tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Weserstadion

Weserstadion on jalkapallostadion, joka sijaitsee Bremenissä Saksassa. Se toimii Saksan pääsarjajoukkue Werder Bremenin kotikenttänä. 
Tarkemmin stadion on noin kilometrin päässä kaupunginkeskustasta ja se sijaitsee Weser joen varrella.
Stadionilla ei pelattu vuoden 2006 jalkapallon MM-kisojen otteluita, kun Saksa toimi kisojen isäntämaana.
Tällä hetkellä (2022) stadionin nimisponsorina on saksalainen kiinteistöyhtiö "Wohninvest".
Syl Apps sr

Charles Joseph Sylvanus "Syl" Apps CM (18. tammikuuta 1915 – 24. joulukuuta 1998 Ontario) oli kanadalainen NHL-jääkiekkoilija, joka edusti Toronto Maple Leafsia vuodesta 1936 vuoteen 1948. Appsin tilastot runkosarjassa olivat 423 ottelua, 201 + 231 = 432 tehopistettä ja 56 jäähyminuuttia, pudotuspeleissä 23 ottelua, 5 + 5 = 10 tehopistettä ja 23 jäähyminuuttia. Hän voitti urallaan kolme Stanley Cupia. Sittemmin hän toimi Ontarion osavaltioparlamentin jäsenenä paikallisen konservatiivisen puolueen edustajana.
Apps oli myös taitava seiväshyppääjä. Hän sijoittui Berliinin olympialaisissa jaetulle kuudennelle sijalle tasan neljän metrin hypyllä. Syl Appsin samanniminen poika, Syl Apps jr, pelasi NHL:ssä yhtä pitkän uran kuin isänsä.
Sauli Koivula

Sauli ”Sakke” Koivula (s. 1972) on turkulainen muusikko. Hän on parhaiten suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin rumpali. Koivula on soittanut myös muun muassa Hevinkelium-, Kapsaek-, Super Trouper-, Brazilian Aeroplane- ja Shöcking Blü -yhtyeissä ja lukuisissa muissa orkestereissa sekä sessiosoittajana että konserteissa.
Koivula soittaa myös kitaraa, bassoa ja lyömäsoittimia, ja laulaa yhtyeessä American, joka tekee myös yhteistyötä Eero Raittisen kanssa. American soittaa The Band -yhtyeen tuotantoa. 
Koivula on Pearl Drums -artisti. Hän harrastaa vintage-rumpuja ja käyttää keikoilla myös satunnaisesti mm. Slingerland- ja Ludwig-merkkisiä settejä.
Koivula on tehnyt 2020 myös yhteistyötä Jukka Salmen kanssa työnimellä Salmi &amp; Koivula.
Imbi Paju

Imbi Paju (s. 3. kesäkuuta 1959 Jõgevamaa, Viron sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on Suomessa asuva virolaissyntyinen toimittaja, kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hänen vuonna 2006 julkaistu teoksensa "Torjutut muistot" on ilmestynyt myös viroksi, ruotsiksi ja venäjäksi, englanniksi, saksaksi, suomeksi ja ukrainaksi. Paju on tehnyt myös samannimisen elokuvan.
Paju on toiminut Suomessa Päevalehtin ja Postimeesin kirjeenvaihtajana. Ennen Viron uutta vapautumista hän työskenteli Tarton Vanemuine-teatterin oopperakuorossa. "Pro Estonia" -lehti on myöntänyt Pajulle Pro Estonia -tunnustuksen.' Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö on myöntänyt Imbi Pajulle  Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin.
Dokumenttielokuvassa "Torjutut muistot" Paju käy läpi oman perheensä kyydityskokemuksia. Sen pohjalta syntyi myös samanniminen kirja, jonka ruotsinnos on otettu Ruotsissa koulujen materiaaliksi kerrottaessa kommunismin rikoksista. 
Vuonna 2009 valmistunut dokumenttielokuva "Suomenlahden sisaret" kuvaa viimeisiä suomalaisia ja virolaisia lottia. Erityisesti Virossa lottia on elossa enää muutama, sillä heitä teloitettiin ja vietiin leireille neuvostomiehityksen jälkeen.
Aiheesta muualla.
http://imbipaju.wordpress.com/
Klodomir

Klodomir, myös Chlodomer tai Chlodomir, (n. 496–21. kesäkuuta 524 Vézeronce) oli frankkien kuningas vuosina 511–524. Klodomir oli yksi Klodvigin neljästä pojasta, joiden kesken frankkien valtakunta jaettiin Klodvigin kuoleman jälkeen. Muut olivat Klotar I, Kildebert I ja Teoderik I. Klodomir sai Klodvigin kuoltua vuonna 511 hallittavakseen neljänneksen isänsä valtakunnasta. Hänen alueensa olivat läntisessä ja keskisessä Ransakassa, ja hän oli veljeksistä ainoa, jolla oli maata Loire-joen kumallakin puolen. Hänen hallintokaupunkinsa oli Orléans, ja hänen alueisiinsa kuuluivat Toursin, Poitiers'n ja Orléansin hiippakunnat. 
Klodomir oli naimisissa Guntheucan kanssa, ja heillä oli kolme poikaa: Teodebald, Gunthar ja Klodoald.
Vuonna 523 hän liittyi veljiensä Klotarin ja Kildebertin sotaretkeen frankkien itäisiä naapureita burgundeja vastaan. Klodomir vangitsi burgundien kuninkaan Sigismundin ja palasi kotiin. Sigismundin veli Gundomar kuitenkin palasi Burgundiin mukanaan suuri sotajoukko, ja tuhosi frankkien varuskunnan, joka oli jätetty Burgundiin. Klodomir murhautti vuonna 524 Sigismundin ja tämän pojat ja lähti sen jälkeen johtamaan uutta sotaretkeä burgundeja vastaan, tällä kertaa velipuolensa Teoderikin kanssa. Klodomir sai tällä retkellä surmansa Vézeroncen taistelussa. Tämän jälkeen Klotar otti puolisokseen Klodomirin lesken Guntheucan mutta murhautti Klodomirin pojat Teodebaldin ja Guntharin. Klodoaldin onnistui päästä pakoon, ja hän vetäytyi luostariin. Hän perusti myöhemmin Saint-Cloudin luostarin Pariisiin.
Yves Bertucci

Yves Bertucci (s. 24. lokakuuta 1962) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Ura pelaajana.
Bertucci aloitti peliuransa AS Cannesin joukkueessa 1980. Hän edusti seuraa kaikkiaan kuuden kauden ajan siirtyen 1986 pieneen FC Montceau Bourgogneen. Bertucci pelasi Cannesin ja Montceaun lisäksi kolmessa muussa pienehkössä ranskalaisseurassa lopettaen varsin vaatimattomaksi jääneen pelaajauransa vuonna 1996 Tours FC:n joukkueessa.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Bertucci on tehnyt uraa valmentajana. 1996 hän aloitti Tours FC:n reservijoukkueen käskyttäjänä siirtyen 1998 Le Mans UC:n organisaatioon reservi- ja juniorijoukkueiden valmentajaksi. Bertuccin valmennusaikana Le Mansista on ponnistanut huipulle muun muassa Didier Drogba, Olivier Thomert, Laurent Bonnart, Yohann Pelé ja Mathieu Coutadeur.
Kesällä 2008 Bertucci sai ensimmäisen koitoksensa ykkösjoukkueen päävalmentajana, kun Le Mans UC palkkasi hänet Rudi Garcian seuraajaksi edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Bertuccilla on täytettävänään isot saappaat, sillä Garcian johdolla Le Mans sijoittui kaudella 2007/08 yhdeksänneksi.
Le Mansin kausi 2008/09 alkoikin hyvin, mutta vuodenvaihteen jälkeen seuran meno hyytyi ja seura putosi kohti putoamisviivaa. Seurajohto sai lopulta tarpeekseen helmikuussa 2009 ja Bertucci joutui jättämään tehtävänsä. Hän jatkaa kuitenkin seurassa Daniel Jeandupeux’n apuvalmentajana. 
Kesäkuun lopulla 2009 Paris Saint-Germainin uusi päävalmentaja Antoine Kombouaré nimesi Bertuccin uudeksi apuvalmentajakseen. Kaksikko teki menestyksekästä yhteistyötä PSG:ssä joulukuun lopulle 2011 saakka, kunnes Kombouaré sai potkut. Bertucci itse jätti seuran tammikuussa 2012, kun uusi päävalmentaja Carlo Ancelotti nimesi itselleen uuden valmennustiimin. 
Bertuccin ja Kombouarén yhteistyö jatkui PSG:stä saatujen potkujen jälkeen Al-Hilalissa kesäkuussa 2012. Kaksikko sai kuitenkin potkut jo vuodenvaihteen jälkeen. Heinäkuussa 2013 he aloittivat RC Lensin peräsimessä ja luotsasivat seuran takaisin pääsarjaan kauden 2013/14 päätteeksi. Kesällä 2016 Bertucci siirtyi Kombouarén mukana EA Guingampin apulaisvalmentajaksi.
Nestor Ojala

