tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gerontologia

Gerontologia on ikääntymisen ja vanhenemisprosessin tutkimusta. Se poikkeaa geriatriasta, joka on vanhuuden sairauksien ja niiden hoitomuotojen tutkimukseen keskittynyt lääketieteen osa-alue.
Gerontologia on monitieteistä ja siinä on yhtymäkohtia biologiaan, psykologiaan, sosiologiaan ja terveystieteisiin. Gerontologian tutkimuksen kohteena voi olla muun muassa:
Gerontologiaa voi opiskella Suomessa pääaineena Jyväskylän yliopistossa, jossa gerontologian opetusta ja tutkimusta tarjotaan eri tiedekunnissa. Monissa muissa yliopistoissa gerontologiaa tarjotaan sivuaineena. Myös Suomen gerontologian tutkimuskeskus on sijoittunut Jyväskylään. Gerontologiaa ja kansanterveystiedettä opiskelleet voivat työskennellä muun muassa tutkijana, osastonhoitajana, projektipäällikkönä ja lehtorina.
Gerontologian osa-alueita.
Terveysgerontologia
käsittelee biologisten vanhenemismuutosten lisäksi ikääntyvien ihmisten terveyttä ja toimintakykyä. Tarkastelun kohteena ovat myös terveyden, toimintakyvyn, liikunnan ja vanhenemisen väliset yhteydet. Muita teemoja ovat väestön ikääntyminen ja gerontologia tieteenalana.
Psykogerontologia
tarkastelee psyykkisiä vanhenemismuutoksia ja toimintakykyisyyttä, sekä ikääntymisen ja mielenterveyden välisiä yhteyksiä.
Kasvatusgerontologia
perehtyy elinikäisen oppimisen mahdollisuuksiin, aikuisten ja ikääntyneiden ihmisten oppimisen ohjaamiseen, sekä ikääntyneille ihmisille suunnattuun aikuiskasvatukseen.
Sosiologia ja sosiaaligerontologia
käsittelee vanhenemista yksilöllisenä, kulttuurillisena ja yhteiskunnallisena ilmiönä, sekä ikä- ja elämänvaihetutkimuksena. Lisäksi tarkastellaan iäkkäiden ihmisten asemaan ja elinoloihin liittyviä asioita, sekä vanhuspolitiikan ja -työn nykytilaa ja tulevaisuutta. Kulttuurillinen perspektiivi painottaa iän ja ikääntymisen merkityksiä, mielikuvia ja itsemäärityksiä sekä näiden historiallista muuttumista.
Markkuun ryhmäpuutarha

Markkuun ryhmäpuutarha sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla Saarelan kaupunginosassa, noin yhdeksän kilometriä Oulun kaupungin keskustasta kaakkoon, Oulujoen ja Vaalantien välisellä alueella. Vuonna 1975 perustettu ryhmäpuutarha-alue käsittää nykyisellään 165 puutarhapalstaa.
Alueella on ryhmäpuutarhan yhteinen kerhotalo, "Marketa", jossa voidaan viettää niin perhejuhlia kuin yhdistyksen järjestämiä juhannus- ja elojuhliakin. Saunatilat sekä uimaranta ovat palstalaisten käytössä. Veneilyä ja kalastusta harrastaville on alueella laituripaikkoja.
Markkuun Ryhmäpuutarhayhdistys ry, MRPY, on vuokralaisena Oulun kaupungin omistamalla maalla. Vuokralaisena MRPY on velvollinen noudattamaan vuokranantajan ohjeita palstoille rakennettavien kevyiden rakenteiden osalta ja vuokra-alueen hoidosta.
Vuonna 2014 Markkuun alue liitettiin osaksi Oulun kaupungin arvokkaita alueita.
Noukanniemi

Noukanniemi on veneilykeskus Vaajakoskella Jyväskylän Haapaniemessä.. Noukanniemessä sijaitsee suosittu juhlapaikka ja tilausravintola Vehryt Nouka, joka on auki tilauksesta. Vehryt Nouka tarjoaa tilaus- ja juhlapalveluita ympäri vuoden. Noukanniemessä sijaitsee myös venesatama, josta saa vuokrattua kausipaikkoja, talvisäilytystä, sekä bensa-asema tankkausta varten.
Cujo

Cujo on Stephen Kingin kirjoittama kauhuromaani vuodelta 1981. Kirja on ilmestynyt suomeksi vuonna 1987 Virpi Kososen suomentamana ja Harlequinin kustantamana. Uusi suomennos ilmestyi vuonna 1992 Book Studion kustantamana. Sen on suomentanut Reijo Kalvas.
King kertoo, että ei muista kirjan kirjoittamisesta juuri mitään, koska joi niihin aikoihin kaljapatterin illassa, mutta haluaisi muistaa ja myöntää pitävänsä teoksestaan.
Juoni.
Trentonin perhe, johon kuuluvat isä Vic, äiti Donna ja heidän viisivuotias poikansa Tad, on vastikään muuttanut uuteen kylään Castle Rockiin, jossa he tutustuvat autokorjaaja Camberien perheeseen ja heidän koiraansa Cujoon. Ihmisystävällinen Cujo saa lepakon puremasta vesikauhutartunnan, ja alkaa sairastuttuaan tappaa ihmisiä.
Elokuvaversio.
Kirjan pohjalta tehty kauhuelokuva "Cujo – kauhun silmät" tuli ensi-iltaan vuonna 1983. Elokuvan on ohjannut Lewis Teague, ja pääosia näyttelevät Danny Pintauro, Dee Wallace Stone, Daniel Hugh Kelly ja Christopher Stone.
Viimeisellä rannalla (romaani)

Viimeisellä rannalla () on vuonna 1957 ilmestynyt englantilais-australialaisen Nevil Shuten romaani. Tarina kuvailee maailman viimeisten ihmisten elämää Australiassa tappavan ydinlaskeumapilven lähestyessä.
Sovitukset.
Kirjasta tehtiin tuoreeltaan vuonna 1959 samanniminen elokuva, jonka pääosia näyttelivät Gregory Peck ja Ava Gardner. Lisäksi kirjasta on tehty vuonna 2000 kolmiosainen minisarja.
Sir Elwoodin Hiljaiset Värit -yhtyeen levyltä "Kymmenen tikkua laudalla" löytyy samanniminen kappale, joka on saanut inspiraationsa Shuten kirjasta. Myös levyn kansipapereissa viitataan kirjan herättämiin ajatuksiin.
Kalmukki

Kalmukki tarkoittaa seuraavia asioita:
Katso myös
Kithara

Kithara () oli pitkä kielisoitin antiikin Kreikassa. Se ei ole nimestään huolimatta sukua kitaralle vaan lyyralle. Kitaran nimi on kuitenkin peräisin kitharasta.
Kreikkalaisessa mytologiassa kithara yhdistetään Apolloniin, mutta sen keksijäksi mainitaan Hermes.
Kitharassa oli 7–12 kieltä. Yleisin oli seitsenkielinen malli. Litteään kaikukoppaan oli kiinnitetty sivukaaret, joiden taipuisuus tuotti aaltomaisen äänen. Kaikki kielet olivat yhtä pitkiä.
Kokonaisia soittimia ei ole säilynyt, eikä soittimen ääntä tai soittotapaa tiedetä tarkasti. Vanhoista kuvista päätellen kitharaa soitettiin lennokkain liikkein, joskus erityisellä näppäimellä tai plektralla. Kitharansoittaja käytti soitinta usein oman laulunsa säestykseen. Sen soittaminen vaati suurta taitoa, ja soittimen opettelu kuului kreikkalaismiesten koulutukseen. Kitharaesitykset olivat hyvin suosittuja Kreikan festivaaleilla ja musiikkikilpailuissa.
Christian Ferdinand Abel

