tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Goregrind

Goregrind, (toiselta nimeltään grindgore), on grindcoren alalaji, joka muistuttaa musiikkityylejä kuten death metal, thrash metal, ja crust punk. Pääasialliset ominaisuudet, jotka musiikillisesti erottavat goregrindin ja grindcoren voidaan supistaa kahteen asiaan:
Goregrindin aloittajaksi voidaan sanoa Carcassia (1985 - 1995). Tyyli on silti muuttunut alkuperäisestä Carcassin luomasta vaikutelmasta, mikä oli thrash metal ja hardcore punk -vaikutteista. Tämä oli suosittua 1980-luvun underground-skenessä. Carcass käytti säröä, lääketieteellisiä aiheita ja käytti kaiken yhteydessä "raakoja" aiheita, joka on osa yhtyeen alkuperäistä tyyliä, jota on myös käytetty hardcore and grindcore -skeneissä. Esimerkki sanoituksista on alhaalla (laulusta "Crepitating Bowel Erosion" albumilta Symphonies of Sickness):
"An abrasive concoction is formed in my throat
Methylated bile, jaundiced kidneys bloat
Tumorous stomach, coughing up gall
The thorax infected with furuncles and boils"
Yhtyeen muut sanoitukset olivat tavallisia, joihin sekoitettiin lääketieteellisyyttä ja kehon ominaisuuksien häiriöitä. Sittemmin heidän tyylinsä muuttui, jossa he keskittyivät enemmän heavy metaliin fuusioituna muilla tyylilajeilla.
Juovatoka

Juovatoka ("Ilyodon whitei") on hammaskarppikaloihin kuuluva laji. Se elää vain Meksikossa makeassa vedessä. Juovatoan vartalo on hopeanharmaa ja sen kyljessä kulkee musta juova. Se kasvaa noin kuusi senttimetriä pitkäksi.
When Incubus Attacks Volume 1

When Incubus Attacks Volume 1 on yhdysvaltalaisen rock-yhtyeen Incubusin EP, joka julkaistiin 22. elokuuta 2000. EP:n nimi on parodia FOXin televisio-ohjelmasta When Animals Attack!ista.
Kappaleet EP:lle äänitettiin vuosien 1999 ja 2000 albumin "Make Yourself" maailmankiertueella, lisäksi kappale ”Crowded Elevator” nauhoitettiin "Make Yourselfin" äänityksien aikaan. ”Crowded Elevator” oli ennemmin julkaistu albumin "Make Yourself" Japanin versiossa ja Euroopan ”Pardon Me” singlellä.
Yhdysvaltojen versio EP:stä oli rajoitettu 100 000 kopioon, mutta Kanadan versio on edelleen saatavilla. 
Listasijoitukset.
Albumi
Jerzy Kosinski

Jerzy Kosinski, alun perin Kosiński (14. kesäkuuta 1933 – 3. toukokuuta 1991) oli puolalaissyntyinen, vuodesta 1957 Yhdysvalloissa asunut kirjailija. 
Kosiński syntyi Łódźissa juutalaiseen, mutta holokaustin aikana katolisena esiintyneeseen sukuun. Hän valmistui Łódźin yliopistosta saaden oppiarvon pääaineinaan historia ja valtio-oppi. Yhdysvaltoihin muutettuaan hän valmistui vielä Columbian yliopistosta ja sai Guggenheim-stipendin. 
Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1965 saanut Kosinski oli vuosina 1962 – 1968 naimisissa Mary Haiward Weirin kanssa. Puolison kuoltua aivokasvaimeen Kosinski meni uusiin naimisiin Katherina von Fraunhoferin kanssa. Kosinskin novellikokoelma "Askelia" (1968) voitti vuonna 1969 Kansallisen kirjapalkinnon. Sen suomensi Pentti Saarikoski.
Romaani "Kirjava lintu" kuvaa Kosinskin väitettyjä henkilökohtaisia kokemuksia Saksan miehityksen ajalta Puolassa. Myöhemmin kävi ilmi, etteivät nämä kokemukset pitäneet paikkaansa. Teos kertoo pojasta, joka harhailee miehitetyssä Puolassa toisen maailmansodan aikana ja piilottelee. Jotkut kriitikot pitivät romaania puolalaisvastaisena.
Todenmukaisuuden kyseenalaistaminen ja plagiointisyytökset.
Vuonna 1982 The Village Voice -lehden tutkivat toimittajat väittivät saaneensa selville monia arkaluontoisia seikkoja Kosinskin elämästä ja tuotannosta: hänen teoksensa olivat nimettömän työryhmän tulosta, läpimurtoteos "Kirjava lintu" on käännetty puolan kielestä, "Mukana kuvassa" plagiaatti 1930-luvun puolalaisteoksesta. Runoilija George Reavey väitti kirjoittaneensa "Kirjavan linnun" tilauksesta. Toiset, kuten yhdysvaltalainen kustannustoimittaja ja kirjailija Eliot Weinberger, epäilivät, että Kosiński oli erityisesti uransa alkuvaiheessa kirjoittanut tekstinsä ensin puolaksi ja teettänyt niistä myöhemmin englanninkieliset versiot muiden kirjoittajien avulla julkaisua varten. Artikkeli esitti realistisemman kuvan Kosińskin elämästä holokaustin aikana – näkemyksen, jota tukivat elämäkertakirjailijat Joanna Siedlecka ja James Sloan. Artikkelin mukaan "Kirjava lintu", jota oli pidetty osittain omaelämäkerrallisena, oli suurelta osin fiktiota. Tiedot osoittivat, että sen sijaan, että Kosiński olisi vaeltanut ympäri Puolan maaseutua kuten hänen fiktiivinen hahmonsa, hän vietti sotavuodet piilossa puolalaisten katolilaisten luona.
Syytöksiä ja salaliittoteorioita eivät lieventäneet Kosinskin taipumukset omaelämäkerrallisen faktan ja fiktion sekoittamiseen sekä teoksissaan että lausunnoissaan. Kosinski ei antanut syytöksille kunnollisia selityksiä vaan pikemminkin vältteli niitä loppuelämänsä ajan.
Kirjailija teki itsemurhan 57-vuotiaana.
Michał Sędziwój

