tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isak Julin

Isak Julin (19. joulukuuta 1879 Jämsä – 29. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja liikemies, joka vaikutti Tampereella ja Forssassa.
Elämä ja ura.
Jämsän Partalan kylän Valjasmäen tilalta kotoisin olleen Julinin vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Julin ja Ida Maria Syväjärvi. Isak kävi kansakoulun ja muutti sitten 15-vuotiaana Tampereelle. Hän työskenteli kauppa-apulaisena ja konttoristina, kunnes aloitti oman yritystoimintansa vuonna 1898. Julin perusti 1900-luvun alussa Tampereelle useita yrityksiä: kustannusliikkeen 1898, paperitavarain vähittäiskaupan 1901 ja tukkukaupan 1902, kirjansitomon 1905, kirjapainon 1906 ja paperipussitehtaan 1909. Julin rakennutti myös vuonna 1911 Petit-nimisen 373-paikkaisen elokuvateatterin Hämeenkatu 31:een. Kirjankustantamossaan Julin julkaisi lähinnä viihdekirjallisuutta, osittain muilta ostettujen teosten tittelipainoksia. Julinin omat julkaisut olivat "helppohintaisia", eikä niillä ollut korkeita kirjallisia tavoitteita. Muualta ostetun varastokirjallisuuden mukana tuli laajempia angloamerikkalaisten teosten suomennoksia, kuten Joseph Holt Ingrahamin, Jack Londonin, Upton Sinclairin, Mark Twainin ja Thomas W. Lawsonin romaanit, yksi kultakin..
Julin johti näitä yrityksiään vuoteen 1918 saakka, jolloin hän myi ne vuoden lopulla ja tämän jälkeen hän toimi Tampereen Osake-Pankin pääjohtajana 1920–1924 ja Oy Forssa Ab:n (Forssan puuvillatehdas) toimitusjohtajana 1924–1934. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1929. Julin jäi eläkkeelle 1934 heikentyneen terveyden vuoksi ja hän vietti loppuvuotensa Helsingissä. Julin myi huhtikuussa 1934 omistamansa Oy Forssa Ab:n osake-enemmistön Finlaysonille ja erosi 1. heinäkuuta 1934 alkaen Oy Forssa Ab:n toimitusjohtajan paikalta.
Politiikka ja heimosodat.
Julin oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1916–1922 ja 1924 ja toimi sen varapuheenjohtajana 1921–1922. Hän oli heimosotiin kuuluneen Aunuksen retken aikana Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan jäsenenä sekä Suomen hallituksen luottamusmiehenä Aunuksessa.
Muuta.
Julin pystytti 1929 Keuruulle Herpmanin poikien muistomerkin. Hän oli naimisissa Ida Rauha Gröndahlin kanssa vuodesta 1900 lähtien.
Kustaa Karjalainen

Kustaa Fredrik Karjalainen (21. elokuuta 1871 Kajaani – 5. syyskuuta 1919 Loviisa) oli suomen sukukieliin perehtynyt tutkija ja tutkimusmatkailija.
Henkilöhistoria.
Karjalaisen vanhemmat olivat sahatyömies Adolf Karjalainen ja Eva Gustava Kontio. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta lyseosta vuonna 1892 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1897 ja lisensiaatin tutkinnon vuonna 1905. Suomen kielen opettajana Helsingin teollisuuskoulussa Karjalainen toimi vuosina 1896–1898, Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisen laitoksen amanuenssina vuodesta 1904 lähtien ja suomalais-ugrilaisen kielitieteen dosenttina vuodesta 1905 lähtien. Hän oli myös virkaa tekevä suomen kielen lehtori vuosina 1905–1913 sekä virkaa tekevä suomen kielen ja kirjallisuuden professori vuosina 1908, 1910, 1913, 1914 ja 1917. 
Karjalainen teki tutkimusmatkoja Vienan Karjalaan vuonna 1894, Tverin Karjalaan 1895, Rukajärvelle 1897, ostjakkien eli hantien luo Siperiaan Tobolskin ja Tomskin seudulle vuosina 1898–1902 sekä Unkariin vuonna 1906. Suomalais-Ugrilaisen Seuran kirjavarainhoitajana Karjalainen toimi vuosina 1897–1898 ja sihteerinä 1906–1919.
Karjalainen oli naimisissa vuodesta 1904 Elsa Maria Cleven (s. 1878, professori Zacharias Cleven tytär) kanssa.
Eeva Särkkä

Eeva Tellervo Särkkä (o.s. Tiitinen; 27. toukokuuta 1935 Hankasalmi – 4. huhtikuuta 1989 Kangasala) oli suomalainen toimittaja, joka oli 1970-luvun alussa kokoomuksen kansanedustajana.
Särkän vanhemmat olivat maanviljelijä Aarne Johannes Tiitinen ja Aina Katri Laitinen. Hän suoritti keskikoulun 1953 ja oli sitten toimittajana Jyväskylän Sanomissa 1953–1957 sekä Aamulehden aluetoimittajana Jyväskylässä 1957–1967. Toimittajan työn ohella Särkkä toimi myös Jyväskylän normaalilyseon ja tyttölyseon pikakirjoituksen opettajana vuosina 1956–1960. Vuodesta 1967 lähtien Särkkä oli Aamulehden erityistoimittajana Tampereella.
Särkkä oli kokoomuksen kansanedustajana 1970–1972 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston ja television ohjelmaneuvoston jäsenenä.
Särkkä oli naimisissa vuodesta 1956 Pentti Juhani Särkän kanssa.
Toinen juutalaissota

Toinen juutalaissota (), myös Bar Kokhban kapina, oli juutalaisten kolmas suuri kapina Roomaa vastaan vuosina 132–135. Sota päättyi roomalaisten voittoon, ja sen jälkeen suurin osa Palestiinan juutalaisista pakkosiirrettiin valtakunnan muihin osiin. Sodasta voidaan käyttää myös nimeä kolmas juutalaissota, jos vuosien 115–117 levottomuudet eli Kitos-sota lasketaan varsinaiseksi sodaksi. 
Tausta.
Vuosina 66–73 käydyn ensimmäisen juutalaissodan jälkeen roomalaiset tiukensivat otettaan Juudeasta. Roomalaiset kärsivät raskaita tappiota ja menettivät kokonaisen legioonan ennen kapinan murskaamista vuonna 135.
Ensimmäisen juutalaissodan jälkeen roomalaiset alkoivat vahvistaa otettaan provinssista. Legioona X Fretensis käskettiin tukahduttamaan mahdolliset kapina-aikeet. Juutalaiset tunsivat itsensä petetyiksi, kun kävi ilmi keisari Hadrianuksen aikomus rakentaa toisen temppelin raunioille temppeli Juppiterille. Vuonna 131 Juudean kuvernööri nimesi kaupungin virallisesti Aelia Capitolinaksi.
Vuonna 132 juutalaiset nousivat kapinaan Simon bar Kokhban ("Tähden pojan") johdolla. Kapinan alettua hän julisti Israelin itsenäiseksi valtioksi. Rabbi Akiba piti Bar Kokhbaa Messiaana.
Lopputulos.
Kolmen vuoden kuluttua roomalaiset onnistuivat kukistamaan kapinan. Menetettyään Jerusalemin Bar Kokhba vetäytyi Betariin.
Hadrianus ryhtyi määrätietoisesti vainoamaan juutalaisia ja nimesi Juudean Syria Palaestinaksi ja Jerusalemin ”Aelia Capitolinaksi”. Siitä tehtiin roomalainen varuskuntakaupunki, jonne juutalaisilta oli pääsy kielletty. Suuri osa juutalaisista asui jo ennestään diasporassa eri puolella Rooman valtakuntaa, mutta tämän kapinan jälkeen valtaosa Palestiinassa vielä silloin asuneistakin pakkosiirrettiin valtakunnan muihin osiin.
Thomas Metzinger

