tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kajaanin keskuskoulu

Kajaanin keskuskoulu (aik. Keskuskansakoulu) on peruskoulu, joka sijaitsee Kajaanin keskustassa.
Koulussa on perusopetuksen 3.–9. luokat. Koulussa toimivat myös Kajaanin musiikki- ja erityisluokat. Keskuskoulun musiikkiluokat esiintyvät paljon, esimerkiksi joulukantaateissa. Keskuskoulussa on noin 650 oppilasta. Koulu oli eräs ensimmäisistä kouluista Suomessa, jossa siirryttiin yhtenäisen peruskoulun järjestelmään (ei erillistä ala- ja yläastetta).
Koulun tilat.
Keskuskoulu on keltaisen värinen kivirakennus. Suunnittelijana toimi arkkitehti Eino Pitkänen ja kiinteistön urakoi Kainuun Rakennus Oy, jonka johtajana toimi rakennusmestari Heikki Noponen. Koulu vihittiin viralliseen tarkoitukseensa sunnuntaina 30. marraskuuta 1952. Uuteen koulurakennukseen tuli 40 luokkahuonetta, 8 joka kerrokseen. Rakennukseen sisältyi 116 varsinaista luokkahuonetta. Kaikki aputilat mukaan lukien erilaisia tiloja oli 200. Koulu oli valmistuessaan suurin koulurakennus Suomessa. Koulun tilavuus oli valmistuttuaan 36 000 m³.
1980-luvulla Keskuskoulussa on tehty remonttia, jossa uusittiin vesijohdot, ilmastointilaitteet, viemärit ja valaistus. Ilmastointiputkistot sijoitettiin näkyville koulun käytävien kattoon. Tällöin myös A1-kerroksessa toimineet kanslia ja opettajainhuone muuttivat yhtä kerrosta ylemmäksi B2-kerrokseen. Samalla A1-käytävässä toiminut Kainuun Museo muutti omiin tiloihin. Museon ajoilta A1-käytävän seinissä on nähtävillä museon lasivitriinit levyillä peitettynä. Myös A-siiven ullakolla on vielä museokäytössä toiminut ullakkotila kohdevalaisimineen ja näyttelykorokkeineen. A-siiven varauloskäytävänä toimiva porraskäytävä on nimetty museokäytäväksi museotoiminnan jäljiltä.
Uusi liikuntasali rakennettiin vuonna 1992 (arkkitehti Esko Peittola). Kaksi vanhaa liikuntasalia on muutettu auditorioksi ja musiikkiluokaksi. Myöhemmin 1990- ja 2000-luvulla kouluun on uusittu tiilikatto, ikkunat ja osa ovista. Myös ruokala on remontoitu 2000-luvun puolivälissä osin homevaurion korjauksen seurauksena. Myös muita tiloja on uusittu. Koulun tilojen erikoisuuksia ovat muun muassa teknisen työn luokan puupalikoista koottu lattia, joka oli tyypillinen konepaja- ja verstastiloissa 1950-luvulla ja aiemmin. Koulussa on myös Kone-osakeyhtiön valmistama hissi A-siivessä. B-siivessä on talonmiehen asunto.
Koulun piha-alueet ovat pysyneet melko samanlaisina läpi vuosikymmenten. Ainoastaan yläpihalle on rakennettu liikuntasali ja ison pihan puoleinen peltikatos (ei alkuperäinen) on purettu. Koulun takan on myös leikkipuisto.
Keskuskoulussa on aloitettu laajamittainen peruskorjaus kesällä 2011. Remontti valmistunee vuonna 2013 ja siinä uusitaan talotekniikkaa - esimerkiksi 1980-luvulla rakennettu ilmastointi. Koulusta on aiemmin uusittu jo ruokala, teknisen työn tilat, katot sekä osa ikkunoista ja ovista.
Koulu on pysynyt aika saman laisena.
Maurice Sendak

Maurice Sendak (10. kesäkuuta 1928 New York – 8. toukokuuta 2012 Ridgefield, Connecticut) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kuvittaja, joka tunnettiin Suomessa ennen kaikkea kuvakirjoistaan "Hassut hurjat hirviöt" (Where the Wild Things Are, 1963) ja "Mikko Maitomies" (In the Night Kitchen, 1970). Sendakin yli kahdestakymmenestä kirjasta on suomennettu kolme.
Sendak syntyi New Yorkissa. Kaksitoistavuotiaana hän päätti tulla isona satukirjojen kuvittajaksi nähtyään Walt Disneyn elokuvan "Fantasia". Sendak kuvitti 1950-luvulla useita muiden kirjoittajien lastenkirjoja ennen kuin alkoi itse kirjoittaa tarinat kirjoihinsa.
Sendakin kirjoista monet, kuten "Mikko Maitomies", ovat herättäneet keskustelua etenkin Yhdysvalloissa, koska niissä on ollut epäsovinnaisia aiheita, kuten lapsien sieppaamista ja vanhempien katoamista, ja "Mikko Maitomiehessä" esiintyy alaston poika. Sendak käsittelee muissakin kirjoissaan lasten ahdistavia unia. "Mikko Maitomies" on ollut usein sensurointiyritysten kohteena.
Sendak pitää useiden sukulaistensa menehtymistä natsi-Saksan keskitysleireillä ja tästä aiheutunutta onnetonta lapsuutta syynä kirjojensa aihevalinnoille. Sendakin viimeisessä ennen kuolemaansa kirjoittamassaan teoksessa "Bumble-Ardy" (2011) porsaan vanhemmat teurastetaan, jonka jälkeen hän pitää hurjat syntymäpäiväjuhlat.
Sendak on myös lavastanut teatteriesityksiä, esimerkiksi Mozartin "Taikahuilun" ja Tšaikovskin "Pähkinänsärkijän".
Sendak sai Astrid Lindgrenin muistopalkinnon vuonna 2003.
Josep Palau i Fabre

Josep Palau i Fabre (21. huhtikuuta 1917 – 23. helmikuuta 2008) oli katalaaniksi kirjoittanut katalonialainen kirjailija ja runoilija sekä arvostettu kirjallisuuskriitikko. 
Palau i Fabre syntyi Barcelonassa, Kataloniassa. Hänen isänsä oli taidemaalari ja somistaja. Hän itse opiskeli yliopistossa kirjallisuutta, asui vuosina 1946–1961 vakituisesti Pariisissa ja kirjoitti varsinkin 1950-luvun aikana aktiivisesti kirjallisuuslehtiin. Hän kuoli barcelonalaisessa sairaalassa 90 vuoden ikäisenä. 
Palau i Fabre tuli runoutensa ohella tunnetuksi mm. näytelmäkirjallisuudestaan sekä kielenkääntäjänä; hänen katalaaniksi kääntämiensä kirjailijoiden joukkoon lukeutuu Antonin Artaud’n, Arthur Rimbaud’n ja Honoré de Balzacin kaltaisia keskeisiä nimiä. Palau i Fabre voitti uransa aikana useita Katalonian arvostetuimpiin kuuluvia kirjallisuuspalkintoja.
Sinfonia nro 4 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 4 B-duuri (op. 60) valmistui vuosina 1804–1806.
Beethoven oli lähtenyt Unkariin, Therese von Brünsvikin maatilalle vuonna 1804. Therese von Brünsvik kirjoitti päiväkirjaansa:
Frédéric de Lafresnaye