Christian Ferdinand Abel (heinä- tai elokuu 1682 Hannover – 3. huhtikuuta 1761 Köthen) oli saksalainen gambisti, viulisti ja sellisti. 
Christian Ferdinandin isä oli säveltäjä, viulisti ja urkuri Clamor Heinrich Abel. Myös Christian Ferdinandin poika Carl Friedrich oli säveltäjä. Abel toimi Cöthenin (nyk. Köthen) hoviorkesterissa Johann Sebastian Bachin kapellimestarikaudella, vuodesta 1715 eteenpäin. Bachin ja Abelin välit olivat lämpimät ja Bach pyydettiin muun muassa Abelin tyttären kummiksi.
Greenwich Village

Greenwich Village on kaupunginosa Manhattanin länsiosassa, New Yorkissa. Se sijaitsee Broadwayltä länteen ja 14. kadulta etelään. Se on merkittävä boheemin kulttuurin maamerkki, tunnettu värikkäistä taiteellisesti suuntautuneista asukkaistaan ja heidän tuottamastaan vaihtoehtokulttuurista.
Alueella oli merkittävä vaikutus folkmusiikin syntyvaiheissa 1960-luvulla. Muiden muassa The Mamas &amp; the Papas -yhtye on syntynyt ja Bob Dylan asunut Greenwich Villagessa.
Populaarikulttuurissa.
Vuonna 1976 ilmestyi 1950-luvun alun tunnelmia kuvaava elokuva Nuoruuteni Greenwich Village. Vuonna 1994 alkanut TV-sarja Frendit tapahtuu Greenwich Villagessa, vaikka se on kuvattu Hollywoodissa.
Grant Morrison

Grant Morrison (s. 31. tammikuuta 1960) on skotlantilainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -piirtäjä, joka tunnetaan ei-lineaarisista juonistaan ja vastakulttuurisista taipumuksistaan. Hänen kuuluisimpia teoksiaan ovat muiden muassa "Doom Patrol", "Animal Man", "The Invisibles", "Arkham Asylum" ja "JLA". Hän on tiettävästi kaaosmagian harrastaja. Morrisonin voi myös nähdä My Chemical Romancen musiikkivideoissa "Na Na Na" ja "SING". Hän on hyvä ystävä bändin keulahahmon Gerard Wayn kanssa.
Suurimman osan töistään Morrison on tehnyt DC Comicsille.
Kiuruvesi-lehti

Kiuruvesi-lehti on 1953 perustettu sanomalehti, joka ilmestyy Kiuruvedellä. Kiuruvesi-lehti on Sanomalehtien Liiton jäsen. Lehti on 1-päiväinen ja ilmestyy keskiviikkoisin. Lehti painetaan Eurotabloid-formaatissa, eli se on kooltaan 315 x 430 mm. Kiuruvesi-lehteä julkaisee Kiuruvesi Lehti Oy ja sen päätoimittajana on Jaana Selander. Kiuruvesi-lehti on valittu Suomen parhaaksi painetuksi paikallislehdeksi yhdessä [[kuusamolaisen] [[Koillissanomat|Koillissanomien]] kanssa vuonna 2019. 
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalaiset paikallislehdet]]
[[Luokka:Kiuruvesi]]
Taxi

Taxi eli taksi on vuokrattava kulkuneuvo ja sen kuljettaja. Taxi tai Taksi voi viitata myös esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Nihonium

Nihonium () on synteettinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Nh ja järjestysluku 113. Venäläiset fyysikot loivat tämän alkuaineen 2003 Dubnassa, moskoviumin ohella, samoin kuin japanilainen RIKEN:in tutkimusryhmä 2004. IUPAC vahvisti alkuaineen löytämisen 30. joulukuuta 2015 ja pitää ensimmäisenä löytäjänä RIKEN:in ryhmää. Nihonium tunnettiin useita vuosia IUPAC:n antamalla väliaikaisella nimellä ununtrium (väliaikainen kemiallinen merkki Uut). Nimi nihonium tulee Japania tarkoittavasta sanasta "Nihon" ().
Nihonium on erittäin radioaktiivista ja sen pysyvimmän isotoopin 286Nh puoliintumisaika on vain noin seitsemän sekuntia. Jaksollisessa järjestelmässä nihonium kuuluu booriryhmään ja sen ominaisuuksien oletetaan olevan samankaltaisia kuin kevyempien booriryhmän alkuaineiden. Nihoniumin kemiasta ei tiedetä paljonkaan, koska sitä on valmistettu vain muutamia atomeja.
Isotoopit.
Nihoniumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki nihoniumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan kymmenen radioaktiivista isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 278–287. Alkuaineen pysyvin isotooppi on 286Nh, jonka puoliintumisaika on noin seitsemän sekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden röntgenium-282:ksi. Seuraavaksi pysyvin isotooppi on 285Nh, jonka puoliintumisajaksi on mitattu noin 3,3 sekuntia. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat ovat alle yhden sekunnin.
12. elokuuta 2012 RIKEN:in tutkimusryhmä ilmoitti onnistuneensa valmistamaan nihoniumin isotooppia, joka hajosi ensin dubniumiksi ja sitten mendeleviumiksi.
Nihoniumin isotoopit hajoavat lähes pelkästään alfahajoamisella, mutta spontaani fissio voi olla mahdollinen joillekin isotoopeille. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Moskovium

Moskovium () on synteettinen alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Mc ja järjestysluku 115. Sen aikaisempi väliaikainen nimi oli ununpentium ja väliaikainen kemiallinen merkki Uup. Venäläiset fyysikot loivat tämän alkuaineen Dubnassa 2003 nihoniumin ohella, samoin kuin amerikkalaiset Lawrence Livermore National Laboratory tutkimuslaitoksessa samana vuonna. IUPAC vahvisti löydön joulukuussa 2015 ja alkuaine sai nykyisen nimensä marraskuussa 2016. Ruotsalaisen Lundin yliopiston tutkijat raportoivat 27. elokuuta 2013 muodostaneensa moskoviumia pommittamalla amerikiumia kalsiumioneilla.
Noin 100 atomia moskoviumia on havaittu tähän päivään (2016) mennessä, ja niiden massaluvut ovat olleet välillä 287–292. Pitkäikäisin isotooppi on 290Mc, jonka puoliintumisaika on vain noin 410 millisekuntia.
Isotoopit.
Moskoviumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki moskoviumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan viisi isotooppia, joista pysyvin on 290Mc, jonka puoliintumisaika on noin 410 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden nihonium-286:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle puolen sekunnin.
Moskoviumin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):
Komodo

Komodo on saari Indonesiassa. Se on osa Nusa Tenggara Timurin provinssia ja sijaitsee Sapesalmessa, hieman Floresin saaresta länteen. Saarella on pari tuhatta asukasta ja sen pinta-ala on noin 390 neliökilometriä. Suurin osa saaren asukkaista on 1500-luvulla Floresin saarelta karkotettujen vankien jälkeläisiä, jotka ovat sekoittuneet sulawesiläisiin bugeihin. Saarella puhutaan austronesialaiseen kielikuntaan kuuluvaa komodon kieltä. Saaren väestö on pääosin islaminuskoista, mutta siellä on myös kristitty- ja hinduvähemmistö. Komodo on tullut kuuluisaksi maailman suurimmasta liskolajista, komodonvaraanista. 
Saari muodostaa yhdessä Padarin ja Rinjan useiden ympäröivien pikkusaarten kanssa Komodon kansallispuiston.
Mr. Children

