tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Libyan aavikko

Libyan aavikko (arabiaksi "`as-sahrā` `al-lībiyya") on Saharan osa. Tämä Saharankin mitassa erittäin laaja aavikko sijaitsee Itä-Saharassa, Itä-Libyan ja Länsi-Egyptin rajoilla, ja ulottuu myös Sudaniin ja Tšadiin. Tämän aavikon rajoja ovat Fezzan, Tibesti, Uwaynat ja vanhan Niilin jokiuoman keitaat. Alue on enimmäkseen hiekka-aavikkoa, "erg"iä, eikä sitä luokitella kuivuuden takia "pensasaavikoksi", kuten suurta osaa Saharasta.
Lähes Teksasin tai Intian niemimaan kokoisen Libyan aavikon ala on 700 000 – 1 100 000 neliökilometriä, ja sen leveys on 1 100 kilometriä idästä länteen ja 1 000 kilometriä etelästä pohjoiseen. Suurin osa alueesta on hiekka-aavikkoa, siellä on myös painumia ja vuorenharjanteita. Libyan aavikolla on suuri Jilf al Kabirin tasanko yli 1 000 metrin korkeudessa. Libyan aavikon Quattaran alangolla on suolasoita ja suolajärviä. Quattaran pinta-ala on 15 000 neliökilometriä, ja sen alin kohta on 133 metriä merenpinnan alapuolella. Alueella on myös seitsemän muuta merkittävää painumaa, joissa kaikissa on keitaat. Merkittävimmät ovat Siwa, Dakhla ja Kharga, jotka sijaitsevat Faijumin keitaasta lähtevästä painumasta. Muita keitaita ovat Bahriyah, Farafirah, Dakhilah ja Jaghbub.
Libyan autiomaan hiekkameret.
Libyan autiomaa koostuu enimmäkseen kolmesta hiekkamerestä ja jopa 2000 metrin korkeuteen kohoavasta ylängöstä.
Montpelier (Vermont)

Montpelier on Vermontin osavaltion pääkaupunki itäisessä Yhdysvalloissa, Uuden Englannin alueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 7 855. Kaupunki perustettiin vuonna 1791 ja vuonna 1805 siitä tuli Vermontin osavaltion pääkaupunki. Pääkaupunkina sen merkittäviä työllistäjiä ovat osavaltion ja liittovaltion virastot.
Maantiede.
Montpelier sijaitsee Vermontin Washingtonin piirikunnassa Winooskijoen varrella.
Historia.
Montpelier perustettiin lähialueen muihin kaupunkeihin verrattuna suhteellisen myöhään. Ensimmäinen paikalla vakituisesti asunut siirtolainen oli nimeltään Jacob Davis, joka muutti paikalle vuonna 1789. Vermontin liittyessä Yhdysvaltoihin vuonna 1791 Montpelieristä tehtiin kaupunki. Uusi kaupunki nimettiin epäselvästä syystä ranskalaisen Montpellier’n kaupungin mukaan ja vuonna 1805 siitä tehtiin Vermontin osavaltion pääkaupunki. Pääkaupunki on ajoittain ehdotettu siirrettäväksi muualle. Etenkin Burlington on ollut Montpelierin kilpailija ja lähellä kaupunki oli menettää asemansa Vermont State Housen tuhouduttua tulipalossa vuonna 1857. Nykyinen Vermont State House valmistui vuonna 1859. Kaupunki menestyi taloudellisesti ja siellä toimi esimerkiksi tehtaita, sulattoja ja sahoja. 1800-luvun puolivälissä kaupunkiin saapui rautatie ja samoihin aikoihin tohtori Julius Dewey alkoi myydä henkivakuutuksia. Hänen perustamastaan National Life Insurance Companystä kasvoi maan suurimpiin lukeutuva vakuutusyhtiö. Myös turismista muodostui merkittävä taloudellinen tekijä ja matkailukohteena Montpelier kasvoi etenkin Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen.
Maaliskuussa 1991 Winooskijoella muodostui jääpato, jonka aiheuttama tulva peitti alleen suuren osan Montpelierin keskustasta aiheuttaen miljoonien dollarien vahingot. 
Talous.
Montpelierin merkittävimmät työnantajat ovat osavaltio ja liittovaltio. Molemmilla on useita virastoja kaupungissa sen pääkaupunkiaseman takia. Merkittävä taloudellinen merkitys on myös maan suurimpiin vakuutusalan yrityksiin lukeutuvat National Life Insurance Companyn pääkonttorilla, minkä lisäksi terveydenhuoltoala on kasvattanut merkitystään työnantajana. Turismi on merkittävä taloudellinen tekijä ja läjhistöllä sijaitsee ujseita suosittuja laskettelukohteita. 
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Montpelierissä aikavälillä 2012–2016 olivat 60 347 USD ja henkilöä kohden 33 662 USD. 11,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. 
Väestö.
Montpelierin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 7 855 ja vuoden 2016 arvion mukaan 7 537. Kaupungin asukkaista 94,2 % oli taustaltaan valkoisia, 2,8 % kahdesta tai useammasta rodusta, 1,9 % oli afroamerikkalaisia ja 1,1 % aasialaisia. Latinoja mistä tahansa rodusta oli 2,2 %. 6,8 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia.
Kaupungissa sijaitsee Norwich Universityn kampus Vermont College.
Mikkelin ortodoksinen seurakunta

Mikkelin ortodoksinen seurakunta oli Pieksämäen ja Mikkelin kaupunkien ja niiden ympäryskuntien alueella toimiva ortodoksinen seurakunta, joka aloitti toimintansa sotien jälkeen 1.1.1950 ns. jälleenrakennuslain ja sen nojalla perustettujen uusien seurakuntien ohessa. Ennen sotia alue kuului Kuopion-Savonlinnan ortodoksiseen seurakuntaan. Seurakunta yhdistettiin Varkauden ortodoksisen seurakunnan kanssa vuonna 2017 nimellä Saimaan ortodoksinen seurakunta. Seurakunta toimi lakkauttamisvuonnaan 2016 16 kunnan ja kolmen maakunnan alueella.
Mikkelissä sijaitsee pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko, joka valmistui vuonna 1957. Toinen vuosina 1955–1956 rakennettu kirkko sijaitsee Pieksämäellä ja se on pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle ja vihitty ensin vuonna 1957 rukoushuoneeksi eli tšasounaksi ja myöhemmin vuonna 2004 kirkoksi. Seurakunnan alueella on lisäksi kolme muuta seurakunnalle kuuluvaa tšasounaa Mikkelin Visulahdessa, Mikkelin hautausmaalla ja Ihastjärvellä. Aikaisemmin Mikkelissä oli venäläiselle sotaväelle kuuluva sotilaskirkko Linnanmäellä vanhan varuskunta-alueen vierellä. Tämä kirkko kuitenkin purettiin 1950-luvun lopulla. Paikalla on nykyisin muistolaatta. 
Mikkeli kuului yhtenä ns. Kuutosiin eli kuuden yhteistyöseurakunnan muodostamaan yhteistyöryhmään. Mikkelin ortodoksinen seurakunta julkaisi yhdessä näiden viiden muun yhteistyöseurakunnan kanssa omaa tiedotuslehteä nimeltään Solea.
Kirkkoherrat.
Seurakunnan kirkkoherroina ovat toimineet:
Providence

Providence on Rhode Islandin osavaltion ja samannimisen piirikunnan pääkaupunki Yhdysvaltain itärannikolla, Uuden-Englannin alueella. Kaupungissa oli 178 042 asukasta vuoden 2010 väestönlaskennassa. Kaupunkiseudulla on 1 630 956 asukasta, mikä tekee siitä maan 42. suurimman.
Yhdysvaltojen teollistumisen on sanottu alkaneen vuonna 1793 Providencen tuntumassa Pawtucketin kaupungissa, kun englantilaissiirtolainen Samuel Slater perusti tekstiilimyllyn. Providencessa valmistettiin myös koruja ja hopeaesineitä. 
Alueen asutus alkoi jo ensimmäisten uudisraivaajien tullessa vuonna 1636. He saapuivat kanooteilla pitkin Moshassuck-jokea ja pysähtyivät löydettyään juomavedeksi kelpaavan lähteen nykyiseltä College Hilliltä. 
Kaupungissa toimii niin kutsuttuun Ivy Leagueen kuuluva Brown University – yksi maan vanhoista ja arvostetuista yliopistoista.
Rautalammin ortodoksinen seurakunta

