tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
St Albans

St Albans on noin asukkaan katedraalikaupunki "(city)" ja asukkaan kaupunkipiiri "(borough)" Hertfordshiren kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee Verjoen laaksossa, noin 32 kilometriä Lontoon keskustasta luoteeseen. Kaupunkipiiriin kuuluu St Albansin kaupungin lisäksi maaseutua ja Harpendenin kaupunki.
Historia.
Antiikki.
Ennen roomalaisaikaa kaupunki tunnettiin catuvellaunien heimon pääkaupunkina nimeltä "Verlamion". Se on ensimmäisiä nimeltä tiedettyjä paikkoja Britanniassa ajalta ennen Rooman valtaa. Roomalaisella ajalla kaupungin latinankielinen nimi oli "Verulamium". Sille annettiin "municipium"-oikeudet noin vuonna 50. Siitä kasvoi merkittävä kaupunki, vaikka Boudiccan ikeenijoukot hävittivät sitä vuonna 61.
Kukoistusaikanaan 300-luvulla Verulamium oli Britannian provinssin kolmanneksi suurin kaupunki. Se oli ensimmäinen merkittävä kaupunki matkatessa pohjoiseen vanhaa roomalaista tietä, Watling Streetiä. Antiikin aikaisesta kaupungista on jäljellä muun muassa osa kaupunginmuuria, termien jäänteitä ja roomalainen teatteri. 
Myöhempi historia.
Roomalaisten poistuttua kaupunkia kutsuttiin ennen nimittämistä St Albansiksi nimellä "Verlamchester" tai "Wæclingacaester". Kaupungin katedraali, samoin kuin koko kaupunki, on saanut nykyisen nimensä marttyyri Pyhän Albanin mukaan. Katedraali sijaitsee paikalla, jossa Alban surmattiin ja johon hänet haudattiin 200- tai 300-luvulla. Mestauspaikalle pystytettiin ensimmäinen kirkko 300-luvulla, paikalle perustettiin luostari 700-luvun lopulla, ja nykyisen suuremman kirkon rakenteissa on osia vuonna 1077 rakennetusta suuremmasta kirkosta ja luostarista.
Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestö

Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestö eli ASEAN () on Kaakkois-Aasiassa vuonna 1967 perustettu yhteistyöjärjestö. Perustajajäseniä olivat Malesia, Thaimaa, Indonesia, Singapore ja Filippiinit, jotka olivat huolissaan kommunismin vallan kasvusta läheisessä Vietnamissa. Nykyisin jäseniä ovat perustajien lisäksi Brunei, Kambodža, Laos, Myanmar, Vietnam ja Itä-Timor. Papua-Uusi-Guinea on tarkkailijajäsen.
Vuoden 1976 huippukokouksessa Balissa järjestö perusti myös taloudellista yhteistyötä organisoivan ohjelman. Valtiot tapaavat vuosittain. Vuonna 1992 jäsenmaat perustivat Kaakkois-Aasian vapaakauppa-alueen AFTA:n.
Heinrich Lübbe

Heinrich Lübbe (12. tammikuuta 1884 – 14. maaliskuuta 1940) oli saksalainen insinööri, joka suunnitteli Anthony Fokkerille ensimmäisen maailmansodan aikana lentokonekonekiväärin mekanismin ("interrupter gear"), jolla konekivääri voi ampua potkurin lapojen välistä. 
Vuonna 1921 Lübbe osti vararikkoon ajautuneen Friedrichshafenin laivaston telakan, joka oli valmistanut lentokoneita ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1925 hän nimesi sen Arado Flugzeugwerkeksi. Kun Lübbe kieltäytyi liittymästä kansallissosialistiseen puolueeseen, yhtiö kansallistettiin vuonna 1936.
The Maryland Zoo

Maryland Zoo (entinen nimi Baltimore Zoo) on Baltimoren kaupungissa Yhdysvalloissa sijaitseva eläintarha, jossa on yli 2 000 eläintä. Siellä on muiden muassa jääkarhuja, kirahveja, tiikereitä ja lintuja. 
Eläintarha avattiin vuonna 1876, ja se on Yhdysvaltojen kolmanneksi vanhin eläintarha. Ennen 1990-luvulla tehtyjä peruskorjauksia se oli Yhdysvaltojen pienimpiä ja epäsiisteimpiä eläintarhoja. Talousvaikeuksien vuoksi eläintarhasta osa jouduttiin sulkemaan 2004 ja eläimiä siirrettiin lainaan muihin eläintarhoihin.
Tarha on mukana monissa suojeluohjelmissa, kuten vuorigorillojen eläinlääketieteellisessä ohjelmassa. Siellä myös kuntoutetaan paikallisia lintuja, etenkin petolintuja ja valkopäämerikotkia.
All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam

All India Anna Dravida Munnetra Kazhagam (lyhenne "AIADMK", , ) on intialainen poliittinen puolue. Puolueen perusti vuonna 1972 tunnettu tamilielokuvien näyttelijä M. G. Ramachandran, joka oli eronnut toisesta tamilipuolueesta Dravida Munnetra Kazhagamista.
Puoluetta johtanut M. G. Ramachandran kuoli vuonna 1987. Hänen jälkeensä puheenjohtajaksi nousi niin ikään näyttelijänä uransa aloittanut Jayalalithaa, joka pysyi vallassa kuolemaansa joulukuussa 2016 asti.
Puolueella on valtapuolueen asema Tamil Nadun osavaltiossa sekä Puducherryn liittovaltion alueella, sillä puolueen perustat perustuvat pääasiassa tamiliväestön oikeuksien puolustamiseen. 
Vuoden 2014 Intian parlamenttivaaleissa AIADMK sai 36 paikkaa Intian parlamentin alahuoneeseen Lok Sabhaan.
Janata Dal (United)

Janata Dal (United) (hindiksi " जनता दल") lyhenne "JD", on intialainen puolue. Puolueen johtaja on Sharad Yadav.
Puolue koottiin vuonna 2003 kun kaksi puoluetta Janata Dal ja Samta-puolue yhdistyivät yhdeksi puolueeksi.
Puolueen ensimmäinen puheenjohtajaksi tuli entinen Intian puolustusministeri George Fernandes..
All India Trinamool Congress

All India Trinamool Congress (lyh. AITC; ) on intialainen poliittinen puolue, jonka puheenjohtaja on Mamata Banerjee. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa se sai 22 paikkaa parlamentin alahuoneeseen eli Lok Sabhaan, minka seurauksena siitä tuli neljänneksi suurin puolue yhdessä YSRC:n kanssa. Puolue sai alkunsa tammikuussa 1998, jolloin se erosi kongressipuolueesta ajautuessaan riitoihin suhtautumisessa marxilaiseen kommunistipuolueeseen, joka hallitsi Länsi-Bengalia. AITC kritisoi kongressipuolueen suhtautuvan kommunisteihin liian pehmeästi. Puolue saavutti suosiota Länsi-Bengalissa vastustamalla kommunistipuolueen tekemää maanhaltuunottoa, jota kommunistit perustelivat osavaltion teollistamisella.
Vuonna 2011 puolue voitti Länsi-Bengalin osavaltiovaalit, jonka jälkeen Mamata Banerjeesta tuli Länsi-Bengalin pääministeri. AITC:n voitto päätti marxilaisen kommunistipuolueen vuodesta 1977 alkaen jatkuneen enemmistön osavaltioparlamentissa. Vuoden 2016 vaaleissa puolue voitti uudestaan, jonka jälkeen Banerjee valittiin toiselle kaudelle. Vuonna 2019 puolue poisti sanan "Congress" logostaan, vaalimainoksistaan ja muusta materiaalista perustellen sitä etäisyydellään kongressipuolueeseen. Puolueen virallisessa nimessä se kuitenkin säilyy.
Asetus

