tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salmijärvi (Kajaanin kylä)

Salmijärvi on osin taajaan asuttu kaupunginosamainen omakotitalovaltainen kylä Kajaanissa Kuluntalahden ja Paltaniemen pohjoispuolella. Maarekisterin mukaan alue kuuluu Jormuaan, jonka asutuksesta se sijaitsee lounaaseen. Suuri osa pientaloista eli niin sanottu Mökkikylä on matalan Kuluntajärven ja pinta-alaltaan pienen mutta syvän Salmijärven ynnä hyvin pienen Saarijärven välissä. Salmijärven asukkaissa on runsaasti Suojärveltä muuttanutta siirtoväkeä. Pohjoispuolella on useita suppalampia ja muun muassa Juntulan luomumaatila. Alueelle on Kajaanista säännöllinen linja-autoyhteys bussilinjalla 6. 
Salmijärveltä länteen on harjumuodostelma ja käytöstä poistettuja soranottamoita sekä Kajaanin kaupungin tärkeimmät vedenottamot. Harjuilla on vaellusreittejä ja ratsu- ja ravihevosille sopivia reittejä; lähistöllähän on eteläpuolella Kajaanin ravirata. Salmijärven itärannalla sijaitsee yksikerroksinen vanhusten asuntolana toimiva Salmijärven hoitokoti. Pohjoispäässä on Salmijärven mielisairaalan vanha rakennus. Se rakennettiin B-mielisairaalaksi ja tuli käyttöön vuonna 1956. Sen lähistöllä oli työntekijöiden asuntoja. Sairaalan pellot tuottivat runsaasti muun muassa perunaa, ja osa kroonikkopotilaista pystyi osallistumaan ulkotöihin. Sairaalan toiminta päättyi 1995, jolloin Kainuun keskussairaalan psykiatriset osastot aloittivat toimintansa. Sairaalarakennus on ollut sittemmin muun muassa pakolaisten vastaanottokeskuksena. Tilojen jatkokäytöstä on erilaisia suunnitelmia, mutta osa henkilökunnan asuttamista lähikerrostaloista on purettu. Kainuun sote käyttää osaa rakennuksesta päihdekuntoutuskeskuksena. Kajaanin evankelis-luterilaisen seurakunnan omistama Joutenlammen kurssikeskus on muutamia kilometrejä pohjoiseen.
Nikolai Valmo

Nikolai Valmo, sukunimi vuoteen 1933 "Varfolomejeff" (5. lokakuuta 1890 Savonlinna – 30. joulukuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen Suomen ortodoksisen kirkon rovasti ja Sortavalan ortodoksisen pappisseminaarin rehtori.
Valmo suoritti teologian kandidaatin tutkinnon Pietarin hengellisessä akatemiassa 1914 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Hän oli suomalaisten keski- ja kansakoulujen uskonnonopettajana 1914–1918, Kyyrölän seurakunnan esimiehenä 1918–1925 ja Sortavalan pappisseminaarin opettajana vuodesta 1925 alkaen. Seminaarin rehtori hänestä tuli 1931. Valmo oli Sortavalan tyttökoulun jatkoluokkien kreikkalais-katolisen uskonnon opettajana 1926 ja Aamun Koitto-lehden toimittajana 1926–1929. Hän oli myös Pyhän Sergein ja Hermanin veljeskunnan jäsenenä ja kuului kirkollishallitukseen useita vuosia. Rovastin arvon Valmo sai 1933.
Nikolai Valmo kuoli joulukuussa 1943 Marian sairaalassa Helsingissä.
Toimitustöitä.
Nimellä "N. Varfolomejeff":
Nimellä "N. Valmo":
Matinolli

Matinolli on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ojonen

Ojonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kalavale (kansalliseepos)

Kalavale (kansalliseepos) on Arto Salmisen vuonna 2005 ilmestynyt ja viimeiseksi jäänyt romaani. 
Juoni.
Kuolemaa lähestyvä Hanski, Spedeä muistuttava viihdemoguli, on tekemässä viimeistä ohjelmaansa. Hanski on värvännyt seuraajakseen ja firmansa toimitusjohtajaksi Kasperin. Tämän puheet on poimittu bisnesoppaista. Hanskin kuolemaa ja perintöä odottaa tälle seksuaalisia palveluja tarjoava Oona, kouluttamaton lähiömissi ja -narkkari.
Viimeinen ohjelma toteutetaan Kasperin keksimällä Auschwitz-formaatilla. Siihen värvätään nöyryytettäväksi vain rekrytointifirman valitsemia toisen polven työttömiä, joita yleisö saa äänestää vuoroin vartijoiksi ja vangeiksi. Vankeja kidutetaan energiayhtiön sponsoroimalla sähköllä. Auschwitz on myös ensimmäinen ohjelma, jolla on ekomerkki. Nelonen ostaa formaatin, ja saman konsernin Ilta-Sanomien kanssa sovitaan, että ensin se kauhistelee asiaa, mutta juuri ennen ohjelman alkua juontaja Oona saa esitellä lehdessä alusasuja.
Formaatin tausta-aineistoa ovat tosi-tv, Stanfordin vankilakoe sekä lama-ajan maratontanssit, joihin osallistujat haaveilivat kohtalon kääntävästä julkisuudesta.  
Vastaanotto.
Kai Hirvasnoron mukaan Salmisen kuvaamat ihmiset ovat läpeensä vastenmielisiä raa’an kapitalismin lopputuotteita. Ihmisiä ostetaan ja myydään kuin mitä tahansa tavaraa. Salmisen kirjat ovat tylyjä mutta myös lauseen juhlaa. Ne eivät ole inhorealismia vaan realismia. Putte Wilhelmssonin mukaan Kalavale on Salmisen katkeamatonta mestariteosten sarjaa. Hän toteaa mediassa myytävän hurskastelua, jonka kysyntä on rajaton.
Muuta.
Romaanista on tehty näytelmä.
Dumari ja Spuget

Dumari ja Spuget on Tuomari Nurmion nykyinen yhtye, joka on hänen musiikkiuransa pitkäaikaisin.
Yleistä.
Dumari ja Spuget esiintyy yleensä samalla kokoonpanolla, joskin Aki Kaurismäen elokuvassa "Toivon tuolla puolen" kitaraa soittaa Miikka Paatelaisen sijaan Esa Pulliainen.
Arvi Häyhä

Arvi Rudolf Häyhä (12. joulukuuta 1900 Kotka – 20. marraskuuta 1942 Impilahti) oli suomalainen varatuomari ja Sortavalan kaupunginjohtaja.
Häyhä suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1930 ja sai varatuomarin arvon 1933. Hän hoiti Sortavalassa kaupunginviskaalin, nimismiehen ja tuomarin viransijaisuuksia ja oli kaupungin rahatoimikamarin taksoituslautakunnan sihteerinä. Hänestä tuli sitten kaupunginhallituksen sihteeri ja hän oli ensin kaupunginjohtajan viransijaisena 1936–1937 ja sitten kaupunginjohtajana vuodesta 1937 alkaen.
Välirauhan aikana Häyhä oli Sortavalan kaupungin hoitokunnan puheenjohtajana ja jäsenenä ja toimi 1941 liikevaihtoverotoimiston apulaisjohtajana. Suomalaisten vallattua jatkosodassa Sortavalan Häyhä palasi takaisin kaupunginjohtajan virkaansa. Häyhä laati laajan mietinnön Sortavlan esikaupunkien liitosasiassa, oli monien toimikuntien puheenjohtajana ja sihteerinä sekä jatkosodan aikana talkoopäällikkönä.
Häyhä sai tarkastusmatkalla ollessaan surmansa tasoristeysonnettomuudessa Impilahden Ristiojalla 20. marraskuuta 1942. Henkilöauto jossa hän oli matkustajana ajoi tasoristeyksessä Uuksusta Pitkärantaan matkalla olleen matkustajajunan eteen. Törmäyksessä auto leikkautui kahtia ja takapenkillä olleet Häyhä ja Sortavalassa ilmestyneen Laatokka-lehden päätoimittaja Uki Nieminen (s. 1898) saivat heti surmansa. Etupenkillä olleista sai surmansa luutnantti Arthur Tenhunen (s. 1899) ja sotamies Eino Kääriäinen loukkaantui vakavasti. Onnettomuusautossa olleet eivät ilmeisesti huomanneet junaa auton sivuikkunoiden huurtumisen takia.
Look Away