Michał Sędziwój (, 1566–1636) oli puolalainen alkemisti, lääkäri ja filosofi. Hän kehitti useita erilaisia tapoja tehdä ja puhdistaa happoja ja metalleja. Hän havaitsi muun muassa sen, että ilma ei koostu yhdestä ainoasta alkuaineesta ja sen, että ilma sisältää ainetta, jonka ansiosta eläminen on mahdollista. Aine tunnetaan nykyään happena. Sędziwój’n kirjoitukset olivat laajasti tunnettuja, ja hänen teoksiaan luki muun muassa Isaac Newton.
Elämäkerta.
Sędziwój’n syntymäpaikasta ei ole täyttä varmuutta, mutta todennäköisimmin hän syntyi Skorskossa tai Lukawicassa Puolassa. Hänen synnyinpäivästään tai vuodesta ei ole myöskään täyttä varmuutta. Vaihtoehtoina ovat vuosi 1556 tai 1566, joista jälkimmäistä pidetään yleisesti hyväksyttynä. Hänen vanhempansa Jacob Sedizimir ja Catherine Pelsz Rogowska olivat molemmat aatelissukuisia. He omistivat pienen kartanon Nowy Saczissa, Krakovassa.
Sędziwój kävi koulua Wienissä ja Leipzigissa. Viitteitä toisen asteen koulutuksesta ei ole, mutta hänen uskotaan opiskelleen krakovalaisen munkkiluostarin koulussa. Vuonna 1590 hän aloitti yliopisto-opinnot Leipzigissa. Vuoden Leipzigissa opiskelun jälkeen hän vaihtoi Wienin yliopistoon. Kandidaatin tutkinnon suorittamisesta ei ole löydetty viitteitä.
Vuonna 1593 Sędziwój sai paikan Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Rudolf II:n kuriirina Prahassa. Vuonna 1594 Sędziwój avioitui varakkaan lesken Veronica Stieberin kanssa. 1590-luvun loppua kohti hänen vaikutusvaltansa hoveissa kasvoi merkittävästi. Samalla Sędziwój’n taloudellinen tila kohentui niin, että hän osti itselleen Fumbergin kartanon englantilaisen alkemistin Edward Kelleyn leskeltä. Hänen omistuksessaan oli lisäksi kaksi muuta kartanoa Lukawicissa ja Lhotassa. Vuonna 1598 hänet nimitettiin valtakunnanneuvokseksi ja hän ansaitsi niin paljon rahaa, että hänestä tuli pian Böömin merkittävin maanomistaja.
Sędziwój vangittiin rikkaan kauppias Koralekin huijaamisesta vuonna 1599. Hänen päästyään vapaaksi puolalainen Mikołaj Wolski esitteli hänet Puolan kuningas Sigismund III:lle, jonka hovissa hän palveli sihteerinä. Kuitenkin vuonna 1602 hän palasi takaisin Prahaan, jossa hänet nimitettiin jälleen valtakunnanneuvokseksi. 
Vuonna 1605 Sędziwój siirtyi Württembergin herttua Fredrich I:n hoviin. Tuolloin hän oli diplomaattisissa tehtävissä tarkoituksenaan saada Alexander Seton vapautettua vankilasta.
Clyde McPhatter

Clyde McPhatter (15. marraskuuta 1932 – 13. kesäkuuta 1972) oli merkittävimpiä varhaisia rhythm and blues -laulajia. Hän oli afroamerikkalainen baptisti ja syntyi Durhamissa, Pohjois-Carolinassa. 
McPhatter aloitti ammattiuransa Billy Ward and the Dominoes -yhtyeessä vuonna 1950. "Sixty Minute Man" oli huomattava menestys vuonna 1951. Myöhempiin hitteihin lukeutui "Have Mercy Baby", mutta McPhatter jätti yhtyeen 1953 ja perusti The Drifters -yhtyeen. Se sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta, ja tunnetuimpien kappaleiden joukkoon lukeutuvat "Money Honey", "Such a Night", "Honey Love", "White Christmas" ja "Whatcha Gonna Do".
Jätettyään The Driftersin Clyde McPhatter aloitti soolouran. Ensimmäinen soolohitti "Love Has Joined Us Together" oli levytetty Ruth Brownin kanssa. Hänen tunnetuin laulunsa on "A Lover's Question", joka nousi listoille vuonna 1958. Laulaja sai Britanniassa ainoan listasijoituksensa vuonna 1956 levytyksellä "Treasure of Love". 
McPhatter siirtyi MGM Recordsille ja sitten Mercury Recordsille. Hänen 1960-luvun hittejään ovat "I Told Myself a Lie", "Think Me a Kiss" (1960), "Ta Ta", "I Never Knew" ja "Lover Please" (1962). Hän asui 1960-luvun lopulla tilapäisesti Englannissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin, jossa kuoli 39-vuotiaana alkoholismin aiheuttamiin sydän-, maksa- ja munuaisvaurioihin. Hänen hautansa sijaitsee George Washington Memorial Parkissa New Jerseyssä.
Rock and Roll Hall of Fame myönsi McPhatterille postuumin paikan vuonna 1987. Hänet on kelpuutettu myös Rockabilly Hall of Fameen.
Grand Hotel

Grand Hotel tai Grand Hôtel voivat viitata ainakin seuraaviin asioihin:
Hotelleja:
Taidetta:
Brandon Boyd

Brandon Boyd (s. 15. helmikuuta 1976 Van Nuys, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja taiteilija, joka toimii mm. alternative rock -yhtyeen Incubusin laulajana.
Elämä ja ura.
Brandon Boyd kasvoi Kalifornian Calabasasissa. Hänen vanhempansa Dolly ja Charles, joilla molemmilla oli kokemusta viihdebisneksessä, kasvattivat hänestä taiteellista lapsesta saakka. Hänen nuorempi veljensä, Jason Boyd, on myös laulaja, hän laulaa yhtyeessä Audiovent. 
Boyd valmistui Calabasas High Schoolista vuonna 1994, ja opiskeli Moorpark Collegessa kahden vuoden ajan, kunnes lopetti koulun ja alkoi soittaa musiikkia Incubusissa täysaikaisesti. Bändikaverinsa Boyd tunsi jo lapsuudestaan ja bändi harjoittelikin aluksi sen jäsenten autotalleissa. 
Boyd on kirjoittanut kirjat White Fluffy Clouds ja From the Murks of the Sultry Abyss, joissa hän kuvaa omia mietteitään ja jotka sisältävät myös runsaasti Boydin omaa kuvataidetta. Boyd on opiskellut kuvataidetta ja piti ensimmäisen taidenäyttelynsä nimeltä Ectoplasm vuonna 2008.
SSC-Khatumo

Khatumo on Somaliassa sijaitseva alue. Siihen rajautuvat idässä Puntmaan osavaltio ja lännessä Somalimaan osavaltio. Alueella on rajakiistoja kummankin rajan osavaltion kanssa. Khatumo syntyi, kun Puntmaalla ja Maakhir oli kiistoja niiden välissä olevan alueen öljysopimuksista.
Paikallinen klaani halusi päättää asioista itse ja julistautui itsenäiseksi 1. kesäkuuta 2007. Väliaikaishallituksen parlamentti tukee Galmudugin autonomiaa, ja sen on tarkoitus liittyä yhdistyneeseen Somaliaan tulevaisuudessa.
M/S Independence of the Seas

M/S Independence of the Seas on Suomessa 2008 valmistunut Royal Caribbean Cruises Limitedin risteilyalus.
Rakentaminen.
Alus tilattiin marraskuussa 2003 Aker Yardsin Turun telakalta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla 1354 ja alus laskettiin vesille 14. syyskuuta 2007. Alus luovutettiin 17. huhtikuuta 2008 bahamalaiselle Independence of The Seas Inc.:lle, joka siirsi aluksen hallinnoin Royal Caribbean Cruises Limitedille.
Käyttöhistoria.
Alus lähti samana päivänä Turusta kohti Osloa, missä se otti ensimmäiset matkustajansa.
Varustamo on ilmoittanut, että "Independence of the Seas" -aluksen kotisatama on Ison-Britannian Southampton, mistä alus tekee risteilyjä kesällä Euroopassa jotka suuntautuvat muun muassa Välimerelle ja Kanariansaarille. Talvella aluksen kotisatama on Yhdysvaltain Floridan Fort Lauderdale ja risteilyt suuntautuvat Karibianmerelle.
U 137 -sukellusveneselkkaus

