tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amerikankampamaneetti

Amerikankampamaneetti ("Mnemiopsis leidyi") on alun perin Amerikan mantereen rannikkovesissä esiintyvä kampamaneettilaji, joka viime aikoina on tulokaslajina levinnyt myös Euroopan sisämeriin.
Ulkonäöltään amerikankampamaneetti muistuttaa meduusoja, vaikkei se olekaan niille lähisukua. Amerikankampamaneetti on väritön ja läpikuultava. Laji voi kasvaa jopa 10 cm:n pituiseksi. Häirittäessä se hohtaa sinisenä. Amerikankampamaneetti on erittäin tehokas saalistaja, joka syö muun muassa eläinplanktonia, kalojen mätiä ja nuoria kalanpoikasia. Ihmiselle se ei ole vaarallinen. Lajin luontainen levinneisyysalue on Länsi-Atlantilla, Pohjois- ja Etelä-Amerikan rannikkovesissä. Sieltä se on levinnyt luultavasti muualle laivojen painolastivesien mukana.
Amerikankampamaneetti on luettu sadan pahimman vieraslajin joukkoon.
Lisääntyminen.
Amerikankampamaneetti on tehokas lisääntyjä. Laji on kaksineuvoinen, ja suvullisen lisääntymisen lisäksi se voi lisääntyä jakautumalla. Sopivissa olosuhteissa se pystyy tuottamaan 2 000–3 000 munaa päivässä.
Amerikankampamaneetin leviäminen.
Amerikankampamaneetti on osoittautunut hankalaksi tulokaslajiksi. Kampamaneetin saapuminen 1980-luvulla Mustallemerelle ajoi kalastuselinkeinon tuhon partaalle, kun laji tuhosi sardellien mätiä ja romahdutti sardellikannat muutamassa vuodessa. Amerikasta saapunut laji on jo levittäytynyt myös Välimereen ja Kaspianmereen kauppalaivojen välityksellä.
Vuonna 2006 laji havaittiin Etelä-Itämeressä, jopa hälyttävän runsaana. Itämeressä on vähän amerikankampamaneetin kilpailijoita tai sitä syöviä petoja. Elokuussa 2007 pieniä kampamaneetteja havaittiin jo Ahvenanmerellä ja Selkämerellä suurinakin tiheyksinä. Laji ilmeisesti pystyy lisääntymään Itämeressä. Joulukuussa 2007 Merentutkimuslaitos havaitsi lajin levinneen jo koko Suomenlahdelle ja keväällä todettiin kampamaneetin myös talvehtineen Itämeressä. Vuoden 2008 elokuussa kuitenkin amerikankampamaneettien määrä oli vähentynyt hurjasti, joten on mahdollista, että se ei pysty sittenkään selviytymään vesillämme. Itämeren yksilöt ovat kuitenkin huomattavan pieniä, millimetrin kokoluokkaa. Itämeren murtovesi on kuitenkin alhaisen suolapitoisuutensa vuoksi hyvin ongelmallinen elinympäristö kampamaneeteille ja polttiaiseläimille.
Kevättalvella 2009 ilmeni, että Suomenlahdella kyse ei ehkä ole ollutkaan amerikankampamaneetista, sillä nyttemmin löydetyt maneetit ovat arktisia kampamaneetteja (Mertensia ovum)
Lajin hävittäminen on hankalaa, käytännössä jopa mahdotonta, mutta populaatiota voidaan pitää kurissa sen luontaisten vihollisten avulla. Mustallamerellä amerikankampamaneettia on pitänyt kurissa sinne ilmaantunut toinen kampamaneettilaji ("Beroe ovata"), joka syö erityisesti amerikankampamaneetteja.
Meersburg

Meersburg on kaupunki eteläisessä Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa, Bodenjärven rannalla. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa 6 161 asukasta, ja sen pinta-ala on 12,1 neliökilometriä.
Meersburgille myönnettiin kaupankäyntioikeudet vuonna 1233 ja kaupunginoikeudet vuonna 1299. Nykyisin turismi on kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja. Kaupunki tunnetaan keskiaikaisesta vanhastakaupungistaan sekä idyllisestä sijainnistaan Bodenjärven rannalla. Yksittäisiin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Neues Schloss, joka nykyisin sisältää museoita ja taidegallerian. 1700-luvulta 1800-luvun alkuun linna toimi Konstanzin ruhtinaspiispojen virallisena residenssinä.
Fraizer Campbell

Fraizer Campbell (s. 13. syyskuuta 1987 Huddersfield, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa FC Cardiff Cityä.
Campbell liittyi Manchester Unitedin junioreiden riveihin 1. heinäkuuta 2004. Vuoteen 2006 asti reservissä pelannut Campbell oli auttamassa reservijoukkuetta triplamestaruuteen, tehden myös maalin loppuottelussa. Aikuisten joukkueessa Campbell debytoi 9. toukokuuta 2006 Roy Keanen testimonial-ottelussa.
Ennen kauden 2006–2007 alkua Campbell teki ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa, kun hän tuli vaihdosta kentälle Wayne Rooneyn tilalle ja onnistui maalinteossa harjoitusvastustaja Macclesfield Townia vastaan. Kauden 2006–2007 Campbell pelasi lainasopimuksella Royal Antwerpissa. Belgian kakkosdivarijoukkueessa Campbell teki 21 maalia 33 ottelussa. Fanien keskuudessa hän sai lempinimen "Super Campbell".
Campbell nimettiin edustusjoukkueen kokoonpanoon 19. elokuuta 2007 pelattuun Manchesterin derbyyn. Penkillä aloittanut huddersfieldilainen pääsi ensimmäistä kertaa liigaottelussa kentälle, kun 73:nnella minuutilla hän korvasi Michael Carrickin. Manchester City voitti City of Manchester Stadiumilla pelatun ottelun 1–0. 
Siirtoikkunan viimeisenä päivänä kesällä 2008 Campbell liittyi Tottenham Hotspurin edustusjoukkueeseen koko loppukauden kestävällä lainasopimuksella. Campbell jäi vähälle peliajalle Tottenhamissa; hän pelasi Valioliigassa vain kymmenessä ottelussa tullen useasti vaihdosta kentälle. Peleissä hän teki yhden maalin. Campbellin asema heikkeni vielä lisää tammikuussa verrattuna alkukauteen, kun Tottenhamiin saapuivat hyökkääjät Jermain Defoe ja Robbie Keane. 
Heinäkuussa 2009 Campbell siirtyi Sunderlandiin.
Fenobarbitaali

Fenobarbitaali (fenobarbitoni, fenemaali) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine jota käytetään epilepsia- ja unilääkkeenä. Joissain maissa lääkettä myydään Farbwerke Fr. Bayer and Co -yhtiön valmistamana kauppanimellä Luminal. Fenobarbitaali on maailmanlaajuisesti käytetyin epilepsialääke, ja vanhin edelleen käytetty. Suomessa fenobarbituraatin käyttö on rajoittunut lähinnä eläinlääkkeeksi kauppanimellä Barbivet. Tosin vielä 1990-luvulla ainetta käytettiin muun muassa lasten vaikeissa epilepsioissa, ja kauppanimiä olivat Barbiphenyl ja Barbilettae. 
Fenobarbitaalin huippupitoisuus veriplasmassa saavutetaan 2–18 tunnin kuluessa. Aineen biologinen puoliintumisaika veriplasmassa on aikuisilla 50–120 tuntia ja lapsilla 40–70 tuntia, mutta pitenee maksan toiminnan heiketessä esimerkiksi maksakirroosia sairastavilla ja iäkkäillä ihmisillä. Erikoinen vaikutus fenobarbitaalilla on keltaisuutta aiheuttavan bilirubiinin lisääntynyt eritys sappinesteeseen, minkä toisaalta on myös katsottu parantavan sappiröntgenkuvien tarkkuutta. 
Sivuvaikutuksena fenobarbitaalilla on barbituraattien tapaan muun muassa hankalia ihottumia.
Amobarbitaali

