tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seppo Simola

Seppo Antero Simola (27. heinäkuuta 1936 Somero – 9. maaliskuuta 2003) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti vuosina 1958–1962 ja uudestaan vuodesta 1968 lähtien Turun Rientoa, vuosina 1963–1965 Helsingin Kisa-Veikkoja, vuonna 1966 Lauttasaaren Pyrintöä ja vuonna 1967 Valkeakosken Hakaa. Simola paransi kuulantyönnön ulkoratojen Suomen ennätystä seitsemän kertaa ja hän oli ensimmäinen suomalainen, joka työnsi kuulaa yli 18 metriä (vuonna 1963) ja yli 20 metriä. Hän työnsi 20,15 metriä Turussa 19. heinäkuuta 1972, mikä sinetöi hänen pääsynsä yhdeksi 20 metrin kerhon kuudesta perustajajäsenestä, kun kerho perustettiin huhtikuussa 1983. Tulos jäi hänen uransa parhaaksi. 
Kalevan kisoissa Simola voitti kultaa vuosina 1963, 1964, 1970, 1971 ja 1972, hopeaa vuonna 1969 ja pronssia 1965 ja 1966. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 1963, 1964, 1966, 1971 ja 1972 sekä hopeaa vuosina 1962 ja 1965.
Simolan uran alkuvaiheista voidaan todeta, että hänen "oppi-isänään" on toiminut kiekonheittäjä Jorma Rinne. Simolan ura oli kilpaurheilijalle tilastojen valossa erikoinen. Ensin tasaista kehitystä vuoteen 1961, sitten kaksi voimakasta kehityksen kautta (16,26:sta 18 metriin), yksi vuosi lähes samassa, jonka jälkeen selvää taantumista (vuoden 1967 paras tulos 17,61). Vuoden 1968 Simola oli lähes kokonaan poissa kilpakentiltä (15,37), mutta kokosi voimansa vuodeksi 1969, jota voidaan pitää hänen uutena tulemisenaan – Suomen ennätys 19,24. Simola sijoittui Ateenan EM-kisoissa 1969 sijalle 11 ja Helsingin EM-kisoissa 1971 sijalle 14. Kilpailu-uransa jälkeen hän toimi valmentajana muun muassa kiekonheittäjä Yrjö Majamaalle. Simola oli ammatiltaan myyntiedustaja.
Toy Story 2

Toy Story 2 on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Pixarin animaatioelokuva, jatko-osa elokuvalle "Toy Story – leluelämää". Se on John Lasseterin ohjaama. Elokuva sai parhaana komediaelokuvana Golden Globe -palkinnon.
Juoni.
Juoni perustuu niihin elementteihin, jotka jäivät pois edeltävästä elokuvasta, kun siinä keskityttiin Woodyn ja Buzz Lightyearin ystävyyteen.
Woodyn omistaja Andy on lähdössä Länkkärileirille ja hän on ottamassa Woodyn mukaansa, mutta Andy vahingossa repii Woodyn käden ja hän jää pois matkasta. Sitten Woodyn ystävä Wheezy joutuu kirpparille ja Woody pelastaa hänet, mutta lelukauppaketju Alin Leluladon omistaja Al varastaa Woodyn samalla. Muut lelut saavat selville, kuka vei Woodyn ja Buzz Lightyear, Herra Perunapää, Rex, Röh ja Slinky lähtevät vaaralliselle pelastusmatkalle. Samaan aikaan Woody tapaa ”oikean” perheensä, johon kuuluu lehmityttö Jessie, Woodyn hevonen Napakymppi ja mainari Paukku-Pete. Woodylle selviää, että hän on arvokas keräilyesine. Hänelle selviää myös, että Al on myymässä lelut lelumuseoon Japaniin. Buzz ja muut etsijät yrittävät etsiä Woodya Alin leluladosta, mutta häntä ei löydy. Buzz joutuu myös nenäkkäin toisen Buzz Lightyearin kanssa, joka on samanlainen kuin hänkin alun perin.
Buzzien paikka vaihtuu ja oikea Buzz seuraa muita Alin asuntoon, jossa Woody oikeasti on. Woody on kuitenkin päättänyt lähteä Japaniin muiden kanssa ja muut pelastajat poistuvat. Woodylle iskeekin katumus ja hän tajuaa, että ystävät ja omistajan rakkaus ovat tärkeimpiä asioita lelun elämässä. Hän päättää palata takaisin ja pyytää Jessietä, Napakymppiä ja Paukku-Peteä mukaan. Jessie ja Napakymppi suostuvat, mutta Paukku-Pete on eri mieltä ja väkisin pakottaa muut mukaansa. Buzz ja muut seuraavat Alia lentokentälle pizzataksilla ja vapauttavat Woodyn. Jessie ei pääse vapaaksi ajoissa ja Woody, Buzz ja Napakymppi pelastavat hänet lentokoneesta. Joukko palaa takaisin kotiin ja varsinkin Andy on iloinen saamistaan uusista leluista.
Ääninäyttelijät.
Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Maria Wiberg, Telma Tuomisto, Vaula Hyry, Jaana Hovinen ja Ralf Öhberg.
Juutalaisten maailmankongressi

Juutalaisten maailmankongressi () on kansainvälinen federaatio, joka ajaa juutalaisten yhteisöjen ja järjestöjen asioita. Kongressi ajaa erilaisten juutalaisten ryhmien poliittista ja uskonnollista etuja. Järjestö toimii maailmanlaajuisesti. Se on sionistinen järjestö, joka tukee voimakkaasti Israelin valtiota. 
Juutalaisen maailmankongressin järjestöt sijaitsevat Pohjois-Amerikassa, Latinalaisessa Amerikassa, Euroopassa, Aasiassa, Israelissa ja Tyynenvaltameren alueella. Järjestön uusi ohjelma on tukea juutalaisia kommuuneja arabimaissa. 
Järjestön päämaja sijaitsee New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Sillä on myös sivukonttoreja Jerusalemissa, Israelissa; Pariisissa, Ranskassa; Buenos Airesissa, Argentiinassa ja Genevessä, Sveitsissä. 
Juutalaisten maailmankongressin puheenjohtajina ovat toimineet
Lukki

