tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
James Lovelock

James Ephraim Lovelock (26. heinäkuuta 1919 – 26. heinäkuuta 2022) oli brittiläinen tiedemies, kirjailija, ympäristönsuojelija ja tulevaisuudentutkija. Lovelock tunnetaan parhaiten Gaia-hypoteesistaan, jonka mukaan Maa toimii eräänlaisen superorganismin tavoin itseään säätelevänä kokonaisuutena. Keskustelua on käyty siitä, pitääkö Lovelockin esitys Maapallosta elollisen olennon kaltaisena kappaleena ottaa kirjaimellisesti vai vertauskuvallisesti.
Lovelock syntyi Letchworthissä ja opiskeli kemiaa Manchesterin yliopistossa. Hän oli lääketieteen ja biofysiikan tohtori. Hän asui Cornwallissa Isossa-Britanniassa. 1950-luvulla Lovelock kehitti laitteita, joiden avulla voidaan tutkia kaasujen pitoisuuksia Maan ilmakehässä. Niiden avulla voitiin muun muassa seurata otsonikatoa aiheuttavien CFC-yhdisteiden kertymistä ilmakehään. Gaia-hypoteesin Lovelock kehitti 1960-luvulla ollessaan NASAn palveluksessa. Ohjelman tavoitteena oli kehittää laitteita planeettojen ilmakehien ja maaperän tutkimiseen sekä erityisesti löytää elämää Marsista. 
Viimeisinä vuosinaan Lovelock aiheutti kohua puhumalla voimakkaasti ydinvoiman puolesta, koska hänen mielestään ydinvoima oli ainoa realistinen keino pysäyttää ilmaston lämpeneminen. Hän uskoi ilmastonmuutoksen aiheuttavan miljardien ihmisten kuoleman.
Merja Wirkkala

Merja Helena Wirkkala-Vapaavuori (s. 7. lokakuuta 1954 Kaustinen) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Wirkkala valmistui Sibelius-Akatemiasta ensin kanttori-urkuriksi 1974, ja sen jälkeen hän opiskeli Liisa Linko-Malmion oppilaana laulua ja suoritti diplomin 1978. Hän voitti Lappeenrannan laulukilpailun 1978. 
Wirkkala työskenteli Helsingissä Malmin seurakunnan kanttori-urkurina 1970-luvulla. Hän lauloi Wienin valtionoopperassa 1980–1981 ja Bonnin oopperassa. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuodesta 1981. Hän on vieraillut monissa ulkomaisissa oopperataloissa.
Iberomesornis

Iberomesornis romeralli oli pieni ja alkukantainen lintu, joka eli liitukaudella noin 120 miljoonaa vuotta sitten. Lajista tunnetaan vain yksi hyvin säilynyt luuranko, joka löydettiin vuonna 1992 Espanjan Las Hoyasin järvikerrostumista.
"Ibemerosorniksen" siipiväli oli noin 20 senttiä ja se painoi luultavasti muutamia kymmeniä grammoja. Lajilla oli hampaat ja siivissä kynnet perintönä dinosauruksilta. Ravinnosta ei voida sanoa mitään varmaa. Koska se löydettiin järvikerrostumasta se mahdollisesti hankki ruokansa järvestä, josta se saattoi napata esimerkiksi äyriäisiä.
EuroFloorball Cup

EuroFloorball Cup (EFC) on Kansainvälisen Salibandyliiton järjestämä vuosittainen salibandykilpailu Euroopan 5. ja huonommin IFF:n rankingissa sijoittuneen maiden seurajoukkueille. Miesten ja naisten turnaus pelataan samaan aikaan ja samalla paikkakunnalla.
EuroFloorball Cup on toiseksi korkein Euroopan seurajoukkueturnaus Champions Cupin jälkeen. Joukkueita turnaukseen osallistuu miehissä, sekä naisissa kuusi. Yleensä järjestäjämaa saa turnaukseen kaksi paikkaa ja muut yhden. Lisäksi 2017 lähtien edellisvuoden EuroFloorball Challenge'n voittaja pääsee turnaukseen.
EuroFloorball Cupia ei pelattu vuonna 2018, sillä turnauksen ei löydetty järjestäjää. 2019 EuroFloorball Cup pelataan Slovakiassa.
Historia.
EuroFloorball Cup tunnettiin vuoteen 2007 asti nimellä Euroopan Cup. Euroopan Cupia oltiin pelattu sekä miehissä, että naisissa vuodesta 1993 lähtien. Vuoteen 2010 EFC oli Euroopan korkein seurajoukkueturnaus, kunnes Champions Cup perustettiin ja 1.-4. sijoitetettujen maiden joukkueet siirtyivät sinne. Nykyään EuroFloorball Cupissa pelaavat 5. ja huonommin sijoitettujen maiden joukkueet.
Vuosina 2011-2016 EuroFloorball Cupin voittaja pääsi mukaan seuraavan vuoden Champions Cupiin.
Sulkasammal

Sulkasammal ("Ptilium crista-castrensis") on palmikkosammalten (Hypnaceae) heimoon kuuluva yleinen kuusikkojen sammallaji.
Ulkonäkö ja koko.
Sulkasammal kasvaa yleensä 4–12 senttimetriä korkeaksi ja sen versot ovat jopa 20 cm pitkiä. Versot ovat symmetrisiä, linnunsulan muotoisia ja väriltään vaaleanvihreitä tai hieman kellertäviä. Sen itiöpesäke on punaruskea, 2–4 millimetriä pitkä ja kasvaa 4–5 cm pitkän punaisen varren päähän. Varsi on yleensä hieman päästään taipunut.
Elinympäristö.
Sulkasammal kasvaa varjoisissa ja kosteissa paikoissa, tyypillisesti tuoreissa kangasmetsissä. Se on keskiravinteisten paikkojen sammal. Sitä kasvaa sekä maassa että lahopuiden ja muiden sammalten päällä. Sulkasammal on yleinen koko Suomessa.
Kansallisarkiston digitaaliarkisto

Digitaaliarkisto oli Suomen Kansallisarkiston ylläpitämä tietokanta, jossa oli digitoituna ja selainpalvelun avulla Internetissä katseltavina ja haettavina yleisesti käytettyjä Suomen historiaan liittyviä aineistoja. Tietokanta avattiin vuonna 2003 ja se suljettiin maaliskuussa 2022. Kaikki Digitaaliarkistoon tallennettu materiaali on siirretty tarkasteltavaksi Kansallisarkiston Astia-palveluun. Digitaaliarkistoon tallennettiin yhteensä yli 80 miljoonaa kuvatiedostoa. Vuonna 2021 palvelussa oli 1,2 miljoonaa käyntiä ja kuvatiedostoja avattiin 30 miljoonaa kertaa. 
Digitaaliarkistoon sisältyneitä aineistoja olivat muun muassa erilaiset historialliset lähdesarjat, luettelot ja oppaat. Aineistoon sisältyi myös piirustuksia ja karttoja. Kartat eivät olleet palvelussa paikkatietomuodossa vaan muun aineiston tapaan kuvatiedostoina, joita oli mahdollisuus hakea esimerkiksi paikkakunnan nimellä. Aineisto karttui jatkuvasti. Aineistoja digitoitiin sekä värillisenä että harmaasävyisenä. Harmaasävyisenä digitoitiin aineistot, joissa värejä ei pidetty tutkimuksen kannalta merkittävinä.
Vuosina 2009 ja 2010 Kansallisarkisto (silloinen arkistolaitos) suoritti mittavat digitointihankkeet. Vuonna 2009 arkistolaitos digitoi aineistoja opetus- ja kulttuuriministeriön erillismäärärahan turvin noin 3,7 miljoonan tiedoston verran, ja seuraavana vuonna digitointihanke sisälsi noin 5,5 miljoonaa tiedostoa. Digitointihankkeissa olivat muun muassa seurakuntien kirkonkirjat luovutetuilta alueilta, voudintilit, osa läänintileistä, maanmittaushallituksen kartat sekä maakirjakartat Maanmittaushallituksen Uudistusarkistosta.
Palvelun aineistoja.
Henkikirjat.
Henkikirjat sisältävät seuraavien läänien ja alueiden henkikirjat:
Maanmittaushallitus.
Maanmittaushallituksen vanhoja karttoja ja muita aineistoja:
Extraliga (Slovakia)

