tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2009 pelattiin Suomessa 23. elokuuta – 10. syyskuuta 2009. Ne olivat järjestyksessään 10. naisten EM-kisat ja ensimmäiset jalkapallon aikuisten arvokisat Suomessa. Kisakaupunkeina toimivat Helsinki, Lahti, Tampere ja Turku.
Mestaruuden voitti viidettä kertaa peräkkäin ja seitsemättä kertaa kisojen historiassa Saksa, joka kukisti loppuottelussa Englannin maalein 6–2. Emäntämaa Suomi ylsi puolivälieriin. Lopputurnauksen paras maalintekijä oli mestarijoukkueen Inka Grings kuudella maalillaan.
Euroopan jalkapalloliitto myönsi kisat Suomelle 11. heinäkuuta 2006. Kisoja haki myös Alankomaat.
Kisojen virallinen pelipallo oli Adidasin valmistama Terrapass, jonka kuvioinnissa on vaikutteita revontulista. Kisojen tunnuskappale oli Geir Rönningin ja Karoliina Kallion esittämä ”Champions of the Day”.
Joukkueet.
Turnaus pelataan ensi kertaa 12 joukkueen kokoisena. Joukkueet on jaettu kolmeen neljän joukkueen alkulohkoon, joista kaksi parasta sekä kaksi parasta kolmosta selviytyy puolivälierävaiheeseen. Lohkot arvottiin Helsingissä 18. marraskuuta 2008.
Ottelupaikat.
Euroopan-mestaruuskilpailujen vuoksi pelipaikoille piti tehdä useita muutoksia. Olympiastadion nurmea levennettiin ja pidennettiin. Finnair Stadiumin tekonurmen päälle laitettiin väliaikainen luonnonnurmi, koska kaikilla stadioneilla pitää olla sama pelialusta. Veritas Stadionin kapasiteettia laajennettiin rakentamalla uusi päätykatsomo.
François Sterchele

François Sterchele (14. maaliskuuta 1982 Liège, Belgia – 8. toukokuuta 2008 Beveren, Belgia) oli belgialainen jalkapallohyökkääjä, jonka paras saavutus oli Belgian pääsarjan maalikuninkuuden voittaminen kaudella 2006–2007.
Sterchele pelasi kaudella 2004–2005 Belgian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oud-Heverlee Leuvenin joukkueessa, jossa oli sarjan toiseksi paras maalintekijä. Hän oli mukana nostamassa Leuvenin sarjapykälää korkeammalle. Seuraavaksi kaudeksi Sterchele sai paikan pääsarjassa pelaaneesta Charleroista.
Sterchele pelasi vuoden Charleroissa ja siirtyi kaudeksi 2006–2007 Germinal Beerschotiin, jossa voitti sarjan maalikuninkuuden. Hän teki 32 ottelussa 21 maalia ja voitti maalitilaston maalin erolla Mohammed Tchitéen, joka valittiin kuitenkin Belgian sarjan parhaaksi pelaajaksi. Sterchele sijoittui äänestyksessä kolmanneksi Tchitén ja Ahmed Hassanin jälkeen.
Ennen kautta 2007–2008 Sterchele teki viiden vuoden sopimuksen Club Bruggen kanssa. Sterchele ei ehtinyt pelata edes kokonaista kautta Bruggessa, jossa teki 11 maalia. Hän kuoli auto-onnettomuudessa ennen viimeistä peliä. Hän oli tulossa Antwerpenistä ystävänsä luota, kun hän menetti Porschensa hallinnan, minkä seurauksena auto osui puuhun. Viranomaisten mukaan Sterchele ajoi tilanteessa huomattavan kovaa.
Million Miles

Million Miles on 7. toukokuuta 2008 julkaistu Panu Larnoksen esikoisalbumi. Albumi ei ollut myyntimenestys, se ei noussut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle. Albumi oli myyty kesäkuuhun 2008 mennessä myyty 7500 kappaletta..
Levyltä kuultiin ensimmäinen "maistiainen" ystävänpäivänä 2008, kun Stara.fi -sivustolta sai ladattavaksi "Valentine's Day" nimisen kappaleen. Kappale oli albumilla olevan "Unconditionally"-kappaleen demoversio.
Hätälä

Hätälä Oy on suomalainen neljännen polven perheyritys, joka valmistaa ja markkinoi kalatuotteita vähittäiskaupoille ja ammattikeittiöille sekä tukkuliikkeille. Kotimaan markkinoiden lisäksi Hätälä toimittaa tuotteitaan mm. Ruotsiin, Ranskaan, Itävältaan ja Sveitsiin. Hätälän päätoimipaikka on Oulu. Lisäksi yhtiöllä on myyntikonttorit Seinäjoella ja Hämeenlinnassa ja tuotantoa Himangalla.
Hätälän tehtaalla Oulun Kaakkurissa käsitellään vuosittain noin 18 miljoonaa kilogrammaa kalaa. Henkilöstöä on vakituisesti 220, sesonkiaikoina jopa 350. Hätälälle toimittaa kotimaista luonnonkalaa noin 400 suomalaista ammattikalastajaa.
Vuonna 2014 Hätälästä tuli ensimmäinen suomalainen kala-alan yritys, joka on saanut kalaruuan turvallisuudesta kertovan kansainvälisen BRC-laatujärjestelmäsertifioinnin.
Historia.
Yritystoiminta alkoi vuonna 1938, kun Juho Isohätälä aloitti kalan ja omenan myynnin Oulun kauppatorilla. Vuonna 2005 Oulun Kaakkuriin valmistui lähes 5 000 neliön uudet toimitilat. Hätälällä on käynnissä vuoteen 2025 yltävä investointiohjelma. Vaiheittain toteutettavan laajennuksen pinta-ala on valmiina noin 15 000 neliömetriä.
Tuotteet.
Hätälän tuotevalikoimaan kuuluvat tuoreet kokonaiset kalat, tuoreesta kalasta valmistetut fileet ja kalajalosteet sekä kalasta valmistetut valmisruoat. Vähittäiskaupassa Hätälän tuotteita on saatavilla sekä pakattuna että palvelutiskeistä. Yritys valmistaa tuotteita myös suurkeittiöiden käyttöön.
Kotimainen kala
Hätälän pakatun tuoreen kotimaisten luonnonkalan valikoimaan kuuluvat mm. ahven, hauki, siika, kuha ja silakka fileoituna. Muikkua Hätälä myy kokonaisena, perattuna ja friteerattuna. Kotimaisen luonnonkalan saatavuus vaihtelee vuodenaikojen mukaan.
Norjan lohi ja kirjolohi 
Hätälä valmistaa kalajalosteita Norjassa kasvatetusta lohesta ja Pohjoismaissa kasvatetusta kirjolohesta. Tuotteita ovat mm. tuore, loimutettu, kylmäsavustettu ja graavattu lohi ja kirjolohi sekä lämminsavustettu lohi, kirjolohi, siika ja nieriä. Hätälän valikoimaan kuuluu kalaa mm. kokonaisena, fileenä, fileepalana, siivuina ja suikaleina.
Oman keittiön kalatuotteet
Hätälä valmistaa kalaruokia, jotka ovat valmiita nautittavaksi sellaisenaan tai lämmitettynä. Hätälän ready-to-eat-tuotteita ovat esimerkiksi Kala-kasvispihvi, Onkimiehen kalapihvi ja Lohipyörykkä.
Lipeäkala
Hätälä Oy on valmistanut lipeäkalaa jo 1950-luvulta lähtien. Lipeäkala on kausituote, jota on myynnissä marraskuun alusta loppiaiseen asti. Hätälän Lipeäkala on valmistettu MSC-sertifioidusta molvasta.
Kurre (opetusjärjestelyjen suunnitteluohjelma)

