tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vitsataipale

Vitsataipale (myös "Vitsakylä", , Вичаны, "Vitšany") on entinen kylä ja volosti Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin kunnassa Venäjällä. Kylä sijaitsi Kierettijärven saaressa 40 kilometriä Ambarnyista linnuntietä länteen.
Historia.
Kierettijärven–Enkijärven–Ponkamanjärven alueella oli 1500-luvulla saamelaisasutusta, joka tuhoutui vuosisadan lopun sodissa. Myöhemmin sinne muutti karjalaisia. Seudun vanhimpia kyliä olivat Jolmonen (ven. "Jelmanga"), Kuusemajärvi ("Kumozero"), Kälkäjärvi, Marttinainen eli Vonkajärvi ("Vangozero"), Pilsjärvi, Sarviniemi ("Buldyri") ja Vitsataipale, jotka mainitaan Vienan Kemin volostin asukasluettelossa vuonna 1723.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa seudun kylät muodostivat Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen Vitsataipaleen volostin, jonka keskuspaikkana toimi Pilsjärven kylä. Se rajoittui pohjoisessa Kieretin, idässä ja kaakossa Ponkaman, lounaassa Paanajärven ja luoteessa Kiestingin volosteihin. Vuonna 1905 volostissa oli 15 kylää ja 900 asukasta. Pilsjärven ja Vitsataipaleen lisäksi siihen kuuluivat Ala-Kuusemajärven (ven. "Nižneje Kumozero"), Jolmosen, Kaarnisjärven eli Variksen ("Voronskaja"), Kakaran ("Gagarino"), Kälkäjärven, Marttinaisen, Sarviniemen, Typykän ("Polubojarskaja") ja Ylä-Kuusemajärven ("Verhneje Kumozero") kylät sekä Mujehjärven ("Rjapusozero"), Naarvajärven ("Narvozero"), Pirttijärven ("Pirtozero") ja Ruuhiniemen ("Ruhnavolok") uudiskylät. Vitsataipaleen kylässä oli 16 taloa ja 117 asukasta.
Kielellisesti ja kulttuurisesti Vitsataipale edusti siirtymävyöhykettä eteläkarjalaisvaikutteisen Vienan kaakkoisosan sekä Uhtuan ja Kiestingin seutujen välillä. Ensimmäisen maailmansodan aikana rakennettiin alueen läpi kulkeva Muurmannin rata, jonka varrelle syntyi venäläistä asutusta. Vuonna 1927 Vitsataipaleen volosti liitettiin Louhen piiriin. Suomalaiset polttivat Vitsataipaleen kylän jatkosodassa vuonna 1942. Neuvostoaikana myös muut seudun kylät autioituivat. Nykyään asutusta on vain radan varrella Ambarnyissa, Enkijärvellä ja Kälkäjärven asemalla.
Madonna (albumi)

Madonna (joissain maissa käytettävä nimi "The First Album") on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 27. heinäkuuta 1983 ja Euroopassa elokuussa 1985. Albumin uudistetulla, vuonna 2001 julkaistulla versiolla olivat viimeisinä kappaleina mukana myös kappaleiden "Lucky Star" ja "Burning Up" uudet versiot. Alkuperäisen albumin tuottivat Reggie Lucas, John "Jellybean" Benitez ja Mark Kamins. Albumin ensimmäinen single oli "Everybody", toinen "Burning Up", kolmantena julkaistiin "Holiday" (josta muodostui albumin suurin hitti), neljäntenä "Borderline" ja viimeisenä singlenä "Lucky Star".
Yhdysvalloissa albumi on myynyt 5 miljoonaa kappaletta ja maailmanlaajuisesti 10 miljoonaa kappaletta.
Yhdysvaltojen ulkopuolella levy on julkaistu nimellä The First Album.
Vaarakylä