Thomas Metzinger (s. 12. maaliskuuta 1958) on saksalainen filosofi, joka toimii Mainzin yliopiston filosofian laitoksella teoreettisen filosofian ryhmän johtajana. Hän on erikoistunut mielenfilosofiaan, tietoisuuden tutkimukseen ja etiikkaan.
Mielenfilosofiassa Metzinger on tutkinut neuro- ja kognitiotieteiden sekä tekoälytutkimuksen ja muiden vastaavien tieteiden empiiristen teorioiden filosofisia puolia.
Etiikan alalla hän on tutkinut muun muassa sovelletun etiikan, mielenfilosofian ja antropologian käsitteellisiä yhteyksiä. 
Metzinger tunnetaan muun muassa näkemyksestä, jonka mukaan minää ei ole olemassa; sen sijaan on olemassa vain "fenomenaalinen minä" sellaisena kuin se ilmenee tietoisessa kokemuksessa. Fenomenaalinen minä ei kuitenkaan ole olio vaan käynnissä oleva prosessi.
Adam Joseph Maida

Adam Joseph Maida (s. 18. maaliskuuta 1930) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolisen kirkon kardinaali. Hän on toiminut Detroitin arkkipiispana vuodesta 1990. 
John Dearden antoi Maidalle tämän pappisvihkimyksen Pittsburghissa, Pennsylvaniassa 8. kesäkuuta 1956. Ennen Detroitin arkkipiispan virkaansa hän oli toiminut vuodesta 1984 Green Bayn piispana Wisconsinissa. 
Maida matkusti huhtikuussa 2005 paavin kuoleman jälkeen Vatikaaniin, jossa hän osallistui seuraajan valintaan konklaavissa. Hän oli 75-vuotias; katolisen kirkon kardinaaleilla on äänioikeus 80-vuotiaiksi.
Timalit

Timalit (Timaliidae) on heimo pienikokoisissa varpuslinnuissa. Timaleista suurin osa esiintyy luonnonvaraisena trooppisessa Kaakkois-Aasiassa. Timalit ovat pulleahkoja lintuja, joiden väritys ja koko vaihtelevat paljon. Timaleiden jalat on vahvat, ja monet timalit viihtyvät maassa. Monet timaleista eivät ole niinkään muuttolintuja, ja monilla timaleilla onkin lyhyet ja pyöreät siivet ja ne ovat heikkoja lentäjiä. Timaleihin kuuluu 11 sukua ja 46 lajia.
Aikaisemmin timaleihin on luettu huomattavasti enemmän lajeja, mutta siihen kuuluneita lajeja on siirretty muun muassa kerttujen, herttujen, rillien, vireoiden, peukkulien ja pyrstötimalien heimoihin.
Ron McClamrock

Ronald Albert McClamrock on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii filosofian apulaisprofessorina Albanyn yliopistossa. Hänen erikoisalueitaan ovat mielenfilosofia, tieteenfilosofia ja kognitiotiede.
Mielenfilosofiassa McClamrock on pyrkinyt hyödyntämään sekä analyyttisen että mannermaisen perinteen ajatuksia. Hän on saanut vaikutteita Herbert Simonilta, Maurice Merleau-Pontyltä ja Martin Heideggerilta, ja esittänyt (1995), että ihmisen maailmassa-olemisen ("Dasein", "In-der-welt-sein") tila tekee mahdottomaksi sen, että hän voisi ymmärtää itsensä abstrahoimalla maailma pois ja tutkimalla sitä kuin se olisi irrallinen ulkoinen olio, jonka osa hän ei itse ole. Päinvastoin kuin mannermaiset filosofit yleensä, McClamrock hyödyntää kuitenkin nykyaikaisten luonnontieteiden, biologian ja kognitiotieteen tutkimustuloksia tukemaan tietoisuuden ja koko mielen luonnetta koskevia johtopäätöksiään.
Jaakko Sievänen

Jaakko Sievänen (29. heinäkuuta 1932 Renko − 14. helmikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. 
Sievänen opiskeli vuosina 1954−1957 Suomen taideakatemiassa ja jatkoi opintojaan Firenzessä vuosina 1957–1958, samoin kuin Accademia di Belle Artissa Roomassa. Sievänen tunnetaan eräänä Suomen ensimmäisistä informalisteista, mutta myöhemmin hänen ilmaisunsa kehittyi vaiheittain realistisempaan suuntaan. Hänen varhaisissa teoksissaan olivat usein aiheena huonetilassa liikkuvat yksinäiset ihmiset, sittemmin myös esimerkiksi sensuellit muotokuvat. Sievänen oli mukana perustamassa taiteilijaryhmä Maaliskuulaisia 1960-luvun alussa. Sievänen asui Helsingissä, mutta työskenteli myös Italiassa. Hän toimi Kuvataideakatemian rehtorina vuosina 1974−1983. Sieväselle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1991 ja vuonna 2000 hän oli Ars Fennica -ehdokkaana. Lisäksi hän oli Helsingin Juhlaviikkojen Vuoden taiteilija vuonna 1974. Professorin arvonimen Sievänen sai vuonna 2004 ja Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi hänet vihittiin vuonna 2006.
ISB Ilmajoki

 
ISB Ilmajoki on vuonna 2000 perustettu ilmajokelainen salibandyn erikoisseura. Seuralla on yhteensä kymmenen joukkuetta salibandyliiton miesten, naisten ja junioreiden sarjoissa. Miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla II-divisioonassa, kuten myös naisten edustusjoukkue.
Historia.
Kausi 2000–2001.
ISB:n ensimmäinen kausi. Liiga oli B-junioreiden-84 länsilohko. ISB sijoittui sarjassa keskikastiin.
Kaudet 2001–2005.
Kaudet 2001–2002 ja 2002–2003 ISB pelasi V-divisioonassa. Sarjanousun jälkeen joukkue pelasi IV-divisioonassa vain yhden kauden ja nousi vuonna 2004 III-divisioonaan sekä vuonna 2005 edelleen II-divisioonaan.
Kausi 2005–2006.
ISB:n jaoston toiminta moninkertaistui kauden aikana: joukkueiden määrä tuplaantui, budjetti suureni ja toiminnan näkyvyys laajeni. Miesten kakkosjoukkue aloitti V-divisioonassa. Kauden aikana ISB pääsi pelaamaan jyväskyläläistä Happeeta vastaan Suomen Cupin neljännellä kierroksella. Edustusjoukkue sijoittui II-divisioonassa viidenneksi. Seuralla oli farmiyhteistyötä Seinäjoen Peliveljien kanssa ja muutama ilmajokinen oli nostamassa SPV:n A-poikia SM-sarjaan.
Kausi 2006–2007.
ISB sai jälleen yhden joukkueen lisää, kun mukaan tulivat D-pojat. Loppukauden hyvien esitystensä ansiosta edustusjoukkue sijoittui runkosarjassa toiseksi ja pääsi nousukarsintaan I-divisioonaan mutta sarjanousu ei onnistunut.
Kausi 2007–2008.
Seuran uusia joukkueita olivat naiset, C-pojat ja B-tytöt. Edustusjoukkue keräsi II-divisioonassa 26 pistettä (13 voittoa ja viisi tappiota) ja sijoittui kolamnneksi.
Kausi 2008–2009.
Edustusjoukkue oli runkosarjansa ykkönen 31 pisteellä, jotka tulivat 15 voitosta ja yhdestä tasapelistä tappiomäärän jäätyä kahteen. Kotipeleistään ISB voitti kaikki. Nousukarsinnoissa joukkue voitti AFC Campuksen niin kotonaan kuin vieraissakin. ISB hävisi RSS Laakalle vieraissa 12–5 mutta voitti kotonaan 6–4 ja nousi I-divisioonaan, jonne RSS Laaka oli myös jo varmistanut paikkansa. Naisten joukkue sijoittui omassa sarjassaan kuudenneksi eli viimeistä edelliseksi.
Kausi 2009–2010.
Edustusjoukkue pelasi ensi kertaa I-divisioonassa mutta sijoittui 11:nneksi ja putosi takaisin sarjatasoa alemmaksi.
RenderWare

