tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pohjoismaiset hiihtolajit

Pohjoismaiset hiihtolajit on yhteisnimitys kolmelle Pohjoismaista lähtöisin olevalle hiihtourheilumuodolle: maastohiihdolle, mäkihypylle ja näiden yhdistelmälle yhdistetylle.
Kilpailuja.
Pohjoismaiset hiihtolajit ovat alusta saakka olleet talviolympialaisten ohjelmassa. Lisäksi parittomina vuosina järjestetään maailmanmestaruuskilpailut.
Vuosittain järjestetään myös maailmancup-kilpailut jokaiselle näistä kolmesta lajista, jotka ovat maastohiihdon maailmancup, mäkihypyn maailmancup ja yhdistetyn maailmancup.
Muita merkittäviä tapahtumia ovat muun muassa Salpausselän ja Holmenkollenin kisat sekä Keski-Euroopan mäkiviikko (mäkihyppy) ja Tour de Ski (maastohiihto).
Lempi Rothovius

Lempi Maria ”Maija” Rothovius (o.s. Sparfvén, 2. lokakuuta 1887 – 17. kesäkuuta 2000 Ikaalinen) oli väestötietojärjestelmän tietojen mukaan kaikkien aikojen vanhimmaksi elänyt suomalainen. Hän kuoli 112-vuotiaana vuonna 2000. Maria Anderssonin on kuitenkin väitetty eläneen vielä vanhemmaksi, 117-vuotiaaksi.
Lempi Maria Salokaarto, ent. Sparfvén, syntyi vanhempiensa kolmantena lapsena. Hänen vanhempansa olivat kruunun nimismies ja kauppalanvouti Kaarlo Fridolin Sparfvén (s. 1861 Helsingissä) ja vaimonsa Matilda Ehnros (s. 1855 Hausjärvellä). Perhe oli muuttanut Ikaalisiin Turusta vuonna 1885. Perhe suomensi nimensä Salokaarroksi ennen vuotta 1910. Lapsuudessaan Rothovius opiskeli mm. pianonsoittoa ja kuvataiteita. 
Käytyään Liikemiesten kauppaopiston Helsingissä Maija Rothovius ryhtyi pankkialalle, jolla hän toimi koko työikänsä. Hän työskenteli pankeissa useilla paikkakunnilla, ja jäi eläkkeelle Ikaalisten Kansallis-Osake-Pankin virkaa tekevän johtajan virasta jo ennen sotia. 
Maija Rothoviuksen puoliso oli Sulo Rikhard Rothovius (s. Tampereella 1885). Maija jäi leskeksi jo vuonna 1939.
Sen jälkeen Maija Rothovius toimi muun muassa Kansanhuollon virkailijana ja piti koululaisten asuntolaa kotipaikkakunnallaan Ikaalisissa.
Maija Rothoviuksen hoidosta vastasi pääosin tytär Terttu Rothovius. Hänen lisäkseen Maija ja Sulo Rothoviuksella oli kaksi poikaa, Osmo ja Iska. Rothovius harrasti vanhoilla päivillään mm. kirjallisuutta ja klassisen musiikin kuuntelua. 80-vuotiaana hän alkoi kerätä lapsuus- ja nuoruusmuistoja ja kirjoittaa päiväkirjaa, jossa muisteli 1800-luvun tapahtumia.
Stávros Xarchákos

Stávros Xarchákos (, s. 14. maaliskuuta 1939 Ateena) on kreikkalainen säveltäjä ja poliitikko. Hän on säveltänyt klassista ja kansanmusiikkia. Xarchákos sävelsi myös musiikin elokuvaan "To Rempétiko" ("Rebetiko") vuodelta 1983.
Xarchákos lähti vuonna 1986 mukaan politiikkaan, kun hänet valittiin Ateenan kaupunginvaltuustoon. Hänet nimettiin Ateenan kulttuurin apulaispormestariksi. Xarchákos valittiin kesäkuussa 1989 Kreikan parlamenttiin, mutta hän erosi 1990. Hän kertoi, ettei pystynyt enää tarvittavalla tavalla edistämään yhteistä hyvää. Xarchákos istui 2000–2004 Euroopan parlamentissa, missä hän pyrki vaikuttamaan erityisesti kulttuuri- ja koulutuspolitiikkaan.
Iánnis Xenákis

Iánnis Xenákis (; 29. toukokuuta 1922 Brăila, Romania — 4. helmikuuta 2001 Pariisi, Ranska) oli kreikkalainen säveltäjä ja arkkitehti. Hän vietti suurimman osan elämästään Ranskassa; hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1965.
Xenákis syntyi Romaniassa vuonna 1922 ja asui vuodesta 1932 Kreikassa. Siellä hän sai vaikutteita bysanttilaisesta kirkko- ja kansanmusiikista. Hän opiskeli Ateenassa arkkitehtuuria ja konetekniikkaa. Toisessa maailmansodassa Xenákis toimi vastarintaliikkeessä natsien miehitystä vastaan. Sodassa hän menetti näön toisesta silmästään mutta pystyi pakenemaan ennen kuin vihollinen pystyi toimeenpanemaan hänelle langetetun kuolemantuomion. Vuonna 1947 hän joutui pakenemaan maasta Pariisiin. Siellä hänelle opettivat sävellystä muun muassa Arthur Honegger, Darius Milhaud ja Olivier Messiaen. Hän työskenteli vuodesta 1950 alkaen kaksitoista vuotta arkkitehti Le Corbusier’n assistenttina.
Samaan aikaan Xenákisin maine säveltäjänä alkoi kasvaa. Hänen orkesteriteoksensa "Metastasis op. 1" esitettiin Donaueschingenin musiikkijuhlilla 1955. Se oli tärkeä etappi nykymusiikin kehityksessä. Xenákisin sävellystyylille oli ominaista ei-musiikillisten tekniikoiden käyttö; hänen teoksensa perustuvat muun muassa matemaattisiin, geometrisiin, arkkitehtonisiin ja filosofisiin periaatteisiin, ja hän käytti hyväkseen tietokoneiden laskentamahdollisuuksia. Hän kuuluu stokastisen musiikin tunnetuimpiin kehittäjiin. Hän perusteli musiikillisia valintojaan teoksessa "Musiques formelles" (1963).
Văn Cao

Văn Cao (11. marraskuuta 1923, Hải Phòng – 10. heinäkuuta 1995, Hanoi) oli vietnamilainen säveltäjä. Hänen sävellyksiinsä kuuluu muun muassa "Tiến Quân Ca" (1944), jonka hän myös sanoitti ja josta myöhemmin tuli Vietnamin kansallislaulu.
Văn Cao syntyi 11. marraskuuta 1923 Hải Phòngissa köyhään työläisperheeseen. Văn Cao tuli tunnetuksi lahjakkaana taiteilijana useilla eri taiteen aloilla, kuten runoilijana, maalarina ja lavastajana, mutta erityisen tunnetuksi hän tuli säveltäjänä. Ensimmäisen kappaleensa "Buồn tàn thu" Văn Cao sävelsi 16-vuotiaana. Liityttyään Việt Minhiin hän sävelsi kappaleen "Tiến Quân Ca" marraskuussa 1944. Sävelmä omaksuttiin nopeasti Việt Minhin kappaleeksi ja sittemmin Ho Tši Minh valitsi sen Vietnamin kansallislauluksi. Kappale esitettiin 17. elokuuta 1945 Hanoin oopperatalolla samalla, kun uusi Vietnamin lippu julkistettiin.
1960-luvulla Văn Cao liittyi useita tunnettuja kirjailijoita käsittäneeseen Nhân Văn–Giai Phẩm oppositioryhmään, joka oli perustettu vuoden 1957 jälkeen, jolloin Ho Tši Minh salli rajoitetun mielipiteenvapauden Kiinan sadan kukan kampanjan mallin mukaisesti. Văn Cao joutui monien puoluevaikuttajien epäsuosioon ja ei säveltänyt uusia teoksia vuonna 1975 valmistuneen kappaleen "Mùa xuân đầu tiên" jälkeen. 1980-luvulla Văn Caon vastustajat Vietnamin kommunistipuolueessa järjestivät kilpailun kansallislaulun korvaavasta sävelmästä, mutta idea vanhan korvaamisesta haudattiin, kun puolueen suosiossa olleet säveltäjät vakuuttivat kilpailuun osallistuneiden kappaleiden olevan vanhaa kansallislaulua huonompia. Văn Caon arvostus nousi Vietnamin taloudellisten uudistusten myötä 1990-luvulla ja 70-vuotiaana hänet palkittiin itsenäisyysmitalilla. Văn Cao kuoli pitkän sairastamisen jälkeen 10., heinäkuuta 1995.
Bohuslav Martinů