Lukki on raskaiden ja pitkän­omaisten kappaleiden kuten saha­tavara­nippujen, veneiden, junan­vaunujen ja meri­konttien nostamiseen ja siirtämiseen tarkoitettu nosturi­ajoneuvo tai vedettävä vaunu. Suurimmat lukit ovat satamissa, kontti­terminaaleissa ja muissa meri­konttien käsittely­paikoissa käytettäviä torni­maisia ajo­neuvoja konttien siirtä­miseen, nosta­miseen ja pinoa­miseen. Lukin pyörät sijaitsevat pilari­parien alla niin, että pyörien väliin jää tarvittavan korkuinen tyhjä tila tavaran nostamiseksi ja kuljet­tamiseksi. Korkeimmat kontti­lukit pystyvät pinoamaan 2,44 metrin korkuisia ISO-standardi­kontteja jopa neljä päällekkäin. Kontti­lukin nosto­kyky on yleensä 40–60 tonnia.
Suurimpia kontti­lukkien valmistajia ovat suomalaisen Cargotecin tytär­yhtiö Kalmar, italia­lainen Fantuzzi, suomalainen Konecranes ja saksalainen Noell.
Konttilukkia pienempiä ja kevyempiä lukkeja käytetään puu­tavaran ja muiden pitkän­omaisten suurien esineiden, kuten veneiden siirtoon. Niissä ei välttämättä ole omaa voiman­lähdettä, vaan niitä käytetään traktorin tms. vetämänä. Tällaisten lukkien suurimpiin valmistajiin kuuluu irlantilainen Combilift.
Rakenne.
Nykyaikainen konttilukki koostuu viidestä pää­osasta: kahdesta sivu­rungosta, pilarien ylä­päitä yhdistävästä ylä­kehästä, tarttujista ja ohjaamosta. "Sivurungot" ovat toistensa peili­kuvia ja sisältävät kontin pyörästöt voimansiirto­laitteineen. Sivu­runkojen etu- ja taka­kulmista nousevat teräs­pilarit, joiden yläosassa on lukin "yläkehä". Yläkehällä sijaitsevat voima­laite, vinssi­järjestelmä, hydrauliikka­järjestelmä ja pääsähkö­järjestelmä. Yläkehän jommassakummassa etukulmassa on "ohjaamo". Lukin olennaisin osa on "tarttuja", joka liikkuu vinssi­koneiston avulla ylös ja alas neljän pilarin muodostamassa alatilassa. Tarttuja voi nostaa joko yhtä ("single lift") tai kahta konttia ("twin lift") kerrallaan.
Historiaa.
Konttilukin edeltäjä, puutavaran siirtoon tarkoitettu laite kehitettiin toisen maailman­sodan jälkeen Suomessa Valmetin Härmälän lentokone­tehtaalla Tampereella osana Suomen sota­korvauksia Neuvosto­liitolle. 1970-luvulla siitä tuli kansain­välinen menestys meri­konttien siirto­laitteena ja Valmetin Tampereen-tehtaan päätuote. Nykyisin tehtaan omistaa Kalmar, joka on osa suomalaista Cargotec-yhtiötä.
Lukkituotanto Tampereella sai alkusysäyksensä Neuvosto­liitosta tulleesta valokuvasta, joka esitti Yhdys­valloissa lankkujen siirtoon kehitettyä laitetta.. Neuvosto­liitto halusi sota­korvausten osana satoja tällaisia laitteita. Valmetin lentokone­tehtaalla rakennettiin ensimmäiset proto­tyypit valokuvaan perustuen, ja niiden pohjalta päästiin sarja­tuotantoon. Sota­korvausten päätyttyä Pohjois-Amerikassa oli juuri keksitty merirahti­liikenteen mullistavat kontit, ja pian huomattiin lukkien toiminta­periaatteen olevan erinomaisesti sovellettavissa myös konttien nostoon ja siirtoon.
Nahum Goldmann

Nahum Goldmann (10. heinäkuuta 1894 Liettua Wischnewo – 29. elokuuta 1982 Bad Reichenhall, Saksa) (hepreaksi:נחום גולדמן) oli puolalaissyntyinen israelilainen sionisti ja Juutalaisten maailmankongressin pitkäaikainen puheenjohtaja.
Elämäkerta.
Nahum Goldmann syntyi Liettuassa Wischnewossa kirjailija- ja opettajaperheeseen. Perhe muutti Saksaan Frankfurtiin vuonna 1900. Goldmann opiskeli oikeustiedettä, filosofiaa ja historiaa Marburgissa, Heidelbergissa ja Berliinissä. Hän valmistui lakitieteestä ja filosofiasta.
Goldmann liittyi sionistiseen järjestöön nuorena. Vuonna 1918 Goldmann työskenteli Saksan ulkoministeriössä juutalaisosastolla. Hän sai toiminnallaan Saksan keisarin Vilhelm II:n tukemaan sionistista unelmaa. Vuonna 1922 Goldmann perusti Eschkol-Publikations-Gesellschaft-kustannusyhtiön, joka kustansi sionistisia kirjoja ja lehtisiä. Vuonna 1929 Goldmann julkaisi suuren "Encyclopaedia Judaican".
Kun Yhdistynyt kuningaskunta hallitsi Palestiinaa, Goldmann oli neuvottelemassa englantilaisten kanssa; samaan aikaan kansallissosialistinen puolue nousi valtaan Saksassa. Goldmann oli Palestiinassa tapaamassa setäänsä, kun hän vuonna 1935 menetti Saksan kansalaisuutensa. Hän pakeni Hondurasiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin, missä hän työskenteli Jewish Agencyssä. Goldmann muutti Geneveen, missä ryhtyi auttamaan juutalaisia muuttamaan Euroopasta. Vuosina 1940–1964 hän asui Yhdysvalloissa maan kansalaisena.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Goldmann ryhtyi toisen maailmansodan jälkeen kannattamaan juutalaisvaltion perustamista Palestiinaan arabivaltion rinnalle. Sodan jälkeen hän alkoi yhdessä David Ben-Gurionin kanssa luoda Israelia. Goldmann ennusti, että sota syttyisi arabivaltioiden ja Israelin välillä, kun englantilaiset ovat lähteneet.
Vuodesta 1951 hän toimi Israelin juutalaistoimiston hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 1952 Goldmann neuvotteli sopimuksia Länsi-Saksan liittokanslerin Konrad Adenauerin kanssa. Vuonna 1954 solmittiin sopimuksia Itävallan kanssa.
Goldmann oli vuosina 1948–1977 Juutalaisten maailmankongressin puheenjohtaja. Järjestö on Israelin valtiosta riippumaton itsenäinen järjestö. Goldmann edusti Israelia myös ulkomailla. Hän arvosteli Israelin politiikkaa. Vuosina 1956–1968 Goldmann oli Sionistisen maailmanjärjestön puheenjohtajana. Goldmann sai Israelin kansalaisuuden vuonna 1962 ja Sveitsin kansalaisuuden vuonna 1969. Hän ei koskaan asunut pysyvästi Israelissa vaan vuoroin Israelissa ja Sveitsissä. Elämänsä aikana Goldmannilla oli yhteensä seitsemän kansalaisuutta.
Goldmann yritti solmia Israelin ja sen naapurimaiden suhteita ja sopimuksia. Hän arvosteli vuoden 1967 kuuden päivän sotaa. Goldmann rupesi ajamaan palestiinalaisten oikeuksia. Vuonna 1970 Goldmann yritti puhua Egyptin presidentti Nasserin kanssa, mutta Israelin hallitus esti sen. Goldmann solmi suhteita PLO:n johtaja Jasser Arafatin kanssa.
Goldmann yritti luoda Israelista valtiota, joka sopisi kaikille juutalaisille ja olisi puolueeton Sveitsin mallin mukaisesti. Goldmann kuoli Bad Reichenhallissa Länsi-Saksassa.
Lucky Number Slevin

Lucky Number Slevin on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut gangsterielokuva, jonka on käsikirjoittanut Jason Smilovic ja ohjannut Paul McGuigan. Pääosissa näyttelevät Bruce Willis, Josh Hartnett, Lucy Liu, Morgan Freeman, Ben Kingsley ja Stanley Tucci.
Juoni.
Kaksi miestä törmää sattumalta lentokentän terminaalissa, joista toinen alkaa kertoa epäonnista kertomusta eräistä hevoskilpailuista, joissa ihmishenkiäkin meni muutama. Pian tämän jälkeen nuorukainen Slevin (Josh Hartnett) saapuu New Yorkiin tapaamaan vanhaa kaveriaan Nick Fisheriä. Fisheriä ei tunnu löytyvän, mutta ystävällinen naapurin tyttö Lindsey (Lucy Liu) haluaa tehdä tuttavuutta Slevinin kanssa. Pian tämän jälkeen Slevin joutuukin pahempaan liemeen, kun hänet sekoitetaan toiseen hahmoon ja kaksi rikollispomoa Pomo (Morgan Freeman) ja Rabbi (Ben Kingsley) antavat tiettyyn asti aikaa hoitaa eräs homma ja maksaa suuret velat, tai muuten käy ohraisesti. Tapausta pitää silmällä sivusta 
kylmäverinen ammattitappaja Goodkat (Bruce Willis).
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Lucky Number Slevin" pyrkii jujuttamaan katsojaansa aikatason vaihdoksilla takaumineen, mutta osoittautuu varsin pian toivottoman epäkiinnostavaksi jahkailuksi. Valotietä kiinnostivat elokuvassa eniten lavasteiden hauskan retrohenkiset poptapetit, koska veijarifilmiksi pyrkivä tarina vaatisi hänestä fiksun käsikirjoituksen, joka kutsuisi katsojaa antautumaan höynäytettäväksi.
Mummi (piirroshahmo)