Tipos Extraliga on Slovakian miesten jääkiekon pääsarja. Sarja on nimetty vuodesta 2020 sen pääsponsorin Tipoksen mukaan. Extraligan menestyneimmät seurat ovat HC Košice sekä HC Slovan Bratislava jotka molemmat ovat voittaneet yhdeksän mestaruutta.
Slovakian naisten korkein sarjataso on nimeltään Slovenská ženská hokejová liga.
Historia.
Liigan pääsponsorina on toiminut slovakialainen vedonlyöntitoimisto Tipos vuodesta 2020.
Kauden rakenne.
Runkosarjan aikana jokainen joukkue kohtaa toisensa kahdesti kotona ja kahdesti vieraissa. Tämän lisäksi joukkueet pelaavat joulu- tammikuussa alueryhmiensä sisällä kaksi ottelua kukin, eli yhteensä jokainen joukkue pelaa kauden aikana 50 ottelua.
Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta pääsevät suoraan pudotuspeleihin. Sijoille 7 ja 10 sekä 8 ja 9 sijoituneet joukkueet pelaavat keskenään paras viidestä ottelusarjan. Voittaneet joukkueet etenevät pudotuspeleihin sijoilla 7 ja 8. Semifinaaleista eteenpäin ottelusarjat pelataan paras seitsemästä formaatilla.
Pistejärjestelmä.
Runkosarjassa pisteitä myönnetään seuraavien tulosten mukaan:
Joukkueet.
Extraligassa pelaa joka kaudella 12 joukkuetta, jotka ovat jaettu kolmeen alueryhmään. Alueryhmät ovat muodostettu joukkueiden maantieteellisen sijainnin mukaan (Itä-, Keski- tai Länsi-Slovakia).
Joka kauden päätteeksi runkosarjan viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa 1. hokejová ligaan, jonka voittaja nousee Extraligaan.
Mestarit.
"Lähde"
Johannes Jungarå

Johannes Arthur (J. A.) Jungarå (9. helmikuuta 1902 Jepua – 16. tammikuuta 1995 Uusikaarlepyy) oli suomalainen maanviljelijä ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1958–1966. 
Jungarå syntyi Jepualla Gustaf Johannes Jungarån ja Sanna Karolina Sandbergin pojaksi. Hän oli sotilasarvoltaan alikersantti ja meni vuonna 1928 naimisiin Hellin Regina Sandbergin kanssa. Jungarå oli Jepuan kunnanvaltuuston puheenjohtaja ja toimi vuonna 1962 yhtenä presidentin valitsijamiehistä. Hän kuoli Uudessakaarlepyyssä 92 vuoden ikäisenä.
Mika Väyrynen (muusikko)

Mika Väyrynen (s. 7. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomalainen harmonikkataiteilija.
Koulutus.
Väyrynen on opiskellut konserttiharmonikansoittoa Tampereen konservatoriossa, Sibelius-Akatemiassa ja Gustave Charpentier -konservatoriossa, Pariisissa. Hän suoritti maisteritutkinnon 1992 ja tohtoritutkinnon 1997. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Timo Kinnunen, Matti Rantanen, Max Bonnay ja Friedrich Lips. Väyrysen väitöskirjan otsikkona oli "Harmonikansoiton tekniset periaatteet".
Ura ja saavutukset.
Väyrynen on voittanut useita palkintoja kansainvälisissä kilpailuissa, muun muassa Coupe Mondiale -kilpailun Luzernissa, Sveitsissä vuonna 1989. Hän on myös ollut lukuisissa kansainvälisten kilpailujen tuomaritehtävissä.
Ensikonserttinsa Väyrynen piti Tampereella 1985, jonka jälkeen hän on konsertoinut muun muassa Itävallassa, Belgiassa, Ukrainassa, Kiinassa, Kroatiassa, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Islannissa, Japanissa, Hollannissa, Norjassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa Suomen konserttien lisäksi. Monet konsertit ovat tapahtuneet kyseisten maiden tunnetuilla konserttiareenoilla, kuten Wienin Musikvereinin kultaisessa salissa, Pariisin Salle Pleyelissä, Tokion Musashino Hallissa, Amsterdamin De Ijsbrekerissä ja Tampere-talolla.
Väyrynen on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla ja työskennellyt yhteistyössä lukuisten solistien ja orkesterien, muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja kapellimestari Okko Kamun, Radion sinfoniaorkesterin ja Sakari Oramon ja lukuisien muiden orkestereiden sekä kapellimestareiden kanssa. Hän on myös kantaesittänyt useiden nykysäveltäjien, kuten Jouni Kaipaisen, Tuomas Kantelisen, Ilkka Kuusiston, Paavo Korpijaakon, Pehr Henrik Nordgrenin, Petri Makkosen, Matti Murron, Juhani Nuorvalan, Bogdan Preczin, Leif Segerstamin ja Erkki-Sven Tüürin teoksia.
Väyrysen repertuaari ja levytykset sisältävät laajalti erilaisia tyylilajeja: nykymusiikkia, uutta tangoa, konserttoja ja kamarimusiikkia. Hän toimii harmonikansoiton opettajana Sibelius-Akatemiassa sekä aktiivisena konserttitaiteilijana ja vierailevana artistina eri puolilla maailmaa.
Taavetti Nuutinen

Taavetti Nuutinen (18. tammikuuta 1891 Karttula – 25. marraskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen kirvesmies ja piirisihteeri, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuodesta 1930 kuolemaansa asti.
Nuutinen syntyi Karttulassa ja kävi alkeis- sekä kiertokoulua. Hän oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen ja nai vuonna 1915 Hilma Maria Koposen. Nuutinen valittiin eduskuntaan Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1930, mutta hän kuoli jo kahden vuoden kuluttua ollessaan 41-vuotias. 
Nuutinen oli 1920-luvulla "Vapaus"-lehden Kuopion konttorin hoitaja.
The Collection (Sonata Arctica)

The Collection on Sonata Arctican toinen kokoelma-albumi ja ensimmäinen Euroopassa julkaistu kokoelma-albumi. Se julkaistiin Spinefarmin kautta 15. marraskuuta 2006. Albumista julkaistiin myös DVD-levyn sisältävä erikoispainos.
Kokoelman kappalemateriaali painottuu selkeästi yhtyeen kahteen ensimmäiseen albumiin, "Eclipticaan" (1999) ja "Silenceen" (2001). Uusia kappaleita albumilla ei ole, mutta alun perin "Eclipticalla" julkaistut "My Land" ja "Replica" ovat vuoden 2006 kokoonpanolla uudelleennauhoitettuja versioita. Jälkimmäinen kappale julkaistiin myös singlellä "Replica 2006". Single ylsi Suomen singlelistan ensimmäiselle sijalle jo kolmantena Sonata Arctican ykkössinglenä. __notoc__
Suomessa julkaistuna albumi debytoi albumilistan 16. sijalla ja pysyi listalla 11 viikkoa. Midprice-julkaisuna alkukesällä 2007 se on ollut viisi viikkoa Midprice top 5 -listalla, joista kaksi ensimmäisellä sijalla. 28. kesäkuuta 2007 ilmoitettiin albumin myyneen kultaa.
Kappaleet.
¹ Ennenjulkaisematon.
Kaukokartoitussatelliitti