Bohuslav Martinů (8. joulukuuta 1890 Polička, Böömi, Itävalta-Unkari – 28. elokuuta 1959 Liestal, Sveitsi) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän aloitti viulunsoiton opiskelun jo lapsena, ja kotikylän asukkaat keräsivät rahaa, jotta hänet voitiin lähettää opiskelemaan Prahan konsevatorioon (alkaen 1906), mutta opinnot jäivät kesken; vuodesta 1914 alkaen hän toimi viulunsoittajana Tšekkoslovakian filharmonisessa orkesterissa. Ensimmäisen maailmansodan ajan Martinů toimi kotikylässään opettajana ja vapaana säveltäjänä.
Säveltäjänä Martinů oli paljolti itseoppinut. Hän alkoi säveltää 14-vuotiaana, ja hänen ensimmäisiin suuriin teoksiinsa kuuluvat sinfoniset runot "Anděl smrti" ja "Smrt Tintagilova" vuodelta 1910; varhaisteokset edustavat impressionistista tyyliä. Hän lähetti teoksiaan Josef Sukin nähtäväksi, ja tämä kannusti Martinůta hankkimaan säveltäjänkoulutuksen. Hän saattoi kuitenkin ryhtyä Sukin oppilaaksi vasta sodan jälkeen vuonna 1920. Vuonna 1923 Martinů muutti Tšekkoslovakiasta Pariisiin ja opiskeli sävellystä Albert Rousselin johdolla. Vuonna 1941 hän pakeni natseja Pariisista New Yorkiin, koska hänellä oli yhteyksiä Tšekkoslovakian vastarintaliikkeeseen. Yhdysvalloissa hän toimi opettajana ja sävelsi muun muassa kuusi sinfoniaansa. Myöhemmin hän asui myös Sveitsissä.
Martinů sävelsi lähes neljäsataa teosta. Hän sävelsi muun muassa kuusi sinfoniaa, oopperoita, konserttoja ja seitsemän jousikvartettoa. Hän hylkäsi romantiikan ja alkoi 1930-luvulla kokeilla ekspressionismia ja konstruktivismia ja omaksui myös jazzvaikutteita. Pariisin-kaudella keskiöön nousivat uusklassiset ja surrealistiset kokeilut, ja hän hyödynsi myös kotimaansa kansanmusiikkia useissa teoksissa, esimerkiksi kantaatissa "Otvírání studánek" (1955).
Alberto Ginastera

Alberto Evaristo Ginastera [hinas'tera] (11. huhtikuuta 1916 Buenos Aires, Argentiina – 25. kesäkuuta 1983 Geneve, Sveitsi) oli argentiinalainen säveltäjä. 
Ginastera syntyi Buenos Airesissa katalonialaisen isän ja italialaisen äidin perheeseen. Ginastera opiskeli Buenos Airesin konservatoriossa ja valmistui vuonna 1938. Vuosina 1945–1947 hän opiskeli Yhdysvalloissa Aaron Coplandin johdolla. Opiskelunsa jälkeen Ginastera palasi Argentiinaan mutta muutti takaisin Yhdysvaltoihin vuonna 1968. Kolmetoista viimeistä elinvuottaan hän vietti Euroopassa. Ginastera kuoli Genevessä. 
Ginastera sävelsi muun muassa kolme oopperaa, kuusi konserttoa ja kolme jousikvartettoa.
Meritokratia

Meritokratia on yhteiskunnallinen valtajärjestelmä, joka perustuu yksilöiden lahjakkuuteen ja ansioihin, meriitteihin. Meritokraattisessa järjestelmässä tärkeimmille paikoille nousevat terävimmät ja tunnollisimmat ihmiset oman älynsä ja saavutustensa mukaisesti. Heidän nousunsa ei siis perustu mihinkään saatuihin etuihin kuten perittyyn vaurauteen, yhteiskuntaluokkaan, etnisyyteen, rotuun tai sukulaisten suosintaan. Myös erilaiset kiintiöt on nähty meritokratian ihanteen vastaisina.
Meritokratia on enimmäkseen moderni ajatus. Käsitteen nimesi Michael Young vuonna 1958. Hänen kuvailemassaan mallissa yksilön meriitit olivat yksinkertaisesti hänen älykkyysosamääränsä ja näkemänsä vaivan summa, "M = Ä + V".
Koulutus on tärkeässä osassa meritokraattisessa järjestelmässä. Käytännössä yksilön ansiot samastetaankin usein hänen opintosaavutuksiinsa, jotka määritellään arvosanoina ja tutkintoina.
Meritokratiaa on perusteltu tehokkuudella ja oikeudenmukaisuudella. Meritokratia perustuu mahdollisuuksien tasa-arvoon eli siihen, että jokaiselle on annettava samat mahdollisuudet saavuttaa potentiaalinsa. Tämä johtaa meritokratian ihanteessa yksilöiden välillä avoimeen darvinistiseen kilpailuun, jonka voittajat kuuluu palkita. Samalla meritokratia johtaa lopputuloksen epäsuhtaisuuteen ja yhteiskunnallisiin eroihin, sillä yksilöiden välillä on eroja lahjakkuudessa ja motivaatiossa. Huipulle noussut kyvykäs ja ansioitunut ryhmä muodostaa meritokraattiseen yhteiskuntaan oman eliittiluokan, “ansioituneiden aristokratian”, kuten Thomas Jefferson muotoili. Tätä hierarkiaa on puolustettu moraalisesti hyväksyttävänä, kunhan kilpailu on tapahtunut reilusti vapailla markkinoilla ja avoimessa yhteiskunnassa.
Caganer

Caganer () on katalonialaisessa jouluasetelmassa esiintyvä ulostava keramiikkahahmo. Hahmon erilaisia variaatioita tavataan Espanjassa, Italiassa, Portugalissa, Keski-Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa.
Caganerit kuuluvat katalonialaiseen jouluseimiasetelmaan yhtä erottamattomasti kuin Jeesus-lapsi, Joosef ja Maria. Pienet hahmot esitetään kyykkyasennossa housut nilkoissa ja ulostamassa. Kummallisia minipatsaita on selitetty katalaanien erikoisella huumorintajulla. Lisäksi figuurin on tulkittu korostavan ihmisen pienuutta ja inhimillisen ja pyhän vastakkainasettelua. Lisäksi sen on uskottu tuovan onnea tulevan vuoden sadolle.
Caganer on kuulunut katalonialaiseen jouluasetelmaan 1700-luvun lopusta. Ensiksi se oli Katalonian perinneasuun pukeutunut paimen, jonka rinnalle on sittemmin tuotu tunnettuja hahmoja (muun muassa FC Barcelonan Samuel Eto'o, George W. Bush ja Don Quijote) ja eri ammattien edustajia. Tällä pyritään osoittamaan että kaikki, arvostetut ja suositutkin ihmiset, ovat samanarvoisia. 1980-luvun diktatuurin jälkeisinä vuosina hahmot esittivät usein valtaapitäviä, kuten pappeja ja kansalliskaartilaisia, jolloin tarkoituksena oli naurettavaksi tekeminen ja halveksunta. 
Hahmot ovat suosionsa lisäksi aiheuttaneet myös paheksuntaa. Barcelonassa on pyritty kiristämään järjestyssääntöjä katukuvan siistimiseksi, ja niinpä keskustan juhlavasta seimiasetelmasta caganeria ei enää tapaa.
Juraj Beneš

