tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
L/A Falco

L/A Falco on entinen Korppoon ja Nauvon välillä pysyvästi liikennöinyt lautta. Alkukesästä 2017 "Falco" korvattiin hybridilautta Elektralla, ja Falco siirtyi varalautaksi vanhan L/A Odilin tilalle. Odilin tulevaisuudesta ei vielä ole tehty päätöstä. Falcon on valmistanut Uudenkaupungin telakka, ja alus otettiin liikenteeseen vuonna 1993. Liikenteestä vastaa Suomen Lauttaliikenne Oy, eli Finferries. Vuoden 2009 loppuun asti se oli osa Destiaa.
Osana Rolls-Roycen ja Finferriesin SVAN (Safer Vessel with Autonomous Navigation) -yhteistyöprojektia Falco on varustettu Rolls-Roycen Ship Intelligence -teknologialla, joka sisältää ympäristöä havainnoivia antureita, kameroita ja tutkia. Joulukuussa 2018 L/A Falcosta tuli tiettävästi maailman ensimmäinen maantielautta, joka on kulkenut reittinsä täysin ilman ihmisen ohjausta. L/A Falcoa on myös mahdollista ajaa etäohjauksella Turussa sijaitsevasta ohjauskeskuksesta käsin.
L/A Sterna

Lautta-alus L/A Sterna on Iniön ja Kustavin Heponiemen välillä liikennöivä lautta. Alus liikennöi aiemmin Paraisten ja Nauvon välillä, ja se siirrettiin nykyiselle linjalleen keväällä 2025, jolloin siihen myös tehtiin eräitä rakenteellisia muutoksia.
Joseph Guillemot

Joseph Guillemot (1. lokakuuta 1899 Le Dorat, Ranska – 9. maaliskuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen kestävyysjuoksija.
Pienikokoinen Guillemot (160 cm, 54 kg) taisteli ensimmäisessä maailmansodassa ja sai taistelukaasusta pahoja keuhkovaurioita. Hänen sydämensä oli epämuodostuman takia ruumiin oikealla puolella, mutta siitä huolimatta hänestä kehittyi erinomainen kestävyysjuoksija. Vuonna 1920 hän voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa, minkä ansiosta hänet valittiin Antwerpenin kesäolympialaisiin.
Olympialaisten ensimmäinen kestävyysjuoksutapahtuma oli 5 000 metrin juoksu. Paavo Nurmi lähti pitämään juoksussa kovaa alkuvauhtia yrittäen pudottaa muut kilpailijat heti alussa. Guillemot pysyi hänen kannassaan ja ohitti hänet viimeisessä kaarteessa. Nurmi ei ollut tottunut loppukireihin, joten hän hölkkäsi maaliin 4,4 sekuntia Guillemotin perässä. Guillemotin voittoaika oli 14.55,6. 10 000 metrin juoksu pidettiin kaksi päivää myöhemmin. Kilpailua aikaistettiin kolmella tunnilla kuningas Albert I:n pyynnöstä. Guillemot kuuli tämän syötyään juuri tukevan aamiaisen. Lisäksi hänen juoksukenkänsä oli varastettu, joten hän joutui juoksemaan kaksi numeroa liian suurilla kengillä. Kilpailussa vatsakrampeista kärsinyt Guillemot kävi tiukan kamppailun Paavo Nurmen kanssa, mikä päättyi Nurmen voittoon loppukirikamppailussa. Nurmi voitti ajalla 31.45,8, Guillemot jäi tästä 1,4 sekuntia.
Olympialaisten jälkeen Guillemot voitti 1922 maastojuoksun henkilökohtaisen maailmanmestaruuden sekä oli voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden vuosina 1922 ja 1926. Hän voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrillä kolmeen kertaan, mutta Ranskan yleisurheiluliiton kanssa tulleiden erimielisyyksien takia hän ei päässyt Pariisin olympialaisiin. Uransa aikana hän teki kaksi maailmanennätystä: 2 000 metrillä 5.34,8 ja 3 000 metrillä 8.42,2. Askin päivässä tupakoinut Guillemot kuoli 75-vuotiaana Pariisissa.
Aristobulos Paneaslainen

Aristobulos (, ; n. 160 eaa.) oli hellenistinen juutalainen filosofi. Hän oli kotoisin Paneasta (Panias, Filippoksen Kesarea) ja vaikutti Aleksandriassa. Hän kuului peripateettiseen koulukuntaan, mutta hän sai vaikutteita myös platonilaisuudesta ja pythagoralaisuudesta. Häntä sata vuotta myöhemmin seuranneen Filon Aleksandrialaisen tavoin hän pyrki yhdistämään heprealaisia pyhiä kirjoituksia kreikkalaiseen ajatteluun.
Aristobuloksen mukaan Pythagoraan ja Platonin ajatukset olivat todellisuudessa peräisin Moosekselta. Näin hänen ajattelunsa muistutti aiempien juutalaisten historioitsijoiden Artapanoksen ja Eupolemoksen esittämiä ajatuksia.
Suomalainen barokkiorkesteri

Suomalainen barokkiorkesteri on vanhan musiikin esityskäytäntöihin perehtynyt ja periodisoittimilla soittava suomalainen orkesteri. Se toimii pääkaupunkiseudulla. Vuoteen 2009 asti orkesterin nimi oli Kuudennen kerroksen orkesteri.
Orkesterin perusti vuonna 1989 cembalisti Anssi Mattila. Nimi Kuudennen kerroksen orkesteri tuli Sibelius-Akatemian silloisen Fredrikinkadun toimipisteen kuudennesta kerroksesta, jossa vanhan musiikin luokka sijaitsi.
Mattilan jälkeen taiteellisena johtajana toimi vuosina 2001–2004 sellisti Jukka Rautasalo, ja vuoden 2005 alusta Kapellimestari Tuomas Hannikainen. Kaudella 2010–2012 taiteellisena johtajana on Markku Luolajan-Mikkola ja orkesterin päävierailijana Georg Kallweit. 
2000-luvulla orkesteri on laajentanut periodisoittoaan klassismiin. Orkesteri on muun muassa soittanut koko Beethovenin sinfoniasyklin Suomessa ensi kertaa periodisoittimin. Orkesterin levy "The Classical Age in Finland" on saanut sekä Yleisradion musiikkitoimituksen Vuoden levy 2001 -kunniamaininnan että Äänite- ja kuvatallennetuottajien liiton Janne-palkinnon.
Orkesteri soitti Helsingin juhlaviikoilla 2007 George Onslow'n ensimmäinen sinfonian Suomen-kantaesityksen.
Marjaniemi (Hailuoto)

Marjaniemi on kylä Hailuodon kunnassa ja samalla Hailuodon saaren läntisin niemi Perämerellä.
Marjaniemi on valtakunnallisestikin tunnettu hiekkarannoistaan, kalastajakylästään sekä vuonna 1871 valmistuneesta majakastaan. Marjaniemessä sijaitsivat aiemmin myös Oulun yliopiston Perämeren tutkimusasema sekä Luotsausliikelaitoksen luotsiasema, joka oli pohjoisen Perämeren luotsaustoiminnan keskus.
Marjaniemestä muutama kilometri etelään sijaitsee lomakylä Ranta-Sumppu. Saaren läpi kulkeva seututie 816 päättyy Luototalon luokse entisen luotsiaseman ja Marjaniemen majakan juurelle. Marjaniemeen on rakennettu myös nykyaikainen tuulivoimalaitos, jonka tuottama energia kattaa puolet Hailuodon sähköntarpeesta. 
Marjaniemestä muodostui paikallinen merenkulun keskuspaikka vasta 1700-luvun lopulla. Vielä vuonna 1753 Marjaniemessä sijainneen 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa perustetun tilan mainitaan olleen autio. Marjaniemen asutus alkoi ensimmäisen väylämerkin ja myöhemmän tunnusmajakan valmistumisen myötä. Jo ennen vuotta 1800 Marjaniemen kalastajat toimivat luotseina lisätienestien toivossa, avustaen Ouluun pyrkiviä aluksia. Luotsaus- ja majakkatoiminta siirtyi kruunulle vuonna 1849, siihen saakka siitä vastasivat oululaiset porvarit.
Henkilötodistus