Mr. Children (), lempinimeltään ”Misuchiru” (), on japanilainen vuonna 1988 perustettu rockyhtye. Sen muodostavat laulaja Kazutoshi Sakurai, kitaristi Ken’ichi Tahara, basisti Keisuke Nakagawa ja rumpali Hideya Suzuki. Se on yksi Japanin menestyneimmistä yhtyeistä: Mr. Children on myynyt yhteensä yli 50 miljoonaa levyä ja sai 1990-luvun puolivälissä läpimurrollaan aikaan ”Mr. Children -ilmiön”, kun singlejä ”Cross Road” ja ”Innocent World” sekä albumia "Atomic Heart" myytiin kutakin yli miljoona kappaletta.
Mr. Children on toiminut nykyisessä muodossaan vuodesta 1989. Yhtyeen ensimmäinen suuren levy-yhtiön kautta julkaistu albumi "Everything" ilmestyi vuonna 1992. Läpimurtonsa yhtye teki vuosina 1993–1994, ja vuoteen 1996 saakka kaikki yhtyeen julkaisemat singlet myivät yli miljoona kappaletta. Mr. Childrenistä tuli pian yksi keskeisimmistä japanilaisista rockyhtyeistä, jolla on ollut merkittävä vaikutus maan musiikkielämään. Yhtye juhlisti kymmenvuotista taivaltaan vuonna 2002, kun sen laulaja Sakurai sai aivoverenkiertohäiriön, josta hän kuitenkin toipui, ja Mr. Children jatkoi uraansa toiselle vuosikymmenelle. Vuonna 2004 yhtyeen kappale ”Sign” sai Japan Record Award -palkinnon; se oli yhtyeen toinen palkinto vuoden 1994 singlen ”Innocent World” jälkeen.
Yhtye työskentelee Toy's Factory -levy-yhtiölle ja sen faniklubin nimi on ”Father &amp; Mother”.
Diskografia.
Studio- ja livealbumit
Kokoelmalevyt
Tulenjohto

Tulenjohto on tykistön ammunnan organisoimiseksi tapahtuvaa käskytystoimintaa, jolla määrätään tykkiyksiköiden ammunnan kohteet ja se kuinka paljon tulivoimaa kukin tykki käyttää.
Tyypillisesti jalkaväkiyksiköllä on alistettuna tai orgaanisesti osanaan tulenjohtovoimaa. Suurvalta-armeijoissa tulenjohto on melko korkealla organisaatiotasolla.
Tykistön tulta voidaan johtaa suoraan käskemällä kohde, ampuvat tuliyksiköt ja haluttu määrä tulta. On kuitenkin tehokkaampaa, mikäli ammunta on etukäteen valmisteltua. Ylemmät johtoportaat antavat kullekin jalkaväkijoukolle tietyn määrän tulenkäyttöoikeutta, jonka ne saavat käyttää harkintansa mukaan. Yleensä näiden oikeuksien perusteella määritellään omalta puolustusalueelta joukko erityyppisiä maaleja, joiden koordinaatit tiedotetaan tuliyksiköille.
Suomalainen tulenjohtojärjestely.
Suomessa tulenjohto on tyypillisesti alistettu joukkuetasolle. Tulenjohtaja on joukkueenjohtajan taistelijapari ja lähin yhteistyökumppani. Apunaan tulenjohtajalla on tulenjohtoryhmä tai -partio. Korkeammilla organisaatiotasoilla on myös omat tulenjohto-osansa: komppaniassa on tulenjohtopäällikkö ja pataljoonassa tulenjohtokomentaja. Nämä vastaavat epäsuoran tulen käytöstä omassa joukossaan.
Waingapu

Waingapu on kaupunki Indonesiassa. Se on Sumban saaren suurin kaupunki ja sijaitsee saaren itäpuolikkaan pohjoisrannalla. Kaupungissa on Sumban saaren tärkein lentokenttä. Sen lisäksi siellä on muun muassa risteilyalusten käyttämä satama. 
Kaupungin asukasluku on noin 41 000.
Jääkiekon I-divisioona

I-divisioona oli Suomen toiseksi korkein jääkiekkosarja, johon oli mahdollista päästä pelaamalla. Se perustettiin vuonna 1974 ja korvasi vanhan Suomensarjan. Vuonna 2000 I-divisioonan korvasi Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarja, Mestis. Kuten Mestiksestäkin, I-divisioonasta oli mahdollista nousta SM-liigaan ja sinne oli myös mahdollista tippua karsintojen kautta.
I-divisioonasta käytettiin toisinaan eri nimityksiä sponsorien mukaan. Kausina 1992–1994 I-divisioonan jatkosarja pelattiin nimellä Finlandia-liiga ja kaudet 1994–1996 koko sarja tunnettiin nimellä Fazer-liiga. Kaudesta 1996–1997 palattiin nimeen I-divisioona, joka säilyi Mestis-aikaan asti.
I-divisioonan joukkuemäärä, otteluiden määrä ja karsintatavat vaihtelivat vuosien saatossa suuresti. Joukkueita oli sarjassa pääasiallisesti 10–12, mutta joinakin kausina joukkueita oli vain kahdeksan, toisinaan 16. Lisäksi sarja jakaantui joinakin vuosina ylä- ja alasarjoihin.
I-divisioonaan osallistuneet.
Tämän jälkeen I-divisioona muuttui Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarjaksi, Mestikseksi, josta ei enää voinut pelaamalla nousta SM-liigaan vuosien 2000 ja 2008 välillä. Poikkeuksellisesti kuitenkin SM-liiga kasvatti kaudeksi 2005–2006 joukkuemääräänsä parilliseksi (kolmestatoista neljääntoista), ja tällöin Mestiksen kauden 2004–2005 voittajalla oli mahdollisuus nousta liigaan. Näin teki kuopiolainen KalPa. Kaudeksi 2008–2009 liigakarsinnat palautuivat, jonka jälkeen niitä pelattiin kauteen 2012–2013 asti.
Olavi Rove

Olavi Antero Rove (alk. Grönfelt, 29. heinäkuuta 1915 Helsinki – 22. toukokuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Rove voitti Baselin MM-kisoissa 1950 moniottelun MM-pronssia. Hän voitti lajikohtaisissa kilpailuissa kolme MM-hopeaa nojapuilla, renkailla ja hypyissä. Rove oli mukana myös Suomen joukkueessa, joka voitti joukkuekilpailussa MM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti uransa ensimmäisen moniottelun Suomen-mestaruuden.
Olavi Rove oli parhaimmillaan hypyssä, renkailla ja nojapuilla. Hypyssä hän otti olympiahopeaa Lontoossa vuonna 1948 kalahypyllään, jolla hävisi voittajalle Paavo Aaltoselle vain 0.1 pistettä. Renkailla Rove oli yhdeksäs, nojapuilla kymmenes, hevosella 23:s ja rekillä 15:s. Lopullisissa yhteispisteissä (12-ottelu) hän sijoittui kymmenenneksi.
Pohjoismaiden mestaruuden hän vei 6-ottelussa kahdesti peräkkäin: vuonna 1947 Kööpenhaminassa ja vuonna 1949 Bergenissä. Vuonna 1952 Helsingin olympialaisissa Rove oli hankkimassa joukkuepronssia.
Innostuksen voimistelua kohtaan Rove sai jo kouluaikoinaan. Mäenlasku ja hiihto olivat aluksi sivulajeja, myöhemmin pesäpallo ja slalom. Harjoittelu Einari Teräsvirran kanssa antoi uskoa omiin kykyihin. Lopullinen murtautuminen Suomen eturiviin tapahtui vuonna 1947, jolloin hän sijoittui SM-hopealle Teräsvirran jälkeen. Renkailla hänen ristiriipuntansa kohosi Suomen parhaaksi ja hypyn lennokkuus toi hänelle usein voittoon tarvittavat pisteet. Maaotteluissa hän edusti Suomea yhdeksän kertaa ja toi voiton hypyssä vuoden 1948 Sveitsi-, vuoden 1949 Unkari- ja vuoden 1950 Tšekkoslovakia-ottelussa. Vielä aktiiviuransa kestäessä Rove ryhtyi Suomen Voimisteluliiton koulutusohjaajaksi, jona toimi vuosina 1950–1955. Suomen parhaaksi voimistelijaksi Rove valittiin vuosina 1950 ja 1951. Vuonna 1950 Rove valittiin Suomen neljänneksi parhaaksi urheilijaksi. Rove oli ammatiltaan voimistelunopettaja ja hän edusti Helsingin Katajaisia ja Helsingin Voimistelijoita.
Renfe