Kurre on suomalainen opetusjärjestelyiden suunnitteluohjelma. Se on osa Visma Aquila Oy:n oppilashallinnon järjestelmäkokonaisuutta, johon sen lisäksi kuuluvat kouluhallinto-ohjelmat Primus ja Wilma. Kurrella tehdään työjärjestykset, suunnitellaan seuraavaa lukuvuotta sekä hoidetaan opettajien ja opiskelijoiden työmäärälaskenta.
Kurressa on valmiudet alueelliseen yhteistyöhön. MultiKurre on useamman oppilaitoksen yhteinen työkalu, jolla eri koulut ja useat henkilöt voivat työskennellä samanaikaisesti. Näin lähialueen koulut voivat järjestää yhteisiä valinnaiskursseja, varata yhteisiä resursseja kuten kiertäviä opettajia tai yhteisiä tiloja sekä muodostaa ryhmiä yli koulurajojen.
Joonas Rönnberg

Joonas Rönnberg (s. 19. helmikuuta 1983 Vantaa) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka on pelannut yhteensä 297 SM-liigaottelua ja tehnyt niissä tehot 8+19=27. Kaudella 2023–2024 Rönnberg pelaa HC Ludwigin joukkueessa III-divisioonassa.
Rönnberg pelasi A-juniori-ikäisenä Kiekko-Vantaassa ja sitten Espoo Bluesissa mutta palasi taas Vantaalle, jossa viihtyi kauteen 2002–2003 asti. Ensikosketuksensa SM-liigaan hän sai siirryttyään Tampereen Ilvekseen, jossa hän pelasi kolme kautta ennen siirtoaan lappeenrantalaiseen SaiPaan. SaiPassa hän pelasi kaksi kautta ennen kuin palasi kausiksi 2008–2010 Espoo Bluesiin, tällä kertaa ammattilaissopimuksella.
Kaudella 2010–2011 Rönnberg pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanin IK Oskarshamnissa ja seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi saman sarjan Leksands IF:ään. Kaudella 2013–2014 Rönnberg pelasi SHL:ää, sillä Leksands IF nousi Ruotsin pääsarjaan.
Rönnberg pelasi kauden 2015–2016 Saksassa, kauden 2016–2017 Norjassa ja 2017–2018 Isossa-Britanniassa. Hän päätti ammattilaisuransa tuohon kauteen ja palasi Suomeen.
Ammattilaisuran jälkeen Rönnberg on pelannut III-divisioonassa HC Ludwigissa kaudesta 2018-2019 alkaen ja toimii joukkueen kapteenina.
Juha Pitkämäki

Juha Pitkämäki (s. 7. joulukuuta 1979 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti, joka pelasi urallaan SM-liigassa, Elitserienissä, Allsvenskanissa ja Tanskan pääsarjassa.
Pitkämäki teki liigadebyyttinsä kasvattajaseurassaan Tampereen Ilveksessä kaudella . Hän pelasi sen jälkeen vielä kolme kautta joukkueessa saadessaan sopimuksen. Kauden hän pelasi JYPin luukkuvahtina ja sai vastuuta 11 ottelusta. Palasi kausiksi , ja taas Tampereella Ilveksen riveihin. Tosin työsulkukaudella 2004–2005 oli tungosta Ilveksen maalivahtiosastolla kun maalivahtisopimuksia oli viisi. Vesa Toskala, Juha Pitkämäki, Juuso Riksman, Tuukka Rask ja Krister Antila, joka pelasi loppukauden Forssan Palloseurassa. Pitkämäki pääsi takaisin Ilveksen ykkösvahdiksi kaudeksi 2005–2006. Hän siirtyi kahdeksi seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin, Mora IK:hon. Kauden alun Pitkämäki pelasi HIFK:ssa, mutta palasi kesken kauden Allsvenskaniin pudonneeseen Moraan. Kaudeksi Pitkämäki palasi Ilvekseen, mutta solmi kesällä 2010 sopimuksen Elitserien-seura Timrå IK:n kanssa, josta siirtyi Tanskaan Aalborgiin.
Pitkämäen viimeiseksi seuraksi jäi Aalborg. Hän lopetti pelaajauransa kesällä 2012 ja siirtyi Kooveen maalivahtivalmentajaksi.
Peräkylä

Peräkylä on kylä Alajärvellä entisen Lehtimäen kunnan alueella Etelä-Pohjanmaalla. Peräkylän alueella asuu 214 asukasta (2007). Kylän postinumero ja postitoimipaikka on 63540 Hernesmaa. Peräkylä sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä Lehtimäen Keskikylästä pohjoiseen päin. Kylässä sijaitsee muun muassa Lehtimäen ravirata, Suokonmäen näkötorni ja Lehtimäen kotiseututalo. 
Suokonmäen seudun kylät ry on kylän alueella toimiva kyläyhdistys. Yhdistyksen alueita ovat Peräkylä, Suokonmäki, Puumala, Hernesmaa, Ukonmäki, Kurkiperä, Livonkylä ja Roponen. Peräkylä nimellä tarkoitetaan usein koko Suokonmäen seutua. 
Joen varressa on vuonna 1991 rakennettu harjoitusravirata, joka on vuokrattu Lehtimäen Hevosjalostusyhdistykselle. Leppäsen koulu toimi Peräkylässä vuoteen 2001 saakka. Kylässä on ollut myös K-extra -ketjun kauppa.
Suokonmäki.
Suokonmäki on yksi korkeimpia kohtia Etelä-Pohjanmaan maakunnassa kohoten 234 metriin merenpinnan yläpuolelle. Tätä korkeammaksi maakunnassa yltää vain kaksi lähekkäistä kohtaa Soinissa: Löytömäki ja Raitamäki. Suokonmäen seutu on mäkiasutusaluetta ja oli 1700-luvulla myös Lehtimäen keskus. Vuodesta 1995 lähtien alue on määritelty valtakunnallisesti merkittäväksi maisema-alueeksi.
Suokonmäen näkötorni on järjestyksessään samalla mäellä kolmas. Nykyinen näkötorni valmistui talkootyönä vuonna 2001. Sieltä avautuu näkymä sekä Järviseudulle että Ähtärin suuntaan. Kotiseututalo on pohjalaismallinen asuintalo ja on aivan näkötornin tuntumassa. Se antaa mahdollisuudet kotiseuturetkeilyyn ja erilaisiin tapahtumiin.
Vesistö.
Alueen vesistöjä ovat Ruokosenjärvi ja Perälampi. Näiden lisäksi vesistöistä on tullut koko maassakin kuuluisaksi Livonlähde, joka on vedenjakaja Pietarsaaren suuntaan Ähtävänjoen vesistön ja Ruoveden suuntaan Kokemäenjoen vesistöön kuuluvan Ähtärinjärven välillä. 1900-luvulla puiden uitto oli vilkasta, ja järvien kapeimmilta kohdille tehtiin vedensäännöstelyportit (tammi), joilla nostettiin järven vedenpintaa, jolloin uitto onnistui hyvin. Pekkalan tammi ja Kivisalmi olivat Ruokosenjärven vedensäännöstelykohteita. Nykyisin vesi on alhaalla, ja uittokohteet ja Livonlähde ovat lähes kokonaan kaisloittunut pieneksi puroksi.
Annemarie Forder

Annemarie Forder (s. 31. tammikuuta 1978 Gold Coast) on australialainen pistooliampuja.
Annemarie Forder on saavuttanut olympialaisissa pronssia Sydneyssä 2000 10 m ilmapistoolissa tuloksella 484,0 (385+99,0). Hän on myös saavuttanut nuorten sarjassa MM-kilpailuissa hopeaa samassa lajissa Barcelonassa 1998.
Rainer Ellilä

