tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Márkos Kyprianoú

Márkos Kyprianoú (, s. 22. tammikuuta 1960 Limassol) on kyproslainen poliitikko, joka toimi vuosina 2008–2011 maansa ulkoministerinä. Ennen ulkoministeriyttä hän toimi Euroopan unionin komission jäsenenä. Hänen isänsä Spýros Kyprianoú toimi Kyproksen presidenttinä.
Kyprianoú opiskeli Ateenan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa oikeustiedettä ja suoritti oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnan Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Siellä hän erikoistui kansainväliseen oikeuteen ja vero-oikeuteen. Kyprianoú jatkoi opiskelua oikeustieteellissä tiedekunnassa Harvardin yliopistossa ja suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon yhtiö- ja vero-oikeuteen erikoistuen.
Sen jälkeen Kyprianoú toimi harjoittelijana ihmisoikeuksien johtokomiteassa Euroopan neuvostossa ja oli Cambridgen yliopistossa kansainvälisen oikeuden tutkijana. Hän toimii Yhdysvaltojen asianajajaliiton ulkojäsenenä sekä Kyproksen Punaisen Ristin, Harvardin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan Euroopan tiedekuntajärjestön ja kansainvälisen asianajajaliiton jäsenenä.
Hän oli Nikosian kaupunginvaltuutettuna 1986–1991 ja ollut demokraattisen puolueen keskuskomitean jäsenenä vuodesta 1986 lähtien. Lisäksi hän on ollut puolueen poliittisen komitean jäsen vuodesta 1990 ja toiminut saman puolueen toimeenpanevan elimen jäsenenä 1993–1998 ja 2001.
Hänet valittiin edustajainhuoneeseen demokraattisen puolueen ehdokkaana vuonna 1991 parlamenttivaaleissa ja uudestaan vuonna 1996. Kyprianoú valittiin kolmannen kerran vuonna 2001 ja hoiti tehtäviään kunnes erosi ja otti vastaan valtiovarainministerin paikan. Kyprianoú oli edustajainhuoneen valtiovarain- ja talousarviovaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1999–2003.
Valtiovarainministerin virkaa Kyprianoú hoiti maaliskuusta 2003 vuoden 2004 huhtikuuhun asti, minkä jälkeen hän aloitti Euroopan komission jäsenenä 1. toukokuuta 2004. Aluksi hän oli Prodin komissiossa komission rahoituksen suunnittelusta ja talousarviosta vastaava komissaari. 22. marraskuuta samana vuonna hän aloitti Barroson komissiossa vastuualueenaan terveys- ja kuluttajansuoja-asiat. 1. tammikuuta 2007 kuluttajansuoja-asiat siirtyivät Bulgarian komissaarille Meglena Kunevalle.
Kyprianoú oli Euroopan komission jäsen maaliskuuhun 2008 asti, jolloin hän aloitti maansa ulkoministerinä. Androúlla Vasileíou seurasi häntä Euroopan komission terveyskomissaarina.
Masurkka

Masurkka on puolalaisperäinen kansantanssi, jonka tahtilaji on 3/4. Nimensä masurkka on saanut puolalaisen Masovian alueen mukaan, josta on myös johdettu Masurian alueen nimi. Tavallisimmassa versiossa vuorottelevat eteenpäin liikkuva potkumasurkka ja polkkaa muistuttava pyörivä "polkkamasurkka" tai "vanha valssi" eli juoksuvalssi, jota sanotaan myös valssimasurkaksi. Masurkka on yksi Suomen vanhimmista paritansseista, jota on tanssittu ainakin 1800-luvulta alkaen. 
Masurkan askelikko.
Masurkan askelikko on polkkaa helpompi, ja usein polkkaa opeteltaessa harjoitellaankin ensin masurkkaa (polkkamasurkkaa). Masurkan askel on rauhallinen. Polkkamasurkan askel on sama kuin polkan, mutta eri rytmissä: polkassa on tahtia kohti neljä iskua, masurkassa vain kolme. 
Alkuasento on vierekkäin, käsikädessä, kädet hartioiden korkeudella. Kun ajattelee masurkkasäveltä neljäsäkeisenä,
Crimson Moonlight

Crimson Moonlight on ruotsalainen extreme metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 Jönköpingissä. Yhtye on julkaissut 2 albumia, "The Covenant Progress" ja "Veil of Remembrance", kokoelma-albumin "Songs from the Archives" sekä 2 ep:tä, "Eternal Emperor" ja "In Depths of Dreams Unconscious". Yhtye aloitti soittamalla perinteistä black metalia, kehittyi esikois-ep:n myötä melodiseen black metaliin ja sittemmin blackened death metaliin.
Historia.
Crimson Moonlight perustettiin kesällä 1997. Kokoonpanossa olivat aluksi laulaja Simon Rosén, rumpali Gustav Elowsson, kitaristi-kosketinsoittaja Petter Stenmarker, kitaristi Jonathan Jansson ja basisti Simon Lindh. Yhtyeen oli tarkoitus julkaista vain yhden demon verran karua black metalia ja lopettaa sen jälkeen. Demon nimeksi tuli "Glorification of the Master of Light". Crimson Moonlight kuitenkin jatkoi toimintaansa myöhemmin, ja yhtye äänitti omakustanne-ep:n "Eternal Emperor" vuonna 1998. Tyyliltään se on sinfonista black metalia.
Myöhemmin Crimson Moonlight kiinnitettiin ruotsalaiselle Rivel Records -levy-yhtiölle, ja yhtye alkoi työstää ensimmäistä studioalbumiaan. Toisen ruotsalaisen extreme metal -yhtyeen, Sanctifican, lopetettua sen jäsenistä Hubertus Liljegren siirtyi Crimson Moonlightin riveihin. Vuonna 2003 yhtye julkaisi albumin "The Covenant Progress", joka on musiikkityyliltään melodista black metalia. Yhtye teki pieniä konsertteja Pohjoismaissa sekä Keski-Euroopassa. Yhtye esiintyi Suomessa kahdesti vuonna 2003 Nokialla ja Keuruulla.
Vuoden 2004 lopulla yhtye äänitti toisen albuminsa "Veil of Remembrancen". Sillä yhtye lisäsi tyyliinsä vaikutteita death metalista. Jani Stefanovic oli mukana yhtyeessä albumin äänitysten aikana ja vaikutti musiikilliseen suuntaukseen. Albumi kuitenkin julkaistiin virallisesti tammikuun 26. vuonna 2005 vaikka sitä myytiin jo 4. joulukuuta 2004 alkaen. Samalla julkaistiin myös kokoelma-albumi "Songs from the Archives". Tukeakseen albumin myyntiä yhtye teki Euroopan kiertueen.
Vuonna 2006 Crimson Moonlightin sopimus Rivel Recordsilla päättyi ja yhtye kiinnitettiin ruotsalaiselle Endtime Productions -levy-yhtiölle. Samana vuonna rumpali Gustav Elowsson sai sponsorituet sellaisilta rumpuvalmistajayhtiöiltä kuin Sabian, Pearl, Remo ja Vic Firth. Crimson Moonlight teki Tour of Remembrance -kiertueen Yhdysvalloissa ja myi vastaäänitetyn "In Depths of Dreams Unconscious" ep:n esijulkaisua. Ep julkaistiin 1. helmikuuta 2007. Kesällä 2007 Crimson Moonlight esiintyi toisen kerran yhdysvaltalaisilla Cornerstone-festivaaleilla.
Crimson Moonlight oli mukana vuoden 2008 dokumenttielokuvassa "Light in Darkness - Nemesis Divina".
Loppuvuodesta 2011 yhtye ilmoitti Facebook-sivullaan työstävänsä kolmatta albumia.
James L. Brooks

