tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hakkarin koulu

Hakkarin koulu (vuoteen 1976 Lempäälän ja Vesilahden yläaste, vuoteen 1992 Lempäälän yläaste) on peruskoulu Lempäälässä. Koulu sijaitsee Hakkarissa noin 3 kilometriä Lempäälän keskustasta pohjoiseen. Tampereelle matkaa on 20 kilometriä. Koulussa on perusopetusta luokille 7–9 ja joustavaa perusopetusta luokalle 9. Oppilaita oli noin 500 ja opettajia 50 lukuvuoden 2024–2025 alussa.
Nykyinen koulurakennus on valmistunut 1983. Se edustaa Oulun koulukunnan punatiiliarkkitehtuuria. Rakennus koostuu viidestä solusta. Eri luokka-asteet piti alun perin sijoittaa omiin soluihinsa. Väliaikainen lisärakennus Viipale valmistui vuonna 1988 ja uusin lisärakennus Suikale siirrettiin Lempoisten koulusta Hakkariin vuonna 2014.
Opetus.
Hakkarin koulussa voi opiskella englantia, ruotsia, saksaa ja ranskaa. Koulussa on liikuntaa ja englantia painottavat luokat, joille haetaan soveltuvuuskokeella tai pääsykokeella. Koulun englanninkielen luokat opiskelevat historiaa, biologiaa, matematiikkaa ja maantietoa englanniksi. Englannin luokalla on yleensä koulumatka johonkin englanninkieliseen maahan 9. luokan lopussa. Urheiluluokalla on enemmän liikuntatunteja ja heillä on myös koulumatka 9. luokan lopussa.
Nettivekkari-lehti.
Nettivekkari oli Hakkarin koulun verkkolehti, joka perustettiin vuonna 1983. Nettivekkaria tuotti sähköisen median valinnaiseksi valinneet oppilaat. Vekkari tuli nimestä Hakkari. Nettivekkari-lehti lakkautettiin vuonna 2018 valinnaisaineiden vähenemisen takia.
Flash (albumi)

Flash on suomalaisen dance duo Dallas Superstarsin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. lokakuuta 2003.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 33.
Juho Laine

Johannes (Juho) Laine (sukunimi aikaisemmin Hanell; 30. tammikuuta 1856 Viitasaari – 12. marraskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Laine".
Oltuaan muutamia vuosia kauppa-apulaisena Juho Laine meni opiskelemaan Jyväskylän seminaarina ja valmistui sieltä vuonna 1879. Hän oli opettajana ensin Kokemäellä, sitten Eurassa ja sen jälkeen Kauhajoen kirkonkylän kansakoululla. Vuonna 1886 Laine tuli opettajaksi Porin kaupungin kansakouluun. Hän oli Porissa opettajana 40 vuoden ajan vuoteen 1926 saakka, jolloin hän erosi ja muutti Helsinkiin. Porissa asuessaan Laine opetti äidinkieltä työväestölle järjestetyillä kursseilla. Kurssit johtivat Porin työväenopiston perustamiseen ja Laine toimi myös täällä luennoitsijana. 
Laine kirjoitti runoja, joita julkaistiin sanomalehdissä, kalentereissa ja koululaulukokoelmissa. Hänen sortovuosien aikana kirjoittamansa runo "Suojaa, Herra, Suomen nientä" julkaistiin J. N. Vainion säveltämänä Otto Kotilaisen "Koululauluja"-kokoelmassa. Toinen tunnettu Laineen runo oli Otto Kotilaisen säveltämä "Koululasten marssi". 
Laine julkaisi runoja myös "Päijänne"- ja "Satakunta"-lehdissä.
Chasing Ghosts

Chasing Ghosts on Matthau Mikojanin EP-levy ja kappale, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2008 levymerkillä Gaga Goodies. EP:n kaksi ensimmäistä kappaletta löytyvät alkuvuodesta 2009 julkaistulta pitkäsoitolta "Mania for Life".
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 17.
Pavel Paska

Pavel Paska on tšekkiläinen jalkapallon pelaaja-agentti ja International Sport Management -manageritoimiston omistaja. 
Vuosina 1988–1990 Paska järjesteli František Strakan (Borussia Mönchengladbach), Tomáš Skuhravýn (Genoa CFC) ja Ivan Hašekin (RC Strasbourg) seurasiirrot kunnes vuonna 1991 perusti maan ensimmäisen agenttitoimiston ISM:n. Sittemmin Paska on auttanut useita tšekkiläispelaajia siirtymään ulkomaiden seuroihin. Hänen asiakkaitaan ovat olleet mm. Slavia Prahasta Manchester Unitediin siirtynyt Karel Poborský ja Borussia Dortmundiin ja RC Lensiin siirtyneet Patrik Berger ja Vladimír Šmicer, jotka molemmat sittemmin siirtyivät Liverpooliin.
Nykyisin Paskan yhtiö manageroi noin sataa huippupelaajaa, joita edellä mainittujen lisäksi ovat mm. Tomáš Rosický, Milan Baroš ja Jan Koller.
Susi (elokuva)

Susi ("Varg") on ruotsalaisen Daniel Alfredsonin ohjaama draamaelokuva vuodelta 2008. Sen miljöönä on saamelaisyhteisö Lapissa Ruotsin ja Norjan rajaseudulla. Elokuvan keskeisiä aiheita ovat metsästys sekä itsensä ja oman elinkeinon puolustamisen yhteydessä lainsäädännön kanssa muodostuvat vaikeudet. 
Elokuvan tarina pohjautuu romaaniin "Raaputusarvat", joka on Kerstin Ekmanin kirjoittaman Sudentalja-trilogian päätösosa.
Näyttelijät.
Lähde: 
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kirjoitti "Suden" muistuttavan vanhoja westernejä, jossa yksi mies asettuu rangaistuksenkin uhalla vastustamaan vääriksi kokemiaan käskyjä. Luonnonsuojelijoita Maskula ei arvellut elokuvan miellyttävän bensankatkuisen moottorikelkkakaahailun ja ohjaajan salakaatajia suosivan asenteen takia.
Adrastos Afrodisiaslainen

Adrastos Afrodisiaslainen (, ; 100-luku jaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Afrodisiaksesta Kaariasta.
Adrastos kirjoitti tutkielman Aristoteleen teosten ja tämän filosofisen järjestelmän järjestämisestä. Simplikios ja Akhilleus Tatios lainaavat tätä teosta. Porfyrios puolestaan lainaa hänen Platonin "Timaiosta" käsitellyttä kommentaariaan, ja Galenos Aristoteleen "Kategorioita" käsitellyttä tutkielmaa. Yksikään näistä ei ole säilynyt nykyaikaan.
Adrastos oli myös kyvykäs matemaatikko. Theon Smyrnalainen lainaa usein hänen harmoniikkaa käsitelleitä kirjoituksiaan teoksensa "Matematiikasta joka on hyödyksi Platonin ymmärtämiseksi" säilyneissä osissa. Gerhard Johann Vossius sanoi 1600-luvulla Vatikaanin kirjaston sisältävän Adrastoksen teoksen "Harmoniikasta" (, "Peri harmonikōn") käsikirjoituksen. Se ei kuitenkaan vaikuta säilyneen, tai sitten Vossius erehtyi asiassa.
Kuulalaakeri