Nöel Frédéric Armand André de Lafresnaye (24. heinäkuuta 1783, Château de La Fresnaye, Falaise, Normandia, Ranskan kuningaskunta – 14. kesäkuuta 1861 Falaise, Ranskan toinen keisarikunta) oli ranskalainen aatelinen, lintutieteilijä, keräilijä ja La Fresnaye'n 3. paroni.
Lafresnayen suku oli aatelinen. Jo nuorena hän kiinnostui luonnonhistoriasta, erityisesti entomologiasta. Saatuaan lahjaksi kokoelman eurooppalaisia lintuja hän menetti sydämensä linnuille.
Lafresnaye kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, useita yhdessä Alcide d'Orbignyn kanssa, kuten isojuovanapsijan. Hän keräsi laajan, noin 8 000:n linnun-nahan kokoelman kotiinsa. Hänen kuoltuaan kokoelman osti amerikkalainen keräilijä Henry Bryant, joka lahjoitti sen Bostonin luonnonhistorialliselle seuralle. Kokoelma siirrettiin Vertailevan eläintieteen museoon Harvardin yliopistoon Cambridgeen vuonna 1914.
Hänen kunniakseen on nimetty ainakin kolme lintulajia, samettikolibri "Lafresnaya lafresnayi" (Boissonneau, 1840), viidakkoraitatikkanen "Picumnus lafresnayi" (Malherbe, 1862) ja kanakkiluhtakana "Gallirallus lafresnayanus" (Verreaux &amp; Des Murs, 1860).
Soorts-Hossegor

Soorts-Hossegor on Landesin departementissa ja Uuden-Akvitanian alueella sijaitseva ranskalainen kaupunki, joka on tunnettu erityisesti kesänviettokaupunkina sekä surffailuun sopivista Atlantin valtameren aalloista ja Landesin alueen mäntymetsistä. Kaupungissa on arviolta 3 826 asukasta (vuonna 2013). 
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee Landesin mäntymetsävyöhykkeellä ja Atlantin valtameren rannalla, joka koko pituudeltaan on uintikelpoista hiekkarantaa. Kaupungin alueelle laskevat vetensä Bourret- ja Boudigaujoet. Hossegorin kaupunki on kasvanut pienen meren yhteydessä olevan järven ympärille. Tämä on vanha Adourjoen perintö, ja se on yhteydessä valtamereen, joten se on nousu- ja laskuveden vaikutusten alainen.
Hossegor toimii yhdyssiteenä Seignossen ja Capbretonin kaupunkien välillä, ja niillä kaikilla on yhteinen satama, jota ei kuitenkaan hallinnoida interkommunaalisesti. Hossegoein ranta on surffaajien paratiisi. Joka vuosi syyskuun lopulla kaikki maailman alan huiput tulevat kaupunkiin osallistuakseen alan maailmanmestaruuskisoihin, kun yksi osakisoista järjestetään kaupungissa.
Nimi.
Kaupungin nimestä on useita tulkintoja, joista useat ovat hyvinkin mielikuvituksellisia. Erään käsityksen mukaan alkuperä on englantilaisten valloituksen ajalta ja se on ranskalaisittain ymmärretty ”Horse Guards”, toisen käsityksen mukaan sana tulee viikinkien paratiisia merkitsevästä ”Asgard”, lisäksi eräät paikalliset puolustavat latinankielisen nimityksen ”Forssa gurgitem” (syvä rotko) alkuperäisyyttä nimenä ja tämä viittaisi Capbretonin syvänteeseen.
Kaupungissa vaikuttaneita.
Useat politiikan, urheilun, viihteen keskeiset henkilöt ovat asuneet tai asuvat edelleenkin Hossegorissa, tosin lähinnä lomailun merkeissä, tunnetuimpia ovat eittämättä François Mitterrand, Michel Jazy ja Alain Juppé.
Norderstedt

Norderstedt on kaupunki Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, pohjoisessa Saksassa. Se on osa Hampurin metropolialuetta ja noin 80 000 asukkaallaan se on myös Segebergin piirikunnan suurin kaupunki. Kaupungin pinta-ala on 58,1 neliökilometriä ja asukastiheys 1 424 as./km². Se on jaettu neljään kaupunginosaan, jotka ovat Garstedt, Harksheide, Friedrichsgabe ja Glashütte.
Norderstedtin kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 1970 liittämällä yhteen Hampurin esikaupungit Friedrichsgabe, Garstedt, Harksheide ja Glashütte. Friedrichsgabe ja Garstedt kuuluivat Pinnebergin ja Glashütte sekä Harksheide Stormarnin piirikuntaan. Schleswig-Holsteinin osavaltiohallituksen päätöksellä uusi kaupunki liitettiin osaksi Segebergin piirikuntaa.
Kaupungissa toimii 24 koulua, kansankorkeakoulu ja musiikkikoulu.
Haim Oron

Haim Oron ( s. 26. maaliskuuta 1940 Tel Aviv, Israel
)‎ on israelilainen poliitikko ja 1999–2000 maatalousministeri. Hän edusti knessetissä Meretz-Yachad-puoluetta, myöhemmin New Movement - Meretz.
Oron valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1988, ja hän päätti parlamenttiuransa 2011. Hän on yksi Peace Now -liikkeen perustajista.
Kauko Lehtinen

Kauko Lehtinen (1. joulukuuta 1925 Uusikaupunki – 28. marraskuuta 2012) oli suomalainen taidemaalari. Lehtisen katsotaan edustavan surrealismia, jonka taiteessa on kuitenkin läheinen kosketus reaalitodellisuuteen. Lehtinen on pitkään luettu koko Suomen taiteen kärkinimien joukkoon.
Lehtinen opiskeli Turun taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Unto Pusan johtamassa ABC-piirustuskoulussa vuosina 1943–1948. Hänen maisemamaalauksiaan oli julkisesti esillä ensimmäistä kertaa vuonna 1946 Turun taidemuseossa. Ennen antautumistaan kokonaan taiteilijauralle hän valmistui kuitenkin myös hammasteknikoksi vuonna 1948, ja työskenteli vuoteen 1956 saakka tällä alalla yrittäjänä. Lehtinen kuitenkin suuntautui samalla yhä vahvemmin taiteeseen, mihin yhtenä kimmokkeena oli tutustuminen ns. Lokakuun ryhmän näyttelyyn Turun taidemuseossa 1940-luvun lopussa.
Piirustuskoulun johtajana 1950–1955 toimineella surrealisti Otto Mäkilällä oli suuri merkitys Lehtisen kehitykseen taiteilijana. Erilaisten ryhmien perustaminen oli tyypillistä Suomen taide-elämälle 1950-luvulla. Nähtyään Lehtisen vihreävärisen omakuvan Taideyhdistyksen näyttelyssä, Otto Mäkilä kutsui Lehtisen mukaan Ryhmä 9:n -taiteilijaryhmään, jonka jäseninä oli varsin erilaisia tyylejä edustavia taiteilijoita. Mäkilän ja Lehtisen ohella ryhmään kuuluivat Kalle Eskola, Harry Henriksson, Otso Karpakka, Edwin Lydén, Viljo Ranta, Anna-Liisa Riikkala, Laila Säilä ja Hilkka Toivola. Ryhmän taiteilijoita yhdisti selvimmin kiinnostus modernin taiteen eri suuntauksiin. Lehtisen taide oli kokeilevimmillaan 1960-luvulla, mutta hän on jatkanut omaperäisillä linjoillaan myöhemminkin. Ulkomaisiin näyttelyihin Lehtinen osallistui myös runsaasti 1960-luvulla, jolloin hän teki matkoja eri puolille Eurooppaa.
Lehtistä on luonnehdittu jopa Suomen Picassoksi. Hän on maalauksen ohella virtuoosimainen piirtäjä, jonka käsistä on syntynyt lukematon määrä erikokoisia piirustuksia itse tehdyistä onnittelukorteista isokokoisiin liitupiirroksiin. Lehtinen on ollut taiteilijana hyvin tuottelias, piirustusten määrällä laskettuna varmasti yksi tuotteliaimpia suomalaisia taiteilijoita. Hän kuuluu Turun piirustuskoulun maineikkaimpiin kasvatteihin ja on työskennellyt lähes koko taiteilijauransa ajan Turussa. 
Wäinö Aaltosen museossa Turussa oli esillä vuonna 2008 laaja Lehtisen retrospektiivinen näyttely. Näyttely jatkoi vuonna 2009 Vaasaan Kuntsin taidemuseoon.
Esterina Tartman

