tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tapio Määttä

Tapio Einari Määttä (s. 2. marraskuuta 1965 Kuusamo) on suomalainen ympäristöoikeuden professori ja Itä-Suomen yliopiston oikeustieteiden laitoksen johtaja. Määttä toimii Itä-Suomen yliopiston akateemisena rehtorina vuoden 2020 alusta lähtien. 
Ura.
Määttä kirjoitti ylioppilaaksi Kuusamon lukiosta vuonna 1984. Hän suoritti perustutkintonsa (OTK) Lapin yliopistossa vuonna 1993 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi vuonna 1999 Helsingin yliopistossa. Hänen suomenkielinen väitöskirjansa (1999) oli otsikoitu "Maanomistusoikeus : tutkimus omistusoikeusparadigmoista maaomaisuuden käytön ympäristöoikeudellisen sääntelyn näkökulmasta". Ympäristöoikeuden dosentiksi hänet nimitettiin Helsingin yliopistoon (2002) ja Vaasan yliopistoon (2002).
Työurallaan Määttä on työskennellyt lakimiehenä Suomen kuluttajaliittossa (1994), tutkijana Helsingin yliopistossa (1994–1999), erityisasiantuntijana Oikeusministeriön lainvalmisteluosastolla (1995–1997), tutkijatohtorina Helsingin yliopistossa (1999–2000), määräaikaisena professorin viransijaisena Joensuun yliopistossa (2000–2003). Vuodesta 2003 Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) ympäristöoikeuden professori ja elokuusta 2006 oikeustieteiden laitoksen esimies. 
Määttä on johtanut useita monitieteisiä tutkimushankkeita, kuten Suomen Akatemian Ympäristö ja oikeus -tutkimusohjelmaa (2005-2009). Hän kuuluu vuodesta 2018 WWF Suomen hallintoneuvostoon. Opiskelijat äänestivät Määtän Joensuun kampuksen vuoden opettajaksi vuonna 2016. Hän käyttää opetuksessaan monipuolisesti erilaisia opetusmenetelmiä ja oppimisympäristöjä ja ottaa huomioon myös etäopiskelijat.
Määttä oli opiskeluaikoinaan 1989–1991 Kokoomuksen Opiskelijaliitto Tuhatkunnan puheenjohtaja ja Lapin korkeakoulun ylioppilaskunnan edustajiston puheenjohtaja 1987.
Määttä valittiin maaliskuussa 2024 Itä-Suomen yliopiston uudeksi rehtoriksi. Rehtorin tehtävä alkaa vuoden 2025 alussa. 
Yksityiselämä.
Määtän elämänkumppani on kokoomuspoliitikko Sirpa Pietikäinen.
Haisukonna

Haisukonna ("Epidalea calamita") on konnalaji, jota tavataan Keski- ja Etelä-Euroopassa Viron eteläosia myöten.
Haisukonna kasvaa 7-8 cm pitkäksi. Se on väriltään ruskea tai oliivinvihreä, sen selässä on tummia läikkiä, rupimaisia näppylöitä ja usein keltainen juova. Vatsapuoli on vaalea. Silmän pupilli on vaakasuuntainen.
Haisukonna viihtyy valoisissa hiekkapohjaisissa maastoissa.
Mike Kellin

Myron ”Mike” Kellin (26. huhtikuuta 1922 Hartford, Connecticut – 26. elokuuta 1983 Nyack, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Kellin oli tunnettu muun muassa elokuvista "Seikkailija Rio Grandesta" ("The Wonderful Country", 1959), "Armeijan hassuin laiva" ("The Wackiest Ship in the Army", 1960), "Bostonin kuristaja" ("The Boston Strangler", 1968) ja "The Jazz Singer – tie tähtiin" ("The Jazz Singer", 1980).
Kellin syntyi 26. huhtikuuta 1922 Connecticutin Hartfordissa Samuel ja Sophia Kellinille, jotka olivat venäjänjuutalaisia maahanmuuttajia. Miken nuorempi sisar Shirley kuoli 16-vuotiaana Hartfordin sirkuksen tulipalossa vuonna 1944. Kellin oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa, mutta yhtään biologisia lapsia hänellä ei ollut vaan yksi adoptiotytär.
Kellin kuoli keuhkosyöpään 26. elokuuta 1983 New Yorkin Nyackissa 61-vuotiaana. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi slasher-kauhuelokuva "Kesäleiri" ("Sleepaway Camp", 1983).
Ruoholahden yhteissuoja

Ruoholahden yhteissuoja, puhekielessä myös Ruoholahden viinatunneli, on noin 600 metriä pitkä tunneli Helsingin Ruoholahdessa. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1973, ja se avattiin vuonna 1978. 
Tunneli rakennettiin alun perin Oy Alkoholiliike Ab:n käyttöön. Tunnelin toinen pää oli Alkon pullottamossa Salmisaaressa, nykyisen Helsingin oikeustalon kohdalla. Tunnelin toinen pää taas oli Alkon silloisen varaston kohdalla, missä nykyisin sijaitsee Kauppakeskus Ruoholahti. Tunnelissa kuljetettiin automatisoidusti alkoholia pullottamosta varastolle. 
Tunnelin käyttö lopetettiin vuonna 1993, kun Alkon toiminta Salmisaaressa lakkasi. Nykyisin tunneli toimii väestönsuojana.
Karpaattienvesilisko

Karpaattienvesilisko eli karpaattienmanteri ("Lissotriton montandoni", syn. "Triturus montandoni") on vesiliskojen heimoon kuuluva sammakkoeläin. Sitä tavataan luonnonvaraisena vain Karpaattien itäosissa ja Sudeettien itäisimmissä osissa, 120–2000 metrin korkeudessa, mutta sitä on istutettu Saksan Baijeriin.
Karpaattienvesiliskon selkäpuolen väritys vaihtelee punaoranssista ruskeaan, melkein mustaan. Vatsapuoli on kirkkaan oranssi.
Valkyria Chronicles 4

Valkyria Chronicles 4 on Segan kehittämä ja julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Pelaaminen.
Pelimekaniikka on pohjimmiltaan samanlainen kuin aiemmissa osissa: yhtä hahmoa liikutetaan kerrallaan muiden pysyessä aloillaan, mutta yksiköt voivat ampua jos hahmo osuu tulitusetäisyydelle vuoron aikana.
Musiikki.
Pelin musiikin on säveltänyt Hitoshi Sakimoto. Tunnusmusiikin "Light Up My Life" laulaja on Mai Kuraki, säveltäjä on Shilo ja sovittaja Shuho Mitani.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.7/10.
Peli on saanut Muropaketin arvostelussa neljä tähteä viidestä.
Lauri Mehtätalo

Lauri Mehtätalo (s. 1975 Alavieska) on suomalainen metsäntutkija ja metsätieteen tilastollisten menetelmien asiantuntija. Hän on työskennellyt Luonnonvarakeskuksessa metsäsuunnittelun tutkimusprofessorina vuodesta 2021 lähtien. Tätä ennen hän toimi Itä-Suomen yliopiston soveltavan tilastotieteen professorina. 
Mehtätalo valmistui Joensuun yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja tohtoriksi vuonna 2004. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (2004) oli otsikoitu "Predicting stand characteristics using limited measurements". Hän viimeisteli tärkeän sivuaineensa, tilastotieteen maisteritason laudaturopinnot vuonna 2005. Hän on ollut Helsingin yliopiston metsäbiometrian dosentti vuodesta 2008.
Ruisjauho