Kuulalaakeri on laakeri, jonka kahden pyörivän pinnan välissä on kuulia. Kuulalaakeri kuuluu vierintälaakereiden ryhmään. Metallikuulat vierivät laakeripintojen välissä ja vierinnästä muodostuva kitka on pääsääntöisesti pienempi kuin liukulaakerin liu'unnassa muodostuva kitka. Kuulalaakeri tulee toimeen liukulaakeria vähemmällä voitelulla.
Kuulalaakerit voivat kantaa kuormaa säteittäissuunnassa sekä akselin suunnassa. Kuulalaakeri on tästä syystä monikäyttöinen laakeri ja yleisesti käytetty. Kottikärryn pyörä on kuulalaakeroitu, samoin polkupyörän pyörät ovat kuulalaakeroidut. Yhteistä näille on verrattain kevyt kuorma, jota kuulat jaksavat kantaa. Raskaampia kuormia varten on rullalaakeri tai kartiolaakeri esimerkiksi auton peräkärryssä pyörän navassa. 
Polkupyörissä on sekä tehdasvalmisteisia kiinteiksi kupeiksi puristettuja suljettuja kuulalaakereita että purettavia kuulalaakereita, joissa akselille ruuvattavat "nopat" tai kartiot pitävät irtolaakereita pyörimässä vapaasti laakerin sisällä. Yksittäiset kuulat täytyy poimia tai asentaa yksitellen, mutta purettavissa kuulalaakereissa voi olla myös kuularengas, johon irtolaakerit voidaan asettaa. Molempia kuularenkaallisia tai irtokuulilla varustettuja laakereita käytetään. Polkupyörän navassa käytetään yleisesti purettavaa laakeria, jota voi säätää kartiosta sekä lukkomutterista. Näin laakerin välys saadaan halutuksi. Laakerin huoltaminen on helppoa, kun sen voi purkaa avaamalla ruuvin akselilla. Tehdaslaakerit eivät ole yhtä helposti avattavia. Ne ovat yksi komponentti ja vaihdetaan yhtenä komponenttina yleensä puristussovitteella prässättynä ja vedetään ulos ulosvetäjällä.
Muikkuravintola Sampo

Muikkuravintola Sampo on 18. toukokuuta 1931 avattu kuopiolainen muikkuruokiin erikoistunut ravintola, jonka perusti Osuusliike Työkansa. Sampo on palkittu vuonna 1994 muikkuruoistaan "Suomen Paras muikkuravintola" -palkinnolla . Sampoa pidetään myös Suomen tunnetuimpana muikkuravintolana. 
Savon Sanomien "Kapakoita ja kunnon ruokaa – Selviytymisopas" kuvaa ravintolaa seuraavasti:" Sampo ei hötkyile muotivirtausten perässä. Sisustus on 60-lukua, samoin asiakaskunta". Ravintola perustettiin kieltolain aikaan, ja se toimi aluksi talon yläkerrassa kahvilana. Kieltolain loputtua Sampo sai anniskeluoikeuden viidentenä ravintolana Suomessa. Katutasoon se muutti vuonna 1937, ja silloisia määräyksiä pienemmän ulko-oven vuoksi tarvittavan luvan allekirjoitti Urho Kekkonen, silloinen sisäministeri. 
Muikut ovat kuuluneet listalle aina, mutta varsinainen muikkulista tehtiin vuonna 1978, ja sen jälkeen lista on pysynyt yhtä muutosta lukuun ottamatta samana. Asiakaspaikkoja ruokaravintolassa on 79 ja nykyisin ravintolaa hoitaa Restel. 
Rakennus.
Jugendvaikutteisen liiketalon rakennutti vuonna 1911 kauppias Samuli Niskanen. Talossa ovat toimineet muun muassa elokuvateatteri Pohjantähti ja Osuusliike Kalla.
Pohjantähti.
Tiloissa vuosina 1912–1916 toiminut Elokuvateatteri Pohjantähti oli aikanaan Kuopion ”uusimmanaikainen, kodikkain ja hienoin” elokuvateatteri. Esimerkiksi maaliskuussa 1913 teatterissa esitettiin Minna Canthin "Sylvi", ”ensimmäinen suomalainen tunnin kestävä taidefilmi, murhenäytelmä 3:ssa osassa”, kuvia tapahtumista ja uutisia. Tausta- ja väliaikamusiikista huolehti salonkiorkesteri.
Seikkailumetsä

Seikkailumetsä (, Maple Town Monogatari) on japanilainen piirrossarja, jota tehtiin vuosina 1986–1987 kaikkiaan 52 jaksoa. Jaksoja julkaistiin myös suomeksi jälkiäänitettyinä VHS-kaseteilla. Jälkiäänityksestä vastasi Golden Voice Oy. Koko sarja on julkaistu vain Espanjassa ja Japanissa DVD-kokoelmana.
Sarja kertoo Tiina-nimisen kaniinin seikkailusta Vaahterakaupungissa. Tiinan ystäviä ovat muun muassa Kalle, Minna ja Jonna. Kaupungissa asuu Rosvo-Rontti-niminen roisto, jota poliisi, bulldoggi Otto, yrittää saada kiinni.
Amerikkalainen dubbi "Maple town stories" sisälsi alkuperäiseen japanilaiseen ohjelmaan kuulumattoman "juontajattaren" jokaisen jakson alussa ja lopussa "Mrs. Maple" (Janice Adams), jossa hän kertoi jakson opetuksen lapsille. Lisäksi joitakin kohtauksia oli leikattu amerikkalaisessa versiossa.
Toei Animation on myös tehnyt Maple Town Monogatarille toisen tuotantokauden "New Maple Town Story - Palm Town Chapter" (
Tämä Amerikassa julkaisematon kausi kertoo Tiinan elämästä Palm Town nimisessä trooppisessa rantakaupungissa, jonne hän lähti tätinsä kanssa, (mahdollisesti opiskelemaan sairaanhoitajaksi, koska Tiinan täti ja hänen aviomies omistavat piskujänis klinikan (Pika Clinic) palm townissa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Markku Salmi pitää VHS-julkaisun animaatioita viehättävästi toteutettuina ja antaa niille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Lähteet.
Tiernapojat (EP)

Tiernapojat on suomalaisen suomeksi laulavan heavy metal -yhtyeen Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen vuonna 2002 julkaistu EP-levy. Albumi sisältää ainoastaan kappaleen "Tiernapojat", joka pohjautuu samannimiseen tunnettuun joulutarinaan. Kappaleesta tehtiin myös televisioversio, joka sai ensiesityksensä 24. joulukuuta 2002. EP julkaistiin myös vuonna 2002 ilmestyneen "Rajaportti"-albumin platinapainoksen bonuslevynä.
Timo Rautiainen esittää tarinan Mänkkiä, Apulanta-yhtyeen vokalisti Toni Wirtanen Murjaanien kuningasta, YUPstä tuttu Jarkko Martikainen Knihtiä ja Ismo Alanko Herodesta.
EP ylsi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 16 viikkoa.
João Carlos de Oliveira

João Carlos de Oliveira (28. toukokuuta 1954 – 29. toukokuuta 1999) oli brasilialainen kolmiloikkaaja.
João Carlos de Oliveira hyppäsi vuonna 1975 Méxicossa kolmiloikan maailmanennätyksen 17,89 m, joka ylitettiin vasta kymmenen vuotta myöhemmin. Hän paransi Viktor Sanejevin nimissä ollutta maailmanennätystä 45 cm, mikä on miesten kolmiloikassa kaikkien aikojen suurin yksittäinen ME-parannus.
Montréalin 1976 olympialaisissa de Oliveira sijoittui pronssille tuloksella 16,90 m. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa neuvostoliittolaiset toimitsijat liputtivat monien mielestä arveluttavasti useat de Oliveiran pitkät hypyt yliastutuiksi ja brasilialainen jäi tuloksella 17,22 m pronssille Neuvostoliiton Jaak Uudmäen ja Viktor Sanejevin takana.
Tammikuussa 1982 de Oliveira loukkaantui pahasti liikenneonnettomuudessa ja lopulta hänen oikea jalkansa amputoitiin polven alapuolelta. Hän kuoli 45-vuotiaana vuonna 1999.
Viipurin taistelu

Viipurin taistelu voi viitata ainakin seuraaviin:
Viipurin taistelujen yhteydessä käydyt taistelut:
De Panne