Esterina Tartman ( s. 9. marraskuuta 1957 Jerusalem, Israel) on israelilainen poliitikko ja edusti vuoteen 2009 Yisrael Beytenu -puoluetta. Hän oli puolueensa parlamenttiryhmän puheenjohtaja.
Tartman oli knessetin jäsen helmikuusta 2006. Hän on ehdottanut kansalaisuuden peruuttamista niiltä arabeilta ja haredijuutalaisilta, jotka eivät suostu vannomaan uskollisuutta Israelin valtiolle. Hän joutui luopumaan ehdokkuudestaan turismiministeriksi Yedioth Ahronoth -sanomalehden paljastettua, ettei hänellä ole maisterintutkintoa Bar Ilanin yliopistosta, vaikka hän on väittänyt niin CV:ssään.
Neubrandenburg

Neubrandenburg on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, koillisessa Saksassa. Ennen niin kutsutusta piirittömästä kaupungista tuli 2011 Mecklenburgische Seenplatten piirikunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 135 kilometriä pohjoiseen maan pääkaupungista Berliinistä. Neubrandenburg on noin 67 500 asukkaallaan osavaltionsa kolmanneksi runsasväkisin kaupunki. Se on jaettu kymmeneen kaupunginosaan.
Neubrandenburgissa sijaitsee mm. Mariankirkko.
Historia.
Neubrandenburgin perusti 4. tammikuuta 1248 Brandenburgin rajakreivi Johann I. Vuonna 1292 kaupungista ja sen ympäristöstä tuli osa Mecklenburgia. Kaupunki oli kukoistava kauppakaupunki kolmikymmenvuotiseen sotaan (1618–1648) saakka. Sodassa Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin joukot valloittivat kaupungin. Vuonna 1631 Saksan katolisten ruhtinaiden liitto, katolinen liiga, valloitti kaupungin takaisin saksalaisille.
Toisessa maailmansodassa kaupungin läheisyydessä sijaitsi Stalag II-A:n vankileiri. Vuonna 1945, muutama päivä ennen sodan loppua, suuri tulipalo tuhosi noin kahdeksankymmentä prosenttia kaupungin rakennuskannasta. Myöhemmin useimmat historiallisesti arvokkaat rakennukset on jälleenrakennettu.
Visayasinsarvinokka

Visayasinsarvinokka ("Rhabdotorrhinus waldeni") on erittäin uhanalainen lintu. Niitä on jäljellä alle viisituhatta yksilöä.
Ulkonäkö ja koko.
Visayasinsarvinokalla on punainen pää, mustan vihreä, kiiltävä vartalo ja tukaania muistuttava iso nokka, jonka yläpinnassa on vekkipintainen, kova harja. Kasvojen iho on kirkkaan keltainen ja silmä musta. Lintu kasvaa 60–65 cm pitkäksi.
Levinneisyys.
Visayasinsarvinokkia elää Filippiineillä Negroksen ja Panayn saarilla.
Elinympäristö.
Visayasinsarvinokka elää sademetsässä. Metsän hävitys on ajanut sen uhanalaisuuteen. Nyt sen kanta on niin pieni, että mikä tahansa pieni onnettomuus tai varsinkin salametsästys voi viedä lajin sukupuuttoon.
Martin Donnelly

Hugh Peter Martin Donnelly (s. 26. maaliskuuta 1964 Belfast, Pohjois-Irlanti, Iso-Britannia) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 15 osakilpailuun, mutta ei saavuttanut niissä yhtään MM-pistettä.
Donnelly teki F1-debyyttinsä Ranskan GP:ssa 1989 Arrowsin autolla. Seuraavaksi kaudeksi hän sai kuljettajan paikan Lotus-tallista. Menestys jäi kuitenkin vähäiseksi. Ura päättyi vakavaan onnettomuuten 1990 Jerezin osakilpailun harjoituksissa. Parhaaksi sijoitukseksi jäi Unkarin GP:sta ajettu seitsemäs sija.
Onnettomuus.
Martin Donnelly loukkaantui vakavasti ajettuaan ulos Espanjan Jerezin radalla 28. syyskuuta 1990. Auto ajautui mutkassa ulos radalta ja törmäsi seinään noin 220 km/h nopeudella. Auto halkesi kahtia, ja Donnelly sinkoutui autostaan ulos penkki turvavyöllä itseensä sidottuna. Donnelly lensi keskelle rataa, mutta muut välttivät osumasta häneen. Donnelly selvisi kolarista, mutta hänellä todettiin yli 30 murtumaa eri kehon luissa, ja hänen uransa oli ohitse.
Kesällä 2019 Donnelly osallistui hyväntekeväisyystapahtumaan tarkoituksenaan ajaa 16 hengen ryhmän kanssa 50–kuutioisella mopolla 160 kilometrin matkan. Matka päättyi ennenaikaisesti hänen kaaduttua mopolla ja takana ajaneiden törmätessä häneen ja tämän vuonna 1990 vaurioittamaansa jalkaan, minkä seurauksena hän joutui jalan amputaation riskin alaiseksi.
Me, Myself and I (viihdeohjelma)

Me, Myself and I oli suomalainen Subtv:llä esitetty talk show-tyylinen vuonna 2007 valmistunut viihdeohjelma. Ohjelmaa tehtiin yhden tuotantokauden verran, joka käsitti kymmenen jaksoa. Sarja ensiesitettiin syys-marraskuussa 2007, ja esitettiin uusintana kesällä 2008.
Ohjelmaformaatti.
Ohjelmassa julkisuuden henkilöt esiintyvät ”omana itsenään” sekä talk show’n juontajan että hänen haastattelemansa vieraan roolissa. Osuudet on luotu kuvaustekniikalla, jolla kaksi otosta samasta henkilöstä liitetään yhteen kuvaan: ensin on kuvattu vieraan kysymykset ja sitten hänen vastauksensa, minkä jälkeen kuvamateriaalit on liitetty yhteen.
Ohjelman kommentaattorina toimi Paavo Väyrynen, joka haastatteli myös itseään ohjelman viimeisessä jaksossa. Subtv:n silloisen kanavajohtaja Maaretta Tukiaisen kertoman mukaan Väyrynen valittiin ohjelmaan sen takia, koska ohjelman linjaan kuului, että sen tekoon tarvittiin kokoelma kiinnostavia suomalaisia henkilöitä, ja Väyrynen oli suomalaisten silmissä "värikäs persoona", josta jokaisella on jokin mielipide.
Synkrotroni

Synkrotroni on hiukkaskiihdytin, jolla saadaan varatut hiukkaset, esimerkiksi elektronit, kiertämään synkronoidusti magneetti- ja sähkökenttien avulla ympyrärataa. Synkrotroni koostuu suorista osista. Hiukkasten rata ei siis todellisuudessa ole ympyrä, vaan hiukkaset muuttavat suuntaa vain niin kutsutuissa taivutusmagneeteissa. Synkrotroneja käytetään muun muassa hiukkasfysiikassa hiukkasten varastorenkaina ja materiaalitieteissä synkrotronisäteilylähteinä.
Synkrotronisäteilyllä on monia erityisominaisuuksia, jotka tekevät siitä erinomaisen työkalun monenlaiseen tutkimukseen ja tuotantoon. Näitä ominaisuuksia ovat:
Synkrotronisäteilyä hyödynnetään tutkimuksessa monilla eri aloilla, kuten biotieteissä, fysiikassa, materiaalitieteissä, kemiassa, geotieteissä, ympäristöntutkimuksessa, farmasiassa, teollisissa sovelluksissa, lääketieteellisessä tutkimuksessa ja hoidoissa.
Tutkimusmenetelmiin kuuluvat muun muassa kuvantaminen, spektroskopia sekä sironta ja diffraktio.
Peter Hofmann