Juraj Beneš (2. maaliskuuta 1940 – 11. syyskuuta 2004) oli slovakialainen säveltäjä ja pianisti. Hän opiskeli Ján Cikkerin johdolla.
Beneš sävelsi muun muassa oopperat "Cisárove nové šaty", "Skamenený" ja "Hostina".
Bill Skate

William Jack "Bill" Skate (26. syyskuuta 1953 – 3. tammikuuta 2006) oli papuauusiguinealainen poliitikko. Hän toimi Papua-Uuden-Guinean pääministerinä vuosina 1997–1999. Skate lyötiin ritariksi tammikuussa 2005. Saman vuoden joulukuussa hän kärsi aivohalvauksen, johon hän kuoli brisbanelaisessa sairaalassa 3. tammikuuta 2006.
Marraskuusta 2003 toukokuuhun 2004 Skate toimi Papua-Uuden-Guinean virkaatekevänänä kenraalikuvernöörinä.
Kansalaisluottamus

Kansalaisluottamus () oli aikaisemmin Suomen laissa tunnettu käsite. Vuoden 1889 rikoslain nojalla rikoksiin syyllistynyt, joka tuomittiin kuritushuone- tai vankeusrangaistuksiin, oli useissa tapauksissa sen lisäksi tuomittava lisärangaistuksena ainiaaksi tai määräajaksi (1–15 vuodeksi) menettämään myös kansalaisluottamuksensa. Tällöin hän oli kansalaisluottamusta vailla tietyn ajan vielä sen jälkeen, kun hänet oli vapautettu.
Kansalaisluottamuksen menettänyt henkilö ei ollut äänioikeutettu eikä vaalikelpoinen kunnallisissa tai valtiollisissa vaaleissa. Häntä ei voitu nimittää valtion tai kunnan virkaan eikä valita jäseneksi kunnallisiin lautakuntiin tai yhdistyksen hallitukseen. Hän ei myöskään voinut toimia todistajana eikä toisen henkilön asiamiehenä oikeudessa. Lisäksi henkilö, joka oli menettänyt kansalaisluottamuksensa, ei saanut toimia kauppiaana eikä harjoittaa eräitä laissa mainittuja elinkeinoja.
Kansalaisluottamuksen menettäminen merkittiin myös kirkonkirjoihin ja siviilirekisteriin, ja se oli merkittävä virkatodistukseen.
Jos alle 18-vuotias syyllistyi rikokseen, josta oli säädetty kansalaisluottamuksen menetys, hänet tuomittiin sen asemesta vain todistajaksi kelpaamattomaksi, enintään kolmeksi vuodeksi.
Kansalaisluottamuksen menettämisseuraamus poistettiin eräiden muiden lisärangaistusten (mm. maan palvelukseen kelpaamattomuuden) ohella Suomen rangaistusjärjestelmästä vuonna 1969, todistajaksi kelpaamattomuus jo vuonna 1953.
Elissa

Elissa (arabiaksi إليسا, oikealta nimeltään Elissar Zakaria Khoury, arabiaksi إليسار زكريا خوري, s. 27. lokakuuta 1972) on libanonilainen poplaulajatar. Arabimaailmassa erittäin suosittua artistia on kutsuttu lempinimillä ”Romanssin kuningatar” ("Queen of Romance") ja ”Tunteiden kuningatar” ("Queen of Emotions").
Elissan debyyttialbumi "Baddi Doub" julkaistiin vuonna 1998.
Rotana

Rotana Records () on saudiarabialainen levy-yhtiö. Se on suurin levy-yhtiö Lähi-idässä. Se kuuluu Saudi Prince Al-Waleed bin Talalin perustama Rotana-konserniin johon kuuluu elokuvantuotantoyhtiö ("Rotana Studios"), lehti ("Rotana Magazine"), televisioyhtiö ("Rotana TV"), seitsemän musiikkikanavan radioyhtiö ("Rotana Radio"). Rotana Recordsiin kuuluu yli 100 arabiamaiden artistia, muun muassa Egyptistä, Libanonista.
Rotana Recordsin omistaa prinssi Al-Walid ibn Talal ibn Abdelaziz al-Saud.
Kompressointi

Kompressointi tarkoittaa äänisignaalin dynaamisen vaihtelun pienentämistäkompressorin avulla.
Dynamiikan tasoittuessa aaltona kulkevan signaalin suurimmat "piikit" eivät enää ole suhteessa yhtä suuria kuin aiemmin. Tällöin äänenvoimakkuutta voidaan kasvattaa ilman, että suurin äänenvoimakkuus kasvaa. Toisaalta raju kompressointi tuottaa myös tasapaksumman äänisignaalin, jolloin esimerkiksi musiikin nyanssit eivät enää erotu yhtä selvästi kuin ilman sitä.
Dynaamisen vaihtelun kompressointi ei ole sama asia kuin äänidatan pakkaus.
Kohde.
Äänentoistossa kompressoria käytetään erityisesti sellaisten äänilähteiden kanssa, joiden dynamiikka-alue on laaja. Esimerkkejä tällaisista äänilähteistä ovat rummut, basso ja laulu. Myös lähes kaikki äänitteet kompressoidaan masterointivaiheessa.
Monilla radioasemilla, varsinkin paikallisradioissa, kompressoria käytetään lähetettävän signaalin prosessoimiseen. Tällä pyritään usein saavuttamaan parempi kuuluvuus silloin, kun käytettävissä on vain pienitehoinen radiolähetin. Toinen tärkeä prosessoinnin teknis-taiteellinen tavoite on saada lähetysvoimakkuus hetkestä toiseen niin tasaiseksi, että radiota voidaan ponnistelematta kuunnella myös akustiikan kannalta epäedullisissa, meluisissa olosuhteissa (kuten autossa tai toimistossa).
Tekniikka.
Toisin kuin monet studiotuotannon peruslaitteet, radioasemien päätekompressorit ovat lähes poikkeuksetta "monikaistaisia". Tällä termillä tarkoitetaan tekniikkaa, jossa koko signaalin taajuusalue ensin jaetaan jakosuotimien avulla useampaan osaan (eli kaistaan) ja näistä kukin kaista kompressoidaan erikseen. Silloin myös kompression erilaiset säädöt (kuten kynnysarvo, jyrkkyys ja toimintanopeus) voidaan hienosäätää kullekin taajuuskaistalle erityisen hyvin sopiviksi. Näin on mahdollista myös monipuolisesti vaihtelevalla ohjelmamateriaalilla saavuttaa yleisesti miellyttävämpi lopputulos kuin pelkällä kokokaistaisella prosessoinnilla.
Kompressorin äärimuotoa, äänenvoimakkuutta tiukasti rajoittavaa "limitteriä", käytetään esimerkiksi äänentoistolaitteiden ja yleisön suojaamiseen äkillisiltä, voimakkailta ääniltä. Myös radiolähettimet (ULA-pääteasteet) sisältävät limittereitä, joiden tarkoituksena on estää lähetystason (deviaation) vahingossa syntyvä liiallinen voimakkuus, jolloin ylivoimakas lähete voisi vakavasti häiritä muita taajuusalueita ja niillä tapahtuvaa viestintäliikennettä.
Akavan Erityisalat

