tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Horst Hrubesch

Horst Hrubesch (s. 17. huhtikuuta 1951 Hamm) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 189 senttimetriä pitkä Hrubesch oli taitava pääpelaaja ja fyysisesti voimakas hyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Hrubesch syttyi varsinaiseen tähteyteen vasta myöhemmällä iällä. Hän pelasi alasarjojen joukkueissa ennen kuin 24-vuotiaana teki sopimuksen Rot-Weiss Essenin kanssa, ja vakuuttavien esityksiensä ansiosta siirtyi pian Hampurin SV:hen, missä kasvoi erääksi Bundesliigan vaarallisimmista hyökkääjistä. Pian kutsu kävi myös Saksan liittotasavallan maajoukkueeseen. Hän pelasi Hampurissa vuoteen 1983, jonka jälkeen siirtyi Belgiaan Standard de Liègeen ja sieltä vielä kaudeksi 1985–1986 takaisin Saksaan Borussia Dortmundiin, missä pelasi kaksi ottelua.
Seurajoukkueurallaan Hrubesch voitti Euroopan Cupin vuonna 1983 ja kolmesti Saksan mestaruuden (1979, 1982 ja 1983). Kaikkiaan hän pelasi Bundesliigassa 224 ottelua joissa teki 136 maalia. Kaudella 1981–1982 hän voitti liigan maalikuninkuuden. Hrubeschin maajoukkueuran huippuhetki oli mestaruus 1980 EM-kisoissa Italiassa, missä hän loppuottelussa Belgiaa vastaan ratkaisi voiton kahdella maalillaan. Vuonna 1982 hän saavutti MM-hopeaa. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 21 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Ura valmentajana.
Peliuransa jälkeen Hrubesch on tehnyt uraa valmentajana. Kaudella 1986–1987 hän valmensi Rot-Weiss Essenin kakkos-Bundesliigan kymmenennelle sijalle. Kaudella 1994–1995 hän valmensi Dynamo Dresdeniä ilman mainittavampaa menestystä. Nykyään hän toimii nuorisovalmentajana Saksan jalkapalloliitossa. 
Alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2009 Hrubesch luotsasi Saksan nuoret maan historian ensimmäiseen Euroopan mestaruuteen. Suomen kanssa samassa alkulohkossa pelannut Saksa kaatoi välierissä Italian 1–0 ja finaalissa Englannin peräti 4–0. 
Marraskuussa 2009 hän siirtyi alle 19/20-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Kesäkuussa 2013 hän palasi takaisin alle 21-vuotiaiden päävalmentajaksi. Hrubesch luotsasi 28 vuoden tauon jälkeen Saksan jalkapallojoukkueen olympiaturnaukseen Rion 2016 kisoihin. Hrubesch luotsasi Saksan olympialaisten jalkapalloturnauksen finaaliin, jossa isäntämaa Brasilia oli parempi rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Hrubesch päätti pitkän 30-vuotisen valmennusuransa olympiafinaaliin.
Saksan jalkapalloliitto kertoi 13.3.2018, että kokeneesta Hrubeschista tulee toistaiseksi Saksan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Hrubesch toimii valmennustehtävissä yhdessä Ulrike Ballwegin ja Thomas Nörenbergin kanssa. Hrubesch toimi tehtävässä marraskuuhun 2018 saakka, kunnes Martina Voss-Tecklenburg otti tehtävän hoitaakseen.
Toukokuun alussa 2021 Hrubeschista tuli HSV:n päävalmentaja loppukauden kattavalla sopimuksella. Hrubeschin johdolla HSV voitti vain kaksi ottelua ja sijoittui neljänneksi menettäen mahdollisuutensa Bundesliiga-nousuun.
Spartathlon

Spartathlon on Kreikassa järjestettävä ultrajuoksukilpailu, jonka reitti on 246 kilometrin matka Ateenasta Spártiin, joka sijaitsee antiikin Spartan paikalla.
Spartathlonin reitti on tehty Feidippides-nimisen viestimiehen kulkeman reitin perusteella. Feidippides lähetettiin vuonna 490 eaa. Ateenasta Spartaan hakemaan apua taistelussa Persiaa vastaan. Herodotoksen "Historiateoksen" perusteella Feidippides saapui perille Spartaan seuraavana päivänä. Lokakuussa 1982 Royal Air Forcen upseeri John Foden halusi testata neljän kollegansa kanssa, oliko kertomuksessa kuvailtu juoksu mahdollinen. Kaksi heistä saapui perille alle 36 tunnissa, ja joukko järjesti ensimmäisen virallisen Spartathlonin seuraavana vuonna.
Nykyisen Ateenasta Spártiin juostavan juoksukilpailun aikaraja on 36 tuntia. Järjestäjät valvovat juoksun etenemistä väliaika-asemilla, joihin on ennätettävä tietyssä määräajassa, tai juoksu keskeytetään. 
Suomalainen Seppo Leinonen teki vuonna 2006 historiaa juostessaan maaliin viidennentoista kerran, joka oli tapahtuman ennätys. Sittemmin ennätys on rikottu ja nykyisin eniten maaliin juostuja Spartathloneja on saksalaisella Hubert Karlilla, joka vuonna 2023 juoksi maaliin 25:nnen kerran.
Vaatimukset osallistumiselle.
Jokaisen kilpailuun osallistuvan on täytettävä yksi seuraavista vähimmäisvaatimuksista (miehillä ja naisilla erilliset):
Joku edellä mainituista vaatimuksista pitää olla suoritettuna kolmen vuoden sisällä kilpailusta. Esimerkiksi vuoden 2019 Spartathloniin hyväksyttiin siis vuosina 2017–2019 tehdyt suoritukset. 
Spartathlonin vuosittainen osallistujamäärä on rajoitettu 390 henkilöön ja tarvittaessa osallistujien osalta suoritetaan arvonta. Juoksijat, joilla on vähittäisvaatimusta vähintään 25 % parempi tulos, saavat osallistumisoikeuden suoraan ilman arvontaa (eli tällöin vaatimuksina esimerkiksi miehillä 24 tunnin juoksu vähintään 225 kilometriä, naisilla 24 tunnin juoksu vähintään 212,5 kilometriä, jne.).
Asmaran kansainvälinen lentoasema

Asmaran kansainvälinen lentoasema on lentoasema Eritrean pääkaupungissa Asmarassa.
Asmaran kansainvälinen lentoasema palveli vuonna 2004 136 526 matkustajaa. Se toimii Eritrean Airlines -yhtiön kotikenttänä.
Juho Pössi

Juho Pössi (15. tammikuuta 1898, Salmi – 14. joulukuuta 1958 Maaninka) oli suomalainen maanviljelijä, kapteeni ja Mannerheim-ristin ritari numero 7.
Sisällissotaan Pössi osallistui Salmin suojeluskunnassa. Talvisodassa Pössi toimi komppanianpäällikkönä Erillinen pataljoona kymmenessä (ErP 10), joka kuului Ryhmä Talvelaan. Maaliskuun alusta hänelle uskottiin 1. erillisen sissikomppanian päällikkyys. Talvisodan ansioista Pössi sai kolme kiitosmainintaa. 
Jatkosodassa Pössi oli komppanianpäällikkönä 18. divisioonaan kuuluvan Jalkaväkirykmentti 27 kolmannessa pataljoonassa. Luutnantti Pössi nimitettiin 29. elokuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi taistelussa osoitetusta rohkeudesta, neuvokkuudesta ja ripeydestä. Pössi johti komppanianpäällikkönä hyökkäystä vihollisen linnoitettuihin asemiin ja valtasi kaksi ensimmäistä bunkkeria.
Jatkosodan jälkeen Pössi oli yksi Ždanovin sotarikoksista syytettyinä pidätettyjä. Hän toimi adjutanttina Tampereen sotilaspiirin esikunnassa 1945–1948. Istuttuaan kaksi vuotta Miehikkälän varavankilassa hän vapautui syyttömänä. Siviilitoimeltaan Pössi oli maanviljelijä.
Madaran ratsastaja