Ruisjauho on rukiin jyvistä valmistettua harmahtavaa jauhoa, joka on karkeusasteeltaan joko melko hienoa tai karkeaa. Jauho soveltuu sellaisenaan taikinajuurella hapatetun ruisleivän valmistukseen, mutta sitkoltaan heikkona se ei sovi leivinhiivalla kohotettavaan taikinaan, vaan leipoutuvuutta on leivinhiivaa käytettäessä parannettava lisäämällä sekaan vehnäjauhoja. Perinteisesti taikinajuurella leivottavaan leipään sen sijaan ei lisätä tavallista leivinhiivaa, koska taikinajuuren hiivat kohottavat taikinan. Tällöin ruisjauhoon ei ole tarpeen sekoittaa vehnäjauhoa. Sekaleivissä ruisjauho on yhtenä ainesosana muiden jauhojen ohessa.
Ruisjauholajeja ovat
Muita ruistuotteita ovat
Muut käyttötarkoitukset.
Ruisjauhoja käytetään myös perinteisen punamultamaalin valmistuksessa. Entisaikaan rakennusalalla käytettiin ruisjauhovelliä makulatuurin kiinnittämisessä tasoitettavalle rappauspinnalle.
Siroleuat

Siroleuat (Compsognathidae) on sukupuuttoon kuollut petodinosaurusten heimo. Ryhmän jäsenet elivät 151–108 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudelta varhaisliitukaudelle. Siroleuat olivat pienikokoisia ja vikkeliä, pieniä eläimiä metsästäviä petoja. Niillä oli ontoista luista koostuva kevytrakenteinen ruumis sekä pitkä häntä, joka toimi tasapainoelimenä. Siroleuoilla oli luultavasti yksinkertaisia, pörröisiä ja untuvamaisia höyheniä, jotka lämmittivät niiden ruumista. Heimon dinosaurukset olivat sukua lintujen esi-isille. Ryhmän nimesi Edward Drinker Cope vuonna 1871.
Vuonna 1996 Kiinasta löydetty, varhaisliitukaudella elänyt ryhmän jäsen "Sinosauropteryx" oli ensimmäinen löydetty höyhenpeitteinen dinosaurus. Vuonna 2010 julkaistussa tutkimuksessa paleontologit olivat tutkineet dinosauruksen fossiloituneita höyheniä ja löytäneet niistä väriä tuottavia melanosomeja, joiden perusteella "Sinosauropteryxillä" päätellään olleen valkoista sekä punaruskeaa tai oranssia väriä. Dinosauruksen häntä oli raidallinen.
Alaskylä

Alaskylä on Parkanon kylä. Se sijaitsee valtatie 3:n tuntumassa ulottuen Ikaalisten rajaan saakka. Alue on Parkanon vanhinta ja kauneinta kulttuurimaisemaa. Keskiajalla Parkano oli (Hämeen)Kyrön suurpitäjän pohjoisin kylä, jonka keskellä sijaitsi Parkanonjärvi. Myöhemmin asutuksen kasvaessa kylä jakautui: järven länsipuolinen alue nimettiin Alaskyläksi. Sen keskustasta Parkanon keskustaan on matkaa noin 7 kilometriä ja Tampereelle 77 kilometriä. Ensimmäiset kyläläiset saivat elantonsa pääasiassa kalastuksesta ja metsästyksestä, myöhemmät maanviljelyksestä ja karjanhoidosta. Alaskyläläiset ovat perinteisesti yrittäjähenkisiä, nykyisin kylässä on useita eri alojen yksityisyrittäjiä.
Vaihteleva maasto järvimaisemassa tarjoaa hyvät mahdollisuudet lenkkeilyyn, hiihtoon, marjastukseen ja metsästykseen. Parkanonjärven eteläpäästä, alkaa melontareitti Vääräjoen kanjonissa. Kylästä noin kymmenen minuutin ajomatkan päässä on Poltinkosken golfkenttä.
Palvelut.
Kunnalliset palvelut löytyvät Parkanon keskustasta. Kotien rakentajille Alaskylässä on valmiina kaupungin vesijohto ja runkoviemäri. Laajakaistaverkko Alaskylään ja Yliskylään valmistui vuonna 2017.
Alaskylän saha ja tiilitehdas.
Vuodesta 1945 alkaen useita kyläläisiä työllisti Alaskylän saha ja tiilitehdas 1960-luvun alkuun saakka. Vanhan tiilitehtaan piippu on vielä pystyssä toimien kylän maamerkkinä.
Koulut.
Alaskylässä oli ennen kaksi koulua: Alaskylän koulu ja Lapiolahden koulu. Alaskylän kansakoulu rakennettiin maanomistajien lahjoittamalle tontille lahjoitusvaroin ja talkootyönä. Se aloitti toimintansa vuonna 1898. Siitä tuli Parkanon ensimmäinen sivukylän koulu ja yhteistoimintakeskus yli 100 vuodeksi. Keväällä 2006 Alaskylän koulu lakkautettiin. Lapiolahden koulu perustettiin vuonna 1923, ja sen toiminta päättyi 1960-luvulla. Vuonna 2000 Alaskylän Kyläseura ry lunasti kaupungilta Lapiolahden koulun kylätaloksi.
Tällä hetkellä lähin koulu sijaitsee Parkanon keskustassa. Koulu- ja kulttuurikeskus Kaarna avasi ovensa 8. elokuuta 2019. Siellä aloitti opiskelunsa noin 700 oppilasta ja lähes 100 henkilökunnan jäsentä. Kaarnassa toimii peruskoulu, lukio ja esikoulu.
Alaskylän kylätalo.
Alaskylän kylätalo on entinen Lapiolahden kansakoulu. Vuonna 2000 Alaskylän Kyläseura ry lunasti sen kaupungilta kylätaloksi. Se sijaitsee 10 kilometrin päässä Parkanon keskustasta Tampereelle päin, aivan Kolmostien varressa. Kylätaloa vuokrataan myös ulkopuolisten käyttöön erilaisiin tilaisuuksiin.
Kevin Kilbane

Kevin Kilbane (s. 1. helmikuuta 1977 Preston) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa 110 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia vuosina 1997–2011. Hän pelasi neljä ottelua vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Seuratasolla hän edusti useita englantilaisseuroja, muun muassa West Bromwichia vuosina 1997–1999, Sunderlandia 1999–2003, Evertonia 2003–2006 ja Wigania 2006–2009. Hänen pelipaikkansa oli puolustuksessa ja keskikentällä.
Marko Huhtanen

Marko Tapio Huhtanen (s. 1967) on suomalainen matemaatikko, joka työskentelee Oulun yliopiston sovelletun matematiikan professorina.
Huhtanen väitteli tohtoriksi Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1997. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa oli otsikoitu "Numerical Linear Algebra Techniques for Spectral Approximation and Applications". Väitöskirjatutkimusta ohjasi professori Olavi Nevanlinna. Hän on Aalto-yliopiston dosentti (2011–).
Työurallaan Huhtanen toiminut Teknillisen korkeakoulun matematiikan assistenttina ja määräaikaisena professorina. Hän työskenteli myös yhdysvaltalaisissa Massachusetts Institute of Technology ja Stanfordin yliopisto. Oulun yliopiston sovelletun matematiikan professori hän on ollut kesäkuusta 2012 lähtien.
Tutkimusta Huhtanen on tehnyt erityisesti funktionaalianalyysiin ja sen soveltamiseen numeerisen analyysin iteratiivisilla menetelmillä. Funktionaalianalyysin piirissä Huhtanen on tutkinut ominaisarvotehtäviä, ortogonaalifunktioita ja matriisilaskennan faktorointikysymyksiä. Lisäksi hän on tarkastellut matemaattisen fysiikan sovelluksia.
Vuonna 2012 hänelle myönnettiin tunnustuksena Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto.
F. W. Mieritz