Amobarbitaali ("5-etyyli-5-(3-metyylibutyyli)-barbituurihappo") on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään rauhoittavana lääkkeenä, kipulääkkeenä ja unilääkkeenä. Sitä myydään nimellä "Amytal" sekä yhdistelmävalmisteena sekobarbitaalin kanssa nimellä "Tuinal". 
Amobarbitaali on valkoinen, kiteinen, puuterimainen jauhe jolla on hieman karvas maku. Usein käytettynä amobarbitaali voi aiheuttaa voimakkaan psyykkisen ja fyysisen riippuvuuden muiden barbituraattien tavoin. 
Amobarbitaali on luokiteltu Suomessa kielletyksi huumausaineeksi valtioneuvoston asetuksella.
Aquivaldo Mosquera

Aquivaldo Mosquera Romaña (s. 22. kesäkuuta 1981 Apartadó, Antioquia, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Meksikon pääsarjassa pelaavaa Club Américaa. 182 senttimetriä pitkän Mosqueran pelipaikka on puolustaja.
Ammattilaisuransa aikana Mosquera on edustanut myös Atlético Nacionalia kotimaassaan (2000–2005) ja meksikolaista Pachucaa (2005–2007). Sevillan riveihin hän siirtyi kesällä 2007.
Mosqueran uran huippuhetkiin lukeutuvat Pachucassa saavutetut kaksi Meksikon mestaruutta ja CONCACAF Champions' Cupin (2007) sekä Copa Sudamericanan (2006) voitot.
Heksobarbitaali

Heksobarbitaali [("RS")-"5-(1-syklohekseeni-1-yyli)-1,5-dimetyylibarbituurihappo"] on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine joka on sedatiivi ja unilääke. Heksobarbitaalia käytettiin anestesian yhteydessä leikkausten esilääkityksenä 1940- ja 1950- luvuilla. Heksobarbitaalin vaikutus alkaa nopeasti mutta sen biologinen puoliintumisaika on lyhyt. Käytettäessä heksobarbitaalia anestesiassa voi olla vaikeaa pitää yllä sopivaa annostusta ja säädellä anesteettisen tilan syvyyttä, mikä saattaa olla hengenvaarallista. Heksobarbitaali onkin nykyisin korvattu turvallisemmilla lääkeaineilla.
Heksobarbitaalia myytiin myös nopeavaikutteisena unilääkkeenä nimillä Citopan ja Evipan, yleensä 250 mg vahvuisina tabletteina. Heksobarbitaalia käytetään edelleen jonkin verran tieteellisissä tutkimuksissa.
Heksobarbitaalin kemiallinen kaava on C12H16N2O3, moolimassa 236,267 g/mol ja CAS-numero 56-29-1.
Metyylifenobarbitaali

Metyylifenobarbitaali ("5-etyyli-1-metyyli-5-fenyylibarbituurihappo") on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään sedatiivina, ahdistusta poistavana- ja epilepsialääkkeenä. Metyylifenobarbitaali on vaikutuksiltaan ja rakenteeltaan hyvin samankaltainen lääkeaine kuin fenobarbitaali. Lääkettä myydään Ovation -lääkeyhtiön valmistamana nimellä Mebaral.
Metyylifenobarbitaalin yliannostuksen tyypillisiä oireita ovat sekavuus, refleksien heikentyminen, uneliaisuus, kuume, ärtyneisyys, hypotermia, tajunnantason ja arviointikyvyn heikkeneminen, hengityksen heikentyminen ja vaikeutuminen, sydämenlyöntien hidastuminen, sekava puhe, tasapainon horjuminen, unettomuus, yleinen heikkous ja silmien nykiminen.
Kajavat

Kajavat ("Rissa") on lokkien heimoon kuuluva lintusuku. Suvussa on kaksi lajia, jotka elävät pohjoisen pallonpuoliskon valtamerten arktisissa oloissa.
Kajavien sukuun kuuluvat lajit:
Haketin

Haketin eli hakkuri on silppurin kaltainen kone, jolla puusta leikataan haketta eli pieniä lastuja. Haketta käytetään polttoaineena ja esimerkiksi katteena puutarhoissa. Haketin voi olla ainakin laikka- tai rumpu-tyyppinen. Kokoluokka on kotitarve käytön noin kilowatin tehosta teollisiin usean sadan kilowatin laitteisiin. Hakettimella voi olla oma moottori tai se voi olla traktorin ulosotosta käytettävä. 
Hakettimelle läheinen laite on oksasilppuri, joka voi olla myös haketintyyppinen.
Tiehöylä

Tiehöylä eli tiekarhu, joskus myös maantiekarhu, on maanteiden hoitoon ja rakentamiseen tarkoitettu järeä työkone, jolla on tarkoitus ensisijaisesti tasoittaa ja muotoilla tien rakennekerrosten pintoja tai sorateiden pintaa. Tiehöylässä voidaan käyttää yhdestä kolmeen terää. Mahdolliset terien paikat ovat etupyörien edessä, etu- ja takapyörien välissä ja takapyörien takana. Useimmin höylässä käytetään vain yhtä, etu- ja takapyörien välissä olevaa terää, jonka korkeustasoa ja kaltevuutta voidaan säädellä hydrauliikan avulla. 
Tiehöylän terän säätelyä on helpotettu 3D-koneohjausta kehittämällä. Tällaiset 3D-ohjatut tiehöylät ovat yleistyneet varsinkin Ruotsissa ja Norjassa 2000-luvulla. Perusperiaatteena 3D-koneohjauksessa on se, että joko robottitakymetrillä tai RTK-GPS:llä paikannetaan tiehöylä ja tiehöylän on-board tietokoneeseen kytketyt kallistusantureiden avulla paikannetaan terän asento. On-Board-tietokoneeseen on syötetty rakennettavan tierakenteen koneohjausmalli, jolloin tietokone tietää missä asennossa terän pitäisi olla kullakin hetkellä. Ohjaajan työksi jää periaatteessa vain tiehöylän ohjaaminen ja kaasun painaminen.
Tiehöylää voidaan käyttää myös sorapäällysteisten teiden routavaurioiden korjaamiseen ja jäätyneiden tienpintojen parantamiseen. Varsinaisesti lumiauraksi siitä ei ole, vaan runsaan lumentulon jälkeen on käytettävä lumilinkoa tai -auraa.
Tiehöyliä käytetään myös lentokentillä kiitoteitä lumesta puhdistavissa ns. conga-ketjuissa. Niitä on useita vierekkäin suurten lumiaurojen ja -linkojen takana. Tiehöylät hinaavat moottoroituja harjoja jotka poistavat irronneet jäänkappaleet. Nykyisin tiehöyliä valmistaa Suomessa Veekmas.
Poikkeustila