Henkilötodistus on Suomessa esimerkiksi passi tai poliisin myöntämä kuvallinen henkilökortti. Sitä käytetään henkilöllisyyden varmentamiseen. Ajokortti ei ole virallinen henkilötodistus, vaikka se usein hyväksytään. Ajokorttia ei voi käyttää matkustusasiakirjana. Yritykset, pankit ja viranomaiset eivät välttämättä hyväksy ajokorttia henkilötodistuksena. Henkilötodistuksesta ilmenee muun muassa:
Henkilötodistusta tarvitaan esimerkiksi maahantulossa ja maksettaessa siruttomalla pankkikortilla suuria summia (yleensä yli 50 euroa, summa on myyjän päätettävissä).
Henkilötodistuksen väärentämisen estämiseksi viranomaiset sisällyttävät todistuksiin erilaisia välineitä, jotka hankaloittavat väärentämistä ja auttavat aitojen asiapapereiden tunnistuksessa. Niitä ovat esimerkiksi hologrammit, piilotekstit, erikoispaperi ja leima.
Flórián Albert

Flórián Albert (15. syyskuuta 1941 Hercegszántó – 31. lokakuuta 2011) oli unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet valittiin Euroopan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1967.
Albert pelasi koko uransa, vuodesta 1958 vuoteen 1974, samassa joukkueessa, Ferencvárosissa. Hän voitti joukkueessa neljästi Unkarin-mestaruuden (1962–1963, 1964, 1967, 1968) ja vuonna 1965 Messucupin (nyk. Eurooppa-liiga). 
Unkarin maajoukkueessa Albert pelasi 75 ottelua ja teki 31 maalia. Hän voitti 1962 MM-turnauksen maalikuninkuuden neljällä maalillaan viiden muun pelaajan kanssa.
Lebron James

LeBron James on yhdysvalloissa pelaava koripallo pelaaja. Koko nimi on LeBron Raymond James. Ikä on 26 v. LeBron pelaa NBAssa ( natonal basketball asscoring ). LeBron pelasi ensin Miami Heatissa mutta sitten meni Clevland Cavaliersissa. LeBron on maailman paras koripallo pelaaja.
Da, Dm ja Dm3

Da, Dm ja Dm3 ovat ruotsalaisen sähköveturityypin eri variantteja. Eri sarjan veturit eroavat toisistaan vain akselijärjestyksen ja hyttien lukumäärän perusteella. Veturityypit kehitettiin 1940-luvulla, jolloin tarvittiin uutta voimakkaampaa sähköveturityyppiä. Helpoiten tämä tapahtui modernisoimalla ja kehittämällä olemassa olevaa D-sarjan veturia tarvetta vastaavaksi.
Da.
Alun perin Da-sarjan vetureita oli tarkoitus modernisoida, mutta töiden edetessä veturista tuli käytännössä uutta konstruktiota. Loppujen lopuksi D- ja Da-sarjojen vetureilla ei ollut juurikaan muuta yhteistä kuin akselijärjestys. Statens Järnvägarin omistamat Da-sarjan veturit ajoivat viimeiset ajonsa vuoteen 1995 mennessä.
Dm ja Dm3.
Dm-sarjan veturit ovat yksiohjaamoisia, joten niitä käytettiin aina kahden veturin yksikkönä molempiin suuntiin ajon mahdollistamiseksi. Dm-sarja tuli liikenteeseen Malmbanan-radalla 1950–1960-luvuilla, jossa niitä käytettiin lähes yksinomaan raskaiden malmijunien vetoon.
1960–1970-luvuilla Dm-sarjaa muutettiin lisäämällä vetureiden väliin kolmas ohjaamoton apuveturi, joka oli muutoin Dm-sarjan veturin kaltainen. Statens Järnvägar käytti näin muodostetusta yksiköstä sarjatunnusta Dm+Dm3+Dm. Kun MTAB otti hoitaakseen malmiliikenteen, muutettiin sarjatunnukseksi nykyisin käytössä oleva Dm3.
Sarjan vetureita on nykyisin käytössä Luulajan–Kiirunan–Narvikin välisellä Malmbanan-radalla, jossa niitä käytetään raskaiden malmijunien vetoon. Jäljellä olevat 15 Dm3-veturia omistaa kaivosyhtiö LKAB:n alainen liikenneyhtiö MTAB.
Tekniset tiedot.
Tekniset tiedot koskevat koko kolmiosaista yksikköä.
Dm3-sarjan vetureiden voimansiirto on sähkömekaaninen: ajomoottorin kehittämä teho siirretään mekaanisesti moottorin akselilta kiertokankien avulla pyörille.
Primitiivinen alkio

Primitiivinen alkio on ryhmäteoriassa käytettävä nimitys ryhmän formula_1 jäsenelle eli alkiolle formula_2, mikäli formula_2 on koko ryhmän formula_1 generoiva alkio. Toisin sanoen jokainen alkio formula_5, joka kuuluu ryhmään formula_1, voidaan esittää formula_2:n potenssina eli soveltamalla formula_1:n operaattoria formula_2:hen äärellisen monta kertaa.
Taito Haara

Taito Kalevi Haara (s. 14. syyskuuta 1942 Orimattila) on suomalainen voima- ja painonnostaja. 
Haara on ensimmäinen suomalainen voimanoston maailmanmestari. Maailmanmestaruuden hän voitti yli 110 kilogramman sarjassa vuonna 1977 ja sijoittui toiseksi vuosina 1976 ja 1978. Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1979 sekä Suomen-mestaruuden vuosina 1976 ja 1978. Hän teki useita Euroopan ennätyksiä. Haara oli ensimmäinen suomalainen, joka nosti jalkakyykyssä 400 kilogrammaa, vuonna 1979. Hänen mukaansa on nimetty yli 400 kilon kyykkääjien ”"Taito Haara Klubi"”.
Painonnostossa Haara osallistui olympialaisiin raskaassa sarjassa (110 kg) Münchenissä 1972 ja Montrealissa 1976. Münchenissä hän jäi punnerruksessa ilman tulosta ja Montrealissa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuonna 1973 hän saavutti EM-hopeaa tempauksessa. Pohjoismaiden-mestaruuden hän voitti vuonna 1971 ja vuosina 1971–1976 hän voitti kolme Suomen-mestaruutta. 
Ammatiltaan Haara oli rikoskomisario.
Arapaima

Arapaima eli paiche ("Arapaima gigas") on arapaimojen heimoon kuuluva ja jättihaimonnin ohella maailman suurin makeassa vedessä elävä suomullinen kala. Se voi kasvaa kolme metriä pitkäksi ja painaa jopa 200 kiloa. Se elää Etelä-Amerikassa Amazon- ja Essequibo-jokien vesistöissä yhdessä yleisemmän sukulaisensa aravanan kanssa. Arapaimat tulevat pintaan haukkomaan happea noin 15 minuutin välein. 
Arapaimat syövät muita kaloja. Koska arapaiman liha on ravitsevaa ja lähes ruodotonta, se on suosittu ruokakala. Niitä on istutettu urheilukalastusta varten Thaimaahan ja Malesiaan.
János Arany