Johann Wilhelm Friedrich Mieritz (22. huhtikuuta 1835 Alt-Strelitz, Mecklenburg-Strelitz – 16. huhtikuuta 1883 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli Suomeen asettunut saksalaissyntyinen arkkitehti.
Mieritz opiskeli Saksassa vuosina 1857–1860 ja työskenteli Tanskassa, Saksassa sekä Venäjällä, kunnes saapui vuonna 1863 Vaasaan Suomeen. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Helsinkiin, jossa hän saavutti nimeä varsinkin romanttisten puuhuviloiden suunnittelijana. Mieritzin tunnetuimmat suunnittelutyöt ovat neljä Helsingin Kaivopuistossa sijaitsevaa huvilaa, joista vanhin, Villa Väderbacka (1869) on nykyään taidemuseo Cygnaeuksen galleria. Mieritz suunnitteli myös Tuusulan Krapin tilan päärakennuksen (1883). Mieritz vuokrasi vuonna 1881 nykyisen Hylkysaaren Helsingin kaupungilta ja laajensi seuraavana vuonna saarella sijainneen hirsitalon huvilaksi, johon asettui perheineen asumaan. Se tunnetaan nykyään nimellä Villa Ida.
Mieritzin poika oli arkkitehti Frithiof Mieritz.
Peter Hästö

Peter Alexander Hästö (s. 15. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen matemaatikko. Hän työskentelee Turun yliopiston matematiikan professorina alan opettajakoulutuksen parissa.
Hästö tuli ylioppilaaksi 1997 (Mattlidens gymnasium, IB-linja). Hän opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa, josta valmistui ripeästi luonnontieteen kandidaatiksi (1998) ja filosofian maisteriksi (1999). Hän jatkoi filosofian lisensiaatiksi (2002), psykologian kandidaatiksi (2002) ja filosofian tohtoriksi (2003). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2003) oli otsikoitu "The Apollonian metric and bilipschitz mappings". Sittemmin hän on opiskellut maisteriksi Cambridgen yliopiston kasvatustieteen tiedekunnasta ja hallintotieteiden kandidaatiksi Itä-Suomen yliopistosta.
Työurallaan Hästö oli Helsingin yliopiston tutkijakoulutettava vuosina 1999–2003, josta ajasta hän opiskeli matematiikkaa Itävallassa Wienin yliopistossa (1999–2000) ja psykologiaa Espanjassa (Univ. Autònoma de Barcelona). Hän oli postdoc-tutkijana Michiganin yliopistossa (Gehring Post doc Fellow, 2003–2004) Yhdysvalloissa ja Norjan teknis-luonnontieteellisessä yliopistossa Trondheimissä (2004–2005). Sitten seurasi tutkijatohtorin tehtävä (2005). Vuodesta 2006 hän on ollut Oulun yliopiston professori, ensin kokoaikaisesti vuosina 2006–2014 ja sen jälkeen osa-aikaisesti 2014–2019. Turun yliopiston professorina hän on toiminut ensin osa-aikaisesti vuosina 2014–2015 ja sitten kokoaikaisesti vuodesta 2015 lähtien.
Hästö on toiminut esimerkiksi Ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä. 
Tunnustuksena työstään Hästölle on myönnetty Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2010).
Frank Stapleton

Francis Anthony "Frank" Stapleton (s. 10. heinäkuuta 1956 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa 71 ottelua ja teki niissä 20 maalia vuosina 1977–1990. Hän kuului Irlannin joukkueeseen EM-kilpailuissa 1988, jossa hän pelasi kolmessa ottelussa, ja MM-kilpailuissa 1990, jossa hän ei saanut peliaikaa. Seuratasolla hän edusti Arsenalia vuosina 1974–1981 ja Manchester Unitedia 1981–1987 sekä sen jälkeen lyhyempiä aikoja useita eri seuroja, muun muassa alankomaalaista Ajaxia ja ranskalaista Le Havrea.
Otso Ovaskainen

Otso Tapio Ovaskainen (s. 1970) on suomalainen matemaatikko ja tekniikan tohtori. Vuoden 2021 alusta hän on toiminut Jyväskylän yliopiston matemaattisen ja tilastollisen ekologian professorina. Vuosina 2009–2020 hän työskenteli Helsingin yliopiston matemaattisen ekologian professorina. Ovaskaisen tutkimushankkeet ovat kehitelleet uusia kenttätutkimuksen ja tilastollisen analyysin menetelmiä ekologian tutkimukseen ja seurantaan. Menetelmiä on voitu sovaltaa maailmanlaajuisesti, joten hän on matemaatikkona on päässyt osallistumaan tutkimusmatkoille esimerkiksi Madagaskarin sademetsiin ja Grönlantiin.
Ovaskainen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta tekniikan tohtoriksi matematiikan alalta vuonna 1998. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1998) oli otsikoitu "Asymptotic and Adaptive Approaches to Thin Body Problems in Elasticity". Työn ohjaaja oli Juhani Pitkäranta.
Väitöskirjansa jälkeen hän sattumalta kuuli Ilkka Hanskin tutkimustyöstä. Varsin nopeasti Hanskin metapopulaatiobiologian tutkimusryhmästä löytyi postdoc-tutkijan paikka. Hän vieraili lukuvuoden 2001–2002 Cambridgen yliopistossa ja perusti Helsingin yliopiston Metapopulaatiobiologian tutkimuskeskukseen oman matemaattisen biologian tutkimusryhmän. Vuonna 2008 hän sai ryhmälleen merkittävän tutkimusrahoituksen Euroopan tutkimusneuvostolta (ERC).
Hän on ollut Metapopulaatiobiologian huippututkimusyksikön johtava tutkija vuodesta 2006 ja johtaja vuodesta 2015. Helsingin yliopiston professuurin ohella Ovaskainen on ollut norjalaisen huippuyksikön vieraileva professori vuodesta 2014. 
Monia Ovaskaisen yksin tai yhdessä työtoveriensa toteuttamia tutkimuksia on ilmestynyt ekologian ja luonnontieteen arvostetuimmissa tiedejulkaisuissa (mukaan luettuna Nature, Science, PNAS).
Hänen saamiin tunnustuksiin lukeutuu Suomen Akatemian myöntämä Akatemiapalkinto tieteellisestä rohkeudesta (2009) ja Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto (2018). Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Ovaskainen on ollut vuodesta 2013.
Ludwig Bohnstedt

