tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaana Saarinen

Jaana Esikko Saarinen (s. 22. kesäkuuta 1955 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. 
Elämä.
Saarinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1974 ja opiskeli Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuustiedettä ja estetiikkaa vuosina 1975–1979. Varsinaista näyttelijäntutkintoa hänellä ei ole.
Freelance-näyttelijänä työskentelemisen lisäksi Saarinen kouluttaa yritysten asiakaspalvelijoita improvisaatioharjoitusten avulla. Hän oli Kotkan vihreiden kaupunginvaltuutettu vuosina 1992–1996. 
Jaana Saarisella on kaksi lasta, vuonna 1987 syntynyt tytär ja vuonna 1989 syntynyt poika Sampsa Tuomala.
Näyttelijänä.
Jaana Saarinen esiintyi televisiossa jo 1960-luvun alussa Matti Raninin Niksulan TV -ohjelmassa, pikkusisarensa Saana Elinan kanssa, ja 1960 valmistuneessa elokuvassa "Molskis, sanoi Eemeli, molskis!". Hän osallistui 1960- ja 1970-luvuilla Disneyn animaatioelokuvien suomenkielisiin jälkiäänityksiin. Hän näytteli nimiroolin Oiva Paloheimon tekstiin perustuvassa, vuonna 1969 valmistuneessa televisionäytelmässä "Tirlittan".
Vuosina 1976–2005 Saarinen oli kiinnitettynä eri teattereihin: Kokkolan kaupunginteatteriin 1976–1977, Mikkelin teatteriin 1978–1979, Lappeenrannan kaupunginteatteriin 1979–1980 ja
Kotkan kaupunginteatteriin 1980–2005.
Saarinen sai parhaan naisnäyttelijän Venla-patsaan vuonna 2007 roolistaan Yle TV1:n Kotikatsomossa esitetyssä kolmiosaisessa televisiosarjassa "Hopeanuolet". 
Saarinen esiintyi "Salatut elämät" -televisiosarjassa Maarit Salinin roolissa vuosina 1999, 2000–2004, 2007–2008 ja 2015. Vuonna 2019 Saarinen palasi Maarit Salinin rooliin "Salattujen elämien" -spin-off-sarjassa "Pihlajasatu". "Salatuissa elämissä" esiintyi myös Jaana Saarisen poika Sampsa Tuomala.
Vuoden 2008 jälkeen Saarinen on esiintynyt muun muassa "Tunteen palo" -näytelmässä sekä Aleksanterin teatterissa ja kiertuenäytelmänä esitetyssä "Kello viiden tee" -näytelmässä Katharine Hepburnin osassa. Saarinen on näytellyt lukuisissa kesäteattereissa. Kesällä 2008 hän esiintyi Kirjurinluodon kesäteatterissa Porissa, näytelmässä "Huomenta rakkaani!". Hän oli myös Lappeenrannan kesäteatterin "Votkaturistit"-näytelmässä pääosassa. Kesällä 2019 Saarinen nähtiin Heinolan kesäteatterin lavalla "Pokka pitää" -sarjaan perustuvassa näytelmässä pääroolissa.
Vuonna 2009 Saarinen oli mukana PMMP:n ”Lautturi”-kappaleen musiikkivideolla.
Toyota Fortuner

Toyota Fortuner on Toyotan valmistama viisiovinen nelivetoinen maastoauto, jota myydään monilla Aasian, Afrikan ja Latinalaisen Amerikan markkinoilla. Autoa saa myös takavetoisena.
Fortuneria valmistetaan Aasiassa ja Etelä-Amerikassa, se on rakennettu Toyota Hiluxin alustalle. Fortunerissa on kolme penkkiriviä ja kokoaikainen neliveto. Fortuner on osa Toyotan IMV -projektia, johon kuuluvat myös Toyota Hilux ja Toyota Innova.
IMV-projektin dieselmoottorit valmistetaan Thaimaassa, bensamoottorit Indonesiassa, vaihteistot Filippiineillä ja Intiassa. Autot kasataan nykyään Thaimaassa, Venäjällä, Pakistanissa ja Indonesiassa.
Varustelutasoja Fortunerilla on kolme: G, G Luxury ja V.
Moottorivaihtoehdot:
Devil stick

Devil stick on sirkusväline, joka koostuu kolmesta kepistä. Keskimmäinen keppi on 50–70 senttimetriä pitkä ja tiimalasin muotoinen, eli se on keskeltä ohut ja levenee molempiin päihin. Se on yleensä päällystetty eristysnauhalla jonka värityksen muutokset kertovat keskikohdan ja kaksi muuta tasapainopistettä. Kaksi lyhyempää keppiä ovat silikonipäällysteisiä, joten niissä on hyvä kitka eristysnauhaa vasten. Ideana on heitellä keskimmäistä keppiä kahdella lyhyemmällä.
Devil stick on vaikea laji aloittaa. Siksi siitä onkin kehitelty helpompi versio, flower stick.
Flower stick on muuten samanlainen kuin devil stick, mutta siinä on hapsut keskimmäisen kepin päässä, joiden tarkoitus on hidastaa sen nopeutta, jolloin temppujen tekeminen helpottuu. Painot muistuttavat kukkaa. Tästä tulee kukkaan viittaava nimi. Flowerstickin pinta on kumia, joka pysyy hyvin kiinni ohjauskepeissä.
Balkanin ruutitynnyri

Balkanin ruutitynnyrillä tarkoitetaan Balkanin niemimaalla vallitsevaa tulenarkaa tilannetta, joka on syntynyt siellä asuvien monien eri kansojen välisistä kiistoista. Näistä kiistoista on kehittynyt vakavia erimielisyyksiä ja sotia. Käsitteen keksi alun perin Saksan valtakunnankansleri Otto von Bismarck, vuoden 1878 Berliinin konferenssin jälkeen, kuvaamaan alueen epävakaata poliittista tilannetta. Bismarckin käsityksen mukaan seuraava sota tulisi alkamaan "jostain kirotun tyhmästä asiasta Balkanilla."
1800-luvulla Ottomaanien valtakunnan eli Turkin vallan heikkeneminen nostatti Balkanin kansoja kapinaan, ja johti useiden uusien valtioiden syntyyn. Alueen merkittävimmäksi maaksi nousi Serbia, joka suurvaltamenneisyytensä vuoksi havitteli Balkanin herruutta. Tilanteen syntymiseen vaikutti myös kahden vastakkaisen suurvallan Itävalta-Unkarin ja Venäjän intresseistä saavuttaa valta-asema alueella.
Balkanin ruutitynnyriksi kutsuttu tilanne johti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen. Serbiaktivisti Gavrilo Princip ampui Itävallan kruununperijän Franz Ferdinandin. Näihin nk. Sarajevon laukauksiin Itävalta vastasi arvovallan palauttamiseksi kovin ottein murhan taustalla toiminutta Serbiaa vastaan. Tästä syntynyt niin sanottu heinäkuun kriisi laajeni lopulta ensimmäiseksi maailmansodaksi, koska suurvaltojen liittoumien verkko veti mukaan yhä uusia valtioita, ja koska monet uskoivat hyötyvänsä sodasta.
Käsitettä on käytetty myöhemminkin kuvaamaan Balkanin sekasortoista tilannetta. 1990-luvulla etnisten riitojen repimän ja hajoavan Jugoslavian tilanteesta käytettiin vanhaa termiä.
Văn Miếu

