tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Ramsier

Paul Ramsier (s. 1937 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänellä on ollut suuri rooli kontrabasson kehityksessä hänen sille säveltämänsä virtuoosimateriaalin kautta. Hänen teoksensa, joihin kuuluvat "Divertimento Concertante on a Theme of Couperin" (1965), "Road to Hamelin" (1978) ja "Eusebius Revisited" (1980), kuuluvat esitetyimpiin sävellyksiin kontrabassolle ja orkesterille vuoden 1965 jälkeisenä aikana. Muihin teoksiin kuuluvat "Low-Note Blues" (1983) kontrabassolle ja pianolle, "Silent Movie" kontrabassolle, jousille ja harpulle sekä yksinäytöksinen ooppera "The Man on the Bearskin Rug".
Ramsierin teoksia ovat esittäneet muiden muassa sellaiset orkesterit kuin Chicagon sinfoniaorkesteri, Toronton sinfoniaorkesteri, Lontoon sinfoniaorkesteri, Hongkongin filharmoninen orkesteri, Minnesotan orkesteri ja Atlantan sinfoniaorkesteri.
Elämä.
Ramsier osoitti lahjakkuutta pianistina 5-vuotiaana ja aloitti säveltämisen 9-vuotiaana. Hän pääsi 16-vuotiaana Louisvillen yliopiston musiikkikouluun ja suoritti opintoja myös pianonsoitossa Beveridge Websterin johdolla Juilliard Schoolissa sekä sävellyksessä Ernst von Dohnányin johdolla Floridan osavaltionyliopistossa. Hän työskenteli varhaisella urallaan pianistina New York City Balletissa, jossa häneen vaikuttivat George Balanchine ja Igor Stravinski. Tänä aikana hän täydensi sävellysopintojaan Alexei Haieffin johdolla.
Vuonna 1965 Seiji Ozawan johtama Chicagon sinfoniaorkesteri kantaesitti "Divertimento Concertante on a Theme of Couperin" -teoksen; solistina toimi Gary Karr.
Saatuaan filosofian tohtorin arvon Ramsier keskitti huomionsa psykoanalyysin opiskeluun, ja hän onkin luonut sävellystyönsä ohella myös uraa psykoanalyysin parissa. Hän muutti Floridan Sarasotaan, ja Florida West Coast Symphony on esittänyt hänen teoksiaan, joista yksi valmistui tilaustyönä sille. Ramsier on opettanut sävellystä New Yorkin yliopistossa ja Ohion osavaltionyliopistossa.
Diana McIntosh

Diana McIntosh (o.s. "Lowes"; 4. maaliskuuta 1932 Calgary – 16. joulukuuta 2022) oli kanadalainen pianisti, säveltäjä ja performanssitaiteilija. Hän opiskeli Kanadassa ja Yhdysvalloissa opettajinaan Gladys Egbert, Boris Roubakine, Adele Marcus, Alma Brock-Smith, Leonard Isaacs ja Michael Colgrass. McIntosh asettui Winnipegiin vuonna 1959. Hän erikoistui pianistina 1900-luvun kanadalaiseen ohjelmistoon ja kantaesitti monia teoksia sellaisilta säveltäjiltä kuin Peter Allenilta, Norma Beecroftilta, Robert Daigneaultilta, Alexina Louielta, Marjan Mozetichilta, Boyd McDonaldilta, Jean Papineau-Couturelta, Ann Southamilta, Robert Turnerilta ja John Winiarzilta. Muita säveltäjiä, joiden teoksia McIntosh otti ohjelmistoonsa, olivat muiden muassa S. C. Eckhardt-Gramatté, Robert Fleming, Jacques Hétu ja Oskar Morawetz.
Vuonna 1977 McIntosh perusti Ann Southamin kanssa konserttisarjan "Music Inter Alia", jota hän johti vuoteen 1991 saakka; vuonna 1990 sarjan uudeksi nimeksi tuli GroundSwell.
McIntosh hyödynsi sävellyksissään muun muassa pianolla muutoin kuin koskettimilla tuotettua ääntä. Hän teki usein multimediaesityksiä. Maalaustaide vaikutti hänen työhönsä, ja hän esitti sävellyksiä pitäen samalla esillä niiden innoittajina olleita kuvataiteellisia teoksia. Hänen omista sävellyksistään "Paraphrase No. 1" (1976) perustuu Lawren Harrisin työhön "Maligne Lake", "Paraphrase No. 2" (1977) Marcel Barbeaun abstraktiin maalaukseen ja "Sound Assemblings" (1983) Bertram Brookerin maalaukseen. Tilaustöitä McIntosh teki muiden muassa Winnipegin sinfoniaorkesterille. Hän esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Portugalissa ja muualla Euroopassa sekä Keniassa. Hänen teoksiaan ovat esittäneet muutkin Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Länsi-Euroopassa; Rivka Golani levytti teoksen "Nanuk" (1998) ja Christina Petrowska-Quilico teoksen "Worlds Apart" (1999).
Asson

Asson on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 24 kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyyksiä on Bétharramin luolat ("Grottes de Bétharram"). Luolat avattiin yleisölle vuonna 1903, kun sähköalan pioneeri Léon Ross alkoi sähköistää luolia. Luolien lähtöpaikka on Assonin kunnassa olevan luonnollisen suuaukon kautta. Yleisölle avoimen luolaston pituus on 2,8 kilometriä pitkä. Alkumatka taitetaan kävellen. Luolasto johtaa samalla alaspäin, ja se kohtaa maanalaisen joen jonka pituus on 3,5 kilometriä. Tässä kohtaa vierailijat ohjataan veneeseen ja matka jatkuu jokea pitkin. Vähän ajan kuluttua vaihdetaan taas kulkuneuvoa ja vierailijat siirtyvät junaan, jolla mennään loppumatka luolassa. Luolan uloskäynti on Saint-Pé-de-Bigorren kunnassa Hautes-Pyrénéesin departementissa.
Toinen suosittu vierailupaikka on Assonin eläintarha ("Zoo d'Asson"). Se on perustettu vuonna 1964.
Kauppaseuran talo (1905–1956)

Kauppaseuran talo oli arkkitehti August Krookin suunnittelema kaksikerroksinen jugendtalo, joka sijaitsi Tampereella Laukontorin ja Kirkkokadun kulmassa (Laukontori 4). Krook suunnitteli rakennuksen Tampereen Kauppaseuran käyttöön, ja se valmistui kesällä 1905. Rakennuksessa sijaitsi seuran kerhohuoneisto ja ravintola. Alakerrassa toimi kauppahalli. 
Arkkitehtuuri.
Talon alaosa oli tehty graniitilla verhotusta tiilestä. Yläosa oli hirsirakenteinen. Talon huomiota herättävä piirre oli kokoussaliin liittynyt linnamainen torni, jossa on nähty yhtymäkohtia vanhoihin puukirkkoihin. Rakennuksessa oli myös laaja, kevytrakenteinen parveke. Ikkunat ja ovet olivat erikokoisia ja -muotoisia, ja myös katon muodossa oli vaihtelua. 
Sisällä oli avara, pirttimäinen sali, jossa oli parvi ja vuolukivestä valmistettu avotakka. Salin kattoa koristi tähtitaivasta kuvannut maalaus. Tähtien kohdalle oli asennettu pienet sähkövalot. "Tampereen Sanomien" mukaan kyseessä oli ”epäilemättä hauskin seurustelusali kaupungissamme”. 
Kauppaseuran talo oli Krookin uniikki luomus; se ei muistuttanut lainkaan hänen toista saman ajanjakson suunnittelutyötään, J. Blomin tukku- ja vähittäiskauppahuonetta (1904).
Korjaukset ja purkaminen.
Vuosikymmenien kuluessa erityisesti rakennuksen katto pääsi huonoon kuntoon, ja se vaati jatkuvaa remontointia. Taloa kunnostettiin useaan otteeseen 1930- ja 1940-luvuilla. Korjaustöistä huolimatta osa tiilikatosta romahti alas uudenvuodenyönä 1949. Vauriot korjattiin, mutta talon tulevaisuudesta alettiin käydä kauppaseurassa keskustelua. Osa jäsenistä oli sitä mieltä, että vanha rakennus oli tullut tiensä päähän ja että se tuli purkaa. Toiset taas olivat kiintyneet taloon ja puolsivat sen perusteellista kunnostusta. Lopulta seura päätti hävittää vanhan rakennuksen ja teettää sen tilalle uuden. Krookin rakennus purettiin 1956. Seuraavana vuonna samalle tontille valmistui nykyinen, moderni Kauppaseuran talo, jonka on suunnitellut Jaakko Tähtinen.
Joe Henke