Mummi (engl. Granny) on yksi päähahmoista monissa Tipi ja Sylvesteri -piirretyissä. Mummi on Looney Tunes -hahmo, ja hänet loi Friz Freleng. Mummi kuvataan usein vanhanahkona ja vanhanaikaisena vanhanapiikana, joka käyttää silmälaseja, pitää harmaat hiuksensa nutturalla ja käyttää 1800-luvun loppupuolelta olevia opettajanvaatteita.
Mummi läpi vuosien.
Mummi esiintyi ensi kerran 1937 animaatiopätkässä "Little Red Walking Hood", jonka ohjasi Tex Avery. Hän esiintyi toisen kerran Bob Clampettin ohjaamassa "The Cagey Canary" -animaatiossa. Kolmannen kerran Granny nähtiin animaatiossa "Hiss and Make Up", ja sen ohjasi Friz Freleng. Neljäs esiintyminen tapahtui Väiski Vemmelsääri -animaatiossa "Hare Force".
Radiotelevisione Italiana

Radiotelevisione Italiana eli RAI tai Rai on Italian julkisen palvelun televisioyhtiö, joka on perustettu vuonna 1954. RAI:n omistaa Italian talous- ja valtiovarainministeriö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Roomassa. RAI on yksi Italian suurimmista televisioyhtiöistä ja yhtiön pääkilpailijana on Mediaset.
RAI:lla on kolme maanpäällistä televisiokanavaa ja kolme radiokanavaa lukuisten satelliittikavavien ja digitv-kanavien lisäksi. RAI oli myös yksi Euroopan yleisradiounionin perustajajäsenistä vuonna 1950.
Poliisiauto

Poliisiauto on poliisien virkatehtäviensä suorittamiseen käyttämä auto.
Poliisiautot Suomessa.
Suomalaisen poliisiauton tunnistaa tummansinisistä raidoista pyöräaukkojen kohdilla, kaksikielisistä POLIISI- ja POLIS-teksteistä auton kyljissä sekä poliisimiekkatunnuksesta. Vuodesta 2016 lähtien ajoneuvoissa on käytetty vihreänkeltaisia heijastavia pintoja. Autoissa on mainittu yleinen hätänumero 112 ja auton yksikkötunnus. Poliisiautojen katolla on myös vilkkupaneeli, jossa sinisten hälytysvalojen lisäksi on valaistu POLIISI-teksti, sekä muita valoja. Tunnuksellisten autojen lisäksi Suomen poliisilla on käytössään tunnuksettomia autoja.
Poliisiautot Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Pohjois-Amerikassa poliisiautojen väritys ja tyyppi vaihtelevat osavaltioittain. Yleisesti autot kuitenkin luokitellaan kolmeen kategoriaan:
Jeffrey Tate

Jeffrey Philip Tate (28. huhtikuuta 1943 Salisbury – 2. kesäkuuta 2017 Bergamo, Italia) oli englantilainen kapellimestari. 
Tate opiskeli 1960-luvun alussa lääketiedettä Cambridgen yliopistossa. Hän aloitti myöhemmin musiikinopintonsa Lontoossa. Hänen ensimmäinen kansainvälinen esiintymisensä oli Metropolitan-oopperassa vuonna 1979. Vuonna 1985 hänet nimitettiin Englannin kamariorkesterin ylikapellimestariksi. Vuonna 1987 hän johti Rolf Liebermannin oopperan "Der Wald" ensiesityksen. Vuonna 1991 Tate seurasi James Conlonia Rotterdamin filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina. 
Tatella oli spina bifida, ja hän toimi vuodesta 1989 alkaen ASBAH-järjestön puheenjohtajana.
Nousiaisten kirkko

Nousiaisten kirkko eli Pyhän Henrikin kirkko () on keskiaikainen harmaakivikirkko Nousiaisissa. Kirkon tilalla tai aivan sen vieressä Nousiaisissa Hirvijoen rannalla Nousmäellä on luultavasti ollut useita puukirkkosukupolvia 1100-luvulta alkaen. Puukirkko oli Suomen piispanistuimen paikka varhaiselta keskiajalta lähtien. Ensimmäinen maininta Nousiaisten kirkosta löytyy aikalaislähteistä vuodelta 1232. Alueelta tiedetään kuitenkin vanhoja kalmistoja, jotka on ajoitettu jopa aivan toisen vuosituhannen alkuun. Piispa Henrikin jäännökset siirrettiin Nousiaisten kirkosta Turun tuomiokirkkoon 1290-luvulla.
Pyhälle Henrikille ja Neitsyt Marialle alkujaan omistettu kirkko rakennettiin harmaakivestä ja tiilestä piispa Henrikin hautakirkoksi. Työ tehtiin todennäköisesti 1420-luvulla tai viimeistään 1430-luvulla. Pohjakaavaltaan kirkko on poikkeuksellinen, sillä se on kaksikuorinen. Läntisestä päädystä kuori on kolmitaitteinen ja runkohuonetta matalampi. Itäinen pääty on puolestaan runkohuoneen korkuinen ja viisitaitteinen. Pohjoisella seinustalla on sakaristo ja sitä vastapäätä eteläisellä sivulla asehuone. Kirkko oli alun perin suunniteltu kaksilaivaiseksi. Suunnitelmia kuitenkin muutettiin rakentamisen kestäessä, ja lopputulos on kolmilaivainen, ristiholvattu kirkko. Holveja kannattelevat yksinkertaiset neliömäiset tiilipilarit. Holveissa ja pilareissa on ilmeisesti 1430-luvulta olevia yksinkertaisia maalauksia, jotka vuonna 1936 löydettiin kalkkimaalikerrosten alta.
Kirkossa on myös piispa Tavastin lahjoittama Pyhän Henrikin kenotafi vuodelta 1429. Se on valmistettu belgialaisesta mustasta kalkkikiveä muistuttavasta kivestä ja se on peitetty messinkilevyillä, joissa on Henrik-piispan elämää kuvaavia kaiverruksia. Kenotafi siirrettiin eteläiselle seinustalle 1901 rakennettuun viisitaitteiseen kappeliin, jonka oli suunnitellut Josef Stenbäck. Vuosina 1967–1969 suoritetun kirkon restauroinnin yhteydessä se kuitenkin palautettiin takaisin alkuperäiselle paikalleen keskilaivan itäosaan, samaisen restauroinnin yhteydessä uudelleen löydetyn Henrik-piispan haudan päälle.
Kirkossa on kuumailmalämmitys ja istumapaikkoja noin 300 ihmiselle. Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan rakentamat 19-äänikertaiset ja kaksisormioiset mekaanisella koneistolla varustetut urut vuodelta 1968. Valtavirrasta poiketen Nousiaisten kirkossa saarnatuoli sijaitsee yleisöön nähden oikealla sivustalla.
Kirkkoa on uudistettu ja restauroitu ainakin vuosina 1377, 1770, 1786, 1847, 1901, 1936 ja 1967–69.
Museovirasto on määritellyt Nousiaisten kirkon ja kirkkomaiseman, johon kuuluvat myös Hirvijoen vastarannalla sijaitseva pappila ja ympäröivä avoin viljelysmaisema, yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kirkon sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Jussi Vikaisen käsialaa vuodelta 1951.
Uskomusjärjestelmä

Uskomusjärjestelmä on uskomuksiin perustuva ajattelutapa, johon liittyy tietynlaista kieltä, tiedon rakenteita ja käsitteistöjä. Kaikki tietojärjestelmät ovat uskomusjärjestelmiä, mikäli niitä tarkastellaan tietoteoreettisen skeptisismin tai tieteellisen fallibilismin valossa. Uskonnollisen ajattelun lisäksi uskomusjärjestelmiä ovat siten myös vaikkapa luonnontieteelliset tietojärjestelmät.
Tapoja oikeuttaa eli perustella uskomusjärjestelmiä on erilaisia. Tieteellistä uskomusjärjestelmää esimerkiksi kuvaa pyrkimys epäillä kaikkea tietoa ja tarkastella uskomusjärjestelmään hyväksyttyjä väittämiä kriittisesti.
Noah Wyle