Look Away on suomalaisen DJ:n Daruden kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Sebastian Rejmanin kanssa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2019 Uuden Musiikin Kilpailussa. Vuoden 2019 UMK oli kutsukilpailu, jossa oli mukana ainoastaan Darude kolmella eri kappaleella. ”Look Away” sai kilpailussa eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä. Kappale ei kuitenkaan menestynyt hyvin Eurovision laulukilpailussa, vaan se jäi ensimmäisessä semifinaalissa viimeiselle sijalle 23 pisteellä.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 22. helmikuuta 2019.
Uki Nieminen

Uki Nieminen (22. maaliskuuta 1898 Kuhmoinen – 20. marraskuuta 1942 Impilahti) oli suomalainen Sortavalassa ilmestyneen "Laatokka"-lehden päätoimittaja. Hän kirjoitti pakinoita nimimerkillä ”Ahvo”.
Nieminen kävi oppikoulua Joensuussa ja suoritti rautatievirkamiestutkinnon. Hän siirtyi kuitenkin lehtialalle ja oli aluksi "Karjalainen"-lehdessä toimittajana kunnes siirtyi "Laatokka"-lehteen jossa hän oli toimitussihteerinä 1922–1929 ja päätoimittajana 1929–1942. Nieminen oli Sortavalan radioyhdistyksen johtohenkilöitä ja hän toimi jatkosodan aikana Sortavalan radion ohjelmapäällikkönä kaupungin valtauksesta lähtien. Hän oli myös Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Nieminen sai tarkastusmatkalla ollessaan surmansa tasoristeysonnettomuudessa Impilahden Ristiojalla 20. marraskuuta 1942. Henkilöauto jossa hän oli matkustajana ajoi tasoristeyksessä Uuksusta Pitkärantaan matkalla olleen matkustajajunan eteen. Törmäyksessä auto leikkautui kahtia ja takapenkillä olleet Nieminen ja Sortavalan kaupunginjohtaja Arvi Häyhä saivat heti surmansa. Etupenkillä olleista sai surmansa luutnantti Tenhunen ja sotamies Eino Kääriäinen loukkaantui vakavasti. Onnettomuusautossa olleet eivät ilmeisesti huomanneet junaa auton sivuikkunoiden huurtumisen takia.
Eetu Viren

Eetu Viren on suomalainen yhteiskuntatieteiden tohtori, tutkija ja kääntäjä. Hän on suomentanut muun muassa Gilles Deleuzen, Christian Marazzin ja Walter Benjaminin teoksia sekä kirjoittanut Jussi Vähämäen kanssa kirjat "Perinnöttömien perinne" (2011) ja "Seutu joka ei ole paikka" (2015). Viren on osallistunut yhteiskunnalliseen toimintaan prekariaattiliikkeessä, Vapaa liikkuvuus -verkostossa sekä Työstäkieltäytyjäliitossa. Lisäksi hän on toimittanut verkkolehtiä "Kumu" ja "Megafoni". Hän on yhtenä kirjoittajana maaliskuussa 2019 julkaistussa "Työstäkieltäytyjän käsikirjassa".
Vastaanotto.
Esseisti, podcast-artisti Pontus Purokurun mukaan Viren ja Vähämäki ovat maailmanluokan kirjoittajia ja teoksen "Seutu joka ei ole paikka" viides pääluku ”Aivojen metropolit” parasta mielenfilosofiaa ja uraauurtavinta länsimaisen subjektin kritiikkiä, mitä hän on aikoihin lukenut. Poliittisen historian, valtio-opin ja filosofian tutkija Ville Suuronen toteaa "Seutu joka ei ole paikka" -arvostelussaan: ”[p]ahimmillaan teos on kirjallinen ja terminologinen sekamelska, jonka osiot liittyvät toisiinsa vain näennäisesti”. Suurosen mukaan on epäselvää, miksi nykykapitalismin ja nyky-yhteiskunnan muuttuvan luonteen kriittiseen analyysiin pyrkivä teos eksyy vertailemaan Alfred North Whiteheadin ja fenomenologien näkemyksiä suhteellisuusteorian ontologisesta tulkinnasta ja käsittelemään neurotieteellisiä aiheita lähes viidenkymmenen sivun verran. Kirjan tyyliä luonnehtii ”äärimmäinen toisteisuus”, jossa samat väitteet toistuvat käytännössä jokaisella sivulla, ja se on myös ”terminologisesti äärimmäisen raskas”, minkä lisäksi ”[u]seissa kohdissa valitun tutkimuskirjallisuuden läpikäyminen vaikuttaa jopa täysin epäolennaiselta ja valittuihin teoksiin mennään parhaimmillaankin vain todella pinnallisesti”.
Pietarsaaren voimalaitos

Pietarsaaren voimalaitos on Pietarsaaressa sijaitseva voimalaitos. Se on vastapainevoimalaitos, jonka omistaa Alholmens Kraft. Voimalaitoksen sähköteho on 265 megawattia, lämpöteho 160 megawattia ja höyryteho 100 megawattia. Voimalaitoksen käyttämästä polttoaineesta 5–25 prosenttia on kivihiiltä, mikä teki voimalaitoksesta maailman suurimman biopolttoainevoimalan vuonna 2015. Energia- ja ilmastostrategian mukaan hiilen energiakäytöstä luovutaan Suomessa vuoteen 2030 mennessä. Voimalaitoksella on siis luovuttava hiilen käytöstä viimeistään vuonna 2029.
Kivihiilen osuus polttoaineen kulutuksesta on 5-15 %. Kivihiili on ensisijaisesti lisä- ja varapolttoaine (2025).
Murtensee

Murtensee (saksaa, ) on järvi Luoteis-Sveitsissä Vaud’n ja Fribourgin kantoneissa. Suurin paikkakunta järven ympärillä on Murten.
Järven tiedot.
Järven pinta-ala on 23 neliökilometriä ja valuma-alue 713 neliökilometriä. Se on kahdeksan kilometriä pitkä ja noin kolmen kilometrin levyinen. 
Vesistö.
Murtensee laskee kanavoitua Broyejokea (Canal de la Broye) pitkin Neuchâtelinjärveen. Murtenseehen laskevia jokia ovat Broye ja Chandon.
Laivaliikenne.
Kesäkaudella, helmikuulta joulukuulle, Murtenseelle on risteilylaivaliikennettä Neuchâtelinjärveltä Neuchâtelista ja Bieljärveltä Biel/Biennestä.
Joel Karekezi