Rainer Allan Ellilä (26. toukokuuta 1949 – 26. maaliskuuta 2016 Tukholma) oli suomalaissyntyinen kirjailija, runoilija ja muusikko. Hän asui Tukholmassa vuodesta 1978 lähtien.
Ellilän ensimmäinen teos, runokokoelma "Solo Lobo", ilmestyi vuonna 1993. Kirjailija Mika Terhon artikkelin "Alkoholismi suomalaisessa runoudessa" mukaan Ellilän tuotanto ja erityisesti kokoelma "Runoilijan potilaskertomus" (1996) käsittelee alkoholismia tavalla tai toisella.
Ellilä voitti vuoden 2000 lavarunouden Ruotsin-mestaruuden.
Ba Jin

Li Yaotang () kirjailijanimi Ba Jin (巴金; 25. marraskuuta 1904 – 17. lokakuuta 2005) oli kiinalainen kirjailija.
Nuoruus.
Li Yaotang syntyi Chengdussa, Sichuanissa rikkaaseen ala-aateliseen perheeseen. Hän sai perinteisen kungfutselaisen koulutuksen ja opiskeli myös vieraita kieliä ja niiden kirjallisuutta.
Kouluaikanaan 1920-luvun puolivälissä Li Yaotangista tuli anarkisti. Hän osallistui erityisen innokkaasti Uuden kulttuurin liikkeeseen. Kirjailijanimensä Ba Jin hän otti Pjotr Kropotkinin nimen viimeisistä tavuista.
Ura kirjailijana.
Romaanit 1920–1940-luvuilla.
Opiskellessaan Ranskassa yhteiskuntahistoriaa 1920-luvun lopussa Ba Jin aloitti kirjailijanuransa. Ensimmäinen romaani "Miewang" ilmestyi 1929 hänen muutettua Shanghaihin. Seuraavan neljän vuoden aikaa Ba Jin kirjoitti seitsemän romaania, joista suurin osa käsitteli yhteiskunnallisia asioita ja hyökkäsi perinteistä perhejärjestystä vastaan. Tunnetuin näistä teoksista oli "Jia" (1933), joka oli ensimmäinen osa omaelämäkerrallisesta triologiasta. Sen toinen ("Chun") ja kolmas ("Qiu") ilmestyivät vuonna 1940.
Ba Jinin 1940-luvun työt olivat pessimistisempiä mutta vähemmän radikaaleja kuin hänen aiemmat teoksensa. Hänen vuosikymmenen merkittävimmät romaanit olivat "Qiyuan" (1944) ja "Hanye" (1947).
Kommunistit arvostelivat Ba Jinin töiden sisältöä ja tyyliä, vaikka hänen artikkelinsa olivat mukana luomassa ilmapiiriä joka rohkaisi intellektuelleja hyväksymään kommunistisen vallankumouksen. Uuden yhteiskuntajärjestyksen vakiintuessa 1949 Ba Jin luokiteltiin ”luotettavaksi”, ja hänet valittiin moniin kirjallisuus- ja kulttuurijärjestöihin.
Siirtyminen pois fiktiokirjallisuudesta.
Ba Jin kirjoitti 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa joitakin novelleja ja pienoisromaajena, joista osa oli poliittisia ja joita kirjailija itse kutsui myöhemmin ”roskateoksiksi”.
Vaikka Ba Jin hylkäsi virallisesti aiemmat anarkistiset ajatuksensa, hän ei täysin sopeutunut uuteen yhteiskuntaan ja jätti kokonaan fiktion kirjoittamisen. Vuosien 1966-1976 kulttuurivallankumouksen aikana Ba Jin kärsi muiden älykköjen tapaan julkisesta nöyryytyksestä, mutta hänen maineensa palautettiin 1977. Ba Jinin tärkein teos Maon jälkeiseltä ajalta on neliosainen "Suixiang lu", joka on essee- ja muistelmakokoelma, jossa hän katuu ”tyhjiä ja virheellisiä sanoja”, joita hän joutui kirjoittamaan kulttuurivallankumouksen aikana poliittista suojaa vastaan.
Ba Jin oli esperantisti, osasi englantia, japania, ranskaa ja kuutta muuta vierasta kieltä ja käänsi oman kirjoittamisensa ohella muun muassa Maksim Gorkin teoksia. Hän kärsi vanhuusiällään Parkinsonin taudista, josta huolimatta hän eli yli satavuotiaaksi. Hän sai vuonna 1990 Fukuokan aasialaisen kulttuurin palkinnon, ja hänen mukaansa on nimetty asteroidi 8315 Bajin.
Ahne algoritmi

Ahne algoritmi tarkoittaa algoritmia, joka pyrkii ratkaisemaan optimointiongelman tekemällä aina kussakin tilassa optimaalisen mutta lyhytnäköisen päätöksen. Esimerkiksi kauppamatkustajan ongelmaan sovellettu ahne algoritmi kuuluisi näin: "Seuraavaksi vieraile lähimmässä sellaisessa kaupungissa, jossa et ole vielä käynyt." 
Ahneet algoritmit eivät yleensä löydä parasta ratkaisua ongelmaan, mutta ne ovat yksinkertaisia soveltaa ja ne löytävät yleensä ratkaisun, joka on samaa suuruusluokkaa parhaan ratkaisun kanssa.
Derek Richardson

Derek Richardson (s. 18. tammikuuta 1976 Queensbury, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Teoria miehistä" (2006–2008). 
Elämäkerta.
Nuoruus.
Richardson on kotoisin New Yorkin osavaltion Queensburysta. Hän opiskeli Florida State -yliopiston College of Film -koulussa vuosina 1992–1996. 
Ura.
Richardson aloitti näyttelijänuransa vuonna 2000, jolloin hän vieraili televisiosarjoissa "Kova laki" ja "Strangers with Candy". Vuonna 2002 hän muutti Los Angelesiin ja sai roolin tv-sarjasta "Felicity". Hän teki valkokangasdebyyttinsä vuoden 2003 elokuvassa "Tosinuija ja vielä nuijempi" (). Vuodesta 2006 alkaen Richardson on esiintynyt televisiosarjassaa "Teoria miehistä" yhdessä muun muassa Anne Hechen ja Emily Berglin kanssa. Richardson ja Bergl olivat ensimmäiset sarjaan palkatut näyttelijät. "Teoria miehistä" päättyy Yhdysvalloissa kesäkuussa vuonna 2008 kahden tuotantokauden jälkeen.
Yksityiselämä.
Richardsonin huhutaan seurustelevan "Teoria miehistä" -kollegansa Emily Berglin kanssa.
Diana Jorgova

Diana Jorgova (, s. 11. huhtikuuta 1971 Sofia) on bulgarialainen pistooliampuja.
Jorgova on saavuttanut olympialaisissa Atlantassa 1996 hopeaa 25 m urheilupistoolissa. Hän on myös voittanut joukkuhopeaa MM-kilpailuissa 10 m ilmapistoolissa Milanossa 1994.
Toyota TF106

Toyota TF106 oli itävaltalaisen Gustav Brunnerin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Toyota osallistui F1-kauteen . Autoa ajoivat kilpailuissa saksalainen Ralf Schumacher ja italialainen Jarno Trulli. Testikuljettajana toimi brasilialainen Ricardo Zonta. Autossa oli Bridgestonen Potenza-malliset renkaat, Brembon jarrut ja se käytti Esson poltto- ja voiteluaineita. Autolla osallistuttiin kaikkiaan 18 kilpailuun ja sillä saavutettiin vain yksi palkintosija ja 35 MM-pistettä. Autosta tuotiin myöhemmin kaudella kehitysversio TF106B.
Auto ei ollut yhtä kilpailukykyinen kuin edelliskauden auto. Ralf Schumacher toi tallille kauden ainoaksi jääneen palkintosijan kolmannesta kilpailusta, Australian GP:sta. Tämän lisäksi hän toi autonsa maaliin pisteille kuudesti. Jarno Trullin kauden paras suoritus tapahtui Ranskan GP:ssa, jossa hän ajoi maaliin neljäntenä. Hän ylsi tämän lisäksi pisteille kauden aikana neljästi. Vain Toyotan kotikilpailussa, Japanin GP:ssa molemmat tallin kuljettajat ylsivät autolla pisteille.
Valmistajien MM-sarjassa Toyota sijoittui kuudenneksi saavuttaen 35 MM-pistettä.
Gary Busey