Nestor Ojala () oli 1900-luvun alun tunnettu pedagogi. Hänen isänsä oli Isak Ojala (aik. Brander) ja äiti Vilhelmiina Kalli. Tunnettu sanonta "Ojalan laskuopin mukaan" viittaa Nestor Ojalaan.
Nestor Ojala valmistui ylioppilaaksi 1886 ja filosofian kandidaatiksi 1889. Hän toimi Jyväskylän seminaarin matematiikan lehtorina 1894-1910, Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajana 1909-1913 ja lopuksi Jyväskylän seminaarin johtajana 1912-1926. Ojalan kirjoittamat kansakoulujen laskuopit ja niihin liittyvät opettajien ohjeet ovat olleet 1900-luvun alun merkittävimpiä alkeisopetuksen tietovälineitä.
Projektori

Projektori (lat. "proiacere" 'heittää eteen') eli kuvanheitin on optinen laite, jolla heijastetaan kuvia esimerkiksi seinälle tai valkokankaalle. Projektorityyppejä ovat muun muassa elokuvaprojektori, videoprojektori, diaprojektori ja piirtoheitin.
Projektorin tärkeimmät osat ovat valonlähde (nykyään sähkölamppu) ja objektiivi.
Nykyaikaisten projektorien edeltäjä oli taikalyhty, joka keksittiin jo 1600-luvulla.
Belozersk

Belozersk () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valkeajärven rannalla 214 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Kaupunki on Belozerskin piirin keskus. Asukkaita on 8 123 henkeä (vuonna 2023).
Belozerskin edeltäjiä olivat ensin Krutikin ja sitten Beloozeron (Valkeajärven) muinaiskaupungit, jotka sijaitsivat Valkeajärven eteläpuolella Šeksnajoen laaksossa jo 900- ja 1000-luvuilla. Alueen väestö oli tuohon aikaan suurelta osin itämerensuomalaista, nykyisten vepsäläisten esivanhempia.
Vuodesta 1238 Beloozero oli samannimisen ruhtinaskunnan keskus. 1370-luvulla se joutui Moskovan ruhtinaskunnan alaisuuteen ja vuodesta 1389 lähtien se oli Moskovaan kuuluneen läänitysruhtinaskunnan keskus. 1300-luvulla ruttoepidemia tuhosi kaupungin, joka sittemmin siirrettiin nykyiselle paikalle.
Vuonna 1487 Beloozerosta tuli samannimisen kihlakunnan keskus ja Moskovan pohjoinen rajalinnoitus. 1400–1500-luvulla kaupunki oli tärkeä pohjoisen ja etelän välisen kaupan keskus. Vuonna 1776 siitä tuli Novgorodin läänin kihlakuntakaupunki, ja vuonna 1777 se sai nykyisen nimensä "Belozersk".
Kaupungin keskustassa suurten maavallien keskellä sijaitsee vuosina 1668–1670 rakennettu viisikupolinen Kristuksen kirkastuksen katedraali ja puinen pyhän Eliaan kirkko. Linnoituksen esikaupungissa on vuonna 1553 rakennettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko kellotapuleineen sekä pieni Jumalan ilmestymisen kirkko. Valkeajärven rannalla on säilynyt 1600-luvun tyylinen Vapahtajan kirkko vuodelta 1723. Kaupungissa on myös 1800-luvun alun klassistisia kauppiastaloja.
Belozerskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Aurinkoareena

Aurinkoareena on vuonna 2002 valmistunut jäähalli Naantalissa, jota käyttävät pääasiassa VG-62:en jääkiekko- ja ringettejoukkueet sekä taitoluistelu. Aurinkoareena sijaitsee lähellä Naantalin keskustaa Kuparivuorella, vanhemman Kuparivuori-jäähallin vieressä.
Aurinkoareenalla on 500 paikkainen katsomo, 4 pukusuojaa ja pesutilat. Jäähallien vieressä on lisäksi yhteiset neljä pukusuojaa. Vuoden 2009 lopussa halliin valmistui kahvio 60 istumapaikalla sekä lisää muita tiloja. Vuonna 2019 jäähallien väliin rakennettiin yhdyskäytävä, johon sijoitettiin pukukoppi- ja huoltotiloja.
Korkeimmilla sarjatasoilla Aurinkoareenalla on pelannut VG-62:en jääkiekkojoukkue Suomi-sarjaa ja VG 62:en ringettejoukkue ringeten SM-sarjaa. Aurinkoareenalla on järjestetty junioreiden jääkiekkomaaotteluita ja maaotteluleirejä.
Kuparivuori-halli.
Kuparivuori-halli valmistui vuonna 1986. Paikalla oli tätä ennen kattamaton tekojäärata vuodesta 1975. Vuonna 2004 hallin katto uusittiin. Kaukalon koko on 30 m × 60 m.
Asia-Pacific Song Contest

Asiavision laulukilpailu on vuosittain järjestettävä, Eurovision laulukilpailuun pohjautuva laulukilpailu. Tieto kilpailusta julkistettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007, kun Euroviisujen järjestäjä Euroopan yleisradiounioni ilmoitti myyneensä formaatin aasialaiselle yritykselle, joka järjestäisi vastaavan kilpailun Aasiassa. Toisin kuin Euroviisut, joiden järjestäjät ovat valtio-omisteisia yleisradiokanavia, Asiavision on kaupallinen hanke, jonka takana on Asiavision Pte Ltd.
Jokainen osallistujamaa lähettää kilpailuun laulun, joka esitetään suorassa televisiolähetyksessä. Lisäksi jokainen osallistujamaa voi äänestää sekä omaa maataan että myös muita kilpailukappaleita, jotta saadaan selville, mikä kilpailukappale on suosituin. Kappaleet saavat olla maksimissaan kolme minuuttia pitkiä, ja esitysten aikana lavalla saa olla maksimissaan viisi henkilöä.
Asiavision laulukilpailun on suunniteltu olevan kuusi kuukautta kestävä musiikkitapahtuma, joka koostuu kansallisista ja alueellisista karsinnoista ja finaalista. Ensimmäisenä vuonna kilpailuun osallistuu 14 maata tai aluetta, joilla asuu yhteensä yli kolme miljardia ihmistä (puolet maapallon väestöstä) ja on kaikkiaan yli 500 miljoonaa potentiaalista katsojaa.
Ensimmäinen Asiavision laulukilpailu piti alun perin järjestää Intiassa 26.-28. marraskuuta 2010, mutta kilpailu siirtyy myöhemmälle ajankohdalle. Kilpailu järjestettiin 14.10.2012.
Osallistuvat maat.
17 maata tai aluetta on ilmoittanut osallistuvansa ensimmäiseen Asiavision laulukilpailuun.
Karibert I