James Lawrence Brooks (s. 9. toukokuuta 1940 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen tuottaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän on tuottanut useita televisiosarjoja, kuten "Simpsonit", ja elokuvia, kuten "Hellyyden ehdoilla", josta hän sai kolme Oscar-palkintoa.
Brooks aloitti televisiouransa vuonna 1964 CBS:n uutistekstien kirjoittajana. Hän oli ollut vähän aikaa ABC:llä, kun Grant Tinker ja sen jälkeen Brooks ja Burns kehittelivät muitakin sarjoja: "Rhoda", "Taxi" ja "Lou Grant".
Brooks alkoi 1978 työskennellä myös elokuvien parissa. Hän oli tuottamassa ja käsikirjoittamassa elokuvaa "Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta". Brooksin ensimmäinen ohjaustyö oli "Hellyyden ehdoilla", josta hän sai kolme Oscaria: parhaan elokuvan (tuottajana), parhaan ohjauksen ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon. Brooks on ollut ehdolla yhteensä kahdeksaan Oscariin. Lisäksi hän on saanut 17 Emmy-palkintoa tuottajana ja käsikirjoittajana sekä yhden Golden Globen.
Brooks perusti 1984 tuotantoyhtiö Gracie Filmsin. Yhtiö on tuottanut televisiosarjoja, esimerkiksi "The Tracey Ullman Show", Simpsonit, ja "The Critic" ja elokuvia, esimerkiksi "Jerry Maguire – elämä on peliä" ja "Elämä on ihanaa".
Ujung Kulonin kansallispuisto

Ujung Kulonin kansallispuisto sijaitsee Indonesiassa Jaavan saaren länsikärjessä, Sundasalmella. Alueeseen kuuluu valtamereen työntyvä niemimaa ja Krakataun tulivuoren kraatteriin syntynyt saaristo sekä joukko muita pieniä saaria. Kansallispuiston pinta-ala on 1206 neliökilometriä, josta 443 neliökilometriä on merialuetta. Puistoon kuuluva niemimaa oli ihmisten asuttamaa vuoden 1883 tulivuorenpurkaukseen asti. Krakataun purkauduttua kylät tuhoutuivat. Ihmiset, jotka eivät menehtyneet tulivuorenpurkauksen seurauksena, jättivät asuinpaikkansa ja viidakko valtasi alueen.
Kansallispuiston alueella elää suurin osa maailman jäljellä olevista jaavansarvikuonoista – 40–60 yksilöä. Puistossa on myös bantengeja ja harvinaisia apinalajeja. Viimeinen jaavantiikeri nähtiin alueella 1950-luvulla. Meren puolella on koralliriuttoja ja dugongeja eli merilehmiä. Ujung Kulonin kansallispuisto perustettiin vuonna 1980 ja vuonna 1991 siitä tuli UNESCOn maailmanperintökohde.
Olof Mellberg

Olof Mellberg (s. 3. syyskuuta 1977 Gullspång, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Kaudella 2023 hän toimii IF Brommapojkarnan päävalmentajana.
Ura pelaajana.
Mellberg edusti urallaan muun muassa Serie A:n FC Juventusta, Englannin Valioliigan Aston Villaa, Degerfors IF:ää ja AIK:ta, espanjalaista Racing Santanderia sekä kesäkuusta 2009 kreikkalaista Olympiakosta.
Mellberg pelasi Ruotsin maajoukkueessa 117 ottelua vuosina 2000–2012 ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän on edustanut Ruotsia EM-kisoissa vuosina 2000 ja 2004 sekä MM-kisoissa vuosina 2002 ja 2006. Mellberg on toiminut myös Ruotsin kapteenina, mutta hän luopui tehtävästä vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen.
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Mellberg on toiminut valmentajana. Hän debytoi kaudella 2016 IF Brommapojkarnan päävalmentajana. Hän luotsasi joukkueen Ruotsin pohjoisen 1. divisioonan voittoon ja joukkue nousi kaudeksi 2017 Superettaniin. Kausi oli menestyksekäs ja Mellberg luotsasi joukkueen toiseen perättäiseen nousuun, tällä kertaa Allsvenskaniin. Hän jätti kuitenkin tehtävänsä menestyskauden jälkeen.
Syyskuussa 2019 Mellbergistä tuli Helsingborgin päävalmentaja 2,5-vuotisella sopimuksella. Helsingborgissa ei tullut samanlaista menestystä kuin Brommapojkarnassa, vaan kausi 2020 päättyi Allsvenskanissa sijalle 15 ja HIF putosi kauden päätteeksi Superettaniin. Kauden jälkeen Mellberg jätti tehtävänsä.
Kaudeksi 2023 Mellberg palasi Allsvenskaniin nousseen IF Brommapojkarnan päävalmentajaksi yhdessä Andreas Engelmarkin kanssa.
Mjøsa

Mjøsa on Norjan suurin järvi. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Gudbrandsdalenissa Akershusin, Opplandin ja Hedmarkin alueilla. Järven pituus on 100 kilometriä ja pinta-ala 368 neliökilometriä. Järven pinta on 123 metriä merenpinnan yläpuolella. Vedenkorkeutta on säädelty useaan otteeseen vuosien mittaan. Suurin virallisesti mitattu syvyys on 449 metriä. Järvi on Norjan kolmanneksi syvin. Se laskee eteläpäästään Vorma-jokea Glomman kautta Oslonvuonoon.
Järven suurin saari on Helgøya, joka samalla on suurin Norjan järvien saarista. Hamarin, Mjøsan ja Lillehammerin kaupungit sijaitsevat järven rannalla.
Suurin Mjøsaan laskevista joista on Gudbrandsdalslågen. Joki on antanut norjankielisen nimen muikulle, alun perin "lågensild", nykyään "lagesild". Mjøsasta on pyydetty muikkua ammattimaisesti vuosittain 100–150 tonnia, mutta kalastuksen taloudellinen merkitys on hiipumassa. Järven muu kalasto on tyypillistä Pohjoismaille. 
1940-luvulla järven vesi oli erittäin sameaa, ja 1960-luvun lopulla viherlevät olivat paha ongelma. 1970-luvulle tultaessa ongelmat olivat pienentyneet, ja niistä ajoista fosforipäästöt ovat vähentyneet, ja järven tila on kohentunut huomattavasti. Parhaimmillaan 2000-luvun alussa veden näkösyvyys oli jopa 12 metriä. Se on huonontunut jälleen 2010-luvulla, osasyynä lienevät rankkasateiden järveen huuhtovat ravinteet vuosina 2011, 2013 ja 2014.
Ympäristöongelmia.
Norjan puolustusvoimat ja paikallinen ammustehdas ovat upottaneet 1940-luvulta 1970-luvulle järveen ammuksia jopa tuhat, kaksi tuhatta tonnia. Aiemmin puhuttiin 100–200 tonnista. Sidewinder-ohjusten koealueelle on upotettu tuhat ohjusta. Ohjuksissa ei uskota olevan räjähteitä, mutta niiden runko on alumiinia. Ammukset voivat sisältää lyijyä, elohopeaa ja kuparia. Järvestä tulee monen kunnan juomavesi.
Prinsessa Julianan lentoasema

Princess Julianan lentoasema on Saint-Martinin saaren kansainvälinen lentoasema.
 Lentoasema aloitti toimintansa sotilaslentokenttänä vuonna 1942. Se muutettiin siviilikäyttöön seuraavana vuonna.
Lentoaseman kiitotie on nykymittakaavassa lyhyt (2 180 metriä), ja suurin lentokone, joka sille on laskeutunut, on Antonov An-124, jolloin se kuljetti tarvikkeita saarelle hurrikaani Irman tuhojen korjaamiseen. Lentoasema on erityisen suosittu lentokonespottereiden keskuudessa, sillä aivan kiitotien päässä sijaitsee Maho Beach -uimaranta, jonka kaikki lentoasemalle laskeutuvat lentokoneet ylittävät joskus vain 10–20 metrin korkeudessa. Hiekkarantaa sanotaan joskus Kerosene Beachiksi ("Keroseeniranta"). Siksi lentoasema luokitellaan maailman vaarallisimpiin lentoasemiin.
Erik Edman