Joe Henke (25. kesäkuuta 1903 – 31. lokakuuta 1988) oli australialaisen jalkapallon pelaaja. Henke pelasi pääsarjatasolla vuonna 1924 Australian Football Leaguen St Kilda FC:n riveissä.
Tampereen Kauppaseuran talo

Tampereen Kauppaseuran talo voi tarkoittaa seuraavia Tampereen rakennuksia:
Pavel Kuka

Pavel Kuka (s. 19. heinäkuuta 1968 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Kuka on edustanut pääsarjatasolla Tšekin Hvězda Chebia, Slavia Prahaa ja Příbramia sekä Saksan Kaiserslauternia, Nürnbergia ja VfB Stuttgartia. Kuka pelasi Tšekkoslovakian ja Tšekin maajoukkueissa yhteensä 87 maaottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Xiphiopsylla daemonicola

Xiphiopsylla daemonicola on kirppujen (Siphonaptera) lahkoon kuuluva hyönteinen. Lajin kuvasi ensimmäisen kerran tieteelle Harry Smit vuonna 1960. Sillä ei ole siipiä, mutta se kuuluu siipikantaisiin. Lajia tavataan Afrikassa.
Liza Lehmann

Liza Lehmann (22. heinäkuuta 1862 – 19. syyskuuta 1918) oli brittiläinen sopraano ja säveltäjä. Hän esiintyi resitaaleissa ja kevyen musiikin konserteissa opiskeltuaan laulamista Alberto Randeggerin ja Jenny Lindin johdolla. Tämän jälkeen hän sai sävellysopetusta Niels Ravnkildelta, Wilhelm Freudenbergiltä ja Hamish MacCunnilta. Clara Schumann ja Joseph Joachim kannustivat häntä laulamaan, mutta hän vetäytyi jo yhdeksänvuotisen laulu-uran jälkeen avioituessaan. Myöhemmän uransa hän omisti säveltämiselle, vaikka oli kasvanut aikakautena, jolloin ajatusta naisesta säveltäjänä ei usein otettu vakavasti.
Lehmannin tuotantoon kuuluu yksittäisiä lauluja, laulusarjoja ja näyttämöteoksia. Hän oli Society of Women Musiciansin ensimmäinen puheenjohtaja ja Guildhall School of Musicin laulamisen professori. Hän kirjoitti pedagogiikan teoksen "Practical Hints for Students of Singing". Monien teosten suosio on pysynyt, ja niistä on yhä tehty painoksia ja levytyksiä.
Vuonna 1910 Lehmann teki kiertueen Yhdysvalloissa ja toimi säestäjänä omien laulujensa esityksissä. Hänen omaelämäkertateoksensa "Life of Liza Lehmann" julkaistiin vuonna 1919.
Paul Méfano

Paul Méfano (6. maaliskuuta 1937 Basra, Irak – 15. syyskuuta 2020) oli ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Andrée Vaurabourg-Honeggerin, Darius Milhaudin ja Olivier Messiaenin johdolla. Méfanon töitä kuultiin julkisesti ensimmäistä kertaa vuonna 1965, kun Bruno Maderna johti hänen teoksensa "Paraboles" esityksen. Hän etäännytti itseään säveltäjänä sarjallisuudesta ja kehitti vapaamman, runollisen ja nonkonformistisen tyylin. Hänen teostensa joukossa ovat "Estampes japanaises" (1959), "Signes/oubli" (1972), "Ondes, espaces mouvants" (1975), "Micromégas" (1987), "La matrice des vents" (1992) ja "Cendre" (2008).
Méfano työskenteli myös kapellimestarina ja perusti vuonna 1972 2e2m-yhtyeen. Hän työskenteli konservatorioiden johtajana Champigny-sur-Marnessa (1972–88) ja Versaillesissa (1996–2005). Vuoteen 2002 saakka hän toimi myös sävellyksen ja orkestraation opettajana Pariisin konservatoriossa.
Malawintonkija

Malawintonkija ("Lethrinops lethrinus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Laji elää tavallisesti 0–20 metrin syvyydessä. Malawintonkija elää kotoperäisenä Malawissa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.
Karjan kirkko

Karjan kirkko on keskiaikainen kirkko Linnakan kylässä Viron Saarenmaan saarella. Kirkko on valmistunut 1200- tai 1300-luvuilla ja se on Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkko tunnetaan etenkin goottilaisista kiviveistoksistaan.
Historia.
Karjan keskiaikaisen kirkon rakennuttamisen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta. Rakennustyöt aloitettiin 1200-luvun aikana ja mahdollisesti ne kestivät 1300-luvun puolelle. Kirkko omistettiin Katariina Aleksandrialaiselle ja Pyhälle Nikolaokselle ja se oli etappi Skandinavian ja Gotlannin kautta Vanhalle-Liivinmaalle saapuville pyhiinvaeltajille. Kirkko kärsi huomattavia vahinkoja Viron Yrjönyön kapinassa vuonna 1343, jossa osa sen rakenteista tuhoutui. Helge Kjellin johti kirkon kunnostustöitä vuosina 1923–1925.
Rakennus.
Karjan kirkko on kooltaan Saarenmaan kirkoista pienin. Kirkkorakennus on yksilaivainen ja siltä puuttuu kellotorni. Kirkon holvit ovat sen seiniä kaksi kertaa korkeammat. 
Kirkko tunnetaan etenkin suuresta määrästä kiviveistoksiaan. Monia kiviveistoksista on pidetty goottilaisen kivenveiston huippusaavutuksina. Saarenmaalta saatiin dolomiittia, jonka työstäminen veistäen oli helppoa. Kirkon ornamentiikka esittää esimerkiksi kasviaheita ja kristillisä aiheita. Kirkon eteläportaalia korsitaa Golgata-reliefi, joka kuvaa Jeesusta ristiinnaulittuna Marian ja Johanneksen ympäröimänä. Jeesuksen kanssa ristiinnaulittuna ovat myös kaksi ryöväriä. Reliefissä tekojaan katuneen ryövälin sielun vastaan ottaa enkeli, kun taas Jeesukselle nauraneen perii paholainen. Kirkon alttarin yllä on säilynyt joitakin rakennuksen rakennusvaiheen aikaisia pakanallisia ja maagisia aiheita esittäviä kattomaalauksia.
Itä-Suomen Kemistiseura