Madaran ratsastaja () on varhaiskeskiaikaan ajoitettu kivireliefi Madaran ylätasangolla Šumenin alueella Bulgarian itäosassa. Teos sijaitsee noin kahden kilometrin etäisyydellä Madaran kylästä, noin 75 kilometriä Varnasta länteen. Kivireliefi liitettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1979.
Reliefi esittää majesteettista ratsastajaa joka on hakattu 23 metriä maanpinnan yläpuolelle lähes pystysuoraan satametriseen kallioseinään. Ratsastaja on syöksemässä keihästään hevosen jaloissa makaavaan leijonaan. Ratsukon edessä lentää kotka ja koira juoksee sen perässä. Kuva symboloi sotavoittoa.
Muistomerkki on noin vuodelta 710 joten se lienee tehty bulgaarien Tervel-kaanin aikana. Tämä sopisi ajatukseen, että kuva esittää itse kaania ja sen ovat tehneet bulgaarit, paimentolaiskansa joka asettui Bulgarian kaakkoisosaan 600-luvulla. Toisen teorian mukaan reliefi liittyisi muinaisiin traakialaisiin ja kuva esittäisi traakialaista jumalaa.
Reliefin yhteydessä on myös kolme kallioon kaiverrettua, bysantin kreikaksi kirjoitettua tekstiä, jotka kertovat alueen historiasta.
Ángelos Basinás

Ángelos Basinás (, s. 3. tammikuuta 1976 Chalkída, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Basinás pelaa Englannin Valioliigassa Portsmouthissa.
Basinás aloitti uransa Kreikan pääsarjassa Panathinaikosissa vuonna 1995 ja voitti siellä muun muassa kaksi Kreikan-mestaruutta (1996 ja 2004). Kaudella 2005–2006 Basinás siirtyi Espanjaan Primera División Mallorcan joukkueeseen. Basinás edusti Mallorcaa kauden 2008 loppuun. Hän kävi sen jälkeen pelaamassa Kreikassa AEK Ateenassa, mutta siirtyi vuonna 2009 Englannin Valioliigan Portsmouthiin.
Kreikan maajoukkueessa Basinás on tehnyt neljä maalia 69 pelatussa A-maaottelussa. Basinás oli myös mukana voittamassa vuoden 2004 Euroopan-mestaruutta.
Gambia International Airlines

Gambia International Airlines oli gambialainen lentoyhtiö. Sen osakkeista 99 % omisti Gambian hallitus ja loput Gambia Telecommunications Company.
Gambia International Airlines perustettiin 23. tammikuuta 1996. Se lopetti toimittansa vuonna 2007.
Laivasto.
Tammikuussa 2005:
Ghana International Airlines

Ghana International Airlines oli ghanalainen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 2005 korvaamaan toimintansa lopettanut Ghana Airways. Ghana International Airlines käytti lennoillaan Boeing 757- ja 767-koneita. 
Ghana International Airlinesin päälentokenttä oli Kotokan kansainvälinen lentoasema Ghanan pääkaupungissa Accrassa. Lentoyhtiön palveluihin kuuluivat myös rahtipalvelut. Suurimman osan lentoyhtiöstä omisti Ghanan hallitus.
Yhtiö lopetti toimintansa vuonna 2010.
Laivasto.
Ghana International Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia konetyyppejä:
Heidenreich

John Heidenreich, (s. 28. kesäkuuta 1969), parhaiten tunnettu sukunimellään Heidenreich, on yhdysvaltalainen showpainija. Hän on pituudeltaan 207 cm ja painoltaan 140 kg.
Ennen showpainia.
Heidenreichilla on kokemusta joistain taistelulajeista, ja ensimmäisen mustan vyönsä hän sai 12-vuotiaana. Heidenreich pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa. Painijaksi Heidenreich koulutettiin Ultimate Pro Wrestlingissä. 
Ohio Valley Wrestling.
Heidenreich solmi vuonna 2001 koulutussopimuksen WWE'n kanssa, joten hän joutui treenaamaan Ohio Valley Wrestlingissä.
World Wrestling Entertainment.
16. lokakuuta 2003 Heidenreich tuotiin ruutuun. Heidenreich esiintyi SmackDown!-ohjelmassa, ja antoi Matt Hardylle nauhan, jonka Heidenreich toivoi Hardyn kautta päätyvän SmackDownin! siloiselle toimitusjohtajalle, Stephanie McMahonille. Hardy kuitenkin hävitti nauhan, eikä toimittanut sitä eteenpäin. 
No Mercy-PPV'ssä Heidenreich esiintyi jälleen. Hän kyseli Hardylta antamastaan nauhasta, ja päätyi lopulta kuristamaan Hardyn siloista sidekickiä, Shannon Moorea. 
27. lokakuuta 2003 Heidenreich esiintyi RAW-ohjelmassa, yrittäen RAW'hon painimaan. 
Heidenreich lähetettiin myöhemmin takaisin OVW'hen treenaamaan.
World Wrestling Entertainment: Smackdown!
Heidenreich palasi syksyllä 2004 WWE'n Smackdown!-ohjelmaan, ja hänen managerinaan toimi Paul Heyman. Heidenreich feudasi The Undertakerin kanssa. Heidenreich ja The Undertaker kohtasivat toisensa Survivor Series-PPV'ssä, jossa Undertaker myös tämän selätti. 
Kun Undertaker osallistui vuoden viimeisessä PPV'ssä, Armaggeddonissa, 4 miehen mestaruusotteluun, johon ottivat Undertakerin lisäksi osaa Booker T, Eddie Guerrero ja silloinen hallitseva mestari John Bradshaw Layfield, Heidenreich sekaantui otteluun ja pilasi Undertakerin mahdollisuudet mestaruuteen. 
Heidenreich kohtasi Undertaker vuoden 2005 tammikuussa pidetyn Royal Rumble-PPV'ssä casket-ottelussa, jossa voittaakseen täytyi pistää vastustaja arkkuun. Undertaker voitti ottelun "veljensä" Kanen avustuksella. Heidenreich ei halunnut ensin tapella Undertakeria vastaan koska pelkäsi arkkuja.
Heidenreich kääntyi myöhemmin faceksi, alkaen etsimään itselleen ystävää.
Road Warrior Heidenreich.
Kun Heidenreichilla oli ongelmia MNM'n poikien, Johnny Nitron ja Joey Mercuryn kanssa, saapui hätiin hetki Road Warriors-dvd'n julkaisun jälkeen Road Warrior Animal. Animalin pelastettua Heidenreich, Heidenreich tarjoutui Animalin pariksi Great American Bash-PPV'hen kohtaamaan MNM WWE Tag Team mestaruuksista, ja Great American Bashissa Heidenreich ja Animal voittivatkin joukkuemestaruudet, ja Animal omisti mestaruusvoiton edesmenneelle partnerilleen Road Warrior Hawkille. 
Heidenreichista tehtiin seuraavien viikkojen aikana Legion of Doomin virallinen jäsen. Heidenreich ja Animal osallistuivat aktiivisesti tag team divisioonan otteluihin, senkin jälkeen, kun he hävisivät joukkuemestaruudet takaisin MNM'le. 
Myöhemmin samana vuonna Heidenreich vapautettiin WWE-sopimuksestaan, kun tämä oli ilmoittanut väsyneensä jatkuvaan matkustamiseen.
Four Color