Kaukokartoitussatelliitti on Maata kiertävä satelliitti, joka mittalaitteillaan kerää tietoa Maasta. 
Kaukokartoitussatelliittien ensimmäiset ja 2000-luvullakin lukuisimmat edustajat ovat vakoilusatelliitit eli tiedustelusatelliitit, joita operoivat joko asevoimat tai tiedustelupalvelut. Ennakkovaroitussatelliitit (esimerkiksi Defense Support Program) ovat eräänlainen rajatapaus kaukokartoitussatelliitista. 
Muihin kaukokartoitussatelliitteihin kuuluvat sääsatelliitit, jotka ovat nk. operatiivisia satelliitteja - ts. näitä satelliitteja on riittävä määrä likimain jatkuvaan tietyn alueen tai koko maapallon sään seurantaan. 
Muut kaukokartoitussatelliitit ovat vielä vuonna 2007 pääosin tieteellisiä kaukokartoitussatelliitteja. 1990-luvun lopulta asti osa näistä on ollut nk. kaupallisesti toimivia, mutta sekä ranskalainen SPOT että yhdysvaltalaiset satelliitit (Ikonos jne.) omaavat pääasiassa vain julkisen sektorin asiakkaita.
Rocky V

Rocky V on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut urheiludraamaelokuva. Sen on ohjannut John G. Avildsen ja tuottanut, käsikirjoittanut ja pääosanäytellyt Sylvester Stallone. Elokuva on heikoimmin menestynyt "Rocky"-sarjan elokuva. Elokuva tuotti kaikkiaan 119 946 358 dollaria. Ohjaaja John G. Avildsenin mukaan "Rocky V" -elokuva menestyi heikosti, koska siitä tuli ontto kokonaisuus. 
Alkuperäiseen käsikirjoitukseen Stallone oli kirjoittanut loppuun kohtauksen, jossa Rocky kuolee. Tuottajat eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä ja siksi elokuvaa on sanottu jopa merkityksettömäksi "Rocky"-elokuvajatkumossa. Joulukuussa 2007 julkaistiin kaikki kuusi "Rocky"-elokuvaa sisältävä kuuden DVD-levyn boxi Rocky – The Complete Saga.
Juoni.
Elokuvan alussa maailmanmestari Rocky Balboa palaa Neuvostoliitosta voitettuaan Neuvostoliiton mestarin Ivan Dragon (Dolph Lundgren). Rocky päättää lopettaa uransa lääkärien suosituksesta. Pian selviää, että hänen koko omaisuutensa on kavallettu. Perhe muuttaa takaisin synnyinseudulleen Philadelphian slummeihin, ja Rocky avaa Mickeyn nyrkkeilysalin uudelleen. Hän alkaa valmentaa nuorta lupausta, jonka pää menee pyörälle menestyksestä. He ottavat lopuksi mittaa toisistaan katutappelussa ja Rocky voittaakin sen.
HC Slovan Bratislava

HC Slovan Bratislava on slovakialainen, Bratislavasta kotoisin oleva jääkiekkoseura. Kotiottelunsa se pelaa 10 055 katsojan Ondrej Nepela Arenalla. Seura on perustettu vuonna 1921.
Miesten edustusjoukkue voitti vuonna 1979 Tšekkoslovakian mestaruuden. Myöhempinä kausina Slovan Bratislava pelasi Slovakian Extraligassa, jonka seura on voittanut ennätykselliset kahdeksan kertaa (kausina 1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008 ja 2012). Seura voitti myös IIHF Continental Cupin vuonna 2004. Perinteikkään Spengler Cupin se voitti vuosina 1972, 1973 ja 1974. Seura pelasi myös European Champions Cupissa vuosina 2005 ja 2008. Se pelasi monikansallisen KHL-liigan läntisen lohkon Bobrov-divisioonassa kausina 2012–2019, joskin ilman suurempaa menestystä.
Slovan Bratislavan naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023/24 maan korkeimmalla sarjatasolla Slovenská ženská hokejová ligassa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Kiersten Warren

Kiersten Warren (s. 4. marraskuuta 1965 Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "13 ja risat", "Sietämätöntä julmuutta", "Jumalaiset JaJasiskot" ja "Independence day – Maailmojen sota". 
Näyttelijä Misti Traya on Warrenin tytär.
Karate Kid (vuoden 1984 elokuva)

Karate Kid on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Pääosaa, karatesta kiinnostunutta nuorukaista, esittää Ralph Macchio, ja hänen opettajaansa Pat Morita. Elokuvan ohjasi John G. Avildsen, joka tunnetaan Oscar-palkinnon voittaneen "Rocky"-elokuvan ohjaajana. Karate Kidin Suomen-ensi-ilta oli 9. marraskuuta 1984.
Arvioita.
Televisioesityksen 1991 alla "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti, ettei elokuva kestä kriittistä tarkastelua vaikka voiman ja Macchion ihailijat siitä voivatkin nauttia: ”Avildsenin elokuvan kaava osoittautuu kuluneeksi ja tavanomaiseksi. Ensin hyvä sankaripari yrittää pysyä erossa väkivallasta, mutta vähitellen ulkomaailman pahat paineet pakottavat heidät itsepuolustukseen, joka voi sitten johtaa siihen suureen amerikkalaiseen yhteenottoon.”
American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Jatko-osat.
"Karate Kid II... kertomus jatkuu" ilmestyi 1986 ja "Karate Kid III" 1989. Mikael Fränti kuvasi kakkososaa ”jahkaavaksi” ja kolmososaa ”veltoksi”.
Sarjaan tehtiin vielä neljäs "Karate Kid saa seuraajan" -niminen jatko-osa vuonna 1994. Pääosaa esitti Hilary Swank, ja muitakin näyttelijöitä vaihtui. Elokuva ei menestynyt.
Elokuvasta valmistui vuonna 2010 uusintaversio, jossa pääosaa näyttelee Will Smithin poika, Jaden Smith.
Karate Kid -elokuvat tuottivat Yhdysvalloissa noin 250 miljoonaa dollaria.
Pehuensat-1

Pehuensat 1 on argentiinalaisten radioamatöörien toteuttama nanosatelliitti eli satelliitti, joka painaa kuusi kilogrammaa. Se laukaistiin Intiasta 10. tammikuuta 2007.
Sen rakensivat Argentine Association for Space Technology (AATE), Universidad Nacional del Comahue ja radioamatöörien organisaatio AMSAT Argentina.
Satelliitin toteutuksen perusteet olivat yliopisto-opetuksen ja radioamatöörien tarpeet. Satelliitilla pyritään tekemään myös tieteellistä tutkimusta. Satelliitin uskotaan olevan alku sarjalle satelliitteja, joiden monimutkaisuus kasvaisi ajan mukana.
Pehuensat 1-satelliitti oli lukittu intialaisen PSLV-kantoraketin päähyötykuormia yhdistävään rakenteeseen, josta se irtaantui suunnitelman mukaisesti.
Yrjö Puhakka

