tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kadıköy

Kadıköy on laaja noin puolen miljoonan asukkaan kaupunginosa Istanbulin Aasian-puoleisessa osassa Turkissa. Se sijaitsee Marmaranmeren rannalla Bosporiin itärannalla, Üsküdarin eteläpuolella vastapäätä Istanbulin keskustaa. 
Historia.
Esihistoria.
Arkeologiset löydöt osoittavat, että nykyisen Kadıköyn alueella oli asutusta jo kalkoliittisella kaudella noin 5500–3500 eaa. Kaivauksissa on löydetty tuolta ajalta peräisin olevia kivi-, luu-, keramiikka-, jalokivi- ja pronssiesineitä, jotka osoittavat alueen olleen asuttu yhtäjaksoisesti esihistoriallisesta ajasta lähtien.
Antiikki.
Antiikin aikana Khalkedon eli Kalkhedon oli vanhin kreikkalainen siirtokunta Bosporin alueella. Sen perustivat Megarasta tulleet asuttajat vuonna 685 eaa., siis aikaisemmin kuin salmen toisella puolella olevan Byzantionin, joka perustettiin vuonna 667 eaa. Antiikin aikana Khalkedonia nimitettiin ”sokeiden kaupungiksi”, koska sen perustajat eivät nähneet Byzantionin niemen paljon edullisempaa sijaintia ja Kultaisen sarven arvoa satamapaikkana, vaan perustivat kaupunkinsa huonompaan paikkaan.
Aikojen kuluessa Khalkedon on kuulunut useille eri valtakunnille kuten Persialle, Bithynialle, Rooman valtakunnalle ja Bysantille. Vuonna 451 siellä pidettiin Khalkedonin kirkolliskokous.
Myöhempi historia.
Neljännen ristiretken aikana kaupunki vahingoittui pahoin, ja lopulta Osmanien valtakunnalle, jotka valloittivat sen vuonna 1353, tasan sata vuotta ennen vastarannalla sijainnutta Konstantinopolia.
Turkkilaisvalloituksen aikoihin Khalkedon oli lähinnä maalaiskylä, joka jäi selvästi kaupungin ulkopuolelle. Pian se joutui Istanbulin tuomioistuinten alaisuuteen, mistä johtuu paikkakunnan saama uusi nimi "Kadıköy", "Tuomarinkylä". Osmanien valtakaudella Kadıköy tuli huomattavaksi maalaistavaroiden markkinapaikaksi. Turkkilaisten lisäksi siellä asui huomattavan paljon muitakin kansallisuuksia kuten kreikkalaisia, armenialaisia ja juutalaisia. Siellä on monien kristillisten kirkkokuntien kirkkorakennuksia.
Liikenne.
Kadıköyn keskustassa on suuri, vuonna 1908 avattu "Haydarpaşan" rautatieasema, josta lähtee sekä kauko- että lähiliikenteen junia. Alkujaan se rakennettiin Istanbulista Bagdadiin sekä Damaskoksen kautta Medinaan suunniteltujen rautateiden pääteasemaksi. Lähellä on myös linja-autoasema, josta on yhteys eri puolille Aasian-puoleista Turkkia.
Kadıköyn liikekeskus sijaitsee lähellä satamaa, josta on lauttayhteys useisiin kohtiin Istanbulin keskustassa, muun muassa Galatan sillan läheisyydessä sijaitsevaan Eminönün satamaan.
Liikekeskus.
Kadıköy on huomattava liikekeskus, jonka arkkitehtuuri on tyyliltään hyvin vaihtelevaa. Sen kaduista jotkut ovat varsin kapeita, toiset taas kuten "Bahariye Caddesi" hyvinkin leveitä. Osman Ağa'n moskeijan läheisyydessä on suuri tuoretavaroiden markkina-alue, jossa myydään sekä tuoretta kalaa että maataloustuotteita. Alueella on myös nykyaikaisia kauppakeskuksia.
Koskioinen

Koskioinen on kylä Punkalaitumen kunnan itäosassa Urjalan vastaisella rajalla noin kahdeksan kilometriä kirkonkylästä itään. Koskioisten naapurikyliä ovat lännessä Talala, pohjoisessa Oriniemi, idässä Urjalan puolella Tursa ja etelässä Jalasjoki ja Hankuri. Koskioisten postinumero on 31850. 
Kylän läpi kulkee Huittisista Urjalaan kulkeva seututie 230, joka on nimetty "Taikayöntieksi". Aikanaan tie oli osa Huittisten ja Toijalan välistä kantatietä 57. Koskioisilta johtaa etelään Jalasjoelle maantie 12753. Kylän läpi virtaa Punkalaitumenjoki, jossa kylän keskustan tuntumassa ovat Rantalan- ja Kimpoonkosket.
Koskioisilla mainitaan 1500-luvulla olleen viisi taloa. Kylä muodosti niin sanotun ryhmäkylän, jossa talot oli rakennettu lähelle toisiaan. Myöhemmin talojen jakamisen takia ja asutuksen lisääntymisen myötä asutus on hajaantunut.
Päätös Koskioisten kansakoulun perustamisesta tehtiin vuonna 1929, mutta koulu pääsi aloittamaan vasta vuonna 1938. Jo vuodesta 1904 oli kylän lapsille järjestetty koulumaista opetusta. Koskioisten kansakoulu lakkautettiin vuonna 1971, ja lapset kuljetettiin tämän jälkeen Kerttulan koululle.
Ta’ Qali Stadium

Ta' Qali Stadium () on Maltan kansallisstadion, joka otettiin käyttöön vuonna 1980. Se sijaitsee Maltan saaren keskiosassa, Ta’ Qalin alueella. Stadion on Maltan suurin; sinne mahtuu urheilutapahtumissa 17 000 ja konserteissa noin 35 000 katsojaa. Stadionilla pelataan suuri osa Maltan Valioliigan otteluista ja Maltan jalkapallomaajoukkue käyttää sitä. Samassa rakennuskokonaisuudessa on myös kaksi kuntosalia ja squash-kenttää, uima-allasalue, ampumarata sekä baareja, ravintoloita ja kahviloita.
Human &amp; Beast

Human &amp; Beast on suomalaisen rap-artisti Cheekin ensimmäinen omakustanteena julkaistu albumi vuodelta 2001. "John Doe" on ainut suomenkielinen kappale. Muut levyn kappaleet ovat englanninkielisiä. Levyllä vierailevat muun muassa Brädi taiteilijanimellä A'damite, sekä Markat Takas! -kokoonpanon Kike nimellä Noizebringa.
Fatima Jibrell

Fatima Jibrell on Horn Relief () - kansalaisjärjestön perustaja. Hän syntyi Somaliassa paimentolaisperheen lapsena. Fatima Jibrell voitti vuonna 2002 arvostetun Goldmanin ympäristöpalkinnon. 
Goldman palkinto on tunnustus Jibrellin ponnisteluista ympäristön ja naisten aseman puolesta sisällissodan, vainon ja kuivuuden keskellä. Akaasia-puita kasvava Somalian kuiva vuoristometsä on vaarassa tuhoutua arabimaihin suuntautuvan puuhiilikaupan takia. Horn Relief- kansalaisjärjestön ponnisteluin puuhiilen vienti on saatu alueelta vähenemään.
Puuhiilen tuotanto ja kauppa on edelleen tärkeä osa paimentolaisten taloutta sisällissodan, kuivuuden ja nälän vaivaaman Afrikan sarven alueella. Jibrell ja Horn Relief-kansalaisjärjestö ovat opettaneet maalaisväestölle uusia toimeentulon keinoja korvata puuhiilen käyttö ja valmistaa ruokaa aurinkoenergian avulla. 
"Yhdistämällä ponnistelut rauhan, naisten voimaantumisen ja luonnonvarojen suojelemisen puolesta olemme kehittäneet ihmisten kykyja ja parantaneet toimeentulon edellytyksiä," totesi Jibrell "Somaliassa on liikaa väkivaltaa ja liian vähän vettä mutta yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa voimme rakentaa paremman tulevaisuuden.".
"Ms. Jibrell on osoittanut suurta rohkeutta ympäristönsuojelutyössään," sanoi Richard N. Goldman, Goldmanin ympäristöpalkinnon perustaja. " Hän on osoittanut, että ruohonjuuritaso koulutus on Somalian selviytymisen ehto. Puuhiilikaupasta, vsivarastojen rakentamiseen kuivuuden vaivaamille alueille, aina taisteluun laitonta ylikalastusta vastaan Somalian suojaamattomilla rannikoilla, Jibrell on mukana taisteluissa, jotka ovat elintärkeitä Somalian kehittymiselle." .
Reute

