tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Havas Worldwide Helsinki

Havas Worldwide Helsinki Oy (aiemmin Euro RSCG Oy) on integroituun markkinointiviestintään erikoistunut mainos- ja mediatoimisto. Se kuuluu kansainväliseen Havas Worldwide -ketjuun. 
Liiketoiminta.
Yrityksen toiminta on jaettu neljään liiketoimintayksikköön:
Havas Worldwide Helsinki Oy:n liikevaihto vuonna 2011 oli 2,5 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 31.
Historia.
Euro RSCG -ketju tuli Suomeen vuonna 1992 ostamalla helsinkiläisen mainostoimisto Exitin. Vuonna 1995 Euro RSCG Exitiin liitettiin Mainostoimisto Varis Poteri Veistola Oy.
Toimisto fuusioitui vuonna 2004 viestintätoimisto BNL Information Oy:n kanssa, joka oli aloittanut toimintansa vuonna 1986 ja tullut sittemmin tunnetuksi niin sanottua "tutkivaa viestintää" harjoittavana toimistona. Fuusioitunut yritys toimi nimellä BNL Euro RSCG Oy, kunnes vuonna 2005 vaihtoi nimekseen Euro RSCG Oy ja vuonna 2012 Havas Worldwide Helsinki Oy.
Havas Worldwide.
Havas Worldwide (aiemmin Euro RSCG Worldwide) on yksi maailman suurimmista markkinointiviestintäyrityksistä. Ketjulla on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Aasiassa, pääkonttori sijaitsee New Yorkissa.
McGuire (Formula 1)

McGuire oli australialaisen Brian McGuiren perustama Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan Britannian GP:hin kaudella . Tulokseksi kilpailusta jäi karsiutuminen. Talli kaatui lopullisesti McGuiren kuoltua myöhemmin samana vuonna.
Formula 1-tulokset.
DNPQ = Karsiutui esikarsinnoissa.
Fritz Fischer

Fritz Fischer (s. 22. syyskuuta 1956 Kelheim) on saksalainen entinen ampumahiihtäjä, olympiavoittaja ja moninkertainen arvokisamitalisti. 
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Fischer voitti Lahden MM-kisoissa 1981, kun hän sai hopeaa viestissä. Kaikkiaan hän on saavuttanut seitsemän MM-mitalia, joista kaksi on kultaista, kaksi hopeista ja kolme pronssista. Olympialaisissa hän voitti viestissä kultaa 1992, hopeaa 1988 ja pronssia 1984. Hän voitti maailmancupin kaudella 1987–1988. Uransa Fritz Fischer lopetti 1993.
Martini (autotehdas)

Martini oli Tico Martinin perustama ranskalainen kilpa-autovalmistaja, joka kilpaili Formula 1:n MM-sarjassa kaudella .
Ennen F1:een siirtymistä Tico Martinin autot olivat menestyneet hyvin. Kuninkuusluokka osoittautui kuitenkin haastavaksi eikä Martini saavuttanut toivottua tulosta. René Arnoux osallistui tallin autolla seitsemään osakilpailuun, joista parhaaksi saavutukseksi jäi yhdeksäs sija Belgian ja Itävallan GP:sta.
F1-kokeilun jälkeen Martini palasi muihin Ranskan autoilusarjoihin.
Jazzrytmit

Jazzrytmit on suomalainen jazz-aikakauslehti, joka ilmestyi paperisena vuodesta 1994 vuoteen 2008 ja on siitä lähtien ilmestynyt verkkolehtenä. Paperilehti ilmestyi kuusi kertaa vuodessa, kun taas nykyinen verkkolehti päivittyy jatkuvasti. Jazzrytmit-paperilehti oli ilmoituksensa mukaan Pohjoismaiden suurilevikkisin jazzlehti, ja Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen.
Jazzrytmien päätoimittaja on Harri Aavaharju. Lehden julkaisija Suomen PerinneJazz ry. 
Historia.
Jazzrytmit syntyi vuonna 1994, kun Suomen Jazzliiton hallitus päätti, että Helsingissä pidettävään Jazzjamboree-tapahtumaan tehtäisiin oma lehti. Lehden toimittamisen otti vastuulleen Osku Rajala, joka oli aiemmin ollut tekemässä Jazzavo-yhdistyksen jäsenlehteä. Jazzrytmit -lehteä oli alun perin tarkoitus tehdä vain yksi numero, mutta sitä päätettiin kuitenkin jatkaa ja liittää siihen Jazzliiton jäsenlehti Jazz'It. Tämän jälkeen Jazzrytmit jaettiin jokaiselle Jazzliiton jäsenelle. Jazzliitto kuitenkin irtisanoi yhteistyönsä Jazzrytmien kanssa sisällöllisten erimielisyyksien vuoksi.
Georges Buchard

Georges Buchard (21. joulukuuta 1893 – 22. tammikuuta 1987) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Bouchard voitti kalpamiekkailussa kuusi olympiamitalia, joista kaksi oli kultaisia. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa. Amsterdamin 1928 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui hopealle henkilökohtaisessa kilpailussa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän sai pronssia joukkuekilpailussa.
Kalpamiekkailun henkilökohtaisen Euroopan mestaruuden Buchard voitti vuosina 1927, 1931 ja 1933. Joukkuekilpailun Euroopan mestaruuden hän voitti kahdesti.
Prenzlauer Berg

Prenzlauer Berg on kaupunginosa () Pankowin hallintoalueella ("Bezirk") Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on pinta-alaltaan 11 neliökilometrin suuruinen ja sen asukastiheys on 13 590 as./km². Vuoden 2011 lopussa kaupunginosan asukasluku oli 148 878.
Vuosina 1920–2000 Prenzlauer Berg oli paitsi kaupunginosa, myös oma hallintoalueensa. Vuonna 2001 Prenzlauer Bergin hallintoalue liitettiin Pankowin hallintoalueeseen, jonka alaisuudessa Prenzlauer Bergin kaupunginosa jatkaa.
Maantieto.
Prenzlauer Berg sijaitsee Berliinin keskustan koillispuolella. Prenzlauer Bergiä rajavaat kaupunginosat ovat lännessä Gesundbrunnen, lounaassa Mitte, etelässä Friedrichshain, kaakossa Fennpfuhl, koillisessa Weißensee ja pohjoisessa Pankow. Prenzlauer Bergin korkein kohta sijaitsee 91 metriä merenpinnan yläpuolella Volkspark Prenzlauer Bergissä. 
Historia.
Varhaisin säilynyt maininta nimestä "Prenzlauer Berg" on vuodelta 1826. Aluetta alettiin kehittää 1800-luvun toisella puoliskolla James Hobrechtin vuonna 1862 laatiman kaupunkisuunnitelman, niin kutsutun Hobrechtin suunnitelman pohjalta. 
Entisessä Saksan demokraattisessa tasavallassa eli Itä-Saksassa aluetta asuttivat pääsääntöisesti intellektuellit, taiteilijat ja opiskelijat. Saksan jälleenyhdistyttyä Prenzlauer Bergin rakennuskanta on suurimmaksi osaksi kunnostettu ja asuntojen arvo alueella on noussut.
Väestö.
Asukkaista ulkomaalaisia on noin 11,1 prosenttia. Suurimmat ulkomaalaisryhmät ovat ranskalaiset, italialaiset, yhdysvaltalaiset, britit, espanjalaiset ja tanskalaiset.
Ruokahalu