Yrjö Wilhelm Puhakka (5. syyskuuta 1888 Juuka – 28. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli koulutukseltaan molempien oikeuksien tohtori. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä vuonna 1927 sekä uudelleen vuosina 1929–1930.
Puhakka pääsi ylioppilaaksi vuonna 1907. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1909 ja maisterin tutkinnon seuraavana vuonna. Puhakka opiskeli myöhemmin lakia valmistuen molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913, lisensiaatiksi 1920 ja lopulta väitellen molempien oikeuksien tohtoriksi vuonna 1920. Hän toimi Sortavalassa asianajajana vuosina 1913–1918. Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä toiminut Puhakka oli kaupungin pormestarin virassa vuosina 1918–1919, jonka jälkeen hän jatkoi asianajajana vuoteen 1922 saakka. Karjalan sotilaspiirin esikunnan jäsen sisällissodan aikana.
Puhakka valittiin kansanedustajaksi vuoden 1927 eduskuntavaaleissa Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä. Hänet valittiin eduskunnan oikeusasiamieheksi 1. helmikuuta 1928, jolloin hän lakkasi olemasta kansanedustaja. Hänen seuraajanaan eduskunnassa aloitti Antti Vainio. Puhakka palasi eduskuntaan vuoden 1929 vaaleissa. Vuosina 1925–1937 Puhakka toimi valtio- ja hallinto-oikeuden opettajana Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa, vuosina 1930–1932 ja 1937–1942 eduskunnan lakivaliokunnan sihteerinä, vuosina 1937–1958 Suomen Työnantajain Keskusliiton lainopillisena neuvonantajana ja vuosina 1945–1958 Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtajana.
Puhakka toimi kahteen otteeseen ministerinä, ensin sisäasiainministerinä Kivimäen hallituksessa ja sitä seuranneessa Kallion neljännessä hallituksessa, sitten oikeusministerinä Törngrenin hallituksessa 169 päivän ajan vuonna 1954.
Perhe.
Yrjö Puhakan vanhemmat olivat kappalainen Tapani Puhakka ja Jenny Sofia Fredrika Vilskman. Hän meni vuonna 1914 naimisiin Ester Amalia Oeschin kanssa. Yrjö Puhakan poikia olivat hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari Olli Puhakka sekä tekniikan professori Lauri Puhakka. Puhakka kuoli Helsingissä helmikuussa 1971, jolloin hän oli 82-vuotias.
Osvald Wasastjerna

Osvald Severin Wasastjerna (1. huhtikuuta 1864 Helsinki – 26. lokakuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1907–1908. Hänet valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Wasastjerna syntyi Helsingissä Alfred Edgar Wasastjernan ja Marie Adélaide Boijin pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1882 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1888. Varatuomari hänestä tuli vuonna 1890. Wasastjerna meni vuonna 1890 naimisiin Olga Lovisa Gustava Augusta Armfeltin kanssa. 
Wasastjerna oli aatelissäädyssä valtiopäivämies 1894. 
Wasastjerna oli tilanomistaja Espoossa vuodesta 1894 ja Angelniemellä vuosina 1905–1929. Hän omisti Tammenpään kartanon. 
Hän kuoli synnyinkaupungissaan Helsingissä.
LAPAN-TUBSAT

LAPAN-TUBSAT on Indonesian avaruusjärjestön LAPANin Berliinin teknillisen korkeakoulun avustuksella toteuttama mikrosatelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 10. tammikuuta 2007 intialaisella PSLV-kantoraketilla. Se on kaukokartoitussatelliitti, mutta toteuttaa myös mm. satelliitin asennonsäädön kokeita.
Se perustuu useissa aiemmissa TUBSAT-satelliiteissa koeteltuun rakenteeseen. Sen koko on 45 cm x 45 cm x 27 cm. Sen paino on noin 56 kg. Sen aurinkokennot pystyvät tuottamaan 14 W tehon ja maan varjossa se voi toimia viiden 14 V ja 12 Ah NiH2-pariston avulla. Sen radioliikenne tapahtuu S-kaistalla 1200 bps tiedonsiirtonopeudella. Satelliitin muistikapasiteetti on 524 kB RAM, 524 kB EEPROM ja 16 kB ROM. Satelliitin asentoa säädetään gyroskooppiparilla. Satelliitin asento määritetään tähtisensorin avulla. Tiedelaitteisiin kuuluu neljä CCD-kameraa, joilla voidaan ottaa jopa kuuden metrin resoluutiolla kuvaa maasta.
Aku Korvenoja

Kaarle August (Aku) Korvenoja (15. helmikuuta 1891 Kuusjoki – 16. marraskuuta 1962 Pertteli) oli suomalainen poliitikko, joka edusti Kansallista Kokoomusta Suomen eduskunnassa vuosina 1933–1936 ja 1939–1945. Hänet valittiin Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Korvenoja syntyi Kuusjoella ja kirjoitti ylioppilaaksi 1911. Hänestä tuli filosofian kandidaatti ja agronomi vuonna 1915 sekä filosofian maisteri 1917. Hän oli vuodesta 1917 naimisissa Kulta Inkeri Simolinin kanssa. 
Korvenoja oli presidentin valitsijamies vuosina 1937, 1940 ja 1943. Hän oli Pellervo-Seuran konsulentti vuosina 1915–1916 ja tämän jälkeen Pellervo-lehden maataloustoimittaja. Vuodesta 1918 lähtien hän työskenteli maanviljelijänä Perttelissä, ensin vuosina 1918–1919 Ihamäen tilalla Perttelin Haalin kylässä ja vuodesta 1920 Perttelin Haalin kartanossa.
Korvenoja sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1941 ja kuoli Perttelissä 1962.
Ofidiofobia

Ofidiofobia on eräs fobian laji ja tarkoittaa käärmeitä kohtaan tunnettua voimakasta kauhua. Se on yksi yleisimmistä fobioista, etenkin laajemman zoofobian (eläinfobiat) alla. Myös käärmeen nahanluonti aiheuttaa pelonomaisia vaikutuksia osassa ihmisiä. 
On tärkeää huomata, että henkilöt, jotka eivät pidä käärmeistä tai pelkäävät niitä niiden myrkyn tai niille luonteenomaisen vaarallisuuden takia, eivät ole ofidiofobisia. Tyypillinen ofidiofoobikko ei pelkää käärmeitä ainoastaan niitä luonnossa tavatessaan vaan pelkää myös ajatella niitä, nähdä unta niistä, nähdä TV:ssä tai kuvissa niitä. 
Sana ofidiofobia tulee kreikan sanoista ofis, joka viittaa käärmeisiin, ja fobia, joka tarkoittaa pelkoa.
Mauritz Hallberg

Emil Fredrik Mauritz Hallberg (2. elokuuta 1851 Tukholma – 27. helmikuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, moninkertainen valtiopäivämies ja RKP:n kansanedustaja vuosina 1910–1911. 
Hallberg syntyi Tukholmassa tupakkatehtailija Karl Fredrik Hallbergin ja Kristina Charlotta Morinin pojaksi. Hallberg valmistui koneenrakentajaksi ja meni vuonna 1879 naimisiin Anna Emilia Schildtin kanssa. Hänet nimettiin valtioneuvokseksi 1908 ja valittiin Suomen eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hänet nimitettiin Ruotsin Pohjantähden Ritariksi 1908. 
Hallbergista tuli vuonna 1923 filosofian kunniatohtori Helsingin yliopistossa. Hänen mukaansa on nimetty ruotsinkielisistä tieteellisistä teoksista myönnettävä valtioneuvos Mauritz Hallbergin palkinto.
Hallberg oli jo ennen eduskuntatyötään ollut porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1882 ja Helsingin edustaja 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Hallberg perusti 1877 Hjalmar Schildtin kanssa toiminimen Schildt &amp; Hallberg ja oli perustamassa ja johtamassa muitakin suuria yrityksiä. Hänet valittiin 1888 suomalaisen kauppavaltuuskunnan puheenjohtajaksi, ja hän oli vuodesta 1882 lähtien useimmilla valtiopäivillä. Hän oli jäsenenä komiteassa, joka 1895 asetettiin laatimaan uutta liikennesääntöä ja liikennetaksaa, ja samana vuonna esikaupunkikomiteassa.
Hallberg oli rahojen ja mitalien keräilijä ja julkaisi teoksen "Minnespenningar öfver enskilda personer födda eller verksamma i Finland"
Mauritz Hallbergin poika oli pankinjohtaja, liikemies ja numismaatikko Ejnar Hallberg.
Vikersund