Joël Karekezi (s. 1985 Gisenyi, Länsi-Ruanda, Ruanda) on ruandalainen käsikirjoittaja, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. 
Karekezi syntyi ja vietti varhaislapsuutensa Ruandassa. Hän koki Ruandan kansanmurhan, jonka aikana hänen isänsä menehtyi. Hän onnistui siskonsa kanssa pääsemään pakolaisena Gomaan, Kongoon. Myöhemmin, hän opiskeli kolme vuotta biologiaa, kemiaa ja kasvatustiedettä Kigalin kasvatustieteellisessä korkeakoulussa. Käsitelläkseen ja ulkoistaakseen traumaattisia kokemuksiaan hän tutustui elokuvaohjaukseen kanadalaisessa verkkopohjaisessa Cinecours-elokuvakoulussa, josta valmistui 2008. Lisäksi hän on opiskellut käsikirjoittamista Maisha Film Labissa Ugandassa.
Hän voitti toisella ohjaamallaan pitkällä elokuvalla, antimilitaristisella "The Mercy of the Jungle"lla (2018) afrikkalaiseen elokuvaan keskittyvien FESPACO:n elokuvajuhlien pääpalkinnon Yennengan kultaisen oriin (2019). Elokuvan pohjoismainen ensi-ilta oli tammikuussa 2019 Göteborgin elokuvajuhlilla. The Mercy of the Jungle -elokuva ajoittuu Kongon toisen sodan aikaan. Kaksi nuorta sotilasta, kersantti ja sotamies, joutuu erilleen yksiköstään. Eksyneiden on selvittävä viidakon läpi.
Filmografia.
Karekezi on käsikirjoittanut ja ohjannut kolme ensimmäistä elokuvaansa. Hän on lisäksi tuottanut molemmat pitkät elokuvansa.
Luostari (Petsamon piiri)

Luostari (, vanhalta suom. nimeltään Yläluostari) on Venäjällä Murmanskin alueella Petsamon piirissä Korzunovon maalaiskunnassa sijaitseva taajama, jossa on noin 2 200 asukasta. Se sijaitsee Petsamonjoen ja Naamijoen yhtymäkohdassa noin 15 kilometriä Petsamonvuonon pohjukasta sisämaahan päin. Luostarissa on vuonna 1997 perustettu Trifon Petsamolaisen luostari eli Pyhän Kolminaisuuden luostari, joka on jo 1500-luvulla toimineen Petsamon luostarin viimeisin jatkaja.
Seudulla on myös kaksi lakkautettua varuskuntaa. Luostari-1 eli Ala-Luostari (Нижнее Луостари) on noin kolme kilometriä Luostarin lounaispuolella sijaitseva entinen lentotukikohta, ja Luostari-2 eli Ylä-Luostari (Верхнее Луостари) sijaitsee kaksi kilometriä taajaman itäpuolella. 
Historia.
Seudun historia saa alkunsa vuodesta 1533, jolloin Trifon Petsamolainen perusti paikalle luostarin. Talonpoika Pekka Vesainen johtamat joukot tuhosivat sen ja surmasivat suurimman osan munkesta jouluyönä 1589. Vuosina 1708–1709 paikalle rakennettiin Yläluostarin kirkko, jossa perimätiedon mukaan sälytettiin 1583 kuolleen Trifonin luita. Kirkko tuhoutui toisen maailmansodan aikana 1944. Luostarin toiminta käynnistyi uudelleen vasta 1886. Ensimmäiset rakennukset nousivat kirkon viereen, jonne valmistui muun muassa luostarin päärakennus vuonna 1891. Samalla paikkaa alettiin kutsumaan Yläluostariksi erotuksena Petsamonvuonon pohjukan Alaluostarista, jonne rakennettiin toinen kirkko ja lukuisia muita luostarin rakennuksia. Kahden luostarikeskuksen välille rakennettiin myös maantie ja vedettiin puhelinyhteys. Munkkien varsinainen asuinpaikka oli Yläluostarissa. 
Petsamon siirryttyä Suomelle vuonna 1920 Yläluostarissa oli 47 asukasta. Suomen Matkailijayhdistys avasi kylään matkailumajan vuonna 1928 ja Yläluostarissa oli myös Suomen urheilukalastajien liiton rakennuttama kalastusmaja Lohilinna, joka siirtyi Matkailijayhdistyksen hoitoon 1935. Matkailumaja tuhoutui talvisodan vetäytymistaisteluissa 1940, mutta Lohilinna oli jatkosodan aikana se natsi-Saksan ilmavoimien käytössä. Vuonna 1939 valmistui kolme kilometriä kylän lounaispuolelle Yläluostarin lentokenttä. Välirauhan aikana Aero Oy liikennöi kentälle Helsingin ja Petsamon välisiä reittilentoja, mutta jatkosodan käynnistyttyä se luovutettiin "Luftwaffelle". Kun Petsamo jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle vuonna 1944 kentällä, jatkoi Petsamon lentotukikohta, joka lakkautettiin 2010-luvulla. 1950-luvun lopulla tukikohdassa palveli myös Juri Gagarin.
Petsamon luostarin toiminta lakkasi jatkosodan loppuvaiheessa kesällä 1944, jonka jälkeen vanha Yläluostarin kylä autioitui, kunnes taajama syntyi varuskunnan myötä 1950–1960-luvuilla. Nykyisin toimiva luostari perustettiin vanhan luostarin paikalle 1997. Sen rakennukset tuhoutuivat tulipalossa joulukuussa 2007, jonka jälkeen niitä on kunnostettu vapaaehtoisvoimin.
SunRadio

SunRadio oli vuonna 1999 esitetty tilannekomediasarja, jonka käsikirjoitti ensisijaisesti Atte Järvinen ja ohjasi JP Siili. Sitä esitettiin Ylen TV1-kanavalla.
Bridgnorth

Bridgnorth on noin asukkaan maalaiskaupunki Shropshiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Severnjoen varrella. Kaupungissa valmistetaan mattoja ja sähkölaitteita, ja sitä ympäröi useita pieniä maalaiskyliä.
Bridgnorth on rakennettu korkealle, punertavalle hiekkakivikalliolle. Paikalla on ollut Severnjoen ylittävä silta saksien ajoista asti. Mercian kuningatar Ethelfleda rakensi kylään vuonna 912 linnoituksen turvaksi viikinkien hyökkäyksiltä. Vilhelm Valloittaja nimitti Bridgnorthin kartanonherraksi Shrewsburyn jaarlin Roger de Montgomeryn, jonka poika rakensi kalliolle linnan vuonna 1101. Linnasta on säilynyt torni nykypäiviin.
Severnjoki jakaa Bridgnorthin vasemman rannan alakaupunkiin ja oikean rannan yläkaupunkiin. Niitä yhdistävät toisiinsa useat portaikot ja Englannin jyrkin funikulaari. Kaupungissa on paljon ristikkotaloja, ja monissa sen rakennuksista on kallioon hakattu kellari. Kaupungin tori on toiminut vuodesta 1226 asti.
Lightbringer

Lightbringer on Black Royalin esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. maaliskuuta 2018. Albumin teemana on ihmiskunta ja sen perimmäiset ongelmat, kuten uskonto ja primitiiviset vaistot.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja totesi yhtyeen olevan poikkeuksellisen lupaava, jossa potentiaali lihallistuu. Hän kehui määrämittaisen grooven, ronskin riffittelyn ja soraisan laulun luovan ronskiudessaankin ilmavan kokonaisuuden, ja kuvaili lopetuskappaletta yhtyeen omaksi ”Planet Caravaniksi”. Metalliluolan Markus Salmela sanoi niin ikään elävän ja hengittävän albumin yhdistelevän paholaisen salaattia, moottoriöljyä, rautalankaa sekä härskiä groovea, ja totesi sen palvelevan kuulijaansa parhaiten kerralla nautittuna.
Shebang (Unix)

shebang on Unixissa ja Unix kaltaisissa käyttöjärjestelmissä käytetty merkintä komentokielitiedostojen alussa, joka kertoo, millä ohjelmalla tiedosto suoritetaan. Järjestelmä tunnistaa tiedoston alussa olevat merkit codice_1 maagisena numerona, jonka jälkeen loppurivi kertoo, millä komentotulkilla tiedosto suoritetaan. Ominaisuus oli aluksi komentoriviohjelmassa, mutta vuodesta 1980 lähtien itse käyttöjärjestelmä sisälsi tälle tuen.
Esimerkiksi POSIX-komentorivillä suoritettavat tiedostot sisältävät alussa merkkijonon:
Kahvimaa

