tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peltsix

Peltsix oli suomalainen etno- ja rockhenkinen yhtye, joka toimi vuosina 1989–1995. Edesmenneen näyttelijä Matti "Peltsi" Pellonpään johtama yhtye julkaisi uransa aikana kaksi albumia. 
Yhtye.
Peltsixin tunnettuja kappaleita olivat muun muassa "Pakeliittia ja kuttaperkkaa", "Lihaa ja leikkeleitä", "Älä mulle", "Syöpäläisiä", "Tärinää", "Langetaan loveen" ja "Aimo" (säv. &amp; san. Esko Asikainen). Peltsixin musiikkityylillisesti vaihtelevat kappaleet pohjautuivat pitkälti Pellonpään teksteihin. Sävellyksistä vastasivat Kari Makkonen, Jukka Haikonen ja Pale Saarinen. Peltsixin konserteissa vierailevina esiintyjinä nähtiin Pate Mustajärvi, Anna Hanski, steelkitaristi Olli Haavisto, kitaristi Jarmo Hynninen, saksofonisti Esa Niiva sekä lyömäsoittajat Sakari Löytty ja Timo Räsänen.
Peltsixin uravuosia ja musiikkia on tuotu esille Lauri Timosen toimittamassa, vuonna 2009 ilmestyneessä "Lähikuvassa Matti Pellonpää" -kirjassa. Kirjassa Peltsix-muusikot muistelevat yhtyettä, solistiaan ja ystäväänsä Pellonpäätä. Peltsixiä käsittelevä luku sisältää myös muun muassa yhtyeen aktiivivuosien haastatteluja, joissa Matti Pellonpää pohtii yhtyeensä musiikkia ja omia lyriikoitaan.
Boheemi elää -dokumentti.
Entiset Peltsix-muusikot Pale Saarinen ja Jukka Haikonen esiintyvät Janne Kuusen ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Matti Pellonpää: Boheemi elää - Bohemian Eyes". Se sai ensi-iltansa Doc Pointin festivaaleilla tammikuussa 2011. Pale Saarisen säveltämässä, sovittamassa ja tuottamassa Pellonpää-dokumentin elokuvamusiikissa ja julkaistulla soundtrack-CD:llä soi muun muassa katkelmia Peltsix-lauluista "Torttumainen unelma" ja "Vanha nainen hautausmaalla".
23.9.2011 "Bohemian Eyes - Boheemi elää" palkittiin Italian Torinossa Prix Italy 2011 -pääpalkinnolla taide- ja musiikkidokumenttielokuvien sarjassa.
Harri Koivunen

Harri Koivunen (s. 16. helmikuuta 1961 Pori) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän pitää lähes 50 hevosen valmennustallia Turussa Metsämäen raviradalla. Koivusella on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi.
Ura.
Harri Koivunen aloitti ravihevosten valmennuksen synnyinkaupungissaan Porissa 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa. Alun perin hänen oli tarkoitus pitää lukion jälkeen välivuosi hevosten parissa, mutta lopulta siitä muodostui Koivuselle ammatti. Turussa Koivusella on ollut talli 1990-luvun alusta lähtien. Ensimmäisen ravilähtönsä hän ohjasti 17-vuotiaana vuonna 1978. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on ajanut lähes 40 000 starttia voittaen niistä yli 4 200. Koivunen on Suomen kaikkien aikojen seitsemänneksi voitokkain raviohjastaja.
Saavutuksia.
Koivunen on voittanut ravikuninkuuden neljästi, vuosina 1993 ja 1994 Pettellä sekä vuosina 2012 ja 2013 Erikassonilla. Nelivuotiaiden lämminveristen tärkeimmän kotimaisen kilpailun Derbyn hän on voittanut ohjastajana kahdesti, Ribaudeilla vuonna 2008 ja Express Typellä 2010. Kolmivuotiaiden Kasvattajakruunun hän voitti "Fly by Me":llä syksyllä 2023. Valmentajana hän voitti Derbyn 2023 poikansa Ollin ohjastamalla Crepe Matchillä. Koivusen valmentama Callela E-Mail oli vuoden 2006 voitokkain lämminverinen.
Viime vuosina Koivunen on keskittynyt valmentamiseen ja ohjastettujen lähtöjen määrä on vähentynyt vuosittain. Hän on voittanut Suomen valmentajien voittotilaston vuodesta 2015 alkaen jo viisi kertaa putkeen ja viimeisenä neljänä vuonna hänen valmentamansa hevoset ovat ottaneet vuositasolla yli sata voittoa. Hänen valmentamiaan hevosia ohjastavat nykyään pääasiassa hänen poikansa Olli Koivunen tai Jere Hurme.
Koivunen palkittiin vuoden 2024 Ravigaalassa vuoden 2023 valmentajana.
Perhe.
Koivunen asuu perheineen Turussa. Hänellä on kaksi poikaa.
Mika Forss

Mika Forss (s. 26. syyskuuta 1968 Nokia) on suomalainen raviohjastaja. Hänet on valittu vuoden ohjastajaksi vuosina 2008, 2010 ja 2014, 2015 ja 2016.
Forssilla on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi ja hän toimii nykyään lainaohjastajana. Vuoden 2017 syyskuuhun mennessä Forss on ajanut noin 23 900 lähtöä, joista voittoja yli 3 100. Palkintorahoja hän on ohjastanut yli 14,5 miljoonaa euroa. 
Vuonna 2016 Forss voitti raviohjastajien Euroopan-mestaruuden ja vuonna 2017 hän sijoittui raviohjastajien MM-kilpailuissa toiseksi.
Forss asuu perheineen Hämeenkyrössä. Hän on harrastanut aikaisemmin myös dartsia ja sijoittunut toiseksi vuoden 2004 Finnish Openissa.
Mika Forss muutti Hämeenkyröstä Ruotsiin marraskuussa 2019 ja kertoi keväällä 2020 jäävänsä sinne pysyvästi asumaan. Forssilla sai Ruotsin A-valmentajalisenssin vuonna 2021, mutta hän ilmoitti keskittyvänsä ohjastamiseen, vaikka valmensi Ruotsissa aiemmin hevosia puolisonsa Marjo Kivimaan kanssa. Heidän kolmesta lapsestaan kaksi on myös hevosalalla, vuonna 2021 Markus Forss työskenteli ravihevosten parissa ja Meeri Forss ratsutallilla.
Aki Antti-Roiko

Aki Antti-Roiko (s. 14. heinäkuuta 1958 Ylivieska) on suomalainen entinen raviohjastaja ja -valmentaja. Hän on ajanut urallaan yli 16 000 starttia ja voittanut niistä yli 3 000. Voittorahoja on hänelle on kertynyt yli 6,6 miljoonaa euroa.
Tunnetuin Aki Antti-Roikon ohjastamista hevosista on ollut Isla J Brave. Vuoden 2012 jälkeen Antti-Roiko lopetti ohjastustehtävänsä lähes kokonaan selkävaivojen vuoksi. Vuonna 2018 Antti-Roiko lopetti valmennustoiminnan, jonka jälkeen hän on keskittynyt hotelli- ja ravintolatoiminnan pyörittämiseen Lokkilinna -nimisessä yrityksessä Kalajoella. 
Aki Antti-Roikon tytär Janita ja serkku Ahti ovat myös tunnettuja raviohjastajia. Veljenpoika Aleksi pelaa jääkiekkoliigassa Kärpissä.
Ilkka Korpi