Itä-Suomen Kemistiseura on Suomalaisten Kemistien Seuran paikallisjaosto jonka toiminta on keskittynyt Joensuun ja Kuopion alueelle. Seuran tarkoituksena on edistää kemian eri alojen tutkimusta, teollisuutta ja tunnettavuutta välttämättömänä perustieteenä. 
Itä-Suomen Kemistiseuran jäseneksi voi liittyä pääseuran kautta. Varsinaiseksi jäseneksi voidaan hyväksyä henkilö, joka on osoittanut olevansa pätevä kemisti esimerkiksi suorittamalla ylemmän yliopistotutkinnon kemian alalta. Nuoreksi jäseneksi voivat liittyä korkeakouluissa kemiaa, biokemiaa tai farmaseuttista kemiaa pääaineenaan opiskelevat henkilöt. 
Historia.
Itä-Suomen kemistiseura perustettiin 29. syyskuuta 1977. Seuran kotipaikkana aloitti Kuopio, ja seuran perustivat kemistit Pentti Kauranen, Anitra Tenhunen ja Pekka Joutsenoja. Tili avattiin 15.12.1977 silloiseen Kuopion Osuuspankkiin. Seuran ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Pentti Kauranen. Vuonna 1978 toiminta lähti varsinaisesti käyntiin, ja ensimmäisiin tapahtumiin sisältyi mm. Loviisan matka, syysretki sekä pikkujoulut. 
Vuosien varrella seura on järjestänyt mm. yritysvierailuja, vuosijuhlia, pikkujouluja, yleisöluentoja ja erilaisia virkistystapahtumia. Seuran jäsenmäärä on vaihdellut toiminnan aikana. Enimmillään jäseniä on ollut lähemmäs kolmesataa. Vuonna 2019 jäseniä on 51.
Suomalainen oikeus

Suomalainen oikeus (, ) oli keskiaikainen Ruotsin valtakuntaan kuuluneessa Lounais-Suomessa käytössä ollut verotustapa. Tälle vanhalle peltoviljelyalueelle soveltui hyvin käytäntö suorittaa verot viljana. Verotustavassa valtiolle suoritettiin täydet viljakymmenykset eli valtio sai 10 % sadosta ja ruisruokalisän. Etelä-Suomen ja Lounais-Suomen ruotsalaiset uudisasukkaat suorittivat veronsa osaksi viljana ja osaksi voina eli heillä oli käytössä "ruotsalainen oikeus" (, ). He suorittivat vain kaksi kolmasosaa viljakymmenyksistä ja piispankymmenysten sijasta nokkaverovoita sekä ruokalisän voina. Tällainen menettely soveltui paremmin karjataloutta suosineille uudisasukkaille.
Kullakin paikkakunnalla käytössä olleen verotustavan mukaan on voitu päätellä, mitä kansallisuutta seudun asukkaat olivat. Karjataloutta suosineille uudisasutusalueille hyvin soveltuvaa ruotsalaista oikeutta alettiin käyttää myös suomalaisten pitäjien takaosien karjatalousvaltaisissa uudiskylissä, mistä seurasi etteivät suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden alueet enää olleet yhteneväisiä eri kansallisuuksien asuma-alueiden kanssa.
Ruokalisä

Ruokalisä () oli keskiaikainen Ruotsissa ja Suomessa käytössä ollut kirkollinen vero, joka Suomessa suoritettiin joko kalana, rukiina tai voina. Se otettiin Suomessa käyttöön Itä-Götanmaalta kotoisin olleen Suomen piispan Ragvald I:n (piispana 1258–1266) aikana. Ruokalisä täydensi kymmenysverotusta. Historiantutkimuksessa tiedot ruokalisän suorittamisesta mahdollistavat asutuksen iän arvioinnin, sillä vakiintuneet kylät suorittivat sen rukiina ja nuoret kylät voina.
Pilatus PC-6 Porter

Pilatus PC-6 Porter ("Porter", suom. "Kantaja") on sveitsiläinen kevyt kuljetuskone, matkustajakone ja pienkone. Sen valmistaja on Pilatus Aircraft. PC-6 Porterin ensilento koitti vuonna 1959. Konetyyppiä käytetään sekä sotilaskäytössä että siviilikoneena, sitä käytetään tämän ohella ambulanssikoneena sairaankuljetuksiin. Koneen etuna on sen STOL-ominaisuus, siksi tämä etu on tehnyt PC-6:sta suositun koneen esimerkiksi laskuvarjohyppyjä tekeville ryhmille. Fairchild Aircraft on valmistanut PC-6:tta lisenssillä Yhdysvalloissa.
"Lentävä Linkkuveitsi" -lempinimen saaneena, konetyyppi on esimerkiksi metsäpalojen lentovalvonnassa arvostusta saanut. PC-6 Porter kykenee kantamaan 1 000 kg:n hyötykuorman. Konetyypin miniminopeus on 96 km/h, enin matkalentonopeus 213 km/h ja enin lentonopeus 232 km/h, ei koskaan ylitettävä nopeus on 280 km/h. Suurin lentokorkeus on 8 000 metriä. Se tekee koneen toimintakykyiseksi Alppien korkeuksissa, muttei riitä Himalajan vuoristossa.
Pilatus PC-6 Porter omaa muotoilultaan täysin suorasiipisen, ylätasoisen siipiprofiilin. Myös peräsinten järjestely on suorasiipista ja perinteistä järjestelyä noudattavaa. Laskuteline on kiinteä ja kannuspyörällinen. Myös parannettu versio, "TurboPorter" 
niin sanotusti jatkojalostettiin, tässä tyypissä on turboahdettu polttomoottori. Konetyypistä kehitettiin edelleen PC-8D TwinPorter.
Varvet-Hällan

Varvet-Hällan on kaupunginosa Pietarsaaressa. 
Varvetiksi kutsuttu alue oli alkujaan saari, jonka nimi oli Kalholma (). Saaressa laidunnettiin lampaita ja hevosia. Vuonna 1797 Kalholmaan perustettiin telakkayhtiö. Telakkayhtiön ensimmäisenä toimintavuonna saarelle rakennettiin muun muassa pajoja, varastoaittoja ja asuinrakennuksia. Telakkatoiminnan lakattua vuonna 1897 useimmat rakennukset oli purettu tai siirretty. Kalholman ensimmäiset varsinaiset huvilat rakennettiin 1890-luvun puolivälissä. Eräs telakan pajoista oli kunnostettu huvilaksi jo 1880-luvulla.
Mārtiņš Pļaviņš

Mārtiņš Pļaviņš (s. 8. toukokuuta 1985 Riika) on latvialainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Pļaviņš saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 Jānis Šmēdiņšin kanssa. Pļaviņš oli mukana jo Pekingin olympialaisissa 2008, mutta jäi tuolloin sijalle 9. Hänellä on myös yksi EM-pronssi vuodelta 2010.
Jānis Šmēdiņš

Jānis Šmēdiņš (s. 31. heinäkuuta 1987 Kuldīga) on latvialainen rantalentopalloilija ja olympiamitalisti. Pļaviņš saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 Mārtiņš Pļaviņšin kanssa. Šmēdiņš oli mukana myös Rio de Janeirossa 2016, jolloin hän jäi sijalle 19. Šmēdiņšillä on kaksi EM-hopeaa vuosilta 2013 ja 2014 sekä EM-pronssi vuodelta 2010.
Istuntoavain

Istuntoavain on kertakäyttöinen symmetrinen salausavain, jota käytetään yhden istunnon kaikkien viestien salaamiseen. Tähän liittyviä käsitteitä ovat sisällön salausavain (CEK), liikenteen salausavain (TEK) ja ryhmälähetysavain, joka viittaa mihin tahansa viestien salaamiseen käytettävään avaimeen vastakohtana muille salausavaimille (avainten salausavaimille (KEK) tai paketointiavaimille). 
Istuntoavaimet voivat lisätä järjestelmän monimutkaisuutta, mutta ne ratkaisevat ongelmia. Istuntoavainten käytölle on kaksi pääsyytä: 
Kuten kaikki salausavaimet, istuntoavaimet on valittava siten, että hyökkääjä ei voi ennustaa niitä, mikä edellyttää yleensä niiden valintaa satunnaisesti. Istuntoavaimen (tai minkä tahansa salausavaimen) valitseminen virheellisesti on suuri (ja liian yleinen) suunnitteluvirhe missä tahansa salausjärjestelmässä.
Sepiasaumaperhokala