Noah Strausser Speer Wyle (s. 4. kesäkuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu varsinkin tohtori Carterin roolista televisiosarjassa "Teho-osasto". 
Tausta.
Wyle syntyi Kalifornian Hollywoodissa kuusilapsiseen perheeseen. Hän kiinnostui näyttelemisestä lukioaikoinaan ja esiintyi useissa koulun näytelmissä, kunnes valmistui ylioppilaaksi ja muutti pieneen asuntoon Hollywood Boulevardille. Samaan aikaan häntä alkoi opettaa näyttelijäntyön opettaja Larry Moss.
Ura.
Wylen ensimmäiset televisioroolit olivat minisarjoissa ja vuonna 1991 hän pääsi mukaan elokuvaan "Crooked Hearts". Vuonna 1994 hän koe-esiintyi Teho-osastoon luettuaan sarjan pilottijakson käsikirjoituksen. Hän sai osan ja lupautui mukaan, vaikkei viiden vuoden sopimus häntä aluksi miellyttänytkään. Hän oli sarjassa mukana 11. tuotantokaudelle asti. Wyle oli ainoa näyttelijä, joka oli ollut mukana sen ensimmäisestä jaksosta lähtien, kunnes hän jätti sarjalle hyvästit kauden päätösjaksossa "Läksiäiset", joka näytettiin Suomessa vuonna 2005. Wyle palasi sarjan viimeiselle eli 15. tuotantokaudelle neljän jakson ajaksi ja oli myös mukana viimeisessä jaksossa, joka näytettiin USA:ssa huhtikuussa 2009.
Yksityiselämä.
Wyle avioitui vaimonsa, meikkitaiteilija Tracy Warbinin kanssa 6. toukokuuta 2000, ja he erosivat vuonna 2010. Heillä on kaksi lasta (s. 2002 ja 2005). Wyle avioitui nykyisen vaimonsa, Sara Wellsin kanssa kesäkuussa 2014. Heillä on yksi lapsi, Frances Harper Wyle (s. 2015).
Steve Hewitt

Steven Hewitt (s. 22. maaliskuuta 1971) on englantilainen rumpali. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä The Boo Radleys ja Placebo. Placeboon hän liittyi vuonna 1996 ja erosi yhtyeestä 2007. Sen jälkeen hän perusti oman yhtyeensä, Love Amongst Ruinin.
Protais Zigiranyirazo

Protais Zigiranyirazo (1938 – 3. elokuuta 2025 Niamey, Niger), joka tunnetaan myös nimellä Monsieur Zed ("Mr. Z"), oli ruandalainen liikemies ja poliitikko. Häntä on syytetty osallisuudesta Ruandan kansanmurhaan vuonna 1994 ja Dian Fosseyn murhaan vuonna 1985.
Vuosina 1974–1989 Zigiranyirazo toimi Ruhengerin alueen kuvernöörinä. Zigiranyirazo on hutu, ja hänellä oli hyviä suhteita hutupoliitikkoihin, liikemiehiin ja Ruandaa tuolloin hallinneisiin sotilasjohtajiin. Zigiranyirazon sisar Agathe Habyarimana oli Ruandan presidentin Juvénal Habyarimanan vaimo. Habyarimanan murha vuonna 1994 käynnisti Ruandan kansanmurhan.
Vuonna 1989 Zigiranyirazo luopui tehtävistään ja muutti Kanadaan opiskelemaan Université du Québec à Montréalissa, Montrealissa. Zigiranyirazo erotettiin yliopistosta ja karkotettiin Kanadasta vuonna 1993 hänen sekaannuttuaan kahden tutsipakolaisen murhauhkauksiin Montrealissa. 
Vuosina 1994–2001 Zigiranyirazo asui Nairobissa, Keniassa. 21. heinäkuuta 2001 Zigiranyirazo pidätettiin Brysselin lentoasemalla kun hän matkusti väärennetyllä Ranskan passilla ja yritti saada turvapaikkaa Belgiasta. 4. lokakuuta 2001 Belgian hallitus luovutti Zigiranyirazon YK:n Kansainväliselle rikostuomioistuimelle.
Tasogeometria

Tasogeometria on tasoa eli kaksiulotteista avaruutta (esim. X- ja Y-akselit) ja sen osia käsittelevä geometrian osa-alue. Tasogeometrian käsitteitä ovat kaksiulotteiset objektit, kuten monikulmiot, ympyrä ja ellipsit. Myös yksiulotteisia objekteja, kuten viivaa, suoraa tai janaa, sekä nollaulotteisia eli pistettä, voidaan käyttää. 
Analyyttisessä tasogeometriassa karteesisessa koordinaatistossa tarvitaan minkä tahansa pisteen ilmoittamiseksi kaksi koordinaattia. Tasokoordinaatistossa origon läpi vaakasuoraan on tavallisesti X-akseli ja pystysuoraan Y-akseli. Toinen mahdollinen koordinaatisto on napakoordinaatisto, jossa pisteen sijainti ilmoitetaan kiertokulmalla ja etäisyydellä eli säteellä.
George Adamson

George Adamson (1906 – 20. elokuuta 1989 tunnetaan myös nimellä "leijonamies") oli villieläinten, erityisesti leijonien, suojelija. Adamson ja hänen vaimonsa Joy Adamson työskentelivät Keniassa ja kirjoittivat kirjan "Elsa, vapaana syntynyt".
Adamson syntyi Dholpurissa, Brittiläisen Intian Rajasthanissa. Adamson vieraili Keniassa ensi kertaa vuonna 1924. Erinäisten seikkailujen jälkeen, joihin kuului muun muassa toimiminen kullanetsijänä, hän liittyi vuonna 1938 Kenian riistahallintoon ja seuraavana vuonna hän meni naimisiin Joyn kanssa. Hän ampui vuonna 1956 leijonan, jonka pennusta tuli maailmankuulu "Elsa".
George Adamson jäi eläkkeelle vuonna 1963 ja ryhtyi vuonna 1970 perustamaan Koran suojelualuetta Pohjois-Keniaan. Hänen apulaisenaan toimi Tony Fitzjohn, joka jatkoi Adamsonin työtä tämän kuoleman jälkeen. Joy ja George Adamson erosivat vuonna 1970, mutta säilyttivät edelleen niin läheiset välit, että viettivät esimerkiksi joulunsa yhdessä. 
George Adamson sai surmansa, kun hänen autoaan tulitettiin vuonna 1989 hänen ollessaan 83-vuotias. Hänen ex-vaimonsa Joy oli murhattu vuonna 1980.
When Dream and Day Unite

When Dream and Day Unite on Dream Theaterin ensimmäinen studioalbumi. Se äänitettiin vuonna 1988 ja julkaistiin 6. maaliskuuta 1989. Levy jäi Dream Theaterin ainoaksi, jolla lauloi Charlie Dominici. Soundit ovat melko erilaiset muuhun Dream Theaterin tuotantoon verraten.
"When Dream and Day Unite" julkaistiin Mechanic Records -levymerkillä. Albumin tuottivat Terry Date ja Dream Theaterin jäsenet.
Kriitikot sanoivat albumin olevan hyvin Rush-painotteista. Charlie Dominicin äänellä oli varmasti paljon tekemistä asian kanssa.
TUI fly Nordic

TUI fly Nordic AB (aikaisemmin TUIfly Nordic ja Britannia Nordic AB) on TUI-konserniin kuuluva tilauslentoyhtiö, joka lentää lomalentoja pohjoismaisille matkanjärjestäjille, kuten TUI Finlandille. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tukholmassa, Ruotsissa.
TUI-konserniin kuuluvat TUI fly Nordicin lisäksi TUI fly Netherlands Alankomaissa, TUI fly Belgium Belgiassa, TUI fly Deutschland Saksassa, Corsair International Ranskassa sekä TUI Airways Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä huhtikuussa 2023 on 3,7 vuotta.
Garnizonnoje