Asetus on Suomen lakia täsmentävä tai täydentävä säädös, joka annetaan lain antaman asetuksenantovaltuutuksen nojalla. Tasavallan presidentti, valtioneuvosto tai ministeriö voivat antaa asetuksia eduskunnan säätämän lain perusteella. Valtioneuvoston asetukset ovat tavanomaisin säädösluokka. Ne valmistellaan kyseisen alan ministeriössä, ja käsitellään valtioneuvoston yleisistunnossa. Tarkempia säännöksiä antavat ministeriöt ministeriöitten asetuksin. Tasavallan presidentin asetus on erikoissäännöstyyppi, jota käytetään eräissä puolustusvoimiin, Rajavartiolaitokseen ja valtakunnan turvallisuuteen liittyvissä asioissa. Tällaiset asetukset valmistellaan ministeriössä ja säädetään presidentin esittelyssä.
Asetukset tarkentavat lakia, mutta eivät muuta sen sisältöä. Perustuslaki rajoittaa lisäksi asetuksien alaa siten, että "yksilön oikeudet ja velvollisuudet" eivät saa jäädä asetuksen varaan: "lailla on kuitenkin säädettävä yksilön oikeuksien ja velvollisuuksien perusteista sekä asioista, jotka perustuslain mukaan muuten kuuluvat lain alaan."
Lailla on toisinaan samanniminen asetus seuranaan. Esimerkiksi perusopetuslaki määrää oppiaineet, joita koulussa opetetaan, ja aineiden tuntimääristä säädetään valtioneuvoston asetuksella.
Ennen vuotta 2000, vanhan hallitusmuodon ollessa voimassa, tasavallan presidentillä oli oikeus antaa asetuksia aiheista joista ei ollut olemassa lakia. Nyt tällaiset asetukset on pääosin muutettu eduskunnan säätämiksi laeiksi.
Euroopan unionin asetukset.
Euroopan unionissa asetus poikkeaa direktiivistä ja päätöksestä siinä, että asetus on osoitettu kaikille. Asetuksia säätävät Eurooppa-neuvosto ja Euroopan parlamentti yhdessä tai Euroopan komissio yksin.
Esimerkki EU:n asetuksesta on maataloustuotteiden nimiä suojaava asetus.
Intian kongressipuolue

Intian kongressipuolue on intialainen poliittinen puolue, viralliselta nimeltään Intian kansalliskongressi (, ), lyhenteenä INC. Puolue on perustettu vuonna 1885, ja sen perustajana pidetään brittivirkamies Allan Octavian Humea. 
Puolueen johtaja oli heinäkuun 2019 alkupäiviin saakka Rahul Gandhi. Hän erosi puolueen kärsimän vaalitappion vuoksi.. Intian edellinen pääministeri Manmohan Singh (2004–2014) oli kongressipuolueesta.
Puolue oli keskeisessä roolissa Intian itsenäistymisessä vuonna 1947. Sen tuolloinen johtaja Jawaharlal Nehru toimi maan ensimmäisenä pääministerinä, ja myös hänen tyttärensä Indira Gandhi ja tämän poika Rajiv Gandhi ovat olleet pääministereitä. Myös maailmansotien välisen ajan Intian itsenäisyysliikkeen johtaja Mahatma Gandhi toimi kongressipuolueessa. Hän ei ole sukua Indira Gandhille.
Puolue on vaaliliitossa nimeltä Yhdistynyt edistyksellinen allianssi ("United Progressive Alliance", lyh. UPA). Viime aikoina kongressipuolue on kokenut suuria vaalitappioita Intian kansanpuolueelle. Puolueen kaikkien aikojen surkein vaalitulos 44 paikkaa parlamentin alahuoneessa tapahtui vuonna 2014. Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa kongressipuolue nosti paikkamääräänsä kahdeksalla.
Ideologia.
Puolue syntyi vuonna 1885 maltillisen nationalistisena. Ajatuksen kansalliskongressista sanotaan syntyneen 17 miehen kokoontumisessa Chennain teosofisen kongressin yhteydessä joulukuussa 1884. A. O. Hume oli pääroolissa kongressin luomisessa, ja maaliskuussa 1885 alettiin kutsua väkeä liikkeen ensimmäiseen kongressiin Poonaan joulukuuksi (aluksi nimellä Indian National Union).
Itsenäistymisen aikoihin ja jälkeen puolueen politiikka oli pitkään lähellä sosialismia ja suunnitelmataloutta. Valtiolla on suuri rooli (mm. kaivokset, suurteollisuus ja sähköntuotanto olivat sosialistisia, ja esimerkiksi hintoja säänneltiin) mutta jonkin verran kapitalismiakin sallittiin. Nehru omaksui Neuvostoliitosta viisivuotissuunnitelmat.
Vuodesta 1981 puolue on tehnyt talousliberaaleja uudistuksia maan köyhyyden vähentämiseksi. Vuonna 1991 pääministeri P. V. Narasimha Rao käynnisti laajan uudistusohjelman. Valtionyhtiöitä yksityistettiin ja talous avattiin vapaakaupalle, joka pelasti konkurssin partaalla olleen valtion romahtamiselta. Raoa on kutsuttu myös talousuudistusten isäksi.
Erityisesti tunnetaan Indira Gandhin käynnistämä vihreä vallankumous. Se sai nimensä Intian vehnäsadon lisäämisohjelmasta, jossa tuotanto kohosi 12,3 miljoonasta tonnista 20 miljoonaan tonniin vuosina 1964–1970. Uudistus vaati myös maareformia. Bengalissa osavaltioparlamentti hyväksyi "zamindar"-reformin jo vuonna 1953. Maatila sai olla enintään 10 hehtaarin kokoinen. Valtion oli määrä ottaa ylijäämämaata jaettavaksi tilattomille omaksi, elinikäiseksi vuokramaaksi tai sopimusviljelysmaaksi. Maareformin toteutus on kuitenkin viivästynyt.
All India Forward Bloc

 
All India Forward Bloc on intialainen nationalistinen vasemmistopuolue.
Puolue syntyi vuonna 1939 Subhas Chandra Bosen perustamana Indian National Congress -puolueen sisäisten ristiriitojen seurauksena.
AIFB:n nuorisojärjestö on All India Youth League. Vuoden 2004 parlamenttivaaleissa puolue sai 1 365 055 ääntä (0,2 %, 3 paikkaa).
Intian kommunistinen puolue

Intian kommunistinen puolue () on intialainen kommunistinen puolue.
Puolue on perustettu eri näkemysten mukaan vuonna 1920 tai 1925. CPI:n virallisen näkemyksen mukaan puolue on syntynyt vuonna 1925. Puolueen toiminta oli kielletty brittien siirtomaavallan aikana vuoteen 1941 asti. Intian itsenäistymisen alkuvaiheissa 1940-luvun lopulla CPI johti useita aseellisia kapinoita paikallisia feodaalihallitsijoita vastaan, mm. Keralassa, Tripurassa ja Telanganassa. Kapinoiden kukistamisen jälkeen puolue kuitenkin hylkäsi aseellisen taistelun ja suuntautui parlamentaariseen toimintaan. Vuoden 1957 vaaleissa CPI nousi suurimmaksi oppositiopuolueeksi ja Keralan osavaltion johtoon. 1960-luvun alkupuolella puolue hajosi ja eronnut osapuoli muodosti CPI(M):n.
Puolueen pääsihteeri on D. Raja. Puolue julkaisee englanninkielistä New Age-lehteä. Puolueen nuorisojärjestö on All India Youth Federation.
Intian kommunistinen puolue (marxilainen)