Vikersund on taajama Modumin kunnassa Buskerudin läänissä Norjan eteläosassa. Taajamassa on 3 232 asukasta (vuonna 2020) ja sen pinta-ala on 2,41 neliökilometriä. Vikersund sijaitsee Norjan viidenneksi suurimman järven, Tyrifjordenin, etelärannalla.
Vikersund on tunnettu lentomäestään, jossa on järjestetty maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1977, 1990, 2000 ja viimeksi 2012, sekä mäkihypyn maailmancupin osakilpailuja.
Paikallislehti "Bygdepostenin" toimitus sijaitsee Vikersundissa.
Eteläsuomalainen osakunta

Eteläsuomalainen osakunta (ESO) on yksi Helsingin yliopiston viidestätoista osakunnasta. Vuonna 1905 perustetun osakunnan vuosijuhlapäivä on 10. lokakuuta, Aleksis Kiven syntymäpäivä ja suomalaisen kirjallisuuden päivä. Nimestään poiketen osakunnan alueena on pelkästään Uudenmaan historiallinen maakunta.
Osakunnan jäseneksi voi liittyä tutkintoon johtavia opintoja Helsingin yliopistossa suorittava henkilö. Ulkojäseneksi voi liittyä suomalaisen ylioppilastutkinnon tai vastaavan kansainvälisen tutkinnon suorittanut henkilö. Jäsenistä suurin osa on aina ollut Helsingin yliopistosta, mutta myös muiden pääkaupunkiseudun yliopistojen ja korkeakoulujen opiskelijoita on liittynyt osakuntaan. 
Osakunnan entisten jäsenten keskuudessa toimii omien sääntöjensä puitteissa Eteläsuomalaisen Osakunnan Seniorit.
Muiden osakuntien kanssa ESO tekee yhteistyötä sekä suoraan kahdenkeskisesti että Osakuntien yhteisvaltuuskunnan kautta. Erityisen läheiset suhteet ESOlla on sisarosakunta Nylands nationiin sekä naapureihin Uudella Ylioppilastalolla, Varsinaissuomalaiseen ja Savolaiseen osakuntaan.
Ystävyyssopimukset.
Eteläsuomalaisella osakunnalla on ystävyyssopimuksia ulkomaisten opiskelijajärjestöjen kanssa. Vuonna 1930 solmittiin ystävyyssopimus tarttolaisten Eesti Üliõpilaste Selts Põhjalan ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsin kanssa. ESO oli ensimmäisiä suomenkielisiä osakuntia, joka solmi ystävyyssopimuksen Upsalan yliopiston osakunnan kanssa. Ystävyys Stockholms nationin kanssa alkoi virallisesti 30.4.1941. Vuonna 1962 todettiin Nylands nationin ja Upsalan Värmlands nationin ystävyyssopimuksen koskevan myös värmlantilaisten ja ESOn välisiä suhteita. Virallisia ystävyysjärjestöjä on myös Lundissa (Malmö nation), Kööpenhaminassa (Studeterforeningen af 1820) ja Oslossa (Det Norske Studentersamfund). ESOlla on myös ystävyyssopimus Aalto-yliopiston Sähköinsinöörikillan kanssa.
Historiaa.
Nylands Nation ei suostunut muuttumaan kaksikieliseksi, joten suomenkieliset uusmaalaiset ylioppilaat kirjoittautuivat muihin osakuntiin. Helsingin yliopiston rector magnificuksen aloitteesta sijaiskansleri hyväksyi uuden osakunnan perustamisen, ja Eteläsuomalainen osakunta perustettiin 1. toukokuuta 1905. ESO joutui aloittamaan käytännössä tyhjästä, sillä se ei saanut juurikaan omaisuutta mukaansa erotessaan nykyäänkin olemassa olevasta Nylands Nationista.
1960-luvulla, yliopiston opiskelijamäärän noustessa voimakkaasti, ESOn jäsenmäärä kohosi noin 7 000 jäseneen tehden osakunnasta yliopiston ja samalla Suomen suurimman. 1970-luvulla kuitenkin ylioppilaskunta radikalisoitui poliittisesti, ja osakuntia syytettiin porvarillisiksi samalla kun niiden jäsenmäärät romahtivat. Uudella ylioppilastalolla jo 1910-luvulta alkaen toiminut ESO joutui lähtemään evakkoon talon toisesta kerroksesta Casa Academicalle, mutta Uudelle ylioppilastalolle palattiin jo vuonna 1980. Nykyisin ESOn entisissä tiloissa on ylioppilaskunnan keskustoimisto.
Henkilöitä.
Kunniajäsenet.
Suluissa vuosi, jona kutsuttu kunniajäseneksi
Kolava

Kolava on Lahden 18. kaupunginosa, joka sijaitsee Lahti–Kouvola-radan pohjoispuolella ja Kymijärven eteläpuolella. Lahden keskusta on runsas viisi kilometriä länteen. Kolavan naapurikaupunginosia ovat Villähde idässä, Kujala etelässä, Järvenpää (Lahti) lännessä sekä Myllypohja ja Koiskala pohjoisessa Kymijärven pohjoispuolella. Ennen Nastolan liittämistä Lahteen, oli Kolava Lahden itäisin kaupunginosa. 
Kolavassa on sijainnut suuri kaatopaikka, minkä vuoksi puhekielessä "Kolavalle vienti" tarkoittaa kaatopaikalle viemistä. Kolavaa ei pitkään aikaan kehitetty asumiskäyttöön, vaikka entisen Nastolan puolella Villähteellä pientaloasuminen kehittyi 1980- ja 1990-luvuilla. Nykyisin Kolavan kaatopaikan toimintaa jatkaa heti radan eteläpuolella Kujalan kaupunginosassa toimiva Kujalan jätekeskus.
Levon hautausmaa kuuluu Kolavan kaupunginosaan. Radan pohjoispuolella kaupunginosassa on pieneläinten hautausmaa.
Järvenpää (Lahti)

Järvenpää on entinen Hollolan kylä ja nykyinen Lahden kaupunginosa Kymijärven länsi- ja etelärannalla. Järvenpään naapurikaupunginosia ovat Kolava idässä ja etelässä, Kujala lounaassa, Möysä lännessä ja Myllypohja pohjoisessa.
Järvenpään alue ollaan 2000-luvun alussa liitetty osaksi Karistoa. Pääosa Kariston alueen palveluista sijoittuu Järvenpään kaupunginosan puolelle. Järvenpäässä sijaitsee muun muassa Kariston palvelukeskus, jossa toimivat Kariston päiväkoti ja Kariston koulu. Lisäksi alueella on yksityinen päiväkoti Touhula Karisto. Järvenpään kaupunginosan luoteisosassa sijaitsee kauppakeskus Karisma, jonka ytimenä on K-Citymarket Karisto.
Lounaassa ja lännessä kaupunginosan raja seuraa rautatietä, jolloin laaja valtatie 4:n ja valtatien 12 risteysalue lukeutuu Järvenpään kaupunginosaan. Järvenpään kaupunginosa on saanut alun perin nimensä sijainnistaan Kymijärven päässä, mutta myöhemmin Järvenpään kaupunginosa on laajentunut Kolavan kaupunginosan puolelle pois Kymijärven päästä, koska Kolavan kaupunginosaa ei olla haluttu käyttää Kariston pientalotonttien markkinoinnissa. Nelostien kohdalla, harjun päällä Möysästä itään on rajattu radanrakentajien hautausmaa, jonne on haudattu monia Pietarin radan rakentajia (). Hautausmaa oli tarkoitus hävittää 
yhdyskuntasuunnittelussa, valtatie 4:n ja valtatien 12 välisen eritasoliittymän rakentamisen yhteydessä, mutta lopulta hautausmaan käsittävä osa harjua säästettiin. Hautausmaalla on seurakuntien pystyttämä muistomerkki radanrakentajille sekä yksi erillinen hautakivi takaosassa. Hautausmaa on aidattu ratakiskoista tehdyllä aidalla ja sinne johtaa veden valumaurallinen hiekkatie, joka on ajettavuudeltaan heikossa kunnossa keväisin ja syksyisin. Hautausmaan itäpuolelta harjua pitkin kulkee sähkölinja, jonka ympäristössä olevaa metsää on harvennushakattu ja hoidettu.
Ph