Karibert I (noin 520–567) oli merovingien kuningashuoneeseen kuulunut Neustrian kuningas. Hän oli Klotar I:n ja Ingonden kolmas poika. Klotarin kuoltua vuonna 561 frankkien valtakunta jaettiin hänen poikiensa kesken. Karibert sai pääkaupungikseen Pariisin ja hallittavakseen alueen, joka oli aiemmin ollut Kildebert I:n hallussa. Siihen kuuluivat muun muassa Rouen, Tours, Poitiers, Limoges, Bordeaux ja Toulouse.
Karibert naitti tyttärensä Berthan Kentin kuninkaalle Ethelbertille, joka välitti kristinuskon anglosaksiseen Englantiin.
Karibert oli kaunopuheinen ja sivistynyt, mutta elämäntavoiltaan hillitön, mikä johti ennenaikaiseen kuolemaan. Karibertin kuoltua hänen hallitsemansa maat jaettiin hänen veljiensä Guntramin, Sigebert I:n ja Kilperik I:n kesken.
Heinolan rautatieasema

Heinolan rautatieasema () on liikennepaikka Lahti–Heinola-radalla Heinolan kaupungissa. Se on radan pääteasema ja sijaitsee ratakilometrillä 167 + 607. Rautatie Heinolaan valmistui vuonna 1932. Henkilöliikenne radalla lopetettiin vuonna 1968.
Heinolan ratapihalla on kahdeksan läpiajettavaa raidetta, yksi pohjoispäästä liikennöitävä pistoraide ja eteläpään vetoraide. Aseman edessä olevan laituriraiteen (nro 1) hyötypituus on 180 metriä, muiden ratapiharaiteiden (2–8) hyötypituudet ovat 470–710 metriä. Eteläpään vaihdekujasta erkanee teollisuusraide Rautsaloon. Ratapihalla on aikoinaan ollut myös veturitalli ja kääntöpöytä. Veturitalli on yhä jäljellä, mutta raideyhteys ja kääntöpöytä on purettu vuonna 2005. Ratapihalta lastataan nykyään runsaasti raakapuuta.
Aiemmin Heinolassa on ollut oma päivystysveturi, 1970-luvulla Tve3 ja sittemmin Tve4. Nykyään Heinolan päivystäjät tulevat tavarajunissa Kouvolasta. 
Heinolan asemarakennus on keltainen työmaaparakki. Kaksi aiempaa asemarakennusta paloivat vuosina 1968 ja 1988.
Paljasnaamalepakko

Paljasnaamalepakko ("Ia io") on siippoihin kuuluva lepakko. Se on yleinen Itä- ja Kaakkois-Aasiassa (Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa) ja elää pääasiassa kalkkikiviluolissa 400–1700 metrin korkeudella. Lepakon pesimäpaikkoja on löydetty sekä luolien suuaukoilta että 1,5 kilometrin syvyydeltä luolastoista.
Paljasnaamalepakko kasvaa 90–105 millimetrin mittaiseksi. Väriltään se on päältä ruskea ja alapuolelta harmahtava.
Lepakon elintavoista ja käyttäytymisestä ei tiedetä paljon. Se elää usein pienissä ryhmissä ja syö monien muiden siippojen tapaan hyönteisiä. Lepakko lähtee nukkumapaikaltaan ruuanhakuun jo varhain iltapäivällä. Talveksi se voi muuttaa lämpimämmille alueille.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto määrittelee paljasnaamalepakon elinvoimaiseksi. Eräs lajiin kohdistuvista uhkista on ihminen, joka tuhoaa sen elinalueita; useita luolia on muutettu turistinähtävyyksiksi. Lepakoita häiritsevät myös niiden ulostetta keräävät maanviljelijät. Lisäksi hyönteismyrkkyjen liiallinen käyttö uhkaa paljasnaamalepakon tulevaisuutta.
Hancockin piirikunta (Ohio)

Hancockin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty itsenäisyysjulistuksen allekirjoittajan John Hancockin mukaan. Sen suurin kaupunki on Findlay.
Maantiede.
Hancockin naapuripiirikuntia ovat Wood pohjoisessa, Seneca koillisessa, Wyandot kaakossa, Hardin etelässä, Allen lounaassa, Putnam lännessä ja Henry luoteiskulmassa.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 74 782 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 94,7%, mustiin (1,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (1,7%).
Kotitalouden mediaanitulo on 49 888 ja köyhyysrajan alapuolella oli 11,9% väestöstä vuosina 2007–2011.
Konnanmarjat

Konnanmarjat ("Actaea") on leinikkikasvisuku, johon kuuluu joukko pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla esiintyviä monivuotisia ruohokasveja.
Yleistä.
Konnanmarjat ovat matalia monivuotisia ruohoja, joilla on suvulle tyypilliseen tapaan liuskoittuneet lehdet. Valkeat kukat ovat pienet ja niissä on lajista riippuen 0–4 terälehteä. Kukinto muodostuu lyhyestä, mutta tiiviistä tertusta. Marjat ovat munanmuotoisia.
Konnanmarjojen kaikki osat ovat erittäin myrkyllisiä ja marjat ovat kasvin myrkyllisin osa. Jo pelkkä ihon altistuminen marjojen mehulle voi aiheuttaa ihoreaktioita. Konnanmarjat sisältävät glykosideja, jotka aiheuttavat vakavan myrkytyksen ja heikentävät sydämen toimintaa. Linnuille marjat eivät ole lainkaan myrkyllisiä ja ne ovatkin konnanmarjojen luontaisia levittäjiä. Konnanmarjat ovat useiden mittariperhosten sekä muutamien yökkösten toukkien ravintoa.
Konnanmarjalajit.
Suomessa tavattavat konnanmarjalajit.
Suomessa konnanmarjoja esiintyy kaksi luonnonvaraista lajia, jotka molemmat suosivat kalkkipitoisia lehtoja. Näistä tavallisempi on suuressa osassa maata yleinen mustakonnanmarja, kun taas punakonnanmarja on enemmän itäinen ja pohjoinen laji. Lisäksi viljelyjääntenä tai -karkulaisena voi tavata lännenkonnanmarjaa.
Lick It Up Tour

Lick It Up Tour oli yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen vuosina 1983–1984 järjestetty konserttikiertue, jolla yhtye pyrki mainostamaan yhdettätoista studioalbumiaan "Lick It Up". Lick It Up Tour oli ensimmäinen kiertue, jolla Kiss esiintyi ilman kasvomeikkejään ja esiintymisasujaan.
Kiertue käynnistyi 11. lokakuuta 1983 Portugalin Lissabonista ja päättyi 17. maaliskuuta Evansvilleen, Yhdysvaltoihin. Yhtye konsertoi kiertueen aikana myös ensimmäisen kerran urallaan Suomessa; 23. marraskuuta Helsingissä 4 000 hengen yleisölle ja 25. marraskuuta Oulussa 3 000 hengen yleisölle.
Lick It Up Tourilla Kiss käytti poikkeuksellisen vähän pyrotekniikkaa, joka tavallisesti on merkittävässä osassa yhtyeen konserteissa. Basisti-laulaja Gene Simmons luopui myös esittämästään verensyljentänumerosta ja hänen laulamansa kappale "God of Thunder", jonka aikana Simmons tavallisesti esitti kyseisen ohjelmanumeron, korvattiin kiertueen alkuvaiheessa "Lick It Up" -albumin kappaleella "Young and Wasted". Rumpali Eric Carrin rumpusetin alle rakennettiin panssarivaunuaiheinen lavarakennelma, jota yhtye oli käyttänyt jo edellisellä maailmankiertueellaan. Soolokitaristi Vinnie Vincent erotettiin yhtyeestä kiertueen Euroopan-osion päätyttyä. Koska yhtyeellä ei kuitenkaan ollut mahdollisuutta etsiä Vincentille korvaajaa tiukan kiertueaikataulun vuoksi, Vincent soitti yhtyeessä kiertueen loppuun, kunnes hänen erottamisensa yhtyeestä astui voimaan vuoden 1984 keväällä.
Harald Jensen