Intian kommunistinen puolue (marxilainen) () on intialainen kommunistinen puolue.
Puolue on perustettu vuonna 1964 Intian kommunistisen puolueen () jakautumisen seurauksena.
Puolue julkaisee kahta valtakunnallista viikkolehteä: "People's Democracy" (englanniksi) ja "Lok Lehar" (hindiksi). Osavaltiotasolla puolue julkaisee viittä päivälehteä bengalin, malayalamin, tamilin ja telugun kielillä sekä lukuisia pienempiä julkaisuja.
CPI(M) synty liittyy Neuvostoliiton ja Kiinan kommunistipuolueiden välirikkoon 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa, jolloin CPI:n johto pääosin tuki Neuvostoliittoa. Suuri osa CPI:n aktiiveista kuitenkin erkani ja muodosti CPI(M):n, joka alkuvuosinaan tukeutui Kiinan kommunistiseen puolueeseen. 1967 Naxalbarissa Länsi-Bengalissa syntyneen talonpoikaiskapinan jälkeen maolainen radikaalisiipi, naxaliitit, erkani kuitenkin puolueesta ja CPI(M):n suhteet Kiinaan viilenivät.
Itsenäisyyspuolue (Marokko)

Itsenäisyyspuolue (, ) on marokkolainen monarkistinen ja nationalistinen puolue. Puolueen nuorisojärjestö on "Jeunesse du Parti Istiqlal".
Puolueen perusti kirjailija Allal El Fassi 1940-luvulla taistelemaan Ranskan siirtomaavaltaa vastaan. Puolue tavoittelee edelleen Espanjan Ceutan ja Melillan liittämistä Marokkoon.
Vuoden 2002 parlamenttivaaleissa puolue sai 48 paikkaa. Vuoden 2007 vaaleissa puolue nousi suurimmaksi ja sen johtajasta Abbas El Fassista tuli pääministeri.
Vuoden 2011 ennenaikaisissa vaaleissa puolue sai toiseksi eniten paikkoja.
LD-MPT

Ligue Démocratique-Mouvement pour le Parti du Travail on senegalilainen sosialistinen puolue.
Puolue on perustettu vuonna 1975.
Puolueen pääsihteeri oli Abdoulaye Bathily.
Puolueen nuoriojärjestö on Mouvement de Jeunesse Démocratique.
Puolue osallistui vuoden 2001 parlamenttivaaleihin.
Itsenäisyys- ja työväenpuolue

Itsenäisyys- ja työväenpuolue () on senegalilainen kommunistinen puolue. Se perustettiin vuonna 1957.
Puolueen pääsihteerinä toimii Amath Dansokho. Puolue julkaisee Daan Doole -lehteä. Puolueen nuorisojärjestö on nimeltään Union de la Jeunesse Démocratique Alboury Ndiaye.
Vuoden 2001 parlamenttivaaleissa puolue sai 1 paikan.
Peggy Ashcroft

Peggy Ashcroft (22. joulukuuta 1907 – 14. kesäkuuta 1991) oli englantilainen näyttelijä. Hän esiintyi televisiossa ja elokuvissa viidenkymmenen vuoden ajan ja voitti 77-vuotiaana Oscarin parhaasta naissivuosasta elokuvassa "Matka Intiaan" ("A Passage to India", 1984). E. M. Forsterin kirjaan perustuvan elokuvan ohjasi David Lean.
Hopeoitu kuu

Hopeoitu kuu on Isto Hiltusen seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2006. Levyltä julkaistiin singlenä Hiltusen oma sävellys ”Vain yhdessä me oomme vahvoja” huhtikuussa 2006.
Albumi sai useita radiosoittomenestyksiä. Kappale ”Tuhkaan hautautui Pompeija” pääsi Radio Suomen Suosituimmat -listan sijalle 11, ja ”Jos elämä suo” oli yli kymmenen viikkoa Radio Suomen soittolistalla ja ”Vain yhdessä me oomme vahvoja” oli mm. Radio Top 20 -listalla sijalla 2.
Askalankoski

Askalankoski on koskialue Paimionjoen alaosan varrella Paimion kaupungissa Varsinais-Suomessa. Askalankoski sijaitsee Paimionjokilaaksossa, joka on lounaisen viljelyseudun jokilaakso ja 156 hehtaarin Natura 2000 -alue, ja se muodostaa ydinosan Paimionjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaasta maisema-alueesta. Jokilaakso on noin seitsemän kilometriä pitkä ja siihen kuuluu myös Koskienergia Oy:n omistama Askalan vesivoimalaitos eli Askalankoski. 
Paimionjoki oli ennen tunnettu meritaimen- ja lohijoki, kunnes vuonna 1936 Paimionjokilaaksoon valmistui Askalan voimalaitos, joka on alin kalojen nousueste.
Askalankosken perinnemaisemaa on kunnostettu parinkymmenen vuoden ajan, esimerkiksi niittotalkoilla. Paimion seudun ympäristöyhdistys hoitaa Askalankosken kulttuuriympäristöä. Kosken rannalla sijaitseva sahanomistajan, sittemmin voimalanhoitajan talo on yhdistyksen hallussa.
Ilmari Vainio

Charles Edouard Ilmari Vainio (19. marraskuuta 1892 Helsinki – 1. joulukuuta 1955 Turku) oli kuvittaja, lavastaja ja Suomen varhaisimpia sarjakuvan tekijöitä. Ilmari "Iso Hukka" Vainio oli myös eräs keskeisimmistä partioliikkeen perustajahahmoista Suomessa. Hänen isänsä oli kasvitieteilijä ja jäkälien tutkija FT Edvard August Vainio ja äitinsä ranskalainen Maria Louise Scolastique Pérottin. Ilmari Vainio kuului katoliseen kirkkoon. Stressitutkija, lääketieteen tohtori Heimo Langinvainio on hänen poikansa.
Ilmari Vainio toimi Tullihallituksen kamreerina, jossa tehtävässä hän matkusteli eri puolilla maata ja perusti matkoillaan Metsänkävijälippukuntia. Hän oli Suomen Metsänkävijöiden perustaja ja Suomen Partiopoikaliiton johtaja (1953–1954). Muita hänen ammattejaan olivat oppikoulun opettaja (Töölön yhteiskoulun piirustuksenopettajan sijainen) ja taiteellinen avustaja teatterissa (1918–1919). Taiteilijana hänellä oli debyytti Turussa vuonna 1925.
Vainion kuvittama ja kirjoittama "Professori Itikaisen tutkimusretki" ilmestyi WSOY:n kustantamana 1911. Se oli ensimmäinen suomalainen sarjakuvakirja. Seuraavana vuonna häneltä ilmestyi toinen sarjakuvakirja "Jorva ja Tannu ennenmuinoin", jota voidaan pitää ensimmäisenä suomalaisena tieteissarjakuvana. Vilppu Kaukosen "Lasten maailmasta" -kirjan hän kuvitti vuonna 1912.
Vainio signeerasi sarjakuvansa: Il-o. 
Lastenlehti "Pääskysessä" julkaistiin Vainion sarjakuvista paitsi "Professori Itikaista" niin myös "Popoa ja Nanaa".
Suuren partiomaailman tietoisuuteen Ilmari Vainio pääsi julkaisemalla "Partiopoikain käsikirjan" vuonna 1923. Nidos oli pitkään koko partiopoikatoiminnan perusta ja viimeinen painos nidoksesta otettiinkin vielä 1950-luvulla. Vainiota pidetään myös niin sanotun badenpowellilaisen partiofilosofian oppi-isänä Suomessa hänen korostaessaan vakaumuksellisuutta yli tunnustuksellisuuden.
Vainion satunäytelmä "Sydämen avain", jonka ensiesitys oli 1928, oli hyvin suosittu ja sitä verrattiin Topeliuksen satunäytelmiin. Myös balettina (sävellys Väinö Hannikainen, ensiesitys Suomalaisessa oopperassa 1938) esitetty toinen satunäytelmä "Onnen linna" ilmestyi kirjoittajan itsensä kuvittamana kirjana 1953.
Huomionosoitukset.
Partioliikkeen omat:
Valtakunnalliset:
Professori Itikainen