Reute on kunta Sveitsissä Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnan pinta-ala on 4,95 neliökilometriä. 31 hehtaaria pinta-alasta on asutuksen käytössä, 199 hehtaaria maatalouskäytössä ja 265 hehtaaria muun muassa metsien peitossa. Asukkaita kunnassa on 688 (31.12.2018).
Reuten naapurikunnat ovat Heiden pohjoisessa, Oberegg (Appenzell Innerrhodenin kantonissa) lännessä ja idässä sekä Balgach, Marbach ja Rebstein etelässä (Sankt Gallenin kantonissa).
Saharanvarpuskiuru

Saharanvarpuskiuru ("Eremopterix nigriceps") on eteläinen kiurulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on vain 10–12,5 cm ja siipien kärkiväli 20–22 cm. Läntisen palearktisen alueen pienin kiuru, vain vihervarpusen kokoinen. Kesäpukuinen koiras on omalaatuisen värinen: vatsapuoli on musta, selkäpuoli harmaanruskea ja pää mustan ja valkoisen kirjava. Naaras ja nuori lintu ovat alapuolelta vaaleita ja päältä harmaanruskeita, ja siiven keskimmäisistä peitinhöyhenistä muodostuu siivelle tumma juova. Nokka on vaalea, voimakas ja kartiomainen.
Esiintyminen.
Saharanvarpuskiuru on levittäytynyt Afrikkaan Saharan eteläreunaan ja Sahelin alueelle sekä Arabian niemimaalle ja Afganistanin ja Pakistanin alueelle. Nimialalaji "nigriceps" elää Kap Verden saarilla, "albifrons" manner-Afrikassa ja "melanauchen" Punaisenmeren rannikoilla ja siitä itään. Lajin maailman populaation koko on noin 10 miljoonaa yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Laji on paikkalintu tai lyhyen matkan muuttaja, eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Saharanvarpuskiurut elävät karuilla hiekkamailla, usein suolapitoisilla ja kivisillä tai kallioisilla seuduilla, missä kasvaa vaatimatonta pensaikkoa tai heinikkoa. Pesimäajan ulkopuoella ne elävät tavallisesti pikku parvissa, mutta parvessa voi joskus olla tuhansia lintuja.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munia on 2 tai joskus 3, joita pääasiassa naaras hautoo 11–12 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokyvyttöminä 8 päivän ikäisinä. Kumpikin emo huolehtii omasta poikasesta, joka oppii lentämään noin 12–14 päivää vanhana. Lajilla on tavallisesti vain yksi pesye kesässä.
Ravinto.
Syö siemeniä, hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Mazirbe

Mazirbe (liiviksi "Irē", ) on kylä Latviassa Itämeren rannalla Dundagan kunnassa, 18 kilometriä Kolkasta lounaaseen. Se on yksi kahdestatoista perinteisestä Liivinrannan liiviläiskylästä ja nykyinen liiviläiskulttuurin keskus. Alue on historiallista itämerensuomalaista liivinkielistä aluetta.
Mazirbe kasvoi voimakkaasti kalastusteollisuuden avulla 1900-luvun alussa. Liiviläisten liitto perustettiin Mazirbessä vuonna 1923, ja sillä on kylässä päämaja joka rakennettiin sinne vuonna 1938. Samassa rakennuksessa toimii myös museo. Kylässä pidetään liiviläisten festivaalit vuosittain elokuun ensimmäisellä viikolla.
Arabianaavikkokiuru

Arabianaavikkokiuru ("Eremalauda dunni") on eteläinen avomaiden kiurulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 14–15  cm ja siipien kärkiväli 25–30 cm. Se on hieman kiurua pienempi ja tukevanokkaisempi. Vatsapuoli on valkoinen ja yläpuoli hiekanruskea. Naamassa on selkeä valkoisen ja mustan muodostama kuviointi. Lennossa näkyvät pyrstön yläpuolen mustat reunat. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Myös nuori lintu muistuttaa aikuista höyhenpuvultaan.
Esiintyminen.
Arabianaavikkokiuru elää laikuttain Afrikassa Saharan eteläreunassa ja Sahelin alueella (nimialalaji "dunni") sekä Arabian niemimaalla ja paikoin Lähi-idässä (alalaji "eremodites"). Pesimäajan ulkopuolella laji esiintyy pikku parvissa. Laji on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Arabianaavikkokiuru elää kuivilla ja kuumilla tasangoilla, joilla kasvaa vaatimatonta ruohokasvillisuutta. Talviaikaan sitä tavataan kivikkoisilla autiomailla.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa mättään tai ruohotupsun suojassa. Munamäärä on 2 tai 3.
Ravinto.
Syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Michel Legrand

Michel Jean Legrand (24. helmikuuta 1932 – 26. tammikuuta 2019) oli ranskalainen, monipuolisen uran luonut säveltäjä. Erityisesti hänet muistetaan tuotteliaana elokuvasäveltäjänä. Legrand toimi myös kapellimestarina ja julkaisi yli sata albumia maailmanluokan esiintyjien kanssa. 
Legrand oli säveltäjä Raymond Legrandin poika. Hän syntyi lähellä Pariisia ja opiskeli teini-ikäisenä kaupungin konservatoriossa 1943–1950 Henri Chalandin ja Nadia Boulangerin johdolla. Legrand saavutti maailmanmaineen sävellettyään musiikin Jacques Demyn musikaalielokuviin "Cherbourgin sateenvarjot" (1964) ja "Rochefortin tytöt" (1967). Myös Hollywood kiinnostui Legrandista, ja hän työskentelikin siellä vuosia. Erityisen tunnettu on hänen musiikkinsa Norman Jewisonin elokuvaan "Thomas Crownin tapaus", jonka tunnuskappaleesta ”The Windmills of Your Mind” on levytetty lukemattomia tulkintoja, myös suomeksi nimellä ”Samanlainen onni”. Ensimmäisen kolmesta Oscar-palkinnostaan Legrand sai juuri tuosta sävelmästä. Kaksi muuta Oscariaan hän saavutti elokuvien "Kesä '42" (ohjaus Robert Mulligan, 1971) ja "Jentl" (ohjaus Barbra Streisand, 1983) musiikilla. Parhaan laulun Oscar-ehdokkaina olivat myös kappaleet ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” (1969) ja ”How Do You Keep the Music Playing?” (1982). Kaikkiaan Legrand oli Oscar-ehdokkaana 13 kertaa. Lisäksi hänet palkittiin viidellä Grammylla, ja vuonna 1990 hän sai pitkän uransa kunniaksi paikan Songwriters Hall of Famessa.
Legrand toimi vuosikymmenien aikana yhteistyössä usean muunkin tunnetun elokuvaohjaajan kanssa. Hän sävelsi musiikkia muun muassa Jean-Luc Godardille ("Nainen on aina nainen", 1961), Joseph Loseylle ("The Go-Between – Sanansaattaja", 1971), Clint Eastwoodille ("Breezy" / "Frank, rakastan sinua", 1973), Orson Wellesille ("V niin kuin väärennös", 1974), Louis Mallelle ("Atlantic City", 1980), Robert Altmanille ("Prêt-à-Porter", 1994) ja Thierry Binistille ("Tyttö ja sininen polkupyörä", 2000).
M/S Sea Trader