Ilkka Korpi (s. 23. tammikuuta 1960) on suomalainen menestynyt raviohjastaja. Joulukuuhun 2022 mennessä hän on ajanut yli 28 700 starttia, voittaen yli 2 500. Voittorahoja on yli 8 100 000 euroa. Hän asuu Nummi-Pusulassa. Korvella on A-ajolupa sekä A-valmentaja-lisenssi.
Ilkka Korpi toimii valmentajana Ypäjän Hevosopistolla yhdessä veljensä Heikki Korven kanssa. Vuonna 2013 Ilkan valmennettavat hevoset ovat pärjänneet hyvin ravikilpailuissa. Ilkan valmentama ja Hevosopiston omistama Ypäjä Eila toi tänä vuonna ensimmäiset suurkilpailuvoitot Hevosopistolle. 
Korven veljeksillä on käytössään 58 hevosen talli, sekä Hevosopiston urheilualueet, joihin kuuluu ravirata, sekä hiittisuora, sekä erilaiset metsäreitit. Työntekijöiden lisäksi tallissa hevosista huolehtii ravisuuntautuneet oppilaat. Tallissa on valmennuksessa Ypäjän Hevosopiston ja MTT:n kasvattamia hevosia, sekä ulkopuolisten asiakkaiden hevosia. 
Ilkka Korpi on voittanut ravikuninkuuden Vireenillä sekä lämminveristen derbyn Valentinolla ja Black Laukolla.
Kari Venäläinen

Kari Venäläinen (s. 14. tammikuuta 1968) on suomalainen raviohjastaja ja ravihevosten kengittäjä. Hän asuu Hollolassa. Hänellä on A-ajolupa ja D-valmentajalisenssi. Hän on ajanut vuoden 2022 loppuun mennessä yli 12 800 lähtöä, joista voittoja on tullut 998. Voittorahoja on yli 4 100 000 euroa.
Kari Venäläinen ohjasti uransa tuhannenen voiton Porin raviradalla 17. helmikuuta 2023 Landen Vilkan ohjastajana. Hän on työskennellyt Risto Lankin, Ari Hartikaisen, Esa Holopaisen ja Italiassa Holger Ehlertin talleissa. Palattuaan Suomeen vuonna 2000 Venäläinen aloitti itsenäisenä yrittäjänä.
Juha Utala

Juha Utala (s. 3. toukokuuta 1969) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Hollolassa. Utalalla on A-ajolupa ja A-valmentajalisenssi. Hän on ajanut yli 13 200 starttia ja voittanut niistä 1264. Voittorahoja on yli 5 696 843 euroa. Hän toimi Aslak Kaikon tallissa yksityivalmentajana.
Sen jälkeen hän siirtyi Hollolan Kirkonkylän kupeessa sijaitsevaan valmennuskeskukseen, jossa Utala Racingilla on käytössään 20 karsinaa ja varsapihatto neljälle.
Utalan lempinimi on Mr. Derby, ja syynä on että hän sai vuonna 2006 kaksoisvoiton Suuressa Suomalaisessa Derbyssä. Juha Utala on naimisissa Sanna Utalan (o.s. Kotiranta) kanssa. Suomen Hippos valitsi vuoden 2006 raviteoksi Utalan suurkilpailutriplan.
Markku Hietanen

Markku Hietanen (s. 3. marraskuuta 1945 Laihia) on suomalainen menestynyt raviohjastaja ja -valmentaja. "Faari" lempinimellä kutsuttu Hietanen asuu Laihialla ja hänellä on A-ajolupa. Vuoden 2019 loppuun mennessä hän on ohjastanut yli 20 000 ravilähtöä, joista hän on voittanut 2 243 lähtöä ja voittanut palkintorahoja yli 3,6 miljoonaa euroa. Hietasella on ravivoittoja kahdeksalta eri vuosikymmeneltä. Vuonna 2019 Suomen Hippos myönsi hänelle raviurheilun elämäntyöpalkinnon. 
Hietanen aloitti ohjastamisen vuonna 1957 ja voitti ensimmäisen kerran samana vuonna Karma-oriilla. 1000. voittonsa Hietanen ohjasti Veluri-suomenhevosoriilla 13. kesäkuuta 1988 Seinäjoella ja 2000. voittonsa lämminveriruuna Charduksella 7. helmikuuta 2011 Seinäjoella. Hietanen on voittanut suomenhevosten Derbyn Sukkulalla vuonna 1977 ja Linkorilla 2009, kriteriumin Velurilla vuonna 1986 ja Ville Kallen ohjastajana vuonna 2020. Kuningatarkilpailun Hietanen voitti Akaasian kanssa Rovaniemellä vuonna 2018, ja oli Sukkulalla kahdesti toinen. Kuninkuuskilpailussa Heluri oli kolmas. Pikkuprinssi-kilpailun Hietanen on voittanut Velurilla 1986 ja Timantilla 1990.
Hietasen kahdesta tallista toinen tuhoutui tulipalossa 11. marraskuuta 1984. Palossa kuoli 12 hevosta, ainoastaan Heluri saatiin pelastettua palavasta tallista. Kesäkuussa 2020 varsa potkaisi Hietasta hänen mentyä erottamaan laitumella yhteenpäässeitä tammaa ja oria. Hietasella murtui rintaranka ja sormi, ja hän joutui olemaan pois kilparadoilta. Markku Hietaselta on poistettu kaulasta pahanlaatuinen kasvain. Kasvain havaittiin samassa yhteydessä, kun Hietasen niskaa tutkittiin sairaalassa raviradalla tapahtuneen kolarin jälkeen.
Hänen poikansa Hannu ja Heikki Hietanen|Heikki ovat myös raviohjastajia. Markku Hietasella on myös kaksi tytärtä.
Mika Turunen

Mika Turunen (29. tammikuuta 1965 – 29. joulukuuta 2021) oli suomalainen koripallovalmentaja. Turunen toimi Lappeenrannan NMKY:n päävalmentajana vuoteen 2008 asti yhteensä 18 kauden ajan. Hän nosti joukkueen pääsarjaan vuonna 2000 ja johdatti joukkueen Suomen mestaruuteen vuosina 2005 ja 2006. Suomen cupin voittoon hän luotsasi joukkueensa vuosina 2005, 2006 ja 2007. Turunen nimettiin vuoden koripallojohtajaksi vuosina 2002, 2005 ja 2006. Vuonna 2010 Turunen ja LrNMKY:n entinen kirjanpitäjä tuomittiin kirjanpitorikoksesta ja veropetoksista ehdolliseen vankeuteen, tosin oikeus huomioi erikseen Turusen kovan työmäärän LrNMKY:n aikana ja sen, ettei hän ollut hyötynyt teosta vaan oli päinvastoin lainannut rahaa yhdistykselle. 
Kesällä 2008 Turunen siirtyi luxemburgilaiseen US Heffingeniin. Vuonna 2013 hänen uutisoitiin siirtyvän valmentajaksi Kosovoon. Sen jälkeen hän valmensi vietnamilaisessa Hochiminh City Wingsissä, ja vuonna 2017 hän siirtyi brittiläisen Leeds Forcen valmentajaksi.
Hannu Hietanen

Hannu Hietanen (s. 10. syyskuuta 1972) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Laihialla. Hänen veljensä Heikki Hietanen ja isänsä Markku Hietanen ovat myös raviohjastajia. Hänellä on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi. Vuoden 2023 loppuun mennessä Hietanen on ohjastanut runsaat 21 000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 2 300 lähtöä ja palkintorahoja yli 7 miljoonaa euroa.
Hietanen pääsi Tuhannen voiton klubiin marraskuussa 2011, ohjastamalla Ylivieskassa uransa tuhannennen voiton hevosella "Johnny Savage". Uran 2000. voiton Hietanen ajoi Grand Alella 5. kesäkuuta 2020 Ylivieskassa.
Teemu Okkolin

Teemu Okkolin (s. 15. huhtikuuta 1977 Hollolan kirkonkylä) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Orimattilassa. Hänellä on A-ajolupa sekä A-valmentajalisenssi. Hän ajoi 1000. voittonsa kesäkuussa 2021. 
Okkolinilla on ollut oma talli Orimattilassa vuodesta 2002. Hänellä oli jonkin aikaa talli myös Jokimaalla Markku Iivarin kanssa. Hän kuuluu Suomen ravivalmentajien kärkinimiin.
Jarmo Saarela