Four Color (käytetään myös nimeä Four Color Comics) oli yhdysvaltalainen, Dell Comicsin julkaisema sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1939–1962. Lehteä ilmestyi peräti 1375 numeroa. 25 numeron jälkeen numerointi alettiin alusta, ja loppuvaiheessa osa numeroista jäi jostain syystä käyttämättä. Lehteä julkaistiin parhaimmillaan kymmeniä eri numeroita kuukaudessa.
"Four Colorissa" seikkaili sarjakuvasankareita, joiden oman lehden aloittaminen katsottiin riskialttiiksi. Uuden lehden aloittamisesta kustantaja näet joutui maksamaan kovan maksun postilaitokselle. Muutenkin monessa tapauksessa uuden lehden aloittaessa jatkettiin mieluummin jonkun heikosti menestyneen numerointia kuin aloitettiin numerosta 1. Myös muilla yhtiöillä oli vielä 1970-luvulle asti vastaavia "kokeilusarjoja" uusille sarjakuville. Nykyinen käytäntö on ollut päinvastainen jo pari vuosikymmentä. Heikosti menevä sarja saatetaan lopettaa ja aloittaa kolmen kuukauden päästä numero ykkösestä.
Kun FC-sarjassa oltiin julkaistu hyvin kaupaksi käyvää sarjakuvaa, aloitettiin oma lehti johon FC-sarjassa jo julkaistut laskettiin mukaan. Esimerkiksi Roope-setää tuli FC-sarjassa kolme numeroa, ja "Uncle Scrooge" -lehti alkoi numerosta 4. Tämä on ollut hämäävää suomalaisillekin sarjakuvaharrastajille, kun alkuperäisnumeroita on selvitetty. Moni muu suomalaisillekin tuttu hahmo ehti saamaan paljon useampia FC-sarjan numeroita.
"Four Colorin" sankareita olivat piirrettyjen filmien hahmot (muun muassa Aku Ankka, Väiski Vemmelsääri, Nakke Nakuttaja), elokuvacowboyt (muun muassa Yksinäinen ratsastaja, Roy Rogers, Gene Autry) ja sanomalehdistä tutut sankarit (muun muassa Kippari Kalle, Masi, Dick Tracy). 1950-luvun lopulla mukaan tulivat tietysti televisio-ohjelmista tutut hahmot. Myös tuolloisten elokuvien sarjakuvaversioita ilmestyi tuohon aikaan tässä sarjassa.
Air Comores International

Air Comores International (IATA: GG, ICAO: HAH) on entinen komorilainen lentoyhtiö. Sen omisti Komorien hallitus (60 %) ja Air Bourbon (40 %). Yhtiö oli toiminnassa vuosina 2004-2006. 
Perustaminen ja konkurssi.
Air Comores International perustettiin vuonna 2004, ja se aloitti toimintansa saman vuoden marraskuussa. Yhtiö syntyi osana laajempaa hanketta avata Komorit paremmin kansainväliselle liikenteelle ja turismille. Sen tukikohta sijaitsi Iso-Komorin saarella, ja lentoreitit suuntautuivat naapurisaarten lisäksi Etelä-Afrikkaan sekä kaukolentoina Ranskaan. Lentoyhtiöllä oli kunnianhimoiset tavoitteet nousta merkittäväksi toimijaksi Intian valtameren alueella. Yhtiö käytti kutsumerkkiä AIR COMOROS. Yhtiö ajautui kuitenkin konkurssiin vuonna 2006, vain kahden toimintavuoden jälkeen. 
Laivasto.
Tammikuussa 2005:
Gil de Ferran

Gil de Ferran (11. marraskuuta 1967 Pariisi, Ranska – 29. joulukuuta 2023 Opa-locka, Florida Yhdysvallat) oli brasilialainen rata-autoilija, jonka suurimpiin saavutuksiin lukeutuvat Champ Car -sarjan mestaruus vuosina 2000 ja 2001 sekä Indianapoliksen 500 mailin ajon voitto vuonna 2003.
1980-luvun alussa de Ferran aloitti mikroautoilun maanmiehensä Emerson Fittipaldin otteiden innoittamana. Vuonna 1987 hän siirtyi Formula Fordeihin ja 1991 Formula 3 -sarjaan. Vuonna 1992 hän voitti Formula 3 -sarjan Britannian-mestaruuden saavutettuaan kauden aikana seitsemän voittoa. Vuosina 1993–1994 de Ferran ajoi Formula 3000 -sarjassa Paul Stewartin tallissa, sijoituksinaan kokonaispisteissä neljäs ja kolmas.
Vuoden 1994 loppupuolella Jim Hallin talli kutsui de Ferranin testaamaan IndyCar-autoa ja hän sai ajopaikan seuraavaksi kaudeksi. Hyvät otteet jatkuivat kauden mittaan ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi loppupistesijoituksenaan 14. sija. Kauden viimeisessä kisassa Laguna Secassa hän saavutti osakilpailuvoiton. Vuonna 1996 de Ferran saavutti voiton Clevelandissa, mutta kauden päätyttyä Jim Hall vetäytyi tallinsa kanssa kilpa-autoilun parista ja de Ferran siirtyi kaudeksi 1997 Derrick Walker/Valvoline-tallin kuljettajaksi. Kauden loppupisteissä hän sijoittui toiseksi Alex Zanardin takana, vaikkei saavuttanut kauden aikana yhtään voittoa. Seuraavaksi kaudeksi de Ferranista povattiin mestaria, mutta kausi meni pilalle Goodyearin huonojen renkaiden takia ja hän oli loppupisteissä vasta kahdestoista. Vuonna 1999 de Ferran saavutti pitkän tauon jälkeen voiton Portlandissa, mutta jälleen hän jäi kauden päätteeksi ilman tallia, kun Valvoline ja Goodyear vetäytyivät sarjasta. Kaudeksi 2000 hän siirtyi Penskelle Hélio Castronevesin, joka oli saanut paikan Greg Mooren kuoltua edelliskauden päätöskilpailussa, tallitoveriksi.
Penskellä de Ferran voitti heti kaksi Champ Car -mestaruutta (2000 ja 2001), joiden jälkeen talli siirtyi Indy Racing Leagueen. IRL:ssä de Ferran voitti legendaarisen Indianapolisin 500 mailin ajon vuonna 2003 ja päätti kauden päätteeksi lopettaa kilpa-autoilijan uransa. Kilpauransa jälkeen hän työskenteli Bar-Hondan ja McLarenin talleissa Formula 1 -sarjassa urheilullisena johtajana.
De Ferran asui Floridan Fort Lauderdalessa englantilaisen vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa. Siirryttyään Hondan F1 -tallin palvelukseen hän muutti Englantiin.
De Ferran teki paluun kilpa-auton rattiin American Le Mans Series -sarjassa, jossa hän ajoi kausilla 2008 ja 2009. Vuonna 2011 de Ferran kilpaili vielä kahdessa Australian V8 Supercars -luokan kisassa ja vetäytyi sen jälkeen radoilta. 
De Ferran kuoli sydänkohtaukseen 29. joulukuuta 2023 Floridan Opa-lockassa järjestetyssä yksityisessä testiajossa. Kuollessaan hän oli 56-vuotias.
Air Madagascar

Air Madagascar (IATA: MD, ICAO: MDG) on madagaskarilainen lentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimii Ivaton kansainvälinen lentoasema Antananarivossa.
Air Madagascar perustettiin vuonna 1962. Madagaskarin hallitus omistaa siitä 89,56 %.
Vuonna 2021 Air Madagascar ja sen tytäryhtiö Tsaradia aloittivat fuusioitumisen Madagascar Airlinesiksi.
Laivasto.
Lokakuussa 2016:
Kemi-Tornion lentoasema

