tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Geneven yliopisto

Geneven yliopisto () on julkinen yliopisto Lounais-Sveitsissä. Yliopisto on perustettu vuonna 1559. Siellä on 17 000 opiskelijaa noin 150 maasta. Tiedekuntia on kaikkiaan yhdeksän. Opetus tapahtuu valtaosin ranskaksi.
Historiaa.
Akatemia perustettiin osaksi Geneven seudun julkista koulujärjestelmää humanistis-teologisen seminaarin jatkokoulutuspaikaksi. Jo alkuvaiheessa akatemiassa opetettiin myös oikeustieteitä. Protestanttisella uskonpuhdistajalla Jean Calvinilla merkittävä rooli akatemian perustamisessa, ja oppilaitoksesta kehittyikin eurooppalaisten reformoitujen kokoontumispaikka.
Tiedekunnat.
Yliopiston tiedekunnat ovat:
Opiskelijat ja henkilökunta.
Syyslukukaudella 2019 yliopistossa oli 17 700 opiskelijaa. Heistä 42 prosenttia oli Geneven kantonista, 20 prosenttia muualta Sveitsistä ja 38 prosenttia ulkomailta. Miespuolisia opiskelijoita oli 38 prosenttia. Suurin osa opiskeli perustutkintoja, kandidaatin tai maisterin tutkintoa (80 %). Tohtori- ja muita jatko-opiskelijoita oli yhteensä 20 prosenttia kaikista opiskelijoista.
Henkilökuntaa yliopistolla oli vuonna 2019 yhteensä 6 697, täysaikaiseksi muutettuna 4 565 henkilötyövuotta.
Taloustietoja.
Vuonna 2018 Geneven yliopiston kulut olivat 770 milj. Sfr. Toiminnan rahoittajat olivat Geneven kantoni (337 milj. Sfr., 44 %), liittovaltio (228 milj. Sfr., 30 %) ja muut kantonit (54 milj. Sfr., 7 %). Viidesosa tuloista (151 milj. Sfr.) tuli muualta, esimerkiksi tilaustöistä ja palvelumyynnistä.
Vertailua.
Geneven yliopisto on maailmanlaajuisissa vertailuissa 2010-luvulla tyypillisesti luokiteltu sijoille 50–150.
Jesse Jyrkkiö

Jesse Jyrkkiö (s. 29. kesäkuuta 1989 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka on pelipaikaltaan puolustaja.
Jyrkkiö on Ässien kasvatti. Hän on voittanut C-nuorten SM-kultaa kaudella 2004–2005. Kaudella 2005–2006 B-junioreissa pelanneelle Jyrkkiölle tuli tutuksi A-nuorten joukkue. Hän voitti kuitenkin SM-hopeaa B-nuorissa. Vielä joitakin otteluja 2006–2007 B-juniorien SM-sarjassa pelannut Jyrkkiö siirtyi pysyvästi Porin Ässien A-nuoriin tuolla kaudella. Keväällä 2007 hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Kaudella 2007–2008 hän pääsi pelaamaan Ässien edustusjoukkueessa ja otti 16 ottelussa kaksi syöttöpistettä ja 16 jäähyminuuttia. Keväällä 2008 hän voitti A-nuorten SM-hopeaa. Kaudella 2008–2009 Jyrkkiö pelasi 20 SM-liigaottelua ja esiintyi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Jyrkkiö murtautui Ässien kokoonpanoon ja teki läpimurron kaudella 2009–2010. Hän teki 49 ottelussa tehot 5+19=24. Jyrkkiö pelasi Ässissä vielä seuraavat kaksi kautta. Kaudella 2011–2012 hän tippui useasti Ässien kokoonpanon ulkopuolelle ja pelasi kauden aikana vain 14 ottelua Ässissä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Tapparaan. 
Jesse Jyrkkiön isä on liigassa FoPS:n, Ässien, HPK:n ja Jokerien paidassa pelannut Juha Jyrkkiö, joka on myös valmentanut poikansa joukkueita. Jesse Jyrkkiö on syntynyt Hämeenlinnassa, jossa Juha pelasi HPK:ssa vuonna 1989.
Vegas Pro

Vegas Pro on videonmuokkausohjelma, joka on saatavilla Windows-käyttöjärjestelmille. Uusin versio ohjelmasta on Vegas Pro 21. 
Ohjelmasta on tarjolla kaksi tuotesarjaa, ammattilaisille tarkoitettu Vegas Pro ja kotikäyttöön tarkoitettu Vegas Movie Studio.
Ohjelma on julkaistu myös Steam-palvelussa.
20. toukokuuta 2016 Sony ilmoitti myyneensä suuren osan ohjelmistoistaan mukaan lukien Vegas-ohjelman saksalaiselle MAGIX-yhtiölle.
Ohjelman alkuperäinen kehittäjä oli Sonic Foundry, jonka tuotteet Sony osti vuonna 2003.
Absolute Garbage

Absolute Garbage on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen kokoelma-albumi, joka julkaistiin heinäkuussa 2007. Kokoelmalla on kronologisessa järjestyksessä 14 yhtyeen singleä, aiemmin albumilla julkaisemattomat kappaleet "#1 Crush" ja "The World Is Not Enough", yksi uusi kappale sekä yksi remix. Kaikki kappaleet on digitaalisesti remasteroitu. Albumista julkaistiin myös kahden CD:n erikoispainos, jossa jälkimmäisellä albumilla on lisää kappaleista tehtyjä uudelleenmiksauksia. Lisäksi julkaistiin myös DVD, jolla on 16 yhtyeen musiikkivideota ja tunnin pituinen dokumentti.
Kokoelmalle tehty uusi kappale "Tell Me Where It Hurts" julkaistiin myös singlenä Isossa-Britanniassa. Lisäksi toinen uusi kappale "All the Good in This Life" julkaistiin eksklusiivisesti iTunesissa.
Irina Lazareanu

Irina Lazareanu (s. 8. kesäkuuta 1982 Romania) on kanadalainen huippumalli.
Ura.
Lazareanu aloitti mallin työt vuonna 1999 saatuaan sopimuksen Giovanni-mallitoimiston kanssa. Ihmisten tietoisuuteen hän ponnahti kuitenkin ystävystyttään huippumalli Kate Mossin kanssa. Lazareanu on työskennellyt muun muassa Chanelille, Balenciagalle, Alexander McQueenille, Anna Suille, Lanvinille, Versacelle, Mulberrylle ja Dolce &amp; Gabbanalle. Vuonna 2007 hän esiintyi yhteensä 76 muotinäytöksessä yhden kauden aikana ja rikkoi näin ennätyksen. 
Elämä.
Lazareanu syntyi Romaniassa, mutta muutti 5-vuotiaana vanhempiensa kanssa Québeciin, Kanadaan. 13-vuotiaana hänet lähetettiin Lontooseen balettikouluun.
Lazareanu on ollut kahdesti kihloissa muusikko Pete Dohertyn kanssa. Lazareanu on seurustellut myös John Lennonin pojan Seanin kanssa.
Lazareanun ystäviä ovat muun muassa mallit Kate Moss, Agyness Deyn, Lily Donaldson ja Freja Beha Erichsen.
Lazareanu on myös muusikko ja aktivisti.
Ulkonäkö.
Lazareanun tuntomerkki on hänen otsatukkansa. Sekä hänen silmänsä, että hiuksensa ovat ruskeat. Lazareanu on 177 senttimetriä pitkä. Hänet tunnetaan myös tyylistään, joka on saanut vaikutteita 60- ja 70-luvuilta ja miesten pukeutumisesta.
Héctor Costa

