tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frédéric Covili

Frédéric Covili (s. 14. marraskuuta 1975 Moûtiers, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on suurpujottelun maailmancupin voittaja ja MM-mitalisti.
Suurpujotteluun erikoistunut Covili kilpaili nuorempana kaikissa alppilajeissa ja voittikin junioreiden MM-kilpailuissa Lake Placidissa maaliskuussa 1994 kultaa pujottelussa ja alppiyhdistetyssä sekä pronssia supersuurpujottelussa.
Covili sijoittui yhdeksänneksi uransa ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa, pujottelussa Vailissa marraskuussa 1995. Sen jälkeen hän on saanut maailmancup-pisteitä ainoastaan suurpujottelusta – lukuun ottamatta yhdeksää pistettä supersuurpujottelussa kaudella 2000–2001.
Covili saavutti pronssia suurpujottelussa St. Antonin MM-kisoissa 2001 Michael von Grünigenin ja Kjetil André Aamodtin jälkeen – kärkikolmikko mahtui 0,38 sekunnin sisälle.
Kaudella 2001–2002 Covili voitti suurpujottelun kokonaiscupin. Hän voitti tuolloin Söldenin ja Alta Badian osakilpailut sekä oli toinen Val d'Isere'ssä ja Adelbodenissa. Salt Lake Cityn olympialaisissa hän oli viidestoista.
Seuraavalla kaudella Covili sijoittui suurpujottelucupissa neljänneksi Söldenin ja Yongpyongin kakkostilojen myötä. St. Moritzin MM-kisoissa hän oli yhdestoista. Maailmancup-kaudella 2003–2004 Covili oli Söldenissä toinen, Alta Badiassa kolmas ja yhteispisteissä seitsemäs. Tuon kauden jälkeen hän ei yltänyt maailmancup-kisoissa kymmenen parhaan joukkoon.
Covili lopetti uransa tammikuussa 2009, kun häntä ei valittu Ranskan joukkueeseen Val d'Isèren MM-kilpailuihin.
Edward Donnall Thomas

Edward Donnall Thomas (15. maaliskuuta 1920 – 20. lokakuuta 2012) oli yhdysvaltalainen lääkäri. Hän toimi Washingtonin yliopiston professorina ja Fred Hutchinsonin syöpätutkimuskeskuksen kliinisen tutkimuksen osaston johtajana. 
Thomas opiskeli Austinissa Texasin yliopistossa ja Harvardissa. Hän teki uraauurtavaa työtä luuytimensiirron käytössä leukemian hoidossa. 
Thomas palkittiin vuonna 1990 National Medal of Sciencellä. Ura huipentui samana vuonna myönnettyyn Nobelin lääketieteen palkintoon, jonka hän jakoi Joseph Murrayn kanssa. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1982.
Thomas Szasz

Thomas Stephen Szasz (15. huhtikuuta 1920 Budapest – 8. syyskuuta 2012 New York) oli unkarilaissyntyinen psykiatri. Hän oli johtavia nykypsykiatrian menetelmien kritisoijia, ja hänet tunnetaan muun muassa kirjasta "The Myth of Mental Illness" (1961).
Szasz syntyi Budapestissa, mutta muutti vuonna 1938 Yhdysvaltoihin ja asui siellä lopun elämänsä. Hän opiskeli fysiikkaa, lääketiedettä sekä psykoanalyysiä Cincinnatissa ja Chicagossa. 
Szasz toimi vuosina 1956–1990 New Yorkin osavaltionyliopiston professorina Syracusessa. Hän vastusti terapeuttista valtiota eli valtiojohtoista mielenterveysjärjestelmää ja sen pakkohoitoja.
Vuonna 1961 Szasz todisti oikeudessa, että mielenvikaisiksi leimattujen ihmisten vangitseminen mielisairaaloihin teki lääkäreistä vartijoita ja vankilanpitäjiä.
Hertut

Hertut (Cisticolidae) on varpuslintuheimo, joka on erotettu kerttujen heimosta viimeaikaisissa nimistöuudistuksissa.
Hertut ovat pienikokoisia, ruskeita tai harmahtavia varpuslintuja, jotka elävät pääasiassa tropiikissa ja muualla lämpimässä ilmastossa. Heimo kehittyi todennäköisesti Afrikassa, missä pääosa lajeista esiintyy, mutta sen edustajia elää runsaasti myös eteläisessä ja itäisessä Aasiassa sekä Australiassa. Läntisellä palearktisella alueella elää säännöllisesti 3 lajia, heinäkerttu ("Cisticola juncidis"), joka elää myös Euroopassa, sekä priinia ja aavikkokerttu.
Hertut elävät enimmäkseen ruohostoisilla avomailla, savanneilla tai pensaikoissa, usein vesistöjen äärellä. Ne piilottelevat kasvillisuuden seassa ja ovat vaikeasti havaittavia muulloin kuin lisääntymisaikana, jolloin koiraat laulavat näkyvästi ja emot varoittelevat kuuluvasti pesiensä läheisyydessä.
Hertut syövät hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia ja niiden pesät sijaitsevat matalalla kasvillisuuden kätköissä.
Monien lajien kohdalla niiden fylogenia on epäselvää ja tutkijoista riippuen lajeja voidaan sijoittaa myös kerttujen heimoon. Seuraava lajilista perustuu del Hoyon ym. (2013) teokseen "Handbook of the birds of the world". Suomalaiset nimet ovat BirdLife Suomen nimistöluettelosta. Tässä luokituksessa herttujen heimoon luetaan 27 sukua ja 142 lajia
Jom Jerušalajim

Jom Jerušalajim eli Jerusalemin päivä () on kansallinen juhlapäivä Israelissa, jota vietetään sen muistoksi, että vanhakaupunki liitettiin Jerusalemiin kuuden päivän sodan tuloksena. Se tapahtui gregoriaanisen kalenterin mukaan 7. kesäkuuta 1967 mutta juutalaisen kalenterin mukaan Ijar-kuun 28. päivänä. Sen mukaisesti juhlaa vietetään vuosittain Ijar-kuun 28. päivänä.
Knesset julisti Itä-Jerusalemin valtauksen päivämäärän, 28. Ijar-kuuta, Jerusalemin päiväksi 12. toukokuuta 1968. Vuonna 1998 päivä säädettiin lailla kansalliseksi juhlapäiväksi.
John William Brown

John William Brown (28. joulukuuta 1913 Athens, Ohio – 29. lokakuuta 1993 Medina) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi lyhyen aikaa Ohion kuvernöörinä.
Brown toimi Medinan pormestarina vuosina 1950–1953 ja Ohion varakuvernöörinä 1953–1957. Brown haki varakuvernöörikautensa lopussa vuonna 1956 republikaanien kuvernööriehdokkaaksi, mutta hävisi esivaalit Crane O’Neillille, joka myöhemmin voitti myös varsinaiset vaalit. Samaan aikaan kuvernöörivaalien kanssa istuva kuvernööri Frank J. Lausche valittiin Yhdysvaltain senaattiin, minkä vuoksi hän erosi virastaan juuri ennen hänen ja Brownin kausien päättymistä. Eroamisen seurauksena Brown hoiti kuvernöörin tehtäviä yhdentoista päivän ajan 3. tammikuuta – 14. tammikuuta 1957, kunnes vaalit voittaneen O’Neillin kausi alkoi.
Seuraavana vuonna hänet valittiin Ohion osavaltion edustajainhuoneeseen, jossa hän istui vuoteen 1960. Hän toimi uudelleen Ohion varakuvernöörinä 1963–1975.
James D. Watkins