De Panne on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Flanderissa Belgiassa. Kunta kuuluu Veurnen arrondissementtiin. 1. tammikuuta 2008 De Pannessa oli 10 285 asukasta ja väestötiheys oli 430 asukasta neliökilometrillä. Pinta-alaa kunnalla on 23,9 km². Kunnan pormestari on Robert Butsraen.
De Pannen kuntaan kuuluu varsinaisen De Pannen lisäksi myös Adinkerke. Kunnassa sijaitsee Belgian läntisin piste. De Pannen belgialaiset naapurikunnat ovat Koksijde koillisessa ja Veurne kaakossa ja etelässä. Lounaassa kunta rajoittuu Ranskaan.
De Pannessa sijaitsee lapsille suunnattu Plopsaland-teemapuisto. De Pannen ja naapurikunta Koksijden alueilla ajetaan vuosittain UCI Europe Touriin kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu De Pannen kolmen päivän ajo.
De Pannen ystävyyskunnat ovat Sainte-Adresse Ranskassa ja Hlohovec Slovakiassa.
Petäjäveden yläkoulu

Petäjäveden yläkoulu eli Petäjäveden yläaste on Petäjäveden keskustassa sijaitseva luokka-asteiden 7–9 peruskoulu. Koulua käy noin 160 oppilasta. 
Samassa rakennuksessa koulun kanssa toimii myös Petäjäveden lukio.
Molempien koulujen alkuna oli syyskuussa 1947 toimintansa aloittanut Petäjäveden yhteiskoulu, joka käynnistettiin aluksi kannatusyhdistyksen ylläpitämänä kotikouluna.
Favicon

Favicon () on internetsivulle määriteltävä ikoni. Sivun webmaster voi lisätä faviconin sivuilleen, jolloin se näkyy useissa selaimissa muun muassa osoiterivin vasemmassa laidassa ja sivun nimen vieressä kirjanmerkeissä. Niitä käytetään verkkosivujen visuaalisena tunnisteena.
Favicon on neliön muotoinen, kooltaan tavanomaisesti 16×16, 32×32 tai 64×64 pikseliä. Niiden formaattina voi käyttää tiedostomuotoja JPEG, ICO, PNG ja GIF.
Tuki faviconille oli ensi kertaa maaliskuussa 1999 julkaistussa Microsoftin Internet Explorer 5:ssa. Tässä selaimessa ikoni näkyi vain lisättäessä sivu kirjanmerkiksi. Lisäksi favicon oli aina sijoitettava palvelimen juurihakemistoon nimellä favicon.ico ja sen ainoa sallittu muoto oli Microsoftin .ico 16×16-kokoisena. Sivuvaikutuksena ylläpitäjä sai näin tiedon siitä, kuinka moni käyttäjä oli lisännyt sivuston kirjanmerkkeihinsä. Myöhemmät selaimet näyttävät ikonin aina sivustolla vierailtaessa.
Myöhemmissä selaimissa faviconin voi määritellä jokaiselle sivulle erikseen HEAD-osiossa ja sen sijainti palvelimella ja tiedostomuotokin on vapaa. Tämä ominaisuus lisättiin W3C:n HTML 4.01 -standardiin joulukuussa 1999.
codice_1
.ICO-tiedostomuoto on Microsoftin oma. Sitä käytettiin alun perin Microsoft Windowsin ikoneiden tiedostomuotona. Sille standardoitiin MIME-tyyppi codice_2 vuonna 2003.
Windowsin Internet Explorer 10 alaspäin ei tue muita kuin .ico-muotoisia faviconeja, mutta kuitenkin versiossa 11 on lisätty tuki .png- ja .gif-muotoisille faviconeille.
Bernardo Daddi

Bernardo Daddi oli varhaisen italialaisen renessanssin taidemaalari. Hän oli Giotto di Bondonen oppilas. 
Daddi kuului alansa huippuihin aikansa Firenzessä. Hän sai mahdollisesti vaikutteita sienalaisesta taiteesta. Hänen elinvuosistaan ei ole tietoa, mutta hänen tiedetään vaikuttaneen ainakin aikavälillä 1312–1347.
Douglas Russell

 
Douglas Russell (s. 20. helmikuuta 1946) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
Douglas Russell voitti Méxicon 1968 olympialaisissa kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 55,9. Monissa aiemmissa kilpailuissaan matkan ME-miestä Mark Spitziä vastaan Russell oli uinut alkumatkan nopeammin mutta hävinnyt lopussa kirineelle Spitzille. Olympiafinaaliin molemmat vaihtoivat taktiikkaansa, ja tällä kertaa Russell nousi lopussa puolen sekunnin erolla voittoon Spitzin saadessa hopeaa. Toisen kultamitalinsa Russell sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.54,9.
Donald McKenzie

 
Donald McKenzie (11. toukokuuta 1947 – 3. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
McKenzie voitti Méxicon vuoden 1968 olympialaisissa kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.07,7. Hänestä tuli täten lajin ensimmäinen olympiavoittaja. Toisen kultamitalinsa hän sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.54,9.
Lene Grawford Nystrøm

Lene Grawford Nystrøm (s. 2. lokakuuta 1973 Tønsberg) on norjalainen laulaja, joka tunnetaan paremmin tanskalaisen eurodanceyhtye Aquan keulahahmona.
Elämä.
Teini-ikäisenä Lene päätti elättää itsensä mallin töillä.
Aquan aikoinaan Lenellä oli kaksi kotia, toinen Norjassa ja toinen Tanskassa.
Ystävyyssuhde Lenen ja Søren Rastedin välillä aiheutti Aquan hajoamisen vuonna 2001. Alun perin Lene seurusteli Rene Difin kanssa, sen jälkeen hän kuitenkin päätyi yhteen Sørenin kanssa. Lene meni Sørenin kanssa naimisiin 25. elokuuta 2001. Naimisiinmenon jälkeen Lene muutti pysyvästi Tanskaan. Parille syntyi tyttö 2004 ja poika 2006.
Musiikillinen ura.
Aqua.
Vuonna 1994 Rene näki Lenen laulamassa Tv:ssä laulun Almaz - Randy Crawfordilta ollessaan Norjassa työmatkalla. Nähtyään tämän, Rene otti yhteyttä Leneen ja pyysi, että haluaisiko hän tulla Tanskaan tapaamaan muita bändin jäseniä sillä he tarvitsivat naislaulajan. Lene suostui ja siitä syntyi bändi Joyspeed, jonka nimi vaihtui myöhemmin Aqua:ksi.
Sooloura.
2003 Lene teki ensimmäisen (ja ainoan) sooloalbuminsa "Play With Me", joka myi huonosti Skandinaviassa. Tanskassa se pääsi kuitenkin kolmanneksi hittilistoilla. "Pretty Young Thing" päässyt listoille. "Here We Go" on cover Moonbabyn laulusta, jonka myös Girls Aloud levytti myöhemmin.
Lene teki kappaleet "No Good Advice" ja "You Freak Me Out" Girls Aloudin Sound of the Underground-levylle. "No Good Advice" oli suuri hitti ja vakiinnutti Girls Aloudin aseman pop-yhtyeenä. Myöhemmin Girls Aloud levytti Lenen laulut "Here We Go" ja "We Wanna Party". Samoihin aikoihin Tina Cousin levytti "Pretty Young Thing"in.
Diskografia.
Albumit.
"Play With Me" (2003)
Seppo Harjulehto

Seppo Antero Harjulehto (sukunimi vuoteen 1935 "Höglund"; s. 3. toukokuuta 1928 Viipuri), joka käytti myös kirjailijanimeä Antero Harju, on suomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän on myös harvakseltaan kirjoittanut muutamia nuorten tieteiskirjoja. Ensimmäiset kirjat kertovat Xardonia-nimisestä utopiayhteisöstä. Harjulehdon Mars-kirjoihin kuuluvat muun muassa "Tavoitteena Mars" ja "Marsin salaisuus". Molemmissa 1960- ja 1970-lukujen Mars-kirjoissa on melko samanlainen juoni. Harjulehdon kirjoja luonnehtivat keksintöjen esittely ja vauhdikkaat tapahtumat.. Hän on toimittanut yksin ja yhdessä muiden kanssa "Mitä Missä Milloin: kansalaisen vuosikirjaa" vuosina 1955, 1961, 1962 ja sarjan muita kirjoja.
John Hencken