Héctor José Costa Massironi (30. kesäkuuta 1929 Montevideo – 23. toukokuuta 2010) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti. Costa kuului Uruguayn maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän oli mukana myös Rooman kesäolympialaisissa 1960, missä Uruguayn joukkue sijoittui kahdeksanneksi.
Helsingin kesäolympialaisissa Costa pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä 33 pistettä. Melbournessa hän teki yhteensä 84 pistettä kahdeksassa ottelussa, Chileä vastaan hän heitti 26 pistettä. Roomassa Costan onnistui tehdä kahdeksassa ottelussa yhteensä 55 pistettä.
Marcelo Balboa

Marcelo Balboa (s. 8. elokuuta 1967 Chicago, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan puolustaja. Argentiinalaiset sukujuuret omaava Balboa edusti Yhdysvaltoja kolmissa MM-kisoissa (1990, 1994 ja 1998). Vuonna 1995 hänestä tuli ensimmäinen yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka ylittää 100 maaottelun rajan. Kaiken kaikkiaan Balboa pelasi urallaan Yhdysvaltain maajoukkueessa 127 maaottelua, joissa hän teki yhteensä 13 maalia.
Uransa jälkeen Balboa on toiminut jalkapallokommentaattorina ABC- ja ESPN-kanavilla.
Kaksi tyhmää koiraa

Kaksi tyhmää koiraa () on Donovan Cookin luoma ja Hanna-Barberan tuottama yhdysvaltalainen piirrossarja, josta tuotettiin yhteensä 36 jaksoa. Ne esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa vuosien 1993–1995 aikana. Pääosassa ääninäyttelivät Brad Garrett ja Mark Schiff. Lisäksi jokaisen jakson aikana esitettiin kahden kymmenen minuutin kestoisen tarinan lisäksi lyhyt jakso "Super Secret Secret Squirrel" -ohjelmasta, jossa pääosassa ääninäyttelivät Jess Harnell (Secret Squirrel) ja Jim Cummings (Morocco Mole).
Juoni.
Sarja seuraa kahden koiran seikkailuja, jotka eivät tiedä asioista yhtään mitään. Tämän seurauksena kaksikko löytää itsensä kiperistä tilanteista, joista he yleensä selviävät tyhmyytensä ansiosta. Sarjassa vieraili myös useita sivuhahmoja, joista eniten esiintymisiä tekivät Hollywood; isokokoinen mies, joka usein hoki koira kaksikolle "Well isn't that cute, but it's wrong!". Red; pieni tyttö punahilkan tarinasta, Cubby on nörtti poika, joka erittäin intohimoinen työtään kohtaan olipa se mikä tahansa, sekä neuroottinen Kenny, joka pelkää kaikkea ja on jatkuvasti hermostunut.
Chris Riddell

Chris Riddell (s. 1962) on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjallisuuden kuvittaja. Hän on myös kirjoittanut nuortenkirjallisuutta ja tehnyt poliittisia pilapiirroksia "The Observer" -lehteen.
Chris Riddell on kuvittanut muun muassa Quentin Blaken, Kathryn Caven, Paul Stewartin, Michael Rosenin ja Neil Gaimanin teoksia sekä "Tarinoita Maan reunalta" -sarjan. 
Riddell sai vuonna 2015 Britannian lastenkirjallisuuden valtionpalkinnon (UK children's laureate). Vuoden 2019 alussa hän sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimen OBE.
Kuvittaja

Kuvittaja on erikoistunut havainnollistamaan kirjoitettua tekstiä kuvien avulla. Useimmat kuvittajat hankkivat elantonsa tekemällä kuvituksia lastenkirjoihin, mainoksiin ja lehtiin. 
Kuvittajan ammattiin ei ole muodollisia pätevyysvaatimuksia, mutta nykyisin suurin osa ammattimaisista kuvittajista on hankkinut graafisen suunnittelijan koulutuksen joko ammattikorkeakoulussa tai yliopistossa. Useat kuvittajat työskentelevät freelancereina tai itsenäisinä yrittäjinä. Suomessa kuvittajien alan ammatillinen yhdistys on Kuvittajat ry, joka myöntää apurahoja ja palkintoja kuvittajille sekä organisoi kuvittajille tapahtumia sekä tiedotusta ja julkaisee Kuvittaja-lehteä.
Marianna Rumjantseva

Marianna Alisa Rumjantseva (ent. Jakovlew; s. 15. kesäkuuta 1940 Helsinki) on suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi, jolla on ensitanssijattaren arvonimi. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperan balettiin 1956–1978, solistina vuodesta 1968, ensitanssijattarena 1969–1978. Hän on opettanut Kansallisoopperan balettikoulussa.
Rumjantseva opiskeli maineikkaassa Vaganova-koulussa Leningradissa ja jakoi sieltä saamiaan oppeja Kansallisoopperan balettikoulussa.
Kansainväliseksi ballerinaksi hän nousi vieraillessaan 1970-luvun taitteessa Leningradin Kirov-teatterissa, Düsseldorfin Deutsche Oper am Rhein -teatterissa, Tallinnan Estonia-teatterissa sekä Riiassa ja Minskissä. Näillä näyttämöillä hänen ohjelmistoaan olivat "Joutsenlammen", "Gisellen", "Don Quijoten" ja "Spartacuksen" päätehtävät.
Henkilöhistoria.
Rumjantsevan isä oli sisustusarkkitehti Vladimir Rumjantsev ja äiti Nina Galahoff. Hän on käynyt Suomen Kansallisoopperan balettikoulua vuosina 1951–1952 sekä Kari Karnakosken balettikoulua vuosina 1952–1956. Rumjantseva on lisäksi tehnyt opintomatkoja Lontooseen, Pariisiin, Kölniin sekä Cannesiin ja opiskellut useiden tunnettujen opettajien johdolla.
Rumjantseva toimi venäjän kielen taitoisena usein venäläisten balettipedagogien ja koreografien, kuten Rostislav Zakharovin, Marina Semjonovan ja Natalja Dudinskajan, tulkkina ja hän toivoi heiltä tuliaisiksi balettikirjoja Venäjältä. Kirjoja Rumjatseva käytti opetusmateriaalinaan. Rumjantseva tanssi "Joutsenlammen" Odette-Odilen kaksoisroolin ensimmäisen kerran 9. toukokuuta 1967, jonka jälkeen hän tanssi saman roolin 8. huhtikuuta 1976 "Joutsenlammen" ensi-illassa. Rumjantseva on myös harjoitellut kuuluisassa Mariinski-teatterissa tunnettujen balettitanssijoiden, kuten Valery Panovin ja Inna Zubkovskayan kanssa. Suomen Kansallisbaletin 50-vuotisjuhlanäytöksessä Rumjantseva tanssi "Joutsenlammen" Odilen roolin. Hänen jäähyväisnäytöksensä oli hänen 20-vuotistaiteilijajuhlassaan esitetty "Joutsenlampi", jossa hän tanssi vielä viimeisen kerran Odette-Odilen roolin. 
Tanssijattaren uransa jälkeen Rumjantseva opetti ammattilaisia Tukholman Kuninkaallisessa baletissa, Svenska Balettskolanissa sekä Tukholmassa Ivo Cramérin koulussa, minkä jälkeen hän palasi Suomeen ja jatkoi opetustyötä Suomessa Kansallisoopperan balettioppilaitoksessa.
Pro Dance -yhdistys jakaa nykyisin nuorille balettilahjakkuuksille Rumjantsevan nimeä kantavan stipendin.
Rumjantseva on palkittu Pro Finlandia -mitalilla 1970.
Yksityiselämä.
Rumjantseva kävi kansakoulun Helsingissä venäjänkielisessä Tabunovin koulussa. Rumjantsevalla on kaksi lasta liitostaan Mehdi Behramin kanssa. Nykyisin Rumjantseva toimii opettajana Helsingin tanssiopistossa.
Annie Dalton