Peter Hofmann (22. elokuuta 1944, Mariánské Lázně – 29. marraskuuta 2010, Selb) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän tuli tunnetuksi varsinkin Richard Wagnerin sankariroolien tulkitsijana.
Hofmann kasvoi Darmstadtissa ja toimi jo nuorena rockyhtyeen laulajana. Hän opiskeli klassista laulua Karlsruhessa ja debytoi "Taikahuilun" Taminona Lyypekissä vuonna 1969. Hän pääsi sittemmin esiintymään mm. Stuttgartiin, Pariisiin, Wieniin, Lontooseen, Chicagoon ja San Franciscoon. Bayreuth-juhlilla hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1976. 
Hofmann esiintyi Metropolitan-oopperassa vuosina 1980–1988. Hän tiedotti vuonna 2004 virallisesti jättävänsä lavat vuonna 1994 puhjenneen Parkinsonin taudin johdosta. Hän eli avioliitossa fysioterapeutti Sabine Zimmererin kanssa. Hänen elämäkertansa "Peter Hofmann - Singen aus Leidenschaft" ilmestyi vuonna 2003. 
Aiheesta muualla.
http://peterhofmannstartenor.wordpress.com
Luciano Álvarez

Luciano José Álvarez Linares (s. 30. marraskuuta 1978) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Álvarez aloitti ammattilaisuransa Independientessä vuonna 1999. Vuonna 2001 Álvarez pelasi Savonassa Italiassa lyhyen aikaa. Elokuussa 2001 Alvarez siirtyi Suomeen FC Interiin, jossa hän pelasi kaiken kaikkiaan 63 Veikkausliiga-ottelussa tehden niissä 19 maalia.
Vuonna 2005 Álvarez vietti hetken Espanjassa CD Linaresissa. Tämän jälkeen hän lähti Englantiin Yeoviliin. Álvarez pelasi siellä neljä ottelua ja teki yhden maalin. Yeovilista Álvarez siirtyi vuonna 2006 Guatemalaan CSD Comunicacionesiin. Sen jälkeen hän pelasi Chilessä Coquimbo Unidossa ja Argentiinassa Instituto Córdobassa.
Emäsalo

Emäsalo () on saari ja kylä entisessä Porvoon maalaiskunnassa, nykyisessä Porvoon kaupungissa. Saari on 13 kilometriä pitkä ja 5 kilometriä leveä, ja sen asukasluku on noin 400. Valtaosa ympärivuotisista asukkaista on ruotsinkielisiä. Emäsalon rannoilla on runsaasti kesämökkejä.
Saaresta on siltayhteys mantereelle Emäsalon siltaa pitkin. 378 metriä pitkä ja 17,5 metriä korkea silta valmistui joulukuussa 1992. Tätä ennen saarelle kuljettiin lossilla.
Saaressa on neljä kylää: Emäsalon kylä (), Orrenkylä (), Pentinkylä () ja Vaarlahti (). Suurimmassa kylässä Bengtsbyssä on kyläkauppa, josta löytyy myös postin palvelut. Vaarlahden niemen kärjessä on säähavainto- ja luotsiasema. Saaren pohjoiskärjessä toimii kesäkautena etenkin veneliikennettä palveleva kioski ja St1-polttoainemyynti. Emäsalon kaakkoisosassa sijaitsee Hakasalon () saari.
Emäsalo valittiin vuoden itäuusmaalaiseksi kyläksi 2002.
Juan Diego Flórez

Juan Diego Flórez (s. 13. tammikuuta 1973) on perulainen oopperatenori. 
Flórez syntyi Limassa, jossa hänen isänsä Rubén oli suosittu laulaja–kitaristi. Hän päätyi jo nuorena tuuraamaan laulajaa äitinsä pitämässä livemusiikin pubissa. Varhaisten musiikillisten kokemustensa seurauksena hänestä on tullut musiikkimaultaan hyvin monipuolinen. Hän opiskeli Kansallisessa konservatoriossa 17-vuotiaasta saakka.
Vuosina 1993–1996 Juan Diego Flórez opiskeli saamansa stipendin turvin Philadelphian Curtis Institutessa. Hän saavutti menestystä jo debyytillään Pesaron Rossini-juhlilla 1996. Hän teki pian myös ensiesiintymisensä La Scalassa, vuonna 1997 Covent Gardenissa, vuonna 1999 Wienin valtionoopperassa ja vuonna 2002 New Yorkin Metropolitan-oopperassa.
Juan Diego Flórez on tullut tunnetuksi bel canto -laulajana, varsinkin Gioacchino Rossinin teosten tulkitsijana. Hänelle on myönnetty lukuisia palkintoja sekä Perussa että kansainvälisesti, ja 4. kesäkuuta 2007 maansa korkeimman kunnia-arvon, "Gran Cruz de la Orden El Sol del Perún".
Monacon Grand Prix 1975

Monacon Grand Prix 1975 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. toukokuuta Monacon katuradalla. Kilpailun voitti itävaltalainen Niki Lauda.
Tulokset.
Paalupaikka: Niki Lauda
Nopein kierros: Patrick Depailler 1'28.67 kierroksella 68
Partikulaari

Partikulaari eli yksilöolio tarkoittaa metafysiikassa universaalin eli yleiskäsitteen yksittäistä ilmentymää. Esimerkiksi jokainen yksittäinen omena on omenan universaalin (tyypin, luonnollisen luokan, idean tms.) ilmentymä, ja Sokrates on ihmisen universaalin ilmentymä.
Muun muassa P. F. Strawson on tehnyt eron partikulaarien ja yksilöiden välille määrittelemällä partikulaarin identiteetin omaavaksi aika-avaruudessa sijaitsevaksi yksilöksi. Seurauksena kaikki partikulaarit ovat yksilöitä, mutta kaikki yksilöt eivät ole partikulaareja. Ei-partikulaarisia yksilöitä ovat hänen mukaansa mm. ominaisuudet, luvut, väittämät ja tosiasiat.
Yksittäinen partikulaari voi olla yhtä aikaa ilmentymä monesta universaalista. Esimerkiksi Sokrates on paitsi ihmisen myös filosofin ja tylppänenäisen ilmentymä. Partikulaarit voivat olla joko konkreettisia, kuten omena, tai abstrakteja, kuten esimerkiksi matemaattinen joukko. Joskus jälkimmäisten tapauksessa puhutaan kuitenkin erikseen abstrakteista partikulaareista.
Enrique Bátiz

Enrique Bátiz (s. 4. toukokuuta 1942 México, Meksiko – 2025 ) oli meksikolainen pianisti ja Latinalaisen Amerikan tunnetuimpiin lukeutuva meksikolainen kapellimestari.
Bátiz esiintyi pianistina julkisesti jo lapsena. Hän opiskeli mm. Dallasin Southern Methodist Universityssä sekä Adele Marcusin johdolla Juilliard Schoolissa. Vuonna 1965 hän oli semifinalisti Kansainvälisessä Marguerite Long -pianokilpailussa Pariisissa. Hän saavutti alun perin arvostusta juuri pianistina ja osallistui myös Chopin-kilpailuun Varsovassa.
Kapellimestarina Bátiz on ollut huipulla 1970-luvulta. Hän on toiminut Meksikon valtion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1971–1983 sekä vuodesta 1990 ja Méxicon filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina 1983–1989. Lisäksi hänet tunnetaan esimerkiksi Royal Philharmonic Orchestran ja Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen vierailevana kapellimestarina.
Bátizin ohjelmistoon kuului muiden muassa Claude Debussyn, Heitor Villa-Lobosin, Camille Saint-Saënsin, Igor Stravinskin, Sergei Rahmaninovin, Ludwig van Beethovenin, Joaquín Rodrigon, Manuel Maria Poncen, Georges Bizet'n, Silvestre Revueltasin, Pjotr Tšaikovskin, Nikolai Rimski-Korsakovin, Johannes Brahmsin ja Robert Schumannin tuotantoa.
Google Analytics