Renfe ("esp. Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles") on vuonna 1941 perustettu Espanjan valtiollinen rautatieliikenneyhtiö. Yhtiö jaettiin vuonna 2005 kahdeksi erilliseksi liikelaitokseksi: rautatieverkoston rakentamisesta ja ylläpidosta vastaavaksi Administrador de Infraestructuras Ferroviarias -liikelaitokseksi ja rautatieliikennettä harjoittavaksi Renfe Operadora -liikelaitokseksi. Jälkimmäinen liikelaitos tunnetaan edelleen Renfe-nimellä. Espanjalaisissa kartoissa Renfe tarkoittaa yleisesti paikkakunnan rautatieasemaa.
Espanjan ennen vuotta 1988 rakennetuilla rautateillä on suurempi raideleveys kuin muualla Euroopassa. Syy tähän on Espanjan vaihtelevat pinnanmuodot. Ajateltiin, että leveämmät raiteet mahdollistaisivat suurempien höyrykoneiden käyttämisen vetureissa ja täten helpottaisivat mäkien nousemista. Tähän löydettiin ratkaisu muutamaa vuotta myöhemmin, mutta suurien muutoskustannusten välttämiseksi raiteet ja kalusto päätettiin jättää entiselleen.
Kaukoliikenteen lisäksi Renfe liikennöi Cercanías-lähiliikennejunaverkkoja Espanjan noin 10 suurimmalla kaupunkialueella. Madridissa lähiliikenteen junat joutuivat terrori-iskun kohteeksi 11. maaliskuuta 2004.
AVE-junat ja -radat.
Espanjan suurnopeusjunajärjestelmä on nimeltään AVE ("Alta Velocidad Española"). AVE-rataverkon ensimmäinen osuus Madridin ja Sevillan välillä otettiin käyttöön vuonna 1992, jolloin Madrid oli Euroopan kulttuuripääkaupunki ja Sevillassa oli maailmannäyttely. Myöhemmin rataverkkoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 verkon laajuus oli 3 100 kilometriä. 
Renfen AVE-junat kulkevat Madridista muun muassa Malagaan, Valenciaan, Valladolidiin ja Barcelonaan sekä Ranskan Marseille’hin.
Einari Teräsvirta

Einari Teräsvirta (7. joulukuuta 1914 Viipuri – 23. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, professori, telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Urheilusaavutukset.
Los Angelesin kisoissa Teräsvirta sai rekillä samat pisteet Heikki Savolaisen kanssa, mutta Suomen joukkue päätti antaa hopeamitalin Savolaiselle. Teräsvirta on Aarne Pekkalaisen jälkeen toiseksi nuorin suomalainen kesäolympiamitalisti. Lisäksi hän ehti saavuttaa urallaan uimahyppyjen Suomen mestaruuden vuonna 1931.
Teräsvirran suunnittelemia rakennuksia.
Teräsvirta on suunnitellut myös Hämeenlinnan Vanajan kirkon sankarimuistomerkin, joka paljastettiin vuonna 1949.
Nalkala

Nalkala on Tampereen 3. kaupunginosa. Se kattaa ydinkeskustan eteläisen osan Hämeenkadusta Laukontorille. Kaupunginosa rajoittuu Tammerkosken alajuoksuun, Ratinan suvantoon, Pyhäjärveen ja lännessä Hämeenpuistoon.
Ensimmäinen Nalkalan alueen asemakaava, jossa esiintyvät katujen nimet, on vuodelta 1868, joskin epävirallisesti kadut oli nimetty jo vuoden 1822 asemakaavaehdotuksessa. Alueen alkuperäisistä kadunnimistä ovat jäljellä vielä Hämeenkatu, Hallituskatu ja Tampereen kaupungin perustajan, Ruotsin kuninkaan Kustaa III:n mukaan nimetty Kuninkaankatu. Alue on saanut nimensä kahdesta Nalka-nimisestä talosta, jotka mainittiin vuoden 1540 maakirjassa. 
Tiiliruukinkadun nimi (virallisesti käytössä vuodesta 1886) viittaa Tampereen vanhimpaan teollisuudenalaan tiiliteollisuuteen. Vanhin Nalkalassa sijainnut tiilitehdas purettiin 1880-luvun lopulla. Vierasperäisenä pidetyn Tiiliruukinkatu-nimen tilalle on ehdotettu myöhemmin nimiä Tiilitehtaankatu ja Tiilenlyöjänkatu; jälkimmäistä on perusteltu sillä, että kadun lähellä sijainneessa ”tiilipruukissa” tiilien valmistus ei ollut tehdasmaista, vaan ne ”lyötiin käsin”.
Kostianvirta

Kostianvirta on Kokemäenjoen vesistöön kuuluva joki, joka sijaitsee Pirkanmaalla Pälkäneen kirkonkylässä. Sitä pitkin Pälkänevesi laskee Mallasveteen. Koska molempien järvien keskivedenkorkeus on noin 84 metriä merenpinnasta, Kostianvirran virtaussuunta vaihtuu toisinaan, erityisesti keväisten sulamisvesien vaikutuksesta.
Kostianvirran kautta kulkee laivaväylä, jolta on yhteydet Pälkäneveden ja Jouttesselän kautta Aitoon kylään sekä Mallasveden kautta Längelmäveden reitille, Hauhon reitille ja Valkeakoskelle. Laivareitti avattiin, kun joki oli ensi ruopattu nykyisen kaltaiseen kuntoon.
Synty.
Ennen vuotta 1604 Kostianvirran kohdalla oli pieni Hykiänkoski, mutta pääosa Pälkäneveden, Vesijärven ja Längelmäveden vesistä laski Roineeseen Kangasalla sijainneen Sarsanvirran kautta. Toukokuussa 1604 vesi uursi Hykiänkosken paikalle suuremman uoman, ja Pälkäneveden pinta laski useita metrejä Mallasveden tasolle. Myös Längelmäveden pinta aleni, joskin vähemmän, ja se alkoi laskea entisen salmen paikalle syntyneen Iharinkosken kautta Pälkäneveteen. Tämän takia Sarsanvirta kuivui yhdessä yössä 10. kesäkuuta 1604.
Kostianvirran taistelu.
Lokakuussa 1713 käytiin Kostianvirran rannoilla Suureen Pohjan sotaan liittyvä Kostianvirran taistelu, jossa Fjodor Apraksinin johtama Venäjän armeija löi Carl Gustaf Armfeltin johtaman Ruotsin armeijan, ja isoviha alkoi. Venäläiset pitävät Kostianvirran taistelua sodan ratkaisutaisteluna, vaikka vielä helmikuussa 1714 käytiin Isossakyrössä Napuen taistelu.
Bob Shaw

Bob Shaw (31. joulukuuta 1931 – 11. helmikuuta 1996) oli brittiläinen, Belfastissa syntynyt tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu kaksi kirjaa, "Orbitsville" ("Orbitsville", 1975) ja "Kukahan minä olen?" ("Who Goes Here?", 1977).
Juha Ahtola