Erik Edman (s. 11. marraskuuta 1978) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Uransa alussa ja lopussa hän edusti Helsingborgia mutta pelasi seuratasolla myös Saksassa, Alankomaissa, Englannissa ja Ranskassa.
Ura.
Edman aloitti pelaajauransa Helsingborgin joukkueessa 1994. Hän nousi 1990-luvun lopulla seuran avauskokoonpanoon ja siirtyi 1999 Italiaan Torinon joukkueeseen. Ura ulkomailla ei kuitenkaan auennut nuorelle ruotsalaispuolustajalle helposti. Hän jäi Torinossa vaille peliaikaa, eikä saksalaisseura Karlsruhessakaan tullut liikaa vastuuta. Vuonna 2001 Edman palasi kotimaahansa AIK:n joukkueeseen, josta ponnisti uudelleen ulkomaille.
AIK:ssa Edman palasi jälleen pelaavaan kokoonpanoon ja pian hän siirtyikin SC Heerenveeniin. Samana vuonna 2001 hän debytoi myös Ruotsin maajoukkuepaidassa. Kolmen Alankomaissa vietetyn vuoden jälkeen Edman siirtyi kesällä 2004 Englannin Valioliigaan Tottenhamin joukkueeseen. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon ja muistetaan Spurs-kaudellaan myös huikeasta maalistaan Liverpoolia vastaan. Spursin hankittua korealaispuolustaja Lee Young-Pyon kesällä 2005, päätti Edman vaihtaa maisemaa.
Ruotsalainen jatkoi uraansa Ranskan Ligue 1:ssä Stade Rennes'n joukkueessa. Ranskan vuodet olivat loukkaantumisten värittämiä, mutta kunnossa ollessaan Edman oli yleensä joukkueensa pelaavassa kokoonpanossa. Tammikuussa 2008 hän palasi Valioliigaan Wiganin ostettua hänet Rennes'stä 500 000 punnalla. Edmanin oli tarkoitus korvata Leighton Baines Wiganin takalinjoilla, mutta vakava polvivamma maaliskuussa 2008 päätti ruotsalaisen kauden ennen aikojaan. Loppukausi jäi sivuun, samoin EM-kisat 2008. Edman palasi pelikentille vasta tammikuussa 2009, mutta sen jälkeen peliaika Wiganissa on jäänyt vähälle Maynor Figueroan vietyä hänen paikkansa.
Helmikuun alussa 2010 Edman allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen Helsingborgin kanssa ja näin hän palaa seuraan 10 vuoden tauon jälkeen. 
Ruotsin maajoukkueessa Edman pelasi vuosina 2001–2009 yhteensä 57 ottelua ja teki yhden maalin. Hän on edustanut Ruotsia vuoden 2002 MM-kisoissa, vuoden 2004 EM-kisoissa sekä vuoden 2006 MM-kisoissa. 
Siviilielämä.
Edman avioitui joulukuussa 2006 Hanna Kjellsonin kanssa. Pariskunnalla on syyskuussa 2005 syntynyt poika Elias sekä toukokuussa 2008 syntynyt tytär Nora.
Fermilab

Fermilab on vuonna 1967 toimintansa aloittanut yhdysvaltalainen hiukkaslaboratorio lähellä Chicagoa. Fermilabin hiukkaskiihdyttimen ympärysmitta on runsas kuusi kilometriä (Tevatron), ja se on toiseksi suurin maailmassa. (CERNin LHC on pidempi, 27 km, ja teholtaankin suurempi.) Vuonna 1995 siellä löydettiin top-kvarkki. 
Historia.
Tutkimuskeskuksen alkuperäinen nimi oli National Accelerator Laboratory, mutta vuonna 1974 se nimettiin uudelleen Enrico Fermin kunniaksi Fermilabiksi.
Fermilabin ensimmäinen johtaja oli Robert R. Wilson, joka osallistui aktiivisesti myös sen suunnitteluun. Hänen aloitteestaan keskuksen maille ennallistettiin preeriaa jossa biisonilauma sai vaeltaa, alueelle sijoitettiin moderneja veistoksia ja itse päärakennus sai vaikutteita Ranskan Beauvaisin katedraalista. 
Toiminta.
Suurenergisiin kokeisiin Fermilabissa käytetään kiihdyttimiä ja törmäyttimiä, joissa hiukkassuihkut kiihdytetään lähes valonnopeuteen ja törmäytetään vastakkain. Fermilabin korkeaenergisin törmäytin on Tevatron. Suurin Fermilabissa saavutettu törmäytysenergia 1,96 TeV saadaan protoni–antiprotoni-törmäytyksessä. (LHC:ssä protoni–protoni-törmäytyksessä tullaan saavuttamaan 14 TeV energia.) Korkeaenergisten hiukkastörmäytyksien lisäksi Fermilabissa suoritetaan myös ns. kiinteän kohtion kokeita. 
Fermilabissa kirjataan vuosittain noin miljoona neutriinotapahtumaa. Neutriinoja on vaikea havaita, koska ne vuorovaikuttavat aineen kanssa ani harvoin, siksi suurin osa neutriinoista jääkin havaitsematta. Vain neutriinoihin erikoistuneet kokeet havaitsevat niitä. Fermilabissa tutkitaan sekä taivaalta tulevia neutriinoita että tuotetaan keinotekoisesti neutriinosuihkuja. Fermilabin kaksi neutriinosuihkujen tuottamiseen erikoistunutta koetta ovat MiniBooNE ja MINOS, jotka kummatkin tutkivat neutriino-oskillaatiota, eli neutriinon muuttumista toiseksi neutriinoksi. Vuonna 2000 ensimmäistä kertaa suoraan havaittu taun neutriino löydettiin Fermilabissa. 
Vuodesta 1985 toiminut Tevatron-hiukkaskiihdytin suljettiin 30.9.2011.
Hybrid Theory

Hybrid Theory on Linkin Park -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2000. Albumista tuli julkaisuvuotensa myydyin (ja vuoden 2001 viidenneksi myydyin) albumi Yhdysvalloissa ja se on 2000-luvun myydyin esikoisalbumi. Albumi on mainittu myös tyylilajinsa (ns. nu metal) myydyimmäksi julkaisuksi. Yhdysvalloissa albumi myi timanttia (yli 10 miljoonaa kappaletta) ja maailmanlaajuisesti sitä on myyty 24 miljoonaa kappaletta vuoteen 2009 mennessä, tehden siitä yhtyeen parhaiten myyneen ja vuosikymmenen toiseksi parhaiten myyneen albumin heti Beatlesin 1-albumin jälkeen.
Suomessa albumi on myynyt triplaplatinaa (yli 62 500 kpl), ja se on yksi 2000-luvun myydyimmistä ulkomaisista albumeista. Suomen albumilistalle Hybrid Theory pääsi maaliskuussa 2001 ja oli siellä yhtämittaisesti 57 viikkoa maalis-huhtikuulle 2002, jonka jälkeen vielä yhden viikon. Paras sijoitus oli kesä-heinäkuun ja lokakuun neljäs sija, jolla albumi oli yhteensä viiden viikon ajan.
"Hybrid Theory" valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
Albumista julkaistiin myös erikoispainos, joka sisälsi seuraavat lisäkappaleet:
Singlet on julkaistu albumin kappaleista "One Step Closer", "Crawling", "Papercut" ja "In the End".
Kokoonpano.
Alkuperäinen basisti Dave "Phoenix" Farrell toimi erilaisten sivuhankkeiden parissa levyä tehdessä, joten hänen tilalleen palkattiin useita basisteja soittamaan levyllä. Eräs näistä palkatuista basisteista, Scott Koziol, on nähtävissä "One Step Closer" -singlen musiikkivideolla.
Yhteisötalous