Rautalammin ortodoksinen seurakunta on entinen Rautalammin, Suonenjoen, Tervon, Vesannon, Konneveden ja Hankasalmen kuntien alueella toiminut ortodoksinen seurakunta, joka perustettiin vuonna 1950. Seurakunnan jäsenmäärä oli seurakunnan lakkauttamishetkellä vuoden 2020 lopussa 585 henkeä. Rautalammin seurakunnan pääkirkko oli Pyhän Nikolaoksen kirkko, joka on rakennettu vuonna 1960 ja on Ilmari Ahosen suunnittelema. Seurakunnalla oli myös kirkko Suonenjoella sekä rukoushuoneet Vesannolla ja Tervossa.
Rautalammin ortodoksinen seurakunta yhdistyi osaksi laajentunutta Kuopion ortodoksista seurakuntaa vuoden 2021 alusta. Liittymissopimus allekirjoitettiin elokuussa 2020.
Rautalampi kuului yhtenä ns. Kuutosiin eli kuuden yhteistyöseurakunnan muodostamaan yhteistyöryhmään. Tuolloin Rautalammin ortodoksinen seurakunta julkaisi yhdessä näiden viiden muun yhteistyöseurakunnan kanssa omaa tiedotuslehteä nimeltään Solea. Solean lakkauttamisen jälkeen seurakunta julkaisi tiedotuksensa Aamun Koiton läntisessä seurakuntaliitteessä.
Hiekka-aavikko

Hiekka-aavikko () eli hiekkameri, dyynimeri tai hiekkaerämaa on aavikko, jossa on vaihtelevan korkuisia tuulen kasaamia hiekkakumpuja, dyynejä. Hiekka on pääosin irtonaista ja siinä liikkuminen on hyvin vaikeaa. Hiekka-aavikolla saattaa kasvaa joitakin ruohomättäitä ja pensaita dyynien harjalla.
Hiekka-aavikoilla esiintyy hiekkamyrskyjä. Monesti hiekka-aavikot ovat kuumuutensa ja kuivuutensa takia elämälle hyvin vihamielisiä ympäristöjä. Dyynit muistuttavat monesti vuorta tai suurta aaltoa, ja yleensä vaeltavat aikojen saatossa tuulen mukana. Dyynejä on eri kokoisia ja ne muodostavat enemmän tai vähemmän säännöllisen kuvion. Aavikoiden sisäosissa dyynit asettuvat yleensä vallitsevan tuulen suuntaisiksi, mutta aavikoiden reunoille syntyy kuunsirpin muotoisia "barkaaneja", jotka asettuvat vallitsevaan tuuleen nähden poikittain. Rannikolla kasvillisuus voi aiheuttaa joko rantaviivan suuntaisia tai vallitsevaan tuuleen nähden poikittaisia dyynejä.
Yleensä hiekka-aavikot ovat erittäin kuivia ja niissä ei ole pysyvää asutusta. Jos alueella on keitaita, aavikon poikki voi kulkea vakiintuneita matkareittejä.
Saharasta 20 % on hiekka-aavikkoa ja 70 % sora-aavikkoa.
Maailman laajin hiekka-aavikko on Arabian aavikoihin kuuluva Rub al-Khali, 595 700 km2. Pohjois-Afrikan Saharassa on monia suuria ergejä, muun muassa Itäinen iso erg, Läntinen iso erg, Majabat al-Koubra, Erg Chebbi, Erg Iguidi ja Erg Chech, jotka kattavat yhteensä noin 15–25 % Saharasta.
Saharan ergit.
Suurimmat Saharan dyynikentät eli "erg"it:
Somalian lippu

Somalian lippu on Somalian kansallistunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se koostuu valkoisesta tähdestä sinisellä pohjalla. Lippu otettiin käyttöön 12. lokakuuta 1954. Sen suunnitteli Mohammed Awale Liban, joka omien sanojensa mukaan sai lippuun inspiraation Yhdistyneiden kansakuntien lipun väreistä. Lipun keskellä on valkoinen ”"Yhtenäisyyden tähti"” jonka viisi sakaraa kuvaavat Somalian viittä etnistä ryhmää.
Australian aavikot

Australian aavikot sijaitsevat Australian mantereen sisäosissa. Niihin kuuluvat muun muassa Iso Hiekka-aavikko (eng. "Great Sandy"), Iso Victorian aavikko ("Great Victoria") ja Simpsonin aavikko ("Simpson").
Maantiede.
Australian sisäosion autiomaiden hiekka on enimmäkseen punaista lateriittihiekkaa. Simpsonin aavikolla on jopa 150 kilometrin mittaisia punaisia hiekkaharjuja. Australiassakin on ”maalattu aavikko” ("painted desert"), jossa vuorten kyljissä näkyy värikkäitä, rapautumisen myötä paljastuneita kalliokerrostumia. Aavikoiden ympärillä on laaja pensasaroalue.
Australian aavikoituminen johtuu muun muassa hepoasteiden korkeapaineesta. Ilmavirtaus on hepoasteilla laskeva Hadleyn kiertoliikkeen vuoksi, mikä aiheuttaa lähes pysyvän korkeapaineen. Hepoasteiden alueille on tyypillistä kuumuus, kuivuus ja heikot tuulet. Australian aavikot johtuvat lisäksi siitä, että alueet sijaitsevat mantereen sisäosissa, minne meristä sadepilviin haihtuva kosteus ei yleensä yllä mantereisuuden vuoksi.
Deskriptiivinen etiikka

Deskriptiivinen etiikka eli kuvaileva etiikka on yksi etiikan osa-alueista, joka kuvailee moraalisia instituutioita ja moraaliteorioita sekä arvioi niiden sisäistä perusteltavuutta. Deskriptiivinen etiikka ei pyri tarjoamaan eettisiä ratkaisuja kuten normatiivinen etiikka, vaan välineitä eettisiin ratkaisuihin. Deskriptiivisessä etiikassa tavoitellaan neutraaliutta. Metaetiikka ja deskriptiivinen etiikka ovat käsitteellisesti lähellä toisiaan. On kiistanalaista, voidaanko moraalifilosofiassa normatiivista ja deskriptiivistä etiikkaa erottaa kokonaan toisistaan, koska pelkkään asioiden kuvaukseenkin voidaan katsoa kuuluvan normatiivisia elementtejä.
Deskriptiivinen etiikka voidaan jakaa moraalin tieteelliseen tutkimukseen sekä käsitteelliseen tutkimukseen. Deskriptiivinen tieteellinen tutkimus keskittyy usein moraalikäyttäytymisen kuvailuun ja selittämiseen, kun taas käsitteellinen tutkimus kattaa moraalifilosofian etiikan perimmäisten käsitteiden kuten esimerkiksi hyveen, hyvän, pahan tai oikeudenmukaisuuden erittelyn.
Akerselva