Vaarakylä () on entinen kylä Karjalan tasavallan Louhen piirin Ambarnyin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Valasjoen (ven. "Valazreka") muodostaman Vaarakylänjärven ("ozero Varakjulja") rannalla 35 kilometriä Kiestingistä linnuntietä etelään.
Vaarakylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1723. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Kiestingin volostiin kuuluneen Vaarakylän kyläkunnan. Vaarakylän lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Kananaisen, Kiisjoen (ven. "Kizreka"), Käpälin ("Kjabel"), Suvi-Suurijärven ("Južnoje Bolšoje Ozero") ja Valasjoen ("Valazrek"a) kylät sekä Pontšelensuun ("Ust-Pontša") ja Sohjanan uudiskylät. Vuonna 1905 niissä oli 1 100 asukasta. Vaarakylässä oli 43 taloa, kyytiasema, kirkko, koulu ja 257 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Kiestingin piiriin kuulunut Vaaran kyläneuvosto, joka käsitti myös Kiisjoen, Suvi-Suurijärven ja Valasjoen kylät. Vuonna 1933 niissä oli 432 asukasta, jotka seitsemää suomalaista lukuun ottamatta olivat kaikki karjalaisia. Vaarakylässä asukkaita oli 146. Kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1959, jolloin sen kaksi jäljellä ollutta kylää, Kuorilahti ja Kiisjoki, siirrettiin Kiestingin taajamaneuvoston alaisuuteen.
Voijärvi

Voijärvi () on entinen kylä ja volosti Karjalan tasavallan Belomorskin piirin Sosnavitsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi samannimisen järven rannalla 48 kilometriä Sosnavitsasta linnuntietä luoteeseen.
Kemin volostiin kuulunut Voijärven kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun puolivälissä. Vuonna 1591 siellä oli 11 ja 1630-luvulla 34 taloa. 1500-luvun loppupuolella lähistöllä sijaitsevan Muujärven (ven. "Mujezero") saareen perustettiin Pyhän Kolminaisuuden erakkoluostari. Luostari oli rakennettu alun perin Kevättämäjärven kylän maille, mutta se liitettiin Voijärven mukana Solovetskin luostarin omistuksiin. Muujärven luostari lakkautettiin vuonna 1764. Luostarisaarella on säilynyt vuonna 1602 pystytetty puukirkko.
Vuonna 1847 muodostettiin Voijärven seurakunta, johon kuului myös osa Tunkuan kylistä. Vuonna 1866 kylään rakennettiin puinen kirkko ja vuonna 1872 tsasouna. Vuonna 1888 avattiin seurakuntakoulu. Seudun asukkaat olivat karjalaisia, jotka harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, kalastusta ja metsästystä, valmistivat rautaesineitä ja kävivät muualla ansiotöissä. Heistä suuri osa oli vanhauskoisia.
1900-luvun alussa Voijärven kylät muodostivat Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan. Se rajoittui pohjoisessa Paanajärven ja Usmanan, idässä Suijun, etelässä Suikujärven ja Tunkuan sekä lännessä Jyskyjärven volosteihin. Voijärven volosti jakautui Ofonanniemen, Piepjärven ja Voijärven kyläkuntiin. Vuonna 1905 volostin 16 kylässä oli 1 100 asukasta. Voijärven kylässä oli 48 taloa ja 277 asukasta. Voijärven kyläkuntaan kuuluivat myös Riihijoen (ven. "Rigoreka") kylä sekä Kotivaaran ("Domašnjaja, Bližnjaja Varaka") uudiskylä.
Voijärven volosti lakkautettiin vuonna 1927. Sen pohjoisosa liitettiin Kemijoen ja eteläosa Tunkuan piireihin. Voijärven kyläneuvosto kuului aluksi Kemijoen ja myöhemmin Kemin piiriin. Vuonna 1933 sen 11 asutuksessa oli yli 600 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Voijärven lisäksi kyläneuvostoon kuuluivat Piepjärven kyläryhmä sekä Alajärven (ven. "Alozero"), Kotivaaran, Lesolan ("Leževo"), Polovinan ja Riihijoen kylät. Voijärven kylässä asukkaita oli 191.
Voijärven kylä lakkautettiin vuonna 1968. Sen rakennukset tuhoutuivat 2000-luvun alussa sattuneessa tulipalossa. Nykyään entisen volostin kylistä vakituista asutusta on vain Uskelassa ja sielläkin vain muutama asukas.
Käkelä