William Gareth Jacob ”Gary” Busey (s. 29. kesäkuuta 1944) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt yli 120 elokuvassa, joista merkittävimpiä ovat muiden muassa "The Buddy Holly Story" (1978), "Tappava ase" (1987), "Predator 2 – Saalistaja" (1990), "Myrskyn ratsastajat" (1991), "Kaappaus merellä" (1992) ja "Armoton ase" (1994). Hän myös antoi äänensä "" Phil Cassidylle. Hän on myös esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa kuten "Gunsmoke", "Walker, Texasista", "Kova laki" ja "Entourage".
Roolistaan "The Buddy Holly Storyssa" Busey voitti Baftan ja oli ehdolla Oscarin sekä Golden Globen saajaksi.
Busey joutui 4. joulukuuta 1988 vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen, jossa hänen kallonsa halkesi ja hän sai mahdollisesti aivovaurion.
Reino Ruotsalainen

Reino Ruotsalainen (11. huhtikuuta 1941 Oulu – 27. marraskuuta 2004 Liminka) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja. 
Reino ”Pappa” Ruotsalainen aloitti valmennusuransa Kärpissä vuonna 1967. Ensimmäisen junioreiden Suomen mestaruuden Oulun Kärpät saavutti Ruotsalaisen johdolla vuonna 1971. Menestyneessä E-juniorijoukkueessa pelasivat muun muassa Kari Jalonen, Reijo Ruotsalainen, Arto Ruotanen, Pekka Arbelius ja Juha Huikari. Vuonna 1974 Oulun Kärppien D-juniorit ja vuotta myöhemmin C-juniorit voittivat Suomen mestaruuden Ruotsalaisen valmentamana.
Vuosina 1975–1979 Ruotsalainen valmensi Kärppien A-junioreita johdattaen joukkueen SM-kultaan vuonna 1979. Edustusjoukkueen valmentajana Ruotsalainen oli kaudella 1979–1980, jolloin Kärpät saavutti ensimmäisen mitalin, pronssia. Oulusta Reino Ruotsalainen siirtyi Kalevan Palloon Kuopioon. Vuonna 1982 Kalpa nousi 2-divisioonasta 1-divisioonaan. Jokereita Ruotsalainen valmensi vuosina 1982–85. Vuonna 1983 Jokerit saavutti SM-hopeaa ja SM-liiga valitsi Ruotsalaisen vuoden valmentajaksi. Vuonna 1985 Ruotsalainen siirtyi Helsingin Jokereiden päävalmentajan paikalta Kouvolaan Kookoon päävalmentajaksi. Vuonna 1987 Kookoo nousi jääkiekon SM-liigaan Ruotsalaisen ollessa päävalmentajana.
Reino Ruotsalainen kutsuttiin takaisin Kärppiin konkurssin myötä kakkosdivisioonaan joutuneen edustusjoukkueen valmentajaksi kauden 1994–1995 alkaessa. Hänen johdollaan Kärpät nousi kauden loputtua ykkösdivisioonaan.
Ammattivalmentamisen jälkeen Ruotsalainen jatkoi juniorivalmennustyötä Oulun seudulla.
Ruotsalainen kuoli sairaskohtaukseen 63-vuotiaana kotonaan Limingassa marraskuussa 2004. Oulun Kärppien liigajoukkue kunnioitti Reino Ruotsalaisen muistoa 1. joulukuuta 2004 pelatussa kotiottelussa Kärpät–TPS pelaamalla surunauha käsivarressaan. Reinon pojan, Kärppien puolustaja Reijo Ruotsalaisen pelinumero 10 on jäädytetty Oulun jäähallin kattoon.
Pelaajaurallaan Ruotsalainen pelasi Kärpissä vuosina 1957–1967. SM-sarjaotteluita kertyi 43.
Shimon Dotan

Shimon Dotan (s. 23. joulukuuta 1949) on elokuvaohjaaja. Hän syntyi Romaniassa, mutta muutti vuonna 1959 Israeliin, jossa hän palveli armeijassa, valmistui yliopistosta ja aloitti uransa.
Dotan on voittanut Israelin elokuva-akatemian palkinnon 1982 ja ollut ehdolla kahden Kultaisen karhun saajaksi Berliinin elokuvajuhlilla vuosina 1982 ja 1986. Töiden joukossa on "Armoton ase" (1994).
Juha Huikari

Juha Huikari (s. 8. tammikuuta 1960) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, laskentatoimen yliopisto-opettaja sekä kunnallispoliitikko.
Huikari edusti kausina 1978–1990 SM-liigassa Oulun Kärppiä ja JyP HT:tä. Hän voitti Kärppien riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1981. Lisäksi hän voitti urallaan kaksi SM-hopeaa ja neljä SM-pronssia. SM-liigassa hän pelasi 421 runkosarjaottelua, joissa hän teki 122 maalia ja 126 syöttöpistettä eli yhteensä 248 tehopistettä. Pudotuspeleissä, joita hän pelasi 66 kappaletta, hänen tehopisteensä olivat 14+22=36.
Huikari kuului Suomen 18-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka voitti vuonna 1978 Helsingissä Euroopan-mestaruuden – Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen jääkiekon arvokisavoiton kaikki ikäluokat huomioon ottaen. Loppuottelu Neuvostoliittoa vastaan ratkesi vasta toisella jatkoajalla, ja Huikari viimeisteli sekä 3–3-maalin, jonka ansiosta Suomi selviytyi ensimmäiselle jatkoajalle, että 5–5-maalin, jolla Suomi pääsi toiselle jatkoajalle.
Kaudella 2008–2009 Huikari valmensi oululaista Suomi-Sarjan jääkiekkojoukkuetta Kiekko-Laseria, jonka riveissä pelasi hänen poikansa Matias Huikari. 
Siviiliammatiltaan Huikari toimii opettajana Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa. Huikari kuuluu myös Oulun kaupunginvaltuustoon, jonka Keskustan valtuustoryhmää johti vuosina 2008–2017.
Keväällä 2018 mestarivalmentaja Pentti Matikainen, Kärppien silloinen urheilutoimenjohtaja Harri Aho sekä oululainen jääkiekkotoimittaja Jouko Vuorjoki valitsivat Huikarin Kärppien kaikkien aikojen joukkueen ensimmäiseen kenttään yhdessä Kai Suikkasen, Kari Jalosen, Jussi Jokisen ja Reijo Ruotsalaisen kanssa.
Kanstantsin Lukašyk

Kanstantsin Leanidavitš Lukašyk (, ; s. 18. syyskuuta 1975 Hrodna) on valkovenäläinen pistooliampuja.
Lukašyk voitti olympiakultaa 50 m pistoolissa Barcelonassa 1992. Hänellä on myös MM-kilpailuista Stavangerista 1991 poikien 10 m ilmapistoolin maailmanmestaruus ja Barcelonasta 1998 yksi henkilöhtainen ja kolme joukkuemitalia.
Lukašyk oli Pekingin olympialaisissa 2008 10. 50 m pistoolissa tuloksella 558, jääden finaalipaikasta pisteen päähän, ja 27. 10 m ilmapistoolilla tuloksella 575, jääden finaalista kuuden pisteen päähän.
Yu Nan

Yu Nan (; s. 5. syyskuuta 1978) on kiinalainen näyttelijä. Hän syntyi Dalianissa ja aloitti esiintymisen nelivuotiaana.
Myöhemmin Yu pääsi opiskelemaan Pekingin elokuva-akatemiaan. Hän puhuu englantia ja ranskaa sujuvalla tasolla.
Yu on esiintynyt useissa elokuvissa, joiden joukossa on Wang Quan'anin ohjaama "Tuya de hun shi" ("Tuya's Marriage", 2006) ja The Expendables 2, 2012.
Wang Quan'an