Annie Dalton (s. 1948) on englantilainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on opiskellut Warwickin yliopistossa ja työskennellyt eri ammateissa. Nykyisin hän kirjoittaa päätoimisesti. Daltonilta on suomennettu neljä Enkeliakatemia-sarjan kirjaa: "Siivet selkään, Vehkeilyä, Korkealentoa" ja "Vallan kahvassa" (2003–2004). 
Dalton asuu Suffolkissa. Hänellä on kolme lasta ja kaksi lastenlasta.
Helena Kalmi

Helena Kalmi (3. maaliskuuta 1946 Sysmä – 7. marraskuuta 2007 Tuusula) oli suomalainen rehtori ja oppikirjojen tekijä. Kalmi kuoli Jokelan kouluammuskelussa.
Elämä ja ura.
Helena Kalmi suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon (pääaineenaan kemia) Helsingin yliopistossa 1971. Hän toimi päätyönään Suomen koululaitoksessa yhteensä 36 vuotta – muun muassa Hyvinkään yhteiskoulun lehtorina ja yläasteen vararehtorina sekä Hyvinkään Sveitsin lukion kemian lehtorina ja vararehtorina. Kalmi työskenteli Jokelan yläasteen ja lukion rehtorina vuodesta 2000 alkaen. Kalmi toimi aktiivisesti eri järjestöissä ja hankkeissa, muun muassa Suomen akateemisten naisten liiton hallituksessa ja soroptimistien Hyvinkään klubin presidenttinä. Useat eri yhteisöt ovat palkinneet hänet ansiomerkeillä. Hän oli yksi lukion kemian "Kide"-oppikirjasarjan tekijöistä.
Helena Kalmi sai surmansa oman oppilaansa luodista Jokelan koulusurmissa Jokelan koulukeskuksessa 7. marraskuuta 2007. Hän oli kahdeksas eli viimeinen uhri ja ainoa, joka ammuttiin koulun ulkopuolella. Kalmi oli naimisissa, ja hänellä oli kaksi poikaa.
Ludwig Gredler

Ludwig Gredler (s. 19. marraskuuta 1967 Hall, Itävalta) on itävaltalainen entinen ampumahiihtäjä.
Gredler aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1990 ja debytoi arvokisoissa Albertvillen olympialaisissa 1993. Maailmancupiin hän osallistui ensimmäisen kerran kaudella 1991-1992.
Gredler hiihti ankkuriosuuden Itävallan viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Samoissa kisoissa hän oli neljäs takaa-ajossa. Kontiolahden MM-kilpailuissa 1999 hän oli niin ikään neljäs sprintissä.
Brezno-Osbrlien MM-kilpailuissa 1997 Gredler saavutti pronssia normaalimatkalta. Gredler ampui kaksi sakkominuuttia toiselta makuupaikalta – eroa kultamitalisti Ricco Großiin oli lopulta 1,08,4. Gredlerillä jäi eroa hopeamitalistiin Oleg Rytšenkoviin 31,9 sekuntia, hänkin kaksi sakkominuuttia ampunut.
Gredler saavutti Oslon MM-kilpailuissa 2000 hopeaa jälleen normaalimatkalta. Yhden sakkominuutin kummaltakin pystypaikalta ampunut Gredler hävisi yhden sakkominuutin viimeiseltä pystypaikalta ampuneelle, kultaa saavuttaneelle Wolfgang Rottmannille 35,0 sekuntia – pronssimitalisti, yhden sakon niin ikään viimeiseltä pystypaikalta ampunut Frank Luck hävisi Rottmannille yli minuutin.
Maailmancupissa Gredler on voittanut kuusi osakilpailua ja sijoittunut seitsemäntoista kertaa palkintokorokkeelle. Hän sijoittui maailmancupin seitsemänneksi kaudella 1992-1993. Hän lopetti uransa kauteen 2007-2008.
Stephanie Niznik

Stephanie Lynne Niznik (20. toukokuuta 1967 Bangor, Maine – 23. kesäkuuta 2019 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Bangorissa Mainen osavaltiossa, ja valmistui Duken yliopistosta Pohjois-Carolinassa.
Niznik näytteli Nina Feeneyn roolissa televisiosarjassa "Everwood". Hän esiintyi sen ulkopuolella vakituisessa osassa (Jo Weller-Clarken roolissa vuosina 2007–2008 esitetyssä "Life Is Wild" -sarjassa. Hän teki vierailuesiintymisiä useissa muissakin televisiosarjoissa.
Niznik kuoli yllättäen Encinossa Kaliforniassa 52-vuotiaana.
Baudinopeus

Baudi () oli vallitseva tiedonsiirtonopeuden suure, kunnes se korvattiin tarkemmalla termillä, bps (bittiä sekunnissa). Yksi baudi kuvaa elektronisen signaalin muutosnopeutta per sekunti. 
Vanhat tietoliikennejärjestelmät toimivat siten, että yhdellä sähköisen signaalin tilan muutoksella voitiin välittää yksi bitti – siis joko 0 tai 1. Tämän vuoksi esimerkiksi lankapuhelinverkossa ei voitu siirtää dataa kovin nopeasti, koska verkko oli tehty enintään 3 400 Hz puhetaajuuksia varten. Lankaverkossa siirrettävän signaalin tila voi siis muuttua enintään 3 400 kertaa sekunnissa. Tiedonsiirtonopeus voisi näin olla enintään 3 400 bittiä sekunnissa.
Vielä 1990-luvun alkuvuosina puhelinverkkoon liitettävät tietokoneiden modeemit toimivat tästä syystä esimerkiksi 1 200 tai 2 400 bit/s nopeuksilla. Tiedonsiirtonopeutta saatiin nostettua kehittämällä uusi modulointitapa, jolla voidaan välittää monta bittiä yhdellä signaalin tilan muutoksella. Esimerkiksi siten että kun signaalin vaihe hypähtää eteenpäin 90 astetta, se tarkoittaa bittiparia 00. 180 asteen vaihesiirto tarkoittaisi bittejä 01 jne.
Tarkemman bps termin käyttöönotto oli sen jälkeen välttämätöntä, kun yhdellä kantoaallon signaalinmuutoksella voitiin kuvata useaa bittiä kerralla. Esimerkiksi modeemin siirtonopeuden ollessa 2 400 bit/s ja tiedonsiirtosignaalin muuttuessa 600 (baud) kertaa sekunnissa kuvaisi yksi baudi neljää bittiä. Yhtä hyvin tiedonsiirtosignaali voisi muuttua 800 kertaa sekunnissa, jolloin yksi baudi kuvaisi kolmea bittiä. Baudia ei voida siis käyttää enää nykyään digitaalisen tiedonsiirtonopeuden mittarina.
Baudi sai nimensä ranskalaisen insinöörin Jean-Maurice-Emile Baudot’n mukaan. Suuretta käytettiin ensin kuvaamaan puhelinlinjojen lähetysnopeutta.
D. W. Moffett

Donald Warren Moffett (s. 26. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Koskematon kauneus" (1996) ja "Traffic" (2000). 
Moffettilla oli vakituinen rooli vuosina 2007–2008 pyörineessä televisiosarjassa "Life Is Wild".
Kristaq Dhamo