Ludwig Bohnstedt (27. lokakuuta 1822 Pietari, Venäjä – 3. tammikuuta 1885 Gotha, Saksa) oli pietarinsaksalainen arkkitehti, joka vaikutti Pietarissa ja myöhemmin Saksassa. Hän on suunnitellut myös Suomen Pankin talon Helsingissä.
Elämä ja suunnittelutyöt.
Bohnstedtin isä oli muuttanut Pietariin Saksan Stralsundista. Bohnstedt kävi koulunsa Pietarissa ja opiskeli vuosina 1839–1841 Berliinin yliopistossa ensin filosofiaa ja sitten arkkitehtuuria. Oltuaan Italiassa Bohnstedt palasi synnyinkaupunkiinsa Pietariin ja työskenteli siellä arkkitehtina vuosina 1843–1863. Pietarin taideakatemia myönsi hänelle akateemikon arvon vuonna 1846 ja professorin arvon vuonna 1858, ja lisäksi hän sai hovineuvoksen arvonimen. Bohnstedt suunnitteli 1850-luvun alkupuolella suuriruhtinatar Jelena Pavlovnan tilauksesta lisärakennuksia Oranienbaumin palatsiin. Muita Bohnstedtin Pietarin-vuosinaan suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa Jusupovin kaupunkitalo Liteinyi prospektilla (1852–1858) ja Riian saksalainen teatteri eli nykyinen Latvian kansallisooppera (1860–1863). Viimeksi mainittu paloi vuonna 1882, mutta Bohnstedt oli mukana sen uudelleenrakentamisessa.
Bohnstedt asui vuodesta 1863 Saksan Gothassa, jossa hän toimi kaupungin rakennustoimen asiantuntijavirassa. Tämän kauden huomattavia suunnittelutöitä ovat kirjailija Fritz Reuterin yksityishuvila Eisenachissa ja useat pankkitalot Gothassa. Bohnstedt sai mainetta osallistumalla ahkerasti kansainvälisiin suunnittelukilpailuihin. Hän voitti vuonna 1872 kilpailun Berliinin valtiopäivätalosta, mutta hankkeen lykkäytymisen vuoksi hänen kehuttu suunnitelmansa ei lopulta toteutunut eikä hän menestynyt vuoden 1882 uusintakilpailussa. Hänen toteutuneita kilpailuehdotuksiaan ovat pyhiinvaelluskirkko Portugalissa ja vuosina 1878–1883 rakennettu Suomen Pankki Helsingissä. Bohnstedt osallistui myös Helsingin Kirurgisen sairaalan suunnittelukilpailuun, ja rakennuksen lopulta suunnitellut F. A. Sjöström käytti hänen ehdotustaan pohjana sairaalan yhden paviljongin piirustuksissa.
Bohnstedtin arkkitehtuuri edustaa eri kertaustyylejä, pääosin saksalaista pyörökaarityyliä ja uusrenessanssia mutta myös esimerkiksi uusgotiikkaa, uusbarokkia ja uusbysanttilaista tyyliä. Hänet valittiin vuonna 1874 Berliinin taideakatemian jäseneksi. Bohnstedtin oppilaisiin Pietarissa kuului Viktor Schröter.
Sbrinz

Sbrinz on sveitsiläinen lehmänmaitojuusto.
Sbrinz-juuston alkuperästä tiedetään varmasti vain vähän. Juustoa on valmistettu jo vähintään keskiajalta lähtien Keski-Sveitsissä, sekä osissa Bernin kantonia. Juusto on mahdollisesti saanut nimensä Bernissä sijaitsevan Brienzin kaupungin mukaan. Toisen teorian mukaan sen nimi on johdettu sanasta "Brenza", jolla joillakin Italian alueilla viitataan lampaanmaitojuustoon. Sveitsiläisiä juustoja onkin aikanaan viety varsin yleisesti Italiaan ja monet juustoista valmistettiin lampaan- tai vuohenmaidosta.
Nykyisin sbrinz-juustolla on suojattu alkuperänimitys (AOP, appellation d’origine protégée). Suojan perusteella esimerkiksi sen valmistusalue ja valmistustapa on määritelty tarkasti. Juusto valmistetaan lehmän raakamaidosta Luzernin, Schwyzin, Obwaldenin, Nidwaldenin ja Zugin kantonien alueella, sekä kolmessa kylässä Bernin kantonissa, Aargaun kantonin Murin kunnassa ja kolmella tilalla Sankt Gallenin kantonissa. Juustoa valmistettaessa siitä häviää muihin juustoihin verrattuna hyvin paljon vettä. Valmistuva juustomassa leikellään hyvin pieniksi paloiksi ja se lämmitetään 57°C asteeseen. Juustoa suolataan vähintään 15 päivää ja sitä kypsytetään vähintään 16 kuukautta. Juustoa voidaan myydä myös 11 kuukautta kypsytettynä, mutta tuolloin sitä kutsutaan nimellä "Spalen". Tavallista on kypsyttää juustoa jopa kolme vuotta. Valmis juusto on painoltaan 25–45 ja leveydeltään 45–65 cm.
Selles-sur-Cher (juusto)

Selles-sur-Cher on ranskalainen vuohenmaitojuusto.
Selles-sur-Cher -juusto on saanut nimensä Selles-sur-Cherin kunnalta Ranskan Loir-et-Cherin depratementissa ja juustoa valmistetaan pohjoisen Keski-Ranskan Solognen alueella. Alue on tunnettu varsin kehnosta maaperästään, minkä takia alueella on laidunnettu perinteisesti vuohia. Juustolla on ollut Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys vuodesta 1975 lähtien.
Selles-sur-Cher valmistetaan vuohen täysmaidosta. Juustomassan aikaansaamiseksi käytetään pieni määrä juoksutetta. Valmistunut juustomassa asetellaan muotteihin, jonka jälkeen juustoa kuivataan vuorokauden ajan. Kuivaamisen jälkeen juusto suolataan ja peitellään tuhkalla. Juustoa kypsytetään vähintään kymmenen päivää, jolloin sen pintaan muodostuu sinihometta. Väriltään juusto on valkoista ja rakenteeltaan pehmeää. Juustossa on kuvailtu oleva hasselpähkinän makua ja lievä vuohen ja sienen haju. Juustoa voidaan tarjoilla esimerkiksi juustotarjottimella tai muiden ruokalajien alkupalana. Juusto sopii hyvin yhteen esimerkiksi patongin tai viinin kanssa.
Serpa (juusto)

Serpa on portugalilainen lampaanmaitojuusto.
Serpa-juustoa valmistetaan Portugalin Serpan ja Bejan kunnissa Alentejon alueella. Alentejo tunnetaan yhtenä Portugalin kuivimmista alueista. Juuston tarkkaa alkuperää ei tunneta. Juuston valmistus lienee aloitettu silloin, kun sen nykyisille tuotantoalueille siirtyi lammaspaimenia uusien laidunalueiden perässä alueen lähiseudulta. 
Juuston valmistukseen käytetään lampaan raakamaitoa, johon lisätään isoartisokasta valmistettavaa uutetta. Maito suodatetaan kankaan läpi ja lämmitetään 35°C asteeseen. Tämän jälkeen juustoon lisätään suolaa ja kasviperäistä juoksutetta. Valmistuva juustomassa puristetaan käsin, muotitetaan ja viedään lopulta kypsymistilaan. Muotit poistetaan päivän kuluttua, jonka jälkeen juustoja käännellään ja niitä pestään maidolla kahdeksasta kymmeneen päivää. Juusto kypsyy tämän työvaiheen jälkeen käärittynä kankaaseen 30–45 päivää.
Valmis juusto on pehmeää ja väriltään kellertävää. Juustolla on mieto käynyt maku ja sillä on myös makea ja kitkerä vivahde. Juustoa tarjoillaan esimerkiksi alkupalana tai jälkiruokana. Juuston kanssa saatetaan tarjoilla esimerkiksi punaviiniä, olutta tai leipää.
Martin Tauber

