tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reginald Heber

Reginald Heber (21. huhtikuuta 1783 Malpas, Cheshire, Englanti – 3. huhtikuuta 1826 Trichinopoly, Intia) oli englantilainen anglikaanisen kirkon pappi, piispa ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ.
Heber opiskeli Oxfordin Brasenose Collegessa ja All Souls Collegessa. Opiskeluaikanaan hän kirjoitti runon "Palestiina" ja voitti sillä yliopiston palkinnon 1803. Hän teki pitkän matkan Skandinaviaan, Venäjälle, Krimille ja Itä-Eurooppaan 1805–1806. Hänet vihittiin papiksi 1807 ja isänsä kuoltua hänestä tuli Hodnetin seurakunnan kirkkoherra Länsi-Englannissa, missä hän on kirjoittanut merkittävimmät runokokoelmansa, kuten "Europe" (1809) ja "Poems and Translations" (1812) ja monet virtensä. Vaimonsa isän suosittelemana hän sai kaniikin viran St. Asaphin katedraalissa 1817 ja 1821 Lincoln’s Innissä, Lontoossa. Vuonna 1823 hänet nimitettiin Intiaan Kalkutan piispaksi.
Heber teki seuraavien kolmen vuoden aikana useita matkoja Intian ja Ceylonin anglikaanisiin seurakuntiin. Helmikuussa 1826 hän kuitenkin kuoli yllättäen. 
Heber muistetaan erityisesti virsirunoilijana. Hänen tarkoituksenaan oli koota laulukirja, jossa kutakin kirkkovuoden sunnuntaita ja juhlapäivää varten olisi päivän lukukappaleisiin liittyvä virsi. Hänen ideaansa ei kuitenkaan silloin hyväksytty, mutta 57 hänen virttään julkaistiin 1827, hänen kuolemansa jälkeen, kun hänen leskensä Amelia julkaisi kokoelman "Hymns written and adapted to weekly Church Service of the Year" jonka virret oli järjestetty jumalanpalveluksen kulun ja kirkkovuoden mukaan. Toiminnallaan hän on myös vaikuttanut Englannin kirkon virsilaulun uudistumiseen. Tunnetuimpia hänen virsiään on Pyhän Kolminaisuuden päivää varten kirjoitettu virsi "Holy, Holy, Holy!" joka julkaistiin 1861 ilmestyneessä "Hymns Ancient &amp; Modernin" ensimmäisessä laitoksessa sekä lähetysaiheinen virsi "From Greenland's icy mountains". 
Heberin virsiä suomeksi.
Joitain Heberin virsiä on myös suomeksi:
Pyhä, pyhä, pyhä (Holy, holy, holy!, 1826) Suom. Tekla Renfors 1904. Uud. säk. 1 Mikael Nyberg 1920, säk. 2–4 1921. uud. Suomen vk.-komitea 1984. Virteen liittyy John Baccus Dykesin sävelmä.
Afrikan aava santa ja palmut Intian (From Greenland’s icy mountains, from India’s coral strand, 1819) 
Kantakaa kaikki tuulet nyt armon sanomaa
Half-Breed (albumi)

Half-Breed on Cherin studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1973.
Talliumsulfaatti

Talliumsulfaatti (Tl2SO4) on tallium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää muiden talliumyhdisteiden ja erikoislasien valmistukseen sekä analyyttisenä reagenssina ja katalyyttinä. Aikaisemmin sitä on käytetty myös jyrsijämyrkkynä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Talliumsulfaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Sen alkeiskoppi on rombinen. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen. Kemiallisilta ominaisuuksiltaan talliumsulfaatti muistuttaa kaliumsulfaattia ja se muodostaa alumiinisuolojen kanssa alunoita. Muiden talliumyhdisteiden tavoin aine on erittäin myrkyllistä. Talliumsulfaatille altistuminen voi aiheuttaa esimerkiksi huonovointisuutta, pääkipua, ripulia ja lihaskouristuksia. Altistuminen voi vakavimmillaan olla tappava.
Talliumsulfaattia valmistetaan liuottamalla metallista talliumia tai tallium(I)oksidia rikkihappoon ja se kiteytyy haihdutettaessa vettä pois. Se on kaupallisesti merkittävin talliumsuola ja siitä tehdään esimerkiksi talliumsulfidia ja erikoislaseja. Sitä käytetään analyyttisenä reagenssina ja katalyyttinä. 1900-luvulla sitä käytettiin rotanmyrkkynä, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa se kiellettiin vuonna 1975.
William Dunbar

William Dunbar (noin 1460−1465 − ennen 1530) oli skotlantilainen runoilija ja fransiskaanimunkki. Jaakko IV:n noustua 1488 valtaistuimelle Dunbarin runot saivat hallitsijan ja hovin kiinnostuksen. Dunbarin Merkittävimpiä valtiollisia tehtäviä oli matka Lontooseen 1501 huolehtimaan Jaakko IV:n ja prinsessa Margareetan kihlauksesta. Morsiamen viemisiksi Skotlantiin 1503 Dunbar kirjoitti runon "The thrissill and the rois", jossa näkyy Geoffrey Chaucerin vaikutusta. Hän sai sen ansiosta hovirunoilijan arvon.
Dunbarin tuotannon ensimmäinen vaihe kuninkaan kihlaukseen asti on pääasiassa satiirinen. Hän tekee pilkkaa lähinnä fransiskaanimunkeista ja naisista. Myöhemmässä vaiheessa kuninkaan kuolemaan saakka hän luopuu satiirista ja ylistää naista. Tältä ajalta on muun muassa vertauskuvallinen runo "The goldyn targe". Dunbarin runoelma "The dance of the sevin deidly synnis" herätti huomiota. Viimeisen vaiheen aloittaa Dunbarin runo leskeksi jääneelle nuorelle kuningattarelle, ja tällöin hän kirjoitti myös hengellisiä runoja. Viimeisissä runoissaan Dunbar pohtii maailman katoavaisuutta ja kaiken mitättömyydestä. Dunbaria on pidetty yhtenä merkittävimmistä Skotlannin vanhemmista runoilijoista.
David Laingin 1834 julkaisemissa Dunbarin teoksissa on selityksiä ja Dunbarin elämäkerta. Uudemman laitoksen teoksista julkaisi James Paterson vuonna 1863.
Dark Lady (albumi)

Dark Lady on Cherin studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1974.
Albert Dulk

Albert Friedrich Benno Dulk (1819 Königsberg, Itä-Preussi − 1884) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja kirjailija. Dulkin näytelmät kuuluvat etupäässä niin sanottuun "voimanerolliseen" suuntaan, jonka luonteenomaisia piirteitä ovat huomiota herättävät aiheet ja henkevät käänteet. Tämän suunnan draamoista ovat mainittavia "Orla" (1844), "Simson" (1859), "Jesus der Christ" (1865). Dulkin muita draamoja ovat "Lea" (1874) ja "Willa" (1875). Dulkin proosateos "Der Tod des Bewusstseins" (1863) esittää hänen käsitystään ihmiskunnasta. Dulk on lisäksi kirjoittanut joukon teoksia, joissa hän vastustaa kristillistä maailmankatsomusta, kuten esimerkiksi "Der Irrgang des Lebens Jesu" (1884−1885). Hänen jälkeenjääneistä papereistaan on julkaistu "Gedichte" (1887). Hänen kootut draamansa (1893) on toimittanut painosta Ernst Ziel.
Dulk valmistui vuonna 1847 filosofian tohtoriksi. Hän joutui poistumaan Preussista osallistuttuaan vuoden 1948 vallankumousliikehdintään ja asui sitten kotimaansa ulkopuolella tai matkusteli. Kirjassaan "Fahrten durch Norwegen und die Lappmark" hän kuvaa Pohjois-Norjaa ja Ruotsin Lappia. 1870-luvulla hänen näkemyksensä kääntyivät radikaalista sosialismiin ja vapaa-ajattelijaksi, ja hän kääntyi kirkkoa vastaan. Hänen elämäntapansa oli hyvin omalaatuista, ja hän solmi kaksi yhtäaikaista avioliittoa.
Dulkin nimeä kantaa Stuttgartissa Albert-Dulk-Straße.
András Dugonics