Văn Miếu eli Kirjallisuuden temppeli sijaitsee Hanoin keskustassa Vietnamissa.
Văn Miếu perustettiin vuonna 1070 Kungfutsen alttariksi ja vuonna 1076 samassa ympäristössä perustettiin "Quốc Tử Giám" eli Keisarillinen Yliopisto kasvattamaan prinssejä tulevaan tehtäväänsä. Oppia tulivat saamaan myös aristokraattien perilliset, joista kasvatettiin kansakunnalle oppineita mandariineja.
Vuonna 1484 keisari Lê Thánh Tôngin määräyksestä alettiin kunnioittaa yliopistosta valmistuneita tohtoreita kaivertamalla heidän nimensä kivitauluihin. 703 vuoden aikana valmistui vuosittain 3–61 tohtoria, yhteensä 2 313, joista 1 306 nimet ovat vieläkin luettavissa 82 kilpikonnan selässä. Viimeinen tutkinto tehtiin vuonna 1779.
Van Mieun arkkitehtuuri on rakennettu suunnikkaan muotoiseksi Kiinassa sijaitsevan Kungfutsen temppelin mallin mukaan. Temppeli muodostuu viidestä pihasta, jotka on erotettu toisistaan tiilimuurein. Vain osa arkkitehtuurista on peräisin Lý-dynastian ajalta, sillä temppelin rakentamista jatkettiin aina 1800-luvun alkuun asti, jolloin nykyinen viisipihainen muoto valmistui. Alueen rakennuksia on restauroitu ja useita rakennuksia on rakennettu kokonaan uudestaan.
Toyota Comfort

Toyota Comfort on nestekaasukäyttöinen erityisesti taksikäyttöön suunniteltu henkilöauto. Comfort on erityisen suosittu Japanissa, Singaporessa ja Hongkongissa.
Edeltäjänsä Toyota Crownin tavoin Comfort on kulmikkaasti muotoiltu ja sen konepelti on korkealla, mikä mahdollistaa moottorin sijoittamisen edemmäs, jolloin matkustamotilaa saadaan käyttöön enemmän.
Tekniset tiedot.
Nelivaihteisesta automaattivaihteistosta tuli vakiovaruste vuonna 2004.
Allobrogit

Allobrogit oli sotaisa kelttiläinen kansa Itä-Galliassa, Rhônejoen ja Genevenjärven välisellä alueella. Ensimmäinen kirjallinen maininta allobrogeista on kreikkalaisen historioitsijan Polybioksen "Historiai"-teoksessa, jonka mukaan allobrogit vastustivat Hannibalia, kun tämä ylitti Alpit toisen puunilaissodan aikana vuonna 218 eaa..
Roomalaiset alistivat allobrogit Fabius Maximuksen johdolla vuonna 121 eaa..
Allobrogit tunnettiin urheina sotureina. He valvoivat Rhonejoen laaksoa ja keräsivät tullia useilla tärkeillä Italiasta Keski-Eurooppaan johtavilla reiteillä.
Kangasalan vaakuna

Kangasalan vaakuna on Kangasalan kaupungin virallinen tunnus, ja se on saanut aiheensa laulusta "Kesäpäivä Kangasalla" sekä vanhan kivikirkon seinään muuratusta, paikallisen tarun mukaan verta itkevästä kivestä. Vaakunan harppu ja kotka viittaavat sävelmään ja veripisarat kertomukseen kivestä, jonka kerrottiin hikoilleen verta aina siitä saakka, kun sen päälle oli mestauksessa vuotanut viatonta verta.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 11. syyskuuta 1951. Vaakunan heraldinen selitys on ”hopeakentässä harppu, jonka yhdyspuu ja kaula muodostavat kotkakuvion, saatteena seitsemän pisaraa asetettuina 2+2+2+1; kaikki punaisia.”
Chaim Weizmann

Chaim Weizmann (, , 27. marraskuuta 1874 – 9. marraskuuta 1952) oli brittiläistynyt venäjänjuutalainen kemisti, sionisti sekä poliitikko. Hän oli Israelin ensimmäinen presidentti ja hän toimi virassaan vuodesta 1949 aina kuolemaansa saakka vuonna 1952.
Elämäkerta.
Weizmann syntyi Motalin kylässä lähellä Pinskiä nykyisellä Valko-Venäjällä. Myöhemmin hän opiskeli Saksassa ja väitteli tohtoriksi Sveitsissä Fribourgin yliopistossa. Hän luennoi kemiaa Geneven yliopistossa 1901–1903 ja myöhemmin Manchesterin yliopistossa. Britannian kansalaisuuden hän sai 1910.
Hänen merkittävin löytönsä oli "Clostridium acetobutylicum" -bakteerin eristäminen, joka mahdollisti sen teollisen käytön asetonin valmistukseen. Kemikaalia käytetään savuttoman ruudin valmistukseen. Ensimmäinen prosessia käyttänyt tehdas oli "J&amp;W Nicholson &amp; Co" Lontoon Bow'ssa vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana Weizmann oli Amiraliteetin laboratorioiden johdossa 1916–1919.
Vuonna 1917 Weizmannista tuli British Zionist Federationin puheenjohtaja. Hän sai ulkoministeri, entisen pääministerin ja Manchesterin parlamenttiedustajan, Arthur Balfourin antamaan lupauksen Palestiinaan perustettavasta juutalaisten kansallisesta kotimaasta.
Vuonna 1937 Weizmann tuki brittien ajatusta jakaa Palestiina kahtia, sanoen että puolet on enemmän kuin ei mitään. Tämä sai äärisionistit raivoihinsa. Kuitenkin 1947 sionistijohto lähetti Weizmannin neuvottelemaan Yhdysvaltojen presidentin Harry Trumanin kanssa. Yhdysvallat tunnusti Israelin valtion ja antoi sille huomattavaa taloudellista tukea. Seuraavana vuonna Weizmann äänestettiin Israelin presidentiksi.
Weizmannin veljenpoika Ezer Weizman oli myös Israelin presidentti.
Akat

 
Akat ovat afrikkalaisia pygmejä jotka elävät vaeltelevaa elämää ja hankkivat ravintonsa pääosin metsästämällä. Heillä on symbioottinen vaihdantatalous ngandu-heimon maanviljelijöiden kanssa. Akojen monimutkaista moniäänistä kansanmusiikkia on tutkittu paljon. Vuonna 2003 UNESCO julisti akojen suullisen perinteen maailmanperintökohteeksi.
Tutankhamonin hauta (romaani)

Tutankhamonin hauta () on Tutankhamonin haudan etsinnöistä ja löydöstä kertova romaani, jonka on kirjoittanut ranskalainen kirjailija ja egyptologi Christian Jacq. Alkuperäinen teos ilmestyi vuonna 1992 ja oli suuri menestys, suomennos vuonna 2003. 
Juonikuvaus.
17-vuotias rahaton eläinmaalari Howard Carter päätyi Egyptiin kohtalon oikusta. Hän oli hieroglyfipiirtäjänä eräällä arkeologilla pyrkimyksenään ryhtyä itsekin joskus arkeologiksi. Unelmanaan hänellä oli löytää silloin vielä pikkukuninkaaksi luullun Tutankhamonin hauta, jota ympäröi salaisuuden verho. 
Vuosia myöhemmin hän tapasi seikkailunhaluisen miljonäärin Lordi Carnarvonin, johon hän tartutti tuon saman mahdottomaksi luullun haaveen. Monista vastoinkäymisistä huolimatta nuo kaksi olivat päättäneet löytää Tutankhamonin ja ratkaista tämän salaisuuden. Vuosien työn tuloksena he viimein löysivät koskemattoman haudan täynnä uskomattomia rikkauksia. Hauta löydettiin vuonna 1922 ja muumio päätyi Egyptin Museoon mukanaan Tutankhamonin aarteet.
Gondomar

Gondomar on Portugalin kunta ja kaupunki Porton piirissä Norten hallintoalueella. Se on osa Porton metropolialuetta. Gondomarin pinta-ala on noin 132 neliökilometriä ja väkiluku 169 388 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 1 283 asukasta neliökilometrillä.
Gondomarin kaupunki koostuu kolmesta yhteenkasvaneesta taajamasta, jotka ovat São Cosme eli Gondomar, Valbom ja Jovim. Muita kaupunkeja Gondomarin kunnan alueella ovat Rio Tinto ja Fânzeres. Gondomar on tunnettu koruteollisuudestaan.
Gondomarin pormestari on Luís Filipe Araújo. Kunnan juhlapäivä on lokakuun ensimmäisen sunnuntain jälkeinen maanantai.
Jitzhak Ben-Zvi