Ruokahalu on eläimen halu syödä. Ruokahalun aiheuttaja on usein nälkä, joskin ruokahalua kiihottavia asioita on useita. Ruokahaluun vaikuttavat fyysinen ja henkinen olotila sekä ympäristö. Myös syömiseen liittyvät muistot voivat vaikuttaa mielitekoihin ja ruokahaluun. Esimerkiksi ruokarauhan puute voi haitata ruokahalua. Sairaudet saattavat heikentää ruokahalua ja pitkällä aikavälillä aiheuttavat erinäisiä puutostiloja.
Ruokahaluun liittyviä syömishäiriöitä ovat esimerkiksi bulimia nervosa eli bulimia eli ahmimishäiriö ja anoreksia nervosa eli anoreksia eli laihuushäiriö.
Terho Itkonen ehdotti sanan "ruokahalu" korvaamista hämäläismurteista peräisin olevalla sanalla "maitti".
Rysän päältä

Rysän päältä – siikahyvä ruokakirja on vuonna 2005 julkaistu keittokirja, jonka kirjoittivat elokuvaohjaaja Timo Koivusalo, ravintoloitsija Jani Lehtinen ja toimittaja Mikko Peltola. Keittokirja julkaistiin osittain siitä syystä, että edellisenä kesänä Poriin oli avattu Koivusalon ja Lehtisen yhteinen ravintola Trattoria Bucco.
Miekkailu kesäolympialaisissa 1928

 
Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 miekkailussa kilpailtiin seitsemässä lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat ainoastaan henkilökohtaisessa kilpailussa floretilla.
Peter Esenwein

Peter Esenwein (s. 7. joulukuuta 1967 Göppingen) on saksalainen keihäänheittäjä.
Esenweinin ennätys on 87,20, jonka hän heitti 31. toukokuuta 2004 Saksan Rehlingenissä. Hän on ennätyksellään Saksan kaikkien aikojen tilastossa neljäntenä.
Esenwein karsiutui Ateenan olympialaisissa 2004 tuloksella 78,41. Hän oli kolmas ja saman vuoden EM-kisoissa kuudes, joka on hänen paras arvokisasijoituksensa. Hän karsiutui MM-kisoissa 2007 tuloksella 79,61.
Timo Favorin

Timo Favorin (s. 19. toukokuuta 1969 Tampere) on tamperelainen entinen jääkiekkoerotuomari, siviiliammatiltaan opettaja.
Hän aloitti SM-liigassa tuomarina kaudella 1997–1998 ja on sen jälkeen tuominnut 1000 pääsarjaottelua. Hänet on valittu liigan parhaaksi erotuomariksi neljästi (vuosina 2004, 2007, 2008 ja 2017). 24. tammikuuta 2014 Favorin ohitti 754 ottelulla Seppo Mäkelän ja nousi SM-liigan päätuomarien kaikkien aikojen ottelutilaston kärkipaikalle. 3.2.2017 Favorin tuomitsi 900. ottelun ensimmäisenä tuomarina Suomessa.
Tampereen paikallisottelu 1.2.2019 oli Favorinin 1000. pääsarjaottelu (pudotuspelit ja Ruotsissa vihelletyt kolme ottelua mukaan laskien) ja samalla uran päätös. Favorin saavutti tuhannen pääsarjaottelun rajan ensimmäisenä suomalaisena erotuomarina. Ottelussa kohtasivat Tampereen joukkueet Ilves ja Tappara. Ottelu oli samalla saavutuksen juhlaottelu.
Favorinin merkittävimmät kansainväliset erotuomaritehtävät ovat olleet päätuomarina toimiminen A-ryhmän MM-kisoissa 2003 ja Torinon olympialaisissa 2006. Torinossa hän tuomitsi ottelut Latvia–Yhdysvallat, Italia–Saksa ja Ruotsi–Slovakia. Hän on lisäksi ollut päätuomarina B-ryhmän MM-kisoissa 2001, 3. divisioonan MM-kisoissa 2004, 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2002 ja 2003 sekä 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 ja 2000.
Ennen tuomariuraansa Favorin pelasi jääkiekkoa Suomen I-divisioonassa 1988–1989 sekä Saksan II Bundesliigassa 1987–1988.
Nykyään Favorin toimii Hatanpään koulun joustavan perusopetuksen eli Jopo-luokan luokanopettajana. Aiemmin hän on toiminut ainakin eritysopettajana Sylvään koulussa sekä opettanut fysiikkaa, kemiaa ja matematiikkaa Tampereen Puistokoulun Liisanpuiston koulutalossa.
LEC Refrigeration Racing

LEC Refrigeration Racing tai lyhyemmin LEC oli Brittiläinen Formula 1 -talli. Tallin perustajana ja kuljettajana toimi David Purley. Aluksi Talli kilpaili March-tallin kalustolla MM-sarjassa kaudella , mutta palasi omalla autolla sarjaan kaudeksi .
Purley ajoi Mike Pilbeamin suunnittelemalla CRP1-autolla viidessä osakilpailussa, joista parhaaksi saavutukseksi jäi 13. sija Belgian GP:sta. Silverstonen radalla ajetuissa Britannian GP:n esikarsinnoissa Purley loukkaantui ulosajossa vakavasti, mikä johti tallin lakkauttamiseen.
Attila Petschauer

Attila Petschauer (14. joulukuuta 1904 Budapest, Unkari – 20. tammikuuta 1943 Davidovka, Ukraina) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Petscahuer voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Hän voitti kaikki 20 otteluaan. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Ödön Tersztyánszkylle pistein 2–5. Los Angelesin 1932 olympialaisissa Petschauer voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Petschauer saavutti säilällä kaksi kultamitalia joukkuekilpailussa ja yhteensä viisi mitalia henkilökohtaisessa kilpailussa.
Toisen maailmansodan aikana juutalainen Petschauer joutui työleirille Ukrainaan, jossa hän kuoli kidutettuna tammikuussa 1943. Hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1985.
Kongemosen kulttuuri

Kongemosen kulttuuri oli keskimesoliittinen kulttuuri Tanskan ja Etelä-Ruotsin Skånen seuduilla 6800–5500 eaa. Ilmasto oli tällöin nykyistä lämpimämpi. Ilmastokausi oli niin sanottu atlanttinen lämpökausi jonka huipentumana 6500 eaa. keskilämpötila oli 2–3 astetta nykyistä korkeampi. Kulttuuriin kuuluivat piistä tehdyt ydin- ja levykirveet, ja kauden aikana jäivät pois käytöstä pienet piikiviterät eli mikroliitit. Luu- ja puuesineet säilyivät varhaismesoliittista vastaavina. Konglemosen kulttuurin keskuspaikka oli pieni saari. Tuona aikana käytettiin veneitä peurojen metsästykseen.
Sándor Gombos

Sándor Gombos (4. joulukuuta 1895 Sombor – 27. tammikuuta 1968 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Gombos voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Euroopan-mestaruuden hän voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kahdesti ja joukkuekilpailussa kahdesti.
Juutalainen Gombos valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1997.
Ted Key

Theodore "Ted" Key(ser) (25. elokuuta 1912 Fresno, Kalifornia – 3. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija ja käsikirjoittaja. Hän aloitti vuonna 1943 sarjakuvan "Hazel", josta tehtiin myös Shirley Boothin vuosina 1961–1966 tähdittämä televisiosarja. Hän lisäksi käsikirjoitti muun muassa Disney-elokuvan "Ihmeellisen asteen yhteys" ("The Cat from Outer Space", 1978).
Key kuoli 95-vuotiaana kärsittyään virtsarakon syövästä ja aivoverenkiertohäiriöistä.
Filippiinienkotka