Harald Jensen (s. 18. joulukuuta 1966) on norjalainen ampuja, joka kilpailee skeetissä. Hän on voittanut urallaan kolme mitalia MM-kisoista sekä kahdeksan mitalia EM-kisoista. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden hän voitti Lahdessa 2002 ja henkilökohtaisen Euroopan-mestaruuden Brnossa 1993.
Olympialaisissa Jensenin paras sijoitus on kuudes Ateenasta 2004. Atlantassa 1996 hän oli 26:s, Sydneyssä 2000 23:s ja Pekingissä 2008 12:s.
Nadja Salerno-Sonnenberg

Nadja Rose Catherine Salerno-Sonnenberg (s. 10. tammikuuta 1961 Rooma) on viulisti. Hän syntyi Italiassa musikaaliseen perheeseen, mutta muutti kahdeksanvuotiaana Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli Curtis Institute of Musicissa ja sitten Juilliard Schoolissa, jossa häntä opetti Dorothy DeLay.
Salerno-Sonnenberg esiintyi julkisesti solistina jo lapsena. Hän voitti vuonna 1981 kansainvälisen Walter Naumburg -viulukilpailun. Hän on paitsi esiintynyt laajalti ja levyttänyt, myös vieraillut televisio-ohjelmissa, kuten "The Tonight Show’ssa". Hän sai vuonna 1999 Avery Fisher -palkinnon.
Salerno-Sonnenberg perusti vuonna 2005 NSS Music -levy-yhtiön. Hänet nimitettiin tammikuussa 2008 New Century Chamber Orchestran konserttimestariksi ja musiikilliseksi johtajaksi.
Kauko Alajoki

Kauko Alajoki (s. 25. syyskuuta 1947) on entinen suomalainen maajoukkuetason huippulentopalloilija ja valmentaja. 
Alajoki pelasi urallaan monissa eri seuroissa. Hän pelasi uransa ensimmäisen maaottelun miesten maajoukkueessa vuonna 1973, josta alkaen hän pelasi 84 A-maaottelua Suomen maajoukkuepaidassa. Hän esiintyi maajoukkueen mukana MM-kisoissa Italiassa vuonna 1978 sekä EM-kotikisoissa vuonna 1977. Urallaan hän pelasi satoja liigaotteluita eri seurajoukkueissa. Alajoki edusti uransa aikana useita eri joukkueita kuten Kalajoen Junkkareita, GVK Tapperia, Kokkolan Jymyä, Lahden Kimmoa, Kokkolan Tiikereitä ja Seinäjoen Maila-Jusseja. Alajoki oli harvinaisen hyvä ponnistaja lentopallomaailmassakin. Paikaltaan hän ponnisti 100 cm:n ja vauhdista 131 cm:n korkeuteen.
Pelaajauransa jälkeen Alajoki ryhtyi lentopallovalmentajaksi. Hän valmensi Seinäjoen Maila-Jusseja, Kurikan Ryhtiä, Ähtärin Mesikämmeniä, Lapuan Virkiää, Kauhavan Wisaa ja Kalajoen Lentopalloa. Hän toimi 2010-luvun alkupuolella Nurmon Jymyn joukkueen fysiikkavalmentajana.
Džemal Hadžiabdić

Džemal Hadžiabdić eli Jamal Hadji (s. 25. heinäkuuta 1953 Mostar, Jugoslavia) on hertsegovinalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana.
Puolustuspäässä pelannut Hadžiabdić aloitti uransa kotikaupunkinsa Mostarin joukkueessa Veležissa, missä hän pelasi Jugoslavian pääsarjassa vuosina 1971–1980 kaikkiaan 217 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. 1980 Hadžiabdić siirtyi Englannin 2. divisioonan walesilaisseuaan Swanseaan, jossa hän vakiinnutti paikkansa kokoonpanossa vasempana laitapuolustajana ja auttoi seuran nousemaan kauden päätteeksi pääsarjaan. Walesin cupin "Jimmy" voitti seurassa kahteen otteeseen. Hadžiabdić lopetti uransa kauden 1982/83 päätteeksi.
Jugoslavian maajoukkueessa Hadžiabdić pelasi 20 ottelua. Hän edusti maajoukkuetta Jugoslaviassa pelatussa 1976 EM-lopputurnauksessa.
Valmentajaura.
Pelaajauransa jälkeen Hadžiabdić on valmentanut lukuisia joukkueita. Hän johdatti qatarilaisen al-Ittihadin lukuisiin liiga- ja cup-mestaruuksiin. 1998 Ranskan MM-kisojen karsintojen loppuvaiheessa hän tuli Qatarin maajoukkueen päävalmentajaksi. Sittemmin hän on jatkanut valmennusuraansa Qatarissa.
Vladimir Antošin

Vladimir Sergejevitš Antošin (, 14. toukokuuta 1929 – 1994) oli venäläinen shakinpelaaja ja suurmestari. Antošin otti osaa shakin Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuihin vuosina 1955, 1956, 1957, 1967 ja 1970 keskinkertaisin tuloksin. Viisikymmentäluvulla hän myös pelasi kirjeshakkia ja voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1960. Vuonna 1966 hän voitti merkittävän Zinnowitzin turnauksen tuloksella +8=6-1.
Tampereen Ilveksen SM-sarjakausi 1953–1954

Tampereen Ilves pelasi kaudella 1953–54 jääkiekon SM-sarjassa. Joukkue sijoittui A-lohkonsa viimeiseksi ja putosi seuraavaksi kaudeksi Suomensarjaan. Ilveksen kokonaissijoitus kahden lohkon sarjassa jäi määrittelemättömäksi, mutta voidaan todeta Ilveksen koonneen kymmenestä joukkueesta seitsemänneksi eniten pisteitä.
Edelliskauden ennätyslaajasta 12 joukkueen SM-sarjasta palattiin 10 joukkueeseen Lukon, TPV:n, Pyrkivän ja Kiffenin pudotessa alemmille tasoille ja TK-V:n ja Kuopion Palloseuran noustessa mestaruussarjaan. Kaksi viiden joukkueen lohkoa pelasi keskenään kaksinkertaisen sarjan, mikä tarkoitti kahdeksaa runkosarjaottelua joukkuetta kohti. Ilves pelasi muiden tamperelaisseurojen tapaan Koulukadulla.
Jo vuotta aiemmin pahoja menetyksiä kärsinyt Ilveksen joukkue nuoreni entisestään edellisen kauden kapteenin Jukka Wuolion, maajoukkuemies Kauko Mäkisen ja takavuosien tähtipelaajan Kalle Havulinnan lopettaessa uransa. Kokeneista pelaajista jatkoivat vakiokokoonpanossa vain Pentti Isotalo ja Eero Saari, joskin Lotfi Nasibkin pelasi vielä kolme ottelua. Joukkueen nuoruutta kuvastaa, että Wuolion tilalle nimettiin kapteeniksi vasta toista SM-sarjakauttaan pelannut 20-vuotias Juhani Ruusunen. Pahasta jalkavammastaan valmennuskykyiseksi toipunut Aarne Honkavaara aloitti uransa Ilveksen vaihtopenkin takana. Kentällä uransa aloitti puolestaan sittemmin yli 20 kautta SM-tasolla pelannut Raimo Kilpiö.
Paras pistemies Ilveksessä oli jo edellisellä kaudella hyvin esiintynyt Räshid Hakimsan, joka kahdeksassa ottelussa teki viisi maalia ja antoi neljä syöttöä.
Runkosarja.
Ilves pelasi sarjan alun ja keskivaiheet varsin tyydyttävästi: tammikuun viidestä ottelusta se saavutti kaksi voittoa ja yhden tasapelin. Helmikuussa joukkue ei kuitenkaan voittanut enää otteluakaan. Putoamiskamppailu ratkesi silti vasta viimeisen kierroksen jumbofinaalissa Ilveksen ja Tarmon välillä: hämeenlinnalaiset voittivat ottelun 8–0 ja nousivat Ilveksen ohi lohkon neljännelle tilalle.
A-nuoret.
Vuonna 1954 Ilveksen A-nuoret sijoittuivat SM-sarjassaan pronssille.
Marie Laurencin