Poikkeustila on väliaikainen yhteiskunnallinen tilanne, jolloin normaali lainsäädäntö, valtiosääntö tai kansalaisoikeudet eivät päde, ja viranomaisten valtuudet ovat suuremmat kuin tavallisesti. Poikkeustila voidaan julistaa hallituksen päätöksellä esimerkiksi luonnonkatastrofin, kapinan, sisällissodan, tartuntataudin tai muun yhteiskuntaa uhkaavan tilanteen syntyessä. Yksi poikkeustilan aikana esiintyvä toimenpide voi olla esimerkiksi ulkonaliikkumiskielto.
Suomessa.
Valtioneuvosto voi yhteistoiminnassa presidentin kanssa julistaa Suomeen poikkeusolot, joiden jälkeen on mahdollista soveltaa valmius- ja puolustustilalain säädöksiä. Poikkeustila voidaan julistaa vasta, kun kaikki muut lainsäädännölliset keinot on käytetty.
Aikaisemman, vuonna 1930 annetun, lain mukaan Suomi voitiin tarvittaessa julistaa sotatilaan. Tämän lain nojalla Suomi julistettiin sotatilaan 30. marraskuuta 1939 talvi­sodan alettua, ja sotatila jatkui 26. syyskuuta 1947 saakka. 
Pitkäaikaisia poikkeustiloja.
Israel on ollut poikkeustilassa vuoden 1945 Brittiläisen mandaattialueella säädetyssä poikkeustilassa. Knesset uudistaa poikkeustilan vuosittain.
Syyria oli poikkeustilassa vuoden 1963 baathistien vallankaappauksesta lähtien. Poikkeustila kumottiin vuonna 2011.
Egypti on ollut poikkeustilassa vuoden 1967 sodasta lähtien, lukuun ottamatta 18 kuukautta vuodesta 1980 ja uudelleen presidentti Anwar Sadatin murhasta 1981 lähtien. Laki uudistetaan kahden–kolmen vuoden välein. Kiellettyjä ovat muun muassa mielenosoitukset ja poliittiset organisaatiot, joita ei ole erikseen hyväksytty.
Turkkilainen perustuslain professori Zafer Üskül totesi vuoden 2001 lopulla Radikal-lehdessä, että maa on ollut poikkeustilassa 40 vuotta tasavallan 78 vuodesta.
Yhdysvalloissa oli tammikuussa 2019 CNN:n mukaan voimassa peräti 31 kansallista hätätilaa. Presidentillä on oikeus julistaa hätätila vuodelta 1976 olevan lain perusteella. Vanhimman yhä voimassa olevan hätätilan julisti Jimmy Carter vuonna 1979 Iranin panttivankikriisin vuoksi. 
Filippiinit olivat pitkäaikaisessa poikkeustilassa Ferdinand Marcosin valtakaudella.
Reisilaskimo

Reisilaskimo ("Vena femoralis") on parillinen elin, joka ihmisellä luetaan syviin laskimoihin. Se saa alkunsa polvilaskimosta ("Vena poplitea") ja siihen yhtyvät jalkavarren iso iholaskimo ("vena saphena magna") sekä syvä reisilaskimo ("Vena profunda femoris"). Ingvinaaliligamentin kohdalla reisilaskimo muuttuu ulommaksi lonkkalaskimoksi, minkä kautta veri virtaa alaonttolaskimoon.
Reisilaskimoa käytetään varjoainekuvausten injektiokohtana. Syvänä laskimona reisilaskimo tukkeutuessaan voi aiheuttaa hengenvaarallisen tilanteen. Näin ollen siihen ei pidä asettaa esimerkiksi infuusiotiputusneulaa. Reisilaskimon nimitys saattaa aiheuttaa hämmennystä, koska erikseen tunnetaan syvä reisilaskimo. Narkomaanit käyttävät toisinaan reisilaskimoakin pistoskohtana, koska siihen on suhteellisen helppo ylettyä.
Jonathan Brandis

Jonathan Gregory Brandis (13. huhtikuuta 1976 – 12. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä sekä ääninäyttelijä.
Ura.
Brandis syntyi Danburyssä, Connecticutissa, ja oli perheensä ainoa lapsi. Hän oli esiintynyt televisiomainoksissa jo ennen siirtymistään Los Angelesiin 9-vuotiaana. Ensimmäisen tähtiroolinsa hän sai vuonna 1990 elokuvasta "Päättymätön tarina II – seuraava luku". Muita rooleja oli muun muassa "Sea Quest" -scifisarjassa sekä elokuvissa "Sidekicks – yhdessä voittamattomat" (1992) ja "Ladybugs".
Kuolema.
Brandis yritti 11. marraskuuta 2003 kotonaan itsemurhaa hirttäytymällä. Hän oli viettänyt päivän ystäviensä kanssa, joiden mukaan näyttelijä oli ollut huomattavan kiihtyneessä tilassa. Asunnollaan Brandis poistui ystäviensä seurasta toiseen huoneeseen, ja noin 15 minuutin kuluttua hänen hirttäytymisyrityksensä havaittiin.
Brandis siirrettiin Cedars-Sinai Medical Centeriin. Sairaalan henkilökunta tiedotti hänen kuolemastaan Los Angelesissa seuraavana päivänä. 
Brandisin ei tiedetä jättäneen minkäänlaista itsemurhaviestiä. Hänen suvulleen kuolintieto tuli täytenä yllätyksenä. Hänellä ei äitinsä mukaan ollut vakavia henkilökohtaisia ongelmia eikä alkoholiongelmia. Hän ei ollut tiettävästi yrittänyt aiemmin itsemurhaa. Äiti ehdotti syyksi aknelääke isotretinoiinia, jonka käyttö väitetysti saattaa aiheuttaa vakavana sivuvaikutuksena psykoosin. 
"Peoplen" artikkelissa Brandisin ystävät väittivät näyttelijän kärsineen masennuksesta. Eräs heistä väitti Brandisin juoneen rankasti ja myös puhuneen itsemurhasta. Brandisin tuttaviensa mukaan hänen masennuksena johtui siitä, kun hänen näyttelemänsä kohtaus poistettiin miltei kokonaan pois sotaelokuvasta "Hart's War".
Proitos

Proitos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Tirynsin myyttinen kuningas, Abaan ja Aglaian poika ja Akrisioksen kaksoisveli.
Proitoksen kerrotaan kamppailleen veljensä kanssa jo äitinsä kohdussa. Myöhemmin kamppailu huipentui taisteluun Abaksen perinnöstä, mutta taistelu päättyi joko ratkaisemattomana, tai Proitos tuli lähes lyödyksi, ja siksi hän lähti Vähään-Aasiaan. Lyykian kuningas Iobates otti hänet vastaan ja antoi hänelle vaimoksi tyttärensä Stheneboian. He saivat kolme tytärtä, Ifinoen, Lysippen ja Ifianassan, ja pojan, Megapentheen.
Valtakunnan jako tapahtui lopulta sitten, kun Proitos hyökkäsi uudelleen Akrisioksen kimppuun, tällä kertaa appensa avustamana. Akrisios sai Argoksen ympäristöineen, ja Proitos pohjoiset alueet: Tirynsin, Heraionin ja Mideian sekä Argoliin rannikon.
Kun Akrisioksen ainoa tytär Danae tuli naimaikään, hän meni Proitoksen luo ja halusi ryhtyä suhteisiin tämän kanssa. Tässä tapauksessa Perseuksen isä ei olisikaan Zeus vaan Proitos.
Bellerofonin sankariteot alkoivat, kun Proitoksen vaimo Anteia ihastui tähän. Tultuaan torjutuksi hän kertoi kostoksi miehelleen, että Belleforon oli yrittänyt maata hänet. Proitos ei kuitenkaan uskaltanut tappaa vierastaan, joten hän lähetti Bellerofonin appensa luokse mukanaan kirje, jossa hän pyysi surmaamaan kirjeen kantajan. Kun Iobates vihdoin avasi kirjeen, hän ei enää halunnut tappaa vierastaan, vaan asetti tälle mahdottomia tehtäviä toivoen vieraansa saavan surmansa epäonnistuttuaan niissä.
Michelson

Michelson tai Michelsson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carl Peter Thunberg

