tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riina Katajavuori

Riina Maaria Ulriikka Katajavuori (vuoteen 1991 Marttila; s. 1. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen runoilija ja prosaisti.
Elämä ja ura.
Katajavuori valmistui ylioppilaaksi vuonna 1987. Hän opiskeli kirjoittamista Oriveden Opistossa 1987–1988 ja Kriittisessä korkeakoulussa 1988–1991 sekä kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1989–1995 ja Edinburghin yliopistossa 1991–1992. Katajavuori valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1995.
Vuosina 1988–1998 Katajavuori työskenteli elokuva-arvostelijana Yleisradion Teksti-TV:ssä. Hän on ollut myös kolumnisti muun muassa lehdissä "Martat" (2006–2007), "Lapsen Maailma" (2006–2014), "Kaksplus" (2008–2009), "Ekspressi" (2012–2013), "Hyvä Terveys" (2013–2014) "Helsingin Sanomat" (2015) sekä "Kirkko ja kaupunki" (2016). Lisäksi hän on kirjoittanut tekstejä muun muassa "Nuoreen Voimaan", "Parnassoon" ja "Imageen".
Katajavuoren runoja on käännetty lähes 30 kielelle. Vuonna 1992 ilmestyi Katavuoren esikoisrunokokoelma "Varkaan kirja". Katajavuoren runoteos "Koko tarina" oli Einari Vuorela -palkintoehdokkaana vuonna 2005 ja "Lahjat"-romaani Runeberg-palkintoehdokkaana vuonna 2004. Tanssiva karhu -runopalkinnon saajaksi hän on ollut ehdolla vuosina 1999, 2002 ja 2018. Vuonna 1995 hän sai Suuren Suomalaisen Kirjakerhon kunniamaininnan ja vuonna 1995 Tanssiva karhu -palkinnon kunniamaininnan. Vuonna 1994 hän sai Kansan Sivistysrahaston Katri Vala -stipendin. Lastenkirja "Mennään jo kotiin" sai Punni-palkinnon 2017 ja Suomen sisällissodasta kertova "Oravien sota" oli Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkinnon ehdokkaana 2022. Katajavuori valittiin Vuoden helsinkiläiskirjailijaksi vuonna 2015. Hän sai WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinnon vuonna 2017 ja Alfred Kordelinin palkinnon vuonna 2018.
Katajavuori oli Nuoren Voiman Liiton hallituksen jäsen 1992–1997, varapuheenjohtaja 1993–1994 ja puheenjohtaja 1994–1995. Vuosina 1996–1998 hän oli Suomen Kirjailijaliiton johtokunnan jäsen ja 2006–2008 liiton kirjailijalautakunnan jäsen. Hän on ollut keskeinen hahmo myös Elävien Runoilijoiden Klubin toiminnassa. Kaudella 2023–2027 Katajavuori toimii kirjallisuuden tekijänoikeusjärjestö Sanaston kirjallisuuskummina kansanedustajille.
Yksityiselämä.
Riina Katajavuoren vanhemmat ovat toimittaja Juhani Marttila ja kirjailija Satu Koskimies. Hänellä on kolme lasta. Katajavuoren äidinäiti oli kanteletaiteilija Ulla Katajavuori ja äidinisä viulutaiteilija Eero Koskimies.
Spirit – villi ja vapaa

Spirit – villi ja vapaa on vuonna 2002 valmistunut piirroselokuva. Sen ovat ohjanneet Kelly Asbury ja Lorna Cook. Musiikin on säveltänyt Hans Zimmer sekä englanninkielisessä versiossa laulanut Bryan Adams. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana.
Spiritistä on julkaistu animaatiosarja Netflix-suoratoistopalvelussa vuosina 2017–2019, ja tästä sarjasta on tekeillä pitkä elokuva.
Juoni.
Tarinan päähenkilö, tai päähahmo, on 1800-luvun Amerikan villissä lännessä varttunut uljas mustangiori Spirit, joka jo nuorena kasvaa laumansa vastuuntuntoiseksi johtajaksi. Kun uteliaisuus ajaa Spiritin ihmisten pariin, armeijan eversti vangitsee sen ja yrittää taltuttaa orin väkivalloin ratsuväen palvelukseen. Samainen armeija on vanginnut myös intiaaninuorukaisen nimeltä Pikku Puro. Hevonen ja intiaanipoika ystävystyvät ja onnistuvat yhdessä pakenemaan vapauteen. Intiaanien reservaatissa Spirit kohtaa myöhemmin myös sydämensä valitun, Sade-tamman. Hetken aikaa Spirit elää intiaanien parissa, kunnes Pikku Puro ymmärtää, ettei Spiritiä voi koskaan kesyttää. Juuri, kun Spirit ja Sade ovat saaneet vapautensa, intiaanikylään hyökkäävät saman armeijan joukot joiden parissa Spirit oli vankina. Pikku Puro ja Sade hyökkäävät everstin kimppuun, mutta tämä ampuu Sadetta ja tamma putoaa virtaavaan koskeen. Spirit syöksyy Sateen perään ja onnistuu pelastamaan tämän. Sade ei kuitenkaan pysty liikkumaan luodin takia ja Spirit jää tamman vierelle peläten tämän kuolevan. Spirit saadaan uudestaan kiinni ja viedään rautatietyömaalle. Pikku Puro onnistuu vapauttamaan Spiritin ja seuraa hurja ajojahti läpi aavikon. Lopulta eversti luopuu jahdista ja jopa estää kersanttia ampumasta Spiritin. Pikku Puro vie Spiritin parantuneen Sateen luokse ja yhdessä hevoset pääsevät palaamaan Spiritin kotiin sen oman lauman luo.
Hjalmar Tallqvist

Axel Henrik Hjalmar Tallqvist (21. helmikuuta 1870 Hollola – 6. marraskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja fyysikko. Tallqvist oli Helsingin yliopiston mekaniikan dosentti ja myöhemmin myös fysiikan professori, matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaani, merentutkimuslaitoksen tarkastaja sekä toimi eri yrityksissä. Hänet tunnetaan myös Gunnar Nordströmin opettajana. 
Elämä.
Tallqvist syntyi Hollolassa. Hänen vanhempansa olivat yli-insinööri Hendrik Teodor Tallqvist ja Emilia Charlotta Palander. Hänen nuorempi veljensä oli lääkäri ja professori Theodor Tallqvist. Hjalmar Tallqvist valmistui ylioppilaaksi vuonna 1886 Helsingin ruotsinkielisestä reaalilyseosta. Filosofian kandidaatti hänestä tuli vuonna 1889 ja vuotta myöhemmin hän väitteli filosofian tohtoriksi väitöstyöllänsä "Bestimmung einiger Minimalflächen deren Begrenzung gegeben ist". Vuosien 1890 ja 1891 välisenä aikana hän suoritti opintomatkan Zürichiin ja myös Wieniin.
Hjalmar Tallqvist oli fyysikkona suuntautunut erityisesti matemaattiseen fysiikkaan. Matematiikan professori Edvard Neovius oli suunnannut hänen mielenkiintonsa minimipintoihin, joita Tallqvistin väitöskirjassa käsitellään. Ensimmäisen niitä koskevan tutkimuksensa hän julkaisi jo 18-vuotiaana. Tallqvistille tarjottiin Zürichistä matematiikan professuuria, josta hän kumminkin kieltäytyi vedoten isänmaallisiin syihin.
Väitöstyön valmistumisen jälkeisenä vuonna hän sai mekaniikan nuoremman opettajan viran Polyteknillisesta instituutista. 1898–1907 hän oli vanhempi mekaniikan opettaja. Helsingin yliopiston mekaniikan dosentin viran hän sai samana vuonna kuin nuoremman mekaniikan opettajan viran Polyteknillisestä instituutista. Helsingin yliopistossa hän työskenteli myös kokeellisen ja matemaattisen fysiikan dosenttina, fysiikan professorina (1907–1938), matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaanina.
Tallqvist kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1905. Hänet tunnettiin tuotteliaana kirjoittajana, jonka tuotanto käsittää noin 15 000 painosivua. Suomen Tiedeseura joutuikin hänen takiaan säätämään "Lex Tallqvistin", jonka mukaan yksittäinen Tiedeseuran jäsen sai yhden vuoden aikana julkaista enintään 10% seuran koko julkaisuvolyymistä.
Tallqvist meni naimisiin ensimmäisen kerran laulajatar Elin Fohströmin kanssa vuonna 1897. Fohström kuoli vuonna 1949, ja Tallqvist meni seuraavana vuonna uusiin naimisiin aiemman vaimonsa kasvattisisaren Evelina Fohströmin (o.s. Wilkman) kanssa. Tallqvist sai ensimmäisestä avioliitostaan kolme tytärtä: Edit Evelina, Inger Anima ja Anita Henriette.
Tallqvist toimi Suomen forsiitti-dynamiitti Oy:n johtokunnan puheenjohtajana sekä vakuutusyhtiö Fenniassa, jälleenvakuutusyhtiö Normanissa ja tapaturmavakuutusyhtiö Patriassa.
Matt Hemingway