Kemi-Tornion lentoasema on Finavian ylläpitämä lentoasema Kemissä. Lentoasema sijaitsee Paattion kaupunginosassa ja osittain myös Keminmaan kunnan puolella, kuusi kilometriä Kemin keskustasta pohjoiseen ja 18 kilometriä Tornion keskustasta itään. Vuonna 2023 lentoaseman kautta kulki noin 35 614 matkustajaa.
Lentoasemalta on kulkuyhteydet lähinnä taksilla. Lähimmät linja-autot Kemiin, Tornioon ja muualle Lappiin kulkevat 700 metrin päässä sijaitsevalta pysäkiltä.
Lentoasemalla on yksi kiitotie, 18/36, jonka pituus on 2 503 metriä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen kiitotie (09/27), mutta se poistettiin käytöstä vähäisen käytön vuoksi.
Vuonna 2010 Kemi-Tornion lentoasema sai Finavian myöntämän kannustuspalkinnon kulujen hallinnasta sekä peruslentoasemakonseptin tuloksellisesta ja esimerkillisestä toteuttamisesta.
Kesäkuussa 2017 Norwegian Air Shuttle ja Finnair lensivät Kemi-Tornion lentoasemalle, kun Oulun lentoaseman kiitotie päällystettiin. 
Historia.
Lentoaseman rakentaminen aloitettiin 1937. Syksyllä 1938 lentokenttä täytti II luokan lentokentän vaatimukset, mutta lopullisesti kenttä valmistui vasta 1939. Kentän vihkiäiset olivat 18. kesäkuuta 1939 ja samalla alkoi säännöllinen lentoliikenne linjalla Imatra–
Viipuri–Helsinki–Tampere–Vaasa–Oulu–Kemi. Asemalla oli tuolloin vain väliaikainen puurakennus toimisto- ja odotustiloina sekä vaatimaton lennonjohtotorni. Jatkosodan aikana lentokenttä oli hallinnassa. Lähtiessään Kemistä Lapin sodan alettua saksalaiset tuhosivat lentokentän kiitotien, konehallin ja turvallisuuslaitteet. Nykyinen asemarakennus valmistui sodan jälkeen 1953. Sitä on myöhemmin laajennettu 1960- ja 1980-luvuilla.
Valde Sorsa

Valde Matias Sorsa (29. joulukuuta 1920, Kontiolahti – 15. kesäkuuta 1942, Vuottaa, Kivennapa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari.
Korpraali Sorsa oli ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 7:n toisessa pataljoonassa. Hänet nimitettiin 1. syyskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 8 erikoisesta urheudesta ja useasta hyökkäyksiä edistäneestä toiminnasta taistelupartion johtajana. Hänet ylennettiin alikersantiksi 26. elokuuta 1941.
Alikersantti Sorsa haavoittui 15. kesäkuuta 1942 Ohdassa ja kuoli samana päivänä 23. kenttäsairaalassa Kivennavan Vuottaalla. Juuri lomalta palannut Sorsa oli ryhmänsä kanssa naamioimassa taisteluhaudan etureunaa, kun venäläisen tarkka-ampujan luoti osui Sorsaa selkään ja lävisti hänen keuhkonsa.
Everstiluutnantti Arvo Ahola, joka oli esittänyt alaiselleen Sorsalle Mannerheim-ristiä ja joka itsekin joulukuussa 1944 nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi, muisteli myöhemmin: "Jo heti sodan alkupäivinä huomioni kiinnittyi terhakkaan korpraali Sorsaan. Hän oli asevelvollinen, ei katsellut maailmaa kovin korkealta, erittäin vaatimaton maalaisnuorukainen, joka heti sodan ensimmäisinä päivinä ansaitsi korpraalin natsat olkapäilleen. Hänellä oli veressään sotilaallisen toiminnan korkein teho. Juuri siksi hän venyi loistaviin taistelusuorituksiin yli tavanomaisten mittojen. Hänen veroisiaan taistelijoita oli harvassa. Sorsa antoi taisteluyksikölleen oman tärkeän panoksensa, eikä ritarinimityksestä huolimatta koskaan tuonut itseään esiin. Taistelussa hän kuitenkin näytti esimerkkiä olemalla aina ensimmäisenä ja kaikista tehokkaimpana. Koskaan kukaan ei kuullut hänen pröystäilevän saavutuksillaan, hän teki enemmän kuin puhui."
Tiedotuskomppaniassa palvellut pilapiirtäjä Kari Suomalainen oli kesäkuussa 1942 saanut määräyksen tehdä muotokuvan eräästä Mannerheim-ristin ritarista, jonka nimeä hän ei tiennyt. Saavuttuaan perille Suomalainen sai yllätyksekseen kuulla, että kyseinen ritari oli juuri haavoittunut ja hänet oli viety kenttäsairaalaan, jossa Suomalainen sitten piirsi muotokuvan leikkauspöydällä tajuttomana makaavasta nuoresta sotilaasta. Myöhemmin osoittautui, että kyseessä oli juuri alikersantti Valde Sorsa, Suomalaisen ikätoveri. 
Valde Sorsa kuoli 21-vuotiaana 15. kesäkuuta 1942. Hänet on haudattu Kontiolahden sankarihautaan.
Kuusinkertainen jalkapallon Suomen mestari ja maajoukkuemies Sebastian Sorsa (s.1984) on Valde Sorsan sukulainen.
Demis Roussos

Artémios ”Ntémis” Ventourís-Roússos (, kansainvälisesti usein Demis Roussos, 15. kesäkuuta 1946 Aleksandria, Egypti – 25. tammikuuta 2015 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen laulaja, joka tunnettiin korkeasta ja käheästä lauluäänestään, muhkeasta olemuksestaan ja esiintymisasuina käyttämistään pitkistä kaftaaneista. Hän nousi kuuluisuuteen ensin kreikkalaisen Aphrodite’s Child -rockyhtyeen laulusolistina ja sitten 1970-luvun alkupuolella soolouransa viihteellisillä lauluilla kuten ”Forever and Ever” ja ”My Only Fascination”.
Roússoksen ura alkoi 17-vuotiaana vaihtuvissa kokoonpanoissa, sen jälkeen kun perhe oli muuttanut Suezin kriisin aikaan Egyptistä Kreikkaan. Vuonna 1968 perustettu progressiivisen rockin yhtye Aphrodite’s Child toi hänelle julkisuutta yhtyeen laulajana. Yhtye saavutti myös kansainvälistä huomiota, eikä vähiten Roússoksen vokaaliosuuksien ansiosta. Yhtyeen viimeisestä albumista "666" on sanottu muodostuneen jopa eräänlainen kulttiklassikko. Yhtyeen lopetettua Roússos teki vielä satunnaisia levytyksiä entisen yhtyekaverinsa Vangeliksen kanssa. 
Aphrodite’s Childin jälkeen Roússos siirtyi soolouralle. Hänen tunnetuin kappaleensa ”Forever and Ever” nousi useissa maissa myyntilistojen kärkisijoille vuonna 1973. Muita kappaleita ovat muun muassa ”My Friend The Wind”, ”My Only Fascination”, ”My Reason”, ”Velvet Mornings”, ”Goodbye, My Love, Goodbye”, ”Someday” ja ”Lovely Lady of Arcadia”. Roússoksen suosio oli 1970-luvulla yhtä vankkaa ympäri Eurooppaa kuin latinalaisen Amerikan maissakin. Roussos vetäytyi vuosikymmenen lopulla esiintymislavoilta asumaan muutamaksi vuodeksi Kaliforniaan, mutta palasi pian Eurooppaan ja esiintyväksi artistiksi. Kesäkuussa 1985 hän joutui yhtenä matkustajista libanonilaisten lentokonekaappareiden panttivangiksi matkallaan Ateenasta Roomaan . Hänet vapautettiin puolisoineen viiden päivän jälkeen, kun koko kaappaus päättyi verisesti vasta kestettyään yli kaksi viikkoa.
Roússos konsertoi Suomessa 23. ja 24. lokakuuta 1974 Helsingin Finlandia-talossa keräten 6 300 kuulijaa. Pian hän esiintyi uudelleen Suomessa, 14. ja 15. maaliskuuta 1975 Finlandia-talossa sekä 16. maaliskuuta 1975 ssa. Huhtikuussa 1990 Roussos vieraili esiintymässä ystävänsä, ravintolayrittäjä Rabbe Grönblomin syntymäpäivillä Vaasassa.
Roússos kuoli 25. tammikuuta 2015 sairaalassa Ateenassa ollessaan hoidettavana vatsa-, maksa- ja haimasyöpien takia. Hänet haudattiin Ateenan ensimmäiselle hautausmaalle, jonne on haudattu monia kreikkalaisia poliitikkoja ja kulttuurihenkilöitä.
Timo Kahilainen parodioi Demis Roussosta sketsisarjassa Kummeli vuonna 1994. Mike Leigh käytti satiirisessa televisionäytelmässään "Pienet hauskat illanvietot" (Abigail’s Party, 1977) Roussosin musiikkia eräänä keskiluokkaisuuden ilmentymänä.
Air Malawi