M/S Sea Trader () oli vuonna 1977 rakennettu 123,65-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Hollming Oy, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään "Mekhanik Gerasimov". Alus romutettiin syyskuussa 2004 Gentissä, Belgiassa. 
Sea Traderin sisaraluksia ovat M/S Inzenieris Kreilis, M/S Ion, M/S Inzhener, M/S Inzenieris Neciporenko, M/S Inzenieris Suhorukovs, M/S Etel, M/S Alo, M/S Mekhanik Tarasov ja M/S Algaswaa.
Käyttöhistoria.
11. marraskuuta 1976 alus laskettiin vesille ja seuraavana vuonna se luovutettiin neuvostoliittolaisen Latvian Shipping Companyn omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Riika. Vuonna 1998 alus siirtyi Mekanikis Gerasimovs Shipping Co. Ltd:n haltuun ja Maltan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Valletta, jonka jälkeen alus aikarahdattiin norjalaisen Color Linen liikenteeseen, välille Oslo–Kiel. Color Line nimesi aluksen "Color Trader"iksi. Vielä saman vuoden aikana laivan nimi vaihtui jälleen; uusi nimi oli "Mehanikis Gerasimovs". Vuonna 1999 laiva aikarahdattiin Cargo Connect Transport &amp; Logistic Ltd:n liikenteeseen, linjalle Hampuri–Hull, nimellä "Cctl Hull". Kotisatamaksi tuli Hampuri.
Lokakuussa 1999 alus sai "Sea Trader" -nimensä. Helmikuussa 2002 TransRussiaExpress vuokrasi laivan, reitille Kiel–Kaliningrad–Pietari. Seuraavana vuonna Sea Trader siirtyi liikennöimään Liepājan ja Karlshamnin välille. Vuonna 2004 alus aloitti liikennöinnin Välimeren ja Pohjois-Euroopan välillä.
16. heinäkuuta 2004 Sea Trader alkoi palaa, ollessaan Antwerpenin satamassa. Syyskuussa 2004 belgialainen Van Heyghen osti aluksen ja romutti sen.
Richard M. Sherman

Richard Morton Sherman (12. kesäkuuta 1928 New York – 25. toukokuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tuli veljensä Robert B. Shermanin tavoin tunnetuksi elokuvista. Veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa "Maija Poppasessa" (1964), "Viidakkokirjassa" (1967) ja "Nalle Puhissa" (1977).
Sherman syntyi New Yorkissa Rosa ja Al Shermanin perheeseen. Valmistuttuaan Beverly Hills High Schoolista hän perusti duon André Previnin kanssa. Sattumoisin molemmat säveltäjät voittivat vuonna 1965 musiikkikategorian Oscarit eri elokuvista.
Sherman meni vuonna 1957 naimisiin Elizabeth Gluckin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Hänellä oli jo tytär edellisestä avioliitosta. Richard ja Robert Shermanin ensimmäinen Top Ten -hitti ”Tall Paul” on vuodelta 1958. 
Sherman jatkoi uraansa aina 2000-luvulle, ja hän sai 9. kesäkuuta 2005 paikan Songwriters Hall of Famesta. Hän muutti vuonna 2002 Beverly Hillsistä Lontooseen. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famessa.
Robert B. Sherman

Robert Bernard Sherman (19. joulukuuta 1925 New York – 5. maaliskuuta 2012 Lontoo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tuli yhdessä veljensä Richard M. Shermanin kanssa tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Shermanin veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa elokuvissa "Maija Poppanen" (1964), "Viidakkokirja" (1967) ja "Nalle Puh" (1977).
Robert B. Sherman syntyi New Yorkissa lauluntekijä Al Shermanin (1897–1973) poikana. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa polveen. Hän opiskeli Bard Collegessa ja pääsi vuonna 1958 ensimmäistä kertaa Top Ten -listalle laululla "Tall Paul". Walt Disney kiinnitti huomiota lahjakkaisiin veljeksiin ja kiinnitti heidät Walt Disney Studiosin palvelukseen, ja he työskentelivät Disneyn alaisina tämän kuolemaan (1966) saakka.
Sherman avioitui 27. syyskuuta 1953 Joyce Sasnerin (k. 2001) kanssa. Parille syntyi neljä lasta. 
Sherman sai Oscar- ja Grammy-palkintoja, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella; hänet hyväksyttiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005. Hän harrasti teini-ikäisestä saakka maalaustaidetta mutta piti ensimmäisen julkisen näyttelynsä vasta vuonna 2002. 
Sherman menehtyi kotonaan Lontoossa 5. maaliskuuta 2012.
Pohjoismainen Afrikka-instituutti

Pohjoismainen Afrikka-instituutti ("Nordiska Afrikainstitutet", NAI) on vuonna 1962 perustettu Ruotsin Uppsalassa toimiva Afrikan tutkimukseen erikoistunut Uppsalan yliopistoon kuuluva itsenäinen tutkimuslaitos. Hallinnollisesti se on Ruotsin ulkoministeriön alainen, mutta sen rahoitus tulee kaikilta Pohjoismailta, mutta suurin osa Ruotsilta. Suomen osuudella rahoitetaan suomalaisen tutkijan palkka ja muut kulut sekä Suomen osuus hallinnollisista kuluista. Vastaavaa laitosta ei ole missään muualla. Instituutissa toimii virallisesti yksi tutkija kerrallaan Ruotsista, Suomesta, Norjasta sekä Tanskasta. Sen lisäksi instituutissa käy paljon vierailevia tutkijoita eri puolilta maailmaa, myös Afrikasta, ja stipendiaatteja.
Aaron Hunt

Aaron Hunt (s. 4. syyskuuta 1986 Goslar, Ala-Saksin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut syksystä 2015 alkaen Hamburger SV:n joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Huntilla on myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus, koska hänen isänsä on saksalainen ja äitinsä englantilainen. Hunt on päättänyt pelata isänsä synnyinmaan Saksan maajoukkueessa. 
Ura.
Hunt esiintyi ensi kerran Bundesliigassa 18. syyskuuta 2004, kun hän ottelussa Hannoveria vastaan tuli vaihdosta kentälle. Ensimmäisen kerran hän pääsi avauskentälliseen Borussia Mönchengladbachia vastaan 12. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös ensimmäisen liigamaalinsa, ja oli nuorin bremeniläismaalintekijä 18 vuoden ja 161 päivän iässä. Vuoden 2006 Huntilla todettiin salaperäinen polvivamma, joka myöhemmin paljastui limapussintulehdukseksi. Tämän takia häneltä jäi loppukausi väliin. 3. maaliskuuta 2007 teki ensimmäistä kertaa Bundesliiga-urallaan hattutempun ottelussa VfL Bochumia vastaan.
Skandaaleja.
Toukokuussa 2005 Hunt pidätettiin bremeniläisessä diskossa. Hän löi nuorta naista ja joutui maksamaan 6 000 euroa.
Marraskuussa 2006 Hunt sai UEFA:lta kahden ottelun pelikiellon käyttäydyttyään rasistisesti ottelussa Englannin U-21-joukkuetta vastaan.
Maaliskuussa 2008 Aaron Hunt ja hänen joukkuekaverinsa brasilialainen Diego ottivat yhteen pukuhuoneessa sen jälkeen kun Werder Bremen oli hävinnyt ottelun Glasgow Rangersia vastaan UEFA Cupissa.
Siedlce

