Christiaan Barnard

Christiaan Neethling Barnard (8. marraskuuta 1922 Beaufort West, Kapmaan provinssi, Etelä-Afrikan unioni – 2. syyskuuta 2001 Páfos, Kyproksen tasavalta) oli eteläafrikkalainen kardiologinen kirurgi. Hän tuli tunnetuksi tehtyään maailman ensimmäisen sydämensiirtoleikkauksen vuonna 1967.
Nuoruus ja uran alkuvaihe.
Barnard syntyi ja kasvoi Beaufort Westissä Etelä-Afrikassa, ja hänen äidinkielensä oli afrikaans. Hän opiskeli lääketiedettä Kapkaupungin yliopistossa, teki harjoittelunsa Groote Schuurin sairaalassa ja lähti yleislääkäriksi Ceresiin, maalaiskaupunkiin Länsi-Kapissa. Vuonna 1951 Barnard palasi Kapkaupunkiin työskentelemään kahteen sairaalaan ja suorittamaan loppuun maisterintutkintonsa, jonka hänelle myönsi 1953 Kapkaupungin yliopisto. Vuodesta 1956 lähtien hän opiskeli kirurgiaa Minnesotan yliopistossa. Siellä hän joutui kosketuksiin kardiologisen kirurgian kanssa. Myöhemmin hän erikoistui siihen.
Barnard valittiin kardiologiseksi kirurgiksi Groote Schuurin sairaalan ensimmäiselle sydänosastolle vuonna 1958. Vuonna 1959 Barnard suoritti Etelä-Afrikan ensimmäisen munuaisensiirtoleikkauksen. Hän myös luennoi Kapkaupungin yliopistossa, ja vuonna 1961 hän sai ylennyksen yliopiston kardiologisen kirurgian esimieheksi.
Sydämensiirto.
Maailman ensimmäinen sydämensiirtoleikkaus suoritettiin 3. joulukuuta 1967 Etelä-Afrikassa. Toimenpide kesti yhdeksän tuntia, ja työryhmässä oli 30 henkeä. Potilas, Louis Washkansky, oli 55-vuotias ja kärsi diabeteksesta sekä sydänsairaudesta. Hänelle siirretty sydän oli peräisin nuorelta naiselta, Denise Darvallilta, joka oli kuollut auto-onnettomuudessa. Washkansky selviytyi leikkauksesta ja eli 18 päivää, kunnes menehtyi keuhkokuumeeseen, jonka aiheuttivat hänen nauttimansa lääkkeet.
Barnard oli varsin valokuvauksellinen ja nautti median huomiosta, joka seurasi hänet tunnetuksi tehneestä operaatiosta. Barnard jatkoi elinsiirtoleikkauksien tekemistä: hänen 2. tammikuuta 1968 tekemänsä elinsiirtoleikkauksen potilas, Philip Blaiberg, eli leikkauksen jälkeen 19 kuukautta. Barnardin viimeinen potilas eli 24 vuotta leikkauksesta selviydyttyään.
Barnard myös raivasi tietä uusille ja riskejä sisältäville tekniikoille, muun muassa kaksoiselinsiirroille (1974), keinotekoisille läpille ja eläinten sydänten käyttämiselle hoitotarkoituksiin.
Kun Espanjan diktaattori kenraali Francisco Franco kuoli 20. marraskuuta 1975, Christiaan Barnard oli kenraalin kuolinvuoteen ääressä Palacio Real de Madridissa.
Viimeiset vaiheet.
Barnard jäi eläkkeelle vuonna 1983. Hän oli kiinnostunut ikääntymisen hidastamista koskevasta tutkimuksesta. Hänen maineensa kärsi, kun hän vuonna 1986 toi markkinoille Glycelin, tuotteen, jonka Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkintäviranomainen Food and Drug Administration FDA veti nopeasti pois markkinoilta.
Barnard kuoli akuuttiin astmakohtaukseen lomaillessaan Páfoksessa Kyproksella vuonna 2001.
Perhe.
Vuonna 1948 Barnard avioitui sairaanhoitaja Aletta Louwin kanssa. He erosivat vuonna 1969, ja Barnard avioitui seuraavana vuonna Barbara Zoellnerin kanssa. Barnard erosi Zoellnerista vuonna 1982. Hän avioitui kolmannen kerran 1988 Karin Setzkornin kanssa ja erosi tästä vuonna 2000. Häneltä jäi viisi lasta.
Barnardin nuorempi veli Marius oli myös kirurgi ja avusti häntä ensimmäisessä sydämensiirrossa. Marius ei pitänyt tavasta, jolla Barnard esiintyi julkisuudessa tapauksen jälkeen, ja lopetti vuonna 1980 työnsä Groote Schuurin sairaalassa, jossa leikkaus tehtiin.
Bibliografia.
Lisäksi Chris Logan on kirjoittanut Barnardista elämäkertakirjan "Celebrity Surgeon: Christiaan Barnard - A Life" (2004)