Air Malawi oli vuonna 1967 perustettu malawilainen lentoyhtiö. Sen kotipaikka oli Chilekan kansainvälinen lentoasema Blantyressä. Se lopetti toimintansa helmikuussa 2013.
Laivasto.
Heinäkuussa 2005:
Air Mauritanie

Air Mauritanie oli mauritanialainen lentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 1962, ja se lopetti toimintansa lokakuussa 2007.
Laivasto.
Heinäkuussa 2006:
Angela Gossow

Angela Nathalie Gossow (s. 5. marraskuuta 1974 Köln, Saksa) on saksalainen death metal -vokalisti, joka tunnettiin erityisesti ruotsalaisen Arch Enemyn laulajana.
Hän on yksi harvoista naislaulajista, jotka käyttävät pääasiallisena laulutyylinä raskaalle metallimusiikille ominaista aggressiivista murinalaulua. Angela Gossow on uransa aikana toiminut laulajana myös yhtyeissä Asmodina ja Mistress.
Gossow liittyi Arch Enemyyn vuonna 2000 entisen laulaja Johan Liivan jäätyä pois yhtyeestä. Arch Enemy on julkaissut kaksi DVD:tä ja kuusi studioalbumia, joilla Gossow on laulajana. 17. maaliskuuta 2014 ilmoitettiin, että Gossow lopettaa Arch Enemyn laulajan tehtävät. Hän kuitenkin jatkaa bändin kanssa yhteistyötä business managerin roolissa.
Angela Gossow on vegaani, ateisti ja anarkisti.
Tunisair

Tunisair (, IATA: TU, ICAO: TAR) on tunisialainen lentoyhtiö, jonka päälentokenttänä toimii Tunis-Karthagon kansainvälinen lentoasema Tunisissa. Yhtiö perustettiin vuonna 1948.
Tunisair on Arab Air Carriers Organizationin jäsen.
Laivasto.
Heinäkuussa 2016:
Air Tahiti

Air Tahiti on ranskanpolynesialainen lentoyhtiö, jonka päälentokenttä on Faa'an kansainvälinen lentoasema Tahitin saarella. 
Air Tahiti perustettiin vuonna 1953. Nykyinen nimi otettiin käyttöön tammikuussa 1987. Vuonna 2003 yhtiö palveli lähes 729 000 matkustajaa.
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Seiti

Seiti eli sei ("Pollachius virens") on Atlantin pohjoisosissa elävä turskakala, joka on turskan ja koljan ohella alueen tärkeimpiä saaliskaloja.
Levinneisyys.
Seiti elää Pohjois-Atlantin molemmin puolin, Euroopassa Biskajanlahdelta Kuolan rannikolle, Huippuvuorille ja Islantiin, Pohjois-Amerikassa Pohjois-Carolinasta Hudsoninsalmeen ja Etelä-Grönlantiin.
Elintavat ja lisääntyminen.
Seiti on pelaginen parvikala joka elää rannikoiden lähellä ja avovedessä 200 metrin syvyyteen asti. Se kasvaa nopeasti, 5 vuodessa yli 60 cm:n mittaiseksi. Nuoret kalat viipyvät rannan läheisyydessä ja syövät planktonia, krillejä ja katkoja, vanhemmat siirtyvät syvemmälle ja pyydystävät kalaa. Seiti tulee sukukypsäksi 5–10-vuotiaana, Amerikassa ilmeisesti aiemmin. Se lisääntyy talvella. Pyyntikokoinen seiti on yleensä 30–110 cm:n mittaista.
Kalastus ja käyttö.
Seitiä pyydetään erilaisilla nuotilla, troolaamalla sekä koukkukalastuksella. Kokonaissaalismäärät ovat olleet suhteellisen vakaat vuosikymmenten ajan, noin 400 000 tonnia vuodessa, josta valtaosa Euroopasta. Tärkein pyyntimaa on Norja. Suuri seiti on suosittu urheilukalastuskohde. Seitiä kaupataan tuoreena, fileinä ja pakastettuna.
Fiji Airways

Fiji Airways on fidžiläinen lentoyhtiö. Sen päälentokenttä on Nadissa, Viti Levun saarella sijaitseva Nadin kansainvälinen lentoasema. 
Fiji Airways perustettiin vuonna 1951. Vuodesta 1958 yhtiö toimi nimellä Air Pacific, mutta vanha nimi päätettiin ottaa uudelleen käyttöön vuonna 2012. Yhtiö palveli vuonna 2004 yli 500 000 matkustajaa. Yhtiön omistavat Fidžin hallitus (51 %), Qantas (46,3 %) sekä Kiribatin, Tongan, Naurun ja Samoan hallitukset (1 %).
Fiji Airways kuuluu Oneworld-lentoyhtiöallianssiin.
Kohteet.
Entiset kohteet:
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 5,8 vuotta.
PETO (radioverkko)

PETO oli Suomen palo- ja pelastustoimen vanha analoginen radioverkko, joka toimi 160 MHz:n taajuusalueella. Viranomaisradioverkko VIRVE korvasi vanhan radiojärjestelmän. Peto-verkon tukiasemat ajettiin virallisesti alas joulukuussa 2004, mutta paikoin vanhan radiojärjestelmän laitteita on vieläkin aktiivikäytössä. Elektro-Arola Oy valmistaa TIU-5 -nimistä yksikköä, jonka avulla vanhan järjestelmän tukiasema ja nykyisin käytössä oleva Virve-radioverkko voidaan liittää keskenään yhteen. Kyseistä yksikköä käytetään ainakin seuraaviin käyttötarkoituksiin:
Lyyraturska

Lyyraturska ("Pollachius pollachius") on Luoteis-Euroopan vesien turskakala.
Ulkonäkö.
Muiden turskaheimon kalojen tapaan lyyraturskalla on kolme selkäevää ja kaksi peräevää. Lajin tunnistaa eteen työntyvästä alaleuasta. Lyyraturska kuuluu samaan sukuun kuin seiti, josta sen erottaa leuan viiksisäikeen puuttuminen ja jyrkemmin kaartuva kylkiviiva. Vartalon väritys vaihtelee, tumma selkäpuoli eroaa jyrkästi hopeanharmaista kyljistä ja vatsasta, vartalon yläosassa on oranssinsävyisiä viiruja tai laikkuja, kylkiviiva vihertävä. Evät ovat tasaisen tummat lukuun ottamatta peräeviä, jotka ovat kellertävät. Lyyraturskan pituus täysikasvuisena on noin 60–75 cm. Suurin kirjattu pituus on ollut 130 cm ja paino 18,1 kg.
Levinneisyys.
Lyyraturskan esiintymisalue ulottuu Atlantin itäosassa Islannista ja Pohjois-Norjasta Biskajanlahdelle, mutta keskittyy Pohjanmereen ja Britteinsaarten ympäristöön. Paikoitellen lajia esiintyy myös Itämeren läntisissä osissa, ja sitä on tavattu satunnaisesti myös Viron rannikolta.
Elintavat.
Nuoret kalat ovat pelagisia ja elävät lähellä rantaa, vanhemmat vaeltavat ulommas, mutta elävät kuitenkin alle 200 metrin syvyydessä kalliopohjilla. Lyyraturskat ovat petoja, jotka saalistavat kaloja, lähinnä kilohailia, silliä, makrillia ja tuulenkalaa sekä äyriäisiä.
Kalastus ja käyttö.
Lyyraturska on talouskala, muttei vanhastaan ole kuulunut kaupallisesti keskeisiin pyyntikohteisiin. Sitä saadaan sekasaaliina muun kalastuksen yhteydessä. Pyytämiseen käytetään lähinnä seisovia pyydyksiä kuten verkkoja ja pitkääsiimaa.
Vuonna 1987 Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n ilmoittama kokonaissaalis oli suurimmillaan, 17 900 tonnia, vuonna 2005 noin 11 000 tonnia. Viimeksi vuonna 2014 saaliit ovat olleet yli 10 000 tonnia. Tärkeimmät pyyntimaat ovat Norja ja Ranska.
Lyyraturskaa käytetään Englannissa fish ’n’ chips -annoksiin, ja sitä suositellaan ekologisena vaihtoehtona, koska se ei ole uhanalainen.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Turskakalat]]
[[ko:북대서양대구]]
Valkoturska