Akavan Erityisalat (aik. Akavan Erityisalojen Keskusliitto) on vuonna 1972 perustettu kulttuurin ja hallinnon sekä viestinnän, liike-elämän ja hyvinvoinnin esihenkilö- ja asiantuntijatehtävissä toimivien ammattiliitto. Liitolla on 19 jäsenjärjestöä, joihin kuuluu yhteensä noin 25 000 jäsentä.
Historiaa.
Akavan Erityisalojen Keskusliitto perustettiin 25. helmikuuta 1972 yhdistämään keskusliitossa toimivia pieniä ammattiryhmiä. AEK:n ensimmäinen puheenjohtaja oli Kunnallisen Koulutoimen Hallintovirkamiehet (KKHV) -yhdistyksen johtaja Kalevi Nikki. Vuoden 1972 lopussa AEK:hon kuului kahdeksan jäsenjärjestöä ja noin 400 jäsentä. Seuraavana vuonna jäsenmäärä ylitti tuhannen, mutta toiminta oli alkuvaiheessa varsin vähäistä. Jäsenjärjestöt neuvottelivat sopimuksensa itsenäisesti. Vuonna 1974 AEK sai toimiston, joka oli aluksi yhteinen Suomen kirjastonhoitajat -yhdistyksen kanssa. 
Nikkiä seurasi puheenjohtajana Pekka Käppi, joka johti liittoa vuoteen 1983. 1980-luvun alussa AEK:ssa oli noin 2 000 jäsentä ja liitto perusti Erityiskoulutettujen Työttömyyskassan. AEK:n ensimmäinen työtaistelu toteutui vuonna 1984, kun KKHV meni lakkoon yhdessä OAJ:n kanssa. Vuonna 1987 AEK:hon kuului jo 37 jäsenjärjestöä. 1990-luvun laman seurauksena liiton jäsenmäärä kasvoi nopeasti viidestä tuhannesta yli 12 tuhanteen.
Käpin tilalle valittiin KKHV:stä Jorma Puhakka, jonka kausi alkoi räväkästi työtaistelulla. Puhakan seuraaja oli pitkän uran pääluottamusmiehenä ja AEK:ssa tehnyt Jussi Perttola. Hän sai vuonna 1995 johdettavakseen täysin erilaisen AEK:n kuin mitä se oli ollut Puhakan tullessa tehtävään. Liiton voimakas kasvu muutti 1990-luvun alussa sen sisäistä rakennetta ja voimasuhteita.
Yksityisen sektorin merkitys nousi AEK:ssa ja tämä kulminoitui syksyn 1998 liittokokouksessa, jossa ensimmäistä kertaa äänestettiin puheenjohtajasta. Vaalissa Salla Luomanmäki voitti istuneen puheenjohtaja Perttolan. Vuonna 2004 liiton pitkäaikainen toiminnanjohtaja Marjatta Huuhtanen jäi eläkkeelle ja toiminnanjohtajaksi valittiin puheenjohtajana toiminut Salla Luomanmäki. Puheenjohtajaksi nousi viitasaarelainen kulttuuritoimenjohtaja Jorma Rihto. Johdon vaihtuminen näkyi nopeasti myös liiton profiilissa. Vuonna 2005 liiton nimeksi lyhennettiin Akavan Erityisalat. Liiton kasvu jatkui 2000-luvulla varsin voimakkaana.
Puheenjohtajina Rihtoa seurasivat Risto Tolonen (2013-2014), Maarit Helén (2015-2018) ja Tuire Eilittä (2019-2022). 2010-luvulla toiminnassa ovat korostuneet erityisesti tasa-arvotyö ja hyvän julkisen hallinnon merkitys kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun edellytyksenä. Vuonna 2022 puheenjohtajaksi valittiin Pasi Hario.
Jäsenyhdistykset.
Lähde
Boogie woogie (tanssi)

Boogie woogie (Eurooppalainen Boogie Woogie) kuuluu rock'n'swing-tansseihin, ja on syntynyt 1950-luvulla tanssittavaksi rock'n'roll/rhythm'n'blues musiikkiin. Tuohon aikaan tanssilla oli kirjava joukko erilaisia nimiä ja myös itse tanssista oli eri variaatioita. Boogie woogie on paritanssi, joka sopii myös kilpatanssiksi.
Boogie woogieta tanssitaan kaikilla musiikin nopeuksilla, vapaalla viennillä ja avoimessa otteessa. Tanssissa tärkeintä on musiikin tulkinta, eläytyminen ja improvisointi.
Boogie woogie tuli Suomeen 1993 ja vuonna 1995 Suomen tanssiurheiluliitto hyväksyi lajin mukaan kilpatanssiperheeseen omaksi erillislajikseen. Ensimmäinen boogie woogien suomenmestaruus jaettiin vuonna 1998.
Rock and Rollin ja jiven saatua rasitteekseen tiukat koreografiat ja säännöt, alettiin 1980-luvulla lähinnä Saksassa haaveilla vanhasta rock'n'roll-tanssista, jossa ei ollut koreografioita ja jossa musiikin tulkinta oli tärkeintä. Nimeksi tälle uudelle/vanhalle lajille annettiin boogie woogie, vaikka tanssia tanssittaan lähinnä rock-, eikä boogie woogie-musiikkiin. 
Boogie woogie on paritanssi, jota tanssitaan alkuperäiseen rhythm and blues- ja swing-pohjaiseen rock'n'roll- musiikkiin kaikilla musiikinnopeuksilla ja avoimessa tanssiotteessa. Kilpailuissa tanssitaan synkopoitua rhythm'n blues- ja swing-pohjaiseen musiikkiin kahdella eri musiikin nopeudella: 30 tahtia ja 50 tahtia minuutissa. Koska tanssittava musiikki tulee pääosin 50-luvulta, on koko esiintyminen pukeutumista myöten tuon ajan tyylistä. 
Nykyään boogie woogie on hyvin suosittua niin kilpatanssina kuin sosiaalitanssinakin Keski-Euroopassa ja Pohjoismaissa. EM- ja MM-kilpailuja järjestetään säännöllisesti vuosittain. 
MM-mitalistit.
Boogie woogien maailmanmestaruus on jaettu vuodesta 1991 asti vuosittain. Eniten mestaruuksia ovat keränneet Norja (9), Saksa (7) sekä Ranska (6). Muita valtioita jotka ovat voittaneen boogie woogien maailmanmestaruuden ovat Ruotsi (4), Sveitsi (2), Suomi (1), Italia (1) ja Belgia (1). Eniten mestaruuksia on kerännyt saksalaispari Michael Grimm ja Andrea Schiffer, pari voitti maailmanmestaruuden peräti viisi kertaa peräkkäin vuosina 1996-2000.
Silence

Silence on Sonata Arctican toinen albumi. Se äänitettiin syksyllä 2000 ja keväällä 2001 ja julkaistiin kesäkuussa 2001. Levyn japanilaisessa versiossa mukana on bonuskappale "Respect the Wilderness". Levyllä vierailee myös Stratovarius-yhtyeestä tunnettu Timo Kotipelto, joka laulaa viimeisen säkeen kappaleesta "False News Travel Fast". 
"Silence" oli Suomen albumilistalla parhaimmillaan kolmannella sijalla ja se pysyi neljänkymmenen kärjessä seitsemän viikkoa. Singlenä albumilta julkaistiin "Wolf &amp; Raven" (paras sijoitus singlelistalla 3., listaviikkoja kahdeksan) ja "Last Drop Falls" (paras sijoitus singlelistalla 3., listaviikkoja 15). Albumi toi Sonata Arcticalle ensimmäisen kultalevyn yli 15 000 kappaleen myynnillään. Sittemmin albumia on myyty Suomessa yli 25 000 kappaletta.
"Silence" sai Soundin arvostelusta täydet viisi tähteä.
Ranskalaislevy-yhtiö NTS jakoi albumin mukana "Live at Provinssirock Festival" -promolevyä, joka sisälsi Provinssirockissa vuonna 2000 äänitetyt liveversiot esikoisalbumi "Ecliptican" kappaleista ”Replica”, ”Unopened” ja ”FullMoon”. Samaiset liveversiot on julkaistu myös "Successor"-EP:n eri painoksilla. Promolevyn painos oli suuruudeltaan 2 500 kappaletta.
Dahurianlehtikuusi