Carl Peter Thunberg (11. marraskuuta 1743 Jönköping – 8. elokuuta 1828 Vanha Uppsala) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja Carl von Linnén oppilas. Hänen vanhempansa olivat kirjanpitäjä Jean Thunberg ja Margareta Starkman. Naimisiin Thunberg meni 1784 Brita Charlotta Rudan kanssa.
Carl Peter Thunberg opiskeli Uppsalan yliopistossa, josta hän valmistui 1772 tohtoriksi iskiasta käsittelevällä väitöskirjalla. Thunberg oli yksi ”Linnén apostoleista”. Linnén suositusten avulla Thunberg sai stipendin 1770 opintoihin Amsterdamissa ja Pariisissa, jossa hän tapasi kasvitieteilijä Johan Burmanin ja tämän pojan Nicolaus Laurentius Burmanin. Näiden tuttavuuksien avulla hän pystyi 1772 matkustamaan Hollannin laskuun Japaniin Etelä-Afrikan ja Jaavan kautta. Hän meni Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian palvelukseen kirurgina, koska Japaniin otettiin vastaan vain hollantilaisia. Japanilaiset tulkit olivat myös lääkäreitä, niin hän sai matkalla myös lääketieteellistä tietoutta.
Thunberg oli väsynyt tiukkaan valvontaan Japanissa ja matkusti vuonna 1776 takaisin Hollantiin. Matkan aikana hän vieraili muun muassa Ceylonilla ja kokosi merkittävän kasvikokoelman. Ennen kuin hän oli ehtinyt takaisin, hän sai viestin, että hänet oli valittu Carl von Linné nuoremman seuraajaksi "botanices demonstrator" -virkaan Uppsalan yliopistoon. Thunberg palasi Hollantiin 1778 ja Lontoon vierailun jälkeen palasi Ruotsiin maaliskuussa 1779. Seuraavat lähes 50 vuotta hän toimi opettajana Uppsalassa.
Matkat, kokoelmat kasveista ja muista luonnonkohteista antoivat enemmän kuin 300 kuvausta etnografiasta, kasvitieteestä ja kielitieteestä. Thunberg kirjoitti omaelämäkerran ja hänen kirjeenvaihtonsa on myös julkaistu. Hänen luontoaiheinen kokoelmansa lahjoitettiin Uppsalan yliopiston kirjastolle. Muun muassa Thunberg ”löysi” ja kuvaili noin 800 japanilaista lajia ja rooibospensaan Etelä-Afrikassa sekä antoi niille tieteelliset nimet. 
Thunbergin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä Thunb..
Thunbergin nimestä lyhennetty Thunb. voidaan yhdistää auktorina hänen nimeämiensä kasvien tieteellisiin nimiin. Thunberg kuvaili ja nimesi myös lintuja, muun muassa töyhtöelenian ("Elaenia flavogaster") ja brasilianlehtinapsijan ("Phyllomyias fasciatus"). Kasvisuku "Thunbergia" eli susannat on nimetty Carl Peter Thunbergin kunniaksi.
Jemenin rial

Jemenin rial on Jemenin virallinen valuutta. Käytössä ovat kolikot, joiden arvo on 1, 5, 10, 20 rialia, ja setelit, joiden arvo on 50, 100, 200, 500, 1 000 rialia. Sen kansainvälinen valuuttatunnus on YER. Aiemmin käytössä oli yksikkö fils, ja yksi rial oli 100 filsiä.
Valuutta otettiin käyttöön 1991 setelimuodossa, kun maa yhdistettiin, ja se korvasi Pohjois-Jemenin rialin ja Etelä-Jemenin dinaarin. Kolikot otettiin käyttöön 1993.
Rialit laskee liikkeelle Jemenin keskuspankki, joka perustettiin 1971 ja organisoitiin uudestaan 1990. Pankki sijaitsee Sanassa.
Irakin vaakuna

Irakin vaakuna on Irakin tunnus. Se koostuu Saladinin kultaisesta haukasta. Haukan keskellä on kilpi, jossa on Irakin vuoteen 2008 asti käytetty lippu. Vaakunan alalaidassa lukee: الجمهورية العراقية ("al-Jumhuriya al-`Iraqiya", Irakin tasavalta).
Alkuperäisessä vaakunassa vuodelta 1965 ei ollut kirjoitusta tähtien välissä, ja lippu oli siinä pystysuunnassa. Tämä versio oli käytössä vuoteen 2004 asti, jolloin se korvattiin versiolla, joka oli käytössä vuoteen 2008 asti. Vuonna 2008 vaakunasta poistettiin vihreät tähdet.
Pensassieppari

Pensassieppari ("Empidonax oberholseri") on tyrannien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi A. R. Phillips 1939, Harry Church Oberholserin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 14 cm. Höyhenpuku on päältä oliivinharmaa ja alapuolelta valkeahko. Siivellä on valkoinen juova, silmärengas on myös valkoinen ja rinta oliviinharmaa. Nokka on tumma ja pyrstö keskimittainen. Pensassieppari istuu pystyasennossa oksalla tai muulla tähystyspaikalla ja tekee nopeita pyrähdyksiä lentävien hyönteisten perään, aivan kuin harmaasieppo.
Esiintyminen.
Pensassieppari elää Yhdysvaltain länsiosissa. Se on muuttolintu, joka talvehtii Meksikossa ja osittain Arizonassa. Laji elää noin 2,7 miljoonan neliökilometrin alalla ja sen arvioitu yksilömäärä on noin 3,6 miljoonaa. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Pensaikkoiset ja harvapuustoiset vuorenrinteet ja kukkulat.
Lisääntyminen.
Pesä on maljamainen kuppi pensaan oksalla.
Ravinto.
Lentävät ja lehvästössä elävät hyönteiset ja muut niveljalkaiset.
Kolmenkoivunkari

Kolmenkoivunkari, aiemmalta nimeltään Laaja, on saari Oulun kaupungin vesialueella Perämerellä. Saari sijaitsee Riutunkarin lauttasataman itäpuolella Kempeleenlahden länsipuolisella vesialueella noin kilometrin päässä mantereesta. Läheiset saaret ovat sen itäpuolella sijaitsevat Koivukari, Pöllönkari ja Kraaseli.
Kolmenkoivunkari on sekametsän peitossa oleva saari, jota ympäröi laajahko rantamatalikko. Saaren etelä- ja länsirannoilla on lisäksi karikkoalueita, ja saaren länsipuolella sijaitsee pienempi nimetön luoto. Saaren eteläpuolitse johtaa haraamaton veneilyväylä.
Nicky Weaver