Matt Hemingway (s. 24. lokakuuta 1972 San Pedro, Kalifornia) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Hemingway oli neljäs Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 1996. Hän piti taukoa yleisurheilusta vuodet 1998 ja 1999, mutta vuonna 2000 hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden. 2002 hän hyppäsi GP-finaalissa seitsemänneksi tuloksella 225. Seuraavana vuonna hän sijoittui Pariisin MM-kisoissa kahdenneksitoista ja kauden lopussa kahdeksanneksi. Vuonna 2004 Hemingway voitti Ateenan olympialaisissa olympiahopeaa tuloksella 234. Kauden lopussa hän oli kuudes. Hän hyppäsi seuraavana vuonna Helsingin MM-kisoissa yhdenneksitoista.
Nenäontelo

Nenäontelo () on parillinen sokkeloinen käytävä, joka ulottuu ulkonenästä nenänieluun. Edessä nenäontelo rajoittuu nenäontelon eteiseen, ylhäällä seulaluuhun, ja takana koana-aukkoihin. Sivuseinissä sijaitsevat parilliset ala-, keski- sekä yläkuorikot, jotka muodostavat väleihinsä ilmakäytäviä (ala-, keski- sekä yläkäytävät). Keskilinjassa nenän puolet erottaa toisistaan nenän väliseinä (), jonka etuosa on rustorakenteinen, takaosa luurakenteinen. Alhaalla nenäonteloa rajaa kova suulaki.
Kaikista nenän sivuonteloista on yhteys nenäonteloon. Poskiontelon ja otsaontelon tiehyet laskevat keskikäytävässä sijaitsevaan hiatus semiluminaris -nimiseen poukamaan. Seulalokeroiden tiehyet laskevat joko keski- tai yläkäytävään. Kitaontelon tiehyt laskee nenäontelon takaosaan. Kyynelkanava laskee alakäytävään.
Pintarakenteensa puolesta nenäontelo jaetaan regio vestibularikseen, respiratoriaan sekä olfactoriaan. Vestibularis joka sijaitsee uloimpana on ihoa karvoineen ja talirauhasineen. Regio respiratorian pintasolukkona on värekarvallinen lieriöepiteeli. Regio olfactoria, joka käsittää n. 5 cm² nenäontelon katosta, on hajuepiteeliä.
Gian Maria Volonté

Gian Maria Volonté (9. huhtikuuta 1933 Milano, Italia – 6. joulukuuta 1994 Flórina, Kreikka) oli italialainen näyttelijä. 
Volonté sai 1987 Hopeisen karhun roolistaan Aldo Morona elokuvassa "Il caso Moro". Hän on näytellyt muun muassa Jean-Pierre Melvillen uran ”häikäisevän hallitussa summauksessa”, ranskalaisessa rikoselokuvassa "Punainen ympyrä", ja Sergio Leonen spagettiwesterneissä, kuten "Kourallinen dollareita", jossa hän on yksi ”karismaattisen konnakolmikon” muodostamasta rikollisryhmästä, ja "Vain muutaman dollarin tähden", jossa hän esittää tarinan pääkonnaa.
Notepad++

Notepad++ on avoimen lähdekoodin teksti- ja lähdekoodieditori Windowsille ja se perustuu vapaaseen Scintilla-komponenttiin.
Editori tukee useiden eri ohjelmointikielien syntaksin korostusta, useiden tekstien yhtäaikaista avaamista välilehtiin, hakua ja korvausta avoinna olevista tiedostoista myös säännöllisillä lausekkeilla.
Ohjelmointikielet.
Notepad++ tukee lähes kahdeksaakymmentä ohjelmointi-, skripti- ja merkintäkieltä sekä tiedostomuotoa.
Barabbas

Barabbas (Bar-abbâ, "isän poika") on Raamatun Uudessa testamentissa henkilö, joka on tuomittu ristiinnaulittavaksi murhasta. Samaan aikaan Pontius Pilatuksen edessä oli Jeesus, ja pääsiäisenä juutalaisilla oli lupa vapauttaa yksi vanki. Ylipapit kiihottivat kansaa huutamaan Barabbaan vapaaksi, jotta Jeesus jäisi Pilatuksen vangiksi.
Ilmeisesti hieman ennen kuin Jeesus seuraajineen saapui Jerusalemiin pääsiäisjuhlan viettoon, kaupungissa oli puhjennut jonkinlainen Rooman vastainen kapina. Useita ihmisiä oli pidätetty, muiden muassa ne kaksi ryöväriä, jotka joutuivat Jeesuksen kanssa ristiinnaulittaviksi, ja Barabbas, joka oli tuomittu kapinan aikana tehdystä murhasta. Nimitystä "ryöväri" käytettiin nimenomaan kapinoitsijoista, ei niinkään tavallisista rikollisista. Rooman valtakuntaa vastustettiin kiivaasti ja Barabbas on hyvin saattanut olla paikallisen vastarintaliikkeen sankari. Pontius Pilatus tiesi, ettei Jeesus ollut osallistunut mellakkaan ja arveli kansanjoukon haluavan vapautettavaksi mieluummin lempeän opettajan Jeesuksen kuin kumousmies Barabbaan. Ylipappien yllyttämänä kansa kuitenkin vaati Pilatusta vapauttamaan Barabbaan, minkä hän tekikin.
Barabbaan tarinalla on erityistä merkitystä osittain siksi, että sitä on käytetty antisemitismin perusteluna ja osoituksena siitä, että Jeesuksen kuolema oli juutalaisten syytä. Kertomus toistuu lähes samanlaisena Matteuksen, Markuksen ja Luukkaan evankeliumeissa, kun taas Johanneksen evankeliumi ja apokryfinen Pietarin evankeliumi poikkeavat näistä yksityiskohdiltaan. Ainoastaan Matteuksen evankeliumissa kerrotaan väkijoukon sanoneen ”tulkoon hänen verensä meidän ja meidän lastemme päälle”.
Barabbas taiteessa.
Kirjallisuus ja musiikki.
Ruotsalainen Nobel-kirjailija Pär Lagerkvist julkaisi romaanin "Barabbas" (1950)
Ruotsalainen screamo-yhtye Barabbas, du förtappade.
Aulis Sallinen on säveltänyt "Barabbas dialogeja op. 84" viidelle laulajalle, resitantille ja seitsenhenkiselle kamariyhtyeelle.
Elokuva.
Richard Fleischer on ohjannut 1961 Lagerkvistin romaanin pohjalta elokuvan "Barabbas".
Alf Sjöbergin ohjaama elokuva on samanniminen ja vuodelta 1953 "(Barabbas)".
Hovhannes Sargsjan