James David Watkins (7. maaliskuuta 1927 Alhambra, Kalifornia – 26. heinäkuuta 2012 Alexandria, Virginia) oli yhdysvaltalainen amiraali. Hän toimi laivasto-operaatioiden komentajana Ronald Reaganin presidenttiyden aikana vuosina 1982–1986 ja energiaministerinä George H. W. Bushin (1989–1993) kaudella.
Nuoruus ja laivastoura.
Watkins syntyi 1927 Kalifornian Alhambrassa. Hänen isänsä oli viinikauppias ja hänen äitinsä oli pyrkinyt 1938 Yhdysvaltain senaattiin sinne pääsemättä. Watkins valmistui 1949 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta, ja hänestä tuli Yhdysvaltain ydinalusten isänä tunnetun Hyman Rickoverin suojatti.
Watkinsin ura Yhdysvaltain laivastossa kesti 37 vuotta, ja hän palveli upseerina sekä pinta-aluksilla että sukellusveneillä. Hän toimi uransa aikana Yhdysvaltain 6. ja Tyynenmeren laivaston komentajana. Tämän jälkeen hän oli laivasto-operaatioiden varakomentajana, kunnes hänestä tuli 1982 laivasto-operaatioiden komentaja, eli laivaston korkein upseeri. Watkins toimi tehtävässä vuoteen 1986, ja hän oli muun muassa merkittävässä asemassa Ronald Reaganin ohjuspuolustusjärjestelmä Strategic Defense Initiativen kehittäjänä. Hän sai laivastourastaan Defense Distinguished Service Medalin, Navy Distinguished Service Medalin, kolme The Legion of Meritiä ja Bronze Starin. Watkinsista tehtiin 1983 Maltan ritarikunnan jäsen.
Poliittinen ura.
Presidentti Reagan nimitti 1987 Watkinsin yllättäen HIV-epidemiaa käsittelevän komission johtajaksi. Watkinsin alaisuudessa toiminut 13-henkinen komissio puolsi muun muassa AIDS-sairaiden syrjintää vastustavia sekä sairaiden oikeuksia ja yksityisyyttä puoltavia lakeja.
Watkinsista tuli 1989 George H. W. Bushin energiaministeri. Ministerinä hän pyrki uudistamaan maan ydinaseita tuottavia laitoksia, jotka olivat lamautuneet radioaktiivisten vuotojen ja ympäristökysymysten takia. Hän muodosti myös tiedosteluosaston, joka pyrki keräämään tietoja muiden maiden taistelukärjistä, ja osaston, joka pyrki paljastamaan Yhdysvaltain ydinsalaisuuksia tiedustelevia vakoojia.
Watkins oli 1993–2004 monien meritieteellisten organisaation johdossa. Hän johti 2001–2004 United States Commission on Ocean Policyä, joka teki 2004 suosituksen uudesta Yhdysvaltain kansallisesta meripolitiikasta.
Yksityiselämä ja kuolema.
Watkins oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Sheila McKinney Watkins, jonka kanssa hän oli naimisissa 45 vuotta. Vuonna 1996 kuolleen Sheilan kanssa James Watkins sai kuusi lasta. Toinen vaimo oli Janet Tobin Watkins, jonka kanssa James oli naimisissa 12 vuotta.
Watkins kuoli heinäkuussa 2012 kotonaan Alexandriassa.
Jon Andoni Goikoetxea

Jon Andoni Goikoetxea Lasa (s. 21. lokakuuta 1965 Pamplona, Navarran maakunta, Espanja) on espanjalainen baskisukuinen entinen jalkapalloilija. Hän kuului Barcelonan 1990-luvun alun niin sanottuun "Dream Teamiin" ja pelasi myös Espanjan maajoukkueessa.
Ura.
Goikoetxean pelipaikka oli oikea laitalinkki, mutta hän pelasi urallaan ajoittain myös laitapuolustajana. Hän oli synnyinkuntansa Pamplonan seuran Osasunan kasvatti ja teki ensiesiintymisessä Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa seuran edustusjoukkueen riveissä kaudella 1985–1986 kaksi päivää ennen 20-vuotissyntymäpäiväänsä. Kesällä 1988 katalonialaisseura Barcelona hankki Goikoetxean riveihinsä, mutta hänet lainattiin välittömästi Real Sociedadiin osana suurempaa pelaajakauppaa. Sekä Osasunan että Real Sociedadin kanssa hän otti osaa kotimaisten kilpailuiden lisäksi myös Uefa-cupiin.
Goikoetxean paluu Johan Cruijffin valmentamaan Barcelonaan tapahtui lopulta kaudella 1990–1991. Seuraavina vuosina hän muodosti usean muun baskipelaajan ohella osan kuuluisasta "Dream Teamista", joka voitti 1990-luvun alussa neljä peräkkäistä Espanjan pääsarjan mestaruutta sekä Euroopan cupin. "Don Balón"- ja "El País" -lehdet valitsivat hänet Espanjan pääsarjan parhaaksi espanjalaispelaajaksi vuonna 1991.
Neljän menestyksekkään Barcelonan-vuoden jälkeen Goikoetxea pelasi kolme kautta Athletic Bilbaossa ja vuonna 1997, uran kääntyessä jo ehtoopuolelleen, hän siirtyi Japanin J-liigan Yokohama Marinosiin, jonne myös Barcelonasta tuttu Julio Salinas siirtyi samoihin aikoihin. Japanin-vierailun jälkeen hän palasi uransa viimeiseksi kaudeksi 1998–1999 Osasunaan, joka pelasi tuolloin Segunda Divisiónissa.
Espanjan maajoukkueessa Goikoetxea pelasi 36 ottelua vuosina 1990–1996. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1994 MM-kilpailuissa, ja oli kentällä kaikissa Espanjan viidessä ottelussa joukkueen karsiutuessa lopulta puolivälerissä Italiaa vastaan. Kaksi maajoukkueuran neljästä maalista syntyi näissä kilpailuissa.
Pelaajauransa jälkeen Goikoetxea on siirtynyt valmennustehtäviin. Hän toimi José Ángel Zigandan apulaisvalmentajana Osasunassa vuosina 2006–2008. Kaksikko luotsasi joukkueen Uefa-cupin välieriin kaudella 2006–2007.
Tyrannit

Tyrannit, aikaisemmalta nimeltään tyrannilinnut (Tyrannidae) on pienikokoisten varpuslintujen laaja heimo. Tyranneja elää luonnonvaraisina Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, mutta suurin osa niistä elää trooppisella vyöhykkeellä. Tyranneihin kuuluu 78 sukua ja 300 lajia. Heimon lajikirjo on suuri. Suurin osa tyranneista syö hyönteisiä, mutta jotkut syövät hedelmiä tai selkärankaisia. Koot vaihtelevat huomattavasti. Joillain tyrannilajeilla kokonaispituus on suurempi kuin 29 cm, mutta se johtuu pääosin niiden pitkästä pyrstöstä. Myös eri lajien elinpaikat vaihtelevat havumetsistä trooppisiin lehtimetsiin.
Altair (täsmennyssivu)

Altair (arabiankielisestä lauseesta النسر الطائر, "an-nasr aṭ-ṭāʾir", ”lentävä kotka”) on tähti Kotkan tähdistössä.
Héctor López (baseballpelaaja)