Akerselven on Oslon läpi virtaava vajaan kymmenen kilometrin pituinen joki Norjassa. Akerselven saa alkunsa Maridalsvannet-järvestä ja virtaa läpi Nordre Akerin, Sagenen, Grünerløkkan ja Oslon keskustan ja laskee Bjørvikaan.
Aiemmin monet teollisuuslaitokset käyttivät hyödykseen joen virtausta ja jopa 149 metrin korkeuseroa. Nykyään joenvarren alueet ovat modernien sisällöntuotantoyritysten kansoittamia. Esimerkiksi Sagenessa on Norjan yleisradion toimitiloja.
Joen ranta on pääosin puistojen ympäröimä ja sen vartta pitkin kulkevat polut ovat suosittua ulkoilualuetta. Vuonna 2011 kaupungin vedenpuhdistamosta vuoti jokeen 6000 litraa klooria, minkä seurauksena sen kaikki kalat kuolivat. Jokeen istutettiin satojatuhansia kalanpoikasia ja vuonna 2015 vapaa-ajankalastus sallittiin jälleen.
Akerselvan nimi oli aiemmin Frysja, jonka oletetaan juontuvan kuohuamista tarkoittavasta verbistä "fruse".
Arabian niemimaan aavikot

Arabian niemimaan aavikot (; ) on 2 330 000 neliökilometrin kokoinen valtava aavikkoalue Arabian niemimaalla Lähi-idässä. Se on maailman toiseksi suurin aavikkoalue Pohjois-Afrikassa sijaitsevan Saharan jälkeen.
Aavikot ulottuvat yhteensä noin kymmenen valtion alueelle. Alue ulottuu lännestä Egyptiin kuuluvalta Siinain niemimaalta pohjoiseen Syyriaan ja Irakiin sekä etelässä Jemeniin ja idässä Omaniin. Iso osa aavikkoalueesta on Saudi-Arabian alueella.
Aavikot käsittävät Arabian niemimaan sisäosissa olevia suuria hiekka-aavikoita. Niistä laajimman eli Rub al-Khalin pinta-ala on 647 000 neliökilometriä. Alueen pohjoisosassa on suuri Nafudin (Nefudin) autiomaa. Rub al-Khalia ja Nafudia yhdistää pitkä ja kapeahko ad-Dahnan autiomaa (Dahnan käytävä).
Aavikkoalueen kohoaa kolme kulmausta kohoaa korkeammiksi vuoristoiksi: lounaisosassa Jemenissä Jabal an Nabi Shu’ayb muodostaa aavikkoalueen korkeimman huipun (3 665 m mpy); luoteiskulmassa Saudi-Arabian Hijazin alueen Jabal al-Lawz nousee 2 580 metriin; ja aavikon kaakkoiskulmalla Omanissa Hajarvuoriston Jabal Shams yltää 3 035 metriin (tai 2 980 m:iin). 
Arabian aavikkoalueen ilmasto on suurimmalta osaltaan hyvin mantereinen. Lämpötilat varsinkin päivällä ja kesällä ovat hyvin korkeita. Yöllä lämpötila laskee hyvin nopeasti, talvella nollan tuntumaan tai sen alle. Näin lämpötilan vaihtelut ovat vuodenaikojen ja vuorokauden kuluessa hyvin suuria. Rub al-Khalin sademäärä on noin 35 millimetriä vuodessa, ja ilman lämpötila saattaa kesällä kohota jopa 40–50 °C:een. Arabian aavikot ovat erittäin kuivia, koska ne sijaitsevat hepoasteilla.
Arabian aavikoilla asuu nykyään arabeja, kurdeja, turkmeeneja ja assyrialaisia. Pääkielet alueella ovat arabia, kurdi, aramea ja armenia. Aavikolla elää muun muassa hiekka-antilooppeja, hiekkakissoja, gaselleja ja sisiliskoja sekä lukuisia hyönteislajeja.
Nafud

Nafud eli Nefud tai An-Nafud (, joskus Suuri Nafud) on Arabian niemimaan toiseksi suurin, punertavasta hiekasta koostuva aavikko, joka on yhteydessä suureen Rub’ al-Khalin hiekka-aavikkoon pitkän Dahnan käytävän kautta. Arabian kielen sanan "an-nafud" merkitys on ’hiekka-aavikko’.
Arabian niemimaan pohjoisosassa sijaitsevan Nafudin pinta-ala on noin 64 000 neliökilometriä (toisen lähteen mukaan noin 70 000 km2) ja se on noin 900 metrin korkeudella merenpinnalta. Aavikko sijaitsee suuressa soikeassa painumassa, jonka mitat ovat 290 × 225 km. Joillakin Nafudin alankoaltailla on keitaita, varsinkin Hejazvuorten lähellä on viljelykelpoisia, paimentolaisten laiduntamisen mahdollistavia keitaita. Keitaat kuten al-Jawf ja Ha’il ovat historiallisen luoteesta Välimeren suunnalta saapuvan ja kaakkoon jatkavan karavaanireitin varrella.
Nafudin aavikko on toiminut kulkuesteenä vuosisatoja. Nafud tunnetaan äkillisistä tuulistaan. Hiekkamyrskyt ovat aikojen kuluessa kasanneet valtavia hiekkadyynejä, jotka ovat nousseet jopa 183 metriä korkeiksi. 
Ympäristöään syvemmän hiekkaisen Dahnan käytävän pituus on 1 287 km ja leveys 24,1–80,5 km.
BTR-152

BTR-152 () on ensimmäinen Neuvostoliitossa rakennettu panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo. Lyhenne BTR tulee edellä mainittua venäjäksi tarkoittavasta sanasta бронетранспортёр ("bronetransportjor"). BTR-152 otettiin käyttöön Neuvostoliiton armeijassa 1950-luvulla.
Vaunu perustui ZiS-151-kuorma-auton alustaan, johon oli lisätty viisi tonnia panssarointia. Tästä seurasi erittäin rajoitettu liikkuvuus. Ajoneuvossa oli kuusi pyörää, joista neljä vetää. Runko on kokonaan hitsattu, moottori ja vaihteisto olivat edessä. Miehistöön kuului ajajan ja kartanlukijan lisäksi jopa 17 jalkaväkimiestä, jotka nousivat vaunuun takaa.
Uudempi versio, BTR-152B, tuli palvelukseen vuonna 1951. Uusi malli korjasi edellisen epäkohtia, kuten avoimen katon ja huonon liikkuvuuden. Uudessa mallissa oli vinssi edessä, ja renkaiden paineita voitiin säätää maastoliikkuvuuden parantamiseksi.
Parannuksista huolimatta BTR-152 oli vain halpa ajoneuvo armeijan liikkuvuuden parantamiseksi kunnes sopivampi ajoneuvo saataisiin kehitettyä. Muunnoksiin kuuluvat komentoajoneuvo ja versiot aseistettuina kahdella 14,5 mm konekiväärillä ja kahdella 23 mm ilmatorjuntatykillä.
Tuotanto loppui vuoden 1962 alussa ja Neuvostoliitossa vaunun korvasi BTR-60-sarja. Komentovaunuina ajoneuvo jäi kuitenkin käyttöön 1980-luvulle asti. Sitä ovat myös käyttäneet useat Varsovan liiton ja muut maat, kuten Afganistan, Albania, Algeria, Bulgaria, Kamputsia, Kiina (tyyppi 56 miehistönkuljetusvaunu), Kongo, Kuuba, Egypti, Intia, Iran, Irak, Pohjois-Korea, Syyria ja muut. Myös Israel käytti sotasaaliiksi saamiaan vaunuja.
Norwich

Norwich ['nɒrɪdʒ, 'nɒrɪtʃ] on noin asukkaan katedraalikaupunki "(city)" ja hallintopiiri Norfolkin kreivikunnassa Itä-Englannissa, noin 160 kilometriä Lontoosta koilliseen. Se sijaitsee Wensumjoen varrella, vähän matkan päässä kohdasta, jossa Wensum laskee Yarejokeen. Norwichia ympäröivällä kaupunkialueella asuu yhteensä noin ihmistä.
Norwichin historia alkaa jo roomalaisajoilta. Silloin maanpinta oli alempana, ja kaupunkiin pääsi helposti rannikolta jokea pitkin. Norrmannivalloituksen aikaan vuonna 1066 Norwich oli maan toiseksi suurin kaupunki. Rautatieyhteys Norwichistä Great Yarmouthiin avattiin vuonna 1844, ja Lontoon rata valmistui 1846. Victoria Station avattiin vuonna 1849 ja City Station vuonna 1882. Kaupungissa sijaitsee Norwichin tuomiokirkko.
Kaupungista kotoisin oleva jalkapallojoukkue Norwich City FC pelaa Englannin mestaruussarjassa.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Nummenharju