Dahurianlehtikuusi ("Larix gmelinii") on mäntykasvien heimoon ja lehtikuusien sukuun kuuluva kesävihanta havupuu, joka kasvaa pääosin Itä-Siperiassa, Mongoliassa ja Pohjois-Koreassa. Dahurianlehtikuusi muodostaa maailman pohjoisimmat metsät.
Levinneisyys.
Dahurianlehtikuusi on kotoisin Siperiasta, ja sen siellä muodostamat metsät ovat maailman pohjoisimpia metsiä. Taimyrin niemimaalla tämä havupuu kasvaa jopa Chatanga-joen suulta pohjoiseen noin 72°50' leveydellä ja Lana-joellakin 72° leveydellä. Laji kasvaa niin pohjoisessa kylmätalvisessa Siperiassa, koska kesät ovat siellä kuitenkin melko lämpimiä. Se kykenee selviämään ainakin 70 asteen pakkasista. Tämä perustuu siihen, että dahurianlehtikuusi varastoi soluihinsa jäätymispistettä alentavia aineita, joita ovat tyydyttämättömät rasvat, sokerit, sokerialkoholit ja kalvoproteiinit. Lisäksi dahurianlehtikuusi sietää lisäjuuriensa ansiosta ikiroutaa ja saattaa elää turvesoilla jopa 300–400 vuotta siinä missä tavallinen mänty on hengissä 50–70 vuotta. Dahurianlehtikuusi saattaa Baikal-järven takana kasvaa myös kuivilla aroilla
Ulkonäkö ja koko.
Puu voi hyvissä oloissa kasvaa 35 m korkeaksi, mutta jää yleensä paljon pienemmäksi. Paras kasvualusta on kalkkipitoinen savinen tai hiekkainen maa, mutta yleensä dahurianlehtikuusi kasvaa hieman kitukasvuisina suurina yhtenäisinä metsiköinä karuilla ylätasangoilla, soilla, hiekkamailla ja louhikoissa. Hyvin kylmässä vuoristojen metsänrajalla ja tundran rajalla laji kasvaa maassa matavana suikerona, joka ei ole noin 20 cm:n paksuista lumipeitettä korkeampi. Lehdet ovat tasasoukkia, neulasmaisia, ohuita ja pehmeitä. Kävyt ovat vaaleanruskeita, 1–4 cm:n pituisia. Käpysuomut, joita on noin 15–40, ovat tylppä- tai lanttokärkisiä, usein vinoneliömäisiä. Peitinsuomut näkyvät tyvipuoliskossa. Puun pituuskasvu alkaa pitkähaaroista.
Dahurianlehtikuusi on yksikotinen kasvi, ja sen kukinnot ovat yksineuvoisia hedekäpyjä ja emikäpyjä. Puun runko on nuorella iällä mutkainen ja lenko. Vanhemmiten se suoristuu, mutta ei kokonaan. Nuoren puun latvus on kartiomainen, vanhalla lakkapäinen ja hyvin vanhalla vino. Dahurianlehtikuusi muodostaa runkovesoja. Puun valontarve on erittäin suuri. Viljelypuut ovat usein kasvilajien välimuotoja. Dahurianlehtikuusi on ilmastollisesti kestävä, hyväkasvuinen ja teknillisesti laadukas puu ja kesävihanta. 
Dahurianlehtikuusi Suomessa.
Dahurianlehtikuusi menestyy Suomessa koko maassa I-VIII kasvuvyöhykkeillä aurinkoisilla kuivilla ja tuoreilla kasvupaikoilla vähäravinteisessa maassa. Se viihtyy myös kangasmailla, sekä rämeillä ja korvissa.
Päivi Aaltonen

Päivi Aulikki Aaltonen (o.s. Meriluoto, s. 12. joulukuuta 1952 Tampere) on suomalainen jousiampuja ja olympiamitalisti.
Meriluoto saavutti jousiammunnassa olympiapronssia Moskovan 1980 olympialaisissa. Seuraavissa kesäolympialaisissa Los Angelesissa 1984 hän sijoittui viidenneksi ja Soulissa 1988 Päivi Aaltonen -nimisenä 20:nneksi. MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilvassa hän sijoittui yhdeksänneksi vuonna 1981, kymmenenneksi vuonna 1983, 32:nneksi vuonna 1985, 17:nneksi vuonna 1987, 39:nneksi vuonna 1989 ja 36:nneksi vuonna 1991. MM-kilpailujen joukkuekilpailussa paras saavutus oli seitsemäs sija vuonna 1983.
EM-kilpailuissa Meriluoto saavutti useita mitaleja. Vuonna 1978 Coventryssa hän saavutti joukkuepronssia ja oli henkilökohtaisessa kisassa kuudes. Vuonna 1980 Compiégnessa hän saavutti joukkuehopeaa ja oli henkilökohtaisessa kisassa 12:s. Vuonna 1982 Kecskemétissa hän saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. EM-hallikilpailuissa hän saavutti joukkuehopeaa Falunissa 1983 ja joukkuepronssia Odensessa 1985.
Tauluammunnan Suomen mestaruuden Aaltonen voitti vuosina 1977–1988 kahdeksan kertaa eli useammin kuin kukaan toinen nainen vuoteen 2008 mennessä. Vuonna 1982 hän ampui 50 metrin matkalta maailmanennätyksen 331 pistettä. Hän edusti turkulaista Arcus-seuraa.
Kimmo Hakola

Kimmo Hannu Tapio Hakola (s. 27. heinäkuuta 1958 Jyväskylä) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän aloitti musiikinopiskelunsa ottamalla yksityisopetusta sävellyksessä Einojuhani Rautavaaralta. Hakola pääsi vuonna 1981 Sibelius-Akatemiaan, jossa häntä opettivat Magnus Lindberg ja Eero Hämeenniemi. 
Hakola on säveltänyt useita konserttoja, muun muassa pianokonserton (1996), klarinettikonserton (2001) ja viulukonserton (2012). Hakola on myös säveltänyt kolme jousikvartettoa, useita muita teoksia yhtyeille, kuorolle ja soolosoittimille sekä oopperoita. Vuonna 2008 Noormarkun ruukissa kantaesitetty, Antti Tuurin librettoon kirjoitettu "Vierivä kivi" kertoo tehtailija Antti Ahlströmin elämästä. Opera buffa "La Fenice" esitettiin Savonlinnan oopperajuhlilla 2012.
Vuosina 1999–2006 Hakola toimi Helsingin Musica nova -nykymusiikkifestivaalin taiteellisena johtajana. Kimmo Hakolan musiikkia on levytetty Ondine- ja Innova-levymerkeille. Vuonna 2012 Kimmo Hakola oli Uuden Musiikin Lokakuu -nykymusiikkijuhlien fokussäveltäjä. 
Hakolalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
No Shame

No Shame oli suomalainen punk-yhtye, joka perustettiin Salossa joulukuussa 1996. Yhtye itse on aikoinaan kuvaillut musiikkityyliään ”lovepunkiksi”, samannimisen kappaleensa mukaan. Varsinkin "White Of Hope Turning Black" -levyllä meno on jo huomattavasti synkempää.
Perustajajäseniin kuulunut Esa Salokoski erosi yhtyeestä vuonna 2005. Paikkaajaksi löytyi samana vuonna Jere Tiainen.
Yhtye lopetti toimintansa 20 vuoden jälkeen joulukuussa 2016.
Maracaibo

Maracaibo on Venezuelan toiseksi suurin kaupunki ja Zulian osavaltion hallintokeskus. Kaupungissa asui 1 898 770 ihmistä vuonna 2013. Se sijaitsee Venezuelan luoteisosassa Maracaibojärven rannalla.
Liikenne.
Maracaibon metro avattiin vuonna 2006. Metro on toistaiseksi yksilinjainen. La Chinitan kansainvälinen lentoasema palvelee kaupunkia ja sen lähialueita.
Koulutus.
Kaupungissa toimii useita yliopistoja:
Zdeněk Fibich

Zdeněk Fibich (21. joulukuuta 1850 Všebořice – 15. lokakuuta 1900 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä.
Fibich syntyi Všebořicessa, lähellä Čáslavia, kreivi Auerspergin kartanon riistanvartijan pojaksi. Hän opiskeli laajasti: Prahassa, Wienissä, Leipzigissä ja Pariisissa. Fibich palasi vuonna 1871 Pariisista Prahaan, jossa hän työskenteli kapellimestarina ja alkoi säveltää ensimmäistä oopperaansa "Bukovín". Hänen oopperansa "Blaník" sai kunniamaininnan Tšekin kansallisteatterin kilpailussa parhaasta historiallisesta oopperasta. 1880-luvulla syntyi ooppera "Nevěsta Messinská", ja seuraavalla vuosikymmenellä Fibich sai menestystä Hippodamia-trilogiallaan, jonka osat saivat kantaesityksensä Prahassa 16.–18. helmikuuta 1893. Vain 49-vuotiaana kuolleen säveltäjän viimeiseksi jäänyt vuosikymmen, 1890-luku, oli tuotteliain: vuosikymmenen mittaan Fibich sävelsi muun muassa 376 pianominiatyyristä koostuvan sarjan ja useita oopperoita. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaksi jousikvartettoa, pianotrio, pianokvartetto, kvintetto pianolle, jousille ja puhaltimille, kolme sinfoniaa ja vähintään seitsemän oopperaa.
Indore