Héctor Headley López Swainson (9. heinäkuuta 1929 Colón – 29. syyskuuta 2022) oli panamalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ammattilaistasolla Yhdysvalloissa vuosina 1955–1966. Joukkueet olivat Kansas City Athletics (vuoteen 1959) ja New York Yankees.
López pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa Kansas City Athleticsin paidassa 12. toukokuuta 1955. Debyytti tapahtui 22 päivää siitä, kun Humberto Robinsonista oli tullut sarjan historian ensimmäinen panamalaispelaaja. López voitti urallansa kahdesti New York Yankeesissa World Seriesin, vuosina 1961 ja 1962.
López valmensi pelaajauransa jälkeen kauden 1969 Triple-A-tason ammattilaisjoukkuetta Buffalo Bisonsia, joka oli tuolloin Washington Senatorsin farmijoukkue. López oli sarjatason ensimmäinen musta päävalmentaja.
Kappa Mikey

Kappa Mikey on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka loi Larry Schwarz. Sarjaa on tuotettu yhteensä 52 jaksoa. Tarina kertoo 18-vuotiaasta Mikeystä, joka High Schoolista valmistuttuaan lähti Clevelandista Japaniin voitettuaan arvasta koe-esiintymisen vanhaan suosittuun LilyMu-sarjaan. Näyttelijöiden mielestä Mikey ei sopinut sarjaan, mutta yleisö oli eri mieltä ja sarjan katsojaluvut nousivat jälleen, minkä myötä Mikeysta tuli Japanin suurin animetähti.
Harvey Fuqua

Harvey Fuqua (27. heinäkuuta 1929 – 6. heinäkuuta 2010 Detroit) oli yhdysvaltalainen soulmuusikko. Hän oli merkittävä varhainen vaikuttaja Motown Records -levymerkin toiminnassa ja teki tuottajantyötä muiden muassa Marvin Gayelle. 
Fuqua toimi vuosina 1951–1958 The Moonglows -yhtyeen alkuperäisenä laulajana. Yhtye kelpuutettiin vuonna 2000 Rock and Roll Hall of Fameen. 
Fuqua teki myöhemmällä urallaan yhteistyötä esimerkiksi New Birth -yhtyeen ja Sylvester Jamesin kanssa.
Fuqua kuoli Detroitissa 80-vuotiaana 6. heinäkuuta 2010.
Anna Gordy Gaye

Anna Ruby Gaye, o.s. "Gordy", 12. joulukuuta 1922 Milledgeville, Georgia, Yhdysvallat – 31. tammikuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen soulmusiikin lauluntekijä. Hän oli Motown Recordsin perustajan Berry Gordy nuoremman sisar.
Gaye syntyi Milledgevillessä Georgiassa, mutta muutti Detroitiin pian tämän jälkeen. Vuonna 1959 hän oli perustamassa nimeään kantanutta "Anna Recordsia". Vuosina 1964–1977 hän oli naimisissa laulaja-lauluntekijä Marvin Gayen kanssa. Yhdessä he adoptoivat pojan nimeltä Marvin Pentz Gaye III. Gaye kirjoitti tai oli mukana kirjoittamassa miehelleen useita hittejä.
Berry Gordy

Berry Gordy (s. 28. marraskuuta 1929) on yhdysvaltalainen tuottaja, joka perusti Motown Recordsin vuonna 1959. 
Afroamerikkalainen Gordy syntyi Detroitissa, Michiganissa. Hänen yhtiönsä nimi oli alun perin Tamla. Gordy muutti vuonna 1968 Los Angelesiin, Kaliforniaan, johon koko yhtiö siirtyi vuonna 1972. 
Gordy otettiin vuonna 1990 Rock and Roll Hall of Fameen, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Häneltä on ilmestynyt omaelämäkerta "To Be Loved" (1994).
Gordy on ollut kolmesti naimisissa ja kolmesti eronnut. Hänen seitsemästä lapsestaan erityisen tunnettuja ovat näyttelijä Rhonda Ross Kendrick (s. 1971), muusikko Rockwell eli Kenneth William Gordy (s. 1964) ja DJ Redfoo eli Stefan Gordy (s. 1975).
Keisos

Keisos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Temenoksen poika ja Hyrnethon veli. Hän oli Medonin, Maronin ja Filiaan isä. Hänesä tuli Argoksen kuningas isänsä jälkeen.
Kun hänen isänsä Temenos oli nimittänyt Deifonteen, Hyrnethon aviomiehen, armeijan komentajaksi, alkoi Keisos pelätä tämän seuraavan isäänsä valtaistuimelle. Temenoksen pojat palkkasivat joukkion tappamaan isänsä, ja Keisos anasti valtaistuimen itselleen. Keisos yritti muiden veljien kanssa – nuorinta lukuun ottamatta – vielä erottaa Deifonteen ja Hyrnethon toisistaan, mikä johti Hyrnethon kuolemaan.
Keisosta seurasi kuninkaana hänen poikansa Medon.
Paul Molitor

Paul Leo Molitor (s. 22. elokuuta 1956) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla vuosina 1978–1998. 
Molitor syntyi St. Paulissa, Minnesotassa. Hänen joukkueinaan olivat Milwaukee Brewers (1978–1992), Toronto Blue Jays (1993–1995) ja Minnesota Twins (1996–1998).
Molitor valittiin All-Star-joukkueeseen vuosina 1980, 1985, 1988, 1991, 1992, 1993 ja 1994. Hän on kuulunut Baseball Hall of Fameen vuodesta 2004.
Tommy Lasorda

Thomas Charles ”Tommy” Lasorda (22. syyskuuta 1927 – 7. tammikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja -valmentaja.
Lasorda pelasi Major League -tason syöttäjänä vuosina 1954–1956. Hänen joukkueinaan olivat Los Angeles Dodgers ja Kansas City Athletics.
Lasorda toimi myöhemmin Los Angeles Dodgersin joukkueenjohtajana vuosina 1976–1996. Hän toipui vuonna 1996 saamastaan sydänkohtauksesta ja pääsi vuonna 1997 Baseball Hall of Fameen. Hän palasi johtaakseen Yhdysvaltain baseballjoukkuetta vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Johnny Mize

Johnny Mize (7. tammikuuta 1913 – 2. kesäkuuta 1993) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.
Mize pelasi ensimmäisenä pesämiehenä St. Louis Cardinalsissa, New York Giantsissa ja New York Yankeesissa. Hän pelasi ensimmäisen Major League -tason ottelunsa 16. huhtikuuta 1936 ja viimeisensä 26. syyskuuta 1953. 
Mize sai paikan Baseball Hall of Famesta vuonna 1981. Hän eli 80-vuotiaaksi.
Abessinialainen (marsurotu)

Abessiinialainen on karkeakarvainen marsurotu. Rodun tärkein tuntomerkki on turkin voimakkaat karvapyörteet eli niin kutsutut rusetit. Ruseteista lähtevien karvojen kohdatessa syntyy harjoja, jotka ovat puhdasrotuisilla yksilöillä usein suorissa linjoissa. Abessinialaisia kutsutaan usein myös rusettimarsuiksi. Tätä nimeä käytetään enemmän lemmikkimarsujen yhteydessä ja kun puhutaan marsuista, jotka eivät ole aivan puhdasrotuisia. Abessiinialainen on rodun virallinen nimi, ja sitä käytetään muun muassa näyttelyissä.
Ulkonäkö.
Turkin tulee olla tiheä, karkea ja paksu. Karvan ihannepituus on noin viisi senttimetriä. Yli seitsemän senttimetriä tai alle kaksi senttimetriä on näyttelyissä hylkäävä virhe. Rusettien välissä olevien harjojen tulee olla selväpiirteiset ja korkeat, eivätkä ne saa kaatua toistensa päälle. Rusetteja tulee olla kahdeksan kappaletta, ja niiden tulee olla linjassa "ruudukkona". Jos yhdessä "ruudussa" on kaksi rusettia, on kyse tuplarusetista, mikä on yleinen virhe. Rusettien tulee olla suuria, neliönmuotoisia ja selkeästi erottuvia, eikä niiden keskuksissa saa olla kaljuja laikkuja. Rusettien keskustat eivät saa olla avoimet, vaan niiden tulisi olla mahdollisimman pienet. Päässä olevan harjan (pääharjan) tulee olla korkea ja tiheä. Marsulla tulee olla tuuheat poskikarvat eli pulisongit.
Rodulla sallitaan kaikki värit ja kuviot, sillä väriä ei erikseen arvostella. Suomessa useimmat abessinialaiset ovat väriltään brindlejä tai tortoiseshell &amp; whiteja.
Luonne.
Abessinialaiset ovat yleensä aktiivisia, temperamenttisia ja rohkeita.
Päiväntasaajan Guinean jalkapallomaajoukkue