Google Analytics on Googlen tarjoama ilmainen verkkosivujen kävijäseurantaan tarkoitettu palvelu.
Ohjelma saa verkkosivun kävijästä tietoa, kun kävijän selain suorittaa JavaScript-komentosarjan, joka haetaan Googlen palvelimelta verkkosivun lähdekoodiin sisältyvällä lyhyehköllä kutsulla. Kävijöistä kerätyt tiedot tallennetaan Googlen palvelimelle, josta niistä koottuja tilastoja voidaan tutkia Analytics-ohjelmaan kirjautumalla.
Google Analytics ei anna tietoa niistä kävijöistä, jotka ovat kytkeneet JavaScriptin pois käytöstä WWW-selaimensa asetuksissa. Tämän vuoksi se ei kerro kävijöiden määrää yhtä luotettavasti kuin sellaiset kävijäseurantaohjelmat, jotka tallentavat tietoja lokitiedostoon eivätkä nojaudu JavaScriptiin.
Ensimmäinen versio Google Analyticista julkaistiin vuonna 2005, kun Google osti Urchin-ohjelmiston kehittäneen Urchin Softwaren.
Vuonna 2012 julkaistiin päivitetty versio nimeltä Universal Analytics. Vuonna 2020 julkaistiin Google Analytics 4. 
Universal Analytics -versiosta alkaen Google Analyticsia on voinut käyttää verkkosivustojen lisäksi mobiiliapplikaatioiden käytön seurantaan ja analysointiin. Universal Analytics lopettaa prosessoimasta uutta dataa 1.7.2023 jälkeen ja Google ehdottaa siirtymistä Google Analytics 4 palveluun ennen sitä.
Joulukuussa 2021 itävaltalainen tuomioistuin totesi Google Analyticsin käytön laittomaksi eurooppalaisilla verkkosivuilla. Palvelu vuotaa tiedot Yhdysvaltoihin, jossa tietoja ei käsitellä GDPR:n mukaisesti.
Sertifiointi.
Google Analyticsin hallitsemisen osoittamiseen on tarjolla kahta sertifikaattia. Google Analytics Authorized Consultant -ohjelma (GAAC) on tarkoitettu yrityksille ja Google Analytics Individual Qualification (GAIQ) yksityisille henkilöille.
Erifyle

Erifyle (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Talaoksen tytär. Hänen puolisonsa oli Amfiaraos, jonka kanssa hänellä oli lapset Alkmaion ja Amfilokhos.
Erifyle oli joutunut ratkaisijan asemaan veljensä Adrastoksen ja puolisonsa Amfiaraoksen välisessä riidassa. Nämä olivat sopineet, että erimielisyyksissä Erifylen mielipide ratkaisisi kiistan. Nyt Adrastos halusi auttaa luoksensa paennutta Polyneikestä, jonka veli Eteokles oli vienyt tältä Theban kuninkuuden; sotaretkeen vain tarvittiin välttämättä mukaan Amfiaraos, kuuluisa tietäjä. Amfiaraos oli kuitenkin ennalta nähnyt, että hän olisi tuhon oma, jos hän osallistuisi taisteluun, ja niin hän johdonmukaisesti kieltäytyi osallistumasta. Polyneikes kysyi neuvoa Ifikseltä, kuinka hän saisi Amfiaraoksen mukaan, ja tämä neuvoi antamaan Harmonian kaulanauhan tämän puolisolle Erifylelle. Näin tapahtui, ja Erifyle lahjan saatuaan ratkaisi kiistan veljensä eduksi ja lähetti siten Amfiaraoksen taisteluun, joka tunnetaan nimellä ”seitsemän Thebaa vastaan”.
Amfiaraos piti lupauksensa, mutta ennen lähtöään – kokeneensa vaimonsa pettäneen hänet – käski poikaansa Alkmaionia tappamaan äitinsä ja hyökkäämään Thebaa vastaan vartuttuaan aikuiseksi. Kymmenen vuotta myöhemmin epigonit aloittivatkin hyökkäyksen valmistelun. Tällä kertaa Thersandros antoi viitan Erifylelle, jotta tämä houkuttelisi poikansa osallistumaan taisteluun. Oraakkeli oli kertonut Alkmaionin täytyvän johtaa joukkoa, jotta se olisi voitokas, ja niin tämä kysyi neuvoa Apollonilta, mitä hänen pitäisi tehdä osallistumisensa ja äitinsä suhteen. Apollonin vastaus kuului, että hänen pitäisi osallistua ja surmata äitinsä rangaistukseksi lahjojen ottamisesta sukunsa ajamiseksi kuolemaan. Theban valtauksen jälkeen Alkmaion surmasikin äitinsä – Apollodoroksen mukaan mahdollisesti veljensä Amfilokhoksen kanssa.
Vergilius kertoo Erifylen olevan manalassa vuotaen edelleen verta poikansa tekemästä haavasta.
Sulunsarvinokka

Sulunsarvinokka ("Anthracoceros montani") on äärimmäisen uhanalainen lintulaji.
Ulkonäkö ja koko.
Sulunsarvinokalla on valkoista pyrstöä lukuun ottamatta kiiltävän musta höyhenpeite. Lintu kasvaa noin 70 cm pitkäksi
Levinneisyys.
Sulunsarvinokkia elää Filippiineillä, varmuudella enää yhdellä Tawitawin saarella Sulun eli Jolon saaristossa. Vuoden 2006 tietojen mukaan sulunsarvinokkia saattaa olla enää kaksikymmentä paria.
Elinympäristö.
Sulunsarvinokka elää sademetsässä. Se syö puiden hedelmiä ja tarvitsee isokokoisia puita myös pesäpaikakseen. Metsästys ja luonnontilaisten metsien hävitys viljelmien tieltä ovat ajaneet sen sukupuuton partaalle.
Finanssioikeus

Finanssioikeus on oikeudenala, joka käsittelee julkista taloutta. Julkisella taloudella tarkoitetaan valtion- ja kunnallistaloutta sekä sosiaaliturvarahastoja. Finanssioikeus on osa julkisoikeutta. Finanssioikeus jakautuu julkisen talouden varojen hankintaa koskevaan vero-oikeuteen ja näiden varojen käyttöä koskevaan finanssihallinto-oikeuteen. Käytännön finanssioikeus on oppi julkisyhteisöjen varainkäytön oikeuskysymyksistä, jotka liittyvät budjetteihin, määrärahoihin, taloudelliseen suunnitteluun, tilinpitoon ja valvontaan.
Maria-Empfängnis-Dom

Maria-Empfängnis-Dom, tunnetaan myös nimellä Neuer Dom, on roomalais-katolinen tuomiokirkko Linzin kaupungissa, Itävallassa.
Tuomiokirkon rakentamisen käynnisti vuonna 1855 piispa Franz Joseph Rudigier. Peruskivi muurattiin vuonna 1862, ja vuonna 1924 piispa Johannes Maria Gföllner vihki rakennuksen pyhän Marian katedraaliksi. Sen suunnitteli Kölnin arkkihiippakunnan pääarkkitehti Vincenz Statz ranskalais-goottilaiseen tyyliin.
Tuomiokirkkoon mahtuu noin 20 000 ihmistä ja se on siten Itävallan suurin kirkkorakennus. Sen torni yltää 135 metrin korkeuteen. Alun perin rakennuksesta suunniteltiin korkeampaa, mutta suunnitelmat hylättiin, koska tuolloisessa Itävalta-Unkarissa mitään rakennusta ei saanut rakentaa korkeammaksi kuin Wienin Stephansdomin etelätorni. Maria-Empfängnis-Domin torni onkin kaksi metriä lyhyempi kuin Stephansdomin.
Tuomiokirkossa on myös huomattavia lasimaalauksia, joista tunnetuin kuvaa Linzin kaupungin historiaa. Tuomiokirkon ikkunoissa on myös kirkon rakentamisessa auttaneiden henkilöiden kuvia. Toisessa maailmansodassa varsinkin tuomiokirkon eteläisen osan lasimaalaukset kärsivät vaurioita. Niiden uudelleenmaalaamisen sijasta ne on korvattu moderneilla lasimaalauksilla.
Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