Martin Tauber (s. 4. marraskuuta 1976) on itävaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Maailmancup.
Tauber kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 22. marraskuuta 1997 Beitostølenissä ollen kymmenen kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa 105:s. Maailmancupin pisteitä Tauber saavutti ensimmäisen kerran 27. joulukuuta 1998, kun hän oli 24:s vapaan hiihtotavan sprintissä Garmisch-Partenkirchenissä. Palkintokorokkeelle Tauber ylsi maailmancupissa kerran. Hän oli toinen 5. helmikuuta 2006 Davosissa pidetyssä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Arvokilpailut.
Nuorten MM-kilpailuissa Tauber oli mukana vuosina 1994–1996 yhteensä viidellä matkalla. Paras sijoitus näissä kilpailuissa oli yhdeksäs sija 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa Asiagossa 4. helmikuuta 1996.
MM-kilpailuissa Tauber oli mukana Oberstdorfissa 2005 ja Sapporossa 2007. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-tasolla oli 18. sija vuoden 2005 kilpailujen 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähdössä. Vuoden 2005 MM-kisoissa Tauber hiihti ainoan arvokisaviestinsä, jossa Itävalta sijoittui viidenneksi.
Olympialaisissa Tauber oli mukana Torinossa 2006. Siellä hän hiihti uransa parhaan arvokisasijoituksen ollessaan 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kisassa kahdeksas.
Kilpailukielto.
Keväällä 2007 Kansainvälinen olympiakomitea langetti Tauberille ja viidelle muulle itävaltalaisurheilijalle elinikäisen kilpailu- ja toimitsijakiellon olympialaisiin. Syynä oli dopingaineiden hallussapito Torinon olympialaisissa 2006.
Palava rakkaus (elokuva)

Palava rakkaus on Kirsti Petäjäniemen ohjaama suomalais-virolainen televisioelokuva vuodelta 1997. Sen aiheena on diplomaatti Oskar Kallaksen ja kirjailija Aino Kallaksen vaiheikas rakkaustarina.
"Palava rakkaus" on tyylilajiltaan epookkidraama: sen aikakautena on 1900-luvun alkupuolisko sotineen ja muine levottomuuksineen.
Juoni.
Alussa Aino Krohn ja Oskar Kallas menevät naimisiin, ja nuorikko muuttaa miehensä mukana Viroon. Avioliitto alkaa onnellisena, pariskunta saa lapsia, joista tosin yksi kuolee vauvana. Aino tasapainoilee kirjailijan ja kotiäidin roolien välillä. Oskar puolestaan tekee uraa yliopistossa ja myöhemmin hän saa paikan Postimees-lehden toimittajana, jolloin perhe muuttaa Tarttoon. Rakkaus alkaa säröillä, ja lopulta Aino pakenee avioliittoaan Helsinkiin. Hänellä on romanssi runoilija Eino Leinon kanssa, mutta Krohnin suku puuttuu asiaan, ja tekee lopun romanssista. Oskar saa paikan Viron Lontoon suurlähettiläänä, ja Kallasten liitto saa Englannissa uutta nostetta. Kesiään he viettävät Virossa.
Neuvostoliitto miehittää Viron toisen maailmansodan aikana, mikä merkitsee Viron itsenäisyyden keskeytymistä vuosikymmeniksi ja maan luisumista kommunistidiktatuuriin. Kallasten poika ja tytär kuolevat. Aino ja Oskar pakenevat Tukholmaan, missä Oskar kuolee pian sodan päätyttyä.
Julkaisut.
"Palava rakkaus" sai ensi-iltansa Yleisradio TV1:n Kotikatsomossa loppuvuodesta 1997. Elokuva julkaistiin Yle Areenassa lokakuussa 2018.
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomissa" Jukka Kajava piti "Palavaa rakkautta" sivistyneenä ja ammattitaidolla tehtynä tv-elokuvana, jossa on kuitenkin ongelmia. Se on kovin pitkä, kerronnaltaan paikoin ohut ja sytyttämätön eikä tarina oikein tarjoa tarttumapintaa katsojalle. Hänestä lopputulos ”ei ole loistokas elokuva, muttei huonokaan. Se on kelvollisesti siltä väliltä.”
Dolutegraviiri

Dolutegraviiri (C20H19N3O5F2) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektioiden hoitamisen. Dolutegraviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Dolutegraviiri sitoutuu HI-viruksen integraasientsyymiin. Sitoutumisessa tärkeässä osassa ovat molekyylin heterosyklisen renkaan happiatomit, jotka kelatoituvat entsyymin sisältämiin magnesiumioneihin. Dolutegraviiri estää integraasin toimintaa ja tällöin viruksen DNA ei pysty integroitumaan osaksi ihmisen DNA-molekyyliä. Lääkeainetta käytetään yhdessä abakaviirin ja lamivudiinin kanssa. Dolutegraviiri hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2013 ja Euroopan unionin aueella vuonna 2014.
Haittavaikutukset.
Tyypillisiä dolutegraviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat pääkipu, huonovointisuus ja ripuli. Myös yliherkkyysreaktiot kuten ihottuma ovat mahdollisia. Vuonna 2018 Euroopan lääkevirasto aloitti selvityksen raskaudenaikaisen dolutegraviirihoidon ja sikiön selkärankahalkion välisestä yhteydestä.
Morehouse College

Morehouse College on Yhdysvaltojen Georgian osavaltion Atlantassa sijaitseva, historiallisesti afroamerikkalaisille miehille tarkoitettu liberal arts college. 
Noin 2 200 opiskelijallaan Morehouse College oli 2010-luvun lopulla suurin neljästä jäljellä olevasta vain miehille tarkoitetusta collegesta Yhdysvalloissa; muut ovat Hampden-Sydney College (Hampden Sydney, Virginia), Saint John’s University (Collegeville, Minnesota) ja Wabash College (Crawfordsville, Indiana).
Morehouse College tunnetaan ihmisoikeustaistelija Martin Luther Kingin entisenä opinahjona. King suoritti siellä sosiologian bachelor-tutkinnon 1948. Salamurhan uhriksi joutuneen Kingin hautajaisten muistotilaisuus pidettiin Morehouse Collegessa 9. huhtikuuta 1968.
Vuonna 2019 Morehouse College nousi otsikoihin, kun sen entinen opiskelija, Yhdysvaltojen rikkaimmaksi afroamerikkalaiseksi arvioitu sijoittaja Robert F. Smith lupasi valmistujaispuheessaan maksaa kaikkien 396:n sinä keväänä valmistuvan nuorukaisen opintolainat, yhteissummaltaan noin 36 miljoonaa euroa. Lukuvuoden opiskelu Morehousessa maksaa asumis- ja muine kuluineen noin 43 000 euroa.
Morehousen tunnettuja entisiä opiskelijoita ovat myös liikemies ja poliitikko Herman Cain, näyttelijä Samuel L. Jackson ja elokuvaohjaaja Spike Lee. Vuonna 1979 oppilaitos nimesi kunniatohtorikseen Zimbabwen itsenäisyystaistelijan Joshua Nkomon.
Koulun urheilujoukkueet tunnetaan nimellä Maroon Tigers, joka tulee koulun tunnusväristä, tumman ruskeanpunaisesta. Myös koulun opiskelijalehti on nimeltään "The Maroon Tiger".
Adenin protektoraatti