Hovhannes "Hovik" Sargsjan (; s. 14. marraskuuta 1987 Gjumri, Armenia) on armenialainen maastohiihtäjä. Hän sijoittui Torinon olympialaisissa miesten sprintissä sijalle 79. ja 15 km:n matkalla hän oli 89.
Mourunkijärvi

Mourunki eli Mourunkijärvi (Maanmittauslaitoksen kartoissa järvi merkitty myös nimellä Mourunginjärvi) on Kempeleen kunnassa Juurussuon kylässä sijaitseva kunnan ainoa järvi. Järvi sijaitsee noin 20 kilometrin päässä kunnan keskustasta.
Mourunki on puhdasvetinen suo- ja metsäalueiden ympäröimä matala järvi. Sen pohjoisrannalla sijaitsee Kempeleen kunnan ylläpitämä uimaranta. Mourunkijärven rantakaava on hyväksytty kunnanhallituksessa elokuussa 1988, jonka Oulun lääninhallitus hyväksyi kesäkuussa 1989.
Mourunkijärvelle on tieyhteydet Linnakankaalta Tahkoseläntietä Juurussuontien risteykseen, ja siitä noin kolme kilometriä Mourungintietä. Toinen tieyhteys on Tyrnävän kunnan puolelta Murrosta, josta muutama kilometri Pikkaralan suuntaan Pikkaralantietä, ja siitä vasemmalle muutama kilometri kapeaa metsätietä. Kolmas tieyhteys on Kempeleen Metsärinteen asuinalueelta lähtevä metsätie, josta on matkaa järvelle noin viitisen kilometriä, jota tosin ei suositella ajoreittinä autolla sen huonokuntoisuuden vuoksi.
Vesa Rantanen (seiväshyppääjä)

Vesa Tapani Rantanen (s. 2. joulukuuta 1975 Jalasjärvi) on suomalainen seiväshyppääjä.
Rantanen voitti ensimmäisen SM-mitalinsa Kalevan kisoissa 1995, jolloin hän sijoittui jaetulle kolmannelle tilalle tuloksella 550. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia tuloksella 525. Vuonna 1997 hän voitti SM-kultaa sekä sisäradoilla tuloksella 550 että ulkoradoilla tuloksella 565. Hänet valittiin edustamaan Suomea Ateenan MM-kisoihin, joissa hän karsiutui. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Oulun Kalevan kisoissa toiseksi. Budapestin EM-kisoissa hän karsiutui. Rantanen voitti 1999 sisäratojen SM-kisoissa hopeaa ja 2000 kultaa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti SM-kultaa Lahden Kalevan kisoissa. Vuonna 2001 hän voitti sisäradoilla seipäässä SM-hopeaa ja seitsenottelussa SM-kultaa. Kalevan kisoissa hän voitti seipään SM-kullan, minkä ansiosta hänet valittiin Edmontonin MM-kisoihin, joissa hän karsiutui.
Rantanen hyppäsi 2002 sisäratojen SM-kisoissa pronssille. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Münchenin EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-pronssia. Rantanen voitti Vaasan Kalevan kisoissa 2004 SM-kultaa. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin, mutta karsiutui. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-hopeaa ja pääsi kilpailemaan sisäratojen EM-kisoihin, joissa hän karsiutui. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui toiseksi Porin Kalevan kisoissa. Vuonna 2006 hän voitti sisäratojen SM-hopeaa ja vuonna 2008 pronssia. 2008 Kalevan kisoissa hän sai niin ikään SM-pronssia. Talvella 2009 hän voitti sisäratojen Suomen mestaruuden sekä seiväshypyssä että seitsenottelussa. Espoon Kalevan kisoissa 2009 hän sijoittui toiseksi. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui loppukilpailusta. Saman vuoden Kajaanin Kalevan kisoissa hän oli toinen ja SM-hallikilpailuissa 2011 kolmas. Vaasan Kalevan kisoissa 2013 Rantanen saavutti pronssimitalin tuloksella 530.
Rantanen on Suomen kaikkien aikojen tilastossa seiväshypyssä jaetulla kolmannella tilalla. 
Rantanen on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi. Hänet valittiin vuonna 2008 Suomen Urheiluliiton miesten seiväshypyn lajivalmentajaksi.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Lähde:
Erika Salumäe

Erika Salumäe (s. 11. kesäkuuta 1962 Pärnu) on virolainen entinen ratapyöräilijä, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Tallinnalaista VSS Kalev -seuraa edustanut Salumäe voitti eräajon olympiakultaa Soulissa 1988 Neuvostoliittoa edustaen. Barcelonassa 1992 hän uusi voittonsa ottaen uudelleen itsenäistyneen Viron ensimmäisen olympiakullan. Atlantan kisoissa 1996 Salumäe sijoittui kuudenneksi.
MM-kilpailuissa Salumäe sijoittui eräajossa hopealle vuosina 1984 ja 1986, voitti mestaruuden vuosina 1987 ja 1989 sekä saavutti pronssia vuonna 1995 . Hän teki viisitoista maailmanennätystä vuosina 1982–1989 ja valittiin Viron parhaaksi naisurheilijaksi vuosina 1983, 1984, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1995 ja 1996 .
Salumäe kuului Viron parlamenttiin, riigikoguun vuosina 1999–2003. 
Vuonna 2013 Salumäe myi lontoolaisessa huutokaupassa olympiakultamitalinsa, monia muita mitaleitaan sekä pyörän, jolla hän ajoi Barcelonassa olympiavoittoon. Olympiakultamitaleista maksettiin yhteensä 59 000 euroa. Virolaisten tiedotusvälineiden mukaan selkäleikkauksessa käynyt Salumäe päätyi ratkaisuun saadakseen rahaa sairaanhoitokuluihinsa.
Howard Wilkinson