RenderWare on Criterion Gamesin kehittämä pelimoottori.
Tunnettuja pelimoottoria käyttäviä pelejä ovat muun muassa Rockstar Gamesin ' ja Electronic Artsin '.
Vuonna 2004 kerrottiin Criterionin Renderware 4 -moottorin tulosta sekä Renderware Studio -ohjelmiston versiosta 2.
RenderWare on jäänyt vähemmälle huomiolle kehittäjien aliarvioitua Epic Gamesin kehitystä Unreal Enginen parissa: Epicin suunnitelmat arvioitiin vaikeaksi ja samalla oman kehitysryhmän kyvyt yliarvioitiin. Seurauksena RenderWare viivästyi.
Alustat.
Ohjelmisto on ollut saatavilla Nintendo GameCube-, OS X-, PlayStation 2-, PlayStation 3-, PlayStation Portable, Windows-, Wii-, Xbox- ja Xbox 360 -alustoille.
Anna Järvinen

Anna Järvinen (s. 16. huhtikuuta 1970 Helsinki) on ruotsinsuomalainen muusikko. Helsingissä syntynyt Järvinen muutti kuusivuotiaana Täbyyn Tukholman pohjoispuolelle äidin uuden avioliiton myötä. Vuosina 1998–2004 hän lauloi, sävelsi ja soitti huuliharppua ruotsalaisessa Granada-nimisessä yhtyeessä, joka julkaisi kolme albumia ja yhden EP:n.
Järvisen ensimmäinen täysipituinen sooloalbumi "Jag fick feeling" julkaistiin vuonna 2007. Hän on myös esittänyt Onnenpäivänen-nimisen kappaleen Ipanapa 2 -lastenmusiikkilevyllä. Järvinen on tehnyt vuonna 2011 Olavi Uusivirran kanssa kappaleen nimeltä ”Nuori ja kaunis” elokuvaan "Elokuu".
Järvinen valittiin vuonna 2016 Vuoden ruotsinsuomalaiseksi.
Järvinen oli vuoteen 2021 naimisissa Ruotsin entisen pääministerin Olof Palmen nuorimman pojan Mattias Palmen kanssa.
Karl Emanuel Jansson

Karl Emanuel Jansson (7. heinäkuuta 1846 Finström, Ahvenanmaa – 1. kesäkuuta 1874 Jomala, Ahvenanmaa) oli suomalainen taidemaalari. Häntä pidetään laatukuvamaalarina.
Ura.
Jansson kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun Turussa vuosina 1860–1862. Hän jatkoi opintojaan Tukholman kuninkaallisessa taideakatemiassa vuodet 1862–1867. Matka-apurahan turvin Jansson matkusti monien muiden aikalaistensa tavoin Düsseldorfiin. Janssonin elämä ja taiteilijan ura jäi lyhyeksi, kun hän sairastui tuberkuloosiin ja kuoli muutaman vuoden sairastamisen jälkeen kesäkuussa 1874 vain 28 vuoden ikäisenä.
Eliel Aspelin-Haapkylän teos ”Suomen taiteen historia pääpiirteissään” (1891) luonnehti Janssonia ja hänen teoksiaan seuraavasti:
Marion Davies

Marion Cecilia Davies, alun alkaen "Dourvas" (3. tammikuuta 1897 – 22. syyskuuta 1961) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Davies syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, vanhempiensa Bernardin ja Rosen viidestä lapsesta nuorimpana. Hänen sisaruksensa olivat Rose, Reine, Ethel ja Charles; Reinestä tuli Marionin tavoin näyttelijä. Charles hukkui vuonna 1906 ollessaan viidentoista vuoden ikäinen.
Davies nousi elokuvatähteyteen 1910-luvun lopussa. 1920-luvulla hänen urasaavutuksensa kuitenkin jäivät paljolti yksityiselämän asioiden varjoon, ja paljon julkisuutta saikin muun muassa suhde William Randolph Hearstiin. Hän meni Hearstin kuoleman jälkeen 31. lokakuuta 1951 naimisiin Horace Brownin kanssa.
Davies oli vanhemmalla iällään aktiivinen hyväntekeväisyystyössä. Hän kuoli syöpään 64-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Appingedam

Appingedam on kunta ja kaupunki Groningenin provinssissa Alankomaissa. Kaupungissa on 12 165 asukasta (1. kesäkuuta 2007). Kunnan pinta-ala on 24,62 neliökilometriä, josta 0,78 neliökilometriä on vettä. Appingedam sai kaupunkioikeudet vuonna 1327.
Myöhäiskeskiajalla Appingedam oli tärkeä satamakaupunki, ja kilpakumppani Groningenin kaupungille. Myöhemmin kaupunki on jäänyt maankohoamisen vuoksi sisämaakaupungiksi. Kaupungin kuvatuimpia nähtävyyksiä ovat Damsterdiep-joen yläpuolelle rakennetut keittiöt. Kun varastorakennuksia otettiin asuinkäyttöön, asukkaat laajensivat niitä veden päälle.
Pentti Hiidenheimo

Bengt Henrik (Pentti Heikki) Hiidenheimo, vuoteen 1906 Törnström (29. tammikuuta 1875 Vihti – 16. helmikuuta 1918 Nummi) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomalaisen puolueen kansanedustaja. Punaiset surmasivat Hiidenheimon Suomen sisällissodan aikana helmikuussa 1918. 
Hiidenheimon vanhemmat olivat maanviljelijä, taloustirehtööri Sven Israel Törnström ja Karolina Kristina Tolpo, valtiopäivämies Gabriel Tolpon tytär. Hänen veljensä oli maanviljelijä ja kansanedustaja Artturi Hiidenheimo. Hän kävi kansakoulun ja suoritti vuosina 1893–1895 Harjun maanviljelyskoulun kaksitalvisen kurssin. Hiidenheimo viljeli Nummelta 1898 ostamaansa Jakovan tilaa vuodesta 1899 alkaen. Hiidenheimo oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana vuosina 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Pellervo-Seuran johtokunnan jäsen Hiidenheimo oli kymmenen vuotta ja vaikutti myös Nummen osuusmeijerin perustamiseen ja osuuskaupan kehittämiseen. Hän toimi Metsänhoitoyhdistys Tapion johtokunnassa oli perustamassa Maanviljelijäin Keskinäistä Metsäpalovakuutusyhdistystä.
Hiidenheimo oli naimisissa vuodesta 1899 Ida Maria Malmgrenin kanssa. Heillä oli yhdeksän tytärtä ja kuusi poikaa.
Jaakko Tervo