János Arany (2. maaliskuuta 1817 – 22. lokakuuta 1882) oli unkarilainen runoilija. Häntä sanottiin "balladien Shakespeareksi": hän kirjoitti yli 40 balladia, jotka on käännetty yli viidellekymmenelle kielelle. "Toldi-trilogia" (1847) on romanttinen ritariaikaa kuvaava trilogia.
Arany oli osallisena vallankumouksellisessa toiminnassa ja päätyi vankilaan. Pian sen jälkeen Arany käänsi kolme Shakespearen näytelmää unkariksi. Kerrotaan hänen opetelleen englantia vankilassa vertailemalla englanninkielistä ja saksankielistä Raamattua toisiinsa.
Budapestin metrossa on Arany János -niminen asema, joka sijaitsee samannimisen kadun varrella. Tämä katu, kuten monet muutkin Unkarissa, on nimetty runoilijan muistoksi.
Suomennetut teokset.
Aranyn runojen suomennoksia on julkaistu myös antologioissa ja lehdissä.
Suomennettuja runoja.
János Aranyn runoja on julkaistu suomeksi myös seuraavissa antologioissa:&lt;br&gt;
"Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan", suom. ja toim. Toivo Lyy, Helsinki: Suomalaisen kirjallisuuden seura 1970
"Vapauden tulet", toim. Arvo Turtiainen, suom. Otto Manninen ym., Kansankulttuuri 1952
"Unkarin albumi 1", toim. Antti Jalava, Jyväskylä : Weilin ja Göös 1881. Runo suomentanut suom. Arvid Genetz
Paavo Palokangas

Paavo Lauri Palokangas (s. 11. lokakuuta 1943 Helsinki, Suomi) on suomalainen pistooliampuja. Hän on edustanut urallaan Orimattilan Jymyä.
Hän voitti 10 m ilmapistoolissa Soulissa 1978 maailmanmestaruuden ja vuonna 1979 Lvivissä 50 m vapaapistooli Euroopan mestaruuden silloisella maailmanennätystuloksella 577. Olympialaisissa hän sijoittui sekä 1980 Moskovassa että 1984 Los Angelesissa vapaapistoolissa kahdeksanneksi.
Työuransa Palokangas teki teollisena muotoilijana. Palokankaan suunnittelema julkinen taideteos on "Liehuva harja" valtatiellä 4 Orimattilan liittymässä Mäntsälässä.
Madeleine Berthod

Madeleine Chamot-Berthod (s. 1. helmikuuta 1931) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Vuoden 1952 olympialaisissa Oslossa Berthod oli syöksyssä ja pujottelussa kuudes. Vuonna 1956 Cortina d'Ampezzossa hän oli neljäs suurpujottelussa, mutta voitti syöksylaskun peräti 4,7 sekunnin erolla seuraavaan. Tämä on lajin kaikkien aikojen suurin voittomarginaali olympialaisissa. Berthod kilpaili myös Squaw Valleyssa 1960.
MM-kisoissa Åressa 1954 Berthod oli hopealla suurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Vuonna 1956 Cortinassa hän voitti kultaa alppiyhdistetyssä, joka ei ollut olympialajina tuolloin.
Araks

Aras, kirjoitetaan myös Araks, Arax, Araxes tai Araz (persiaksi ارس, armeniaksi Արաքս, azeriksi Araz), on merkittävä rajajoki Aasiassa. Sen alkulähteet ovat Anatolian ylängöllä Turkissa, jonka jälkeen se seurailee Turkin ja Armenian, sitten Iranin ja Armenian ja lopulta Azerbaidžanin ja Iranin välistä rajaa kunnes yhtyy Kurajokeen Azerbaidžanissa, 121 kilometriä Kurajoen suusta yläjuoksulle.
Kuran vesistöön kuuluvan Arasjoen kokonaispituus on 1 072 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 102 000 neliökilometriä. Tästä noin 440 kilometriä Arasjoki toimii rajajokena. Suurin virtaama (Azerbaidžanin alueella) on 2 910 m3/s (Garadonlu) ja minimivirtaama 11,0 m3/s. Keskimäärin joki kuljettaa 9,0–9,5 km3 vettä vuodessa Kurajokeen.
Joki on padottu ainakin kahdessa kohtaa sähkön tuottamiseksi (Arasin pato Neuvostoliiton ja Iranin välisen 1970 sopimuksen jälkeen () joka synnytti Arasin tekojärvi Iranin pohjoisosan (Länsi-Azerbaidžanin provinssin koillisnurkan) ja Azerbaidžanin Nahitševanin väliin. Khomarlun pato sijaitsee idempänä: Lisäksi rakenteilla on Meghrin pato uusine vesivoimaloineen Armenian ja Iranin rajalle.
Grand Prix 2

Grand Prix 2 (tunnetaan myös lyhenteellä GP2) on MicroProsen vuonna 1996 julkaisema ajopeli. Pelissä oli ilmestyessään jo vanhentunut FIA:n vuoden 1994 Formula 1 -kauden lisenssi, joka sisälsi kaikki tuolloiset radat ja tallit sekä lähes kaikki kuljettajat. Se oli myös ensimmäisiä tietokonepelejä, jotka käyttivät 3D-objektien teksturointia, SVGA-tasoista grafiikkaa ja ennen kaikkea siinä oli yksinkertainen, mutta todenmukainen fysiikkamoottori. Pelillä on yhä oma pieni aktiivinen harrastajakuntansa.
Grand Prix 2 oli toisaalta surullisen kuuluisa järjestelmävaatimuksistaan. Julkistamisensa aikana mikään saatavilla oleva järjestelmä ei kyennyt pyörittämään sitä kaikilla pelin grafiikka-asetuksilla. 
Edeltäjäänsä Formula One Grand Prix’hin verrattuna peli oli muuttunut täysiveriseksi simulaatioksi, jossa pelaajalle tarjottiin niin halutessaan nähtäväksi telemetriatietoja ja lukemattomia säätömahdollisuuksia. Toisaalta oppimiskynnys ei juurikaan muuttunut ja pelaaja kykeni kytkemään halutessaan ajohelpotuksia päälle entiseen tapaan.
Almikit

Almikit (Solenodontidae) on nisäkäsheimo "Soricomorpha"-lahkossa. Heimoon kuuluu yksi suku, jossa on kaksi elossa olevaa lajia. Niiden lisäksi tunnetaan muutamia sukupuuttoon kuolleita lajeja.
Almikit muistuttavat päästäisiä. Niillä on pitkä ja rustoinen kuono, pitkä ja karvaton häntä, pienet silmät sekä karhea tummanruskea tai musta turkki. Almikit ovat 70–80 senttimetriä pitkä hännästä kuononkärkeen ja painavat noin yhden kilogramman.
Kaksi elävää almikkilajia ovat kuubanalmikki ("Solenodon cubanus", aik. "Atopogale cubana") Kuubassa ja Haitissa sekä haitinalmikki ("Solenodon paradoxus") koko Hispaniolan saarella. Molemmat lajit ovat uhanalaistuneet uudisasukkaiden tuotua alueelle mangusteja, kissoja ja koiria. Haitinalmikki on miltei kuollut sukupuuttoon, sillä havainnot siitä ovat todella harvinaisia. Kuubanalmikkakin pidettiin sukupuuttoon kuolleena, kunnes elävä yksilö löydettiin vuonna 2003.
Almikkinaaraiden nännit sijaitsevat melkein takapuolessa. Lisäksi almikeilla on myrkyllistä sylkeä, jota erittyy alaleuan sylkirauhasista.
Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars

Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars oli oululainen rockyhtye. Yhtyeen perustivat Jukka "Kale" Turunen ja nykyään Radiopuhelimissa soittava Esa "Ray Katz" Nissi vuonna 1986. Pitkän nimen vuoksi bändiä kutsuttiin usein nimillä Peggy Sue, EBPSATRFM tai pitkänimiset. Yhtye hajosi 1996. Alun perin Olli Försti oli suunniteltu yhtyeen laulajaksi, mutta tämä kuvio ei toiminut. Hän seisoi kuitenkin yhtyeen ensimmäisillä keikoilla lavalla liikkumatta ja sanoitti yhtyeelle pari kappaletta.
 "Free John Holmes / Nature blaah / I know who I am / Colonic clubfoot // Enough pressure? / Clean rich and wanted / Speedway / The gun Clint used to use
 "Theme / Tough relationships / Ordinary busdrivers / Naked man / Peeping Tom // I'm unbalanced / Swamp song / The man who offered me a deal / Hi-time / Right feel
 "Directions for use / Same shit step by step / Ghost plane, black plane / Scene in my mind // Meanest man in Trinidad / Rodeo wedding / I do it all the time / Borderline tango / Pope
 "Tough relationships / All in the family / Swamp song / The man who offered me a deal / Speedway / Ghost plane, black plane / Scene in my mind / I do it all the time / Nature blaah // Naked man II / Free John Holmes / I'm unbalanced / Hi-time / Heavenly father send me a woman / Directions for use / Meanest man in Trinidad / Ordinary busdrivers / Right feel
 "Tomorrow / Death in the family / Heavenly father send me a woman / What the hell was that? / All in the family / What's wrong with this picture? / Naked man II / Mr. Hangover is sitting on my shoulder // Sport / Amazing, incredible and great / Reason to shake / Animal magnetism / The amazing chronicle of Josef's family
 "Lefty / Big dipper / Rabbithole restaurant / Psychseeing / Mr. Shit / Pope // Bowels of earth "(mukana vain levyn CD-versiolla)" / Pusherman / Hunger / Spinning around the moon / The flag / Erotic carcrashes
 "Storm-o-vik / Harry the carriage / Universal knowledge / Mr. Party's asylum / The fall / Snowflakes / Bullfrog's pay day / Spring in Warszawa / Red light telephone conversation / Autumn / Winter / Sleep well / I know who I am / Finnish lakes
Simon Parmet

Simon Parmet (ent. Pergament; 26. lokakuuta 1897 Helsinki – 20. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä, pianotaiteilija ja musiikkikirjailija.
Ura.
Parmet opiskeli Pietarin konservatoriossa, Helsingin musiikkiopistossa sekä Berliinin konservatoriossa. Helsingissä hänen opettajinaan toimivat Erik Furuhjelm ja Erkki Melartin. Hän toimi oopperakapellimestarina Saksassa ja Suomalaisessa Oopperassa sekä Radio-orkesterin kapellimestarina (1948–1953). Parmet oli perustamassa Akateemista Laulua, jonka ensimmäinen johtaja hän oli (1953–1954).
Parmet teki ensimmäiset levytyksensä Berliinissä 1929. Hänen johdollaan tehtyjä nauhoituksia on Yleisradion nauhoitearkistossa, muun muassa Einar Englundin sinfonia nro 2 (1951), Bengt Johanssonin "Ekspressioita orkesterille" (1953) ja Toivo Kuulan "Stabat mater" (1953). Vuonna 1962 hän sävelsi elokuvamusiikkia "Pikku Pietarin pihaan"; orkesterina on Radion viihdeorkesteri. Hän sävelsi elokuvamusiikin myös Jack Witikan ohjaamaan elokuvaan "Nukkekauppias ja kaunis Lilith" (1955).
Parmet julkaisi ruotsiksi kirjoja, joihin kuuluvat muun muassa "Sibelius symfonier: en studie i musikförståelse" (), "Con amore: Essäer om musik och mästare" () ja "Genom fönsterrutan: Essäer om konst och musik och andra uppsatser".
Hänen veljensä Moses Pergament oli säveltäjä ja musiikkikriitikko ja asui Tukholmassa.
Fabrizio Ravanelli

Fabrizio Ravanelli (s. 11. joulukuuta 1968 Perugiassa, Italiassa) on italialainen entinen jalkapalloilija, joka pelasi mittavan uran useissa eurooppalaisissa seurajoukkueissa. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Peliuransa jälkeen Ravanelli on toiminut valmentajana.
Ravanelli esiintyi ensi kertaa kotikaupunkinsa joukkueessa Perugiassa vuonna 1986. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 1989 saakka 90 ottelua ja teki 41 maalia. 1989–1991 hän pelasi seitsemän ottelua US Avellino ja 1989/1990 27 ottelua Casertanassa. Kauden 1991/1992 hän vietti Reggianassa ennen siirtymistään seuraavaksi kaudeksi torinolaiseen Juventukseen. Juventuksessa hän voitti Italian mestaruuden (1994/1995), Italian Cupin (1994/1995), Mestarien liigan (1995/1996) ja UEFA Cupin (1992/1993). Kaikkiaan hän pelasi Juventuksessa 111 ottelua ja teki 41 maalia ennen siirtymistään vuonna 1996 Middlesbroughiin Englantiin. Middlesbrough'sta hän siirtyi vuonna 1998 Ranskaan Marseilleen, missä hän teki 45 ottelussa 21 maalia. 
Vuonna 2000 Ravanelli palasi takaisin Italiaan, Lazion joukkueeseen. Laziossa Ravanelli vietti vain yhden kauden ajan kunnes siirtyi takaisin Englantiin, Derbyyn ja siirtyi sieltä hetkellisesti kahden kauden jälkeen Skotlantiin, Dundeen joukkueeseen ennen paluutaan takaisin Italiaan ja Perugiaan. Hän päätti uransa kauden 2004/2005 päätteeksi Perugiassa. Italian maajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua ja teki kahdeksan maalia.
Valmentajana.
Ravanelli aloitti valmennusuransa Juventuksen nuorisojoukkueessa, jota hän valmensi vuosina 2011–2013. Hän siirtyi Juventuksesta Ranskan Ligue 1-joukkue AC Ajaccion päävalmentajaksi. Marraskuussa 2013 Ravanelli erotettiin päävalmentajan paikalta 12 ottelun jälkeen joukkueen hävittyä viisi peräkkäistä ottelua. Heinäkuussa 2018 Ravanelli aloitti Ukrainan pääsarjajoukkue Arsenal Kiovan päävalmentajana. Hän erosi tehtävästä yhdeksän ottelun jälkeen syyskuussa 2018.
Yobes Ondieki

Yobes Ondieki (s. 21. helmikuuta 1961 Kisii, Kenia) on entinen kenialainen kestävyysjuoksija, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tienoille.
Ondieki piti juoksuissaan tasaisen kovaa tahtia, mutta hänen loppukirinsä oli heikko. Hänen uransa paras arvokisasaavutus on 5 000 metrin maailmanmestaruus 1991 Tokion kisoista. Aikaisemmin samana vuonna hän oli juossut Zürichissä matkan uuteen maansa ennätysaikaan 13.01,82 ja voittanut maansa mestaruuden. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui 5 000 metrillä 12:nneksi ja Barcelonan olympialaisissa 1992 viidenneksi. Vuonna 1993 hän juoksi Oslon Bislettillä 10 000 metriä ensimmäisenä ihmisenä alle 27 minuutin, aikaan 26.58,38.
Juoksu-uransa jälkeen Ondieki on toiminut Peter Muriukin valmentajana.
Ondieki meni naimisiin australialaisen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti Lisa Martinin kanssa, mutta he erosivat myöhemmin.
Aleksandr Potašov