Jarmo Aarne Juhani Saarela (s. 24. toukokuuta 1965 Kiiminki) on suomalainen raviohjastaja. Hän asuu Hämeenkoskella. Saarelalla on A-ajolupa sekä D-valmentajalisenssi.
Saarela aloitti uransa vuonna 1982. Hänellä on omia hevosia, mutta hän toimii myös lainaohjastajana. Hän on kesäkuuhun 2023 mennessä ajanut noin 24 600 starttia,voittaen niistä yli 1900. Voittorahoja Saarelan ajot ovat tuoneet yli 7,2 miljoonaa euroa.
Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko

Jeesuksen Kristuksen palautettu kirkko (engl. "Restored Church of Jesus Christ") on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Siihen kuuluu noin 25 jäsentä Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa. Yhteisön perusti vuonna 1980 Eugene O. Walton, joka kuului ennen Kristuksen kirkkoon. Yhteisö ei hyväksy Brigham Youngia profeetta Joseph Smithin laillisena seuraajana. Se mieltää itsensä Smithin 6. huhtikuuta 1830 perustaman Kristuksen kirkon seuraajaksi, muttei ole pystynyt esittämään suoraa historiallista jatkumoa Smithistä Waltoniin. 
Opillinen erikoisuus Jeesuksen Kristuksen palautetussa kirkossa on, että se opettaa oppia kahdesta jumalallisesta persoonasta, Isästä ja Pojasta. Se kiistää siis Pyhän Hengen jumaluuden.
Kristuksen kirkko, morsian, Karitsan vaimo

Kristuksen kirkko, morsian, Karitsan vaimo (engl. "The Church of Jesus Christ, the Bride, the Lamb's Wife") oli lyhytikäinen myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti 24. kesäkuuta 1840 Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkosta erotettu George M. Hinkle. Liike sai kannattajia ennen muuta niistä myöhempien aikojen pyhistä, jotka olivat jättäneet kirkon sen päämajan ollessa Far Westissa, Missourissa 1838. 
Georga M. Hinkle opetti, että Joseph Smith ei ollut Jumalan profeetta ja että Mormonin kirja ei ollut Jumalan sanaa. Hänen perustamansa kirkko piti ensimmäisen yleiskonferenssinsa Moscowin kaupungissa Iowan territoriossa vuonna 1842. Liikkeen toiminta hiipui kuitenkin pian.
Mehiläisvaha

Mehiläisvaha on vanhin tunnetuista luonnonvahoista, jota monet mehiläislajit käyttävät pesäkennojensa rakennusmateriaalina. Mehiläisvahaa on kahta eri lajiketta eli Cera flavaa (keltavahaa), joka on väriltään keltaista tai ruskeaa, sekä valkoista tai vaaleankeltaista Cera albaa (valkovahaa). Cera flava valmistetaan sulattamalla mehiläiskennoja kuumalla vedellä ja suodattamalla epäpuhtaudet pois sulasta vahasta. Cera alba valmistetaan valkaisemalla keltaista mehiläisvahaa (Cera flava) kaliumpermanganaatilla, aktiivihiilellä tai auringolla. Mehiläisvaha on seos, joka koostuu vähintään 284 yhdisteestä, joista yli 111 on haihtuvia. Kaikkia mehiläisvahan yhdisteitä ei ole vielä tunnistettu.
Aineen synty.
Mehiläisvahaa tuottavat monet eri mehiläislajit, esimerkiksi tarhamehiläinen ("Apis mellifera"), "Apis indica", "Apis florea" ja "Trigona buyssoni". Kasvien hunaja-ainesosat muuttuvat hyönteisten elimistössä seoksiksi, joita ne erittävät mehiläisvahana pesäkennojensa rakennusaineeksi.
Ominaisuudet.
Mehiläisvahan väri vaihtelee valkoisen ja ruskean kellertävän välillä, mikä riippuu puhdistusasteesta. Sen sulamispiste on 62–65 °C. Molempien mehiläisvahojen tiheys on noin 0,960 g/cm3, happoluku 17-24, esteriluku 70-80 ja saippuoitumisluku 87-104. Mehiläisvaha ei liukene veteen, mutta liukenee hyvin kuumaan etanoliin sekä täysin rasvoihin että haihtuviin öljyihin.
Käyttötarkoituksia.
Mehiläisvahaa käytetään kynttilöihin, käsitöihin ja moneen muuhunkin hyötytarkoitukseen. Mehiläisvahaa voi myös syödä purukumin tavoin. Sitä voi käyttää sekä maalattujen että maalaamattomien huonekalujen puupintojen suojaukseen, hedelmien pintakäsittelyyn (E-koodi E 901) tai vaikkapa harmonikanvalmistuksessa kielten kiinnittämiseen soittimen kielipenkkeihin.
Katolisessa kirkossa jumalanpalveluksen aikana käytettyjen kynttilöiden tulee olla vähintään 51 % mehiläisvahaa.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko () on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Liikkeen päämaja on Independencessä, Missourissa. Se perustettiin 6. huhtikuuta 1991. Liikkeen perustajina oli joukko Kristuksen yhteisön (tuolloisen Reorganisoidun myöhempien aikojen Jeesuksen Kristuksen kirkon) jäseniä, jotka vastustivat kirkkonsa teologista liberalismia. Ratkaiseva tekijä oli Reorganisoidun kirkon päätös avata pappeuden virat myös naisille.
Ennallistetun kirkon historia ulottuu jo vuoteen 1981, jolloin joukko Reorganisoidun kirkon teologiseen kehitykseen tyytymättömiä vanhimpia perusti Independencessä epävirallisen ”lauantai-illan opintopiirin”, jossa tutkittiin pyhiä kirjoituksia ja analysoitiin kriittisesti Reorganisoidun kirkon kehitystä. 1980-luvun kuluessa tuhannet Reorganisoidun kirkon linjauksiin tyytymättömät jättivät kirkon ja perustivat omia seurakuntiaan tai opintopiirejä. Myös useita kirkon seitsenkymmeniä, korkeita kirkon virkailijoita, oli tässä joukossa.
Ennallistetun kirkon syntyhistoriaan vaikutti seitsenkymmen M. Norman Page, joka kertoi saaneensa Jumalalta uuden kirkon perustamista koskevia ilmoituksia. Hän organisoi Reorganisoituun kirkkoon tyytymättömät seitsenkymmenet yhtenäiseksi ryhmäksi ja selitti, että Jumala oli kutsunut nämä perustamaan uuden kirkon opillisesti eksyneen Reorganisoidun kirkon tilalle. 6. huhtikuuta 1991 tämä ryhmä tukijoineen piti konferenssin, joka selitti, että Reorganisoitu kirkko oli ”järjestyksettömässä tilassa” ja poikennut pois Jumalan sanan totuudesta. Sen tilalle piti järjestää uusi kirkko, Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen ennallistettu kirkko.
Vuonna 1993 Marcus Juby nimettiin ja erotettiin kirkon ensimmäiseksi presidentiksi. Hän piti tätä virkaa hallussaan aina eroamiseensa vuonna 2001. Hänen seuraajakseen valittiin Mark Evans. 
Independencen lisäksi kirkolla on nykyään seurakuntia Atlantassa Georgiassa, Boisessa Idahossa, Wichitassa Kansasissa, Richmondissa Missourissa, Charlestonissa Etelä-Carolinassa sekä La Porte ja River Oaksissa Texasissa.
Opillisesti Ennallistettu kirkko tunnustautuu hieman muokattuihin mormonismin uskonkappaleisiin. Se tunnustaa uskoa jumaluuden kolmeen persoonaan, Isään, Poikaan ja Pyhään Henkeen, Kristuksen lunastusuhriin sekä pelastukseen uskosta ja kuuliaisuudesta evankeliumin pyhille toimituksille. Lisäksi oppi perisynnistä kiistetään. Kirkko selittää itsellään olevan saman virkajärjestyksen kuin apostolien aikana. Tähän kuuluu myös, että naisia ei voida vihkiä pappeuden virkoihin.
Kirkko tunnustaa opin lähteiksi neljä pyhää kirjoitusta, Raamatun, josta käytetään Joseph Smithin Innoitettua raamatunkäännöstä, Mormonin kirjan, Oppi ja liitot -kirjan ilmestyksistä 144 ensimmäistä sekä muissa yhteisöissä tuntemattoman Palautuksen ilmoituksia (engl. "Restoration Revelations"), joka sisältää kirkon perustamisvaiheessa saatuja ilmoituksia Jumalalta. Näitä on nykyisessä versiossa 36.
Valentino (muotisuunnittelija)