Siedlce on kaupunki Masovian voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 100 kilometriä Varsovasta itään. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 78 185, ja sen pinta-ala on noin 32 neliökilometriä. Kaupungin perusti vuonna 1448 Daniel Siedlecki.
Ludwig Uhland

Johann Ludwig Uhland (26. huhtikuuta 1787 Tübingen – 13. marraskuuta 1862 Tübingen) oli saksalainen runoilija.
Uhland valmistui juridiikan tohtoriksi 1810. Hän oli jonkin aikaa Pariisiissa ja palattuaan työskenteli vuosina 1812–1814 Stuttgartissa. Hän aloitti uransa runoilijana vuoden 1807 paikkeilla. Hän oli kirjallisuuden tutkija ja Tübingenin yliopiston professori 1829–1833. Lisäksi hän oli poliitikko ja maapäiväedustajana 1819–1826. Hän oli keskeinen svaabilaisen romantiikan edustaja. Runoja on sävelletty paljon. Tieteellistä tutkimusta edustaa merkittävä tutkimus Walther von der Vogelweidesta (1822).
Uhland kokosi runojaan kirjaan "Vaterländische Gedichte" (1815), joka oli välitön menestys lukijoiden keskuudessa. Runojen ohella hän julkaisi kaksi näytelmää: "Ernst, Herzog von Schwaben" (1818) ja "Ludivig der Baier" (1819). Hänen tunnetuimpien yksittäisten kirjoitustensa joukkoon kuuluu "Ich hatt' einen Kameraden" (1809).
Hänestä tuli vuonna 1848 Frankfurtin parlamentin jäsen.
Uhland kuoli 13. marraskuuta 1862 kotikaupungissaan Tübingenissä 75-vuotiaana.
Suomennettuja runoja.
Ludwig Uhlandin runojen suomennoksia on julkaistu seuraavissa teoksissa:
Aiheesta muualla.
 (suomennettuja runoja)
Tiia Talvisara

Tiia Talvisara (s. 1993 Oulu) on suomalainen entinen lapsinäyttelijä, joka on esiintynyt "Suden arvoitus" -elokuvassa (2006). Siinä hän esitti 12-vuotiasta Salla Köngästä.
The Quiets

The Quiets on suomalainen rautalankayhtye. Se perustettiin Helsingissä 1970-luvulla kvartettina ja laajeni kosketinsoittajan myötä kvintetiksi 1984. Vuonna 1983 se levytti ensimmäisen EP-levynsä ja on sittemmin levyttänyt kymmenkunta albumia. 1980-luvulla se edusti rautalangan uutta tulemista yhdessä Agentsin, Laika &amp; The Cosmonautsin ja The Mustangsin rinnalla. The Quietsin ohjelmistoon on kuulunut rautalanka- ja twist-sovituksia monenlaisista sävelmistä, kuten Edith Piafin laulusta ”Hymni rakkaudelle” tai Tšaikovskin teemoista ja Henry Mancinin elokuvasävelmistä.
The Quiets käyttää vanhoja pienitehoisia putkivahvistimia, ja soittajien pukeutuminenkin noudattaa 1960-luvun alun ihanteita kokopukuineen, solmioineen ja teräväkärkisine kenkineen.
Charlie Haden

Charlie Haden (6. elokuuta 1937 – 11. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti. Charlien Hadenin musiikillinen ura alkoi jo kaksivuotiaana, kun hän lauloi keskilännessä perheensä muiden jäsenten kanssa kantria paikallisilla radioasemilla.
Parhaiten Haden tunnetaan yhteistyöstään Ornette Colemanin kanssa. Hän soitti muun muassa sellaisilla tunnetuilla levytyksillä kuin The Shape of Jazz to Come (1959) yhdessä Colemanin, Don Cherryn ja Billy Higginsin kanssa sekä The Ornette Coleman Quartetin levyllä This is Our Music (1960) yhdessä Colemanin, Cherryn ja Ed Blackwellin kanssa. Hän oli myös mukana free jazzille nimensä antaneella The Ornette Coleman Double Quartetin levytyksellä Free Jazz, A Collective Improvisation (1961). Sittemmin Haden soitti mm. Keith Jarrettin kanssa sekä perustamassaan big bandissä Liberation Music Orchestrassa. Vuonna 2006 hän levytti yhdessä Antonio Forcionen kanssa albumin Heartplay.
2000-luvulla teki yhteistyötä etenkin kuubalaispianisti Gonzalo Rubalcaban kanssa, johon Haden tutustui jo 1986.
Charlie Haden vieraili Suomessa Pori Jazzissa 1991 Espanjan sisällissodan aikaista musiikkia tulkinneen Charlie Haden Liberation Orchestran kanssa sekä 2005 seitsenhenkisellä ryhmällä Charlie Haden’s Land Of The Sun featuring Gonzalo Rubalcaba. Tampere Jazz Happeningissä hän esiintyi jo 1986 The American Jazz Quartetin basistina yhdessä saksofonisti Dewey Redmanin, kitaristi Mick Goodrickin ja rumpali Paul Motianin kanssa. Quartet West -yhtyeensä kanssa Haden esiintyi Turku Jazzissa 1994 ja Espoon April Jazzissa 2001.
Arthur Janov

Arthur Janov (21. elokuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. lokakuuta 2017 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen psykologi ja psykoterapeutti. Hän kehitti niin kutsutun primaaliterapian ja julkaisi kirjan "The Primal Scream" (1970). 
John Lennon oli yksi Janovin asiakkaista, ja hänen terapiakokemuksiinsa perustuu albumi "John Lennon/Plastic Ono Band". 
Janov syntyi Los Angelesissa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Los Angelesista sekä Claremont Graduate Schoolista. Hän tarjosi yksityistä psykoterapiaa vuodesta 1952, mutta idea hänen uudesta terapiamuodostaan alkoi kehittyä vasta 1960-luvulla.
Makati

Makati on yksi Filippiinien pääkaupunkialueen Metro Manilan muodostavista kaupungeista. Makati on Filippiinien merkittävä taloudellinen keskus ja usein sitä kutsutaan maan liiketaloudelliseksi pääkaupungiksi. Useiden suuryritysten pääkonttorit sijaitsevat Makatin kaupungin alueella ja kaupungissa toimii sijaitsee myös Filippiinien pörssi. Ayala Avenue kulkee liikekeskuksen läpi ja siitä käytetään nimitystä Filippiinien Wall Street.
Makati tunnetaan kosmopoliittisesta kulttuuristaan ja se on Metro Manilan tärkeä kulttuurin ja viihteen keskus. Kaupungissa asuu ja työskentelee runsaasti ekspatriaatteja ja alueella sijaitsee useita kauppakeskuksia kahdessa keskuksessa Ayala Centerissä ja Rockwell Centerissä. Kaupungissa sijaitsee myös useita viiden tähden hotelleja, kuten The Peninsula Manila, The Shangri-La Hotel Makati ja Intercontinental Hotel Manila.
Kaupungin nimi Makati tulee tagalogin kielen vuorovettä tarkoittavasta sanasta "kati". Kaupunki on selkeästi jakautunut kahtia, liike-elämä ja uudet rakennukset sijaitsevat lännessä, kun taas vanha kaupunki idässä on pääasiassa köyhien asuinaluetta.
Asukasluku.
Makatin asukasluku oli vuonna 2020 lähes 630 000.
Vuoden 2000 väestönlaskennassa aukkaita oli 444 867. Luku oli lähes 40 000 tai 8 % suurempi kuin edellisessä väestönlaskennassa vuonna 1995. Makati on asukasluvultaan Metro Manilan viidenneksi suurin kaupunki.
Toni Ilmonen