U 137 -sukellusveneselkkaus tarkoittaa Neuvostoliiton laivaston Whiskey-luokan sukellusveneen "S-363" karilleajoa 27. lokakuuta 1981 Ruotsin etelärannikolla noin kymmenen kilometrin päässä Karlskronan laivastotukikohdasta.
Tapahtumat.
Neuvostoliiton Itämeren laivaston Projekti 613:n () sukellusvene "S-363" ajoi karille Gåsefjärdenissä Karlskronan saariston sotilaallisella suoja-alueella kymmenen kilometrin päässä Karlskronan laivastotukikohdasta. Ruotsin hallitus esitti välittömästi Neuvostoliitolle ankaran vastalauseen. Tapaus oli pahin Ruotsia kohdannut rajaloukkaus sitten toisen maailmansodan. 
Aluksen 59 hengen miehistö oli koko yön yrittänyt tuloksetta irrottaa aluksensa karilta. Aamulla ruotsalaiskalastaja huomasi sukellusveneen ja ilmoitti siitä poliisille. Neuvostoliiton laivaston alukset seurasivat tapahtumia aluevesirajan ulkopuolelta. Ruotsissa ihmeteltiin, miten vieraan vallan sukellusvene oli ollut 15 tuntia karilla tulematta huomatuksi, sillä esimerkiksi dieselmoottoreiden jyskeen on täytynyt kuulua pitkälle.
Aluksen päällikkö Anatoli Mihailovitš Guštšin ei ollut halukas yhteistyöhön karille ajosta huolimatta. Sukellusvene teki 1. marraskuuta viimeisen yrityksen päästä karilta omin voimin. Seuraavana päivänä puhkesi myrsky ja aluksen jouduttua merihätään Guštšin pyysi vihdoin apua. Vene irrotettiin karilta ruotsalaisvoimin. Guštšin siirtyi kuulusteltavaksi Ruotsin laivaston torpedovene "HMS Västervikiin". Guštšinin mukaan karilleajon syynä oli kompassiviasta aiheutunut navigointivirhe. Neuvostoliiton viranomaiset kertoivat samoin: kyseessä oli navigointi- ja kurssivirhe. Neuvostoliitto oli 31. lokakuuta pyytänyt virallisesti anteeksi. Ruotsin ulkoministeri Ola Ullsten ei hyväksynyt neuvostoliittolaisten väitettä, joten Ruotsi lähetti Neuvostoliitolle nootin. Ruotsissa anteeksipyyntöä pidettiin diplomaattisena voittona. Karilleajo herätti suurta huomiota koko maailmassa. Tapausta pidettiin nöyryyttävänä sekä Ruotsille että Neuvostoliitolle: Ruotsille siksi, ettei se havainnut ajoissa näin räikeää alueloukkausta, ja Neuvostoliitolle siksi, ettei se pystynyt uskottavasti torjumaan syytöksiä vakoilusta.
Selkkaus päättyi virallisesti 4. marraskuuta, kun ruotsalainen hinaaja hinasi sukellusveneen kansainväliselle vesialueelle. Seuraavana päivänä Ruotsin pääministeri Thorbjörn Fälldin kertoi, että sukellusvene oli todennäköisesti varustettu ydinaseilla. Edellisenä päivänä ruotsalaiset ydinfyysikot olivat suorittaneet paikalla mittauksen gammaspektrometrillä ja todenneet, että sukellusveneessä oli uraani-238:aa. Neuvostoliiton lehdistö torjui väitteen sanoen, että mittaustulokset oli saatu tiedemiesten tritiumia sisältäneistä kellotauluista.
Vastalauseena välikohtauksen johdosta Ruotsin edustajat jäivät pois Moskovassa 7. marraskuuta pidetyistä lokakuun vallankumouksen vuosipäivän juhlallisuuksista.
Kulttuurissa.
Vuonna 2024 ilmestyneen satiirisen draamakomedian "Whiskey on the Rocksin" kehyskertomus perustuu tähän selkkaukseen.
Mike Einziger

Mike Einziger (s. 21. kesäkuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia) on alternative rock -yhtye Incubusin kitaristi ja myös oman sivuprojektinsa Time Lapse Consortiumin kitaristi. Incubusissa hän soittaa kitaran lisäksi pianoa, mellotronia, pipaa, syntetisaattoreita, sampleja, Rhodes- ja Wurlitzer-sähköpianoja ja muita kosketinsoittimia.
Einziger on tehnyt musiikin surffausdokumentti Flow'hun, jonka ohjasi Josh Landon.
Varusteet.
Aikaisemmin Einziger käytti Ibanezin kitaroita mutta "Enjoy Incubus" -EP:n aikoihin hän vaihtoi PRS-kitaroihin. Albumin "A Crow Left of the Murder..." aikoihin hän ryhtyi soittamaan Fenderin Jazzmaster-kitaroita, ja tuoreimmalla kiertueella hänen on nähty soittavan Gibson SG:tä.
Mestarietsivä Lurppa

Mestarietsivä Lurppa () on yhdysvaltalainen Hanna-Barbera-yhtiön tuottama animaatiosarja vuosina 1993–1994, joka kesti yhden tuotantokauden. Sarja oli "Tom &amp; Jerry Kids" -animaation spin-off, jossa päähahmoina esiintyivät etsivä Droopy ja hänen poikansa Dripple.
George Boateng

George Boateng (s. 5. syyskuuta 1975 Nkawkaw, Ghana) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Nottingham Forestia. Pelipaikaltaan Boateng on keskikenttäpelaaja.
Boateng aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 Excelsior Rotterdamissa, josta siirtyi Feyenoordiin seuraavana vuonna. Noin 70 liigaottelun jälkeen hollantilainen siirtyi 220 000 punnalla englantilaiseen Coventry Cityyn. Gordon Strachanin alaisuudessa Boateng pelasi puolustavana keskikenttäpelaajana ja auttoi joukkueensa Valioliigassa sijalle 15.
Seuraavalla kaudella Boateng kaupattiin Aston Villaan 4,5 miljoonalla punnalla. Yhteensä 131 ottelua (103 liigassa) Aston Villassa pelannut johdatti birminghamilais-joukkueen FA Cupin loppuotteluun, jossa Chelsea oli kuitenkin parempi numeroin 2–0. Kaudella 2001–02 Boateng ei ollut enää manageri Graham Taylorin suosiossa ja kesällä hänet myytiin Middlebroughiin 5 miljoonalla punnalla.
Kauden 2002–03 avauspelissä Southamptonia vastaan Boateng pelasi ensimmäistä kertaa täydet minuutit uudessa seurassaan. Vuonna 2004 Middlesbrough voitti liigacupin.
Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Boateng debytoi marraskuussa 2001 1–1 tasapeliin päättyneessä ottelussa Tanskaa vastaan. Yhteensä Boateng on edustanut maajoukkuetta 4 kertaa.
Ilkka Tiainen

Ilkka Tiainen -nimisiä henkilöitä ovat:
Veli kuu

Veli kuu on Pepe Laaksosen ainoaksi jäänyt soololevy. Se julkaistiin vuonna 1988 vinyylilevynä ja C-kasettina. 
Albumia ei julkaistu koskaan CD-formaatissa. "Veli kuu" on sittemmin julkaistu Spotify-suoratoistopalvelussa.
Muusikot.
Tuotanto.
Lähde:
MAOL