Valentino, koko nimeltään Valentino Clemente Ludovico Garavani, (s. 11. toukokuuta 1932) on yksi Italian ja maailman tunnetuimpia muodinluojia. Valentinon tavaramerkkinä on aina ollut suurenluokan iltapuvut ja punainen väri, jota kutsutaan myös ilmaisulla "rosso Valentino", Valentinon punainen.
Valentino Garavani matkusti 17-vuotiaana Pariisiin opiskelemaan muotialaa École des Beaux-Arts- ja Chambre Syndicale de la Couture Parisienne -nimisiin arvostettuihin kouluihin. Valmistuttuaan hän työskenteli Jacques Fathin, Balenciagan, Jean Dessès’n ja Guy Larochen muotitaloissa.
Valentino palasi 1959 Italiaan ja perusti Roomaan nimeään kantavan muotitalon. Kansainväliseen maineeseen hän nousi esiteltyään ensimmäisen oman haute couture -kokoelmansa 1962 Firenzessä, joka tuolloin oli muodin näytöspaikka Italiassa. Koko toimintansa Valentino siirsi Roomaan 1966, jolloin syntyi kuuluisa "Valkoinen kokoelma". Kokoelman myötä Valentinon sai lisää julkisuutta ja kuuluisia asiakkaita, kuten Jacqueline Kennedy, Elisabeth Taylor ja Englannin prinsessa Margaret.
1998 Valentinon muotitalo myytiin sijoitusyhtiö Permiralle ja italialaiselle tekstiiliyritykselle Marzottolle 300 miljoonalla dollarilla. Muotitalon osti qatarilainen sijoitusyhtiö Mayhoola for Investments S.P.C., jonka taustalla on tiettävästi Qatarin kuningasperhe. Kauppasumma on 700 miljoonaa euroa.
2006 Ranskan presidentti Chirac myönsi Valentinolle Légion d'honneur -kunniamerkin muodin alalla tehdyn työn kunniaksi.
Vuonna 2007 Valentinolle tuli kuluneeksi 45 vuotta suunnittelijana. Hän jäi eläkkeelle syyskuussa 2007 ja hänen viimeinen haute couture&lt;br&gt; -kokoelmansa oli kokonaan valkoinen.
Haiallas

Haiallas on haikaloja varten suunniteltu akvaario. Altaan veden pH-arvon tulisi olla 8,0:n tuntumassa, lähellä meriveden pH-arvoa. Kasvillisuuden ja muun ympäristön tulisi vastata kunkin hailajin luonnonmukaisia elinoloja. Haialtaan koko riippuu sinne asutettavien haiden koosta. Suuret hait tarvitsevat jopa miljoonia litroja tilaa.
Haialtaita Suomessa.
Merimaailma Sea Lifessa on haialtaat ainakin mustaevähaille, australiansarvihaille, bambuhaille ja epolettihaille.
Kukuljärvi

Kukuljärvi , tai myös Skukulträsket , on Uudellamaalla Loviisassa, entisen Ruotsinpyhtään kunnan alueella, kirkonkylän lähellä sijaitseva erämaajärvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 13 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee Kukuljärvenkallion pohjoispuolella aivan sen rinteen juurella. Siinä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Järven rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata. Sen itäpuolelle tulee metsäautotie yhdystieltä 1792 ja toinen metsäautotie, joka ohittaa sen lounaispäässä, tulee samalta yhdystieltä Vähä Ahvenkoskelta. Metsäautoteitä yhdistää kävelypolku, joka seuraa järven etelärantoja. Järven ympäristö on luonnonsuojelualuetta.
Luontoarvoja.
Järven ranta-alueet kuuluvat suojelualueeseen, mutta järven vesialuetta ei ole suojeltu. Alueen omistaa metsäyhtiö Tornator . Järvi on valuma-alueensa soista huolimatta vähäravinteinen ja sen kasvillisuus vähäistä.
Kukuljärven kallioisessa ja paikoin jyrkkärinteisessäkin ympäristössä kulkee noin kahdeksan kilometrin mittainen merkitty Kukuljärven vaellusreitti, jota ylläpitää Loviisan kaupunki. Reitin varressa järven koillisrannalla on taukolaavu sekä uimapaikka. Vaellusreitti alkaa entisen Ruotsinpyhtään kunnan keskustaajamasta urheilukentän kupeelta ja kulkee osan matkasta myös Kymijoen Ahvenkoskenhaaran vartta.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 27,0 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme lyhyttä metsäojaa ja sen oma laskuoja lähtee järven lounaispäästä. Se virtaa Hevossuon kautta pohjoiseen ja laskee siellä Petjärveen.
Historiaa.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 oli järvi piirretty näkyviin ja se oli nimetty ”Skokelträsk”. Järven laskuoja yhtyi alempana Ryttarjärven laskuojaan ja se laski kosken alle merenlahteen. Järvi oli myös tuolloin autio . Vuoden 1964 peruskartassa oli läntinen Hevossuo harvakseltaan ojitettu ja järven laskuoja muodosti sen johto-ojan. Seuraavassa vuoden 1980 kartassa oli järven länsipuolelle rakennettu tie, joka jatkui etelään päin kärrypolkuna. Koillisrantaan tuli polku, missä sijaitsi kartan mukaan uimaranta.
Järven pohjoispuolella sijaitsee niin sanottu Brannin luola, kivenlohkareiden muodostama suoja, jota paikallisten tarinoiden mukaan piti kesäasuntonaan 1900-luvun alulla lehmipaimen nimeltä Jaakko Bränn (tai Brandt). Luolalle johtaa Kukuljärven laavulta noin kilometrin mittainen polku.
Titta

Titta on suomalainen naisen etunimi. Nimi on mahdollisesti syntynyt mukaelmana nimestä Kristiina tai sen lyhentymästä Tiina. Vastaava nimi Saksassa on Tita. Aikoinaan Titta on ollut käytössä myös pojan nimenä, Tiitus-nimen kutsumamuoto.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 1 650 naista on saanut nimekseen Titta. Titan nimipäivä on 8. tammikuuta.
Vesijalanjälki

Vesijalanjälki tarkoittaa sitä, kuinka paljon henkilö, yhteisö, valtio tai vastaava on kuluttanut maailman vesivaroja kaikkien kuluttamiensa hyödykkeiden myötä. Kulutettuihin vesivaroihin lasketaan talousveden lisäksi kaikki vesi, joka on tarvittu esimerkiksi viljelyyn, teollisuuden prosesseissa ja tuotteiden valmistukseen. 
WWF:n vuonna 2012 julkaiseman raportin mukaan globaali keskiarvo vesijalanjäljelle on 1 358m³ vettä/henkilö/vuosi. Suomalaisten keskimääräinen vesijalanjälki on 1 414 m³ vettä/henkilö/vuosi eli 3 874 litraa vuorokaudessa, josta peräti 47% on peräisin ulkomailta. Suomalaisten vedenkulutuksesta 82% syntyy maataloustuotteiden valmistuksessa ja kulutuksessa, 15% teollisista kulutushyödykkeistä ja loput 3% kotitalouksissa.
Kiinalaisten (1071 m³ vettä/henkilö/vuosi) ja intialaisten (1089 m³/vuosi) vesijalanjälki on maailman pienimpiä, yhdysvaltalaisten 2 842 m³/henkilö/vuosi maailman suurin.
Metsäntutkimuslaitoksen tutkijoiden mukaan vesijalanjälki mittaa huonosti ympäristöhaittoja muun muassa koska vedenkulutuksen haitat riippuvat seudusta. Esimerkiksi yhden A4-paperin vesijalanjälki on 10 litraa, mikä on lähes pelkästään puun luonnossa haihduttamaa vettä, joka palaa kiertoon. Tutkijoiden mukaan vesijalanjäljen käyttäminen veden käytön kestävyyden tai tehokkuuden mittarina on ongelmallista, ja olisi syytä pohtia "mitkä tarpeet ja tahot ajavat näitä ympäristöviestinnässä yhä enemmän käytettyjä, populaareja ja ulkoa koreita mutta sisällöltään usein ristiriitaisia ja hämmentäviä indikaattoreita."
Clifton Jones