PH, Ph, pH tai ph voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ph voi olla myös kreikan kielen fii-kirjaimen transkriptio tai soinnittoman bilabiaalisen aspiroidun klusiilin kansantajuinen ääntämisohje.
Juha Myllymäki

Juha Myllymäki (s. 12. joulukuuta 1946) on anjalankoskelainen, Myllykosken Palloa edustanut jalkapalloilija. Numerolla 11 pelannut "Juri" Myllymäki pelasi MyPa:ssa 1960-luvulta 1980-luvun alkupuolelle saakka. Hän oli MyPan tärkeimpiä pelaajia yhdessä Vesa Suurosen ja Hannu Oksasen kanssa joukkueen noustessa SM-sarjaan vuonna 1974. Hän pelasi kaudella 1975 mestaruussarjassa 20 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Myllymäen myöhempänä saavutuksena on ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.
Andrea Yates

Andrea Yates (alk. Andrea Kennedy; 2. heinäkuuta 1964 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen kotirouva, joka murhasi kaikki viisi lastaan hukuttamalla heidät kylpyammeeseen 20. kesäkuuta 2001. Hänet tuomittiin elinkautiseen vuonna 2002, mutta tuomio kumottiin myöhemmin. Texasilainen valamiehistö totesi hänet syyttömäksi vedoten hänen mielentilaansa 26. heinäkuuta 2006. Tuomion jälkeen Yates määrättiin hoitoon Pohjois-Texasin osavaltion sairaalan tarkasti vartioituun Vernon Campus -yksikköön .
Taustaa.
Yatesia oli hoidettu synnytysmasennuksen ja psykoosin vuoksi vuodesta 1999. Hänen ensimmäinen psykiatrinsa Eileen Starbranch sanoi lausunnossaan pyytäneensä paria lopettamaan lasten teon, sillä hän uskoi sen aiheuttavan psykoottista masennusta tulevaisuudessa. Kun Yatesin ongelmat palasivat kolme kuukautta viidennen lapsen syntymän jälkeen, hän hakeutui hoitoon tohtori Mohammed Saeedin luo. Ensimmäisen oikeudenkäynnin jälkeen Yatesin perhe halusi Saeedin syytteeseen heitteillejätöstä, sillä hän oli heidän mukaansa lääkinnyt tätä väärin ja siten aiheuttanut murhat. Vaikka Rusty Yates oli suunnitellut haastavansa Saeedin oikeuteen hoitovirheestä, hän antoi kuitenkin syytteen vanhentua. Todistusaineiston perusteella Rusty Yates ei noudattanut Saeedin antamia ohjeita, joiden mukaan Yatesia ei tulisi jättää vahtimatta, kuten hän oli tappaessaan lapsensa. Kertomatta lääkärille aikeistaan hän ilmoitti murhaa edeltäneenä viikonloppuna perheelleen jättävänsä Yatesin yksin kotiin tunniksi aamulla ja illalla, jotta tämä ei tulisi täysin riippuvaiseksi vanhemmistaan.
Murha ja oikeudenkäynti.
Yates hukutti kaikki viisi lastaan: Noah, 7; John, 5; Paul, 3; Luke, 2; ja Mary, 6 kuukautta kotinsa kylpyammeeseen 20. kesäkuuta, 2001. Hän soitti hätänumeroon saman tien ja hänet pidätettiin pian sen jälkeen.
Yates myönsi hukuttaneensa lapsensa, ja hänen puolustusasianajajansa vetosi synnytysmasennukseen. Vaikka puolustuksen todistajanlausunto osoitti Yatesin olevan selvästi psykoottinen, Texasin laki edellytti selkeää todistusta siitä, ettei hän pystynyt erottamaan oikeaa ja väärää tapahtumahetkellä, jotta mielentilaan olisi voitu vedota. Maaliskuussa 2002 valamiehistö hylkäsi mielentilaan vetoamisen ja totesi Yatesin syylliseksi. Syyttäjä vaati kuolemantuomiota, mutta valamiehistö hylkäsi ehdotuksen. Yates tuomittiin elinkautiseen mahdollisuudella ehdonalaisuuteen 40 vuoden päästä.
Yates kertoi vankilan psykiatrille hänen tekonsa johtuneen seitsemästä kuolemansynnistä. Hänen mielestään hänen lapsensa eivät olleet oikeudenmukaisia, sillä hän oli paha. Hän uskoi lastensa joutuvan helvettiin hänen kasvatustapojensa vuoksi.
Yates teki uuden anomuksen mielentilaansa vedoten 9. tammikuuta 2006 ja 1. helmikuuta 2006 hänet päästettiin vankilasta takuita vastaan sillä ehdolla, että hänet otettaisiin hoitoon psykiatriseen sairaalaan. 26. heinäkuuta, 2006 Yates todettiin syyttömäksi hänen mielentilaansa vedoten, ja hän on sittemmin ollut Pohjois-Texasin osavaltion sairaalassa.
Pl

Pl tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Hennala

Hennala on Lahden kaupunginosa seututie 140:n varrella. Kaupunginosan nimi tulee aikaisemman kantatilan nimestä, joka jakaantui Ali-Hennalaksi ja Yli-Hennalaksi. Eteläisempi Ali-Hennala tunnettiin myös Metsä-Hennalana ja pohjoisempi Yli-Hennala Kylä-Hennalana, joka siirtyi maanjaoissa Joutjärven alueelle. Hennalassa sijaitsi vuoden 2014 loppuun saakka Lahden varuskunta. 
Hennalassa on entisen varuskunta-alueen lisäksi myös Stora Enson pakkaustehdas ja Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon kokoontumistilat. Kirkkoa vastapäätä on huoltamo, jolla on ongelmajätepiste. Seututie 140:n itäpuolella alkaa Laune.
Vuosina 1918–19 Hennalan varuskunnan alueella toimi Hennalan vankileiri, jossa oli vangittuna yli 10 000 sisällissodan punaista. Heistä noin 1 200 kuoli teloitusten uhrina, nälkään tai kulkutauteihin.
Hennalan kautta kulkee Lahden bussilinja 7 Metsä-Pietilästä Karistoon.
Kaupungin palvelut.
Hennalassa 31. joulukuuta 2014 lakkautettavan Lahden varuskunnan alueella toimii 75 päivähoitopaikan Hennalan päiväkoti, jonne pääsee linja-autovuoroilla 2 ja 12.
Sopenkorpi

Sopenkorpi on Lahden kaupunginosa valtatien 12 eteläpuolella. Vielä 1940-luvulla alue oli metsää. Kaupunki osti sen teollisuuden kehittämistä varten ja samalla teollisuustyöväen asuinalueeksi. Sopenkorpi päättyy Vesijärveltä ja Lahden urheilukeskuksen vieritse tulevaan rautatielinjaan, jonka kiskot alkupäästään Vesijärven rannalta on purettu, koska Niemessä oleva teollisuus lopetti 1980-luvulla jolloin rautatiekuljetuksien tarve päättyi.
Sopenkorvessa ovat toimineet muun muassa Järvisen suksitehdas, Raute Oy sekä huonekalutehtaat Vakiopuu, Laulumaa ja Sope, alun perin Puusepäntehdas Sopenkorpi Oy.
Sopenkorvessa teollinen toiminta on vähentynyt ja siitä on tullut autokorjaamoiden ja käytettyjen autojen ja varaosien kaupan sekä pienimuotoisen teollisuuden kaupunginosa. Valtatien 12 pohjoispuolella on Sopenkorven hiekkainen urheilukenttä jonka pohjoispuolella sijaitsevat Lahden kolme hyppyrimäkeä sekä suurimmassa hyppyrimäessä oleva näkötorni.
Sopenkorven vanhat teollisuusrakennukset toimivat myös lukuisten lahtelaisten yhtyeiden harjoitustiloina, täällä treenaavat mm. Tehosekoitin, Profane Omen ja Rockin’ Horse.
Sopenkorven itäpuolella on Mytäjäinen valtatien 12 eteläpuolella ja sen pohjoispuolella Salpausselkä ja Radiomäki.
Download (yhtye)