Professori Itikainen on Ilmari Vainion luoma suomalainen sarjakuvahahmo, joka esiintyi lastenlehti Pääskysessä ("Professori Itikaisen käynti Joulupukin luona" n:o 12/1914, ks. kuva). Professori Itikaisen tutkimusretki (1911) oli ensimmäinen kotimainen sarjakuvakirja. 
Itikainen on pitkänhuiskea ja pitkäpartainen luonnontieteilijä, joka heiluttaa hyönteishaaviaan tilanteessa kuin tilanteessa ja kerää kasveja. Professorissa on piirteitä Ilmari Vainion isästä, kasvitieteilijä ja jäkälien tutkija tohtori Edvard August Vainiosta, joka keräsi jäkäliä kaikilta mantereilta. Seikkailutovereinaan professori Itikaisella oli kapteeni Pyöryläinen ja merimies Jukka Hyöryläinen.
Joukko seikkailee Suomi-nimisellä laivalla tai lentokoneella. Matkat vievät maailman ympäri, ja joskus jopa Kuuhun asti. Seikkailut muistuttavat Hjalmar Löfvingin Olli Pirteän seikkailuja, joissa matkattiin Suomi-nimisellä ilmapallolaivalla.
Suomessa julkaistiin syksyllä 1996 postimerkkivihko, joka esitteli suomalaisia sarjakuvasankareita - professori Itikainen oli mukana.
Ukraine International Airlines

Ukraine International Airlines () eli UIA on Ukrainan johtava, yksityisomistuksessa oleva lentoyhtiö.
Yhtiön kotikenttä on Kiovan Borispolin kansainvälinen lentoasema, josta se operoi rahtilentoja sekä matkustajaliikenteen kotimaan ja ulkomaan lentoja. Yhtiö on perustettu vuonna 1992.
Onnettomuudet.
Ukraine International Airlines historian aikana on ollut vain yksi onnettomuus (lento 752), joka sattui 8. tammikuuta vuonna 2020 Iranissa. Syy onnettomuudelle oli erehdyksessä tehty alasampuminen, jonka Iranin Asevoimat myönsi 11. tammikuuta.
Laivasto.
Yhtiön laivasto heinäkuussa 2021:
Laivaston keski-ikä 13,8 vuotta (Heinäkuu 2021).
Dornier Flugzeugwerke

Dornier Flugzeugwerke oli saksalainen lentokonetehdas, jonka Claude Dornier perusti Friedrichshafeniin vuonna 1914. 1960–1990-luvuilla se valmisti myös avaruusaluksia, joiden valmistus on jatkunut 2000-luvulla EADS-konsernissa.
Alkuhistoria.
Dornier, jonka alkuperäinen nimi oli Dornier Metallbau, nousi maailman johtavaksi lentoveneiden valmistajaksi 1920-luvulla. Tällöin yhtiö suunnitteli Dornier Wal- ja Do X -lentoveneet. Kokometalliset lentoveneet olivat sen perusliiketoimintaa toisen maailmansodan varusteluun asti. 
Yhtiö valmisti myös maakoneita, esimerkiksi Dornier Kometin ja Dornier Merkurin. Ne olivat muun muassa Lufthansan käytössä 1920- ja 1930-luvuilla. 
Dornier rakensi lentokoneensa 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa ulkomailla, koska ensimmäisen maailmansodan jälkeen solmittu Versailles’n rauhansopimus kielsi lentokoneiden rakentamisen Saksassa. Dornierin koneita valmisti muun muassa CMASA ja Piaggio Italiassa, CASA Espanjassa, Kawasaki Heavy Industries Japanissa, Aviolanda Hollannissa ja Flug- und Fahrzeugwerke Altenrhein (FFA) Sveitsin Thalissa.
Dornier tuli kuuluisaksi myös pommikoneistaan, joita olivat muun muassa Dornier Do 17 eli ”lentävä lyijykynä” ja sen seuraaja Do 217. Se oli alun perin matkustajakone, vaikka runko ei sopinutkaan hyvin matkustajien kuljetukseen.
Dornier kehitti toisen maailmansodan nopeimman potkurikoneen, Dornier Do 335 -hävittäjän.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Sodan jälkeen Claude Dornier ja hänen yhtiönsä toimivat Espanjassa ja Sveitsissä. Dornier palasi Saksaan 1954, jolloin Saksan jälleenvarustautuminen alkoi. 
Dornier pyrki kehittämään STOL-lentokoneita kuten Dornier Do 27 ja Dornier Do 28. Vuonna 1974 valmistui Dassault Breguet Dornier Alpha Jet -harjoitushävittäjä, joita jotkut Nato-maat tilasivat käyttöönsä.
Vuonna 1985 Daimler-Benz-yhtymä osti Dornierin.
Loppu.
Vuonna 1996 Dornierien osake-enemmistö myytiin yhdysvaltalaiselle Fairchild Aircraftille, jolloin syntyi Fairchild Dornier. Tämä yhtiö ajautui vararikkoon vuonna 2002. Konkurssipesää purkamaan perustettiin M7 Aerospace -niminen yhtiö. Dornierin satelliittiteollisuus oli jo ennen vararikkoa siirtynyt Daimler-Benz Aerospacen osaksi ja sitä kautta EADSille.
Dornierin lentokoneet.
1920-luvulla
1930-1945
1945-2002
Brian Boru

Brian Boru ("Brian Bórumha mac Cennétig") (941 – 23. huhtikuuta 1014) oli Irlannin ylikuningas ("Ard-Rí") vuosina 1002–1014. Hänen valtakaudellaan Irlannissa taisteltiin viikinkejä vastaan sekä uudelleenrakennettiin tuhoutuneita kirjastoja ja luostareita.
Boru sai surmansa Clontarfin taistelussa Dublinin lähistöllä vuonna 1014. Viikingit kuitenkin hävisivät taistelun ja menettivät samalla valta-asemansa Irlannista.
Georgi Berijev

Georgi Mihailovitš Berijev () (13. helmikuuta 1903 Tiflis – 12. heinäkuuta 1979 Moskova) oli neuvostoliittolainen lentokoneinsinööri, tekniikan tohtori (1961) ja insinööripalvelun kenraalimajuri, joka tuli kuuluisaksi lentoveneistään.
Hän valmistui vuonna 1923 Tiflisin rautatiekoulusta (nyk. Tbilisi) ja siirtyi Leningradin polytekniseen instituuttiin. Hän opiskeli laivanrakennusosastolla ja valmistui lentokoneinsinööriksi vuonna 1930. Tämän jälkeen hän toimi suunnittelutoimistossa yhdessä ranskalaisen P. E. Richardin kanssa. Hänestä tuli vuoden 1930 lopussa v.t. pääsuunnittelija keskussuunnittelutoimisto Menšinskiin. 
Hän johti lokakuusta 1934 vuoteen 1968 asti Merilentokoneiden keskussuunnittelutoimistoa Taganrogissa. Se sai hänen nimensä joulukuussa 1989.
Berijev sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1947 Berijev Be-6-koneesta ja vuonna 1968 Berijev Be-12-koneesta. Hän sai myös Lenin-palkinnon kahdesti.
Beriejevin lentokoneita valmistaa vuonna 2006 venäläinen Berijev-yhtiö.
Werner Arber