Aleksandr Potašov (, s. 12. maaliskuuta 1962) on kävelijä, joka maailmanmestaruuteen huipentuneella urallaan edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Valko-Venäjää.
Vuonna 1981 Potašov voitti 10 000 metrin kävelyssä nuorten EM-hopeaa. Hänen uransa kirkkain saavutus on 50 kilometrin kävelyn maailmanmestaruus 1991 Tokion kisoista ajalla 3.53.09. Kyseisessä kisassa hän ylitti maalilinjan kaulatusten silloisen maanmiehensä Andrei Perlovin kanssa, ja hänet julistettiin lopulta voittajaksi yhden sekunnin sadasosan erolla. 
Nopeimmillaan Potašov on kävellyt 50 kilometriä aikaan 3.40.02. Tämä tapahtui Neuvostoliiton mestaruuskilpailuissa Moskovassa 27. toukokuuta vuonna 1990. 20 kilometriä hän on kävellyt aikaan 1.20.12, Navapolatskissa 21. toukokuuta vuonna 1994.
Potašov on 190 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviaikoinaan 77 kilogrammaa.
Tavara

Tavara-nimitystä käytetään suomen kielessä esineistä omistuksen ja kaupan kohteina. Sanan etymologinen lähtökohta on venäjän kielen suunnilleen samaa tarkoittava товар ("tovar").
Tavaran arvo on tärkeä kansantaloustieteen historiaan liittyvä käsite. Myös logistiikan kannalta ja esimerkiksi tullin termistössä sillä on laajasti merkitystä. Arvonlisäverotuksessa tavaralla tarkoitetaan aineellista esinettä sekä sähköä, kaasua, lämpöä, kylmyyttä ja muuta niihin verrattavaa energiahyödykettä (arvonlisäverolain 17 §).
Andrei Perlov

Andrei Borisovitš Perlov (, s. 12. joulukuuta 1961) on kävelijä, joka olympiakultaan huipentuneella urallaan edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää.
Perlov voitti 50 kilometrin kävelystä kultamitalin EM-kisoista 1990 samoin kuin Barcelonan olympialaisista 1992. Tokion MM-kisoissa 1991 hän tuli maaliin kaulatusten silloisen maanmiehensä Aleksandr Potašovin kanssa. Miesten tavoitteena oli saada molemmille ystävyksille jaettu kultamitali, mutta tuomaristo antoi maalikamerakuvan perusteella kultamitalin Potašoville ja Perlov sai hopeaa.
50 kilometrillä Perlov voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuosina 1984, 1985 sekä 5. elokuuta 1989 Leningradissa ajalla 3.37.41, mikä on vielä heinäkuussa 2007 kaikkien aikojen kymmenenneksi nopein aika. 20 kilometrillä hän voitti Neuvostoliiton mestaruuden 26. toukokuuta 1990 ennätysajallaan 1.18.20.
Maailmancupissa Perlov oli toinen vuosina 1985 ja 1989.
Yleisanestesia

Yleisanestesia eli nukutus eli narkoosi tarkoittaa tilaa, jossa potilas ei tunne kipua eikä tiedosta tapahtumia, ei reagoi kipuun eikä muista sitä jälkikäteen. Yleisanestesia on siis eräs anestesian muoto eli keino poistaa kipu toimenpiteen ajaksi. 
Yleisanestesiaa käytetään isompien leikkausten yhteydessä, pienissä leikkauksissa sitä ei yleensä käytetä. Yleisanestesian aikaansaamiseksi käytetään useiden eri lääkkeiden yhdistelmää. Siten turvallinen yleisanestesia on vaativa erikoislääketieteellinen tehtävä. Anestesian tasoa ja potilaan elintoimintoja täytyy seurata koko anestesian ajan. 
Potilas ei ole unessa, koska unessa pystyy reagoimaan kipuun, mutta potilas ei ole varsinaisesti koomassakaan. Itse asiassa anestesiatilasta tiedetään suhteellisen vähän. On yleistä, että vaikka tietoisia muistikuvia ei jää, potilas saattaa nähdä unta kivusta.
Yleisanestesian aikana nukutetun potilaan elintoimintoja seurataan tarkoin leikkauksen ja yleiskunnon vaatimalla laajuudella. Tarvittaessa monitoroidaan myös lihasrelaksaation astetta ja unen syvyyttä.
Yleisanestesian jälkeen käytetään varsinaisia keskushermostoon vaikuttavia kipulääkkeitä, kuten opiaatteja (yleensä morfiini tai oksikodoni), erilaisia paikallisia puudutuksia sekä tavallisia tulehduskipulääkkeitä.
Yleisanestesian vaiheet.
Nykyaikaisessa yleisanestesiassa on ainakin kaksi osaa: kivun lievitys, sedaatio eli nukuttaminen ja tarvittaessa lisäksi lihasrelaksaatio. Kipua lääkitään opioidijohdoksilla, joilla on myös unettava vaikutus. Varsinainen nukahtaminen saadaan aikaan anestesia-aineilla. Anestesia-aineita annetaan tavallisesti ensin suoneen, jolloin aikaansaadaan anestesiainduktio. Tämän jälkeen annetaan hengitettävää anestesiakaasua tai laskimonsisäistä nukutusainetta anestesian ylläpitämiseksi. Anestesia-aineilla on myös kipua vähentävä vaikutus. Kolmanneksi joissakin leikkauksissa annetaan lihasrelaksanttia lihasjänteyden alentamiseksi. 
Yleisanestesian tavoitteet.
Yleisanestesialla tavoitellaan seuraavaa:
Curt Lindström

Curt ”Curre” Lindström (s. 26. marraskuuta 1940 Uppsala) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen (1993–1997) päävalmentajana, kun Suomi voitti vuoden 1995 jääkiekon maailmanmestaruuden. Hän on valmentanut myös Ruotsin (1985–1986) ja Latvian jääkiekkomaajoukkueita (2001–2004). 
Jääkiekon SM-liigassa Lindström on toiminut Ilveksen (kausi 2004–2005) ja Jokerien (kausi 2005–2006) päävalmentajana.
Curt Lindströmillä on maailmanmestaruuden lisäksi MM-hopea ja olympiapronssi, molemmat vuodelta 1994. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Lindströmin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 148. Hän sai myös vuonna 1994 Vuoden valmentaja -äänestyksessä kunniamaininnan.
Urheilun ulkopuolella.
Curt Lindström sai helmikuussa 2007 tuomion talousrikoksista. Henkilöstövuokrausyritys "Curre Lindström i Mälardalen AB" jätti maksamatta veroja Ruotsin valtiolle. Lindström ajoi puolustustaan väitteellä ”olin vain yrityksen keulahahmo” mutta sai oikeudessa ehdollista vankeutta ja 200 tuntia yhdyskuntapalvelua.
Lindström asuu avoliitossa thaimaalaisen Wan-nimisen naisen kanssa ja viettää Thaimaan Hua Hinissä noin kahdeksan kuukautta vuodesta. Hän sai polyneuropatiadiagnoosin vuonna 2021.
Vuoden 2017 elokuvassa "95" Lindströmiä näyttelee ruotsalainen Jens Hultén.
Athabasca-kielet