Sepiasaumaperhokala ("Chelmonops curiosus") on perhokalojen (Chaetodontidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota tavataan Australiasta. Sen suurin tavattu pituus on 26 senttimetriä. Lajin ravintoa ovat eläinplankton ja äyriäiset sekä mahdollisesti pehmytkorallit. Sepiasaumaperhokalaa voidaan pitää akvaariossa, jonka tilavuus on vähintään 500 litraa.
Lintukala

Lintukala ("Gomphosus varius") on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen pituus on tavallisesti korkeintaan 30 senttimetrin luokkaa. Lintukalaa tavataan indopasifisella merialueella. Lajin ravintoa ovat pääasiassa pohjalla elävät äyriäiset, mutta se syö myös pieniä kaloja, käärmetähtiä ja nilviäisiä.
Lysarholma

Lysarholma () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Lysarholmassa sijaitsee Parasta Lapsille ry:n leirikeskus Hilperi. Lysarholmassa sijaitsee myös viljelypalsta.
Ruututupsukas

Ruututupsukas ("Starksia ocellata") on tupsukkaiden heimoon (Labrisomidae) heimoon kuuluva trooppinen luikerokalalaji. Se on pieni kala, pisimmilläänkin kuusisenttinen. Se elää Länsi-Atlantin kivi- ja koralliriutoilla.
Japaninhopeakuore

Japaninhopeakuore ("Glossanodon semifasciatus"), aiemmin japaninsillikuore, on hopeakuoreiden heimoon (Argentinidae) kuuluva kalalaji. Sitä tavataan jopa 1017 metrin syvyydessä. Japaninhopeakuoreen suurin tavattu pituus on 21,0 senttimetriä. Se tulee sukukypsäksi kaksivuotiaana 13 senttimetrin pituisena.
Samsung Galaxy S Duos 3

Samsung Galaxy S Duos 3 on Samsung Electronicsin elokuussa 2014 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.4.2 KitKat -käyttöjärjestelmä.
Puhelimessa on 4 tuuman näyttö ja kaksiydinprosessori. Tallennustilaa on 4 gigatavua ja keskusmuistia 512 megatavua. Laite tukee enintään 32 gigatavun microSD-kortteja. Akkua on 1 500 milliampeerituntia. Takakamera on 5 megepikseliä ja etukamera 0,3 megapikseliä.
Tapaninniemi

Tapaninniemi () on kaupunginosa Pietarsaaressa noin kolme kilometriä torilta etelään Seututien 749 varrella.
Samsung Galaxy Core

Samsung Galaxy Core on Samsung Electronicsin toukokuussa 2013 esittelemä ja kesäkuussa 2013 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.1.2 (Jelly Bean) -käyttöjärjestelmä.
Puhelimessa on 4,3 tuuman näyttö ja kaksiydinprosessori. Siinä on 1 gigatavu keskusmuistia ja 8 gigatavua tallennustilaa. Laite tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja. Takakamera on 5 megapikseliä ja etukamera VGA-laatua. Akkua on 1 800 milliampeerituntia.
Samsung Galaxy Core Prime

Samsung Galaxy Core Prime on Samsung Electronicsin marraskuussa 2014 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.4.4 KitKat -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä 5.1.1 Lollipop -versioon.
Puhelimessa on 4,5 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Keskusmuistia on 1 gigatavu ja tallennustilaa 8 gigatavua. Laite tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja. Takakamera on 5 megapikseliä ja etukamera 2 megapikseliä. Akkua on 2 000 milliampeerituntia.
Samsung Galaxy S Duos 2

Samsung Galaxy S Duos 2 on Samsung Electronicsin marraskuussa 2013 esittelemä ja joulukuussa julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.2.2 Jelly Bean -käyttöjärjestelmä. 
Laitteessa on 4,0 tuuman näyttö ja kaksiydinprosessori. Keskusmuistia siinä on 768 megatavua ja tallennustilaa 4 gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 64 gigatavun microSD-kortilla. Takakamera on 5 megapikseliä ja etukamera 0,3 megapikseliä. Akkua on 1 500 milliampeerituntia. Lisäksi laitteessa on kaksi SIM-korttipaikkaa.
Lapinneva (Pietarsaari)

Lapinneva () on kaupunginosa Pietarsaaren lounaisosassa. Lapinnevassa sijaitsee Kyrkostrand-Jungmanin koulu.
Musiikkiohjelma

Musiikkiohjelma on televisio-ohjelma, joka käsittelee tai esittää musiikkia. Yleisiä ovat muun muassa musiikkilistoja käsittelevät ohjelmat.
Suomalaisia musiikkiohjelmia ovat muun muassa "Bumtsibum".
Etelä-Koreassa suosittuja ovat ohjelmat, joissa esiintyjät kilpailevat ohjelman parhaasta esityksestä. Pisteytys voi koostua muun muassa asiantuntijaäänistä sekä sosiaalisesta mediasta ja suoratoistosta.
Musiikkiohjelmat ovat keskeinen osa K-pop-kulttuuria: ohjelmissa näytetään live-esiintymisiä (joskus ennalta nauhoitettuja) musiikkivideoiden sijaan.
Esimerkkejä ovat:
Samsung Galaxy J

Samsung Galaxy J on Samsung Electronicsin joulukuussa 2013 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 4.3 Jelly Bean -käyttöjärjestelmä, joka on päivitettävissä 5.0 Lollipop -versioon.
Puhelimessa on 5,0 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Tallennustilaa on 16 gigatavua ja keskusmuistia on 3 gigatavua. Laite tukee enintään 64 gigatavun microSD-kortteja. Takakamera on 13 megapikseliä ja etukamera on 2 megapikseliä. Akkua on 2 600 milliampeerituntia.
Valjalan kirkko

Valjalan kirkko on keskiaikainen kirkko Valjalan kylässä Saarenmaan saarella Virossa. Kirkko on tiettävästi vanhin Viron kivikirkoista ja se palveli aikanaan paitsi kirkkona, mutta myös linnoituksena.
Historia.
Valjalan kirkko rakennettiin Valjalan maalinnan valloituksen jälkeen vuonna 1227. Valjalan valloitus merkitsi viimeisen vapaan Viron muinaismaakunnan kukistumista ristiretkeläisille. Valjalan kirkko on tiettävästi vanhin Viron kivikirkoista. Kirkon vanhin säilynyt osa on sen kuoriosa, johon rakennettiin vielä myöhemmin myös kirkkosali. Kirkko rakennettiin linnoitusrakenteeksi vuoden 1343 Yrjönyön kapinan aikaan. Rakennus ryöstettiin vuonna 1710 suuren Pohjan sodan aikana. Sittemmin 1900-luvun aikana kirkkoa on kunnostettu useampaan otteeseen.
Rakennus.
Valjalan kirkko toimi paitsi kirkkorakennuksena, mutta myös linnoituksena. Kirkon länsifasadilla on sisterssiläisille tyypilliset kaksi suippokaarista ja yksi pyöreä ikkuna. Ikkunat ovat korkealla, jotta vihollinen ei pääsisi niistä sisään. Ikkunoiden yläpuolen suuri kaari rakennettiin ilmeisesti toteuttamattomana osana suunnitelmia laajentaa kirkkoa länteen. Kirkon pyöräkaarinen portaali edustaa romaanista tyyliä. Kirkolla on myös torni, joka on rakennettu mahdollisesti 1600-luvulla. Tornimuurissa on vanhojen hautalaattojen kappaleita. Kirkon kuoriosassa on kuusi apostolihahmoja esittävää seinämaalausta.
Anita Mäkelä