András Dugonics (18. lokakuuta 1740 Szeged, Unkari − 26. heinäkuuta 1818 Szeged, Unkari) oli unkarilainen kirjailija, piaristimunkiston jäsen ja yliopiston professori.
Dugonics saavutti menestystä varsinkin kansanomaisesti kirjoitetuilla romaaneillaan. Kuuluisin niistä on "Etelka" (1788), ensimmäinen alkuperäinen unkarilainen romaani, jonka tapahtuma-aika tosin on pakanuuden aika mutta jonka tähtäimessä ovat kuitenkin Joosef II:n itsevaltiusajan olot.
Doriot Anthony Dwyer

Doriot Anthony Dwyer (6. maaliskuuta 1922 Streator, Illinois – 14. maaliskuuta 2020 Lawrence, Kansas) oli yhdysvaltalainen huilisti.
Dwyer opiskeli ensin äitinsä johdolla ja sitten Eastman School of Musicissa. Hän liittyi Bostonin sinfoniaorkesteriin ensihuilistina vuonna 1952. Näin hänestä tuli toinen nainen, joka sai ensimmäisen soittajan paikan suuressa yhdysvaltalaisorkesterissa; ennen häntä oli Helen Kotas tullut valituksi Chicagon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi käyrätorvensoittajaksi (1941).
Kylmän sodan kehittyessä intensiivisemmäksi 1950-luvun lopussa Dwyer matkusti Bostonin sinfoniaorkesterin mukana Neuvostoliittoon ja esitti "Faunin iltapäivän" Moskovassa järjestetyssä konsertissa. Hän jäi orkesterista eläkkeelle vuonna 1990, mutta jatkoi esiintymistä solistina orkesterien sekä kvartettien kanssa ja opetti. Dwyer oli merkittävä vaikuttaja huiluohjelmiston laajentamisessa; hänelle teoksia tehneisiin merkittäviin säveltäjiin kuului Leonard Bernstein. Hän sai ensimmäisenä orkesterisoittajana Yalen yliopiston Sanford Medalin, ja hän sai paikan Rochester Music Hall of Famesta vuonna 2012.
William Walsham How

William Walsham How (13. joulukuuta 1823 Shrewsbury, Englanti – 10. elokuuta 1897 Leenaun, Irlanti) oli englantilainen, anglikaanisen kirkon piispa ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ.
How opiskeli Wadham Collegessa, Oxfordissa ja Durhamin yliopistossa, ja hänet vihittiin diakoniksi 1846 ja papiksi 1849. Hän palveli eri seurakunnissa, 28 vuotta Whittingtonissa, Walesissa, St. Asaphin hiippakunnassa ja nimitettiin 1879 apulaispiispaksi Lontoon hiippakuntaan Bedfordin piispan arvonimellä. Häntä kutsuttiin ”köyhien piispaksi” ja ”lasten piispaksi”, sillä hänet tunnettiin työstään Lontoon slummien köyhien ja tehdastyöläisten parissa. 1888 hänet nimitettiin Pohjois-Englantiin, Yorikshireen, Wakefieldin hiippakunnan piispaksi. Hän kuoli lomamatkallaan Irlannissa.
Opiskeluaikanaan hän sai vaikutteita Oxford-liikkeestä, josta myös anglikaanisen kirkon korkeakirkollinen liike on saanut alkunsa. Hän kirjoittikin Oxford-liikettä käsitteleviä kirjoja sekä Raamattua ja evoluutioteoriaa käsiteleviä artikkeleja.
Hänet tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Hän on kirjoittanut noin 60 virttä, suurimman osan ollessaan Whittingtonissa. Monet hänen virtensä oli tarkoitettu lapsille. Hänen kirjoittamansa virret ja laulut ilmestyivät kokoomateoksessa "Poems and Hymns" 1886.
Tunnetuin hänen kirjoittamista virsistään on "For all thy Saints who from their labours rest" , joka ilmestyi 11-säikeistöisenä 1864 Earl Nelsonin julkaisemana ”Hymns for Sain’s Days” kokoelmassa. Myöhemmin How itse muutti virren alkusanoiksi ”For all the saints”. Virren englanninkielisen tekstin osin sotaisia kuvia sisältävä teksti, joka kuvaa hyvän ja pahan välistä taistelua, liittyy Ilmestyskirjan 19 ja 20. lukujen aiheeseen. 
Virteen liittyy yleensä kaksi sävelmää, Joseph Barnbyn ja Ralph Vaughan Williamsin tekemät sävelmät. Barnbyn sävelmä on julkaistu 1869 "Sarum Hymnal"-kokoelmassa nimellä ”For all the Saints”, Williamsin sävelmä ilmestyi 1906 "The English Hymnal"-kokoelmassa noimellä Sine Nomine. Suomessa virttä lauletaan Leevi Madetojan 1925 tekemällä sävelmällä. 
”For all the saints who from their labours rest” virsi suomenkielisissä virsikirjoissa.
Suomen ev. lut. kirkon virsikirja
Ruotsin kirkon virsikirja
Cantemus
Hengellinen laulukirja
Maximilian Duncker

Maximilian Wolfgang Duncker (1811−1886) oli saksalainen historioitsija. Hän tuli 1842 ylimääräiseksi professoriksi Hallen yliopistoon. 1848−1852 hän esiintyi vapaamielisenä kansanedustajana Frankfurtin kansalliskokouksessa sekä Preussin eduskunnassa. Duncker nimitettiin 1857 Tübingenin yliopiston professoriksi, mutta kutsuttiin 1859 Berliiniin salahallitusneuvokseksi valtioministeriöön ja oli 1861−1866 kruununprinssin esittelijänä valtioasioissa. Hän oli 1867−1874 Preussin valtioarkistonhoitajana ja tuli 1884 Brandenburgin historiografiksi.
Dunckerin tärkeimmät teokset ovat "Origines germanicæ" (1840), "Geschichte des Alterthums" (1852−1857) ja "Aus der Zeit Friedrich des Grosseu und Friedrich Wilhelms III" (1876). ("Allg. deutsche Biogr.", 84 nid.).
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1957

Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1957 pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1957 Ruotsin jääpallomestaruudesta.
Lohkovoittajiksi selviytyivät Örebro SK ja Hammarby IF, Tukholma. Tukholmassa pelattiin 17. helmikuuta loppuottelu, jossa Örebro SK voitti maalein 2-1.
Ruotsi jääpallon pääsarjaa, Division I:stä, laajennettiin seuraavaksi kaudeksi molempien lohkojen osalta kahdella joukkueella. Samalla ei mikään seura pudonnut sarjasta. Yksi selittäjä toiminnalle oli se, että Ruotsin pääsarjan pitkäaikainen seura Västerås SK olisi pudonnut sarjasta. Samaan aikaan Västeråsin oli rakennettu Ruotsin ensimmäinen tekojäärata Rocklundaan, ja näin saatiin uusi rata pääsarjakäyttöön.
Division I.
Ottelu Ruotsin mestaruudesta.
17.2.1957 Tukholma n. 20 000 katsojaa
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1997

