Yhdistymisvapaus

Yhdistymisvapaus on oikeus etukäteen lupaa kysymättä perustaa yhdistys luvallisen tarkoituksen toteuttamista varten, kokoontua ja käyttää sananvapautta. Läntisen maailman nykyaikaisissa valtioissa, kuten Suomessa, yhdistymisvapaus kuuluu kansalaisen perusoikeuksiin.
Yhdistymis- ja kokoontumisvapaudesta on sovittu useissa kansainvälisissä ihmisoikeussopimuksissa. Yhdistysmisvapaus on tunnustettu myös EU:n perusoikeuskirjassa.
Venäjän vallan ja itsenäisen Suomen alkuvuosikymmeninä se oli periaatteellisesti tunnustettu oikeus, mutta monella tavalla hallinnollisten ja lainsäädännöllisten rajoitusten alainen.
Määrittely.
Yhdistymisvapaus on negatiivinen vapaus, eli se on vapaus toimia riippumattomana valtiosta. Yhdistymisvapaus voidaan jaotella kahteen: oikeuteen kuulua yhdistykseen ja oikeuteen olla kuulumatta yhdistykseen, vrt. pakkojäsenyys. Yhdistymisvapauden vallitessa henkilö voi vapaasti omasta tahdostaan perustaa yhdistyksen, liittyä yhdistyksen jäseneksi ja erota siitä. 
Libertaarit kannattavat täyttä yhdistymisvapautta, myös yksityishenkilöiden oikeutta vapaasti valita yhdistyksiensä jäsenet; monet egalitaristit vastustavat tätä tasa-arvon nimessä vedoten siitä syntyvään syrjinnän mahdollisuuteeen. Myös syrjinnän uhan alla olevia tai olleita kansanryhmiä suosiva "käänteinen syrjintä" on ristiriidassa yhdistymisvapauden kanssa. Käänteinen syrjintä usein sisältää suosittavalle ryhmälle varattavaa tiettyä kiintiötä julkisista tai yksityisistä resursseista. 
Myös lasten yhdistymisvapautta on rajoitettu lailla. 
Yhdistymisvapauteen kuuluu järjestäytymisvapaus eli oikeus järjestäytyä ja olla järjestäytymättä, esimerkiksi työnantajaliittojen ja ammattiyhdistysten vapaus toimia ja solmia työehtosopimuksia ja työnantajien ja työntekijöiden oikeus olla kuulumatta järjestöihin. Yhdistymisvapautta on rajoitettu myös kriminalisoimalla rikollisjärjestöissä toimiminen.
Yhdistymisvapaus ei rajoitu vain yhdistysrekisteriin kirjattuihin yhdistyksiin. Laajemmassa käsityksessä yhdistymisvapaus tarkoittaa kaikkea ihmisten vapautta assosioida itsensä muiden ihmisten kanssa. Tämä sisältää laajasti oikeuden kuulua, liittyä, perustaa ja erota erilaisista ryhmistä joiden osallistujista jäsenet saavat itse päättää. Yhdistymisvapautta on myös vapaus itse valita asiakkaansa ja keneltä ostaa tuotteita tai palveluita.
Rajaukset Suomessa.
Kaikki yhdistykset eivät kuitenkaan pääse yhdistysrekisteriin. Esimerkiksi Suomen kannabisyhdistyksen hakemus yhdistysrekisteriin hylättiin kahdesti. Toisaalta sisäasiainministeriö lakkautti neljä Pekka Siitoimen perustamaa järjestöä; Turun Hengentieteen Seuran, Pegasos-seuran, Isänmaa ja vapaus, Isänmaallisen Kansanrintaman vuonna 1977 uusfasistisina ja Pariisin rauhansopimuksen vastaisina.
Historia Suomessa.
Yhdistymisvapaus vakuutettiin Suomen kansalaisille vuonna 1906 perustuslain tapaisella lailla, joka takasi vapaan lausunto-, kokoontumis- ja yhdistymisvapauden. Lain tarkoitus jäi kuitenkin toteutumatta, koska Venäjällä vallitsi taantumuksellinen poliittinen aikakausi, jossa kansalaisvapauksia rajoitettiin.
Suomen itsenäistymisen jälkeen vuoden 1919 hallitusmuodon 10 §:ssä säädettiin, että Suomen kansalainen voi vapaasti etukäteen keneltäkään lupaa kysymättä perustaa yhdistyksen, mikäli sen toiminta ei ole lain tai hyvien tapojen vastainen. Lopullisesti yhdistymisvapaus toteutui tämän lain myötä, mutta se koski vain aatteellisia yhdistyksiä, eikä kaikkia niitäkään.
Uskonnonvapauslaki säädettiin vuonna 1922. Samassa yhteydessä säädettiin mahdollisiksi myös lainsäädäntötoimin erityistä tarkoitusta ja taloudellista toimintaa varten perustetut yhdistykset. Kesäkuussa 1930 Eduskunta hyväksyi kommunistilait, joilla rajoitettiin paino-, kokoontumis- ja yhdistymisvapautta.
Ampuma-aseiden käytön harjaannuttamiseen ja perehdyttämiseen tarvittiin lain mukaan valtioneuvoston lupa, mikäli tarkoitus oli jokin muu kuin metsästys ja riistanhoito. Vastaava rajoitus koski myös sotilaallista järjestäytymistä, jossa vaaditaan kuuliaisuutta ja sitoutumista yhdistyksen pyrkimyksiin, jotka on suunnattu valtiota vastaan tai kuuluvat sen itsensä tehtäviin.
Negatiivista yhdistymisvapautta koskien yksityinen metsänomistaja teki vuonna 2003 Euroopan komissiolle valituksen metsänhoitoyhdistyksen pakkojäsenyydestä. Valitus perustui pakkojäsenyyden ristiriitaan perustuslain ja Euroopan unionin lainsäädännön kanssa. Tämän seurauksena metsälainsäädäntöä uudistettiin ja metsänhoitoyhdistyksen pakkojäsenyys poistettiin. Vastaavaa keskustelua on käyty ylioppilaskuntien osalta.
Aiheesta muualla.
Yhdistyslaki
Ihmisoikeudet.net 
Euroopan unioni, ihmisoikeudet