Filippiinienkotka ("Pithecophaga jefferyi") on yksi maailman suurimmista petolinnuista. Se on sukunsa ainoa edustaja.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 86–102 senttiä, siipien kärkiväli noin kaksi metriä ja paino noin seitsemän kiloa. Naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Valtavan kokoinen kotka, jolla on pitkä pyrstö ja suhteellisen lyhyet mutta leveät siivet. Se on samaa suuruusluokkaa kuin harpyija ja kuningasmerikotka. Sen höyhenpuku on yläpuolelta ruskea ja alapuolelta valkoinen. Niskassa on joukko pidentyneitä höyheniä. Nokka on hyvin vahva, korkea ja sivuilta hieman litistynyt. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin elinajan odotus on 30–60 vuotta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Filippiinienkotka esiintyy vain Filippiineillä, sen neljällä pääsaarella Luzonilla, Samarilla, Leytellä ja Mindanaolla. Laji on äärimmäisen uhanalainen, sillä populaatio oli vuonna 1992 kooltaan 350–670 yksilöä, joista noin 226 oli lisääntymisikäisiä yksilöitä. Valtaosa kannasta elää Mindanaolla, jossa on noin 82–223 pesivää paria. Lajin suurin uhka ovat sademetsien hakkuut. Myös laiton metsästys sekä kaivostoiminnan takia elinkelvottomiksi jäävät alueet pienentävät kantaa. Filippiinienkotka elää sademetsissä.
Lisääntyminen.
Reviirin koko on 25–50 neliökilometriä. Pari muodostaa elinikäisen liiton. Pesä on usein dipterokarpuspuun ("Dipterocarpaceae") latvassa jopa 30 metriä maan pinnan yläpuolella. Pesän halkaisija voi olla kolme metriä. Naaras munii yhden munan. Pari huolehtii yhdessä poikasestaan noin 20 kuukauden ajan, joten laji pesii vain joka toinen vuosi.
Ravinto.
Filippiinienkotka saalistaa lentäen matalalla latvuston yläpuolella tai istuen oksalla saalista väijyen. Se syö etupäässä apinoita ja puoliapinoita. Sille maistuvat myös pienet sorkkaeläimet ja suuret sademetsän linnut, esimerkiksi sarvinokat.
Masterbatch

Masterbatcheiksi kutsutaan kestomuovin lisäaineita, joissa on usein 30–70 % pigmenttiä tai muita apuaineita sekoitettuna muovimatriisiin; carrier-materiaaliin.
Hans Hollein

Hans Hollein (30. maaliskuuta 1934 Wien – 24. huhtikuuta 2014 Wien) oli itävaltalainen arkkitehti. Saatuaan diplomin Wienin taideakatemiasta hän lähti opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Hänet palkittiin Itävallan suurella valtionpalkinnolla (1983) ja Pritzker-palkinnolla (1985).
Holleinin työn jälkiä on nähtävillä useissa maanosissa, ja yksi tunnetuimmista rakennuksista on Wienin Haas-Haus. Hän oli jo 1960-luvulla vierailevana professorina Yhdysvalloissa, vuosina 1967–1976 professorina Düsseldorfissa ja myöhemmällä urallaan Wienissä. Hollein suunnitteli Albertina-museon uuden sisäänkäynnin katoksen, josta on tullut museon tunnus.
Sadegh Ghotbzadeh

Sadegh Ghotbzadeh (persiaksi: صادق قطبزاده) (vuonna 1936 – 15. syyskuuta 1982) oli iranilainen poliitikko. Hän toimi maansa ulkoministerinä (30. marraskuuta 1979 alkaen elokuuhun 1980. Tälle ajalle osui Iranin panttivankikriisi.
Ghotbzadeh kannatti Iranin Kansallista rintamaa ja oli ajatolla Khomeinin läheinen avustaja tämän ollessa maanpaossa Ranskassa. Hän esiintyi Khomeinin seurassa, kun tama palasi Iraniin 1. helmikuuta 1979. Heti Iranin vallankumouksen jälkeen Ghotbzadeh nimitettiin maan yleisradioyhtiön toimitusjohtajaksi. Hän pyrki saattamaan sen sopusointuun islamin opetusten kanssa. Tätä arvosteli sekä ryhmä iranilaisia intellektuelleja että maan väliaikainen hallitus. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi virkaa tekevän ulkoministerin Abolhassan Banisadrin erottua tehtävästään, kun kiista yhdysvaltalaisten panttivankien kohtalosta oli yltynyt. Hän erosi tehtävästä myöhemmin, kun hänen yrityksensä kriisin laukaisemiseksi diplomaattisesti olivat ajautuneet umpikujaan.
Huhtikuussa 1982, Iran-Contra-skandaalin paljastuttua pidätettiin Ghotbzadeh sekä useita armeijan upseereita ja uskonnollisia opettajia. Näiden joukossa oli uskonnollisen johtajan, ajatolla Kazem Šariatmadarin vävy. Heitä kaikkia syytettiin hankkeesta Khomeinin salamurhaamiseksi ja islamilaisen tasavallan kumoamiseksi. Ghotbzadeh piti syytteitä perusteettomina, mutta myönsi hankkeen presidentti Ali Khamenein hallinnon syrjäyttämiseksi. Ghotbzadeh teloitettiin hänen vankeusaikanaan tehdyn äänitteen perusteella. Siinä hän tunnusti maksaneensa rahaa ja välittäneensä Ranskassa oleskelleiden liittolaistensa yhteystietoja vapauttamistaan vastaan.
Ghotbzadeh opiskeli Georgetownin yliopistossa, Yhdysvalloissa vuosina 1959–1963. Ennen valmistumistaan hänet kuitenkin erotettiin tiedekunnastaan hänen jätettyään väliin osan kurssinsa opinnoista ja tutkinnoista johtaakseen Mohammad Reza Pahlavin vastaista protestiliikehdintää.
Imatran Pallo-Salamat

Imatran Pallo-Salamat (lyh. PaSa) oli imatralainen urheiluseura, joka perustettiin vuonna 1963 Imatran Pallon (ImPa) ja Ylä-Vuoksen Palloseuran (YVPS) yhdistyessä. Seuran alkuperäiset lajit olivat jalkapallo ja jääpallo. Jääpallossa seura on tunnettu vuodesta 1984 nimellä PaSa Bandy ja jalkapallossa vuodesta 1997 nimellä FC PaSa.
PaSan parhaat saavutukset jääpallossa ovat SM-sarjan kuudes sija, C- (1999, 2015), D- (2009, 2013) ja E- (2008) junioreiden Suomen-mestaruudet sekä D- (2011, 2012) ja C- (2013) junioreiden Suomen-mestaruus hopeat. Pääsarjassa se on pelannut yhteensä kahdeksan kautta. 
Jalkapallossa PaSa on pelannut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kaksi kautta (1967, 1972) ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta (1993–1994, 1998). Jalkapallossa seuran edustusjoukkue pelasi Kolmosessa ja reservijoukkue Kutosessa, kunnes vuonna 2012 seura lakkautettiin. 
Vuonna 1997 seura aloitti salibandytoiminnan nimellä SB PaSa ja 2000-luvulla seuraan on perustettu myös racketlonjaosto RC PaSa. PaSa oli yksi Suomen racketlonliiton perustajista vuonna 2005.
Kuumoduuli