Kristaq Dhamo (20. huhtikuuta 1933 Fier – 14. elokuuta 2022) oli albanialainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat "Tana" (1958), "Vitet e para" (1965), "Miqësi revolucionare" (1967), "Mëngjeze lufte" (1971), "Nga mesi i errësirës" (1978) ja "Qortimet e vjeshtës" (1982).
Ndrek Luca

Ndrek Luca (3. syyskuuta 1927 – 13. tammikuuta 1993) oli albanialainen näyttelijä. 
Elokuvia.
Lucalla oli rooleja lukuisissa tunnetuissa albanialaisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat muiden muassa seuraavat:
Hysen Hakani

Hysen Hakani (28. heinäkuuta 1932 Berat – 7. helmikuuta 2011) oli albanialainen elokuvaohjaaja. 
Elokuvia.
Hakanin töiden joukossa ovat muiden muassa seuraavat:
F. M. Alexander

Frederick Matthias Alexander (20. tammikuuta 1869 – 10. lokakuuta 1955) oli australialainen näyttelijä ja Alexander-tekniikan kehittäjä.
Työskennellessään lausuntataiteilijana Alexander sai vakavia ääniongelmia. Koska lääkärit eivät osanneet auttaa, kehitti hän kokonaisvaltaisen liikettä- ja toimintaa koskevan menetelmän luultavasti vuosien 1888-1898 aikana.
Menetelmän syntymistä Alexander kuvaa kirjansa ”The Use of the Self” (1932) ensimmäisessä luvussa ”Evolution of a technique”.
1904 hän muutti Englantiin ja opetti tekniikkaansa vuodesta 1914 myös Yhdysvalloissa. 
Hän julkaisi neljä teosta joissa hän kuvaa menetelmäänsä ja sen perusperiaatteita. Professori John Dewey on kirjoittanut johdannon kolmeen viimeiseen julkaisuun.
Moskovski korrespondent

Moskovski korrespondent () oli venäläinen kevytsisältöinen sanomalehti, jota julkaisi Natsionalnaja Mediakompanija syyskuusta 2007 lokakuuhun 2008. Sen päätoimittaja oli 18. huhtikuuta 2008 asti Grigori Nehorošev, myöhemmin Akram Murtazajev.
Julkaisijayhtiön omistaja on entinen Yhtenäinen Venäjä -puolueen kansanedustaja Aleksandr Lebedev, ja sen pääjohtaja on Artjom Artjomov.
Lehti sai kansainvälistä julkisuutta huhtikuussa 2008, kun se julkaisi perjantaina 11.4.2008 uutisen, jonka mukaan Venäjän pääministeri Vladimir Putin oli eronnut vaimostaan Ljudmilasta ja avioituisi entisen voimistelijan ja kansanedustaja Alina Kabajevan kanssa kesäkuussa Pietarin Konstantinov-palatsissa. Huhu levisi useisiin lehtiin, mm. Der Spiegeliin ja Helsingin Sanomiin.
Lehti lakkasi ilmestymästä ja sen verkkosivusto suljettiin 18. huhtikuuta 2008 muutama tunti sen jälkeen, kun Putin kielsi olleensa suhteessa Kabajevaan. Ilmestymisen keskeyttämistä perusteltiin taloudellisilla syillä ja uuden linjan etsimisellä, mutta yhteys romanssiuutiseen kiistettiin.
Ilona Nagy

Ilona Nagy (s. 21. tammikuuta 1951 Budapest) on unkarilainen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Unkarin pronssia saavuttaneessa käsipallojoukkueessa Montreálin olympialaisissa vuonna 1976.
Laki ja järjestys (albumi)

Laki ja järjestys on suomalaisen Ne Luumäet -punk-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin syyskuussa 1990 levymerkillä Poko Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. "Helsingin Sanomien" Markku Fagerlund antoi albumille kolme tähteä viidestä, kehui sen nopeiden ja lyhyiden kappaleiden sarjakuvamaisuutta, mutta moitti hieman levyn tasapaksuutta lukuun ottamatta singlelle poimittuja raitoja ”Maauimalaan” ja ” Teinimutanttininjakilpikonna”, jotka hänestä ”erottuvat selvästi muusta räppäämisestä”.
Martin Klein

Martin Klein (12. syyskuuta 1884 – 11. helmikuuta 1947) oli virolais-venäläinen painija. Hän voitti hopeaa Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 alle 75 kg:n keskisarjassa.
Olympialaisissa 1912 välierissä Klein otteli yli 11 tuntia Suomen Alppo Asikaista vastaan. Lopulta Klein voitti ottelun, mutta oli finaalissa liian väsynyt, ja luovutti Ruotsin Claes Johanssonia vastaan.
Oxfordin evoluutioväittely

Oxfordin evoluutioväittely oli Oxfordin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa lauantaina 30. kesäkuuta 1860 käyty kuuluisa evoluutioteoriaa koskeva väittely. Väittely puhkesi kesken British Association for the Advancement of Science -järjestön kokouksen. Väittelyyn ottivat osaa muiden muassa Thomas Huxley, piispa Samuel Wilberforce, Benjamin Brodie, Joseph Dalton Hooker ja Robert FitzRoy. Keskeisimmät väittelijät olivat evoluutioteoriaa puolustanut Huxley ja luomisopin kannalla ollut Wilberforce. Väittely tunnetaankin myös nimillä Huxleyn–Wilberforcen väittely tai Wilberforcen–Huxleyn väittely. Charles Darwin ei ottanut osaa väittelyyn, vaikka hänen ajatuksensa olivatkin sen alkusyy.
Koko väittely muistetaan parhaiten Huxleyn ja Wilberforcen käymästä kahdenkeskisestä sanaharkasta. Wilberforce aloitti puheenvuorollaan: ”Katsooko herra Huxley olevansa enemmän isoisän vai isoäidin puolelta sukua apinalle?” Tarinan mukaan Huxley kuiskasi vierellään istuvalle: ”Herra on johdattanut hänet käsiini”, ja vastasi Wilberforcelle, että hän on ”mieluummin sukua apinalle, kuin sivistyneelle miehelle, joka käyttää kulttuurilliset ja kaunopuheiset lahjansa valheen palvelemiseen”.
Väittelyssä käydyistä puheenvuoroista ei ole olemassa sanatarkkaa tietoa, joten Huxleyn ja Wilberforcen todellisia puheenvuoroja ei voida tietää.
George Washingtonin yliopisto

George Washingtonin yliopisto () on vuonna 1821 perustettu yksityinen yliopisto Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Sen alkuperäinen nimi oli "Columbian College". Nykyisen nimensä yliopisto on saanut Yhdysvaltain ensimmäisen presidentin, George Washingtonin mukaan.
Yliopistossa opiskeli 11 273 perusvaiheen opiskelijaa ja 11 403 maisteri- ja tohtoriopiskelijaa (2021). Henkilökuntaa on 1941. Yliopiston lukukausimaksu on suuruudeltaan 64 990 dollaria. Moni tunnettu amerikkalainen vaikuttaja on opiskellut yliopistossa, esimerkiksi Colin Powell, Harry Reid ja Elizabeth Warren.
Oppilaitoksen tieteellisiä saavutuksia korostava kiinalainen ARWU-yliopistoranking arvioi yliopiston maailman huippuyliopistojen listallaan 2021 sijaluokkaan 301–400. Heinäkuussa 2023 yliopiston kanslerina aloitti Ellen Granberg, joka on myös ensimmäinen nainen virassa. 
Hallinnollisesti yliopisto jakautuu 14 tiedekuntaan ():
In Time