Toni Ilmonen (s. 17. tammikuuta 1977 Mänttä) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija. Hän oli pelipaikaltaan heittävä takamies ja pituutta hänellä on 187 cm. Ilmosen kasvattajaseura on Äänekosken Huima. Hän on pelannut 6 nuorten maaottelua, joissa pisteitä on syntynyt yhteensä 52 sekä 16 miesten maaottelua, joissa pisteitä on kertynyt yhteensä 47. 
Ilmonen aloitti SM-sarjauransa Äänekosken Huimassa, jossa hän pelasi viiden kauden ajan. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Namika Lahteen, mutta palasi yhden kauden jälkeen takaisin Huimaan. Kaudet 2005–2009 hän pelasi KTP:ssä.
Al Haig

Alan Warren "Al" Haig (19. heinäkuuta 1924 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 16. marraskuuta 1982 New York, New York, Yhdysvallat) oli bebop-genrestä tunnetuksi tullut yhdysvaltalainen jazz-pianisti. Hän syntyi Newarkissa, New Jerseyssä.
Haig esiintyi ja levytti muiden muassa Dizzy Gillespien, Charlie Parkerin, Eddie ”Lockjaw” Davisin, Miles Davisin ja Stan Getzin kokoonpanoissa. Hänellä oli myös useita hänen itse johtamiaan kokoonpanoja. 
Haig myöhempään elämään liittyi huomiota herättänyt kohu, jossa väitettiin, että muusikko olisi tappanut kolmannen vaimonsa Bonnien pariskunnan kotona Cliftonissa 9. lokakuuta 1968. Hänet vapautettiin syytteistä vuonna 1969, ja tapaus kuitattiin tapaturmaisena kuolemana. Asiasta on kuitenkin ollut eriäviä näkemyksiä esimerkiksi Haigin toisella puolisolla Grange Rutanilla, joka on julkaissut kirjan "Death of a Bebop Wife".
Haig kuoli sydänkohtaukseen kotonaan New Yorkissa 58-vuotiaana.
Hyacinth Bucket

Hyacinth Bucket on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa "Pokka pitää" ja sarjan päähahmo. Hyacinthia näyttelee Patricia Routledge.
Hyacinth Bucket on noin 50–60-vuotias keskiluokkainen englantilainen kotirouva. Hän on naimisissa Richard Bucketin kanssa. Hyacinth on snobi ja tahtoisi kuulua aristokraattiseen yläluokkaan, joten hän pyrkii jatkuvasti jäljittelemään yläluokkaista käytöstä ja elämäntapaa ja yrittää päästä kosketuksiin seurapiirien kanssa. 
Hyacinth ei ole tyytyväinen sukunimeensä "Bucket", , vaan haluaa että se lausutaan kuten . Hän perustelee sukunimensä olevan vanhaa ranskalaista hugenottitaustaa. Suomenkielisissä tekstityksissä Hyacinthin esittämä ohje sukunimensä ääntämiseen kirjoitetaan yleensä muotoon ”Bukée”. Hänellä on tapana vastata puhelimeen ”Bouquet’n residenssi, talon rouva puhelimessa”.
Hyacinth keräilee englantilaisia viktoriaanisen ajan posliiniastioita. Hän vertaa astiastoaan aina Englannin kuninkaallisen perheen kesäasunnon, Sandringhamin kartanon, kokoelmiin. Teeastiasto on Royal Doulton posliinia, kuvioaihe on kuvitteellinen Blue Periwinkle. 
Hyacinth Bucketin paras ystävätär on Elizabeth Warden, joka asuu veljensä Emmetin kanssa naapuritalossa. Hyacinth kutsuu usein Elizabethin kahville kotiinsa. Hyacinthin mielipuuhaa on kutsua viikonloppuisin vieraita kynttiläillallisille. Monet henkilöt kuitenkin välttelevät Hyacinthia hänen omahyväisen käytöksensä vuoksi.
Hyacinthilla on kolme nuorempaa siskoa: Daisy, Violet ja Rose. Hän halveksuu sisarensa Daisyn miestä Onslow’ta tämän ulkoisen olemuksen takia. Hyacinthilla ja Richardilla on yksi poika, Sheridan, joka on nähty sarjassa vain kerran. Hyacinth on aina valmis antamaan hänelle rahaa, joskin Richard joutuu aina maksajaksi.
Yleensä Hyacinthin suurelliset pyrkimykset johtavat täydelliseen katastrofiin ja vähemmän arvokkaisiin tilanteisiin. Sarjan nimen mukaisesti hän pyrkii kuitenkin säilyttämään arvokkuutensa kaikissa tilanteissa. Hyacinthin aviomies Richard Bucket on täysin kyllästynyt vaimonsa tekemisiin, mutta tottelee tätä lähes aina nöyrästi.
Sony Ericsson Z610i

Sony Ericsson Z610i on Sony Ericssonin simpukkapuhelin, jossa on etukuoressa OLED-näyttö, ja 2 megapikselin kamera. Puhelimia on kolmea väriä, Luster Black, Rose Pink ja Airy Blue.
Richard Bucket

Richard Bucket on kuvitteellinen televisiohahmo brittiläisessä komediasarjassa "Pokka pitää". Hahmoa näytteli Clive Swift.
Richard Bucket on Hyacinth Bucketin aviomies, joka toisin kuin vaimonsa haluaisi elää rauhallista normaalia elämää. Richard on kunnan virkamies, joka eläköityy sarjan aikana. Hän on myös toiminut paikallisessa kunnanvaltuustossa. Richard ei häpeä sukunimeään Bucket (’ämpäri’), mutta Hyacinth inttää, että nimi lausutaan ranskalaisittain "Bouquet"-sanan tapaan (kukkakimppu). Richard on jopa kerran sanonut vaimolleen Hyacinthille ”Se ei ole mikään Bouquet, se on Bucket! Se oli aina Bucket kunnes tapasin sinut!”
Richardilla ja Hyacinthilla on yksi aikuinen poika, Sheridan, joka on esiintynyt yhdessä jaksossa. Hän soittelee usein kotiin rahanpuutteessa ja Hyacinth on aina valmis antamaan rahaa välittämättä siitä, että asia ei Richardia miellytä lainkaan.
Richard on hyvissä väleissä vaimonsa sisaren Daisyn miehen Onslow’n kanssa. Hyacinth puolestaan kammoaa ja häpeää Onslow'ta ja sisariaan Daisya ja Rosea. Onslow säälii Richardia Hyacinthin takia ja tästä syystä hänellä on tapana ”pelastaa” Richard läheiseen pubiin oluelle ja biljardia pelaamaan. Avioliiton aikana Richardille on kehittynyt teräshermot ja hän kylmän viileästi kestää vaimonsa tekemiset eikä jaksa välittää, vaikka yleensä Hyacinthin päähänpistot tarkoittavat katastrofia. Richardilla on Rover-merkkinen henkilöauto, jota Hyacinth pitää kauniina ja kiiltävänä.
Siunattu hulluus (romaani)