Kuumoduuli ( eli LM, alun perin eli LEM) oli Apollo-ohjelmassa yhdessä Apollo-avaruusaluksen kanssa käytetty kaksiosainen avaruusalus. Lennon kolmihenkisestä miehistöstä kaksi laskeutui sillä Kuun pinnalle.
Aluksen suunnitteli Grumman, joka valmisti niitä kaikkiaan 13 kappaletta ennen kuin Apollo-ohjelma lakkautettiin. Grumman sai sopimuksen 7. marraskuuta 1962, ja ensimmäinen moduuli laukaistiin avaruuteen 22. tammikuuta 1968. Miehitettynä moduulia käytettiin ensimmäisen kerran 3. maaliskuuta 1968 alkaneella lennolla, ja ensimmäinen Kuuhun laskeutuminen tapahtui 20. heinäkuuta 1969.
Rakenne.
Kuumoduuliin kuului kaksi osaa: laskeutumisosa (descent stage) ja nousuosa (ascent stage).
Laskeutumisosa sisälsi laskeutumiseen tarvittavan polttoaineen sekä moottorin, laskeutumistelineet ja erilaisia Kuussa tarvittavia työkaluja. Laskeutumisosa jäi Kuun pinnalle. 
Paineistettu nousuosa oli tarkoitettu kahdelle astronautille. Nousuosassa oli Kuuhun laskeutumiseen tarvittava avioniikka, tietokone ja moottori kiertoradalle palaamiseen. Kuumoduulin seinä oli paikoin vain kahden foliokerroksen paksuinen. Tämä riitti, koska alusta käytettiin vain avaruudessa.
Käyttö Apollo-lennoilla.
Lennon alkuvaiheet.
Laukaisussa kuumoduuli sijaitsi Saturn V -kantoraketin kolmannen osan (S-IVB) päässä kapselissa, jonka yläpuolella sijaitsi komento- ja huoltomoduuli.
Telakoituminen.
Aluksen päästyä Kuuhun vievälle radalle komento- ja huoltomoduuli irrotettiin kapselista, käännettiin ympäri ja kiinnitettiin kuumoduulin nousuosan päässä olevaan telakoitumisaukkoon. Tunnelin kautta miehistö pääsi siirtymään myös kuumoduuliin. Kiinnittymisvaihetta kutsuttiin telakoitumiseksi.
Laskeutuminen ja nousu Kuusta.
Aluksen päästyä Kuun kiertoradalle kuumoduuli irrottautui komentomoduulista ja kaksi miehistön jäsentä laskeutui sillä Kuun pinnalle. Nousu tapahtui pelkällä nousuosalla, jolla telakoiduttiin takaisin kiertoradalla odottaneeseen komentomoduuliin.
János Garay (miekkailija)

János Garay (23. helmikuuta 1889 Budapest – 30. maaliskuuta 1945 Mauthausen) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Garay saavutti säilämiekkailun joukkuekilpailussa hopeaa ja henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia Pariisin 1924 olympialaisissa. Neljä vuotta myöhemmin Amsterdamin olympialaisissa hän voitti joukkuekilpailussa kultaa mutta ei menestynyt henkilökohtaisessa kilpailussa.
Euroopan-mestaruuden Garay voitti henkilökohtaisessa kilpailussa vuonna 1925 ja joukkuekilpailussa vuonna 1930.
Juutalainen Garay kuoli Mauthausenin keskitysleirillä maaliskuussa 1945. Hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1990.
Nikola Brejchová

Nikola Brejchová (o.s. Tomečková (s. 25. kesäkuuta 1974 Zlín) on tšekkiläinen keihäänheittäjä.
Brejchován ennätys on 65,91, jonka hän heitti vuonna 2004 Linzissä. Hän on Tšekin kaikkien aikojen tilastossa toisena edellään vain Barbora Špotáková tuloksella 69,15.
Brejchová on sijoittunut kolmesti arvokisoissa neljänneksi: Edmontonin MM-kisoissa 2001, Ateenan olympialaisissa 2004 ja Osakan MM-kisoissa 2007. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui kahdeksanneksi. ssa hän sijoittui toiseksi vuonna 2004.
William Robert Ogilvie-Grant

William Robert Ogilvie-Grant (25. maaliskuuta 1863 Easter Elchies, Morayshire, Skotlanti – 26. heinäkuuta 1924 Farley Cottage, Reading, Englanti) oli skotlantilainen lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat George H. E. Ogilvie-Grant ja Eleanora Cummings. 1890 hän avioitui Maud Louisa Pechellin kanssa.
Hän opiskeli eläintiedettä ja anatomiaa Cargilfield ja Fettes Collegessa Edinburghissa. 1882 hän sai assistentin viran British Museumista. Hän opiskeli myös kalatiedettä Albert Charles Lewis Güntherin (1830–1914) opissa. 1885 hän toimi museon lintutieteellisen osaston vt. johtajana Richard Bowdler Sharpen Intian matkan aikana. Hän jatkoi lintutieteellisessä osastossa ja päätyi lopulta osaston intendentiksi 1909–1918.
Hän seurasi Bowdler Sharpea "Bulletin of the British Ornithologists' Club"in toimittajana 1904–1914.
Tehdessään linnoitustöitä ensimmäisen maailmansodan aikana 1916, hän sai sairauskohtauksen, jonka seurauksista hän kärsi vuosien ajan. 
Ogilvie-Grant matkusti laajalti keräten näytteitä muun muassa Sokotralta, Madeiralta ja Kanariansaarilta. Hän matkusteli myös Uudessaguineassa. Hän nimesi muun muassa filippiinienkotkan.
Megalopoli

Megalopoli on suurten metropolien/miljoonakaupunkien sulautuma. Muuttoliikkeen jatkuessa suurkaupunkien lähellä oleviin pikkukaupunkeihin ja lähiöihin, metropolit laajenevat kunnes lopulta kasvavat yhteen.
Megalopoli nimen otti käyttöön ranskalainen maantieteilijä Jean Gottmann vuonna 1961. Gottmann tarkoitti megalopolilla nimenomaan Yhdysvaltain itärannikolle syntynyttä viiden suurkaupungin muodostamaa laajaa kaupungistunutta aluetta, joka ulottui Bostonista Washingtoniin. Tämä megalopoli tunnetaan nykyisin myös nimellä BosWash.
Dorothea Lange

Dorothea Lange (alk. Dorothea Margarette Nutzhorn; 25. toukokuuta 1895 Hoboken, New Jersey, Yhdysvallat – 11. lokakuuta 1965 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen dokumenttivalokuvaaja. Hän tuli tunnetuksi 1930-luvun suuren laman aikaisella työllään, johon lukeutuu muun muassa valokuva "Siirtolaisäiti" (Migrant Mother, 1936), joka kuuluu The Family of Man -kokoelmaan. Kuvan nainen on Florence Owens Thompson (1903–1983). Valokuvaaja ei kysynyt mallinsa nimeä, ja tämän henkilöllisyys tuli julkisuuteen vasta 1970-luvun lopulla.
Lange sairastui seitsemänvuotiaana polioon, joka vaikutti hänen liikkumiseensa pysyvästi. Hän opiskeli muun muassa Clarence Hudson Whiten johdolla New Yorkissa, mutta muutti vuonna 1918 San Franciscoon. 
Lange pääsi laman aikana Farm Security Administrationin palvelukseen. Vuonna 1960 antamassaan lausunnossa hän ei kyennyt nimeämään "Siirtolaisäidissä" ollutta naista, mutta nimi selvisi myöhemmin. Hän kuului vuonna 1952 "Aperture"-valokuvauslehden perustajajiin, mutta alkoi kärsiä heikkenevästä terveydestä ja menehtyi Kalifornian San Franciscossa 70-vuotiaana ruokatorvensyöpään.
Tynnörinen

Tynnörinen on asuinalue Siilinjärvellä. Tynnörinen sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kunnan keskustasta itään kantatien 75 eteläpuolella Simonsalon ja Leppäkaarteen välissä. Alue koostuu lähinnä omakoti- ja rivitaloista.
LDS