Käkelä on Orimattilan keskustan itäpuolella oleva kaupunginosa Artjärvelle johtavan seututien 172 varrella. Se muodostaa oman äänestysalueen. Käkelässä sijaitsee myös Jokivarren koulu, jossa on noin 600 oppilasta.
Käkelään on keskittynyt nuorten palveluiden lisäksi myös vanhojen palveluita. Siellä sijaitsee Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveydenhuollon kuntayhtymän Orimattilan kaupungin alueella sijaitsevat vanhustenhuollon laitospalvelut, kuten Orimattilan Vanhustentaloyhdistys ry:n Orimattilan vuokratalojen Illansuu, Iltarusko, Oloneuvos ja Käkelän palvelukoti. Sen sijaan Orimattilan terveyspalvelut ovat Tönnössä.
Kaupunginosan halki kulkee Lahti–Loviisa-rata.
Jaana

Jaana on suomalainen naisen etunimi. Suomalaisessa nimipäiväkalenterissa se on ollut vuodesta 1950 lähtien. Nimi voi olla lyhenne useista eri nimistä, joiden lopussa esiintyy vastaava äänneyhtymä. Näitä nimiä ovat esimerkiksi Otteliaana, Juliaana, Marjaana ja Tatjana. Toisaalta Marjaanan voidaan katsoa olevan nimien Marja ja Jaana yhdistelmä. 
Jaana voi olla myös peräisin venäläisestä etunimestä Jana, joka on Johannan muunnos samaan tapaan kuin Janna.
Elokuuhun 2025 mennessä nimi Jaana oli Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu Suomessa noin 24 850 naiselle, joista yli puolet on syntynyt 1960-luvulla.
Alivaltiosihteeri

Alivaltiosihteeri on useiden maiden hallinnossa toimiva johtava virkamies, joka toimii hallinnollisissa tehtävissä avustaen valtiosihteeriä tai ministeriä. Tyypillisesti alivaltiosihteeri on ministeriön, viraston tai vastaavan kakkoshenkilö.
Alivaltiosihteeri Suomessa.
Suomessa alivaltiosihteeri on valtioneuvoston kanslian, valtiovarainministeriön ja ulkoasiainministeriön virka, josta on määrätty kunkin ministeriön asetuksessa tai työjärjestyksessä. Esimerkiksi ulkoasiainministeriön työjärjestyksessä alivaltiosihteereistä määrätään seuraavaa:
Alivaltiosihteereillä on seuraavat vastuualueet:
Alivaltiosihteeri
Alivaltiosihteerin toimikausi on nykyisin enintään seitsenvuotinen.
Sinis

Sinis tai Pityokamptes (, "männyn taivuttaja") oli kreikkalaisessa mytologiassa maantierosvo, jonka Theseus tappoi matkallaan Ateenaan Isthmoksessa. Hän oli joko Poseidonin tai Polypemonin ja Sylean poika.
Antiikin kirjoittajat eivät ole täysin yksimielisiä siitä, miten Sinis tappoi ohikulkijoita.
Yhden version mukaan hän taivutti kaksi mäntyä kaksin kerroin ja sitoi uhrinsa kädet näihin. Päästäessään puut taas äkkiä irti puiden voima repi tämän kahtia.. Theseus tappoi Siniksen samalla tavoin.
Toisessa versiossa Sinis pakotti ohikulkijat auttamaan itseään taivuttamaan mäntyä, mutta kun työ oli tehty, hän päästi itse puusta irti, jolloin puu heitti uhrin ilmaan surmaten tämän maahanpudotuksessa. Tämän muunnelmassa Sinistä ei mainita ollenkaan auttamassa itse työssä, vaan että hän olisi pakottanut ohikulkijat pitämään puuta taivutettuna, ja nämä olivat liian heikkoina saaneet surmansa puun oiottua. Theseus käytti samaa tapaa surmatakseen Siniksen.
Siniksellä oli hyvin kaunis ja arvokas tytär, Perigune. Tämä pakeni nähdessään isänsä kuoleman ja kätkeytyi pensaiden ja parsakasvien suojaan. Theseus lähti tämän perään ja kutsuessaan tätä antoi lupauksen, että kohtelisi häntä kunniallisesti eikä tekisi mitään pahaa. Perigune tuli esiin, ja tätä seuranneen tapaamisen seurauksena synnytti tälle pojan, Melanippoksen.
Rijksmuseum