Jaakko Hermanni Tervo (aik. "Herman Jakob Nyström") (4. syyskuuta 1871 Oulu – 1. joulukuuta 1931 Kuopio) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän käytti nimimerkkiä "Samppa".
Tervon vanhemmat olivat vahtimestari Jakob Nyström ja Maria Tervo. Hän kävi Oulun lyseota kuusi luokkaa, mutta ei kirjoittanut ylioppilaaksi. Tervo aloitti toimittajan uransa vuonna 1892 oululaisen Louhi-lehden toimittajana. Oulusta Tervo siirtyi 1897 Kuopioon Uusi Savo-lehteen mutta palasi vielä kotikaupunkiinsa ensin vuonna 1900 Sanomalehti Kalevan toimitussihteeriksi, myöhemmin myös vuodesta 1904 päätoimittajaksi ja lehden omistajaksi. Kalevan palveluksessa Tervo oli yksitoista vuotta. Kalevan tehtävät jätettyään Tervo muutti 1910 Helsinkiin ensin Suomalaisen Uutistoimiston ja sitten 1911 Suomen Tietotoimiston palvelukseen. Tervo oli Etelä-Suomen Sanomat-lehden päätoimittajana Lahdessa 1915–1921 ja sitten Lahti-lehden toimitussihteerinä. Vuonna 1928 Tervo muutti Kuopioon, jossa ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi ja toimittajaksi. Vuoteen 1931 mennessä Tervo oli kirjoittanut neljä nuorten kirjaa ja yhden aikuisten romaanin.
Tervo oli Oulussa asuessaan Oulun Hiihtoseuran johtokunnan jäsenenä ja sihterinä 1901—1910 sekä Oulun läänin hätäapukomitean kamreerina 1902—1904. Hän oli Nuorsuomalaisen Sanomalehtimiesyhdistyksen sihteerinä 1912–1915 ja yhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1912–1921. Tervo oli mukana perustamassa Lahden Hiihtoseuraa, oli seuran johtokunnan jäsenenä ja sihteerinä sekä toimi Salpausselän hiihtojen järjestäjänä.
4Kids Entertainment

4Kids Entertainment (tunnetaan myös pelkästään nimellä 4Kids) on yhdysvaltalainen televisio-ohjelmien ja elokuvien tuotantoyhtiö, joka on erikoistunut lisensoimaan englannin kielelle lastenohjelmia ympäri maailmaa. Yhtiö tunnetaan erityisesti animesarjojen "Pokémonin" ja "Yu-Gi-Ohin" dubbaamisesta.
4Kids Entertainment toimii lisensoimisen lisäksi tuotteiden kehittäjänä ja levittäjänä maailmalle. Useat heidät tuotteistaan on käännetty japanin kielestä englanniksi, muun muassa yhtiön välittämät videopelit, televisiosarjat ja televisiosarjojen oheistuotteet, kuten "Pokémon", "Yu-Gi-Oh", "Shaman King", "One Piece" ja "Tokyo Mew Mew". 
4Kidsillä on myös oma televisio-osio 4Kids TV vuodesta 2002 lähtien, jossa he esittävät lisensoimiaan ohjelmia. Vuodesta 2008 lähtien yhtiöllä on ollut toinen televisio-osio The CW4Kids The CW -kanavalla, joka korvattiin elokuussa 2010 Toonzai!-televisio-osiolla.
Sensuuri.
Huolimatta suosittujen animesarjojen levittämisestä Yhdysvaltoihin ja sitä kautta muihin länsimaihin on 4Kids saanut erityisesti negatiivista huomiota animen lokalisoinnilla englanninkieliselle yleisölle. Yhtiö pyrkii tekemään animesta lapsiystävällisen sensuurin keinoin, johon kuuluvat kaiken väkivallan, päihteiden käytön, kuolemaan liittyvien viittausten ja muun arveluttavan sisällön poistaminen sekä yksittäisistä kohtauksista että sarjoista kokonaan. Sensuurin lisäksi 4Kids tekee muutoksia animen sisältöön muokkaamalla vuorosanoja ja uudelleensäveltämällä musiikin. Muokkauksiin myös kuuluvat Japanin kulttuuriin liittyvien viittausten muuttaminen, kuten fiktiohahmojen japanilaisten nimien vaihtaminen englanninkielisiksi vastineiksi ja japaninkielisten kirjoitusmerkkien poistaminen; esimerkkinä tietyissä "Pokémonin" jaksoissa Japanissa suositut välipalat, riisipallot, on vaihdettu hillomunkkeihin ja täytettyihin patonkeihin. 
Yhdysvalloissa vallitsevia Federal Communications Commissionin säädöksiä noudattaen 4Kids sensuroi alkoholijuomat, tupakoinnin ja käsiaseet kaikista lastenohjelmistaan. Lapsille sopimattomiksi käsitetyt esineet, kuten pistoolit ja savukkeet, muutetaan kuvanmuokkauksella esimerkiksi tikkukaramelleiksi.
Tuotanto.
Lista 4Kidsin tuottamista sarjoista.
Jerry

Jerry on varsinkin englanninkielisissä maissa yleinen miehen etunimi, joka on syntynyt lyhentymä nimestä Jeremias tai Gerald.
Suomessa nimi Jerry on elokuun 2024 loppuun mennessä annettu noin 1 874 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Jerryn nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 2. tammikuuta.
Louhi (lehti)

Louhi oli Oulussa vuosina 1890–1906 ilmestynyt nuorsuomalainen sanomalehti.
Lehden perustamisen taustalla oli tyytymättömyys K. F. Kivekkään radikaaliin suomenmieliseen "Kaikuun" ja ruotsinmielisten rahoittamaan "Oulun Ilmoituslehteen" sekä maltillisen "Oulun Lehden" lakkaaminen vuonna 1887. Teuvo Pakkalan ja Juho Siiran perustama "Louhi" alkoi ilmestyä säännöllisesti vuoden 1891 alussa Heickellin ja Sareliuksen kirjapainosta. Samana vuonna perustettu Sanomalehti Louhen Oy muutti painatuksen B. B. Berghdalin kirjapainoon, ja vuonna 1895 tästä tuli myös lehden omistaja.
"Louhen" poliittinen linja oli nuorsuomalainen ja se seurasi pääosin "Päivälehden" ohjelmaa. Uskonnollisissa kysymyksissä lehti oli kuitenkin pidättyvämpi. "Louhen" palstoilla vaadittiin kansan oikeuksien laajentamista ja äänioikeusrajoitusten poistamista, ja se kiinnitti huomiota myös työväenkysymykseen ja raittiusasiaan. Aikansa tapaan lehdessä julkaistiin runsaasti kaunokirjallista aineistoa. Sortovuosina "Louhi" julistautui perustuslailliseksi, mutta se ei kuulunut hallituksen kiivaimpien arvostelijoiden joukkoon. Vuonna 1904 se sai kuitenkin kuukauden mittaisen lakkautustuomion keisarillisen manifestin sijoittamisesta väärään paikkaan.
Kolmesti viikossa ilmestyneen "Louhen" päätoimittajina työskentelivät Teuvo Pakkala (1890–1891), Erkki Tammelin (1892–1894) ja Gustaf Kivistö (Stenvik, 1894–1906). Sen levikki kohosi 2 000:sta vuonna 1893 5 500 kappaleeseen vuonna 1905. Lehdellä oli Oulussa useita kilpailijoita, joista vuonna 1899 perustettu kuusipäiväinen "Kaleva" oli myös nuorsuomalainen. Berghdal myi vuonna 1906 kirjapainonsa maalaisliittolaisille, jotka lopettivat "Louhen" oman "Liitto"-lehtensä tieltä. Myös osa toimittajista siirtyi uuden lehden palvelukseen.
Väinö Kolkkala

Väinö Kalle Kolkkala (29. kesäkuuta 1883 Loimaa, Suomen suuriruhtinaskunta – 28. toukokuuta 1952 Jyväskylä) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä Kulo ja Väinö Kulo.
Kolkkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Erland Kolkkala ja Emma Katariina Wiuko. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1903 ja tehtyään opintomatkan Berliiniin hän oli toimitussihteerinä Keski-Suomi-lehdessä 1913–1914, Kunnallisten Sanomain päätoimittajana Loimaalla 1916–1917 sekä päätoimittajana Keski-Savo-lehdessä 1917–1918 ja Itä-Savo-lehdessä 1918–1920. Kolkkala oli Maaseudun Sanomain paatoimittaja ja sittemmin toimitussihteeri vuosina 1920–1922, työskenteli lehtimiehenä Jyväskylässä 1927–1930 ja ryhtyi sitten vapaaksi toimittajaksi ja kirjailijaksi.
Väinö Kolkkalalle myönnettiin 1938 valtion sanomalehtimieseläke.
Kolkkala kirjoitti sanat Varsinaissuomalaisten lauluun nimimerkillä Väinö Kulo.
Kuvanveistäjä Aarre Aaltosen muovaama Väinö Kolkkalan muotokuva on pystytetty Kanta-Loimaan kirkon edustalle.
Kyllikki Hämäläinen