Päiväntasaajan Guinean jalkapallomaajoukkue edustaa Päiväntasaajan Guineaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Maa ei ole koskaan pelannut MM-kisoissa. Vuonna 2012 Päiväntasaajan Guinea isännöi Afrikan mestaruuskilpailuita yhdessä Gabonin kanssa ja näin esiintyi turnauksessa ensi kertaa. Joukkueen päävalmentajana toimii brasilialainen Gîlson Paulo. Kisojen aikana Päiväntasaajan Guinea eteni puolivälieriin tultuaan omassa lohkossa toiseksi. Joukkueen tähän mennessä paras saavutus on neljäs sija Afrikan mestaruuskisoissa 2015.
Maajoukkue on ollut korkeimmillaan FIFA:n rankingissa sijalla 49, helmikuussa 2015.
Giverny

Giverny on kunta Ranskassa Seinen rannalla Euren departementissa, 75 kilometriä Pariisista länteen. Kunnassa on arviolta 501 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 6,46 neliökilometriä.
Historia.
Givernystä on löydetty jälkiä asutuksesta neoliittiselta kaudelta. Merovingit perustivat Givernyn seurakunnan. On todistettu, että merovingien aikana Givernyn asukkaat kasvattivat viinirypäleitä. Vuonna 863 kuningas Kaarle Kaljupää antoi Givernyn tilan Saint-Denis-le-Fermentin munkeille.
Givernyn Sainte Radegonden kirkko on rakennettu romaaniseen tyyliin ja siinä on gotiikan ajalta laajennuksia.
Taidemaalari Claude Monet asui Givernyssä vuosina 1883–1926. Hänen asuntonsa sekä sen puutarhat toimivat nykyään museona. Givernyssä on asunut myös yhdysvaltalaisia taidemaalareita, tunnetuimpia heistä olivat Willard Metcalf ja Theodore Robinson.
Valkovatukka

Valkovatukka ("Rubus parviflorus") on vatukoiden ("Rubus") laji. Sitä esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikan Alaskassa, Ontariossa ja Minnesotassa sekä etelässä Pohjois-Meksikon alueella. Valkovatukkaa kasvaa pohjoisesta merenpinnan tasalta 2500 metrin korkeuteen etelässä.
Valkovatukka on tuuhea pensas, joka kasvaa noin 2,5 metriä korkeaksi. Sen varret ovat paksuudeltaan 3–15 millimetriä. Usein se kasvaa suurina rypäinä, jotka leviävät maanalaisena juurakkona. Poiketen muista sukunsa lajeista valkovatukassa ei ole piikkejä. Lehdet ovat kouramaiset (sormihalkoiset), viisilohkoiset ja halkaisijaltaan 5–20 senttimetriä. Ne ovat pehmeät ja nukkaiset rakenteeltaan. Kukat ovat läpimitaltaan 2–6 senttimetriä. Yhdessä kukassa on viisi valkoista terälehteä ja lukuisia keltaisia heteitä. Se tuottaa kirpeän, syötäväksi sopivan 10–15 millimetriä halkaisijaltaan olevan hedelmän, joka kypsyy kirkkaanpunaiseksi keskikesästä loppukesään. Kuten muutkaan vadelmat, se ei ole oikea hedelmä. Sen sijaan se on kimppu siemeniä sisältäviä, pieniä luumarjahedelmiä ytimen ympärillä. Kun hedelmän ottaa kerättäessä varovasti irti ytimestä, jää jäljelle sormustinta muistuttava hedelmä. Siitä tulee kasvin englanninkielinen nimi, joka tarkoittaa "sormustinmarjaa" ().
Käyttö.
Valkovatukan hedelmät ovat suurempia, litteämpiä ja pehmeämpiä kuin vadelman. Niissä on paljon pieniä siemeniä. Koska hedelmä on pehmeä, sitä ei voi kunnolla pakata eikä kuljettaa, ja siksi valkovatukkaa harvoin viljellään kaupalliseen tarkoitukseen. Luonnonvaraisista valkovatukoista tehdään erinomaista hilloa, jota myydään paikallisena herkkuna sen esiintymisalueella, erityisesti Keweenavin niemimaalla Ylä-Michiganissa. Hillo tehdään sekoittamalla yhtä paljon marjoja ja sokeria. Hilloa kiehautetaan kaksi minuuttia ennen kuin ne purkitetaan.
Valkovatukan taimet leviävät parhaiten istuttamalla lepotilassa oleva osa juurakkoa, sen siemeniä tai varren palasia.
CityJet

CityJet on Dublinissa, Irlannissa kotipaikkaansa pitävä lentoyhtiö, joka operoi Euroopan sisäistä lentoliikennettä. CityJet oli Air Francen tytäryhtiö maaliskuuhun 2014 asti. Lentoyhtiön päätukikohta sijaitsee Dublinin lentoasemalla, kun taas toinen tukikohta on Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema Pariisissa. 
Vuonna 2004 CityJet kuljetti 1,1 miljoonaa matkustajaa. Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden liitto on palkinnut CityJetin kauden 2008/9 toiseksi parhaana lentoyhtiönä sekä kauden 2007/8 kolmanneksi parhaana lentoyhtiönä.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin virallisesti 28. syyskuuta 1992, ja lentotoiminnan se aloitti 12. tammikuuta 1994. Yhtiön perusti Pat Byrne, ja aluksi se lensi London City Airportin ja Dublinin välistä liikennettä Virgin Atlantic Airwaysin alaisuudessa. Vuonna 1997 yhtiö aloitti reitin liikennöinnin omissa nimissään. Näihin aikoihin alkoi yhteistyö Air Francen kanssa Pariisin ja London Cityn välillä.
Air France omisti CityJetin ja sen belgialaisen tytäryhtiön VLM Airlinesin mutta myi yritykset vuonna 2014 saksalaiselle Intro Aviationille. Intro Aviation ilmoitti käynnistävänsä lentoyhtiön laivaston modernisoinnin, jossa vanhat Avro RJ85 -koneet korvataan joko Suhoi Superjet 100- tai Airbus A220 -koneilla. Se muutti myös VLM:n itsenäiseksi wet lease -liiketoimintaa harjoittavaksi yhtiöksi.
VLM on myöhemmin myyty nykyiselle johdolle. Intro on ilmoittanut myyvänsä yhtiön ja neuvottelut ovat edenneet uuden rahoittajan kanssa. CityJet ilmoitti ostavansa suomalaisen lentoyhtiön Blue1:n SAS:ltä lokakuussa 2015. Samalla SAS ilmoitti, että CityJet on voittanut 8+6 koneen sopimuksen SAS:n kanssa kolmen vuoden + optioiden kanssa. Uudet Bombardier CRJ-900NG -koneet aloittivat liikenteen 27. maaliskuuta 2016. CityJet on myös tilannut 15 Sukhoi Superjet SSJ-100 -konetta korvaamaan ikääntyneet RJ-85-koneensa.
Laivasto.
Yhtiön laivastoon kuuluivat seuraavat koneet lokakuussa 2018. Koneiden yhteismäärä 46 ja keski-ikä seitsemän vuotta.
Uwe Bellmann