Jitzhak Ben-Zvi (, 24. marraskuuta 1884 Pultava – 23. huhtikuuta 1963 Jerusalem) oli historioitsija, sionistijohtaja ja toinen Israelin presidentti vuosina 1952–1963. Hän oli myös allekirjoittamassa Israelin itsenäisyysjulistusta. 
Ben-Zvi valittiin 1. ja 2. Israelin parlamenttiin eli Knessetiin Mapai-puolueesta. Nykyään hänen kuvansa on Israelin sadan uuden sekelin setelissä.
Ben-Zvi on pisimpään Israelin presidenttinä toiminut henkilö: hän hallitsi kaksi kokonaista viiden vuoden vaalikautta ja tuli valituksi kolmannelle, mutta kuoli jo puoli vuotta uudelleenvalintansa jälkeen.
Persius

Aulus Persius Flaccus (34–62) oli roomalainen runoilija ja satiirikko. Hänen elinaikaansa kutsutaan roomalaisen kirjallisuuden hopea-ajaksi ja samaan aikaan elivät myös Martialis ja Juvenalis. 
Elämä.
Persius oli kotoisin etruskilaisesta Volaterraesta, mutta jäi nuorena orvoksi ja muutti Roomaan. Roomassa hän asui tätinsä ja sisarensa kodissa. Hän sai hyvän kasvatuksen johon kuului tutustuminen stoalaisuuteen, joka teki häneen suuren vaikutuksen. Heikko terveys vaivasi Persiusta läpi elämän ja se esti häntä heittäytymästä villiin ja vapaaseen taiteilijaelämään. 
Persiuksen opettajat Cornutus ja Caesius Bassus julkaisivat hänen varhaisen kuolemansa jälkeen Persiuksen ainoan teoksen, "Saturae". Teos koostuu kuudesta satiirista, joissa Persius arvostelee aikansa kirjallista muotia ja yleistä rappiota. Persius käyttää runoissaan taitavasti sarkasmia ja kekseliäitä kielikuvia, ja roomalaisen satiirin perinteitä noudattaen runojen lopussa on aina moraalinen opetus. Teos oli suuressa suosiossa keskiajalla.
Persiusta on kritisoitu siitä, että hänen runonsa ovat pelkkiä siveellisyyssaarnoja ja että niistä puuttuu sovittelevuus ja humoristisuus. Häntä on pidetty pikkuvanhana kirjatoukkana joka ei ole oikein saanut omakohtaista kokemusta aiheestaan josta tekee satiiria. Toisaalta hänen ideoitaan ja aihevalintojaan on kehuttu.
Zalman Shazar

Zalman Shazar (, synt. "Shneur Zalman Rubashov", , , 24. marraskuuta 1889 Mir – 5. lokakuuta 1974 Jerusalem) oli Israelin kolmas presidentti vuosina 1963–1973. 
Elämä.
Shazar asettui Jerusalemiin vuonna 1924. Ennen presidentiksi tuloaan Shazar toimi muun muassa israelilaisessa "Davar"-lehdessä läpi toisen maailmansodan ajan. Vuonna 1948 hän nousi vasta itsenäistyneen Israelin ensimmäisen David Ben-Gurionin hallituksen opetusministeriksi.
Shazarin kuva koristaa A-sarjan (1985–1999) 200 uuden Israelin sekelin seteliä.
Efraim Katzir

Efraim Katzir (; 16. toukokuuta 1916 – 30. toukokuuta 2009) oli israelilainen biofyysikko ja työväenpuolueeseen kuulunut poliitikko. Hän toimi Israelin presidenttinä viisivuotisen kauden 1973–1978.
Katzir syntyi Kiovassa, Ukrainassa. Hänen alkuperäinen nimensä oli Ephraim Katchalsky, mutta hän muutti sukunimensä heprealaiseen muotoon vuonna 1973 knessetin valittua hänet presidentiksi.
Vuonna 1922 hän muutti perheineen Palestiinaan, jossa hän opiskeli Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa väitellen filosofian tohtoriksi. Hän suoritti tohtorin tutkinnon jälkeisiä opintoja ulkomailla Harvardissa ja Columbiassa, mutta palasi Israeliin heti sen julistauduttua itsenäiseksi vuonna 1948. Hänestä tuli Israelin puolustusvoimien tutkimusyksikön johtaja. Yksikön on sanottu kehittäneen kemiallisia aseita.
Vuodesta 1949 hän toimi biofysiikan laitoksen johtajana Weizmannin tiedeinstituutissa Rehovotissa, ja tutki lääkeaineiden vaikutusmenetelmiä.
Hänen veljensä Aharon, kansainvälisesti tunnettu kemikaalifyysikko, kuoli vuonna 1972 yhtenä Lodin lentokentän joukkomurhan uhreista.
Katzir oli Harvardin yliopistossa Golda Meirin ottaessa häneen yhteyttä presidentinviran takia. 
Presidenttikautensa jälkeen Katzir palasi tutkijan uralle.
Vuonna 1977 Katzir valittiin Royal Societyn jäseneksi. Vuonna 1985 hänelle myönnettiin Japani-palkinto entsyymien käytöstä antibioottihoidoissa.
Aleksanteri (Helsingin piispa)

Piispa Aleksanteri (24. syyskuuta 1883 Suojärvi – 13. lokakuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen ortodoksinen pappi ja ensimmäinen syntytaustaltaan karjalainen piispa. Hän toimi Suomen ortodoksisen kirkon piispana vuosina 1935–1969 ensin Viipurissa ja sittemmin Helsingissä. Karpin kirjoitti myös kirjoja ja artikkeleita ortodoksisesta uskosta.
Elämä.
Ennen sotia Aleksanteri Karpin oli Suojärvellä Annantehtaan seurakunnan kirkkoherrana. Tässä tehtävässä hän teki merkittävän työn estäessään hajaannusta, kun pieni mutta äänekäs vähemmistö olisi halunnut seurakunnan pysyvän vanhassa ajanlaskussa. Aleksanteri Karpin otti tiukan kannan, että kirkolliskokous oli määrännyt siirtymään uuteen ajanlaskuun ja näin oli myös seurakunnan enemmistön tahto. Hän oli taitava sovittelija ja hänen arvovaltansa ratkaisi sen, että nurisijat alistuivat. Vuosina 1933–1935 hän toimi myös Sortavalan pappisseminaarin opettajana. Aleksanteri Karpin jäi leskeksi vuonna 1930.
Opettajanura päättyi, kun hänet valittiin Viipurin piispaksi. Tasavallan presidentti P. E. Svinhufvud vahvisti nimityksen valtioneuvoston esittelyssä 23. elokuuta 1935, ja kirkollinen nimitys ja vihkiminen piispan virkaan tapahtui Sortavalan katedraalissa 21. syyskuuta 1935. Vihkimisen toimittivat arkkipiispa Herman sekä Tallinnan ja koko Eestin metropoliitta Aleksanteri ja Petserin luostarin johtaja arkkipiispa Nikolai. 
Tapaus oli historiallinen: kysymyksessä oli ensimmäinen itsenäisessä Suomessa tapahtunut ortodoksisen piispan vihkiminen, kaikki aikaisemmat olivat tapahtuneet Venäjällä tai Konstantinopolissa. Tämä on myös ainoa itsenäisyyden aikainen luovutetun Karjalan alueella tapahtunut piispan vihkiminen. 
Aleksanteri ehti olla Viipurin hiippakunnan piispana vain viisi vuotta, ennen kuin talvisota syttyi. Sotien jälkeen hän asettui Helsinkiin, jossa hänestä tuli Helsingin hiippakunnan ensimmäinen piispa. 
Piispa Aleksanterista tuli Helsingin aikoinaan arvossa pidetty ja rakastettu. Hän otti korkeasta iästään huolimatta loppuun asti osaa kaikkeen toimintaan. Jopa viimeisenä elinpäivänään hän osallistui kirkollishallituksen istuntoon. Lounastauon jälkeen piispa Aleksanteri jätti palaamatta kokoukseen. Kun häntä mentiin hakemaan, huomattiin, että piispa oli kuollut hiljaa ruokaleponsa aikana.
Piispa Aleksanterin siunauksen Uspenskin katedraalissa toimittivat kirkkokunnan molemmat piispat, arkkipiispa Paavali ja apulaispiispa Johannes, sekä 40 pappia ja diakonia. Paikalla oli suuri määrä rippilapsia ja seurakuntalaisia.
Piispa Aleksanterin hauta on Helsingin ortodoksisella hautausmaalla. Pyhäpäivinä haudalle keräytyy runsaasti kynttilöitä, ja erityisesti jouluna moni papiston jäsen ja maallikkokin käy rukoilemassa haudalla. Papiston kärjessä jo alusta asti nähtiin aina heinäkuuhun 2010 asti metropoliitta Johannes, joka jouluna 1974 mainitsi "Uskon Viesti" -seurakuntalehden joulunumerossa vakiopalstallaan, jonka aiheeksi hän oli valinnut "Minun jouluni", tavastaan käydä rukoilemassa jouluaattona ja muistelupäivinä juuri piispa Aleksanterin haudalla.
Piispa Aleksanteri oli naimisissa ennen piispaksi valintaansa ja hänellä oli kaksi tytärtä.
Sampsa