Athabasca-kielet (vaihtoehtoisia kirjoitusasuja athapaskalaiset kielet, athapaski) on laaja ryhmä toisilleen etäisesti sukua olevia Pohjois-Amerikan intiaaniryhmien käyttämiä kieliä. Athabasca-ryhmään kuuluu enemmän kieliä kuin mihinkään muuhun Pohjois-Amerikan ryhmään. Athabascat tarkoittaa näitä kieliä puhuvia heimoja ja ihmisiä. Englannin kielessä käytettävä "Athabaskan"- tai "Athabascan"-nimitys tulee Kanadassa sijaitsevan Athabascajärven cree-nimestä. Athabascat kuuluvat laajempaan na-dené-kieliryhmään. Pohjoiset athabascat elivät Pohjois-Amerikan subarktisella kulttuurialueella, jolla metsästettiin ja kalastettiin.
Kielet.
Pohjoiseen athabasca-kieliryhmään kuuluu 31 kieltä, joita puhutaan Alaskan sisämaassa, Luoteis-Kanadan sisäosissa Yukonissa, Luoteisterritorioissa ja Brittiläisessä Kolumbiassa, Albertassa, Saskatchewanissa ja Manitobassa. Useat athabasca-kielet ovat Luoteisterritoriossa virallisia kieliä, muun muassa dene suline, dogrib eli tłįchǫ, gwich'in ja slavey.
Tyynenmeren rannikon ryhmään kuuluu seitsemän kieltä, joita puhutaan eteläisessä Oregonissa ja Kalifornian pohjoisosissa. Erillään pohjoisista ja rannikkokielistä on kuusi eteläistä athabasca-kieltä, joita puhutaan joissakin Yhdysvaltojen eteläisissä osavaltioissa ja Luoteis-Meksikossa. Tähän ryhmään kuuluu apassi- ja navajo-heimoja.
Athabasca-kielet voidaan jaotella myös yhdeksään alaryhmään:
Näistä 1–7 ovat pohjoisen (alueellisesti) athabasca-kieliä. Kwalhioqua-tlatskanaita on usein pidetty osana Tyynenmeren rannikon ryhmää, mutta Michael Kraussin tutkimusten mukaan se ei muistuta Tyynenmeren rannikon ryhmän kieliä.
Eyak- ja athabasca-kielet muodostavat toisilleen sukua olevien kielten ryhmän, englanninkieliseltä nimeltään "Athabaskan-Eyak". Näille etäistä sukua on tlingitin kieli, ja nämä kolme muodostavat na-dené-kielten ryhmän.
Rainbow Six

Tom Clancy’s Rainbow Six on ensimmäisen persoonan taktinen ammuntapelisarja, joka pohjautuu Tom Clancyn romaaniin "Iskuryhmä Rainbow" ("Rainbow Six", 1998). Siinä esiintyy kuvitteellinen YK:n alaisuudessa toimiva monikansallinen terrorismin vastainen yksikkö Rainbow.
Ensimmäinen peli oli Red Storm Entertainmentin kehittämä, ja se tehtiin yhtä aikaa kirjan kanssa. Se myös myötäili väljästi kirjan juonta tehtävästä toiseen. Peliin tehtiin myöhemmin useita jatko-osia ja lisäosia. Ubisoft on ostanut Red Stormin ja kehittää sarjaa tällä hetkellä.
"Rainbow Six" ja sen jatko-osat määrittivät taktisen ammunnan lajin, jossa pelaajan on pakko keskittyä enemmän huomaamattomuuteen, tiimityöskentelyyn ja taktiikkaan kuin suoraviivaiseen räiskintään. Tuoreimmissa julkaisuissa sarja tosin on kehittynyt enemmän ”valtavirtaa” kohti ja yrittää saada laajempaa pelaajayhteisöä etääntyen näin alkuperäisestä konseptistaan, joka teki siitä alun perin suositun.
John McLaughlin

John McLaughlin (s. 4. tammikuuta 1942 Yorkshire) on englantilainen jazz-kitaristi, joka tunnetaan erityisesti jazz-rockia edustavista Mahavishnu Orchestransa levyistä 1970-luvun alusta. Hän on arvostetuimpia eurooppalaisia jazz-muusikoita.
Vuonna 1969 McLaughlin äänitti ensimmäisen sooloalbuminsa, "Extrapolationin", Tony Oxleyn, Brian Odgesin ja John Surmanin kanssa, jossa esiintyi jo monia hänen tyypillisiä musiikillisia piirteitään, kuten nopea ja tarkka soitanta ja harvinaisten tahtilajien kuten 13/8:n käyttö. Kuten hän on siteerannut itseään useissa kitaraoppikirjoissa, hän osaa kaiken kitaraskaaloja myöten ja nimittääkin itseään skaalamaisteriksi. Debyyttilevyn jälkeen McLaughlin muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän liittyi nuoren rumpali Tony Williamsin Lifetime-yhtyeeseen. Kuultuaan rumpalinaan toimineen Williamsin yhtyeen levyä, Miles Davis halusi McLaughlinin myös omaan kokoonpanoonsa. McLaughlinia kuullaan esimerkiksi Davisin uraauurtavilla albumeilla "In a Silent Way" ja "Bitches Brew".
Useiden muiden Miles Davisin kanssa levyttäneiden nuorten ja lahjakkaiden muusikoiden tapaan, McLaughlin perusti 1970-luvun alussa oman fuusioyhtyeensä, Mahavishnu Orchestran. Monikansalliseen yhtyeeseen kuuluivat alun perin yhdysvaltalainen viulisti Jerry Goodman, tšekkiläinen kosketinsoittaja Jan Hammer, panamalainen rumpali Billy Cobham ja irlantilainen basisti Rick Laird. Yhtyeestä tuli Weather Reportin ja Return to Foreverin ohella 1970-luvun johtava fuusioyhtye. Erityisesti yhtyeen ensimmäisen kokoonpanon aikana tehdyt "The Inner Mounting Flame" (1971) ja "Birds of Fire" (1972) ovat jääneet klassikkolevyjen asemaan. 
Mahavishnu Orchestran musiikissa yhdisteltiin ennennäkemättömällä tavalla jazzia, klassista musiikkia, rockia ja intialaista musiikkia. Lopputulos ei muistuttanut jazzia, vaan soundit toivat mieleen pikemmin psykedeelisen rockin. Yhtyeen hajoamisen jälkeen McLaughlin perusti akustisen Shakti-orkesterin, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä ”maailmanmusiikkia” soittaneista yhtyeistä. McLaughlin oli näihin aikoihin intialaisen gurun Sri Chinmoyn seuraaja ja muutti nimensä Mahavishnu John McLaughliniksi. Vuonna 1973 hän äänitti toisen Sri Chimoyn oppilaan, Carlos Santanan, kanssa uskonnollishenkisen albumin, "Love Devotion Surrender", joka sisältää muun muassa John Coltranen kappaleet ”A Love Supreme” ja ”Naima”. Myöhemmin molemmat kitaristit jättivät Sri Chinmoyn.
1980-luvun alussa McLaughlin työskenteli yhdessä flamenco-kitaristi Paco de Lucían ja Al Di Meolan kanssa kitaratriona, jossa soittajien edustamia erilaisia musiikkityylejä yhdisteltiin rohkeasti levyillä "Friday Night in San Francisco" (1981) ja "Passion, Grace and Fire" (1983). Trio kokoontui uudelleen vuonna 1996 "The Guitar Trio" -levyä ja -maailmankiertuetta varten.
Highway to Hell (kappale)