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1997 järjestettiin 1.–7. syyskuuta Aiguebelettessa, Ranskassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Saksa voitti viisi kultamitalia ja Yhdysvallat neljä.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1998

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1998 järjestettiin 6.–13. syyskuuta Kölnissä, Saksassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Saksa voitti viisi kultamitalia sekä Iso-Britannia ja Italia kolme.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1999

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 1999 järjestettiin 22.–29. elokuuta St. Catharinesissa, Kanadassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Yhdysvallat voitti kuusi kultamitalia sekä Italia ja Saksa kolme.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2001

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2001 järjestettiin 19.–26. elokuuta Luzernissa, Sveitsissä. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Saksa voitti viisi kultamitalia ja Iso-Britannia neljä.
Izumi (Osaka)

Izumi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Sakain eteläpuolella. Kaupungin pohjoisosa on alavaa maata ja tiheään rakennettu, etelässä sen alue nousee vähitellen Izumivuorille ja rajautuu Wakayaman prefektuuriin. Izumissa on 186 042 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 84,98 neliökilometriä.
Asutus Izumin alueella on vanhaa. Sieltä on löydetty muun muassa suuren Yayoi-kauden kylän jäänteet, Ikegami-Sonen arkeologinen kohde. Myöhemmin Izumissa sijaitsi Izumin provinssin pääkaupunki ("kokufu"). Sen läpi kulki myös vilkas Kumanoon johtava pyhiinvaellusreitti Kumano-kaidō. Edo-kaudelta lähtien seutu tunnettiin puuvillan viljelystä, ja sinne syntyikin tekstiiliteollisuutta, joka saavutti huippunsa 1960-luvulla. Kaupunkioikeudet Izumille myönnettiin vuonna 1956, kun silloiseen Izumin maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi muuta kuntaa. Kaupungin keskiosien kukkuloille alettiin 1960-luvun puolivälissä rakentaa suurta Senboku New Town -lähiötä, jonne vedettiin myös nopea rautatieyhteys. Kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi lasiesineiden ja tekohelmien tuotantoa sekä "mikan"-mandariinien ja koristekukkien puutarhaviljelyä.
Izumin kulttuuriperintöön kuuluvat useat vanhat pyhäköt ja temppelit, kuten Izumi-Inoue-jinja, jonka päähalli on rakennettu 1605, ja Makiovuorella sijaitseva Sefuku-ji. Sen alue kuuluu Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Kaupungissa toimii Kubosōn taidemuseo. Izumia palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja ja Senboku-pikarautatie.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2002

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2002 järjestettiin 15.–22. syyskuuta Sevillassa, Espanjassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Saksa voitti viisi kultamitalia sekä Australia, Iso-Britannia ja Italia kolme.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2003

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2003 järjestettiin 24.–31. elokuuta Milanossa, Italiassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja kymmenen naisten luokkaa. Saksa voitti neljä kultamitalia sekä Italia, Kanada ja Yhdysvallat kolme.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2005

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2005 järjestettiin 29. elokuuta – 4. syyskuuta Gifussa, Japanissa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja yhdeksän naisten luokkaa. Uusi-Seelanti voitti neljä kultamitalia ja Australia kolme.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2006

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2006 järjestettiin 20.– 27. elokuuta Etonissa, Isossa-Britanniassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja yhdeksän naisten luokkaa. Australia, Iso-Britannia, Kiina ja Saksa voittivat kukin kolme kultamitalia.
Naisten pariaironelosen alun perin voittanut Venäjä hylättiin tammikuussa 2007 Olga Samulenkovan positiivisen dopingtestin vuoksi ja mestariksi nousi Ison-Britannian venekunta.
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2007

Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2007 järjestettiin 26. elokuuta – 2. syyskuuta Münchenissä, Saksassa. Ohjelmassa oli 14 miesten ja yhdeksän naisten luokkaa. Lisäksi ohjelmassa oli paraluokkia. Australia, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat voittivat normaaliluokissa kukin kolme kultamitalia.
Koło fortuny

Koło Fortuny on Wheel of Fortunen puolalainen versio. Ohjelmaa esitettiin ensin 2. lokakuuta 1992 – 1. syyskuuta 1998. Toinen esityskausi alkoi 29. lokakuuta 2007 ja päättyi vuonna 2009 ja kolmas alkoi 10. syyskuuta 2017.
Lykkehjulet

Lykkehjulet on Wheel of Fortunen tanskalainen versio. Ohjelmaa esitettiin vuosina 1988–2001 ja sitä tehtiin kaikkiaan yli 3 500 jaksoa. Ohjelman esittäminen lopetettiin laskeneiden katsojalukujen ja formaatin epäonnistuneen nykyaikaistamisyrityksen takia.
Unnan piirikunta

Unnan piirikunta () on piirikunta Arnsbergin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 543,21 km2, ja sen väkiluku oli 398 866 vuoden 2022 lopussa.
Unnan piirikuntaan kuuluu kymmenen kuntaa, joista kahdeksan on kaupunkeja. Kunnat ovat Bönen ja Holzwickede. Piirikunnan kaupungit ovat Bergkamen, Fröndenberg/Ruhr, Kamen, Lünen, Schwerte, Selm, Unna ja Werne.
Brian Goodwin

Brian Goodwin (1931–2009) oli kanadalainen matemaatikko ja biologi, joka oli perehtynyt biomatematiikkaan.
Godwin oli yksi teoreettisen biologian perustajista. Se on matemaattisen biologian haara, joka käyttää matematiikan ja fysiikan menetelmiä biologisten prosessien ymmärtämiseen. Viimeisinä vuosinaan hänestä tuli holistisen tieteen johtava puolestapuhuja. Siinä tunteet ja intuitio ovat tasavertaisia luonnonilmiöiden rationaalisen analyysin kanssa. Tavoitteena on johdattaa tiede pois moraalittomasta kontrollin käsitteestä eettiseen osallistumisen tunteeseen Maan elämän tarinan avautumisessa. Omistautuminen holistiselle teorialle ja sen sovelluksille sai hänet lopulta ajamaan luonnontieteiden ja humanististen tieteiden yhdistämistä.
Godwin syntyi Kanadassa, opiskeli biologiaa McGillin yliopistossa Montrealissa ja muutti Britanniaan opiskelemaan matematiikkaa Oxfordissa. Hän suoritti tohtorin tutkinnon Edinburghin yliopistossa, jossa hän teki tutkimusta embryologiassa biologi Conrad Waddingtonin johdolla. Hän opetti matematiikkaa Oxfordin yliopistossa ja myöhemmin Sussexin yliopistossa vuoteen 1983 asti, jolloin hänestä tuli professori Avoimessa yliopistossa. Hän toimi myös tutkijana Massachusetts Institute of Technologyssa ja oli yksi Santa Fe -instituutin perustajajäsenistä New Mexicossa.
Siinä missä darvinismi korosti konfliktia ja kilpailua, Goodwinin ja muiden puolustaman "uuden biologian" mukaan selviytyminen on "yksinkertaisesti sellaisen paikan löytämistä, jossa voi olla oma itsensä". Monet selviytyvät organismit eivät heidän mukaansa ole sukupuuttoon kuolleita parempia. Evoluutio on "kuin tanssi – se ei ole menossa minnekään, se on yksinkertaisesti mahdollisuuksien avaruuden tutkimista", Goodwin kirjoitti suosituimmassa kirjassaan "How the Leopard Changed Its Spots: the Evolution of Complexity" (1994).
Svante Stockselius