Howard Wilkinson (s. 13. marraskuuta 1943 Sheffield) on entinen englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Pelaajaura.
Wilkinson pelasi urallaan keskikenttäpelaajana Sheffield Wednesdayssa, Brightonissa sekä Boston Unitedissa. Bostonissa hän toimi viimeisinä vuosinaan pelaaja-valmentajana.
Valmentajaura.
Uran alku.
Notts Countyssa Wilkinson toimi ensin täyspäiväisenä apulaisvalmentajana ja myöhemmin valmentajana.
Vuonna 1983 hän siirtyi Sheffield Wednesdayn valmentajaksi ja seura nousikin hänen ensimmäisenä työvuotenaan silloiseen ykkösdivisioonaan.
Menestyksen vuodet Leedissa.
Wilkinsonin menestyksekkäimmät vuodet tulivat hänen toimiessaan Leeds Unitedin valmentajana vuosina 1988–1996. Wilkinsonin pelaajarinkiin tuoma kuri ja järjestys tuotti tuloksia nopeasti ja seura voitti kauden 1988–89 päätteeksi silloisen kakkosdivisioonan. Wilkinsonin hankintoihin kuuluivat muun muassa Gary McAllister, Chris Fairclough, Lee Chapman ja Gordon Strachan sekä nosti nuorista pelaajista ykkösjoukkueeseen nostetut Gary Speed ja David Batty.
Myöhemmin Wilkinson osti joukkueen vahvistukseksi Rod Wallacen, Tony Dorigon ja Steve Hodgen. Wilkinson osti joukkueeseen myös Éric Cantonan. Näillä vahvistuksilla Leeds United oli viimeinen entisen ykkösdivisioonan mestarijoukkue vuonna 1992. Myöhemmillä kausilla joukkueen esitykset eivät olleet yhtä hyvät ja Wilkinson erotettiin kauden 1996–97 surkean alun jälkeen.
Työ jalkapalloliitossa.
Leedistä erottamisen jälkeen Wilkinson toimi Englannin jalkapalloliiton palveluksessa eräänlaisena teknisenä johtajana vastaten valmennus ja harjoitteluohjelmista. Tässä tehtävässä ollessaan hän myös toimi Englannin jalkapallomaajoukkueen väliaikaisena valmentajana Glenn Hoddlen erottamisen jälkeen. Tämän jälkeen hän toimi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen valmentajana. Kuuden tappiollisen ottelun jälkeen hänet korvattiin tehtävässä David Plattilla. Hän palasi Englannin maajoukkueen väliaikaiseksi valmentajaksi vuonna 2000 Kevin Keeganin jätettyä paikkansa. Wilkinsonin ainoaksi otteluksi jäi maaliton tasapeli Suomea vastaan.
Myöhempi ura.
Wilkinson jätti jalkapalloliiton tehtävät palatakseen seurajoukkuevalmentajaksi Sunderlandiin. Kausi oli suoranainen katastrofi ja Wilkinson sai potkut ennen kauden 2002–03 päättymistä. Sunderlandin kausi päättyi ennätyksellisen pieneen pistemäärään. Seura sai kauden aikana vain 19 pistettä ja putosi sarjaporrasta alemmas.
Hän toimi lyhyen aikaa valmentajana Kiinassa, mutta palasi Englantiin henkilökohtaisiin syihin vedoten. Wilkinson on palannut Notts Countyyn ja toimii seuran johtotehtävissä.
Eva-Mari Aro

Eva-Mari Aro (o.s. "Niemi"; s. 27. elokuuta 1950 Harjavalta) on Turun yliopiston molekulaarisen kasvibiologian professori ja Suomen Akatemian akatemiaprofessori vuosina 1998–2008 ja 2014–2018. Hän on alansa pioneereja Suomessa ja myös kansainvälisesti tunnettu tutkija.
Aro väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1982 Turun yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli fotosynteesi, jonka parissa hän on jatkanut tutkimusta myöhemminkin.
Vuodesta 1987 alkaen Aro on toiminut kasvifysiologian apulaisprofessorina Turun yliopistossa. Vuodesta 1998 hän on ollut yliopiston kasvitieteen professori, ja hän toimi akatemiaprofessorina ensimmäisen kerran vuosina 1998–2008. Aron toinen akatemiaprofessuuri alkoi vuoden 2014 alussa. Hän johtaa Suomen Akatemian rahoittamaa Integroidun fotosynteesi- ja metaboliittitutkimuksen huippuyksikköä, jossa ovat mukana Turun ja Helsingin yliopisto. Aron johtamassa laboratoriossa tutkitaan fotosynteesin hyödyntämistä puhtaassa energiantuotannossa.
Aro valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2001. Vuonna 2012 Professoriliitto valitsi hänet Vuoden Professoriksi. Aro on toiminut Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehenä 2014–2015.
Aro nimitettiin 10. maaliskuuta 2017 tieteen akateemikoksi. Vuonna 2018 hänet kutsuttiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi ja vuonna 2021 Academia Europæan jäseneksi. Toukokuussa 2023 hänet valittiin Britannian kansallisen tiedeakatemian Royal Societyn jäseneksi.
Mary Joe Fernández

Mary Joe Fernández (s. 19. elokuuta 1971 Dominikaaninen tasavalta) on yhdysvaltalainen tennispelaaja, jonka ammattilaisura alkoi vuonna 1986 ja päättyi 2000. Hän oli parhaimmillaan kaksinpelin maailmanlistalla neljäntenä elokuussa 1991.
Fernández voitti urallaan kaksi nelinpelin Grand Slam -turnausta. Australian avoimet hän voitti vuonna 1991 yhdessä Patty Fendickin kanssa ja Ranskan avoimet vuonna 1996 yhdessä Lindsay Davenportin kanssa. Kaksinpelin Grand Slam -finaalissa hän oli kolmesti häviävänä osapuolena. Australian avoimissa hän hävisi Steffi Grafille vuonna 1990 ja Monica Selesille vuonna 1992. Ranskan avointen finaalissa vuonna 1993 hän hävisi Grafille.
Fernández voitti myös olympiakultaa nelinpelissä kahdesti. Sekä Barcelonassa 1992 että Atlantassa 1996 hänen parinaan pelasi Gigi Fernández. He eivät ole sukua toisilleen.
Kinzie Kenner

Kinzie Kenner (s. 22. heinäkuuta 1984 Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut pornonäyttelijä. Hän asuu Arizonassa.
Elämäkerta.
Kenner on harrastanut pienestä lähtien tanssimista ja pornouransa ohella hän myös opettaa tanssimista. Hän haluaisi tehdä myös tulevaisuudessa töitä tanssin parissa. Kenner aloitti uransa vuonna 2003 ja on esiintynyt hieman yli sadassa pornoelokuvassa. Kenner hankki rintaimplantit vuonna 2005 ja sai AVN Award -ehdokkuuden vuonna 2006.
M/S Birka Carrier

M/S Birka Carrier () on Birka Cargo Ab:n omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuosina 1997–1998 Romaniassa ja Norjassa. Kuollutta painoa laivalla on 8 853 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Birka Carrier" on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina. Nykyisin aluksella liikennöi Finnlines reitillä Helsinki-Immingham.
Birka Carrierin sisaraluksia ovat M/S Birka Express, M/S Birka Trader ja M/S MN Pelican. 
Käyttöhistoria.
Vuonna 1997 aluksen runko laskettiin vesille Galațissa, Romaniassa. Romaniasta alus hinattiin Rissaan, Norjaan, jossa se rakennettiin loppuun. 24. tammikuuta 1998 alus luovutettiin United Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Alus kastettiin "United Carrieriksi". Kastamisen jälkeen Finnlines aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Kemi–Oulu–Antwerpen–Lontoo–Felixstowe.
Vuoden 2002 alussa United Carrier rekisteröitiin Birka Cargo Ab:n omistukseen. Saman vuoden joulukuussa alus nimettiin "Birka Carrieriksi".
Absence of War Does Not Mean Peace

Absence of War Does Not Mean Peace on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen seitsemäs studioalbumi. Albumi on nauhoitettu Anssi Kipon Astia-studiolla välillä heinäkuu-elokuu 2001.
Pitkäsoiton viidennestä kappaleesta, Hardboiled And Still Hellbound, on tehty musiikkivideo, jossa esiintyy silloinen suomalainen pornonäyttelijä Rakel Liekki.
Diane Kruger

Diane Kruger (oik. Diane Heidkrüger, s. 15. heinäkuuta 1976 Algermissen, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä ja malli.
Kruger teki elokuvadebyyttinsä vuonna 2002. Kaksi vuotta myöhemmin hän teki kansainvälisen läpimurtonsa Helenan roolissa elokuvassa "Troija" (2004). Elokuva nosti hänet kuuluisaksi ympäri maailman. Sen jälkeen hän on näytellyt niin ranskan- kuin englanninkielisissäkin elokuvissa.
Kruger on ollut naimisissa ranskalaisen näyttelijän Guillaume Canet’n kanssa vuosina 2001–2006. Vuosina 2006–2016 Kruger seurusteli Joshua Jacksonin kanssa. Vuodesta 2016 Kruger on seurustellut näyttelijä Norman Reedusin kanssa, ja heillä on vuonna 2018 syntynyt tytär.
Kruger toimii luksus-kellomerkki Jaeger-LeCoultren kasvoina sekä meikkivalmistaja L’Oréalin mallina.
Ranttila