John Hencken (s. 29. toukokuuta 1954) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja kolminkertainen olympiavoittaja
John Hencken voitti Münchenin 1972 olympialaisissa kultaa 200 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 2.21,55. Muutama päivä aiemmin hän oli uinut 100 metrin rintauinnin välierässään maailmanennätyksen 1.05,68, jota japanilainen Nobutaka Taguchi hetkeä myöhemmin paransi yli puolella sekunnilla. Loppukilpailussa Hencken sai loppuajan 1.05,61, joka riitti pronssimitaliin.
Montréalin 1976 olympialaisissa Hencken sivusi 100 metrin rintauinnin maailmanennätystään 1.03,88 alkuerissä, paransi sitä välierissä aikaan 1.03,62 ja voitti loppukilpailussa kultaa ME-ajalla 1.03,11. Neljä päivää myöhemmin 200 metrin rintauinnin loppukilpailussa hän alitti aiemman maailmanennätyksensä ajallaan 2.17,26 mutta hävisi skotlantilaiselle David Wilkielle yli kaksi sekuntia ja sai hopeaa. Tuo laji oli Montréalin kisoissa ainoa miesten uintilaji, jossa Yhdysvallat jäi ilman kultamitalia. Uransa kolmannen kultamitalin Hencken sai 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka Yhdysvallat voitti ME-ajalla 3.42,22.
Belgradissa vuonna 1973 käydyissä uinnin ensimmäisissä MM-kilpailuissa Hencken voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hopeaa hän sai 200 metrin rintauinnissa edellään David Wilkie.
Stilijan Petrov

Stilijan Petrov (, s. 5. heinäkuuta 1979 Montana, Bulgaria) on entinen bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Petrov aloitti jalkapalloilun kotikuntansa seurassa PFK Montanassa, josta Dimităr Penev houkutteli hänet 18-vuotiaana TsSKA Sofiaan. TsSKA:ssa hän saavutti vuonna 1999 Bulgarian cupin mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi skotlantilaiseen Celticiin, jossa hän seitsemän pelaamansa kauden aikana voitti muun muassa neljä Skotlannin mestaruutta ja pääsi UEFA-cupin finaaliin. Petrov siirtyi entisen Celtic-luotsin Martin O’Neillin tavoin Aston Villaan kesällä 2006.
Bulgarian maajoukkueessa Petrov pelasi vuosina 1998–2012 yhteensä 106 maaottelua. Hän toimi joukkueen kapteenina vuoden 2004 EM-kilpailuissa.
Vuonna 2005 julkaistiin Petrovin omaelämäkerta "You Can Call Me Stan" (), jonka hän kirjoitti yhdessä "Sunday Mailin" urheilutoimittajan Mark Guidin kanssa.
30. maaliskuuta 2012 Petrovin uutisoitiin sairastavan leukemiaa. Päivää myöhemmin hän ilmoitti päättävänsä pelaajauransa ja keskittyvänsä vain taisteluun syöpää vastaan.
Phillip Alexander Clancey

Phillip Alexander Clancey (26. syyskuuta 1917 Glasgow, Skotlanti – 18. heinäkuuta 2001 Durban, Etelä-Afrikka) oli skotlantilainen lintutieteilijä.
Clancey syntyi Glasgow'ssa mutta pian hänen vanhempansa muuttivat ensin Lontooseen ja sitten Sveitsiin. Phillipin ollessa 7-vuotias he muuttivat takaisin Glasgow'uun. Hän opiskeli Glasgow'n Taidekoulussa (Glasgow School of Art). 
Toisessa maailmansodassa Clancey palveli 51. divisioonassa muun muassa Sisiliassa ja Italiassa. Hän välttyi täpärästi kaatumiselta mutta menetti räjähdyksessä kuulon toisesta korvastaan.
Vuosina 1948–1949 hän osallistui eversti Richard Meinertzhagenin lintutieteelliselle tutkimusretekelle Jemeniin, Adeniin, Somaliaan, Etiopiaan, Keniaan ja Etelä-Afrikkaan.
Clancey muutti Etelä-Afrikkaan vuonna 1950 ottaakseen vastaan Natalin museon kuraattorin tehtävän Pietermaritzburgissa. Hän toimi Durbanin museon ja Durbanin Taidegallerian johtajana 1. tammikuuta 1952 lähtien eläkkeelle jäämiseensä asti 25. syyskuuta 1982. Hän toimi myös Eteläisen Afrikan museoiden liiton puheenjohtajana sekä Eteläisen Afrikan lintutieteellisen seuran (Southern African Ornithological Society) ja Natalin lintukerhon (Natal Bird Club, nykyään BirdLife Port Natal) puheenjohtajina.
1981 Natalin yliopisto myönsi hänelle tohtorin arvon.
Clanceyn taito linnunnahkojen preparoinnissa oli ainutlaatuinen. Natalin museon lintukokoelmaa, joka on Afrikan kolmanneksi laajin ja käsittää noin 32 000 näytettä ja jonka nahoista monet ovat hänen 26 turkimusretkellään keräämiä, pidetään Afrikan hienoimpana.
Clanceyn loistelias maalaustaito näkyy hänen kirjojensa monissa lintumaalauksissa ja Durbanin luonnonhistoriallisen museon dioraamoissa, joita miljoonat vierailijat ovat ihailleet.
Clancey kirjoitti ahkerasti pääasiassa afrikkalaisten lintujen taksonomiasta ja hän nimesi noin 200 alalajia, muun muassa isotörmäpääskyn alalajin "xerica" yhdessä Irwinin kanssa vuonna 1966. Hän nimesi myös savannihempon ("Serinus citrinipectus") yhdessä Lawsonin kanssa vuonna 1960.
Teokset.
Clanceyn muiden kirjoitusten määrä on noin 600.
Jarmo Tinkala

Jarmo Tinkala (s. 1964 Kestilä) on suomalainen harmonikka- ja bandoneonmuusikko.
Koulutus.
Jarmo Tinkala on suorittanut harmonikansoiton opettajatutkinnon Keski-Suomen konservatoriossa vuonna 1987 ja harmonikansoiton diplomin 1993.
Ura.
Tinkala on pitkän linjan viihde- ja studiomuusikko, joka tunnetaan muun muassa Seinäjoen tangomarkkinoiden orkesterin vakiojäsenenä, yhteistyöstä Veikko Ahvenaisen kanssa Veikon hanurikvartetin vakiojäsenenä, Marita Taavitsaisen ja Risto Nevalan pitkäaikaisena säestäjänä sekä Kultainen Harmonikka -kilpailun voittajana vuodelta 1990.
Tinkala on ollut mukana useissa studio- ja televisio-orkesterikokoonpanoissa. Hän on myös säveltänyt ja sovittanut viihdemusiikkia sekä toiminut viihdeorkestereiden kapellimestaritehtävissä.
Yksityiselämä.
Tinkala oli kahden vuoden ajan kihloissa tangokuningatar Marita Taavitsaisen kanssa 1990-luvun lopulla. Kihlaus päättyi vuonna 2000.
Daniel Dimov

Daniel Dimov (, s. 1. tammikuuta 1989 Varna) on bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa nykyään PFC Cherno Morea, jossa hän on pelannut koko uransa. 
Dimov on pelannut yhden ottelun Bulgarian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Kansanpuisto