LDS oli eteläafrikkalainen Formula 1 -talli, jonka perustajana toimi Doug Serrurier. LDS osallistui viiteen Etelä-Afrikan Grand Prix'hin vuosina 1962–1963, 1965 ja 1967–1968. Tallin parhaaksi sijoitukseksi kilpailussa jäi Doug Serrurierin 11. sija Etelä-Afrikan Grand Prix'ssä 1963, eikä talli saavuttanut ikinä yhtään MM-pistettä. LDS nimi muodostuu perustajan koko nimen ensimmäisistä kirjaimista: Louis Douglas Serrurier.
Emily Greene Balch

Emily Greene Balch (8. tammikuuta 1867 Jamaica Plain (nykyisin Boston), Massachusetts, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 1961 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1946 yhdessä John Mottin kanssa. Palkinto oli ensimmäinen sodan jälkeen myönnetyistä. Balch sai palkinnon erityisesti työstään Women’s International League for Peace and Freedom (WILPF) -järjestön kanssa.
Balch syntyi Bostonin naapurikaupungissa vaikutusvaltaiseen perheeseen. Hän oli ensimmäisiä "Brryn Mawr Collegesta" valmistuneita vuonna 1889. Hän opiskeli sosiologiaa ja taloustiedettä Euroopassa ja Yhdysvalloissa ja vuonna 1896 hän liittyi Wellesley Collegen henkilökuntaan opettajaksi vuonna 1913.
Ensimmäisen maailmansodan aikana on yritti vaikuttaa Yhdysvaltojen sotaan liittymistä vastaan. Hän joutui lopettamaan opetustyönsä Wellesley collegessa, koska hän oli liian ilmeinen rauhanaktivisti. Hänestä kuitenkin tuli liberaalin aikakauslehden "The Nationin" toimittaja. Hän toimi WILPF-järjestön palkattomana sihteerinä vuodesta 1934 lähtien puolitoista vuotta. Hän toimi myös Kansainliiton hyväksi.
Hän kääntyi unitarismiin, ja näin hänestä tuli kveekari vuonna 1921. Hän pysyi naimattomana ja kuoli syntymäpäivänään 94-vuotiaana.
Charles Vaurie

Charles Vaurie (7. heinäkuuta 1906 Beaulieu, Ranska – 13. toukokuuta 1975 Reading, Pennsylvania) oli ranskalais-amerikkalainen lintutieteilijä, hammaslääkäri ja paleontologi. Hän asui New Yorkissa.
Vaurie muutti Yhdysvaltoihin jo koulupoikana ja opiskeli hammaslääketiedettä Pennsylvanian yliopistossa, valmistuen sieltä hammaslääkäriksi 1928. Hän työskenteli Rochesterissa ja New Yorkissa hammaslääkärinä. Hän harrasti lintujen maalaamista. James Paul Chapin Amerikan luonnonhistoriallisesta museosta tutustui hänen maalauksiinsa ja sai hänet liittymään lintutieteen pariin. Hän avusti vuodesta 1942 museon lintutieteellisellä osastolla ja vuodesta 1946 alkaen hän vietti enimmän työaikansa siellä, hoitaen myös lääkärinpraktiikkaansa.
Vaurien puoliso oli hyönteistieteilijä Patricia Wilson, he avioituivat vuonna 1934.
1948 Vaurie julkaisi yhdessä Ernst Mayrin kanssa teoksen "A Revision of the bird family Dicruridae", jossa selvitettiin drongojen evoluutiota. Hän työskenteli pitkään Mayrin alaisena ja kumppanina. Hänen tärkein työnsä oli "Systematic notes on Palearctic birds". 1956 hän lopetti hammaslääkäriammattinsa ja sai museosta apulaisintendentin viran. 1967 hän yleni intendentin asemaan ja toimi siinä eläkkeelle jäämiseensä asti 1972. Hän julkaisi yli 150 tieteellistä kirjoitusta.
Vaurie kuvaili ja nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kaksi alppivariksen ("Pyrrhocorax pyrrhocorax") ja kalliopääskyn ("Ptyonoprogne rupestris") alalajia.
Rtištševo

Rtištševo () on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä, noin 200 kilometriä Saratovista länsiluoteeseen. Sen asukasluku on 41 289 (2010).
Historia.
Rtištševon seudulla Hopjor-joen vaikutuspiirissä oli vanhaa käsityksensä mukaan Przemyślistä peräisin olevaa slaavilaista asutusta jo 1500-luvulla. Kirkko perustettiin paikalle vuonna 1666. Kylän nimi oli vuoteen 1723 Pokrovski kirkon mukaan. Venäjän tsaari Pietari Suuri asutti Rtištševoon Suuren Pohjan sodan veteraaneja. Rtištševo sai rautatieaseman 1870-luvulla, jolloin sen läpi kulkeva rautatie Tambovista Saratoviin oli valmistui. Alueelliseen pääkaupunkiin Saratoviin Volgalle on matkaan noin 240 kilometriä. Kaupunginoikeudet Rtištševolle myönnettiin vuonna 1920.
Rtištševolla on virallinen ystävyyskaupunki Levice Slovakiassa.
Volga (täsmennyssivu)

Volga voi viitata seuraaviin:
Katso myös:
Berenice Abbott

Berenice Abbott (17. heinäkuuta 1898 – 9. joulukuuta 1991) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. 
Abbott syntyi Springfieldissä, Ohiossa. Hän jätti vuonna 1918 Ohion valtionyliopiston muuttaessaan Greenwich Villageen New Yorkiin ja toipui vuonna 1919 espanjantaudista.
Abbott lähti vuonna 1921 Eurooppaan, jossa hän vietti kaksi vuotta opiskellen Pariisissa ja Berliinissä. Samoihin aikoihin hän ranskalaisti ristimänimensä Bernicen muotoon "Berenice". 
1920-luvulla valokuvauksen aloittanut Abbott tunnetaan varsinkin New York -aiheisista töistä. Hän oli lesbo ja kuoli Mainessa 93 vuoden ikäisenä.
PaSa Bandy

PaSa Bandy on imatralainen jääpalloseura. Seura sai alkunsa vuonna 1963 kun Ylä-Vuoksen Palloseura ja Imatran Pallo yhdistivät toimintansa ja perustettiin Imatran Pallo-Salamat. Vuodesta 1984 seuran jääpallojaosto on käyttänyt nimeä PaSa Bandy.
Pallo-Salamat vieraili jääpallon SM-sarjassa ensimmäistä kertaa kaudella 1968-69, mutta hävisi kaikki ottelunsa ja putosi takaisin suomensarjaan. Seuraavaa nousua korkeimmalle sarjatasolle saatiin Imatralla odottaa kolme vuosikymmentä. PaSa Bandy nousi Bandyliigaan kaudeksi 1993-94. Tulos jäi vaatimattomaksi, joukkue sijoittui liigassa ja liigakarsinnoissa viimeiseksi, ja ilman liigan joukkuemäärän kasvattamista neljääntoista seura olisi pudonnut takaisin I-divisioonaan. Seuraavana kautena 1994-95 PaSa Bandy sijoittui sarjassa kuudenneksi, mikä on seuran historian paras saavutus ja ainoa kerta kun se on päässyt pudotuspeleihin.
Seuraavana kautena 1995-96 PaSa jäi sarjan jumboksi ja säilytti karsinnoissa paikkansa, mutta luopui kuitenkin seuraavan kauden liigapaikastaan. Uudelleen PaSa pelasi Bandyliigassa kahden divisioonakauden jälkeen kaudella 1999-2000, ja oli vähällä päästä pudotuspeleihin, se sijoittui sarjassa kymmenenneksi. Seuraavina kolmena kautena seura sijoittui liigassa viimeiseksi. Sen viimeisin kausi Bandyliigassa on 2002-03. Tuon kauden jälkeen se luopui sarjapaikastaan. Yhteensä seura on pelannut jääpallon korkeimmalla sarjatasolla kahdeksan kautta.
Can’t Stop the Rock