Valkoturska ("Merlangius merlangus") on Euroopan rannikkovesissä elävä turskakala.
Ulkonäkö.
Valkoturska on yleensä 30−40 cm:n pituinen, korkeintaan 70 cm, ja voi kasvaa kolmikiloiseksi. Mustanmeren valkoturskat ovat pienempiä, alle 20 cm. Väritys on vaihteleva; päältä kala on kellanruskea, vihertävän tai sinertävän sävyinen, kyljet ovat vaaleammat, kellanharmaat, vatsa taas puhtaan valkoinen tai hopeanvärinen.
Levinneisyys.
Valkoturska on rannikkovesien kala, joka elää alle 200 m:n syvyydessä lähes koko Euroopan rannikolla. Levinneisyys ulottuu Pohjois-Norjasta Välimerelle ja Mustallemerelle, ja kattaa myös Islannin ja Färsaarten rannikot ja ulottuu Itämeren länsiosaan.
Elintavat.
Valkoturska tulee sukukypsäksi 2−3 vuoden iässä. Kutu ajoittuu pitkälle jaksolle tammi-heinäkuussa. Naaraalla voi olla satojatuhansia mätimunia, mutta se laskee ne pieninä muutaman munan ryhminä ulappaveteen. Myös kuoriutuvat poikaset elävät pelagisina rannan läheisissä, 20−30 m:n syvyisissä vesissä, yleensä meduusoiden lähituntumassa ja niiden lonkeroiden suojassa. Vanhemmat yksilöt hakeutuvat syvempään veteen ja elävät pohjan tuntumassa. Valkoturskan ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset, kotilot, mustekalat ja monisukasmadot.
Kalastus ja käyttö.
Valkoturska on erityisen runsas Pohjanmerellä ja etenkin siellä taloudellisesti tärkeä troolikalastuksen kohde. Sitä pyydetään myös pitkälläsiimalla. Kokonaissaaliit ovat olleet laskussa. Huippusaaliit 1970-luvulla olivat 200 000 vuositonnin luokkaa, mutta nykyisin enää 40 000 tonnia. Englanti ja Ranska ovat suurimmat kalastajat.
Air Seychelles

Air Seychelles on seychelliläinen lentoyhtiö, jonka solmukohtana toimii Seychellien kansainvälinen lentoasema Mahén saarella. 
15. syyskuuta 1977 perustettu Air Seychelles toimi alun perin nimellä Seychelles Airlines. Se sai nykyisen nimensä maaliskuussa 1979.
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Nummiriekko

Nummiriekko ("Lagopus lagopus scoticus") on pohjoismaisen riekon ("Lagopus lagopus") alalaji, joka elää Britteinsaarten nummilla, lähinnä Skotlannissa, Walesissa, Cornwallissa ja Irlannissa. Linnun pituus on noin 33–38 senttimetriä.
Nummiriekon koko, muoto ja elintavat ovat kuten riekolla, mutta ero nimialalajiin on erityisen huomattava talvella, sillä nummiriekon höyhenpuku pysyy kirjavan punaruskeana ympäri vuoden; valkoinen talvipuku puuttuu kokonaan. Koiras on tummempi, tasavärisempi ja hieman kookkaampi kuin naaras. Naaraan höyhenten kärjet ja poikkiraidat ovat kellanruskeat. Sukupuolet on helppo määrittää, jos parin näkee yhdessä. Nummiriekon ääntely on samankaltainen kuin riekolla.
Nummiriekkoa ei ole tavattu Suomessa.
Keila (kala)

Keila ("Brosme brosme") on turskakalalaji, jota elää Pohjois-Atlantissa sen molemmin puolin. Se pysyttelee jonkin matkan päässä rannikosta 18–550 metrin syvyydessä.
Keila voi kasvaa 120 cm pitkäksi ja painaa jopa 30 kiloa, tosin tavallisesti saaliskoko jää alle 10 kg:n, keskikoon ollessa yleensä muutaman kilon paikkeilla. Sen nahka on erittäin sitkeä. Kala on lähes kaikkiruokainen. Se on myös hyvä, joskaan ei herkullinen ruokakala, eikä siinä ole paljon ruotoja. Norjassa se on yleinen syvissä vuonoissa ja mannerjalustalla. Sitä kalastetaan trooleilla ja pitkälläsiimalla.
Berliinin televisiotorni

Berliinin televisiotorni () sijaitsee Alexanderplatzilla Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se on Euroopan neljänneksi korkein rakennus (368,03 m). Tornin vuonna 1965 käynnistyneet rakennustyöt valmistuivat vuonna 1969. Suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Fritz Dieter ja Günter Franke sekä insinööri Werner Ahrend. DDR rakennutti tornin keskelle Itä-Berliiniä osoitukseksi sosialistisen yhteiskuntajärjestelmän toimivuudesta.
Tornin pallon keskiosassa on näköalatasanne ja ravintola. Näköalatasanne on 204 metrin korkeudessa maanpinnasta, ja sieltä voi hyvällä säällä nähdä jopa 42 kilometrin päähän. Täyden kierroksen 30 minuutissa kiertävä ravintola on näkoalatasanteen yläpuolella.
Saksassa vuonna 2006 pidettyjen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen ajaksi tornin pallo koristeltiin jalkapalloksi magentan värisillä viisikulmioilla.
"Paavin kosto".
Auringon heijastuessa televisiotornin teräspallosta muodostuu yleensä ristiä muistuttava heijastus. Tätä epähaluttua ilmiötä eivät suunnittelijat osanneet odottaa. Näpäytyksenä Itä-Saksan kommunistisen hallinnon ateistista perustusta ja kirkon tukahduttamista vastaan berliiniläiset antoivat kirkkaalle ristille nimen Rache des Papstes eli Paavin kosto. Samoista syistä rakennusta kutsutaan myös Walter Ulbrichtin mukaan nimellä St. Walter. Ristin muotoista heijastusta on yritetty tuloksetta vähentää erilaisilla maaleilla ja pinnoitteilla.
Portugália

Portugália (IATA: NI, ICAO: PGA) on portugalilainen lentoyhtiö. Se perustettiin 25. heinäkuuta 1988. Yhtiön päälentoasema on Portelan lentoasema Lissabonissa. 
Portugálian ensimmäinen lento oli 7. heinäkuuta 1990, jolloin maan sisäinen lentoliikenne vapautettiin. Yhtiö lensi ensimmäisen ulkomaanlentonsa 1992. Yhtiöllä code share-sopimuksia mm. Air Francen ja Air Europan kanssa.
TAP Portugal osti yhtiön lokakuussa 2006. Yhtiö säilytti kaupasta huolimatta erillisen identiteettinsä maaliskuuhun 2016 asti, jolloin se alkoi operoida lentoja nimellä TAP Express.
Laivasto.
Heinäkuussa 2016:
Kummeliturska