Svante Stockselius (s. 1955) on ruotsalainen toimittaja. Stockselius toimi Eurovision laulukilpailun valvojana vuosina 2004–2010. Stockselius työskenteli 16 vuotta "Expressen"-lehden toimittajana.
Kolmiviiksimade

Kolmiviiksimade ("Gaidropsarus vulgaris") on viiksimateiden (Gaidropsaridae) heimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Kolmiviiksimateen pituus on tavallisesti 25 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 60 senttimetrin mittaiseksi. Paino voi kohota parhaimmillaan kahteen kilogrammaan. Lajin ruumis on pitkänomainen ja kapenee tasaisesti päästä taaksepäin. Eturuumiin poikkileikkaus on melko pyöreä. Pää on litteä, leveä ja siinä on kolme viikseä, joista yksi on leuassa ja kaksi otsassa. Suomut ovat hyvin pieniä ja ohuita. Väritykseltään kolmiviiksimade on punaruskea ja sillä on kyljissään ja selässään suklaanruskeita täpliä. Vatsa on vaaleampi mutta ei aivan valkoinen. Selkäevän etuosa on hyvin matala ja sen ensimmäinen ruoto on muita paljon korkeampi. Takaosa on etumaista selvästi korkeampi ja myös pidempi ulottuen rintaevän kohdalta aina pyrstöön asti. Peräevä on pitkä ja suuri. Vatsaevien kärjet ovat terävän muotoisia. Pyrstö on pyöristynyt ja sen varsi on lyhyt. Pohjoisessa elävien kolmiviiksimateiden evissä on havaittu olevan vähemmän tummia laikkuja kuin etelämmässä elävillä. Kylkiviiva kulkee rintaevien kohtaan saakka hyvin korkealla, mutta laskeutuu siinä kyljen keskikohtaan ja kulkee siinä pyrstöön asti.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kolmiviiksimadetta tavataan Atlantin valtameren koillisosassa, Pohjanmerellä, Välimerellä ja Adrianmerellä. Myös Skagerrakissa ja Kattegatista sitä tavataan usein. Kolmiviiksimade elää pääosin rannikkojen läheisyydessä rakkohaurua kasvavilla kivipohjilla korkeintaan 50 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajia on kuitenkin melko usein syvemmästäkin, lähes 300 metrin syvyisestä vedestä.
Ravinto ja elintavat.
Kolmiviiksimateen ravintoa ovat kaikenlaiset pienet vesieläimet, kuten pienet kalat, katkaravut, nilviäiset, madot ja kymmenjalkaiset. Se kutee Pohjanmeressä tammi-maaliskuussa, etelässä joulu-tammikuussa. Poikaset elävät kuoriuduttuaan vapaassa vedessä kuusisenttisiksi asti. Kolmiviiksimade kasvaa ensimmäisenä elinvuotenaan 18 senttimetriä, toisena viisi ja kolmantena enää neljä.
Masłów

Masłów on kunta Kielcen piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Sen hallintokeskus on Masłówin kylä.
Vuoden 2019 arvion mukaan kunnan asukasluku oli 11 063 ja pinta-ala 85,5 neliökilometriä. Asukkaista 18,9 prosenttia oli 0–17-vuotiaita, 67,5 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 13,6 prosenttia yli 64-vuotiaita.
Masłówin kunnan kylät ovat Ameliówka, Barcza, Brzezinki, Ciekoty, Dąbrowa, Dolina Marczakowa, Domaszowice, Mąchocice Kapitulne, Mąchocice-Scholasteria, Masłów, Masłów Drugi, Wiśniówka ja Wola Kopcowa.
Domaszowice (kylä Świętokrzyskien voivodikunnassa)

Domaszowice on kylä Masłówin kunnassa Kielcen piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee Kielcen kaupungin itäpuolella ja noin kuuden kilometrin päässä Masłówin kylästä. Domaszowicessa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 054 asukasta.
Masłów (kylä)

Masłów on kylä Masłówin kunnassa Kielcen piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Se on Masłówin kunnan hallintokeskus. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometrin päässä Świętokrzyskien voivodikunnan pääkaupungista Kielcestä. Masłówissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 762 henkilöä.
Höxterin piirikunta

Höxterin piirikunta () on piirikunta Detmoldin hallintopiirissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 1 201,42 km2, ja sen väkiluku oli 141 819 vuoden 2022 lopussa.
Höxterin piirikuntaan kuuluu 10 kuntaa, joista kaikki ovat kaupunkeja. Kaupungit ovat Borgentreich, Bad Driburg, Beverungen, Brakel, Höxter, Marienmünster, Nieheim, Steinheim, Warburg ja Willebadessen.
Institut national de la santé et de la recherche médicale

Inserm eli Ranskan kansallinen terveys- ja lääketutkimusinstituutti () on suuri, vuonna 1964 perustettu ranskalainen tutkimuslaitos. Se toimii maan terveys- ja tiedeministeriöiden alaisuudessa. Tutkimuslaitokseen kuuluu 12 alueellista yksikköä ja yhdeksän jonkin eritysteeman tutkimuslaitosta.
Inserm on suuri tutkimuslaitos, jonka palveluksessa on noin 13 400 työntekijää. Heistä noin 5 200 työskentelee yliopistosairaaloiden ja yliopistojen henkilökunnan jäsenenä, noin 5 100 on virka-asemassa ja noin 3 100 on työsopimussuhteisena tai määräaikaisena työntekijänä. Insermin vuosibudjetti on noin 910 miljoonaa euroa, josta 69 prosenttia on valtiovallan ja 31 prosenttia ulkopuolisten toimijoiden rahoitusta. Vuonna 2019 tutkimuslaitos tuotti yli 11 900 tieteellistä artikkelia tai muuta julkaisua. Insermin tutkijat ovat voittaneet esimerkiksi kaksi Nobel-palkintoa ja kolme Albert Lasker -palkintoa kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä.
Scopus-tietokantaa hyväksikäyttävässä Scimago Lab -yrityksen tekemässä tutkimuslaitosten imagovertailussa Inserm on pärjännyt hyvin. "Scimago Institutions Rankings" -vertailussa (2021) Inserm on sijoittui maailmanlaajuisesti toiseksi parhaaksi terveyssektorin tutkimuslaitokseksi 1 382 vertaillusta instituutista, edellään vain yhdysvaltalainen National Institutes of Health (NIH). Insermin sijoitus oli 19. kaikkien vertailtujen tutkimusorganisaatioiden (7533 kpl) joukossa.
Apiosoma

Apiosoma on Sessilida-lahkoon ja Epistylididae-heimoon kuuluva ripsieläinsuku, jonka lajit elävät merivesissä. Ne ovat 20–80 mikrometrin kokoisia ja suppilon- tai lieriönmuotoisia. Ne käyttävät kaloja hyödykseen siten, että ne kiinnittyvät niiden iholle ja kiduksiin jalkalevynsä avulla, missä ne sitten syövät bakteereita ja muita pieniä eliöitä vedestä. Runsaina määrinä "Apiosoma"-suvun lajit voivat vahingoittaa kalaa.
Neoechinorhynchus rutili