Uwe Bellmann (s. 1962) on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti myös Saksan demokraattista tasavaltaa.
Bellmann kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1982–1999. Hän hiihti avausosuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Wunsch, Stefan Schicker ja Frank Schröder. 
Bellmann sijoittui Sarajevon olympialaisissa 1984 15 kilometrillä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä yhdenneksitoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 hän oli 50 kilometrillä kymmenes ja Oberstdorfissa 1987 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdestoista.
Bellmann sijoittui Calgaryn olympialaisissa 1988 15 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa viidenneksi, 30 kilometrillä (p) viidenneksitoista ja 50 kilometrin vapaan kisassa kahdeksanneksi. Joulukuussa 1988 hän saavutti uransa ainoan palkintokorokesijoituksen maailmancupissa oltuaan kolmas Ramsaun 15 kilometrin (v) kilpailussa. Hän sijoittui kauden yhteispisteissä yhdeksänneksi. Lahden MM-kisoissa 1989 hän oli 30 kilometrillä (p) viides.
Muutaman heikomman vuoden jälkeen Bellmann oli Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa yhdestoista ja 30 kilometrillä (p) kahdestoista.
All Night Boogie

All Night Boogie on Pepe Ahlqvist &amp; Tumbleweed -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 1997. Yhtye käytti vielä tuolloin nimeä "Tumbleweed", mutta myöhemmät levyt tehtiin "The Rolling Tumbleweed" -nimellä.
Simpsonit (19. tuotantokausi)

Simpsoneiden 19. tuotantokausi (2007–2008) käynnistyi Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2007. Se on ensimmäinen tuotantokausi Yhdysvalloissa "The Simpsons Movie" -elokuvan jälkeen ja se sisältää seitsemän ylijäämäjaksoa Simpsoneiden 18. tuotantokaudelta (JABF). Kauden esitys aloitettiin Suomessa 6. huhtikuuta 2008, siitä esitettiin 11 jaksoa jonka jälkeen sarja jäi kesätauolle. Ensiesitykset Suomessa alkoivat uudestaan 14. syyskuuta 2008 jaksolla ”Rakkautta Springfieldin tyyliin” ("Love, Springfieldian Style").
19. tuotantokaudella sarjassa vierailivat Maya Rudolph, Plácido Domingo, Kelsey Grammer, Glenn Close, Lance Armstrong, Amy Winehouse, Drew Carey, Jim Jarmusch, John C. Reilly, Zooey Deschanel, Beverly D'Angelo, The Dixie Chicks, Marcia Wallace, Topher Grace, Terry Gross, Kurt Loder, "Weird Al" Yankovic, David Hyde Pierce, Jon Stewart, Dan Rather, John Mahoney, Keith Olbermann, Stephen Colbert, Lionel Richie, Alan Moore, Art Spiegelman, Dan Clowes, Jack Black, Maurice LaMarche, Matt Dillon, Steve Buscemi, Ted Nugent ja Julia Louis-Dreyfus.
Uwe Wünsch

Uwe Wünsch (s. 15. helmikuuta 1963) on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Wunsch hiihti toisen osuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Bellmann, Stefan Schicker ja Frank Schröder. 
Wunsch oli maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kahdestoista 15 kilometrin kilpailussa Sarajevossa helmikuussa 1983.
Tigerbeat

Tigerbeat on Pepe Ahlqvist &amp; The Rolling Tumbleweed -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. maaliskuuta 1999. Levy on ensimmäinen The Rolling Tumbleweed -nimellä tehty, sillä edellinen albumi "All Night Boogie" tehtiin vielä Tumbleweed-nimellä.
Montbéliard

Montbéliard on kaupunki Itä-Ranskassa, Burgundi-Franche-Comtén alueella, Doubsin departementissa. Montbéliard on samannimisen arrondissementin aliprefektuuri ja kahden kantonin pääpaikka. Kaupungissa on arviolta 25 697 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 15,01 neliökilometriä.
Montbéliard sijaitsee Burgundin portin alueella, noin 15 kilometriä Belfortista lounaaseen. Vogeeseille ja Juravuoristoon on matkaa noin 25 kilometriä. 
Ensimmäinen kirjallinen maininta Montbéliardista on säilynyt vuodelta 985. Vuodesta 1397 kaupunki kuului neljän vuosisadan ajan Württembergiin, jolloin se tunnettiin saksaksi nimellä "Mömpelgard". Kaupungin maamerkki onkin Württemberg-Mömpelgardin kreivien linna. Ranskan vallankumouksen yhteydessä kaupunki liitettiin Ranskaan.
Montbéliardin lähellä, Sochaux’ssa, sijaitsevat Peugeotin autotehtaat. Jalkapalloseura FC Sochaux pelaa kotiottelunsa kaupungissa sijaitsevalla Stade Auguste Bonal’lla.
Stefan Schicker

Stefan Schicker on entinen saksalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Schicker hiihti kolmannen osuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Bellmann, Uwe Wunsch ja Frank Schröder.
Frank Schröder

Frank Schröder (s. 6. maaliskuuta 1962) on saksalainen maastohiihtäjä, joka edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa.
Schröder hiihti ankkuriosuuden DDR:n viestijoukkueessa, joka jakoi pronssimitalin Suomen kanssa Oslon MM-kilpailujen 1982 viestikilpailussa. Joukkueeseen kuuluivat hänen lisäkseen Uwe Bellmann, Uwe Wunsch ja Stefan Schicker. 
Schröder sijoittui samoissa kisoissa lisäksi viidenneksitoista 15 kilometrin kilpailussa.
Ida Salmi

Iida Maria Salmi (oik. Iida Salminen, 16. marraskuuta 1885 Tampere – 19. helmikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Ida Salmi oli naimisissa muusikko Paul Salmisen kanssa.
Ura.
Salmi oli aloitti näyttelijänuransa kotikaupungissaan Tampereella. Hän näytteli pitkän ajan teatterissa, kunnes esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1934 elokuvassa "Minä ja ministeri", missä aloittelivat myös Hugo Hytönen ja Aatu Dahlqvist, myöhemmin Talanne. Salmi teki vuosikymmenien mittaisen uran Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingissä Kansan Näyttämöllä. 
Vaikka Ida Salmen elokuvaura alkoi vasta keski-ikäisenä, hän teki useita merkittäviä elokuvia. Ida Salmi on kuin onkin monen vanhan kansan suomalaisnäyttelijän tapaan "unohdettu" vanhojenpiikojen esittäjä, mutta hänet kuitenkin muistetaan muutamista osista. Salmi teki kaikkiaan noin 45 elokuvaroolia, joista merkittävimmät suoritukset ovat jo uran alkupäässä; "Seitsemän veljeksen" (1939) Männistön muori sekä elokuvan "Sellaisena kuin sinä minut halusit" (1944) päähenkilö Maijan kasvatusäiti, "muori". Ida Salmi nähtiin 1950-luvulla "Niskavuori"-elokuvissa, joissa hänellä oli palvelijattaren osa. Viimeinen elokuvarooli oli Edvin Laineen elokuvan "Niskavuori taistelee" (1957) satunnainen palvelijatar.
Salmi kuoli 88-vuotiaana 1974. Hänet on haudattu aviomiehensä viereen Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Transporter 2