Kyllikki Hämäläinen (23. huhtikuuta 1906 Viipuri – 8. huhtikuuta 1993) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Kyllikki Hämäläisen vanhemmat olivat toimittaja Toivo Torsten Ferdinand Kaukoranta ja Aura Dagmar Lahdenpohja. Hämäläinen suoritti ylioppilastutkintonsa Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1925. Hän avioitui Lauri Hämäläisen kanssa, mutta tämä kuoli jo vuonna 1952.
Ensimmäiset Hämäläisen käännöstyöt julkaistiin 1940-luvun puolivälissä. Muutamaa ensimmäistä työtään lukuun ottamatta hän työskenteli Otavalle. Useiden dekkarien ja nuortenkirjojen ohella Hämäläisen laajaan käännöstuotantoon kuuluu muun muassa Jules Vernen "Maailman ympäri 80 päivässä" (1956) ja Virginia Woolfin "Mrs. Dalloway" (1956). Lastenkirjoista hänen kuuluisimpia käännöksiään ovat C. S. Lewisin Narnian tarinoiden neljä ensimmäistä osaa: "Taikurin sisarenpoika" (1959), "Velho ja leijona" (1960), "Prinssi Kaspian" (1961) ja "Kaspianin matka maailman ääriin" (1963). Loput kolme Narnia-kirjaa käänsi Kaarina Helakisa 1970-luvulla.
Hämäläisen omat kirjalliset tuotokset olivat pääosin tytöille suunnattuja nuortenkirjoja. Ne hän kirjoitti nimellä Kyllikki Häme. Hänen esikoisromaaninsa "Matkatoverukset" julkaistiin 1944, samana vuonna kuin hänen ensimmäinen käännöksensäkin.
Papa Wemba

Jules Shungu Wembadio Pene Thabani Kikumba eli Papa Wemba (14. kesäkuuta 1949 Léopoldville, Kongon demokraattinen tasavalta – 24. huhtikuuta 2016 Abidjan, Norsunluurannikko) oli tunnetuimpia afrikkalaisia maailmanmusiikin esittäjiä. Hän syntyi Léopoldvillessä (nyk. Kinshasa) Kongon demokraattisessa tasavallassa belgialaisen siirtomaavallan aikana ja liittyi soukous-yhtye Zaiko Langa Langaan Kinshasassa vuonna 1969.
Jules Shungu jätti Zaiko Langa Langan vuonna 1974 mutta jatkoi menestyksekästä uraansa muissa kokoonpanoissa. Hän otti taiteilijanimensä käyttöön vuonna 1975.
Afrikkalaisen maailmanmusiikin huipulla viettämiensä vuosikymmenten aikana Papa Wemba vaikutti aktiivisesti sekä Kinshasassa että Euroopassa. 1980-luvulla hän muutti Pariisiin ja vaikutti kongolaisen musiikin leviämiseen Afrikan ulkopuolelle. Vuonna 1993 hän oli lämmittelijänä Peter Gabrielin maailmankiertueella. Hän esiintyi Suomessa Helsingin juhlaviikoilla 1999.
Papa Wemba tunnettiin myös prameasta pukeutumistyylistään, ja hän oli esikuva sodan ja köyhyyden kurittamassa maassa kasvaneille kongolaisille nuorille, jotka käyttivät kalliita muotivaatteita vastauksena kokemiinsa vastoinkäymisiin.
2000-luvun alussa Papa Wemba sai Ranskassa vankeustuomion avunannosta laittomien siirtolaisten salakuljettamisessa. Hän oli vankilassa noin neljä kuukautta.
Papa Wemba kuoli 66-vuotiaana kesken konsertin Abidjanissa Norsunluurannikolla 24. huhtikuuta 2016.
Alfredo Le Pera

Alfredo Le Pera () oli argentiinalainen toimittaja, näytelmäkirjailija ja sanoittaja, joka parhaiten tunnetaan hedelmällisestä yhteistyöstä argentiinalaisen tangolaulajan Carlos Gardelin kanssa. Heidän tunnetuimpia tangojaan ovat "Mi Buenos Aires querido", "Amores de estudiante", "Soledad", "Volver", "Por una cabeza" sekä "El día que me quieras". 
Uransa alkuvaiheessa Le Pera toimi teatterikriitikkona useissa argentiinalaisissa aikakauslehdissä. Matkallaan Pariisissa 1931 hän tapasi Gardelin, ja pian tämän jälkeen ryhtyi sanoittamaan Gardelin säveltämiä tangoja ja teki käsikirjoituksia hänen elokuviin.
Le Peraa on kiitetty tangosanoituksien laadun kohottamisesta.
Hän menehtyi lentokoneonnettomuudessa Medellínissä, Kolumbiassa yhdessä Carlos Gardelin ja muiden kiertueella olleiden muusikkojen kanssa.
Joni Rautanen

Joni Pekka Rautanen (s. 15. elokuuta 1986) on suomalainen pikajuoksija. Rautanen edustaa hollolalaista Hollolan Urheilijat -46 -seuraa. Rautasen valmentajana toimii Jari Peltokangas.
Rautanen selviytyi Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 välieriin 60 metrin juoksussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ja juoksi toisen osuuden Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi suomenennätysajalla 39,29.
Rautanen sijoittui kesän 2007 Kalevan kisoissa toiseksi sekä 100:lla että 200 metrillä. Vuoden 2008 Kalevan kisoissa hän voitti ensimmäisen ulkoratojen Suomen-mestaruutensa 100 metrillä ajalla 10,52 s ja sijoittui 200 metrillä toiseksi ajalla 21,38 s. Kalevan kisoissa 2010 hän voitti 100 metriä ja oli toinen 200 metrillä. Hänen ennätyksensä 100 metrin juoksussa on Jämsänkoskella heinäkuussa 2010 juostu 10,40 sekuntia. Göteborgissa järjestetyssä Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2007 hän juoksi 200 metrin ennätyksensä 21,26 sekuntia.
Ensimmäisen sisäratojen Suomen mestaruutensa Rautanen voitti 60 metrin juoksussa Joensuussa 2008. Hän uusi mestaruutensa Mustasaaressa 2009. 60 metrin ennätyksensä 6,68 hän juoksi Vaasassa helmikuussa 2009.
Rami Jokinen

Rami Juhani Jokinen (s. 27. tammikuuta 1985 Tuusula) on suomalainen pikajuoksija. Jokinen edustaa HIFK Friidrott -seuraa. Ennen HIFK:ta hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja. Hänen valmentajinaan on toiminut Timo Aumanen ja Mikko Kaipainen, kaudelle 2008 valmennusvastuun otti vaasalainen juoksuvalmentaja Mikael Bäck.
Jokisen ennätys 100 metrin juoksussa on 10,53 sekuntia, jonka hän juoksi Tampereen Eliittikisoissa 20.6.2007 yhden metrin myötätuuleen. 200 metrin juoksun ennätys on 21,38 sekuntia 0,3 metrin myötätuuleen, jonka hän juoksi Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2007, sijoittuen SM-pronssille. Jyväskylässä 2006 hän sai samalla matkalla SM-hopeaa. Hallikisoissa 60 metrin ennätys on 6,80 sekuntia juostuna 2007 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa.
Jokinen kuului Suomen joukkueeseen, joka sai pronssia 22-vuotiaiden EM-kilpailujen 4 × 100 metrin viestissä Debrecenissä 2007. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran 2006. 
Jokinen suoritti varusmiespalveluksen Lahden urheilukoulussa ja opiskelee tällä hetkellä Vaasan yliopistossa Kauppatieteellisessä tiedekunnassa.
Julia Bond