MAOL ry eli Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL ry on vuonna 1935 perustettu pedagoginen ainejärjestö, joka toimii matemaattis-luonnontieteellisen kulttuurin puolestapuhujana ja opetuksen kehittäjänä suomalaisessa yhteiskunnassa. Liitto harjoittaa julkaisu- ja koulutus- ja tiedotustoimintaa. 
MAOL julkaisi aiemmin myös taulukkokirjaa, jota käytettiin apuna muun muassa ylioppilastutkintoa tehdessä. Painos uusittiin 5–10 vuoden välein, jolloin opetussuunnitelmien mukaisten sisältöjen lisäksi myös kirjan kansien väritys muuttui. Nykyään taulukot sisältyvät sähköisenä ylioppilastutkinnon koejärjestelmään.
Kilpailut.
MAOL järjestää vuosittain kansalliset Neljän tieteen kisat eli peruskoulun matematiikkakilpailun ja lukiossa fysiikka-, kemia- ja matematiikkakilpailut sekä Datatähti-kilpailun, johon saavat osallistua myös peruskoululaiset.
Koepaketit ja muu materiaali.
MAOL julkaisee opettajien käyttöön erilaisia koepaketteja helpottamaan kokeiden laatimistyötä ja varmentamaan esimerkiksi lukioiden kurssikokeiden yhteismitallisuutta eri puolilla Suomea. Myös ylioppilaskirjoituksiin valmentavat preliminäärikokeet kuuluvat MAOL:n kautta saataviin materiaaleihin. Koulut voivat tilata näitä materiaaleja MAOL:n omistaman kustannusyhtiön MFKA -kustannuksen kautta. MFKA markkinoi myös muuta luonnontieteiden opetustyötä edesauttavaa materiaalia.
Dimensio.
MAOL julkaisee jäsenlehteä nimeltä Dimensio, joka ilmestyy kuudesti vuodessa. Dimension artikkeleista on luonnontieteiden opettajien lisäksi hyötyä myös mm. YO-kirjoitusten tuloksista kiinnostuneille opiskelijoille, sillä kunkin YO-kirjoituskerran jälkeen lehdessä julkaistaan yksityiskohtainen analyysi niin matematiikan, fysiikan kuin kemiankin vastauksista.
Tuire Orri

Tuire Sinikka Orri (oik. Orri-Björkell; ) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän oli toisen maailmansodan ajan suosituimpia operettitähtiä, minkä lisäksi hän esiintyi paljon viihdytyskiertueilla rintamalla ja sotasairaaloissa. 
Orri teki myös merkittäviä rooleja suomalaisissa elokuvissa vuosina 1940–1945. Hän joutui lopettamaan uransa perheensä vuoksi vuonna 1950. Oltuaan yli 40 vuotta poissa julkisuudesta Orri palasi esiintymään niin 1990-luvun ikäväntorjuntailloissa kuin televisiossakin.
Ura.
Operettitähti.
Tuire Orri aloitti näyttelijänuran vanhempiensa kannustamana. Alkuun hän esitti Kultakutria isänsä perustamassa Virkamiesteatterissa. Hän kävi Suomen Näyttämöopiston 1936–1938 ja sai sen jälkeen kiinnityksen Viipurin kaupunginteatteriin kaudeksi 1938–1939. Välitön karjalainen ilmapiiri innosti Orria, jonka ”sirkeissä silmissä loisti näyttelemisen ilo”. Välirauhan aikaan hänet kiinnitettiin Helsingin Kansanteatteriin, jossa hän niitti mainetta useissa opereteissa. ”Nykyteatterin viehkein ilmestys” ja ”operettien laululintunen” saavutti sekä yleisön että arvostelijoiden suosion.
Talvisodan aikana Orri osallistui Maan Turvan viihdytyskiertueille yhdessä Aku Korhosen ja Siiri Angerkosken kanssa. Hän esiintyi lisäksi ahkerasti sotasairaaloissa ja Yleisradiossa.
Elokuvat ja radio.
Orri näytteli monissa suomalaisissa elokuvissa vuosina 1937–1945, ensin avustajana. Merkittävät sivuosat hän teki muun muassa komedioissa "Kyökin puolella" ja "Eulalia-täti" vuonna 1940, sekä draamaelokuvissa "Synnin puumerkki" (1942) ja "Keinumorsian" (1943). Filmiuransa haastavimman ja kiitetyimmän roolin Orri teki musikaalissa "Poretta eli Keisarin uudet pisteet" (1941) laulajatar Sointu Järvisenä. Ainoan pääosansa hän teki maaseutukomediassa "Kyläraittien kuningas", jossa hän näytteli viatonta Kervilän Annaa.
Orrin kihlattu kuoli harjoituslennolla Parolassa 13. maaliskuuta 1940. Muutama kuukausi tämän kuoleman jälkeen Orri lauloi ensimmäisen kerran tangon ”Tuo suru jonka sain”, josta tuli menestysiskelmä. Hän oli opiskellut laulua Hanna Granfeltin johdolla.
Vuonna 1948 Orri siirtyi Radioteatteriin. Hän olisi halunnut jatkaa teatteri- ja elokuvauraansa, mutta hänen ensimmäinen aviomiehensä ei hyväksynyt sitä eikä toinenkaan puoliso pitänyt ajatuksesta. Perhesyistä Orri joutui myös lopettamaan työnsä Radioteatterissa 1950. 
Paluu estradeille.
Tuire Orri palasi estradeille 1990-luvun alussa. Vuonna 1993 hän esiintyi Niilo Tarvajärven ikäväntorjuntaillassa ja sen jälkeen muun muassa Imatran sotaviihteen päivillä. Vuonna 1997 Orri levytti sota-aikana tunnetuksi tekemänsä kappaleen ”Tuo suru jonka sain”. Samana vuonna hän näytteli palvelija Emma Kolehmaista lottajärjestöstä kertovassa televisiodraamassa "Kun taivas repeää" sekä sarjan jatko-osassa "Taivas sinivalkoinen" (2001). Orri kuoli vaikeaan sairauteen 88-vuotiaana Meilahden sairaalassa 26. elokuuta 2007.
Tuire Orrin eno oli ohjaaja Jorma Nortimo. Näyttelijä Irina Björklund on Orrin tyttärentytär.
Newsky

Pentti Heikki Nevalainen (22. toukokuuta 1933 Tampere – 20. heinäkuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja viulunrakentaja, joka on levyttänyt muun muassa yhden kasetillisen levy-yhtiö Satsangalle vuonna 1976.
Nevalainen tunnettiin erityisesti viulistina ja hän käytti taiteilijanimiä: Pentti H. Nevalainen, Newsky, Pentti " Newsky " Nevalainen, Pentti "Newski" Nevalainen, ja Pentti Newsky Nevalainen. Hän toimi myös viulunrakentajana ja keksijänä. Nevalainen oli perehtynyt alttoviulistien soittimiin. "Reikäviulun" eli laajasoitinviulun kehittivät Pentti Nevalainen ja viulun- ja alttoviulunsoitonopettaja Heikki Puukko 1990–luvun alussa.
Pentti Nevalaisen isä oli näyttelijä Henrik Sefanias Nevalainen, joka oli myös näyttelijä Liisa Nevalaisen isä.
Nevalainen on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Schwäbisch Gmünd

Schwäbisch Gmünd [] on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa itäosassa, noin 50 kilometriä itään Stuttgartista. Se kuuluu Ostalbkreisin piirikuntaan ja Stuttgartin hallintopiiriin. Vuodesta 1805 vuoteen 1934 kaupungin nimi oli Gmünd.
Kesäkuun 2022 lopulla Schwäbisch Gmündin asukasluku oli 62 205. Kaupunki on pinta-alaltaan 113,81 neliökilometrin suuruinen. Kaupunki on asukasluvultaan piirikuntansa toiseksi suurin kaupunki hallintokaupunki Aalenin jälkeen. Schwäbisch Gmünd muodostuu ydinkaupungista ja yhdestätoista kaupunginosasta.
Kaupungissa on ollut merkittävää metalli- ja koruteollisuutta. Toisen maailmansodan jälkeen Schwäbisch Gmündiin kehittyi myös lasiteollisuutta.
Historia.
Schwäbisch Gmünd sai kaupunkioikeudet 1100-luvun keskivaiheilla. Se oli niin kutsuttu vapaa valtakunnankaupunki () vuodesta 1268 vuoteen 1803, jolloin siitä tuli osa Württembergiä. Vuonna 1861 kaupunkiin avattiin rautatieyhteys. Toisessa maailmansodassa Schwäbisch Gmünd säilyi vahingoittumattomana.
Ystävyyskaupungit.
Schwäbisch Gmündillä on viisi ystävyyskaupunkia:
Basingstoke Bison