Kansanpuistot () erotuksena varsinaisesta kaupunkipuistosta ovat 1800-luvun lopulta alkaen syntyneitä, etenkin työväestölle tarkoitettuja yleisiä virkistysalueita kaupunkien laitamilla. Kaupunkipuistojen kehityksessä ne ovat erityisesti ruotsalainen erikoispiirre työväenliikkeen vapaaehtoisina instituutioina. 1800-luvun lopulta lähtien niitä on esiintynyt samassa merkityksessä myös Suomessa.
Kansanpuistojen historiaa.
Toisin kuin varsinaiset puistot kansanpuistot ovat saattaneet alun perin koostua esimerkiksi laajoista, kevyesti käsitellyistä metsä- ja niittyalueista tai joskus myös saarista, joissa maisemakuvan muokkaus varsinaisten puistojen tapaan ei ollut keskeisellä sijalla. Omistukseltaan ne saattoivat alun perin olla yksityisiä, luonteeltaan filantrooppisia, tai myös työväen järjestöjen ylläpitämiä. 
Varsinkin Ruotsissa kansanpuistojen on katsottu ilmaisseen työväestön omaa halua vapaa-ajan viettoon muualla kuin julkisissa kaupunkipuistoissa, samalla kun esimerkiksi Suomessa Helsingissä työväestön joukkoesiintymistä kaupunkikeskustojen puistoissa saatettiin pitää niiden arvoa alentavana vielä itsenäisyyden ajalla. Työväen oletettiin viihtyvän paremmin luonnon "kodikkaassa" helmassa, vaikka työväen omat kannanotot viittaavatkin pikeminkin tasa-arvon vaatimuksiin "hienojen" puistojen tarjonnassa, joita esimerkiksi Helsingissä rakennettiin enemmän keskiluokan asuttaman "kivikaupungin" kaupunginosien yhteyteen eikä niinkään tiheämmin asuttuihin työläiskaupunginosiin. 
Kansanpuistot oli tarkoitettu erityisesti sunnuntai- ja juhlapäivien viettoon, ja sekä Ruotsissa että Suomessa niihin on liittynyt myös ohjelmallista toimintaa, "kaupunkilaiskansanhuveja", puistomaisessa ympäristössä. Suomalaisista kansanpuistoista Saaren kansanpuistossa Tammelassa lähellä Forssan teollisuusyhdyskuntaa on järjestetty muun muassa juhannusjuhlia ja kesäteatteriesityksiä lähes koko puiston olemassaolon ajan 1930-luvulta alkaen ja Turussa Ruisrock-festivaali on vuodesta 1972 järjestetty Ruissalon kansanpuistossa.
Kansanpuistoja Suomessa.
Kansanpuistoja on Suomessa esimerkiksi Helsingissä ollut eri aikoina muun muassa Mustikkamaalla, Korkeasaaressa, Seurasaaressa ja Hakasalmen puistossa. Näiden ohella myös Tehtaanpuisto, Eläintarha ja jopa Kaisaniemi saatettiin rinnastaa kansanpuistoihin, kun niiden käyttäjistä merkittävä osa oli työväkeä. 
Nykyään tai aikaisemmin tunnettuja kansanpuistoja ovat Suomessa ainakin seuraavat:
Helsingissä termiä kansan­puisto lakattiin virallisesti käyttämästä 1950-luvun lopulla. Helsingin kaupungin vuoden 1958 kunnallis­kertomuksessa mainitaan vielä, että kaupungin urheilu- ja retkeily­toiminnan hallinnassa oli joukko kansan­puistoja sekä lisäksi kaupungin alueen ulko­puolella sijainneet Pirttimäen, Rastilan ja Uutelan ulkoilualueet. Sitä vastoin vuoden 1959 kunnalliskertomuksessa myös aikaisemmat kansan­puistot luetellaan ulkoilu­alueiden joukossa.
Raimo Roiha

Raimo Juhani Roiha (28. tammikuuta 1936 Parkano – 16. kesäkuuta 1991 Nurmijärvi) oli suomalainen viihdemuusikko, pianisti ja säveltäjä, joka on edelleen yksi Suomen eniten levyttäneistä studiomuusikoista. Hän soitti pianon lisäksi myös urkuja, sähkösoittimia ja harmonikkaa.
Koulutus.
Roiha opiskeli pianonsoittoa Tampereen musiikkiopistossa Rakel Levinin johdolla. Hän valmistui pianonsoiton opettajaksi Sibelius-Akatemiasta.
Elämä ja Ura.
Roiha työskenteli 1950-luvulta alkaen eritoten Helsingissä erilaisissa viihdeorkesterikokoonpanoissa, televisiossa, radiossa, sekä studiomuusikkona. Hänet tunnetaan useista swing-levytyksistä, muun muassa Antti Sarpilan, Harry Aaltosen ja Ritva Oksasen kanssa. Roiha oli uransa aikana mukana 2 704:llä suomalaisella levytyksellä studiomuusikkona, mikä teki hänestä Gramexin tilastojen mukaan kautta aikojen 19. eniten levyttäneen suomalaismuusikon vuonna 2008. Roiha voitti useita sävellyskilpailuja ja hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat muun muassa "Jäähyväiset", "Tallinnan illat", sekä "Samettiruusuja".
Raimo Roiha menehtyi vaikeaan sairauteen Kiljavan sairaalassa Nurmijärvellä 16. kesäkuuta 1991. Roiha on haudattu Paijalan hautausmaalle Tuusulaan.
Isotörmäpääsky

Isotörmäpääsky ("Neophedina cincta") on afrikkalainen pääskylaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 15–17 cm. Isotörmäpääsky on törmäpääskyjen suvun suurin laji. Puvultaan se muistuttaa törmäpääskyä, mutta sen pyrstön kärki on suora ja siipien alapinta valkoinen. Rinnassa on leveä ruskea vyö, ja kurkku on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Isotörmäpääsky elää Afrikassa Päiväntasaajalta etelään aina mantereen eteläkärkeen saakka. Se puuttuu alueen kaikkein kuivimmista osista: Namibian eteläosista ja Etelä-Afrikan länsiosista. Lajista tunnetaan noin yhdeksän alalajia. Osa populaatioista on muuttolintuja, osa paikkalintuja.
Elinympäristö.
Isotörmäpääskyt elävät monenlaisilla avomailla, kuten savanneilla, laitumilla ja viljelysmailla. Ne liikkuvat yleensä pareittain tai pienissä parvissa.
Lisääntyminen.
Isotörmäpääskyt eivät elä yhdyskunnissa kuten muut törmäpääskyt, vaan yksittäispareina. Linnut kaivavat 60–90 cm mittaisen pesäonkalon hiekkatörmään. Munia on 2–5 ja molemmat emot hautovat niitä.
Ravinto.
Isotörmäpääskyt syövät ilmameren hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Golftermit