Indore on kaupunki Madhya Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 1 474 968 ihmistä vuonna 2001. Indore on toinen osavaltion kahdesta suurimmasta kaupungista pääkaupunki Bhopalin rinnalla. Indore on tärkeä teollisuuskeskus (puuvilla-, metalli-, huonekalu- ja kemianteollisuutta) ja kulttuuri- sekä opiskelukaupunki.
Kaupunki sijaitsee Khan- ja Sarawatijokien yhtymäkohdassa 553 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Vaikka Indore sijaitsee tropiikissa, talviyöt ovat seudulla melko viileitä. Kylmimmillään lämpötila voi laskea 2–3 °C:ta. Kesällä päivät ovat kuumia ja lämpötila voi olla parhaimmillaan 45 °C:ta. Toisin kuin muualla keskisessä Intiassa, Indoressa kesäillat ja -yöt ovat melko miellyttäviä viileän tuulen, "Shab-e-Malwa"n, ansiosta.
Kantalahden luonnonpuisto

Kantalahden luonnonpuisto () on valtakunnallinen luonnonsuojelualue Luoteis-Venäjällä pääosin Murmanskin alueella. Se on maan vanhimpia luonnonsuojelualueita, perustettu vuonna 1932.
Kantalahden luonnonpuisto koostuu useista erillisistä, hajallaan sijaitsevista alueista Vienanmeren ja Barentsinmeren rannikoilla. Kokonaispinta-ala on 705 neliökilometriä, josta 496 neliökilometriä vesialuetta. Puistoon kuuluu merenrantoja ja saaristoa taiga- ja tundravyöhykkeillä. 
Tärkeimmät osa-alueet ovat:
Alueen eteläisimmät osat sijaitsevat Karjalan tasavallan Louhen piirissä.
Kantalahden luonnonpuiston tärkeimpiin tehtäviin kuuluu lintujen (esimerkiksi haahkojen, merikotkien, kurkien ja kalasääskien) suojelu. Luonnonpuistossa sijaitsevien alueiden nähtävyyksiä ovat muinainen kivilabyrintti ja Kutsajoki, jossa on vesiputouksia ja kanjoneita.
Länsi-Helsingin lukio

Länsi-Helsingin lukio (LäHe) oli Haagassa 2003–2013 toiminut lukio.
Koulun historia.
Koulu perustettiin vuonna 1963 nimellä Etelä-Kaarelan yhteiskoulu. Vuonna 1977 koulu-uudistusten myötä yhteiskoulu siirtyi Helsingin kaupungille ja jakaantui peruskoulun yläasteeksi ja lukioksi, joiden nimiksi tuli Etelä-Kaarelan yläaste ja Etelä-Kaarelan lukio. Lukio vaihtoi nimensä Länsi-Helsingin lukioksi muutettuaan Mäkipellontielle Haagaan 1. elokuuta 2003, jolloin tilat vapautuivat Viikkiin muuttaneelta Helsingin II normaalikoululta. Etelä-Kaarelan yläaste jäi yksin Runonlaulajantien rakennukseen vielä kolmeksi vuodeksi, kunnes se vuonna 2006 yhdistettiin Kannelmäen ala-asteen kanssa Kannelmäen peruskouluksi. Lukion toiminta loppui lukio-opiskelupaikkojen vähentämisen myötä 31. heinäkuuta 2013.
Yleistietoa koulusta.
Länsi-Helsingin lukio oli viisisarjainen lukio. Opiskelijoita oli noin 540 ja opettajia 40. Viimeisenä lukuvuonna 2012–2013 koulussa opiskeli noin 340 oppilasta ja opettajia oli 25. Koululla oli valittavissa yleislinja tai tiede- ja ympäristölinja. Koulun rehtorina toimi 1.8.1977–31.7.2011 FM, kouluneuvos Seppo Karhu. Väliaikaisena rehtorina toimi TM Jouni Rasa 1.8.2011–31.7.2013. Samassa rakennuksessa toimi myös Haagan peruskoulun yläaste vuosina 2004–2013.
Koulun tilat.
Lukiolla oli käytössään 16 luokkaa. Musiikkiluokka, kuvataideluokka sekä liikuntasalit olivat lukion ja peruskoulun yhteisiä. Näiden lisäksi lukiolaisilla oli käytössään kaksi ATK-luokkaa, joissa oli yhteensä noin 50 tietokonetta.
Koulurakennuksessa oli kahden liikuntasalin (215 m² ja 435 m²) lisäksi kuntosali. Isommassa liikuntasalissa oli noin 200 katsomopaikkaa.
Koulun "amfiteatterin" muotoisessa auditoriossa oli tilaa noin 600 hengelle (491 m²).
Sid Watkins

Sidney "Sid" Watkins (s. 6. syyskuuta 1928 Liverpool – 12. syyskuuta 2012) oli brittiläinen professori ja neurokirurgi, joka tuli tunnetuksi toimiessaan kansainvälisen autoliiton FIA:n lääketieteellisenä delegaattina ja ylilääkärinä Formula 1 -sarjassa.
Watkins päätyi formulapiireihin vuonna 1978. Hän oli tuntenut formulapomo Bernie Ecclestonen isän, ja ruotsalaiskuljettaja Ronnie Petersonin kuoltua Monzan F1-kilpailuissa mahdollisesti lääkäreiden virheiden takia Ecclestone pyysi Watkinsin Formula 1 -sarjan hoitotoiminnan johtajaksi. Myöhemmin Watkinsin rooli ”ykkösissä” kasvoi ja hän sai vastuualueelleen myös turvatekijöiden suunnittelun ja kehitysohjelman johtamisen. 
Vuonna 2002 Watkinsille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenen arvonimi. 8. heinäkuuta 2004 hänet vihittiin Liverpoolin yliopiston kunniatohtoriksi, ja 12. lokakuuta samana vuonna hänestä tuli ensimmäinen "FIA Foundation for the Automobile and Society" -säätiön puheenjohtaja ja 10. joulukuuta FIA:n moottoriurheilun turvaneuvoston puheenjohtaja. Ylilääkärin toimestaan Watkins jäi eläkkeelle alkuvuodesta 2005, jolloin uudeksi ylilääkäriksi sarjaan nimettiin Watkinsin apulaisena kahdeksan vuotta toiminut Gary Hartstein. 
Watkins on myös ollut mukana toimittamassa ja kirjoittamassa lukuisia moottoriurheilun turvallisuutta käsitteleviä teoksia. Hänellä oli vaimo ja neljä poikaa sekä kaksi tytärtä.
Watkins kuoli sydänkohtaukseen 12. syyskuuta vuonna 2012. Hän oli kuollessaan 84-vuotias.
Suurlähettiläät

Suurlähettiläät on suomalainen pop-yhtye, joka tunnetaan soul-tyylisestä musiikistaan.
Yhtye tuli suosituksi debyyttialbumillaan "Omituisten otusten kerho" vuonna 1991. Yhtyeen tunnetuimpia lauluja ovat ”Kuka pysäyttäisi kellot?”, ”Kun tänään lähden”, ”Elokuun 11.”, ”Pitääxunaina?”, ”Maailman laidalla” ja ”Mitä miehen tulee olla?”. 
Historia.
Neljän albumin jälkeen vuonna 1996 yhtye päätti pitää taukoa, ja samana vuonna julkaistiin kokoelmalevy nimeltä "Kokoelmalevy". Yhtye teki uuden levyn "Valgrid" vuonna 2000 laulaja Jussu Pöyhösen kahden sooloalbumin jälkeen. 2000-luvulla on lisäksi julkaistu albumit "Mitä miehen tulee olla?" (2003), "Parhaat palat 1991–2004" (2004) ja "Tyhjä taulu" (2008). Pääosan yhtyeen tuotannosta sävelsivät ja sanoittivat Pöyhönen ja Kari Hurri, yhdessä ja erikseen. Lauluja kirjoitti myös Jay Havanna, ja muutaman varhaisen sanoituksen teki Mika Hannula.
Lokakuun alussa 2011 yhtye ilmoitti lopettavansa, mutta soitti vielä loppuvuodelle varatut keikat, viimeisen Presidentti Night Clubissa 9. joulukuuta 2011.
Suurlähettiläät vieraili vuonna 2017 "Posse"-viihdeohjelmassa. Tammikuussa 2018 yhtye ilmoitti paluustaan ja keikkailee satunnaisesti. 
Jäsenet.
Keikkakokoonpanossa ovat myös: 
Heidän lisäkseen yhtyeessä ovat soittaneet/esiintyneet:
Joaquín Turina