Nummenharju on asuinalue Tuusulassa. Se sijaitsee kilometrin päässä Hyrylästä pohjoiseen. Nummenharjua rakennettiin 1990-luvun loppupuolella entiselle soranottopaikalle, ja siellä pidettiin asuntomessut vuonna 2000. Se on Tuusulan kalleinta asuinaluetta ja koostuu lähinnä omakotitaloista. 
Elokuvassa "Nousukausi" alue esitti elokuvan päähenkilöiden Jannen ja Katrin asuinpaikkaa Espoon Westendissä.
Nubian aavikko

Nubian aavikko on Afrikassa Koillis-Sudanissa sijaitseva aavikko, joka on 407 000 neliökilometrin suuruinen alue Niilin ja Punaisenmeren välillä. Tällä aavikolla ei ole käytännössä lainkaan sadetta ja keitaita. Nubian aavikon hiekkakivitasangolla on runsaasti kohti Niiliä suuntaavia kuivia jokiuomia, wadeja, jotka eivät ulotu Niiliin asti.
Aavikolle levisivät 80 tonnia painaneen asteroidin jäänteet sen räjähdettyä 37 kilometrin korkeudessa lokakuussa 2008.
Umberto Tozzi

Umberto Tozzi (s. 4. maaliskuuta 1952 Torino) on italialainen poplaulaja. Hän aloitti uransa vuonna 1968 16-vuotiaana yhtyeessä Off Sound. Ensimmäisen albuminsa "Donna amante mia" Tozzi julkaisi vuonna 1976. Vuonna 1977 Tozzi julkaisi kappaleen ”Ti amo”, joka vietti useita viikkoja listaykkösenä. Vuonna 1987 Tozzi osallistui Eurovision laulukilpailuihin kappaleella ”Gente di mare” ja sijoittui kolmanneksi.
The Scene (minisarja)

The Scene on suosittu jännityssarja, joka kertoo niin kutsutun warez scenen ryhmästä CPX. Sarjan on luonut Jun Group pelkästä tekemisen ilosta, ja se on ensimmäinen sarja, joka on suunnattu P2P-käyttäjille. The Scene on lisensoitu Creative Commons -lisenssin alle ja sitä teemalleen uskollisesti jaetaankin vapaasti (tekijöiden suostumuksella) HTTP-mirroreilla ja vertaisverkoissa.
The Scene on kuvitteellinen tarina Drosanista (Brian Sandro), joka on sekä opiskelija että yhden internetin suurimman warez-ryhmän johtaja. Brian ajautuu ongelmiin, kun hän joutuu taloudellisen tilanteensa takia myymään ryhmänsä elokuvia aasialaisille piraateille. The Scenen juoni rakentuu ryhmän kiemuraisten ongelmien ja vainoharhaisten henkilösuhteiden päälle. Juonta rakennetaan näyttämällä eri jaksoissa eri henkilöiden näyttöpäätteitä, tosin kuvakulmanvaihdoksia on turha odottaa. Erikoisen kuvaustekniikan takaa kuitenkin paljastuu nerokkaasti tehty perinteinen jännityssarja. The Scene on kerännyt yli vuoden olemassaolonsa aikana satojatuhansia katsojia yli 70 valtiosta
Sarja on kuvattu webkameralla ja työpöytää nauhoittavalla ohjelmalla (Camtasia Studio). Jakso nauhoitetaan kuvaamalla ensin IRC- ja pikaviestintäkeskustelut. Sitten näyttelijää kuvataan webcameralla tarpeeksi pitkä aika ja lopuksi kuvat yhdistetään ja elokuva pakataan XviD-videokoodekilla.
Sarjaa on tehty 21 jaksoa. Ensimmäisellä tuotantokaudella pääosaa esitti Joe Testa (Brian Sandro). Ensimmäistä kautta tuli 20 jaksoa.&lt;br&gt;
Sarjan toisella kaudella pääosissa on ilmeisesti Lukai-niminen tyttö, joka joutuu kiristyksen uhriksi lähdettyään Warez sceneltä. Sarjan luoja Mitchell Reichgut on luvannut, että The Scene:stä tulee uusi jakso joka tiistai.
Sarjassa soiva taustamusiikki otetaan yleensä CNetin musiikkipalvelusta. Musiikki on joka jaksossa eri artistilta, lukuun ottamatta tunnuskappaletta (theme song), jonka esittää Maylenne. The Scenessä esiintyneitä artisteja ovat mm. Sal Boca, The Silk Demise, David Cooper, Kmotiv ja Magi.
The Scenestä on myös ehditty tekemään parodia Teh Scene.
Great Basin

Great Basin (aiemmin ) on Yhdysvalloissa Kalliovuorten ja Sierra Nevadan vedenjakajien välissä sijaitseva alue, jolla ei ole mereen johtavaa laskujokea. Great Basinin alue on pääosin ylätasankoa, joka on kuivaa pensasaroa ja aavikkoa. Altaan pinta-ala on 540 000 neliökilometriä, noin puolitoista kertaa Suomen pinta-ala. Great Basin kattaa suurimman osan Nevadasta, puolet Utahista sekä osia Kaliforniasta, Idahosta, Oregonista ja Wyomingistä. Suurimmat kaupungit alueella ovat itäinen Utahin Salt Lake City ja läntinen Nevadan Reno. Alueella on kuuma kesä, mutta hyvin kylmä talvi.
Walkerjärven etelärannalla sijaitsee Hawthornen ammusvarikko, jossa 590 neliökilometrin alueella työskentelee noin 4 500 työntekijää. Alueella on ollut Yhdysvaltain armeijan varikkotoimintaa vuodesta 1930 lähtien.
Painted Desert

Painted Desert (suomeksi ’maalattu aavikko’) on Pohjois-Arizonassa Yhdysvalloissa sijaitseva vuoristoinen aavikko, jossa näkyy kallioissa värikkäitä kerrostumia, ikään kuin maalattuja. Ne ovat erityisen kauniita auringon laskiessa. Alue ulottuu Grand Canyonista Petrified Forestiin. Kerrostumat ovat triaskaudelta. Alue on navajo- ja hopi-intiaanien perinteistä aluetta.
Mauritanian lippu

Mauritanian lippu otettiin käyttöön 1. huhtikuuta 1959 ja sen nykyinen versio otettiin käyttöön 6. elokuuta 2017.
Lipussa on vihreällä pohjalla tähti, sirppikuu ja kaksi punaista raitaa lipun ylä- ja alareunassa. Lipun vihreä tausta, tähti ja sirppikuu ovat islamin, Mauritanian tärkeimmän uskonnon, tunnukset. Keltainen väri kuvioissa kuvaa Saharan hiekkaa ja punainen väri symboloi verta, jota on vuodatettu maan puolustamiseen.
Historia.
Elokuussa 2017 Mauritaniassa järjestettiin kansanäänestys lipun vaihtamiseksi. Ehdolla olivat vanha lippu ja uusi lippu, johon on lisätty kaksi punaista raitaa lipun ylä- ja alareunaan. Uusi lippu voitti yli 85 prosentilla.
Dc

DC tai dc voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Karin Enke

 
 
 
 