Basingstoke Bison on englantilainen jääkiekkoseura Basingstokesta Hampshiressä. Seura pelaa Englannin toisella sarjatasolla, National Ice Hockey Leaguessa. Bison pelaa ottelunsa Silver Dome Arenalla. Seuran värit ovat musta, valkoinen ja punainen. Sen logo on vastaavanlainen kuin NHL-seura Buffalo Sabresilla kausilla 1997–2006.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1988 nimellä Basingstoke Beavers, ja vuonna 1995 se vaihtoi nimensä Bisoniksi.
Bison nousi Englannin silloiseen pääsarjaan Superleagueen vuonna 1996, mutta putosi takaisin British National Leagueen vuonna 1998. Vuonna 2003 Bison liittyi uuteen Elite Ice Hockey Leagueen.
Huhtikuussa 2007 David Taylor, joka omistaa myös osan Bracknell Bees -seurasta, osti Basingstoke Bisonin.
Joukkue pelasi maan pääsarjassa kauteen 2008–2009 saakka, jonka jälkeen se liittyi alemman sarjaportaan EIPHL:ään kaudeksi 2009–2010.
Ulf Ekman

Ulf Ekman (s. 8. joulukuuta 1950 Göteborg, Ruotsi) on karismaattisen uskonnollisen Livets Ord -liikkeen perustaja. Koulutukseltaan hän on sekä teologian että filosofian kandidaatti. Ekman on perustanut myös Livets Ord University -opiston ja Word of Life -raamattukoulun. Uppsalassa toimivan ensimmäisen Livets Ord -seurakunnan myötä Uskon Sana -liike rantautui Ruotsiin vuonna 1983. Ekman toimi seurakunnan johtajana vuoteen 2002 asti, kunnes luovutti toimen Robert Ekhille voidakseen keskittyä kansainväliseen työhönsä. 9. maaliskuuta 2014 kirjoittamassaan kirjeessä ja saarnassaan hän ilmoitti kääntyvänsä katoliseksi.
Limor Livnat

Limor Livnat (, s. 22. syyskuuta 1950 Haifa, Israel) on israelilainen Likud-puoluetta edustava poliitikko ja entinen opetusministeri ja kulttuuriministeri.
Livnat valittiin knessetiin ensimmäisen kerran varasijalta 1992. 1996 hänet nimitettiin Benjamin Netanjahun hallitukseen viestintäministeriksi ja 2001 opetusministeriksi Ariel Sharonin hallitukseen. Vuonna 2009 muodostetussa oikeistohallituksessa hän on kulttuuriministeri.
Sindelfingen

Sindelfingen on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa keskiosassa, noin 15 kilometriä lounaaseen Stuttgartista. Kaupunki kuuluu Stuttgartin hallintopiiriin ja on Böblingenin piirikunnan väekkäin kaupunki.
Sindelfingenin asukasluku syyskuun 2022 lopussa oli 65 100. Kaupunki on pinta-alaltaan 50,85 neliökilometrin suuruinen. Sindenfeldenin korkein kohta on 543 metriä korkea Dachsklinge. Kaupunkia rajaavat Stuttgart, Leinfelden-Echterdingen, Böblingen, Aidlingen, Grafenau, Magstadt ja Leonberg.
Sindelfingenin talous perustuu paljolti autoteollisuuteen. Kaupungissa sijaitsee muun muassa Mercedes-Benz Groupin tehdas.
Historia.
Varhaisin maininta kirjallisissa lähteissä Sindelfingenistä ajoittuu vuodelle 1155. Kaupungin perusti virallisesti kreivi Rudolf von Tübingen-Herrenberg vuonna 1263. Vuonna 1915 Sindelfingeniin perustettiin Daimler-Motoren-Gesellschaftin tehdas, ja 1900-luvulla kaupungista kehittyi teollisuuskaupunki. Vuonna 1971 Sindelfingeniin liitettiin Darmsheimin ja Maichingenin kunnat.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Rotten Apples

Rotten Apples on rock-yhtye Smashing Pumpkinsin kokoelma-albumi. Yhdysvalloissa se julkaistiin vuonna 2001 yhdessä "Judas 0:n" kanssa. 
Albumin ironinen nimi tulee yhtyeen singlen "Tonight, Tonight" b-puolesta, ja toimii samalla metaforana yhtyeen uralle. Albumi debytoi 31. sijalla Yhdysvalloissa ja myi toukokuuhun 2005 mennessä 729 000 kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Billy Corgan, ellei toisin mainittu.
Utgrynnan

Utgrynnanin majakka on vuonna 1960 rakennettu tutka- ja valomajakka Merenkurkussa 21 kilometriä Björköbystä länteen. Majakkarakennus sijaitsee Utgrynnanin matalalla ulkoluodolla, Valassaarten ja Norrskärin puolivälissä. Majakan rakennusmateriaalina on käytetty teräsbetonia, ja se toimii nykyisin tuuli- ja aurinkoenergialla. Majakkatorni on jaettu kuuteen kerrokseen välipohjilla, ja kerroksiin noustaan terästikkaita pitkin. Torniin on sijoitettu myös tutkamajakka. Majakka on tärkeä turvalaite Vaasan ja Uumajan väliselle laivaliikenteelle. 
Kun Utgrynnanin majakka valmistui vuonna 1960, voitiin noin viiden meripeninkulman päässä saaresta sijainnut järjestyksessä kolmas majakkalaiva, "Snipan", poistaa käytöstä. Alun perin majakan valo kantoi 15 meripeninkulmaa. Nykyisin kantomatka on 12 meripeninkulmaa.
Utgrynnanin saari.
Utgrynnanin saari koostuu moreenista ja suurista kivistä. Saarella kasvaa muun muassa ruohoa ja voikukkaa. Utgrynnanilla tavataan lukuisia lintulajeja, muun muassa haahkoja, lokkeja ja tiiroja. Saarella on 1800-luvulta peräisin oleva kalastajamökki.
Vesikidutus

Vesikidutus () on hukuttamista jäljittelevä kidutusmenetelmä. Menetelmässä kiinnisidotun kuulusteltavan pään päälle kaadetaan vettä, mikä aiheuttaa hukkumisrefleksin.
Menetelmä on vuosisatoja vanha. Yhdysvaltain CIA:n käyttämässä waterboarding-menetelmässä kuulusteltava sidotaan jalat hieman kallellaan olevan lankun korkeammalle puolelle ja pään päälle sidotaan kangas, jonka päälle kaadetaan vettä. Tunne tukehtumisesta johtaa yökkäysrefleksiin ja voimakkaaseen hukkumisen pelkoon. Menetelmä ei aiheuta välttämättä pysyviä ruumiillisia vammoja. Kokeissa CIA:n agentit, joilla tekniikkaa kokeiltiin, kestivät käsittelyä keskimäärin 14 sekuntia.
Monet ihmisoikeusryhmät ovat arvostelleet waterboardingia ja kutsuneet menetelmää kidutukseksi. Ihmisoikeusjärjestö Amnesty International on syyttänyt George W. Bushin hallintoa kidutuksen, etenkin vesikidutuksen, käytöstä. Bushin hallinnon mukaan vesikidutus oli tarpeellinen tapa saada terroristeiksi epäillyiltä kriittistä tiedustelutietoa. Kuulustelutekniikan asiantuntijat kertovat, ettei kovaotteisen kuulustelun tuloksiin voi luottaa, koska kidutettava on käsittelyn jälkeen tilassa, jossa hän on valmis tunnustamaan mitä tahansa tekemättömiäkin rikoksia.
Keväällä 2008 Yhdysvaltain senaatti sääti lain, joka olisi kieltänyt yksiselitteisesti vesikidutuksen käytön, mutta presidentti Bush esti lain voimaantulon veto-oikeudellaan. Hänen mielestään kidutuksen kieltäminen olisi rajoittanut hallituksen toimia ja kiduttamisen avulla Bushin hallinto voi toimia tulevaisuuden terrori-iskuja vastaan.
Yhdysvaltain entinen presidentti Barack Obama kielsi vesikidutuksen käytön Yhdysvalloissa vuonna 2009.
Sebastian Karlsson