Anita Mäkelä (s. 1961) on suomalainen kiihdytysautoilija, joka siviilitöinään pyörittää kanafarmia Vilppulassa.
Mäkelä on kilpaillut kiihdystysautoilun eri luokissa vuodesta 1987 lähtien ja on voittanut useita Suomen ja Euroopan mestaruuksia. Hän on ensimmäisenä eurooppalaisena kiihdytysautoilijana voittanut Euroopan mestaruuden kahdessa eri luokassa, Top Alcohol -luokassa vuosina 1994 ja 1996 ja Top Fuel -luokassa vuosina 2000, 2016, 2018 ja 2019.
Mäkelä sai ensimmäisenä naisena AKK-Motorsportin Vuoden Autourheilija -palkinnon vuonna 2015.
Hirn (suku)

Hirn-suku on Suomessa vaikuttanut ja saksalaista aatelista alkuperää oleva Ruotsista tullut porvarillinen sukuhaara, joka on ollut edustettuna Suomessa aatelittomana porvarissäätynä. Suomeen muuttaneet Hirnit eivät nauttineet Suomessa aatelisille kuuluneita erityisoikeuksia, vaikka heitä pidettiin aatelisena sukuna.
Suomessa Hämeen-Uudenmaan ratsurykmentissä vaikuttanut kortteerimestari, komissaari ja Hauholla vaikuttanut rusthollari Jonas Hirn (noin 1625 – 1680 Hauho) muutti alkujaan Ruotsista Suomeen ja meni naimisiin 29. lokakuuta 1662 aatelisperheen David Gyllenbögelin tyttären Marghareta Elisabet Gyllenbögelin (1646 Turku – 1675) kanssa. Heillä oli neljä lasta: David Jonasson Hirn, Margareta Elisabet Jonasdotter Hirn, Jonas Jonasson Hirn ja Anders Jonasson Hirn.
Jonas Hirn.
Kerrotaan, että Jonas Hirnin isä, Ruotsissa asunut seitsemän ruukin omistaja, teki Jonaksen perinnöttömäksi, koska Jonas isänsä tahtoa vastaan lähti Kaarle X:n Puolalaiseen Pohjan sotaan. Jonas Hirniä pidetään aatelisena, vaikka hänen jälkeläisensä eivät ole nauttineet aateliston etuoikeuksista Suomessa. Suku on ollut edustettuna pappissäädyssä, mutta useimmat suvun jäsenet ovat olleet maanmittareita, lakimiehiä tai muissa siviilivirkamiesviroissa.
Jonas Hirnin muut luottamustoimet ovat olleet katselmuskirjuri/rykmentinkirjuri, kirkkoväärti, kirkon esimies ja Hauhon Tuittulassa Heikkilän rusthollin isäntä.
Jonas Hirnin vaakuna.
Jonas Hirn -suku on lähtöisin Saksasta, ja suku on mahdollisesti alkujaan ollut aatelinen. Ruotsissa asunut Jonaksen isä oli varakas ulkomaankauppaa tehnyt kauppias, joka on voinut alkujaan olla aatelinen. Ruotsissa häntä ei kuitenkaan ole naturalisoitu, joten sääty on ollut porvarit. Jonaksen ja hänen isänsä välirikosta huolimatta Jonaksen vaakuna on aatelisille tunnuksenomainen ja vaakuna saattaa olla peritty tai itsellisenä hankittu porvarisvaakuna. Vastaavia käyttivät varakkaat porvarit tai aatelista sukua omaavat aatelittomat perilliset. Vaakunassa saattaa olla tunnuksen omaisesti suvun tunnusmerkistöä. Saksassa saksanhirvi oli kansanomainen eläin, jota käyttivät aateliset ja porvarilliset suvut vaakunoissaan.
Edith Borroff

Edith Louise Borroff (2. elokuuta 1925 New York – 9. tai 10. maaliskuuta 2019 Durham, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen säveltäjä sekä musiikkitieteilijä ja -kirjailija. Hän oli laulaja Ramon Borroffin ja konserttipianisti Marie Bergerson Borroffin tytär. Hänen siskonsa Marie Borroff oli runoilija, kielenkääntäjä ja englannin professori.
Borroff sai musiikin kandidaatin (1946) ja maisterin (1948) arvot American Conservatory of Musicista. Lisäksi hän suoritti opintoja Oberlin-konservatoriossa Filosofian tohtoriksi hän pääsi vuonna 1958 väitöskirjallaan säveltäjä Jean-Joseph de Mondonvillen tuotannosta opiskeltuaan Louis Cuyleratin johdolla Michiganin yliopistossa, Ann Arborissa.
Borroff työskenteli vuosina 1973–92 New Yorkin osavaltionyliopistossa, Binghamtonissa. Hänen muita opetuspaikkojaan olivat Hillsdale College, Wisconsinin yliopisto (Milwaukee) ja Itä-Michiganin yliopisto, joista viimeksi mainitussa hänestä tuli professori vuonna 1966. Hänen tutkimusaiheitaan olivat Ranskan 1600-luvun kamarimusiikki, yhdysvaltalainen ja nykyaikainen musiikki, musiikkikasvatus sekä esihistoria. Borroffin julkaistuun kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa ensimmäinen musiikin historian kirja, johon sisältyy afroamerikkalaisten säveltäjien käsittelyä. Vuonna 1986 julkaistiin hänen kirjansa "Three American Composers", joka tarkastelee säveltäjien koulutuksen painopisteen muuttumista Yhdysvalloissa 1900-luvulla ja etenkin sen vaikutusta kolmen yhdysvaltalaissäveltäjän (Irwin Fischer, Ross Lee Finney, George Crumb) kohdalla.
Borroffin sävellystuotantoon kuuluvat muiden muassa naiskuorolle sävelletyt teokset sekä konsertto marimballe ja pienelle orkesterille, joka kantaesitettiin vuonna 1981.
Borroff kirjoitti useisiin lehtiin, kuten nykymusiikkikriitikkona "Ann Arbor Newsiin" vuodesta 1966.
Marie Borroff

Marie Borroff (10. syyskuuta 1923 New York – 5. heinäkuuta 2019 Branford) oli yhdysvaltalainen runoilija, kielenkääntäjä ja englanninkielisen kirjallisuuden tutkija, joka toimi Yalen yliopiston englannin kielen Sterling-professorina.
Borroffin vanhemmat Marie Bergerson ja Raymond Borroff olivat ammattimuusikoita. Myös hän itse sai koulutusta musiikin alalla. Hänen siskonsa oli säveltäjä, musiikkitieteilijä Edith Borroff. Perhe muutti vuonna 1941 Chicagoon, jossa Marie Borroff sai maisterin arvonsa kaupungin yliopistosta. Filosofian tohtoriksi hän väitteli englanninkielisestä kirjallisuudesta ja filologiasta Yalen yliopistossa vuonna 1956. Hän aloitti opetustyönsä Smith Collegessa ja sai vuonna 1959 ensimmäisenä naisena nimityksen Yalen englannin kielen jaokseen. Vuonna 1965 hän sai nimityksen englannin professoriksi, ja vuonna 1991 hänestä tuli ensimmäinen Sterling-professoriksi nimitetty nainen.
Tutkijana Borroff keskittyi keskiaikaiseen ja anglosaksiseen kirjallisuuteen. Hän sai mainetta kirjan mittaisilla tutkielmillaan "Sir Gawain and the Green Knight: A Stylistic and Metrical Study" (1962) ja "Language and the Poet: Verbal Artistry in Frost, Stevens and Moore" (1979). Hän kirjoitti myös paljon kielen historiasta ja nykyrunoilijoista. Hänen käännöksensä teoksesta "Sir Gawain and the Green Knight" (1967) otettiin akateemiseen kaanoniin. Lähes 90-vuotiaana hän julkaisi kirjassa "The Gawain Poet: Complete Works" käännökset kaikista viidestä "Gawain Poetin" työstä johdannon kera.
Borroffin omaa runoutta julkaistiin sellaisissa lehdissä kuin "The American Scholar" ja "The New Republic". Siitä ilmestyi vuonna 2002 kokoelma "Stars and Other Signs". Borroff sai lukuisia yliopiston palkintoja, ja Yaleen perustettiin hänen mukaansa nimetty professorin virka, joka hänen kuolemansa aikoihin heinäkuussa 2019 oli Ardis Butterfieldillä.
Romain Puértolas