In Time on yhdysvaltalainen vuonna 2011 ensi-iltansa saanut tieteistrilleri. Elokuvan on ohjannut Andrew Niccol, pääosissa Amanda Seyfried, Justin Timberlake, Cillian Murphy, Olivia Wilde, ja Alex Pettyfer.
Juoni.
Lähitulevaisuuteen sijoittuvassa filmissä vanhenemisgeeni on kytketty pois päältä, mutta ylipopulaation välttämiseksi ajasta on tullut valuuttaa. Nuorta miestä, Will Salasta (Justin Timberlake) syytetään lisä-ajan saamiseksi tehdystä murhasta, ja hän joutuu pakomatkalle korruptoituneelta "ajanpitäjät"-poliisijoukolta, yhdessä panttivangiksi ajautuvan Sylvia Weisin (Amanda Seyfried) kanssa.
Juonen samankaltaisuus.
Samanlainen juoni elinajasta maksuvälineenä esiintyy vuonna 1987 julkaistussa lyhytelokuvassa "The Price of Life" (Imdb).
Toni Jerrman

Toni Jerrman (s. 12. heinäkuuta 1964) on suomalainen kirjallisuus- ja elokuvakriitikko, jonka erikoisalueita ovat science fiction, fantasia ja kauhu. Jerrman on ollut "Tähtivaeltaja"-lehden päätoimittaja vuodesta 1984. Jerrman on perustanut Helsingin science fiction -seuran jakamat Tähtivaeltaja- ja Tähtifantasia-kirjallisuuspalkinnot. Jerrman on kirjoittanut kirja-arvosteluja muun muassa "Helsingin Sanomiin". Hän on toiminut myös Suomen sarjakuvaseurassa.
Fandom-aktiivina Jerrman on ollut muun muassa järjestämässä lukuisia Finnconeja ja aikanaan esitti ajatuksen Finnconien maksuttomuudesta. Hän on saanut Kosmoskynä-palkinnon vuonna 1992 kotimaisen tieteiskirjallisuuden hyväksi tehdystä työstä. Jerrman kutsuttiin kunniavieraaksi vuoden 2004 Finnconiin. Suomen sarjakuvaseura myönsi hänelle vuonna 2006 sarjakuvaneuvoksen arvonimen. Vuonna 2010 Jerrman sai Rakkaudesta kirjaan -palkinnon lukemisen ja kirjallisuuden aseman edistämiseksi tehdystä työstä.
Ura.
Jerrman on opiskellut Helsingin yliopistossa yleistä kirjallisuudentutkimusta. Hän on kirjoittanut vapaana toimittajana artikkeleita ja arvosteluja muun muassa "Helsingin Sanomiin", "Kauppalehti Pressoon", "Like-uutisiin", "Sarjainfoon" ja avustanut 1990-luvulla Radiomafian Vapaa vyöhyke -ohjelmaa. Jerrman oli perustamassa Suomen tieteiskirjoittajat -yhdistystä vuonna 1984. Hän sai yhdistyksen jakaman Kosmoskynä-elämäntyöpalkinnon kotimaisen tieteiskirjallisuuden edistämisestä vuonna 1992.
Jerrman on toimittanut "Tähtivaeltajaa" vuodesta 1984. Tätä ennen lehti oli ilmestynyt fanzine-muodossa kahdeksan numeron verran nimellä "Time and Space". Lehden alkuaikoina sille oli ominaista rock-henkinen kapinallinen asenne. Jerrmanin linjana on ollut esitellä "Tähtivaeltajassa" suomalaisille lukijoille korkealaatuisia kirjoja, kirjailijoita, sarjakuvia, elokuvia ja taiteilijoita, jotka eivät vielä ole lyöneet itseään Suomessa läpi ja näin laajentaa kulttuurin kenttää. European Science Fiction Society palkitsi Jerrmanin parhaana päätoimittajana vuonna 1988. Jerrman sai Kemin sarjakuvafestivaalien Lehti-Lempi-palkinnon Tähtivaeltaja-lehdestä vuonna 1998. 
Jerrman oli toisen Finncon-tapahtuman pääjärjestäjänä Helsingissä 1989. Ensimmäinen tapahtuma oli ollut maksullinen ja vaikka ohjelma oli ollut menestys, taloudellisesti tilaisuus oli tappiollinen. Jerrmanin ajatuksena oli tapahtuman maksuttomuus ja avoimuus. Tämän jälkeen Finncon on kasvanut Euroopan suurimmaksi alan tapahtumaksi. Maksuttomuudesta ja avoimuudesta kaikille on tullut suomalaisten sf-tapahtumien tyypillinen piirre, muualla maailmassa vastaavat tilaisuudet ovat maksullisia. Jerrman oli Finnconin ensimmäinen kotimainen fanikunniavieras vuonna 2004.
Vuonna 1997 Jerrman toimitti Jalavan julkaiseman eroottisten kauhunovellien kokoelman "Himon anatomia". Antologia sai vuonna 1998 Dark Fantasy -yhdistyksen Kultainen moottorisaha -palkinnon sarjassa vuoden paras kauhualan painotuote. Jerrman on toimittanut yhdessä Vesa Sisätön kanssa tietokirjat "Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 1–2" (2004), "Kotimaisia tieteis- ja fantasiakirjailijoita" (2006) sekä Sisätön ja Jukka Halmeen kanssa teoksen "Ulkomaisia fantasiakirjailijoita 2" (2009).
Andy Dick

Andrew Robert "Andy" Dick (s. 21. joulukuuta 1965 Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen komedianäyttelijä, joka on näytellyt vuodesta 1986 lähtien elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa: "Old School – jengi koossa" (2003), "Zoolander" (2001) ja sarjoissa "Teho-osasto" (2007), "The Ben Stiller Show" (1992–1993). Dick on antanut äänensä peliin (2004) ja elokuvaan "Tapaus Punahilkka" (2005). 
Dick on ollut naimisissa Ivone Kowalzykin kanssa vuosina 1986–1990 ja heillä on liitosta yksi poika. Hänellä on tyttöystävänsä Linan kanssa kaksi lasta, poika ja tyttö.
Dick on aiheuttanut paljon kohua sekoilemalla päihtyneenä. Hän on kertonut olevansa biseksuaali.
Adam Taylor Gordon

Adam Taylor Gordon (s. 20. kesäkuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti uransa vuonna 2003 elokuvasta "Humiseva harju". Kyseessä on elokuvan uudempi versio. Hän on näytellyt myös elokuvassa "Cellular" (2004) ja sarjassa "Weeds" yhdessä jaksossa.
Duffy

Aimée Ann Duffy (s. 23. kesäkuuta 1984 Bangor), taiteilijanimeltään vain Duffy, on walesilainen laulaja-lauluntekijä, jonka lajityyppi on soul. Kappale ”Mercy” hänen esikoisalbumiltaan "Rockferry" (2008) nousi Britteinsaarilla listojen kärkeen ja sai mainetta muuallakin Euroopassa. Duffy esiintyi vuoden 2009 Pori Jazzissa.
Vuonna 2011 Duffy ilmoitti pitävänsä taukoa musiikinteosta toisen albuminsa "Endlesslyn" menestyttyä odotettua heikommin. 2010-luvulla hän on kokeillut myös näyttelemistä elokuvissa "Patagonia", "Secret Love" ja "Legend". Viimeksi mainittua vuoden 2015 rikosdraamaa varten Duffy äänitti myös kolme kappaletta, joista ”Whole Lot of Love” julkaistiin syyskuussa 2015 hänen ensimmäisenä singlenään viiteen vuoteen.
Duffy ilmoitti helmikuussa 2020 Instagramissa että vetäytyi julkisuudesta koska "– Minut raiskattiin, huumattiin ja pidettiin vankina muutamien päivien ajan".
Keeley Hawes