Siunattu hulluus on kuopiolaisen kirjailija Simo Puupposen eli Aapelin romaani, joka ilmestyi vuonna 1948. Sitä on luonnehdittu viisaaksi kertomukseksi ”meidän Herramme matkamiehistä ja heidän seikkailuistaan maailmassa, jossa hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta siunattuja hulluja laskematon määrä”.
Juoni.
Rummukaisen veljekset Ana ja Vilippus pitävät pikkuveljeään Elmeriä omituisena, koska tällä on tapana puhella eläimille, ja päättävät viedä tämän hullujenhuoneeseen. Hevosella kilpaa ajettuaan veljekset tutustuvat Verneriin, jonka kanssa juopotellaan ja tapellaan. Elmeri korjaa sammuneet veljensä rattaille ja matka jatkuu. Maalaistalon piika, Ruusu, herättää veljeksissä, varsinkin Elmerissä, tunteita. Väärinkäsityksen vuoksi miehet joutuvat vankilaan ja sieltä selvittyään he tapaavat muiden muassa vankikarkuri Lempisen ja mökin isäntä Jappo Husson. Tässä vaiheessa Ana ja Vilippus ovat jo kyllästyneet matkantekoon ja toisiinsakin. Lopulta Elmeri ratkaisee asian ilmoittamalla lähtevänsä takaisin kotiin, ja hullujenhuoneesta nähdään vain tienviitta.
Rummukaisen veljesten matkanteossa on samoja elementtejä kuin Maiju Lassilan "Tulitikkuja lainaamassa" -romaanissa. Yksinkertaiset maalaismiehet joutuvat tyhmyyttään ja väärinkäsitysten vuoksi harmillisiin tilanteisiin, osittain alkoholin myötävaikutuksella. Elmeri on kuvattu kylähulluksi myönteisessä valossa.
Filmatisointi.
Rauni Mollberg ohjasi romaanin pohjalta vuonna 1975 samannimisen elokuvan, jonka pääosissa kolmena veljeksenä esiintyivät Mikko Nousiainen, Toivo Tuomainen ja Martti Kuosmanen. Elokuvan käsikirjoittivat Mollberg ja Panu Rajala. Elokuvassa Rummukaisen veljekset tekevät matkaa hevosen sijasta traktorilla filosofissävytteisiä keskusteluja käyden ja ihmisen omaa paikkaa etsien. Osan matkasta veljekset ajavat moottoritietä, jolloin liikennepoliisi pysäyttää heidät. Tutkija Silja Partanen on pitänyt "Siunatun hulluuden" elokuvasovitusta varhaisena suomalaisena road movie -tyyppisenä elokuvana.
Milorad Čavić

Milorad Čavić (, s. 31. toukokuuta 1984 Anaheim, Yhdysvallat) on serbialainen uimari.
Čavić syntyi Yhdysvalloissa ja osallistui vuoden 2000 kesäolympialaisiin Sydneyssä Jugoslavian edustajana. Hän voitti kultaa Dublinin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2003 100 metrin perhosuintimatkalla uudella maailmanennätysajalla 50,02 ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2006 hän voitti Helsingni lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja hopeaa 50 metrin vapaauinnissa. Debrecenissä 2007 hän voitti lyhyen radan Euroopan-mestaruuden 50 ja 100 metrin perhosuinneissa. Hän voitti pitkän radan Euroopan-mestaruuden 50 metrin perhosuinnissa Eindhovenissa 2008 ajalla 23,11.
Čavić oli lähellä murtaa Pekingissä 2008 yhdysvaltalaisen Michael Phelpsin unelman kahdeksasta kultamitalista. Čavić johti 100 metrin perhosuinnissa lähes koko matkan. Phelpsin viimeinen veto kurotti kuitenkin hänet Čavićin edelle sekunnin sadasosalla. Saman vuoden Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa 100 ja hopeaa 50 metrin perhosuinnissa.
Rooman MM-kilpailuissa 2009 Čavić voitti kultaa 50 metrin perhosuinnissa ajalla 22,67.. 100 metrin perhosuinnissa hän teki välierässä maailmanennätyksen 50,01. Loppukilpailussa hän sai hopeaa ajalla 49,95 Michael Phelpsin voittaessa ME-ajalla 49,82. 
Čavić voitti 100 metrin perhosuinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2012 ajalla 51,45.
Pat Hingle

Martin Patterson "Pat" Hingle (19. heinäkuuta 1924 – 3. tammikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Denverissä, Coloradossa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan vasta varhaislapsuudessa. 
Hingle loi sekä televisiossa että elokuvissa pitkän uran, joka alkoi jo 1940-luvulla. Tunnetuimpia elokuvia ovat "Norma Rae" (1979) ja "Batman" (1989); hän on Michael Goughin kanssa ainoa, joka esiintyi myös viimeksi mainitun kolmessa jatko-osassa. Hän näytteli myös monessa elokuvassa yhdessä Clint Eastwoodin kanssa, muun muassa "Hirttäkää heidät!" (1968) ja "Luotikuja" (1977).
Hingle esiintyi vuonna 1997 musikaalissa "1776". Hän oli vuodesta 1979 naimisissa Julia Wrightin kanssa, ja hänellä oli edellisestä avioliitosta kolme lasta. 
Hingle kuoli leukemiaan 84-vuotiaana.
Siunattu hulluus (elokuva)

Siunattu hulluus on vuonna 1975 valmistunut Rauni Mollbergin ohjaama suomalainen televisioelokuva. Se pohjautuu Simo Puupposen (”Aapeli”) romaaniin "Siunattu hulluus". Elokuvan käsikirjoittivat Rauni Mollberg ja Panu Rajala. Pääosia kolmena veljeksenä näyttelevät Mikko Nousiainen, Toivo (Topi) Tuomainen ja Martti Kuosmanen.
"Siunattu hulluus" sai Telvis-kunniakirjan 1975..
Juoni.
Tarinaa kertoo yläkansakoulun opettaja Vilhelm Horsma, joka kirjoittaa muistelmiinsa Rummukaisten veljeksistä Anasta, Vilippuksesta ja Elmeristä. Horsma kertoo aluksi Rummukaisten perheestä yleensä ja myöhemmin veljesten retkestä ”hullujenhuoneelle”. Veljeksistä nuorinta, Elmeriä, pidetään hiljaisen ja poikkeavan luonteensa takia vähämielisenä, minkä takia Ana ja Vilippus lähtevät traktorin vetämällä kärryllä viemään häntä mielisairaalaan. Matkansa aikana he kohtaavat erinäisiä vastoinkäymisiä ja sattumuksia, muun muassa liikennepoliisin sekä sulavasuisen huijarin Lempisen, joka varastaa Anan takin veljesten nukkuessa.
Myöhemmin he pysähtyvät pienelle maatilalle lepäämään. Siellä Elmeri ja nuori piikatyttö, nimeltään Ruusu, ihastuvat toisiinsa. Maatilalta poliisipartio ottaa Anan ja Vilippuksen kiinni luullessaan heitä vankikarkureiksi tajuten erehdyksensä vasta poliisiasemalla. Sieltä päästyään veljekset kohtaavat Lempisen vielä kerran tämän ollessa nyt saarnaajana pienen kylän ladossa. Lempiselle takkivarkaudesta vihastunut Ana yrittää käydä häneen käsiksi, mutta Lempisen harras kuuntelijajoukko estää sen ja ajaa veljekset pakoon. 
Päästessään vihdoin matkansa määränpäähän Ana ja Vilippus eivät saa sittenkään kerrotuksi sen varsinaista tarkoitusta retkeen jo kyllästyneelle Elmerille. Niinpä he lähtevätkin takaisin kotiin. Mukaansa he noutavat Elmerin uuden ihastuksen, Ruusun. Tarina päättyy Vilhelm Horsman loppusanoihin ja toteamukseen: ”Hyviä on vähän, pahoja vielä vähemmän, mutta meitä siunatusti hulluja on lukematon määrä.”
Kanal 9