Garnizonnoje () on maalaiskunta Äänisenrannan piirin pohjoisosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Asukasluku on noin 2 400.
Kunta sijaitsee noin 15 km Petroskoista luoteeseen Urozero-järven etelä- ja pohjoispuolella. Asutuskeskuksia on kaksi, keskustaajama Tšalna-1 (; aiemmin "Garnizon Besovets" ja "Petrozavodsk-15" ) ja Koskenkylä ( ). Tšalna-1 oli aiemmin osa Prääsän piirin Tšalnaa, mutta siirrettiin kuuluvaksi Äänisenrannan piiriin. Tšalna-1:ssä on koulu, lastentarha, upseeritalo ja joitakin harrastuspiirejä.
Garnizonnoje on varuskuntapaikkakunta, johon on sijoitettu viisi sotilasyksikköä, muun muassa Besovetsin lentoasemalta operoiva 159. kaartinhävittäjärykmentti.
Rillit

Rillit (Zosteropidae) on varpuslintuihin kuuluva lintuheimo. Heimoon kuuluu 13 sukua, joissa on yhteensä 122 lajia. Rillejä tavataan Aasiassa, Afrikassa, Australiassa ja joillakin Tyynenmeren saarilla.
Ulkonäkö.
Monet rillilajit muistuttavat toisiaan huomattavasti. Kooltaan ne ovat yleensä kymmensenttisiä ja väriltään kellertäviä tai vihertäviä. Nokka on ohut ja kärjestään terävä. Lähes kaikilla heimon lajeilla on silmän ympärillä valkoinen rengas, josta heimo on saanut nimensä.
Lisääntyminen.
Pesän rillit tekevät puuhun oksanhaaraumaan. Molemmat puolisoista hautovat munia, joista poikaset kuoriutuvat kolmen viikon kuluttua pesän rakentamisesta. Poikaset syövät aluksi hyönteisiä ja myöhemmin myös kasviravintoa. Puolisot ovat toisilleen uskollisia koko elinikänsä.
Ravinto.
Rillit syövät hyönteisiä ja kasvien hedelmiä sekä mettä.
Chris Isaak

Christopher Joseph Isaak (s. 26. kesäkuuta 1956, Stockton, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.
Isaakin musiikkia on luonnehdittu tyylitellyksi sekoitukseksi Elvis Presleyn rockabillya ja Roy Orbisonin melankolisia balladeja. Tunnetuin esimerkki tästä tyylistä on Isaakin suurin menestyskappale ”Wicked Game”, josta tuli hitti vuonna 1989, kuten myös vuoden 1995 kappale ”Baby Did a Bad, Bad Thing”.
Elämä ja ura.
Isaakin isä Joe oli trukinkuljettaja ja äiti Dorothy tehdastyöntekijä. Isaak kuunteli nuorena Elvis Presleyn ja Roy Orbisonin musiikkia.
Isaak oli nuorena amatöörinyrkkeilijä, ja hänen nenänsä murtui useita kertoja.
Collegen jälkeen Isaak alkoi esiintyä Silvertone-yhtyeensä kanssa. Siitä muodostui Isaakin taustayhtye koko hänen uransa ajaksi.
Isaakin ensimmäinen albumi "Silvertone" (1985) sai hyvät arvostelut, mutta ei myynyt hyvin. Kaksi vuotta myöhemmin julkaistu "Chris Isaak" nousi jo Yhdysvaltain top-200-listalle. Sen jälkeen Isaak aloitti näyttelijänuransa sivuosalla Jonathan Demmen elokuvassa "Gangsterin heila" (1988).
Vuoden 1989 albumi "Heart Shaped World" alkoi myydä hyvin, kun sen single ”Wicked Game” sai näkyvyyttä David Lynchin elokuvassa "Villi sydän". Kappale nousi top-10:een ja nosti albuminkin listojen kärkipäähän. Myös sitä seuranneet albumit "San Francisco Days" (1993) ja "Forever Blue" (1995) myivät kultaa ja tuottivat hittisinglejä.
Albumien "The Baja Sessions" (1996) ja "Speak of the Devil" (1998) jälkeen Isaak keskittyi muutamaksi vuodeksi konsertointiin ja näyttelemiseen, kunnes vuonna 2002 hän julkaisi joulualbumin "Chris Isaak Christmas".
Vuonna 2009 käynnistyi Biography Channelin televisiosarja "The Chris Isaak Hour". Sen jälkeen Isaak jatkoi studioalbumien ja konserttialbumien julkaisemista.
Vuonna 2015 Isaak aloitti tuomarina kykyjenetsintäsarjassa "The X Factor Australia". Hän on jatkanut musiikin julkaisemista 2020-luvulle asti.
Isaak käyttää pääasiassa Gibsonin ES-345-sähkökitaraa ja J-200 Sunburst -akustista kitaraa.
Isaak ei ole ollut naimisissa, eikä hänellä ole lapsia.
Kovera

Kovera (, ) on maalaiskunta ja siihen kuuluva maaseututaajama Karjalan tasavallan Aunuksen piirissä Venäjällä. Kunnan hallinnollinen keskus on Nurmoila. Koveran taajama sijaitsee 20 kilometriä Aunuksesta pohjoiseen. Taajamassa on 516 ja kunnassa 954 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja asutus.
Koveran kunnan pinta-ala on 510 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Prääsän piirin Vieljärven, idässä Aunuksen piirin Kotkatjärven, kaakossa Kuittisen, etelässä Aunuksen ja Tuuksen, lounaassa Alavoisen ja lännessä Vitelen kuntiin. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja vesialuetta.
Kunnan alueella virtaavat Alavoisenjoki, Sjandebka, Puoroioja, Lappoje, Guškalka ja Pitkäoja ("Pidkrutšei"). Suurimmat järvet ovat Puskujärvi, Irzijärvi, Niiniselänjärvi ("Niniselgskoje"), Rybnoje ja Peizijärvi. Suojeltuja luonnonmuistomerkkejä ovat Tergan ja Koveran suoalueet.
Kuntaan kuuluu Koveran taajaman ja keskuskylän Nurmoilan lisäksi 11 kylää: Harakkamäki (ven. "Sorotšja Gora"), Huskala ("Guškala"), Kuksumäki, Lemijärvi ("Lemozero"), Niiniselkä ("Niniselga"), Sepänvaara ("Sjappjavaara"), Siltsoi ("Novinka"), Säntämä ("Sjandeba"), Tenhuselkä ("Tenguselga"), Tihveri ja Tuulasjärvi ("Tulosozero"). Koveran jälkeen toiseksi suurin asutuskeskus on 136 asukkaan Nurmoila (vuonna 2012). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 54 % on karjalaisia, 37 % venäläisiä, 3 % valkovenäläisiä ja 3 % ukrainalaisia.
Historia.
Saarimäen kyläneuvostoon kuulunut Koverin metsätyöläisasutus mainitaan vuoden 1933 väestönlaskennassa, jolloin siellä oli viisi asukasta. Jatkosodan aikana paikkakunnalla toimi suomalaisten perustama poliittisten vankien keskitysleiri. Sodan jälkeen Kovera kuului Nurmoilan kyläneuvostoon.
Liikenne, talous ja palvelut.
Koveran ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie. Kunnassa harjoitetaan perunan ja vihannesten viljelyä sekä karjanhoitoa.
Taajaman palveluihin kuuluu Kotkatjärven keskikoulun alaisuudessa toimiva lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja kaksi kauppaa. Nurmoilassa on kauppa ja lastenkodin kesäleiri.
Nähtävyydet.
Kuksumäen ja Säntämän lähellä on muinaisia asuinpaikkoja. Siltsoilla ja siihen kuuluvalla Keksoilalla (ven. "Pertiselga") sekä Sepänvaaralla on historiallisen asutuksen status. Rakennusmuistomerkkejä ovat 1700-luvun alusta peräisin oleva Siltsoin kirkko, Keksoilan ja Sepänvaaran tsasounat sekä vanhat asuin- ja talousrakennukset. 1700–1800-luvun vaihteessa pystytetty Keksoilan tsasouna on valtakunnallinen suojelukohde. Historiallisia kohteita ovat Keksoilan, Niiniselän, Nurmoilan, Sepänvaaran ja Siltsoin karsikkometsät sekä toisen maailmansodan taistelupaikat. Säntämän lähellä on uudelleen perustettu nunnaluostari.
Kurt &amp; Courtney