Nicholas James "Nicky" Weaver (s. 2. maaliskuuta 1979 Sheffield) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi viimeksi Skotlannin Valioliigan Aberdeenissä.
Weaver muistetaan kenties parhaiten Manchester Cityn maalivahtina vuosilta 1997–2007.
Ammattilaisura.
Manchester City (1997–2007).
Weaver ostettiin Mansfield Townista Manchester Cityyn maalivahtivalmentaja Alex Stepneyn suosituksesta. Hän teki debyyttinsä Cityn joukkueessa kaudella 1998/99 Blackpoolia vastaan, pelaten nollapelin. Weaver pelasi koko kaudella yhteensä 23 nollapeliä, joka oli seuran ennätys yhdellä kaudella. Mestaruussarjan Play-off -finaalissa Gillinghamia vastaan hänen torjumansa rangaistuspotku varmisti Cityn nousun. Hän oli samoihin aikoihin myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen maalivahti. 
Seuraavina vuosina loukkaantumiset vaivasivat Weaveria jatkuvasti, ja hän ei ollut kertaakaan aloituskokoonpanossa kausilla 2002/03, 2003/04 ja 2004/05. Hän pelasi kauden 2004/05 viimeiset 15 minuuttia, jotta ykkösmaalivahti David James voisi pelata hyökkäyksessä Middlesbroughia vastaan.
Syksyllä 2005 puolikuntoinen Weaver lainattiin Sheffield Wednesdayhin, hänen lapsuutensa suosikkiseuraan ja oli palatessaan jälleen täydessä kunnossa. Wednesdayn ajallaan hän pelasi 14 ottelua, joista yksi oli Sheffieldin derby, United vastaan Wednesday. Hän oli lainastatuksestaan huolimatta koko ottelun ainoa sheffieldiläissyntyinen pelaaja.
Ennen kautta 2006/07 David James myytiin Portsmouthiin, ja Andreas Isaksson ostettiin hänen korvaajakseen. Weaver sai kuitenkin alkukaudesta olla aloituskokonpanossa Cityssä ensimmäistä kertaa kolmeen vuoteen Isakssonin luokkaantumisen vuoksi. 
Cityn jälkeen (2007–).
4. heinäkuuta 2007 Charlton Athletic hankki Weaverin ilmaiseksi Manchester Citystä. Hän pelasi Charltonissa kahden kauden aikana 67 sarjaottelua. 
Seurasta lähtönsä Weaver on pelannut neljässä eri seurassa Englannin alemmilla tasoilla sekä Skotlannin valioliigassa. Hän on myös toiminut Aberdeenistä lähdettyään entisen seuransa Sheffield Wednesdayn akatemian maalivahtivalmentajana, muttei ole virallisesti ilmoittanut uransa päättymisestä.
M/S Princess I

M/S Princess I (IMO 6400824) on Ruotsissa nimellä M/S Carola vuonna 1964 valmistunut autolautta. Sen rakensi Öresundsvarvet Ab Landskronassa. Sen sisaralus on samana vuonna valmistunut M/S Dana Scarlett (nyk. M/S Sinu-I-Wasa Tolu)
M/S Carola luovutettiin 28. huhtikuuta 1964 Linjebuss Internationalille (Stockholms Rederi Ab Svea). Se asetettiin liikenteeseen Juutinraumaan välille Helsingborg–Helsingør. Myöhemmin alus siirtyi Scandinavian Ferry Linesille. Vuosina 1965–1985 se toimi myös varalaivana reitillä Landskrona–Tuborg havn (Kööpenhamina). Peruskorjauksessa se kävi Falkenbergin telakalla 1985. M/S Carola siirrettiin SweFerry AB:lle syksyllä 1991, jonka jälkeen se myytiin Argentiinaan Empresa De Nav El Faro S.A:lle. Marraskuussa se sai uuden nimen M/S Princess I. Tammikuussa 1992 se aloitti liikenteen välillä Buenos Aires–Juan Lacaze. Samana vuonna se jäi pois käytöstä kunnes myytiin edelleen 2004. Vuonna 2006 se toimi kasinolaivana, ja sen ulkonäköön on tehty huomattavia muutoksia.
George Crumb

George Crumb (24. lokakuuta 1929 – 6. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen nykytaidemusiikin ja avantgarden säveltäjä. Hänen tuotantonsa on paikoin hyvin kokeellista – sävellyksissä on käytetty poikkeuksellisia tekniikoita, kuten puhallinsoitinten käsittelyä yhtäaikaisesti puhumisen kanssa sekä marmorikuulien kaatoa avoimen pianon päälle. 
Crumb syntyi Charlestonissa, Länsi-Virginiassa. Hän opiskeli Mason College of Musicissa, University of Illinois at Urbana-Champaign'ssa ja Michiganin yliopistossa vietettyään välillä myös ajanjakson Berliinissä. 
Crumb oli arvostettu musiikinopettaja. Hänestä tuli jo vuonna 1958 Coloradon yliopiston pianonsoiton- ja sävellyksenprofessori. Hänen tunnetuimpien teostensa joukkoon lukeutuvat laaja kuoro- ja orkesteriteos "Star-Child" (1977); "Black Angels" (1970), sekä neljä "Makrokosmos"-kirjaa (1972, 1973, 1974 ja 1979). Viimeksi mainituista kaksi ensimmäistä on kirjoitettu soolopianolle, kolmas kahdelle pianolle sekä lyömäsoittimille ja neljäs pianolle nelikätisesti. 
Crumb voitti musiikin Pulitzer-palkinnon ja Grammyn. Hänellä oli vuodesta 1975 paikka Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiassa.
Kaaliperhonen

Kaaliperhonen ("Pieris brassicae") on kookas kaaliperhosten ("Pieridae") heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Kaaliperhosen siipien yläpinnan pääväri on valkoinen. Koiraalla etusiiven yläpinnan yläreuna ja siiven kärjet ovat mustat. Kärkitäplä ulottuu siiven ulkoreunan puolivälin yli. Takasiiven etureunassa on molemmilla sukupuolilla musta täplä. Naaraalla on lisäksi etusiiven yläpinnalla kaksi täplää ja alareunassa musta juova. Siipien kärkiväli on 49–65 millimetriä. Toukka on väriltään keltaisenvihertävä ja siinä on mustia pisteitä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyysalue käsittää Euroopan, Pohjois-Afrikan ja Länsi-Aasian Himalajalle saakka. Esiintymisalue vaihtelee vaellusten myötä, pohjoisosissa sitä tavataan vain satunnaisena vaeltajana. Suomessa kaaliperhosella ei ole vakituista kantaa, ainoastaan lauhoina talvina sen on todettu pystyneen talvehtimaan. Vaeltavia yksilöitä tavataan vuosittain Etelä-Suomessa, Keski-Suomessa harvemmin ja Pohjois-Suomessa vain voimakkaimpien vaellusten yhteydessä.
Kaaliperhosella on kaksi sukupolvea. Ensimmäisen sukupolven lentoaika on huhtikuusta heinäkuuhun ja toisen heinäkuusta syyskuuhun. Ensimmäiset vaeltavat yksilöt on tavattu Suomessa yleensä toukokuun jälkipuoliskolla, satunnaisesti aikaisemminkin. Suomessa kehittyneiden yksilöiden lentoaika on yleensä heinäkuun lopulta syyskuun puoliväliin. Suomessa on havaittu myös takaisin etelään vaeltamista.
Elinympäristö ja elintavat.
Kaaliperhosen elinympäristöä ovat niityt, peltoaukeat ja puutarhat, myös merenrannikot. Kaaliperhonen talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan eli kaalimadon ravintokasveja ovat monet ristikukkaiskasvit, varsinkin kaalit ("Brassicae") sekä morsingot ("Isatis tinctoria") ja harmiot ("Berteroa incana").
W. S. Merwin

William Stanley Merwin (30. syyskuuta 1927 New York, Yhdysvallat – 15. maaliskuuta 2019 Maui, Hawaiji, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. 
Merwin valmistui Princetonin yliopistosta 1948. Julkaistuaan esikoisteoksensa "A Mask for Januksen" vuonna 1952 hän sai 1960-luvulla huomattavaa mainetta sodanvastaisena kirjoittajana. Hän on runouden ohella julkaissut proosaa ja käännöskirjallisuutta. Hänet on palkittu muun muassa Pulitzer-palkinnolla sekä Tanning-palkinnolla, ja hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1972. Hän sai vuonna 2003 akatemian kultamitalin runoudesta.
Merwin asui Havaijilla ja on julkaissut saaristoa käsittelevän kirjan "The Folding Cliffs: A Narrative" (1998). Hän voitti vuonna 2005 National Book Awardin teoksellaan "Migration: New &amp; Selected Poems". Hän toimi vuosina 1999–2000 yhtenä Yhdysvaltain kolmesta Poet Laureate Consultanteista.
Lorrie Moore