Sebastian Karlsson, taiteilijanimeltään Sebastian (s. 2. tammikuuta 1985, Tukholma, Ruotsi), on ruotsalainen pop/rocklaulaja. Hän nousi julkisuuteen Idol 2005 -kykyjenetsintäohjelmassa, jossa hän sijoittui toiseksi.
Sebastianin ensimmäinen julkaisu oli "Do What You're Told" -single, joka piti Ruotsin singlelistan kärkipaikkaa hallussaan neljän viikon ajan. Ensimmäiseltä albumilta, nimeltään "Sebastian", julkaistiin singlenä myös "Indifferent". Toinen albumi, "The Vintage Virgin", julkaistiin maaliskuussa 2007. Sen singlejulkaisuja ovat "Words and Violence", "I Can Feel You" ja "When the Night Comes Falling", joista viimeksi mainitulla Sebastian osallistui Ruotsin euroviisukarsintoihin sijoittuen kahdeksanneksi. Molemmat albumit ovat ylittäneet kultalevyrajan Ruotsissa.
Reino Laine

Reino Kalevi ”Reiska” Laine (s. 11. heinäkuuta 1946 Helsinki) on suomalainen jazzrumpali, säveltäjä, järjestöaktiivi ja entinen kansanedustaja.
Ura muusikkona.
Laine aloitti muusikonuransa vuonna 1965 erilaisissa tanssiorkestereissa, muun muassa Olavi Virran yhtyeessä. Hän vietti 1960-luvulla vuoden Yhdysvalloissa hakien kokemusta muusikkona. Vuonna 1967 hän oli mukana voittamassa Montreux’n jazzfestivaalien yhtyekilpailua Eero Koivistoisen yhtyeessä. Voittoa on pidetty ensimmäisenä suomalaiselle jazzille osoitettuna kansainvälisenä tunnustuksena, ja sen ansiosta yhtye pääsi esiintymään Newportin jazzfestivaaleille Yhdysvaltoihin.
Laine on soittanut muun muassa Conjunto Baron -yhtyeessä, Juhani Aaltosen The Finnish Middle Aged All Stars -yhtyeessä, Pekka Pohjolan yhtyeessä, Vesa-Matti Loirin yhtyeessä, Claes Anderssonin triossa sekä omassa yhtyeessään Reiska Laine Bandissä, jonka kaikki jäsenet olivat Yrjö-palkittuja. Yhtye koottiin Suomen muusikkojen liiton 75-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Laine on esiintynyt myös yhdessä muun muassa yhdysvaltalaisten saksofonistien Dexter Gordonin, Clifford Jordanin ja Charlie Marianon kanssa.
Laine on ainoa suomalaismuusikko, joka on esiintynyt Pori Jazz -festivaalilla joka vuosi sen perustamisesta, vuodesta 1966 lähtien. Vuonna 1981 Laine palkittiin Yrjö-palkinnolla.
Lisäksi Laine on soittanut ja esiintynyt cameorooleissa useissa elokuvissa ja TV-sarjoissa.
Laineella on poika, Toni Viljami (s. 1974), joka on saanut nimensä yhdysvaltalaisen jazzrumpalin Tony Williamsin mukaan. Williamsia on pidetty Laineen suurimpana tyylillisenä vaikuttajana.
Kansanedustajuus ja järjestötoiminta.
Laine toimi Vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1996–1999. Hän oli ehdolla Helsingin vaalipiirissä ja pääsi eduskuntaan Esko Seppäsen tilalle 19. marraskuuta 1996. Lisäksi hän on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1997–2004, ensin Vasemmistoliiton edustajana ja vuodesta 2002 Vihreiden ryhmässä. Kaudella 2005–2008 hän oli Vihreiden varavaltuutettu. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän oli Vihreiden ehdokkaana Satakunnan vaalipiirissä. 
Laine on toiminut aktiivisesti eri kulttuurijärjestöissä ja -toimikunnissa, kuten Pori Jazzin hallituksessa (1991–2002, varapuheenjohtajana 2000), Valtion säveltaidetoimikuntassa (1986–1991, puheenjohtajana 1990–1991), Taiteen keskustoimikunnassa (1990–1991), Suomen Jazzliiton hallituksessa (1978–1985), Finland Festivals -valtuustossa (1994–?), Suomen kansallisoopperan säätiön hallintoneuvostossa (1998–?) sekä PAND – Taiteilijat rauhan puolesta -järjestössä (puheenjohtajana 1999).
Populaarikulttuurissa.
Suuren yleisön tietoisuuteen Reiska Laine tuli "Pulttibois"-sketsisarjan myötä 1980-luvun lopulla. Sarjassa Aake Kallialan ja Pirkka-Pekka Peteliuksen sketsihahmot, muusikot Rampe ja Naukkis kertoivat vitsejä, jotka he olivat kuulleet Reiskalta. Yleinen lausahdus oli ”Reiskahan elää vielä”.
Mathesonin klaani

Mathesonin klaani (gaeliksi "MacMhathain") on yksi Skotlannin klaaneista Lochalshissa, Ylämaalla.
Päällikkö.
Sir Fergus John Matheson, 7th Baronet (vuodesta 1993)
Tunnus.
Fac et spera (Do and hope, Tee ja toivo)
Historia.
1400-luvun alussa Mathesonin klaani oli varsin vaikutusvaltainen, ja klaanin päälliköllä Alastair Mathesonilla oli vuoden 1427 tienoilla johdossaan noin 2000 miestä. Kuningas Jaakko I kuitenkin vangitutti ja teloitutti hänet, sillä hän kuningas pelkäsi klaanipäälliköiden vaikutusvaltaa. Jakobiittikapinan aikaan osa klaanin jäsenistä oli brittien, osa kapinallisten puolella.
Sebastian (albumi)

Sebastian on ruotsalaislaulaja Sebastianin debyyttialbumi, joka julkaistiin 1. maaliskuuta 2006. Se nousi Ruotsissa usean viikon ajaksi listakärkeen, ja se saavutti kultalevyrajan (30 000 kappaletta).
Albumin suurin hitti oli 1. helmikuuta singlenä julkaistu "Do What You're Told" -kappale, joka piti neljän viikon ajan hallussaan Ruotsin singlelistan ykköstilaa. Toinen singlejulkaisu oli avausraita "Indifferent".
Pasi Ikonen