Julia Bond (s. 26. helmikuuta 1987, Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Elämäkerta.
Bond on kotoisin Kaliforniasta ja aloitti siellä aikuisviihdeuransa vuonna 2005 täyttäessään 18. Hänet on alalla nimetty "Box Cover Queen:iksi" hänen esiinnyttyään lukuisten DVD-julkaisujen kansissa kesän 2005 aikana.
Matti A. Takala

Matti Antero Takala (5. helmikuuta 1956 Töysä – 25. maaliskuuta 2021 Tampere) oli suomalainen muusikko. Hän soitti rumpuja muun muassa Juice Leskinen Slam -yhtyeessä vuosina 1977–1980.
Vaikutettuaan 1970-luvun alkupuolella kuortanelaisen Lapuanliike-yhtyeen rumpalina Takala muutti vuonna 1977 Töysästä Tampereelle saatuaan kiinnityksen Juice Leskinen Slam -yhtyeeseen. Takala soitti yhtyeessä vuoteen 1980, jolloin hän erosi vedoten siihen, että yhtyeen esittämä musiikki oli liian helppoa ja yksinkertaista. Tuon jälkeen Takala soitti tamperelaisissa yhtyeissä kuten Frendz (1980), Salmela Komitea ja Catwalk (1984–1986).
1990-luvulla Takala soitti muun muassa Mauri ”Moog” Konttisen Moogetmoogs-yhtyeessä. 1990-luvulla Takalalla oli Takala Project -niminen ultraprogressiivista jazzia soittanut yhtye, jossa kappaleiden tekijänä ja kitaristina toimi Jartse Tuominen. Vuonna 2003 Takala oli mukana Dave Lindholmin projektissa Redclouds. Levy julkaistiin promootiotarkoituksessa, ja se oli saatavilla ainoastaan "Blues News" -lehden numeron 200 mukana. Takala soitti vuosina 2002–2004 seinäjokelaisessa Hole In One -yhtyeessä ja myöhemminkin vieraili orkesterin esiintymisissä perkussionistina. Takala soitti vuosina 1987–1996 Aapeli Kissala -yhtyeessä, joka julkaisi singlen ”Lasten hautausmaa”/”Köyhän virsi” vuonna 1987. Singlen B-puolesta tehtiin Heikki Harman Yleisradiolle ohjaama video.
Arkipsykologia

Arkipsykologia ("kansanpsykologia", "naiivi psykologia, keittiö- tai kyökkipsykologia") on nimitys mielen toimintaa koskevalle arkiajattelulle ja arkikäsityksiin perustuville tavoille kuvailla ja selittää käyttäytymistä ja psyykkistä toimintaa. Se koostuu joukosta yhteisiä sosiaalisesti jaettuja taustaoletuksia ja käsityksiä. Arkipsykologia on määritelty esimerkiksi sellaiseksi psykologiseksi teoriaksi, jonka ”jokainen aikuinen tuntee, ja joka pätee kaikissa normaaleissa ihmisissä”. Arkipsykologia ei kuitenkaan ole mikään täsmällisesti muotoiltu tieteellinen teoria.
Arkipsykologian käyttämiin käsitteisiin kuuluvat esimerkiksi sellaiset termit kuin 'uskomus', 'halu' ja 'pelko'. Tällaisia kutsutaan propositionaalisiksi asenteiksi. Arkiteoriat perustuvat yleiseen, jokapäiväiseen kokemukseen, mutta niitä ei ole koeteltu empiirisesti. Ne ovat kuitenkin usein toimintamme taustalla.
Arkiteoriana arkipsykologiaa voidaan verrata ”arkifysiikkaan”, joka koskee tavallisten kappaleiden (kuten pöydät, tuolit ja biljardipallot) käyttäytymistä normaaleissa olosuhteissa. Tällainen fysiikka on oleellisessa roolissa jokapäiväisessä kanssakäymisessämme ympäristömme kanssa. Esimerkiksi luotamme siihen, että tavalliset vaatteemme eivät sula yltämme normaaleissa olosuhteissa, mutta emme ajattele niiden suojaavan meitä luodeilta. Vastaavasti arkipsykologia on usein merkittävässä roolissa kanssakäymisessämme muiden ihmisten kanssa, selittäessämme ja ennustaessamme muiden käyttäytymistä. Se sisältää kaikki oletuksemme, jotka koskevat ihmisten käyttäytymisen, mielen tilojen ja ympäristön olosuhteiden välisiä suhteita.
Fysiikassa arkifysiikka ei kuitenkaan ole yhtä selitysvoimaista kuin nykyaikaisen fysiikan teoriat. Tämän vuoksi voidaan kysyä, kuinka paljon tilaa arkipsykologialle jää mielenfilosofiassa — eli missä määrin arkipsykologiaa voidaan oikeuttaa tai laajentaa sallimalla sen käyttämien termien (kuten 'uskomus') käyttö vakavassa tieteellisessä teoretisoinnissa. Mielenfilosofeilla on tästä hyvin erilaisia näkemyksiä. Jerry Fodor on kenties tunnetuimpana puolustanut arkipsykologista käsitteistöä. Toisen ääripään muodostaa eliminatiivinen materialismi, jota ovat kannattaneet muun muassa Paul ja Patricia Churchland sekä Stephen Stich. Sen mukaan arkipsykologian mielen tiloja kuvaavilla käsitteillä ei ole neuraalisia vastineita, ja näin se esittää kognition joidenkin puolien luonteen virheellisesti. Eliminatiiviset materialistit pitävät arkipsykologiaa falsifioitavana teoriana muiden joukossa, ja katsovat sen falsifioituvan kognitiivis-neurotieteellisen tutkimuksen edetessä.
Daniel Dennettin intentionaalisten asenteiden teoria on eräänlainen välimuoto. Dennettin mukaan arkipsykologian entiteettejä ei voida palauttaa mihinkään luonnolliseen luokkaan kuuluviksi aivojen entiteeteiksi, mutta hän on silti katsonut, että arkipsykologisilla käsitteillä on arvonsa, koska ne perustuvat todellisiin säännönmukaisuuksiin inhimillisessä käyttäytymisessä ja ovat välttämättömiä ihmisten välisen kanssakäymisen ymmärtämisen kannalta ja samalla myös kanssakäymiselle itselleen.
Tones

Tones on yhdysvaltalaisen kitaristi Eric Johnsonin vuonna 1986 julkaistu albumi.
Albumin kappale "Zap" on omistettu muusikko Frank Zappalle.
Neurotiede

Neurotiede tarkoittaa tieteenalaa, jotka tutkii hermoston toimintaa ja rakennetta. Neurotieteisiin kuuluvat muun muassa neurobiologia, joka tutkii hermosoluja; neuroanatomia, joka tutkii hermoston rakennetta; behavioraalinen neurotiede, joka tutkii hermoston toimintaa; evolutionaarinen neurotiede, joka tutkii hermoston kehitystä, sekä laskennallinen eli komputationaalinen neurotiede, joka tutkii aivojen toimintaa informaatiojärjestelmänä. Neurotieteellinen tutkimus kattaa myös osia muun muassa genetiikan, biokemian, fysiologian, farmakologian ja patologian aloista.
Monet neurotieteen osat on perinteisesti luettu biologian aloiksi. Nykyisin neurotiede käsitetään usein monitieteiseksi alaksi, johon kuuluu myös kognitiivisen psykologian, neuropsykologian, tietojenkäsittelytieteen, tilastotieteen, fysiikan ja lääketieteen (neurologia) tutkimusta. Neurotiede onkin laajentunut kattamaan kaiken kokeellisen ja teoreettisen tutkimuksen, joka koskee eliöiden keskus- ja ääreishermostojen toimintaa ja rakennetta.
Suomessa on vietetty kolmena vuotena aivoviikkoa, jonka aikana on pyritty tekemään neurotiedettä tutuksi yleisölle. Aivoviikon ajatus on lähtöisin Yhdysvalloista, ja kansainvälistä aivoviikkoa on vietetty kaksitoista kertaa.
Suomen aivotutkimusseura yhdistää eri alojen tutkijoita, joiden työ kohdistuu hermostoon. Seurassa on noin 200 jäsentä.
Osa-alueita.
Neurotieteiden aloiksi luetaan
Tamandua