Romain Puértolas (s. 1975 Montpellier, Ranska) on ranskalainen kirjailija. Puértolas on koulutukseltaan poliisi, ja hän on työskennellyt rajavartiolaitoksella. 
Puértolasin esikoisromaani "Fakiiri joka juuttui Ikea-kaappiin" oli myyntimenestys. Ranskankielinen alkuteos ilmestyi vuonna 2013 ja suomennos seuraavana vuonna. Kirjan oikeudet on myyty yli 30 maahan. 
Puértolas voitti esikoisromaanillaan Grand Prix Jules Verne -palkinnon. Teos oli myös ehdolla Renaudot-palkinnon saajaksi.
Kaskiniemi

Kaskiniemi () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Alue liitettiin vuonna 1950 Pedersörestä (silloinen Pietarsaaren maalaiskunta) Pietarsaaren kaupunkiin.
Mimmu Tihinen

Mimmu Tihinen (s. 1964 Kiiminki) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut runoja, novelleja sekä lasten- ja nuortenkirjoja.
Tihinen valmistui ylioppilaaksi Keminmaan lukiosta 1983 ja tekstiiliartenomiksi Hämeen ammattikorkeakoulusta 2000. Hän on opiskellut myös Limingan taidekoulussa 1983–1985, Oriveden opiston kirjoittajalinjalla 1986–1987 ja Viita-akatemiassa 1990–1992.
Tihisen nuortenromaani "Sokerista, kukkasista" oli Topelius-palkintoehdokkaana vuonna 2006. Tihinen sai ensimmäisen palkinnon Selkokeskuksen nuorille suunnattujen selkokirjojen kirjoituskilpailussa vuonna 2012 käsikirjoituksella "Kello tuhat". Kariston lastenromaanin kirjoituskilpailussa vuonna 2014 Tihisen ja Aira Savisaaren yhdessä kirjoittama käsikirjoitus "Ponku ja Peetu" sai jaetun toisen palkinnon. Vuonna 2019 "Ponku, Peetu ja totuuskone" oli Kirjava kettu -palkintoehdokkaana ja vuonna 2020 "Pieni numero" Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana.
Hilja Karttunen

Hilja Karttunen (21. huhtikuuta 1886 Kuusjärvi – 3. heinäkuuta 1944 Tornio) oli suomalainen opettajaseminaarin harjoituskoulun opettaja. 
Karttunen valmistui opettajaksi Sortavalan seminaarista 1912 ja suoritti myöhemmin myös yliopistollisia tutkintoja sekä teki opintomatkoja ulkomaille. Hän oli opettajana Sortavalan kiertokoulunopettajien valmistuslaitoksessa, kansakoulun opettajana Kivennavan kirkonkylässä ja Kuopiossa sekä opettajana Sortavalan tyttöharjoituskoulun yhdistetyillä luokilla. Vuodesta 1921 alkaen hän oli Sortavalan seminaarin poikaharjoituskoulun alkeisluokkien opettajana. Kun harjoituskoulu Moskovan rauhan seurauksena lakkautettiin vuonna 1940 Karttunen siirtyi alakouluseminaarin opettajaksi Tornioon. Hän oli toimittamassa Alakansakoulu-lehteä ja julkaisi lehtikirjoituksia sekä laulukirjoja. Karttunen johti Sortavalassa myös pikkulottatoimintaa.
Jevgēņijs Saproņenko

Jevgēņijs Saproņenko (s. 11. marraskuuta 1978 Riika) on latvialais-ukrainalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Saproņenko saavutti hopeaa Ateenan olympialaisissa 2004 hypyissä. Hänellä on myös kaksi MM-hopeaa vuosilta 1999 ja 2001 hypyistä.
Vsevolods Zeļonijs

Vsevolods Zeļonijs (s. 24. helmikuuta 1973 Riika) on latvialainen judoka ja olympiamitalisti. Zeļonijs saavutti hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000 73 kg sarjassa. Hän on kilpaillut Sydneyn lisäksi kolmissa olympialaisissa, kun hän oli mukana ensimmäisen kerran Barcelonassa 1992, jolloin jäi sijalle 24. Ateenassa 2004 hän hävisi ensimmäisen ottelun. Pekingissä 2008 hän sijoittui sijalle 21 hävittyään ensimmäisen ottelun. Zeļonijsilla on myös yksi MM-pronssi vuodelta 1997.
Sampasjoki

Sampasjoki on Porin Laviassa virtaava noin 5 kilometrin pituinen joki, joka yhdistää Vihteljärven reittiin kuuluvat Ruojärven ja Susijärven.
Sampasjoen laakso muodostaa Niemenkylän–Aluskylän kulttuurimaiseman, jota seuraa kylät yhdistävä maantie. Sammunjoen itäpuolella kulkee kantatie 44. Joen ylittävät vuonna 1897 rakennettu Myllykosken kivisilta sekä 1898 valmistunut Sampakosken kivisilta.
Suomen sisällissodan aikana seudulla käytiin Sampakosken taistelu.
Ivans Klementjevs

Ivans Klementjevs (s. 18. marraskuuta 1960 Butniki) on latvialainen entinen meloja, olympiavoittaja, maailmanmestari ja poliitikko. Klementjevs osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Soulissa 1988, jolloin hän voitti 1000 metrin kanadalaisyksikön. Klementjevs edusti tuolloin vielä Neuvostoliittoa. Latvian itsenäistyttyä hän osallistui Barcelonan olympialaisiin 1992, jolloin hän saavutti hopeaa 1000 metrin kanadalaisyksikössä. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa hän uusi olympiahopean samalla matkalla. Klementjevs on myös seitsemänkertainen maailmanmestari: ensimmäisen maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 1985 1000 metrin kanadalaisyksikössä. Edustaessaan Neuvostoliittoa hän saavutti vielä kolmesti (1989, 1990 ja 1991) maailmanmestaruuden samalla matkalla sekä kertaalleen 10 000 metrin maailmanmestaruuden vuonna 1989. Latviaa edustaessaan hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1993 1000 m kilpailussa. Klementjevs edusti Puolaa vuoden 1994 maailmanmestaruuskilpailuissa voittaen 1000 metrin kilpailun. Näiden lisäksi hänellä on viisi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Urheilu-uran jälkeen Klementjevs on ryhtyi poliitikoksi. Vuodesta 2006 lähtien hän on toiminut kansanedustajana Harmonia-puolueessa. Ennen tätä hän toimi 2001–2005 Riian paikallishallinnossa.
Letraset