Werner Arber (s. 3. kesäkuuta 1929 Gränichen, Aarau) on sveitsiläinen mikrobiologi. Hän teki luonnontieteisiin liittyvän diplomityön Zürichin teknillisessä korkeakoulussa (ETH Zürich) ja väitteli biologian tohtoriksi Geneven yliopistossa vuonna 1958. Myöhemmin hän oli molekyyligenetiikan professori Genevessä ja vieraileva professori Kalifornian yliopistossa. Vuodesta 1971 Arber oli Baselin yliopiston professori.
Hän sai Daniel Nathansin ja Hamilton Smithin kanssa vuonna 1978 Nobelin lääketieteen palkinnon restriktioentsyymien löytämisestä. Heidän työnsä johti rekombinantti-DNA-teknologian (rDNA) kehittymiseen. Tällä teknologialla voidaan tuottaa hormonilääkkeitä soluviljelmissä, yleensä kolibakteerien avulla. Tyypillisiä tuotettavia lääkeaineita ovat insuliini, kasvuhormoni ja erilaiset rokotteet.
Hän on ollut Paavillisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1981 ja Academia Europæan jäsen vuodesta 1989. Vuonna 2011 hänet nimitettiin sen puheenjohtajaksi ensimmäisenä protestanttina.
Mil

Mil () eli Mil Moskovan helikopteritehdas () on venäläinen helikoptereita suunnitteleva yritys. Nykyään Mil on osa valtionkorporaatio Rostehin holdingyhtiö Oboronpromin tytäryhtiön Russian Helicoptersin osa ja toimii erityisesti helikopterien suunnittelutoimistona konsernin toisen helikopterien suunnittelutoimiston (Kamov) tavoin. Pääosa Moskovan kopteritehtaan suunnittelemista Mil-koptereista valmistetaan Russian Helicoptersin muissa toimipisteissä. Mil Moskovan helikopteritehtaan kotipaikka on Moskovan alueen Ljubertsyn piirissä, käytännössä Ljubertsyn kaupunkiin kiinni kasvaneessa Tomilinon taajamassa.
Historiaa.
Mil Moskovan helikopteritehdas perustettiin Neuvostoliiton Ministerineuvoston päätöksellä 12.12.1947. Yhtiö on saanut nimensä pääsuunnittelijaltaan Mikhail Mililtä, joka johti helikoptereiden suunnittelua 1940-luvun jälkipuolelta kuolemaansa 1970 asti. 
Vuonna 2006 pääosa venäläisistä kopteritehtaista (Mil, Kamov ja Rostvertol sekä suuri joukko muita toimipisteitä) yhdistettiin holdingyhtiö Oboronpromin yhteyteen.
Kate Bosworth

Kate Bosworth (s. Catherine Anne Bosworth), 2. tammikuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elo­kuvissa "Hevos­kuiskaaja" (1998), "Blue Crush – merten valtiaat" (2002), "Superman Returns" (2006), "21" (2008), "The Warrior’s Way" (2010) ja "Edelleen Alice" (2014).
Ura.
Bosworthilla on heterokromia eli eri­väriset silmät, hänen näytellessään se peitetään yleensä piilolinsseillä.
Yksityiselämä.
Bosworth meni vuonna 2013 naimisiin ohjaaja Michael Polishin kanssa.
Tommy Fogerty &amp; The Blue Velvets

The Blue Velvets, myöhemmin Tommy Fogerty &amp; The Blue Velvets oli vuonna 1959 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Vuonna 1964 yhtye vaihtoi nimeksen The Golliwogs ja vuonna 1967 Creedence Clearwater Revival, jonka nimisenä se saavutti suurta menestystä.
Historia.
The Blue Velvets sai alkunsa vuonna 1959, kun samaa Portolan yläastetta El Cerriton pikkukaupungissa käyneet 13-vuotias kitaristi John Fogerty, rumpali Doug Clifford ja pianisti Stu Cook ryhtyivät soittamaan yhdessä. The Blue Velvets soitti koulukonserteissa ja -tansseissa, markkinoilla ja muissa tilaisuuksissa instrumentaaliversioita aikansa hittikappaleista Duane Eddyn surffimusiikista Ray Charlesiin.
Kolmikko teki vuonna 1960 ensimmäisen levytyksensä, doo-wop-kappaleen nimeltä ”Beverly Angel”. Samana vuonna yhtyeen laulajaksi ja johtajaksi tuli John Fogertyn isoveli Tom Fogerty, ja syksyllä yhtye alkoi esiintyä pohjoisessa Kaliforniassa nimellä Tommy Fogerty and the Blue Velvets. Yhtye äänitti demoja ja yritti saada levytyssopimusta. Vuonna 1961 levy-yhtiö Orchestra julkaisi neljä Fogertyn veljesten tekemää kappaletta ja seuraavana vuonna vielä kaksi, mutta etenkin viimeisen singlen myynti jäi hyvin heikoksi.
John Fogerty, Clifford ja Cook valmistuivat lukiosta kesäkuussa 1963. He soittivat yhä yhdessä etenkin viikonloppuisin mutta eivät ajatelleet soittamista kokopäivätyönä. Clifford ja Cook alkoivat käydä San Josessa collegessa, ja John Fogerty toimi sessiomusiikkina ja teki sekalaisia töitä. Tom Fogerty oli jo perheellinen ja kävi töissä.
Jazz-levyjä tuottanut Fantasy Records kiinnostui vuonna 1963 Blue Velvetsin instrumentaalidemoista ja solmi heidän kanssaan levytyssopimuksen. Yhtyeen manageriksi tuli Max Weiss, joka suostutteli poikia lisäämään lauluäänet kappaleisiinsa. Samalla yhtye vaihtoi nimekseen lyhyeksi aikaa The Visions. Fantasy julkaisi yhtyeen ensimmäisen singlen marraskuussa 1964. Max Weiss vaihtoi singlelle yhtyeen nimeksi The Golliwogs, joka kuulosti hänen mielestään muodikkaan brittiläiseltä. Yhtye ei pitänyt nimestä mutta taipui managerinsa ja levy-yhtiön omistajan tahtoon. Vuonna 1967 yhtye vaihtoi nimekseen Creedence Clearwater Revival.
Heinkel (lentokonetehdas)