Neoechinorhynchus rutili on Neoechinorhynchida-lahkoon, Neoechinorhynchidae-heimoon ja Neoechinorhynchinae-alaheimoon kuuluva meri-, murto- ja makeissa vesissä elävä väkäkärsämatolaji. Müller kuvasi sen alun perin tieteelle vuonna 1780 nimellä "Echinorhynchus rutili". Laji on joidenkin kalojen, todistetusti ainakin lohen ja juovabassin, sisäloinen.
Agustín Durán

Agustín Durán (1789–1862) oli vaikutusvaltainen espanjalainen kriitikko.
Duránin salanimellä julkaisema teos "Discurso sobre la decadencia del teatro español" (1828) ja "Coleccion de romanceros y cancioneros" (1828–1832) sekä kokoelma espanjalaisia näytelmiä "Talia española" (1834) ovat herättäneet voimakasta kansallistunnetta ja rakkautta kansanrunouteen. Durán on itsekin kirjoittanut kaunokirjallisia teoksia, kuten 1400-luvun kielellä kirjoitetun sadun "Las tres toronjas del verjel de amor" (1856) ja romanssin "Historia de la Infantina".
John Marriott

John Marriott (11. syyskuuta 1780 Cottesbach, Leicestershire, Englanti – 31. maaliskuuta 1825 Lontoo) oli englantilainen anglikaaninen pappi ja virsirunoilija. 
Elämänvaiheet ja työ.
Marriott kävi koulua Oxfordin Rugby School- ja Christ Church -collegeissa. Valmistuttuaan hän oli noin kahden vuoden ajan yksityisopettajana Buccleuchin herttuan perheessä. Herttua esitteli hänet Lafordin kirkkoherralle Warwickshiressä ja hän hoiti papin virkaa eri seurakunnossa Exeterissä.
Hänen poikansa julkaisivat vuonna 1838 laitoksen Marriottin saarnoja. Hän kirjoitti myös virsiä, mutta hän ei julkaissut itse niitä. Tosin muutamia julkaistiin ilman tekijätietoa jo hänen eläessään.
Hänen tunnetuin virtensä on "Thou, whose almighty word". Se on vuodelta 1813, mutta julkaistiin muutama viikko hänen kuolemansa jälkeen 1825. Virsi herätti suurta huomiota ja sen ilmestyi "Hymns Ancient &amp; Modern" – kokoelman ensimmäisessä laitoksessa 1861. Virttä lauletaan useilla eri sävelmillä, esim John B. Dyksenin sävelmällä ”Fiat lux”, Lo­well Ma­sonin sävelmällä ”Dort” sekä sävlmillä jotka tunnetaan nimellä "St. Austin" sekä "Moscow".
Virsi "Thou, whose almighty word" on suomeksi Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa, virsi 122 "Luojansa sanasta sai valon maailma" (Suom. Pauli Vaalas 1951, Jaakko Haavio 1961, uud. Niilo Rauhala 1984. Sävelmä: Gustav Pettersson 1927) sekä Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 19 "Sanallaan maailmaan valonsa loistamaan" (Ruots. August M. Posse 1887, suom. Niilo Rauhala 1982, 1999, sävelmä. John B. Dykes 1868)
Sagar

Sagar (hindiksi सागर) on kaupunki Sagarin piirikunnassa, Madhya Pradeshin osavaltiossa Keski-Intiassa. Kaupunki sijaitsee noin 172 kilometrin päässä Madhya Pradeshin osavaltion pääkaupungista Bhopalista. Vuonna 2011 Sagarin väkiluku oli 370 296.
Sagar valittiin vuonna 2018 yhdeksi Intian turvallisimmista kaupungeista. Kaupunkia kutsutaan toisinaan nimellä ”Madhya Pradeshin Sveitsi”.
Ilmasto.
Sagarissa vallitsee subtrooppinen ilmasto. Usein loppukesästä alkusyksyyn, monsuunikausien aikana, kaupungissa sataa runsaasti. Sagarin keskiölämpötila pysyttelee kuukaudesta riippumatta 15 ja 30 celsiusasteen välillä. Suurin mitattu lämpötila on 47 astetta kesäkuussa.
Uskonnot.
Sagarin suurin uskonto on hindulaisuus, jota kannattaa yli 80 prosenttia kaupungin väestöstä. Noin 10 prosenttia Sagarin asukkaista on islaminuskoisia. Muut merkittävät uskonnot ovat jainalaisuus, kristinusko, sikhiläisyys ja buddhalaisuus.
Naakkamestari

Naakkamestari on J. S. Meresmaan kirjoittama pienoisromaani, joka ilmestyi vuonna 2016. Se voitti Robustos-kustantamon pienoisromaanin kirjoituskilpailun, johon osallistui 105 käsikirjoitusta. "Naakkamestari" on ollut yhtenä kirjana Suomen kouluille lahjoitettavissa kirjapaketeissa, joilla kannustetaan nuorten lukuharrastusta. Suomen Kulttuurirahasto on tukenut näiden kirjapakettien hankkimista kouluille. Kirjasta on ilmestynyt myös selkokielinen versio, jonka on kuvittanut Maya Hahto.
"Naakkamestari" sijoittuu Tampereelle 1900-luvun alkuun ja yhdistää vaihtoehtohistoriaa ja steampunkia. Kirja on luokiteltu sekä nuorten- että aikuistenkirjallisuudeksi. Kirjan päähenkilö on köyhä ja halveksittu Enni, joka asuu valumestari Lundanin verstaalla ja ikävöi vanhempiaan, jotka eivät tulleet hakemaan häntä. Eräänä aamuna hän löytää naakan ja sen jälkeen hänen elämänsä muuttuu. Kirjalla on kaksi itsenäistä jatko-osaa "Hämäränsäteet" ja "Voimanpesä". Niistä muodostuu yhdessä "Ursiini"-trilogia.
Noura Mint Seymali

Noura Mint Seymali on mauritanialainen laulaja. Hänen musiikissaan on vaikutteita bluesista, perinteisestä mauritanialaismusiikista ja psykedeelisestä rockista. Hänen laulukielensä on arabia.
Seymali kasvoi grioottiperheessä Seymali Ould Ahmed Vallin tyttärenä ja aloitti laulamisen hyvin nuorena. Hänen isoäitinsä opetti hänelle naisten käyttöön varatun ardin-harpun soittamista. Hänen äitipuolensa oli laulaja Dimi Mint Abba, jonka kanssa hän aloitti esiintymisen taustalaulajana. Vuonna 2004 Seymali perusti miehensä Jeiche Ould Chighalyn kanssa fuusioyhtyeen, johon myöhemmin liittyivät myös rumpali Matthew Tinari ja basisti Ousmane Touré. Seymalin miehen instrumentteina kokoonpanossa ovat miesten käyttöön varattu tidinit-luuttu ja kitara. Yhtye on esiintynyt eri puolilla maailmaa. Ison-Britannian-debyyttinsä se teki vuonna 2014.
Vuonna 2014 Seymalin yhtye julkaisi saksalaisella Glitterbeat-levymerkillä albumin "Tzenni". Vuonna 2016 ilmestyi neljäs albumi ja toinen kansainvälinen julkaisu "Arbina", joka nousi ykköseksi Euroopan maailmanmusiikkilistoilla. Vuonna 2016 Seymali esiintyi Euroopassa rockmuusikko Damon Albarnin Africa Express -kiertueen yhteydessä.
Vaalearikkaseppä