Golftermit ovat golfissa vakiintuneita, usein englanninkielisiä sanoja ja sanontoja, joita käytetään säännöissä, harrastajien keskuudessa ja lehdissä. Osa sanoista on alkanut jo suomentua. Ohessa yleisimpiä sanoja ja käsitteitä.
Lyöntien määrä.
Hole in one, holari.
"Hole in one" tai "Hole-in-one" tarkoittaa pallon lyömistä yhdellä lyönnillä sisään reikään. 
Hole-in-onet ovat tavallisimpia par 3 -rei´illä, joissa lyönnin pituudeksi tulee kentästä riippuen 80–220 metriä. Myös par 4 -rei'illä on tehty hole-in-oneja, mutta ne ovat huomattavasti harvinaisempia, sillä tavallinen pelaaja ei välttämättä saa palloa yhdellä lyönnillä tarpeeksi pitkälle – 220–430 metriin.
Sponsoroiduissa golfturnauksissa hole-in-oneista palkitaan usein erillisellä palkinnolla. Palkinnot liittyvät usein turnauksen järjestäjään tai sponsoriin. Vuonna 2014 "XCOR Space Expeditions"in sponsoroimassa KLM Open -turnauksessa ammattilaisgolfari Andy Sullivan palkittiin avaruusmatkalla hänen tehtyään hole-in-onen.
Albatrossi.
"Albatrossi" tarkoittaa kolme alle "par"in, eli pelaaja on saanut pelattuaan yksittäisen väylän tulokseksi kolme lyöntiä alle sille määritellyn ihannetuloksen. Par-5 -väylällä se tarkoittaisi 2 lyöntiä.
Eagle.
"Eagle" tarkoittaa kaksi alle parin, eli pelaaja on saanut pelattuaan yksittäisen väylän tulokseksi kaksi lyöntiä alle sille määritellyn ihannetuloksen. Par-5 -väylällä se tarkoittaisi 3 lyöntiä.
Birdie.
"Birdie" tarkoittaa yksi alle parin, eli pelaaja on saanut pelattuaan yksittäisen väylän tulokseksi yhden lyönnin alle sille määritellyn ihannetuloksen. Par-5 -väylällä se tarkoittaisi 4 lyöntiä.
Par, Par-3, Par-4, Par-5.
"Par" on lyöntimäärä, jolla taitavan pelaajan tulisi kyetä pelaamaan tietty reikä tai kenttä hyvissä olosuhteissa. Par on usein määritelty kentän tai reiän "ihannetulokseksi". Golfkentällä on yleensä 4 kappaletta par-3 -väyliä, 10 par-4 -väylää ja 4 par-5 -väylää eli yleensä koko kentän par-tulos on 72.
Par on määritelty kentän suunnittelun yhteydessä yleensä siten, että väylän pituus on jaettu maksimissaan noin 180 m lyönteihin ja kahteen puttiin. Tällöin esimerkiksi 340 metriä pitkällä (par-4) väylällä kentän suunnittelutavoitteena on lyödä avauslyönti, lähestymislyönti ja kaksi puttia.
Bogi, Bogey.
"Bogi" tarkoittaa yksi yli parin, eli pelaaja on saanut pelattuaan yksittäisen väylän tulokseksi yhden lyönnin yli sille määritellyn ihannetuloksen. Par-5 -väylällä se tarkoittaisi 6 lyöntiä.
Tuplabogi.
"Tuplabogi" tarkoittaa kaksi yli parin, eli pelaaja on saanut pelattuaan yksittäisen väylän tulokseksi kaksi lyöntiä yli sille määritellyn ihannetuloksen. Par-5 -väylällä se tarkoittaisi 7 lyöntiä.
Heinrich Rondi

Heinrich Rondi (19. kesäkuuta 1877 - 10. marraskuuta 1948) oli saksalainen painija, painonnostaja ja välikisojen kultamitalisti. 
Painissa Rondi voitti kultaa Ateenan välikisoissa 1906 ja saavutti hopeaa MM-kisoissa 1907 alle 85-kiloisten sarjassa. 
Painonnostossa Rondi voitti pronssia Ateenan välikisoissa 1906 yhden käden nostokilpailussa. Hän voitti Frankfurt am Mainin MM-kisoissa 1907 maailmanmestaruuden raskaassa sarjassa. Hän voitti lisäksi painonnoston raskaan sarjan Euroopan-mestaruuden Haagin EM-kisoissa 1906 ja Kööpenhaminan EM-kisoissa 1907.
Albert Delaunay

Albert Delaunay (1828–1892) oli ranskalainen pikakirjoittaja ja pikakirjoitusjärjestelmän kehittäjä.
Delaunay opiskeli juristiksi, mutta siirtyi vuonna 1861 pikakirjoittajaksi Ranskan senaattiin. Hän alkoi muokata Hippolyte Prévostin pikakirjoitusjärjestelmää, jotta järjestelmä sopisi muuhunkin käyttöön kuin ammattipikakirjoittajille. Hän aloitti järjestelmänsä opettamisen vuonna 1866 ja julkaisi vuonna 1878 siitä oppikirjan. Nykyisin nimellä Prévost-Delaunay tunnettu järjestelmä oli 1900-luvulla Duployén ohella Ranskan suosituimpia pikakirjoitusjärjestelmiä.
Promatsiini

Promatsiini (kauppanimi Sparine) fentiatsiineihin kuuluva, nykyisin harvoin käytetty ja useissa maissa markkinoilta poistunut tyypillinen antipsykoottinen lääke eli neurolepti.
Käyttö.
Promatsiinia on käytetty skitsofrenian hoidossa, mutta sen ovat suuremmalta osin korvanneet uudemmat antipsykootit, kuten esimerkiksi olantsapiini ja ketiapiini. Promatsiinin ovat korvanneet myös sen johdannaiset levomepromatsiini (Levozin®) ja klooripromatsiini (Klorproman®, Thorazine®) joilla on hyvin samantyyppinen vaikutus kuin promatsiinilla, ne ovat kuitenkin antipsykoottisilta vaikutuksiltaan promatsiinia parempia, esimerkiksi skitsofrenian ja harhojen hoidossa.
Promatsiinia käytetään nykyisin esimerkiksi unilääkkeenä, kuten sen johdannaista levomepromatsiinia, ja esimerkiksi kaksisuuntaista mielialahäiriötä sairastavien maniavaiheiden hoidossa.
Myynti.
Promatsiinia on myyty kauppanimellä Sparine, mutta vähäisen menekin vuoksi kyseisen lääkkeen valmistus on lopetettu. Lääkkeelle on kuitenkin ollut kysyntää, ja nykyisin sitä valmistaa Yliopiston Apteekki ilman tuotemerkkiä nimellä Promazin.hydrochlorid. 50 mg.
Sairaaloissa käytetään myös Prazine 25 mg -tabletteja.
Sivuvaikutukset.
Promatsiinilla on pääosin antikolinergisia sivuvaikutuksia, mutta myös ekstrapyramidaalisia sivuvaikutuksia esiintyy. Promatsiini on myös johdannaistensa tavoin yliannoksina, ja erityisesti alkoholin kanssa, hyvin myrkyllinen lääkeaine.
Aineenvaihdunta.
Promatsiini muuntuu maksassa pääasiassa N-desmetyylipromatsiiniksi ja promatsiinisulfoksidiksi mutta myös 3-hydroksipromatsiiniksi.
Martti Metsäketo

Martti Juhani Metsäketo (17. joulukuuta 1940 Iitti – 23. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja laulaja. Hän on yksi eniten levyttäneistä suomalaisista studiomuusikoista.
Ura.
Ensimmäiset keikkansa Metsäketo teki vuonna 1957 opiskellessaan puolustusvoimien soitto-oppilaskoulussa. Tanssimuusikkona hän työskenteli vuodesta 1958 lähtien, tehden yhteistyötä muun muassa Rauno Lehtisen, Antti Hyvärisen, Pentti Lasasen, Kalevi Nyqvistin, Eila Pienimäen, Marion Rungin, Anita Hirvosen, Jari Sillanpään ja Eino Grönin kanssa.
Metsäketo esiintyi televisio- ja radio-orkestereissa 1960-luvulta lähtien. Hän oli multi-instrumentalisti, joka oli mukana levytyksillä laulajana sekä instrumentalistina, soittiminaan muun muassa saksofoni, bassokitara, huilu ja congarummut. Gramexin tilastojen mukaan Metsäketo oli mukana yli 4 000 levytyksellä, mikä tekee hänestä yhden Suomen eniten levyttäneistä studiomuusikoista.
Metsäketo oli mukana myös lauluyhtyeissä Silhuetit, Fantastic Four ja Four Cats, Savonlinnan Oopperakuorossa 1992–1993, sekä Helsingin kaupunginteatterin musikaaleissa Cats ja My Fair Lady.
Yksityiselämä.
Metsäketo oli vuodesta 1967 naimisissa Maija-Liisa ”Maikki” Metsäkedon kanssa. Heillä on kaksi lasta, radiojuontaja Annika Metsäketo ja laulaja Tomi Metsäketo.
Alkuvuodesta 2015 Martti Metsäketo kertoi sairastavansa imusolmukesyöpää, ja hän kuoli saman vuoden syyskuussa. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.
Kari Töyrylä