Clifton Jones (s. 21. lokakuuta 1977) on yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija, joka edustaa 1-divisioonassa pelaavaa Lappeenrannan NMKY:aa. 201 cm pitkä Jones on pelipaikaltaan sentteri. Hän on pelannut ammattilaisena koripalloa Suomessa vuodesta 2000 lähtien ja sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2009.
Pelaajaura.
Yhdysvallat (–2000).
Havaijilta kotoisin oleva Jones pelasi kouluaikanaan koripalloa Kahukun high school-joukkueessa, josta hänet nimettiin vuonna 1996 Oahun koulujenväliseen tähdistöviisikkoon. Havaijilta hän siirtyi opiskelemaan Skyline Junior Collegeen, jossa hän on edelleen kaikkien aikojen pistetilastossa kymmenen parhaan joukossa ja kaikkien aikojen levypallotilastossa viiden parhaan joukossa. Vuonna 1998 hän siirtyi opiskelemaan Oregonin yliopistoon, jossa hän pelasi koulun koripallojoukkueessa Oregon State Beaversissa. Ensimmäisellä Oregonin kaudella 1998–1999 Jones pelasi joukkueessaan 5,0 pisteen ja 6,4 levypallon keskiarvoilla. Jälkimmäisellä kaudella 1999–2000 hän oli joukkueensa paras levypalloissa 5,7 keskiarvolla, koriinheiton torjunnoissa 1,1 keskiarvolla sekä pelitilanneheittojen tarkkuudessa 63,6%:lla. Pisteitä Jones teki jälkimmäisellä yliopistokaudellaan 8,3 keskiarvolla ollen joukkueensa viidenneksi paras pistemies.
Suomi (2000–).
Ammattilaisuransa Jones aloitti kaudella 2000–2001 Joensuun Katajan I-divisioonajoukkueesta, joka voitti kauden päätteeksi I-divisioonan ja nousi siten kaudeksi 2001–2002 SM-Korikseen. Jones teki nousujoukkueen kanssa jatkosopimuksen ja voittikin heti ensimmäisellä pääsarjakaudellaan joukkueen mukana SM-pronssia. Jonesin kahden pisteen heittojen onnistumistarkkuus 66,8% oli sarjan paras. Kaudelta 2002–2003 Jones saavutti Katajan mukana SM-hopeaa sekä Suomen Cupin voiton. Kaudella 2003–2004 hän sijoittui SM-koriksen levypallotilastossa kolmanneksi 11,0 keskiarvollaan.
Kaudeksi 2004–2005 Jones siirtyi Katajasta Porvoon Tarmon liigajoukkueeseen, mutta palasi takaisin Katajaan heti seuraavaksi kaudeksi. Kaudella 2005–2006 Jones voitti Joensuun Katajan riveissä SM-hopeaa ja kaudella 2006–2007 SM-pronssia. Kaudella 2005–2006 hän oli toistamiseen sarjan tarkin kahden pisteen koreissa.
Kauden 2007–2008 Jones aloitti pelaamalla I-divisioonaa Helsingin NMKY:n riveissä. Tammikuussa 2008 hän kuitenkin siirtyi Korisliiga-paikastaan taisteleeseen Team Componentaan, jonka riveissä hän pelasi myös kauden 2008–2009. Jones siirtyi kaudeksi 2009–2010 KTP-Basketiin kahden vuoden sopimuksella.
Jeniseisk

Jeniseisk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein länsirannalla lähellä Ylisen-Tunguskan ja Jenisein yhtymäkohtaa. Jeniseisk on Jeniseiskin piirin hallinnollinen keskus. Kaupungissa on jokisatama.
Asukasluvun kehitys:
Jeniseisk perustettiin vuonna 1619 helpottamaan venäläisten Siperian asuttamista. Siitä tuli tärkeä kaupan, laivaliikenteen ja maanviljelyn keskus. Jeniseisk oli Venäjän keisarikunnan aikana Jeniseiskin kuvernementin pääkaupunki. Neuvostoliitossa kaupunki menetti hallinnollisen ja taloudellisen merkityksensä etelämpänä sijaitsevalle Krasnojarskille. 
Jeniseiskin keskustassa on säilynyt 18. ja 19. vuosisatojen arkkitehtuurin mukaan rakennetut puutalot. Huomattavin nähtävyys on kivestä rakennettu Spasso-Preobrazhenskin luostari. Jeniseiskin keskusta on ehdolla Unescon maailmanperintökohteeksi.
Giovanni Sartori

Giovanni Sartori (13. toukokuuta 1924 – 1. huhtikuuta 2017) oli italialainen valtiotieteilijä, jolle myönnettiin vuonna 1995 Asturian ruhtinaan palkinto. Hän syntyi Firenzessä ja valmistui Firenzen yliopistosta.
Sartori oli Columbian yliopiston emeritusprofessori ja usean yliopiston kunniatohtori. Hän kuului Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiaan.
Richard Laurence Millington Synge

Richard Laurence Millington Synge (28. lokakuuta 1914 Liverpool – 18. elokuuta 1994 Norwich) oli brittiläinen biokemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1952 yhdessä Archer John Porter Martinin kanssa erotuskromatografian keksimisestä.
Synge kouluttautui Winchesterissä. Hän teki tutkimuksia koko työuransa ajan. Leedsissä hän työskenteli vuosina 1941–1943, Lontoossa 1943–1948, Aberdeenissa vuosina 1948–1967 ja viimeisenä Norwichissa 1967–1976.
Synge työskenteli Leedsissä yhdessä Martinin kanssa. He kehittivät erotuskromatografian, jolla pystytään erottelemaan hyvinkin samanlaisia yhdisteitä seoksista. Vuosien 1942 ja 1948 välillä hän tutki peptideitä, jotka olivat osa gramisidiinia. 
Frederick Sanger käytti tätä työtä apunaan insuliinin rakenteen selvittämisessä.
Synge toimi muutamia vuosia Royal Society of Chemistryn kemikaalitiedotusosaston varainhoitajana.
Gothic (albumi)

Gothic on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen toinen albumi vuodelta 1991. 
Albumi on huomattava askel eteenpäin primitiivisestä ensimmäisestä albumista, ja yhtyeen läpimurtoalbumi. Gothicia pidetään alansa uranuurtajana ja yhtenä tärkeimmistä modernin doom metalin vaikuttajista yhdessä Candlemassin Epicus Doomicus Metallicus-albumin sekä My Dying Briden Turn Loose the Swans -levyn kanssa. Gothic-levyllä kuultavat orkestraatiosovitukset ja naislaulut olivat levyn ilmestymisen aikoihin hyvin harvinaisia metallilevyillä.
Vuoden 2003 uudelleenjulkaisu sisälsi kaksi remix-kappaletta esikoislevy Lost Paradiselta, mikä nosti levyn kokonaispituuden 49 minuuttiin ja 30 sekuntiin. 
Levy-yhtiö Peaceville julkaisi vuonna 1994 "Gothic"-EP:n, joka sisälsi vanhan "In Dub 12"" -julkaisun, Gothic-kappaleen sekä aiemmin julkaisemattoman version kappaleesta "The Painless". Samat kappaleet julkaistiin myös Lost Paradise -albumin digipack-uudelleenjulkaisussa vuonna 2003 albumin bonuksina.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh.
Jussi Himanka