Marie Laurencin (31. lokakuuta 1883 – 8. kesäkuuta 1956) oli ranskalainen taidemaalari ja graafikko.
Laurencin syntyi Pariisissa, jossa hän eli suuren osan elämästään. 18-vuotiaana hän alkoi opiskella posliinitaidetta Sèvressä. Tämän jälkeen hän palasi takaisin Pariisiin ja jatkoi taideopiskelujaan Humbertin Akatemiassa, missä hän keskittyi öljymaalaukseen.
Zoran Vulić

Zoran Vulić (s. 4. lokakuuta 1961 Split, Kroatia, Jugoslavia) on kroatialainen entinen jalkapalloilija, joka toimii nykyisin Kroatian pääsarjassa pelaavan RNK Splitin päävalmentajana.
Pelaajaura.
Suurimman osan omasta aktiiviurastaan keskuspuolustajana pelannut Vulić edusti kotikaupunkinsa suurseuraa Hajdukia. Hän pelasi seurassa vuodet 1979–1988, jona aikana voitti Jugoslavian cupin kahdesti (1984, 1987). Välissä Vulić kävi kiertelämässä ulkomailla: vuodet 1988–1991 hän pelasi Espanjan liigaa Mallorcassa ja 1991–1993 ranskalaisessa Nantesissa ennen kuin palasi takaisin itsenäistyneeseen kotimaahansa ja Hajduk Splitiin. Hän voitti vielä kahdesti Kroatian liigamestaruuteen ja kerran Kroatian cupin ennen lopettamistaan kauteen 1994–1995.
Jugoslavian maajoukkueessa Vulić pelasi 25 ottelua, joissa teki yhden maalin. Hän oli mukana joukkueessa 1990 Italian MM-turnauksessa. Lisäksi Vulić ehti pelata Kroatian maajoukkueessa kaksi ottelua. 
Valmentajaura.
Lopetettuaan oman pelaajauransa Vulić siirtyi valmennustehtäviin Hajdukissa. Hän aloitti seuran päävalmentajana vuonna 1997 ja johdatti seuran liigamestaruuteen kaudella 2000–2001. Kaudella 2003–2004 Hajduk voitti jälleen mestaruuden, mutta Vulić erosi kolme kierrosta ennen kauden päättymistä. Vuonna 2006 hän tuli uudelleen seuran päävalmentajaksi, mutta kausi päättyi liigahopeaan ja Vulić sai lähteä. Nykyisessä tehtävässään Lutš-Energijan päävalmentajana hän on toiminut vuodesta 2007 lähtien. Vuonna 2009 hän siirtyi HNK Rijekan päävalmentajaksi. Hän toimi vuosina 2010–11 kahdesti NK Istra 1961:n päävalmentajana. Lokakuussa 2012 Vulić siirtyi RNK Splitin päävalmentajaksi. Vuoden 2014 Vulić valmensi Kroatian alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta. Joulukuussa 2014 hän palasi RNK Splitin päävalmentajaksi.
Kibo (Usenet)

Kibo on Usenet-vaikuttaja James Parryn (s. 13. heinäkuuta 1967) lempinimi ja käyttäjänimi. Hänet tunnetaan Usenetin keskusteluryhmissä nettipiloistaan, absurdin pitkästä allekirjoituksestaan ja parodiauskonto kibologian palvonnankohteena. Kibologia on keskittynyt Usenet-ryhmään alt.religion.kibology. Kibolla oli tapana kirjoittaa humoristisia vastauksia kaikenlaisiin Usenetin keskustelusäikeisiin, jossa esiintyi termi tai kirjainjono Kibo.
Kibon nimi loi hakkerijargoniin termin "kiboze", joka tarkoittaa Usenetin kirjoituksista tietyn kirjainjonon etsimistä tarkoituksena kirjoittaa tähän kirjoitukseen vastaus.
James Parry varttui Scotiassa New Yorkissa. Hän on opiskellut ohjelmistotuotantoa Rensselaer Polytechnic Institutessa Troyssa New Yorkissa sekä videotuotantoa ja graafista suunnittelua Emerson Collegessa Bostonissa. Hän on myös kirjoittanut kirjan "Usenet According to Kibo, Premier Edition" (Sams 1994, )
Aaltopiikkinuoliainen

Aaltopiikkinuoliainen "(Lepidocephalichthys guntea)" tai aaltonuoliainen on aasialainen kala, myös yleinen akvaarioissa. Kala muistuttaa ulkonäöltänsä melko runsaasti aasianmutakalaa, mutta on pienempi, lämpimämmässä vedessä viihtyvä ja rauhallisempi laji. Se kasvaa noin 15 senttimetriä pitkäksi. Asuinalueellaan Aasiassa sen elinympäristö painottuu mantereen kaakkois- ja eteläalueelle.
Tampereen Ilveksen SM-sarjakausi 1954–1955

Tampereen Ilves pelasi kaudella 1954–55 jääkiekon Suomen sarjassa ja Suomen Cupissa. Joukkue nousi kauden päätteeksi takaisin SM-sarjaan.
Sarjatason vaihdoksesta huolimatta Ilveksen joukkue säilyi edelliseltä kaudelta hyvin koossa. Aiempien vuosien lopetussuma oli takanapäin. Kapteenin nauha siirtyi nuorelta Juhani Ruususelta joukkueen vanhimmalle ja kokeneimmalle – ja ainoalle 1920-luvulla syntyneelle – pelaajalle, Pentti Isotalolle. Aarne Honkavaara jatkoi valmentajana.
Runkosarja.
Suomen sarjan Lounaislohkossa pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertainen sarja. Ilveksellä oli lohkossa seuranaan Helsingin Ponnistus, Hyvinkään Palloseura, Hämeenlinnan Tiikerit, Valkeakosken Jääpeikot sekä SM-sarjastakin tuttu Kiffen. Ilves hallitsi lohkoaan koko kauden ja koki ainoan pistemenetyksensä toiseksi viimeisessä ottelussaan, jossa Jääpeikot venyi 5–5-tasapeliin. Ilveksen runkosarjan kotiotteluita seurasi keskimäärin 361 katsojaa.
SM-karsinta.
Karsinassa SM-sarjapaikasta seuraavalle kaudelle Ilves kukisti Suomen sarjan muut kärkijoukkueet Åbo IFK:n, Oulun Kärpät ja Töölön Vesan. Näistä Tampereella pelattiin vain Vesa-ottelu, jossa yleisöä oli 400 henkeä.
Suomen Cup.
Vuonna 1955 pelattiin ensi kertaa jääkiekon Suomen Cup. Ilves selvitti tiensä neljän kierroksen turnauksessa aina finaaliin asti, jossa kuitenkin hävisi Turun Palloseuralle.
Piirimestaruus.
Kauden päätteeksi pelattiin vielä ottelu Hämeen piirimestaruudesta Ilveksen ja TBK:n välillä. Ilves voitti ottelun 5–1, joskin tuomarit keskeyttivät ottelun jo kahdeksan minuuttia ennen täyttä aikaa TBK:n pelaajien hermostuttua saamiinsa rangaistuksiin.
Joukkue.
Tilastot Ilveksen Suomen sarja -kaudelta ovat puutteelliset, joten alla on lueteltu vain joukkueen pelaajat, ei pisteitä tai jäähyminuutteja.
A-nuoret.
Vuonna 1955 Ilveksen A-nuoret ottivat neljännen perättäisen mitalinsa sijoittuessaan hopealle.
Nikomakhos Gerasalainen