Joaquín Turina (9. joulukuuta 1882 – 14. tammikuuta 1949) oli espanjalainen säveltäjä.
Turina syntyi Sevillassa ja opiskeli Sevillan lisäksi Madridissa. Vuosina 1905–1914 hän opiskeli Pariisissa sävellystä Vincent d'Indyn johdolla. Palattuaan Madridiin vuonna 1914 Turina alkoi toimia säveltäjänä, opettajana ja kriitikkona. Vuodesta 1931 lähtien hän oli konservatoriossa sävellyksen professorina. 
Turina sävelsi muun muassa oopperoita.
Mastonet

Mastonet on Lahden kaupungin tukema avoin langaton verkko, jonka ylläpidosta vastaa Lahden ammattikorkeakoulu. Se on Suomen toiseksi suurin avoin langaton verkko Oulun kaupungin tarjoaman panOulun jälkeen.
Mastonet alkaa vähitellen korvautua Lahti Free Wi-Fi:llä. Mastonet-verkon nimi muutetaan LahtiFreeWifi-nimiseksi. Tarkoituksena on uusia tukiasemia ja keskittyä ydinkeskustan kattamiseen. Samalla poistetaan käytöstä vanhentuneita tukiasemalaitteita. Ylläpidosta vastaa jatkossakin Lahden ammattikorkeakoulu. 
Juhlahanke olemassa olevin resurssein.
Verkon muodostaminen aloitettiin vuonna 2005 Lahden kaupungin juhlavuonna Lahden stadionille Salpausselän kisavieraita varten rakennetulla verkolla. Myöhemmin samaan kokonaisuuteen liitettiin kaupungin peruskoulut. 
Kolmannessa vaiheessa siihen yhdistettiin myös kaupunkikonserniin kuuluvan Lahti Energian tytäryhtiö Suomen 4G:n kaupallinen verkko, minkä jälkeen verkkoa on laajennettu kaupungin julkisuuskuvan kannalta Lahden stadionin tapaan myös muihin merkittäviin kohteisiin, kuten Sibeliustaloon. Osana nykyistä käytäntöä verkko on myös Lahden kaupunginkirjasto-maakuntakirjastossa sekä sivukirjastoissa.
Tukiasemien peruskoulusijainneista johtuen, on verkko myös ohikulkijoiden tavoitettavissa keskustan ulkopuolella. Valtatien 12 eteläpuolella Mastonet alkaa vaikuttaa Rakuunakadun kohdalla Metsäkankaalla Tampereelta Lahteen päin ajavilla ja vaikutusalue päättyy Metsäkankaan itäisimmissä liikennevaloissa. Lahdesta Tampereelle liikkuville Mastonet on tavoitettavin Mytäjäisten risteyksestä länteen sijaitsevan Salpausselän koulun alueella.
Projektin jälkeen.
2007 syksyllä käytiin julkinen keskustelu Mastonetin tulevaisuudesta. Vaihtoehtona oli sen ylläpitäminen projektin jälkeenkin tai alasajo. Keskustelun tuloksena Mastonet päätettiin säilyttää. Mastonetin projektipäällikkö siirtyi seuraavaan projektiin. Mastonetin ylläpidosta vastasi jonkin aikaa Lahti Energia, kunnes yhtiö irtisanoi ylläpitosopimuksen vuoden 2008 lopussa.
Verkon uudistaminen.
Lahden tiede- ja yrityspuiston aloitteesta Mastonet-verkon ylläpito päätettiin siirtää Lahden ammattikorkeakoululle vuoden 2009 alusta lähtien ja samalla sovittiin verkon kehittämisestä ja vaiheittaisesta uudistamisesta. Jatkossa verkon kehittämisessä painotetaan HotSpot-ajattelua ja verkon toimintaa parannetaan satamassa, linja-autoasemalla, rautatieasemalla, torilla sekä urheilukeskuksessa.
Tukiasemien määrä.
Vuonna 2005 verkolla oli noin 50 tukiasemaa noin 5 kilometrin säteellä keskustasta. Huhtikuuhun 2007 mennessä asemien määrä oli kasvanut runsaaseen 80 tukiasemaan. Vuoden 2010 alussa verkon tukiasemien määrä nousi yli sadan tukiaseman. Tukiasemien sijainnit löytyvät kartta.lahti.fi -osoitteesta sekä www-sivuilta www.mastonet.net.
Kantalahden piiri

Kantalahden piiri () on hallintopiiri Murmanskin alueella Venäjällä, Vienanmeren Kantalahden perukassa ja välittömästi Suomen itärajan takana. Piirin hallintokeskus on Kantalahden kaupunki.
Kantalahden piiri sai nykyisen nimensä ja statuksensa ("Муниципальный район") uudelleen vuonna 2007, sitä ennen se oli kaupunkipiirikunta ("Городской округ с подведомственной территорией").
Hallinnollinen jako.
Piirissä on kaksi kaupunkikuntaa (городское поселение) ja kaksi maalaiskuntaa (сельское поселение).
Zelenoborskin kaupunkikunta.
Yhteensä 8686 asukasta (2005?), jotka jakautuivat alla kuvatun mukaisesti. Huomaa, että uudemman, vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupunkikunnan väkiluku oli pienentynyt jo 7215:een.
Historiaa.
Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan kuuluneet Kantalahden ja Koudan kunnat lakkautettiin ja niistä muodostettiin Kantalahden piiri vuonna 1927. Vuoden 1926 väestönlaskennassa piirissä oli 10 249 asukasta, joista karjalaisia oli 1 370 ja suomalaisia 102. Kantalahden kaupungissa oli tuolloin 6 610 asukasta. Vuonna 1938 piiri liitettiin Murmanskin aluetta edeltäneeseen Murmanskin aluepiiriin.
Nälkämaan laulu

Nälkämaan laulu eli Kainuun marssi ("Kuulkaa korpeimme kuiskintaa...") on vuodelta 1911 peräisin oleva Ilmari Kiannon runo, jonka sävelsi lauluksi Oskar Merikanto. "Nälkämaan laulu" on kainuulaisten maakuntalaulu, joka sanoituksellaan pyrkii kuvaamaan Kainuun luonnonkauneutta sekä kainuulaisten sisukkuutta, ahkeruutta ja isänmaanrakkautta.
"Nälkämaan laulu" on Suomen eniten laulettuja maakuntalauluja. Kajaanin maanviljelysseura tilasi laulun sen tekijöiltä seuran omaksi lauluksi. Alkuperäinen teksti oli pidempi kuin nykyisin tunnettu; maanviljelysseuran sihteeri Hugo Linna piti tekstiä liian pitkänä, joten hän muokkasi sen yhdessä säveltäjän kanssa sittemmin tunnettuun muotoonsa. Laulun alkuperäisiä sanoja myös muutettiin, koska kirkosta eronneen Kiannon alkuperäistä versiota pidettiin paheksuttavana ja ateistisena: esimerkiksi alkuperäinen "Nosta rintaasi uskonto uus" muutettiin muotoon "Nosta jo rintaasi maausko uus".
Vuonna 2005 Ilmari Kiannon tytär Raija-Liisa Kianto käänsi ja sovitti "Nälkämaan laulun" ruotsin kielelle nimellä "Hungerlandets sång".
Käyttö muuna kuin maakuntalauluna.
"Nälkämaan laulu" oli Mikko Niskasen ohjaaman elokuvan "Kahdeksan surmanluotia" tunnusmusiikkina. Laulu kuullaan myös Diablon "Trail of Kings" -kappaleen introssa.
Kainuulainen poliitikko Keijo Korhonen julkaisi vuoden 1994 presidentinvaaleja varten vaalikirjan "Meidän on uudesta luotava maa", jonka nimi tulee "Nälkämaan laulun" sanoista. "Metsolat"-televisiosarjan erään jakson nimi on "...Rastas ja metso täälläkin soi", joka tulee laulun sanoituksesta.
Vuonna 2009 DJ Urhon versiota käytettiin Suomen Keskustan vaalikampanjassa. Singlejulkaisu nousi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle.
Sävellyksestä on tehty useita sovituksia eri soitinkokoonpanoille heavystä urkusovituksiin.
Toffee

