oli yksi Felsinan siirtokunnista.
300-luvulla eaa. kaupunki siirtyi kelttiläisen boijien heimon hallintaan. Livius mainitsee paikan Felsinan nimellä vielä vuoden 196 eaa. yhteydessä.
Roomalaisaika.
Kaupungista tehtiin roomalainen "colonia" eli sotilassiirtokunta vuonna 189 eaa. Tuolloin kaupunkiin asutettiin siirtokuntalaista, joilla oli latinalaisoikeudet ("jus Latii"). Tarkoituksena oli turvata äskettäin boijeilta vallattu alue. Samalla kaupungin nimeksi annettiin "Bononia". Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä "Bononiensis".
Vain kaksi vuotta myöhemmin eli 187 eaa. konsuli Gaius Flaminius rakensi Bononiasta tien, josta nykyisin käytetään nimitystä Via Flaminia militare, Apenniinien yli suoraan Arretiumiin, ja samaan aikaan avattu Via Aemilia yhdisti sen Ariminumiin ja Placentiaan.
Roomalaisaikana Bononia ei ollut kooltaan suuri, mutta se oli laajan alueen keskus ja sijaintinsa ansiosta sekä sotilaallisesti että kaupallisesti suotuisa paikka. Näin se kasvoi nopeasti vauraaksi ja merkittäväksi kaupungiksi. Bononia oli maatalouden ja käsityöläisyyden keskus, ja sieltä on viitteitä myös karjanhoidosta ja metallityöstä.
Historiallisissa lähteissä kaupungin nimi ei kuitenkaan esiinny uudestaan ennen sisällissotien aikaa. Vuonna 43 eaa., Mutinan piirityksen aikana, Antonius miehitti kaupungin vahvalla varuskunnalla, mutta se joutui sittemmin Hirtiuksen haltuun ilman vastarintaa. Täällä myös konsuli Pansa kuoli haavoihinsa Mutinan taistelun jälkeen. Myöhemmin Octavianus tapasi täällä Antoniuksen ja Lepiduksen joukot ja sopi heidän kanssaan toisen triumviraatin ehdoista. Bononia ilmeisesti selviytyi sodasta ilman suurempia vahinkoja.
Kaupunki oli Antoniusten erityisessä suojeluksessa, ja Antonius sijoitti sinne monia ystäviään ja kannattajiaan. Tämän vuoksi vuonna 32 eaa. Octavianus vapautti Bononian yleisestä asevelvollisuudesta sodassa Antoniusta ja Kleopatraa vastaan. Aktionin taistelun jälkeen hän kuitenkin asutti kaupunkiin omia kannattajiaan ja korotti sen jälleen siirtokunnan arvoon. Aiemmin sen siirtokunta-asema oli sulautunut "municipiumin" asemaan Lex Julian myötä. Myöhemmin, kun kaupunki oli saanut Augustuksen suosion, se tunnusti hänet "parensiksi" eli kaupungin isäksi.
Plinius ja Tacitus mainitsevat Bononian siirtokuntana, ja se säilytti asemansa merkittävänä ja vauraana kaupungina Rooman valtakunnan ajan. Keisarikaudella Bononia mainitaan yhtenä Italian merkittävistä kaupungeista. Vuonna 53 jaa. tulipalo tuhosi kaupungin, mutta keisari Claudius jälleenrakensi ja laajensi sitä anteliaasti nuoren Neron välityksellä.
Myöhäisantiikista keskiajalle.
Bononia oli hiippakunnan keskus ainakin 300-luvun alusta lähtien. Ambrosius kuvailee kaupunkia jo rappeutuneeksi 300-luvulla, mutta vuonna 410 jaa. se kykeni puolustautumaan Alarikin johtamia visigootteja vastaan. Kaupunki säilytti vaurautensa vielä Rooman valtakunnan romahduksen jälkeen. Se kuului Teoderikin valtakuntaan ja myöhemmin Bysantin Ravennan eksarkaatin alueeseen. Paulus Diaconus mainitsee sen 600-luvulla yhtenä Aemilian maakunnan vauraista kaupungeista. Vuonna 727 kaupunki tuli langobardien haltuun.
Vasta myöhemmällä keskiajalla Bologna saavutti aseman, joka sillä nykyäänkin on Pohjois-Italian tärkeimpien kaupunkien joukossa.
Rakennukset ja löydökset.
Nykyisessä Bolognassa on säilynyt vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä, koska ne ovat tuhoutuneet myöhemmän asutuksen ollessa aina samalla paikalla. Roomalaisaikaisella kaupungilla oli tyypillinen ruutuasemakaava. Sen arvellaan olleen alun perin neliömäinen, mutta myöhemmässä vaiheessa se oli suorakaiteen muotoinen. Asemakaavan pääakseli oli itä–länsisuuntainen katu, joka ei ollut täysin suora. Todennäköisesti Bononialla ei koskaan ollut yhtenäistä muuria. Kaupungilla oli muurin ulkopuolisia esikaupunkeja, joissa oli sekä asuin- että tuotantorakennuksia.
Julkisista ja yksityisistä rakennuksista on säilynyt vain vähän, lähinnä mosaiikkeja ja arkkitehtonisia fragmentteja. Nykyisen kunnantalon pohjoissiiven alla on jäänteitä, joita arvellaan basilikan jäänteiksi. Sieltä on löydetty keisarimuotokuvia. Augustuksen aikaisista kylpylöistä on säilynyt vain mainintoja piirtokirjoituksissa. Egyptiläisille jumaluuksille omistettu pyhäkkö sijaitsi todennäköisesti San Stefanon rakennusryhmän alla, joka roomalaisaikana oli esikaupunkialuetta.
Nykyisen Bolognan alueelta ja ympäristöstä on löydetty etruskiaikaisia hautoja. Kaupungista tehtyihin esinelöytöihin lukeutuu muun muassa veistoksia ja piirtokirjoituksia. Löytojä on esillä Bolognan arkeologisessa museossa ("Museo Cívico Arqueológico de Bolonia").