Juha Ahtola (10. heinäkuuta 1952 Hämeenlinna – 16. elokuuta 2005 Helsinki) oli Nordeapankin Suomen osaston pääekonomisti ja Nordean taloudellisen tutkimuksen johtaja. 
Ahtola kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1977 sekä filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1983. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin yliopiston kansantaloustieteen professorina. Ahtola oli Etlan tutkijana ja Etlatieto Oy:n toimitusjohtajana 1983–1993. Meritaan (nyk. Nordea) hän siirtyi 1993.
Vaikka Ahtola oli pääsääntöisesti poliittisesti neutraali talousmies, niin punamultahallituksen valtaantulo 2003 irrotti häneltä kommentin, että kyseinen hallitus vie Suomen taloudellisesti takaisin kivikauteen.
Ahtola pelastui täpärästi syyskuun 11. päivän terrori-iskuilta vuonna 2001. Hän oli samaan aikaan taloustieteilijöiden kokouksessa New Yorkissa ja poistui WTC-tornien välisestä Marriott-hotellista. Myöhemmin hän näki kadun toiselta puolelta kuinka matkustajakone törmäsi toiseen WTC-torniin.
Juha Ahtolan isä oli taiteilija Taisto Ahtola. Hänen sisaruksiaan ovat liiketaloustieteen professori Olli Ahtola ja taidehistorioitsija Leena Ahtola-Moorhouse. Juha Ahtola kuoli melanoomaan puolentoista vuoden sairastamisen jälkeen 53-vuotiaana.
Oulun kauppahalli

Oulun kauppahalli on Oulussa kauppatorin laidalla sijaitseva kauppahalli.
Oulun kaupunginvaltuusto päätti kauppahallin rakentamisesta vuonna 1889 silloisten tiukentuvien elintarvikkeiden hygieniamääräysten vuoksi. Erityisesti lihakauppa haluttiin siirtää avoimelta torilta hallin suojaan. Kauppahalli valmistui vuonna 1901. Tyyliltään uusgotiikkaa edustavan rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Karl Lindahl ja Valter Thomé. Kahden pitkittäisen käytävän varsilla oli alun perin 62 puista myyntikojua.
Kauppahallissa on muun muassa kahvila sekä elintarvikeliikkeitä, pääasiassa kala- ja lihakauppoja.
Huhtikuussa 2019 Oulun rakennuslautakunta antoi luvan kauppahallin remontille. Remontissa korjattiin rakennuksen perustoimintoja, kuten ilmanvaihtoa ja muuta talotekniikkaa, tehtiin lisäosa ja sisätilat uusittiin.
Tulenkantajat (yhtye)

Tulenkantajat oli 1990-luvun lopulla Rovaniemellä perustettu yhtye, jonka musiikki oli sekoitus hip hopia, funkia, soulia ja jazzia. 
Tulenkantajat syntyi kolmen rovaniemeläisyhtyeen, Nuorten Herrojen, Headsin ja Mugglesin yhdistyessä. Yhtyeen ensimmäinen keikka oli Rovaniemellä syksyllä 1998. Seuraavana vuonna Nuoret Herrat -nimellä julkaistu "Tulenkantaja"-ep johti lopulta levytyssopimukseen tamperelaisen Poko Rekordsin kanssa. Yhtyeen nimeä kantanut debyyttialbumi julkaistiin huhtikuussa 2001 ja levyltä julkaistu single "Rollofunk" on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Petri Kyttälä ohjasi kappaleen musiikkivideon, joka voitti vuonna 2001 Oulun Musiikkivideofestivaaleilla lupaavan nuoren ohjaajan palkinnon, eli "Teinipumpelin".
Jäsenten yhtyeet telakoitumisen jälkeen.
Syksyllä 2004, kolmen julkaistun albumin ja noin 150 keikan jälkeen, Tulenkantajat ilmoitti vetäytyvänsä telakalle. Yhtyeen MC-kaksikko Hannibal ja Soppa jatkoivat musiikin tekemistä Hannibal &amp; Soppa -duona, ja keväällä 2005 heiltä ilmestyi "Pahat Viinit" -albumi.
Yhtyeen muista jäsenistä rumpali Tomi Krutsin, kosketinsoittaja Janne Hast sekä kitaristi Marko Ylianttila ovat soittaneet myös Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä. Trumpetisti Jarkko Niemelä on soittanut yhtyeissä JKL Jazz Brotherhood sekä Tune Toaster, jotka ovat lähtöisin Jyväskylästä, sekä yhtyeissä Tundramatiks, Alamaailman vasarat, Jaakko Laitinen &amp; Väärä Raha ja Soul Valpio Band. Hän on toiminut myös Jyväskylä Big Bandin puheenjohtajana. Yhtyeessä vaikuttanut DJ J-Laini (Jussi Luchi) on toiminut Kemmuru-yhtyeessä.
Amuri

Amuri on kahden kaupunginosan muodostama alue Tampereella. Se jakaantuu Satakunnankadun pohjoispuoliseen 4. (Amuri A) ja eteläpuoliseen 5. (Amuri B) kaupunginosiin.
Historia.
Amurin alue rakennettiin 1860-luvulla työväestön asuinalueeksi. Alueen nimi tulee aikakauden ajankohtaisista vertauksesta: suomalaisia siirtolaisia lähti tuolloin kaukaiselle Amurinmaalle Venäjälle. Uusi kaupunginosa sijaitsi myös ajan mittapuun mukaan kaukana keskustasta ja tehtaista.
Se muodostui eheistä puutalokortteleista, jotka olivat pienempiä kuin muualla kaupungissa. Alueen alkuperäisenä itärajana oli Kortelahdenkatu, jonka länsipuolelta myytiin ensimmäiset 40 tonttia vuonna 1869. Talot olivat yksikerroksisia. Amurin työläisasunnot olivat tyypillisesti yhteiskeittiöasuntoja, joissa kahdella tai neljällä huoneella oli yhteinen keittiö. Yhdessä huoneessa asui aina yksi perhe. Asuintalot olivat usein tamperelaisten rakennusmestareiden piirtämiä, mutta niitä suunnitteli myös itseoppinut ”Amurin arkkitehti” Luukas Hjorth.
1960-luvulla Amurin puutalot purettiin ja tilalle rakennettiin kerrostaloja. Yksi kortteli säästettiin ja siitä tehtiin työläismuseo. Sen asunnot sisustettiin ajanjakson 1880−1970 eri aikakausien työläisasuntojen näköisiksi.
Finlayson Oy rakennutti työntekijöitään varten Hämeenpuiston, Puuvillatehtaankadun, Mustanlahdenkadun ja Satakunnankadun rajaamaan kortteliin vuosina 1951–1955 Amurinlinnan, johon kuuluvat rakennukset suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman.
Tunnettuja Amurin asukkaita ovat olleet kirjailija Väinö Linna, kirjailija Ilpo Kaukovalta, taidemaalari Gunnar Pohjola ja maaherra Risto Tainio. Kirjailija F. E. Sillanpää asui Amurissa 1900-luvun alussa, jolloin hän opiskeli Tampereen Reaalilyseossa.
Sijainti ja nähtävyydet.
Amuri ulottuu itä–länsi-suunnassa Hämeenpuistosta Sepänkadulle ja pohjois–etelä-suunnassa Tampere–Pori-radalta Pirkankadulle. Amurin pääkatu on Pirkankadusta erkaneva Satakunnankatu, joka jatkuu itäänpäin Tammerkosken yli. Satakunnankadun huomattavimmat poikkikadut ovat Kortelahdenkatu ja Mustanlahdenkatu; Kortelahdella on tarkoitettu Näsijärvestä pistävän Mustanlahden perukan toista haaraa. Molemmat nimet mainittiin jo Tampereen kaupungin ensimmäisessä asemakaavassa vuodelta 1822. Rautatien vieressä kulkevan Näsijärvenkadun alkuperäinen nimi vuoteen 1936 saakka oli Pohjoinen rantakatu (samaan vuoteen saakka Eteläpuisto Kaakinmaan kaupunginosassa oli Eteläinen rantakatu). Amurissa sijaitsevat muun muassa pääkirjasto Metso, Tampereen taidemuseo, työläismuseokortteli ja Pyynikin uimahalli. VIII kaupunginosa (Särkänniemi) sijaitsee välittömästi Amurin pohjoispuolella Näsijärven rannassa. Muut naapurikaupunginosat ovat Tampereen I kaupunginosa (Finlayson, aiemmin Näsi) ja II kaupunginosa (Tammerkoski) idässä, VI kaupunginosa (Kaakinmaa) etelässä sekä VII kaupunginosa (Pyynikinrinne) lounaassa.
Amurin pohjoisreunalla kulkevasta Tampere–Pori-radasta erkanee 1960-luvulla rakennettu Parkanon rata (Tampere–Seinäjoki-rata). Radan varrella on ollut Amurin seisake, joka kuitenkin poistettiin käytöstä 1980-luvulla mutta otettiin uudelleen käyttöön 1990-luvulla ja poistettiin uudelleen käytöstä 2005.
Brian Aldiss