Adenin protektoraatti (, ) oli Britannian protektoraatti Etelä-Arabiassa. Protektoraatti kehittyi Adenin siirtomaan takamaasta sen jälkeen, kun Britannia oli valloittanut Adenin vuonna 1839. Alue oli Britannian protektoraattina 1960-luvulle asti. Vuonna 1940 protektoraatti jaettiin hallinnollisista syistä läntiseen ja itäiseen protektoraattiin. Vuodesta 1967 niiden alueet yhdessä entisen Adenin siirtomaan kanssa muodostivat Jemenin demokraattisen kansantasavallan, josta yleisesti käytettiin nimitystä "Etelä-Jemen". Nykyisin alue kuuluu Jemeniin.
Lily

Lily on englantilainen naisen etunimi, joka johtuu liljaa tarkoittavasta englannin kielen sanasta "lily". Nimestä on englanninkielisissä maissakin käytössä myös monia muunnelmia, kuten Lilian, Liliana ja Lilly. Nimen suomenkielinen vastine on Lilja.
Nimi Lily on jonkin verran käytössä Suomessakin ja on viime vuosikymmeninä yleistynyt. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1150 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Vuodesta 2020 lähtien Lilyn nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 20. toukokuuta.
Bodyguard – Henkivartija

Bodyguard – Henkivartija ("Bodyguard") on brittiläinen jännityssarja, jonka on luonut Jed Mercurio. Kuusiosaisen sarjan pääosissa ovat Richard Madden ja Keeley Hawes. Se kertoo Suur-Lontoon poliisitoimessa työskentelevästä ylikonstaapeli David Buddista, joka määrätään sisäministeri Julia Montaguen henkivartijaksi.
"Bodyguardia" alettiin esittää BBC:llä 26. elokuuta 2018. Se oli kanavan katsotuin draamasarja yli kymmeneen vuoteen. Sarjan kansainvälisestä levityksestä vastaa Netflix. Suomessa sarjan on esittänyt Yle.
Bahlan linnoitus

Bahlan linnoitus () on linnoitus Hajarvuoristossa, Omanin Al-Dakhiliyyan kuvernoraatin Bahlan kaupungissa. Se on yksi alueen neljästä linnoituksesta. Bahlan linnoituksen rakensi keitaan läheisyyteen Bani Nabhan -heimo 1100–1400-luvuilla. Se on rakennettu kiviperustalle, ja seinät ja tornit on rakennettu savitiilestä. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1987.
Suitsukepolku

Suitsukepolku on Omanin Dhofarissa sijaitseva osa suitsuketietä, joita pitkin vietiin Lähi-idästä Intiaan kauppatavaraa. Alueella kasvaa "Boswellia sacra" -puita, joiden pihkasta saadaan suitsukkeina käytettävää olibaanihartsia. Suitsukepolku oli tämän aineen tärkeä kauppareitti antiikin aikana sekä keskiajalla. Polku ja siihen liittyvä alue liitettiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2000. Suojellun alueen koko on noin 850 hehtaaria ja sen suoja-alue on hieman yli 1200 hehtaaria.
Mayapán

Mayapán on mayojen rauniokaupunki, joka sijaitsi noin 55 kilometrin päässä nykyisestä Méridan kaupungista. Mayapánista tuli yksi alueen merkittävimmistä kaupungeista jälkiklassisella kaudella eli noin 900–1519. Mayapánin muurein ympäröity kaupunki oli rakennettu suuren kaivon ympärille. Sen arkkitehtuuri ja kuvataide muistutti Chichén Itzáa, joskaan ei ollut yhtä loisteliasta.
Noin 3 600 Mayapánin rakennusta on kaivettu esiin, joista suurin osa on asuintaloja. Pääaukion luona on suuri pyramidi, Castillo, siitä etelään temppeli, jossa on ympyränmuotoinen pohjakaava. Itäpuolella on pylvästemppeli. Kaksi tärkeintä rakennusryhmää oli ryhmitelty suorakulmaisen pihan ympärille, ja ne oli yhdistetty toisiinsa penkereellä, joka on osin säilynyt.
Mayapán oli liitossa Uxmalin and Chichén Itzán kaupunkien kanssa, ja Chichén Itzán rappeuduttua Mayapánista tuli Jukatanin johtava poliittinen ja uskonnollinen keskus. Sen kukoistus kesti vuodesta 1200 vuoteen 1450, jolloin kaupunkia yksinvaltiaina hallinneet Cocom-päälliköt syrjäytettiin ja kaupunki hylättiin.
Roomalaismysteerit

Roomalaismysteerit ("The Roman Mysteries") on Caroline Lawrencen kirjoittama lapsille ja nuorille suunnattu 17-osainen romaanisarja. Sarjan kirjat ilmestyivät vuosina 2001–2009. Kaikki kirjat on kustantanut Orion Books. Sarjaa ovat kuvittaneet muuan muassa Fred van Deelen, Peter Sutton ja Richard Carr. Vain kolme ensimmäistä kirjaa, "Ostian koirat", "Vesuviuksen salaisuudet" ja "Pompejin merirosvot" on suomennettu. 
Kirjojen tapahtumat sijoittuvat 70-luvun ja 80-luvun vaihteeseen. Sarjan toisessa osassa "Vesuviuksen salaisuudet" kuvaillaan Vesuviuksen purkaus. Kirjan viimeinen osa, jota ei ole vielä suomennettu, sijoittuu vuoteen 81. Sarjan päähenkilö on 12-vuotias Flavia Gemina. Hänen ystäviään ovat Jonatan ben Mordokai, Lupus sekä orjatyttö Nubia. He ratkaisevat sarjassa monia mysteereitä. Sarjassa esiintyy näiden lisäksi myös useita muita hahmoja.
Qalhat

Qalhat tai Galhat () on muinainen satamakaupunki Omanin Ash-Šarqiyyan eteläisessä kuvernoraatissa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Surin kaupungin pohjoispuolella ja Arabianmeren rannalla. Kaupunkia ympäröi muurit, joskin myös muurien ulkopuolella olevat hauta-alueet lasketaan kuuluvaksi kaupunkialueeseen. Aikanaan se oli tärkeä kaupunki Intian ja Lähi-idän välillä. Qalhat valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2018. Suojellun alueen koko on noin 76 hehtaaria ja suoja-alueen koko 180 hehtaaria.
Ostian koirat