Kari Voitto Aulis Töyrylä (17. elokuuta 1956 – 9. elokuuta 2025) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti vuoteen 1979 saakka Lahden Sampoa, vuoteen 1983 Esbo Idrottsföreningiä ja sen jälkeen Espoon Voittajia. Häntä valmensivat Seppo Simola ja Bo Grahn.
Töyrylä sijoittui kymmenenneksi sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 1985 tuloksella 17,93 m. Hän voitti urallaan kolme aikuisten maaottelukilpailua. Pohjoismaiden hallimestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 1986 . 
Kalevan kisoissa Töyrylä sai hopeaa Porissa 1983 ja Kajaanissa 1984. SM-pronssia hän sai Vaasassa 1986. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1978 ja 1985 ja saavutti hopeaa 1983 ja 1986 sekä pronssia 1980.
Töyrylä liittyi yhdeksäntenä urheilijana 20 metrin kerhoon työnnettyään ennätyksensä 20,05 m Kauhajoella 2. heinäkuuta 1986.
Jarkko Haukijärvi

Jarkko Antero Haukijärvi (s. 10. kesäkuuta 1977 Tampere) on entinen suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti Tampereen Pyrintöä ja häntä valmensivat Paavo Hankala ja Matti Yrjölä.
Haukijärvi sijoittui seitsemänneksi 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sydneyssä 1996. Hän sai pronssia 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa Göteborgissa 1999 tuloksella 19,15 m. 
Haukijärvi liittyi 16:ntena urheilijana 20 metrin kerhoon työnnettyään 20,20 m Eurajoella heinäkuussa 2000. Ennätyksensä 20,31 hän työnsi Suodenniemellä 26. elokuuta 2000. Kalevan kisoissa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi Lahdessa 2000.
Jaroslav Balaštík

Jaroslav Balaštík (s. 28. marraskuuta 1979 Gottwaldov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HC Zlíniä.
Balaštík aloitti uransa pääsarjatasolla Extraligassa kaudella 1997–98, HC Zlínissä, jossa hän pelasi kuuden kauden ajan, kunnes siirtyi kaudeksi 2002–2003 Jääkiekon SM-liigaan HPK:hon. Seuraaviksi kahdeksi kaudeksi Balaštík palasi taas tuttuun seuraan. Kaudella 2003–2004 hän voitti Zlínissä Tšekin-mestaruuden ja oli Extraligan paras maalintekijä sekä runkosarjassa (29 maalia) että pudotuspeleissä (9 maalia). Seuraavalla kaudella hän teki 30 maalia ja voitti maalintekijätilaston toistamiseen.
Kaudet 2005–2006 ja 2006–2007 Balaštík aloitti Pohjois-Amerikassa ja pelasi NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsissa kahden kauden aikana yhteensä 74 ottelua ja AHL-joukkue Syracuse Crunchissa 20 ottelua. Pelipaikkaa NHL:ssä ei löytynyt, joten Balaštík päätti siirtyä kesken kauden Ruotsin Elitserieniin HV71:n joukkueeseen. Yhden Ruotsin-kauden jälkeen Balaštík palasi taas HC Zlíniin. Palattuaan Zlíniin hän voitti jälleen maalitilaston tehtyään 29 maalia. Lopulta Balaštík edusti Zlíniä neljä kautta, ja kauden 2010–2011 hänet lainattiin toiseen tšekkiläisjoukkueeseen, BK Mladá Boleslaviin.
Alvesta

Alvesta on Alvestan kunnan keskustaajama Smålandin maakunnassa, Kronobergin läänissä. Vuoden 2010 lopussa Alvestassa oli 8 017 asukasta. Alvestassa kohtaavat Tukholma−Malmö- ja Göteborg−Kalmar/Karlskrona-rautatiet.
Historiaa.
Rautateiden rakentamisen jälkeen Aringsåsin ja Alfvestan kylistä tuli tärkeä solmukohta. Sittemmin Aringsåsin maalaiskuntaan perustettiin taajaväkinen yhdyskunta (ruots. "municipalsamhälle"). Aringsåsin maalaiskunta muutettiin kauppalaksi 1.1.1945 ja sille annettiin asemapaikan perusteella nimeksi Alvesta. Vuoden 1971 kuntauudistuksen yhteydessä otettiin käyttöön yhtenäinen kuntamuoto ja muodostettiin nykyinen Alvestan kunta. Alvestan kunnan nykyinen vaakuna on vanha Alvestan kauppalan vaakuna.
Kotimaa (yritys)

Kotimaa Oy oli suomalainen viestintätalo. Sen liiketoiminta jatkuu vuoden 2022 alusta Sacrum-Kotimaa Oy:n nimen alla. Yhtiön ydinliiketoimintoja ovat edelleen lehti, asiakaslehtien tekeminen sekä kirkollisten tarvikkeiden valmistus ja välittäminen sekä digitaaliset tuotteet ja palvelut. Sacrum-Kotimaan omistaa Kirkkopalvelut.
Yhtiön tuotteita ovat muun muassa viikkosanomalehti Kotimaa, verkkolehti Kotimaa.fi ja aikakauslehti Askel ja Juhavan kynttilät sekä Ateljé Solemniksen kirkolliset tekstiilit.
Historia.
Kotimaa Oy:n kokonaisuuden kivijalkaa alettiin rakentaa vuonna 1905, jolloin Helsingissä perustettiin Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa kustantamaan Kotimaa-lehteä sekä Sortavalassa Raamattutalo kustantamaan Raamattuja samana vuonna perustetun Suomen Kirkon Sisälähetysseuran osana. Kust.-Oy Kotimaan sisaryhtiöksi perustettiin 1942 kirjankustannuksesta huolehtiva Kirjapaja Osakeyhtiö.
Useiden, erityisesti 2000-luvun myötä tehtyjen yhtiöjärjestelyjen jälkeen Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa säilyi itsenäisenä yhtiönä, jonka omistajia olivat Kirkkopalvelut, kirkon keskusrahasto ja Suomen Lähetysseura sekä joukko kirkollisia järjestöjä ja yksityishenkilöitä. Lehtikustannustoiminta oli edelleen omassa yrityksessään, mutta erillisinä osakeyhtiöinä aikaisemmin toimineet Kirjapaja, Raamattutalo, Sacrum, Credonet ja Suomen Kirkko-Mediat koottiin yhdeksi Kotimaa-Yhtiöt Oy:ksi. Käytännössä yhtiö toimii Kotimaa-yhtiöiden sisällä sen lehtikustannusyksikkönä, lehtiryhmänä, jonka tuotteita ovat Kotimaan lisäksi Askel, Lastenmaa, Koulun Aamu, Fleim, Kotimaan Joulu ja Hääilo.
Yhtiön nimi vaihtui syyskuusta 2013 alkaen Kotimaa Oy:ksi.
Tytäryhtiö "Insight360 Oy" perustettiin 2016 tuottamaan suomalaisten arvoja, asenteita ja markkinakäyttäytymisiä kuvaavia segmentointeja, kohderyhmiä markkinoinnin tarpeisiin sekä näihin liittyvää koulutusta. Insight360:n asiakaskunta koostui markkinointiaan kehittävistä yrityksistä, kansalaisjärjestöistä kuten puolueista sekä seurakunnista. Insightin liiketoiminta myytiin 2021 Taloustutkimukselle.
Kustannus-Oy Kotimaan toimitusjohtajia ovat olleet mm.: Erkki Sinkkonen (1969-1973), Jussi Järvilehto (1974-1978) Paavo Rinkineva (1978-1991), Reijo Telaranta (1991-2005) ja Pauli Aalto-Setälä (2005-2009), joka oli samalla laajemman kokonaisuuden eli Kotimaa-yhtiöiden toimitusjohtaja. Yhtiön toimitusjohtajina ovat lisäksi olleet Jaakko Tapaninen, Juha Ruotsalainen, Matti Koli sekä Kati Kinnunen, joka on vuoden 2022 alusta Sacrum-Kotimaa Oy:n toimitusjohtaja.
Järvenpään diakoniaopisto