Nikomakhos Gerasalainen (, ; n. 60 – n. 120) oli antiikin kreikkalainen uuspythagoralainen filosofi ja matemaatikko. Hänet tunnetaan ennen kaikkea teoksista "Johdatus aritmetiikkaan" ja "Harmoniikan käsikirja".
Elämä.
Nikomakhos oli kotoisin Gerasasta, roomalaisesta Syyriasta, nykyisestä Jordanian Jerashista. Nikomakhos kuului uuspythagoralaisiin, mutta sai paljon vaikutteita myös Aristoteleelta. Hänen elämästään ei tiedetä paljoakaan. Hänen elinaikansa (n. 100 jaa.) tunnetaan sen kautta, että hän mainitsee Thrasyllos Mendesläisen teoksessaan "Harmoniikan käsikirja", ja Apuleius vaikuttaa kääntäneen hänen teoksensa "Johdatus aritmetiikkaan" latinaksi 100-luvun puolessa välissä. Uuspythagoralaisena Nikomakhos oli usein kiinnostunut enemmän lukujen mystisistä ominaisuuksista kuin niiden matemaattisista ominaisuuksista.
Teokset.
"Johdatus aritmetiikkaan".
"Johdatus aritmetiikkaan" (, "Arithmētikē eisagōgē") on suppeahko aritmetiikkaa käsittelevä teos. Se käsittelee lukuja, erityisesti alkulukujen ja täydellisten lukujen merkitystä. Nikomakhoksen mukaan aritmetiikka edeltää ontologisesti muita matemaattisia tieteitä (geometria, musiikin teoria ja tähtitiede).
"Harmoniikan käsikirja".
"Harmoniikan käsikirja" (, "Enkheiridion harmonikēs") oli musiikin teoriaa käsittelevä tutkielma. Se on merkittävin alalta Aristoksenoksen ("Harmonian elementit") ja Eukleideen teosten jälkeen. Teos on varhaisin, josta tunnetaan tarina siitä, kuinka Pythagoras sai oivalluksen sävelkorkeuden ja lukujen välisten suhteiden yhteydestä ollessaan sepän pajan edessä. Tällöin hän huomasi, että jotkin vasarat soivat harmonisesti alasinta vasten ja jotkin puolestaan epävireisesti.
Nikomakhos käsittelee myös ”sfäärien musiikkia” ja antaa näin ensimmäisen laajemman selvityksen musiikin ja kaikkeuden järjestyksen välillä olevasta suhteesta. Hän kuvaa myös aikansa soittimia. 
Kadonneet teokset.
Nikomakhoksen kadonneita teoksia ovat:
Antonín Panenka

Antonín Panenka (s. 2. joulukuuta 1948 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jalkapalloilija.
Panenka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi yleensä hyökkäävässä roolissa.
Panenka edusti seuratasolla kotimaassaan vuosina 1967–1981 Bohemiansia. Vuosina 1981–1987 hän edusti Itävallassa Rapid Wieniä ja St. Pölteniä. Tšekkoslovakian maajoukkueessa Panenka pelasi vuosina 1973–1982 59 ottelua ja teki niissä 17 maalia. Hän edusti Tšekkoslovakiaa EM-kilpailuissa vuosina 1976 ja 1980 sekä MM-kilpailuissa vuonna 1982.
Tšekkoslovakia voitti vuoden 1976 EM-loppuottelussa Saksan rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Panenka viimeisteli ratkaisevan rangaistuspotkun chippaamalla pallon keskelle maalia ohi Sepp Maierin. Vastaavan kaltaista rangaistuspotkua kutsutaan edelleen hänen mukaansa "panenkaksi". Panenka oli harvoja tšekkejä pääosin slovakeista koostuneessa joukkueessa.
Rikkitukaani

Rikkitukaani ("Ramphastos sulfuratus") on "Ramphastos"-sukuun kuuluva värikäs tukaanilaji. Rikkitukaanit liikkuvat puolisonsa kanssa tai pienissä parvissa.
Koko ja ulkonäkö.
Rikkitukaani kasvaa 45–56 cm pitkäksi. Sen suurikokoinen ja värikäs nokka on 12–15 cm pitkä ja se voi käsittää jopa kolmanneksen linnun koko pituudesta. Rikkitukaani on "Ramphastos"-suvun värikkäin edustaja. Sen höyhenpeitteen pääasiallinen väri on musta, mutta sen rinnan ja poskien höyhenet ovat rikinkeltaiset ja rinnan ja vatsan välissä on punainen viiru. Nokka on hyvin kirjava: siinä on vihreän, oranssin, punaruskean ja turkoosin sävyjä. Nuoret linnut ovat aikuisia värittömämpiä. Niiden nokka kasvaa vielä pesästä lähdön jälkeen.
Levinneisyys.
Rikkitukaani elää alueella Meksikon trooppisista osista pohjoiseen Kolumbiaan ja luoteiseen Venezuelaan 1 900 metrin korkeuteen asti.
Elinympäristö.
Rikkitukaani elää trooppisissa metsissä, metsänreunoilla, harvapuisilla avomailla ja viljelyksillä.
Ravinto.
Rikkitukaanit syövät urpuja, erilaisia marjoja ja hedelmiä. Ne saalistavat myös hämähäkkejä ja hyönteisiä, mutta joskus myös käärmeitä, liskoja, puusammakoita, munia ja linnunpoikasia.
Lisääntyminen.
Rikkitukaaninaaras munii 2–4 valkoista munaa, joita se hautoo 15–20 päivää. Aikuiset hoitavat poikasia 8–9 viikkoa.
Moses Blah

Moses Zeh Blah (18. huhtikuuta 1947 – 1. huhtikuuta 2013) oli liberialainen poliitikko. Hän osallistui Charles Taylorin vuonna 1989 käynnistämään kapinaan, joka johti Samuel Doen diktatuurin kukistumiseen. 
Blah toimi maansa varapresidenttinä Taylorin aikana 2000–2003. Hän oli aiemmin ollut Liberian suurlähettiläänä Libyaan ja Tunisiaan. Vuonna 2003 hän oli Taylorin jälkeen tilapäisesti myös Liberian presidentti. Hän oli myös todistamassa Taylorin sotarikosoikeudenkäynnissä.
Blah syntyi gionkielisessä Toweh Townissa, Nimban läänissä lähellä Norsunluurannikon rajaa. Hän oli uskoltaan baptisti ja puhui sujuvasti saksaa, ranskaa sekä arabiaa. Hän kuoli huhtikuussa 2013 monrovialaisessa sairaalassa.
Lähteet.
Viitteet.
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten 10 metrin ilmakivääri

Miesten 10 m ilmakivääri ammuttiin 11. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Intian Abhinav Bindra tuloksella 700.5.
Peruskilpailun jälkeen johdossa oli Suomen Henri Häkkinen tuloksella 598. Ennen viimeistä laukausta Bindra oli noussut Häkkisen kanssa tasapisteisiin. Viimeisellä laukauksella Häkkinen ampui finaalisarjansa ainoan alle kympin (9,8), kun Bindra puolestaan ampui finaalisarjansa parhaan (10,8) ja otti kultaa. Kiinan Zhu Qinan nousi viimeisellä laukauksellaan (10,5) hopealle ja Häkkinen otti pronssia. Bindrasta tuli kaikkien aikojen ensimmäinen intialainen henkilökohtaisen lajin olympiavoittaja. Häkkinen puolestaan voitti Pekingin olympialaisten ensimmäisen mitalin Suomelle.
Tandemilla Chicagoon – Hittiputki 1975–2008

Tandemilla Chicagoon – Hittiputki 1975–2008 on suomalaisen Menneisyyden Vangit -yhtyeen kokoelma-albumi. Sen julkaisi Edel Records Finland 22. lokakuuta 2008.
Kappaleet.
Bonus Live:
Bonus 2 New Songs:
Richard Wright (kirjailija)