Ranttila on muun muassa seuraavien tunnettujen henkilöiden sukunimi:
David Vincent

David Justin Vincent (s. 22. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja ja basisti. Hän on death metal -yhtye Morbid Angelin laulaja-basisti sekä Genitorturersin basisti.
Vincent jätti Morbid Angelin vuonna 1995 julkaistun "Domination"-albumin jälkeen, koska hän liittyi vaimonsa industrial metal -yhtye Genitorturersiin. Vincent liittyi Morbid Angeliin uudestaan vuonna 2004.
Vincent oli myös basistina ja taustalaulajana grindcore-yhtyeessä Terrorizer. Samassa yhtyeessä soitti myös Morbid Angelin jäsen Pete Sandoval ja Napalm Deathin Jesse Pintado. David Vincent luokitellaan usein yhdeksi death metallin kummisedistä ja suurimmista vaikuttajista. Hänen lyriikkansa käsittelevät usein sumerilaisten muinaisia jumalia ja Saatanaa.
Vincent on Saatanan kirkon jäsen.
Diskografia.
Morbid Angel
Genitorturers
Terrorizer
Soulfly
Syntymämerkki

Syntymämerkki on vastasyntyneen iholla näkyvä läiskä. Syntymämerkkejä ovat esimerkiksi verisuonimuutokset, kuten tuliluomet, punaviiniluomet ja mansikkaluomet, tai pigmenttimuutokset kuten mongoliläiskät. Syntymämerkit ovat yleensä harmittomia ja häviävät usein itsestään ajan myötä.
Tyyppejä.
Mansikkaluomi muodostuu laajentuneista verisuonista. Sitä esiintyy muutamalla prosentilla lapsista. Mansikkaluomi muuttuu muutaman viikon kuluessa syntymästä vaaleasta punoittavaksi, karheaksi ja kohollaan ihosta olevaksi. Se häviää yleensä viiden vuoden ikään mennessä, mutta toisinaan siitä jää pysyvä arpimuutos. Se voi joskus harvoin vaatia lääkehoitoa tai kirurgista toimenpidettä.
Tuliluomi on punainen ja ihonmyötäinen verisuonimuutos. Sitä esiintyy tavallisimmin kasvojen ja pään alueella. Se häviää useimmiten viimeistään muutamassa vuodessa.
Punaviiniluomi voi olla melko laajakin tumman punainen läiskä, eikä se häviä itsestään.
Mongoliläiskä on pigmenttimuutos, yleensä yksittäinen 2–15 senttimetrin kokoinen siniharmaa läiskä ristiselässä tai pakaroissa. Se häviää yleensä neljän vuoden ikään mennessä.
Gustav Wiklund

Gustav Adolf Fingal Wiklund (26. kesäkuuta 1934 Helsinki – 27. elokuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja taidemaalari.
Wiklund vietti sotalapsena Ruotsissa yksitoista vuotta. Hän opiskeli Svenska Teaternin oppilaskoulussa 1956–1958, ja hänen ensimmäinen pääroolinsa näyttämöllä oli Truffaldino Carlo Goldonin näytelmässä "Kahden herran palvelija" Åbo Svenska Teaternissa vuonna 1958, Ralf Långbackan esikoisohjauksessa. Esiinnyttyään kaksi vuotta Turussa Wiklund siirtyi Helsinkiin, aluksi Lilla Teaterniin (1960–1979) ja sitten Svenska Teaterniin (1979–1990). Hänen näyttämörooleistaan voidaan mainita Malvolio ("Loppiaisaatto"), nimiosa Tšehovin "Vanja-enossa", kapteeni Edgar ("Kuolemantanssi"), kirjanpainaja Gert ("Mestari Olavi"). Tuotannossa "Jorden runt på 80 dagar" (1970) hänellä oli kymmenkunta roolia.
Wiklund tunnetaan myös taidemaalarina. Hän opiskeli Unto Pusan ja Sam Vannin johdolla Vapaassa taidekoulussa Helsingissä vuosina 1954–1956. 
Wiklund oli naimisissa May-Britt Wiklundin (o.s. Nordberg) kanssa. Heillä on kaksi lasta, Kim Wiklund (s. 1967) ja Nina Wiklund-Kuuranne (s. 1969).
Kamppi Helsinki

Kauppakeskus Kamppi Helsinki (vuoteen 2019 asti Kauppakeskus Kamppi) on Kampissa, Helsingin ydinkeskustassa sijaitseva kauppakeskus. Yhdessä Helsingin linja-autoaseman kanssa se muodostaa Kampin keskuksen, johon liittyy myös Kampin metroasema. Vuonna 2016 kauppakeskuksessa kävi yli 41 miljoonaa ihmistä, mikä tekee Kampista Suomen vilkkaimman kauppakeskuksen. 
Kauppakeskuksen bruttopinta-ala on 135 000 neliömetriä, joista liiketilaa on 35 000 neliömetriä. Kauppakeskuksessa toimii tällä hetkellä 150 yritystä, joista 26 on kahviloita ja ravintoloita. Maaliskuusta 2006 joulukuun loppuun 2006 kauppakeskuksen myynti oli 140 miljoonaa euroa ja kävijämäärä 26 miljoonaa asiakasta.
Historia.
Kampin kauppakeskuksen avasi torstaina 2. maaliskuuta 2006 kello 9 Helsingin kaupunginjohtaja Jussi Pajunen. Kampin keskuksen maanpäällisten osien suunnittelijat ja toteuttajat palkittiin vuonna 2006 Vuoden teräsrakenne -palkinnolla. Alusta alkaen kauppakeskukseen avattiin muun muassa K-Supermarket, Quick &amp; Tasty -ravintolamaailma, useita vaatekauppoja, Tiimari joka on nykyään Alepa sekä Scanburger joka on nykyään Burger King.
Lokakuussa 2007 kauppakeskusta laajennettiin myös Sähkötalon puolelle, jonne avattiin muun muassa Lidl ja apteekki sekä italialainen ravintola Ristorante II Duetto joka lopetti perhe syistä. Aiemmin kauppakeskuksen viides kerros keskittyi nuorille suunnattuihin liikkeisiin, ja siellä toimi myös muun muassa nettikahvila ja Sedu Koskisen yökerho The Tiger. Vuonna 2016 viides kerros uudistettiin ravintolamaailmaksi, josta käytetään nimeä Kortteli.
Kerrokset.
Kauppakeskuksen alin myymälätaso on E-taso, joka on viereisen Narinkkatorin korkeudella. Sen pääkäytävällä ovat myös ovet Länsiväylää pitkin Espooseen kulkevien bussien lähtölaitureille. Kauppakeskuksen E-tasossa on kolme ruokakauppaa (K-Supermarket, Alepa ja Lidl jossa ei enää myydä käyttötavaroita koska Sähkötalon Lidl halusi laajentaa elintarvike valikoimaa), ravintoloita, kukkakauppoja, matkapuhelinliikkeitä, apteekki ja useita muita liikkeitä. Osa liikkeistä on viereisten, Urho Kekkosen kadun varressa sijaitsevien, samassa yhteydessä rakennettujen asuinkerrostalojen alla. E-tasolta on tunneliyhteys kauppakeskus Forumiin.
Kauppakeskuksen ensimmäinen kerros on E-tason yläpuolella, Annankadun pohjoispään ja Urho Kekkosen kadun korkeudella. Siellä on ravintoloita, jotka sijoittuvat pääosin Tennispalatsinaukion puolelle, johon niille tulee kesäisin terassi. Ensimmäisessä kerroksessa on lisäksi useita muoti- ja vapaa-ajan liikkeitä. Toisessa kerroksessa on lukuisia, erityisesti vaatetukseen erikoistuneita merkkiliikkeitä. Kolmannessa kerroksessa puolestaan on mm. lastentarvikeliikkeitä ja kodin sisustusta myyviä liikkeitä. Neljännessä kerroksessa toimii aasialaisliike MUJI. Viidennessä kerroksessa toimii ravintolamaailma Kortteli. Kuudennessa kerroksessa toimii Ravintola Maxine.
Emilia Nyström