Brian Wilson Aldiss (18. elokuuta 1925 East Dereham, Norfolk – 19. elokuuta 2017 Oxford, Oxfordshire) oli brittiläinen kirjailija ja kriitikko. Hän kirjoitti tieteiskirjallisuutta, valtavirran kaunokirjallisuutta ja tietokirjallisuutta. Hänen tavoitteenaan oli teoksesta "Pimeät valovuodet" lähtien kirjoittaa tieteiskirjallisuutta, joka poikkeaisi perinteisestä.
Teoksen "Frankenstein Unbound" (1973) pohjalta on Roger Corman ohjannut 1990 valmistuneen samannimisen elokuvan. Tarina "Superlelut elävät koko kesän" ("Supertoys Last All Summer Long") on puolestaan pohjana Stanley Kubrickin aloittamalle ja Steven Spielbergin ohjaamalle elokuvalle "A.I. – Tekoäly".
Aldissille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniamerkki vuonna 2005. Hänet on nimetty tieteiskirjallisuuden Grand Masteriksi.
Saarela

Saarela on Oulun kaupunginosa Oulujoen varrella, noin viisi kilometriä keskustan itäpuolella ja kaksi kilometriä Myllyojan suuralueen eteläpuolella. Se esiintyy ainakin jo 1850- luvun kartoissa. Siihen kuuluu osa-alueena myös Kumpulankangas. Kaupunginosassa asuu noin 1 300 asukasta.
Kaupunginosan kadunnimet kuten Yrjö Saarelan tie, Painijantie ja Niskalenkki viittaavat painin olympiavoittajaan ja maailmanmestariin Yrjö Saarelaan.
Yleisesti rauhallisena pidetty alue on omakotitalo- ja rivitalovaltaista asuinaluetta. Tulevaisuudessa kaupunginosa laajentunee etelään joen rantoja seuraillen.
Saarelansaaressa sijaitsee taidegalleria Art Halvare. Galleriaan liittyy myös veistospuisto saaren alueella. Kaupunginosan alueella on myös Markkuun ryhmäpuutarha.
Kaupunginosassa on päiväkoti ja seurakuntatalo.
Oulun kaupunginvaltuusto päätti 17.5.2010 lakkauttaa Oulujoen Saarelan sivukoulun 1.8.2010 alkaen ja siirtää siellä annettavan perusopetuksen Oulujoen pääkoululle. Tätä ennen Saarelassa toimi peruskoulun 1. ja 2. luokka.
Malmö FF

Malmö Fotbollförening on vuonna 1910 perustettu ruotsalainen jalkapalloseura. Se on yksi maansa suurimmista seuroista AIK:n, IFK Göteborgin ja Djurgårdenin ohella. Malmö FF on voittanut Ruotsin mestaruuden 23 kertaa ja Cupin 16 kertaa. Lisäksi se on ainoa ruotsalaisjoukkue, joka on pelannut Euroopan Cupin (nyk. Mestarien liiga) loppuottelussa. Tuo tapahtui kaudella 1978/79, jolloin Nottingham Forest oli kuitenkin vahvempi. 
Joukkueen suurin menestys on 1970-luvulta, jolloin se voitti viisi mestaruutta. Myös 1980-luvulla MFF oli vahva. Roy Hodgsonin valmentama joukkue voitti viisi kertaa Allsvenskanin peräkkäin. Mestaruus ratkaistiin kuitenkin tuohon aikaan pudotuspeleissä, joista MFF saavutti vain kaksi mestaruutta.
Malmö eteni Mestarien liigan kauden 2014–2015 lohkovaiheeseen ensimmäistä kertaa seurahistoriassaan ja ensimmäisenä ruotsalaisseurana neljääntoista vuoteen. Se voitti viimeisen karsintakierroksen toisessa osaottelussa FC Red Bull Salzburgin 3–0 ja meni jatkoon yhteismaalein 4–2.
Malmö FF sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 114.
 1943/44, 1948/49, 1949/50, 1950/51, 1952/53, 1965, 1967, 1970, 1971, 1974, 1975, 1977, 1986, 1988, 2004, 2010, 2013, 2014, 2016, 2017, 2020, 2021, 2023
Mihail Baryšnikov

Mihail Nikolajevitš Baryšnikov (, , s. 27. tammikuuta 1948 Riika, Latvian SNT) on venäläis-amerikkalainen balettitanssija, joka on vuodesta 1974 työskennellyt Yhdysvalloissa.
Baryšnikov on käyttänyt jopa täydelliseksi kutsuttua tanssitekniikkaansa niin klassisen baletin kuin modernin tanssinkin lajeissa. Lisäksi hän on esiintynyt näyttelijänä niin television saippuasarjoissa kuin nykyisen kotikaupunkinsa New Yorkin suurissa draamateattereissakin Broadwaylla.
Elämä ja ura.
Varhaiset vaiheet.
Baryšnikov syntyi venäläiseen perheeseen Riiassa, Latvian sosialistisessa neuvostotasavallassa. Hänen isänsä oli insinööri ja äitinsä ompelija.
Tanssijaura.
Baryšnikov aloitti tanssin opiskelun Vaganovan balettikoulussa 15-vuotiaana. Lahjakkuutensa ansiosta hän pääsi Leningradin Kirovin balettiin vuonna 1966. Kun Kirovin baletti oli Kanadan-kiertueella vuonna 1974, Baryšnikov anoi poliittista turvapaikkaa Torontosta ja matkusti Yhdysvaltoihin. 
Vuosina 1974–1979 hän oli ensitanssija American Ballet Theatressa (ABT). Hän liittyi New York City Balletiin vuosiksi 1978–1979, kunnes palasi takaisin American Ballet Theatreen vuonna 1980 ja toimi seurueen taiteellisena johtajana vuoteen 1989 asti. Heinäkuun 3. päivänä vuonna 1986 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. Vuosina 1990–2002 Baryšnikov oli ohjaajana White Oak -tanssiprojektissa.
Televisio- ja filmiura.
Baryšnikov sai Oscar-ehdokkuuden ensimmäisestä elokuvaroolistaan Herbert Rossin elokuvassa "Käännekohta" vuonna 1977. Baryšnikov näytteli pääosaa Taylor Hackfordin ohjaamassa elokuvassa "Valkeat yöt" (1985), ja hänellä oli myös näkyvä rooli venäläisenä emigranttitaiteilijana televisiosarjassa "Sinkkuelämää".
Baryšnikovilla on aikuisikäinen suomalainen kummityttö, ja hän on vieraillut Suomessa usein.
Myllyoja (Oulu)

Myllyoja on Oulun kaupunginosa ja suuralue Oulujoen pohjoisrannalla, noin viisi kilometriä keskustasta itään. Kaupunginosassa asuu noin 2 500 asukasta.
Varsinainen Myllyojan kaupunginosa käsittää Vaalantien (yhdystie 8300), Parkkisenkankaantien, Oulujoen ja Myllyoja-nimisen ojan erottaman alueen. Alue on taajaan rakennettua, ja varsinaisia viheralueita löytyy vain luonnontilaisesta Myllyojanpuistosta.
Kaupunginosa on sekoitus omakotitaloja ja 1970-luvulla rakennettuja kerrostaloja. Alueen pohjois- ja eteläosat ovat omakotitalovaltaista aluetta, kun taas aluekeskus on ympäröity kerrostaloin. Oulujoen rannoilla on vain omakotitalotontteja.
Kaupunginosan peruspalvelut on keskitetty Myllyojan keskukseen.
Sarkasmi