Kurt &amp; Courtney on vuonna 1998 valmistunut Nick Broomfieldin ohjaama dokumenttielokuva, joka kertoo Kurt Cobainista ja Courtney Lovesta. Sitä on kritisoitu fanien keskuudessa epätarkkuudesta ja virheellisistä väittämistä.
Dokumentissa haastatellaan monia Cobainin tunteneita ihmisiä. Haastateltavana on muun muassa Cobainin nuoruusajan tyttöystävä Tracy, josta hän kirjoitti kappaleen ”About a Girl”, ja Courtney Loven isä, joka on kirjoittanut kaksi Cobainia käsittelevää kirjaa: "Kurt Cobain Beyond Nirvana" ja "Who Killed Kurt".
Dokumentissa haastatellaan myös Eldon Hoke -nimistä muusikkoa, jonka mukaan Love yritti palkata hänet murhaamaan Cobainin 50 000 dollarista, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Hoke kuoli vuonna 1997 pudottuaan sillalta rautatielle ja jäätyään junan alle.
Sähkötekniikka

Sähkötekniikka () on sähköä ja sähkömagnetismia hyödyntävä ja tutkiva tekniikan haara. Sähkötekniikka on myös teollisuudenala. Nykyään sähkötekniikka on pirstoutunut useiksi teollisuuden-, tieteen- ja tekniikanaloiksi ja on merkittävä tekijä nykyaikaisessa teollisessa yhteiskunnassa.
Sähkötekniikan historia.
Sähkön historia alkaa noin 1600-luvun alusta. Ensimmäiseksi sähköinsinööriksi on kutsuttu englantilaista William Gilbertiä, joka tutki sähköä ja magnetismia. Hän käytti kirjassaan "De Magnete" vuodelta 1600 ensimmäisen kerran sanaa ”electricity” eli sähkö. Sähkötekniikan tutkimus alkoi kehittyä enemmän vasta 1800-luvulla, ja vuosisadan tunnettuja kehitysaskelia olivat Georg Simon Ohmin tekemä ero sähkövirran ja jännitteen välille vuonna 1827, Michael Faradayn vuonna 1831 keksimä sähkömagneettinen induktio ja James Clerk Maxwellin kehittämät Maxwellin yhtälöt.
Vuonna 1882 Thomas Edison rakensi ensimmäisen laajamittaisen sähköjakeluverkoston, joka tuotti sähköä 59 kotiin Manhattanilla. Nikola Tesla jätti vuonna 1887 useita patenttihakemuksia uudesta sähkövirran jakelutavasta, jota hän kutsui vaihtovirraksi. Tesla myös työskenteli radioelektroniikan parissa, jonka uranuurtaja Heinrich Hertz pystyi vuoden 1888 kokeissaan lähettämään ja vastaanottamaan radioaaltoja rakentamallaan laitteistolla. Vuonna 1897 Karl Ferdinand Braun esitteli katodiputken, jonka sovellus, katodisädeputki, mahdollisti myöhemmin kuvaputken ja näin ollen myös televisio toteuttamisen. Englantilainen John Ambrose Fleming keksi ja patentoi vuonna 1904 ensimmäisen elektroniputken, jota Robert von Lieben ja Lee De Forest myöhemmin kehittivät eteenpäin. Britannian sotavoimat ryhtyivät kehittämään 1930-luvulla tutkaa, ja ensimmäinen tutka-asema käynnistettiin Bawdseyssa Englannissa, vuonna 1936.
Saksalainen Konrad Zuse julkisti vuonna 1941 maailman ensimmäisen tietokoneen, jota kutsuttiin nimellä Z3. Muutamaa vuotta myöhemmin, vuonna 1946, esiteltiin ENIAC, joka oli yhdysvaltalainen täysin elektroninen tietokone. Transistorin kehittäminen vuonna 1947 toi Nobelin fysiikanpalkinnon William Bradford Shockleylle, John Bardeenille ja Walter Houser Brattainille. Transistori mahdollisti mikropiirin keksimisen, minkä tekivät Jack Kilby ja Robert Noyce vuosina 1958 ja 1959: Kilby ja Noyce jakavat kunnian keksinnöstä nykyään. Mikroprosessorin kehitys johti mikrotietokoneiden vallankumoukseen.
Tiedeyhteisö

Tiedeyhteisö on epämuodollinen yhteisö tiedettä tekeviä tieteilijöitä ja muita toimijoita. On esitetty, että varsinainen tieteen tekemisen perustoimija olisi tiedeyhteisö eikä niinkään yksittäinen tieteilijä. On yleinen näkemys, että tiedon objektiivisuus saavutetaan tieteellisen menetelmän kautta. 
Tiedeyhteisö toimii erityisesti tiedejulkaisujen ja konferensseissa tapahtuvan keskustelun ja väittelyn kautta. Tiedejulkaisuihin hyväksyttävät tutkimusartikkelit käyvät julkaisijan lisäksi läpi ulkopuoliset alan asiantuntijat vertaisarvioinnissa. Tällä pyritään edistämään objektiivisuutta pitämällä yllä tutkimusmenetelmien ja tulosten tulkinnan laatua.
Yleisen tiedeyhteisön lisäksi on lukuisia ”alayhteisöjä”, jotka tekevät työtä tietyillä tieteenaloilla tai tietyissä laitoksissa. Eri tieteenalojen välistä toimintaa kutsutaan poikkitieteellisyydeksi.
FEANI

FEANI (, , ) on eurooppalainen kansallisten insinööriyhdistysten liitto. Vuonna 1951 perustetussa, päämajaansa Brysselissä pitävässä liitossa on 30 eri maasta yhteensä yli 3,5 miljoonaa jäsentä. 
FEANIn tehtäviä ovat insinöörien ammatti-identiteetin kehittäminen, insinööritutkintojen tunnustamisen helpottaminen ja yleinen insinöörin asemaa, roolia ja vastuuta parantava toiminta. Järjestön keskustoimisto sijaitsee Brysselissä, Belgiassa.
FEANIn jäsenenä on Suomesta Insinöörijärjestöjen kansallinen komitea (KANSKO) (), johon ovat järjestäytyneet Tekniikan Akateemisten Liitto TEK, Insinööriliitto, Tekniska Föreningen i Finland ja Driftingenjörsförbundet i Finland.
Euroinsinööri (Eur Ing).
FEANI myöntää hakemuksesta euroinsinöörinimikkeen () pätevyysvaatimukset täyttävälle eurooppalaiselle insinöörille. Suomessa Eur Ing -nimikkeeseen on yksinoikeus Suomen Insinöörijärjestöjen kansallisella komitealla. Eur Ing -nimikettä voivat käyttää ainoastaan henkilöt, joille FEANI on myöntänyt käyttöoikeuden.
Tavoite.
Euroinsinöörinimikkeen tavoitteena on toimia ammatillisen pätevyyden takeena ja helpottaa liikkuvuutta kansainvälisillä työmarkkinoilla.
Kulmalävistys

Kulmalävistys on kulmakarvan kohdalle tehtävä lävistys. Lävistys kulkee yleensä pystysuoraan kulmakarvan alapuolelta sen yläpuolelle, ja voi sijaita missä tahansa kohdassa kulmakarvaa, joskin yleisin sijoituspaikka lienee silmän ulkonurkan yläpuolella. Lävistyskoruna käytetään rengasta, tappia tai kaarevaa tappia.
Kulmalävistyksen paranemisaika on noin 4–6 viikkoa.
Lävistyksen riskit.
Kulmalävistyksen riskeihin kuuluvat tulehdus, arpikasvu ja keloidimuodostus. Kulmalävistys saattaa myös kasvaa ihosta ulos tai turvota. Sen puhtaudesta on hyvä pitää huolta.
Pata