Emilia Nyström (s. 13. syyskuuta 1983 Muurame) on suomalainen, uransa vuonna 2015 lopettanut entinen rantalentopalloilija. Nyström pelasi läpi uransa identtisen kaksoissisarensa Erika Nyströmin parina. 177-senttinen Emilia on sisaruksista nuorempi. Sisarukset pelasivat yhteensä 157 FIVB:n World Tourin turnausta, mikä on kaikkien aikojen eniten lajin maailmankiertueella.
Nyströmien uran paras saavutus oli EM-pronssi Berliinissä 2010. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen aikuisten arvokisamitali lentopallossa. Sisarukset voittivat lisäksi junioreiden ja nuorten Euroopan-mestaruuden. He sijoittuivat parhaimmillaan beach volleyn maailmankiertueen osakilpailussa kolme kertaa viidenneksi. Lisäksi he sijoittuivat kerran seitsemänneksi ja kolmetoista kertaa yhdeksänneksi. Nyströmit voittivat haastajakiertueen kilpailun Ranskan Le Lavandou'ssa vuonna 2003 ja sijoittuivat seuraavana vuonna samassa kilpailussa toiseksi. Turun kilpailussa he olivat kolmansia vuonna 2006.
Nyströmit voittivat naisten beach volleyn Suomen mestaruuden vuosina 2002, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009. SM-hopeaa he saavuttivat vuosina 2000 ja 2001. Nyströmit ilmoittivat marraskuussa 2015 lopettavansa rantalentopallouransa. Sisarusten viimeinen beach volley -kausi 2015 oli loukkaantumisten sävyttämä, eikä pari kyennyt osallistumaan esimerkiksi SM-finaaleihin. Nyströmit pelasivat Euroopan kisoissa Bakussa kesällä 2015, mutta kisojen jälkeen he eivät enää kentällä esiintyneet Erikan selkävaivojen vuoksi.
Suomen historian ensimmäinen beach volleyn olympiapaikka oli sisarusten tavoitteena niin Pekingin kesäolympialaisiin 2008 kuin myös Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisiin. Rioon suomalaiset eivät enää tavoitelleet, kun loukkaantumiset sotkivat pelit. Olympiaunelma jäi sisaruksilta molemmilla kerroilla harmittavan lähelle, kun heidät kisoista erotti vain muutama maailmanlistalla korkeammammelle sijoittunut pari.
Yksityiselämä.
Nyström seurusteli jääkiekkovalmentaja Ari-Pekka Siekkisen kanssa ja heille syntyi lapsi kesäkuussa 2018. Perhe asui aluksi Japanissa, jossa Siekkinen oli töissä. Sittemmin Nyström on muuttanut lapsensa kanssa synnyinseuduilleen Muurameen.
Finyl Vinyl

Finyl Vinyl on hard rock -yhtye Rainbow'n vuonna 1986 julkaisema livenauhoituksia ja single-b-puolia sisältävä kokoelma-albumi. Yhtye oli albumin julkaisun aikana ollut jo pari vuotta hajonneena. 
Tietoa albumista.
Albumin kappaleista viisi on peräisin yhtyeen viimeiseltä Japanin kiertueelta maaliskuulta 1984. Kyseiseltä kiertueelta julkaistiin Japanissa myös video ja nämä kappaleet ovat suurimmaksi osaksi peräisin kyseisen videon soundtrackilta. Kappaleessa "Difficult to Cure" joka pohjautuu Beethovenin yhdeksänteen sinfoniaan, yhtyettä säestää japanilainen sinfoniaorkesteri. Yhtyeen johtohahmo ja kitaristi Ritchie Blackmore tiettävästi teki studiokorjauksia joihinkin kappaleisiin jälkeenpäin. 
"Can't Happen Here" on kannen mukaan Nassau Coliseumilta 1981, mutta todellisuudessa kappale on nauhoitettu Bostonissa samana vuonna. 
"Tearin' Out My Heart", "Stone Cold" ja "Power" ovat peräisin San Antoniossa vuonna 1982 taltioidusta konsertista, josta on julkaistu myös "Live Between the Eyes"-niminen konserttivideo. "Power" on myös julkaistu "Street of Dreams" 12"-singlen b-puolella. 
"Since You've Been Gone" on taltioitu ensimmäisessä Doningtonin Monsters of Rock-tapahtumassa, jossa Rainbow oli pääesiintyjänä. Saman kokoonpanon materiaalia ovat myös single-b-puolet "Bad Girl" ja "Weiss Heim". Albumi kreditoi virheellisesti "Weiss Heim"-kappaleen rumpaliksi Bobby Rondinellin vaikka Cozy Powell soittaa kyseisessä kappaleessa. "Jealous Lover" julkaistiin "Can't Happen Here"-singlen b-puolella ja myös omana EP:nä. 
Ronnie James Dion ajalta mukana ovat vuonna 1978 taltioidut "Man on the Silver Mountain" ja "Long Live Rock 'n' Roll". Albumin miksanneen ja koostaneen Roger Gloverin mukaan käytettävissä ei tuolloin ollut muuta varhaisen Rainbown materiaalia, mistä johtuu Dion aikaisen osuuden vähäisyys tällä albumilla.
Albumi julkaistiin tupla-albumina avattavilla kansilla ja sisäkannesta löytyy kuvia yhtyeestä vuosien varrelta. Myös basisti Jimmy Bain ja kosketinsoittaja Tony Carey ovat kuvissa mukana vaikka he eivät tällä albumilla soitakaan. Albumin kasettiversiossa on kappale "Street of Dreams" jota ei vinyyliversiosta löydy. Ensimmäinen CD-painos taas pudottaa "Street of Dreams"in ja "Tearin' Out My Heart"in pois. Remasteroitu CD-versio on tupla-CD ja se sisältää kummankin kappaleen. 
Myös video nimeltä "The Final Cut" julkaistiin vuonna 1985 ja se sisältää yhtyeen promo-videoita sekä livemateriaalia.
Pernisiöösi anemia

Pernisiöösi anemia (myös pernisioosi anemia) on anemian muoto, joka syntyy ravinnon B12-vitamiinin vähäisen imeytymisen seurauksena. Anemia tarkoittaa veren alentunutta hemoglobiiniarvoa. Pernisiöösissä anemiassa B12-vitamiinipuutoksen syynä on autoimmuunisairaus, joka tuhoaa mahalaukun parietaali eli seinämäsoluja. Kyseessä voi olla myös helikobakteerin aiheuttama tulehdus mahalaukun limakalvoissa. 
Usein kuitenkin termiä "pernisiöösi anemia" käytetään laajassa merkityksessä puhuttaessa mistä tahansa syystä johtuvasta B12-vitamiinin puutteesta. 
Pernisiöösi anemia kuuluu megaloblastisiin eli suurisoluisiin anemioihin, joissa veren punasolut ovat normaalia suurempia. Yhdeksän kymmenestä megaloblastisesta anemiasta johtuu B12-vitamiinin puutteesta.
Pernisiöösi anemia ilmenee yli 30-vuotiailla, ja Suomessa sitä sairastaa tällä hetkellä noin 5 000 ihmistä. Hoitamattomana tauti johtaa kuolemaan. 
Suomalaiset lääkärit ovat jo noin 150 vuoden ajan tutkineet tauteja, joiden nykyään tiedetään johtuvan B12-vitamiinin puutteesta. Sellainen on mm. suolistoloisen aiheuttama lapamatoanemia. Myös vitamiinin fysiologiaa ja biokemiaa on Suomessa tutkittu laajasti. Suomalaisten tutkimustulokset ovat maailmalla varsin tunnettuja. Aiheesta on 2005 kirjoittanut mm. Arno Forsius.
BMW Sauber F1.07