Richard Wright (4. syyskuuta 1908 lähellä Natchezia, Mississippi, Yhdysvallat – 28. marraskuuta 1960 Pariisi, Ranska) oli afroamerikkalainen kirjailija. Hän oli ensimmäisiä kirjailijoita, jotka käsittelivät rohkeasti mustiin kohdistuvaa rasismia Yhdysvalloissa, ja hän vaikutti moniin afroamerikkalaisiin kirjailijoihin, kuten Ralph Ellisoniin ja James Baldwiniin. Wrightiin vaikuttaneita kirjailijoita olivat puolestaan muun muassa Fjodor Dostojevski, Jack London, Gertrude Stein ja Sinclair Lewis. Wrightin merkittävin teos on romaani "Amerikan poika" ("Native Son", 1940).
Wrightin isä oli plantaasityöläinen, joka hylkäsi perheensä. Wright opiskeli ja kirjoitti lehtiin. Hän muutti ensin Chicagoon, sitten 1937 New Yorkiin ja 1946 Pariisiin, jonne Gertrude Stein hänet kutsui. Hän oli ensimmäisiä rotusorron ja epäoikeudenmukaisuuden vastustajia kirjallisuudessa.
Alin George Moldoveanu

Alin George Moldoveanu (s. 3. toukokuuta 1983 Foscami) on romanialainen kivääriampuja ja olympiavoittaja.
Moldoveanu on saavuttanut MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 hopeaa 10 m ilmakiväärissä. Samassa lajissa hän voitti olympiakultaa 2012 Lontoossa.
Wyandotin piirikunta

Wyandotin piirikunta () on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Se on saanut nimensä huron-intiaanien kielestä. Piirikunnan suurin kaupunki on Upper Sandusky.
Maantiede.
Wyandotin naapuripiirikuntia ovat Seneca pohjoisessa, Crawford idässä, Marion etelässä, Hardin lounaassa ja Hancock luoteessa.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 22 615 asukasta. Etniset ryhmät jakautuivat valkoisiin (96,9 %), mustiin (0,2 %), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2 %) ja aasialaisiin (0,6 %).
Piirikunnan asukkaiden ikäjakauma oli vuonna 2000 seuraava: Alle 5-vuotiaita oli 6,0 %, 5–17-vuotiaita 18,1 %, 18–24-vuotiaita 7,8 %, 25–44-vuotiaita 25,3 %, 45–64-vuotiaita 26,6 % ja yli 65-vuotiaita 16,2 %. Asukkaista köyhyysrajan alapuolella oli vuonna 2009 9,9 %.
Canadian Soccer League

Canadian Soccer League on vuonna 2006 perustettu kanadalainen itsenäinen jalkapallosarja.
Historia.
Kanadan jalkapallosarjaa on pelattu eri muodoissa vuodesta 1926 lähtien, vuosina 1987-1992 Kanadan jalkapalloliiton alainen ammattimainen pääsarja kantoi nimeä "Canadian Soccer League". Tämän alkuperäisen CSL:n lopetettua toimintansa muutti vuonna 1926 perustettu itsenäinen "National Soccer League" sitä mukaillen nimekseen "Canadian National Soccer League" vuonna 1993. Lähinnä Ontarion provinssissa toiminut CNSL-liiga sopi pitkään jatkuneet kiistansa Ontarion jalkapalloliiton kanssa, ja yhteistoiminnassa perustettiin uusi "Canadian Professional Soccer League" vuonna 1998. Tarkoituksena laajentaa sarjatoiminta koko Kanadan laajuiseksi syntyi lopulta nykyinen "Canadian Soccer League" vuonna 2006, se sai neljä vuotta myöhemmin myös Kanadan jalkapalloliiton hyväksynnän ja Division III -statuksen. Välit osapuolten välillä tulehtuivat kuitenkin nopeasti ja liitto veti pois tunnustuksensa vuonna 2014. Kaikki sarjan nykyiset joukkueet ovat Toronton metropolialueelta.
Sarjajärjestelmä.
Liiga koostuu kahdesta divisioonasta, ensimmäisessä on kymmenen joukkuetta ja toisessa kuusi näiden reservikokoonpanoa. Molemmissa divisioonissa pelataan runkosarja ja mestaruuden ratkaisevat pudotuspelit.
"Kausi 2019"
HC Ambrì-Piotta

Hockey Club Ambrì-Piotta on sveitsiläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Quinto. Nimensä joukkue on saanut Quintossa sijaitsevien Ambrin ja Piottan kylien perusteella.
Joukkue pelaa Sveitsin pääsarjassa, National League:ssa. HC Ambrì-Piotta perustettiin 1937 ja tunnetaan myös nimellä "Bianco-Blue" (sinivalkoinen). Ambrì-Piotta on pelannut omistamallaan Stadio Valascialla (nykyinen Gottardo Arena) vuodesta 1959. Jääkiekon Continental Cupin Ambrì-Piotta on voittanut kahdesti, kausina 99-00 ja 00-01. Ambrì-Piotta on turnauksessa toiseksi menestynein joukkue. Ambrì-Piotta on pelannut yhtäjaksoisesti NLA:ssa vuodesta 1985. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
The Zombies

The Zombies on vuonna 1962 St Albansissa Lontoossa perustettu brittiläinen rockyhtye, joka on hyödyntänyt musiikissaan muun muassa psykedeelisiä vaikutteita. Yhtyeen johtohahmot ovat kaikkien aktiivivuosien ajan olleet kosketinsoittaja ja pianisti Rod Argent sekä laulaja Colin Blunstone. 
The Zombies teki 1960-luvulla kolme hiteiksi noussutta singleä, ”She’s Not There” (1964), ”Tell Her No” (1965) ja ”Time of the Season” (1968). Yhtyeen toinen albumi "Odessey and Oracle" (1968) on noussut psykedeelisen popin merkkiteokseksi.
Yhtyeen musiikki on melodista ja se oli 1960-luvulla kokeilevuudessaan epätavallista.
Historia.
The Zombies perustettiin vuonna 1962 Lontoon esikaupungissa St Albansissa. Kappaleita kirjoitti joko Rod Argent tai Chris White. Yhtye voitti paikallisen kykykilpailun ja Argentin kirjoittama laulu ”She’s Not There” toi heille levytyssopimuksen Deccan kanssa. Kappale julkaistiin singlenä, joka nousi Britannian top-20-listalle ja Yhdysvalloissa listakakkoseksi. The Zombies saavutti Yhdysvalloissa aina enemmän menestystä kuin kotimaassaan Britanniassa.
The Zombiesin toinen menestyssingle oli ”Tell Her No”, joka nousi top-10-listalle alkuvuodesta 1965. Yhtyeen esikoisalbumi "Begin Here" julkaistiin samana vuonna. Yhtyeen seuraavat singlet eivät enää menestyneet listoilla, mikä viivytti toisen albumin levyttämistä.
Yhtye vaihtoi vuonna 1967 Deccalta CBS:lle ja ryhtyi levyttämään viimeiseksi tarkoitettua albumiaan. "Odessey and Oracle" (1968) on esikoisalbumiin verrattuna yhtenäisempi ja hienostuneempi. Sitä pidetään nykyisin psykedeelisen popin merkkiteoksena. Albumi ei herättänyt aluksi suurtakaan huomiota Britanniassa eikä Yhdysvalloissa ja sen ilmestyttyä yhtye oli jo ehtinyt lopettaa toimintansa. Single ”Time of the Season” nousi sen jälkeen yhtyeen suurimmaksi hitiksi, mutta yhtye ei sen menestyksestä huolimatta pyörtänyt lopettamispäätöstään.
Blunstone ja Argent alkoivat jälleen konsertoida ja levyttää yhdessä 2000-luvun alussa. He ottivat The Zombies -nimen käyttöön vuonna 2004. Kaikki neljä elossa ollutta entistä jäsentä soittivat kolmessa konsertissa Lontoossa vuonna 2008. "Breathe Out, Breathe In", Blunstonen ja Argentin yhteinen albumi The Zombiesin nimen kanssa julkaistiin vuonna 2011. "Still Got That Hunger" (2015) julkaistiin pelkällä The Zombies -nimellä.
Vuoden 2023 keväällä yhtyeeltä julkaistiin "Different Game" -niminen studioalbumi.
Werner Faymann