Vaalearikkaseppä eli idänvalekauniainen ("Trixagus atticus") on rikkaseppien (Throscidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Vaalearikkasepän tieteellinen lajinimi "atticus" tulee latinan kielestä ja merkitsee attikalaista. Vaalearikkaseppä on 2–2,6 millimetrin mittainen. Sen kuori on kaikkia Suomen muita rikkaseppiä vaaleampi. Lajin levinneisyysalue kattaa alueita Ranskasta ja Italiasta aina itään Afganistaniin asti. Suomesta se tavattiin ensi kerran 1930-luvulla Uudestakaupungista ja on nykyään varsin harvinainen ja luokitellaan maassa alueellisesti vaarantuneeksi lajiksi. Lajin elinympäristö on vanhojen havumetsien mustikanvarpujen seassa. Vaalearikkasepän elintapoja ei tunneta eikä sen toukista ole tietoa.
Loistikka

Loistikka ("Prodotiscus zambesiae") on hunajaoppaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan itäosista.
Koko ja ulkonäkö.
Loistikka on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 11–12 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, rinta ja vatsa ovat harmaat. Loistikan selkä, siivet ja perä ovat oliivinvihreät. Perässä on myös valkoinen laikku, jonka höyhenet loistikka kykenee pörhistämään.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Loistikkaa tavataan Etiopiasta, Keniasta, Tansaniasta Angolaan ja Mosambikiin ulottuvalta alueelta sekä Botswanasta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät ja sitä tavataan myös puutarhoista. Lajin ravintoa ovat hyönteiset ja toisinaan hedelmät. Loistikka on pesäloinen ja munii esimerkiksi rillien ja medestäijien pesiin. Linnun lisääntymiskausi on levinneisyysalueen pohjoisosissa huhtikuulta elokuulle ja joulukuulta helmikuulle ja eteläosissa elokuulta helmikuulle.
Kammersrohr

Kammersrohr on kunta Pohjois-Sveitsissä Solothurnin kantonissa. Siellä on 28 vakinaista asukasta (tilanne 31.12.2018). Kunta on väkiluvultaan Sveitsin pienin kunta (5.4.2020 alkaen).
Sijainti.
Kammersrohr sijaitsee Aarejoen pohjoispuolella viitisen kilometriä Solothurnin kaupungista koilliseen.
Tilsiter

Tilsiter on puolikova, vaaleankeltainen lehmänmaitojuusto. Tilsiter on lähtöisin Tilsitin kaupungista (nyk. Sovetsk) Itä-Preussista ja se levisi sittemmin muualle Saksaan Itämeren rannikolla ja Sveitsiin. Nykyisin sitä valmistetaankin toisistaan hieman poikkeavana saksalaisena ja sveitsiläisenä muotona.
Tilsiter-juustoa alettiin valmistaa silloisen Itä-Preussin Tilsitin kaupungissa, eli nykyisessä Sovetskissa Kaliningradin alueella 1820-luvulla. Tuolloin eräs nuori piika "Frau" Westphal kirjoitti ensimmäisenä ylös juuston valmistustavat. Joissakin lähteissä Westphalin sanotaan olleen kotoisin Sveitsistä. Juusto oli olemassa jo entuudestaan, mutta vasta Westphalin myötä valmistus standardisoitiin. Itäpreussilaisten maitotuotteiden kehitykseen olivat vaikuttaneet paitsi Sveitsistä taloudellisten syiden takia tulleet siirtolaiset, mutta myös Puolan kuninkaan aikanaan kutsumat mennoniitat Alankomaista. Tilsiterin mahdollisia edeltäjiä olivat Limburger-tyyliset paikalliset juustot, kuten Ragnitzer, Woriener ja Brioler, joita oli alettu kypsyttää kosteammissa tiloissa. Kosteus taas vaikuttaa homeen "Bacterium linens" runsaampaan kasvuun.
1800-luvun jälkipuoliskolla Itä-Preussista Sveitsiin palasi joitakin siirtolaisia. Heidän joukossaan olivat Otto Wartmann ja Hans Wegmüller alkoivat valmistaa itäpreussilaista juustoa Sveitsin Thurgaussa. Hans Wegmüller mainitaan joissakin lähteissä ensimmäisenä juuston sveitsiläisen muodon respetin ylöskirjoittaneena vuonna 1870. Sveitsin ohella juuston valmistus levisi Saksassa Itä-Preussista länteen Itämeren rannikkoa pitkin aina Schleswig-Holsteiniin saakka. Allgäuhun etelässä juusto levisi Sveitsin puolelta. Tilsitissä juustosta oli tullut kaupungin menestynein vientituote. Kaupungissa avattiin erityinen koulu juustoin valmistusta varten vuonna 1928. Ensimmäiset tilsiter-juuston valmistusta koskevat valtion ohjesäännöt ovat Saksasta vuodelta 1934. Sveitsissä valtio alkoi ohjata sen valmistusta vuodesta 1948.
Toisen maailmansodan jälkeen Saksa oli jakaantunut Länsi- ja Itä-Saksaan. Itä-Saksassa nimi tilsiter päätettiin muuttaa muotoon "Tollenser" vuonna 1961. Aikaisempaa nimeä pidettiin Itä-Preussiin liitettynä liian patrioottisena nostalgiana. Tollenser on ollut EU:n suojattu alkuperänimitys Mecklenburgissa vuodesta 1995. "Holsteiner Tilsiter" sai suojatun maantieteellisen merkinnän vuonna 2013.
Mélesville

Mélesville, oikea nimi Anne-Honoré-Joseph Duveyrier (1787–1865) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hänen näytelmänsä "L’oncle rival" esitettiin jo 1811 menestyksekkäästi. Hänen tuotteliaisuutensa oli harvinaisen runsas, ja Eugène Scriben ja Jean-François Bayardin rinnalla hän oli Ranskan suosituimpia näytelmäkirjailijoita.
Mélesville on yhdessä avustajien kanssa kirjoittanut yli 300 näytelmää, joista esimerkkeinä "Frontin mari-garçon" (1821), "Valérie"(1823), "L’ambassadeur"(1826), "La chatte métamorphosée en femme" (1827), "Zoé" (1830), "Le chalet" (1834), "Le lac des fées" (1839), kaikki mainitut yhteistyössä Scriben kanssa ja lisäksi yksin muun muassa "L’ermite" (1820), "Le bourgmestre de Saardam" (1825), "Le mariage impossible" (1828), "La séparation" (1830), "Les vieux péchés" (1833), "La fille de Figaro" (1843), "Les bijoux indiscrets" (1850), "Monsieur Beauminet" (1854). Veljensä, näytelmäkirjailija Charles Duveyrierin (1803–1866), kanssa hän kirjoitti muun muassa näytelmät "Michel Perrin" (1834), "Clifford le voleur" (1832), "Faute de s’entendre" (1838), "La meunière de Marly" (1841).
Simon Tolkien

Simon Mario Reuel Tolkien (s. 12. tammikuuta 1959) on brittiläinen kirjailija. Hän on J. R. R. Tolkienin pojanpoika ja Christopher Tolkienin poika. 
Tolkien syntyi Oxfordissa. Hänen vanhempansa ovat Christopher Tolkien ja Faith Faulconbridge. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli viisivuotias. Hän meni 1984 naimisiin Tracy Steinbergin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Nicholas ja tytär Anna. Simonin poika Nicholas on näytelmäkirjailija ja ohjaaja.
Guy Standing