 
Pasi Päiviö Ikonen (30. kesäkuuta 1980 Vihanti – 3. elokuuta 2024 Turku) oli suomalainen suunnistaja, pikamatkan maailmanmestari. Kaudesta 2016 hän edusti Paimion Rastia. Aikaisemmin hän edusti Vaajakosken Terää, SK Pohjantähteä ja Sinkki-Seppoja. Ikosen valmentajia olivat Eino Havas ja Jarmo Heiskanen. Ikonen suunnisti aikanaan yhdeksän vuotta käyttämättä lainkaan kompassia, pelkällä suuntavaistolla ja kartanlukutaitoa hyödyntäen.
Ikonen nousi suunnistuksen maailman huipulle jo nuorten kisoissa ja piti tasonsa myös aikuisten tasolla voittamalla vuonna 2001 miesten sprintissä hopeaa ja pikamatkan maailmanmestaruuden kotiyleisön edessä Tampereella. Ikonen oli käytännössä koko aktiiviuransa kansainvälisellä huipulla, mutta vuonna 2005 hän kärsi selkävaivoista ja joutui jättämään kisoja ja lopulta koko kauden väliin.
Ikosen avopuoliso vuoteen 2012 oli suunnistuksen yhdeksänkertainen maailmanmestari Minna Kauppi. Ikonen sai 2021 tyttären silloisen puolisonsa kanssa.
Ikosen urheilu-uraa varjostivat masennus, ahdistus ja alkoholismi. Hän oli täysraitis vuodesta 2018. Huhtikuussa 2017 Ikosella havaittiin aivokasvain. Hän kuoli parantumattomaan astrosytoomaan elokuussa 2024. Hän joutui aivokasvaimen takia useaan leikkaukseen, ja sen takia häneltä puuttui kalloluusta merkittävä osa. Suunnistaessa hän käyttikin pääsuojusta.
Ikosesta ilmestyi hänen kuolemansa jälkeen keväällä 2025 Otavan kustantama, Marko Kantomaan kirjoittama kirja "Myrskyn suunnistaja – Pasi Ikosen elämä ja kuolema".
Kirk McLean

Kirk Alan McLean (s. 26. kesäkuuta 1966 Willowdale, Ontario, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, jonka seuroja National Hockey League -liigassa olivat New Jersey Devils, Vancouver Canucks, Carolina Hurricanes, Florida Panthers ja New York Rangers. Parhaiten hänet tunnetaan Vancouverin joukkueen vahtina.
Hänen ammattilaisuransa kesti vuodesta 1986 vuoteen 2001.
Teemu Koivistoinen

Teemu Koivistoinen on suomalainen taiteilija. Hän on valmistanut muun muassa lavatehosteita suomalaisille yhtyeille. Koivistoisen rakentamaa materiaalia on ollut mukana esimerkiksi Apulannan ja Lordin lavaesiintymisissä.
Hän on ollut lavastamassa elokuvia "Äideistä parhain" (2005), "Juoppohullun päiväkirja" (2012) ja "He ovat paenneet" (2014).
99 (luku)

99 on luonnollinen luku, jota edeltää luku 98 ja seuraa luku 100.
Uskonnoissa.
Islamin mukaan Jumalalla (Allah) on 99 nimeä. Jotkut muslimit uskovat, että ihmisen kämmeniin on ”kirjoitettu” tämä luku. Useimmilla ihmisillä kämmenistä löytyvät kuviot ”/\ |” (vasen kämmen) ja ”| /\” (oikea kämmen). Itäisissä arabimaissa nämä tulkitaan numeroiksi ”8 1” ja ”1 8”, joista saadaan formula_11.
Urheilussa.
Jääkiekkoilija Wayne Gretzkyn pelinumero ammattilaisliigoissa oli 99. Kukaan ei ollut ennen häntä käyttänyt sitä. Gretzkyn lopetettua uransa NHL-liiga jäädytti pelinumeron. Numero on ainoa, jonka jäädytys kattaa koko NHL:n, eikä sitä saa käyttää missään liigan joukkueessa.
Avraham Hirschson

Avraham Hirschson (, 11. helmikuuta 1941 Tel Mond, Israel – 7. maaliskuuta 2022) oli israelilainen Kadima-puoluetta edustanut poliitikko. Hän oli valtiovarainministeri mutta erosi tehtävästä 2007 kavallussyytteiden vuoksi.
Hirschson edusti aiemmin Likudia mutta liittyi Kadimaan 2005.
Baldernin linna

Baldernin linna () on barokkilinna Schwäbische Albiin kuuluvalla kukkulalla Saksan Baden-Württembergissä. Nykyisin linnassa toimii museo ja se sisältää yhden Saksan suurimmista asekokoelmista.
Historia.
Varhaisin maininta Baldernin linnasta löytyy 1000-luvulta. Nykyisen barokkiulkonäkönsä se sai vuosina 1718–1737, kun linnasta tuli Oettingen-Baldernin kreivien residenssi. Aatelissuku Oettingen-Baldernin sammuttua vuonna 1798 linna päätyi Oettingen-Wallersteinin ruhtinassuvun haltuun. Vuoden 1896 tienoilla linnasta tehtiin yleisölle avoin.
Astrid Gartz

Astrid Sofia Gartz (8. tammikuuta 1942 Liljendal – 11. lokakuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradiossa. Hän työskenteli aluksi ruotsinkielisessä uutistoimituksessa ja toimi sittemmin useissa eri tehtävissä, muun muassa uutistoimittajana, tuottajana ja ohjelmajohtajana. 
Gartz opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa 1962–1964. Hän oli STT:n palveluksessa 1964–1966 toimittajana ja Yleisradion palveluksessa 1966–2002 toimittajana, tuottajana ja vuodesta 1994 TV1:n ohjelmajohtajana. Yleisradiossa Gartz työskenteli aluksi ruotsinkielisen uutistoimituksen "Från dag till dag" -ohjelmassa ja "Kvällsnytt"-uutislähetyksessä. Hän toimitti ja luki uutisia vuosina 1967–1972. Tutkivan journalismin ohjelma "MOT" syntyi hänen aloitteestaan.
Astrid Gartz oli Helsingin kaupunginvaltuutettu SDP:n ryhmässä 2005–2008. Hän oli myös Helsingin sosiaalilautakunnan puheenjohtaja.
Gartz sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 1977, ja "City"-lehden televisioalan ammattilaisista kokoama raati valitsi hänet Suomen kuudenneksi vaikutusvaltaisimmaksi televisioviihteen vaikuttajaksi vuonna 2001.
Vuonna 2011 Astrid Gartz palkittiin elämäntyöstään Kultaisella Venlalla.
Yksityiselämä.
1970-luvun alussa Gartz asui yhdessä ministeri Väinö Leskisen kanssa, ja he saivat pojan vuonna 1971.
Alabama 3

Alabama 3 on vuonna 1989 perustettu brittiläinen acid house-, blues-, country- ja gospelyhtye. Yhdysvalloissa yhtye tunnetaan nimellä A3 välttääkseen juridisia kiistoja nimestä tunnetun yhdysvaltalaisen Alabama country-yhtyeen kanssa. Yhtye saavutti kansainvälisen kuuluisuuden "Woke Up This Morning" kappaleellaan, joka valittiin HBO:n suositun Sopranos -draamasarjan tunnusmusiikiksi.
Yhtyeen perustettiin Jake Blackin ja Rob Spraggin tavatessa toisensa eräässä acid house juhlassa. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli "The First Presleyterian Church Of Elvis The Divine (UK)", mutta se vaihdettiin lopulta Alabama 3:ksi. Vuonna 1997 yhtye teki sopimuksen One Little Indian levy-yhtiön kanssa julkaistaakseen debyyttialbuminsa Exile on Coldharbour Lane.
Moses Ndiema Kipsiro