Kahvimaa () on noin sadan asukkaan kylä Siuntion pohjoisosassa. Vaikka kylä onkin virallisesti määritelty Siuntion kyläksi, se ulottuu valtaosin sekä Lohjan että myös Vihdin puolelle. 
Kahvimaan nimeen on esitetty monta tarinaa, kuten maanmittarin suorittamiin maanmittauksiin alueella, jolloin joka talossa tarjottiin kahvia maanmittarille. Yleisesti tunnetuin paikallinen tarina pontikkatehtaita etsivästä poliisista, jolle joka talossa tarjottiin kahvia, ja kierroksen lopussa hän oli viimeisen talon kahvitarjoiluille todennut: "Tää on kyl yks kahvimaa!"
KEiiNO

KEiiNO on vuonna 2018 perustettu norjalainen superyhtye, jonka muodostavat norjalaiset laulajat Tom Hugo ja Alexandra Rotan sekä saamelainen joikaaja Fred Buljo. Yhtye edusti Norjaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Spirit in the Sky”.
Yhtye perustettiin vuoden 2018 loppupuolella Norjan vuoden 2019 euroviisukarsintaa Melodi Grand Prix 2019 -kilpailua varten, johon yhtye osallistui kappaleellaan ”Spirit in the Sky”. Kappale on saanut insipiraationsa historiallisista kamppailuista tasa-arvon puolesta riippumatta siitä, mikä oma sukupuoli tai seksuaalinen suuntautuminen on. Yhtye voitti Melodi Grand Prix -kilpailun 2. maaliskuuta 2019 ja pääsi edustamaan Norjaa saman vuoden Euroviisuissa Tel Avivissa, Israelissa. KEiiNO sai Euroviisuissa eniten yleisöääniä, mutta sijoittui lopulta kuudennelle sijalle asiantuntijaraadeilta saatujen heikkojen pisteiden vuoksi.
Yhtye osallistui sittemmin Melodi Grand Prix 2021 -kilpailuun kappaleella ”Monument”. Kappale sijoittui toiseksi, mutta voitti myöhemmin kansainvälisen euroviisufanikerho OGAE Internationalin järjestämän Second Chance Contest, joka käytiin eri maiden vuoden 2021 kasinnoissa karsiutuneiden kappaleiden välillä. Yhtye oli mukana myös Melodi Grand Prix 2024:ssä kappaleellaan ”Damdiggida” ja tuli jälleen loppukilpailun toiselle sijalle. 
Diskografia.
Singlet.
Albumit
Carousel

Carousel on vuonna 2015 perustettu latvialainen duo, jonka muodostavat laulaja Sabīne Žuga ja kitaristi Mārcis Vasiļevskis. Yhtye edusti Latviaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”That Night”.
Carousel pääsi edustamaan Latviaa voitettuaan maan vuoden 2019 euroviisukarsinnan "Supernovan". Yhtye esiintyi toisen semifinaalin ensimmäisellä puoliskolla Tel Avivissa.
Éclair

Éclair on vuonna 1907 perustettu ranskalainen elokuva-alan yritys.
Marcel Vandalin ja Charles Jourjonin perustama Société française des films Éclair sai alkunsa Ambroise Parnalandin konkurssiin menneestä yrityksestä. Vuonna 1908 Éclair rakensi Épinay-sur-Seineen elokuvastudion, joka tuotti näytelmä- ja dokumenttielokuvia sekä uutiskatsauksia. Ohjaaja-tuottaja Victorin Jassetin johdolla Éclairista tuli Pathén ja Gaumontin jälkeen Ranskan kolmanneksi suurin elokuvayhtiö. Sen suuria menestyksiä olivat kioskikirjallisuuteen perustuneet sarjaelokuvat kuten "Salapoliisien kuningas Nick Carter" (1908), "Morgan le pirate" (1909–1910), "Le Vautour de la Sierra" (1910), "Zigomar" (1911–1913) ja "Protéa" (1913–1917). Vuonna 1909 perustettu tytäryhtiö Association cinématographique des auteurs dramatiques (ACAD) tuotti taide-elokuvia Émile Chautardin johdolla. Vuonna 1912 alettiin julkaista viikoittaista uutiskatsausta "Éclair-Journalia" ja samaan aikaan perustettiin tiede-elokuvien sarja "Scientia". Yhtiön komediasarjoja olivat Willy Sandersin "Willy" (1912–1914), Paul Berthon "Gavroche" (1912–1914) ja Lucien Bataillen "Casimir" (1913–1914). Georges Mauricen johtama tekninen osasto tuotti korkealaatuisia elokuvalaitteita. Éclairin yhdysvaltalainen tytäryhtiö rakensi tuotantolaitoksen New Jerseyn Fort Leehin, joka tuhoutui tulipalossa vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen toimintaa jatkoi vuonna 1918 perustettu Société Industrielle Cinématographique Éclair, joka teki konkurssin vuonna 1920. Yhtiö jaettiin neljään osaan ja se lopetti näytelmäelokuvien tuotannon. Éclair oli Ranskan johtava elokuvakameroiden valmistaja aina 1960-luvulle saakka. Uutiskatsausten tuotanto päättyi vuonna 1940. Studio- ja laboratoriotoiminta on jatkunut 2000-luvulle saakka.
Ylva Eggehorn

Ylva Elisabet Eggehorn (s. 6. maaliskuuta 1950 Tukholma) on ruotsalainen kirjailija ja runoilija.
Elämäkerta.
Eggehorn on opiskellut kirjallisuuden historiaa ja teologiaa. Hän on työskennellyt kulttuuritoimittajana muun muassa "Dagen"-lehdessä ja kolumnistina "Expressen-"lehdessä sekä "Vår Lösen" -kristillisen kulttuurilehden toimittajana.
Ensimmäisen kirjansa hän julkaisi 13-vuotiaana teoksella "Havsbarn" (1963). Kirjallisen läpimurron hän sai kirjallaan "Ska vi dela" 1970. Nuorena runoilijana hän oli mukana karismaattisessa Jeesus-liikkeessä. 
Hän on saanut useita kirjallisuuspalkintoja ja on suosittu luennoitsija ja esitelmöitsijä. Hän oli myös kielen tyylin asiantuntijajäsen Ruotsin Raamatunkäännöskomiteassa (Bibelkomission) ja on toiminut Ruotsin kirjailijaliiton (Sveriges Författarförbund) toisena varapuheenjohtajana sekä Dramaattisen Instituutin (Dramatiska institutet) hallituksen jäsenenä.
Eggehorn on myös tunnettu virsirunoilija. Vuoden 1986 Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa virttä. Virsikirjan lisäosissa on useita hänen virsiään: Psalmer i 90-talet -kokoelmassa seitsemän, Psalmer i 2000-talet -kokoelmassa 19 ja niin sanotussa Verbumin lisäyksessä neljä hänen kirjoittamaansa tai kääntämäänsä virttä. Yhdessä Anders Frostensonin, Britt G. Hallqvistin, Olov Hartmanin ja Eva Norbergin kanssa on hän ollut luomassa uutta virsikieltä. Eggehorn on pyrkinyt laulujensa ja virsiensä kielessä lähestymään kaunokirjallisuuden tyyliä, pois pietismin ja rationalismin kielikuvista. 
Ylva Eggehorn tekee mielellään yhteistyötä muusikkojen ja säveltäjien kanssa. Tunnetuimpia hänen virsiään ovat ”Var inte rädd” (Nyt pelko pois) sekä ns. millennium-tapahtumaan Ruotsin kirkon tilauksesta kirjoitettu virsi ”Innan gryningen”, jonka säveltäjä on Abba-yhtyeen Benny Andersson. 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan lisävihkossa on yksi Eggehornin virsi. Suomenruotsalaisen virsikirjan lisävihkossa ”Sång i Guds värld" (2016) on viisi hänen kirjoittamaansa virttä.
Teoksia suomen kielellä.
Virsiä virsikirjoissa.
Ruotsin kirkon virsikirjat: Ruotsin kirkon virsikirja, Den svenska psalmboken 1986
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja Lisävihko (2016)
Muita teoksia.
Virsiä:
Uusia virsiä 2009 (Kirjapaja) Suomennokset Pekka Kivekäs: 
Kirjoja:
Anna Odobescu