Karin Enke, Karin Kania-Enke, Karin Busch-Enke (s. 20. kesäkuuta 1961 Dresden, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja, joka edusti Saksan demokraattista tasavaltaa.
Enke oli talviolympiahistorian ensimmäinen nainen, joka voitti kahdeksan henkilökohtaista mitalia – sittemmin hänen saavutustaan on naispikaluistelijoista sivunnut Gunda Niemann-Stirnemann ja sen ovat ylittäneet Claudia Pechstein ja Ireen Wüst. Parhaimman mitalisaaliinsa Enke sai vuoden 1984 kisoista Sarajevosta, kun hän voitti kultaa 1 000 ja 1 500 metrillä sekä hopeaa 500 ja 3 000 metrillä.
Enke hallitsi aikanaan pikaluistelukenttää. Pahimmat kilpakumppanit keskittyivät lähinnä joko lyhyille tai pitkille matkoille. Yleisluistelijana Enke oli aikansa parhaimpia. Yleisluistelun MM-kultaa hän voitti viidesti ja sprinttiluistelun MM-kultaa kuudesti. Maailmanennätystä hän paransi kaikilla matkoilla 500 metristä 5 000 metriin ja myös niin sprintterien kuin yleisluistelijoidenkin yhteispisteitä.
Chihuahuan aavikko

Chihuahuan aavikko () on aavikko Yhdysvaltojen ja Meksikon rajalla. Yhdysvalloissa tämä aavikko sijaitsee laaksoissa ja altaissa Pecos-joelta länteen ja Meksikossa Chihuahuasta suurimman osan ja Coahuilan pohjoisosan. Alueen vuoristoissa, esimerkiksi Sierra Madren vuoristossa, kasvaa havupuita, jopa metsiä ja ne ovat alueen "taivassaaria".
Chihuahuan aavikko on hieman korkeammalla kuin Sonoran aavikko, 600–1675 metrin korkeudella. Heinäkuussa lämpötila nousee usein 35–40 °C:seen. Talvella on leutoa tai melko kylmää korkeudesta riippuen. Chihuahuan aavikko on hieman kosteampi kuin Great Basinin eteläosa tai Sonoran ja Mojaven autiomaat. Alueella yleisiä kasveja ovat esimerkiksi jukat ("Yucca"), opuntiakaktukset ("Opuntia"), kreosoottipensas ("Larrea tridentata") ja kaktuslajit "Ferocactus pringlei" ja "Echinocereus polyacanthus". Chihuahuan aavikolle tyypillinen kasvi on "Lechuguilla", joka on mätäsmäinen leveä heinämäinen kasvi.
Mikkelin vaakuna

Mikkelin vaakuna on Mikkelin kaupungin virallinen tunnus ja sen aiheena on Savon jousi ja marsalkansauvat. Vaakunaan on liitetty Vapaudenristi ja sen yllä käytetään ruotsalaismallista kreivin kruunua. Vaakunan on suunnitellut Gunnar Clément ja uudelleen piirtänyt Eero Jokilehto. Se on vahvistettu vuonna 1943.
Nykyinen vaakuna.
Mikkelin nykyinen vaakuna on laadittu Suomen armeijan päämajan kunniaksi; tämä oli sijoitettuna kaupunkiin talvisodassa, jatkosodassa ja Lapin sodassa. Vaakunaa käytettiin aluksi ilman kunniamerkkiä, ja se on järjestyksessä kolmas kaupungille vahvistettu vaakuna. Mikkelin kaupungille myönnettiin 4. luokan Vapaudenristi miekkoineen joulukuussa 1944 kiitokseksi sen toimimisesta sotilasjohdon ja marsalkan päämajana. Kunniamerkin kantajana on kaupungin vaakuna.
Vuonna 2020 Mikkeli otti käyttöön kaupungin vaakunaan perustuvan kotiseutuviirin. Viirissä on kuvattuna vaakunan marsalkansauvat ja jousi, sekä Savon maakunnan perinteiset värit keltainen ja musta.
Edelliset vaakunat.
Mikkelin ensimmäinen vaakuna vahvistettiin 1842. Vaakunan ylemmässä, sinisessä kentässä oli kaupungin perustajan Nikolai I:n kruunattu monogrammi eli kyrillinen aakkonen Н ja roomalainen järjestysnumero I. Keskellä kultaisessa poikkihirressä oli perustamisvuosi 1838 ja alaosan mustassa kentässä kullanvärinen viritetty Savon jousi. Vaakunan oli suunnitellut ilmeisestikin kuvernööri Otto Boije.
Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati Mikkelille oman vaakunaehdotuksensa Suomen muiden kaupunkien tapaan. Ehdotuksessa vaakunan vanha aihe on korvattu kaupungin nimeen viitaten arkkienkeli Mikaelilla, joka on kuvattuna surmaamassa lohikäärmeenä esitettyä paholaista. Samanlainen aihe esiintyy muun muassa Arkangelin ja Brysselin kaupungin vaakunoissa. Von Köhnen esitystä ei kuitenkaan koskaan otettu käyttöön.
Suomen itsenäistyttyä kaupunkien vaakunat haluttiin puhdistaa venäläisvallan tunnuksista ja myös Mikkelin vaakuna uudistettiin vuonna 1922. Uudessa vaakunassa säilytettiin kilven katkaiseva kultainen hirsi, kaupungin perustamisvuosi ja alakentän jousi. Ainoastaan sinisen yläkentän monogrammi korvattiin viisisakaraisella hopeatähdellä, josta lähti viisi kapeaa hopeasädettä, yksi kunkin kärkiparin välistä. Uusi vaakuna ei kuitenkaan miellyttänyt kaupunkia tai valtioneuvostoa, sillä sen aiheiden ei katsottu liittyvän suoranaisesti kaupunkiin. Myös kultahirren vuosiluku rikkoi heraldisia säännöksiä, jonka takia vaakuna lopulta vaihdettiin Gunnar Clémentin laatimaan vaakunaan vuonna 1943.
Hiekkamyrsky

Hiekkamyrsky tai pölymyrsky on aavikolla tai puolikuivalla alueella esiintyvä ilmiö, jossa kova tuuli nostaa hiekkaa ja pölyä ilmaan ja puhaltaa sitä eteenpäin.
Hiekkamyrsky syntyy, kun tuuli on riittävän voimakasta irrottaakseen hiukkasia maasta ja kuljettaakseen niitä eteenpäin kuivan maaston yli. Aluksi liikkeelle lähtee halkaisijaltaan 50–500 mikrometrin kokoisia eli hiekanjyvän kokoisia hiukkasia. Ne pomppivat maassa ja irrottavat vaikeammin tuulen mukaan lähteviä pienempiä pölyhiukkasia ilmaan.
Hiekkamyrskyssä lentävät partikkelit ovat tyypillisesti kokoluokassa 0,08–1 millimetriä ja nousevat harvoin yli 15 metrin korkeuteen, yleensä eivät edes yli 3,5 metriin. Pölymyrskyssä hiukkaset ovat pienempiä ja nousevat ylemmäs jopa kilometrien korkeuteen yläilmakehään.
Hiekkamyrskyjä aiheuttavat suuret matalapaineet sekä puuskarintamat eli viileän ja tiheän ilman alueet, joita kehittyy ukkosmyrskyn edellä. Kovia puuskarintamia syntyy, kun sade haihtuu pudotessaan suhteellisen kuivan ilman läpi. Tällaiset rintamat pystyvät nostattamaan suuria hiekkamyrskyjä, jotka kuljettavat hiekkaa jopa kilometrien korkeuteen ja muodostavat selkeärajaisia hiekkarintamia.
Kaikkein voimakkaimmat, nopeimmin kehittyvät ja vaarallisimmat hiekkamyrskyt syntyvät kaikkein syvimmistä viileän ja tiheän ilman virtauksista. Kun tällainen rintama saapuu kohdalle, näkyvyys putoaa lähes nollaan muutamassa sekunnissa. Tällaisina hetkinä tapahtuu herkästi auto- ja lento-onnettomuuksia.
Laaja rintamallinen matalapaine aiheuttaa usein keskivoimakkaita hiekkamyrskyjä, jotka saattavat kestää yhden päivän tai pidempäänkin, etenkin syksyisin ja keväisin. Puuskarintamat tuottavat yleensä voimakkaampia mutta vaarallisempia hiekkamyrskyjä, jotka kuitenkin kestävät korkeintaan muutaman tunnin. Tällaiset hiekkamyrskyt ovat yleisimmillään kesäisin.
Hiekkamyrskyt voivat kuljettaa pölyä pitkien matkojen päähän, kuten Saharasta Atlantin yli Etelä-Amerikan sademetsiin tai Euroopan yli Lappiin. 
Usein toistuvat pölymyrskyt sekä samanaikainen kuivuus voivat tuhota aavikon laidoilta viljelykelpoisen maaperän. Näin kävi Yhdysvalloissa ja Kanadassa preerialla 1930-luvulla niin sanotun Dust Bowl -kauden aikana. Tällöin esiintyi monesti kuivia kylmiä rintamia, joissa oli vähän tai ei lainkaan sadetta.
Toistuvat hiekkamyrskyt kovertavat kallioihin painanteita.
Törmätessään toisiinsa ja maahan hiekanjyväsissä syntyy hankaussähköä. Pienet hiukkaset varautuvat negatiivisesti, ja suuret hiukkaset sekä maanpinta varautuvat positiivisesti. Maanpinnan läheltä on mitattu jopa 100 000 V/m:n sähkökenttiä.
Hiekkamyrskyjä esiintyy paljon esimerkiksi Saharassa, varsinkin Bodélén altaassa, ja Mauritanian, Malin ja Algerian seuduilla. Niitä on myös muun muassa Arabian aavikoilla, Takla-Makanissa ja Australiassa. Aavikoiden lisäksi hiekkamyrskyjä esiintyy puolikuivilla seuduilla, tavallisimmin pensasaroilla. Pölymyrskyjä esiintyy Yhdysvaltain aavikoilla ja niiden reuna-alueilla.
Kuivalla Mars-planeetalla esiintyy kauttaaltaan hiekkamyrskyjä. Joskus koko planeetta on kerrallaan jopa viikkojen ajan hiekkamyrskyjen peitossa.
Frankies