Claire ”Keeley” Hawes (s. 10. helmikuuta 1976 Lontoo) on englantilainen näyttelijä, joka aloitti uransa 1980-luvun lopulla. 
Hawes on näytellyt muun muassa elokuvissa "Arvoituksia arkussa" ja "Pankkikeikka". Lisäksi hän on esiintynyt televisiosarjoissa "Mutual Friends", "Ashes to Ashes", "Erikoisjoukkue", "Identity", "Line of Duty" sekä "Bodyguard".
Hänellä on myös useita äänirooleja "Tomb Raider" -peleissä. Vuonna 1996 hän esiintyi englantilaisen Suede-yhtyeen musiikkivideossa ”Saturday Night”. Hän näytteli Lady Agnes Hollandia BBC:n tuottamassa "Kahden kerroksen väkeä" -sarjan jatko-osassa "Upstairs, Downstairs" vuosina 2010–2012.
Yksityiselämä.
Keeley Hawes on ollut naimisissa näyttelijä Matthew Macfadyenin kanssa vuodesta 2004 lähtien. Heillä on kaksi lasta. Vuodet 2001–2004 Hawes oli naimisissa Spencer McCallumin kanssa. Heillä on yksi lapsi.
Alexandra Hedison

Alexandra Mary Hedison (s. 10. heinäkuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja, näyttelijä ja ohjaaja.
Ura.
Hedison sai ensimmäisen roolinsa sarjasta "Teräsmieheni" vuonna 1994. Vuosina 1996–1997 hän esitti palomies Kay Rizzoa televisiosarjassa "L.A. Firefighters". Hedison näytteli dokumenttiohjaaja Dylan Morelandia televisiosarjassa "L-koodi" vuonna 2006 ja palasi sarjaan sen viimeisellä kaudella 2009. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa "Sleep With Me" ja "Epäilyksen varjossa". Hedison on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan "In the Dog House" ja ohjannut laulaja Shelby Lynnesta kertovan dokumentin "Suit Yourself".
Hedison on toiminut myös valokuvaajana. Hänellä on ollut näyttelyjä muun muassa Los Angelesissa ja Lontoossa. Hänen sademetsiä kuvaava valokuvasarjansa "Ithaca" on ollut esillä muun muassa Shoreditch Town Hallissa Lontoossa ja Gallery 28 -galleriassa New Yorkissa.
Yksityiselämä.
Hedison on näyttelijäpariskunta David ja Bridget Hedisonin tytär. Hän opiskeli UCLA-yliopistossa Los Angelesissa.
Hedison seurusteli talk show -juontaja Ellen DeGeneresin kanssa vuosina 2001–2004. Vuonna 2014 hän meni naimisiin näyttelijä Jodie Fosterin kanssa.
Forged by Fire

Forged by Fire on power metal -yhtye Firewindin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Century Media Records.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Gus G. ja Chitral Somapala, ellei toisin mainittu.
Fukushiro Nukaga

Fukushiro Nukaga (; s. 11. tammikuuta 1944) on japanilainen poliitikko. Hän kuuluu maansa liberaalidemokraattiseen puolueeseen.
Nukaga on istunut Japanin alahuoneessa vuodesta 1983. Hän seurasi vuonna 2007 Koji Omia maansa talousministerinä.
Nukaga syntyi Ibarakin prefektuurissa Honshūlla ja valmistui Wasedan yliopistosta.
Kōji Omi

Kōji Omi (; 14. joulukuuta 1932 – 14. huhtikuuta 2022) oli japanilainen poliitikko maansa liberaalidemokraattisesta puolueesta. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1983 ja sai vuonna 2006 nimityksen Japanin talousministeriksi. Hänen seuraajakseen tuli vuonna 2007 Fukushiro Nukaga.
Arnold Stang

Arnold Stang (28. syyskuuta 1918 New York, New York, Yhdysvallat – 20. joulukuuta 2009 Newton, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki äänirooleja, joista hän sai vuonna 2005 Annie-palkinnon.
Ura.
Stang aloittaneensa uransa radion parissa näytellessään "Horn and Hardart's Children's Hour" -radio-ohjelmassa. 1940-luvulla Stang esiintyi satunnaisesti elokuvissa, kuten "Let's Go Steady" ja "Laughter in Paris". Samaan aikaan hän teki äänirooleja animaatioihin esimerkiksi Hermanin äänenä Famous Studiosin tuottamissa lyhytanimaatioissa, kuten "Mice Paradise", "City Kitty" ja "Bicep Built for Two". Vuonna 1951 hän oli vakituisena näyttelijänä satiirisessa televisiosarjassa "Henry Morgan's Great Talent Hunt". Vuodesta 1961 toimi ääninäyttelijänä Hanna-Barberan tuottamasta "Topi-katti"-animaatiosarjassa, jossa hän näytteli pääosaa. Stang näytteli myös pääosaa yhdessä Arnold Schwarzeneggerin elokuvassa "Hercules New Yorkissa" vuonna 1970.
Ai (runoilija)

Ai (21. lokakuuta 1947 – 20. maaliskuuta 2010) oli virallisen nimenmuutoksen saanut yhdysvaltalainen runoilija. Hän voitti teoksillaan lukuisia palkintoja, kuten National Book Awardin. 
Ai, syntyjään Florence Anthony, suoritti loppututkinnon japanin kielestä. Hänellä oli japanilaisia ja alkuperäisamerikkalaisia sukujuuria.
P. C. Jersild

Per Christian (P. C.) Jersild (s. 14. maaliskuuta 1935 Katrineholm) on ruotsalainen kirjailija. Jersild opiskeli lääkäriksi, mutta ryhtyi kirjailijaksi 1977. Jersildin teokset herättivät 1970- ja 1980-luvun Ruotsissa paljon keskustelua.
"Sielun silmin" (1980) on satiirinen romaani, jossa Jersild pohtii mitä on ihmisyys. Teoksen minäkertojana on Ypsilon-niminen ruumiista irrotettu ihmisaivo. "Jälkeen vedenpaisumuksen" (1982) on synkkä kuvaus ydintuhon jälkeisestä elämästä Itämeren saarella. Romaanissa "Viideskymmenes vapahtaja" (1984) 1700-luvun Venetsiassa elävä kirjuri tapaa erikoisen Magdalenus-nimisen miehen. Asetelma perustuu Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin kirjaan "Pyhä veri, pyhä Graal" (1982). "Nerojen paluu" (1987) tarkastelee ihmiskunnan historiaa erillisten kertomusten kautta.
"Baabelin talon" pohjalta tuotettiin vuonna 1981 jättisairaalajärjestelmää kritisoiva televisiosarja. Kay Pollak on ohjannut vuonna 1980 "Lasten saaren" pohjalta samannimisen elokuvan. Muutamista muistakin Jersildin teksteistä on sovitettu televisioelokuvia.
Rintasokeri