Sarkasmi on purevaa ivaa tai purevan ivallinen ilmaus. Se on sanallista ironiaa, joka on tarkoituksellista, peittelemätöntä ja yleensä loukkaavaksi tarkoitettua. Sarkasmilla ilmaistaan kielteistä ja arvostelevaa asennetta tiettyjä henkilöitä tai tapahtumia kohtaan.
Ironian ja sarkasmin suhde.
"Sanallisessa ironiassa" viestin tarkoitettu merkitys on erilainen tai päinvastainen kuin sanojen tavanomainen merkitys. "Sarkasmi" on purevaksi ja teräväksi tarkoitettua sanallista ironiaa, ja se koetaan siksi loukkaavaksi ja joskus raivostuttavaksi. Toisin kuin ironia, sarkasmi on aina harkittua ja sillä on selkeä kohde, joka on yleensä ihminen mutta joskus myös esimerkiksi esine tai uskomus. Vain ihmiset voivat olla sarkastisia, mutta tilannekin voi olla ironinen.
Sarkasmiksi voidaan kutsua sellaistakin purevaa, ivallista tai halveksuvaa kommenttia, joka ei ole ironinen.
Tunnistaminen.
Psykolingvistikko Roger J. Kreuz (1996) määrittelee viisi piirrettä, joista sarkasmin voi tunnistaa:
Sarkasmi on sitä ymmärrettävämpää, mitä paremmin kuulija tuntee sanojan. Ilman tietoa sanojan todellisista mielipiteistä sarkasmi voidaan erehdyksessä käsittää vilpittömänä mielipiteenä. Esimerkiksi kannabiksen vaaroja kauhistelevan lausahduksen tulkinta riippuu siitä, tietääkö kuulija sanojan olevan kannabiksen kannattaja vai vastustaja.
Joissain tutkimuksissa jo kolmevuotiaiden lasten on havaittu ymmärtäneen sarkasmia. Ranskankielisillä lapsilla tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että viisivuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin, kun siihen liittyi sarkastinen äänenkorkeuden vaihtelu. Yli seitsemänvuotiaat lapset ymmärsivät sarkasmin asiayhteydestä ilman äänenvaihteluakin.
Ihminen käyttää sarkasmin ymmärtämiseen kolmea aivojen osaa. Vasemman aivopuoliskon kieleen liittyvä aivokuoren osa tulkitsee lausahduksen kirjaimellisen merkityksen. Otsalohko ja oikea aivopuolisko päättelevät sen asiayhteyden. Lopuksi ventromediaalinen prefrontaalinen aivokuori yhdistää asiat ja tulkitsee lausahduksen sarkasmiksi. Autisteilla ja henkilöillä, jotka kärsivät aivovaurioista, on usein vaikeuksia ymmärtää sarkasmia.
Etymologia.
Sana "sarkasmi" on peräisin kreikankielisestä sanasta "sarkasmos" ("σαρκασμός") (’iva, pilkka’) jonka verbimuoto on "sarkazein" ('puhua kitkerästi, ivata', sananmukaisesti ’repiä lihaa’ tai ’purra huulta raivoissaan’).
Ain’t Talkin’ ’Bout Love

”Ain’t Talkin’ ’Bout Love” on hard rock -yhtye Van Halenin kappale yhtyeen esikoisalbumilta "Van Halen" (1978). Samana vuonna kappale julkaistiin myös singlenä.
Kitarariffin varassa etenevä kappale on yhtyeen ensimmäisiä hittejä ja tunnetuimpia kappaleita. Apollo 440 -niminen konemusiikkiyhtye käytti kappaleen riffiä hitissään ”Ain’t Talkin’ ’bout Dub” (1997).
Another One Bites the Dust

Another One Bites the Dust on Queen -yhtyeen vuonna 1980 julkaisema funk-vaikutteinen rock-kappale. Se löytyy albumilta "The Game" ja julkaistiin myös singlenä. Siitä muodostui Queenin suurin kaupallinen hitti. Se nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa ja sitä on myyty yli neljä miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. Singlen b-puolena on Mayn samanhenkinen kappale "Dragon Attack". Kappale julkaistiin myös vuonna 1981 ilmestyneellä kokoelmalevyllä "Greatest Hits I".
Kappale on basisti John Deaconin säveltämä, mutta myös laulaja Freddie Mercury muokkasi sitä. Deacon sai lauluun vaikutteita Chicin kappaleesta "Good Times". Rumpali Roger Taylor vihasi kappaletta.
Väitetään myös, että kappale sisältäisi takaperin kuunneltuna repliikin "It's fun to smoke marijuana". 
Laulun tekee muistettavaksi sen tarttuva ja mieleenjäävä bassoriffi. Laulua on käytetty usein urheilutapahtumien taustamusiikkina, ja se inspiroi "Weird Al" Yankovicin tekemään laulusta parodiaversion "Another One Rides the Bus".
Åbo IFK

Åbo Idrottsföreningen Kamraterna (ÅIFK) on vuonna 1908 perustettu turkulainen urheilun yleisseura. Ruotsinkielisen seuran tärkeimmät lajit ovat käsipallo, jalkapallo ja yleisurheilu. Seurassa on pelattu aikoinaan myös jääkiekkoa, jossa joukkue voitti Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason mestaruuden vuonna 1967. Samana vuonna seuran jääkiekkojoukkueen rungolle perustettiin uusi erikoisseura, Kiekko-67.
Jalkapallo.
Suomen jalkapalloilun alkuvaiheen menestysseuroja.
Jalkapallossa seura on 1900-luvun alkupuoliskolla saavuttanut hyvääkin menestystä. Se on voittanut kolme Suomen mestaruutta ja viisi SM-hopeaa. Vuonna 1910 seura voitti Suomen-mestaruuden, kun se kaatoi loppuottelussa Viipurin Reippaan maalein 4–2. Seuraavana vuonna ÅIFK ylsi SM-hopealle, kun Helsingin Jalkapalloklubi oli loppuottelussa vahvempi lukemin 7–1. Vuosina 1913–1917 seura sai neljä peräkkäistä SM-hopeaa, sillä vuonna 1914 ei järjestetty SM-kilpailuja. Kolme ensimmäistä SM-loppuottelutappiota tulivat Kiffeniä vastaan. Vuonna 1913 ÅIFK hävisi 3–5, vuonna 1915 0–1 ja 1916 maalein 2–3. Vuonna 1917 ÅIFK kohtasi jälleen HJK:n, mutta hävisi loppuottelun 2–4. Toisen Suomen-mestaruutensa seura voitti 1920. Se kohtasi loppuottelussa HPS:n ja voitti sen 2–1. ÅIFK oli mestari myös vuonna 1924, jolloin se voitti loppuottelussa HPS:n lukemin 4–3. Alkuvaiheen menestyskauden voi katsoa päättyneen syksyllä 1935 tapahtuneeseen putoamiseen silloisesta päsarjasta.
Nousu pääsarjatasolle 1960-luvulla.
Vuonna 1959 ÅIFK:n valmentajana aloitti Turun Pyrkivästä menestystä saavuttanut Reino Koskinen. Hän nosti seuran neljäntenä valmentajakauteenaan Mestaruussarjaan syksyllä 1962. Seura saavuttikin heti kaudella 1963 Mestaruussarjassa pronssia. Seura pysyi vielä kaksi seuraavaa kautta Mestaruussarjassa eli ÅIFK:n 60-luvun Mestaruussarjajakso päättyi syksyllä 1965. Samana syksynä tuli kuitenkin menestystä seuran voitettua Suomen cupin loppuottelussa paikallisvastustajansa TPS:n 1-0. Seura teki vielä "ranskalaisen visiitin" kaudella 1967 pudotakseen heti Mestaruussarjasta. Aikakauden näkyvimpiä pelaajia silloisessa ÅIFK:n menestyksessä olivat Hans Martin, Aulis Laine ja Raumalta seuraan siirtynyt Simo Syrjävaara. Heistä Laine ja Syrjävaara nousivat maaottelupelaajiksi.
TPS:n farmiseuraksi.
Kaudella 2016 seuran edustusjoukkue pelaa Kolmosessa.
Turun Palloseura perustettiin vuonna 1922 ÅIFK:n vastavoimaksi. Kuitenkin vuodesta 2008 ja hetken aikaa myös 1990-luvulla ÅIFK on toiminut TPS:n reserviseurana.
Käsipallo.
Käsipallo tuli seuran ohjelmaan 1940-luvulla, ja se on tällä hetkellä seuran tärkein laji, ainakin edustustasolla. ÅIFK:n miehet pelaavat SM-liigaa ja naiset 1-divisioonaa. ÅIFK:n miesten päävalmentajana toimii Aku Kuusisto.
Sulo Salmi

