New Yorkin metro

New Yorkin metro on metrojärjestelmä New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Asemia metroverkossa on 472, joista maanalaisia on noin 60 prosenttia. Pituutta koko rataverkolla on yhteenlaskettuna 380 kilometriä, josta 40 prosenttia on maan pinnalla. New Yorkin metro on yksi harvoista ympärivuorokautisesti toimivista metrojärjestelmistä.
Järjestelmän omistaa New Yorkin kaupunki ja sitä hoitaa New York City Transit Authority (NYCTA), joka on Metropolitan Transportation Authority of the State of New Yorkin (MTA) tytäryhtiö.
Historia.
Ennen varsinaista metroa 1800-luvulla New Yorkissa kokeiltiin putkimaisessa tunnelissa kulkevaa vaunua ja maanpäällisiä kiskoja. Niistä viimeiset purettiin 1950-luvulla, koska ne veivät metroon verrattuna paljon tilaa ja pilkkoivat kaupunkirakennetta.
Ensimmäinen varsinainen metrolinja New Yorkissa avattiin 27. lokakuuta 1904. Tällä 14,7 kilometriä pitkällä linjalla oli aluksi 28 asemaa. Linja ulottui kaupungintalolta (City Hall) 145. kadulle ja Broadwaylle. Linjaa liikennöi Interborough Rapid Transit Company (IRT), vaikkakin New Yorkin kaupunki oli rahoittanut ja rakennuttanut linjat. IRT:n liikennöimät reitit saavuttivat vuonna 1905 Bronxin, 1908 Brooklynin ja 1915 Queensin. New Yorkissa oli kuitenkin jo ennen ensimmäistä varsinaista metrolinjaa ollut jo yksityisten tahojen rahoittamaa ja liikennöimää raideliikennettä. Ennen metroa olikin niin sanottu ilmarata tärkein joukkoliikennemuoto New Yorkissa. Monet näistä eri raidejärjestelmistä kuitenkin liitettiin myöhemmin osaksi New Yorkin metrojärjestelmää.
Ensimmäiset New Yorkin metrolinjat rakennettiin niin sanotulla "cut-and-cover" -menetelmällä. Tunnelia varten kaivetaan ensin kuoppa, jonka yllä mahdollisesti olleet rakennelmat ja kadut rakennetaan uudelleen, kun tunneli on valmis. Menetelmä on toimiva lähinnä lähellä pintaa ja soramaassa kulkevien tunnelien osalta. Myöhemmin kuitenkin on käytetty erityisiä koneita tunneleiden poraamiseen.
Samaan aikaan IRT:n liikennöimien linjojen kanssa metroverkostoa rakensi julkisella rahoituksella myös Brooklyn Rapid Transit Company (BRT). New Yorkin kaupunki alkoi 1900-luvulla liikennöidä joitakin uusia linjoja itsekin, ilman yhteistyötä yksityisten yritysten kanssa. BRT:n hankkinut Brooklyn-Manhattan Transit Corporation (BMT) ja IRT siirtyivät New Yorkin kaupungin omistukseen vuonna 1940, jolloin kaupungin raideliikenneverkosto oli täysin kaupungin hallinnassa. Vuonna 1953 liikenne siirtyi New Yorkin osavaltion hallitseman New York City Transit Authorityn hoidettavaksi. NYCTA tunnetaan nykyisin nimellä MTA New York City Transit ja se hoitaa kaikkea kaupunkiliikennettä New Yorkin alueella.
Huolimatta yhtenäistämisestä lyhenteet IRT ja BMT/IND ovat edelleen käytössä järjestelmän eri osien nimityksenä.
Linjat.
New Yorkin metroon kuuluu yhteensä 26 linjaa ja express-linjat.
Asemat ja liikenne.
Useilla asemilla on monia laitureita useita linjoja varten. Koska metrolinjoilla kulkee myös harvoilla asemilla pysähtyviä Express-junia kauempaa tulevien matka-ajan lyhentämiseksi, on monilla asemilla ohitusraiteet nopeammille junille. Asemien laitureiden pituus on useimmiten 150–190 metriä. Hyvin harvat New Yorkin metroasemista sopivat liikuntarajoitteisille. Asemilla on yleensä kioskeja, joilta voi ostaa muun muassa elintarvikkeita ja lehtiä.
Metroasemia käytetään myös taiteen esilletuomiseen. Asemilla on esillä erilaisia taideteoksia, kuten valokuvia, julisteita, mosaiikkiteoksia ja veistoksia. Myös elävää musiikkia esitetään asemilla. Tästä hyvä esimerkki on käytöstä poistettu yksilaiturinen Brooklynissa maan alla sijaitseva Myrtle Avenuen asema, jonka laiturilla on nykyään taideteos.
Kartta.
Unimark-toimiston Massimo Vignellin ja Bob Noordan työryhmineen suunnittelema, vuonna 1972 julkaistu modernistinen metrokartta erosi jyrkästi perinteisistä. Se oli kuitenkin liikaa tavalliselle kansalle, ja se korvattiin vuonna 1979 tavanomaisemmalla kartalla. Vuonna 2025 kuitenkin palattiin vuoden 1972 tyyliin.