Kanal 9 (suom. "Kanava 9") on ruotsalainen kaupallinen televisiokanava, jonka omistaa amerikkalaisen Discovery Communicationsin omistuksessa oleva Discovery Networks. Kanavan kohderyhmä on 30–59-vuotiaat, mikä on hiukan vanhemmalle ryhmälle suunnattu kuin Kanal 9:n sisarkanava Kanal 5.
Kanal 9 käyttää entisen televisiokanavan, ONE Televisionin lähetyskapasiteettia, tämä on aiheuttanut hiukan erimielisyyttä.
Kanava aloitti 25. helmikuuta 2007 klo 16.45 Royal Leaguen ottelulla FC Köbenhavnin vastaan Hammarby IF. Tämän jälkeen Kanal 9 esitti 79. Oscar-gaalan ja elokuvan Pianisti. Nykyisin ohjelmistossa on draamasarjoja, elokuvia, urheilua sekä dokumentteja. 
Katsojaluvut.
Ensimmäisellä viikollaan kanavan katsojaluvut liikkuivat jääkiekko-otteluiden ansiosta yli 100 000 katsojan lukemissa. Maaliskuun 2007 katsojaennätys, 215 000 katsojaa saavutettiin, kun kanavalla esitettiin kaksi jääkiekko-ottelua. Suurimmat katsojaluvut, yli 865 000 Kanal 9 sai kuitenkin, kun toisella puoliajalla Ruotsin ja Tanskan välisessä EM-karsintaottelussa eräs tanskalainen fani hyökkäsi pelaajan kimppuun.
Moodswinger

Moodswinger on elektroninen kaksitoistakielinen sitra, johon on lisätty kolmas silta, jonka avulla soittaja voi tuottaa sellaisia äänenvärejä ja yläsäveliä, joita tavanomaisilla kielisoittimilla ei saa. Soittimen on tehnyt vuonna 2006 kokeellisten soittimien suunnittelija Yuri Landman noise punk -yhtye Liarsille.
Viritys.
Soittimen kielten viritys on seuraava: E-A-D-G-C-F-A#-D#-G#-C#-F#-B
Chuck Harmon

Charles Byron ”Chuck” Harmon (23. huhtikuuta 1924 – 19. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän syntyi Washingtonissa, Indianassa, ja aloitti MLB-uransa ennen 1950-luvun puoliväliä.
Toledon yliopistolla baseballin ohella koripalloa pelannut Harmon oli ensimmäinen Cincinnati Redlegsissä pelannut afroamerikkalainen urheilija. Harmon pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 17. huhtikuuta 1954. Hän pelasi myöhemmin St. Louis Cardinalsissa ja Philadelphia Philliesissä.
Harmon teki MLB-vuosiensa aikana seitsemän kunnaria ja 289 lyötyä juoksua.
Sheldon Harnick

Sheldon Mayer Harnick (30. huhtikuuta 1924 – 23. kesäkuuta 2023 New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. 
Harnick varttui Chicagossa ja vietti nuoruudessaan kolme vuotta Yhdysvaltain armeijassa. Armeijan jälkeen hän pääsi opiskelemaan musiikkia Chicagon Northwestern-yliopistoon, josta valmistui vuonna 1949. Vuoden 1950 tienoilla hän muutti New Yorkiin.
Hän teki säveltäjä Jerry Bockin kanssa yhteistyössä lukuisissa musikaaleissa. Heidän ensimmäinen yhteinen musikaalinsa oli vuoden 1958 "The Body Beautiful". Seuraavana vuonna heidän näytelmänsä "Fiorello!" palkittiin Tony-, Pulitzer- ja New York Drama Critics’ Circle -palkinnoilla. Vielä menestyneemmäksi tuli vuoden 1964 "Viulunsoittaja katolla" (engl. "Fiddler on the Roof"), joka voitti yhdeksän Tonya ja lukuisia muita palkintoja. Muihin Bockin ja Harnickin musikaaleihin kuuluvat "She Loves Me" (1963), "The Apple Tree" (1966) ja heidän viimeiseksi tuotoksekseen jäänyt "The Rothchilds" (1970).
Harnick on kirjoittanut englanninkieliset sanoitukset useisiin tunnettuihin ulkomaisiin teatterinäytelmiin ja oopperoihin, kuten Franz Lehárin "Iloiseen leskeen" (1977), Michel Legrand’n "Cherbourgin sateenvarjoihin" ja Georges Bizet’n "Carmeniin" (1981). Hän on sanoittanut myös muun muassa Jack Beesonin ("Captain Jinks of the Horse Marines", 1975), Richard Rodgersin ("Rex", 1976) ja Thomas A. Shepardin ("Love in Two Countries", 1991) musiikkia. Hän kirjoitti Cy Colemanin kanssa tunnussävelmät elokuviin "Sydäntenmurskaaja" (1972) ja "Riemuloma Riossa" (1984).
Harnick valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1971.
Jarmo Laitinen

Jarmo Tapio Laitinen (s. 20. kesäkuuta 1954 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja.
Laitinen pelasi ja valmensi pitkään Tampereen Pyrinnössä, joka nosti hänen pelipaitansa kattoon tammikuussa 2018. Vuonna 2018 hänet nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Pelaajaura.
Pelaajaurallaan Laitinen pelasi 279 SM-sarjaottelua tehden niissä 3 737 pistettä. Hänen edustamiaan joukkueita olivat HNMKY, Playhonka ja Pyrintö. Hän voitti Suomen mestaruuden Playhongan riveissä vuonna 1979. Laitinen pelasi myös yliopistokoripalloa Yhdysvalloissa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi 63 ottelua, joissa pisteitä kertyi 214. Hän on historian nuorin pelaaja, joka on pelannut Suomen miesten maajoukkueessa.
Valmentajaura.
Laitinen on valittu kahdesti vuoden valmentajaksi. Pääsarjatasolla hän on Korihaiden ja Pyrinnön lisäksi valmentanut Kankaantaan Kisassa ja Lappeenrannan Namikassa. Hän on toiminut valmentajana myös useissa nuorten maajoukkueissa. Yhteensä Laitinen on valmentanut pääsarjatasolla 18 kautta ja yli 600 ottelua. Kaudella 2013–2014 hän toimi Pyrinnön valmennuksen konsulttina. Kaudella 2015–2016 hän toimi Raholan Pyrkivän valmentajistossa.
Pelityyli.
Pyrinnön päävalmentajana toimineen Raimo Lammin mukaan Laitinen oli pelintekijä, joka heitti tarkasti tärkeissä otteluissa.
Parhaat päältä (Pepe Willberg)

Parhaat päältä on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1978.
Tekijät.
Muusikoita.
Äänitetty Finnvox-studioilla Helsingissä.
Lähde:
The Magnetic Fields

The Magnetic Fields on newyorkilaisen laulaja-lauluntekijä Stephin Merrittin johtama yhtye. 
Yhtye alkoi Merrittin studioprojektina, jolla hän soitti kaikki instrumentit. Myöhemmin yhtyeelle muodostui myös vakituinen livekokoonpano. Yksi yhtyeen tähän mennessä merkittävimmistä julkaisuista on tripla-albumi "69 Love Songs", joka nimensä mukaisesti sisältää 69 rakkauslaulua.
Juli Martov