Wang Quan'an (; s. 1965) on kiinalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Yan'anissa, Shaanxin maakunnassa, ja valmistui Pekingin elokuva-akatemiasta. 
Hänen kolmas elokuvansa on "Tuya de hun shi" ("Tuya's Marriage", 2006), joka palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla vuonna 2007.
El Caco

El Caco on norjalainen stoner rock -yhtye.
Historia.
Yhtyeen perustivat Lillestrømissä Oslon lähistöllä Øyvind Osa, Thomas Fredriksen ja Anders Gjesti vuonna 1998. Jo ennen sitä Anders Gjesti ja Øyvind Osa esiintyivät usean eri rumpalin ja yhtyenimen alla, kunnes Thomas Fredriksenin liityttyä joukkoon muotoutui El Caco. Ensialbumi "Viva" julkaistiin vuonna 2001 Black Balloon Records -levy-yhtiölle, kansainvälisen jakelun hoiti Music for Nations. Levy sai kehuja lähes kaikissa alan julkaisuissa. 
Toinen albumi ilmestyi pitkän Euroopan-kiertueen jälkeen, jonka aikana yhtye opittiin tuntemaan erinomaisena livebändinä. Kesällä 2002 El Caco sulkeutui studioon tuottajansa Daniel Bergstrandin (Meshuggah, In Flames) kanssa äänittämään toista pitkää albumiaan. Tuloksena oli vuonna 2003 julkaistu "Solid Rest".
Pari seuraavaa vuotta kului kiertueella, kunnes yhtye aloitti 2004 loppupuolella kolmannen albuminsa "The Searchin" nauhoitukset. Aluksi oli tarkoitus tuottaa albumi itse, mutta he päätyivät kuitenkin palaamaan yhteistyöhön Daniel Bergstrandin kanssa. Lopputuloksena oli muun muassa vuoden 2005 "Norwegian Alarm Award for best metal album" ("Alarmprisen") ja Norwegian Grammy -ehdokkuus samassa kategoriassa.
Vuonna 2007 julkaistu neljäs albumi "From Dirt" jatkoi edeltäjiensä linjoilla, tuottajana toimi jälleen Daniel Bergstrand. Loppuvuodesta 2007 tuli ilmoitus yhtyeen rumpalin Thomas Fredriksenin erosta. Uusi rumpali Fredrik Wallumrød (Span, Dog Almighty) liittyi mukaan maaliskuussa 2008. Seuraava levy uudella kokoonpanolla, nimeltään "Heat", julkaistiin 2009.
El Cacon managerina toimii entinen jalkapalloilija Dan Eggen.
Wentus Blues Band

Wentus Blues Band on Kokkolassa vuonna 1986 perustettu blues-yhtye. Yhtyeen ensimmäinen albumi "Wentus Blues Band" julkaistiin 1989. Wentus Blues Band on nykyään Suomen kansainvälisin blues-yhtye; se on esiintynyt yli 20 eri maassa ja soittaa noin 150 konserttia vuodessa. 
WBB on myös tuonut kansainvälisiä bluesmuusikoita Suomeen ja toiminut heidän taustayhtyeenään. "Family Meeting" -dokumentissa yhtyeen kanssa esiintyy muun muassa Louisiana Red, Eddie Kirkland, Fabulous Thunderbirdsin Kim Wilson ja The Rolling Stonesin ex-kitaristi Mick Taylor.
Vuoden 2014 jälkeen Wentus Blues Band on keskittynyt enemmän omaan tuotantoon eikä enää esiinny taustayhtyeenä.
Toiminta ja tuotanto.
Wentus Blues Bandilta on julkaistu useita studiolevyjä ja lisäksi kaksi konserttilevyä. Yhtye äänitti kahdeksannen studiolevynsä elo- ja syyskuun vaihteessa 2010. Levytyspaikkana oli Levon Helm Studios New Yorkin osavaltion Woodstockissa. Saksalainen levy-yhtiö Ruf Records julkaisi albumin "Woodstock" 15. maaliskuuta 2011.
Vuonna 2016 Wentus levytti Tomi Leinon studiossa "Lucky Strike Mama" -albumin, jonka jälkeen yhtye kiersi Pohjoismaissa ja Saksassa. 
Samana vuonna Robban Hagnäs tuotti "Dylan suomeksi" -levyn Bob Dylanin 75-vuotispäivän kunniaksi. Levy koostuu Dylanin kappaleiden uusista käännöksistä, joita esittävät Paleface, Mariska, Anssi Kela, Jukka Gustavsson, Eero Raittinen, Heikki Silvennoinen, Ninni Poijärvi ja Mika Kuokkanen. Taustabändinä soittaa Wentus Blues Band. 
Elokuussa 2016 bändi järjesti 30-vuotisjuhlat Kokkolassa, Ventuksessa, oman treenikämppänsä pihamiljöössä Villan koululla. Mukana juhlissa olivat muun muassa Lazy Lester ja Duke Robillard. 
2018 Wentus julkaisi "Throwback"-albumin. "Throwback" päätyi Living Blues Charts-, Roots Music Report- ja Australian International Blues Charts -listoille. Levyllä Wentus kunnioittaa vanhoja mentoreitaan soittamalla heidän kappaleitaan.  
Samana vuonna Wentus julkaisi ensimmäisenä suomalaisena bluesyhtyeenä joululevyn "Yuletide".
Family Meeting.
Wentus Blues Bandista kertova dokumentti "Family Meeting" on taltiointi yhtyeen Helsingin Aleksanterin teatterissa syksyllä 2006 järjestämästä 20-vuotisjuhlakonsertista. Konsertissa oli mukana Wentus Blues Bandin lisäksi blues-muusikoita kuten Louisiana Red, Eddie Kirkland, Lazy Lester, Kim Wilson, Omar Dykes, Mick Taylor, Barrence Whitfield, Sven Zetterberg ja Clas Yngström. Heikki Kossin ohjaama "Family Meeting" sai Jussi-ehdokkuuden vuonna 2007 parhaasta dokumentista. Elokuva on esitetty useilla filmifestivaaleilla muun muassa Suomessa, Ruotsissa ja Kanadassa sekä televisiossa ainakin Suomessa ja Ruotsissa. "Family Meeting" on julkaistu myös DVD:nä.
Teinimutanttininjakilpikonnat III

Teinimutanttininjakilpikonnat III () on kolmas "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -elokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. maaliskuuta 1993. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 23. heinäkuuta 1993. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Stuart Gillard.
Tarina.
Juoni.
Elokuva sijoittuu pääasiassa 1600-luvulle, jolloin April O’Neil löytää muinaisen valtikan, joka lähettää hänet feodaaliseen Japaniin. Samalla Aprilin tilalle nykyhetkeen saapuu mies feodaalisesta Japanista oma valtikka mukanaan. Turtlesit ottavat valtikan haltuunsa ja matkaavat ajassa taaksepäin pelastaakseen Aprilin. Saapuessaan Japaniin he huomaavat paikallisten kyläläisten ymmärtävän englantia vahvan kaupankäynnin ansiosta Englannin kanssa. Pian he kuitenkin joutuvat taistelemaan Japanin lordi Norinagaa ja Englannin Walkeria vastaan lopettaakseen heidän sotansa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan olevan edeltäjiään seikkailullisempi ja tietoisemmin camp, mutta konnasankareiden perusidea alkaa hänestä olla loppuun kaluttu. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Opeta mua rakastamaan