Transporter 2 () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Louis Leterrierin ohjaama ranskalainen toimintatrilleri.
Elokuva on jatko-osa vuonna 2002 julkaistulle "The Transporter" elokuvalle. Elokuvasarjan kolmas osa "Transporter 3" julkaistiin vuonna 2008.
Juoni.
Frank Martinin on muuttanut Ranskasta Yhdysvaltoihin Miamin lämpöön. Hän on saanut pitempiaikaisen työn varakkaan perheen alakouluikäisen pojan, Jackin henkilökohtaisena kuskina. Rauhallinen työ loppuu kuin seinään, kun Jackin terveysasemavisiitti muuttuu kidnappausyritykseksi. 
Soundtrack.
Elokuvasta julkaistiin "Transporter 2: Original Motion Picture Soundtrack" niminen albumi 2. syyskuuta 2012 TVT Recordsin alaisuudessa.
26 (luku)

26 (kaksikymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 25 ja seuraa luku 27.
Matematiikassa.
Neliöluvun ja kuutioluvun välissä.
26 on ainoa kokonaisluku, joka on yksin neliöluvun ja kuutioluvun välissä. Nämä luvut ovat formula_4 ja formula_5. Tämän todisti ensimmäisenä ranskalainen matemaatikko Pierre de Fermat.
Ongelma voidaan muotoilla seuraavasti: Määrää formula_6, joka toteuttaa yhtälöryhmän
formula_7,
kun luvut formula_6, formula_9 ja formula_10 ovat kokonaislukuja.
Ongelman eräs ratkaisu (PDF, arkistoitu)
Alfonso VI (Portugali)

Alfonso VI Voitokas (; 21. elokuuta 1643 Lissabon, Portugali – 12. syyskuuta 1683, Sintra) oli Portugalin kuningas vuosina 1656–1683.
Suku.
Alfonso VI:n vanhemmat olivat Juhana IV ja espanjalaissyntyinen Luisa María Francisca de Guzmán y Sandoval (1613–1666), jonka vanhemmat olivat Medina-Sidonian herttua Manuel Pérez de Guzmán y Silva ja Juana Lorenza Gomez de Sandoval y de la Cerdan. Alfonsolla oli viisi sisarusta. Vanhin veli Teodosius tuberkuloosiin 19-vuotiaana vuonna 1653, nuorin veli Pietari II oli Portugalin kuninkaana Alfonson jåälkeen. Sisarista Johanna (Juana) kuoli naimattomana 18-vuotiaana ja Katariina de Bragança avioitui Englannin kuninkaan Kaarle II:n kanssa.
Kuningas.
Alfonso seurasi isäänsä Juhana IV:tä valtaistuimelle 13-vuotiaana vuonna 1656, mutta koska Alfonso oli ollut varhaislapsuudestaan alkaen osin halvaantunut ja henkisesti epävakaa, hänen äitinsä Luisa de Guzmán toimi sijaishallitsijana vuoteen 1662 asti. Alfonso oli kärsinyt lapsena ”pahanlaatuisesta kuumeesta”, mahdollisesti meningoenkefaliitista, joka teki hänestä henkisesti ja fyysisesti vammaisen.
Alfonsoa pidettiin henkisesti sopimattomana hallitsemaan. Älyn puutteen lisäksi hän osoitti villiä ja häiritsevää käytöstä. Vuonna 1662, kun täysi-ikäistynyt kuningas terrorisoi Lissabonia yöllä suosikkiensa kanssa, äiti Luisa ja tämän neuvosto vastasivat karkottamalla jotkin kuninkaan seuralaiset, jotka olivat liittyneet ryöstelyihin. Tästä vihastunut Alfonso otti vallan pääministeri Luís de Vasconcelos e Sousan, Castelo-Melhorin kreivin avulla. Leskikuningatar Luisan hallintovalta päättyi ja hänet lähetettiin luostariin lopuksi elämäänsä.
Alfonson hallituskauden aikana Portugali saavutti sarjan voittoja Espanjaa vastaan, kuten Ameixalin taistelu vuonna 1663, Castelo Rodrigon taistelu vuonna 1664 ja Montes Clarosin taistelu vuonna 1665. Tämä johti vuonna 1668 siihen, että Espanja tunnusti Portugalin itsenäisyyden. Lisäksi Hollanti, Englanti ja Portugali jakoivat siirtomaitaan uudelleen.
Alfonson veli Pietari II syrjäytti hänet ja määräsi hänet maanpakoon Azorien saarille. Pietari toimi sijaishallitsijana vuodesta 1667 alkaen. Alfonsoa pidettiin käytännössä vangittuna ensin Azoreilla ja sittemmin Sintran palatsissa, kunnes hän kuoli 40-vuotiaana.
Avioliitto.
Alfonso nai elokuussa 1666 ranskalaisen Savoijin prinsessa Marie Françoise Élisabetin. Tämän vanhemmat olivat Savoijin ja Nemoursin herttua Kaarle Amadeus ja Élisabet de Bourbon-Vendôme, jonka isoisä oli Ranskan kuningas Henrik IV. Portugalissa kuningatar tunnettiin nimellä Maria Francisca Isabel de Sabóia.
Maria Franciscan äidin setä, Vendômen kardinaali Louis de Bourbon mitätöi avioliiton 24. maaliskuuta 1668. Alfonso ei ollut osoittanut mitään seksuaalista mielenkiintoa puolisoaan kohtaan, sillä hän kärsi todennäköisesti lapsuuden sairauden vuoksi impotenssista eli avioliittoa ei oltu pantu täytäntöön eikä siitä täten ollut syntynyt jälkeläisiä. Maria Francisca avioitui alle viikko myöhemmin 28. maaliskuuta 1668 Alfonson nuoremman veljen, sijaishallitsijana toimineen Pietarin kanssa. Maria Francisca ehti olla Portugalin kuningattarena vain kolme kuukautta ennen omaa kuolemaansa.
The Bridge (Pepe Ahlqvistin albumi)

The Bridge on Pepe Ahlqvistin &amp; The Rolling Tumbleweed -yhtyeen kolmas albumi, joka julkaistiin 28. elokuuta 2001.
Small Timer

Small Timer on Pepe Ahlqvist &amp; The Rolling Tumbleweed -yhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 3. marraskuuta 2003.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut The Rolling Tumbleweed.
Liisa Roine

Liisa Marjatta Roine (oik. Roine-Mäki) (s. 27. kesäkuuta 1938 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on näyttelijä Eero Roineen tytär ja Esko ja Eila Roineen sisar. Hän on ollut naimisissa näyttelijä Seppo Mäen kanssa vuodesta 1961. Heillä on kaksi lasta, tytär ja poika.
Roine valmistui Teatterikoulusta 1961 ja työskenteli ensin Kotkan kaupunginteatterissa ja sitten Tampereen Teatterissa vuodesta 1963 vuoteen 2014.&lt;
Liisa Roine, Ritva Valkama ja Anja Räsänen esiintyivät 1970-luvun alkupuolella lauluyhtyeenä Vanhat Tytöt, kunnes toiminta loppui Ritva Valkaman muutettua Tampereelta Helsinkiin 1975.
Harry L. Davis

Harry Lyman Davis (25. tammikuuta 1878 Cleveland – 21. toukokuuta 1950) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Davis toimi Clevelandin pormestarina vuosina 1916–1919 ja 1934–1935 sekä Ohion kuvernöörinä 1921–1923. Hän ei ollut ehdolla jatkokaudelle vuonna 1922, mutta yritti paluuta kuvernööriksi kaksi vuotta myöhemmin, jolloin hävisi vaalit A. Victor Donaheylle.
Mister Blues