Moses Ndiema Kipsiro (s. 2. syyskuuta 1986 Chesimat) on ugandalainen kestävyysjuoksija.
Kipsiro sijoittui Lausannen maastojuoksun MM-kisoissa 2003 nuorten sarjassa kahdeksanneksitoista ja sai pronssia joukkuekilpailussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan kahdeskymmenesensimmäinen. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrin juoksun alkuerissä ajalla 13.32,25. Vuonna 2006 Kipsiro juoksi Kansainyhteisön kisoissa 5 000 metrillä seitsemänneksi ajalla 13.25,06 ja Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa pitkällä matkalla kahdenneksikymmenenneksikolmanneksi ja lyhyellä kahdenneksikymmenenneksiyhdeksänneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Afrikan-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa ajalla 28.03,46 ja pronssia 5 000 metrillä. 
Kipsiro keskeytti Mombasan maastojuoksun MM-kisoissa 2007, mutta voitti myöhemmin samana vuonna kultaa Afrikan kisojen 5 000 metrillä ja pronssia Osakan MM-kisoissa 5 000 metrillä. Edinburghin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2008 hän oli kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2008 Kipsiro sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja saman vuoden toiseksi. Ammanin maastojuoksun MM-kisoissa 2009 hän saavutti hopeaa kaksi sekuntia Etiopian Gebre-egziabher Gebremariamille hävinneenä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi. Vuoden 2010 maastojuoksun MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän saavutti pronssia. Saman vuoden Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän sai 10 000 metrillä hopeaa ajalla 27.33,37 ja sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi. Maanosien cupissa hän sijoittui toiseksi sekä 3 000 että 5 000 metrillä. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.31,25 ja 10 000 metrillä ajalla 27.57,39.
Vuoden 2011 maastojuoksun MM-kilpailuissa Punta Umbríassa hän oli yhdestoista henkilökohtaisessa kilpailussa ja sai pronssia joukkuekilpailussa. Saman vuoden Maputon Afrikan kisoissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 13.43,08. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Kipsiro oli seitsemäs 3 000 metrillä ajalla 7.44,59. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 5 000 metrillä 15:nneksi ja 10 000 metrillä kymmenenneksi. Bydgoszczin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän oli 10 000 metrillä 13:s.
Kipsiro sijoittui 2014 maastojuoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa kymmenenneksi. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa 10 000 metrillä ajalla 27.56,11 ja sijoittui 5 000 metrillä kahdeksanneksi.
Fabrics

Fabrics oli vuosina 1979–1982 toiminut suomalainen pop-yhtye. Se perustettiin kesällä 1979. Yhtyeen musiikilliset johtohahmot olivat laulaja/basisti Tommi Läntinen sekä kosketinsoittaja Kim Trapp.
Fabricsin tunnetuin kappale on kesällä 1981 julkaistu ”Summer Is Fading”, joka voitti myös Levyraadin.
Historia.
Kun Tommi Läntisen ja hänen lapsuudentoverinsa Tomi Ahdin vuonna 1976 perustama kellaribändi Bundesbank alkoi hiipua vuoden 1979 tienoilla, oli aika perustaa uusi yhtye. Alkuvaiheessa siinä soittivat Läntinen (bassokitara ja laulu), Ahti (rummut), Veijo ”Vekke” Mäki alias Vinnie Lane (kitara) sekä Kim Trapp (koskettimet), joka myös keksi yhtyeelle nimen ”Fabrics”.
Vekke Mäen tilalle otettiin kitaristiksi Ari ”Hombre” Lampinen. Lampisen edellinen, kokeilevaa instrumentaalimusiikkia esittänyt Niittikone-yhtye oli hajoamassa. Läntinen, Lampinen ja Ahti tunsivat toisensa entuudestaan ja Ari, joka otti myöhemmin taiteilijanimekseen Hombre, oli ollut Tomin kanssa samalla luokalla. Niittikone-yhtyeestä tulivat Lampisen mukana myös basisti Tero Ovaska ja saksofonisti Tapio ”Ränni” Mäkinen. Kesällä 1979 Fabricsin kokoonpano oli valmis.
Klooribentseeni

Klooribentseeni on orgaaninen yhdiste (aromaattinen yhdiste), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan syttyvää, väritöntä tai kellertävää nestettä, jolla on mantelia muistuttava haju. Sen kemiallinen kaava on C6H5Cl. Klooribentseenista käytetään myös nimityksiä "bentseenikloridi", "klooribentsoli", "fenyylikloridi", "monoklooribentseeni" ja "bentseenimonokloridi".
Klooribentseenin moolimassa on 112,56 g/mol, sulamispiste −45 °C, kiehumispiste 132 °C, tiheys 1,11 g/cm3, hajukynnys 0,21‑0,7 ppm, leimahduspiste 27 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 590 °C ja CAS-numero 108-90-7. Aineen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:n lämpötilassa (ilma = 1) on 1,03 eli se on ilmaa raskaampaa. Aineesta voi syntyä haihtumalla jo 20 °C:n lämpötilassa melko nopeasti haitallinen pitoisuus. Klooribentseeni liukenee hel­posti moniin orgaanisiin liuottimiin, mutta veteen melko huonosti eli 20 °C:n lämpötilassa 0,05 g/100 ml.
Klooribentseeni reagoi kiivaasti joutuessaan tekemisiin voimakkaiden hapettimien kanssa, jolloin voi aiheutua palo- ja räjähdysvaara. Aine hajoaa kuumentuessaan tai joutuessaan kosketuksiin kuumien pintojen tai liekkien kanssa, jolloin siitä muodostuu myrkyllisiä ja syövyttäviä huuruja.
Klooribentseeniä käytetään liuottimena, rasvanpoistoaineena sekä kemiallisten synteesi­en aine­osana ja lämmönsiirtonesteenä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikainen ulkopuolinen altistus aineelle voi ärsyttää silmiä ja ihoa sekä nieleminen voi aiheuttaa aineen joutuessa keuhkoihin kemiallisen keuhkotulehduksen vaaran. Klooribentseenille altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen tajunnantason laskuun. Pidempiaikainen tai toistuva altistuminen nestemäiselle klooribentseenille voi kuivattaa ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia maksassa ja munuaisissa. Se on myös haitallista vesieliöille.
Teijan keittiössä

Teijan keittiössä oli suomalainen vuosina 1990–1996 valmistunut ja esitetty Teija Sopasen juontama ruoka-aiheinen keskusteluohjelma. Sarjaa esitettiin vuosina 1990–1992 Kolmoskanavalla, ja vuosina 1993–1996 MTV3-kanavalla.
Ohjelmaformaatti.
Ohjelmassa vieraili julkisuuden henkilöitä, joiden kanssa Sopanen valmisti oman asuntonsa keittiössä vierailijoiden suosikkiruokia. Ruoanvalmistuksen ohessa Sopanen haastatteli vieraita. Ohjelman elinkaaren aikana vierailleita henkilöitä olivat muun muassa poliitikko Riitta Uosukainen, kapellimestari Ossi Runne ja viihteen monitoimimies Jukka Virtanen. Katsojat pystyivät tilaamaan postin kautta ruokien reseptejä kirjallisina soittamalla maksulliseen puhelinnumeroon, jota esitettiin ohjelmassa. Sopasen mukaan joidenkin ohjelmien jälkeen tarvittavat ruoka-aineet saattoivat loppua kaupoista, ja osa kaupoista oli jopa toivonut ennakkoon tietoa, mitä ruokia ohjelmassa valmistetaan, että osaisivat hankkia tarpeeksi raaka-aineita.
Kirjallisuutta.
Kustannusyhtiö Otava julkaisi ohjelman vieraiden suosikkiruokien resepteistä kaksi keittokirjaa: