tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renate Reimann-Haas

Renate Reimann-Haas (s. 1951) on itävaltalais-saksalainen perijätär ja miljardööri. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" luokitteli hänet maaliskuussa 2018 miljardöörilistallaan maailman 440. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuutensa oli 4,4 miljardia dollaria. Reimann-Haasin kanssa samalla sijalla ovat muun muassa hänen lähisukulaisensa Wolfgang Reimann, Matthias Reimann-Andersen ja Stefan Reimann-Andersen. Heidän omistuksiaan hallitaan JAB Holding -sijoitusyhtiön kautta. 
Varallisuuden ydinosa on peräisin alkujaan Johann Benckiserin vuonna 1823 Saksan Pforzheimissa perustamasta kemian alan yrityksestä, jota Reimannien isoisoisä, Benckiserin tyttären nainut kemisti Ludwig Reimannin oli kasvattamassa ja joka nykyään on osa brittiläistä kulutustavaroita tuottavaa Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernia. 
Ludwig Reimannin pojan Albert Reimannin pojan Albert Reimann nuoreman avioliitto oli lapseton. Omaisuus siirtyi viidelle adoptiolapselle ja Albert Reimann nuoremman siskon neljälle lapselle. Kukin sai 11,1 prosentin osuuden JAB Holdingsta. Nykyään perijöistä neljä hallitsee sijoitusyhtiötä, muut on lunastettu ulos. Vaikka sijoitusyhtiöllä oli vuoden 2018 alkupuolella noin 7,9 prosentin osuus Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernista, yhtiö on suunnannut sijoituksiaan kasvavassa määrin kahviin (esimerkiksi Jacobs Douwe Egberts, Espresso House), teehen ja virvoitusjuomiin (Dr Pepper Snapple Group), leipomoihin sekä näihin liittyviin toimintoihin.
Massimiliana Landini Aleotti

Massimiliana Landini Aleotti (s. 1942, Italia) on italialainen, yli 17 000 henkeä työllistävän ja yli 100 maassa toimivan Menarini -lääkekonsernin perijätär ja miljardööri. 
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 196. rikkaimmaksi ihmiseksi (tai 15. rikkaimmaksi naiseksi). Tuolloin hänen ja häen kolmen lapsensa yhteiseksi varallisuudeksi arvioitiin 7,9 miljardia dollaria. 
Varallisuus oli peräisin hänen edesmenneen miehensä Dr. Alberto Sergio Aleottin (k. 2014) työpaikan (vuodesta 1964) eli firenzeläisen Menarini -lääkeyhtiön (A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl) omistusosuudesta. Alberto Aleotti osti yhtiön sen aiemmilta omistajilta 1990-luvun alkupuolella. Vuonna 2011 yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi johtoon nousi tytär Dr. Lucia Aleotti ja varapuheenjohtajaksi poika Alberto Giovanni Aleotti. Maaliskuussa 2018 yhtiö kertoi nostavansa hallituksen puheenjohtajaksi omistajaperheen ulkopuolisen henkilön.
Savitri Jindal

Savitri Devi Jindal (s. Tinsukia, Assam, Intia) on intialainen perijätär, yritysjohtaja, poliitikko ja miljardööri. Hän on toiminut myös Intian kongressipuoluetta (INC) edustavana kansanedustajana ja energiaministerinä Pohjois-Intian Haryanan osavaltiossa.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 176. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 12. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen ja hänen lastensa hallitsemien omistustensa arvoksi määritettiin 8,8 miljardia dollaria. Hänet luokiteltiin Intian varakkaimmaksi naiseksi. 
Savitri Jindalin ollessa 15-vuotias hänen isänsä sopi avioliitosta tyttöä 20 vuotta vanhemman teollisuusmies Om Prakash Jindalin (1930–2005) kanssa tämän vaimon kuoltua. Avioliitto solmittiin 1970. Tässä vaiheessa Om Prakash Jindaliilla oli ensimmäisen vaimonsa, Savitrin siskon Vidya Devin välisestä avioliitosta kuusi lasta. O. P. ja Savitri saivat kolme yhteistä lasta. 
Om Prakash Jindal kuoli helikopterionnettomuudessa vuonna 2005. Tällöin hänen vuonna 1952 perustamansa teräs-, energia- ja kaivoskonsernin O. P. Jindal Groupin (muun muassa Jindal Steel &amp; Power ja JWS Steel) omistus jaettiin. Perheen pojista (Naveen Jindal, Sajjan Jindal, Ratan Jindal, Prithviraj Jindal) kukin peri 20 prosentin omistusosuuden ja perheen matriarkalle tuli vastaava osuus. Yhtiön hallituksen johtoon nousi Savitri Jindal.
ATC-koodi A02

Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen ryhmään A02 kuuluvat lääkkeet jakautuvat seuraavasti:
A02AA Magnesiumyhdisteet
A02AA01 Magnesiumkarbonaatti
A02AA02 Magnesiumoksidi
A02AA03 Magnesiumperoksidi
A02AA04 Magnesiumhydroksidi
A02AA05 Magnesiumsilikaatti
A02AA10 Yhdistelmävalmisteet
A02AB Aluminiumyhdisteet
A02AB01 Aluminiumoksidi
A02AB02 Aluminiumhydroksidi
A02AB03 Aluminiumfosfaatti
A02AB04 Dihydroksialuminiumnatriumkarbonaatti
A02AB05 Aluminiumasetoasetaatti
A02AB06 Aloglutamoli
A02AB07 Aluminiumglysinaatti
A02AB10 Yhdistelmävalmisteet
A02AC Kalsiumyhdisteet
A02AD Aluminiumia, kalsiumia ja magnesiumia sisältävät yhdistelmävalmisteet
A02AF Antasideja ja kaasunmuodostusta vähentäviä lääkeaineita sisältävät yhdistelmävalmisteet
A02AG Spasmolyyttejä sisältävät antasidit
A02AH Natriumbikarbonaattia sisältävät antasidit
A02AX Muut antasidiyhdistelmävalmisteet
A02BA H2-reseptorisalpaajat
A02BB Prostaglandiinit
A02BC Protonipumpun estäjät
A02BD Helicobacter pylorin häätöön tarkoitetut yhdistelmäpakkaukset
A02BX Muut maha- ja pohjukaissuolihaavan sekä refluksitaudin hoitoon tarkoitetut valmisteet
Miriam Lichtheim

Miriam Lichtheim (3. toukokuuta 1914 Istanbul – 27. maaliskuuta 2004 Jerusalem) oli yhdysvaltalais-israelilainen muinaisegyptiläisten tekstien kääntäjä, jonka käännöksiä käytetään yhä laajasti.
Elämäkerta.
1930-luvulla Lichtheim opiskeli Hans Jakob Polotskyn johdolla Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Vuonna 1941 hän muutti Yhdysvaltoihin, missä hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon egyptologiasta Chicagon yliopistossa. Hän toimi yliopiston kirjastonhoitajana Yalen yliopistossa ja sitten Lähi-idän luennoitsijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa, mitä virkaa hän piti eläköitymiseensä asti vuonna 1974. Vuonna 1982 hän palasi Israeliin, missä hän opetti heprealaisessa yliopistossa.
Vuonna 1973 Lichtheim julkaisi ensimmäisen osan sarjaa "Ancient Egyptian Literature" ("Muinaisen Egyptin kirjallisuus", lyhenne "AEL"), joka sisälsi käännöksiä vanhan valtakunnan ja keskivaltakunnan aikaisista teksteistä. Vuonna 1976 ilmestynyt sarjan toinen osa sisälsi uuden valtakunnan aikaisia tekstejä, ja vuonna 1980 ilmestynyt kolmas osa käsitteli Egyptin ensimmäisen vuosituhannen eaa. aikaista kirjallisuutta.
Tellervo Strömmer

Martta Tellervo Strömmer (o.s. Mäkinen, 2. heinäkuuta 1926 Vanaja – 18. kesäkuuta 2017) oli suomalainen tekstiilitaiteilija ja kuvataiteen opettaja.
Tellervo Strömmer tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan tyttölyseosta vuonna 1946 ja valmistui kuvaamataidonopettajaksi
Taideteollisuuskeskuskoulusta vuonna 1949. Hän täydensi opintojaan piirustustaidon alalla ja suorittamalla useita approbatur‐arvosanoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli opettajana Aitoon kotiteollisuuskeskikoulussa vuosina 1950–1952, Etelä‐Hämeen keskusammattikoulussa vuosina 1956–1958 ja Hämeenlinnan tyttölyseossa vuosina 1956–1959. Tellervo Strömmer tuli kuvaamataidon opettajaksi Fredrika Wetterhoffin Kotiteollisuusopistoon vuonna 1958. Hän toimi oppilaitoksen varajohtajana ja vararehtorina vuosina 1960–1975 sekä rehtorina vuodesta 1975 vuoteen 1981. 
Strömmer on tunnettu ryijyjen ja kirkkotekstiilitien suunnittelija. Hän suunnitteli 1970‐luvun loppupuolella
tekstiilisarjoja moneen kirkkoon, näkyvimpänä niistä Temppeliaukion kirkon tekstiilit. Hän suunnitteli myös useita Wetterhoffin ryijymallistoon kuuluvia ryijyjä.
Barbara G. Adams

Barbara Georgina Adams, (19. helmikuuta 1945 Lontoo – 26. kesäkuuta 2002 Enfield (Lontoo)) oli merkittävä brittiläinen egyptologi ja esidynastisen Egyptin asiantuntija. Adams työskenteli useita vuosia Hierakonpoliissa eli Nekhenissä, missä hän oli yksi kaivausjohtajista. Ennen tätä hän työskenteli Petrie Museum of Egyptian Archaeologyssa Lontoossa ja osallistui arkeologisiin kaivaushankkeisiin eri puolilla Britanniaa.
Sven-Olov Sjödelius

 
Sven-Olov Sjödelius (13. kesäkuuta 1933 Svärta – 29. maaliskuuta 2018) oli ruotsalainen kilpameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja Rooman kisoista 1960 ja
Tokion kisoista 1964.
Reimann

Reimann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Samuli Siltanen

Samuli Siltanen (s. 1970, Helsinki) on suomalainen matemaatikko, joka työskentelee Helsingin yliopiston teollisuusmatematiikan professorina. 
Koulutus ja ura.
Siltanen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1994 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyään Aalto-yliopisto). Hän väitteli vuonna 1999 Teknillisessä korkeakoulussa professori Erkki Somersalon ohjauksessa väitöskirjalla "Electrical impedance tomography and Faddeev Green's functions". 
Vuosina 1999-2002 hän työskenteli Instrumentarium Imagingilla tuotekehittäjänä lääketieteellisen röntgenkuvausteknologian parissa. Hän oli Japan Society for the Promotion of Science Postdoctoral Fellow -rahoituksella Gunman yliopistossa Japanissa 2002–2004. Hän työskenteli tuotekehittäjänä yrityksissä GE Healthcare ja PaloDEx vuosina 2004–2005.
Siltanen aloitti matematiikan professorina vuonna 2006 Tampereen teknillisessä yliopistossa ja teollisuusmatematiikan professorina vuonna 2009 Helsingin yliopistossa.
Hän on toiminut Suomen Inversioseuran hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2011. 
Tutkimus.
Siltasen tutkimusala sovelletussa matematiikassa on käänteiset ongelmat eli inversio-ongelmat. Inversio-ongelmissa kuljetaan seurauksista syihin ja pyritään tulkitsemaan epäsuoria mittauksia. Esimerkiksi tietokonetomografiassa potilaasta otetaan röntgenkuvia eri suunnista ja käytetään matemaattista takaisinlaskentaa potilaan sisäisen kolmiulotteisen rakenteen selvittämiseen. Tässä tapauksessa "syy" on potilaan kolmiulotteinen rakenne ja "seuraus" kokoelma kaksiulotteisia röntgenkuvia potilaasta. 
Siltanen on julkaissut yhdessä Jennifer L. Muellerin kanssa tieteellisen monografian "Linear and nonlinear inverse problems with practical applications" (SIAM, 2012).
Tieteen yleistajuistamistoiminta.
Siltasella on YouTubessa "Samun tiedekanava", joka sisältää tiedeaiheisia videoita. Hän on julkaissut yhden yleistajuisen kirjan nimeltä "Astu matematiikan maailmaan" (Otava, 2019).
Najarra Townsend

Najarra Townsend (s. 5. joulukuuta 1989 Santa Barbara, Kalifornia, Yhdysvallat) onyhdysvaltalainen näyttelijä.. Hän on näytellyt muun muassa trilleri elokuvissa "Contracted" (2013) ja "" (2015).
Townsenden ensimmäisiä kokemuksia elokuva-alalta oli rooli kauhuelokuvassa "Menace" (2001). Hän esiintyi vuoden 2005 draamakomediassa "Me and You and Everyone We Know", joka esitettiin saman vuoden Cannesin elokuvajuhlissa. Townsend on vieraillut myös muun muassa televisiosarjoissa "Todistettavasti syyllinen", "Big Time Rush", "" ja "Criminal Minds – FBI-tutkijat".
Barbara Schlick

Barbara Schlick (s. 21. heinäkuuta 1943 Würzburg) on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Würzburgissa ja Essenissä; vielä tätä myöhemmin hän täydensi opintoja muiden muassa Rudolf Piernayn johdolla. Vuonna 1966 Schlick liittyi Adolf Scherbaumin barokkikokoonpanoon solistina ja alkoi laulaa eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 1972 hän kiersi Pohjois-Amerikassa solistina Paul Kuentzin ja tämän kamariorkesterin kanssa.
Schlick on erikoistunut barokin ja klassismin ajan taidemusiikkiin. Hän on levyttänyt muun muassa Georg Philipp Telemannin "Ino"-kantaatin, Johann Sebastian Bachin "Johannes-passion", "Matteus-passion", "H-mollimessun" ja "Jouluoratorion". Muihin levytyksiin kuuluu René Jacobsin johtama Georg Friedrich Händelin "Julius Caesar" -oopperan tulkinta. Schlick on myös levyttänyt kontratenori Kai Wesselin kanssa Max Regerin lauluja ja duettoja. 
Schlick on opettanut Kölnissä ja Maastrichtissä. Hänen säännöllinen yhteistyökumppaninsa on ollut pianisti Elzbieta Kalvelage.
Sarah Parcak

Sarah Helen Parcak on yhdysvaltalainen arkeologi ja egyptologi, joka on hyödyntänyt satelliittikuvia arkeologisten kohteiden etsimiseen Egyptissä, Roomassa ja muualla entisen Rooman valtakunnan alueella. Hän on antropologian professori University of Alabama at Birminghamissa. Hän on johtanut useita kartoitus- ja kaivaustutkimuksia Faijumissa, Siinailla ja Niilin suistossa yhdessä miehensä Greg Mumfordin kanssa.
Bernarda Fink

Bernarda Fink (s. 29. elokuuta 1955 Buenos Aires) on argentiinalainen oopperalaulaja ja resitalisti, äänialaltaan mezzosopraano. Hän syntyi slovenialaisille vanhemmille Argentiinassa, jossa hän myös suoritti laulun ja pedagogiikan opintonsa. Vuonna 1985 hän voitti ensipalkinnon Nuevas Voces Liricas -kilpailussa ja muutti Eurooppaan, jossa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Wienin filharmonikkojen, Lontoon filharmonikkojen Ranskan kansallisorkesterin, Prahan sinfoniaorkesterin ja Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa.
Fink on esiintynyt muun muassa Concertgebouwssa, Carnegie Hallissa ja Sydneyn oopperatalossa. Hänen ohjelmistoonsa ovat kuuluneet muuiden muassa oopperat "La Cenerentola" ja "Così fan tutte" sekä eräät Richard Wagnerin, Hector Berlioz'n, Gustav Mahlerin ja Antonín Dvořákin teokset.
Hong Jin-young

Hong Jin-young (, s. 9. elokuuta 1985) on eteläkorealainen laulaja ja esiintyjä, joka on tunnettu trot-musiikin esittäjä. Hän aloitti vuonna 2007 tyttöbändissä nimeltä SWAN, mutta ryhtyi soolouralle vuonna 2009. Hän esiintyy myös tosi-tv -ohjelmissa sekä draamasarjoissa.
Hänen singlensä "Loves Me, Loves Me Not" on mukana elokuvan "Fabricated City" ääniraidalla ja nousi julkaisun yhteydessä listakärkeen.
Hän oli mukana "Sister's Slam Dunk" -tosi-tv-ohjelman toisella tuotantokaudella.
Sykloheksaanikarboksyylihappo

Sykloheksaanikarboksyylihappo (C7H12O2) eli heksahydrobentsoehappo on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kemikaalien valmistamiseen ja aromiaineena. Yhdiste toimii myös joidenkin eliöiden semiokemikaalina.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa sykloheksaanikarboksyylihappo on värittömiä kiteitä tai nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, kloroformiin ja petrolieetteriin. Sykloheksaanikarboksyylihappo on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo, ja sen pKa-arvo on 4,9. Kuumennettaessa sykloheksaanikarboksyylihappoa kuparisuolojen läsnä ollessa yli 200 °C:n lämpötilaan se hajoaa syklohekseeniksi ja sykloheksanoniksi.
Valmistus ja käyttö.
Sykloheksaanikarboksyylihappoa valmistetaan vedyttämällä bentsoehappoa, ja katalyyttinä käytetään jalometalleja, kuten palladiumia 150–170 °C:n lämpötilassa.
Sykloheksaanikarboksyylihappoa voidaan käyttää kaprolaktaamin valmistukseen sen ja nitrosyylirikkihapon välisellä reaktiolla. Sitä voidaan myös käyttää hyönteisten karkottamiseen tarkoitetuissa aineissa ja kumien vulkanoinnissa. Yhdisteellä on hedelmäinen maku, minkä vuoksi sitä käytetään aromiaineena muun muassa purukumissa.
Eurajoen Veikot

Eurajoen Veikot on vuonna 1932 perustettu urheiluseura Eurajoelta. Seuralla on nykyisin toimintaa yleisurheilussa, hiihdossa, pesäpallossa ja suunnistuksessa.
Pesäpallo.
Pesäpallojaoston edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomensarjassa.
Kotikenttä.
Eurajoen Veikot pelaa maakuntasarjan pesäpallo-ottelunsa Eurajoen liikuntakeskuksessa sijaitsevalla pesäpallokentällä. Kentän hiekkatekonurmi valmistui syksyllä 2011. Kentän vihkiäisotteluna pelattiin 29. huhtikuuta 2012 naisten Superpesiksen paikallisottelu Porin Pesäkarhujen ja Rauman Lukon välillä.
Joukkueet.
Eurajoen Veikoissa on kaudella 2019, 6 joukkuetta: G-ikäiset, F-ikäiset, E-pojat, E-tytöt, D-pojat, sekä miesten maakuntasarjan joukkue.
Lisa Henni

Lisa Henni (s. 19. syyskuuta 1982 Östersund) on ruotsalainen näyttelijä. Hän teki debyyttinsä vuonna 2010 näyttelemällä naispääosaa kriitikoiden ylistämässä "Rahalla saa" -elokuvassa.
Vuonna 2017 Henni näytteli poliisietsivä Sophie Borgia SVT:n rikoskomediamaisessa "Fallet" -sarjassa.
Ruby da Cherry

Aristos Petrou (, s. 22. huhtikuuta 1990 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat), taiteilijanimi Ruby da Cherry, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän muodostaa serkkunsa $crimin kanssa $uicideboy$-nimisen rapduon.
Kalle S. Tanner

Kalle Tanner (s. 1981) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2018 työskennellessään tuolloin siuntiolaisessa Villa Störsvikissa. Aikaisemmin hän on työskennellyt muun muassa Ravintola Sundmans Krogissa sekä G.W. Sundmanssilla. 
Tanner toimii Eero Vottosen kanssa valmentajana Bocuse d’Or -kilpailijalle Ismo Sipeläiselle kaudella 2018–2019. Hän oli mukana valmentajatiimissä myös aiemmalla kaudella.
Kacey Bellamy

Kacey Bellamy (s. 22. huhtikuuta 1987 Westfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa kahdeksan kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän on viimeksi edustanut CWHL-seura Calgary Infernoa.
Bellamy on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. MM-kilpailuissa 2017 ja olympialaisissa 2018 hän oli joukkueen varakapteeni.
Bellamy edusti New Hampshiren yliopistoa vuosina 2005–2009, Boston Bladesia vuosina 2011–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015 ennen siirtymistään Calgary Infernoon.
Meghan Duggan

Meghan Duggan (s. 3. syyskuuta 1987 Danvers, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa seitsemän kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Duggan on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Vuosien 2014 ja 2018 kisoissa hän oli joukkueen kapteeni. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2007.
Duggan on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2006–2009 ja 2010–2011, Boston Bladesia 2011–2015, Buffalo Beautsia 2015–2016 sekä Boston Pridea vuodesta 2016.
Duggan avioitui kanadalaisen jääkiekkoilijan Gillian Appsin kanssa syyskuussa 2018.
Kotkon ulkomuseoalue

Kotkon ulkomuseoalue sijaitsee 300 metrin päässä Hauhon kirkosta Kotkon luonnonsuojelualueen laidalla. Alueelle on 1960-luvun aikana siirretty 1700-luvulla rakennettu Halpparin talo Kaukkalan kylästä, 1800-luvulla rakennettu mäkitupalaisen aitta Tuittulasta, savusauna Torvoilan kylästä ja Pappilan hirsihyyskä. Alueella on myös omilla paikoillaan sijaitsevat, vuoden 1760 tienoilla rakennettu paririihi, Pappilan viljamakasiini ja riihilato. Riihessä on mm. viljan käsittelyyn liittyviä esineitä ja ladossa on vanhoja ajoneuvoja ja hevostyökaluja. 
Halpparin talo on varustettu esittämään 1900-luvun alun valistuneen ja kunnalliseen toimintaan osallistuneen talonpojan kotia. Rakennus on ajalleen tyypillinen paritupatyyppinen rakennus: siinä on veranta, porstua, pirtti, isännän kamari ja kaksi vieraskamaria. Pappiloista ja kartanoista saadut vaikutteet näkyvät kamarien tapettiseininä ja uuden tyylin huonekaluina, mutta tuvan tummuneet hirsiseinät, vedellä ja hiekalla aikoinaan valkoisiksi hangatut leveät lattialankut, sekä koruton kalusto kertovat vielä vanhemmista ajoista.
Ulkomuseoalue on avoinna yleisölle kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Jennifer Larmore

Jennifer Larmore (s. 21. kesäkuuta 1958 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Westminster Choir Collegessa New Jerseyssä, ja hänen opettajiaan olivat Robert McIver, John Bullock ja Regina Resnik.
Larmorella on kattava ohjelmisto, joka ulottuu barokkirooleista ja bel cantosta romanttiseen ja nykyaikaiseen taidemusiikkiin. Hän aloitti uransa Nizzan oopperassa esiintymällä Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan "La clemenza di Tito" esityksessä. Sittemmin Larmore on esiintynyt muiden muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Pariisin oopperassa, Deutsche Operissa ja Covent Gardenissa. Teoksia, joissa hän on tulkinnut rooleja, ovat olleet muiden muassa "Julius Caesar", "Sevillan parturi", "La Cenerentola", "Italialainen Algeriassa" ja "Lulu". Oopperoiden lisäksi Larmore on esittänyt myös sinfonista ohjelmistoa.
Larmore on voittanut useita palkintoja, kuten Gramophone-palkinnon ja Grammyn. Vuonna 2002 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n "Chevalier" ansioistaan musiikin parissa.
Vihavuoden myllymuseo

Vihavuoden myllymuseo on Hauho-seuran ylläpitämä esinemuseo Vihavuodessa Hauholla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. 
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Hauhon Vihavuodessa sijaitsevasta, Sotjalan jakokunnalle kuuluvasta myllylaitoksesta, ovat vuodelta 1433. Kyseisessä asiakirjassa mainitaan myllyn olleen olemassa jo ikimuistoisista ajoista asti. Vihavuoden myllyä on hallinnut Rekolan myllärisuku vuodesta 1635 lähtien vuoteen 1938 asti. Tämän jälkeen mylly vuokrattiin ja se oli toiminnassa vuoteen 1958. Hauho-Seura sai haltuunsa lahkomyllyn, siihen kuuluvat rakennukset ja maa-alueen vuonna 1961 ja entisöi sen museoksi.
Myllymuseon alueella on mylly, paraatipytinki ja myllypirtti. Nykyinen mylly on rakennettu osittain virran päälle. Se tehtiin vuonna 1895 palaneen myllyn tilalle. Myllyssä on sisäkalusto tallella, mutta vesiratas ja voimansiirtolaitteet puuttuvat. Myllärin perheen ja myllymiesten asuntona ollut pirtti on kunnostettu. Se on käytössä kyläläisten ja Hauho-Seuran tilaisuuksissa. Myllypirtin vieressä oleva ”paraatipytinki” oli tarkoitettu alun perin arvohenkilöiden majapaikaksi. Rakennukset toimivat nykyään myllärinelämää esittelevänä esinemuseona.
Museo on avoinna kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Seksuaalinen joustavuus

Seksuaalinen joustavuus (engl. "sexual fluidity") tai joustava seksuaalisuus on selitysmalli, jonka mukaan ihmisen seksuaalisuus ei ole muuttumaton, vaan voi muuttua ihmisen elämän aikana. Joustava seksuaalisuus tarkoittaa, että henkilö voi elämänsä aikana osoittaa seksuaalista kiinnostuneisuutta useampaa sukupuolta kohtaan. Tiede ei ole päässyt yksimielisyyteen siitä kuinka joustavaa seksuaalisuus on. Yleisissä selitysmalleissa ihmisen seksuaalinen suuntautuminen on käsitetty pysyväksi ja muuttumattomaksi.
Kuvaus.
Varhaiset tutkimukset seksuaalisuudesta tehtiin miehillä. Joustava seksuaalisuus voi olla yleisempää naisten kuin miesten keskuudessa. Tämä tarkoittaisi, että joustava seksuaalisuus olisi enemmän naisten seksuaalisuuden piirre. Joustavasta seksuaalisuudesta on kirjoittanut Lisa M. Diamond teoksen "Sexual Fluidity: Understanding Women's Love and Desire".
Ainakin joillakin seksuaalinen suuntautuminen on vaihdellut elämän aikana. Näyttelijä Gillian Andersonin mukaan hänen joustavaa seksuaalisuuttaan ei voi lokeroida.
Joustava seksuaalisuus ja eheytysterapiat.
Seksuaalisen joustavuuden mahdollisuus on kasvattanut kiinnostusta uudelleen eheytysterapioita kohtaan. Jos seksuaalisuus on joustavaa, eheytysterapioita kehittävät ja tarjoavat uskovat kykenevänsä muuttamaan ihmisen seksuaalisen suuntautumisen. Kiinnostusta eheytysterapioita kohtaan ajaa ajatus siitä että samaan sukupuoleen kohdistuva kiinnostus on moraalitonta.
Shafi Goldwasser

Shafrira Goldwasser on israelilais-yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on tutkinut urallaan erityisesti kryptografiaa.
Elämä.
Goldwasser syntyin israelilaisille vanhemmille New Yorkissa vuonna 1958. Hän kävi koulun Israelissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin suorittamaan yliopisto-opintoja. Goldwasser opiskeli matematiikkaa Carnegie Mellon -yliopistossa, jossa hän kiinnostui ohjelmoinnista. Hän hakeutui opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian yliopistoon. Siellä hän tutstui Silvio Micaliin, jonka kanssa hän kehitti Goldwasser-Micali kryptosysteemin ja jonka kanssa hänet myöhemmin palkittiin Turing-palkinnolla.
Valmistuttuaan Berkeleystä vuonna 1984, hän siirtyi postdoc-opiskelijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn. Jatko-opintojensa jälkeen hän jatkoi MIT:ssä työntekijänä ja hänestä tuli MIT:n professori vuonna 1997. Vuodesta 1992 eteenpäin hän on toiminut myös Israelissa sijaitsevan Weizmann-instituutin tietojenkäsittelytieteen ja sovelletun matematiikan professorina.
Palkinnot.
Goldwasserille on myönnetty Gödel-palkinto kahdesti. Ensimmäisen kerran hän sai sen vuonna 1993 yhdessä Silvio Micalin ja Charles Rackoff kanssa kirjoittamansa tutkimuksen perusteella. Toisen kerran palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2001, jolloin hän sai sen yhdessä Uriel Feigen, Laszlo Lovászin, Shmuel Safran ja Mario Szegedy kanssa julkaisemansa tutkimuksen perusteella.
Goldwasserille myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2012 ja Grace Murray Hopper -palkinnon vuonna 1996.
Kate Bosse-Griffiths

Käte Bosse-Griffiths (16. kesäkuuta 1910 Wittenberg, Saksan keisarikunta – 4. huhtikuuta 1998 Swansea, Wales) oli saksalaissyntyinen egyptologi, joka ryhtyi muutettuaan Walesiin kymrinkieliseksi kirjailijaksi.
Brianna Decker

Brianna Decker (s. 13. toukokuuta 1991 Dousman, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa kuusi kultaa ja kaksi hopeaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Decker on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. MM-kilpailuissa 2017 hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja parhaaksi hyökkääjäksi. MM-kilpailuissa 2013 ja 2015 hänet nimettiin kisojen tähdistökentälliseen. Hän oli joukkueen varakapteeni MM-kilpailuissa 2015 ja olympialaisissa 2018.
Decker on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2009–2013, Boston Bladesiä 2014–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015. Hänet valittiin NWHL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi 2016 ja 2017.
Kesäkuussa 2025 Decker valittiin Hockey Hall of Famen jäseneksi.
Kendall Coyne Schofield

Kendall Coyne Schofield (o.s. Coyne, s. 25. toukokuuta 1992 Oak Lawn, Illinois) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa kuusi kultaa ja kaksi hopeaa. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.
Coyne on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2012 ja 2021. MM-kisoissa 2019 hänet nimettiin parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentällisen jäseneksi.
Coyne on edustanut Northeastern Universityä vuosina 2011–2013 ja 2014–2016 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2016.
Emily Pfalzer

Emily Pfalzer (s. 14. kesäkuuta 1993 Getzville, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa neljä kultaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Buffalo Beautsia.
Pfalzer on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 ja hopeaa vuonna 2010.
Pfalzer on edustanut Boston Collegea vuosina 2011–2015 sekä Buffalo Beautsia vuodesta 2015.
Lee Stecklein

Lee Stecklein (s. 23. huhtikuuta 1994 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeamitalia sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2013 ja 2014–2017 sekä NWHL-seura Minnesota Whitecapsia kaudella 2018–2019.
Stecklein on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014 ja Pekingissä 2022. Pyeongchangin turnauksessa hän pelasi joukkueestaan eniten, keskimäärin 22.17 minuuttia yhdessä ottelussa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019. Vuoden 2021 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ja hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.
Vera Jocić

Vera Jocić, makedoniaksi Вера Јоциќ, serbiaksi Вера Јоцић, (21. elokuuta 1923 Sindjelić – 22. toukokuuta 1944 Sasa) oli jugoslavialainen partisaani ja hänet nimitettiin postuumisti Jugoslavian kansan sankariksi. Hän on inspiroinut makedonialaista runoilijaa Aco Šopovia, joka teki Jocićista kertovan laulun ”Silmät”. 
Jocićin vanhemmat olivat muuttaneet Makedoniaan Serbiasta. Toisen maailmansodan aikana Bulgaria miehitti Makedonian. Jocic liittyi tämän jälkeen Makedonian partisaaneihin. Sasan kylässä käydyssä kahakassa hän haavoittui ja kuoli vammoihinsa.
Tranquility Base Hotel &amp; Casino

Tranquility Base Hotel &amp; Casino on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin Domino Recordsin kautta 11. toukokuuta 2018. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu sitten vuoden 2013 albumin "AM".
Albumin nimi, kansikuva, julkaisupäivämäärä ja kappaleet julkistettiin 5. huhtikuuta 2018. Albumin on tuottanut Arctic Monkeysin pitkäaikainen tuottaja James Ford ja yhtyeen laulaja Alex Turner.
Kappaleen ”Four Out of Five” musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 13. toukokuuta 2018.
Vastaanotto.
"Tranquility Base Hotel &amp; Casino" sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, mutta se jakoi yhtyeen fanien mielipiteitä paljon.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Alex Turner.
Dorothy Nimmo

Dorothy Nimmo (1932 Manchester – toukokuu 2001 Yorkshire) oli brittiläinen runoilija. Hän julkaisi kuusi runoteosta ja tämän lisäksi kolme pamflettia sekä eräitä novelleja. Hänelle myönnettiin vuonna 1996 Cholmondeley-palkinto.
Nimmo opiskeli Yorkin ja Cambridgen yliopistoissa. Hän toimi Lontoossa näyttelijänä ja asui 1960-luvulla Genevessä, mutta palasi Englantiin vuonna 1970 ja asettui Peterboroughiin. Hän kasvatti neljä lasta. Vuonna 1980 hän erosi puolisostaan ja muutti Lancasteriin, jossa hän liittyi ensimmäiselle luovan kirjoittamisen kurssilleen. Vuonna 1989 hän sai "Master of Arts" -oppiarvon Lancasterin yliopistosta. Hän vietti vielä yhdeksän kuukautta ulkomailla, tällä kertaa Pennsylvaniassa eräässä kveekarien keskuksessa; palattuaan kotimaahansa hän asui Gloucesterissa ja toimi muun muassa kasvisravintolan kokkina.
Musa Baluku