Juli Osipovitš Martov (myös "Julius Martov", , alun perin Zederbaum, ; 24. marraskuuta 1873 Konstantinopoli – 4. huhtikuuta 1923 Schömberg, Schwarzwald, Saksa) oli venäläinen vallankumouksellinen ja marxismin teoreetikko. Hän oli yksi Venäjän sosiaalidemokraattisen liikkeen perustajia ja merkittävämpiä menševikkien johtajia. 
Martov oli keskiluokkaisten juutalaisvanhempien lapsi ja syntyi Konstantinopolissa. Hän joutui lähtemään 1800-luvun loppuvuosina maanpakoon poliittisten mielipiteidensä takia, ja liittyi Venäjän sosialidemokraattiseen puolueeseen. Jo toisessa puolue­kokouksessa vuonna 1903 puolue jakaantui Martovin kannattajiin ja Leninin kannattajiin. Martovin ryhmä vastusti Leninin päämäärää kehittää puolueesta pienen vallankumouksellisen ryhmän puolue ja kannatti eurooppalaisten sosialististen puolueiden suuren jäsenmäärän mallia. Vaikka Leninin johtama ryhmittymä hävisi äänestyksen, heitä nimitettiin kuitenkin bolševikeiksi (enemmistö), koska he olivat voittaneet äänestyksen puoluelehti Iskran toimittajakunnan kokoonpanosta. 
Martov palasi Venäjälle helmikuun vallankumouksen aikaan. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Martov johti pientä oppositioryhmää. Tällöin perustettuun vallankumoushallitukseen kansankomissaarien neuvostoon menivät bolševikit ja vasemmistoeserrät. Martovin puolue kiellettiin vuonna 1918. Poliittisista syistä Martov joutui lähtemään vuonna 1920 jälleen maanpakoon, ja hän kuoli Saksan Schönbergissä.
Parhaat (Pepe Willberg/Overdisc)

Parhaat on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1987. Alun perin sen julkaisi Overdisc MC-formaatissa, mutta vuonna 1998 Poptori julkaisi sen kappaleet CD:nä ja kasettina nimellä "14 suomalaista kestosuosikkia". Kokoelma sisältää Willbergin suurimpia hittejä uudelleen levytettyinä, sekä yhden aiemmin julkaisemattoman kappaleen, "Merisairaat kasvot".
Kaksi vuotta myöhemmin Willbergiltä tuli toinen Parhaat -niminen kokoelma, mikä on Fazer Finnlevyn julkaisema.
John Portman

John Calvin Portman, Jr. (4. joulukuuta 1924 Walhalla, Etelä-Carolina – 29. joulukuuta 2017 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen arkkitehti.
Portman syntyi Walhallassa, Etelä-Carolinassa ja valmistui Georgia Institute of Technologysta vuonna 1950. Hänen suunnittelemansa Renaissance Center on kuuluisa pilvenpiirtäjäkompleksi Detroitissa ja vuodesta 1977 Michiganin korkein rakennus.
Portmanin muita tunnettuja suunnitelmia ovat Westin Bonaventure Hotel (Los Angeles) ja Atlanta Marriott Marquis (Atlanta). Hän tuli tunnetuksi valopihatyyppisistä pilvenpiirtäjähotelleista, joiden keskellä on korkea, avoin aula maisemahisseineen ja näyttävine koriste-elementteineen, joita olivat muun muassa keinotekoiset vesiputoukset.
NHL-kausi 2007–2008

NHL-kausi 2007–2008 oli National Hockey Leaguen 90. kausi. Se alkoi 29. syyskuuta 2007 poikkeuksellisesti Lontoossa. Siellä pelattiin historiallisesti kaksi runkosarjan ottelua Anaheimin ja Los Angelesin joukkueiden välillä. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun NHL:n runkosarjaotteluita pelattiin Euroopassa. pelattiin Atlantassa Philips Arenassa 27. tammikuuta 2008. Stanley Cupin voitti Detroit Red Wings, joka kaatoi Pittsburgh Penguinsin finaalisarjassa 4-2.
Runkosarja.
Runkosarjassa divisiooniensa voittajat jakavat konferenssin kolme kärkisijaa, loput viisi jatkoonpääsijää valitaan pistejärjestyksessä.
"V = Voitot, H = Häviöt, HJA = Häviöt jatkoajalla tai rangaistuslaukaisukilpailussa, TM = Tehdyt maalit, PM = Päästetyt maalit, P = Pisteet", x = etenee pudotuspeleihin, y = divisioonan voittaja, z = konferenssin voittaja, e = ei pääse pudotuspeleihin, * = divisioonan voittaja
Runkosarjan pistepörssi.
"O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; +/– = Plus/Miinus; RM = Rangaistusminuutit"
"Tilanne 28.3.2008"
Maalivahtien torjuntapörssi runkosarjassa.
"O = Ottelut; MIN = Peli minuutit; V = Voitot; H = Häviöt; JRH = Jatkoaika/Rangaistuslaukaisu kilpailu häviöt; PM = Päästetyt maalit; N = Nollapelit; % = Torjunta prosentti; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo"
C-base

c-base e.V. on Berliinissä oleva yleishyödyllinen yhdistys ja hackerspace, jota ylläpitää sen noin 550 jäsentä. Yhdistyksen tarkoituksena on tietokoneita, ohjelmistoja ja tietoverkkoja koskevan yleistiedon edistäminen. c-base antaa kokous- ja muita tiloja monen berliiniläisen kansalaisjärjestön käyttöön, niiden joukossa esimerkiksi freifunk.net, Chaos Computer Club sekä paikallisten Wikipedia-käyttäjien tapaamiset. Pääsääntöisesti yhdistyksen tilat ovat avoimia kaikille niille ryhmille, jotka yhtyvät c-basen tavoitteisiin. Yhdistyksen toiminta on kirjavaa. Niinpä c-basen jäsenet osallistuivat maailman lasten päivään ja esittivät siellä robottitekniikkaa ja 3D-suunnittelua nuorille vierailijoille.
Historia.
Rekisteröidyn yhdistyksen c-base e.V. perusti 17 alkuperäisjäsentä vuoden 1995 syksyllä. Vuosina 2002/03 perustettiin yhdistyksen puitteissa "BerlinBackBone"-niminen hanke tavoitteenaan vapaan julkisen langattoman internetyhteyden luominen.
Vuodesta 2003 lähtien c-base on järjestänyt viikoittaisia muusikkotapaamisia, niin sanottua "Cosmic Open Stage"a, joissa esiintyy ja soittaa tunnettuja ja tuntemattomia muusikkoja. Kulttuurin alalla c-base on vuodesta 2004 lähtien ollut Transmediale-nimisen digitaalisen kulttuurin festivaalin yhteistyötapahtumien tapahtumapaikkana.
Toiminta.
Yhdistyksen jäsenet osallistuvat erilaisiin urheilu- ja seuratoimintoihin. c-basen tiloissa järjestetään lukuisia tapahtumia, kuten juhlia, teatteriesityksiä, konsertteja ja taidenäyttelyjä. Vieraiden käytössä on maksuton langaton WLAN-yhteys. Tiloissa järjestetään muun muassa säännöllisesti Berliinin Wikipedia-käyttäjien tapaamisia.
c-base on säännöllisesti edustettuna hakkeriyhdistys Chaos Computer Clubin tapahtumissa. 10. syyskuuta 2006 saksalainen Piraattipuolue piti perustamiskokouksensa c-basen tiloissa. Samana kuukautena c-base osallistui Berliinissä pidetyn kansainvälisen Wizards of OS-konferenssin järjestämiseen.
c-base medioissa.
Vuonna 1999 c-base-yhdistyksen tilat olivat Saksan yleisradio ARD:n tuottaman rikossarjan Tatort 430. jakson tapahtumapaikkana. Jakso käsitteli berliiniläisen hotellin katolta pudonneen nuoren hakkerin kuolemaa. Televisiokanava arte käsitteli 19. heinäkuuta 2007 valvontavaltio-teemailtanaan c-basen roolia verkkourkintaa vastustettaessa.