Jussi William Himanka (vuoteen 1961 Vilho Juhani Himanka; 6. huhtikuuta 1918 Helsinki – 24. elokuuta 1987 Florida, Yhdysvallat) oli suomalainen toimittaja ja Yleisradion pitkäaikainen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja.
Yhdysvaltoihin 1947 muuttanut vastavalmistunut ekonomi Himanka oli Yleisradion ensimmäinen Yhdysvaltain-kirjeenvaihtaja asemapaikkanaan New York. Kaupallisten myynti- ja PR-tehtävien ohella hän hoiti kirjeenvaihtajan tehtävää aluksi sivutoimisena avustajana 1962–1964 ja sen jälkeen päätoimisena kirjeenvaihtajana 1964–1984. Himanka toimi 1970- ja 1980-luvulla myös "Uuden Suomen" avustajana.
Jussi Himanka tunnettiin myös kuoromiehenä, Suomessa YL:n jäsenenä ja Yhdysvalloissa amerikansuomalaisten kuorojen New Yorkin Laulumiesten ja Amerikan Laulajien voimahahmona.
Yohann Pelé

Yohann Pelé (s. 4. marraskuuta 1982) on ranskalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Marseillea.
Pelén vanhempi veli Steven Pelé on myös jalkapalloilija.
Ura.
Pelé debytoi Le Mansin edustusjoukkueessa syyskuussa 2002 1–0-tappioon päättyneessä ottelussa Istresiä vastaan. Le Mansin pelasi tällöin vielä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Kaudella 2004–2005 nuori Pelé nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja oli täten auttamassa Le Mansin noustessa ensimmäistä kertaa Ranskan korkeimmalle sarjatasolle Ligue 1:een. 
Pelé edusti Le Mansia kaikkiaan kymmenen vuoden ajan, kunnes kesällä 2009 siirtyi sopimuksensa loputtua Toulouseen. Pelélle povattiin eteläranskalaisseurassa ykkösmaalivahdin paikkaa Cédric Carrasson jätettyä seuran. Hän pelasi avauskaudellaan 18 ottelua Ranskan pääsarjassa. Kaudella 2010/11 Mathieu Valverde nousi Toulousen ykkösmaalivahdiksi. 12. lokakuuta 2010 seura tiedotti, että Pelélla oli keuhkoveritulppa, joka pitäisi hänet sivussa pelikentiltä ainakin puoli vuotta. Hän toipui vakavasta kohtauksesta hitaasti, eikä enää pystynyt jatkamaan jalkapallouraansa. Toulouse irtisanoi Pelén sopimuksen heinäkuussa 2012. 
Marraskuussa 2013 kerrottiin, että Pelé vaatii Toulouselta 6,7 miljoonan euron korvauksia sopimusrikkomuksesta. Tammikuussa 2014 Pelé palasi ammattilaisjalkapallon pariin allekirjoitettuaan 2,5 vuoden sopimuksen Ranskan liigan FC Sochaux'n kanssa. Hän palasi pelikentille 8. helmikuuta 2014, kun Sochaux hävisi liigassa LOSCille 2-0. Edellisen kerran Pelé oli pelannut 22. syyskuuta 2010.
Al-Kindi

Yaʻqūb ibn Isḥāq al-Kindī ("Alkindus", ) (n. 801–873 Kufa, Mesopotamia) oli ensimmäinen merkittävä islamilaisen maailman filosofi. Hänellä on laaja, mutta osittain kadoksiin joutunut kirjallinen tuotanto, joka ulottui eri aloille, kuten filosofia, luonnontieteet, astrologia ja tähtitiede, alkemia, matematiikka, musiikinteoria ja lääketiede. 
Tutkimusaloja.
Filosofia.
Al-Kindi oli ensimmäinen islamilainen peripateettinen filosofi ja hänet tunnetaan pyrkimyksistä yhdistellä islaminuskoon antiikin kreikkalaista filosofiaa, erityisesti aristotelismia ja uusplatonismia. 
Kirjassa "Ensimmäisestä filosofiasta" hän luonnehtii Jumalaa "Todeksi" vailla kaikkea moneutta. Al-Kindin mukaan kaikille luoduille on samalla kertaa ominaista ykseys ja moneus. Jumala on pelkästään ykseys "(tawhid)", mikä varmistaa hänen tuonpuoleisuutensa. Hän on myös kaiken muun ensimmäinen syy. Al-Kindi joutui edelleen perustelemaan, miksi Jumala on ykseys, vaikka hänellä on monia ominaisuuksia, kuten kaikkivaltius ja kaikkitietävyys. 
Luonnontieteet.
Luonnontieteissä al-Kindi tutki metallien ja kasvien fysikaalisia ja kemiallisia ominaisuuksia.
Kerrotaan, että hän halusi selvittää, miksi alkoholi vaikuttaa humalluttavasti ja tätä varten kuumensi viiniä toisiinsa yhdistetyissä astioissa. Tällöin hän olisi havainnut, että alkoholi höyrystyy alemmassa lämpötilassa kuin vesi, joten hän olisi keksinyt alkoholin tislaamisen. Islamilaisessa maailmassa alettiin sitten käyttää puhdasta alkoholia lääketieteessä sekä ehosteiden ja hajuvesien valmistuksessa. A.J. Liebmann katsoo, että kyseessä on legenda. Alkoholin tislaamista eivät keksineet arabit, vaan löytö tehtiin Etelä-Italiassa ja vasta 1000–1100-luvuilla.
Kielitiede.
Al-Kindī havaitsi, että kirjainten esiintymistiheys vaihteli. Arabian kielessä on a- ja l-äänteitä enemmän kuin muutamissa muissa kielissä. Tätä havaintoa hän sovelsi yksinkertaisen salakirjoituksen purkamiseen.
Pseudoäärellinen kunta

Kunta formula_1 on pseudoäärellinen jos formula_1 on kvasiäärellinen ja jokaista äärellisviritteistä absoluuttisesti kokonaista formula_1-algebraa formula_4 kohti on olemassa formula_1-algebrahomomorfismi formula_6.
Pseudoäärelliselle kunnalle pätee:
formula_1 on pseudoäärellinen, jos ja vain jos formula_1 on kvasiäärellinen ja jokaisella formula_1:n suhteen absoluuttisesti jaottomalla varistolla on formula_1-arvokohta formula_1:ssä.
Olkoon formula_1 kvasiäärellinen kunta, jolle jokaista äärellisviritteistä absoluuttisesti kokonaista formula_13-algebraa formula_14 kohti, missä formula_13 on äärellinen tai numeroituvasti ääretön, on olemassa formula_13-algebrahomomorfismi formula_6. Tällöin formula_1 on pseudoäärellinen.
Lähteet.
Ax, James: The elementary theory of finite fields.
Abu Bakr al-Razi