Sampsa on suomalainen miehen etunimi. Suomessa nimi on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1 260 henkilölle, joista yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Nimen alkuperä.
Sampsa on Kalevalan runoista peräisin oleva nimi. Sampsa on Kalevalan tarustossa pellon poika, viljojen haltija. Runoissa henkilö nimeltä Sampsa Pellervoinen oli maanviljelijä, joka kasvatti puita ja peltoja.
Šolom Aleichem

Šolom Aleichem (, , oik. Solomon Naumovitš Rabinovitš (); 2. maaliskuuta 1859 Perejaslav, Pultavan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 13. toukokuuta 1916 New York) oli venäjänjuutalainen humoristi. Hän syntyi Perejaslavissa nykyisen Ukrainan alueella ja kasvoi Voronkovin kylässä. Hänen perheensä oli varakas, ja hän sai perinteisen uskonnollisen kasvatuksen. Neljätoistavuotiaana Rabinovitš lähti venäläiseen kymnaasiin. Valmistuttuaan hän työskenteli muutamia vuosia hallituksen palkkaamana rabbina.
Rabinovitš julkaisi ensimmäiset teoksensa venäjäksi ja hepreaksi vuonna 1879 käyttäen kirjailijanimeä Šolom Aleichem. Hän avioitui vuonna 1883 rikkaan juutalaisen tilanomistajan tyttären kanssa ja päätti ryhtyä kirjoittamaan jiddišin kielellä. Apen kuoltua hänestä tuli varakas, ja hän ryhtyi käymään kauppaa pörssissä. Hän julkaisi vuosina 1888–1889 aikakauskirjaa "Di jidiše Folksbibliotek", mutta vuonna 1890 hän menetti kaiken omaisuutensa keinottelussa ja joutui pakenemaan velkojiaan. Vuonna 1891 hän muutti Odessaan ja sen jälkeen Kiovaan. Vuonna 1905 hän pakeni Venäjän juutalaisvainoja ja asui enimmäkseen Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa.
Hän kirjoitti romaaneja, novelleja ja näytelmiä, joiden aiheena oli Venäjän juutalaisten arkielämä. Hän kuvasi yhteiskunnan heikko-osaisia surumielisen huumorin sävyttämänä. 
Šolom Aleichem oli ensimmäinen, joka kirjoitti lastenkirjoja jiddišiksi. Musikaali "Viulunsoittaja katolla" perustuu hänen kertomuksiinsa.
It Snows in Hell

It Snows in Hell on Lordi-yhtyeen singlejulkaisu ja kappale vuoden 2006 "The Arockalypse" -albumilta. Kappaleen ovat säveltäneet Mr. Lordi ja Kita, sanoittaneet Mr. Lordi ja Tracy Lipp. Kappaleessa vierailee KISS-yhtyeessä vuosina 1984–1996 (nykyään Grand Funk Railroad-yhtyeessä) kitaraa soittanut Bruce Kulick. Singlen toisena kappaleena on "EviLove". Suomen Posti julkaisi singlestä oman joulukorttiversion vuonna 2006.
"It Snows in Hell"-kappaleesta on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 17. joulukuuta 2006. Musiikkivideo sijoittuu keskiajalle ja noitavainoihin. Videon alussa nainen kirjoittaa kirjettä Lordille talossaan. Juuri kun nainen on saanut kirjeensä valmiiksi, taloon hyökkää joukko muita kyläläisiä, uskoen naisen olevan mielisairas tai noiduttu. Kyläläiset vievät naisen roviolle, mutta juuri ennen rovion sytyttämistä Lordi saapuu paikalle ja tuhoaa muut kyläläiset pelastaen naisen. Tarkkasilmäinen voi huomata musiikkivideosta virheen: nainen liimaa kirjeeseensä postimerkin. Keskiaika oli noin vuosina 500-1400, mutta ensimmäinen postimerkki otettiin käyttöön vasta 1840. Suomen Posti julkaisi myös musiikkivideosta DVD:n sekä postikorttiversion.
Yhtyeen rumpali Kita on sanonut "It Snows in Hell":in olevan Lordin paras kappale.
Haaksirikko

Haaksirikko tarkoittaa laivan tai muun aluksen tapaturmaista vaurioitumista, uppoamista tai tuhoutumista navigointivirheen, karilleajon, konevian, sään, yhteentörmäyksen tai muun ulkoisen syyn vuoksi. Haaksirikoista aiheutuvat aineelliset vahingot saattavat olla mittavia, mikäli alus vaurioituu korjauskelvottomaksi tai uppoaa siten, ettei alus tai sen lasti ole nostettavissa perinteisin pelastusmenetelmin. Haaksirikon yhteydessä vaarana on usein ihmishenkien menetys. Haaksirikoista on aluksen päällikön annettava meriselitys viranomaisille.
Suomessa tapahtuvat sekä suomalaisia aluksia vieraiden valtioiden aluevesillä tai kansainvälisillä vesialueilla kohtaavat haaksirikot ja vaurioitumiset sekä vaaratilanteet tutkii Onnettomuustutkintakeskus. Mikäli kyseessä on vieraan valtion lipun alla purjehtiva alus, tai haaksirikko tapahtuu vieraan valtion aluevesillä, Onnettomuustutkintakeskus tutkii tapahtuman yhteistyössä paikallisten viranomaisten kanssa.
Yhteishaveri.
Yhteishaveri eli yhteinen haveri tarkoittaa tietoista taloudellista uhrausta suuremman kokonaisuuden pelastamiseksi. Sellainen tilanne voi synty kun osa lastista joudutaan heittämään mereen, jotta muu lasti, rahti ja alus pelastuisivat.
Etymologia.
"Haaksi" on vanha, suomalais-ugrilaisissa kielissä omaperäinen sana laivalle. Eräissä sukukielissä sen vastineet merkitsevät ruukkua tai astiaa. Haaksirikko tarkoittaa siis "haahden" eli aluksen rikkoutumista. "Nykysuomen sanakirja" kertoo sanaa "haaksi" merkityksessä alus, laiva, pursi, vene käytettävän varsinkin runokielessä.
Haaveri ja haveri.
"Haveri" on lainaa ruotsin haaksirikkoa tarkoittavasta sanasta "haveri". "Nykysuomen sanakirjan" mukaan "haveri" on merivahinko, jota teos pitää haveria parempana ilmauksena. Kuvakielessä onnettomuus, vahinko.
Sana "haaveri" on "Nykysuomen sanakirjan" mukaan arkityylinen ilmaus sanalle haaksirikko. Kuvakielessä onnettomuudesta.
Mikael Lilius