Letraset oli vuonna 1959 perustettu brittiläinen yritys, joka valmisti siirtokirjaimia ja siirtokuvia sekä harrastelijoiden että ammattilaisten käyttöön. Yhtiö kehitti siirtokirjainten valmistusmenetelmän vuonna 1961. Letrasetin kirjaimia käytettiin muun muassa saksitaitossa. Colin Brignallin johdolla Letraset kehitti laajan valikoiman otsikko- ja mainostarkoituksiin sopivia kirjaintyyppejä. Tietokoneiden yleistyttyä Letraset digitoi merkittävimmän osan kirjaintyypeistään.
Esselte osti Letrasetin vuonna 1981. Esselte puolestaan myi Letrasetin vuonna 2001 Martin Gibbsille ja Mike Traversille. Uusi yritys nimeltään Letraset Limited kehitti ja myi fontteja tuotemerkillä Fontek. Letraset alkoi myös myydä sarjakuvien piirtämiseen tarkoitettuja Promarker-tusseja. Vuonna 2012 ColArt Group osti Letrasetin.
Dainis Ozols

Dainis Ozols (s. 11. syyskuuta 1966 Smiltene) on latvialainen entinen maantiepyöräilijä ja olympiamitalisti. Ozols saavutti pronssia Barcelonan olympialaisissa 1992 maantieajossa. Ozols kilpaili myös Atlantassa 1996 maantieajossa, jossa jäi sijalle 92, sekä Sydneyssä 2000, jolloin hänet hylättiin maantieajossa ja aika-ajossa hän sijoittui sijalle 21. Ozols pyöräili ammattilaisena vuosina 1995–2000.
Adalberts Bubenko

Adalberts Bubenko (16. tammikuuta 1910 Valmiera – 7. heinäkuuta 1983 Toronto, Kanada) oli latvialainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti. Bubenko sijoittui kolmanneksi Berliinin olympialaisissa 1936 50 kilometrin kävelyssä.
Dāvis Bertāns

Dāvis Bertāns (s. 12. marraskuuta 1992 Valmiera) on latvialainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa ja Espanjan sekä Serbian pääsarjoissa. Serbiassa hän voitti KK Partizanissa kolmesti maan mestaruuden. Bertāns on pelannut myös Latvian maajoukkueessa.
Elämä ja ura.
Bertāns aloitti koripalloilijanuransa kotimaassaan. Vuonna 2010 hän siirtyi slovenialaiseen KK Olimpijaan ja vuonna 2012 serbialaiseen KK Partizaniin jossa voitti kolme Serbian mestaruutta ja kertaalleen Serbian cup-mestaruuden sekä Adrianmeren liigan mestaruuden. Vuonna 2014 Bertāns siirtyi Espanjan pääsarjaan Saski Baskoniaan.
Slovenian-aikanaan vuonna 2011 Indiana Pacers varasi Bertānsin NBA:han 42. vuorolla . Hänen varausoikeutensa kaupattiin nopeasti yhdessä Kawhi Leonardin kanssa San Antonio Spursiin. Vuosina 2016–2019 Bertāns pelasi Spursissa, ja kesällä 2019 hän siirtyi Washington Wizardsiin.
Bertāns on kuulunut myös Latvian miesten maajoukkueeseen, jota hän on edustanut muun muassa vuosien 2011 ja 2017 EM-kilpailuissa. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Latvia sijoittui viidenneksi.
Bertānsin isoveli Dairis Bertāns on myös Latvian maajoukkueessa ja NBA:ssa pelannut koripalloilija.
Lincolnin piirikunta (Wyoming)

Lincolnin piirikunta () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 19 434 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 10 606 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Kemmerer.
Piirikunta perustettiin 21. helmikuuta 1911 ja se on saanut nimensä presidentti Abraham Lincolnilta.
Asukkaat.
Piirikunnan asukkaista 92,5 prosenttia on valkoisia ja 4,48 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 4,08 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 98,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 39,1 vuotta.
Siemensstadtin rautatie

Siemensstadtin rautatie oli vuosina 1929–1980 Berliinissä toiminut S-Bahn-yhteys Jungfernheiden asemalta Gartenfeldin asemalle. Rautatie sijaitsee pääosin Siemensstadtin kaupunginosan alueella. Rautatietä ei ole purettu ja suurin osa siitä on edelleen jäljellä.
Historia.
Siemens &amp; Halske rakensi rautatien vuosina 1927–1929. Rautatie rakennettiin pääasiassa Siemens &amp; Halsken työntekijöiden kuljettamiseen.
Rautatie sähköistettiin vuonna 1924.
Tõnu Tõniste

Tõnu Tõniste (s. 26. huhtikuuta 1967 Tallinna) on virolainen entinen purjehtija ja olympiamitalisti. Tõniste saavutti ensimmäisen olympiamitalin Soulissa 1988 edustaessaan vielä Neuvostoliittoa. Hän saavutti tuolloin hopeaa 470-luokassa. Hän sai pronssia neljä vuotta myöhemmin Barcelonassa 1992 samassa luokassa. Hän oli mukana vielä kaksissa seuraavissa olympialaisissa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000, mutta jäi tuolloin sijoille 10. ja 22. Ammattilaisurheilu-uran jälkeen Tõniste on toiminut Viron olympiakomitean varapuheenjohtajana.
Edustajainhuone (Alankomaat)

Edustajainhuone () on Alankomaiden kaksikamarisen parlamentin, "Staten-Generaalin", alahuone. Parlamentin molempien kamarien istuntosali sijaitsee Haagissa.
Historia.
Kaksikamarinen parlamentti otettiin Alankomaissa käyttöön vuonna 1815, jolloin perustettiin 110-jäseninen edustajainhuone ja 40–60:stä jäsenestä koostuva senaatti. Provinssien valtuustot valitsivat jäsenet edustajainhuoneeseen, kun taas senaattorit nimitti kuningas.
Vuoden 1848 perustuslain myötä edustajainhuoneessa tuli olla yksi edustaja 45 000 asukasta kohti ja edustajien valinta siirtyi niille asukkaille, jotka olivat maksaneet tietyn määrän veroja. Senaattorien valinta puolestaan siirtyi provinssien valtuustoille. Vuonna 1887 edustajainhuoneen koko kasvoi 100-jäseniseksi.
Miesten yleinen äänioikeus otettiin käyttöön Alankomaissa vuonna 1917. Naisten ja miesten yleinen äänioikeus lisättiin perustuslakiin vuonna 1922. Toisen maailmansodan aikana 1940–1945 parlamentti ei kokoontunut. Sodan jälkeen perustettu väliaikainen parlamentti toimi 4. kesäkuuta 1946 asti.
Vuodesta 1956 lähtien edustajainhuoneessa on ollut 150 jäsentä. 
Suhteellinen vaalitapa.
Kaikki 150 edustajaa valitaan suhteellisella puoliavoimella listavaalilla yhdestä vaalipiiristä ilman äänikynnystä. (Siis 0,67 % äänistä riittää edustajapaikkaan.) Äänestäjien valinnat muuttavat listan ehdokkaiden järjestystä, jos ehdokas saa ainakin neljänneksen yhden paikan äänimäärästä. Yhden paikan äänimäärä tarkoittaa listan saamaa äänimäärää jaettuna listan saamien paikkojen määrällä.
Vaalikausi on 4 vuotta, kuten senaatissakin.
Tetonin piirikunta (Wyoming)

Tetonin piirikunta () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 23 081 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 10 606 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Jackson on myös sen suurin kaupunki.
Asukkaat.
Piirikunnan asukkaista 81,5 prosenttia on valkoisia ja 15 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,2 aasialaisia. 16,3 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 91,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 39 vuotta.
Valkoruohosipuli