Rintasokeri on historiallinen nimitys makeisena käytetylle sokerilaadulle. Yleisemmältä nimeltään kyseessä on kandisokeri, jota on ollut saatavina Euroopassa 900-luvulta lähtien, alkujaan makeisena. Täsmällisemmin määriteltynä ainoastaan ohrakeitteellä terästettyä kandisokeria voidaan kutsua rintasokeriksi.
Rintasokeri on läpikuultavaa, vaaleaa tai rusehtavaa kovaa ainetta, jota myytiin kiteinä nauhoissa. Vanhoista ajoista kertovissa kirjoissa, kuten Anni Swanin teoksissa, rintasokeria kuvataan lasten keskuudessa suosituksi makeiseksi. Todennäköisesti kyseessä oli ruokosokerin ja juurikassokerin sekoitus, joka kiteytettiin ylikyllästetystä liuoksesta kiteiksi langan ympärille. Toisaalta on esitetty, että yskänlääkkeenäkin käytetty rintasokeri oli alun perin ohrasokeria, jota saatiin haihduttamalla ohrakeitettä yhdessä sokerin, appelsiini- tai sitruunamehun ja viinikiven kanssa. Rintasokerin yskää parantavat ominaisuudet olisivat tällöin liittyneet lähinnä valmistuksessa käytettyyn ohraan.
Rintasokerin nimi viitannee sen lääkkeelliseen käyttöön rintakehän sairauksissa, kuten yskässä ja "rintataudissa" eli keuhkotaudissa. Vastaava termi esiintyy myös saksan kielessä ("Brustzucker") ja ruotsin kielessä ("bröstsocker"), joista jälkimmäisestä on ensimmäinen maininta Carl Lindhin kirjassa "Huusz-apotek ock läkie book" (Wijsingsborg 1675). Latinaksi kyseistä makeista on kutsuttu nimellä "Saccharatum candum", jota vastaa englannin kielen termi "sugar candy". Britannian kauppahistoriasta löytyy varhainen maininta vuodelta 1390 "sugar-candysta", jota valmistettiin liuottamalla valkoista tai ruskeaa sokeria laimeaan kalsiumhydroksidiliuokseen ja antamalla sen kiteytyä.
Kandisokeria käytetään nykyään muun muassa oluen valmistamisessa ja kuumien juomien kuten teen ja kahvin makeuttamiseen.
John Cazale

John Cazale (12. elokuuta 1935 – 12. maaliskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä lyhytelokuvassa 1960-luvulla, ennen kuin sai roolin "Kummisetä"-elokuvasta vuonna 1972. Hän näytteli myös "Kummisetä osa II":ssa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "Kauriinmetsästäjä", jossa hän näytteli Stanley ”Stan” Stoshia. Cazale oli kihloissa Meryl Streepin kanssa. Cazale kuoli keuhkosyöpään.
Cazale näytteli urallaan vain viidessä elokuvassa. Niistä jokainen oli vähintään ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkintoon. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta elokuvassa "Hikinen iltapäivä".
A Northern Soul

A Northern Soul on The Verven toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. heinäkuuta 1995. Albumilla yhtye meni enemmän pophakuisempaan, brittipop-tyyppiseen soundiin. Albumin kappaleet "This Is Music" ja "History" nousivat hiteiksi ja raivasivat tietä yhtyeen suurmenestykselle, joka tapahtui yhtyeen seuraavalla, vuoden 1997 albumilla "Urban Hymns". Vaikka albumi sisälsi hittejä, silti itse albumi ei ollut kovin suuri menestys. Nykyisin albumia pidetään kuitenkin suuressa arvossa.
Albumin nimikkokappaleen kirjoittaja Richard Ashcroft teki Oasis-kappaleen "Cast No Shadow" innoittamana, jonka kyseisen yhtyeen päälauluntekijä Noel Gallagher teki Ashcroftille. Täten "A Northern Soul" on omistettu Noelille.
Max Hopo

Maximilian "Max" Hopo, joskus Mäks Hopo () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Hessu Hopon poika.
Joissain Disneyn 1950-luvulla tekemissä lyhyissä Hessu-piirretyssä Hessulla oli poika, jota kutsuttiin nimellä Junior, mutta hän oli erinäköinen ja paljon nuorempi kuin Max. Max Hopo esiintyi ensimmäisen kerran piirrossarjassa "Hopon poppoo" (1992–1993) ja myöhemmin siihen liittyvissä elokuvissa "Hopon poppoo" (1995) ja "Hessu Hopo – rampin rämäpää" (2000).
John Savage

John Savage voi viitata muun muassa johonkuhun seuraavista:
Esa I. Järvinen

Esa I. Järvinen (s. 26. heinäkuuta 1948 Kemi) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja kirjailija. 
Järvinen kävi Kemin lyseota ja oli mukana koulun Kwekino-elokuvakerhon toiminnassa. Hän on ollut toimittajana Lapin Kansa-lehdessä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa romaanit "Kaartokadun nainen" (1990), "Kimppu haaveita" (1995) ja "Salaisuuksien miehet" (2004). Järvisen tuotanto on tyylillisesti monimuotoista. Järvinen asuu Rovaniemellä.
Götaplatsen

Götaplatsen on keskeinen julkinen aukio Göteborgissa Ruotsissa. Se muodostaa kaupungin pääkadun Kungsportsavenynin eteläisen pään. Nykyisessä muodossaan aukio vihittiin käyttöön vuonna 1923, jolloin kaupunki vietti 300-vuotisjuhliaan.
Götaplatsenia voidaan pitää kaupungin kulttuurin keskipisteenä, sillä sen ympärillä sijaitsevat Göteborgin konserttitalo (Göteborgin sinfoniaorkesterin kotisali), Göteborgin taidemuseo, Göteborgin kaupunginteatteri ja kaupungin pääkirjasto. Monumentaalinen uusklassinen taidemuseon rakennus muodostaa aukiolle juhlavan eteläpäädyn. Aukion keskelle on sijoitettu Carl Millesin veistämä Poseidon-patsas, josta on tullut yksi kaupungin symboleista.
Yas Marina Circuit

Yas Marina Circuit () on moottorirata Yasin tekosaarella Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.
Yas Marina Circuitin on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Radalla ajettiin Abu Dhabin Grand Prix ensimmäistä kertaa kaudella 2009. Rata ajetaan vastapäivään.
Yas Marina Circuit on yhdistelmä perinteistä kilparataa ja katurataa. Kilparata on pysyvä rakennelma, johon voidaan yhdistää tilapäisesti katurataosuus kilpailuja varten. Radalla oli alun perin 21 mutkaa, ja se oli 5,554 kilometriä pitkä. Kaudelle rataprofiilia muutettiin merkittävästi, kun aikaisempia hitaita mutkia ja šikaaneja poistettiin ja niiden tilalle tehtiin nopeampia neulansilmämutkia. Rata sijaitsee osittain satama-alueella kuten Monacossa ja siinä on myös osio, joka muistuttaa Spa-Francorchampsin Raidillon-mutkaa.
X1

X1 on Tukholman lähijunaverkossa käytössä oleva sähkömoottorivaunu. ASEA valmisti vaunuja 104 kappaletta vuosina 1967–1975. Vaunuilla oli tarkoitus parantaa ja nopeuttaa Tukholman lähijunaliikennettä. Vaunujen ulkonäkö on kantikas 1960-luvun tyyliin. Niiden suurin sallittu nopeus on 120 km/h. Kaikki X1-junat on jo korvattu uudemmilla X60-junilla. Viimeiset yksiköt poistuivat käytöstä huhtikuussa 2011. Jäljellä olleet 12 yksikköä oli tarkoitus romuttaa.
Yksi X1-yksikkö koostuu moottorivaunusta (X1-A) ja ohjausvaunusta (X1-B). Junan neljä moottoria sekä suurin osa sähkölaitteista sijaitsevat moottorivaunussa. Yhden vaunun kummallakin puolella on kolme pariovea, joten kokonaisesta yksiköstä ovia löytyy kaikkiaan 12. Yksiköitä voi kytkeä yhteen viisi kappaletta, jolloin muodostuu kymmenenvaunuinen juna. Yhteenkytkentä onnistuu myös uudempien X10-junien kanssa. Vaunujen istumajärjestys oli 2+3. Vaunujen sisustusta muutettiin useita kertoja.
X1-junat osoittauivat nopeasti epäluotettaviksi talvisissa olosuhteissa. Ne olivat herkkiä kylmyydelle ja kosteudelle, ja lumi pääsi katon ilmanottoaukkojen kautta moottoriin. 1970- ja 1980-luvuilla juniin tehtiin useita luotettavuutta parantavia muutostöitä. Toinen ongelma junissa oli eristeenä käytetty asbesti, joka kuitenkin poistettiin niistä.
Jennie Fletcher