Percy Henrik Mikael Lilius (s. 3. joulukuuta 1949 Helsinki) on suomalainen talouselämän vaikuttaja. Hän on nykyään yksi terveyspalveluja tarjoavan Mehiläisen luxemburgilaisen holdingyhtiön omistajista ja hallitusjäsen. Hän toimi energiayhtiö Fortumin toimitusjohtajana ja oli yhtiön palveluksessa 2000-luvun. Lilius tuli tunnetuksi Fortumilta saamistaan optioista, jotka olivat useiden miljoonien eurojen arvoisia.
Ennen uraansa Fortumilla Lilius toimi Ruotsissa Wallenbergien suvun omistaman Incentive AB:n toimitusjohtajana vuodesta 1991 alkaen. Lilius saneerasi Asean ja Brown Boverin fuusion seurauksena syntyneen yhtiön selkeästi lääketeollisuuteen suuntautuneeksi konserniksi. Liliuksen aikana yhtiön markkina-arvo viisinkertaistui noin 50 miljardiin kruunuun. Incentive Ab omistaa mm. ruotsalaisen lääketehdas Gambron. Tätä ennen Lilius oli toimitusjohtajana ruotsalaisessa KF Industri yhtiössä sekä Huhtamäki-konserniin kuuluvassa Polarcup -ryhmässä. 2000-luvulla Lilius oli mukana myös luxemburgilaisessa sijoitusyhtiö White Investissä. 
Koulutukseltaan Lilius on diplomiekonomi, joksi hän opiskeli Svenska handelshögskolanissa. Hänen vanhempansa olivat Britt-Inger Kullberg ja Patrik Lilius. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
Lilius on ollut useana vuonna Suomen parhaimmin palkattuja yritysjohtajia. Vuonna 2005 hänellä oli eniten verotettavia ansiotuloja Suomessa, 4,4 miljoonaa euroa. Fortumin menestyksen ja optio-ohjelman johdosta hänen ansiotulonsa vuonna 2006 olivat 11,3 miljoonaa euroa. Mikael Liliuksen verotettava varallisuus oli 5,3 miljoonaa euroa 2005.
Vuonna 2008 Lilius hankki yhdessä Berndt Brunowin kanssa Nautorin Swan 66 -purjeveneen, joka oli venevalmistajan uusin lippulaivamalli.
Lilius järjesti 2. huhtikuuta 2009 tiedotustilaisuuden, jossa hän yllättäen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle vuoden lopussa henkilökohtaisiin syihin vedoten. Liliuksen saamia optioita oli arvosteltu ankarasti julkisuudessa. Liliuksen mukaan myös hänen perheensä joutui uhkailun kohteeksi.
Fortumin jälkeen.
Lilius toimi Metson hallituksen puheenjohtajana vuosina 2013–2020.
Lilius toimi Metso Outotecin hallituksen puheenjohtajana vuosina 2020–2021.
Itsukushima-jinja

Itsukushima-jinja () on šintolainen pyhäkkö Itsukushiman saarella Hatsukaichin kaupungissa Hiroshiman prefektuurissa Japanissa. Pyhäkkö on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon. 
Pyhäkön alkuperä on 500-luvulla, ja rakennus on ollut nykyisessä muodossaan vuodesta 1168, jolloin pyhäkön rakentamista rahoitti Taira no Kiyomori. Pyhäkön laiturityyppinen rakennustapa johtuu saaren aikoinaan pyhästä asemasta. Tavallisten ihmisten ei sallittu astua saarelle, jolle saavuttiin veneillä kelluvalta näyttävän toriin läpi. Pyhäkön vieressä on nō-lava.
Pyhäkön torii-portti on yksi Japanin suosituimmista turistinähtävyyksistä, ja näkymä portille saarelta Misen-vuoren juurelta on yksi ”Japanin kolmesta näkymästä” (muut ovat Amanohashidaten kannas ja Matsushiman lahti). Portti on ollut olemassa vuodesta 1168 lähtien, vaikka nykyinen portti onkin vasta vuodelta 1875. Kamferipuusta valmistettu 16 metriä korkea portti on rakennettu nelijalkaiseen ("yotsu-ashi") tyyliin tekemään portista erityisen vakaa. Portti näyttää kelluvan vain nousuveden aikaan; kun vesi on alhaalla, porttia ympäröi muta ja sille voi kävellä saarelta. Vierailijat laittavat portin jalkojen halkeamiin kolikoita ja tekevät toivomuksia. Simpukoiden kerääminen portin ympäriltä on myös suosittua. 
Pyhäkkö liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1996 kriteereillä (i), (ii), (iv) ja (vi). Luetteloon kuuluva alue on kooltaan 431 hehtaaria, ja sitä ympäröi 2 634 hehtaarin suoja-alue.
Kannibaalien polttouhrit

Kannibaalien polttouhrit () on italialainen, Ruggero Deodaton ohjaama vuonna 1980 julkaistu kannibaalieksploitaatio-elokuva. Elokuvan käsikirjoittivat Gianfranco Clerici ja Giorgio Stegani. Elokuvan budjetti oli noin 100 000 Yhdysvaltain dollaria. "Kannibaalien polttouhrit" edustaa italialaisten ”kannibaalifilmien” genreä ja on lajinsa tunnetuin ja rahallisesti menestynein elokuva.
Juoni.
Harold Monroe -niminen antropologi matkaa viidakkoon, jossa hän selvittelee neljän nuoren yhdysvaltalaisen tutkimusmatkailijan kohtaloa. Monroe löytää viidakosta tutkimusryhmän kuvaaman filmimateriaalin, jonka sisällöstä selviää ryhmän kohtalo.
Kiistat.
Suurin kiista elokuvan julkaisun aikoihin liittyi uskomukseen, että kyseessä olisi snuff-elokuva eli siinä olisi kuvattu aitoa ihmisiin kohdistuvaa väkivaltaa. Ohjaaja Deodato sekä toinen tuottajista pidätettiin ja elokuva kiellettiin Italiassa viikko ensi-illan jälkeen. Milanon tuomioistuin uskoi, että Deodato oli tapattanut näyttelijöitä oikeasti kameran edessä, mutta he tulivat oikeudessa näyttämään etteivät olleetkaan kuolleita. Asioita vaikeutti se, että elokuvan näyttelijöiden työsopimuksissa sovittiin, etteivät he saa kommunikoida tiedotusvälineiden kanssa ensi-iltaa seuraavan vuoden aikana.
Muun väkivallan lisäksi kohua herättivät erityisesti elokuvan eläintentappokohtaukset, kuten vedestä kiinniotetun kilpikonnan teurastus, aivojen poistaminen elävältä pikkuapinalta, sian tappaminen ampumalla sitä kiväärillä päähän sekä pesukarhun tappaminen ja nylkeminen. Elokuvassa on myös hyvin paljon seksuaalista väkivaltaa. Se sisältää kolme erittäin raakaa raiskauskohtausta, sekä yhden lyhyemmän seksuaaliväkivaltaa sisältävän kohtauksen.
Elokuvan leikatut versiot.
Elokuvan leikatuissa versioissa kaikki eläimiin kohdistettu väkivalta (paitsi hämähäkin ja käärmeen tappaminen) on poistettu, sekä seksuaaliväkivaltaa sisältävät kohtaukset on poistettu tai lyhennetty.
Suomessa VHS-versiota leikattiin noin 10 minuuttia ja 28 sekuntia.
Kiellot.
Elokuva kiellettiin sisällön vuoksi 53 maassa. Suomessa "Kannibaalien polttouhrit" sai ensi-iltansa vuonna 2001.
Länsiviitta