Highway to Hell on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n tunnetuimpia kappaleita. Se julkaistiin samannimisellä albumilla "Highway to Hell" vuonna 1979 ja samana vuonna myös singlenä. Kappaleella yhtye pääsi musiikin valtavirtaan ja sitä pidetään yleisesti yhtyeen parhaimpiin kuuluvana. Monissa kyselyissä kappale on kärkituntumassa parhaimpaa rockkappaletta etsittäessä.
Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet yhtyeen kitaristit Angus ja Malcolm Young sekä yhtyeen silloinen laulaja Bon Scott, kun taas kappaleen kuuluisasta kitarariffistä vastaa Malcolm. Singlen B-puolena oli niin ikään "Highway to Hell" -albumille kuuluva kappale "If You Want Blood (You've Got It)".
”Highway to Hell” julkaistiin livenä yhtyeen albumilla "" vuonna 1992. Se julkaistiin myös uudelleen singlenä "Live"-albumilta.
Vuoden 1992 julkaisu.
Kappaleesta julkaistiin vuonna 1992 single yhtyeen livealbumilta "Live". Livetallenne on äänitetty Glasgowin Scottish Exhibition and Conference Centressä 20. huhtikuuta 1991. Alkuperäisestä studioversiosta poiketen livetallenteessa on laulajana Bon Scottin sijaan Brian Johnson.
Cover-versiot.
Marilyn Manson tulkitsi kappaleen osana soundtrackiaan vuoden 1999 elokuvaan "Detroit Rock City".
Carla Bruni levytti oman versionsa 2017 albumilleen French Touch. Anna Maria Kaufmann levytti albumilleen Rock goes Kaufmann sinfonisen version 2019. Huumoriyhtye Alivaltiosihteeri julkaisi 1992 ilmestyneellä levyllään Yeah baby yeah kappaleesta suomenkielisen huumoriversion nimellä Tampereelle.
You Shook Me All Night Long

You Shook Me All Night Long on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se julkaistiin vuonna 1980 yhtyeen albumilla "Back in Black". Kappale julkaistiin myös singlenä. Kappaleen ovat tehneet yhtyeen kitaristit Angus Young, Malcolm Young ja laulaja Brian Johnson.
Kappaleesta on julkaistu kaksi musiikkivideota. Ensimmäisessä Angus ja Malcolm Young seuraavat Johnsonia Angusin käyttämät koulupuvut päällä. 
Kappale on julkaistu "Back in Blackin" lisäksi myös albumilla "Who Made Who" vuonna 1986 ja livenä albumilla "" vuonna 1992. Kappale julkaistiin livenä myös Howard Sternin ohjaaman "Private Parts" -elokuvan soundtrackissä.
Kappale oli sijalla 91 VH1’s list of the 100 greatest rock songs -listalla. Kappaleessa Brian Johnson laulaa kauniista naisesta, joka saa hänet tärisemään.
Able (apina)

Able oli toinen niistä apinoista, jotka NASA lähetti avaruuteen 28. toukokuuta 1959. Reesusmakaki Able ja sen kumppani oravasaimiri Baker selviytyivät hyvin käynnistään korkeammalla kuin yksikään ihminen oli koskaan käynyt. Naarasapinat Able (3,2 kg) ja Baker (0,31 kg) ammuttiin PGM-19 Jupiter -kantoraketilla avaruuteen Cape Canaveralista. Kuusi ja puoli tuntia lähdön jälkeen löydettiin raketin kärkiosa apinoineen Atlantin valtamerestä Antiguan läheltä 2 700 kilometrin päässä lähtöpaikasta. Ensimmäisten avaruuslennosta hengissä selvinneiden apinoiden matka kesti 16 minuuttia. Matkan aikana ne kävivät 580 km:n korkeudessa ja saavuttivat nopeuden 16 000 km/h.
Lennolla, jolla tutkittiin avaruussäteilyn vaikutusta eliöihin, oli mukana myös hiivaa, jyviä ja hedelmäkärpäsen toukkia. Seuraavalla viikolla Yhdysvaltain armeija kuljetti avaruusapina Ablen Fort Knoxiin Kentuckyyn, jossa Ablen nahan alle sijoitettu elektrodi oli tarkoitus poistaa. Nukutuksen aikana Ablen sydän alkoi lyödä epätasaisesti ja tekohengityksestä huolimatta Able kuoli 1. kesäkuuta 1959. Alun perin apinoita oli tarkoitus tarkkailla vuosien ajan ja havainnoida avaruuslennon mahdollisia vaikutuksia niissä. Kuoleman vuoksi jouduttiin Ablen kohdalla tyytymään ruumiinavauksessa saataviin tietoihin ja täyttämään Able muistoksi jälkipolville. Avaruusapina Baker sen sijaan eli pitempään, sillä se kuoli Huntsvillessa Alabaman avaruus- ja rakettikeskuksessa 29. marraskuuta 1984.
BGP

BGP (lyhenne sanoista "Border Gateway Protocol") on standardisoitu ulkoinen reititysprotokolla, jonka avulla vaihdetaan Internetin reititys- ja saavutettavuustietoja autonomisten järjestelmien välillä. BGP on etäisyysvektoriprotokolla, ja se reitittää pyynnöt erilaisten teknisten metriikoiden ja autonomisen järjestelmän ylläpitäjän asettamien sääntöjen perusteella. Se käyttää TCP-siirtoprotokollaa ja sille on varattu portti on 179. Se on Internetin tärkein reititysprotokolla. 
BGP on suunniteltu erityisesti ulkoista reititystä varten autonomisten järjestelmien välillä (eBGP, Exterior Border Gateway Protocol), mutta sen käyttö on myös mahdollista autonomisten järjestelmien sisällä. Tällöin protokollaa kutsutaan lyhenteellä iBGP (Interior Border Gateway Protocol).
Autonomisten järjestelmien reunareitittimet muodostavat BGP:n avulla yhteyden naapurijärjestelmiin. BGP pohjautuu polkuvektoreiden käyttöön, missä järjestelmät etsivät BGP:n avulla yleensä lyhimmän polun lähdeosoitteesta kohdeosoitteeseen eri autonomisten järjestelmien läpi. Normaalisti BGP-reitittimet ylläpitävät muistissaan taulukkoa kaikista IP-verkoista ja autonomisten järjestelmien muodostamasta polusta, jolla ne voidaan tavoittaa. IPv4:n taulukossa on nykyään yli 950 tuhatta ja IPv6:n taulukossa yli 200 tuhatta verkkoa.
Protokollan historiaa.
Vuonna 1989 insinöörit yrittivät keksiä ratkaisua ongelmille, jotka johtuivat Internetin laajentumisesta. BGP-protokollan perusperiaatteet piirettiin kolmelle "ketsuppitahraiselle servetille", jonka vuoksi BGP tunnetaan vielä nykyäänkin lempinimellä "kolmen servetin protokolla" (). Protokolla standardisoitiin ensimmäistä kertaa vuonna 1989 dokumentissa , ja sitä on käytetty Internetissä vuodesta 1994.
BGP:n nykyinen käytössä oleva versio on BGP4, joka standardisoitiin vuonna 1994 dokumentissa . Versio lisäsi muun muassa tuen IPv6-protokollalle. Vuoden 1994 jälkeen protokollaa on päivitetty vuonna 1995 dokumentissa , vuonna 1995 dokumentissa , vuonna 1998 dokumentissa ja vuonna 2006 dokumentissa . korjasi virheitä, tarkensi epäselvyyksiä ja päivitti protokollaa vastaamaan yleisiä alan standardeja.
Suuri parannus BGP4:ssä edeltäjiinsä nähden oli tuki luokattomalle CIDR-reititykselle (Classless Inter-Domain Routing) ja reititystaulujen koon pienentäminen tukemalla reittien yhdistämistä. mahdollistaa useiden IPv4- ja IPv6-osoiteperheiden kuljettamisen.
Standardi.
Eräitä keskeisiä dokumentteja:
Halleluja