Yhteisötalous tarkoittaa julkisen sektorin ja yksityisen sektorin väliin jäävää talouden sektoria, jossa toimii esimerkiksi osuuskuntia sekä sellaisia yhdistyksiä ja säätiöitä, jotka harjoittavat havaittavissa määrin liiketoimintaa. Osa niistä on sosiaalisia yrityksiä. Niina Immosen tutkimuksen mukaan yhteisötalous työllisti Suomessa vuonna 2003 noin 5 % kaikista palkansaajista, ja se muodosti myös 5 % nettokansantulon palkkojen ja palkkioiden määrästä. 
Yhteisötalous ei tähtää ensisijaisesti taloudelliseen voittoon, vaan taloudellisen ja sosiaaliseen hyvinvoinnin yhdistämiseen.
Nicaraguajärvi

Nicaraguajärvi eli Cocibolca on järvi Nicaraguassa. Se on pinta-alaltaan Nicaraguan ja Keski-Amerikan suurin sekä Latinalaisen Amerikan kolmanneksi ja maailman 19. suurin järvi. Latinalaisessa Amerikassa vain Titicaca ja Venezuelan Maracaibojärvi ovat suurempia. 
Tipitapajoki yhdistää Nicaraguajärven Managuajärveen . Järven pinta-ala on 8 157 km² ja suurin syvyys 70 metriä. Muiden muassa Granadan, Rivasin, San Carlosin ja San Migueliton kaupungit sijaitsevat Nicaraguajärven rannalla. 
Järven vedet laskevat Karibianmereen Nicaraguan ja Costa Rican rajan muodostavaa San Juan -jokea.
Nicaraguajärven kautta on suunniteltu kaivettavaksi Nicaraguan kanava, joka yhdistäisi Karibianmeren Tyyneenmereen.
Nicaraguajärvessä on yli 400 saarta, joista suurimmat ovat Zapatera ja Ometepe. Ometepessa on kaksi tulivuorta: Concepción ja Maderas.
Nicaraguajärvessä tavataan myös jokisaharauskuja ("Pristis perotetti") ja jopa härkähaita ("Carcharinus leucas"). Myös täällä ne ovat huomattavasti vähentyneet samalla kun järven ekologinen tila on heikentynyt.
Terttuselja

Terttuselja eli euroopanterttuselja ("Sambucus racemosa") on punamarjainen, pari metriä korkea pensas. Sen luontainen kasvualue on Etelä- ja Keski-Euroopassa, mutta yleisenä puutarhakasvina se on levinnyt satunnaisesti luontoon laajalla alueella lähes koko Euroopassa ja Luoteis-Aasiassa. Terttuseljan marjat ovat lievästi myrkyllisiä.
Ulkonäkö ja koko.
Terttuselja kasvaa 2–4 metriä korkeaksi. Sirottavahaaraiset oksat ovat kellanharmaita. Lehdet ovat vaaleanvihreitä ja päätöparisia. Lehdykät ovat 4–12 cm pitkiä, suikeita ja hammaslaitaisia. Kasvi kukkii toukokuussa kellan- tai vihertävänvalkoisin kukin. Punaiset, lievästi myrkylliset marjat kypsyvät loppukesästä. Ulkonäkönsä puolesta terttuselja muistuttaa hieman pihlajaa, mutta seljan tympeä, voimakas haju estää ihmistä syömästä sen marjoja vahingossa. Monet linnut kuitenkin syövät sen marjoja, muun muassa kottaraisten näkee usein parvina ruokailevan seljapensaissa. Linnut myös levittävät tehokkaasti sen siemeniä.
Levinneisyys.
Terttuselja on alun perin kotoisin Etelä- ja Keski-Euroopasta. Luontainen kasvualue ulottuu idässä Puolaan saakka. Nykyään lajia tavataan satunnaisesti lähes koko Euroopassa sekä Luoteis-Aasiassa. Pohjois-Eurooppaan terttuselja on tuotu puutarhakasviksi jo vuosisatoja sitten. Kasvin siemeniä on esimerkiksi löydetty arkeologisissa kaivauksissa keskiaikaisista kerrostumista. Suomen luontoon terttuselja alkoi levitä puutarhoista 1900-luvun alkupuolella. Nykyään terttuselja on varsin yleinen Etelä-Suomessa ja tavallinen Oulun korkeudelle saakka.
Elinympäristö.
Puutarhoista terttuselja on karannut vieraslajiksi esimerkiksi puistoihin, tienvarsiin, metsiin ja kallioille. Vanhoissa pihapiireissä kasvia tavataan tyypillisesti ulkokäymälän tai tunkion läheisyydessä runsasravinteisessa kasvupaikassa. Tästä terttuselja onkin saanut Suomessa kansanomaisen nimityksen "paskamarja".
Käyttö.
Terttuseljaa on kasvatettu Euroopassa pitkään koriste- ja rohdoskasvina. Marjoista on tehty hyytelöä, mehua ja jopa marjaviiniä. Terttuseljan kukat ja kypsät marjat eivät ole myrkyllisiä ja ravintokäytössä myrkylliset siemenet ja raakileet poistetaan. Nykyään terttuseljalla on Suomessa merkitystä lähinnä koristekasvina. Se on talvenkestävä ja kaunis pensas. Terttuseljasta on olemassa muutamia viljelylajikkeita, kuten lehdiltään kapealiuskainen sulkaterttuselja ('Laciniata', 'Plumosa', 'Tenuifolia') ja kellertävälehtinen keltaterttuselja ('Aurea').
Tuholaiset ja kasvitaudit.
Terttuseljassa tavataan yleisesti seljahärmää ("Erysiphe vanbruntiana"). Suomesta tätä härmäsientä voi nykyään löytää lähes jokaisesta pensaasta erityisesti sateisina kesinä. Seljahärmä vaurioittaa terttuseljan lehtiä muuttaen ne harmahtaviksi.
Bal-Sagoth

Bal-Sagoth on Yorkshiressa, Englannissa vuonna 1993 perustettu sinfonista black metalia soittava yhtye. Kappaleissaan Bal-Sagoth kertoo eeppisiä saagoja, joissa yhdistyvät fantasia, science fiction, myytit ja legendat. Yhtyeen nimi tulee Robert E. Howardin novellista "Bal-Sagothin jumalat".
Fiat Seicento

Fiat Seicento on Fiatin vuosina 1998–2010 valmistama A-segmentin henkilöautomalli, joka korvasi Fiat Cinquecenton. Seicento on italiaa ja tarkoittaa kuuttasataa. Mallin seuraajaksi esiteltiin vuonna 2007 Fiat 500, mutta Seicento pysyi vielä joillain markkinoilla mallistossa vuoteen 2010 saakka.
Seicento ei eronnut merkittävästi edeltäjästään Cinquecentosta, sillä perusrakenne ja ulkomuoto olivat lähestulkoon ennallaan. Korirakenteeseen oli kuitenkin tehty turvallisuutta parantavia muutoksia. Moottoreina olivat aluksi 0,9- (39 hv) ja 1,1-litraiset (54 hv) bensiinimoottorit. Näistä pienempi poistui valikoimasta vuonna 2000, jolloin lisäksi suurempi moottori uudistettiin täyttämään Euro 3 -päästönormit. Manuaalivaihteiston lisäksi saatavana oli puoliautomaattinen "Citymatic"-vaihteisto, jossa ei ole kytkinpoljinta.
Vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestistä Seicento sai tulokseksi puolitoista tähteä viidestä, joka tekee siitä yhden heikoiten testissä menestyneistä automalleista. Siinä ei ollut vakiovarusteena yhtäkään turvatyynyä, minkä vuoksi kuljettaja altistui etu- ja sivutörmäystesteissä hengenvaarallisille vammoille.
Vuonna 2005 Seicenton nimeksi vaihdettiin Fiat 600 alkuperäisen 600-mallin 50-vuotisjuhlan kunniaksi. Samalla autoon tehtiin myös ulkonäöllisiä uudistuksia. Kesällä 2007 moottorivalikoimaa laajensi 1,2-litrainen (69 hv).
Sarcofagus