Can’t Stop the Rock on kristillisen metalliyhtye Stryperin kuudes julkaisu, ja ensimmäinen kokoelmalevy. 
Albumilla on kaksi uutta kappaletta, joista ”Believe” omistettiin samana vuonna Persianlahden sodassa taistelleille sotilaille. Myöhemmin vuonna 1991 Michael Sweet lähti yhtyeestä rakentaakseen soolouraa, mikä tiesi Stryperin hajoamista aina vuoden 2003 paluuseen saakka.
Bostonin yliopisto

Bostonin yliopisto (, BU) on yksityinen yliopisto Massachusettsin pääkaupungissa Bostonissa, Yhdysvalloissa. Sille myönnettiin yliopisto-oikeudet vuonna 1869, mutta sen historia ulottuu vuoteen 1839, jolloin Newbury Biblical Institute perustettiin Vermontin Newburyssa.
Noin 30 000 opiskelijallaan Bostonin yliopisto on Yhdysvaltain neljänneksi suurin yksityinen yliopisto. Se on myös Bostonin neljänneksi suurin työllistäjä. Yliopiston pääkampus sijaitsee Fenway-Kenmoren alueella, Charlesjoen varrella.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Bostonin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 72.
Smithfield (Rhode Island)

Smithfield on kunta ("town") Providencen piirikunnassa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kunnan asukasluku oli 20 613 vuoden 2000 väestönlaskennassa. Sen pinta-ala on 71,9 neliökilometriä, josta 68,9 neliökilometriä on maa-alaa ja 3,1 neliökilometriä vesialaa. Kunnan asukastiheys on 299,4 as./km². Kunnan alueelle saapuivat ensimmäiset pysyvät asukkaat 1600-luvulla ja siitä muodostui maanviljelysyhteisö. Se nimettiin Ison-Britannian pääkaupungissa Lontoossa sijaitsevan Smithfieldin alueen mukaan. Kunnassa sijaitsee yliopisto Bryant University.
Ilos

Ilos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa hänen mukaansa nimetyn Ilioksen myyttinen perustaja ja sen ensimmäinen kuningas; myöhemmissä kirjoituksissa kaupungin nimi esiintyi muodossa "Ilion", . Myöhemmin kaupunkia alettiin kutsua Troijaksi.
Ilos oli Dardanian kuninkaan Trosin vanhin poika ja seuraaja valtaistuimelle. Hän meni naimisiin Eurydiken kanssa, ja he saivat lapset Themisten ja Laomedonin. Toisten mukaan puolison nimi saattoi olla myös Plakia tai Leukippe.
Tarun mukaan Ilos otti osaa naapurimaan Fryygian kuninkaan kisoihin. Kukistettuaan kilpakumppaninsa ja voitettuaan kilpailun, hän sai palkinnoksi viisikymmentä nuorta miestä ja viisikymmentä neitoa. Tämän lisäksi kuningas antoi hänelle kirjavan lehmän oraakkelin neuvon mukaisesti, koska oli ennustettu, että minne tämä eläin asettuisi, sinne pitäisi perustaa kaupunki. Ilos totteli ennustusta ja lähti seuraamaan lehmää, kunnes se asettui makuulleen.
Perustettuaan kaupungin Ilos pyysi Zeukselta merkkiä, joka ilmoittaisi jumalan hyväksyvän kaupungin paikan. Seuraavana päivänä hän löysi telttansa edestä Palladionin, Pallas Athenea esittävän puuveistoksen. Varmana nyt jumalten siunauksesta paikan valinnalle, Ilos rakensi Pallas Athenelle temppelin, jonne veistos sijoitettiin.
Hydra (sarjakuvat)

 
Hydra on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä salainen terroristijärjestö ja salaseura. Hydra esiintyi ensimmäisen kerran amerikkalaisen "Strange Tales" -lehden numerossa 135. Huolimatta nimen kirjoitusasusta se ei ole akronyymi, vaan viittaus mytologiseen Hydraan. Organisaation iskulause viittaakin juuri tähän: "Leikkaa yksi pää irti, niin kaksi muuta kasvaa tilalle". Lauseella halutaan tietysti viitata organisaation elinvoimaisuuteen ja kasvavaan voimankäyttöön vastusten lisääntyessä. Hydran agentit tunnistetaan sarjakuvissa useimmiten näiden pitämien vihreiden univormujen avulla. 
Historia.
Hydran historia Marvel-universumissa alkaa liikemiehestä nimeltään Arnold Brown, joka perusti järjestön johtaakseen mahtavaa rikollisorganisaatiotaan. YPKVV kuitenkin murskasi järjestön ja vasta Paroni Struckerin otettua järjestö johtoonsa saattoi järjestön todellinen voittokulku alkaa. Strucker asetti järjestön tavoitteeksi maailman valloittamisen Hydralle. Suunnitelman toimeenpano ajoi Hydran ja Struckerin törmäyskurssille Charles Xavierin ja Magneton kanssa. Hydra äityi yhä röyhkeämmäksi operaatioissaan ja sen toiminnasta tuli julkisempaa kuin koskaan aiemmin. Tämä johti YPKVV:n perustamiseen, jonka ensimmäisiä primaaritehtäviä oli juuri Hydran muodostaman uhan eliminoiminen. Hydra surmasi YPKVV:n ensimmäisen johtajan, jonka seuraajaksi nousi Nick Fury. 
Useiden maailmanvalloitusyritysten jälkeen Nick Fury surmasi eräässä taistelussa paroni Struckerin ja seurauksena, ilman Struckerin vahvaa johtajuutta, Hydra pirstoutui lukuisiksi pienemmiksi paikallisosastoiksi, joista jokaisella oli omat toimintadoktriininsa. Usein tällaiset itsenäiset haaraosastot käyttivät hyödykseen supervoimaisten yksilöiden kykyjä, kuten Hämähäkkinaisen kykyjä. Strucker herätettiin myöhemmin henkiin ja hän yhdisti lukuisia pienempiä osastoja oman valtansa alle suuremmaksi osastoksi. 
Huolimatta Hydran uudelleenorganisoimisesta, useat itsenäistyneet osastot jatkoivat toimimistaan omien suunnitelmiensa mukaisesti. Seurauksena Hydran osastojen välille kehkeytyi verinen sisällissota.
Tunnettuja jäseniä.
Seuraavat Marvel-universumin hahmot ovat työskennelleet Hydralle:
Mauboussin