Halleluja on heprean sanan הַלְּלוּיָהּ translitterointi, joka tarkoittaa "Kiittäkää Jahia (suom. Kiittäkää Jumalaa)" ja jota käytetään usein Raamatun psalmeissa. "Jah" on lyhenne jumalan nimestä JHWH (Jahve, Jehova). Sanaa Halleluja käytetään Raamatun Vanhassa testamentissa 24 kertaa (esimerkiksi psalmit 113–118) ja neljä kertaa Uuden testamentin Ilmestyskirjassa.
Kristillisessä jumalanpalveluksessa ja liturgiassa on useita kohtia, joissa halleluja voidaan laulaa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon messussa ja sanajumalanpalveluksessa halleluja esiintyy erityisesti evankeliumin yhteydessä ja päätösylistyksessä, benedicamus-osassa. Se on yksi jumalanpalveluksen akklamaatioista. Ennen evankeliumin lukemista hallelujan laulamiseen voidaan liittää halleluja-säe, joka on lyhyt säe, psalmilause yleensä jostain kyseisen päivän lukukappaleesta. Hallelujaa ei lauleta paastonaikoina.
Katolisessa kirkossa paaston aikoina tosin tämä korvataan vähemmän juhlavalla tractus-osalla. Juutalaisessa perinteessä sanaa käytetään osana Hallel-rukouksia.
Offertorium

Offertorium on anglikaanisen ja katolisen messun osa, joka edeltää varsinaista eukaristiaa (ehtoollista) ja jonka aikana seurakunnalta kerätään kolehti. Musiikillisesti offertorium on yleensä lyhyt instrumentaali- tai vokaaliteos, joka on sävelletty offertorium-lauseisiin.
Offertorium on myös luterilaisen messun osa. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon messussa offertorio on messun ehtoollisosan aloittava "uhrivirsi", jonka aikana valmistellaan ehtollispöytä ja kootaan kolehti. Uhrivirren aikana voidaan ehtollisvälineet siirtää kredenssiltä, apupöydältä alttarille. Perinteisessä läntisessä messussa offertorio oli psalmi, joka vaihtui kirkkovuoden ajankohdan mukaan. Sitä laulettiin niin kauan kuin seurakuntalaiset toivat lahjojaan alttarille. Varhaisina aikoina näistä lahjoista erotettiin ehtoollisella siunattavat leipä ja viini. Tämän perinteen mukaisesti kerätään uhrivirren aikana kolehti ja katetaan ehtoollispöytä.
Idän kirkossa offertoriumia vastaa jossain määrin proskomidi.
Disraeli Gears

Disraeli Gears on brittiläisen rockyhtyeen Creamin toinen albumi, joka julkaistiin marraskuussa 1967. Britannian listoilla se nousi korkeimmillaan viidenneksi. Yhdysvalloissa albumi merkitsi yhtyeen läpimurtoa ja oli valtaisa menestys saavuttaen vuoden 1968 puolella myyntilistojen neljännen sijan.
Albumin tuotti Felix Pappalardi, joka myöhemmin vaikutti rockyhtyeessä Mountain. Pappalardi ja vaimonsa Gail Collins olivat mukana myös kappaleiden ”Strange Brew” ja ”World of Pain” sävellystyössä. Albumin kannen suunnitteli australialainen artisti Martin Sharp, joka myös kirjoitti yhtyeen kitaristin Eric Claptonin kanssa kappaleen ”Tales of Brave Ulysses”.
Yhtye siirtyi albumilla psykedeelisen rockin suuntaan. Tämän kuulee esimerkiksi kappaleessa ”Tales of Brave Ulysses”, jonka single-julkaisu oli ensimmäisiä esimerkkejä wah-wah-pedaalin käytöstä. Myös kappaleessa ”World of Pain” on käytetty wah-wah-pedaalia. Rumpali Ginger Baker laulaa itse oman kappaleensa "Blue Condition". 
Blind Joe Reynoldsin ”Outside Woman Bluesin” laulaa kitaristi Eric Clapton. Kyseinen kappale on ainoa perinteistä bluesia edustava kappale levyllä ja Clapton halusi sen ehdottomasti mukaan.
Albumi sisältää myös klassikoiksi muodostuneet kappaleet ”Strange Brew” ja ”Sunshine of Your Love”, joista jälkimmäinen on tunnettu kitara- ja bassoriffistään. ”Strange Brew’n” kitarasoolo on lähes nuotilleen sama, minkä Albert King soittaa edellisenä vuonna ilmestyneellä singlellä ”Crosscut Saw”. ”Mother’s Lament” on humoristinen vanha kapakkalaulu, jonka jäsenet laulavat pianon säestämänä vahvalla cockney-murteella ja paikoin asianmukaisesti pieleen.
Albumista on julkaistu myös deluxe-versio vuonna 2004, joka sisälsi alkuperäisen albumin lisäksi BBC:ssä ja albumin sessioissa nauhoitettuja raitoja. Lisäksi albumista on tehty dokumentti, joka julkaistiin vuonna 2006 DVD:nä. Dokumentti kertoo albumin tekoprosessista ja vaikutuksesta 1960-luvun musiikkiin.
"Disraeli Gears" valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Patricia Highsmith

Patricia Highsmith (alk. Mary Patricia Plangman; 19. tammikuuta 1921 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat – 4. helmikuuta 1995 Locarno, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten psykologisista trillereistään.
Ura.
Ennen kirjailijanuraansa Highsmith avusti sarjakuvajulkaisuja. Hän nousi maineeseen esikoisteoksellaan "Muukalaisia junassa" (1950), joka on filmattu useita kertoja; tunnetuin on Alfred Hitchcockin versio vuodelta 1951. Romaani "Lahjakas herra Ripley" (1955) esitteli antisankari Tom Ripleyn, jonka seikkailuja seurattiin kaikkiaan viidessä teoksessa. Highsmith kirjoitti myös monia novelleja, jotka ovat usein makaabereja, satiirisia tai täynnään mustaa huumoria. Monissa Highsmithin teoksissa esiintyy homoseksuaalisia sävyjä, ja salanimellä Claire Morgan kirjoitettu "The Price of Salt" (1952) on lesborakkauden kuvaus, jossa on aikakaudelle epätyypillisesti onnellinen loppu. Idean romaaniin kirjailija sai kohtaamastaan naisesta tavaratalon leluosastolla jouluruuhkassa, ja se julkaistiin myöhemmin oikealla tekijännimellä. Highsmith on kertonut vastaanottaneensa ennätysmäärän lukijapostia tästä kirjastaan, ja kirjeitä tuli vielä kauan romaanin ilmestymisen jälkeen. Todd Haynes ohjasi siitä 2015 valmistuneen menestyselokuvan "Carol".
Suomennetut teokset.
alkuperäisen ilmestymisjärjestyksen mukaan
Turun tuomiokirkon Mustakirja

Turun tuomiokirkon Mustakirja ("Registrum ecclesiae Aboensis") on Suomen keskiajan historian tärkein lähdeteos. Se on kopiokirja, johon on koottu jäljennöksiä lähinnä Turun tuomiokirkkoon ja sen omistamiin tiloihin liittyvistä asiakirjoista. Asiakirjat ovat vuosilta 1229–1515, ja niitä on 727 kappaletta.
Mustankirjan on arveltu syntyneen Maunu Särkilahden tuomiorovastikaudellaan vuonna 1474 aloittaman kansliauudistuksen seurauksena. Kopiointityö palveli ensi sijassa käytännön tarpeita, mutta sen tarkoituksena oli kuitenkin myös historiankirjoituksen edistäminen.
Mustankirjan alussa on paavi Benedictus XII:n vuonna 1340 kirjoittama kirje, jossa hän julistaa pannaan joukon sääksmäkeläisiä talonpoikia, jotka olivat kieltäytyneet maksamasta ylimääräisiä oravannahkoja verona.
Mustakirja julkaistiin Reinhold Hausenin toimittamana vuonna 1890. Siitä on otettu uusintapainos vuonna 1996. Mustankirjan sisältö on myös Suomen keskiaikaisten asiakirjojen tietokannassa Diplomatarium Fennicum .