Länsiviitta on kauppakeskus Espoossa Haukilahdessa. Länsiviitta koostuu vanhasta vuonna 1962 valmistuneesta osasta ja uudesta vuonna 1990 valmistuneesta osasta. Länsiviitta on melko perinteinen espoolainen lähiökauppakeskus, jossa on peruspalvelut, tai ainakin alun perin on ollut. Nykyisin Länsiviitassa toimii mm. S-Market, kukkakauppa ja ravintoloita. Hiljattain kauppakeskuksessa lopettivat toimintansa ravintolat Kotipizza ja Rioni. 
Kauppakeskus muotoutuu ulkotilan ympärille, joten Länsiviitassa ei ole yleistä sisätilaa tai sisäkauppakäytävää. Kauppakeskuksen kellaritiloissa on pysäköintihalli kauppakeskuksen asiakkaille. Länsiviitan tunnusomaisin ominaisuus lienee keskusaukio Haukilahdenkadun puolella. Kauppakeskuksen ympärillä on myös vakinaisia istutuksia (mm. pensaita).
Tulevaisuus.
Vuonna 2023 Espoossa on vireillä asemakaavan muutos, jolla mahdollistetaan ostoskeskuksen purkaminen ja sen korvaaminen asuinrakennuksilla.
Toyota Platz

Toyota Platz on Toyotan Japanin markkinoille valmistama pieni sedan-tyyppinen henkilöauto, joka korvasi Toyota Tercelin mallistossa vuonna 1999. Platzia myytiin Yhdysvalloissa nimellä Toyota Echo. Platz on käytännössä Toyota Yarisin sedanversio. Platz poistui markkinoilta vuonna 2005, ja sen korvasi Toyota Belta, joka sai Yhdysvalloissa nimen Toyota Yaris Sedan.
Platz on saatavana sekä nelivetoisena että etuvetoisena.
Mallinumerot:
Moottorivaihtoehdot:
Wärtsilä (Järvenpää)

Wärtsilä on Järvenpään 10. kaupunginosa, ja sijaitsee kaupungin pohjoisrajalla pääradan ja Nummenkylän kaupunginosan välissä. Wärtsilä rajautuu pohjoisessa ja lännessä Tuusulan kunnanrajaan. Wärtsilä sijaitsee noin viisi kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen. Kaupunginosa on pääosin teollisuusaluetta. Wärtsilään kuuluvan Purolan rautatieasema sijaitsee Wärtsilässä. Väkiluvultaan - 74 asukasta vuoden 2014 lopussa - Wärtsilä on Järvenpään pienimpiä kaupunginosia. 
Wärtsilänkatu johtaa Järvenpään keskustasta pohjoiseen radan itäpuolta Sorron ja Jampan kaupunginosien läpi päättyen Wärtsilään. Wärtsilän rajanaapureita ovat Tuusulan kunta sekä Nummenkylän, Jampan ja Saunakallion kaupunginosat.
Kaupunginosaa hallitsee 1970 valmistunut Wärtsilä-konsernin Helsingistä muuttama paperikoneita valmistava tehdas. Tehdas siirtyi 1986 Wärtsilän yhtiöjärjestelyissä Valmet Oy:lle, joka sulautui 1999 Rauma Oy:n kanssa Metso Oyj:ksi. Sittemmin Valmet perustettiin uudestaan, kun sellu-, paperi- ja voimantuotantoliiketoiminnat irrotettiin Metso Oyj:stä loppuvuonna 2013. Siten Järvenpään Wärtsilänkadun tehdas on nyt osa Valmet Oy:n sellu- ja paperitoimialaa.
Wärtsilän etelä- ja itäpuolella, pääradan vieressä on pieni asuinalue, jota kutsutaan Ala-Wärtsiläksi, ja se kuuluu Jampan kaupunginosaan.
Niinisaari

Niinisaari () on Itä-Helsingin Vuosaaren kaupunginosan itälaidalla sijaitseva, mereen rajoittuva osa-alue. Keskeisen osan alueesta muodostaa Vuosaaren satama, joka otettiin käyttöön marraskuussa 2008. Vuosaaren satamasta tuli Suomen suurin tavaraliikenteen satama, ja se korvasi kantakaupungissa toimineen Länsisataman konttiliikenteen sekä Sörnäisten sataman. Niinisaaressa ei ole asuinrakennuksia eikä täten asukkaitakaan, mutta alueella oli vuoden 2022 lopussa 2 788 työpaikkaa.
Niinisaarta on myös Vuosaaren huipun alue, joka on osa Uutelasta Vuosaaren kartanon alueen kautta pohjoista kohti jatkuvaa viheraluetta.
Niinisaaren alueelle johtaa useita suurehkoja tieyhteyksiä. Itäkeskuksesta Rastilan ja Vuosaaren kautta saapuu Vuotie. Luoteesta Itäväylältä Niinisaaressa sijaitsevan Helsingin Energian voimalan suuntaan saapuu Niinisaarentie. Satama-alueen tavaraliikenteen pääväyläksi on sähköistetty 19 kilometrin satamarata, joka liittyy Savion rautatietunnelia pitkin Helsinki–Riihimäki-rataan. Muutaman tuhannen tavararekan päivittäinen liikenne ohjataan osittain Vuosaaren tietunnelissa kulkevan Satamatien kautta.
Idässä Niinisaarta rajoittaa meri. Niinisaaren naapureita ovat kaupungin osa-alueista Uutela etelässä, Nordsjön kartano lännessä sekä Mustavuori luoteessa. Pohjoisessa sitä rajaavat aiemmin Sipoolle kuuluneet Salmenkallio ja Talosaari.
Toyota Vios

Toyota Vios on Toyotan valmistama neliovinen pieni sedan, joka on kehitetty kaukoidän ja Kiinan markkinoita varten. Vios perustuu Toyota Beltan tavoin ensimmäisen sukupolven Yariksen alustaan.
Toyotan muiden pienten autojen tapaan Viosin mittaristo on keskellä kojelautaa. Varustelutasoja on J, E, S ja G. Kiinan markkinoilla on omat varustelutasot DLX, GL, GLX ja GLXi.
Thaimaan markkinoilla on myytävänä myös turboahtimella varustettu erikoismalli Vios Turbo, jossa on ilmanottoaukko konepellissä, korisarja, tiukemmat jouset ja iskunvaimentimet ja 16" kevytmetallivanteet.
Vuonna 2005 Vios sai kasvojenkohotuksen jossa etupuskuri, maski, etu ja takavalot muuttuivat. Myös vanteet ja sisusta muuttuivat. 
Moottorivaihtoehdot:
Epi

Epi eli Épi, aikaisemmin "Tasiko" tai "Volcano Island" on saari Shefan maakunnassa Vanuatussa. Sen pinta-ala on 444,91 neliökilometriä ja siellä on vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 5 207 asukasta. Saari on tuliperäinen. Epin korkeimman kohdan Mont Povaren korkeus on 833 m merenpinnasta. Saarella on myös mustia (tuliperäisiä) hiekkarantoja ja kolme pienehköä järveä.
Kielet.
Saarella puhutaan lukuisia austronesialaisiin kieliin kuuluvia kieliä: bieria etelässä, maii lounaassa, baki lännessä, bierebo luoteessa, lamenu saaren luoteiskärjessä ja lewo idässä. Kielillä on puhujia muutamasta henkilöstä joihinkin satoihin.
Elinkeinot.
Suurin osa saarella asuvista ihmisistä saa elantonsa maataloudesta. Aikaisemmin saarella oli paljon suuria tiloja, joissa tuotettiin kookospähkinöitä ja kopraa. Nykyään tilat ovat pienempiä, paitsi suuret plantaasit Valesdirissä, jossa tuotetaan kopraa, pihvilihaa ja kavajuurta. Pienemmillä tiloilla tuotetaan pääasiassa maapähkinöitä ja kavajuurta. Myös kalastus on tärkeä elinkeino.
Liikenne.
Saarella on kaksi lentokenttää, Lamens Bayssa ja Valesdirissä. Saarelle pääsee myös laivalla. Saarella on teitä, mutta autoja on vain muutama.
Alfa Romeo 8C