Pata on ruoanvalmistukseen ja vedenlämmitykseen käytettävä perinteinen astia, jonka tilavuus vaihtelee muutamasta litrasta satoihin litroihin. Pata valmistetaan valuraudasta, teräksestä tai kuparista. Aiemmin patoja on tehty myös savesta. Perinteistä pataa voidaan käyttää avotulella ripustettuna sangastaan tai ketjusta. Eräiden patojen pohjassa on jalat. Tulisijassa pata voi myös levätä erityisen renkaan varassa. 
Pataa voidaan kuvailla tarkemmin yhdyssanalla, joka kertoo sen materiaalista (esimerkiksi rautapata), tehtävästä (keittopata, pyykkipata), sijoituspaikasta (saunapata, muuripata) tai kulloisestakin sisällöstä (puuropata).
Pataluha.
Tulelta pois nostettu ja pöytään tuotu pata lasketaan oljista punotun renkaan eli "pataluhan" varaan, jotta se ei nokea alustaansa. Ihminen voidaan haukkua pataluhaksi ja sanonta juontaa mahdollisesti alkunsa em. asiasta. Padan alusta oli siis ”pahin paikka”. Ainakin aikaisemmin sanaa on käytetty viittaamaan myös raakaan mukilointiin tai muuhun väkivaltaan: "piestä" tai "hakata pataluhaksi".
Sanonnan alkuperästä on tosin muitakin selityksiä. Lönnrotin sanakirjassa mainitaan ”lihalientä” tarkoittava sana "pataluhta", jota kuvaannollisesti käytetään myös ilmaisussa ”piestä pataluhdaksi” (perinpohjaisesti), mikä viittaisi siihen, että lihalientä valmistettaessa liha ensin hakataan pieniksi palasiksi. . (Sanan nykyinen d:tön muoto johtuisi itämurteista, joissa d jätetään yleensä kokonaan pois.) 
Myöhemmät tutkijat ovat kuitenkin pitäneet tätä selitystä epätodennäköisenä, koska tiedot pataluhta-sanan esiintymisestä murteissa ovat epävarmoja. Luultavammin takana olisi eri muodoissa vanhassa kielessä, ainakin Inkerinmaan murteessa esiintynyt sana "luho" tai "luhka", joka paikoitellen merkitsee huonoa, rikkinäistä tai kelvotonta esinettä ja jonka johdannainen on myös verbi "luhistua". Yhdyssanana "pataluhka" se merkitsee särkynyttä saviastiaa tai laajentuneessa merkityksessä muutakin rikkoutunutta esinettä, esiintyyhän "pata" muidenkin sanojen vahvistusliitteenä, esimerkiksi patamusta, patalaiska tai patajuoppo.
Safri Duo

Safri Duo on tanskalainen lyömäsoitinduo. Yhtyeen jäsenet ovat Uffe Savery (s. 5. huhtikuuta 1966) ja Morten Friis (s. 21. elokuuta 1968). Alkujaan klassiseen musiikkiin suuntautunut yhtye muuttui enemmän elektroniseksi ja lyömäsoittimia soittavaksi vuonna 2000. Tuloksena oli kappale "Played-a-live (The Bongo Song)", josta tuli suosittu Euroopassa sinä vuonna.
Episode II.
Aikaisemmin vuonna 2000 yhtyeen kappale "The Bongo Song" oli miksaus muodikkaiden heimorumpujen ja trance-tyylilajin välillä, ja kappale päätyi vuoden parhaiten myyneiden sinkkujen listalle Euroopassa vuonna 2000. 4 kesäkuuta 2001 julkaistiin albumi nimeltä "Episode II". Se sisälsi 9 kappaletta, joissa oli yhdistelty lyömäsoitin-electronica tyyliä. Vanha linja pysyi kuitenkin kappaleessa "Adagio". Myöhemmin kahdesta kappaleesta samalta albumilta julkaistiin singlet "Samb-Adagio" ja "Baya Baya".
3.0.
Vuonna 2003 julkaistiin uusi albumi 3.0. Joitakin kappaleita levyllä oli sanoitettu, sanoitukset teki Clark Anderson, mm. "All the People in the World", "Agogo Mosse" and "Laarbasses". Singlenä julkaistiin kappale "Rise", joka saavutti suuren suosion. Myöhemmin siitä julkaistiin uusi versio nimeltä "Rise (Leave Me Alone)", jonka myös Clark Anderson sanoitti. Vuonna 2004 Safri Duo julkaisi remix-albumin "3.5 - International Version". Se sisälsi uuden version "Rise"-kappaleesta sekä muutamia muita Clark Andersonin sanoittamia kappaleita remixeinä.
First Love

First Love on Hikaru Utadan ensimmäinen albumi. Japanissa levyä on myyty tähän mennessä 7 650 000 kappaletta ja maailmanlaajuisesti yhteensä 9 700 000, mikä tekee siitä koko Japanin historian myydyimmän albumin. Utada itse on kirjoittanut ja sovittanut levyn kaikki kappaleet lukuun ottamatta raitoja 5 ja 7.
Listat.
First Love - Oricon Myyntilista (Japani)
Sean Ricks

Sean Ricks (s. 1984 Saksa) on Yleisradion ajankohtaistoimittaja Tampereella. Hän juontaa Perjantai-ajankohtaisohjelmaa.
Amerikansuomalainen Sean Ricks oli ensimmäinen afrosuomalainen televisiokuuluttaja, joka aloitti työnsä Yle TV2:ssa syksyllä 2005. Vuonna 2010 hän toimi toimittajana Tampereen yliopiston Radio Moreenissa ja vuonna 2011 Seinäjoella ilmestyvässä "Ilkka"-lehdessä. Hän on myös työskennellyt "Avussa", "Ajankohtaisessa kakkosessa" ja "A-studiossa" sekä toiminut juontajana Ylen "Kioski"-ohjelmassa.
Lokakuussa 2023 Ricks julkaisi omaelämäkerrallisen esikoiskirjansa "Elämäni juoksu" (Minerva Kustannus).
Yksityiselämä.
Saksassa syntynyt ja Brooklynissa, New York Cityssä varhaislapsuutensa viettänyt Ricks muutti lapsena 1980-luvun lopulla Suomeen suomalaisen äitinsä ja siskonsa kanssa. Ricksin isä oli afroamerikkalainen Vietnamin sodan veteraani. 
Ricksin perheeseen kuuluu kumppani ja kaksi tytärtä. Hän harrastaa juoksemista ja juoksi ensimmäisen 50 kilometrin ultramaratoninsa syksyllä 2022 neljän kuukauden harjoittelun jälkeen.
Cross Purposes Live

Cross Purposes Live on Black Sabbath -yhtyeen live-cd:n ja live-vhs-videon sisältävä julkaisu vuodelta 1995. Se nauhoitettiin ja taltioitiin Hammersmith Apollossa Lontoossa 13. huhtikuuta 1994. Nimensä mukaisesti se on peräisin "Cross Purposes"-albumia promotoivalta kiertueelta. 
Julkaisulla yhtyeen riveissä soittavat alkuperäisjäsenet Tony Iommi (kitara) ja Geezer Butler (basso), laulaja Tony Martin, rumpali Bobby Rondinelli sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls. Tony Martin sairasteli suuren osan ajasta kiertueella ja hänen tämän julkaisun laulusuoritus ei ole paras mahdollinen. 
Julkaisun kappalelistasta puolet (8 kappaletta) on Ozzy Osbournen ajalta, kolme Ronnie James Dion aikakaudelta ja loput viisi Tony Martinin aikaisilta Sabbath-albumeilta. Kappaleet ”Anno Mundi”, ”Mob Rules” ja ”Neon Knights” ovat vain vhs-versiossa. Konsertissa soitettiin myös ”Children of the Sea”, mutta jostain syystä se on jätetty julkaisulta pois ja myös rumpusooloa on editoitu. 
DVD-versiot materiaalista on julkaistu vuosina 2003 ja 2010, mutta ne on julkaistu ilman Tony Iommin tai Sabbathin lupaa ja ovat näin ollen epävirallisia ja lisäksi toinen versioista ei sisällä kaikkia vhs-versiossa olleita kappaleita.
Kiseleffin talo