Mister Blues on Pepe Ahlqvist &amp; UMO Jazz Orchestran albumi, joka julkaistiin 19. joulukuuta 2006.
Boogie Thing

Boogie Thing on Pepe Ahlqvist &amp; Tumbleweed -yhtyeen EP-levy, joka julkaistiin vuonna 28. kesäkuuta 1996.
Keri Hilson

Keri Lynn Hilson (s. 5. joulukuuta 1982 Decatur, Georgia) on yhdysvaltalainen R&amp;B -laulaja ja lauluntekijä. Hilson on tunnettu myös taustalaulajana monissa kirjoittamissaan kappaleissa.
Hilson on kirjoittanut musiikkia eri artisteille vuodesta 2001.
Biografia.
Varhaisvaiheet.
Keri Lynn Hilson syntyi vuonna 1982 Decaturissa Georgiassa. Hän aloitti pianonsoiton ja laulamisen ollessaan murrosiässä, ja hän on ollut aktiivisena muusikkona 14-vuotiaasta saakka. Hilsonista tuli lauluntekijä ja -kirjoittaja käydessään lukiota.
Ura.
Vuonna 2007 Hilson oli mukana Timbalandin hiteissä "The Way I Are" ja "Scream", minkä jälkeen hän aloitti oman soolouransa. Hänen debyyttialbuminsa "In a Perfect World..." ilmestyi alkuvuodesta 2009, ja se sisälsi singlet "Energy", "Return the Favor", "Turnin' Me On" ja "Knock You Down". Kyseinen levy ylsi Billboard 200 -listalla ykköseksi. Levyllä vieraili isoja nimiä, kuten Lil Wayne, Kanye West, Ne-Yo ja Akon. Levy myi kultaa. Loppuvuodesta 2010 Hilson julkaisi toisen albuminsa "No Boys Allowed". Levy ei menestynyt yhtä hyvin kuin ensimmäinen.
Artisteja, joille Hilson on kirjoittanut musiikkia, ovat muun Britney Spears, Toni Braxton, Chris Brown, Mary J. Blige, Usher, Ciara, The Pussycat Dolls, Diddy, Ludacris, Jennifer Lopez, Kelly Rowland, Nicole Scherzinger, Lloyd Banks, Keke Palmer, Omarion, Tiffany Evans ja Timbaland.
Seldžukkien valtakunta

Seldžukkien valtakunta oli Lounais-Aasiaan 1000-luvulla vaeltaneiden turkkilaisten Oğuz-heimojen luoma imperiumi, joka käsitti Mesopotamian, Syyrian, Palestiinan ja suurimman osan Irania. Heidän tulonsa merkitsi turkkilaisvallan alkamista Lähi-idässä. Turkkilaissukuiset seldžukit yhdistivät hallitsemansa alueet sunnalaiseksi valtioksi, jota muodollisesti hallitsi islamin edellyttämä abbasidikalifi, mutta todellisuudessa sulttaani. Seldžukkien valtakunnan hajottua 1100-luvulla dynastian pieni sivuhaara säilyi vallassa Anatoliassa, kunnes se kukistui lopullisesti 1300-luvulla.
Valtakunnan alku.
Transoxianaan 1000-luvulla vaeltaneet seldžukit ovat saaneet nimensä heimopäälliköltään Seldžukilta. He kääntyivät sunnalaisiksi islamilaisiksi. Seldžukit valloittivat Tughril Begin johdolla Pohjois-Persian Ghaznavidien valtakunnalta vuonna 1040. Vuonna seldžukit hyökkäsivät 1052 Etelä-Persiaan ja valloittivat vuonna 1054 Azerbaidžanin ja Khuzistanin. Vuonna 1055 Tughril Beg marssi Bagdadiin, ja valloitti sen buijideilta.
Tughril Begin veljenpoika Alp Arslan nousi valtaistuimelle vuonna 1063 loi seldžukkien suurvallan visiirinsä, valtiomiehenä ja filosofina kunnostautuneen Nizam al-Mulkin kanssa. Vuonna 1071 Alp Arslan otti Bysantista merkittävän voiton Manzikertin taistelusta. Nizam jatkoi Alp Arslanin pojan Malik Šah I:n kaudella johtavana hahmona. He loivat huolellisesti hallitun suuren valtakunnan, joka ulottui Keski-Aasiasta Iranin kautta Irakiin, ja jossa oli kauppareittejä, merkittäviä karavaaniseraljeja ja komeasti koristeltuja moskeijoita.
Malik Šah I:n hallintokausi oli Seldžukkien valtakunnan kulta-aikaa. Hänen aikanaan perustettiin useita madrasa-kouluja, joissa opetettiin uskonnollisten aiheiden lisäksi paljon maallisia aineita.
Hajaannus.
Malis Šah I:n kuoltua valtataistelu romahdutti Seldžukkien valtakunnan, ja vuonna lopulta 1157 Kovaresmia valloitti sen ydinalueet Persiassa. Tätä pidetään valtakunnan loppuna, vaikka seldžukkien haltuun jäi pieniä alueita Lähi-idässä.
Jo vuonna 1078 eräs seldžukkien haara oli perustanut itsenäisen Rumin sulttaanikunnan Anatoliassa. Sen sulttaani Kiliç Arslab II ja hänen seuraajansa taktikoivat taitavasti ristiretkeläisten ja bysanttilaisten välisessä voimakentässä ja loivat merkittävimmän hallitsijansa Ala ad-Din Kaiqubad I:n aikana (vallassa 1219–1239) hyvin organisoidun ja sotilaallisesti vahvan valtakunnan, jonka pääkaupunkina oli Konya eli Ikonium.
Seldžukkien valtakunta menetti Levantin hallinnan ensimmäisen ristiretken myötä 1099, ja alue myöhemmin päätyi Saladinin johtamien aijubidien haltuun.
Vuoden 1242 jälkeen.
Vuoden 1242 jälkeen seldžukit joutuivat jatkuvasti lännemmäksi hyökkäävien mongolien vuoksi yhä ahtaamalle ja kärsivät vuonna 1279 raskaan tappion mongolien seuraajille, il-kaaneille. Anatolian seldžukkien viimeinen sulttaani Masud II kuoli vuonna 1308. Siinä vaiheessa seldžukit elivät jo hajallaan.
Stunning Episodes

Stunning Episodes on Dave Lindholmin &amp; Pepe Ahlqvistin EP vuodelta 2000. Levyn kustansi Rytmi -lehti.
Muurat

Muurat (Formicariidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta. Muurien koko vaihtelee 10 senttimetristä 20 senttimetriin. Heimoon kuuluu 2 sukua ja 12 lajia. Aikaisemmin heimoon kuului enemmän lajeja, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten perusteella ne on siirretty töpökkien tai luurien heimoihin. Muurat ovat hyönteissyöjiä, jotka syövät yleensä maassa tai ainakin lähellä maata, sillä monet ovat erikoistuneet syömään muurahaisia. Useimpien muurien pääväritys on mitäänsanomaton, ne ovat joko ruskeita, mustia tai valkoisia. Muurat munivat yleensä 2–3 munaa puussa olevaan pesään. Sekä koiras että naaras hautoo munia.
Campoformido

Campoformido on pieni kaupunki ja kunta Koillis-Italiassa Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella Udinen maakunnassa. Kunnassa oli vuoden 2021 alussa 7 863 asukasta.
Kaupungin nimi oli aiemmin "Campo Formio". Kylä on kuuluisa siitä, että siellä solmittiin Campo Formion rauha vuonna 1797 Ranskan ja Itävallan välillä.
Savustuspussi