Marie Lorena "Lorrie" Moore (s. 13. tammikuuta 1957, Glens Falls) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi monesti huumorin sävyttämillä ja pistävillä novelleillaan. 
Moore sai Lorrie-lempinimensä jo vanhemmiltaan. Hän valmistui St. Lawrencen yliopistosta ja Cornellin yliopistosta. Hänen ensimmäinen kokoelmansa "Self-Help" on 1980-luvun puolivälistä. Myöhemmin hän on saanut arvostusta teoksillaan "Like Life" (1990) ja "Birds of America" (1998).
Mooren kirjoituksia on julkaistu mm. The Paris Review'ssä ja The New Yorkerissa. Jälkimmäisessä 27. tammikuuta 1997 julkaistu novelli "People Like That Are the Only People Here" toi kirjoittajalleen O. Henry -palkinnon vuonna 1998. Hänet on palkittu myös Rea-novellipalkinnolla vuonna 2004. 
Moore on Wisconsin-Madisonin yliopiston englannin kielen professori. Hän sai vuonna 2006 paikan "American Academy of Arts and Lettersistä".
Justin Kaplan

Justin Daniel Kaplan (5. syyskuuta 1925 New York – 2. maaliskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on saanut arvostusta muistelma- ja elämäkertateoksillaan.
Kaplan valmistui Harvardin yliopistosta. Vuonna 1966 julkaistiin hänen kirjoittamansa elämäkerta "Mr. Clemens and Mark Twain", joka oli välitön menestys. Kaplanille myönnettiin Pulitzer-palkinto ja vuonna 1967 National Book Award.
Kaplanin myöhempiä elämäkertateoksia ovat "Lincoln Steffens, A Biography" (1974) ja "Walt Whitman, A Life" (1980). Jälkimmäisellä hän voitti American Book Awardin. Hän oli lisäksi mukana työstämässä "Bartlett’s Familiar Quotationsin" 16. painosta 1992 sekä useita antologioita. Vuonna 2006 julkaistiin teos "When the Astors Owned New York: Blue Bloods and Grand Hotels in a Gilded Age".
Kaplan sai vuonna 1985 paikan Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemiassa. Hän meni vuonna 1954 naimisiin Anne Bernaysin kanssa ja julkaisi tämän kanssa kaksoismuistelman "Back Then: Two Lives in 1950s New York". Kaplan oli juutalainen.
Yrjö Saarinen

Yrjö Vihtori Saarinen (13. joulukuuta 1899 Rauhanniemi, Jyväskylän maalaiskunta – 9. tammikuuta 1958) oli suomalainen taidemaalari. Saarinen ei käynyt taidekouluja eikä matkustanut ulkomailla vaikutteita saamassa vaan etsi itse oman tiensä. Toimeentulon hänelle toi kilpimaalarin ammatti.
Elämä ja ura.
Saarinen kävi kansakoulun ja käsityöläiskoulun. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1937–1953 välillä. Saarisen töitä oli myös esillä ulkomaisissa näyttelyissä Ruotsissa, Norjassa ja Italiassa 1940- ja 1950-luvuilla. Kirjailija Mika Waltari tutustui 1942 Saarisen maalauksiin Unioninkadun taidesalongissa. Hän alkoi kerätä Saarisen taidetta omaan kokoelmaansa ja kirjoitti Saarisen taidetta käsitelleen esseen Taiteen vuosikirjaan 1945. Waltari tuki myös taloudellsesti Saarista.
Saarinen asui aluksi Jyväskylässä ja sitten Hyvinkäällä vuodesta 1929 alkaen. Hyvinkään taidemuseossa säilytetään professori Carl-Erik Sonckin keräämää Yrjö Saarisen taiteen kokoelmaa, johon kuuluu 60 maalausta ja 200 piirustusta. 
Saarisen ekpressionistiselle taiteelle oli ominaista voimakas värien käyttö. Hän maalasi muotokuvia, maisemia ja asetelmia. Saarinen sai omana aikanaan mainetta myös eroottisilla naismuotokuvillaan.
Saarinen sai Pro Finlandia -mitalin 1955 ja valtion taiteilijaeläkkeen.
Saarisen puoliso oli Signe Emerentia (Meeri) o.s. Kallio. Hänen vanhempansa olivat seppä Johan Victor Saarinen ja Emma o.s. Kallio.
We’ve Come for You All

We’ve Come for You All on thrash metal -yhtye Anthraxin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2003 levymerkillä Sanctuary Records. Sen tuotti yhtye yhdessä Scrap 60:n kanssa. Albumilta julkaistiin singlet ”What Doesn’t Die”, ”Safe Home”, ja ”Taking the Music Back”. Albumia edeltäneet kaksi yhtyeen albumia olivat kaupallisesti epäonnistuneita, mutta tämä onnistui kohtalaisesti, vaikkakin se nousi vain sijalle 122 Billboard 200 -listalla. Se on myös Anthraxin ensimmäinen albumi, jolla on Rob Caggiano soittamassa kitaraa.
Albumin kannen on tehnyt kuuluisa sarjakuvataiteilija Alex Ross.
Kappaleet.
CD-version lisäkappaleet
Naurisperhonen

Naurisperhonen ("Pieris rapae") on keskikokoinen kaaliperhosten ("Pieridae") heimoon kuuluva päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Naurisperhosen koiraan siipien yläpinnan pääväri on valkoinen. Koiraalla on etusiiven yläpinnan keskellä yksi musta täplä sekä kärkitäplä, joka ulottuu noin kolmannekseen siiven ulkoreunan pituudesta. Naaraan siipien yläpinnan pääväri on kellertävään vivahtava, siipien tyvessä on harmaata kehnää. Etusiiven yläpinnalla on kaksi mustaa täplää. Siipisuonet erottuvat siiven yläpinnalla vain heikosti. Takasiiven alapinta on väriltään vaaleankeltainen. Erotuksena yleisemmästä lanttuperhosesta naurisperhosen takasiipien alapinnalla siipisuonten kohdalla ei ole vihertävää väriä. Siipien kärkiväli on 38–50 mm. Koiras on naarasta suurempi.
Toukka on väriltään kellertävänvihertävä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Levinneisyysalue käsittää Euroopan, Pohjois-Afrikan ja Aasian Japaniin saakka. Laji on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Esiintymisalue vaihtelee vaellusten myötä, pohjoisosissa sitä tavataan vain satunnaisena vaeltajana. Suomessa naurisperhosella ei ole vakituista kantaa, ainoastaan lauhoina talvina sen on todettu pystyneen talvehtimaan maan eteläosissa. Se on Suomessa melko harvinainen ja tavataan yleensä yksitellen. Vaeltavia yksilöitä tavataan Etelä-Suomessa lähes vuosittain, Keski-Suomesta pohjoiseen satunnaisesti.
Naurisperhosella on yleensä kaksi sukupolvea. Ensimmäisen sukupolven lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa maaliskuusta alkaen, pohjoisessa toukokuusta alkaen. Ensimmäiset vaeltavat yksilöt on tavattu Suomessa yleensä toukokuun lopulla, satunnaisesti aikaisemminkin. Toisen sukupolven yksilöitä on havaittu heinä- ja elokuussa, jolloin myös Suomessa kehittyneet yksilöt lentävät. Myöhemmin syksyllä voidaan havaita vielä myöhäisiä toisen sukupolven yksilöitä tai vähälukuista kolmatta sukupolvea.
Elinympäristö ja elintavat.
Naurisperhosen elinympäristöä ovat niityt, peltoaukeat ja puutarhat. Naurisperhonen talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukan ravintokasveja ovat monet ristikukkaiskasvit, kuten kaalit ("Brassica"), peltokanankaali ("Barbarea vulgaris"), kilpiruohot ("Alyssum"), illakko ("Hesperis matronalis"), tuoksuresedat ("Reseda"), intiankrassit ("Tropaeolum") ja tupakat ("Nicotiana").
Greatest Hits (Blink-182)