Mauboussin on ranskalainen jalokiviliike ja alansa vanhimpia.
Historia.
Vuonna 1827 Rocher-niminen mies perusti pienen koruliikkeen Pariisiin. Liikkeen toimintaan tuli mukaan 1869 Jean Baptiste Noury, minkä jälkeen Nouryn suku jälkeläisineen on omistanut Mauboussinin jalokiviliikkeen näihin päiviin asti. Jean Baptiste Nouryn sukulaispoika Georges Mauboussin nousi liikkeen johtoon. Alusta alkaen Mauboussin oli yläluokan ja muiden varakkaiden ihmisten suosiossa. Liikkeen nimi muuttui 1922 muotoon "Mauboussin, Succeseur de Noury", ja hieman myöhemmin se lyhentyi muotoon "Mauboussin". Vuonna 1923 liike muutti suurempiin tiloihin. Taitavana liikemiehenä Georges Mauboussin laajensi toimintaa vuosina 1924–1931 ulkomaille. Sivuliikkeitä syntyi muun muassa New Yorkiin, Rio de Janeiroon, Buenos Airesiin ja Milanoon. Yhdysvalloissa Mauboussinilla oli lukuisia kuuluisia asiakkaita, kuten filmitähdet Marlene Dietrich, Greta Garbo ja Paulette Goddard. 1928 Mauboussinin liike alkoi järjestää suuria jalokivinäyttelyitä. Ensimmäisenä esiteltiin yleisölle ja ostajille eri kokoisia smaragdeja, 1930 rubiineja ja 1931 timantteja. Liike otti osaa myös muihin ajan suuriin näyttelyihin ja messuihin ympäri Eurooppaa. Esimerkiksi Pariisin suuressa maailmannäyttelyssä 1925 liike sai grand prix -palkinnon. Jo tuolloin Mauboussin käytti koruissaan jalokivien istuttamisessa vaikeasti työstettävää platinaa.
Georges Mauboussinin poika Pierre Mauboussin (1900–1984) tuli mukaan sukuyritykseen 1924 ja samoihin aikoihin myös toinen Jean Baptiste Nouryn sukulaispoika Marcel Goulet. Vuoden 1929 maailmanlaajuinen lama koetteli pahoin Mauboussinin yritystä. New Yorkin liike suljettiin samana vuonna. 1936 Mauboussin ja newyorkilainen jalokiviliike Trabert and Hoeffer solmivat yhteistyösopimuksen Mauboussinin korujen myynnistä, ja myöhemmin 1946–1953 Trabert and Hoefferilla oli yksinoikeus Yhdysvalloissa Mauboussinin koruihin. Siellä myydyt korut on markkinoitu ja leimattu nimellä "Trabert and Hoeffer-Mauboussin".
Vaikka Mauboussinin korut ovat yhä tasokkaita, sen kulta-aikana voidaan pitää niin kutsuttua art deco -kautta (noin 1915–1935), jolloin tyyliä hallitsi yksinkertaisen selkeä geometria ja kaiverretut jalokivet, väreinä kulta, valkoinen, punainen, sininen, vihreä ja musta. Suunnitteluun saatiin ideoita muun muassa Egyptistä, Kiinasta ja erityisesti Intiasta, jonne Mauboussinin liikkeellä oli hyvät yhteydet ja suhteet.
Ohestalyönti

Ohestalyönti ("en passant") on shakissa tehtävä erikoissiirto, jossa kaksi ruutua kerralla liikkunut sotilas lyödään sotilaalla ruudusta, jonka yli se on siirtynyt, siis kuin se olisi liikkunut vain yhden ruudun eteenpäin. Ohestalyönnin voi tehdä vain välittömästi seuraavalla siirrolla.
Kuvaajien siirtosarjaa voidaan merkitä yksinkertaisesti 1...f5 2. exf5. Ohestalyönnin perään voi merkitä myös e.p. korostamaan että kyseessä on ohestalyönti. (2. exf5 e.p.)
Historia.
Ohestalyönnin lisääminen shakkisääntöihin on yksi viimeisistä suurista sääntömuutoksista shakissa. Sen arvellaan tapahtuneen 1500-luvulla yhdessä sotilaan kaksoissiirron, linnoittautumisen ja kuningattaren sekä lähetin rajoittamattoman liikkumisen kanssa. Nämä ovat eurooppalaisia sääntöjä, ja aasialaisissa shakkivarianteissa näitä ei viimeistä lukuun ottamatta tunnetakaan.
Ohestalyönnin lisäämisen tarkoitus oli vähentää uuden sotilaan kaksoissiirron vaikutusta peliin. Uusi sääntö esti sotilaiden karkaamisen viidennellä rivillä olevien vastustajan sotilaiden ohi.
Duck and Cover (elokuva)

Duck and Cover on vuonna 1952 valmistunut Yhdysvaltain hallituksen siviiliväestön suojeluhaaran tekemä opetuselokuva, jossa annetaan kansalaisille ohjeita ydiniskun varalle. Lapsille suunnattu elokuva tehtiin pian sen jälkeen, kun Neuvostoliitto oli aloittanut ydinkoeohjelmansa. Elokuvan nimi tarkoittaa suomeksi ”Maastoudu ja suojaudu”.
Elokuvan alussa nähdään animaatiopätkä, jossa puussa roikkuva apina uhkaa pommilla Bert-nimistä kilpikonnaa. Bert huomaa vaaran ja vetäytyy kuoreensa, säilyen hengissä kun apina sekä puu räjähtävät. Taustalla soi naiskuoron laulu:
"Olipa kerran kilpikonna nimeltään Bert ja Bert-kilpikonna oli aina valpas;kun vaara uhkasi häntä hän aina selviytyi koska hän tiesi mitä tehdä... Hän maastoutui! Ja suojautui! Maastoutui! Ja suojautui!"(miesääni:) "Hän teki mitä meidän kaikkien täytyy oppia tekemään" (miesääni:) "Sinun" (naisääni:) "Ja sinun" (miesääni:) "Ja sinun" (matala miesääni:) "Ja sinun!" [Paukaus, vihellysääni]" Maastoudu ja suojaudu!"
Animaation jälkeen miesääni kertoo atomipommin uhasta ja filmillä sekä animaatioissa näytetään vaaratilanteita ja uhkakuvia sekä esimerkkejä, joiden avulla lapset voivat suojautua atomipommilta maastoutumalla kilpikonnamaiseen asentoon niin koulussa, kotona kuin ulkonakin.
Opetuselokuvaa näytettiin laajasti amerikkalaisille lapsille kouluissa 1950-luvulla. Koska muualla maailmassa ei tehty vastaavia elokuvia lapsille, on sen epäilty olleen propagandanomainen keino istuttaa lasten mieleen uhkakuva kommunismista. Elokuvan todellista arvoa väestönsuojelun kannalta on kritisoitu.
Edward Burns

Edward Burns Jr. (s. 29. tammikuuta 1968 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Tausta.
Burns syntyi keskimmäiseksi lapseksi amerikanirlantilaiseen perheeseen. Hän kasvoi New Yorkin Long Islandilla ja opiskeli Hunter Collegessa 1992. 
Ura.
Hänen elokuvauransa käynnistyi tuotantoapulaisena Oliver Stonen elokuvassa "The Doors". Samaan aikaan kun hän työskenteli kuvausapulaisena "Entertainment Tonight" -televisio-ohjelmassa, Burns rahoitti, tuotti ja ohjasi vapaa-ajallaan elokuvan "Veljekset McMullen", jossa hän myös näytteli pääosaa. Kun hän sai elokuvan valmiiksi, hän antoi siitä kopion Robert Redfordille, kun tämä oli vieraana "Entertainment Tonightissa".
Seuraavana vuonna hän kirjoitti, tuotti ja ohjasi elokuvan "Se ainoa oikea", johon värväytyi jo nimekkäitä näyttelijöitä, kuten Jennifer Aniston ja Cameron Diaz. Burns näytteli myös pääosaa.
Burns tunnetaan näyttelijäntöistään elokuvissa "Pelastakaa sotamies Ryan" ja "Confidence".
Yksityiselämä.
Burns on naimisissa Christy Turlingtonin kanssa. Heillä on kaksi lasta: vuonna 2003 syntynyt tytär ja vuonna 2006 syntynyt poika.
Lopullinen ratkaisu (televisioelokuva)