Guy Standing (s. 9. helmikuuta 1948) on brittiläinen kehitystutkimuksen professori Lontoon yliopiston itämaisten ja afrikkalaisten tutkimusten koulussa (SOAS). Hän on myös Basic Income Earth Network (BIEN) -yrityksen perustaja. Vuosina 1975–2006 hän työskenteli Kansainvälisessä työjärjestössä, muun muassa sen sosiaalis-taloudellisen turvallisuusohjelman johtajana, ja laati raportin maailman sosiaalis-taloudellisesta turvallisuudesta ja ihmisarvoisen työn indeksin luomisesta. Viimeisimmissä kirjoissaan hän on keskittynyt prekariaatin nousuun ja perustulon ja keskustelevan demokratian tarpeeseen.
Teoria.
Standingin sosiaalinen teoria pyörii suurelta osin perustulon ajatuksen ympärillä. Hänen tunnetuin kirjansa on "The Precariat: The New Dangerous Class", julkaistu vuonna 2011. Kirjassaan hän väittää, että globalisaatio on johtanut miljoonat ihmiset epävarmaan tilaan, jossa tulot, työ ja identiteetti ovat epävarmoja. Hän uskoo, että tämä uusi luokka, prekariaatti, on nyt niin laaja, että on pidettävä sitä nousevana uutena yhteiskuntaluokkana. Jos poliitikot välttävät uudistuksia tämän, toisin sanoen perustulojen, riittävän korkean tason korjaamiseksi tai jotain sellaista, hän näkee edessään vihan ja väkivallan aallon sekä oikeistopuolueiden kasvavan. Hän uskoo myös, että ammattiliitot eivät yleensä ole kyenneet vastaamaan prekariaatin tarpeisiin.
TaleWorlds Entertainment

TaleWorlds Entertainment on itsenäinen turkkilainen yritys, joka kehittää ja julkaisee videopelejä. Yritys tunnetaan Mount &amp; Blade -pelisarjan kehittäjänä. Se perustettiin vuonna 2005.
TaleWorlds Entertainment työllisti vuonna 2020 yli 90 työntekijää.
Aika jonka sain

Aika jonka sain on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Tuukka Temonen. Temonen on myös käsikirjoittanut ja tuottanut elokuvan yhdessä pääosanäyttelijä Olga Temosen kanssa. Elokuva perustuu tositapahtumiin ja kertoo kilparatsastaja Jaana Kivimäestä, joka halvaantui onnettomuudessa ja palasi hevosen selkään pararatsastajana. Elokuva kertoo Kivimäen tarinan onnettomuutta edeltävästä ajasta ensimmäisiin paralympialaisiin asti.
"Aika jonka sain" sai ensi-iltansa 13. maaliskuuta 2020.
Vastaanotto.
Elokuva on saanut vaihtelevia arvosteluja. Kaakon Viestinnän lehtien arvostelussa Timo Alho antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sitä kuvattiin "inspiroivaksi tosikertomukseksi, jossa Olga Temonen tekee hienon roolisuorituksen". Elokuvalehti "Episodi" puolestaan antoi elokuvalle yhden tähden luonnehtien elämäkertaa kankeaksi ja henkilöhahmoja yksitahoisiksi. "Me Naiset" antoi elokuvalle kaksi tähteä ja piti elokuvaa tason laskuna verrattuna Temosen kahteen aiempaan kokopitkään elokuvaan. "Helsingin Sanomien" Miska Rantanen antoi elokuvalle kolme tähteä ja totesi, että Temonen kertoo tarinan ”ytimekkäästi ja hallitusti”.
Elokuva sai ensi-iltansa perjantaina 13. maaliskuuta 2020. Se oli avausviikonloppunaan katsotuin elokuva Suomessa 10 000 katsojalla, mikä oli yli neljännes koko viikonlopun kaikista katsojista. Koronaviruspandemian vuoksi elokuvateattereiden kokonaiskatsojaluvut putosivat edelliseen viikonloppuun verrattuna 60 prosenttia. Temoset päättivät ottaa riskin eivätkä siirtäneet ensi-iltaa, koska halusivat ”näyttää ihmisille tämän kaiken keskellä elokuvaa, jonka aihe on kannustava”. Seuraavalla viikolla Suomen elokuvateatterit suljettiin ja elokuva tuotiin teattereihin myöhemmin uudelleen. Kesän aikana elokuva oli monta kertaa viikonlopun katsotuin, ja joulukuuhun 2020 mennessä se oli kerännyt 57 010 katsojaa.
Kaikesta huolimatta elokuva oli ensimmäisen viikonloppunsa jälkeen saanut enemmän katsojia kuin Temosen aiempi ohjaustyö, vuoden 2018 "Valmentaja", kokonaisuudessaan.
Poleemi

Poleemi on Helsingin yliopiston poliittisen historian opiskelijoiden lehti. Paperilehteä on julkaistu vuodesta 1975 ja sähköistä versiota vuodesta 2006. Poleemia julkaisee Helsingin yliopiston Poliittisen historian opiskelijat Polho ry. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvän lehden toimittajia ovat poliittisen historian opiskelijat. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan järjestövaliokunta valitsi Poleemin parhaaksi ainejärjestölehdeksi vuonna 2014. Lisäksi Poleemi sai järjestövaliokunnalta vuonna 2017 kunniamaininnan.
John Mason Neale

John Mason Neale (24. tammikuuta 1818 Lontoo, Englanti – 6. elokuuta 1866) oli anglikaaninen pappi, opettaja ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ.
Neale kävi Sherboren koulua Dorsetissä ja Cambridgen Trinity Collegea. Hänet vihittiin papiksi 1841, mutta heikon terveytensä vuoksi hän ei voinut toimia pappina vaan oli opettajana Sackville Gollegessa, East Grinsteadissa kuolemaansa saakka.
Neale oli keskeinen hahmo Englannin anglikaanisen kirkon korkeakirkollisessa uudistusliikkeessä, Oxford-liikkeessä. Uudistusliikkeen tarkoituksena oli symboliikan avulla uudistaa Englannin kirkon jumalanpalveluselämää, joka evankelisen siiven vaikutuksesta keskittyi henkilökohtaiseen kokemukseen. Jotta muutos saataisiin aikaan, etsittiin siihen ilmaisukeinoja varhaisen kirkon perinteistä sekä ajalta ennen reformaatiota. Samoin seurakuntalaulussa pyrittiin löytämään ja arvioimaan uudelleen vanhat latinankieliset hymnit, jotka oli jätetty "The Book of Common prayerin" ulkopuolelle. Neale alkoi tutkia ja kääntää tekstejä ja hänen sekä hänen kanssaan yhteistyössä toimineen papin Thomas Helmoren työn tuloksena julkaistiin keskiaikaisia hymnejä ja sekvenssejä kokoelmassa "Hymnal Noted" (1851). Monia Nealin käännökssiä pidettiin laulukelvottomina, niinpä hänen tekstejään muokattiin jo 1861 ilmestyneeseen "Hymns Ancient &amp; Modern" laitokseen. Hän ei kuitenkaan esittänyt tekijänoikeusvaatimuksia käännöksilleen, vaan piti niitä koko kristikunnan yhteisenä omaisuutena.
Neale käänsi myös itäisen kirkon jumalanpalvelustekstejä englanniksi sekä kreikan, venäjän ja syyriankielisiä hymnejä. "The English Hymnal" -kirjassa vuodelta 1907 oli 63 hänen kääntämäänsä tai kirjoittamaansa laulua. Hän julkaisi noin 15 kokoelmaa kirjoittamiaan ja kääntämiään hymnejä. Hän kirjoitti myös joululauluja (carols), esim. "Good King Wenceslas" ja "Good Christian Men, Rejoice". Hän on kääntänyt englanniksi Piae Cantiones hymnejä jotka hän julkaisi 1853 ja 1854
Tunnetuin hänen kääntämistään teksteistä on ns oi-antifonien pohjalta tehty adventtihymni "Veni, veni, Emanuel, (O come, O come, Emmanuel, And ransom captive Israel)". Toinen tunnettu hänen kääntämänsä hymni on Theodulph Orleansilaisen n. 820 kirjoittama "Gloria, laus et honor", jonka Neale on kääntänyt alkusanoilla "All Glory, Laud and Honour".
Nealen merkityksestä englanninkieliselle virsirunoudelle kertoo se, että anglikaanisen kirkon kalenterissa on hänen muistopäivänsä 7. elokuuta ja Amerikan luterilainen kirkko viettää hänen muistoaan 1. heinäkuuta.
Nealen kääntämiä virsiä ja hymnejä suomenkielisissä virsikirjoissa.
Suomen ev. lut kirkon virsikirjassa
Ruotsin kirkon virsikirjassa
Cantemus -Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja
Lähteet.
La Roue de la fortune