Werner Faymann (s. 4. toukokuuta 1960 Wien) on itävaltalainen poliitikko. Hän on entinen Itävallan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPÖ) puheenjohtaja ja Itävallan liittokansleri. Hallituspuolueiden kärsittyä tappion vuoden 2016 presidentinvaalissa Faymann erosi puheenjohtajuudesta ja liittokanslerin virastaan 9. toukokuuta 2016.
Faymann oli vuosina 2007–2008 liikenne-, innovaatio- ja teknologiaministeri liittokansleri Alfred Gusenbauerin hallituksessa. Hallitus hajosi heinäkuussa 2008 Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) päätettyä jättää sen. Kesäkuussa 2008 Faymann valittiin Itävallan suurimman puolueen SPÖ:n puheenjohtajaksi Gusenbauerin seuraajaksi.
Vuoden 2008 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa SPÖ säilytti suurimman puolueen asemansa ja presidentti Heinz Fischer nimitti Faymannin 8. lokakuuta muodostamaan hallituksen, joka vannoi virkavalansa 2. joulukuuta.
Eiko Kadono

Eiko Kadono (; s. 1. tammikuuta 1935 Tokio) on japanilainen kirjailija joka on kirjoittanut yhteensä yli 200 teosta. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa lastenkirja "Majo no takkyūbin" (1985), johon pohjautuu Hayao Miyazakin anime-elokuva "Kikin lähettipalvelu" (1989). 
Kadono syntyi Tokiossa vuonna 1935, ja hänet evakoitiin toisen maailmansodan ajaksi Yamagatan prefektuuriin. Hän menetti äitinsä olessaan 5-vuotias ja pakeni mielikuvitusmalmaan lievittääkseen äitinsä menettämisen tuskaa, ja kun hän oppi lukemaan hän pakeni kirjojen maailmaan. Hänen isänsä jo pojasta lähtien pitänyt paljon Victor Hugon teoksesta "Kurjat", ja kertoi Kadonolle siitä tarinoita Jean Valjeanista omin sanoin. Hän valmistui Wasedan yliopistosta, jossa opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta. Yliopiston jälkeen Kadono meni naimisiin 23-vuotiaana, ja seuraavana vuonna hän muutti miehensä kanssa Brasiliaan, jossa asui kaksi vuotta, ja sieltä saatuihin kokemuksiin perustuu hänen vuonna 1970 julkaistu esikoisteoksensa. Hän pettyi, kun hänen englannikielen taitonsa osoittautui Brasiliassa hyödyttömäksi, ja opetteli puhumaan portugalia samassa talossa asuvan 12-vuotiaan pojan avulla.
Kadono on myös kääntänyt lastenkirjoja englannin kielestä japaniksi.
Kadono on saanut vuoden 2018 Hans Christian Andersen -palkinnon.
No Reservations (Blackfootin albumi)

No Reservations on Blackfootin ensimmäinen studioalbumi. Se ei saanut juurikaan kaupallista menestystä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jakson Spires, ellei toisin mainittu.
CD:n bonuskappaleet.
CD-versiossa olevat bonuskappaleet eivät ole yhtyeen esittämiä vaan toisen, arkansasilaisen Blackfoot-nimisen yhtyeen vuonna 1970 tekemiä levytyksiä.
Julian Morris

Julian Morris (s. 13. tammikuuta 1983) on brittiläinen näyttelijä.
Morris aloitti näyttelemisen lapsena Lontoon Anna Scher -teatterissa ja eteni sittemmin Royal Shakespeare Companyyn. Tärkeä merkkipaalu hänen urallaan oli rooli elokuvassa "Cry Wolf" (2005). Hän on näytellyt myös muun muassa televisiosarjoissa "Teho-osasto" (2008–2009), "24" (2010) ja "Valehtelevat viettelijät" (2010–2013).
Azúcar Moreno

Azúcar Moreno () on espanjalainen naisduo, joka on myynyt yli 2,2 miljoonaa albumia vuodesta 1985 Espanjassa. Yhtyeen jäsenet ovat sisarukset Toñi ja Encarna Salazar. He ovat keikkailleet myös Espanjan ulkopuolella, kuten Isossa-Britanniassa, Latinalaisessa Amerikassa ja Japanissa. Heidän musiikkiinsa on sekoittunut latinopoppia, latinalaisamerikkalaista musiikkia, balladia ja flamencoa.
Duo edusti Espanjaa Eurovision laulukilpailussa 1990 Zagrebissa kappaleella "Bandido" ja sijoittui 5. sijalle. He osallistuivat Espanjan euroviisukarsintaan vuonna 2006, mutta hävisivät karsinnan voittaneelle Las Ketchupille.
Useissa kappaleissa viitataan feminismiin.
Elämän haasteet.
Toñi ja Encarna Salazar kasvoivat vaatimattomissa oloissa ja he kokivat perhetragedioita, kuten veljensä Enrique kuoleman nuorena kurkkusyöpään sekä vanhempiensa menehtymisen. Lisäksi huumeet vaikuttivat perheen elämään, erityisesti veljen Carlosin kohtalon kautta. Vuonna 2007 Encarna sai rintasyöpädiagnoosin ja voitti taistelun sairauden kanssa rankan hoitojakson jälkeen. Vaikeuksista huolimatta sisarukset jatkoivat uraansa, mutta kokivat myös henkilökohtaisen kriisin ja eron taiteellisesti vuonna 2007. He eivät puhuneet keskenään kuuteen vuoteen, ja etäisyyden taustalla oli ilmeisesti perhesuhteet, erityisesti puolisoiden rooli heidän urallaan.
Vuonna 2013 he kuitenkin tapasivat jälleen ja päättivät sovitella erimielisyytensä, jättäen menneet ristiriidat taakseen. He tunnustivat molemmat oman vastuunsa konfliktista ja päättivät edetä yhteisesti.
Kohu.
Azúcar Moreno -duo käytti Oliva de la Frontera -kylän terveysaseman wc-tiloja pukuhuoneena ennen konserttiaan 5. huhtikuuta 2025. Tämä aiheutti poliittisen kiistan, kun Espanjan sosialistinen työväenpuolue moitti kunnanhallitusta tilojen käytöstä ilman virallista lupaa. Kunnanhallitus pyysi anteeksi ja myönsi vastuun, mutta puolustautui, että päätös oli improvisoitu. Alueellisista terveyspalveluista vastaava SES (Servicio Extremeño de Salud) ei ollut antanut lupaa tilojen käyttöön ja piti tapausta vakavana. Tapaus herätti laajaa poliittista keskustelua ja kiistoja.
Linda Gary

Linda Gary Dewoskin (4. marraskuuta 1944 – 5. lokakuuta 1995) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka esiintyi useissa rooleissa He-Manissa, jossa hän toimi Evil-Lynin, Teelan, kuningatar Marlenan ja Velhottaren ääninä. Lisäksi Garyn viimeiseksi äänirooliksi jäi May Parker animaatiosarjassa Hämähäkkimies 1990-luvulla. Hän oli jo aikaisemmin hahmon roolissa vuoden 1981 Hämäkkimies-animaatiosarjassa.
Gary kuoli aivokasvaimeen lokakuussa 1995 Hollywoodissa 50-vuotiaana.
Flyin’ High

Flyin’ High on yhdysvaltalaisen Blackfoot-yhtyeen toinen albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Medlocke/Spires, ellei toisin mainittu.