Musa Baluku on ugandalais-kinšasankongolaisen aseistautuneen ryhmän Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien (ADF) johtaja. Hänen arvonimensä on šeikki. Ryhmä vastustaa Ugandan presidentti Yoweri Musevenin politiikkaa tekemällä hyökkäyksiä, joissa se surmaa ihmisiä.
Elämä.
Vuonna 2009 Baluku toimi imaamina Kansanvaltaisten voimien Naduin leirin moskeijassa ja sekä ryhmän varajohtajana.
Vuonna 2013 Baluku toimi ryhmän poliittisena ylikomissaarina ja päätuomarina. Huhtikuussa 2014 Balukusta tuli Benin koillispuolella toimivan ADF:n ryhmän johtaja. YK:n mukaan Kansanvaltaiset voimat hajautui toukokuussa 2014 kahteen ryhmään sen jälkeen, kun Kongon armeija teki ratsian heidän asuinalueilleen. Toista ryhmää johti ryhmän perustaja ja johtaja Jamil Mukulu ja toista Baluku.
Vuonna 2015 Baluku toimi varajohtajana. Baluku siirtyi johtajaksi kesäkuussa 2015, kun ryhmän aiempi johtaja Mukulu oli pidätetty Tansaniassa. Ryhmän varajohtajaksi tuli Hood Lukwago.
28. joulukuuta 2017 Ugandan armeijan Kansanvaltaisten voimien vastaisista toimista vastaava tiedottaja sanoi, että armeijan saamien epävarmojen tietojen mukaan Baluku on haavoittunut hyökkäyksessä, jonka armeija teki 22. joulukuuta ryhmän asuinalueille metsikössä Kongon puolella.
Perhe.
Daily Monitor -lehden mukaan Baluku on naimisissa Mukulun tytärpuoli Stellan kanssa.
Moniza Alvi

Moniza Alvi (s. 1954 Lahore, Pakistan) on brittiläinen runoilija.
Alvi syntyi Pakistanissa, mutta muutti Britanniaan muutaman kuukauden ikäisenä ja varttui Hertfordshiressä. Hän opiskeli Yorkin ja Lontoon yliopistoissa. Alvi on väitellyt tohtoriksi East Anglian yliopistosta Stevie Smithin runoudesta.
Vuonna 1991 Alvi ja Peter Daniels voitettivat yhdessä Poetry Business Prizen ja julkaisivat "Peacock Luggage" -runokokoelman. Sittemmin Alvi on jatkanut omien runoteostensa julkaisemista. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on Cholmondeley-palkinto vuodelta 2002.
Alvi asuu Norfolkissa ja on toiminut myös opetustehtävissä. Hänet valittiin vuonna 2023 Royal Society of Literaturen jäseneksi.
Haley Skarupa

Haley Skarupa (s. 3. tammikuuta 1994 Washington) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Skarupa on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 sekä hopeaa vuosina 2010 ja 2012.
Skarupa edusti Boston Collegen joukkuetta vuosina 2012–2016. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Connecticut Whalessä, josta hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Boston Prideen.
Charlene de Carvalho-Heineken

Charlene Lucille de Carvalho-Heineken (s. , Amsterdam, Alankomaat) on hollantilainen, Lontoossa asuva perijätär, yritysjohtaja ja miljardööri. 
Hän omistaa 23 prosentin osuuden panimojätti Heineken Internationalista ja on toiminut yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1988. Hän peri omistuksen pitkään yhtymän toimitusjohtajana toimineelta isältään Freddy Heinekenilta vuonna 2002.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 86. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 10. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen tai hänen perheensä varallisuudeksi arvioitiin oli 15,8 miljardia dollaria.
Charlene de Carvalho-Heineken koulutukseltaan Leidenin yliopistosta valmistunut oikeustieteen tohtori. Hän on naimisissa juristi, lapsinäyttelijä ja olympiahiihtäjä Michel de Carvalhon kanssa; Michel on Charlenen ohella panimoyhtymän hallituksen jäsen ja toimeenpaneva johtaja. Viiden lapsen äiti. Lapsista Alexander Alfred Charles de Carvalho (s.1984) työskenteli myös panimoalan johtajana ja toimi panimoyhtymän hallituksessa.
Metyylidopa

Metyylidopa eli alfametyylidopa on vanha, muun muassa Suomessa käytöstä poistettu verenpainelääke, jota on käytetty esimerkiksi diureettien ohella vaikean tai raskauden aikaisen kohonneen verenpaineen hoitoon.
Metyylidopa saa aikaan verenpainetta alentavan vaikutuksen muuntumalla kehossa α-metyylinorepinefriiniksi, joka on metyylidopan varsinaisen vaikutuksen aikaansaava aineenvaihdunnan tuote eli metaboliitti. Tämä metaboliitti estää noradrenaliinin sitoutumista α-adrenergisiin reseptoreihin, jolloin noradrenaliini ei saa aikaan muun muassa verisuonia supistavaa ja syketiheyttä lisäävää, ja siten verenpainetta kohottavaa vaikutustaan.
Lisäksi metyylidopa vähentää verenpainetta kohottavien adrenaliinin ja noradrenaliinin tuotantoa salpaamalla näitä tuottavaa dopadekarboksilaasia. Tämä metyylidopan verenpainetta alentava vaikutustapa on kuitenkin lähes merkityksetön suhteessa sen yllä kuvattuun sitoutumista etävään vaikutustapaan.
Metyylidopa myös vähentää serotoniinin ja dopamiinin takaisinkiertoa hermojen synapseissa. Lääke vähentää veren virtauksen vastusta pienissä valtimoissa, ja paine laskee etenkin pystyasennossa. Aineen imeytymisessä elimistöön suolistossa on vaihtelevaa, usein 25 prosentin luokkaa. 
Sivuvaikutuksena metyylidopalla on pystyasennossa ilmenevä huimaus pään verenkierron heiketessä, ei kuitenkaan kovin vakavana. Lisäksi voi ilmetä väsymystä ja masennusta sekä ekstrapyramidaalioireita, suun kuivumisen tunnetta sekä turvotuksia. Vakavampaa on mahdollinen sydämen vajaatoiminnan vaikeutuminen suolan ja nesteen jäämien kasvun vuoksi. Toisinaan lääkkeen käytön yhteydessä on tavattu myös hemolyyttistä anemiaa ja maksakirroosia. Lääkkeen äkillinen lopettaminen voi johtaa voimakkaaseen verenpaineen nousuun.
Tunnettuja metyylidopan kauppanimiä olivat Aldomet, Dopamet ja Sembrina.
Markku Puntila

