Enantiornithes

Enantiornithes on sukupuuttoon kuollut alaluokka esihistoriallisia lintuja. Ne olivat runsain ja monipuolisin lintujen alaluokka Mesotsooisella maailmankaudella. Lähes kaikilta löytyneiltä lajeilta on säilyneet hampaat ja kynnet, kuten muiltakin varhaisilta linnuilta. On luultavaa, että yhtään Enantiornithes-alaluokan jälkeläistä ei ole jäänyt henkiin.
On mahdollista, että Enantiornithes-alaluokka on ollut esiaste nykyisille linnuille.
Enantiornithes oli matelijamaisempi kuin nykyiset linnut ("Neornithes") ja niiden edeltäjät. Enantiornithes-alaluokasta on nimetty yli 40 lajia, joistakin tosin vain yhden luun perusteella. Luita on löytynyt maalta ja mereltä, joten lajit olivat luultavasti suuntautuneet eri ekolokeroihin. Joistain fossiileista on löydetty yhtäläisyyksiä, että ne ovat verrattavissa kahlaajiin, jotkut säihkylintuihin, ja jotkut petolintuihin, jotka söivät pieniä dinosauruksia. Pienimpiä Enantiornithes-alaluokkaan kuuluvia lintuja on kuvattu
varpusen kokoiseksi, ja suurimmilla, kuten Avisauruksella oli 1,2 metrin siipiväli.
Sana "Enantiornithes" tulee kreikan sanoista "einantios" (vastakohta) ja "ornithes" (linnut). Enantiornithes-sanan nimesi Cyril Walker, vahvistaessaan ryhmän todelliseksi. Walker ei kuitenkaan kertonut, mikä asia on lintujen vastakohtana.
Löydöt.
Ensimmäisiä Enantiornithes-alaluokan löytöjä luultiin kuuluvaksi nykyisten lintujen fossiileiksi. Kuitenkin vuonna 1981 Cyril A. Walker tunnisti alaluokan kuuluvan eri alaluokkaan kuin nykyiset linnut. Kun 1990-luvulla enemmän kokonaisia Enantiornithes-alaluokan lintuja löydettiin, pystyttiin toteamaan muutama aikaisemmin löydettykin lintu Enantiornithes-alaluokkaan. Moni Enantiornithes-alaluokan fossiili on löydetty pieninä palasina, ja joidenkin taksonomia on päätelty yhdestä luusta, mikä johtaa epätarkkuuteen monien lajien kohdalla.
Enantiornithes-alaluokan jäseniä on löydetty Pohjois-Amerikasta, Etelä-Amerikasta,Euroopasta, Aasiasta ja Australiasta. Useimmat löydetyt fossiilit on ajoitettu liitukauteen, ja on luultavaa, että alaluokka kuoli samaan aikaan kuin lentokyvyttömät dinosaurussukulaiset.
Alaluokan levinneisyysalue viittaa siihen, että Enantiornithes-alaluokan jäsenet pystyivät ylittämään valtameren omin voimin; ne olivat ensimmäisiä lintuja, joilla oli maailmanlaajuinen levinneisyysalue. Jotkut lajit saattoivat jopa olla muuttolintuja, mutta ottaessa huomioon sen, että lajit elivät trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla, on epätodennäköistä, että linnut muuttivat pitkiä matkoja.
Enantiornithes-alaluokan fossiileita on löydetty munina, alkioina, poikasina ja aikuisina. Nämä löydöt osoittavat, että Enantiornithes-alaluokan jäsenillä oli pitkälle kehittynyt höyhenpeite ja suuret aivot, ja että ne olivat varhaiskypsiä. Jotkut alaluokan jäsenistä oppivat luultavasti juoksemaan, syömään ja jopa lentämään muutamassa päivässä. Nykylinnuista poiketen Enanthiornithes-alaluokan jäsenet eivät rakentaneet pesiä, vaan hautasivat munansa hiekkaan matelijoiden tavoin. Joillakin lajeilla monta naarasta muni samalle hiekkarannalle kuten merikilpikonnat nykyään. Kasvutahti oli luultavasti nuorena nopeaa, mutta se ei saavuttanut aikuisen kokoa muutamaan vuoteen.