Lopullinen ratkaisu ("Conspiracy") on Frank Piersonin ohjaama palkittu brittiläis-yhdysvaltalainen historiallinen televisioelokuva vuodelta 2001. Tositapahtumiin perustuva elokuva kertoo tammikuussa 1942 järjestetystä Wannseen konferenssista, jossa joukko natsi-Saksan eri virastojen ja järjestöjen edustajia sopi Berliiniin esikaupunkialueella sijaitsevassa huvilassa ”juutalaiskysymyksen lopullisesta ratkaisusta” eli juutalaisten joukkomurhaamisesta. Elokuva on BBC:n ja HBO:n yhteistuotanto.
Kenneth Branagh palkittiin roolistaan Reinhard Heydrichina Emmyllä, ja Colin Firth ja Stanley Tucci saivat rooleistaan Emmy-ehdokkuudet.
Elokuvan tunnusmusiikki on Franz Schubertin säveltämä Adagio ’Kvintetto C-duuri, op. 163, D 956’.
Björn Otto

Björn Otto (s. 16. lokakuuta 1977) on saksalainen seiväshyppääjä. 
Otton suurimmat saavutuksensa ovat olympiahopea 2012, MM-pronssi 2013, sisäratojen MM-hopea 2012, ulkoratojen EM-hopea 2012, sisäratojen EM-hopea 2013 ja pronssi 2007, universiadien voitto 2005 ja n kakkossija 2007. 
Otton ennätys ulkoradoilla on 601 cm, jonka hän hyppäsi 5. syyskuuta 2012 Aachenissa. Tulos on myös Saksan ennätys. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on 592 cm.
Amelie Kober

Amelie Kober (s. 16. marraskuuta 1987) on saksalainen lumilautailija, joka kilpailee parisuurpujottelussa.
Kober nousi vasta 19 vuoden ikäisenä lumilautailun huipulle voitettuaan olympiahopeaa Torinosta 2006, minkä jälkeen hän on vakiinnuttanut itsensä maailman huipulla.
Hän voitti myös juniorien maailmanmestaruuden 2005 ja MM-hopeaa 2007.
Risto Leskinen

Risto Jalmari Leskinen (21. helmikuuta 1915 Joensuu – 18. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi eduskunnan oikeusasiamiehenä vuosina 1962–1970 ja oikeuskanslerina 1970–1982 eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Leskinen suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1939 ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1948. Vuosina 1944–45 hän toimi asianajajana Jyväskylässä, josta siirtyi korkeimpaan oikeuteen eri esittelijänvirkoihin toimien samalla oikeusministeriön lainvalmistelukunnan jäsenenä ja lainsäädäntöneuvoksena. Hän toimi myös eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1955–61.
Leskinen vihittiin oikeustieteen kunniatohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1980.
Leskisen tytär Kati Hidén oli korkeimman oikeuden jäsen vuosina 1993–2015.
Aiheesta muualla.
Jaakko Enäjärvi

Jaakko Eljas Enäjärvi (vuoteen 1922 Eklund; 14. maaliskuuta 1906 Vihti – 20. huhtikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena yli 15 vuoden ajan.
Enäjärven vanhemmat olivat kauppias Kustaa Edvard Eklund ja Elin Vilhelmina Andberg. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1935 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1939.
Enäjärvi oli kauppa- ja teollisuusministeriössä esittelijänä 1938–1939 ja vanhempana hallitussihteerinä 1942–1950. Hän oli 
kansanhuoltoministeriössä esittelijänä, toimistopäällikkönä, apulaisosastopäällikkönä ja lainopillisena neuvonantajana 1939–1945. Enäjärvi oli lainvalmistelukunnassa nuorempana jäsenenä 1945–1946 ja vanhempana jäsenenä 1946–1950 sekä korkeimmassa oikeudessa apujäsenenä 1948–1950 ja oikeusneuvoksena 1950–1965. 
Enäjärvi toimi oikeuskanslerina vuosina 1965–1970. Hän oli mukana laatimassa sotavuosien jälkeisessä säännöstelytaloudessa tarvittuja lakeja ja oli myös puheenjohtajana sekä jäsenenä lukuisissa komiteoissa. Enäjärvi oli muun muassa eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1945-1948. 
Jaakko Enäjärven sisar oli kansanrunoudentutkija Elsa Enäjärvi-Haavio. Hänen puolisonsa oli Pirkko Enäjärvi (o.s. Salmi). Heillä on kolme lasta: Pirkko-Liisa, Martti ja Antero.
Sievin junaturma

Sievin junaturma tapahtui perjantaina 21. marraskuuta 1975 kello 13.03 Sievin rautatieasemalla Pohjanmaan radalla, kun Helsingistä Ouluun matkalla ollut erikoispikajuna "Polaria" suistui raiteilta ajettuaan poikkeavalle raiteelle asetettuun vaihteeseen lähes suurimmalla matkanopeudellaan, kun nopeusrajoitus vaihteen poikkeavassa raiteessa oli 35 kilometriä tunnissa. Turmassa ei kuollut ketään, mutta loukkaantuneita oli joidenkin tietojen mukaan 44.
Tapahtumien kulku.
Erikoispikajuna "Polarian" edellä kulki tavarajuna, joka ohjattiin Sievin rautatieasemalla sivuraiteelle että perässä tuleva nopeampi "Polaria" pääsisi ohittamaan sen. Kun tavarajuna oli pysähtynyt asemalle, ilmoitti Sievin junasuorittaja edelliselle junasuorituspaikalle että rata oli vapaa "Polarialle".
Tapahtuma-aikaan Sievin rautatieasemalla oli käytössä mekaaninen kampiasetinlaite, jolla ratapihan päissä olevia vaihteita voitiin käyttää poistumatta asemarakennuksen luota. Liikennepaikalla oli lisäksi molemmissa tulosuunnissa siipiopastimet, joilla annettiin opasteita lähestyville junille.
"Polarian" oli tarkoitus ohittaa Sievin asema pysähtymättä pääraidetta pitkin. Kuitenkin jostain syystä juna ohjautui Sievin ratapihan eteläpäässä poikkeavalle raiteelle asetetusta vaihteesta sivuraiteelle, jolloin junan veturina ollut Dr12-sarjan dieselveturi numero 2204 suistui raiteilta, pyörähti kolme kertaa pituusakselinsa ympäri kääntyen poikittain kulkusuuntaansa nähden, laskeutuen lopulta takaisin pyörilleen.
Pikajunan vaunut ohjautuivat myös sivuraiteelle, törmäten raiteella seisoneen tavarajunan viimeisiin vaunuihin. Osa matkustajavaunuista nousi liikevoimansa vuoksi tavarajunan avovaunujen päälle.
Ludwig Klages

Friedrich Konrad Eduard Wilhelm Ludwig Klages (10. joulukuuta 1872 Hannover, Saksa – 29. heinäkuuta 1956 Kilchberg, Sveitsi) oli saksalainen filosofi, psykologi ja grafologian teoreetikko. Hän opetti Münchenin yliopistossa, ja tutki myös kemiaa ja fysiikkaa.
Klages oli yksi saksalaisen elämänfilosofian ("Lebensphilosophie") edustajista. Hän on merkittävä erityisesti eksistentialistisen fenomenologian edeltäjänä Friedrich Nietzschen ja Henri Bergsonin ohella. Klages kirjoitti 14 teosta ja 60 artikkelia vuosina 1910–1948. Hän kehitti täydellisen grafologian teorian, sekä logosentrismin käsitteen 1920-luvulla.
Klages perusti Deutsche Graphologische Gesellschaftin vuonna 1896 yhdessä Hans Bussen ja Georg Meyerin kanssa.
Hän toimitti julkaisua "Berichte" (1897–1898) ja sen seuraajaa "Graphologische Monatshefte" vuoteen 1908 saakka. Klages julkaisi myös nimillä "Erwin Axel" ja "Arnold Asmussen".