__EISISLUETT__
Frankies oli suomalainen lokakuussa 1966 perustettu levylaulaja Johnny Liebkindin säestysyhtye. Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui jatkuvasti muutoksia koko sen toiminnan ajan, mutta pysyvät jäsenet loppuun saakka olivat Jorma Kalenius ja Antero Päiväläinen. Helmikuussa 1968 Frankies teki ainoan singlensä "Päiväuneksija/Tuuleen kadonnut", jolla solistina oli Arto Lönnfors. Singlen A-puoli "Päiväuneksija" on käännös The Monkeesin kappaleesta "Daydream Believer". Kappaleen on suomentanut Arto Sotavalta. Singlen B-puoli "Tuuleen" on The Rascalsin kappale "Groovin'", jonka tekstin on kääntänyt suomeksi Pertti Reponen.
Johnny hajotti yhtyeen alkuvuonna 1969.
Christa Luding-Rothenburger

Christa Luding-Rothenburger (o.s. Rothenburger, s. 4. marraskuuta 1959 Weißwasser, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija ja kilpapyöräilijä ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän on ainoa urheilija, joka on voittanut samana vuonna mitalin sekä kesä- että talviolympialaisissa.
Vuonna 1980 Rothenburger vakuutti valmentajansa Ernst Ludingin aloittamaan pyöräilyn kesäkaudella. Alkujaan hänet käskettiin pysymään luistelussa, mutta lopulta Itä-Saksan urheiluliitto antoi hänelle luvan osallistua myös kansainvälisiin pyöräilykilpailuihin. Sprinttiluistelun maailmanmestarina vuodelta 1985 Rothenburger valtasi myös ratapyöräilyssä maailmanmestaruuden naisten sprintissä.
Olympialaisista Rothenburger voitti kultaa ensimmäisen kerran vuonna 1984 Sarajevossa 500 metriltä. Neljä vuotta myöhemmin hän teki urheiluhistoriaa. Calgaryn talvikisoista Rothenburger sai kaksi mitalia: kultaa 1 000 ja pronssia 500 metriltä. Seitsemän kuukautta myöhemmin hänestä tuli myös kesäkisojen mitalisti Soulista. Rothenburger sijoittui toiseksi ratapyöräilyn sprintissä. Hän jäänee ainoaksi urheilijaksi, joka voittaa sekä kesä- että talviolympialaisista mitalin samana vuonna, sillä kisoja ei järjestetä enää nykyään samana vuonna.
Sprinttiluistelun maailmanmestaruuskisoista Rothenburgerilla on tilillään kaksi mestaruutta, kaksi hopea- ja neljä pronssisijaa. Hän lopetti uransa vuoden 1992 sprinttiluistelun maailmanmestaruuskisoihin. Samana vuonna hän ehti voittaa Albertvillestä neljännen talviolympiamitalinsa (pronssi 500 metrillä) edustaen jo yhdistynyttä Saksaa.
Juho Vehmanen

Juho Vehmanen (s. 31. maaliskuuta 1981 Helsinki) on suomalainen basisti ja elektronisen popmusiikin artisti taiteilijanimellä Helsinski. Hän on soittanut muun muassa PMMP, VV, Jenni Vartiainen, Vesala, My First Band ja Jere &amp; The Universe -yhtyeissä. Hän on freelancemuusikko, joka on toiminut myös äänittäjänä sekä tuottajana Audioworks Finland -nimen alla. Hän on opiskellut Helsingin Pop &amp; Jazz -konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemiassa.
Parafiini

Parafiini on seos lineaarisia hiilivetyjä, jotka ovat vähintään 20-hiilisiä (C20H42). Se on vahamaista, väritöntä ja hajutonta läpikuultavaa ainetta. Parafiini erotetaan pohjista, jota maaöljyn tislauksessa jää. Termiä "parafiini" käytetään myös yleisesti teknisenä nimenä lineaarisille tyydyttyneille hiilivedyille, kun taas haaroittuneet hiilivedyt ovat "isoparafiineja" ja tyydyttymättömät olefiineja.
Parafiinivahan ominaisuudet ja käyttö.
Parafiini on valkoista, haurasta vahaa, joka on hajutonta ja mautonta. Parafiinin sulamispiste on 40–70 celsiusasteen välillä. Parafiini ei liukene veteen, mutta liukenee eetteriin, bentseeniin ja joihinkin estereihin. Koska se on tyydyttynyttä hiilivetyä, se on reagoimatonta, mutta sitä voi polttaa. Se on erittäin hyvä sähköeriste.
Parafiinia käytetään etupäässä kynttilöissä steariinia halvempana vaihtoehtona, mutta myös kankaiden ja muiden huokoisten aineiden kyllästämiseen, sekä kiillotusvahojen ja voiteluaineiden valmistamiseen. Parafiinia käytetään myös fysikaalisissa hoidoissa ja naamioväreissä. Tietyntyyppisten suksien pohjaan laitetaan usein parafiinia luistavuuden lisäämiseksi.
Parafiinikynttilällä voi voidella esimerkiksi vetoketjun, polkupyörän ketjun, laatikon liukupinnat sekä avainketjun.
Parafiiniöljyn ominaisuudet ja käyttö.
Parafiini- eli mineraaliöljy ja petroli ovat raskaista, mutta parafiinivahaa kevyemmistä hiilivedyistä koostuvia nesteitä, esimerkiksi lampukoissa käytettyä parafiiniöljyä. Parafiiniöljyä käytetään muun muassa lääkkeenä ihmisten ja eläinten ummetuksen hoitoon,‎ ja myös puun öljyämiseen, esimerkiksi leikkuulaudoissa ja saunan lauteissa. Lauteita öljytessä levittäminen tapahtuu huokoisella sienellä ja ylimääräinen öljy pyyhitään pois. Öljy tukkii puun huokoset ja estää hien ja lian pesiytymisen niihin. 
Parafiiniöljyä myydään marketeissa, maatalous-, rauta- ja maalikaupoissa sekä apteekeissa.
Tanystropheus