Kummeliturska ("Merluccius merluccius") on Atlantin itäosissa elävä turskakala. Pyydystetyt kummeliturskat ovat tyypillisesti noin 45 sentin mittaisia, mutta kala voi kasvaa yli metrin pituiseksi ja painaa jopa 15 kiloa.
Tieteellinen nimi on yhdistelmä latinan sanoista "Mer", meri ja "lucius", hauki. 
Ulkonäkö ja koko.
Sukukypsyyden saavuttavien urosten pituus on 26–27 cm ja naaraiden 26–40 cm. Urosten suurin havaittu pituus on 140 cm ja naaraiden 100 cm. Urokset voivat kutea jo neljävuotiaana, naaraat tyypillisesti vasta kymmenvuotiaina.
Kummeliturskan ruumis on pitkä ja melko hoikka verrattuna muihin saman suvun lajeihin. Väri on selkäpuolelta teräksenharmaa, vaaleampi sivuilta ja hopeanvalkoinen vatsasta. Pää on suhteessa suuri. Suomut ovat pienet, kylkiviivalla niitä on 127–156. 
Levinneisyys.
Kummeliturskaa tavataan Norjasta ja Islannista aina Mauritaniaan ja Kanariansaarille asti. Sitä on myös Välimeressä ja Mustanmeren etelärannikolla. Lajin levinneisyysraja Itämerellä on Kattegat. Sitä on löydetty 30–1 075 metrin syvyydestä, mutta useimmiten se pysyttelee 70–400 metrin syvyydessä. Aikuiset kalat pysyttelevät päiväsaikaan pohjan tuntumassa mutta nousevat uimaan öisin.
Elintavat.
Aikuiset kummeliturskat syövät pienempiä kaloja, myös omaa lajiaan, ja anjoviksia, sardiineita, sillejä, turskaa sekä kalmareita. Nuoret yksilöt elävät lähinnä krilleillä ja katkoilla.
Kutuaika on pitkä ja osuu eri aikaan eri merialueilla. Kummeilturskat kutevat Välimerellä joulu–kesäkuussa, Biskajanlahdella helmi–toukokuussa, Länsi-Islannin edustalla huhti–heinäkuussa ja touko–elokuussa. Kolmeen ikävuoteen asti poikaset elävät mutaisilla pohjilla ja siirtyvät rannikkoa kohti kolmevuotiaina.
Kalastus.
Kummeliturska on suosittu valkolihainen ruokakala. Maailmassa pyydystetään vuosittain 100–150 tuhatta tonnia kummeliturskaa (elopaino). Britteinsaarilla sitä suositellaan kestävämpänä vaihtoehtona turskalle klassisessa fish 'n' chips -annoksessa.
Tuomas Nurmela

Tuomas Nurmela (s. 21. huhtikuuta 1981, Oulu) on tuotantotalouden diplomi-insinööri, joka toimii vanhempana konsulttina Rud Pedersen Public Affairs Company Oy:ssä. Aiemmin Nurmela on toiminut mm. Lääketeollisuus ry:n viestinnästä ja yhteiskuntasuhteista vastaavana johtajana sekä toiminnanjohtajana Terveydenhuollon palveluntuottajat ry:ssä. Nurmela toimii myös Helsingin kaupungin luottamustehtävissä ja Nuorisoasuntoliiton puheenjohtajana.
Kokoomuksen Nuorten Liiton puheenjohtajana ja Kansallisen Kokoomuksen puoluehallituksen jäsenenä hän toimi vuodesta 2004 vuoden 2007 loppuun.
Molva

Molva ("Molva molva") on Pohjois-Atlantissa elävä, mateiden heimoon kuuluva turskakalalaji. 
Koko ja ulkonäkö.
Molva on päältä punaruskea, alta vaalea ja kyljistään kirjailtu pitkänomainen pohjakala. Sillä on kaksi selkäevää ja pitkähkö leukasäie. Kalan pituus on yleensä alle metrin, mutta suurimmillaan se voi kasvaa 2 m:n ja 45 kg:n mittoihin.
Levinneisyys ja elintavat.
Molvan levinneisyys ulottuu Välimerestä Barentsinmerelle ja Islantiin ja sitä on tavattu Atlantin toiselta puolen Etelä-Grönlannissa ja Newfoundlandissa. Ruotsin länsirannikkoa molva tunkeutuu Juutinrauman eteläosaan. Se elää kovilla kivi- ja hiekkapohjilla yleisimmin 100-400 metrin syvyyksissä. Lisääntymään se tulee matalampiin vesiin.
Molva on petokala, joka saalistaa mm. turskaa, silliä, kampeloita sekä äyriäisiä, mustekaloja ja meritähtiä.
Kalastus ja käyttö.
Molva on arvostettu ruokakala. Sitä pyydetään koukuilla, verkoilla ja pohjatrooleilla; se on myös urheilukalastuksen kohde. Kokonaisvuosisaaliit 2000-luvulla ovat olleet 35 000–40 000 tonnin välillä. Suurin pyytäjä on Norja.
Molvan liha on vaaleampaa kuin turskan, mutta niiden maku ja muut ominaisuudet ovat muuten hyvin samankaltaiset. Molvaa kaupataan tuoreena, kuivattuna, suolattuna ja pakastettuna. Nykyisin lähes kaikki Suomessa kaupattava lipeäkala on molvaa, espanjassa puolestaan molvan savustettu mäti on arvostettu herkku, "huevas de maruca".
Komentopuhelin

Komentopuhelin on järjestelmä, jota käytetään esimerkiksi vapaaehtoisten tai muuten kotona päivystävien palokuntien koollekutsuun hälytystilanteissa. Komentopuhelin soittaa hälytettävään puhelinnumeroon, ja antaa vastattaessa puheluun puheviestin, joka voidaan tehdä esimerkiksi puhesyntetisaattorilla. Komentopuhelimen hälytykset kulkevat verkossa etuoikeutettuna, eli ne ohittavat tärkeysjärjestyksessä sekä hälytettävän puhelimen että myös muunkin verkon vähemmän tärkeät puhelut. Nykyisin vastaanottavana puhelimena toimii pääasiassa GSM-puhelin, sillä se on käyttäjällä lähes aina mukana. Nykyisissä puhelinmalleissa komentopuhelimen tekemälle soitolle voidaan asettaa erillinen soittoääni, jolloin hälytys- ja muut puhelut pystyy paremmin erottamaan toisistaan.
Esimerkki puhelimella tulevasta hälytyksestä.
"Tämä on Soneran tavoittamispalvelun automaattinen puhelu, jos olet N.N., paina ruutu", ruutu-näppäimen painamisen jälkeen: "Soneran tavoittamispalvelun ilmoitus: A402, rakennu, ...katu 8, rappukäytävässä savua A-P3, A11, A13, A16, A31, A37, A51, A53"
Edellisen esimerkin "kapulakielisyys" johtuu siitä, että puhesyntetisaattori generoi puheviestin tekstiviestissä olevasta tekstistä, ja 160 merkkiin ei mahdu koko hälytyslitania. Viestissä A402 on tehtävän koodi (rakennuspalo, keskisuuri), ja perässä olevat koodit ovat hälytettävien yksiköiden numeroita.
Tekstiviestit.
Nykyisin voidaan palokunnan hälytys antaa matkapuhelimiin myös tekstiviestillä. Nämä tekstiviestit ovat huomattavasti kalliimpia kuin normaalit tekstiviestit. Viestit ovat hyvä lisä, mutta eivät sovi ainoaksi hälytysvälineeksi: Viestit eivät ole etuoikeutettuja tai mitenkään varmennettuja, eli ne voivat juuttua vaikka jouluna viestiruuhkaan.
Fritz-kissa