Tamandua ("Tamandua tetradactyla") on muurahaiskarhuihin kuuluva nisäkäslaji, jota paikalliset alkuasukkaat sanovat kaguaariksi. Siitä on käytetty myös nimeä eteläntamandua erotukseksi sen lähimmästä sukulaisesta, pohjantamanduasta ("Tamandua mexicana").
Tuntomerkit.
Tamanduan pituus on 54–58 senttimetriä ja paino 4–7 kilogrammaa. Sen karva on tiheää ja jäykkää. Väritys vaihtelee kauttaaltaan ruskeasta, mustasta ja kellertävästä erilaisiin väriyhdistelmiin.
Ravinto.
Tamanduan ravintoa ovat termiitit, muurahaiset, mehiläiset ja pienet selkärangattomat.
Helmuth Rilling

Helmuth Rilling (s. 29. toukokuuta 1933) on saksalainen kapellimestari. Hän syntyi Stuttgartissa ja aloitti siellä opintonsa, joita hän myöhemmin jatkoi Italiassa.
Rilling on tullut tunnetuksi varsinkin Bach-levytystensä myötä. 
Rilling johti vuonna 1988 Stuttgartissa kolmentoista säveltäjän yhteistyöstä syntyneen "Messa per Rossinin" kantaesityksen. Hän oli mukana perustamassa Oregonin Bach-festivaalia vuonna 1970.
Ludvig I (Portugali)

Ludvig I Hyvä (; 31. lokakuuta 1838 Lissabon, Portugali – 19. lokakuuta 1889 Cascais) oli Portugalin kuningas vuosina 1861–1889. 
Suku.
Ludvig I:n koko nimi oli Luís Filipe Maria Fernando Pedro de Alcântara António Miguel Rafael Gabriel Gonzaga Xavier Francisco de Assis João Augusto Júlio Valfando. Hän oli kuningatar Maria II:n ja tämän kuningaspuolison Ferdinand II:n toiseksi vanhin poika ja kuningas Pietari V:n nuorempi veli. Hänellä oli yhteensä 10 sisarusta, joihin kuului muun muassa Saksin kuninkaan Yrjön puoliso Maria Anna.
Kuningas, tieteiden ja taiteiden suosija.
Ludvig I tuli kuninkaaksi 23-vuotiaana marraskuussa 1861 Pietari V:n kuoltua lapsettomana lavantautiin. Espanjan vallankumous synnytti vuonna 1868 Portugalissa kriisin, kun Ranskan keisari Napoleon III ehdotti Espanjan uudeksi kuninkaaksi joko Ludvigia tai tämän isää Ferdinandia. Iäkäs marsalkka ja moninkertainen entinen pääministeri João Carlos de Saldanha kaappasi vuonna 1870 vallan Ludvigin vastustelematta mutta joutui pian eroamaan. Ludvig suosi tämän jälkeen António Maria de Fontes Pereira de Melon johtamaa konservatiivista regenaattoripuoluetta ("Partido Regenerador"), mikä ajoi kilpailevan edistyspuolueen ("Partido Progressista") tasavaltalaisuuden kannalle.
Ludvig oli kiinnostunut meritieteestä ja perusti Lissaboniin akvaarion. Hän oli myös erittäin kiinnostunut kirjallisuudesta, ei vain portugaliksi, vaan myös englanniksi. Hän käänsi ensimmäisenä William Shakespearen näytelmät "Venetsian kauppias", "Rikhard III" ja "Othello" portugaliksi. Hänen tunnetuin teoksensa Portugalissa oli "Hamletin" käännös.
Avioliitto ja lapset.
Ludvigin puolisona oli vuodesta 1862 Italian prinsessa Maria Pia, jonka vanhemmat olivat kuningas Viktor Emanuel II ja kuningatar Maria Adelheid. Avioliitto oli aluksi onnellinen, mutta Maria Pia sairastui masennukseen toisen poikansa jälkeen, kun Ludvig otti itselleen lukuisia rakastajattaria. Pari sai kaksi poikaa:
Bobby Brown (baseballpelaaja)

Robert William ”Bobby” Brown (25. lokakuuta 1924 – 25. maaliskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja (kolmas pesämies). Hän syntyi Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa, ja valmistui lääkäriksi.
Brown pelasi ensimmäisen ammattilaistason baseballottelunsa 22. syyskuuta 1946 ja viimeisensä 30. kesäkuuta 1954. Hän tuli tunnetuksi New York Yankees -joukkueesta. Hänen uransa katkaisi tilapäisesti palvelu Korean sodassa.
Vaikka oli lopettanut peliuransa jo vuosikymmeniä sitten, Brown toimi vuosina 1984–1994 American Leaguen puheenjohtajana.
Raitakertut

Raitakertut ("Calamonastes") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. 
BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa on 3 raitakerttulajia. Luokittelueroista johtuen voi muissa lähteissä olla erilaisia määriä raitakerttuja.
Raitakertut ovat pieniä, vatsapuolelta raidallisia, pitkäpyrstöisiä varpuslintuja, jotka elävät pensaikoissa ja savanneilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa.
Michael Neumayer

Michael Neumayer (s. 15. tammikuuta 1979 Bad Reichenhall, Baijeri) on saksalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 2000–2016.
Neumayer kuului Saksan joukkueeseen, joka saavutti Itävallan jälkeen hopeaa normaalimäen joukkuekilpailussa Oberstdorfin MM-kisoissa 2005. Joukkueessa hyppäsivät hänen lisäkseen Martin Schmitt, Michael Uhrmann ja Georg Späth. Seuraavana vuonna Neumayer muodosti Späthin, Uhrmannin ja Alexander Herrin kanssa Saksan pronssikvartetin lentomäen MM-kisojen joukkuekilpailussa Kulmissa. Kultaa voitti Norja ennen Suomea. Henkilökohtaisessa kilpailussa Neumayer oli kolmastoista.. 
Neumayer sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimäessä kahdeksanneksi, suurmäessä 11:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli suurmäessä kuudes, normaalimäessä kuudestoista ja Saksan joukkueen mukana joukkuemäessä hopealla. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän kuului Saksan pronssijoukkueeseen normaalimäen joukkuekilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa ja oli suurmäessä 13:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hyppäsi joukkuekilpailussa viidenneksi sijoittuneessa Saksan joukkueessa.
Neumayer voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2001–2002. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon oltuaan kolmas Garmisch-Partenkirchenissä uudenvuodenpäivänä 2008. Hän sijoittui lopulta myös mäkiviikon kokonaispisteissä kolmanneksi usean kärkihyppääjän pudottua kiertueen viimeisessä, Bischofshofenin osakilpailussa toiselta kierrokselta. Seuraavan kerran hän sijoittui maailmancupissa kolmen parhaan joukkoon oltuaan kolmas Willingenissä helmikuussa 2010. Hän sijoittui toiseksi Vikersundin lentomäessä tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2012–2013.
Neumayer lopetti uransa kauden 2015–2016 jälkeen.
Kathryn Grayson