Greatest Hits on yhtyeen Blink-182 kokoelma-albumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2005. Samana päivänä julkaistiin DVD, jossa oli sama nimi ja kansi. Se sisälsi yhtyeen musiikkivideoita. Albumiin ei alun perin kuulunut kappaletta "Carousel", mutta fanien valittamisen jälkeen se lisättiin albumiin.
Kappaleet.
Muunnokset.
UK
Australia
tai
Japani
DVD kappalelista.
Live:
Behind-The-Scenes
Henkilöt.
Yhtyeen kokoonpano.
"(Kappaleet 1–4)"
"(Kappaleet 5–17)"
Listasijoitukset.
Albumi
Singlet
Bruce George Peter Lee

Bruce George Peter Lee (s. 1960 Manchester) on brittiläinen pyromaani, jonka sytyttämissä tulipaloissa menehtyi vuosina 1973–1979 kolmattakymmentä ihmistä. Hän on ollut pakkohoidossa vuodesta 1981.
Lapsuus.
Leen äiti elätti itseään prostituutiolla. Poika kärsi oikeanpuoleisesta spastisuudesta ja vaihtoi vuonna 1979 nimensä virallisesti Peter Dinsdalesta ”Bruce Leeksi”.
4. joulukuuta 1979.
Lee sytytti viimeisen tuhopolttonsa Hullissa 4. joulukuuta 1979. Palossa sai surmansa kolme nuorta veljestä. Poliisi löysi syyllisen Leestä, mutta sai täytenä yllätyksenä kuulla miehen tunnustuksen myös aiemmista tuhopoltoista. 
Leen sytyttämässä rakennuksessa olivat sisällä kuolonuhrit Charles Hastie (15), Paul Hastie (12) ja Peter Hastie (8) sekä näiden äiti Edith ja neljäs veli Thomas. Edith pelastui, kuten myös lihasrappeumaa sairastanut Thomas, joka nukkui äitinsä kanssa samassa huoneessa. Myös perheen koira kuoli.
Perheessä oli lisäksi kolme siskoa: Angeleena (16), Nicola (11) ja Sophie (8), jotka yöpyivät kohtalokkaana yönä sukulaistensa luona. Isä oli rangaistusvanki, mutta vapautui tapahtuneen johdosta. Hän kuitenkin sai heinäkuussa 1980 surmansa moottoripyöräonnettomuudessa, jossa loukkaantui myös hänen kyydissään ollut Nicola-tytär. 
Poliisi piti Hastien perhettä tietynlaisena "ongelmaperheenä", joka oli vastuussa useista vähäisemmistä rikoksista. Tapausta alettiin tutkia kostona, ja myös Leetä kuulusteltiin tapahtuneen johdosta. Lee myönsi sytyttäneensä palon. Motiivina oli kosto 15-vuotiaalle Charles Hastielle, jonka kanssa Leellä oli ollut seksuaalinen suhde. Charles oli kiristänyt Leetä uhaten jättää rikosilmoituksen lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Kaikkien tuhopolttojen käytyä ilmi Lee tuomittiin tahdosta riippumattomaan psykiatriseen hoitoon. Jutun päätutkija, Ronald Sagar MBE ilmoitti kirjassaan "Hull, Hell &amp; Fire" toiveensa Leen toipumisesta ja hamaassa tulevaisuudessa vapautumisen mahdollisuudesta. Sagar nosti aikanaan oikeusjutun The Sunday Timesiä vastaan, jonka artikkelissa oli esitetty vihjaus, jonka mukaan Leen tunnustukseen olisi käytetty jonkinlaista painostusta.
Uhrit.
Lee on pyromaani ja sytytti useimmat palot täysin sattumanvaraisesti. Hänen kaikki kuolonuhrinsa aikajärjestyksessä ovat:
21. kesäkuuta 1979 Lee lisäksi aiheutti vammoja Rosabell Fentonille (27) ja tämän tyttärelle Samanthalle (8). Fenton sai keskenmenon. Leen tiedetään sytyttäneen myös paloja, jotka eivät aiheuttaneet vahinkoa ihmisille. 
Syytön?
Vuonna 1983 aiempi tuomio vanhainkodin tuhopoltosta kumottiin. Lee kuitenkin myöntää syyllisyytensä tekoon edelleen. 
Myöhemmät vaiheet.
Bruce George Peter Lee on yhä Rampton Secure Hospitalin potilaana ainakin toistaiseksi ilman tietoa uloskirjoittamisen mahdollisuudesta. Vuonna 2005 hänen sallittiin mennä naimisiin toisen potilaan Anne-Marie Davisonin kanssa.
Bluff Brothers

Bluff Brothers oli Spede Pasasen luoma kuvitteellinen musiikkiyhtye. Ensimmäistä kertaa Bluff Brothers esiintyi vuonna 1961 elokuvassa "Mullin mallin". Elokuvassa yhtyeen kokoonpano oli Matti Kuusla, Spede Pasanen ja Pentti Nevaluoma. Myöhemmin yhtye tuli tunnetuksi Spede-ohjelmien ("Spede Show, Spedevisio, 50 pientä minuuttia") sketseistä. Bluff Brothers -sketsejä tehtiin vuoteen 1987, jolloin viimeinen Spede Show valmistui. Sketsien mukaan Bluff Brothers on suomeksi ”hänen erittäin kova sininen leipänsä” (blu = sininen, ff - forte fortissimo = erittäin kovaa, brot = leipä, hers = hänen).
Vuonna 1984 kuvattua Bluff Brothersin -musiikkiesitystä käytettiin "Speden Spelit" -peliohjelman alku- ja lopputunnuksena vuosina 1994–2001.
Akrisios