Abū Bakr Muhammad ibn Zakarīya al-Rāzī (, "Zakaria ye Razi"; ; tai "Rasis") (865–925) oli persialainen alkemisti ja filosofi, jota on pidetty myös islamilaisen maailman suurimpana lääkärinä. Al-Rāzi kirjoitti 184 teosta eri tieteen aloilta. Hän osasi persiaa ja muinaiskreikkaa ja tunsi intialaista Ayurveda-lääketiedettä. Filosofiassa hän puolusti platonismia aristotelismia vastaan.
Elämä.
Al-Razi oli kotoisin Teheranin lähellä sijaitsevasta kaupungista (Ray), mistä myös hänen nimensä al-Rāzī tulee. Al-Razi toimi tarinan mukaan kotikaupungissaan sairaalan lääkärinä ennen siirtymistään samaan tehtävään abbasidikalifaatin uudessa pääkaupungissa Bagdadissa.
Teokset.
Lääketiede.
Al-Rāzīn kuuluisin lääketieteellinen teos oli mesenaatin eli Rayn kuvernöörin al-Mansurin mukaan nimetty "Kitāb al-Manṣūrī." Kirjasta tuli islamilaisessa maailmassa hyvin vaikutusvaltainen, ja myös Euroopassa se levisi laajalle Gerard Cremonalaisen 1100-luvulla tekemänä käännöksenä "Liber ad Almansorem."
Toinen merkittävä teos oli valtavan laaja "Kitāb al-ḥāwī fi al-tibb" eli “Kattava kirja lääketieteestä”, joka julkaistiin postuumisti al-Razin kirjoituksista. Siinä al-Razi selosti kreikkalaista, syyrialaista, arabialaista ja intialaista lääketiedettä. Teos käännettiin latinaksi nimellä "Continens." Al-Razia teki tunnetuksi myös "Pieni teos isorokosta ja tuhkarokosta", joka käännettiin mm. latinaksi ja kreikaksi.
Muut tieteet.
Al-Razin filosofiset kirjoitukset painuivat unohduksiin ja löydettiin uudelleen vasta 1900-luvulla. Vaikka hän piti itseään Platonin seuraajana, hänen näkemyksensä tästä filosofista poikkesivat siitä, miten suuret islamilaiset filosofit al-Fārābī, Avicenna (Ibn Sīnā) ja Averroës (Ibn Rushd) Platonia ymmärsivät. 
Arvellaan hänen tutustuneen Demokritoksen ajatuksiin, sillä hänen oma atomiteoriansa aineen rakenteesta muistutti sitä. Muista teoksista tunnetaan "The Spiritual Physick of Rhazes," joka on yleistajuinen teos etiikasta ja alkemiasta. 
Al-Razi tutki luonnontieteitä tutkimalla eri aineiden ominaisuuksia. Tutkimusten perusteella hän luokitteli kemialliset aineet kasvi-, eläin- ja mineraaliperäisiin ja edelleen niiden alaluokkiin. Mineraaliperäisissä aineissa hän katsoi olevan kuusi ominaisuuksiltaan eroavaa alaluokkaa. Nämä tosin eivät täsmää nykyajan kemiallisen luokittelun kanssa, mutta idea aineiden luokittelemisesta on säilynyt.
Hunain ibn Ishaq

Hunain ibn Ishaq (, "Abū Zaid Ḥunain ibn ’Isḥāq al-‘Ibādī"; ) (809–873) oli kristitty nestoriolainen ja assyrialainen tieteilijä ja lääkäri. Hänet tunnetaan antiikin kreikkalaisten filosofisten, luonnontieteellisten ja lääketieteellisten teosten kääntäjänä syyriaksi ja arabiaksi. Hunayn ilmoitti kääntäneensä kreikasta 95 Galenoksen tekstiä syyriaksi ja 34 tekstiä arabiaksi.
Samuel Jackson Randall

Samuel Jackson Randall (10. lokakuuta 1828 Philadelphia, Pennsylvania – 13. huhtikuuta 1890 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen demokraattinen poliitikko. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1876–1881.
Randall toimi Pennsylvanian osavaltiosenaattorina ja sen jälkeen osallistui Yhdysvaltain sisällissotaan. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1863 kuolemaansa asti ja edustajainhuoneen puhemiehenä 1876–1881. Häntä pidettiin mahdollisena demokraattien presidenttiehdokkaana vuosien 1880 ja 1884 vaaleissa.
Liina Reiman

Liina Reiman (os. Pölde; 14. marraskuuta 1891 Valga – 11. syyskuuta 1961 Helsinki) oli virolainen näyttelijä. Reiman tuli Suomeen 1933 ja esiintyi Tampereen, Porin, Kotkan, Kajaanin, Oulun ja Helsingin teattereissa 1938 asti. Toisen maailmansodan aikana 1943 hän muutti Suomeen pysyvästi.
Reimanin puoliso oli virolainen säveltäjä Raimund Kull.
Reimanille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1961.
Ferdinand Buisson

Ferdinand Buisson (20. joulukuuta 1841 Pariisi – 16. helmikuuta 1932 Thieuloy-Saint-Antoine) oli ranskalainen kansanedustaja ja Nobelin rauhanpalkinnon saanut pasifisti. Hän suoritti filosofian loppututkinnon ja toimi opettajana ja poliitikkona sekä ranskalaisen julkisen opetuksen ylitarkastajana. 
Ferdinand Buisson oli Ranskan vapaa-ajattelijoiden yhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja. Hän tuli tunnetuksi taistelustaan ilmaisen ja maallisen opetuksen puolesta Ranskan opettajien yhteenliittymässä. Hän oli merkittävä valtion virkamies, Jules Ferryn läheinen työtoveri, ja hänen kehittämänään pidetään substantiivia "laïcité" eli ”maallikkous”.
Hän kehitti yleisen perusopetuksen, joka avasi ovet suurelle ryhmälle lapsia ja kansalaisia, jotka olivat olleet opetuksen ulkopuolella, eli vammaisille ja kehitysvammaisille.
Elämäkerta.
Buison kävi koulunsa pariisilaisessa lycée Condorcet’ssa mutta lähti nuorena opettajana vuonna 1866 maanpakoon Sveitsiin, koska ei halunnut vannoa uskollisuudenvalaa toiselle keisarikunnalle ja Napoleon III:lle. Hän palasi takaisin Ranskaan vuonna 1870 toisen keisarikunnan kaaduttua. 
Sveitsissä ollessaan Buisson osallistui vuonna 1867 Kansainvälisen pysyvän rauhanneuvoston toimintaan ja kasvatuksen avulla tapahtuvaan sotien vastaisen ohjelman suunnitteluun yhdessä Jules Ferryn ja kirjailija Victor Hugon kanssa.
Toisen keisarikunnan luhistuttua Buisson palasi takaisin Ranskaan. Hän oli jo aikaisemmin ystävystynyt uuden opetusministerin Jules Simonin kanssa, ja tämä nimittikin hänet Pariisin koululaitoksen johtajaksi. Opetusministerinä Jules Simonia seurannut Jules Ferry kutsui hänet ministeriön palvelukseen alakoulujen osaston johtajaksi. Tehtävässä hän korosti erityisesti kirjoitustaidon ja maallisen opetuksen merkitystä.
Kansanedustajana toimiessaan hän ajoi voimakkaasti ilmaisen peruskoulutuksen toteuttamista ja naisten äänioikeuden myöntämistä. Vuonna 1890 Buisson nimitettiin Sorbonnen yliopiston pedagogiikan professoriksi. Hän osallistui Ranskan ihmisoikeuksien ryhmän perustamiseen, joka toimi voimallisesti kapteeni Dreyfusin syyttömyyden puolesta.
Buisson toimi Kansainliiton puolestapuhujana järjestön alkutaipaleella ja omistautui erityisesti Ranskan ja Saksan suhteiden parantamiselle, etenkin sen jälkeen kun Ranska miehitti Ruhrin alueen vuonna 1923. Hän kutsui saksalaisia pasifisteja vierailemaan Pariisiin ja matkusti itsekin Berliiniin. Hän jakoi vuonna 1927 saamansa palkinnon saksalaisen professorin Ludwig Quidden kanssa. Hän on ollut iäkkäin Nobelin rauhanpalkinnon saajista eli 86-vuotias. Saamansa palkintosumman hän halusi jakaa ”adoptiolapsilleen”, Ranskan opettajille, jotta he voisivat työskennellä lasten kanssa päämääränään kansakuntien lähentäminen toisiinsa.
Hänen kirjallisen tuotantonsa merkkipaalu on "Dictionnaire de pédagogie et d’instruction primaire", jonka ensyklopedistisesta toimittamisesta hän vastasi yhdessä 350 muun kirjoittajan kanssa. Hän kirjoitti itse osan teoksen artikkeleista.
Trojan (Formula 1 -talli)