Tanystropheus oli triaskauden keskivaiheilla elänyt matelija. Fossiileja on löydetty Euroopasta ja Lähi-idästä.
Tanystropheuksen pituus oli 6 metriä. Eläimellä oli erityisen pitkä kaula, joka käsitti noin puolet pituudesta eli yhtä paljon kuin muu keho ja häntä yhteensä. Kaulassa oli kuitenkin vain kymmenen nikamaa. Pitkän ja jäykän kaulan vuoksi Tanystropheuksen on ajateltu eläneen vedessä tai puoliksi vedessä lähellä rantaa, missä se olisi käyttänyt ravintonaan kaloja ja äyriäisiä. Sopeutumisesta vesielämään ei ole kuitenkaan selviä merkkejä.
Auktoriteettiin vetoaminen

Argumentum ad auctoritatem eli auktoriteettiin vetoaminen on argumentti (mahdollisesti argumentaatiovirhe), jossa oma argumentti perustetaan jonkin auktoriteetin sanaan tai arvovaltaan.
Auktoriteettiin vetoaminen on argumentaatiovirhe, kun jotain näkemystä vastaan esitetty vasta-argumentti katsotaan kumotuksi vain siksi, että jokin auktoriteetti on asiasta eri mieltä ja ohitetaan vasta-argumentin sisältö. 
Asiantuntijan auktoriteettiin vetoamista on täysin normaalia ja välttämätöntä esimerkiksi koulutuksessa, uutisoinnissa ja kansanomaisessa keskustelussa, eikä sitä tule pitää tällaisissa tilanteissa argumentaatiovirheenä kun auktoriteettia ei esitetä ehdottomana todisteena sanotun totuudesta tai epätotuudesta. Auktoriteettiin joudutaan vedoamaan tyypillisesti, kun vetoajalla ei ole asiantuntemusta aiheesta. Esim.: "En katso perustelluksi epäillä holokaustin historiallisuutta, koska valtava enemmistö tutkijoista hyväksyy sen.”
Asiatonta auktoriteetteihin vetoamista on (a) kun jätetään huomiotta omaan näkökantaan sopimattomat auktoriteetit, (b) vastustetaan jotakin asiaa yhdistämällä se epämiellyttävänä pidettyyn henkilöön, (c) nimettömiin auktoriteetteihin vetoaminen, kuten “viime vuosina tuhannet biologit ovat hylänneet kehitysopin sen puutteiden takia” ja (d) vetoaminen yleiseen mielipiteeseen tai näkemyksen suuriin kannattajamääriin. 
Auktoriteettiin vetoamista on siis myös käänteinen tapaus, kun yritetään "kompromentoida" vastustaja eli rinnastetaan tämän argumentaatio jonkun vastenmielisenä pidettyyn ihmisen sanomisiin tai persoonaan. 
Argumentum ad auctoritatemista on olemassa esimerkiksi seuraavat neljä versiota: 
Suutari pysyköön lestissään (esoteerinen omahyväisyys).
”Suutari pysyköön lestissään” tarkoittaa omahyväisyyttä, eli oletetaan että vain tunnustetut auktoriteetit, lisensoidut toimijat jne kykenevät ymmärtämään asioista jotain (esoteria) ja muille asiat ovat liian vaikeita tai monimutkaisia ymmärtää tai se ei ole heidän ydinosaamisaluettaan. Äärimmilleen vietynä tämä virhe on lähes sama kuin argumentum ad hominem abusivis.
Yksikään todellinen skotti

Yksikään todellinen skotti on argumentaatiovirhe, joka on sukua käänteiselle kehäpäätelmälle sekä virheelliselle premissille. Tässä argumentaatiossa käsitteen alaan kuuluvaa joukkoa rajataan mielivaltaisesti "todellinen"-määritteellä (tms.). Toisin sanoen luodaan ad hoc ”todellisen X:n” normi. Nykyisessä muodossaan sen kehitti englantilainen filosofi Antony Flew. Esimerkki:
– Yksikään skotti ei laita sokeria aamupuuroonsa.
– Ai ei vai? Minun edinburghilainen enoni Angus laittaa.
– Sinun Angus-enosi ei sitten ole "todellinen" skotti.
Tätä muotoa oleva argumentaatio ei kuitenkaan ole välttämättä virheellistä. Esimerkiksi:
– Yksikään pasifisti ei puukota ihmisiä.
– Minä tunnen yhden, joka puukotti pari tyyppiä hengiltä.
– Ystäväsi ei ollutkaan todellinen pasifisti.
Tällaisessa tapauksessa "No True Scotsmanin" analogia ei ole ehyt. Pasifismin määritelmään sisältyy väkivallan vastustaminen ja sen käytöstä pidättäytyminen. Ihmisten puukottaminen ja pasifismi ovat keskenään loogisesti ristiriidassa. Looginen johtopäätös siis on, ettei puukottaja todellisuudessa ollut pasifisti (vaikka saattoi väittää olevansa).
Kirgisian lippu

Kirgisian lippu on Kirgisian tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin virallisesti käyttöön 3. maaliskuuta 1992, jolloin se korvasi Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan lipun. Lipun mittasuhteet ovat 3:5. Kirgisian lipussa on punaisella pohjalla keltainen aurinko, joka on valon ja puhtauden symboli. Sen neljäkymmentä sädettä kuvaavat neljääkymmentä eri kirgiisiheimoa. Kaksi auringon halki kulkevaa nauhaa symboloivat jurtan huippua. Jurtta on kirgiisien paimentolaisteltta.
Hallitus otti 26. joulukuuta 2023 käyttöön nykyisen version, jossa auringon sakarat on okaistu. Muutoksen syy on edellisen lipun samannäköisyys auringonkukan kanssa, joka kirgisialaisessa kulttuurissa merkitsee epävakautta. Lisäksi auringonkukan katsotaan olevan riippuvaisuuden vertauskuva.
Kirgiisit

Kirgiisit (kirgiisiksi: Кыргыздар; ; ) ovat pääasiassa Kirgisiassa asuva etninen ryhmä. Kirgiisejä on arvioitu olevan noin 3,5–5 miljoonaa. Useimmat kirgiisit ovat sunnimuslimeja ja puhuvat äidinkielenään turkkilaisiin kieliin kuuluvaa kirgiisin kieltä. 
Asuinalue.
Suurin osa kirgiiseistä asuu Kirgisiassa, missä he muodostavat noin 70 prosenttia väestöstä (3 576 000). Lisäksi merkittäviä kirgiisivähemmistöjä on esimerkiksi Uzbekistanissa (225 000), Kiinassa (144 000), Tadžikistanissa (81 000), Venäjällä (32 000), Kazakstanissa (11 000) ja Ukrainassa (3 000).
Joensuun ortodoksinen seurakunta

Joensuun ortodoksinen seurakunta on Suomen ortodoksisen kirkon toiseksi suurin seurakunta, ja sen jäsenmäärä oli vuoden 2022 lopussa 6 455 henkilöä. Seurakunta on perustettu 1893, ja sen pääkirkko on Joensuussa sijaitseva Pyhän Nikolaoksen kirkko. Joensuun ortodoksinen seurakunta kuuluu Kuopion ja Karjalan hiippakuntaan ja seurakunnan toiminta-alueena on Joensuun, Kontiolahden, Lieksan, Tohmajärven, Rääkkylän ja Kiteen kunnat sekä Ilomantsin kunta, joka muodostaa oman kappeliseurakuntansa. Seurakunnan kirkkoherrana on toiminut vuodesta 2023 Alexander Roszczenko.
Pyhäköt.
Joensuun ortodoksisella seurakunnalla on 7 kirkkoa ja 14 tsasounaa eli rukoushuonetta eri puolilla Pohjois-Karjalaa, joiden lisäksi seurakunnan alueella on joitakin yksityisessä omistuksessa olevaa pyhäkköä sekä Ortodoksisen seminaarin pyhän apostoli ja evankelista Johannes Teologin kirkko.
Helsinki Cup