Markku Antero Puntila (s. 21. tammikuuta 1937) on suomalainen valtiotieteen tohtori, joka toimi Suomen Pankin tutkijana, osastopäällikkönä, johtajana ja johtokunnan jäsenenä. 
Markku Puntilan isä oli L. A. Puntila. Hän tuli ylioppilaaksi 1955, valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1960 ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1970. Puntila toimi Suomen Pankissa ylimääräisenä tutkijana 1960–1969, tutkijana 1969–1970, osastopäällikkönä 1970–1971, johtajana 1972–1990 ja johtokunnan jäsenenä 1990–1991, oltuaan johtokunnan vs. jäsen jo vuonna 1983. Ns. vahvan markan politiikan kannattajana tunnettu Puntila erosi Suomen Pankista syksyllä 1991. Suomen Pankissa hän ehti työskennellä 31 vuotta.
Amanda Pelkey

Amanda Pelkey (s. 29. toukokuuta 1993 Montpelier, Vermont) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut yhden olympiakullan sekä kaksi maailmanmestaruutta. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Pelkey on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 2009 ja 2011 sekä hopeaa vuonna 2010.
Pelkey on edustanut Vermontin yliopistoa vuosina 2011–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015.
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2015

Vuoden 2015 ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Raahen Hiihtomajalla 27.–29.3.2015. Kilpailujen järjestävä seura oli Saloisten Reipas. Suomen-mestaruuksista kilpailtiin viesteissä, pikakilpailuissa ja yhteislähdöissä. Samalla kilpailtiin nuorten sarjojen SM-mitaleista.
Miehet.
3x7,5 km viesti.
Päivämäärä: 27. maaliskuuta
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 28. maaliskuuta
15 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
Naiset.
3x6,0 km viesti.
Päivämäärä: 27. maaliskuuta
7,5 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 28. maaliskuuta
10 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
Ellen Church

Ellen Church (22. syyskuuta 1904 Cresco, Iowa, Yhdysvallat – 22. elokuuta 1965) oli yhdysvaltalainen sairaanhoitaja ja lentäjä ja maailman ensimmäinen lentoemäntä.
Elämä.
Church syntyi Crescon kaupungissa Iowassa 22. syyskuuta 1904. Nuorena hän oli katsomassa lentonäytöstä ja päätti, että opettelisi lentämään. Cresco High Schoolista valmistuttuaan hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli sairaalassa San Fransiscossa. Samalla hän otti lentotunteja. Church tiedusteli Boeing Air Transportin (BAT) Steve Stimpsonilta, palkkaisiko tämä hänet lentäjäksi, mutta sai kielteisen vastauksen. Sen sijaan Stimpson suostui Churchin ajatukseen palkata sairaanhoitajia, jotka voisivat rauhoittaa lentopelkoisia ja auttaa matkapahoinvoinnista kärsiviä. Stimpson arveli lentoemäntien tuovan yhtiölle paljon julkisuutta, ja sai suostuteltua esimiehensä palkkaamaan Churchin päälentoemännäksi. Hänen lisäkseen palkattiin seitsemän muuta sairaanhoitajaa kolmen kuukauden koeajalle.
”Taivastyttöjen”, kuten BAT heitä nimitti, oli oltava sairaanhoitajia, alle 25-vuotiaita, naimattomia, korkeintaan 163-senttisiä ja alle 52-kiloisia. Rajoitukset johtuivat käytännön syistä, sillä pidemmät lentoemännät eivät olisi mahtuneet lentokoneiden mataliin matkustamoihin ja kapeille käytäville, ja koska koneiden kapasiteetti oli rajallinen, emäntien tuli olla mahdollisimman kevyitä. Matkustajien hoitamisen, rauhoittelun ja palvelemisen lisäksi lentoemäntien työnkuvaan kuului matkatavaroiden lastaaminen, penkkien löystyneiden kiinnitysten kiristäminen, tankkaamisessa avustaminen ja koneen työntäminen lentäjien apuna hangaariin. Palkka oli kuitenkin hyvä, 125 dollaria kuukaudessa.
Churchista tuli ensimmäinen lentoemäntä 15. toukokuuta 1930, kun hän lensi Boeing 80A -koneessa Oaklandista Chicagoon. Lento kesti 20 tuntia, välilaskuja tehtiin 13 ja kyydissä oli 14 matkustajaa. Churchin ura lentoemäntänä loppui kuitenkin jo 18 kuukauden jälkeen hänen loukkaannuttuaan auto-onnettomuudessa. Hänen johtamansa lentoemäntäkokeilu oli siitä huolimatta menestys, ja myös muut lentoyhtiöt alkoivat pian palkata lentoemäntiä.
Lentoemännän uransa jälkeen Church suoritti Minnesotan yliopistossa sairaanhoitajan korkeakoulututkinnon. Toisen maailmansodan sytyttyä Church liittyi armeijan lääkintäjoukkoihin lentäjäksi. Hän evakuoi haavoittuneita sotilaita Italiasta ja Afrikasta ja koulutti vuonna 1944 lääkintähenkilöstöä Normandian maihinnousua varten.
Sodan jälkeen Church muutti Terre Hauteen Indianaan, jonka Union Hospitalin päähoitaja hänestä tuli. Hän meni vuonna 1964 naimisiin Terre Hauten First National Bankin johtaja Leonard Briggs Marshalin kanssa. Church kuoli 22. elokuuta 1965 ratsastusonnettomuudessa.
Tunnustukset.
Ansioistaan sotilaslentäjänä Church sai Air Medalin, Euroopan–Afrikan–Lähi-idän taistelumitalin seitsemällä pronssisella palvelustähdellä, Amerikan taistelumitalin ja Voitonmitalin. Crescon lentoasema on nimetty hänen mukaansa Ellen Churchin lentoasemaksi.
Martti Putkiranta

Martti Viljami Putkiranta (s. 6. helmikuuta 1932 Ähtäri) on eläkkeellä oleva suomalainen eversti, joka vaikutti myös järjestöjohtajana. 
Martti Putkiranta syntyi maanviljelijä Kaarle Vihtori ja emäntä Aili Vilhelmiina Putkirannan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1956 on lehtori Maija Martta Himanen. Heillä on kolme poikaa. Putkiranta tuli ylioppilaaksi 1951 ja suoritti Kadettikoulun 1954 ja sotakorkeakoulun 1965. Hän oli Puolustusvoimien eri tehtävissä 1954–1974. Puolustusvoimien ATK-laitoksen johtaja Putkiranta oli 1975–1979 ja Sotakorkeakoulun sotatekniikan koulutuksen johtaja 1979–1983. Suomen Väestönsuojelujärjestön pääsihteerinä Putkiranta toimi 1983–1992, Upseeriliiton puheenjohtaja hän oli 1980–1983 ja Akavan varapuheenjohtaja 1982–1983. Putkiranta on yksi teoksen "Kriisiturvallisuuden käsikirja – uhkakuvat, asejärjestelmät ja suojautuminen" (1994) kirjoittajista.
Putkiranta ylennettiin luutnantiksi 1955, yliluutnantiksi 1958, kapteeniksi 1961, majuriksi 1968, everstiluutnantiksi 1972 ja everstiksi 1978.
Hannah Brandt