Trojan on entinen brittiläinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa kaudella . Tallin perustajana toimi Peter Agg, joka oli aikaisemmin työskennellyt F5000- ja muiden urheiluautojen parissa. Ron Tauranac suunnitteli tallin T103 auton, jolla australialainen Tim Schenken kilpaili kahdeksassa osakilpailussa.
Schenken selvitti karsinnan kuudesti ja ajoi parhaimmillaan kilpailussa kymmenenneksi kahdesti.
Kanada-cup 1991

Kanada-cup 1991 (engl. "Canada Cup 1991") oli IIHF:n, NHL:n ja NHLPA:n järjestämä jääkiekkoturnaus. Turnaus järjestettiin viidettä ja tällä nimellä viimeistä kertaa, koska vuonna 1996 sen korvasi Jääkiekon maailmancup. 
Mestaruuden voitti Kanada, joka löi loppuotteluissa Yhdysvallat. Vuoden 1991 Kanada-cup oli ainut cup, jossa voittajajoukkue ei hävinnyt yhtään ottelua. Suomi sijoittui turnauksessa kolmanneksi, ja pääsi ensimmäistä kertaa cupin historiassa välieriin asti. Turnaus oli kovatasoinen, joten monien mielestä kyseessä oli Leijonien kaikkien aikojen paras saavutus ennen Naganon olympialaisissa vuonna 1998 saavutettua pronssia.
Neuvostoliitolle turnaus oli pettymys verrattuna aikaisempiin Kanada-cupeihin. Taustalla vaikutti Neuvostoliiton poliittinen tilanne. Moni Neuvostoliiton pelaaja kieltäytyikin pelaamasta turnauksessa. Tämä oli myös viimeinen turnaus jossa Neuvostoliiton jääkiekkojoukkue oli mukana.
Johann Attenberger

Johann Attenberger (17. helmikuuta 1936 Ebersbergin piirikunta, Saksa – 7. heinäkuuta 1968 Spa-Francorchamps, Belgia) oli länsisaksalainen moottoripyöräilijä, joka sai surmansa Belgian Grand Prix -kilpailussa 7. heinäkuuta 1968. Onnettomuus sattui ajon viimeisellä kierroksella Attenbergerin kamppaillessa johtopaikasta maanmiehensä Georg Auerbacherin kanssa. Attenberger yritti ohittaa Auerbacheria suoralla rataosuudella, kun hän osui Auerbacherin pyörään. Attenberger menetti ajoneuvonsa hallinnan ja suistui täydessä nopeudessa radalta. Ajaja ja sivuvaunullisen BMW-moottoripyörän ajokumppani Josef Schillinger menettivät silmänräpäyksessä henkensä. Pari oli voittanut sivuvaunujen Grand Prix -kilpailun edellisenä sunnuntaina Hollannissa.
Öljeitün mausoleumi

Öljeitün mausoleumi () on vuosien 1302–1312 valmistunut mausoleumi, johon on haudattu Il-kaani-hallitsija Öljeitü, Soltaniyehin rauniokaupungissa Zanjanin provinssin alueella Iranissa. 
Rakennus on pohjaltaan kahdeksankulmainen ja sen huomattavin piirre on kupoli, joka on 50 metriä korkea ja sisäiseltä halkaisijaltaan 25 metriä. Kupoli lepää ylemmällä terassikatolla ja siinä ei ole ollenkaan tukipilareita, eikä sitä ole erityisesti vahvistettu. Kupolia kannattelevat vahvan ulkoseinän olkakivet. Sitä reunustavat koristeena kahdeksan minareettia.
Il-kaani Öljeitü suunnitteli rakennuksesta Muhammadin seuraajan Ali ibn Abi Talibin ja tämän pojan Hasan ibn Alin pyhäkköä, jonne ruumiit siirrettäisiin Bagdadista. Rakennuksen suunniteltu uskonnollinen merkitys näkyy, sillä rakennuksessa on hautajaiskappeli sekä mihrab, joka osoittaa rukoussuunnan Mekkaan. Rakennuksen käyttötarkoituksen muuttumista heijastaa myös sisäkoristelujen tekeminen kahdessa vaiheessa. Alkujaan sisätilat oli koristeltu vaaleilla kultasävyisillä tiileillä ja tummilla fajanssilaatoilla. Vuonna 1313 rakennus koristeltiin kuitenkin uudelleen. Tällä kertaa käytettiin laastia, johon muodostettiin monia ornamentteja. Todennäköisesti rakennuksen ulkopuolen koristeet eivät ole muuttuneet missään vaiheessa, sillä ylemmällä terassilla on edelleen terrakottaa ja fajanssimosaiikkeja.
Rakennusta ympäröi 18 hehtaarin kiviterassi, joka on tehty linnoituksen muotoon. Tätä ympäröi vielä aikoinaan 30 metriä leveä vallihauta.
Kaarlo Ahokas

Kaarlo Ensio Ahokas (10. huhtikuuta 1958 Konginkangas – 30. huhtikuuta 2016) oli suomalainen raviohjastaja, joka tunnetaan erityisesti kaikkien aikojen menestyksekkäimmän suomenhevosen Vieskerin osaomistajana, valmentajana ja ohjastajana. Viesker saavutti muun muassa viisi ravikuninkuutta ja Pohjoismaiden mestaruutta sekä kymmeniä muita suurkilpailuvoittoja Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Yhteensä Ahokas ohjasti urallaan yli 18 000 ravilähtöä ja voitti niistä 1 836. Palkintorahoja hän ajoi yli 5,6 miljoonaa euroa.
Joachim Jungius

Joachim Jungius (s. 22. lokakuuta 1587 Lyypekki, k. 23. syyskuuta 1657 Hampuri) oli saksalainen matemaatikko, fyysikko ja filosofi. Jungius oli 1600-luvun merkittävimpiä tieteen ja Baconilaisen (vaikkakin puolusti matemaattista metodia luonnontieteissä) empirismin puolestapuhujia.
Elämä.
Jungius kävi Pyhän Katariinan lukiota Lyypekissä vuoteen 1605, opiskeli metafysiikkaa Rostockin yliopistossa 1606–1608, josta siirtyi Gießeniin, jossa valmistui maisteriksi ja sai myös matematiikan professuurin vuosiksi 1609–1614. Hän kiinnostui lääketieteestä ja opiskeli sitä Padovassa vuodesta 1616 vuoteen 1619, jolloin valmistui lääketieteen tohtoriksi.
Vuodesta 1624 vuoteen 1628 hän opetti matematiikkaa Rostockissa ja lääketiedettä Helmstedtin yliopistossa. Hän asettui 1629 Hampuriin, jossa opetti luonnontieteitä professorina ja toimi myös pitkään Johanneumin lukion rehtorina.
Työt.
Matematiikan tärkeää asemaa luonnontieteissä hän tähdentää virkaanastujaistutkielmassaan vuodelta 1608.
Kenties tärkein työnsä on "Logica Hamburgensis" (1638), jossa hän käsittelee myöhäiskeskiajan logiikkaa ja josta Leibniz kertoo saaneensa vaikutteita. Hänen oppilaansa julkaisivat hänen teoksensa "Doxoscopia" (1662) ja "Isagoge phyoscopica" (1679) postuumisti. Hänen kasvitieteelliset teoriansa olivat aikaansa nähden edistyneitä, mutta eivät kuitenkaan yleisesti tiedossa. John Ray tekee ne tunnetuksi käyttäessään niitä kasvienluokittelussa hyväksi, ja häneltä ne tulivat Carl von Linnén tietoon.
Monia myöhempiä töitään Jungius ei voinut julkaista, sillä hänellä oli vaikeuksia uskonnollisten auktoriteettien kanssa.