Jennie Fletcher (19. maaliskuuta 1890 – 17. tammikuuta 1968) oli brittiläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kummatkin olympiamitalinsa Tukholmassa 1912. 
Fletcher voitti mitalin kummassakin naisille järjestetyssä lajissa: 100 metrin vapaauinnissa ja 100 metrin vapaauintiviestissä. 100 metrin vapaauinnissa hän voitti pronssia ajalla 1.27,0. Viestin voittaneessa joukkueessa uivat hänen lisäkseen Irene Steer, Annie Speirs ja Belle Moore. Voittoaika oli uusi olympiaennätys 5.52,8.
Fletcher teki vuonna 1909 maailmanennätyksen 100 jaardin vapaauinnissa ajalla 1.13,6. Daisy Curwen rikkoi ennätyksen kaksi vuotta myöhemmin.
Zoltán Latinovits

Zoltán Latinovits (9. syyskuuta 1931 – 4. kesäkuuta 1976) oli unkarilainen näyttelijä.
Latinovits oli koulutukseltaan insinööri. Hän sai uransa aikana useita teatterikiinnityksiä, mutta saavutti mainetta myös elokuvissa. Yksi näistä oli Zoltán Huszárikin "Sindbad – suuri rakastaja" (1971). Latinovits oli useita kieliä taitanut polyglotti.
44-vuotiaana itsemurhan tehneelle Latinovitsille myönnettiin vuonna 1990 postuumisti Kossuth-palkinto.
Zoltán Huszárik

Zoltán Huszárik (14. toukokuuta 1931 – 15. lokakuuta 1981) oli unkarilainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen ohjaustöidensä joukossa on "Sindbad – suuri rakastaja" (1971).
Huszárik palkittiin muun muassa Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla vuonna 1978. Hän sai postuumin Kossuth-palkinnon vuonna 1990.
Huszárik kuoli Budapestissa 50-vuotiaana. Hänen tyttärensä Kata Huszárik on näyttelijä.
Rezső Seress

Rezső Seress (3. marraskuuta 1889 – 11. tammikuuta 1968) oli unkarilainen pianisti ja säveltäjä. 
Rezső Seress on tunnetun "Szomorú vasárnap" -laulun ("Gloomy Sunday") alkuperäinen tekijä. Kappale on pahamaineinen, sillä sen väitetään aiheuttaneen itsemurhaepidemian.
Alkuperäiset sanat Vége a világnak (Maailman loppu) kertoivat sodan aiheuttamasta epätoivosta ja päättyvät hiljaiseen rukoukseen ihmisten syntien tähden. Myöhemmin runoilija László Jávor kirjoitti uudet sanat (Surullinen sunnuntai), joissa laulaja haluaa tehdä itsemurhan rakastettunsa kuoleman tähden. Tämä sanoitus tuli suositummaksi ja alkuperäinen unohtui pian. Laulun levytti ensimmäisenä unkarilainen Pál Kalmár vuonna 1935.
Englanninkielisen version "Gloomy Sunday" levytti ensimmäisenä Hal Kemp vuonna 1936, sanoittajana Sam M. Lewis, ja sen levytti samana vuonna myös Paul Robeson Desmond Carterin sanoittamana versiona. Maailmanmaineeseen kappale nousi Billie Holidayn levytyksenä vuonna 1941. Lewisin versio viittasi itsemurhaan ja levykannessa se kuvattiin "Unkarilaiseksi itsemurhalauluksi" ilmeisesti markkinointikikkana.
Laulun ovat tulkinneet englannin kielellä lukuisat tähdet, esimerkiksi Artie Shaw, Sarah Vaughan, Ricky Nelson, Sarah Brightman, Sinead O'Connor ja Björk. Lisäksi mainittakoon versiot ranskan kielellä, esittäjänä Serge Gainsbourg ja venäjän kielellä, esittäjänä Viktor Klimenko.
Suomeksi sen on kääntänyt Reino Helismaa nimellä "Surullinen sunnuntai", ja sen levytti ensimmäisenä Eila Pellinen (1959). Muita tunnettuja versioita ovat levyttäneet muun muassa Fredi, Harri Marstio ja Kai Hyttinen.
Seress yritti tehdä itsemurhan hyppäämällä kerrostalon asuntonsa ikkunasta Budapestissa 78-vuotiaana, mutta selvisi pudotuksesta. Hän toteutti itsemurhan kuitenkin sairaalassa kuristamalla itsensä johdolla.
X60

X60 on Alstomin valmistama moottorivaunujuna, joka on käytössä Tukholman paikallisjunaverkossa. Junayksiköitä on yhteensä 83 kappaletta. Junat otettiin käyttöön vuonna 2005, jolloin niillä korvattiin pääsääntöisesti vanhimmat, epäluotettavat X1-mallisarjan junat. Vuonna 2017 viimeisetkin X10-sarjan junat poistuivat käytöstä, mistä lähtien kaupunkiseudun paikallisjunakalusto on koostunut ainoastaan X60-junista.
Junien hankintaprosessi käynnistyi 1990-luvun alussa, kun Tukholman läänissä liikenteen suunnittelusta vastaava Suur-Tukholman paikallisliikenne SL alkoi suunnitella uusien junien käyttöönottoa. Se tilasi ensin Regina-junia, mutta ne havaittiin epäkäytännöllisiksi, joten SL vuokrasi ne SJ:lle ja käynnisti hankintaprosessin uudelleen.
Teknisiä tietoja.
Yksi X60-junayksikkö koostuu kuudesta yhteenliitetystä vaunusta. Junayksikön pituus on 107 metriä. Yhteen junayksikköön mahtuu noin 900 matkustajaa, joista 374 istumaan. Ruuhka-aikaan voidaan liittää kaksi junayksikköä yhteen. X60-junan huippunopeus on 160 km/h.
Tyylikurssi

Tyylikurssi on yksityisen yrittäjän tai koululaitoksen järjestämä koulutus, jossa perehdytään asiakkaan ulkoisen olemuksen kohentamiseen hänen toivomaansa suuntaan. Asiakkaana voi olla yritys, yhteisö tai yksittäinen ihminen.
Tyylikursseilla käsitellään mm. seuraavia asioita: ryhti, kävelytekniikka, henkilökohtainen meikkiopastus, väri- ja tyylianalyysi (ei välttämätön), vartalotyypit ja pukeutuminen. Myös etiketti- ja tapakoulutus kuuluvat usein kurssin sisältöön. Kurssien hinnat ja sisältö vaihtelevat.
Frank Black

Frank Black (oik. Charles Michael Kittridge Thompson IV, s. 6. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Black Francis -nimellä vaihtoehtorock-yhtyeessä Pixies, jossa hän toimi keulakuvana vuosina 1986–1993. Tämän jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle, jolloin hän toimi myös Catholics-nimisen taustayhtyeen kanssa vuodesta 1998 lähtien. Myöhemmin hän kuitenkin kokosi Pixiesin uudelleen vuonna 2004, mutta jatkaa kuitenkin aktiivisesti soolouraansa.
Frank Black on ammentanut monista eri tyylilajeista vaikutteita kappaleihinsa, esimerkiksi vaihtoehtorock, pop, punk, heavy metal, country ja folk.