Sulo Artur Salmi (4. maaliskuuta 1914 Vaasa – 29. huhtikuuta 1984 Vaasa) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Lontoon olympialaisissa 1948 hän voitti kultaa joukkuekilpailusta ja sijoittui kahdeksanneksi hypyissä.
Salmi kilpaili myös uimahypyissä, joissa voitti SM-pronssia 1940 ja 1944.
Salmi toimi myös voimistelu- ja uimahyppyvalmentajana. Hän valmensi muun muassa olympiavoittaja Eugen Ekmania.
Jump (Van Halenin kappale)

Jump on hard rock -yhtye Van Halenin hittikappale. Kappaleen single julkaistiin 31. joulukuuta 1983. Single pysyi peräti viisi viikkoa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan ykkösenä. Se ilmestyi yhtyeen albumilla "1984". Jump on lisäksi mukana Van Halenin kokoelma- ja livealbumeilla "The Best of Volume I", "The Best of Both Worlds" ja "". Kappaleesta tehtiin myös Van Halenin ensimmäinen musiikkivideo.
Kappale rakentuu syntetisaattoririffin ympärille. Laulu edustaa "pehmeämpää" Van Halenia, jossa kosketinsoittimet saivat suuremman huomion. Tyylimuutokset johtivat osittain ensimmäisen kokoonpanon hajoamiseen, mutta "Jump" on edelleen yhtyeen tunnetuin kappale.
Eddie Van Halenin kitarariffiä (kappaleen lopussa) käytettiin myöhemmin myös kappaleessa "Top of the World" albumilla For Unlawful Carnal Knowledge.
David Lee Rothin mukaan "Jumpin" musiikkivideon tekeminen maksoi yhteensä 650 dollaria.
Kappale on ylittänyt miljardin kuuntelun rajan Spotifyssa.
Juhani Palmu

Helge Juhani Palmu (8. heinäkuuta 1944 Turku – 26. kesäkuuta 2024 Kauhava) oli suomalainen taidemaalari. Hänen töidensä aiheina ovat useimmiten suomalaiset maaseudun talouskeskukset kuten ladot ja maisemat tai šamanistiset symbolit yhdistettyinä luolamaalausten tyylisiin ihmishahmoihin.
Elämä ja ura.
Tausta ja koulutus.
Palmun isä oli taidekauppias, jolla oli 1970-luvun lopulla kahvila-taidegalleria Turussa. Isä oli myös Jehovan todistaja. Palmu työskenteli mainospiirtäjänä 1960-luvulla ennen maalariksi ryhtymistään. Hän opiskeli Onni Ojan yksityisoppilaana sekä Kölnissä vuosina 1991–1993. 
Ura.
Palmu tunnettiin myös taloudellisesta kyvystään ja ajoittain runsaista tuloistaan. Taidemyyntitaustasta huolimatta 80 prosenttia Palmun myyntituloista sanotaan tulleen oheistuotteista, Palmu Design Collectionin vaaseista, tekstiileistä ja painotuotteista. 
Vuonna 2007 "City"-lehden kulttuurikyselyssä 60 prosenttia vastaajista mainitsi Palmun maan yliarvostetuimmaksi taiteilijaksi.
Palmu osti vuonna 1998 Kapteeninkadulla sijainneen helsinkiläisen Strindbergin taidesalongin irtaimistoineen ja arkistoineen. Siellä hän esitteli omien töidensä ohella muun muassa Eero Nelimarkan kirjeitä. Palmu sulki toistaiseksi Strindbergin gallerian kuten myös Aleksanterinkadun toimipisteensä kesäkuussa 2007.
Yksityiselämä.
Palmu oli naimisissa kuusi kertaa, muun muassa Marjo Salosen, Katriina Wuoriston ja Tiina Jylhän kanssa. Hänen kuudes vaimonsa oli liettualaissyntyinen Leila Palmu (o.s. Pikk). Palmu haki huhtikuussa 2009 avioeroa, mutta perui hakemuksen myöhemmin kesäkuussa.
Palmu loukkaantui vakavasti tulipalossa kotonaan kesäkuussa 2017. Hänelle tehtiin useita leikkauksia ja ihonsiirtoja alaraajoihin, ja hän menetti yhdeksän varvasta. Keväällä 2019 hänellä diagnosoitiin kasvain virtsateissä, ja hänen kerrottiin olleen menossa leikkaukseen kesäkuussa 2019. Hänen vaimonsa Leila toimi Palmun omaishoitajana. Maaliskuussa 2021 Palmu sai taas vakavia palovammoja kotonaan ja joutui sairaalaan kriittisessä tilassa, kun sähkökäyttöinen ilmapatja oli syttynyt tuleen. Onnettomuuden seurauksena Palmun vasen jalka ja vasemman käden sormet amputoitiin.
Palmu siirrettiin kesäkuussa 2024 kotiinsa palliatiiviseen hoitoon. Hän kuoli 26. kesäkuuta 2024 taisteltuaan pitkään vakavien sairauksien kanssa.Seurakunta poisti Palmun hautamuistomerkin Alahärmän hautausmaalta 29. elokuuta 2025 laittomana ja liian korkeana.
Valentinianus I

Flavius Valentinianus I (321 – 17. marraskuuta 375) oli Rooman keisari 364–375. 
Valentinianus oli upseeri armeijassa Julianuksen ja Jovianuksen aikana. Jovianuksen kuoltua armeija valitsi hänet keisariksi. Pian hän nimitti myös veljensä Valensin kanssahallitsijakseen. Veljekset jakoivat valtakunnan kahteen osaan: Valensista tuli Itä-Rooman keisari, Valentinianuksesta Länsi-Rooman keisari.
Valentinianuksen aikana Rooma soti barbaarikansoja kuten burgundeja, sakseja ja alemanneja vastaan, joista aiemmin ei ollut edes kuultu. Aluksi Valentinianus toimi Mediolanumista käsin, mutta muutti vuonna 365 Lutetiaan, josta käsin hän soti alemanneja vastaan. Alemannit lyötiin Reinin taakse ja heidän kanssaan solmittiin rauha. 
Samoihin aikoihin saksit hyökkäsivät Gallian rannikkoa vastaan. Pohjois-Britannian piktit ja skotit olivat liittossa saksien kanssa. Valentinianus lähetti "comes" Flavius Theodosiuksen Britanniaan kukistamaan hyökkääjiä. Kukistettuaan heidät Theodosius lähetettiin Africaan jossa eräs Firmus oli aloittanut kapinan. 
Vuonna 374 kvadit, eräs germaaniheimo, hyökkäsi Pannoniaan. Vuonna 375 keisari lähti Illyriaan suuren armeijan kanssa heitä vastaan. Ottaessaan vastaan kvadien lähetystöä Valentinianus sai aivoverenvuodon, johon hän kuoli 17. marraskuuta 375.