Krimin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta () oli Neuvostoliittoon kuulueen Venäjän SFNT:n autonominen osa Krimin niemimaan alueella vuosina 1921–1945, lukuun ottamatta vuosia 1941–1944, jolloin alueetta hallinnoi saksalaisvalloittajien Ukrainan valtakunnankomissariaatti (Krimin päähallintopiiri).
Krimin ASNT oli olemassa vielä uudelleen muutaman kuukauden ajan vuosina 1991–1992 osana Ukrainan SNT:tä, ennen Ukrainan itsenäistymistä.
Krimin ASNT perustettiin 18 lokakuuta 1921. Krimin ASNT:n alue oli aiemmin muodostanut vajaat puolet Venäjän keisarikunnan Taurian kuvernementin maista. Krimin ASNT:n pääkaupunki oli Simferopol ja viralliset kielet krimintataarin kieli ja venäjä. Krimin tataarit olivat toivoneet autonomian suojaavan heitä Stalinin vainoilta, mutta toiveet eivät toteutuneet. Myös alueen etniset kreikkalaiset kohtasivat syrjintää.
Maailmansodan aikana jotkut Krimin tataarit toimivat saksalaisten hyväksi, ja rangaistuksena Krimin koko tataariväestö karkotettiin keväällä 1944 Keski-Aasiaan.
Tasavallan autonomia lakkautettiin 30. kesäkuuta 1945, ja Krim liitettiin suoraan osaksi Venäjän neuvostotasavaltaa Krimin alueena. Alue siirtyi osaksi Ukrainan SNT:tä 1954.
Mercedes-Benz SL-sarja (R230)

Mercedes-Benz R230 on Mercedes-Benz SL-sarjan viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2001–2011. Se korvasi edeltäneen R129-mallin ja seuraajaksi tuli R231.
Mercedes-Benz R230 (2001–2011).
Mercedes-Benz R230 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2001. Siinä on sähköisesti avautuva ja sulkeutuva kovakatto.
Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2006 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut malli. Suurimmat ulkonäölliset uudistukset kohdistuivat etupuskuriin. Myös takavaloihin oli tehty muutoksia.
Toisen kasvojenkohotuksensa kokenut malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2008. Tällöin uudistukset olivat perusteellisempia, ja auton keulailme muotoiltiin uudempia Mercedes-Benz-malleja vastaavaksi.
Mercedes-Benz E-sarja (W211)

Mercedes-Benz W211 on Mercedes-Benz E-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2002–2009. Se korvasi edeltäneen W210-mallin ja seuraajaksi tuli W212. Malliin perustuu coupé-korinen CLS-sarja (C219).
Mercedes-Benz W211 (2002–2009).
Mercedes-Benz W211 esiteltiin Brysselin autonäyttelyssä tammikuussa 2002. Ulkomuodoltaan se ei muuttunut merkittävästi edeltäjäänsä verrattuna, vaan esimerkiksi säilytti neljä pyöreää ajovaloa.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä W211 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Suorituskykyisin malli E 55 AMG esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2002. Siinä oli mekaanisesti ahdettu 5,4-litrainen V8 teholtaan 476 hevosvoimaa. Esittelyaikanaan se oli nopein sarjavalmisteinen sedan-korinen auto maailmassa.
Vuonna 2006 malli sai muun muassa uudelleenmuotoillun, aiempaa suuremman etusäleikön ja uuden etupuskurin. Myös takavaloihin tehtiin muutoksia.
E 55 AMG korvattiin uudella E 63 AMG -mallilla, jossa oli 6,2-litrainen V8 teholtaan 514 hevosvoimaa.
Lyhytnokkamurri

Lyhytnokkamurri "(Brachyramphus brevirostris)" on harvinainen pohjoisten rantojen lintu.
Koko ja ulkonäkö.
Lyhytnokkamurri kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sillä on lyhyet jalat. Se vaihtaa väriään vuodenaikojen mukaan: pesimäkaudella se on savenvärinen, talvella mustavalkoinen. Se ääntelee kahdella tavalla: piipittelemällä ja murisemalla "aaahhrrr".
Levinneisyys.
Lyhytnokkamurri elää Alaskan ja Siperian lähivesillä. Noin 7–15 % Prinssi Williamin salmen lyhytnokkamurreista sai surmansa Exxon Valdezin öljyonnettomuudessa.
Elinympäristö ja ravinto.
Lyhytnokkamurri ruokailee rannikon lähellä. Se kerää krilliä, kalanpoikasia ja muuta eläinplanktonia. Poikasten ruokintaa varten se voi pyydystää vähän isompiakin kaloja.
Lisääntyminen.
Lyhytnokkamurri pesii paljaalla maalla vuoriston suojanpuolella jonkun matkaa rannikosta. Toisin kuin useimmat rantalinnut, se ei muodosta yhdyskuntia edes pesimäajaksi.
Elena

Elena on muun muassa Suomessa, Italiassa ja Venäjällä käytetty naisen etunimi. Heinäkuuhun 2025 mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut 9 311 Elena-nimen saanutta naista, joista suurin osa on 1900-luvun loppupuolella syntyneitä. 
Elena on muunnos Helenestä, joka on alun perin kreikkalainen nimi. Helenen taustalla on joko kreikan soihtua tai kuuta merkitsevä sana.
Elenalla on siis sama alkuperä kuin Helenalla.
Kun Elena () on venäläisen naisen nimenä, se voidaan translitteroida myös "Jelena".
Treaty Oak

Treaty Oak () on Yhdysvalloissa Texasin osavaltiossa, Austinin kaupungin Treaty Oak Park -puistossa kasvava tammi. Tammi on lajia "Quercus virginiana" ja sen iäksi on arvioitu yli 500 vuotta. Se on viimeinen jäljelläoleva puu Council Oaks -nimisestä tammiryhmästä.
Puun nimi tulee paikallisesta legendasta, jonka mukaan Texasin tasavallan perustaja Stephen F. Austin allekirjoitti puun alla alueen alkuperäisväestön kanssa rajasopimuksen. 
Treaty Oak tuli maailmalla tunnetuksi vuonna 1989, kun Paul Cullen myrkytti sen rikkaruohomyrkyllä. Myrkytyksen seurausten alkaessa näkyä yhä pahemmin ihmiset huolestuivat. Kävijät toivat tammen juurelle runoja, kukkia ja jopa kanakeittoa. Japanista ja Australiasta saakka saapui puun pikaista paranemista toivottavia kortteja. Jotkut rukoilivat puun juurella sen paranemista. Toukokuussa 1990 Cullen tuomittiin yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen ”rikoksestaan luontoa kohtaan”.
Asiantuntijoiden pelastustoimien ansiosta tammi selviytyi myrkytyksestä osittain: noin kolmasosa alkuperäisestä oksistosta on yhä jäljellä. Vuonna 1997 ensimmäiset myrkytyksen jälkeiset tammenterhot putosivat puusta ja ne kylvettiin 1999 eri puolille aluetta jatkamaan Treaty Oakin tarinaa.
Treaty Oak on listattu "Tree’s Who’s Who" -listalle (”"Puiden kuka kukin on"”) ja se on päässyt myös American Forestry Associationin Hall of Fameen Washingtoniin.
Vansjärvi