Ostian koirat (engl. "The Thieves of Ostia") on Caroline Lawrencen vuonna 2001 ilmestynyt romaani ja "Roomalaismysteerit"-kirjasarjan ensimmäinen osa. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Rooman keisarin Vespasianuksen valtakaudelle. Kirjan keskeisin tapahtumapaikka on Ostia.
Juoni.
Roomalaistyttö Flavia Gemina huomaa isänsä kadottaneen Castoria ja Polluxia esittävän sormuksen. Flavian äiti oli antanut sormuksen miehelleen ennen kuolemaansa. Flavia löytää sormuksen variksen pesästä, johon varis on tuonut muitakin varsin arvokkaita koruja. Paluumatkalla lauma villikoiria alkaa ajaa Flaviaa takaa, kunnes juutalaispoika Jonatan ben Mordokai pelastaa hänet ja vie Flavian kotiinsa, jossa ovat Jonatanin isä Mordokai ja perheen vanhin lapsi, Miriam. Syntymäpäivänään Flavia lähtee isänsä kanssa myymään variksen pesästä löytyneet korut pankille ja saa niistä 600 sestertiusta. Flavia päättää ostaa rahoilla afrikkalaisen Nubia-tytön orjakauppias Venaliciukselta, joka on myymässä orjia Ostian aukiolla. Samana päivänä Flavia viettää syntymäpäiväjuhliaan, kutsuen kemuihin myös Mordokain, Jonatanin, Miriamin ja Nubian. Muutaman päivän kuluttua selviää, että joku on tappanut Jonatanin Bobas-koiran, ja ystävykset alkavat oitis tutkia mysteeriä. He löytävät mykän Lupus-pojan puusta villikoirien ajamana. Lopulta Flavia hoksaa syylliseksi Libertuksen, joka oli surmannut Bobaan lisäksi muitakin Ostian koiria. Yksi villikoirista synnyttää kaksi pentua, joiden nimiksi annetaan Nipur ja Tigris.
Union Institute &amp; University

Union Institute &amp; University (UI&amp;U) on yksityinen tutkimusyliopisto Yhdysvaltojen Ohion osavaltion Cincinnatissä. Sillä on kampukset myös Kalifornian Sacramentossa ja Floridan Miamissa.
Yliopisto juontaa juurensa vuonna 1964 perustettuun yhteistyöjärjestöön "The Union for Research and Experimentation in Higher Education", lyhyemmin Union Institute, jonka perustivat Antioch College, Bard College, Goddard College, Chicago Teachers North, Monteith Masson, New College at Hofstra University, Sarah Lawrence College, Shimer College ja Stephens College. Se otti innoitustaan Britannian avoimesta yliopistosta, Oxbridge-huippuyliopistoista ja muista brittiläisen korkeakoulutuksen instituutioista etsiessään uusia tapoja saattaa ihmisiä korkeakoulutuksen piiriin. Union Institute toimi aluksi Antioch Collegen yhteydessä Ohion Yellow Springsissä, kunnes se vuonna 1977 siirtyi Cincinnatiin. 1900-luvun loppuvuosikymmeninä Union Institute perusti kampukset myös Kaliforniaan ja Floridaan. Vuosituhannen vaihteen jälkeen se osti Montpelierin ja Brattleboron kaupungeissa toimivan Vermont Collegen ja otti nykyisen nimensä Union Institute &amp; University.
UI&amp;U:n tunnettuja entisiä opiskelijoita ovat Jamaikan entinen pääministeri Portia Simpson-Miller ja Harman International Industries -yhtiön perustaja Sidney Harman.
Saarikaari

Saarikaari on tuliperäinen saariketju, joka syntyy kun merenpohja työntyy mantereisen laatan alle. Sukellettuaan Maan vaippaan merenpohja sulaa osittain ja muodostaa magmaa. Kohtaan syntyy merellinen alityöntövyöhyke, ja vaipasta nouseva jäykkä magma synnyttää mantereen puolelle saarikaaren.
Pompejin merirosvot

Pompejin merirosvot ("The Pirates of Pompeii") on "Roomalaismysteerit"-kirjasarjan kolmas osa. Sen on kirjoittanut Caroline Lawrence. Kannen on piirtänyt muuten Peter Sutton, paitsi että kannen yläreunan mosaiikit ovat Fred van Deelanin työtä. Kirjan on julkaissut Orion Publishing Group 1. huhtikuuta 2002 Lontoossa Britanniassa. Sen on kääntänyt suomeksi Pekka Tuomisto, ja suomenkielinen laitoksen on julkaissut 2005 WSOY.
Juoni.
Kirja alkaa siitä, mihin sen edeltäjä "Vesuviuksen salaisuudet" jäi. Sen ensimmäisessä kohtauksessa Jonatan ben Mordokai on haavoittunut vakavasti tulivuorenpurkauksessa, ja makaa eräänlaisessa koomassa. Päähenkilö Flavia Gemina sekä orjatyttönsä Nubia lähtevät etsimään kukkaa lääkkeeksi Jonatanille. He löytävät kukkien yhteydessä pienen tytön yksin luolasta. Tämä kertoo kuinka kaksi miestä sieppasivat hänen isoveljensä. Flavia ja Nubia vievät tytön pakolaisleiriin. Pakolaisleirissä oli enimmäkseen Vesuviuksen purkauksen vuoksi kotinsa ja/tai omaisensa menettäneitä ihmisiä. Pakolaisleiristä löytyvät myös pikkutytön, eli Julian isovanhemmat. Julian isovanhemmat ovat suunniltaan Julian isoveljen Rufuksen sieppauksesta. Flavia kumppaneineen lupaa etsiä Rufuksen takaisin perheelleen. He saavat kuulla myös, että Apollo-niminen poikakin on kadonnut ja kenties siepattu. 
Tämän jälkeen Flavia ja Nubia lähtevät tohtori Mordokain teltalle. Siellä tohtori Mordokai hoitaa Jonatania, joka ei vieläkään osoita juurikaan elonmerkkejä. Teltassa ovat myös Jonatanin isosisko Mirjam, joka menetti lähes kaikki hiuksensa purkauksessa, sekä Flavian setä Gaius, joka on ihastunut Mirjamiin. Illalla Nubia soittaa hiulua teltassa. Joukko pakolaisia kerääntyy teltan ulkopuolelle, ja osa heittää kolikoita Nubialle. Kaunis musiikki myös virkistää Jonatanin, joka herää koomasta. Yöllä Nubia näkee painajaista. Hän herää, ja menee teltan pihalle katselemaan tähtiä. Sitten hän tapaa yön pimeydessä karanneen orjan. Orjan nimi on Kuanto, ja hän kertoo että jos hänet saadaan kiinni, hän joutuu ristille. Kuanto houkuttelee myös Nubiaa karkaamaan hänen mukanaan. Kuanto on Nubian mielestä komea, ja hän antaa Nubialle jotakin. Nubia antaa miehelle vastalahjaksi toisen korvakorunsa. Lupus on Nubian tietämättä herännyt, ja vakoilee noita kahta. Vaikka hän ei saa hiljaisesta puheesta selvää, hän näkee kuitenkin kaiken. 
Seuraavana aamuna Flavia kertoo Jonatanillekin aikovansa selvittää kadonneiden lasten arvoituksen. Lupus menee venerannalle ja alkaa vakoilla siellä olevien miesten puheita. Hän kuulee, kuinka yksi miehistä puhuu Felixistä ja Melissasta. Nimenomaan Melissa-niminen tyttö on kadonneiden joukossa! He alkavat siksi epäillä että syyllinen olisi Publius Pollius Felix, joka on yksi Gaiuksen patronuksista. Lopulta selviää, että syyllisiä ovatkin ilkeä orjakauppias ja Kuanto, joka huijasi Nubiaa, jotta orjakauppias voisi myydä hänet orjamarkkinoilla.
Vesuviuksen salaisuudet