Kiseleffin talo () on Helsingin Kruununhaassa Senaatintorilla osoitteessa Unioninkatu 27 – Aleksanterinkatu 28 sijaitseva rakennus. Rakennus kuuluu Sarvikuonon kortteliin. Siinä toimi aikoinaan ensimmäinen Stockmann-tavaratalo. Rakennuksen Senaatintorinpuoleisen osan rakennutti Johan Sederholm jo vuosina 1772–1778, mutta nykyinen ulkoasu on Carl Ludvig Engelin käsialaa vuodelta 1818, jolloin valmistui myös Unioninkadun puoleinen siipi pääjulkisivuineen. Alun perin rakennuksessa oli harjakatto ja se oli nykyiseen tapaan kolmikerroksinen. Talossa toimi Bernhard Manecken vuonna 1806 perustama sokerinpuhdistamo, jota kauppias Feodor Kiseleff jatkoi vuodesta 1812. Se kuitenkin siirtyi Töölöön tulipalovaaran takia vuonna 1821. Stockmann osti talon vuonna 1879 ja Lars Sonck suunnitteli sen myymälähallin vuosina 1911–1912. Tavaratalo toimi rakennuksessa vuoteen 1930 saakka, kunnes nykyinen Stockmannin tavaratalo valmistui. Myöhemmin Kiseleffin talo on ollut poliisilaitoksen käytössä. 
Rakennus peruskorjattiin kauppiastavarataloksi vuosina 1984–1985. Korjauksen suunnittelivat Timo ja Tuomo Suomalainen. Rakennukseen liitettiin Stockmannin tavaratalon toiminta-aikana myös Sofiankadun puolelle valmistunut jugendtalo, joka oli Helsingin kaupunginmuseon käytössä. Nykyään Kiseleffin talossa on ravintola sekä kokous- ja tapahtumatiloja.
Luettelo tieteenaloista

Luettelo tieteenaloista on lista kaikista tieteenaloista. Tieteenalaa opetetaan yleensä yliopistossa tai jollain muulla tavoin. Kullakin akateemisella tieteenalalla on yleensä oma lehti, jossa tutkimustuloksia julkaistaan sekä yhteisö, johon alan harjoittajat kuuluvat.
Tieteen alojen määrittely on usein mielivaltaista ja epäselvää. Poikkitieteellisyyden lisääntyminen hämärtää jaottelua entisestään.
Keskiajan Euroopassa oli vain neljä tieteenalaa tai tiedekuntaa: teologia, lääketiede, oikeustiede ja taide. Nykyinen tieteenalojen määrä on seurausta tutkimuksen syventymisestä ja laajenemisesta uusille alueille sekä yliopistojen sekularisoitumisesta 1700-luvun jälkipuoliskolla.
Tieteenalat suomalaisen tieteenalaluokituksen 2010 mukaan:
The Sabbath Stones

The Sabbath Stones on Black Sabbath -yhtyeen kokoelma-albumi vuosilta 1983–1995. Se keskittyy pääasiassa yhtyeen I.R.S. Recordsin vuosiin eli 1989–1995. Näin kokoelma kattaa yhtyeen vähemmälle huomiolle jääneen, laulajien Ozzy Osbournen ja Ronnie James Dion jälkeisen niin sanotun kolmannen kauden, jolloin laulajana oli Tony Martin. Dion kanssa tehdyltä vuoden 1992 "Dehumanizer"-albumilta on vain yksi kappale. Kokoelma julkaistiin vain Euroopassa.
Yhtyeen (pääasiassa kitaristi ja johtohahmo Tony Iommin) sopimusta I.R.S.:n kanssa oli tuolloin jäljellä yhden albumin verran, joten kokoelma julkaistiin lähinnä vain sopimuksellisten velvoitteiden vuoksi. Pian kokoelman julkaisun jälkeen yhtyeen alkuperäinen kokoonpano teki comebackin.
Albumi sisältää myös neljä bonuskappaletta, "Forbidden"-albumin Japanin-versiossa alun perin julkaistun "Loser Gets It All" -kappaleen sekä kolme kappaletta vuosien 1983–1987 albumeilta "Born Again", "Seventh Star" ja "The Eternal Idol", vaikkakin ne julkaisi vielä Vertigo Records. Kokoelman kansivihko sisälsi osittain virheellisen parin sivun mittaisen yhtyeen historiikin.
Odyssey

Odyssey on Yngwie J. Malmsteenin vuoden 1988 maaliskuussa julkaisema albumi. Albumilla soittaa nykyinen Stratovariuksen kosketinsoittaja Jens Johansson sekä ex-Rainbow solisti Joe Lynn Turner. Albumilla on paljon vaikutteita 80-luvun hevistä sekä klassisesta musiikista. Albumin kansivihossa Yngwie Malmsteen kiittääkin monia klassisen musiikin säveltäjiä, mm. Niccolo Paganinia.
Automatic / Time Will Tell

Automatic / Time Will Tell oli japanilaisen Hikaru Utadan toinen single, joka julkaistiin 9. joulukuuta 1998. Singlestä on julkaistu kaksi erilaista versiota (8 cm ja 12 cm). Versioita on myyty yhteensä 2 062 780 kappaletta tähän päivään mennessä. Kappaletta "Automatic" käytettiin päätösmusiikkina Fuji TV:n show’ssa "Warau Inu no Seikatsu -YARANEVA!!-". "Time Will Tell" -kappaletta puolestaan käytettiin eräässä toisessa Fuji TV:n show’ssa, "Gokigenyoussa".
Frank País

Frank Isaac País García (7. joulukuuta 1934 Santiago de Cuba, Kuuba - 30. heinäkuuta 1957, Santiago de Cuba) oli Kuuban vallankumouksen alkuaikojen näyttävimpiä hahmoja.
Frank Paísin poliittisen uran alkutahteina toimi hänen roolinsa merkittävänä opiskelijajohtajana Santiagon yliopistossa. Samoihin aikoihin hän 1950-luvun alussa liittyi vallankumousjärjestö MNR:ään ("Movimiento Nacional Revolucionaria"). Järjestön tavoitteena oli kaataa Fulgencio Batistan johtama diktatuuri suostuttelemalla Batistalle uskollinen armeija siirtymään järjestön puolelle. Kansannousu kuitenkin kuivui kokoon ja järjestö hajosi.
Monet Santiagon yliopiston opiskelijoista, País mukaan luettuna, tunsivat sympatiaa Kuuban vallankumouksellista johtajaa Fidel Castroa kohtaan. Castron ajatuksista kiinnostunut País matkusti Havannaan tapaamaan Castroa ja piti välittömästi näkemästään. Tämän tapaamisen seurauksena País liittyi yhtenä perustajajäsenistä heinäkuun 26. päivä -liikkeeseen, jonka tavoitteena niin ikään oli Batistan hallinnon kaataminen ja sosiaaliset sekä poliittiset muutokset maassa.
Castron siirryttyä Meksikoon kouluttamaan armeijaansa País jäi Kuubaan johtamaan ”toimintajoukkoja” jotka siihen aikaan tunnettiin myös koodinimellä "M-26-7". Tässä toimessa hän toimi aktiivisesti Castron paluuseen saakka. Samaan aikaan kun Castro nousi miehineen maihin aloittamaan vallankumoustaan, País miehineen suoritti hyökkäyksen Kuuban poliisin päämajaan. He myös suorittivat sarjan salamurhia samana ja seuraavana päivänä. Hyökkäysten tarkoituksena oli aiheuttaa sekasortoa ja vetää huomio pois Castron toimista.
Vallankumoustaistelun alettua País toimi Castron ohella yhtenä sen johtavista hahmoista. País johti osaa joukoista vallankumouksen eri vaiheissa ja toimi muutoinkin ratkaisevissa rooleissa vallankumouksessa. País ei kuitenkaan koskaan elänyt nähdäkseen vallankumouksen voittoa vaan joutui Batistan tukijoiden suorittaman attentaatin uhriksi Santiago de Cubassa 30. heinäkuuta 1957.