Anna Odobescu (s. 3. joulukuuta 1991 Dubăsari, Moldova), on moldovalainen laulaja. Hän edusti Moldovaa kappaleella "Stay" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Odobescu voitti maansa euroviisukarsinnan "O melodie pentru Europa 2019" -kilpailun 2. maaliskuuta 2019. Vuonna 2020 Odobescu esiintyi itsenään elokuvassa
Antti Karisalmi

Antti Karisalmi (s. 4. joulukuuta 1971) on suomalainen basisti. Hän kuului Lemonator-yhtyeeseen sen koko uran ajan. Hän on toiminut Anssi Kelan taustayhtyeen basistina Kelan koko soolouran ajan vuodesta 2000.
Karisalmi esiintyy elokuvassa Minä ja Morrison kreditoimattomana tekijänä soittaen bassoa Anssi Kelan kappaleessa Milla.
Bruny Island

Bruny Island (aboriginaalien kielellä "Lunawanna Alonnah") on saari Australiaan kuuluvan Tasmanian itärannikon tuntumassa. Se sijaitsee Tasmanian pääkaupungista Hobartista etelään ja sen erottaa Tasmaniasta kapea salmi D'Entrecasteaux Channel.
Saari on noin 50 kilometriä pitkä. Se koostuu kahdesta saaresta, eteläinen South Bruny ja pohjoinen North Bruny, joita yhdistää kapea kannas nimeltään "The Neck". Saarelle on lauttayhteys Tasmanian mantereella olevalta Ketteringin satamasta North Brunyssa olevaan Roberts Pointin satamaan. Lauttamatka kestää noin 30 minuuttia.
Historia.
South Brunyn itärannikolla oleva lahti Adventure Bay on ollut monen tutkimusmatkailijan turvasatama. Nimensä lahti sai tutkimusmatkailija Tobias Furneaux’n laivan The Adventure mukaan. Lahteen ankkuroituivat 1700-luvulla myös James Cook, William Bligh, George Tobin ja Antoine Bruny d'Entrecasteaux, jonka mukaan saari sekä saaren mantereesta erottava salmi ovat saaneet nimensä.
Nähtävyyksiä.
Eteläisellä saarella oleva luonnonpuisto South Bruny National Park on suosittu matkailukohde.
Jurijus Veklenko

Jurijus Veklenko (s. 1990 Klaipėda, Liettua) on liettualainen laulaja. Hän edusti Liettuaa kappaleella ”Run with the Lions” vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Jurijus on aiemmin toiminut taustalaulajana vuonna 2015 Monika Linkytėlle ja Vaidas Baumilalle heidän kappaleellaan ”This Time”.
Ester Peony

Ester Alexandra Crețu (s. 1994 Bukarest, Romania), tunnettu paremmin nimellä Ester Peony, on romanialainen laulaja. Hän edusti Romaniaa kappaleella "On a Sunday" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Peony voitti maansa euroviisukarsinnan "Selecția Națională 2019" -kilpailun 17. helmikuuta 2019. 
Peony syntyi Bukarestissa, Romaniassa, mutta varttui Montréalissa, Kanadassa. Hän palasi myöhemmin Romaniaan opiskelemaan musiikkia. Maaliskuussa 2019 Peony allekirjoitti sopimuksen levy-yhtiö Cat Musicin kanssa.
Aixovall

Aixovall on kylä Andorrassa Sant Julià de Lòrian pitäjässä. Vuoden 2018 arvioissa kylässä oli 93 asukasta.
Roko Blažević

Roko Blažević (s. 2001 Split, Kroatia), tunnettu myös taiteilijanimellään Roko, on kroatialainen laulaja. Hän edusti Kroatiaa kappaleella ”The Dream” vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa sijoittuen 17. semifinaalissa, jääden näin finaalin ulkopuolelle. Blaževićin kappaleen oli säveltänyt Kroatiaa vuonna 2017 edustanut Jacques Houdek, joka toimi myös esityksen yhtenä taustalaulajana. Blažević voitti maansa euroviisukarsinnan "Dora 2019" -kilpailun 16. helmikuuta 2019.
Omelia

Omelia () on nykyään asumaton kylä Venäjällä Karjalan tasavallassa Mujejärven piirissä Torasjärven rannalla rajavyöhykkeellä. Se sijaitsee harvaan asutulla alueella tien A134 varressa lähellä Repolaa, johon tie päättyy. 
Niin sanottu Omelian motti liittyy jatkosotaan, kun heinäkuussa 1941 suomalaiset joukot valtasivat ensin Repolan ja saartoivat Neuvostoliiton joukot Lieksajärven ja Roukkulanjärven väliselle Läpivirtauksen kapeikolle. Sieltä hyökkäys jatkui itään Rukajärvelle. Puna-armeijan miestappioiksi on arveltu jopa yli tuhat sotilasta. Suomalaisia kaatui 85 ja haavoittui 210. Olli Saarelan elokuva Rukajärven tie perustuu löyhästi näihin tapahtumiin.
Suomen urheilu 2000

Suomen urheilu 2000 käsittelee vuoden 2000 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Vuoden naisurheilijaksi valittiin pyöräilijä Pia Sundstedt ja vuoden valmentajaksi yleisurheiluvalmentaja Jorma Tuominiemi.
Ibelius

Ibelius on rap-artisti IBE:n kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 29. tammikuuta 2019 digitaalisena latauksena ja LP-levynä. Levy nousi korkeimmillaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle viikolla 6/2019.
Helsingin Sanomien kriitikko Oskari Onninen antoi albumille neljä tähteä viidestä, kuvaten sitä taidokkaaksi valtavirtalevyksi, jota voi pitää artistin varsinaisena debyyttilevynä. Image-lehden toimittaja Samuli Knuuti kutsui levyä pehmeäksi, tyynnytteleväksi ja hyväksi albumiksi.
La Red

La Red on chileläinen televisiokanava, joka perustettiin 12. toukokuuta 1991. La Red on Albavisiónin omistuksessa.
Leonora Colmor Jepsen

Leonora Colmor Jepsen (s. 3. lokakuuta 1998 Hellerup, Tanska), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Leonora, on tanskalainen laulaja, lauluntekijä ja palkittu taitoluistelija. Hän edusti Tanskaa kappaleella ”Love is Forever” vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Leonora voitti maansa euroviisukarsinnan "Dansk Melodi Grand Prix 2019" -kilpailun 23. helmikuuta 2019. Kilpailun superfinaalissa hän sai 42 prosenttia yleisöäänistä voittaen Julie &amp; Nina -duon sekä Sigmundin.
Hänen kappaleensa ”Love is Forever” on kirjoittanut Lise Cabble, Melanie Wehbe ja Emil Lei. Siinä käytetään neljää kieltä: englantia, ranskaa, saksaa ja tanskaa.
Uudenseelanninpikkuhaikara