Toffee on sokerista ja rasvasta keittämällä valmistettu sitkeänpehmeä makeinen.
Toffeeta valmistetaan sokerista ja eläinrasvasta, kuten voista tai kermasta, sekä kasvirasvasta. Muita valmistusaineita voivat olla maitojauhe, maitotiiviste, pähkinä, emulgaattori, hydrokolloidi, antioksidantit, väriaineet ja makuaineet. Valmistusaineet sekoitetaan ja kuumennetaan korkeaan lämpötilaan. Sitten massa viilennetään lasimaiseksi ja pilkotaan haluttuun muotoon. Toffee voi olla sitkeää tai haurasta, ja se pehmenee suussa kun sitä imetään tai purraan. Toffee säilyy vähintään kuusi kuukautta.
Merja Hirvisaari

Merja Hirvisaari on suomalainen viestintäalan yrittäjä, pienkustantaja, journalisti ja kirjailija. Hän on valmistunut HSO-sihteeriksi Helsingin Sihteeriopistosta 1983 ja opiskellut sen jälkeen Tampereen yliopiston täydennyskoulutuksessa sisällöntuotantoa. Hirvisaari toimi yli 10 vuoden ajan MTV3 Mediassa naisille suunnattujen kaupallisten verkkopalveluiden tuottajana. Sen jälkeen hän toimi markkinointiviestinnän yksityisyrittäjänä, ja vuodesta 2015 alkaen hän on toiminut mm. Keski-Häme -lehden uutistuottajana, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1.4.2024. 
Omissa kirjoissaan Merja Hirvisaari on perehtynyt erilaisiin tapoihin löytää sisäinen tasapaino ja ymmärrys itseä kohtaan. Ensimmäinen kirja teki sen astrologian keinoin, toinen käsitteli unia, ja kolmannessa Hirvisaari herätteli jumalattaria. Hän on myös laatinut kirjojensa aiheita käsitteleviä artikkeleita ja horoskooppeja suomalaisiin aikakauslehtiin ja tuottanut niiden ympärille lahjatuotteita sekä harjoittanut sublimaatio- ja kuvalaboratoriotuotteiden maahantuontia sekä valokuvista tehtyjen lahjatuotteiden verkkokauppaa.
Pienkustantajana Merja Hirvisaari on julkaissut omia kirjojaan ja toiminut myös muutamien muiden kirjailijoiden teosten julkaisijana, kustannustoimittajana, taittajana, graafikkona ja kuvittajana. 
Merja Hirvisaaren puoliso on entinen kansanedustaja James Hirvisaari.
Teokset.
Kustannustoimittajana:
Kustantajana:
Prosessikirjoittaminen

Prosessikirjoittaminen tarkoittaa kirjoittamisen tarkastelua tekemisen – prosessin – eikä niinkään lopputuloksen näkökulmasta. Ero syntyy siitä, että tavallisesti kirjoittamista arvioidaan ja muutenkin tarkastellaan nimenomaan konkreettisen lopputuloksen eli syntyneen tekstin perusteella. 
Prosessikirjoittaminen on kirjoittamisen opetus- ja tukimenetelmä, jota sovelletaan muun muassa eri koulutusmuodoissa alakoulusta ammatilliseen ja korkeakoulutukseen asti. Sen tarkoituksena on, että teksti kehittyy kirjoittamisen aikana vaiheittain ja kirjoittaja hyödyntää palautetta, jonka antaminen ja käsitteleminen otetaan aktiivisesti huomioon kirjoittamisen järjestelyissä. Väljästi tulkiten myös tieteellistä seminaarityöskentelyä voidaan pitää prosessikirjoittamisen periaatteiden sovelluksena.
Prosessikirjoittamisen on todettu auttavan hyvin eritasoisia kirjoittajia antamalla välitavoitteita ja palautetta. Myös lahjakkaat, voimakkaasti itsekriittiset kirjoittajat hyötyvät lähestymistavasta oppiessaan, ettei viimeisteltyyn lopputulokseen tarvitse päästä heti.
Vaikka prosessikirjoittaminen ei olekaan sidoksissa käytettyyn tekniikkaan, tekstinkäsittelyn ja muiden tietokoneavusteisten kirjoittamiseen liittyvien välineiden, kuten sähköisten sanakirjojen ja käsitekarttaohjelmistojen hyödyntäminen on yleistä nykyaikaisessa prosessikirjoittamisessa.
Napalävistys

Napalävistys on navan ylä- tai alapuolen kielekkeeseen tehtävä lävistys. Tavallisimmin napa lävistetään sen yläosassa olevasta ihokielekkeestä, mutta lävistys navan ala- tai sivuosissa on myös mahdollinen. Varsinaista napaa ei voi lävistää, ellei se ole erittäin ulkoneva.
Napalävistyksen paranemisaika on noin 3-12 kuukautta, joka on keskimäärin pitempi aika kuin muissa lävistyksissä. Napalävistyksillä on myös joskus taipumus kasvaa ulos ihosta.
Napakoru.
Napakoru on lävistyskoru, jonka tapin toisessa tai molemmissa päissä sijaitsee kierteellä kiinnitettävä pallo tai muu koriste. Korun pituus vaihtelee välillä 8–12 millimetriä, ja yleisin paksuus on 1,6 millimetriä. Napakorujen valikoima on nykyään suuri, ja niissä voi olla erilaisia roikkuvia koristeita, korukiviä tai ketjuja. Napalävistyksessä voi käyttää myös renkaita, "hevosenkenkiä" tai kaarevia koristeita ("curved barbell") eli ns. banaaneja.
Napakorun lävistysmateriaalina, ensikoruna, voidaan käyttää EU:n nikkelidirektiivin mukaista materiaalia. Sen mukaan nikkeliä saa vapautua tuotteesta enintään 0,2 mikrogrammaa neliösenttiä kohti viikossa.
Käyttökoruna nikkelin vapautumisen enimmäismäärä on 0,5 mikrogrammaa neliösenttiä kohti viikossa.
Napalävistys voi tulehtua, jos sitä ei hoida hyvin. Lävistystä hoidetaan vain pelkällä juoksevalla vedellä tai ärtyneenä/tulehtuneena suolavedellä 1-2 kertaa vuorokaudessa. Suolavettä saa maksimissaan käyttää kaksi viikkoa, jotta vältettäisiin liiallista kuivumista, joka lisää korun uloskasvuriskiä. Suolavettä saa apteekista muutamalla eurolla, eikä sitä suositella tehtävän itse, koska ainesosia on vaikea mitata. Väärin tehty suolaliuos on enemmän haitaksi kuin hyödyksi.
Sola Gratia

Sola Gratia on vuonna 1990 Vantaalla perustettu jazzahtavaa spirituaalimusiikkia esittävä gospel-yhtye.
 01. Meri
 02. Musta joki
 03. Muutos
 04. Taivas rakastaa
 05. Te amo Jesús
 06. Uusi käsky
 07. Kosketus
 08. Autiomaa
 09. Punainen taivas
 10. Korppiparvi
 11. Hiekkarannalla
 12. Vapahtajain
 01. Taivaan valtakuntaan
 02. Kuulkaa, tulkaa
 03. Freedom
 04. Jalkakäytävä
 05. Salaisuus
 06. Stop!
 07. Lovely feeling
 08. Meri
 09. Uusi käsky
 10. Oh, how i love you
 11. Lousy day
 12. Taivas