Opeta mua rakastamaan on Anssi Blomstedtin ohjaama, leikkaama ja tuottama lyhyt dokumenttielokuva iskelmätähden tuottamisesta vuodelta 1978. Dokumentissa seurataan, kuinka 16-vuotiaasta Laila Helmisestä yritettiin tehdä iskelmätähteä. Lisäksi elokuvassa näytetään vinyylilevyn tuotantoa.
Blomstedt on todennut innoittajakseen Frederick Wisemanin ja hänen tapansa tehdä dokumenttia, missä kohteena oleva prosessi näytetään mahdollisimman todellisena ja ilman asioiden korostamista. Dokumentti sai alkunsa, kun ohjaaja Blomstedt kiinnostui levytuotannon prosessin kuvaamisesta Wisemanin tapaan. Hän otti yhteyttä levytuottaja Vexi Salmeen, joka valitsi kohteeksi Laila Helmisen.
Dokumentti voitti ensimmäisen Risto Jarva -palkinnon vuonna 1979.
M/S Puerto Eden

M/S Puerto Eden () on Naviera Interoceangas S.A. -yhtiön omistama matkustajarahtilaiva. Alustyypiltään laiva on ro-ro-alus. Laiva on rakennettu vuonna 1972 Rauma-Repolan Rauman telakalla. Kuollutta painoa "Puerto Edenillä" on 4 700 tonnia. Alus on rekisteröity Chilen lipun alle ja sen kotisatama on Valparaiso.
Puerto Edenin sisaraluksia ovat yhä liikenteessä olevat M/S Notos, M/S Kaduna, M/S Dorrat Jeddah sekä jo romutetut M/S Iberus ja M/S Caribe.
Käyttöhistoria.
1. lokakuuta 1971 alus laskettiin vesille. 3. maaliskuuta 1972 laiva luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren haltuun, joka rekisteröi aluksen "Bore VII" -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Suomen ja Ranskan Calaisin välillä. Kesäkuun lopulta elokuuhun asti alus oli aikarahdattuna Silja Linen Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen. 16. helmikuuta 1976 N Vernicos-Eugenidas osti aluksen. Luovutus tapahtui 19. helmikuuta. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen Höyrylaiva Oy Bore/Ångfartygs Ab Boren liikenteeseen. Marraskuussa 1977 alus sai nimen "Aetos". Myöhemmin Tranzsuez RoRo aloitti liikennöinnin Aetoksella reitillä Venetsia/Trieste–Jedda. Vuonna 1985 Tranzsuez osti aluksen ja rekisteröi sen Kreikan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Pireus. Vuonna 1987 Greek Regular Lines Speciall Shipping Co osti aluksen. Lippuvaltiona säilyi Kreikka.
Marraskuussa 1991 Naviera Interoceangas S.A. osti aluksen ja rekisteröi sen "Puerto Eden" -nimisenä Chilen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Valparaiso. Uusi omistaja rakennutti alukseen lisää matkustajapaikkoja. Vuonna 1992 Puerto Eden aloitti liikennöinnin Chilen rannikolla.
Blyth (Northumberland)

Blyth on kaupunki Northumberlandin kreivikunnassa, Englannissa. Kaupunki sijaitsee meren rannalla, Blyth-joen eteläpuolella. Newcastle upon Tyne sijaitsee 21 kilometrin päässä Blythistä luoteeseen. Asukkaita Blythissä oli vuonna 2001 35 818. 
Kaupungin satama on peräisin 1100-luvulta, mutta itse kaupunki on alkanut kehittyä vasta 1700-luvulla. Esimerkiksi kivihiilikaivokset, laivanrakennus, kalastus ja rautatie ovat vaurastuttaneet aluetta. Nykyisin Blythin satamaan tuodaan Skandinaviasta puuta ja sellua Englannin ja Skotlannin sanomalehtipaperiteollisuutta varten.
Väestö.
Blyth on Northumberlandin suurin kaupunki. Vuoden 2001 väestönlaskennan perusteella sen väkiluku oli 35 818. Kaupungissa oli tuolloin 15 358 kotitaloutta. Sataa naista kohti Blythissä oli 94,95 miestä. Blythissä oli 0–4-vuotiaita 5,97 %, 5–15-vuotiaita 14,58 %, 16–19-vuotiaita 5,16 %, 20–44-vuotiaita 33,05 %, 45–64-vuotiaita 25,8 % ja 65-vuotiaita ja sitä vanhempia oli 15,44 %. Väestön keski-ikä oli 38,64 vuotta. Kaupungin väestöstä 98,99 % oli valkoisia, 0,5 % aasialaisia, 0,26 % sekarotuisia, 0,13 % kiinalaisia ja 0,04 % mustia. Muihin ryhmiin kuuluivat loput 0,08 %. Blythin asukkaista 98,52 % on syntynyt Britanniassa, 0,12 % Irlannissa, 0,54 % muissa Euroopan maissa, 0,13 % Afrikassa, 0,48 % Aasiassa, 0,12 % Amerikassa ja 0,09 % Oseaniassa. Blythin asukkaista 79,19 % on kristittyjä, 0,3 % muslimeja, 0,17 % sikhejä, 0,07 % buddhalaisia, 0,03 % hindulaisia ja 0,03 % juutalaisia. Muiden uskontojen kannattajia on 0,22 %, uskonnottomia 13 % ja 6,97 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Hodeida

Hodeida (, "Al Hudaydah", myös "Hodeidah", "Hudaida") on kaupunki Hodeidan maakunnassa Jemenissä. Asukkaita kaupungissa on 402 560 (2004).
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee Punaisenmeren rannalla Tihamahin rannikkotasangolla. Hodeida on kaupungin mukaan nimetyn Hodeidan maakunnan keskus.
Historia.
Hodeida on mahdollisesti sama paikka, kuin jo Ibn Battutan mainitsema "Marsa al-hadith". Voi myös olla, että nimi ei viitannut varsinaisesti kaupunkiin vaan koko sen rannikkoalueeseen yleensä. Ensimmäinen maininta Hodeidasta on joko vuodelta 1454 tai 1455 islamilaisessa historiikissa. Osmanit valtasivat 1520-luvulla Yemeni Tihamahin alueen, jolla Hodeidakin sijaitsi. Alueen tärkein satama oli kuitenkin pitkään Mokkan kaupunki. Hodehidan merkitys satamana alkoi kasvaa vasta 1800-luvulla. 
Italian–Turkin sodan aikana vuosina 1911–1912 italialaiset sota-alukset tulittivat Hodeidaa. Yhdistynyt kuningaskunta luovutti ensimmäisen maailmansodan jälkeen Hodeidan Asirille, mutta Jemen otti kaupungin haltuunsa vuonna 1925. Vuonna 1934 saudit miehittivät Hodeidan. Samana vuonna solmitulla Aṭ-Ṭāʾifin sopimuksella kaupunki palautui takaisin Jemenille.
Hodeidan talouselämä muuttui huomattavasti vuonna 1961, kun Neuvostoliitto rakensi Al-Kathibin lahden laguuniin Aḥmadīn syväsataman. Syväsatama sijaitsee kaupungista pohjoiseen. Pian sataman kautta kulki jo 70–80 % Jemenin koko ulkomaankaupasta. Samana vuonna kiinalaiset insinöörit rakensivat myös uuden tien Sanaasta Hodeidaan. Myös Taizziin valmistui kaupungista uusi tie. Sen rakensivat länsisaksalaiset ja neuvostoliittolaiset. 
Jemeinin huthit valtasivat Hodeidan lokakuussa 2014 aikana hieman pääkaupunki Sanaan valtauksen jälkeen. Seuraavana vuonna konflikti kärjistyi Jemenin sisällissodaksi. Satamana Hodeidalla on ollut erityistä merkitystä väylänä huthien hallitsemalle alueelle, jonka kautta on tuotu esimerkiksi ruoka- ja lääkeapua. Toukokuussa 2018 kansainvälisesti tunnustetun Jemenin hallituksen joukot etenivät kaupungin tuntumaan.
Liikenne ja talous.
Hodeidassa on yksi Jemenin tärkeimmistä satamista, josta viedään kahvia, puuvillaa, nahkaa ja khatia. Satamaan tuodaan vastaavasti muun muassa kulutustavaraa, metallituotteita sekä jalostettuja ja jalostamattomia elintarvikkeita. Hodeidan pohjoispuolella sijaitsee lentoasema, jolta liikennöidään pääasiassa Taiziin, Adeniin ja pääkaupunki Sanaahan.
Honda Phantom