Uudenseelanninpikkuhaikara ("Ixobrychus novaezelandiae") on sukupuuttoon kuollut haikaroiden heimoon kuuluva lintulaji. Uudenseelanninpikkuhaikaraa tavattiin Eteläsaarelta Uudessa-Seelannissa. Laji käytti ravinnokseen kaloja.
Rimpi (Kuhmo)

Rimpi eli Rimminkylä on muutamien talojen asutus Kuhmossa Änättijärven itärannalla ja Rimminvaaran laella. Siitä on matkaa valtakunnanrajalle linnuntietä Kiimavaaran kautta vain pari kilometriä ja maanteitse Vartiuksen raja-asemalle noin viisi kilometriä. Käytännössä Rimpi kuuluu Vartiuksen kylään, mutta sillä on erityismerkitys: Se on Suomussalmeen kuuluvien Hietajärven ja Kuivajärven lisäksi ainoa varsinainen Vienan runokylä Suomen puolella, ja ne kuuluvatkin Vienan Karjalaan. Rimmin asukkaat ovat olleet perinteisesti karjalaisia ortodokseja. Rakennuksetkin ovat olleet vienalaistyylisiä. Niistä on jäljellä Yrjö Blomstedtin ja Victor Sucksdorffin tallentamat pohjapiirrokset vuodelta 1894. Taidemaalarit Akseli Gallén-Kallela ja Louis Sparre ovat käyneet 1800-luvulla Rimmissä maalaamassa maisemia. Rimmin kylä liittyy siis karelianismin syntyyn. Rimpi on ollut portti Vienaan Kuhmon kautta Vienaan matkaaville runonkerääjille ja kareliaaneille. Rimmin kävijöihin kuuluu muun muassa Samuli Paulaharju, joka otti silloin klassiseksi kohonneen kuvan Uljaskasta.
Rimmiläisten elinkeinoja oli luontaisten elinkeinojen kuten kalastuksen, metsästyksen ja viljelyn ohella lisäksi tervanpoltto, metsätyöt ja pontikankeitto.
Historia.
Rimmin talot tuhottiin talvisodassa.
Professori Pertti Virtaranta on tutkinut Rimmin asukkaiden sukutaustoja tarkastikin. Rimmin asukkaista on haastateltu Uljaska Ahtosta, joka kertoo olleensa mallina Gallén-Kallelan tauluissa Väinämöistä esittävänä hahmona. Uljaskan lapset Iivana ja Huotari ovat kertoneet tutkijalle Rimmin elämästä, muun muassa Uljaskan taikakeinoista kuten kyvystä verenseisauttamiseen. Rimmiläisen Ontrei Huovisen emäntä Omelie Huovinen on osannut runonlaulantaa, jota on tallennettu. Sappovaarasta kotoisin ollut tunnettu runonlaulaja Rokka-Hilippä on myös laulanut Rimmissä.
Kylän elämä sammui 1980-luvulla, mutta sinne muutti uusia asukkaita jälleen 1990-luvun aikana. Nykyaikana Rimmin perinteitä vaalii etenkin sukuun kuuluva Markku Nieminen.
Oscar Henriksson

Oscar Henriksson (s. 1999) on ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Broderna Grym-nimistä seuraa. Hän on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingin mukaan Ruotsin paras pöytäjääkiekkoilija. Henriksson on junioreiden maailmanmestari vuodelta 2017. Henriksson aloitti pelaajauransa vuonna 2011.
Ura.
Henriksson aloitti pelaajauransa helmikuussa 2011. Vuotta myöhemmin hän voitti junioreiden Ruotsin mestaruuden. Vuonna 2014 Henriksson voitti Wettern Cupin, kun finaalissa kaatui hänen isänsä Lars Henriksson. Kuukautta myöhemmin Henriksson voitti myös Umea Openin. Silloinkin hän voitti finaalissa Lars Henrikssonin. Vuoden 2014 lopussa Henriksson voitti Norway Openin, johon osallistui peräti 53 pelaajaa. Hän voitti Norway Openin uudelleen vuonna 2015.
Vuonna 2017 Henriksson voitti junioreiden maailmanmestaruuden. Finaaleissa hän voitti Nikita Zholobovin. Samojen MM-kilpailujen avoimesta sarjasta Henriksson voitti MM-pronssia.
Halleyn tutkimusasema

Halleyn tutkimusasema on tutkimuslaitos Etelämantereella, joka sijaitsee Bruntin jäähyllyllä. Royal Societyn retkikunta perusti aseman 6. tammikuuta 1956, ja se on nimetty Royal Societyn jäsenen ja astronomin Edmond Halleyn mukaan. Laitoksen uusin rakennus, "Halley VI", avattiin virallisesti vuonna 2013. Asemalla oli kuitenkin miehitys jo vuoden 2012 talvella. Aseman toiminnasta vastaa British Antarctic Survey. 
Asemalla tehdään tutkimusta etenkin säästä, ilmastosta ja auringon aktiivisuudesta, mutta myös geologiasta ja jäätikkötutkimuksesta. Halleyn tutkimusasemalla oli tärkeä rooli vuonna 1985 julkaistussa tutkimuksessa, jossa huomattiin ohentuman otsonikerroksessa.
Maaliskuussa 2017 jäähyllyssä havaittiin suuri halkeama, jonka käytös oli vaikeasti arvattavissa. Aseman johto päätti sulkea aseman talven ajaksi, koska jos jäähyllystä olisi lohjennut talven aikana pala, henkilökunnan evakuointi olisi ollut hyvin vaikeaa. Vuodesta 2017 lähtien asema on ollut talvisin suljettuna jäähyllyn epävakauden takia.
Rakennukset.
Aseman rakennusten päälle kertyy joka vuosi noin 1,2 metriä lunta, mikä haurastuttaa rakenteita. Asema onkin rakennettava säännöllisesti uudestaan. Vuodesta 1956 lähtien asemia on rakennettu kuusi kappaletta, joista ensimmäiset neljä romahtivat lumen painosta. Vuosien varrella rakennuksissa on kokeiltu monenlaisia rakennustekniikoita. Nykyinen tutkimusasema hyödyntää moduulitekniikkaa ja sen alla on sukset, joiden avulla moduuleja voidaan tarvittaessa siirtää eri alueelle jäähyllyn halkeillessa. Asemaa alettiin siirtää ainakin vuonna 2017 jäähyllyssä havaitun suuren halkeaman takia.
Aerial (pelaaja)

Jani ”Aerial” Jussila (s. 11. kesäkuuta 1993) on suomalainen -ammattilainen. Jussila on tunnettu ajastaan ENCE:ssä vuosina 2018–2020. 
Jussilan rooli joukkueessaan on toimia kärkihyökkääjänä (entry fragger), jonka päätehtävänä on toimia joukkueen hyökkäyksen etulinjassa, kerätä tietoa vastustajan sijoittumisesta ja saada aikaiseksi erän ensimmäinen tappo.
Jussila oli ENCE:n riveissä voittamassa vuoden 2018 StarSeries i-League CS:GO-turnausta, jonka palkintona voittajajoukkueelle oli 125 000 dollaria. Jussila on tienannut pelaajaurallaan voittorahoja noin 209 000 euroa.
Déjà Vu (videopeli)

Déjà Vu on ICOM Simulationsin kehittämä ja Mindscapen ja Kemcon julkaisema 1940-luvun etsiväromaaneista ja elokuvista vaikutteita ottanut point and click -seikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 1985 Macintoshille ja käännettiin myöhemmin muille alustoille parannetuilla grafiikoilla ja väreillä.
Börje Hielm