Järvenpään diakoniaopisto on yksityinen toisen asteen ammatillinen oppilaitos, jota ylläpitää Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiö. Järvenpään diakoniaopisto on yhdessä Luther-opiston kanssa osa Seurakuntaopistoa, joka toimii Järvenpäässä, Tuusulanjärven rannalla.
Järvenpään diakoniaopistossa koulutetaan lähihoitajia (sosiaali- ja terveysalan perustutkinto) lasten ja nuorten hoidon ja kasvatuksen, mielenterveys- ja päihdetyön, sairaanhoidon ja huolenpidon sekä vanhustyön koulutusohjelmissa. Lisäksi Järvenpään diakoniaopistossa voi suorittaa koululaisen aamu- ja iltapäiväohjaajan, koulunkäyntiavustajan, päihdetyön ja perhepäivähoitajan ammattitutkinnot sekä koulunkäyntiavustajan ja vanhustyön erikoisammattitutkinnot. Järvenpään diakoniaopistolla järjestetään myös maahanmuuttajien ammatilliseen koulutukseen valmentavaa koulutusta.
Seurakuntaopisto ja sen yhteydessä toimiva Järvenpään diakoniaopisto on erikoistunut sosiaali- ja terveysalan, hyvinvoinnin, kasvatuksen sekä kirkollisten alojen (erityisesti diakonian ja kristillisen kasvatuksen) koulutukseen ja kehittämistoimintaan.
Ammatilliset tutkinnot.
Seurakuntaopistolla eli Järvenpään diakoniaopistossa ja sen rinnalla toimivassa Luther-opistossa on mahdollista suorittaa seuraavia ammatillisen koulutuksen tutkintoja:
Jorma Ollikainen

Jorma Jaakko Ollikainen (5. helmikuuta 1913 Maaninka – 22. huhtikuuta 1972 Inari) oli suomalainen toimittaja ja eräkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Hako" ja "JJ".
Ollikaisen vanhemmat olivat sisävesilaivuri Taavetti Ollikainen ja Hilda Tolonen. Hän kävi Kuopion kauppaopiston vuosina 1931–1933 ja työskenteli sitten Savon Sanomien palveluksessa taloustoimittajana. Ollikainen oli naimisissa vuodesta 1954 lähtien Anna-Maija Tuovisen kanssa.
Ollikaisen kirja "Kelokämppä" kertoo Lapin erämaassa 1950-luvulla eläneestä ”Karajärven keisarista” Alpiinista. Savon Kaavilta kotoisin ollut Alpiini, oikealta nimeltään Albin Tirkkonen (1897–1958), oli alun perin lähtenyt Etelä-Suomesta Kotkasta vuonna 1926 Lappiin, liikkunut Jäämeren ja Inarijärven seuduilla ja asettanut lopulta Inarin Rahajärven rantaan rakentamaansa turvekotaan. 1950-luvun alussa hän teki hylätyn savottakämpän hirsistä itselleen pienen tuvan ja saunan. Jorma Ollikainen ystävineen rakensi sitten Alpiinille uuden kelokämpän, jossa hän ehti asua muutamia vuosia ennen kuin kuoli vuonna 1958. Nykyisin Alpiinin Rahajärven länsipäässä sijaitseva kelokämppä on Metsähallituksen omistama vuokrakämppä.
Jorma Ollikainen kuoli tapaturmaisesti keväällä 1972 ajettuaan moottorikelkalla sulapaikkaan Kirakan kairassa Inarissa.
Teokset.
Ollikaiselta on ilmestynyt kaksi eräkirjaa sekä Hako-nimimerkillä kirjoitettuja lyhyitä tarinoita:
Heat – ajojahti

Heat – ajojahti on Michael Mannin ohjaama jännityselokuva vuodelta 1995. Elokuvan pääosissa ovat Al Pacino, Robert De Niro, Tom Sizemore, Diane Venora, Amy Brenneman, Ashley Judd, Mykelti Williamson, Wes Studi, Ted Levine, Jon Voight ja Val Kilmer.
"Heat" on uusintaversio vuoden 1989 televisioelokuvasta "L.A. Takedown", jonka oli myös käsikirjoittanut sekä ohjannut Mann. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti yli 185 miljoonaa dollaria.
Elokuva oli De Nirolle ja Pacinolle toinen, jossa molemmat ovat mukana, mutta ensimmäinen, jossa 1970- ja 1980-lukujen kilpailevat tähdet esiintyvät samoissa kohtauksissa. 21 vuotta aikaisemmin he esiintyivät yhdessä elokuvan "Kummisetä, osa II" päärooleissa, mutta siinä heillä ei ole yhteistä kohtausta.
Juoni.
Elokuva kertoo poliisista nimeltä Vincent Hanna, joka on omistautunut työhönsä ja sen johdosta kotona on ongelmia. Hän saa tutkittavakseen jutun, jossa rahankuljetusauto ryöstetään ja kuljettajat ammutaan. Hanna saa selville että ryöstön takana on Neil McCauley, apunaan kumppaninsa. Täysin työlleen omistautunut Hanna ei kauan katsele McCauleyn touhuja ja alkaa tutkia pala palalta lukuisia rikoksia lopulta päästen hänen jäljilleen, josta alkaa armoton kissa ja hiiri -leikki.
Vastaanotto.
"Iltalehden" Tuomas Riskala nosti (2011) "Ajojahdin" viiden suurimman rikoselokuvan joukkoon ja arvioi sen myös Michael Mannin onnistuneimmaksi ohjaukseksi.
Luther-opisto

Luther-opisto on Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiön ylläpitämä kansanopisto, joka yhdessä Järvenpään diakoniaopiston kanssa muodostaa Järvenpäässä toimivan Seurakuntaopiston. Luther-opistolla järjestetään vapaan sivistystyön yleissivistävää koulutusta sekä peruslinjoina että erilaisina lyhytkursseina. Luther-opisto on erikoistunut esittävän taiteen opintoihin, hyvinvointialoihin sekä diakonisiin koulutustehtäviin (mm. syrjäytymisvaarassa olevien koulutuksen järjestämiseen).
Draama- ja musiikkilinjoilla opiskelijat voivat kehittää osaamistaan ja etsiä omaa paikkaansa esittävän taiteen eri aloilta. Kansanopisto-opinnot antavat valmiuksia niin alan ammatillisiin opintoihin kuin harrastusmahdollisuuksien syventämiseen.
Luther-opistolla koulutetaan lastenohjaajia (lapsi- ja perhetyön perustutkinto) sekä nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajia (nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto). Lisäksi Luther-opistossa on mahdollisuus suorittaa lasten ja nuorten erityisohjaajan, suntion sekä romanikulttuurin ohjaajan ammattitutkinnot sekä romanikulttuurin ohjaajan erikoisammattitutkinnon.
Luther-opiston yhteydessä järjestetään myös Tuusulanjärven kesälukio, joka on useina vuosina ollut Suomen suurin kesälukio. Luther-opistossa on mahdollista suorittaa ja korottaa myös peruskoulun arvosanoja.
Luther-opiston kurssitoiminnan pitkäaikaisin perinne on heinä-elokuun vaihteessa järjestettävä Kotimusiikkiviikko, joka kokoaa vuosittain kaiken ikäisiä ja kaiken tasoisia musiikin harrastajia. Kotimusiikkiviikkoa on järjestetty 1950-luvulta alkaen.
Luther-opisto sekoitetaan nykyisin helposti Luther-säätiöön, jonka kanssa Luther-opistolla ei kuitenkaan ole mitään tekemistä. Vaikka Luther-opisto onkin oppilaitoksen vanha, perinteinen ja virallinen nimi, käytetään oppilaitoksesta nykyisin pääasiassa Seurakuntaopisto-nimitystä, jolla tarkoitetaan Luther-opistoa laajempaa oppilaitoskokonaisuutta.