Vesuviuksen salaisuudet (engl. "Secrets of Vesuvius") on Caroline Lawrencen vuonna 2001 ilmestynyt romaani ja "Roomalaismysteerit"-kirjasarjan toinen osa. Vesuviuksen salaisuudet on jatkoa "Ostian koirat"-kirjalle. Kirjan keskeisimmät tapahtumapaikat ovat Stabiae, Pompeji ja Ostia.
Juoni.
Flavia Gemina ja hänen ystävänsä Jonatan, Nubia ja Lupus pelastavat merestä Plinius-nimisen amiraalin, joka lupaa johdattaa lapset arvokkaan aarteen jäljille. He matkaavat Flavian sedän Gaiuksen maatilalle Stabiaen ja Pompejin väliin. Mukaan lähtevät myös Flavian kreikkalainen opettaja Ariston, Jonatanin isä Mordokai sekä Miriam, Jonatanin isosisko. Seurue huomaa kauhuissaan, että Vesuvius on purkautumaisillaan, ja suunnittelevat pakomatkaa. Osa asukkaista kuitenkin asuu tulivuoren vieressä, ja seurue joutuu hajaantumaan ja keräämään asukkaita sotalaivoihin. Osa asukkaista kuitenkin pelastetaan liian myöhään, kuten amiraali Plinius, Rectina ja hänen tyttärensä Clio. Flavia ja hänen ystävänsä ja sukulaisensa pääsevät turvaan juuri ennen Vesuviuksen purkautumista.
Batin, Al-Khutmin ja Al-Aynin arkeologiset alueet

Batin, Al-Khutmin ja Al-Aynin arkeologiset alueet on joukko alueita, joilta löytyy useita nekropoleja. Hautapaikat ovat 3000–luvulta eaa. Arkeologiset alueet sijaitsevat Al-Zahiran kuvernoraatissa, Omanin luoteisosassa. Merkittävin alue on Bat, joka sijaitsee 24 kilometriä Ibrin kaupungista itään. Al-Khutm sijaitsee kaksi kilometriä Batista länteen ja Al-Ayn 22 kilometriä Batista lounaaseen. Batissa on seitsemän hautapaikkaa. Al-Khutmissa sijaitsee torni ja Al-Aynissa nekropoli. Alueet valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1988.
Ha’ilin kalliotaide

Ha’ilin kalliotaide () on Ha’ilin provinssissa, Saudi-Arabian pohjoisosassa sijaitseva alue, jolta löytyy paljon kalliotaidetta. Taidetta on kahdessa paikassa: toinen on Jubbahin kaupungissa Jabel Umm Sinman vuoressa ja toinen Al-Shuwaymisin kaupungissa Al-Manjor and Raatissa. Ensimmäinen alue sijaitsee noin 90 kilometriä Ha’ilin kaupungista luoteeseen ja jälkimmäinen 250 kilometriä etelään Ha’ilista. Umm Sinmanissa oli aikoinaan järvi, joka oli tärkeä alueen asukkaille ja eläimille. Petroglyfit kuvaavat erityisesti elämää veden äärellä. Alueet valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 2015.
A. B. Tammivaara

Alfons (Affi) Bernhard Tammivaara, vuoteen 1906 Ekberg (28. maaliskuuta 1893 Tampere – 20. lokakuuta 1958 Jämsänkoski) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Rauman kaupunginjohtajana.
Henkilöhistoria.
Tammivaaran vanhemmat olivat kirjanpitäjä Karl Henrik Tammivaara ja Julia Eufrosyne Appelgrén ja puoliso vuodesta 1922 Signe Salome Malmgrén. Tammivaara tuli ylioppilaaksi 1913 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1921. Hän toimi tie- ja vesirakennuspiirin insinöörinä Oulussa 1921–1925 ja kaupungininsinöörinä Lappeenrannassa 1925–1929, Hämeenlinnassa 1929–1935 ja Raumalla 1935–1937. Rauman kaupunginjohtaja Tammivaara oli 1937–1956 mutta työskenteli vielä eläkkeellä TVH:n Hämeen piirin palveluksessa johtaen muun muassa Tampereen lentokentän laajennustöitä. Tammivaara kuoli sairuaskohtaukseen tarkastusmatkalla Jämsänkoskella.
Robert Austerlitz

Robert Austerlitz (13. joulukuuta 1923 – 9. syyskuuta 1994) oli yhdysvaltalainen kielitieteilijä.
Elämäkerta.
Lapsuus ja nuoruus.
Robert Austerlitz syntyi Romanian Bukarestissa saksankieliseen perheeseen. Hänen isänsä oli itävaltalainen ja äitinsä yhdysvaltalainen. Austerlitzin ollessa neljävuotias hänen perheensä muutti Brașoviin. Hän kävi saksankielistä alkeiskoulua neljä vuotta eikä oppinut romaniaa ennen kuin alkoi opiskella romaniankielisessä lukiossa. Vanhemmat erosivat hänen ollessaan lapsi, jolloin tehtiin sopimus, että 15-vuotiaana Austerlitz muuttaisi äidilleen New Yorkiin.
Vuonna 1938 Austerlitz muutti New Yorkiin äitinsä luo, missä hän opiskeli Stuyvesant high schoolissa vuoteen 1941 asti. Vuonna 1943 hän palveli armeijassa vuoteen 1945, jolloin hänet kotiutettiin. Sota-aikana Austerlitz osallistui Normandian maihinnousuun ja jäi sotavangiksi yhdeksän kuukauden ajaksi.
Yliopisto-opinnot.
Austerlitz aloitti yliopisto-opintonsa New Orleanssissa sijainneessa pienessä jesuiittayliopistossa nimeltä Loyola, jossa hän opiskeli puolivuotta. Sen jälkeen hän jatkoi New Yorkiin, jossa hän aloitti New School for Social Research -yliopistossa filosofian opinnot. Austerlitz suoritti opintoja myös Columbian yliopistossa, jossa muinaisenglantiin perehtynyt professori houkutteli hänet opiskelemaan kielitiedettä.
Vuonna 1947 Austerlitz tapasi unkarinamerikkalaisen kielitieteilijä János Lotzin, joka sai hänet kiinnostumaan uralistiikasta. Lotz opetti unkaria ja samojedia. Valmistuttuaan New Schoolista kandidaatiksi (B.A.) Austerlitz pääsi Columbian yliopistoon opiskelemaan kielitiedettä vuosina 1949–1951, jossa hänestä tuli maisteri (MA) 1950.
Lotzilta Austerlitz kuuli M. A. Castrénista, mikä sai hänet kiinnostumaan siperialaisesta ketin kielestä. Castrénin käsikirjoitukset ja ketinkielen tutkimus sai Austerlitzin matkaamaan Suomeen 1951. Suomessa hän opiskeli suomalais-ugrilaisia ja turkinsukuisia kieliä vuoteen 1953, jonka jälkeen hän matkusti Japaniin. Japanissa Austerlitz opiskeli giljakkia vuoden ajan.
Vuonna 1955 Austerlitz väitteli tohtoriksi Columbian yliopistossa ostjakkien ja vogulien kansanrunouden metriikasta.
Ura ja kunnianosoitukset.
Austerlitz toimi Columbian yliopiston kielitieteen ja uralistiikan professorina vuosina 1958–1993. Hän tutki muun muassa pohjois-Japanin, New Mexicon ja Alaskan alkuperäiskansojen kieliä ja Unkarin romaniväestön kansanperinnettä.
Urho Kekkonen myönsi Austerlitzille Suomen Leijonan ritarikunnan kunniamerkin 1969.
Kuolema.
Austerlitz kuoli syöpään 1994.