Ernst Heinkel Flugzeugwerke A.G. oli saksalainen lentokonetehdas. 
Historia.
Ernst Heinrich Heinkel perusti 1. joulukuuta 1922 Ernst Heinkel Flugzeugwerke-yrityksen Warnemündeen. Sen tehtaat sijaitsivat Rostockissa, josta 1900-luvun alkupuolella kehittyi moderni teknologiakeskus, ja Warnemündessä.
Heinkelin tehtaat saivat kaikkiaan 1352 lentotekniikan patenttia ja 587 tuotesuojaa voimalaitealalla. Lentokoneitaan se myi mm. Tanskaan, Suomeen, Ruotsiin, Unkariin, Neuvostoliittoon ja Japaniin. 
Vuonna 1932 Heinkelin tehtaat olivat Mecklenburgin suurin työnantaja. Vuonna 1932 sen tehtaalla oli 1 000 työntekijää. Sodan alla, vuonna 1939, työvoimaa oli jo 9 000 henkeä, ja vuonna 1944 eli Saksan sotatalouden huippuvuonna 16 000. Vuonna 1945 työntekijöitä oli 17 000, joista osa oli orjatyövoimaa.
Vuodesta 1935 tehdas kehitti nesterakettimoottoreita. Tehdas kehitti Heinkel He 176 -rakettikoneen, jossa oli Hellmuth Walterin kehittämä rakettimoottori. Sen ensilento tapahtui 20. kesäkuuta 1939 Peenemündessä. 
Maailman ensimmäinen suihkumoottorilento puolestaan tehtiin Heinkel He 178 -koneella 27. elokuuta 1939. Koneessa käytettiin Hans von Ohainin kehittämää moottoria.
Sodan aikana Ernst Heinkel joutui yhä enemmän sivuun yhtiönsä hoitamisesta. Hän ei ollut sodan allakaan suosiossa, koska halusi tehdä hävittäjälentokoneita, mutta ilmailuministeriön mukaan yhtiön piti tehdä vain pommikoneita.
Venäläiset joukot saapuivat Rostockiin 1. toukokuuta 1945. Tehtaan toiminta päättyi Saksan itäosassa. Yhtiön toiminta oli pysähdyksissä myös Saksan länsiosassa.
Sodan jälkeen yhtiö alkoi valmistaa moottoreita, kääpiöautoja, mopedeja ja skoottereita, joiden myynti jatkui 1960-luvulle asti. Yhtiö valmisti myös Länsi-Saksan ilmavoimille lisenssillä ranskalaista Fouga Magister-suihkuharjoituskonetta, ja kehitti sen pohjalta liikekone-tyypin joka jäi prototyyppi-asteelle.
Vuodesta 1959 vuoteen 1965 Heinkel liittyi osaksi Entwicklungsring Süd GmbH eli EWR-allianssia, johon tulivat mukaan myös Messerschmitt ja Bölkow. Yhtiö kehitti pystysuoraan nousevan EWR VJ 101 -hävittäjälentokoneen, joka jäi prototyyppiasteelle.
Vuonna 1964 liittyi Heinkel yhdessä Weserflugin ja Focke-Wulfin kanssa Vereinigte Flugtechnische Werke- eli VFW-yhteenliittymäksi. VFW liittyi lopulta EADSiin.
VFW muodosti yhteisyrityksen Fokkerin kanssa, mutta se purkautui, koska osapuolilla oli liian voimakas kilpailuasema niissä matkustajakoneissa, joita nykyään kutsutaan syöttöliikennekoneiksi.
Rui Silva

Rui Silva (s. 3. elokuuta 1977 Santarém) on portugalilainen kestävyysjuoksija.
Silva aloitti kansainvälisen kilpauransa vuonna 1996, jolloin hän sijoittui yleisurheilun nuorten MM-kilpailuissa 1 500 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 3.41,81. Vuonna 1998 hän voitti samalla matkalla sisäratojen Euroopan mestaruuden. Budapestin ulkoratojen EM-kisoissa hän oli toinen ja Yleisurheilun maailmancupissa samoin toinen ajalla 3.40,95. 1999 Maebashin sisäratojen MM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi 1 500 metrillä ajalla 3.34,99. Samana vuonna hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan mestaruuden sekä osallistui Sevillan MM-kilpailuihin, joissa hän karsiutui välierissä. Vuonna 2000 Silva osallistui Vilamouran maastojuoksun MM-kisoihin ollen lyhyellä matkalla 24:s sekä Sydneyn olympialaisiin, joissa hän karsiutui alkuerissä.
Silva voitti MM-kultaa Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 1 500 metrillä ajalla 3.51,06 ja sijoittui samana vuonna 1 500 metrillä seitsemänneksi Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2002 Silva voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden 1 500 metrillä ajalla 3.49,93. Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa hän voitti samalla matkalla pronssia ja sijoittui syyskuussa IAAF:n GP-finaalissa kahdeksanneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli viides ajalla 3.33,68 ja neljäs.
Vuonna 2004 Silva voitti MM-hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrin juoksussa ajalla 7.57,08. Ateenan olympialaisissa hän voitti 1 500 metrillä pronssia ja hän sijoittui kahdeksanneksi samalla matkalla. Vuonna 2005 Silva voitti Leiriassa Euroopan cupin 3 000 metrin kilpailun. Helsingin MM-kisoissa hän voitti 1 500 metrillä pronssia ja kauden lopussa sijoittui yhdenneksitoista. Vuonna 2006 Silva voitti jälleen Euroopan cupin 3 000 metrin kilpailun Thessalonikissa. Voitto tuli myös Torinon 2009 sisäratojen EM-kilpailujen 1 500 metrillä ajalla 3.44,38. Hän voitti samana vuonna myös Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1 500 metriä Leirissa. Berliinin MM-kilpailuissa hän karsiutui 1 500 metrillä välierissä. Pariisin 2011 sisäratojen EM-kilpailujen 3 000 metrillä hän oli kuudes ajalla 7.59,49. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän oli 10 000 metrillä yhdestoista, mutta karsiutui 5 000 metrin alkuerissä.
Silva on voittanut useita Portugalin mestaruuksia 800 ja 1 500 metrin juoksussa niin hallissa kuin ulkoradoillakin. Lisäksi hän on voittanut useita kotimaansa mestaruuksia maastojuoksussa.
Lähde: IAAF
Marja-Liisa Löyttyjärvi

Marja-Liisa Löyttyjärvi (ent. Salminen, s. 24. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana SKDL:n (1979–1986), Demokraattisen vaihtoehdon (1986–1990) ja Vasemmistoliiton (1990–1991) eduskuntaryhmissä. Löyttyjärvi oli myös Espoon kaupunginvaltuuston jäsen (1973–1988) ja kahdesti presidentin valitsijamies (1978 ja 1982).
Löyttyjärvi syntyi pääluottamusmiehen ja kartografin perheeseen. Hän luki itsensä ylioppilaaksi Viherlaakson yhteiskoulusta ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.
Löyttyjärvi kuului Suomen kommunistiseen puolueeseen ja sen taistolaiseen oppositioon. Opposition tultua erotetuksi Löyttyjärvi valittiin Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) toiseksi varapuheenjohtajaksi (1987–1989). Naisjärjestöissä aktiivisesti toiminut Löyttyjärvi oli Suomen naisten demokraattisen liiton varapuheenjohtaja 1980–1986, ja liiton hajottua Naisten demokraattisen toimintakeskuksen puheenjohtaja 1987–1991. Hän oli lisäksi Devan puheenjohtaja 1989–1990.
Löyttyjärvi valittiin osuusliike Elannon edustajistoon vuosiksi 1979–1991 SKDL:n ja Devan listoilta.
Löyttyjärvi meni naimisiin insinööri Kari Salmisen kanssa 1974. He erosivat vuonna 1990. Löyttyjärvellä on neljä lasta, joista yksi on näyttelijä Kaisla Löyttyjärvi.
Pelkokerroin

Pelkokerroin () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota on tehty vuodesta 2001 alkaen. Formaatin on kehittänyt hollantilainen tuotantoyhtiö Endemol. Ohjelmaa juontaa stand up -koomikkonakin tunnettu Joe Rogan. Myös Suomessa on tuotettu kaksi kautta Pelkokerrointa vuosina 2008–2009 nimeltään Suomen Pelkokerroin. Sarjan juonsi Aleksi Valavuori.
Sarjassa kilpailijat yrittävät jokainen vuorollaan selvitä kolmesta fyysisesti tai henkisesti koettelevasta tehtävästä toisiaan paremmin tai nopeammin. Jos kilpailija ei onnistu suorittamaan tehtävää loppuun tai tarpeeksi nopeasti, hän ei voi edetä seuraavalle tasolle ja putoaa pelistä. Voittaja saa 50 000 dollaria. Mikäli kukaan kilpailijasta ei selviydy tehtävästä, kaikki pääsevät seuraavalle tasolle, mutta palkinto puoliintuu 25 000 dollariin. Sarjassa on myös esiintynyt paljon julkisuuden henkilöitä, kuten veljekset Madina Lake -yhtyeestä.
Ohjelman suosio on ollut suuri ja formaatti on myyty moniin maihin. Ohjelmaa on myös kritisoitu. Yhdysvalloissa "American Humane Association" on moittinut sarjaa siitä, että siinä vahingoitetaan eläimiä. Ohjelmassa on syöty elävältä hyönteisiä ja tarantella-hämähäkkejä. Joissain tehtävissä nähty rottien ja käärmeiden liiskautuminen kilpailijoiden alle on herättänyt kritiikkiä. Sekä Suomen että Yhdysvaltojen "Pelkokerroin" kuvataan Argentiinassa, missä ei ole eläinten kohtelua rajoittavaa eläinsuojelulakia.
Suomessa yhdysvaltalaista "Pelkokerrointa" esittää Nelonen.
Afrikan safari