Download on Skinny Puppyssa vaikuttaneiden cEvin Keyn ja Dwayne Goettelin vuonna 1994 perustama yhtye, jonka tyylilajia on kutsuttu post-industrialiksi.
Onkamo (Salla)

Onkamo on 80 asukkaan kylä Sallan kunnan itärajalla noin kahdeksan kilometriä pitkän Onkamojärven etelärannalla. Osa järvestä on Venäjän puolella. Kylä on hyvän sijaintinsa vuoksi satoja vuosia vanha asuinpaikka. Paikallisella luvalla saa järvestä onkia siikaa, ahventa ja haukea. Kylässä toimii aktiivinen metsästys- ja kalastusseura.
Länsi-Hollola

Länsi-Hollola muodostuu Hollolan Vesijärven rannan länsipuolisista alueista. Siihen kuuluvat Hatsinan, Järventaan, Kastarin, Pinnolan, Sairakkalan, Tenhelän, Toivolan ja Vihatun kylät, jotka ovat yhteistyössä edistääkseen kylien esille tuomista myönteisesti uusille asukkaille.
Valtatie 12:n äärellä olevat kylät.
Sairakkala.
Sairakkala on valtatie 12:n varrella oleva kylä, josta ovat yhteydet etelään Hausjärvelle. Kylässä on ollut 1800-luvulla rakennettu kauppa, joka on purettu. Paikalla on SEO-jakelumittari josta saa myös polttoöljyä. Sairakkalassa on myös tiehallinnon pysähdyspaikka ja opastetaulu.
1960-luvulla kun uskottiin Lahden laajenevan 300 000 asukkaan kaupungiksi, esitettiin, että Hollola olisi viidennen kerran luovuttanut alueitaan Lahden kaupungille ja perustanut kuntakeskuksen kauas nykyisen kuntakeskuksen länsipuolelle Sairakkalaan.
Kastari.
Kastari sijaitsee Sairakkalasta länteen Hämeenkoskelle päin. Se on maaseutua, josta lakkautettiin peruskoulun ensimmäisten luokkien koulu. Kastari on maaseutua, jossa on suuri uudehko 850 eläimen emakkosikala, Kastarin Porsas Oy. Alue Kastari-Hatsina-Kutajoki on nimetty valtakunnallisesti arvokkaaksi maisema-alueeksi
Vihattu.
Vihattu on valtatie 12:n pohjoispuolella kulkevan valtatiensuuntaisen tien varrella oleva kylä.
Pohjoiset kylät.
Järventaka.
Järventaka on Sairakkalan ja Hollolan kirkonkylän pohjoispuolella sijaitseva kylä, joka on Sairakkalan järven rannalla.
Muuta.
Toivolasta on valittu Akseli Bucht, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1738-1739, Säkäri
Sairakkala

Sairakkala on valtatie 12:n varrella Hollolassa oleva kylä, josta on yhteydet etelään Hausjärvelle. Kylässä on ollut 1800-luvulla rakennettu kauppa, joka on purettu. Paikalla on SEO-jakelumittari. Sairakkalassa on myös Tiehallinnon pysähdyspaikka ja opastetaulu.
Sairakkala kuntakeskukseksi.
Hollolassa käytiin linjakeskustelua 1960-luvulla Salpakankaan perustamiseksi Okeroisiin. Lahdessa vallinneiden käsitysten mukaan Hollola oli ainoastaan Lahden alueen kasvusta hyötyvä alue, ja että Lahden seudun kasvu 300 000 asukkaan keskukseksi 1960-luvun maalta kaupunkeihin suuntautuneen muuttoliikkeen ansiosta edellyttäisi sitä, että Hollola luovuttaisi maa-aluettaan viidennen kerran Lahdelle siten, että Hollolan kunnan ja Lahden kaupungin raja kulkisi Kukonkoivussa ja että Hollola perustaisi kasvukeskuksensa Sairakkalaan lähemmäksi Hämeenkoskea.
Muuta.
Sairakkalasta on valittu yksi valtiopäivämies, Barthold Antonius, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1765-1766, Sairakkala ja 1778-1779
Ron Welty

Ron Welty (s. 1. tammikuuta 1971) on The Offspringin entinen rumpali. Myöhemmin hän soitti rumpuja omassa projektissaan, Steady Groundissa. Ron liittyi The Offspringin jäseneksi 16-vuotiaana, kun bändin entinen rumpali James Lilja lähti bändistä keskittyäkseen opiskeluun. Welty jätti The Offspringin vuonna 2003, jonka jälkeen hänen tilalleen asettui Atom Willard.
Ritva Auvinen

Ritva Alina Auvinen-Kolehmainen (s. 18. lokakuuta 1932 Sortavala) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Auvisen puoliso oli kenraalimajuri Pentti Kolehmainen. Auvinen oli nuorin yhdeksänlapsisessa perheessä, jonka äiti oli musikaalinen. Auvinen oli alkujaan kouluttautunut voimistelunopettajaksi ja aloitti laulunopinnot yli 30-vuotiaana Mirjam Helinin johdolla. Ensikonserttinsa hän piti 1965. Hänen uraansa kuuluu yli 50 oopperaroolia, ja hän on konsertoinut myös ulkomailla. Lisäksi hän on toiminut laulunopettajana Sibelius-Akatemiassa ja Stadiassa. Konserteissa hänen pianistinaan on toiminut Gustav Djupsjöbacka; toinen pitkäaikainen yhteistyökumppani on Collin Hansen.
Auvinen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1979.
Konsulinkyyti

Konsulinkyyti on kaupunkitarina, myytti tai urbaani legenda, jonka mukaan passinsa ja rahansa ulkomailla kadottanut suomalainen saa Suomen suurlähetystöstä tai konsulaatista ilmaisen kuljetuksen Suomeen. Todellisuudessa suurlähetystö voi auttaa yhteyden saamisessa omaisiin ja pankkiin rahan saamiseksi kotimatkaa varten. Mikäli se ei onnistu, kyyti kotimaahan voidaan järjestää, mutta sen kulut peritään asianomaiselta korkoineen.
Marja Eskola

Marja Anneli Eskola-Pesonen (15. huhtikuuta 1936 Jokioinen – 13. joulukuuta 2003 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano, ja musiikin lehtori. 
Henkilöhistoria ja taiteellinen ura.
Eskola-Pesosen vanhemmat olivat lääninneuvos Sakari Eskola ja Anneli Stucki. Hän oli vuodesta 1960 naimisissa arkkitehti Martti Juhani Pesosen kanssa. Eskola-Pesonen opiskeli keskikoulun jälkeen Sibelius-Akatemian laulunopettajalinjalla 1953–1957. Tämän jälkeen hänen opettajinaan toimivat Lahja Linko, Adelaide Andrejeva-Skilondz ja Clemens Glettenburg. Eskola-Pesonen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan 1957–1961 ja 1962–1965, Wienin Kammeroperiin 1961–1962 ja Braunschweigin oopperaan vuodesta 1967-1969. Hän esitti sopraanopääosan useissa kymmenissä oopperoissa ja toimi lisäksi solistina, piti konsertteja, ohjasi oopperoita ja teki oopperakäännöksiä. 
Eskola-Pesonen toimi opettajana Helsingin Konservatoriossa vuodesta 1984, viimeksi yliopettajana vuodesta 1991. Hänellä oli opetustehtäviä myös Sibelius-Akatemiassa, Tampereen konservatoriossa, Hämeenlinnan ja Kirkkonummen musiikkiopistoissa sekä Bayreuthin oopperajuhlilla.
Diskografia.
Marja Eskola: Recordings 1960-1967 (2CD). Finlandia Classics FINCLA 32.
Valtiorikosoikeus