Vansjärvi (, "Vanzozero") on taajama ja rautatieasema Pinduisen kaupunkikunnassa Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä. Siitä käytetään myös nimeä Krivi. 
Toinen maailmansota.
Vanzozeron rautatieasema oli Muurmannin radalla pohjoisin paikka, jonka suomalaiset valtasivat jatkosodassa vuosina 1941–1944. Valtaus tapahtui hyökkäysvaiheen aikana marraskuussa 1941.Suomen Valtionrautatiet liikennöi Muurmannin radalla pohjoisimmillaan yhtä väliä etelämpänä olevalle Malygan asemalle (Malu) asti. Aseman lähistöllä on neuvostoliittolainen sankarihauta, johon on haudattu sodanjälkeisissä etsinnöissä löydettyjä kaatuneita. Metsässä on myös sodanaikaisia juoksuhautoja ja ruostuneita piikkilankoja.
Tammet

Tammet ("Quercus") on pyökkikasvien (Fagaceae) heimon suku. Lajeja esiintyy luonnonvaraisena pohjoisella pallonpuoliskolla ja niihin kuuluu sekä lehtensä varistavia että ainavihreitä lajeja. Lajeja tunnetaan noin 500. Niiden tärkein yhteinen tuntomerkki on tammenterho; kuppimaisessa pohjuksessa kasvava ohutkuorinen, pähkinämäinen siemen.
Tammi on valittu Englannin, Liettuan, Puolan, Ranskan, Saksan, Viron, Walesin ja Yhdysvaltojen kansallispuuksi.
Lajeja.
Eurooppalaisia lajeja:
Aasialaisia lajeja:
Afrikkalaisia lajeja:
Pohjoisamerikkalaisia lajeja:
Brallobarbitaali

Brallobarbitaali on barbituraatteihin kuuluva, 1920-luvulla kehitetty ja 30-luvulla patentoitu lääkeaine, jota käytetään sedatiivina ja unilääkkeenä.
Brallobarbitaalia myytiin pääasiallisesti Vesparax-nimisenä yhdistelmälääkkeenä unettomuuden hoitoon.
Farmakokinetiikka.
Eliminaation puoliintumisaika riippuu brallobarbitaalin annostelureitistä. Oraalisesti annosteltuna puoliintumisaika on huomattavasti pidempi kuin suonensisäisesti annosteltuna, joka pidentää brallobarbitaalilla saatavaa unta. Tämän arvellaan johtuvan brallobarbitaalin nopeammasta metabolisoitumisesta suonensisäisesti, kuin suun kautta annosteltuna.
Brallobarbitaali oli Vesparax-unilääkkeen lääkeaineista vaarallisin ja aiheuttaa herkimmin myrkytyksiä ja sivuoireita.
Vesparaxin sisältämät hydroksitsiini ja sekobarbitaali myös pidentävät brallobarbitaalin puoliintumisaikaa.
1200 Micrograms

1200 Micrograms (tunnetaan myös nimellä 1200 Mics) on Espanjan Ibizalta lähtöisin oleva psytrancea tuottava ryhmä, jonka muodostavat Sajahan "Riktam" Natkin, Joe "Bansi" Quinteros, Raja Ram sekä Chicago. Kokoonpano on tehnyt musiikkia vuodesta 1999, mutta on nyt eronnut erimielisyyksien johdosta. Riktam, joka tuotti lähes kaikki yhtyeen kappaleet, oli kyllästynyt jakamaan rahat kolmen muun henkilön kanssa, ja tämän vuoksi yhtye hajosi 2007. Yhtyeen nimi viittaa erittäin korkeaan LSD-annokseen ja erääseen Terence McKennan sitaattiin, jota on samplattu kappaleessa ”Salvia Divinorum” (”A substance so powerful that 300 micrograms is the dose.” Projektissa mukana neljä henkilöä, joten 4*300=1200). 1200 Micrograms tunnetaan kitaran käytöstä kappaleissaan ja huumeteemastaan.
Yhtyeen ensimmäisen levyn ("1200 Micrograms") teemana oli Raja Ramin lempihuumeet. Albumin kappaleisiin on lainattu paljon Terence McKennan sitaatteja ja sampleja elokuvasta "Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa". Levyn julkaisu oli suuri menestys. Yhtye julkaisi "Marijuana" musiikkivideon vuonna 2003.
Yhtyeen toinen albumi, "Heroes of the Imagination", on omistettu tunnetuille keksijöille ja tiedemiehille. Albumi sisältää myös vuoden 2003 hittikappaleen "Acid For Nothing", joka on Dire Straits -yhtyeen "Money for Nothing" -kappaleen trance-remix.
Paul Haggis

Paul Edward Haggis (s. 10. maaliskuuta 1953 London, Ontario) on kanadalainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten perättäisinä vuosina parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittaneista elokuvista "Million Dollar Baby" ja "Crash", joissa hän oli käsikirjoittajana ja tuottajana ja jälkimmäisessä ohjaajana. Hän on ollut myös käsikirjoittamassa sotaelokuvaa "Isiemme liput" ja Bond-elokuvia "Casino Royale" ja "007 Quantum of Solace". Haggis aloitti uransa televisio-ohjelmien parissa. Hän on luonut televisiosarjat "Chicagon ratsupoliisi" (1994–1999) ja "Walker, Texas Ranger" (1993–2001), ja hän on tuottanut ja ohjannut useita muita sarjoja. Haggis on voittanut kaksi Oscar-palkintoa, kaksi Emmy-palkintoa ja seitsemän Gemini-palkintoa.
Haggisia vastaan on vuonna 2018 nostettu siviilikanne pakottamisesta seksuaaliseen tekoon. Väitetty teko on kanteen mukaan tapahtunut New Yorkissa vuonna 2013. Haggis on kieltänyt syytökset ja väittänyt, että yksi kanteen nostajista olisi yrittänyt kiristää häneltä rahaa. Ensimmäisten syytösten jälkeen kolme muuta naista on tullut julkisuuteen syyttäen Haggisia seksuaalisesta häirinnästä ja raiskauksesta.
Haggis pidätettiin kesäkuussa 2022 Italian Ostunissa epäiltynä seksuaalisesta väkivallasta ja vammojen tuottamisesta. Syytteen mukaan Haggis pakotti vastikään tapaamansa naisen seksuaalisiin tekoihin vasten hänen tahtoaan. Kokonaisuudessaan tilanne oli kestänyt kaksi päivää. Elokuussa 2022 Haggis sai vapauttavan tuomion Leccen oikeudessa Italiassa, kun syytteille ei löytynyt näyttöä.
Haggis on entinen skientologi. Hän erosi liikkeestä vuonna 2009 oltuaan mukana yli 30 vuotta, ja on sen jälkeen arvostellut skientologiaa julkisesti.
Suomi-Albania Seura

Suomi–Albania Seura on suomalainen ystävyysseura, jonka tavoitteena on edistää Suomen ja Albanian välistä kulttuurivaihtoa. Yhdistys perustettiin alun perin vuonna 1971, mutta sen toiminta hiipui myöhemmin. Lokakuussa 2006 toiminta aloitettiin uudelleen.
Yhdistys julkaisi vuodesta 1972 lähtien muutaman kerran vuodessa ilmestynyttä lehteä "Albania-tiedote" (), jonka päätoimittaja toimi ainakin Hannu Tuominen. 1970-luvun lopulla seuran puheenjohtaja oli Olli Koskinen. Vuonna 1977 järjestö ilmoitti jäsenmääräkseen 700. Suomalaiset maolaiset (MLR) osallistuivat aktiivisesti Suomi–Albania Seuran toimintaan tukiessaan Enver Hoxhan johtaman sosialistisen valtion hallintoa.
Angela Williams