BMW Sauber F1.07 oli saksalaisen Jörg Zanderin suunnittelema Formula 1 -auto, jota BMW Sauber -talli käytti kaudella 2007. Auton kilpailuissa ajavat saksalainen Nick Heidfeld, puolalainen Robert Kubica ja häntä tuurannut saksalainen Sebastian Vettel.
Kausi alkoi tallin kannalta erittäin hyvin - Heidfeld ajoi kaikissa kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussa neljänneksi. Kubica pääsi pisteille kauden kolmannessa GP:ssä, Bahrainin GP:ssä. Espanjan GP:ssä Kubica oli autolla puolestaan neljäs. Monacon katuradalla molemmat kuljettajat pääsivät pisteille, kun Kubica ajoi viidenneksi ja Heidfeld kuudenneksi. Kanadan GP:ssä Heidfeld ajoi autolla kauden parhaaksi tulokseksi jääneen toisen sijan. Kanadassa koettiin myös dramaattinen hetki. Kubica menetti autonsa hallinnan sen etusiiven osuttua Toyotalla ajaneen Jarno Trullin autoon, ja törmäsi reunavalliin noin 230 km/h nopeudella. Auto tuhoutui lähes täysin, mutta Kubica säästyi vakavilta vammoilta. Kubica oli pois seuraavasta kilpailusta, Yhdysvaltain GP:stä, jossa Heidfeld keskeytti, mutta Kubicaa tuurannut Vettel ajoi kahdeksanneksi saavuttaen uransa ensimmäisen MM-pisteen.
Ranskan GP:ssä Kubica palasi takaisin autonsa rattiin ja ajoi heti neljänneksi. Heidfeld oli puolestaan viides. Britannian GP:ssä Kubica uusi sijoituksensa ja Heidfeld puolestaan ajoi kuudenneksi. Euroopan GP:ssä Heidfeld uusi sijoituksensa ja Kubica ylsi seitsemänneksi. BMW Sauberin kauden paras pistesaldo, kymmenen pistettä, tuli Unkarista, jossa Heidfeld ajoi maaliin kolmantena ja Kubica oli viides. 
Heidfeld ajoi neljänneksi kahdessa seuraavassa kilpailussa, Turkin ja Italian GP:ssä. Kubica oli ensimainitussa kilpailussa kahdeksas ja jälkimmäisessä viides. Belgian GP:ssä Heidfeld ylsi viidenneksi ja Japanin GP:ssä Kubica oli vuorostaan seitsemäs. Kauden viimeistä edeltävässä kilpailussa, Kiinan GP:ssä Heidfeld oli seitsemäs. Viimeisessä kilpailussa, Brasilian GP:ssä, molemmat kuljettajat olivat pisteillä, kun Kubica ajoi viidenneksi ja Heidfeld kuudenneksi.
Kauden päätteeksi autolla oli kerätty 101 pistettä, mitkä oikeuttivat tallin valmistajien MM-sarjassa toiselle sijalle. Ilman McLarenin hylkäystä vakoilujupakassa olisi tallin sijoitus ollut kolmas.
Saavutukset.
Palkintosijat
Erika Nyström

Erika Nyström (s. 13. syyskuuta 1983 Muurame) on entinen suomalainen rantalentopalloilija, joka pelasi identtisen kaksoissisarensa Emilia Nyströmin parina. 178-senttinen Erika on sisaruksista hieman vanhempi.
Nyströmit saavuttivat urallaan EM-pronssia Berliinissä 2010. Kyseessä oli Suomen ensimmäinen aikuisten arvokisamitali lentopallossa. Sisarukset voittivat lisäksi junioreiden ja nuorten Euroopan-mestaruuden. He sijoittuivat beach volleyn maailmankiertueen osakilpailussa parhaimmillaan kolme kertaa viidenneksi. Lisäksi he olivat kerran seitsemäs ja kolmetoista kertaa yhdeksäs lajin kansainvälisen kiertueen osakilpailussa. Nyströmit voittivat haastajakiertueen kilpailun Ranskan Le Lavandou’ssa vuonna 2003 ja sijoittuivat seuraavana vuonna samassa kilpailussa toiseksi. Turun kilpailussa he olivat kolmansia vuonna 2006.
Nyströmit voittivat naisten beach volleyn Suomen mestaruuden vuosina 2002, 2004, 2005, 2006, 2008 ja 2009. SM-hopeaa he saavuttivat vuosina 2000 ja 2001. Nyströmien ura päättyi kauteen 2015. He osallistuivat päätöskaudellaan Bakun Euroopan kisoihin. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä.
Toby Stevenson

Toby Stevenson (s. 19. marraskuuta 1976 Odessa, Texas) on yhdysvaltalainen seiväshyppääjä.
Stevenson voitti vuonna 1998 NCAA-mestaruuden ja sijoittui vuosina 1999 ja 2000 NCAA-mestaruuskilpailuissa toiseksi opiskellessaan Stanfordin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 2000 ja jäi kahdeksi vuodeksi töihin kouluun valmentamaan seiväshyppääjiä ja moniottelijoita. Vuonna 2003 hän voitti mestaruuden Pan-Amerikan kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden, mutta karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Hän sijoittui maan olympiakarsinnoissa toiseksi, joten hänet valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen Ateenan olympialaisiin. Olympialaisissa Stevenson voitti hopeaa tuloksella 590. Kauden lopussa hän oli toinen .
Stevenson sijoittui seitsemänneksi ja toiseksi. Yhdysvaltojen mestaruuskilpailuissa hän oli kolmas 2005 ja toinen 2006. Hän karsiutui loppukilpailusta Berliinin MM-kilpailuissa 2009. Hänet tunnetaan erityisesti kilpailuissa käyttämästään kypärästä sekä onnistuneiden hyppyjen jälkeisistä villeistä tuuletuksista.
Digimon Rumble Arena 2

Digimon Rumble Arena 2 on Bandai Gamesin kehittämä ja julkaisema "Digimon"-fantasiamaailmaan sijoittuva tappelupeli. Peli julkaistiin vuonna 2004 Nintendo GameCubelle, Xboxille ja PlayStation 2:lle.
Pelille on julkistettu spirituaallinen jatko-osa vuoden 2014 lopulla: "Digimon All-Star Rumble".
Pelaaminen.
"Digimon Rumble Arena" 2 on tappelupeli, jossa esiintyvät yleisimmät digimonit. Yksinpelissä pelaaja etenee tason kerrallaan, kunnes hän kohtaa päävastustajan, jonka kukistuessa pelaaja saa kyseisen vastustajan käytettäväksi. Pelin varsinainen tehtävä on tapella muita digimoneja vastaan, kunnes he putoavat pelistä. Peliä on myös mahdollista pelata enintään neljän pelaajan moninpelinä.
Lapin kesä (kappale)