Fritz-kissa (alkuperäiseltä nimeltä "Fritz the Cat") on Robert Crumbin luoma, 1960-luvulla tunnetuksi tullut sarjakuvahahmo. 
Hahmosta tehtiin vuonna 1971 animaatioelokuva "Fritz – kova kolli", johon Crumb ei kuitenkaan ollut tyytyväinen. Tämän seurauksena hän päätyi lopulta tappamaan hahmonsa. Viimeinen tarina kuvaa kuuluisaa ja rikastunutta Fritziä, joka selvittyään veroista ja uutta elokuvaa suunnittelevista agenteista, kohtaa psykoottisen entisen tyttöystävänsä, Saara Strutsin. Saara raivostuu tämän käytöksestä ja sarja päättyy kun hän iskee Fritziä päähän jääpiikillä. Tämä sarja, kuten monta muutakin "Fritziä", on julkaistu suomeksi underground-sarjakuvalehti "Jymyssä" 1970-luvulla. Vuonna 1974 Fritzistä tehtiin toinen elokuva, joka julkaistiin Suomessa nimellä "Fritz-kollin pornoretket".
Ruhovaara

Ruhovaara on kylä Joensuun kaupungin itäosassa Pohjois-Karjalassa valtakunnan rajan tuntumassa noin 70 kilometriä Joensuun keskustasta ja noin 25 kilometriä Tuupovaaran kirkonkylästä kaakkoon. Osa kylästä luovutettiin Neuvostoliitolle 1944. Aikaisemmin Ruhovaara kuului Korpiselän kuntaan vuoteen 1946 asti ja sitten Tuupovaaran kuntaan vuoteen 2005 asti. Ruhovaaran naapurikyliä ovat muun muassa Mannervaara ja Syrjävaara.
Ruhovaaraan johtaa maantie Mannervaarasta seututie 500:lta. Tie johtaa valtakunnan rajalle ja sieltä edelleen Korpiselän tyhjillään olevaan kirkonkylään Venäjän puolelle. 
Ruhovaarassa toimi tilapäinen rajanylityspaikka, mutta se lakkautettiin vuonna 2011.
Fuad Siniora

Fuad Siniora (; s. 14. huhtikuuta 1943) on libanonilainen poliitikko, joka toimi Libanonin pääministerinä vuosina 2005–2009 Émile Lahoudin ja Michel Suleimanin alaisuudessa. Siniora edustaa Saad Haririn al-Mustaqbal-puoluetta.
Hän on kotoisin Sidonista ja sunnimuslimi. Siniora kävi Beirutin amerikkalaista yliopistoa, josta sai MBA-tutkinnon. Hän työskenteli pankkialalla ja oli Libanonin keskuspankin johdossa 1977–1982. Myöhemmin hän johti Rafiq al-Haririn omistaman neljän pankin muodostamaa Groupe Mediterranee'a.
Hän oli kahdesti Libanonin talousministeri, molemmilla kerroilla pääministerinä toimineen Rafiq al-Haririn alaisuudessa. Pääministeri hänestä tuli Haririn murhan jälkeen 2005, kun Maaliskuun 14. päivän ryhmittymä otti vaalivoiton.
Siniora esitteli Roomassa 27. heinäkuuta 2006 aseleposuunnitelman Israelin vuoden 2006 Libanonin sodan aselevosta. 8. elokuuta arabiliitto esitteli siihen pohjautuvan suunnitelman YK:ssa, jonka Hizbollah hyväksyi 12. elokuuta ja Israel seuraavana päivänä.
Marraskuussa 2006, muutaman kuukauden Hizbollahin ja Israelin sodan jälkeen Hizbollah-Amal ja kenraali Michel Aounin Vapaa patrioottinen liike -ryhmittymä vaati Sinioran eroa. Oppositio syytti Sinioraa epäonnistumisesta avun tuomisessa Israelin pommitusalueille. Sinioran hallitus oli tämän jälkeen käytännössä halvaantunut. Oppositio aloitti katumellakat joulukuun alussa pyrkiessään kaatamaan hallituksen.
Sinioran ensimmäinen pääministerikausi päättyi kun parlamentti sai valittua uudeksi presidentiksi Michel Suleimanin, kun äänestystä oli lykätty 19 kertaa. Suleiman nimitti Sinioran myös uuden hallituksen muodostajaksi.
Chester Brown

Chester Brown (s. 16. toukokuuta 1960 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on tehnyt omaelämäkerrallisia sarjakuvia. Hänen teoksistaan on suomennettu "Ed - iloinen klovni" ("Ed the Happy Clown"), "En koskaan pitänyt sinusta" ("I Never Liked You") ja "Playboy-tarinoita" ("The Playboy"). Brownin teoksia julkaisee Pohjois-Amerikassa Drawn and Quarterly. Suomessa teoksia on kustantanut Like ja Huuda Huuda.
Gustav Ernesaks

Gustav Ernesaks (12. joulukuuta 1908 Harjumaa – 24. tammikuuta 1993) oli virolainen säveltäjä ja kuorojohtaja sekä Viron laulujuhlien järjestäjä.
Ernesaks opiskeli sävellystä Artur Kappin johdolla. Vuosina 1945–1972 Ernesaks toimi kuoronjohdon professorina Tallinnan konservatoriossa.
Ernesaks perusti Viron valtion akateemisen mieskuoron ja tuli tunnetuksi mieskuoronsa johtajana. Hän sävelsi muun muassa viisi oopperaa, elokuvamusiikkia ja kuorolauluja, joista tunnetuimpia on Lydia Koidulan isänmaallisen runoon sävelletty "Mu isamaa on minu arm" vuodelta 1944. Hän sävelsi myös Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymnin. Kersti Merilaas on tehnyt libreton kolmeen hänen oopperaansa. Ernesaksan oopperoista "Tormide rand (Myrskyjen ranta)" vuodelta 1949 esitettiin Suomen Kansallisoopperassa vuonna 1967.
Ruhnama

Ruhnama () on Turkmenistanin entisen presidentin Saparmurat Nijazovin kirjoittama kaksiosainen teos, joka yhdistää omaelämäkertaa, historiallista fiktiota ja hengellisiä ohjeita. Ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2001 ja toinen osa vuonna 2004. "Ruhnamaa" pidetään Turkmenistanissa myös "Koraanin jatko-osana", ja se onkin määrätty asetettavaksi kunniapaikalle Koraanin viereen paikallisiin moskeijoihin. Esimerkiksi Ašgabatin itsenäisyyden puistossa sijaitsee suuri teosta muistuttava muistomerkki. 
Nijazov lupasi kansalleen, että se, joka lukee "Ruhnaman" kolme kertaa, muuttuu älykkäämmäksi ja pääsee esteettömästi taivaaseen. Turkmenistanissa ei saa ajokorttia eikä työpaikkaa, jos ei ole lukenut "Ruhnamaa", sillä se on pyhä kirja ja virallinen ohjenuora lähes kaikilla elämänaloilla. Monet ulkomaiset yritykset ovat käännättäneet "Ruhnaman" omalle kielelleen liehitelläkseen presidentti Nijazovia ja päästäkseen näin Turkmenistanin markkinoille.
Arto Halosen ohjaama dokumenttielokuva "Pyhän kirjan varjo" arvostelee suuryrityksiä, jotka ovat käännättäneet "Ruhnama"-kirjan. Elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 29. helmikuuta 2008.
Ruhnama poistettiin vuonna 2011 Turkmenistanissa peruskoulun päättökokeista, mutta edelleen se kuuluu yliopistojen pääsyvaatimuksiin. Vuodesta 2008 alkaen kirja on menettänyt yleisesti asemaansa, ja se on useissa tapauksissa korvattu uuden presidentin, Gurbanguly Berdimuhamedowin, kirjoituksilla.