Alfa Romeo 8C on Alfa Romeon vuosina 1931–1939 valmistama urheiluauto.
8C (2300 / 2600 / 2900) (1931 - 1939).
Alkuperäisen 8C:n nimi tulee auton suorasta kahdeksansylinterisestä moottorista. Vittorio Janon suunnittelema auto oli Alfa Romeon malliston lippulaiva koko 30-luvun ajan.
Ensimmäinen 8C-malli oli 2300, jonka nimi perustuu 2,3-litraiseen moottoriin. Lyhytakselivälinen versio tästä autosta voitti Targa Florio -kilpailun Sisiliassa, mutta vasta Italian Grand Prix'n voitto Monzassa antoi autolle lempinimen Monza.
Remmiahdettu 2600 versio DOHC rivi 8 -moottorista, joka oli myös Janon suunnittelema, esiteltiin myöhemmin ja tämä moottori kiihdytti auton 0–97 km/h nopeuteen seitsemässä sekunnissa ja auton huippunopeudeksi saatiin jopa 217 km/h.
Toyota Probox

Toyota Probox on Toyotan vuodesta 2002 lähtien Japanin markkinoille valmistama pieni tila-auto. Probox on saatavana sekä etuvetoisena että nelivetoisena.
Probox on rakennettu samalle alustalle Toyota Yariksen kanssa.
Tyyppinumerot:
Moottorivaihtoehdot:
Alessandria

Alessandria on kaupunki Luoteis-Italiassa Piemontessa 55 kilometriä Torinosta. Se on Alessandrian maakunnan pääkaupunki. Asukkaita siellä on runsaat 90 000. 
Alessandria sijaitsee Tanarojoen (lat. "Tanarus") varressa, ja se on tärkeä rautateiden risteysasema. Se on saanut nimensä vuonna 1168 paavi Aleksanteri III:n mukaan.
Roni Porokara

Roni Porokara (s. 12. joulukuuta 1983 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Porokara on aiemmin edustanut seuratasolla Pallo-Poikia, PK-35:ä, FinnPaa, FC Jokereita, FC Hämeenlinnaa ja FC Honkaa.
Kaudella 2006 Porokara oli yksi nousijajoukkue FC Hongan avainpelaajista. Hän onnistui myös tilastollisesti harvinaisessa tempussa pelattuaan kauden jokaisen ottelun alusta loppuun ainoana Hongan pelaajista. Erinomaisen kauden päätteeksi Porokara valittiin Veikkausliigan All Stars-joukkueeseen.
Porokara siirtyi marraskuussa 2010 Örebrosta belgialaiseen Germinal Beerschotiin monivuotisella sopimuksella. Elokuussa 2012 hän siirtyi Israelin pääsarjan Ironi Kiryat Shmonaan, jota edusti tammikuuhun 2013 asti. Juutalaistaustansa johdosta Porokaraa ei laskettu ulkomaalaiskiintiöön Israelissa pelatessaan. Huhtikuussa 2013 hän palasi Hongan riveihin.
Maajoukkueura.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Porokara pelasi 25. toukokuuta 2006 Ruotsia vastaan. Kyseisessä harjoitusottelussa Porokara vaihdettiin kentälle vain minuutti ennen varsinaisen peliajan päättymistä. Porokara sai toisen maaottelunsa tililleen 6. helmikuuta 2008 Kyproksessa pelatussa ottelussa Kreikkaa vastaan.
Marraskuussa 2006 Porokara valittiin Suomen haastajamaajoukkueeseen Vietnamissa järjestettyyn BV Cupiin. Porokara viimeisteli kolmessa ottelussa neljä maalia ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Päivitetty 25. lokakuuta 2023
Saavutukset.
Henkilökohtaiset palkinnot
Daniel (nimi)

Daniel on miehen etunimi. Se on alkujaan heprealainen nimi ja tarkoittaa ”Jumala on minun tuomarini”. Raamatussa on kaksi Daniel-nimistä henkilöhahmoa, joista yhdestä kertoo Danielin kirja.
Nimi Daniel on käytössä monissa maissa kuten Saksassa, Tanskassa, englanninkielisissä maissa, Ranskassa, Unkarissa, espanjankielisissä maissa, Venäjällä, Puolassa, Kroatiassa, Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomessa siitä on käytössä myös muunnelma Taneli.
Danielille rinnakkaisia naisennimiä ovat esimerkiksi Daniela (Daniella), Danielle (Danièle) ja Dana. Italiassa Daniele on miehen nimi. Nimen Daniel yleisin lyhenne on Dan, muita lyhenteitä eri kielissä ovat Dani, Dany ja Danny.
Suomessa nimi Daniel oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 19 419 miehelle sekä muutamalle kymmenelle naiselle.
Nimipäivä.
Danielin nimipäivää vietetään suomalaisen kalenterin mukaan 11. joulukuuta. Daniel jakaa nimipäivän Tatun ja Tanelin kanssa. Päivä on alkujaan Daniel Styliitan muistopäivä.
Volkswagen Basistransporter

Volkswagen EA489 Basistransporter on yksi Volkswagenin harvinaisimmista automalleista. Basistransporter on hyvin pieni etumoottorinen etuvetoinen avolava. Basistransporteria valmistettiin vain 2 600 kappaletta osina Hannoverissa, Saksassa ja Meksikossa vuosina 1975–1979. 
Basistransporterit koottiin Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Papua-Uudessa-Guineassa, Filippiineillä, Pakistanissa, Indonesiassa, Turkissa ja Meksikossa. 
Turkissa Basistransproteria myytiin nimellä EA489, Indonesiassa nimellä Mitra ja Meksikossa nimellä Hormiga. Vuosina 1975–1976 Suomessa valmistettiin Basistransporteriin pohjautuvia Teijo-avolavapakettiautoja.
Basistransporterin moottori on 1,6-litrainen bokseri-OHV, joka tuottaa tehoa 46 hv @ 4000 rpm ja antaa auton huippunopeudeksi 85 km/h.
Lotta Lehtikari

Lotta Elisa Lehtikari (s. 16. lokakuuta 1974 Kouvola) on suomalainen näyttelijä ja rosen-terapeutti. Hän alkoi näytellä 13-vuotiaana nuoriso­teatterissa ja lukiossa ollessaan hän aloitti uransa Kouvolan Teatterissa 1990-luvun alussa. Lukion jälkeen käytyään vuoden näyttelijä­kurssin hän pääsi ensimmäisellä yrityksellä Teatteri­korkea­kouluun, josta hän valmistui teatteri­taiteen maisteriksi vuonna 2000.
Ura.
Lehti­kari on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa "Isänmaan toivot", "Tahdon asia", "Uudisraivaaja", "Karjalan kunnailla," "Helsingin herra" ja "Pala sydämestä". Eräs Lehti­karin muistetuimpia rooleja oli "Kotikatu"-sarjan Mimmi, joka kuoli yllättäen odottaessaan kaksosia miehelleen, Ville Keskilän esittämälle Teemulle.
Hän on näytellyt elo­kuvien ja televisio­sarjojen lisäksi Q-teatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Ryhmäteatterissa ja Teatteri Takomossa.
Vuonna 2013 Lehti­kari nimitettiin pää­kaupunki­seudulla järjestettävän nuorten teatteri­tapahtuma Loiste­festarin taiteelliseksi johtajaksi.
Lehti­kari opiskeli vuosina 2013–2018 toisen ammatin Rosen Method School Finlandissa ja valmistui rosen-terapeutiksi. Hän tekee tätä työtä omalla vastaan­otollaan Helsingissä.
Klavdija Plotnikova