Savustuspussi on suomalainen keksintö, joka mahdollistaa kalan, kanan, lihan, makkaratuotteiden ja vihannesten savustamisen sähköuuneissa ja grilleissä. Tiiviisti suljettavissa olevan foliopussin pohjalle on sijoitettu savustukseen soveltuvaa ainesta, kuten leppälastua, josta pussin kuumetessa pienistä rei'istä pussin ruokaa sisältävään osaan erittyvä savu yhdessä kuumuuden kanssa valmistaa ruoan ja antaa siihen savuaromin ilman, että savu leviää pussin ulkopuolelle. Keksintö on levinnyt maailmanlaajuiseen kaupalliseen menestykseen ja saanut huomiota esimerkiksi Yhdysvalloissa sekä yleislehdistössä että ruoka-alan lehdissä.
Historia.
Kertakäyttöisen savustuspussin patentoi vuonna 1993 Kaavilla perustettu Oy Hope Finlandia Ltd, joka kykeni hyödyntämään keksinnön kaupallistamisen, markkinoinnin ja tuotannon sekä kansainvälistymisprosessin varsin tehokkaasti. Savustuspussin keksi yrityksen perustaja Tapani Tirkkonen, jolla on myöhemmin useita patentoituja keksintoja. Jo vuonna 1994 yhtiön liikevaihto oli yli 15 miljoonaa markkaa ja viennin osuus 85 %. Keksintö sai toisen sijan Innosuomi-palkinnon ensimmäisenä jakovuonna 1994.
Savustuspussit valmistettiin aluksi käsin, mutta niiden tuotantoon kehitettiin myöhemmin Suomessa automaattilinja.
Keksintöä valmistaa, myy ja markkinoi kansainvälisesti tuotemerkillä SAVU-savustuspussit () Sinituote Oy Kokemäellä.
Savustuspussin käyttö.
Kertakäyttöistä savustuspussia valmistetaan sekä sähköuuni- että grillikäyttöön. Pussissa voi savustaa kerralla noin kilon ruokaa. Grillipussin käytössä on varmistettava, että grillissä ei ole enää liekkejä. Yleensä savustettavat ruoka-aineet kannattaa tasaannuttaa huoneenlämpöisiksi ennen savustusta. Lihasta ja kanasta kannattaa poistaa nahka, fileroitu kala kannattaa savustaa nahka alaspäin savunimeytymisen edistämiseksi. Grilli tai uuni pitää esilämmittää kuumaksi ennen savustamista, eikä kiertoilmatoimintoa pidä käyttää kyseisissä uuneissa. Savustuspussi ei sovellu mikroaaltouuniin.
Savustaminen sinänsä ei anna väriä ruokaan, jolloin värin saamiseksi on käytettävä muita keinoja. Savustuspussin yläosaan voi leikata reiän viimeiseksi kymmeneksi minuutiksi, jolloin kosteus haihtuu pois ja ruoka voi ruskistua. Pussiin voi laittaa myös pari palaa sokeria, jolloin ruoka saa ruskean sävyn tai ruoan päälle voi laittaa jotain väriä antavaa sopivaa maustetta.
Rudolf Bernhard Elving

Rudolf Bernhard Elving (sukunimi kirjoitettu joskus myös "Elfving"; 4. heinäkuuta 1849 Loviisa – 28. heinäkuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja valtiopäivämies. Hän sai vuorineuvoksen arvon.
Rudolf Elvingin vanhemmat olivat piirilääkäri Anton Elving (1811–1899) ja Jakobina Ulrika Matilda af Forselles. Hän pääsi ylioppilaaksi 1867 Helsingin yksityislyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomaritutkinnon 1872. Elving sai varatuomarin arvon 1875.
Elving toimi aluksi lääkintöhallituksessa sihteerinä 1878–1884 samalla kun hoiti omaa asianajajatoimistoa. Hän jätti kuitenkin asianajajauran talouselämän hyväksi ja aloitti 1884 nuorempana johtajana Yhdyspankissa. Elving tunnetaan ennen kaikkea Voikkaan paperitehtaan (myöhemmin Kymi Oy) perustajana. Hän oli kuitenkin mukana myös muun muassa HOP:n, Vakuutusyhtiö Patrian ja sanomalehti "Nya Pressenin" perustamisessa. Hän oli useaan otteeseen Helsingin kaupunginvaltuustossa ja vuosina 1885–1899. Elvingin sanotaan olleen monessa suhteessa edelläkävijä, ja hän edusti ylimenokautta vanhojen ruukinpatruunoiden ja uuden polven yritysjohtajien välissä.
Elving oli porvarissäädyssä Maarianhaminan edustaja valtiopäivillä 1885, Helsingin edustaja 1888, 1891 ja 1899 ja Loviisan edustaja 1894.
Elving omisti useita maatiloja, muun muassa Kirjokiven kartanon Valkealassa lähellä nykyistä Repoveden kansallispuistoa. Kartanon entisillä mailla sijaitsee Elvingin 1900-luvun alulla rakennuttama Elvingin torni, alkuaan ympäröivän alueen vartiointiin rakennettu korkea näkötorni.
Rudolf Elving oli naimisissa vuodesta 1877 vapaaherratar Anna Charlotta von Bonsdorffin kanssa. Heidän poikansa oli ylilääkäri ja professori Harry Elving. Rudolf Elvingin veli oli tilanomistaja, liikemies ja toimitusjohtaja Anton Elving.
Askalafos

Askalafos () oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri mieshahmon nimi.
Areen poika.
Askalafos, Areen ja Astyokhen poika, oli Orkhomenoksen kuningas ja Ialmenoksen kaksoisveli. Hyginus tosin mainitsee kerran hänen olleen argoslaisen Lykoksen poika. Veljensä kanssa hän johti minyanilaiset Troijan sotaan 30 aluksen voimin. Sodassa hän sai surmansa Deifoboksen keihäästä, mikä sai hänen isänsä raivon partaalle.
Askalafos mainitaan yhtenä Helenan kosijoista ja myös argonauttina.
Akheron poika.
Askalafos oli Akheronin ja joko Orfnen tai Gorgyran poika. Kun Persefone oli saanut Haadekselta luvan palata maan päälle sillä ehdolla, ettei tämä söisi siellä mitään, Askalafos väitti Persefonen syöneen matkallaan granaattiomenan. Demeter rankaisi Askalafosta laittamalla suunnattoman kiven tämän päälle, mutta kun Herakles myöhemmin vieritti kiven pois, muutti Demeter tämän pöllöksi – toisen variaation mukaan Persefone teki tämän itse.
Jonathan Winters

Jonathan Harshman Winters III (11. marraskuuta 1925 Dayton, Ohio – 11. huhtikuuta 2013 Montecito, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koomikko ja näyttelijä. Hän syntyi Ohiossa ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain merijalkaväessä. Sodan jälkeen hän opiskeli Kenyon Collegessa ja Dayton Art Institutessa.
Luotuaan pitkän uran televisiossa, elokuvissa ja komedia-albumeilla Winters sai vuonna 1999 Mark Twain -palkinnon amerikkalaisesta huumorista. Häntä huomioitiin myös Grammy- ja Emmy-palkinnoilla sekä tähdellä Hollywood Walk of Famella. Hän työskenteli paitsi komedian parissa, myös kirjailijana ja taidemaalarina. Hänellä oli vaimonsa Eileenin kanssa kaksi lasta.
Wintersillä oli kaksisuuntainen mielialahäiriö, johon hän sai hoitoa 1960-luvulta lähtien. Hänen filmografiansa joukkoon kuuluvat muiden muassa elokuvat "Mieletön, mieletön maailma" (Kramer, 1963) ja "Venäläiset tulevat, venäläiset tulevat" (Jewison, 1966).