Afrikan safari on vuonna 1996 valmistunut, 7–12-vuotiaille lapsille suunnattu opettava ja viihdyttävä tietokonepeli. Pelin tapahtumaympäristönä on Afrikan savannit.
Pelin juoni.
Afrikan-safari pelin tapahtumat alkavat Kolmen käkkyrän majatalon pihalta. Alussa pelaaja kirjoittaa nimensä vieraskirjaan ja maastonvärisen repun, johon tarkoitus kerätä pelin aikana erilaisia tavaroita.
Seuraavaksi astutaan majatalon alakertaan, missä pelaajaa odottaa vanha eversti. Everstin äänenä on suomenkielisessä versiossa Heikki Kinnunen. Eversti ei kävele eikä liikuta mitään muita ruumiinosia paitsi silmiään ja suuta, mutta hän on hyvin puhelias. Hän esimerkiksi kertoo "uskollisesta palvelijastaan", jota ei tosin pelin aikana milloinkaan nähdä.
Sen jälkeen noustaan ylös majatalon yläkertaan. Yläkerrasta lähtee kolme käytävää, joiden nimet ovat pohjoissiipi, länsisiipi ja itäsiipi. Pohjoissiivessä on norsuja, leijonia ja sarvikuonoja aitauksissaan. Länsisiivessä on kasvihuone, ja siellä voi kakkua syömällä ja mehua juomalla laskeutua alas hyönteisten tasolle ja nousta takaisin ylös. Itäsiivessä on diahuone, elokuvahuone ja parveke.
Nykyaikaisiin peleihin verrattuna Afrikan safarin grafiikka on vanhentunut. Kuvat ovat hyvin tummasävyisiä. Taustamusiikkina on marakattien kirkumista ja aavemaista huuliharpun soittoa.
Yksityiskohtia.
Tähän on listattu Afrikan safarin yksityiskohtia.
Suomennos.
Afrikan safari julkaistiin Suomessa 1997. Kustantaja oli Wsoy.
Wolf Hirth

Wolf Hirth (28. helmikuuta 1900 Stuttgart, Saksa – 25. heinäkuuta 1959 Kirchheim unter Teck) oli saksalainen insinööri ja purjelentäjä. Hän saavutti maailman ensimmäisen "Hopea C":n purjelennossa. 
Hirth
Verollepano

Verollepano on historiallinen valtiontaloudellinen toimitus, jossa määrätään verovelvollisten suoritettaviksi tulevat verot. Toimituksessa tutkittiin henkilön tulonlähteet sekä irtaimisto ja kiinteä omaisuus ja lisäksi määritettiin niiden arvo. Arvon perusteella määrättiin vero tai sovellettava veroyksikkö, jonka perusteella verot ja yleiset rasitukset suoritettiin.
"Uuden testamentin" mukaan ensimmäinen verollepano tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana. Suomea koskeva ensimmäinen täydellinen tapa verollepanon suorittamiseksi säädettiin 1690. Säännöllisen maaverotuksen myötä oli jokaiselle tilalle määrättävä veroluku, joka perustui tiluksiin ja etuisuuksiin. Veroluvuksi vakiintui manttaali. Sen perusteella määräytyi maaverojen määrä suhteessa muihin tiloihin. Säännöksiä manttaalin määräämisestä täydennettiin useasti ja verollepanotavat olivat eri osissa maata erilaiset. Verollepanossa määrätyn manttaalin suuruus oli merkittävä myös maan jakoperusteena isossajaossa ja muissakin jakotoimituksissa, kuten kylien yhteisten vesialueiden, vesijättöjen ja yhteisten alueiden jaoissa.
Maaverot lakkautettiin Suomessa vuoden 1925 alussa, jolloin myös verollepanon merkitys maaverojen määräämisessä loppui. Isojakokin saatiin valmiiksi koko Suomessa. Vuodesta 1916 sen nimenä oli uusjako. Viimeisenä verollepano koski Pohjois-Suomessa olevia alueita ja tiloja, jotka muodostettiin valtion maasta tai mihinkään entiseen tilaan kuulumattomasta alueesta. Tällöinkään ei noudatettu varsinaista verollepanomenettelyä, vaan manttaali laskettiin vuoden 1952 jakoasetuksen (407/1952) 42 pykälän mukaan tilan muodostamistoimituksessa. Vuoden 1951 jakolain (604/1951) 83 pykälän mukaan verollepano toimitettiin vuoden 1848 maanmittausohjesäännön määräämällä tavalla.
Martin Schempp

Martin Schempp (23. maaliskuuta 1905 – 9. heinäkuuta 1984) oli saksalainen purjelentäjä ja lentokonesuunnittelija.
Schempp syntyi Stuttgartissa, ja sai kaupallisen koulutuksen. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1926, jossa työskenteli muun muassa terästehtaalla. Charles Lindberghin Atlantin ylitys vaikutti Schemppiin niin, että hän palasi Saksaan vuonna 1928 opetellakseen lentämään. Laman takia hän palasi kuitenkin Yhdysvaltoihin vuonna 1934. Vuonna 1935 hän alkoi yhteistyön Wolf Hirthin kanssa ja yhteinen yhtiö, Schempp-Hirth, aloitti vuonna 1938.
Yhtiö valmisti DFS Habicht purjelentokoneita, Messerschmitt Bf 109:n pyrstöjä jne. Sodan jälkeen yhtiö valmisti puisia huonekaluja. Purjelentokoneiden valmistus alkoi uudestaan vuonna 1951. 
Schempp hankki Klaus Holighausin yhtiön pääsuunnittelijaksi vuonna 1965 ja siirsi koko yhtiön hänelle vuonna 1972. Holighaus osti Schemppin ulos yhtiöstä vuonna 1977.
Schempp kuoli pitkään sairastettuaan vuonna 1984.
Mihail Mil

Mihail Leontjevitš Mil (, 22. marraskuuta 1909 Irkutsk – 31. tammikuuta 1970) oli neuvostoliittolainen helikoptereiden suunnittelija.
Hän syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen Siperiassa, minne hänen isoisänsä oli asettunut sotilasuran jälkeen. 12-vuotiaana hän sai rakentamastaan liidokista ensimmäisen palkinnon pienoismallikilpailussa. Vuonna 1926 hän alkoi opiskella Tomskin Siperian polyteknisessä instituutissa. Hän siirtyi sieltä opiskelemaan lentotekniikkaa Donin polytekniseen instituuttiin Novotšerkasskiin. Hän avioitui opiskelijatoverinsa kanssa ja he saivat neljä tytärtä ja pojan.
Mil toimi Keskusaerodynaamisessa instituutissa TsAGIssa, Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä, vuodesta 1931 alkaen. Hän taisteli toisessa maailmansodassa, mutta vuonna 1943 hänet kutsuttiin takaisin lentotekniikan pariin. Hän teki väitöskirjan vuonna 1945. Vuonna 1947 hän oli TsAGIn helikopterilaboratorion johdossa. 
1930-luvulla hän toimi Kamovin pääsuunnittelijana. Vuonna 1947 hän sai oman suunnittelutoimiston, joka sai nimen Mil. Mihail Mil suunnitteli muun muassa seuraavat helikopterit:
Arrakki