Sarcofagus on vuonna 1977 perustettu suomalainen heavy metal -yhtye, joka on yksi Suomen ensimmäisiä heavy metal -yhtyeitä. 
Historia.
Yhtyeen keulahahmo Kimmo Kuusniemi esitti tekemässään dokumenttielokuvassa Promised Land Of Heavy Metal mielipiteenään, ettei Suomi 1980-luvun alussa ollut valmis heavy metalliin. Levynsä "Moottorilinnut" yhtye joutui julkaisemaan nimen Kimmo Kuusniemi Band alla, koska ei saanut käyttää nimeä Sarcofagus. Levy oli samalla ensimmäinen suomeksi laulettu heavy metal -albumi. Yhtye on edelleen sitä mieltä, että levy olisi pitänyt julkaista Sarcofagus-nimen alla. Pääosan Moottorilinnut-levyn kappaleista lauloi Jukka Ritari, mutta "1000 megawatin totuus" kappaleen lauloi Kirka ja "Elävien hautausmaa" sekä "Metallinen sateenkaari" kappaleet Muska.
Yhtyeen kolmesta albumista kaksi ensimmäistä, "Cycle of Life" ja "Envoy of Death", on julkaissut uudelleen cd-muodossa vuonna 1996 italialainen Mellotron-yhtiö. Vuosina 2006-2007 Poptori julkaisi cd-painoksen yhtyeen kolmesta ensimmäisestä levystä. Syyskuussa 2009 Rocket Records julkaisi kokoelman "Anthology 1979–1982", joka sisältää yhtyeen koko vuosina 1979-1982 julkaistun tuotannon.
Sarcofaguksen kokoonpano on vaihdellut eri levyillä. Nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat Kimmo Kuusniemi (kitara, rummut), Tanja Katinka Karttunen (laulu), Esa Kotilainen (kosketinsoittimet), Juha Kiminki (basso) ja Pete Ahonen (kitara).
Diskografia.
Livealbumit
Kokoelma-albumit
Singlet
Videot
Puhelinkioski

Puhelinkioski, arkikielessä usein puhelinkoppi, on julkisella paikalla oleva maksullinen puhelin. Puhelinkioskit ovat yleensä lasiseinäisiä ja alumiinirunkoisia koppeja, jotka on varustettu lankapuhelimella ja puhelinluettelolla. Puhelut maksettiin puhelinkioskeissa alkujaan kolikoilla, mutta myöhemmin nämä puhelinkioskit korvattiin puhelukorteilla toimivilla.
Historia.
Ensimmäinen kioski avattiin tiettävästi vuonna 1878 Yhdysvaltain Connecticutissa. Yleisiksi ne tulivat kuitenkin teollisuusmaissa vasta 1910-luvulla, ja esimerkiksi Suomen ensimmäinen puhelinkioski otettiin käyttöön vuonna 1912. Matkapuhelimien yleistyttyä puhelinkioskien tarpeellisuus ja käytännöllisyys ovat laskeneet lähes kaikkialla, eikä niitä ole Suomessa käytössä enää lainkaan. Helsingissä puhelinkoppeja oli 1990-luvulla noin 900 kappaletta, mutta vuonna 2006 enää 200. Vuonna 2007 oli luovuttu jo lähes kaikista puhelinkioskeista, ja viimeisetkin purettiin vuonna 2009.
Käyttö.
Puhelinkioskit olivat aikoinaan olennainen osa populaarikulttuuria, ja ne esiintyivät televisiosarjoissa ja elokuvissa. Erityisen tunnettuja olivat Ison-Britannian punaiset puhelinkioskit. Puhelinkioskit joutuivat helposti ilkivallan kohteiksi, ja esimerkiksi niiden ikkunoita ja puhelinkojeita rikottiin säännöllisesti.
Puhelinkioskien muotoilu vaihteli eri aikoina. Suomen ensimmäiset puhelinkioskit olivat rustiikkisia ja koristeellisen muotoisia. Myöhemmin siirryttiin alumiinirunkoisiin ja lasiseinäisiin kioskeihin, jotka lopulta jäivätkin kaikkein yleisimmäksi malliksi. Puhelinkioskien käytöstä poistamisen jälkeen moni niistä on päätynyt uudenlaiseen käyttöön: joko siinä olevat raaka-aineet on käytetty uudestaan tai sitten kioskista on tehty esimerkiksi varasto, sadesuoja tai taideteos.
Joissain maissa muodostui 1950-luvun lopussa muoti-ilmiöksi yrittää ennätyksiä, joissa mahdollisimman monta ihmistä ahtautui yhteen puhelinkoppiin samanaikaisesti.
Äänieristetty työtila

Äänieristetyssä työtila tarkoittaa esimerkiksi monitilatoimistoon tarkoitettua äänieristettyä tilaa, jossa voi keskustella muiden kuulematta. Toimistotiloihin tarkoitettujen äänieristettyjen puhelinkoppien, työtilojen ja kokoustilojen tarjonta on 2010-luvulla kasvanut nopeasti. Vuoden 2019 Neocon-toimistokalustemessuilla esillä oli tusinan verran valmistajia, yhteensä alalla toimi yli 50 yritystä ympäri maailmaa. Suomessa Framery, Heinolan Seinälinja, Martela, Muotolevy, Octacell, Taigaja Vetrospace tekivät ja suunnittelivat äänieristettyjä työtiloja.
Santa Cruz de La Palma

Santa Cruz de La Palma on kaupunki La Palman saaren itäosassa Santa Cruz de Tenerifen maakunnassa Kanariansaarilla. Sen pinta-ala on 43,38 km² ja väkiluku oli 15 581 vuonna 2017. 
Espanjalainen Alonso Fernández de Lugo perusti Santa Cruz de La Palman 3. toukokuuta 1493. Nykyisin kaupunki on erinomainen esimerkki perinteisestä kanarialaisesta arkkitehtuurista parvekkeineen ja värikkäine rakennuksineen.
E-Sword

e-Sword on ilmainen Raamatun opiskeluun tarkoitettu tietokoneohjelma. Ohjelma on julkaistu Windowsille ja siitä on tehty myös kevytversiot iPhone-matkapuhelimille, iPadille ja Pocket PC -kämmentietokoneille. Pocket e-Sword ei ole enää tuettu. Ohjelma sisältää erilaisia käännöksiä Raamatusta, useampia karttoja ja kommentaareja sekä sanakirjoja.
e-Swordilla voi lukea tai vertailla virallisen normaalin englanninkielisen raamatun tekstiä muihin Raamatun käännöksiin kuten esimerkiksi Suomen Pyhä Raamattu tai saksankielinen Lutherin Raamattu, joita voi ladata ilmaiseksi ohjelman sivuilta.
La Gomera