Honda Phantom TA200 on ilmajäähdytteinen yksisylinterinen custom-tyylinen moottoripyörä, jota valmistaa Honda Thai Manufacturing Co. Thaimaassa. Australiassa pyörää markkinoidaan nimellä "TA200 Shadow". Nelitahtinen TA200 on kehitetty nestejäähdytteisestä kaksitahtisesta mallista TA150, joka esiteltiin 1998. TA150-mallin moottori oli lainattu NSR 150 -katupyörästä, jossa oli vielä poljinkäynnistys. Nykyisessä 200-kuutioisessa versiossa on vain sähkökäynnistys, mutta runko ja renkaat ovat identtiset. Honda Phantom on suosittu moottoripyörä Kaakkois-Aasian maissa, erityisesti Singaporessa, jossa alle 200-kuutioisten pyörien ajolupavaatimukset ovat kevyemmät.
Ominaisuudet.
Honda Phantom on kevyenä ja matalana helppo käsitellä, mutta takapyörä voi lukkiutua herkästi voimakkaassa jarrutuksessa, koska ensiasennusrenkaiden (IRC) seos on optimoitu enemmän kulutuskestävyyttä kuin pitoa varten. Edessä ja takana on nestetoimiset levyjarrut. Phantomin huippunopeus on 120 km/h ja luontainen matkanopeus 90 km/h. Kuusilovista vaihteistoa käyttämällä vaatimatonta vääntöä voidaan tasata sopivalle kierrosalueelle. Moottori on rakenteeltaan SOHC, ja siinä on yksi nokka-akseli ja kaksi venttiiliä. Moottorin huoltoväli on sisäänajon ja ensihuollon jälkeen 4000 km. Venttiilinvälys säädetään mutterin avulla sopivaksi. Tätä varten mäntä on siirrettävä alakuolokohtaan kiertämällä kampiakselia lohkon päässä olevan aukon kautta. Sytytystulppasuositus on joko NGK:n DPR8EA-9 tai Denson X24EPR-U9. Moottorin nokkaketjun kiristysmekanismi voi aiheuttaa rikkoutuessaan moottorivaurion, minkä vuoksi sen kunto on tarkistettava muutaman kymmenen tuhannen kilometrin välein.
Pyörässä ei ole käynnistyspoljinta, ja vakioakku on ainoastaan 3,5 Ah. Pienitehoisen akun lataus tyhjenee nopeasti muutamassa kuukaudessa pyörän seisoessa ajamattomana. Phantomissa ei ole keskitukea, vain sivujalka, mutta pyörän mukana toimitetaan vakiona matkustajan selkänoja. Lisävarusteina on saatavilla takateline ja perälaukku, ja jalkatapit on mahdollista vaihtaa astinlautoihin. Ajovalo on jatkuvasti palava 30 W:n hehkulankapolttimo. Renkaat ovat sisäkumittomat "tubeless"-renkaat. 
Uudessa 2004 esitellyssä mallipäivityksessä tankkimerkin grafiikkaa muutettiin ja etuhaarukan teleskooppiputket suljettiin kromattujen holkkien sisään. Yhdistetty ohjauslukko ja virtakytkin voidaan sulkea avaimenperällä, jolloin aukko peittyy luvatonta käyttöä vaikeuttavalla välilevyllä. Varsinaista ajonestolaitetta ei ole. Alumiiniset teleskooppisylinterit ja moottorin koteloinnit saattavat olla alttiita hapettumaan varsinkin merisessä ympäristössä. Etu- ja takalokasuojat, sylinterin sivulla olevat kromatut kotelot ja ulkoista öljysäiliötä muistuttavat sivuposket ovat muovia.
Schlossplatz

Schlossplatz (myös Schloßplatz) on aukio Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Se sijaitsee Mitten kaupunginosassa Spreeinselin saarella, Museumsinselin nimellä tunnetun alueen eteläpuolella. Schlossplatz ulottuu koko saaren poikki ja rajoittuu kahdelta sivulta Spreejoen haaroihin. Karl-Liebknecht-Strasse-katu erottaa Schlossplatzin sen pohjoispuolella olevasta Lustgarten-aukiosta ja Berliinin tuomiokirkosta. 
Aukio on nimetty sen keskellä sijaitsevan Berliner Stadtschlossin eli Berliinin kaupunkilinnan mukaan. Alkuperäinen linna sijaitsi aukion laidalla vuoteen 1950, jolloin se purettiin. Purkamisen jälkeen aukiota suurennettiin ja se nimettiin vuonna 1951 Marx-Engels-Platziksi. Saksan demokraattisen tasavallan aikana aukio toimi muun muassa suurmielenosoitusten näyttämönä. Vuonna 1976 aukion itäosaan kohosi Palast der Republik eli Tasavallan palatsi, joka purettiin vuosina 2006–2008. Aukion etelälaidalla ovat 1964 valmistunut DDR:n valtioneuvoston talo Staatsratsgebäude sekä vuonna 1901 valmistunut Neuer Marstall. 
Saksan jälleenyhdistyminen vuonna 1990 mahdollisti aukion nimeämisen jälleen Schlossplatziksi. Virallisesti aukio sai vanhan nimensä takaisin vuonna 1994. Myös linna rakennettiin 2010-luvulla uudelleen kopiona alkuperäisestä ja sai nimekseen Humboldt Forum.
Schlossplatzilla oli ennen toista maailmansotaa kaksi kuvanveistäjä Reinhold Begasin näkyvää taideteosta: aukion eteläpäässä sijainnut Neptunbrunnen-suihkukaivo, joka on nykyään Berliinin raatihuoneen edustalla, sekä aukion länsireunalla jokirannassa sijainnut keisari Vilhelm I:n muistoksi pystytetty Kaiser-Wilhelm-Nationaldenkmal, josta on nykyisin jäljellä vain sokkeli.
Malm (suku, Pietarsaari)

Malm oli pietarsaarelainen laivanvarustaja- ja kauppiassuku. Sukua pidettiin aikoinaan Suomen rikkaimpana. Malmien suku sammui vuonna 1898 viimeisen miespuolisen jäsenen Otto Malmin kuollessa. Osa omaisuudesta on siirtynyt perintönä Donner-suvulle.
Zacharias Topelius kuvaa novellissaan "Kulta-aave" ("Det gyllene spöket", 1857) Strengbergin ja Malmin sukujen ja kauppahuoneiden kilpailua.
Luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa

Tämä on luettelo keisarillisista vierailuista Suomessa.
Venäjän keisarit.
Venäjän keisarit kävivät autonomian aikana Suomessa ainakin 81 kertaa. Matkoista 47 oli lomia, joilla viivyttiin yleensä kaksi viikkoa kerrallaan.
Aleksanteri II.
Aleksanteri II vieraili kruununperillisenä Helsingissä vuosina 1842 ja 1851.
Aleksanteri III.
Kruununperillinen Alexander vieraili Helsingissä kesäkuussa 1857, saapuen höyryfregeetti "Rurikilla".
Lomamatkat.
Aleksanteri III purjehti säännöllisesti Suomen vesillä keisarillisella huvipurrella. Hän lomaili Suomessa 21 kertaa ja vietti saaristossa 213 lomapäivää. Saattue ankkuroitui usein Turun saaristoon. Vakituinen satamapaikka oli Högsåran Kejsarhamn, jossa Aleksanteri III vieraili yhteensä 14 kertaa. Vuonna 1884 keisari vieraili Riilahden meritaistelun tapahtumapaikalla ja läheisessä Aminoffien Riilahden kartanossa. Vuosien 1888 ja 1894 välillä keisaripari vietti kesiä Langinkosken kalastusmajassa.
Nikolai II.
Nikolai II purjehti isänsä tavoin usein Suomen vesillä. Keisariksi tultuaan hän vietti vain yhden päivän Langinkosken keisarillisessa kalamajassa
Maria Bello

Maria Elena Bello (s. 18. huhtikuuta 1967 Norristown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän syntyi ja kasvoi Pennsylvaniassa katolisessa perheessä. Hänen isänsä on taustaltaan italialainen ja äiti puolalainen.
Bellon tunnettuja elokuvia ovat muun muassa "Payback – tilinteko" (1999), "Coyote Ugly" (2000), "The Cooler" (2003), "Salainen ikkuna" (2004), "A History of Violence" (2005) ja "World Trade Center" (2006). Lisäksi hän on näytellyt elokuvissa "Tyttö ja villivarsa" (2006), "" (2008) ja "Vangitut" (2013). Bello on ollut ehdolla kahden Golden Globen saajaksi vuosina 2004 ja 2006. Television puolelta hänet tunnetaan muun muassa sarjoista "Teho-osasto," "Kosketus ja NCIS."
Bello sai maaliskuussa 2001 ensimmäisen lapsensa yhdessä poikaystävänsä Dan McDermottin kanssa. Hänen nykyinen naisystävänsä ja avopuolisonsa on Clare Munn.
Kardinaaliahvenet

Kardinaaliahvenet (Apogonidae) on toinen tokkokalojen lahkon Apogonoidei-alalahkon kalaheimoista. Siihen kuuluu 207 lajia, jotka jaetaan 22 sukuun. Niitä elää Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä. Jotkut lajit viihtyvät myös murtovedessä.
Jennifer Capriati

Jennifer Marie Capriati (s. 29. maaliskuuta 1976 New York) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän voitti naisten kaksinpelimestaruuden Australian avoimissa 2001 ja 2002 sekä Ranskan avoimissa 2001. Parhaimmillaan hän eteni maailmanlistan ykköseksi.
New Yorkissa syntynyt Capriati sai valmennusta italialaistaustaiselta isältään Stefano Capriatilta. Hän nousi huipulle hyvin varhain ja voitti jo vuonna 1992 naisten kaksinpelin olympiakultaa Barcelonassa. 
Capriati ajautui urapaineidensa takia henkilökohtaiseen kriisiin ja joutui toukokuussa 1994 pidätetyksi marihuanan hallussapidosta. Hän jatkoi uraansa 1990-luvun lopulla ja nousikin suurimpaan menestykseensä vasta 2000-luvun alussa. Hän lopetti uransa kaudella 2004 loukattuaan olkapäänsä. Capriati ansaitsi peliurallaan palkintorahoja 10,2 miljoonaa dollaria. Hän asuu Singer Islandilla, lähellä Miamia Floridassa.
Capriatille myönnettiin Laureus-palkinto vuonna 2002. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 2012.
Tie tähtiin

Tie tähtiin oli kesällä 2000 MTV3-kanavalla esitetty 12-osainen musiikkiviihdeohjelma. Tie tähtiin-ohjelmasarjaa nauhoitettiin Cinderella-laivalla kesällä 2000. Ohjelman isäntänä toimi ohjelman luonut muusikko Ilkka “Danny“ Lipsanen. Danny myös itse esiintyi ohjelman jaksoissa. Sarjassa kisaavien esiintyvien ihmisten oli tarkoitus imitoida valitsemaansa muusikkoa tai yhtyettä mahdollisimman hyvin niin esiintymisellä kuin pukeutumisellaan. Tuomaristoon kuuluivat Sarita Harma, Nipa Neumann, Maarit Niiniluoto ja Tauno Äijälä.
Pikku Kakkonen esitti erilaista, mutta asiaan liittymätöntä samannimistä ohjelmaa Yle TV2:lla vuodesta 2016 alkaen. Kyseessä on suomenkielinen dubbaus ulkomaisesta animaatiosarjasta, joka tunnetaan nimellä "Space Racers".
Finalistit ja voittaja.
Maija Paakkari (Janis Joplin) kappaleella "Piece of my heart", Rudy Mankos (B.B. King) kappaleella "Come back baby", Mika Rinttilä (Bon Jovi) kappaleella "Always", Valeri 'Wallo' Krasilnikov (Roy Orbison) kappaleella "Oh, pretty woman", Sari Konttinen (Edith Piaf) kappaleella "Hymne à l'amour" ja Jarkko Väljä (Michael Jackson) kappaleella "Billie Jean". Bon Jovin "Always"- tulkinta hurmasi yleisön ja tuomariston ja voitti kilpailun.
Voittajaa ei kuitenkaan ole juurikaan julkisuudessa nähty. Roy Orbison sai 2. sijan, ja oli sittemmin mukana mm. Danny-showssa.
Sudenpesä (vuoden 1973 elokuva)

Sudenpesä ("Mean Streets") on Martin Scorsesen ohjaama rikoselokuva vuodelta 1973. Pääosissa ovat Robert De Niro ja Harvey Keitel.
"Sudenpesä" oli Scorsesen ensimmäinen merkittävä elokuva. Hän oli tehnyt jo kaksi elokuvaa, mutta vasta "Sudenpesässä" hän osoitti ensimmäisen kerran todelliset kykynsä. Se oli lisäksi sekä De Niron että Keitelin läpimurtoelokuva. Siitä alkoi myös Scorsesen ja De Niron pitkään jatkunut yhteistyö.
Elokuva valittiin vuonna 1997 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Sudenpesän" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Elokuva kertoo New Yorkissa asuvasta nuoresta Charliesta, joka tekee hanttihommia mafialle. Charlien eno, Giovanni on iso kiho rikollispiireissä. Giovanni on luvannut auttaa Charlieta ravintolan perustamisesta. Charlie kuitenkin viettää aikansa epilepsiaa sairastavan tyttöystävänsä Teresan ja tämän serkun Johnny Boyn kanssa, jolla on velkoja vähän joka suuntaan. Giovannin mielestä Charlien ystäväpiiri estää hänen etenemisen maailmassa. Charlie tapailee kuitenkin Giovannin tietämättä Teresaa sekä Johnnya. Teresa on ehdotellut kauan Charlielle New Yorkista lähtemistä, mutta unelma ravintolasta on esteenä muuttamiselle. Charlie on vaikean päätöksen edessä, ystävät vai ura?
Pappisseminaari

Pappisseminaari tarkoittaa roomalaiskatolisen kirkon ja ortodoksisten kirkkojen pappeinkoulutuslaitoksia, jotka ovat sisäoppilaitoksia. Latinalaisen riituksen seminaarit jakaantuvat ylempään ja alempaan seminaariin. Alempi seminaari on poikien katolinen sisäoppilaitos, joka antaa eväitä myös maallisille elämänurille. Ylemmässä seminaarissa nuoret miehet opiskelevat papeiksi.
Katolinen kirkko.
Katoliset pappisseminaarit toimivat nykyisin yleensä paavillisten yliopistojen yhteydessä, mistä syystä lähes kaikki pappisseminaarit myöntävät kasvateilleen jonkin paavillisen yliopiston hyväksymän teologisen tutkinnon.
Ortodoksinen kirkko.
Ortodoksisten kirkkojen seminaarit ovat joko kreikkalaisen tavan mukaan asuntoloita, joissa yliopistoissa teologiaa opiskelevat seminaarilaiset asuvat, ruokailevat ja osallistuvat yhteisiin jumalanpalveluksiin tai venäläisen tavan mukaan sisäoppilaitoksia, jossa tapahtuu sekä opiskelu että yhteiselämä. Suomen ortodoksinen pappisseminaari ensin Sortavalassa ja myöhemmin Kuopiossa kirkkokunnan keskustalossa oli vuodesta 1918 vuoteen 1988 venäläistyylinen sisäoppilaitos. Kun teologikoulutus siirrettiin Joensuun yliopistoon (nykyiseen Itä-Suomen yliopistoon), perustettiin kreikkalaistyylinen Ortodoksinen seminaari Joensuun Torikadulle.