Lapin kesä on Eino Leinon runo, joka julkaistiin Leinon runokokoelmassa "Kangastuksia" vuonna 1902. Kaj Chydenius teki runoon sävellyksen, joka julkaistiin vuonna 1966 Chydeniuksen ensimmäisellä albumilla "Lauluja". Albumilla laulun tulkitsee Vesa-Matti Loiri. Myöhemmin Perttu Hietanen ja Taisto Wesslin tekivät runoon sävellyksen, jonka tulkitsi levylle jälleen Vesa-Matti Loiri. Tämä vuonna 1978 "Eino Leino" -teema-albumilla julkaistu sävellys on nykyisin Chydeniuksen versiota tunnetumpi.
Loiri on levyttänyt kappaleen myös Robinin kanssa Robinin albumilla "Yhdessä". Hietasen ja Wesslinin version ”Lapin kesä” -kappaleesta ovat levyttäneet myös muun muassa Keijo Minerva, Lasse Hoikka, Reima Helminen, Pentti Matikka, Anja Särkilä, Olli Airaksinen, Kristian Meurman ja Paula Koivuniemi. Lisäksi Jope Ruonansuu on esittänyt kappaleen viimeisen säkeistön Vesa-Matti Loiria imitoiden vuonna 1988 levyttämällään kappaleella "Matkiva kulkuri".
Seksisymboli

Seksisymboli on julkisuuden henkilö, jota moni pitää viehättävänä ja haluttavana. Seksisymbolit ovat nousseet etenkin Hollywoodin elokuvatähtikulttuurin synnyn myötä 1900-luvun alkuvuosikymmenistä alkaen. 
Seksisymbolit vetoavat usein sekä naisiin että miehiin epätavanomaisen maskuuliinisen tai feminiinisen kauneutensa tähden. Naispuoliset seksisymbolit ovat ennen kaikkea kauniita. Miespuolisiin seksisymboleihin yhdistetään komeuden ohella myös kaunopuheisuus, urheilullisuus, ääni, rikkaus ja valta. Mies voi olla seksisymboli vanhanakin, kuten näyttelijä Sean Connery.
Esimerkkejä.
Hollywoodin ensimmäinen naispuolinen seksisymboli oli näyttelijätär Theda Bara. Hän esitti usein kohtalokkaita "femme fataleja", kuten Kleopatraa, Salomea ja Carmenia. Ensimmäinen miespuolinen seksisymboli oli näyttelijä Rudolph Valentino, joka esitti usein latino- tai arabirakastajia.
Muita Hollywoodin kuuluisimpia miespuolisia seksisymboleita ovat esimerkiksi Clark Gable, Cary Grant, Marlon Brando, James Dean, Burt Reynolds, Paul Newman, Robert Redford, Denzel Washington, Tom Selleck, Mel Gibson, Brad Pitt ja Johnny Depp. Hollywoodin muita naispuolisia seksisymboleja ovat olleet esimerkiksi Mae West, Norma Shearer, Jean Harlow, Greta Garbo, Marlene Dietrich, Rita Hayworth, Dorothy Dandridge, Lana Turner, Jayne Mansfield, Elizabeth Taylor, Marilyn Monroe, Raquel Welch, Halle Berry ja Angelina Jolie. Eurooppalaisen elokuvan seksisymboleja ovat esimerkiksi Brigitte Bardot, Catherine Deneuve, Ursula Andress ja Antonio Banderas, Bollywoodin seksisymboleja Jaya Bhaduri, Vyjayanthimala, Madhuri Dixit ja Mallika Sherawat, Kiinan elokuvan seksisymboleja Zhang Ziyi, ja Meksikon elokuvan seksisymboleja Salma Hayek.
Seksisymboleita on elokuvanäyttelijöiden lisäksi myös esimerkiksi urheilussa, taiteessa, muodissa ja politiikassa. Malleista seksisymboleiksi kutsuttuja ovat esimerkiksi Samantha Fox, Tyra Banks ja Naomi Campbell, urheilijoista Marija Šarapova, Anna Kurnikova, Björn Borg, Andre Agassi ja David Beckham, laulajista Elvis Presley, Mick Jagger, Madonna ja Michael Jackson, ja poliitikoista Bill Clinton.
"Playboy"-lehti nimesi vuonna 1999 1900-luvun sata suurinta seksisymbolia. Kärkikymmenikköön pääsivät Marilyn Monroe, Jayne Mansfield, Raquel Welch, Brigitte Bardot, Cindy Crawford, Sophia Loren, Elizabeth Taylor, Pamela Anderson, Bo Derek ja Jean Harlow. 
"People"-lehti on nimennyt vuodesta 1985 lähtien joka vuosi seksikkäimmän elossa olevan miehen. Brad Pitt, George Clooney ja Johnny Depp ovat ainoat jotka on nimetty seksikkäimmäksi elossa olevaksi mieheksi peräti kahtena vuonna.
Hontai Yōshin-ryū jūjutsu

Hontai Yōshin-ryū jūjutsu () on klassinen japanilainen kamppailutaitojen koulukunta. Sen perusti samurai "Takagi Shigetoshi" noin vuonna 1660. Tyyli edustaa ensisijaisesti aseettoman kamppailun koulukuntaa, mutta opetukseen kuuluu myös tekniikoita aseille.
Harjoittelu.
Hontai Yoshin-ryu -jujutsun tekniikoiden perusta on pareittain harjoiteltavissa muodoissa. Kataa harjoiteltaessa opitaan tekniikan oikea ja toimiva linja, oikea etäisyys vastustajaan sekä oikea asenne taistelutilanteessa. Tyylin tekniikat koostuvat hyökkäyksista kehon hermopisteisiin "ate", nivelten sijoiltaan ottamisesta "gyaku", heitoista "nage", kuristuksista "shime" sekä hoitavista ja elvyttävistä harjoituksista "katsu". Aseettomien tekniikoiden lisäksi harjoitellaan myös perinteisillä japanilaisilla aseilla: pitkällä miekalla, lyhyellä miekalla, veitsellä, pitkällä kepillä ("cho bō") ja lyhyellä kepillä ("hanbō").
Taistelutilanteessa Hontai Yoshin-ryū yhdistää ulkoisen rauhallisuuden sisäiseen päättäväisyyteen ja rohkeuteen. Ihanteena on pyrkiä "fudoshiniin" eli mielentilaan johon ulkoiset vaikutteet eivät tehoa. Se ei tarkoita sitä, että siitä puuttuisi tunteet vaan että voima, rohkeus ja itseluottamus ovat horjumattomia.
Taura Musō-ryū kobudō

Taura Musō ryū kobudō () on perinteinen japanilainen kamppailutyyli. Taura Musō ryūssa harjoitellaan runsaasti aseettomia ja asetekniikoita, kuten keppi- ja miekkatekniikoita. Aseettomat tekniikat sisältävät irrottautumis-, kaato-, sitomis- ja kiinniottotekniikoita. Tekniikat ovat hyvin käytännönläheisiä. Tyylille ominaista on oikea-aikainen väistäminen, vastustajan horjuttaminen ja vastustajan voiman käyttö häntä itseään vastaan. Voimantarvetta pyritään minimoimaan oikean väistöliikkeen, tekniikan ja ajoituksen käytöllä. Laji sisältää seuraavat osa-alueet: jujutsu, jojutsu (ml bojutsu ja sojutsu), toho (katana, wakizashi), kyujutsu (jousiammunta lyhyellä jousella) sekä tachikamajutsu.
Tyylisuunnan nykyinen päämies on nykyisin Hokkaidolla asuva Motomu Ikubo. Hän oppi nuorena koulukunnan edelliseltä päämieheltä, omalta isoisältään Otojiro Ikubolta. Ryun nykyinen muoto, koostumus ja katat ovat 29. päämiehen, Motomu Ikubon luomia, mutta tekniset periaatteet ja aseiden käyttötavat hänen isoisältään perittyjä.