La Gomera on yksi Kanariansaarista. Se kuuluu Santa Cruz de Tenerifen maakuntaan. La Gomeran väkiluku oli 22 622 vuonna 2008.
La Gomeran pääkaupunki on San Sebastián de La Gomera, jonka lisäksi saarella sijaitsevat Agulon, Alajerón, Hermiguan, Valle Gran Reyn ja Vallehermoson kunnat.
Maantiede.
La Gomera on pieni, muodoltaan pyöreä vulkaaninen saari. Saaren halkaisija on noin 22 kilometriä. Saaren maisemia hallitsevat jylhät vuoristot ja vehreät aarniometsät, jotka hehkuvat vasten sinistä Atlanttia. Alueelta löytyy myös laakeripuumetsää, joka on nykyisin erittäin harvinaista. Korkein huippu, Alto de Garajonay, nousee 1 487 metriin.
Kulttuuri.
La Gomeran erikoisuus on foneettinen vihellyskieli silbo. Aikoinaan vihellyskieltä käytettiin laaksojen yli kommunikoimiseen. Tämä muinainen tapa elää vieläkin: vihellyskieli on yhä pakollinen oppiaine paikallisissa kouluissa.
Ruokakulttuuri La Gomeralla on melko samanlainen kuin muilla Kanariansaarilla, mutta paikallisia erikoisuuksia ovat "miel de palma", palmuhunaja, sekä "almogrote"-juustolevite.
Matkailu.
La Gomera ei ole massaturismikohde: matkailijoiden virta on onnistuttu pitämään suhteellisen matalana matkaajien suunnatessa suuremmille naapurisaarille. Saaren turismi on hyvin erilaista kuin muilla Kanariansaarilla: saari on vehmas ja sen polut sopivat hyvin patikointiin tai maastopyöräilyyn, mutta saaren tummahiekkaiset rannat eivät ole erityisen houkuttelevat uimiseen tai auringonottoon. Saari on suosittu päiväretkikohde naapurisaarella Teneriffalla lomaileville turisteille. Keskellä saarta sijaitseva Garajonayn kansallispuisto on Unescon maailmanperintökohde, ja siellä sijaitsee myös saaren korkein vuorenhuippu. Saarella on myös yksi hyväkuntoinen ja taidolla suunniteltu golfkenttä. Vilkasta yöelämää tai monipuolista ostostarjontaa saarelta ei löydy. Useimmat saaren hotellit ovat keskittyneet Valle Gran Reyn alueelle tai pääkaupunki San Sebastíaniin.
Liikenne.
La Gomeran pieni lentokenttä sijaitsee Playa Santiagossa, ja sinne liikennöivät vain paikalliskoneet Teneriffan pohjoiselta kentältä. Teneriffan Los Cristianosista on lauttayhteys La Gomeralle. Lauttamatka taittuu alle tunnissa.
Saarella liikkuu harvakseltaan paikallisbusseja. Kätevimmin paikasta toiseen pääsee autolla tai polkupyörällä. Tiet ovat mutkaisia ja mäkisiä vuoristoteitä.
El Hierro

El Hierro tai Ferro on yksi Kanariansaarista. Se kuuluu Santa Cruz de Tenerifen maakuntaan. El Hierron pinta-ala on 278 km² ja sen väkiluku oli 10 753 vuonna 2008. El Hierro on Graciosan jälkeen toiseksi pienin asutuista Kanariansaarista.
Saaren ainoat kunnat ovat El Pinar de El Hierro, La Frontera ja Valverde. Valverde on saaren hallinnollinen keskus, ja vuonna 2013 siellä oli 5 048 asukasta. El Pinar de El Hierro tuli omaksi kunnaksi La Fronterasta vuonna 2007.
Maantiede ja luonto.
El Hierro on pieni, vulkaaninen saari, jonka maasto on karun kaunista. Tulivuorenpurkauksia tapahtuu kuitenkin vain harvoin: syksyllä 2011 tapahtunut vedenalainen tulivuorenpurkaus oli ensimmäinen sitten vuoden 1793. Muun muassa La Restingasta löytyy laavahiekkainen uimaranta. El Hierrolla elää myös monia kotoperäisiä lajeja, muun muassa äärimmäisen uhanalainen isohierronsisilisko.
El Hierron saarella on Euroopan unionin eteläisin kohta, mikäli EU:n jäsenmaiden merentakaisia territorioita ei oteta huomioon.
Matkailu.
El Hierrolla käy vain vähän turisteja, eikä esimerkiksi Suomesta järjestetä pakettimatkoja El Hierrolle. Saari on erittäin rauhallinen lomakohde, jossa yöelämä ja ostosmahdollisuudet ovat minimaalisia. Saari sopii erityisen hyvin patikoijille, sillä saarella on useita eritasoisia vaellusreittejä sekä mahtavia näköalapaikkoja. Saarta on myös pidetty yhtenä Euroopan parhaista sukelluskohteista, sillä merivesi on kirkasta ja merestä löytyy eksoottisia kaloja. El Hierrolla on myös hyvät mahdollisuudet rauhalliseen rantalomailuun. Saarella on vain muutama hotelli, mutta suosittuja majoitusmuotoja ovat myös lomahuoneistot sekä luonnon keskellä sijaitsevat mökit ja maatilat.
Liikenne.
El Hierrolla on pieni lentoasema, jonne likennöidään vain paikallislentoja Teneriffalta ja Gran Canarialta. Lentoasema sijaitsee pääkaupunki Valverden kupeessa. Teneriffalta on El Hierrolle myös lauttayhteys. 
Ferron meridiaani.
Vanhalla ajalla Ferro oli maailman läntisin tunnettu maa-alue. Tämän vuoksi Klaudios Ptolemaios valitsi Ferron meridiaanin lähtökohdaksi, josta maailman pituusasteet laskettiin. Saman pituuspiirin määräsi vuonna 1634 myös kardinaali Richelieu Ranskassa käytettävien karttojen nollapituuspiiriksi, mutta myöhemmin tarkoitukseen alettiin käyttää Pariisin observatorion pituuspiiriä. Suomessa pituusasteita mitattiin toisinaan Ferrosta vielä 1800-luvulla. Vasta Washingtonissa vuonna 1884 pidetyssä kansainvälisessä kokouksessa Greenwichin meridiaani määrättiin nollameridiaaniksi.
Andreas Isaksson

Andreas Isaksson (s. 3. lokakuuta 1981 Smygehamn, Skånen maakunta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on 199 senttimetriä pitkä.
Isaksson on edustanut Trelleborgia, Juventusta, Djurgårdenia, Rennesiä, Manchester Cityä, PSV:tä ja Kasımpaşaa.
Isaksson toimi pitkään Ruotsin maajoukkueen ykkösmaalivahtina. Hän on kuulunut Ruotsin joukkueeseen vuoden 2002 MM-kisoissa, vuoden 2004 EM-kisoissa, vuoden 2006 MM-kisoissa, vuoden 2008 EM-kisoissa ja vuoden 2012 EM-kisoissa. Kaikkiaan hän pelasi 133 maaottelua vuosina 2002–2016.
Grob

Grob-Werke Verwaltungs GmbH on saksalainen vuonna 1926 perustettu ilmailualan teollisuusyhtiö. Se valmistaa työstökoneita ja lentokoneita.
Ilmailu ja avaruustekniikka.
Grob on ollut merkittävä purjelentokoneiden valmistaja, mutta nykyisin se painottuu yleisilmailukoneisiin kuten "G 140TP" ja G 115 sekä G 120.
"Grob SPn Utility Jet" on kehitteillä oleva 8-paikkainen suihkuliikelentokone.
Grob-Werken perusti vuonna 1926 tri Ernst Grob Münchenissä. Tuotanto oli aluksi polttomoottoreita ja konepajan työstökoneita.
Thomas Sørensen

Thomas Løvendahl Sørensen (s. 12. kesäkuuta 1976 Fredericia, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. 
Sørensen pelasi seuratasolla kotimaassaan Odensessa, Vejlessä ja Svendborgissa sekä Englannissa Sunderlandissa, Aston Villassa ja Stokessa. Uransa hän päätti australialaisessa Melbourne Cityssä.
Sørensen toimi pitkään Tanskan maajoukkueen ykkösmaalivahtina ja pelasi kaikkiaan 101 maaottelua vuosina 1999–2012. Hän on kuulunut Tanskan joukkueeseen muun muassa vuoden 2000 EM-kisoissa, vuoden 2002 MM-kisoissa ja vuoden 2004 EM-kisoissa.
Natriumasetaatti