Arrakki on tropiikissa tuotettua viinaa. Sen raaka-aineina ovat kookos, riisi ja sokeri. Lisäksi käytetään sitruunaa ja mausteita peittämään paloviinan makua. Goa ja Jaava ovat kuuluisia arrakintuotantoalueita. Suomessa myydään arrakkipunssia, joka on arrakilla, rommilla ja sokerilla maustettua viljaviinaa. Esimerkiksi runebergintorttu kostutetaan joidenkin reseptien mukaan arrakkipunssilla.
Arpeggione

Arpeggione on historiallinen kuusikielinen jousisoitin, joka yhdistelee sellon ja kitaran ominaisuuksia. Sen kehitti wieniläinen soitinrakentaja Johann Georg Staufer vuonna 1823. Soitinta soitetaan sellon tapaan, ja sen viritys on sama kuin nykyaikaisessa kitarassa (E-A-d-g-h-e¹). Otelaudassa on nauhat, kuten kitarassa tai viola da gambassa. 
Arpeggione-nimi esiintyy ainoastaan Franz Schubertin a-molli-sonaatin D 821 käsikirjoituksessa. Nimi on ilmeisesti Schubertin itsensä tai jonkun hänen lähipiiristään keksimä ja on taivutettu arpeggio-sanasta. Soittimesta käytettiin 1820-1840 luvuilla Wienissä, Berliinissä ja Pestissä nimiä "Guitarre d´Amour, Chitarra col´ arco, Bogenguitarre, Sentimental-guitarre, Guitarren-Violoncello" ja "Violoncellguitarre". Johann Stauferin tai hänen kisällinsä Anton Mitteisin rakentamia arpeggioneja on säilynyt kuusi kappaletta ja ne ovat museoissa eri puolilla maailmaa. Muutamat muut 1800-luvun soitinrakentajat rakensivat arpeggionen kaltaisia soittimia, joita myös on säilynyt joitakin. Kaikki säilyneet soittimet eivät kuitenkaan välttämättä taivu Schubertin sonaatin vaatimuksiin. Niitä pidetäänkin lähinnä uuden soitintyypin epäonnisen lanseerauksen dokumentteina. 
Lehtiartikkelien perusteella tunnetaan kolme arpeggionen soittajaa 1820-luvulta: Vincenz Schuster ja Heinrich August Birnbach Wienissä sekä Edouard Schmid Pestissä (nyk. Budapest). Yksityiskohtaisia ohjelmalehtiä heidän konserteistaan ei ole säilynyt, mutta tiedetään kitaransoittajan säestäneen Schusterin ensiesiintymistä arpeggionella. Schmid esitti ainakin omia muunnelmiaan bassokitaran säestyksellä, ja Birnbach soitti ensimmäisen osan itse säveltämästään konsertosta arpeggionelle. Tunnetuin heistä oli Vincenz Schuster, joka julkaisi vuonna 1825 jopa arpeggionensoitto-oppaan nimeltä "Anleitung zur Erlernung des von Herrn Georg Staufer neu erfundenen Guitare-Violoncells".
Vuoden 1824 lopussa Schuster esiintyi Wienin Römischen Kaiser -konserttisalissa, missä ohjelmanumerona on todennäköisesti ollut Schubertin sonaatti D 821, koska se valmistui saman vuoden lokakuussa. Kysymyksessä lienee ollut kappaleen kantaesitys. Pianistin nimestä ei ole säilynyt tietoa, mutta se on saattanut olla Schubert.
Arpeggionen tunnettuja soittajia ovat nykyisin Gerhardt Darmstadt, Nicolas Deletaille, Alfred Lessing ja Markus Kuikka.
Rosanna Arquette

Rosanna Lauren Arquette (s. 10. elokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Elokuvassa "Missä olet, Susan?" (1985) hän esiintyi Madonnan kanssa. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Silverado" (1985), "Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta" (1994) ja "Crash" (1996).
Toton "Toto IV" -albumin kappale ”Rosanna” on nimetty Arquetten mukaan. Arquette oli Toton kosketinsoittajan Steve Porcaron tyttöystävä. Sanoitus ei kuitenkaan liity Arquetteen.
Filmografia.
Lähde:
Keski-Kongo

Keski-Kongo (aiemmin Bas-Zaire, sitten Bas-Congo) on Kongon demokraattisen tasavallan läntisin maakunta. Se on myös maakunnista ainoa, joka sijaitsee merenrannalla. Sen naapurimaakuntia ovat Kinshasa ja Kwango. Maakunnan nimi tulee siitä, että se sijaitsee suunnilleen entisen Kongon kuningaskunnan keskellä.
Keski-Kongon pääkaupunki on Matadi. Toinen kaupunki, jolla on myös virallisesti kaupungin asema, on Boma. Muita kaupunkimaisia paikkakuntia ovat Banana, Kasangulu, Kimpese, Kisantu, Lukula, Muanda, Mbanza-Ngungu ja Tshela.
Maakunnan pinta-ala on 53 920 neliökilometriä. Vuonna 2015 arvioitu väkiluku oli noin viisi ja puoli miljoonaa.
Berijev

Berijev () on venäläinen lentoveneitä valmistava lentokonetehdas. Sen toimitilat sijaitsevat Rostovin alueen Taganrogin kaupungissa, Asovanmeren rannalla. Berijevin lentokonetehdas ylläpitää myös tehtaansa yhteydessä sijaitsevaa Taganrogin eteläistä lentoasemaa. 
Nykyään yhtiö on osa OAK-konsernia (United Aircraft Corporation, UAC). Heinäkuussa 2022 uutisoitiin Berijevin toimitusjohtajan päätösvallan siirtämisestä emoyhtiölle osana OAK-konsernin uudistamista.
Historia.
Yhtiö perustettiin 1. lokakuuta 1934. Silloin Taganrogin merilentokoneiden keskussuunnittelutoimisto alkoi rakentaa Lentokonetehdas 31:tä. Georgi Berijevistä tuli toimiston johtaja.
Yhtiö kehitti ja rakensi ensimmäiset lentokoneensa 1930-luvun puolivälissä. Ne olivat laivasta lähetettäviksi tarkoitetut meritiedustelukoneet KOR-1 (Be-2) ja KOR-2 (Be-4).
1940-luvulta 1960-luvulle yhtiö valmisti muun muassa Be-6, Be-10 ja Be-12 lentoveneet. Yhtiö kehitti myös sukellusveneestä laukaistavaa P-10 ohjusta.
Vuonna 1968 yhtiö suunnitteli Be-30 (Be-32) lentokoneen. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö osallistui strategisten aseiden suunnitteluun (A-50 tutka, TU-142MR tiedustelukone). Yhtiö osallistui Buran-sukkulan suunnitteluun. 
Vuonna 1986 tapahtui maailman suurimman amfibiokoneen, A-40:n ensilento.
Venäjän aikana Berijev on etsinyt siviiliasiakkaita. Esimerkiksi Be-200 on sovellettu metsäpalon torjuntaan sopivaksi lentokoneeksi. Näitä koneita on myyty muun muassa Italiaan. Pientä Be-103 -lentovenettä pyritään sertifioimaan Yhdysvalloissa.
Berijev on mukana RRJ-syöttöliikennesuihkukoneen (Russian Regional Jet, myöhemmin Superjet 100) suunnittelussa yhdessä muiden venäläisten lentokoneyhtiöiden kanssa. Se on myös kehittänyt tiedustelu- ja kaukomittauskoneita.
Kaikkiaan yhtiö on valmistanut 29 erilaista lentokonetyyppiä.