La Roue de la fortune oli Wheel of Fortunen ranskalainen versio. Ohjelmaa esitettiin ensin vuosina 1987–1997 ja toinen esityskausi oli vuosina 2006–2012. Ohjelman ensimmäinen juontaja oli Michel Robbe. Muita merkittäviä juontajia olivat Christophe Dechavanne ja Victoria Silvstedt sekä Benjamin Castaldi ja vuoden 2008 Miss Ranska Valérie Bègue. Ensimmäinen jakso nähtiin 5. tammikuuta 1987 ja ensimmäinen esityskausi päättyi huhtikuussa 1997. Toinen esityskausi alkoi 7. elokuuta 2006 ja päättyi 23. maaliskuuta 2012.
New Model Army (armeija)

New Model Army oli Englannin sisällissodassa parlamentin kannattajien perustama armeija, joka oli toiminnassa vuosina 1645–1660. Armeija koostui kokoaikaisista ammattisotilaista, jotka taistelivat koko maan alueella Irlanti ja Skotlanti mukaan luettuina. Armeija kohosi keskeiseksi voimatekijäksi Britannian politiikassa. Sillä oli enimmillään suurempi valta-asema kuin parlamentilla. 
New Model Armyn sotilailla oli usein puritaanisia näkemyksiä uskonnosta ja yhteiskunnasta. He olivat kurinalaisia ja luotettavia Oliver Cromwellin hallinnon tukijoita. Armeijassa yleneminen perustui sotilaan syntyperän sijasta taitoihin ja urheuteen. Vaatimattomasta taustasta lähtöisin ollut sotilas saattoi päästä upseeriksi osoittamalla kyvykkyytensä.
New Model Army lakkautettiin Englannin restauraation alettua, mutta sen sotilaita ei rangaistu kuninkaanvallan vastustamisesta, vaan joitakin rykmenttejä jopa yhdistettiin Kaarle II:n armeijaan. Nykyisen Britannian armeijan vanhin yhtäjaksoisesti palvellut yksikkö, Coldstream Guards, oli alun perin George Monckin rykmentti parlamentin armeijassa.
Vuonna 1642 parlamentin joukoille julkaistussa sääntökirjassa kiellettiin muun muassa jumalanpilkka, kiroilu ja raiskaus. Silti armeija kohteli siviilejä toisinaan väkivaltaisesti. Nasebyn taistelun jälkeen vuonna 1645 rojalistien leirissä olleet irlantilaiset tai walesilaiset naiset tapettiin ja englantilaisten naisten kasvoja viillettiin. Droghedan ja Wexfordin valtausten jälkeen vuonna 1649 Cromwellin joukot syyllistyivät verilöylyihin, jotka muistetaan nykyään englantilaisten pahimpiin kuuluvina julmuuksina Irlannin historiassa. Cromwellin ei kuitenkaan tiedetä määränneen joukkojaan tappamaan siviilejä tai antautuneita vastapuolen sotilaita Wexfordissa, mutta Droghedassa hän antoi ”No quarter” -käskyn, mikä tarkoitti että sotavankeja ei otettu.
Sotilaan katekismus.
New Model Armyn sotilaille kirjoitetun ohjekirjan, ”Sotilaan katekismuksen”, nimiölehdellä on kaksi Vanhan testamentin jaetta:
Cromwellin sotilaille jaettiin myös taskukokoinen sodankäyntiin liittyviä Raamatun jakeita sisältävä kirja, "The Souldiers Pocket Bible". Se perustui raamatunkäännökseen, jonka englantilaiset protestantit olivat tehneet Jean Calvinin johtamassa teokraattisessa Geneven kaupunkivaltiossa 1550-luvulla.
Friedrich Wilhelm Dörpfeld

Friedrich Wilhelm Dörpfeld (1824–1893) oli saksalainen kansakoulunopettaja ja kasvatusopillinen kirjailija. Hän innostui aikaisin herbartilaisista aatteista ja ryhtyi niitä toteuttamaan sekä käytännöllisenä opettajana että kirjailijana. Dörpfeldin huomattavista kasvatusopin teoksista on suomennettu yksi, "Ajatus ja muisti".
Dörpfeldin poika oli arkeologi Wilhelm Dörpfeld.
Gábor Döbrentei

Gábor Döbrentei (1786–1851) oli unkarilainen historioitsija, prosaisti ja runoilija. Hän perusti 1810 "Erdélyi müzeum" -aikakauskirjan, joka vaikutti paljon unkarin kielen ja kirjallisuuden kehitykseen. Hän osallistui Unkarin tiedeakatemian perustamiseen 1827 ja oli sen sihteerinä 1831–1834 sekä toimitti muun muassa akatemian julkaisemia 'Vanhoja unkarin kielen muistomerkkejä' (1838–1846). Hän oli yhdessä András Fáyn kanssa vasta perustetun Unkarin kansallisteatterin johtajana. Döbrentein historialliset kirjoitukset ovat varsin arvokkaita, ja hän oli lyyrinen runoilija. Hän toimitti Kansallisteatteria varten unkariksi William Shakespearen ja Friedrich Schillerin teoksia.
Eberhard II Riitelijä

Eberhard II Riitelijä ("der Greiner") eli Tuuheapartainen oli Württembergin kreivi ja hallitsi 1344–1392. Hän oli Eberhard I Valistuneen pojanpoika. Hän soti Schwabenin kaupunkeja vastaan vaihtelevalla onnella, mutta sai vihdoin ratkaisevan voiton niistä Döffingenin luona 1388. Ludwig Uhland kertoo Eberhardista balladisikermässä "Graf Eberhard der Rauschebart".
Ilan Mitchell-Smith

Ilan Mitchell-Smith (s. 29. kesäkuuta 1969 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "Lisa – unelmien nainen".
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1974

Vuoden 1974 Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu miesten ja naisten joukkueilla käytiin Helsingissä Helsingin olympiastadionilla 17. ja 18. elokuuta.
Neverlearn

Melodista punk rockia soittava Neverlearn on perustettu vuonna 2014 Oulussa edeltäjänsä Dead End Storyn jäätyä telakalle.
Neverlearn ottaa musiikkiinsa vaikutteita 90-luvun skate punkista. Yhtye soitti ensimmäisen keikkansa vuonna 2016 Oulussa, ja on sen jälkeen konsertoinut ympäri Suomea mm. Turussa, Porissa, Levillä ja Helsingissä.
Lähteet.
Fast Decade Records