Natriumasetaatin kemiallinen kaava on NaC2H3O2 ja rakennekaava CH3COONa. Se on etikkahapon (CH3COOH) natriumsuola. Vedetön natriumasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan valkoista, hygroskooppista (ilmasta kosteutta helposti imevää), kiteistä jauhetta, jonka moolimassa on 82,04 g/mol, sulamispiste 324 °C, liukoisuus veteen 47 g/100ml 20 °C:n lämpötilassa, itsesyttymislämpötila 607 °C ja CAS-numero 127-09-3. 
Rakeista natriumasetaattia käytetään mm. lentokenttien liukkaudentorjunnassa paksumman jään poistoon. Natriumasetaattia käytetään elintarvikkeissa lähinnä säilöntäaineena ja happamuudensäätöaineena. Sen E-koodi on E262.
Natriumasetaatista voi myös tehdä "kuumajäätä". Ensin kiehutetaan kuumalla levyllä vettä, johon lisätään natriumasetaattia niin kauan kunnes sitä ei enää liukene veteen. Seoksen annetaan jäähtyä huoneenlämpötilaan, jolloin se tulee ylikylläiseksi. Jäähtynyt, ylikylläinen liuos voi jähmettyä kosketuksesta natriumasetaatin kiteytyessä, ja sen lämpötila voi nousta yli 40 celsiusasteen. Tätä reaktiota käytetään hyväksi kädenlämmittimissä, joiden sisältämä geelimäinen natriumasetaattiliuos saadaan kiteytymään taivuttamalla pientä metallilevyä. Natriumasetaatti kuuluu näiden ominaisuuksiensa vuoksi ns. faasimuutosmateriaaleihin eli PCM-materiaali (Phase Change Material).
Tegelin lentoasema

Berliini-Tegelin lentoasema (myös nimellä Otto Lilienthalin lentoasema) oli toinen Berliinin kaupallinen lentoasema aiemman Schönefeldin lentoaseman ohella. Vuoteen 2008 käytössä oli kolmantena kaupallisena lentoasemana lisäksi Berliini-Tempelhof. Tegel oli näistä vilkkain ja palveli 20,7 miljoonaa matkustajaa vuonna 2014. Lentoasema olikin Saksan neljänneksi vilkkain.
Historia.
Berliinin ilmasillan aikana vuonna 1948 Tegeliin rakennettiin Euroopan pisin kiitotie (2 400 metriä). Modernit asemarakennukset rakennettiin 1970-luvulla, jolloin alettiin korvata jo pieneksi käynyttä sekä runsaan asutuksen keskellä sijaitsevaa Tempelhofin lentoasemaa.
Arkkitehtuuri.
Tegelin lentoasema tunnetaan erityisesti sen terminaalin kuusikulmaisesta muodosta ja siitä muodostuvasta ”sisäpihasta”, jonne bussit ja taksit pääsevät kätevästi. Kuusikulmaisen muodon on todettu helpottavan aseman liikennejärjestelyjä sekä matkustajien asemalta poistumista. Vuonna 1975 valmistuneen rakennuksen suunnitteli sittemmin Saksan kuuluisimmaksi kohonnut arkkitehtitoimisto Gerkan, Marg und Partner.
Kiitotiet.
Tegelin lentoasemalla oli kaksi kiitotietä, joiden pituudet olivat 3 023 ja 2 424 metriä. Vaikka Tegelissä oli rakentamisen aikaan vuonna 1948 Euroopan pisin kaupalliseen käyttöön suunniteltu kiitotie, ei sillä pystytty enää liikennöimään uusilla laajarunkokoneilla, kuten Airbus A380:lla.
Sulkeminen.
Lentoasema suljettiin säännölliseltä liikenteeltä 8. marraskuuta 2020 uuden Berliini-Brandenburgin lentoaseman valmistuttua Schönefeldin laajennuksena. Viimeinen kaupallinen lento oli Air Francen lento 1325 Pariisiin. Air France lensi myös Tegelin ensimmäisen kaupallisen lennon 2. tammikuuta 1960. Tuolloin Air France ei voinut enää käyttää Tempelhofin lentoasemaa, sillä sen uusissa Caravelle-koneissa (kuten myöskään Finnairin ensimmäisen sukupolven Caravelleissa) ei ollut lyhyen kentän toiminnan edellyttämiä suihkujarruja. Lentoasemaa pidettiin kuitenkin toimintakuntoisena 3. heinäkuuta 2021 saakka uuden lentoaseman ongelmien varalta, minkä jälkeen lentoasema poistui ilmailutiedotusjulkaisuista lopullisesti. Poikkeuksen tähän tekee helikopteriliikenne, jota tuetaan 2029 saakka.
Pakolaisleiri.
Vuoden 2025 alussa Tegelin lentoasemalla toimii Keski-Euroopan suurin pakolaisleiri, viralliselta nimeltään Berliinin vastaanottokeskus TXL. Leirillä asuu noin kahdeksan tuhatta ihmistä. Suurin osa heistä on Ukrainasta, osa on Syyriasta tai Afganistanista. Leirin majoituskustannukset vastaavat luksushotellia, mutta olot ovat ala-arvoiset: asukkaat saavat kärsiä melusta, ahtaudesta, liasta, syöpäläisistä, yksityisyyden puutteesta, byrokratiasta sekä väkivallasta niin toisten asukkaiden samoin kuin henkilökunnan toimesta.
Doro Pesch

Doro Pesch (oik. Dorothee Pesch, s. 3. kesäkuuta 1964 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on eräs tunnetuimmista naispuolisista heavy metal -laulajista, ja hän on ansainnut nimityksen Metal Queen. Doro asuu nykyään New Yorkissa.
Doro aloitti uransa musiikin parissa Snakebite-yhtyeessä, mutta vuonna 1983 hän liittyi edellisenä vuonna perustettuun Warlock-yhtyeeseen. Vuonna 1987 Warlock menetti oikeudet nimeensä entiselle managerilleen, ja Doron ollessa ainoa alkuperäisjäsen bändissä, hän päätti jatkaa omalla nimellään ja aloitti soolouransa. Hänen toisen sooloalbuminsa on tuottanut Kiss-yhtyeen Gene Simmons. Doron yhtyeessä soittavat tällä hetkellä Nick Douglas (basso), Johnny Dee (rummut), Luca Princiotta (kitara) sekä Bas Maas (kitara).
Doro on maininnut suosikkiyhtyeekseen Judas Priestin.
Toukokuussa 2014 Doron juhlakeikalla vierailivat suomalaiset muusikot Mr. Lordi ja Amen.
Manuel Poggiali

Manuel Poggiali (s. 14. helmikuuta 1983) on sanmarinolainen ratamoottoripyöräilijä. Hän kilpaili 250-kuutioisten luokassa itävaltalaisessa KTM-tallissa. Poggiali voitti 125-kuutioisten maailmanmestaruuden 2001 ja 250-kuutioisten 2003.
Poggiali lopetti uransa vuonna 2008.
Anna Tapion koulu

Anna Tapion koulu (aiemmin Aitoon kotitalouskeskikoulu) on Pälkäneellä, Aitoon kylässä toimiva yläkoulu (luokka-asteet 7–9). Sen oppilaat tulevat yli 70 kunnasta Suomessa ja koulu on Suomen ainoa perusasteen sisäoppilaitos. Se on myös lähikoulu Luopioisten pitäjän alueen oppilaille. Anna Tapion koulussa opiskellaan yläkoulun oppimäärän lisäksi ammatillisia matkailu-, ravitsemus- ja talousalan kursseja noin 40 opintoviikon verran. Koulu on nimetty ensimmäisen johtajansa ja perustajansa Anna Tapion mukaan.
Anna Tapion koulussa opiskelee noin 200 oppilasta. Anna Tapion kouluun haetaan peruskoulun kuudennelta luokalta. Oppilaiden valintaan vaikuttaa kuudennen luokan todistus sekä oppilaan käyttäytyminen. Anna Tapion koulun oppilaat asuvat viikon arkipäivät koulun asuntolassa.
Anna Tapion koulu antaa jatko-opintokelpoisuuden kaikkiin lukioihin ja ammatillisiin oppilaitoksiin kuten muutkin peruskoulut. Anna Tapion koulun iskulause on ”Opit elämään”, joka viittaa ammatillisiin ja käytännön läheisiin oppiaineisiin.
Opiskelu.
Ammatillisissa aineissa opetellaan elämässä tarvittavia tietoja ja taitoja. Ammatilliset aineet ovat kotityö ja puhtaanapito, luonto ja ympäristö, yrittäjyys, ruoka- ja juhlapalvelu sekä taide ja kulttuuri.
Koulun opinto-ohjelma antaa täyden jatko-opintokelpoisuuden kaikkiin peruskoulun jälkeisiin opintoihin: ammatillisiin oppilaitoksiin, lukioihin ja erityislukioihin. Koulun lukuvuosi on hieman normaalia pidempi, sillä oppilailla on työpäiviä vuodessa 190–210.
Historia.
Vuonna 1940 Anna Tapio anoi lupaa saada perustaa Luopioisten pitäjään Aitooseen neliluokkainen, suomenkielinen tytöille tarkoitettu kotitalouskeskikoulu. Koulutyö alkoi 9. lokakuuta 1940. Vuonna 1958 Anna Tapio perusti nimeään kantavan säätiön, joka on edelleen koulun ylläpitäjä. Koulun nimi muutettiin 1980-luvun lopulla Anna Tapion kouluksi. Koululla oli oma laki ja asetus vuoteen 1999 saakka, jolloin yksityisiä kouluja koskevat lait ja asetukset kumottiin.
Ivalon lentoasema