Kathryn Grayson (9. helmikuuta 1922 – 17. helmikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja sopraanolaulaja. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Grayson syntyi Pohjois-Carolinassa. Hän tuli tunnetuksi elokuvista ja musikaaleista, mutta esiintyi myös televisiossa niinkin huomattavalla menestyksellä, että oli vuonna 1956 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hän esiintyi myöhemmällä urallaan muun muassa televisiosarjassa "Murhasta tuli totta".
Graysonin tunnetuimpien elokuvien joukossa ovat "Keskiyön suudelma" (1949) ja "Rakkauden sävel" (1950), joissa hän esiintyi tenori Mario Lanzan kanssa. Hän oli kahdesti naimisissa, ja hänellä on vuonna 1948 syntynyt tytär.
Jean-Michel Cavalli

Jean-Michel Cavalli (s. 13. heinäkuuta 1959) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 
Hänen poikansa Johan Cavalli on ammattilaisjalkapalloilija. 
Ura.
Pelaajana.
Cavallin peliura jäi varsin vaatimattomaksi. Hän edusti eri seuroja kotisaarellaan Korsikalla vuosina 1971–1990.
Valmentajana.
1990 Cavalli aloitti Gázelec FCO Ajaccion päävalmentajana. Hän toimi seuran päävalmentajana kahden kauden ajan. 1993–94 hän toimi Al-Nasr Riadin luotsina ja johdatti seuran Saudi-Arabian mestariksi voittoon.
Cavalli palasi 1994 Ranskaan ja siirtyi Lille OSC:n päävalmentajaksi palaten 1997 Saudi-Arabiaan. Cavalli luotsasi Al-Riad SC:n Crown Prince Cupin finaaliin.
Palattuaan Ranskaan 1998 Cavalli luotsasi Gázelec Ajaccioa ja RC Paris'ta. Hän on valmentanut myös Kreikassa ja Italiassa saavuttamatta suurta menestystä. 
Kesäkuussa 2006 hän siirtyi Algerian maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Algeria ei kuitenkaan selvinnyt karsinnoista vuoden 2008 Afrikan mestaruuskisoihin ja Cavalli jätti tehtävänsä lokakuussa 2007.
Joulukuussa 2007 hän siirtyi marokkolaisen Wydad Casablancan peräsimeen jättäen tehtävänsä helmikuussa 2008.
Joulukuussa 2008 Cavalli siirtyi Ligue 2:ssa toiseksi viimeiseksi pudonneen Nîmes Olympiquen päävalmentajaksi. Sittemmin hänet erotettiin tehtävästään marraskuussa 2010. 
Elokuussa 2012 Cavalli palasi Ligue 2:een nousseen Gázelec Ajaccion päävalmentajaksi. Cavallin johdolla sarjanousija juuttui sarjan putoamiskamppailuun ja lopulta hän sai potkut helmikuussa 2013. 
Meriitit valmentajana
Metsäräätälit

Metsäräätälit ("Artisornis") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. BirdLife Suomen maailman lintujen luettelossa on 2 metsäräätälilajia. Luokittelueroista johtuen voi muissa lähteissä olla erilaisia määriä metsäräätäleitä.
Metsäräätälit ovat pieniä varpuslintuja, jotka elävät kosteissa vuoristometsissä Tansaniassa ja Mosambikissa. Toinen laji on äärimmäisen uhanalainen elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Gordon Tullock

Gordon Tullock (13. helmikuuta 1922 – 3. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hänet tunnetaan muun muassa julkisen valinnan teoriasta, jota koskee hänen James M. Buchananin kanssa kirjoittamansa alan merkkiteos "The Calculus of Consent" (1962). 
Tullock syntyi Rockfordissa, Illinoisissa, ja sai juris doctorin arvon Chicagon yliopistosta vuonna 1947. Hän on toiminut professorina muun muassa Virginia Polytechnic Institute and State Universityssa ja niin ikään virginialaisessa George Mason Universityssa.
Tullock oli naimaton ja lapseton. Hän kuvasi jo vuonna 1967 ilmiön, jolle Anne O. Krueger antoi vuonna 1973 nimityksen "rent seeking".
Tanskan ympäriajo

Tanskan ympäriajo on Tanskassa järjestettävä ammattilaisille tarkoitettu maantiepyöräilyn kuusipäiväinen etappikilpailu. Se kuuluu toiseksi korkeimman eli UCI Continental Circuit -tason kiertueeseen. Kilpailun pääsponsori on tällä hetkellä PostNord Danmark (Tanskan posti) ja kilpailu tunnetaan myös nimellä "Post Danmark Rundt". Kilpailuun osallistuu 15 kahdeksanjäsenistä joukkuetta.
Historia.
Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuosina 1985–1988 ja seitsemän vuoden tauon jälkeen vuodesta 1995. Kilpailua seuraa reitin varrella arviolta puoli miljoonaa katsojaa ja puolet tanskalaisista seuraa kilpailua median välityksellä.
Vuonna 2004 kilpailun voitti Kurt Asle Arvesen, kun hänen joukkuetoverinsa Jens Voigt antoi tämän voittaa ratkaisevan välikirin.
Vuonna 2005 Ivan Basso hallitsi kilpailua ylivoimaisesti ja voitti neljä kilpailun kuudesta etapista. Kilpailu järjestettiin samaan aikaan UCI ProTour -sarjaan kuuluvan Eneco Tourin kanssa, joten kilpailuun osallistui vain 3 ProTour -joukkuetta.
Fabian Cancellara voitti kilpailun vuonna 2006 ja vuonna 2007 Kurt Asle Arvesenista tuli kilpailun historian ensimmäinen kaksinkertainen voittaja. Tämän jälkeen Jakob Fuglsang voitti kilpailun kolme kertaa peräkkäin 2008, 2009 ja 2010.
Palkintosijat.
Osakilpailujen voittajat.
Vuosina 1985, 1986 ja 1987 nuorin ajaja kilpailu järjestettiin alle 23-vuotiaille ja vuonna 2004 alle 24-vuotiaille. Vuodesta 2005 lähtien ajajat, jotka kilpailuvuonna ovat joko olleet alle tai täyttäneet 25 vuotta (esimerkiksi Vuonna 2000 ajajien piti olla syntyneitä vuonna 1975 tai myöhemmin).
Muut osakilpailut.
Kaikkina muina vuosina paitsi 1985 ja 1995 on jaettu myös parhaan taistelijan palkinto.
Poistuneet osakilpailut.
Vuoteen 2000 saakka järjestettiin kirikilpailu.
Vuosina 1987 ja 1988 jaettiin palkinto parhaalle tanskalaiselle ajajalle.
Joskus jaettiin palkinto parhaalle amatööriajajalle.
Dick Martin

Dick Martin (30. tammikuuta 1922 – 24. toukokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen koomikko. Hän tuli tunnetuksi varsinkin yhteistyöstään Dan Rowanin kanssa; "Rowan &amp; Martin's Laugh-In" pyöri NBC:llä 140 jakson ajan alun alkaen vuosina 1968–1973. Lisäksi hän juonsi muun muassa peliohjelmia "Match Game" ja "Password Plus". 
Martin syntyi Michiganin osavaltiossa. Hän oli vuoden 1969 Emmy-palkittu. Hän ja Dan Rowan saivat vuonna 2002 tähden Hollywood Walk of Famella. 
Martin oli naimisissa näyttelijä-malli Dolly Martinin kanssa vuosina 1971–1975 ja jälleen vuodesta 1978. Hänellä oli takanaan aiempi avioliitto Peggy Connellyn kanssa.
Suurpujottelun maailmancup

Suurpujottelucupissa menestyneimmät laskijat.
Naiset.
"Laskijan nimi on lihavoitu, jos hän kilpailee kaudella 2023–2024."