Hannah Brandt (s. 27. marraskuuta 1993 Maplewood, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.
Brandt voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. Hänet nimettiin myös vuosien 2020 ja 2021 MM-kilpailuihin mutta ensin mainitut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi ja jälkimmäisetkin siirrettiin samasta syystä myöhempään ajankohtaan, jolloin Brandt oli loukkaantumisen vuoksi poissa kisoista. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011.
Brandt on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2016 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2016.
Hannah Brandtin Etelä-Koreasta perheeseen adoptoitu sisko Marissa Brandt edusti Pyeongchangin olympialaisissa Koreoiden yhteistä jääkiekkojoukkuetta.
Jorma Rantanen (professori)

Jorma Harri Rantanen (s. 13. lokakuuta 1938 Ruskeala) on suomalainen lääkäri, joka oli Työterveyslaitoksen pitkäaikainen pääjohtaja. 
Jorma Rantasen ottovanhemmat olivat liikkeenharjoittaja Urho Rantanen ja Elli Mark. Hänen puolisonsa 1967–1986 oli Kyllikki Tahvanainen. Rantanen tuli ylioppilaaksi 1961 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1967. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli Turun yliopistossa 1973. Rantanen toimi Turun yliopistossa assistenttina 1964–1966 ja 1968–1970. Yliopiston dosentiksi hänet nimitettiin 1975. Valmet-yhtiön palveluksessa Rantanen oli lääkärinä 1968–1969, Suomen Akatemian rahoittama tutkija hän oli 1971–1973. Työterveyslaitoksessa Rantanen oli apulaisosastonjohtaja 1974, laitoksen pääjohtaja ja professori hänestä tuli 1974. Rantanen jäi tehtävästä eläkkeelle marraskuussa 2003. Häntä seurasi pääjohtajana Harri Vainio. 
Vuonna 2003 Rantanen valittiin kansainvälisen työterveysjärjestön johtoon. Kotimaassa hänet valittiin Vuoden Eliakseksi 2006. Turun yliopiston Vuoden Alumni -tunnustuksen Rantanen sai 2008.
Tetjana Perebyinis

Tetjana Perebyinis (s. 15. joulukuuta 1982 Harkova) on ukrainalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 55 ja nelinpelissä sijalle 35. Nelinpelissä hän on saavuttanut kuusi WTA-turnausvoittoa.
Vuonna 2000 Perebyinis voitti Wimbledonin tyttöjen nelinpelin ja eteni kaksinpelin loppuotteluun. Perebyinis pelasi Wimbledonin sekanelinpelin loppuottelussa vuonna 2005 Paul Hanleyn kanssa. He hävisivät siellä Mary Piercelle ja Mahesh Bhupathille.
Perebyinis on osallistunut kahdesti olympialaisiin: Ateenassa 2004 hän eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle ja nelinpelissä tuli tappio avauskierroksella. Pekingissä 2008 hän hävisi sekä kaksin- että nelinpelissä avauskierroksella.
Alex Cavallini

Alex Cavallini (o.s. Rigsby, s. 3. tammikuuta 1992 Delafield, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa. Seuratasolla hän on viimeksi edustanut CWHL-seura Calgary Infernoa.
Cavallini voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 mutta ei päässyt turnauksessa pelaamaan. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2019 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2021. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2009 ja hopeaa vuonna 2010, ja molemmilla kerroilla hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Cavallini on seuratasolla edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2010–2014, Minnesota Whitecapsiä vuosina 2014–2017 ja Calgary Infernoa kaudella 2018–2019.
Alex Cavallinin appi on lähes 600 NHL:n runkosarjaottelua pelannut Gino Cavallini.
Nicole Hensley

Nicole Hensley (s. 23. kesäkuuta 1994 Littleton, Colorado) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kaksi kultaa ja yhden hopean.
Hensley voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän pelasi alkulohko-ottelun Venäläisten olympiaurheilijoiden joukkuetta vastaan eikä päästänyt maaliakaan. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2021.
Hensley pelasi Lindenwood Universityn joukkueessa vuosina 2012–2016.
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2014

Vuoden 2014 ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Hämeenlinnan Ahvenistossa 28.–30.3.2014. Kilpailujen järjestävä seura oli Ahveniston Ampumahiihtäjät. Suomen-mestaruuksista kilpailtiin viesteissä, pikakilpailuissa ja yhteislähdöissä. Samalla kilpailtiin nuorten sarjojen SM-mitaleista.
Miehet.
3x7,0 km viesti.
Päivämäärä: 28. maaliskuuta
10 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
12 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 30. maaliskuuta
Naiset.
3x6,0 km viesti.
Päivämäärä: 28. maaliskuuta
7,0 km pikakilpailu.
Päivämäärä: 29. maaliskuuta
10 km yhteislähtö.
Päivämäärä: 30. maaliskuuta
Gisella Grosz

Gisella (alkujaan "Gizella") Grosz (26. marraskuuta 1875 Szilágysomlyó – 1942 Riian getto) oli unkarilainen pianisti.
Grosz syntyi juutalaiseen perheeseen nykyisen Romanian, silloisen Itävalta-Unkarin alueella. Hän opiskeli pianonsoittoa Unkarin kuninkaallisessa kansallismusiikkiakatemiassa István Thománin johdolla. Hän piti ensimmäiset konserttinsa vuonna 1897 Budapestissa ja sitten Leipzigissa sekä Berliinissä 1898–99. Vuodesta 1898 lähtien Grosz asui Berliinissä, jossa häntä opetti Teresa Carreño. 
1900-vuosikymmenen aikana Grosz esiintyi solistina Berliinin filharmonikkojen kanssa useaan otteeseen. Vuonna 1906 hän levytti yhtenä ensimmäisistä naispuolisista pianisteista Welte-Mignonille. Vuonna 1911 hän vetäytyi konserttiuraltaan samalla kun meni naimisiin musiikkikriitikko ja elämäkertakirjailija Adolf Weissmannin kanssa. Vetäytymisensä jälkeen Grosz kuitenkin yhä jatkoi uraansa musiikin parissa opettamalla pianonsoittoa. Grosz jäi leskeksi vuonna 1929. Tammikuussa 1942 hänet siirrettiin Latviaan Riikaan, jossa hän kuoli vielä saman vuoden aikana. 
Groszilla oli puolisonsa Weissmannin kanssa vuonna 1908 ennen avioitumista syntynyt tytär Ilse, josta myös tuli pianisti. Tytär kuoli Yhdysvalloissa vuonna 2000.