Ivalon lentoasema (, "," , ) on Suomen ja Euroopan unionin pohjoisin lentoasema. Se sijaitsee 8 kilometriä Inarin kunnan keskustaajamasta Ivalosta lounaaseen, ja 20 kilometriä Saariselältä pohjoiseen, Törmäsessä. Ivalon lentoaseman matkustajamäärä vuonna 2019 oli noin 239 700.
Lentoaseman rakensivat vuonna 1943 saksalaiset sotilaat, ja se valmistui samana vuonna, mutta saksalaiset tuhosivat sen perusteellisesti vetäytyessään Lapista vuonna 1945. Vuonna 1950 kenttä kunnostettiin uudelleen, ja Aero Oy (nyk. Finnair) aloitti lennot Rovaniemen ja Ivalon välillä vuonna 1955. 1970-luvulla lentoasemaa alettiin laajentaa kasvaneiden matkustajamäärien takia, ja vuonna 1975 alkoi ympärivuotinen reittiliikenne Helsingistä Ivaloon.
Lentoaseman merkitys kasvaa matkailun takia joulun ja uudenvuoden aikaan, jolloin sinne suuntautuu runsaasti charter-lentoja Keski- ja Länsi-Euroopasta.
Lentoasemalla on yksi 2 499 metriä pitkä kiitotie 04/22. Kiitotie 22 on varustettu ILS-mittarilaskeutumisjärjestelmällä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen kiitotie, 1 720 metriä pitkä 08/26. Tämä kiitotie kuitenkin poistettiin käytöstä pysyvästi 31. heinäkuuta 2008.
Uusi terminaalirakennus otettiin käyttöön 13. toukokuuta 2015. Sen jälkeen vanha saneerattiin, ja työ valmistui vuoden 2015 loppuun mennessä.
Lentoasemalta on bussiyhteyksiä eri puolille Lappia.
Justeeri

Justeeri () on puiden kaatoon ja toisinaan lankkujen sahaamiseen käytetty kahden sahaajan voimin käytettävä perinteinen saha. Justeerin rakenne on yksinkertainen: se koostuu terästä ja terän päissä oleviin silmukoihin pujotettavista, puusta muotoilluista sauvamaisista kahvoista, jotka ovat pystysuunnassa terän suuntaiset. Terä saattaa olla profiililtaan suora tai hieman kupera. 
Suomessa justeeri oli pokasahan ja kirveen ohella tärkeimpiä metsurin työkaluja ennen moottorisahan yleistymistä. Tavanomaisen justeerin lisäksi on olemassa myös yhdenmiehenjusteeri, jota kutsutaan "pukkuriksi". Justeeri tunnetaan myös nimellä tukkisaha.
Justeerisaha on kuvattuna Ranuan ja Taivalkosken vaakunoissa.
Pokasaha

Pokasaha on koottava jännesaha, joka koostuu sahanterästä ja puisista pää- ja välipuista sekä pääpuita yhdistävästä kiristysnarusta puukapuloineen. Sahapuut veistettiin useimmiten itse ja valmiina ostettiin vain sahanterä ja kiristysnaru. 
Pokasahaa alettiin käyttää 1920-luvulta alkaen metsätyömailla pinotavaran sahaamiseen ja se oli käytössä aina 1940- ja 1950-luvuille saakka, jolloin sen korvasi ensin metallirunkoinen kaarisaha ja sitten moottorisaha. Järeät tukit kaadettiin kahden henkilön käyttämällä justeerilla. 
Pokasahaa kutsuttiin myös "sirnikaksi" tai "nälkäviuluksi".
Reading FC

Reading Football Club on englantilainen jalkapalloseura Readingistä, Berkshiren kreivikunnasta. Seuran edustusjoukkue on pelannut Englannin korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa vuosina 2006–2008 ja kaudella 2012–2013. Kaudella 2025–2026 se pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösliigassa.
Reading pelaa kotiottelunsa seuran puheenjohtajan John Madejskin mukaan nimetyllä Madejski Stadiumilla, jossa on 24 161 istumapaikkaa. Aiempi stadion oli nimeltään Elm Park. Seuran lempinimi on The Royals () kotikreivikunnan "kuninkaallisen Berkshiren" mukaan.
Rauhasmaha

Rauhasmaha () on linnuilla mahalaukun paksu- ja pehmeäseinäinen alkuosa lihasmahan eli kivipiiran edessä. Seinämissä on runsaasti suolahappo- ja pepsiinipitoista rauhasnestettä erittäviä rauhasia. Rauhasmaha toimii linnuilla ruoan varastoimis- ja pehmentämispaikkana. 
Sulava ruoka viipyy rauhasmahassa melko lyhyen aikaa, muutamasta minuutista tuntiin.
Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Sud-Ouest

Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Sud-Ouest (SNCASO, myös lyhyesti Sud-Ouest; vapaasti suomennettuna "Lounainen ilmailuteollisuusyhtiö") oli ranskalainen valtiollinen lentokonetehdas. Se syntyi 15. heinäkuuta 1937, kun Ranskan valtio rakensi monesta yksityisestä tehtaasta -Blériot, Société des Avions Marcel Bloch, Société Aéronautique du Sud-Ouest, Usine de Construction Aéronautique de Bordeaux-Bègles, Société Aérienne Bordelaise de Bordeaux-Bacalan ja Société Lioré et Olivier - valtionyhtiön. 
Maaliskuussa 1957 SNCASO fuusioitui SNCASEn kanssa, jolloin syntyi Sud Aviation.
Afrikanmerikarhu

Afrikanmerikarhu eli afrikanhylje ("Arctocephalus pusillus") on eteläisellä pallonpuoliskolla elävä korvahyljelaji, suurin merikarhuista. Se käsittää kaksi maantieteellistä alalajia, jotka ovat ulkonäöltään, käyttäytymiseltään ja geeneiltään lähes identtiset: 
Sukupuolet ovat hyvin eri kokoiset. Urokset kasvavat 230 cm pitkiksi, naaraat 180-senttisiksi. Muiden korvahylkeiden tavoin laji elää yhdyskunnassa, joissa urokset hallitsevat suuria haaremeita. 
Afrikanmerikarhu on vedessä peloton ja ystävällisen oloinen eläin, joka usein hakeutuu sukeltajien seuraan. Maalla ne ovat kömpelömpiä ja arempia ja pakenevat ihmisen lähestyessä.
1900-luvun alussa laji oli lähellä sukupuuttoa. Populaatiot ovat elpyneet, ja nykyisin Afrikassa elää noin kaksi miljoonaa afrikanmerikarhua. Niitä metsästetään, mutta vain nuorten yksilöiden metsästys on sallittua. Australiassa metsästys on lopetettu vuonna 1923, ja kanta on kohonnut yli 90 000 yksilöön.
Nisäkäsnimitoimikunnan ehdotus afrikanmerikarhun uudeksi nimeksi on "afrikanhylje". jota myös Suomen Lajitietokeskus suosittelee käytettäväksi