Helsinki Cup on Helsingissä vuosittain järjestettävä junioripelaajien jalkapalloturnaus, jota on järjestetty vuodesta 1976 lähtien. Se on Euroopan kolmanneksi suurin juniorijalkapalloturnaus. Helsinki Cup järjestetään joka kesä viikolla 28.
Turnauksen järjestää Helsinki Cup Oy, jonka omistajaseuroja ovat HJK ja FC Honka. Vuoteen 2011 saakka omistajana oli Hongan lisäksi Käpylän Pallo.
Ensimmäinen Helsinki Cup oli nykyiseen mittakaavaan verrattuna melko vaatimaton turnaus. Siihen osallistui 211 joukkuetta viidestä maasta. Vuoden 2023 turnaukseen osallistui 1796 joukkuetta 21 maasta. Osanottajamaiden määrän ennätys on vuodelta 2005, jolloin turnauksessa oli joukkueita 27 maasta.
Kenttäalueet.
Eniten Helsinki Cup -otteluita pelataan Käpylän liikuntapuistossa ja Töölössä. Turnauksen kisatoimisto sijaitsee Töölön jalkapallostadionilla. Käpylässä sijaitsee Love The Ball Center -niminen tapahtuma-alue, jossa järjestetään pitkin turnausviikkoa ohjelmaa.
Viime vuosina turnaus on levittäytynyt myös Espooseen, jossa pelataan Tapiolan urheilupuistossa, sekä Vantaalle, jossa pelataan Tikkurilan urheilupuistossa.
B17- ja G18-sarjojen mestarit 2008-.
Helsinki Cupin vanhimmat ikäluokat ovat B17-ikäluokka, jossa pelaavat 16-17-vuotiaiden poikien joukkueet, sekä vuodesta 2019 pelattu G18-ikäluokka, jossa pelaavat 17-18-vuotiaiden tyttöjen joukkueet.
Lähde
Lieksan ortodoksinen seurakunta

Lieksan ortodoksinen seurakunta oli Pielisjärven ympäristössä toimiva ortodoksinen seurakunta, jossa oli jäseniä vajaa 700. Seurakunnan pääkirkko oli profeetta Elian kirkko Lieksassa, ja seurakunnalla oli tšasounat Vuonisjärvellä (Vuonisjärven tsasouna eli Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna), Lieksan kirkkopuistossa (Kristuksen kirkastumisen tsasouna) ja Viekissä (Viekin tsasouna eli Pyhän Nikolaoksen tsasouna ). 
Profeetta Elian kirkko valmistui vuonna 1960, ja sen ovat suunnitelleet arkkitehti Selim Savonius ja ylidiakoni Leo Kasanko.
Lieksan ortodoksinen seurakunta yhdistyi Joensuun ortodoksiseen seurakuntaan vuoden 2015 alusta ja lakkasi olemasta itsenäisenä seurakuntana.
Nurmeksen ortodoksinen seurakunta

Nurmeksen ortodoksinen seurakunta oli vuonna 1950 perustettu ortodoksinen seurakunta, jonka alue kattoi Nurmeksen kaupungin sekä Juuan ja Rautavaaran kunnat. Seurakunnalla oli kirkot Nurmeksessa ja Valtimolla sekä tšasouna Juuan Vuokossa. Seurakunta liitettiin vuoden 2021 alusta Taipaleen ortodoksiseen seurakuntaan.
Pyhäkköjä:
Argumentum ad baculum

Argumentointi väkivallalla (, ”argumentti kepillä”) on argumentaatiovirhe, jossa argumentointi perustuu tunteisiin, tässä tapauksessa pelkoon, ja argumenttina käytetään väkivaltaa tai sen uhkaa. Tämän argumentin yleinen kaava on seuraava:
"Minä olen oikeassa. Jos et usko, vedän sinua turpaan."
Argumentum ad baculum voi esiintyä myös eettisessä argumentoinnissa muodossa
Lapin ortodoksinen seurakunta

Lapin ortodoksinen seurakunta () on entinen ortodoksinen seurakunta, joka yhdistyi 1.1.2022 perustettuun Pohjois-Suomen ortodoksiseen seurakuntaan Lapin ortodoksisena kappeliseurakuntana (). Se kattaa lähes koko Lapin maakunnan alueen Kemi-Tornion seutukuntaa lukuun ottamatta. Siinä oli vuoden 2019 lopussa 1 050 jäsentä. Pappina toimii pastori Jaakko Vainio.
Seurakunnan pääkirkko on Rovaniemellä sijaitseva pyhän apostoli Andreaksen kirkko, joka valmistui vuonna 1957 ja jonka on suunnitellut Toivo Paatela. Inarin kunnan alueella on myös kirkot Ivalossa, Nellimissä ja Sevettijärvellä. Keväjärvellä on tsasouna. Inarin ortodokseista suurin osa on kolttasaamelaisia.
Shizuka Arakawa

Shizuka Arakawa (荒川 静香, "Arakawa Shizuka", s. 29. joulukuuta 1981 Sendai) on japanilainen taitoluistelija. 
Vuonna 2004 Arakawa voitti naisten taitoluistelun maailmanmestaruuden ja vuonna 2006 naisten taitoluistelun olympiakultaa Torinon talviolympialaisissa. Hän oli Torinon kisojen ainoa japanilainen mitalisti, ensimmäinen japanilainen taitoluistelumitalisti sitten Midori Iton hopean Albertvillessä 1992 ja kautta aikojen ensimmäinen japanilainen taitoluistelun olympiavoittaja. Arakawa on myös kaksinkertainen Japanin mestari taitoluistelussa (1998 ja 1999).
Kauden 2005−2006 jälkeen Arakawa siirtyi ammattilaiseksi ja on toiminut usein Japanin television taitoluistelukommentaattorina.
Oulun ortodoksinen seurakunta

Oulun ortodoksinen seurakunta on entinen ortodoksinen seurakunta, joka toimi Pohjois-Pohjanmaalla, Meri-Lapissa ja Koillismaalla. Sen jäsenmäärä oli noin 2 000. Seurakunta oli Pohjois-Suomen suurin. Seurakunta perustettiin tasavallan presidentin antamalla asetuksella joulukuussa 1949. Oulun seurakunta oli osa Helsingin ortodoksista hiippakuntaa vuoteen 1980, jolloin perustettiin Oulun ortodoksinen hiippakunta. Seurakunta yhdistyi Lapin ja Kajaanin seurakuntien kanssa Pohjois-Suomen ortodoksista seurakunnaksi 1.1.2022.
Seurakunnalla oli kirkot Oulussa, Torniossa ja Kemissä sekä tšasounat Raahessa, Tervolan Varejoella ja Raahen Vihannissa.
Marshallinsaarten lippu

Marshallinsaarten lippu otettiin virallisesti käyttöön 1. toukokuuta 1979. Lippua säätelee vuonna 1979 maan parlamentin säätämä laki. Lipun suunnitteli esimmäisen presidentti Amata Kabuan vaimo Emlain Kabua.
Raidat keskellä lippua kuvaavat päiväntasaajaa sekä valtion kahta saariketjua (Ralik ja Ratak). Tähti niiden yläpuolella Marshallinsaarten 24 kuntaa. Tähden neljän pisimmän säteen on myös arveltu muodostavan ristin, joka puolestaan viittaa kristinuskoon. Toisen tulkinnan mukaan neljä pisintä sädettä kuvaavat Majuron, Ebeyen, Jaluitin ja Wotjen atolleita. Lipun taustan sininen väri kuvaa ympäröivää Tyyntämerta, valkoinen valoa ja oranssi rohkeutta sekä rikkautta.
Lippulaki säätelee myös lipun käyttöä mm. kieltäen lipun pitämisen salossa auringonlaskun ja auringonnousun välillä paitsi, jos lippusalko on yli 25 jalkaa korkea, valaistu eikä mahdollista lipun laskua. Lisäksi Marshallinsaarten kansalaisten tulisi tervehtiä lippua joko sotilastervehdyksellä tai asettamalla käsi sydämelle asennossa seisten. Ulkomaalaisten odotetaan vain seisovan asennossa.