Angela Williams (s. 30. tammikuuta 1980 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Williams sijoittui 1995 toiseksi nuorten Pan-Amerikan kisoissa 100 metrin juoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti kilpailun ja saavutti samana vuonna nuorten maailmantilaston parhaan ajan 100 metrillä. Williams valittiin vuosina 1997 ja 1998 Track &amp; Field News -lehden high school -yleisurheilijaksi. Ainoastaan Marion Jones on saanut palkinnon kahdesti Williamsin lisäksi. Williams voitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa hopeaa 100 metrillä ajalla 11,27. Seuraavana vuonna hän voitti Universiadeissa 100 metrin henkilökohtaisen kilpailun sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän oli toinen 100 metrillä sekä pikaviestissä.
Williams voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 MM-hopeaa 60 metrillä ajalla 7,09. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin välierissä. Vuonna 2002 hän voitti NCAA-mestaruuden sisäradoilla 60 metrillä ja ulkoradoilla 100 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ja voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa matkan MM-hopeaa. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti pikaviestissä MM-hopeaa. Kauden lopussa hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi.
Maaliskuussa 2008 Williams saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisavoittonsa, kun hän voitti Valencian sisäratojen MM-kisoissa kultaa 60 metrillä ennätysajallaan 7,06.
Lähde: IAAF
Levykuva

Levykuva (engl. "disk image") on tiedosto, johon on tallennettu koko sisältö ja rakenne massamuistista, kuten CD-, DVD- tai kiintolevyltä. Levykuvan ei kuitenkaan tarvitse olla suoraan peräisin tällaiselta tallennusvälineeltä vaan se voidaan luoda myös keinotekoisesti. Sen avulla voidaan esimerkiksi valmistaa toimiva CD-levy, jos levykuva on siihen sopivaa tyyppiä.
Levykuvia on perinteisesti käytetty tiedon varmuuskopiointiin, asennuslevyjen jakamiseen, levyjen kloonaamiseen ja esimerkiksi vaurioituneen kiintolevyn sisällön pelastamiseen. Niiden avulla voidaan myös siirtää vaikkapa DVD-elokuva kiintolevylle levykuvana ja katsoa se sieltä lataamalla. Levykuvien käsittelyyn on olemassa erilaisia ohjelmia, joilla niitä voidaan polttaa CD/DVD-levylle tai asentaa virtuaalisiin asemiin, joilla niiden sisältöä voidaan käyttää. Esimerkiksi Daemon Tools -ohjelmalla voidaan luoda CD- ja DVD-levyistä levykuvia ja ajaa näitä ohjelman tekemissä virtuaalisissa asemissa aivan kuten oikeitakin levyjä.
Rudolf Kempe

Rudolf Kempe (14. kesäkuuta 1910 – 12. toukokuuta 1976) oli saksalainen kapellimestari.
Kempe syntyi Dresdenissä ja soitti nuorena oboeta Dortmundin oopperaorkesterissa. Hän soitti vuodesta 1929 Leipzigin Gewandhaus-orkesterissa; oboen lisäksi Kempe hallitsi pianon. Toisen maailmansodan aikana hän toimi sotilaspalveluksensa aikana muusikkona, esiintyen saksalaisille joukoille.
Kempe johti vuosina 1949–1952 Dresden Staatskapellea ja Dresdenin oopperaa. Hänen ensimmäisten levytystensä joukkoon lukeutuivat tulkinnat oopperoista "Ruusuritari", "Nürnbergin mestarilaulajat" ja "Taika-ampuja". Hän sai pian kiinnityksen myös Wienin valtionoopperaan.
Uransa myöhempinä vuosina Rudolf Kempe toimi ylikapellimestarina muun muassa Baijerin valtionoopperalle Münchenissä ja Münchenin filharmoniselle orkesterille sekä vuosina 1961–1975 Royal Philharmonic Orchestralle Lontoossa. Hän ehti johtaa myös BBC:n sinfoniaorkesteria hieman ennen kuolemaansa Zürichissä 65-vuotiaana.
Daniele Gatti

Daniele Gatti (s. 6. marraskuuta 1961 Milano) on italialainen kapellimestari. Hän aloitti vuonna 1992 Orchestra dell'Accademia Nazionale di Santa Cecilian ja vuonna 1997 Teatro Comunale di Bolognan ylikapellimestarina.
Gattilla on myös lupaava kansainvälinen ura. Hän toimi vuosina 1996–2009 Lontoon Royal Philharmonic Orchestran ylikapellimestarina. Hänen seuraajakseen nimitettiin sveitsiläinen Charles Dutoit. 
RPO:n lisäksi Daniele Gatti on johtanut muiden muassa Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa. Syyskuusta 2008 Gatti on toiminut Orchestre National de Francen ylikapellimestarina. Vuonna 2009 hänet nimitettiin Zürichin oopperan kapellimestariksi. Hän on naimisissa sellisti Silvia Chiesan kanssa.
Charles Dutoit

Charles Édouard Dutoit O.C., GOQ (s. 7. lokakuuta 1936) on sveitsiläinen kapellimestari. Hänet tunnetaan muun muassa 1900-luvun ranskalaisten ja venäläisten säveltäjien teosten levytyksistä.
Dutoit syntyi Lausannessa ja opiskeli Charles Munchin johdolla. Hän saavutti ennen kapellimestarin uraansa mainetta alttoviulistina ja johti sitten mm. Bernin sinfoniaorkesteria. Hän johti vuosina 1975–1978 Göteborgin sinfoniaorkesteria ja oli 1980-luvun alussa usein Minnesotan orkesterin vierailevana kapellimestarina.
Vuosina 1977–2002 Charles Dutoit johti Montrealin sinfoniaorkesteria. Kapellimestarista tehtiin vuonna 1997 Order of Canadan Officer ja vuonna 2002 National Order of Quebecin Grand Officer. Hän on lisäksi toiminut ylikapellimestarina muun muassa Orchestre National de Francelle Ranskassa 1991–2001 ja vuosina 1996–2003 NHK-sinfoniaorkesterille Japanissa. Vuonna 2009 hän aloitti Royal Philharmonic Orchestran ylikapellimestarina Lontoossa. 
Dutoit oli aiemmin naimisissa pianisti Martha Argerichin kanssa. Vuonna 2017 tuli esiin syytöksiä Dutoit’n naisiin kohdistamasta seksuaalisesta hyväksikäytöstä.
Marjatta Levanto

Marjatta Levanto (s. 24. tammikuuta 1944 Pori) on suomalaisen taidemuseolaitoksen ensimmäinen museolehtori ja museopedagogian uranuurtaja. Hän toimi Suomen Ranskan-instituutin johtajana Pariisissa vuosina 2005–2008.
Levanto on työskennellyt pitkään museopedagogian ja taidekasvatuksen tehtävissä Valtion taidemuseossa sekä sen edeltäjäorganisaatioissa. Hän on suomalaisen taidemuseolaitoksen ensimmäisiä museolehtoreita, ja yksi museoiden taidekasvatuksen edelläkävijöitä.
Levanto on kirjoittanut useita lapsille suunnattuja taidekirjoja. Kirjat ovat usein syntyneet yhteistyössä kuvittaja Julia Vuoren kanssa. Lisäksi Levanto on sanoittanut lastenlevyjä sekä tehnyt elokuvia, multivisioita ja videoita taiteesta.
Levanto on palkittu muun muassa nuortenkirjallisuuden (1984) ja lastenkulttuurin valtionpalkinnoilla (1990). Vuonna 2000 hän sai Suomen tietokirjailijat ry:n myöntämän Tietopöllö-palkinnon. Levannolle myönnettiin Helsingin kaupungin kulttuuripalkinto taidekasvattajan työstä vuonna 2001. Vuonna 2015 Levannon ja Vuoren teos "Leonardo oikealta vasemmalle" (2014) oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon saajaksi.