Valkoruohosipuli ("Allium chinense") on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden ("Allium") kasvisuvun monivuotinen ikivihreä sipulikasvi. Valkoruohosipuli kasvaa villinä mutta sitä myös viljellään syötäväksi Etelä-Aasiassa varsinkin Kiinassa ja Japanissa.
Kuvaus.
Sipuli, varret ja lehdet.
Valkoruohosipulin sipuli on pitkä ja ohut. Sipulin väri on valkoinen, joskus punaiseen vivahtava. Se on halkaisijaltaan noin 1,5–2 senttimetriä, mutta kaksi tai kolme vuotta vanhana sipuli saattaa olla halkaisijaltaan 4–5 senttimetriä. Lehdet ovat 3–5 kulmaisia, onttoja, noin 15–35 senttimetriä pitkiä. Kukkavarsi on noin 20–40 senttimetriä pitkä.
Kukat.
Valkoruohosipulin kukinto on puolipallomainen rento sarja. Kehälehdet ovat väriltään vaaleanpunaisesta sinipunaiseen ja niiden koko on noin 4–6 × 3–4 millimetriä. Heteet ovat pitkiä ja tulevat kukasta ulos. Palhot ovat noin 1,5 millimetriä leveitä. Emit ovat soikeita, munan muotoisia tai pyöreitä kukan perällä missä myös mesiäinen sijaitsee.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Kiinassa trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla valkoruohosipulia kasvaa luonnonvaraisena mutta sitä myös viljellään keittiöpuutarhoissa ja kukkapenkeissä mausteeksi. Se sietää köyhää, vähäravinteista maaperää. Sitä on kasvatettu myös Assamissa, Bangladeshissa, Länsi-Himalajalla, Kuubassa, Japanissa, Kirgisiassa, Koreassa ja Thaimaassa.
Valkoruohosipulia kasvatetaan siemenistä mutta se lisääntyy myös tekemällä sivusipuleita ja saattaa jakaantumisen vuoksi kasvaa suurina ryhminä.
Käyttö.
Valkoruohosipulian kaikki osat ovat syötäviä. Sen sipulit maistuvat vahvasti sipulilta ja niistä tehdään usein pikkelsiä. Sen lehtiä käytetään raakana tai kypsennettynä. Kukkia ja nuoria siemenkotia käytetään salaateissa syötävinä koristeina.
Uusipelto

Uusipelto () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Uusipelto on omakotitaloalue, jonka tontit tulivat jakoon vuonna 2018.
Lontoo (Pietarsaari)

Lontoo () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Kaupunginosan nimi sai alkunsa, kun alettiin rakentaa kerrostaloja, Framin taloa sekä Huovisen taloa. Moni paikallinen oli todennut, että ”Rakennetaan kuin Lontoossa”. Framin talon pohjoispuolelle suunniteltiin 1920-luvulla omakotitaloalue, jonka talot rakennettiin englantilaiseen tyyliin. Kaupunginosan katujen nimet on lainattu kansallisrunoilija Johan Ludvig Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoista.
Lontoon katujen kunnostus aloitetaan syksyllä 2019. Kaikki kadut päällystetään asfaltilla. Rautatienkatua kavennetaan, ja katu saa jalankulun ja pyöräilyn väylän.
Leelanaun piirikunta

Leelanaun piirikunta () on Yhdysvaltain Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 22 301 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 6 558 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Suttons Bay Township.
Asukkaat.
Vuonna 2020 Leelanaun piirikunnan 22 301 asukkaasta valkoisia oli 93,0 %, alkuperäisasukkaita 3,6 % ja mustia 0,8 %. Vuonna 2019 4,6 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Länsinummi (Pietarsaari)

Länsinummi () on kaupunginosa Pietarsaaressa. Länsinummen kaupunginosa sai alkunsa 1950-luvulla Pietarsaareen suuntautuneen muuttoaallon aikoihin.
Unto Liettyä

Unto Aadolf Liettyä (15. maaliskuuta 1922 Pohjaslahti – 20. heinäkuuta 1990 Ruovesi) oli suomalainen Ruovedellä asunut maisema- ja muotokuvamaalari. Liettyä teki maisemamaalauksia Ruoveden seudun luonnosta (Tarjannevesi, Helvetinjärvi, Kovero, Väärinmaja, Pouru).
Liettyän vanhemmat olivat maanviljelijä Manu Liettyä sekä Hilma, o.s. Salmi. Liettyä osallistui jatkosotaan ja haavoittui 19-vuotiaana Rajajoella. Toipilaana hän keskittyi ennen sotaa alkaneisiin taideopintoihinsa. Liettyä opiskeli Suomen Taideakatemiassa 1944-1946, minkä jälkeen hän muutti perheineen takaisin Ruovedelle. Hänen opettajinaan olivat ruovesiläinen kirjailija ja taidemaalari Heikki Asunta sekä Ruovedellä niin ikään vaikuttanut taidemaalari Gabriel Engberg. 
Liettyän töitä oli ensi kertaa esillä Tampereen Taiteilijaseuran syysnäyttelyssä 1946. Oman ensinäyttelynsä hän piti Tampereen Kirjastosalissa tammikuussa 1947. Tämän jälkeen Liettyä piti useita näyttelyitä eri puolilla Suomea. 
Liettyä kuului julkisessa sanassa usein käytettyyn `Ruoveden taiteilijasiirtokuntaan`, jonka muita taiteilijoita olivat Seppo Näätänen, Elga Sesemann, Pentti Toivonen, Eero Sysikumpu ja Heikki Asunta. 
Liettyä oli 1950-luvulla opettamassa vuonna 1952 perustetun Mäntän Taidekerhon jäseniä. Opetustyötä hän teki myös Ruoveden peruskoulun yläasteella ja lukiossa sekä alueen kuvataidepiireissä. Liettyä oli perustajajäsen ja puheenjohtaja useita vuosia Suomen Sotainvaliditaiteilijat ry:ssä sekä Ruoveden Taideyhdistyksessä. 
Liettyän tuotantoa on määritelty realistis-romanttiseksi tai realistis-klassiseksi. Nuorena koettu sodan trauma ja sen ´maalaaminen pois` toistuu usein Liettyän antamissa haastatteluissa.
EuroFloorball Cup 2019

EuroFloorball Cup 2019 on järjestyksessään 8. Euroopan 5. ja huonommin sijoittuneiden maiden seurajoukkueiden salibandyturnaus. Vuonna 2018 ei poikkeuksellisesti järjestetty EuroFloorball Cupia, sillä turnaukselle ei löydetty järjestäjää. Myöskään vuoden 2019 turnauksen järjestäminen oli epävarmaa. EuroFloorball Cup 2019 pelataan Slovakian Malackyssä.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Piyush Goyal

Piyush Goyal (s. 13. kesäkuuta 1964) on intialainen poliitikko, joka toimii maansa nykyisenä rautatieministerinä sekä kauppa- ja teollisuusministerinä. Hänen molemmat vanhempansa ovat poliitikkoja, hänen isänsä entinen ministeri ja äitinsä Maharashtran lainsäätäjä. Nuoruudessaan hän toimi Intian kansanpuolueen nuorisojärjestössä ja Rashtriya Swayamsevak Sanghissa.
Mumbain yliopistossa Goyal luki lakia, jonka jälkeen hän työskenteli State Bank of Indiassa ja Bank of Barodassa.
Vuoden 2014 parlamenttivaalien aikana Goyal vastasi puolueensa mainoskampanjoista ja sosiaalisesta mediasta.
Hän on toiminut parlamentaarikkona Rajya Sabhassa kahdesti sekä sijaistanut talousministeri Arun Jaitleytä tämän ollessa poissa. India Today -lehti valitsi Goyalin Intian seitsemänneksi vaikutusvaltaiseksi poliitikoksi vuonna 2019.
Yksityiselämä.
Goyalilla on kaksi lasta, joista molemmat ovat valmistuneet Harvardin yliopistosta.