Börje Gustav Hielm (24. kesäkuuta 1927 Helsinki – 17. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen liikennelentäjä ja lentokapteeni.
Lapsuus ja lentäjän uralle hakeutuminen.
Hän oli pikkupojasta saakka kiinnostunut tekniikasta ja ilmailusta ja katseli paljon Santahaminan, Katajanokan ja Malmin lentokoneita. Sota-aikana hän osallistui sotilaspojissa Helsingin ilmatorjuntaan. Helsingin suurpommituksissa helmikuussa 1944 hän oli kantamassa kranaatteja Viikin pelloille sijoitetussa ilmatorjuntayksikössä.
Vuonna 1947 hän suoritti purjelennossa C-tutkinnon Jämijärven ilmailukoulussa.
Asevelvollisuusaika.
Innostus veti kuitenkin moottorikoneisiin. Syksyllä 1945 hän haki vapaaehtoisena asevelvolliseksi ensimmäiselle sodanjälkeiselle ohjaajakurssille. Sieltä valmistuttuaan keväällä 1947 hänet komennettiin Uttiin Lentorykmentti 3:een. Siellä hän sai koulutuksen Messerschmitt-kalustoon ja suoritti myös yöhävittäjäkurssin.
Polttoainepula ja sodan jälkeinen poliittinen tilanne merkitsivät lentomahdollisuuksien vähenemistä ja joutenoloa. Niinpä Hielm hakeutui siviilipuolelle.
Ura liikennelentäjänä.
Hän suoritti 1948 Englannissa kaksimoottorikoulutuksen ja mittarilentokelpuutuksen. Samalla hän suoritti liikennelentäjän ja navigaattorin lupakirjat. Hän pääsi vuoden 1951 alussa Aero Oy:n perämieskurssille ja työskenteli DC-3:n perämiehenä vuoteen 1953. Tämän jälkeen hän siirtyi DC-3:n kapteeniksi ja työskenteli myöhemmin kapteenina Convair Metropolitanissa, Super Caravellessa, DC-8-62:ssa ja DC-10:ssä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1982 Finnairin DC-10:n kapteenina.
Avaruuden asiantuntija.
Lentämisen ohessa hän oli erityisen kiinnostunut satelliiteista ja avaruusraketeista. Hän liittyi 1962 Suomen avaruustutkimusseuraan ja oli mediassa usein nähty avaruuden asiantuntija. Hän oli kommentaattorina Yleisradion Kuustudiossa, joka oli koottu kesällä 1969 Pasilan studioon seuraamaan Apollo 11:n lennon vaiheita ja ensimmäistä kuukävelyä. Hän piti myös Ilmailu-lehdessä palstaa, johon hän kirjoitti avaruusaiheisia artikkeleita. 
Harrastukset.
Hän oli Ilmailumuseoyhdistys ry:n (IMY) perustajajäsen ja hän toimi Suomen ilmailumuseon ensimmäisenä museonhoitajana 1983–1992.
Vuonna 1968 hän perusti Suomeen yhä aktiivisen kansainvälisen muovimallikerhon, IPMS-Finlandin. Yhdistyksen tarkoituksena on auttaa pienoismallien harrastajia antamalla tietoa harrastukseen liittyvistä seikoista sekä mallien esikuvista, muun muassa lentokoneista ja sotilasajoneuvoista, sekä tehdä vapaaehtoisin voimin tunnetuksi muovimalliharrastusta. Hielm piti Ilmailu-lehdessä pitkäaikaista pienoismallien rakentamista koskevaa ja teollisia pienoismalleja esittelevää harrastajapalstaa otsikolla "Pienois(ta)Malli(puhetta)".
Poliittinen osallistuminen.
Hän oli 1976–1984 Perustuslaillisen oikeistopuolueen edustajana Espoon kaupunginvaltuustossa. Lisäksi hän oli ehdokkaana vuoden 1979 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Lähteet.
Tapio Juutinen: Lentokapteeni Börje Hielmin työ ja harrastus ilmailun parissa. Julk Suomen Ilmailumuseo
Sergej

Jere ”sergej” Salo (s. 1. maaliskuuta 2002) on suomalainen ammattilaisuransa päättänyt "" -pelaaja. "Counter-Strikeen" keskittynyt HLTV nimesi Salon maailman 13. parhaaksi pelaajaksi vuonna 2019.
Salo pelasi suomalaisessa ENCE eSportsissa vuosina 2018–2020. Salon rooli joukkueessa oli kivääripelaaja. Salo oli ENCE:n riveissä muun muassa voittamassa vuoden 2018 StarSeries i-League CS:GO-turnausta, jonka palkintona voittajajoukkueelle oli 125 000 dollaria. Salo tuli myös ENCE:n kanssa toiseksi Intel Extreme Masters Season XIII - Katowice Major 2019 -turnauksessa, jonka palkintona voittajajoukkueelle oli 500 000 dollaria ja toiseksi tulleelle 150 000 dollaria.
Vuonna 2019 Salon verotettavat ansiotulot olivat 122 856 euroa.
Salo siirtyi syrjään ENCE:n pelaavasta kokoonpanosta marraskuussa 2020. Syyksi seura ilmoitti Salon motivaatio-ongelmat sekä alkavan varusmiespalveluksen. Salon korvasi Tuomas ”SADDYX” Louhimaa.
Huhtikuussa 2021 Salon ilmoitettiin olevan mukana uudessa kansainvälisessä kokoonpanossa. Kokoonpano pelasi Gorillaz nimen alla. Salo pelasi joukkueessa tarkkuuskivääripelaajan roolia. Hän jättäytyi joukkueesta pois 2021 vuoden lopussa. Salon viimeisin CS:GO ammattilaisottelu oli 9.12.2021.
Salo striimasi "Counter-Strikeä" yli kolmen vuoden jälkeen maaliskuussa 2024, jolloin hän kertoi asuvansa Lahdessa. Salolla on niin ikään "Counter-Strikeä" ammattimaisesti pelaava veli Jimi ”Jimpphat” Salo.
Kansainvälinen pöytäjääkiekkoliitto

Kansainvälinen pöytäjääkiekkoliitto (, lyhenne "ITHF") on pöytäjääkiekon kansainvälinen kattojärjestö. Se perustettiin vuonna 2005. Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton puheenjohtajana on tanskalainen Bjarne Axelsen. ITHF päivittää pöytäjääkiekon maailmanrankingia nettisivuillaan. Sen jäsenmaat ovat Itävalta, Valko-Venäjä, Kanada, Tšekki, Tanska, Viro, Suomi, Saksa, Unkari, Italia, Kazakstan, Latvia, Norja, Portugali, Venäjä, Slovakia, Sveitsi, Slovenia, Ruotsi, Ukraina ja Yhdysvallat.
Turku Open

Turku Open on Turussa vuodesta 2016 lähtien toukokuussa järjestetty pöytäjääkiekkoturnaus. Turku Open on kauden viimeinen turnaus. Vuoteen 2015 asti kauden viimeinen rankingkilpailu oli "Helsinki Open". Turku Openissa on pelannut 40–70 pelaajaa. Parhaiten menestynyt pelaaja on toistaiseksi turkulainen Kevin Eriksson, joka ei ole vielä kertaakaan jäänyt mitaleitta. Turnaus järjestettiin myös vuonna 2019.
Angry Birds -elokuva 2