Valtiorikosoikeudet (lyh. VRO; ) olivat Suomessa vuosina 1918–1920 toimineita ylimääräisiä tuomioistuimia, jotka tutkivat ja tuomitsivat Suomen sisällissotaan punaisten puolella osallistuneita sotilaita ja siviilejä. Valtiorikosoikeuksia oli 21 kappaletta, minkä lisäksi niiden ylempänä oikeusasteena toimi valtiorikosylioikeus. Valtiorikosoikeuksilla korvattiin sisällissodan aikana toimineet lakiin perustumattomat kenttäoikeudet ja summittaiset teloitukset. Teloituksia tapahtui toukokuun 1918 alkupuolella jopa noin 200 päivässä, ja vankileireillä oli kymmeniätuhansia vangittuja.
Historia.
Valtiorikosoikeudet aloittivat toimintansa 31. toukokuuta. Niitä asetettiin viisi Helsinkiin, viisi Tampereelle, kolme Turkuun, kaksi Hämeenlinnaan, kaksi Kuopioon, kaksi Vaasaan ja kaksi Ouluun.
Valtiorikosoikeudet käsittelivät 75 575 tapausta, ja vapausrangaistuksista kuolemantuomioihin vaihdelleita tuomioita langetettiin 67 788. Kuolemantuomioita langetettiin 555, joista pantiin täytäntöön 115: 71 Suomenlinnassa, 31 Hennalassa ja 13 Viipurissa. Monissa yhteyksissä mainittu luku 265 toimeenpantua teloitusta johtuu siitä, että valtiorikosylioikeus ei armahtanut tai alentanut 153:a kuolemanrangaistusta, mutta näitä tuomioita ei enää marraskuun 1918 jälkeen pantu toimeen vaan ne muuntuivat elinkautisiksi 7. joulukuuta 1918 annetun lain myötä. Teloituksia tapahtui myös ilman valtiorikosoikeuksien päätöksiä, ja vankileireillä kuoli kaikkiaan 11 905 vankia 74 803:sta tunnetusta vangitusta.
Valtiorikosoikeudet jakoivat kuolemantuomioita, vaikka kuolemanrangaistus Suomessa oli poistunut käytöstä sota-aikoja lukuun ottamatta. Suomeen ei ollut julistettu sotatilaa sisällissodan aikana. Rikoslain soveltamisessa oli jo 1820-luvulta alkaen kuolemantuomiot muutettu karkotuksiksi Siperiaan. Toisaalta vuoden 1889 rikoslain mukaan murhasta voitiin edelleen tuomita kuolemaan (21 luvun 1 §) ja osallisuudesta tekoon sama rangaistus kuin itse teosta (5 luvun 1 §).
Valtiorikosoikeuksien tuomiot olivat joidenkin nykykäsitysten mukaan laittomia. Ongelmallista on myös se, että kapinaan nousseet sosialidemokraattiset kansanedustajat oli vangittu parlamentaarista koskemattomuuden suojaa rikkoen siten, etteivät edes heidän varamiehensä olleet eduskunnassa päättämässä valtiorikosoikeuksien asettamisesta. Länsimaisen oikeuskäytännön mukaan ei ylimääräisiä tuomioistuimia saa asettaa, koska tämä mitätöi tuomarien erottamattomuuden periaatteen sikäli, että heidät korvataan oikeudenkäytössä toisilla. Myöskään taannehtivaa lainsäädäntöä ei saa säätää, koska henkilön tulee teon tekohetken lainsäädännön perusteella voida tietää, onko teko rikollinen vai ei.
Valtiorikosoikeuksien lakkauttamista koskeva hallituksen esitys annettiin eduskunnalle 25. tammikuuta 1919, ja eduskuntakäsittelyn jälkeen valtionhoitaja Gustaf Mannerheim vahvisti lain 2. huhtikuuta 1919.
Pia Freund

Pia Helena Freund (o.s. "Palola"; s. 8. joulukuuta 1964 Turku) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Freund on opiskellut laulua Sibelius-Akatemiassa ja jatkanut myöhemmin opiskelua professori Dorothy Irvingin oppilaana. Hän on vieraillut säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1992, ja hänet tunnetaan erityisesti Kaija Saariahon tulkitsijana.
Dinsko

DinSko on ruotsalaisen perheyhtiön Nilson Group AB:n myymäläketju joka myy kenkiä. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Varbergissa Ruotsin länsirannikolla. DinSko on kooltansa Ruotsin suurin kenkien vähittäismyyntiketju 101 liikkeellä. Muissa pohjoismaissa ketjulla on 27 liikettä Norjassa, kymmenen Suomessa ja neljä Tanskassa. Ketjun toimintaidea on suuret hankintaerät suoraan tehtailta ja keskittyminen edullisempiin malleihin. Konsernijohtajana toimi vuonna 2007 Ingemar Charleson.
Nilson Groupin perusti vuonna 1955 Rolf Nilsson, joka jäi yrityksestä eläkkeelle vuonna 2000.
Pehmeä sankkeri

Pehmeä sankkeri ("Ulcus molle") on "Haemophilus ducreyi" -bakteerin aiheuttama seksitauti. Sen itämisaika on lyhyt, 4-7 vuorokautta. Oireina voi olla haavaumia emättimen ulkosuulla sekä myös kohdunkaulassa tai peräaukon ympäristössä tai yksi tai useampia kohoumia siittimen esinahan ulko- ja sisäpinnalla. Kohoumat ovat usein varsin kivuliaita.
Pehmeä sankkeri on harvinainen seksitauti Suomessa.
Gregory Corso

Gregory Nunzio Corso (26. maaliskuuta 1930 New York – 17. tammikuuta 2001) oli yhdysvaltalainen beat-sukupolven runoilija.
Äiti oli 16-vuotias, kun Gregory syntyi. Hän jätti perheen pojan ollessa yksivuotias. Lapsuutensa Gregory vietti erilaisissa kasvatuslaitoksissa ja lastenkodeissa. Täyttäessään 20 vuotta hän oli ollut vankilassa kolmen vuoden ajan. Vankilassa hän innostui lukemaan kirjallisuutta ja ryhtyi kirjoittamaan runoja.
Vankilasta vapauduttuaan Corso opiskeli epävirallisesti Harvardin yliopistossa. Esikoiskokoelmansa "The Vestal Lady and Other Poems" hän julkaisi vuonna 1955. Corso tunnetaan varsinkin runostaan "Bomb", joka on ydinräjähdyksestä syntyvän pilven muotoon kirjoitettu runo. 
Corso lukeutuu beat-sukupolven kirjailijoihin yhdessä Jack Kerouacin, Allen Ginsbergin, ja William S. Burroughsin ohella. Corso matkusteli runsaasti varsinkin Meksikossa ja Euroopassa. Hän myös opetti lyhyen aikaa New Yorkin valtionyliopistossa Buffalossa.
Gregory Corso kuoli eturauhassyöpään vuonna 2001.
Markku Into on suomentanut runovalikoimat "Sanansaattaja", joka ilmestyi vuonna 1986 ja "Kauan eläköön ihminen" (2001).
Suomennetut teokset.
Suomennettuja runoja.
Antologiassa "Maailman runosydän", toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, WSOY Helsinki 1998 
Antologiassa "Idän ja lännen runot: valikoima Neuvostoliiton ja Amerikan uutta runoa", suom. ja toim. Markku Lahtela (idän runot), Anselm Hollo (lännen runot) Weilin + Göös 1963
Julkaisussa: "Parnasso: kirjallinen aikakauslehti" 2000; nro 4 Runot suomentanut Markku Into