Akrisios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuningas, Abaan ja Aglaian poika ja Proitoksen kaksoisveli.
Abaan perinnön jako.
Akrisioksen kerrotaan kamppailleen veljensä kanssa jo äitinsä kohdussa. Myöhemmin kamppailu huipentui taisteluun Abaan perinnöstä, mutta se päättyi joko ratkaisemattomana, tai Proitos tuli lähes lyödyksi, ja siksi hän lähti Vähään-Aasiaan. Lyykian kuningas Iobates otti hänet vastaan, ja antoi hänelle vaimoksi tyttärensä Stheneboian. Proitos hyökkäsi uudelleen Akrisoksen kimppuun; tällä kertaa appensa avustamana, jolloin valtakunta vihdoin jaettiin veljesten kesken. Akrisios sai Argoksen ympäristöineen, ja Proitos pohjoiset alueet: Tirynsin, Heraionin ja Mideian sekä Argoliin rannikon.
Ennustus.
Koska Akrisioksella oli joko Aganippen tai Eurydiken kanssa ainoastaan yksi tytär, hän kysyi neuvoa oraakkelilta. Tämä ennusti, että Akrisios ei tulisi koskaan saamaan poikaa, vaan hän kuolisi tyttärenpoikansa käden kautta. Siksi hän telkesi tyttärensä Danaën imettäjänsä kanssa torniin. Zeus kuitenkin huomasi Danaën kauneuden, ja saapui tämän luokse katosta putoavan kultasateen muodossa. Tästä suhteesta sai alkunsa Perseus. Lähteestä riippuen Akrisios huomattuaan raskauden tai Perseuksen jo synnyttyä antoi surmata imettäjän ja pakotti Danaën tulemaan Zeuksen alttarin ääreen kertomaan lapsen isän nimen – yhtä aikaa peläten ja toivoen saavansa vahvistuksen olettamukselleen. Kun tytär nimesi isäksi Zeuksen, Akrisios ei uskonut häntä vaan pani sekä tyttären että tämän lapsen koriin tai veneeseen ja lähetti heidät ajelehtimaan avomerelle. Zeus esti Poseidonin avustuksella kumpaakaan kuolemasta.
Toisen version mukaan Danaën tultua naimaikään hän menikin Proitoksen luo ja halusi ryhtyä suhteisiin tämän kanssa. Tässä tapauksessa Perseuksen isä ei olisikaan Zeus vaan Proitos.
Ennustuksen toteutuminen.
Oraakkelin ennustus kävi toteen vuosia myöhemmin, kun Polydektes meni naimisiin Danaën kanssa Serifoksessa, ja kun Akrisios yritti surmata siellä Perseuksen, Polydektes esti hänen aikeensa. Tämän jälkeen he vannoivat yhdessä, etteivät enää yrittäisi riistää toistensa henkeä. Myrsky kuitenkin esti Akrisiosta lähtemästä ja kun Polydektes kuoli, Perseus osui vahingossa kiekolla isoisäänsä hautajaisseremonioiden aikana niin, että tämä kuoli.
Toisen version mukaan Perseus halusi tavata isoisänsä ja matkusti Argokseen tätä tapaamaan. Kun Akrisios kuuli tästä, hän pakeni kuningas Teutamidoksen luo Larissaan. Teutamidos kuitenkin kuoli tänä aikana, ja hautajaistilaisuuden kunniaksi järjestettiin viisinottelu, johon myös Perseus osallistui. Kiekonheitossa hän kuitenkin osui vahingossa Akrisiosta jalkaan, ja tämän kuoli saamaansa haavaan.
Muuta.
Akrisioksen kerrotaan perustaneen myös Delfoin Amfiktyoniliiton ja päättäneen, mitkä kaupungit saisivat siihen liittyä. Vergilius nimeää hänet myös Turnuksen esi-isäksi.
Kesäkerttu

Kesäkerttu eli Kerttu Ström Leppävirralta on näyttelijänä ja kirjailijana tunnetun Eppu Nuotion luoma karrikoitu televisiohahmo. Tyypin kehittelyssä olivat mukana myös tuottaja Marita Porrassalmi ja toimittaja Riitta Raatikainen. Fyysiseltä olemukseltaan äärinaisellinen Kesäkerttu vaaleanpunaisiksi värjättyine hiuksineen esiintyi nimikkosarjassaan Suomen televisiossa kesinä 1998 ja 1999. Kumpaisenakin vuonna esitettiin kymmenen puolen tunnin mittaista Kesäkerttu-ohjelmaa. Ensimmäisenä kesänä ohjelmassa vierailivat muun muassa Meiju Suvas, Timo T. A. Mikkonen, Tuija Piepponen, Heikki Turunen ja Satu Procopé. Toisena kesänä vieraita olivat muun muassa Nylon Beat, Jari Sarasvuo, Kirsti Paakkanen ja Jari Sillanpää.
Talvella 1999 esitettiin televisiosarja "Kertun pariasiaa".
De Telegraaf

De Telegraaf on Alankomaiden suurin aamulehti. Sanomalehden levikki on noin 800 000, ja sillä arvioidaan olevan 2,4 miljoonaa lukijaa. Lehden toimitus sijaitsee Amsterdamissa. 
"De Telegraafin" omistaa Telegraaf Media Groep, joka julkaisee myös päivittäistä ilmaislehteä nimeltä "Sp!ts".
Toimituksellinen sisältö.
"De Telegraaf" sisältää paljon sensaatiohakuisia ja urheiluun liittyviä artikkeleita ja yhden tai useamman sivun, jonka sisällön toimittaa juorulehti "Privé". Talousuutisia käsittelevät osuudet ovat kuitenkin sävyltään vakavampia. Lehti pyrkii tavoittamaan laajan lukijakunnan yleensä populistisella tyylillään ja vetoamaan mainostajien havittelemiin erityisryhmiin. Ennen Pim Fortuynin kuolemaa lehti kannatti usein pääkirjoituksissaan hänen poliittisia näkemyksiään.
Historia.
"De Telegraafin" perusti Henry Tindal, joka aloitti samaan aikaan toisen lehden, "De Courantin", julkaisemisen. Ensimmäinen "De Telegraafin" numero ilmestyi 1. tammikuuta 1893. Tindalin tammikuussa 1902 tapahtuneen kuoleman jälkeen kirjanpainaja Hak Holdert otti lehdet hallintaansa rahoittajien tuella 12. syyskuuta 1902. Erityisesti "De Courantin" kannalta tämä osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi, sillä sen myötä Holdert kykeni kaappaamaan ja lakkauttamaan sanomalehden toisensa jälkeen vuosina 1903–1923. 
Holdert aloitti uusien painotilojen rakennuttamisen Amsterdamin Nieuwezijds Voorburgwaliin 1926. Rakennus saatiin valmiiksi 1930. Eräässä vaiheessa kesäkuussa 1966 vihaiset rakennustyöläiset ja Provo-liikkeen jäsenet piirittivät sen, kun lehti oli vilpillisesti tiedottanut, että eräs työvoimakiistan uhri ei ollut joutunut poliisin vaan työkaverin surmaamaksi. Vuonna 1974 "De Telegraaf" muutti nykyiseen sijaintipaikkaansa Basiswegissä.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Alankomaiden pysyessä virallisesti puolueettomana aiheuttivat Holdertin sympatiat Ranskaa kohtaan ja hänen Britanniaa puoltava kantansa sen, että "De Telegraafista" tuli kiistan keskipiste. Toisen maailmansodan aikana Telegraaf-yhtiöt puolestaan julkaisivat Saksaa tukevia lehtiä, minkä seurauksena niille asetettiin sodan jälkeen 30 vuoden julkaisukielto. Kielto kuitenkin kumottiin 1949, ja "De Telegraaf" elpyi ja siitä tuli Alankomaiden suurin sanomalehti.
Vuonna 1983, Telegraafin levikki oli n. 67100.
"De Courant/Nieuws van de Dag" -lehti lakkautettiin 1998. "De Telegraaf" alkoi ilmestyä myös sunnuntaisin 21. maaliskuuta 2004.
Extra Large

Extra Large oli 20. elokuuta 2007 aloittanut YLE Extran populaarikulttuuriin keskittyvä makasiinityylinen ohjelma, jossa oli päivittäin ajankohtaisia vieraita. Lisäksi ohjelma esitti uusia kotimaisia ja ulkomaisia musiikkivideoita. Ohjelmaa lähetettiin maanantaista perjantaihin klo 18.30–20.00 ja uusintana samana iltana noin klo 23.00 YLE Extralla. Ohjelman juontajia olivat Ivan Puopolo, Hinni Aarninsalo, Tuomas Rajala, Nuppu Stenros ja Oskari Perkki.
Extra Largen viimeinen ohjelma esitettiin 14. joulukuuta 2007. Yleisradion päätöksen lopettaa YLE Extra -kanava lisäksi myös sen lippulaivaohjelma Extra Large päätettiin lopettaa. Populaarikulttuurin erikoisohjelmien aukkoa paikkaamaan tuli keväällä 2008 uusi, viikoittainen ohjelma Yle Teema -kanavalle. 
Rumban lukijat valitsivat Extra Largen vuoden 2007 parhaaksi tv-ohjelmaksi.