Angry Birds -elokuva 2 () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalais-yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu elokuva, jonka on ohjannut Thurop Van Orman. Elokuvan on käsikirjoittanut Peter Ackerman ja sen tuotti John Cohen. Se on jatko-osa vuoden 2016 "Angry Birds -elokuvalle" ja perustuu sen tavoin suomalaisen peliyhtiö Rovion samannimiseen videopelisarjaan. Tuotantoyhtiö on Columbia Pictures ja levittäjä Sony Pictures. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jason Sudeikis, Josh Gad, Leslie Jones, Bill Hader, Rachel Bloom, Awkwafina, Danny McBride, Sterling K. Brown ja Peter Dinklage.
Näyttelijät.
Suomenkielisen version on ohjannut Antti L. J. Pääkkönen.
Ensi-ilta.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 14. elokuuta 2019. Suomessa elokuva tuli teattereihin noin viikkoa aiemmin, 9. elokuuta.
Elin Ek

Elin Maria Ek (s. 31. elokuuta 1973 By) on ruotsalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän hiihti IFK Moran riveissä. Ek voitti Nordic Ski Marathon Cup -kilpailun vuonna 2007. Hän on myös voittanut Tjejvasan-kilpailun vuonna 2006. Ek on lisäksi voittanut Vaasahiidon naistensarjan 2007.
Éclipse (elokuvayhtiö)

Éclipse oli vuonna 1906 perustettu ranskalainen elokuvayhtiö.
Société Générale des Cinématographes Éclipse sai alkunsa brittiläisen Charles Urban Trading Companyn Pariisin-edustustosta. Emoyhtiöstä tuli Éclipsen tytäryhtiö vuonna 1908 ja vuonna 1909 siihen liitettiin ranskalainen tuotantoyhtiö Radios. 1910-luvun alussa Éclipse oli Pathén, Gaumontin ja Éclairin jälkeen Ranskan neljänneksi suurin elokuvayhtiö. Sen tuotanto jäljitteli suurempia esikuvia. Jean Marié de l’Isle ohjasi ”taidefilmejä”, Pierre Bressol "Nat Pinkerton" -etsiväsarjoja ja Servaësin veljekset tekivät "Arthème" ja "Polycarpe" -komediasarjoja. Vuonna 1913 alettiin tuottaa viikoittaisia "Éclipse Journal" -uutiskatsauksia.
Éclipse jatkoi näytelmäelokuvien tuotantoa myös ensimmäisen maailmansodan aikana ja vuonna 1917 se perusti oman levitysorganisaation. Yhtiön suurin tähti oli tuolloin Suzanne Grandais. Maailmansodan jälkeen Éclipse alkoi tuottaa tappiota ja vuonna 1923 sen toiminnot myytiin Omnium EEG:lle.
Vuoremi

Vuoremi (, tunnetaan myös nimellä Stolbova (), oli Petsamossa Vuoremivuonon itärannalla sijainnut kalastajakylä, joka kuului Suomelle vuosina 1920–1944. Kylä perustettiin venäläisten ja norjalaisten yhteiselle vanhalle kalastuspaikalle 1850-luvulla, ja sen perustajana pidetään venäläistä Andrei Kannujevia. Kylä sijaitsi Suomen ja Norjan rajalla Vuoremijoen suulla. Vuonon länsirannalla on norjalainen Grense Jakobselvin kylä. Vuoremiin ei ollut maantieyhteyttä, mutta kylästä oli viikoittainen laivayhteys Kirkkoniemeen ja Liinahamariin.
Vuoremissa oli pieni Nikolaos Ihmeidentekijälle pyhitetty rukoushuone. Talvisodan aikana sen irtaimisto evakuoitiin Norjaan. Hieman kylän pohjoispuolella oli loisto, joka on edelleen toiminnassa.
Noin 25 kilometrin päässä Vuoremijoen yläjuoksulla oli venäläisten rakentama Vuoremi-niminen sotilasasema, joka sijaitsi Salmijärveltä Petsamonvuonolle kulkevan reitin varrella. Myöhemmin paikalla oli Jäämerentien varrella toiminut Vuoremin majatalo, jonka rakennutti vuonna 1916 Tie- ja vesirakennusten ylihallitus arkkitehti Thure Hellströmin laatimilla tyyppipiirustuksilla.
Marjatta Aalto

Marjatta Aalto (s. 1939) on suomalainen kasvitieteilijä ja mykologi, joka tunnetaan työstään paleobotaniikassa, etnobotaniikassa ja arkeobotaniikassa. Hän työskenteli Helsingin yliopiston kasvitieteellisellä osastolla, ja hänet tunnetaan myös vitakasvien tutkimuksestaan.
Raleigh &amp; Robert

Raleigh &amp; Robert oli 1900-luvun alussa toiminut ranskalainen elokuvayhtiö.
Yhtiö sai alkunsa Charles Raleighin ja Robert Schwobthalerin Pariisiin vuonna 1903 avaamasta myyntiedustustosta. Vuodesta 1907 lähtien se harjoitti pienimuotoista elokuvatuotantoa ja toimi elokuvien levittäjänä myös Ranskan ulkopuolella. Yhtiön pieni Pariisin studio tuhoutui tulipalossa vuonna 1909. Louis Aubert otti haltuunsa Raleigh &amp; Robertin levitystoiminnan Ranskassa vuonna 1912 ja yhtiön toiminta lakkasi vuonna 1913.
Kevin Eriksson

Kevin Eriksson (s. 1998 Turku) on suomalainen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Talpelan Taiga-nimistä seuraa. Eriksson on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingin mukaan Suomen paras pöytäjääkiekkoilija. Hän on myös kaksinkertainen Suomen mestari vuosilta 2017 ja 2018.
Ura.
Eriksson aloitti pelaamisen vuoden 2009 lokakuussa. Kaksi vuotta myöhemmin Eriksson voitti alle 13-vuotiaiden suomenmestaruuden. Vuonna 2014 hän voitti pronssia Helsinki Openista. Pronssiottelussa hän voitti Jan Pelkosen.
Vuonna 2016 Eriksson voitti pronssia SM-kilpailuista. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen kerran pronssia kansainvälisestä Turku Open-kilpailusta. Suomenmestaruudet Eriksson voitti vuosina 2017 ja 2018 nousten ITHF:n maailmanrankingin kymmenen parhaan joukkoon. Keväällä 2017 Eriksson voitti Turku Openin finaalissa Janis Galuzon. Vuonna 2019 Eriksson voitti Swedish Mastersin. Hän voitti samana vuonna uudelleen Turku Openin.
Jan Pelkonen

Jan Pelkonen (s. 1997) on suomalainen pöytäjääkiekkoilija, joka pelaa "Turun Seudun PJK"-nimisessä seurassa. Hän on voittanut Norway Openin vuonna 2016. Pelkonen kuuluu yleensä Suomen maajoukkueeseen MM- ja EM-kilpailuissa. Pelkonen on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 36. Pelkonen on myös junioreiden euroopanmestari vuodelta 2014.
Ura.
Alkuvuodet.
Pelkonen aloitti pelaamisen vuonna 2009 ollessaan 12 vuoden ikäinen. Vuotta myöhemmin hän voitti ensimmäisen turnauksensa, alle 13-vuotiaiden suomenmestaruuden. Finaaleissa hän kukisti Justus Erälaukon luvuin 3-0. Vuonna 2013 hän pääsi ensimmäisen kerran 10 parhaan joukkoon avoimen sarjan SM-kilpailuissa.
Nousu huipulle.
Vuonna 2014 Pelkonen voitti junioreiden euroopanmestaruuden, kun finaaleissa kaatui ruotsalainen Oscar Henriksson. Vuoden 2015 lokakuussa Pelkonen nousi ensimmäisen kerran Kansainvälisen pöytäjääkiekkoliiton virallisen maailmanrankingin 10 parhaan joukkoon pudottaen venäläisen Dimitri Koshmanin sijalle 11. Vuonna 2016 Pelkonen ylsi uransa kovimpaan saavutukseen, Norway Openin voittoon. Samana vuonna Pelkonen voitti myös Canada Cupin.