Klavdija Zaharovna Plotnikova (, kam. "Klawd'a", 1893 Abalakovo – 20. syyskuuta 1989) oli viimeinen kamassia äidinkielenään puhunut henkilö. Sajanin vuoristoalueella Venäjän keisarikunnassa syntyneen Plotnikovan isä oli venäläinen Zahar Perov ja äiti kamassi Afanasija. Hänen äitinsä sukunimi on tuntematon. Plotnikovan perhe on numerolla 14 kielitieteilijä Kai Donnerin laatimassa Abalakovon kamassiperheiden luettelossa.
Plotnikova ei puhunut kamassia 1950-luvun vaihteen jälkeen muiden kuin fennougristien kanssa, koska hänellä ei ollut enää kamassia taitavia tuttavia. Fennougrien lisäksi Pnotnikova puhui kamassia lehmälleen ja jumalalle. Plotnikovan kamassintaito oli siitä huolimatta erittäin hyvä, ja hän oli suureksi hyödyksi kielentutkijoille koko loppuelämänsä ajan. Vuonna 1970 Plotnikova vieraili Tallinnassa järjestetyssä kansainvälisessä fennougristikongressissa, jossa hänen puhettaan äänitettiin. Plotnikova puhui myös sujuvaa venäjää, jonka taidon hän oli oppinut jo varhain lapsuudessaan. Kamassintaitoisten vähetessä venäjästä tuli lopulta hänen ainoa kielensä, jolla hän pystyi keskustelemaan muiden ihmisten kanssa. Venäjä vaikutti vahvasti hänen puhumaansa kamassiin. Erityisesti ääntämyksessä, sanastossa ja lauserakenteessa näkyi venäjästä tulleita piirteitä. Sen sijaan kamassin muoto-opillinen rakenne oli säilynyt pääosin ennallaan hänen puheessaan. Venäjän vaikutus ilmeni erityisesti rakenteen ja sanaston köyhtymisenä, sillä monet muoto-opilliset muodot ja lauseopilliset rakenteet olivat jääneet pois hänen käytöstään ja hänen sanavarastonsa oli pienentynyt suhteellisen paljon.
Kun Plotnikova menehtyi 20. päivä syyskuuta, sitä myötä kamassin kieli sammui. Tuona päivänä vietetään nykyisin kuolleiden kielten muistopäivää.
Volkswagen RT05

Volkswagen RT05 (Race Touareg) on Volkswagenin kehittämä kilpa-auto aavikkoralleihin. Se osallistui ensimmäisiin aavikkokilpailuhin 2005 vuoden lopulla ja pääkoitos oli 2006 vuoden Dakar-ralli. Seuraavaan Darkar-ralliin kehitettiin Volkswagen Race Touareg 2.
VW RT05:n tekniset tiedot.
Moottori:
Voimansiirto:
Runko:
Mitat:
Skye Sweetnam

Skye Alexandra Sweetnam (s. 5. toukokuuta 1988 Bolton, Ontario, Kanada) on kanadalainen punkpop-laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi ensimmäisen levynsä, "Noice from the Basementin", vuonna 2003 yhdessä paikallisen tuottajan James Robertsonin kanssa. Samana vuonna ilmestyi single ”Billy S.” ja vuotta myöhemmin ”Tangled Up In Me”. Tämän jälkeen Skye on osallistunut muun muassa Britney Spearsin Onyx Hotel -kiertueeseen.
Skye on vieraillut televisiosarjassa "Radio Free Roscoe" vuonna 2004. Vuonna 2006 hän antoi lauluäänensä Barbielle piirroselokuvassa "Barbie Diaries".
Skye Sweetnamiin ja hänen musiikkiinsa ovat vaikuttaneet useat elokuvat ja yhtyeet, joista mainittakoon Green Day, Alanis Morissette, Nirvana, Nelly Furtado ja Led Zeppelin. Hän on maininnut myös muutamia näyttelijöitä ja ohjaajia.
G. F. Stockmann

Heinrich Georg Franz Stockmann () oli Helsingissä toiminut saksalaissyntyinen liikemies ja kauppias, jonka perustamasta liikkeestä kasvoi Stockmannin pörssiyhtiö.
G. F. Stockmann syntyi vuonna 1825 Ritzeraussa lähellä Lyypekkiä, jossa hänen isänsä Joachim Franz Hermann Stockmann toimi metsänhoitajana. Stockmann työskenteli vuosina 1840–1845 siirtomaa­tavaraliikkeessä sekä vuosina 1845–1851 väri- ja kemikaalikaupassa Lyypekissä ja sen jälkeen vuoteen 1852 Hampurissa. Hän suunnitteli sen jälkeen Amerikkaan muuttamista mutta saikin paremman työpaikan Suomesta. Stockmann saapui Suomeen vuonna 1852 Nuutajärven lasitehtaan kirjanpitäjäksi ja kassanhoitajaksi.
Nuutajärven lasitehtaan perustaessa tehtaita ja myymälöitä Etelä-Suomeen Stockmannista tuli uuden Helsingin liikkeen hoitaja. Tehtaan puoti avattiin Kauppatorin laidalle Lampan taloon vuonna 1859, ja Stockmann toimi sen esimiehenä. Myymälä toimi alusta asti Stockmannin nimellä ja hän osti sen kokonaan omakseen 1. helmikuuta 1862, jota on myöhemmin pidetty Stockmann-yrityksen perustamispäivänä. Hän laajensi pian tavaravalikoimaa lasi- ja puuvillatuotteista astioihin, työkaluihin ja edelleen kaikenlaiseen kulutustavaraan. Myyntituotteita alettiin hankkia ulkomailta ja toiminta laajeni vähittäismyynnistä myös tukkukauppaan. Taloudellisesti vaikeista ajoista huolimatta Stockmannin liike oli 1870-luvun alkupuolella jo Helsingin suurimpia kaupan alan yrityksiä. Keskeisimmäksi toimialaksi tuli rautakauppa, sillä se kannatti nopeasti kasvavassa pääkaupungissa, jossa rakennettiin paljon.
Stockmann oli saanut Suomen kansalaisuuden jo vuonna 1860 ja porvarinoikeudet vuonna 1861, ja hänelle myönnettiin kauppa­neuvoksen arvonimi vuonna 1880. Samana vuonna hänen liikkeensä siirtyi uusiin isompiin tiloihin Kiseleffin taloon Senaatintorin laidalle ja siitä tuli ”mannermainen tavaratalo”. Uutta olivat muun muassa suuret näyteikkunat ja erilliselle kassoille tapahtuva ostosten maksu. 1890-luvulla perustettiin erillinen urheiluosasto sekä oma liike Arabian posliinitehtaan tuotteille ja haarakonttori Kallion kaupunginosaan. Pääliikettä laajennettiin vielä useasti. Vuonna 1902 Stockmann muutti liikkeensä osakeyhtiöksi, jonka toimitusjohtajaksi tuli hän vanhin poikansa Karl Stockmann. Kolmantena osakkaana heidän ohellaan oli toinen poika Frans Stockmann. Kolmas Stockmannin pojista, lääketieteen ja kirurgian tohtori Wilhelm Stockmann, oli Stockmannin johtokunnan jäsenenä vuodesta 1902.
Stockmann kuului Helsingin Säästöpankin isännistöön ja vuosina 1883–1897 Suomen Yhdyspankin pankkivaliokuntaan.