Rijksmuseum (suom. "Kansallismuseo") on Alankomaiden kansallismuseo, joka sijaitsee Museumpleinillä Amsterdamissa. Museon kokoelmien painopiste on Hollannin kultaisen kauden maalauksissa.
Museo perustettiin alun perin vuonna 1798 Haagiin Huis ten Boschiin, ja se avasi ovensa yleisölle vuonna 1800, jolloin se toimi hollantilaisten käskynhaltijoiden kokoelmien näyttelynä. Silloin se tunnettiin nimellä Nationale Kunst-Gallerij (suom. "Kansallinen taidegalleria"). Vuonna 1808 museo muutti Amsterdamiin kuningas Louis Napoleonin (Napoleon Bonaparten veli) käskystä. Kaupungin omistamat teokset, kuten Rembrandtin "Yövartio" (), tulivat osaksi kokoelmaa.
Vuonna 1885 museo muutti nykyiselle paikalle. Rakennuksen suunnitteli hollantilainen arkkitehti Pierre Cuypers, joka yhdisti työssään gotiikan ja renessanssin elementtejä. Museo sijaitsee hallitsevalla paikalla Museumpleinillä, lähellä Van Gogh Museumia ja Stedelijk Museumia. Rakennus on koristeltu hollantilaista taidehistoriaa mukaillen. Rembrandtin "Yövartiolla" on ollut oma salinsa museossa vuodesta 1906 lähtien. Vuonna 2003 museossa aloitettiin laajamittaiset peruskorjaustyöt ja restauroinnit, jotka kestivät vuoteen 2013 asti.
Maalauskokoelma käsittää muun muassa Jacob van Ruysdaelin, Frans Halsin, Johannes Vermeerin ja Rembrandtin oppilaiden teoksia.
Museossa säilytetään maailman vanhinta säilynyttä Ruotsin lippua, jonka hollantilaiset ottivat sotasaaliiksi Juutinrauman taistelussa vuonna 1658.
Palveluksessanne, Miss Daisy

Palveluksessanne, Miss Daisy ("Driving Miss Daisy") on Bruce Beresfordin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia, joka voitti vuonna 1990 parhaan elokuvan Oscarin. Se perustuu Alfred Uhryn samannimiseen näytelmään. Elokuvan keskeisimmissä rooleissa ovat Morgan Freeman, Jessica Tandy ja Dan Aykroyd.
Elokuva kertoo vanhasta eteläyhdysvaltalaisesta juutalaisesta naisesta (Tandy) ja tämän autonkuljettajasta (Freeman) suhteesta usean vuoden ajalta. Tarina kerrotaan autonkuljettajan näkökulmasta.
Palveluksessanne, Miss Daisy voitti useita palkintoja. Oscar-gaalassa sille annettiin neljä palkintoa yhdeksästä ehdokkuudesta. Elokuva sai parhaan elokuvan, parhaan naispääosan, parhaan sovitetun käsikirjoituksen ja parhaan maskeerauksen Oscarin. Lisäksi elokuva voitti kolme Golden Globea ja yhden Baftan. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi elokuvan vuoden parhaaksi ja palkitsi Morgan Freemanin pääosasta.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Myöhempi arvostus.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute valitsi elokuvan vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.
Jefferson Starship

Jefferson Starship on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 1974 kaksi vuotta aiemmin hajonneen Jefferson Airplane -yhtyeen jäsenet. Kun perustajajäsen Paul Kantner erosi yhtyeestä 1984, se vaihtoi nimekseen Starship, ja Kantnerin uusi yhtye otti myöhemmin nimekseen Jefferson Starship.
Jefferson Starship aloitti Jefferson Airplanen tyylisellä rockilla mutta muutti vuosien mittaan tyylinsä listapopiksi ja saavuttikin listamenestystä. Vuoden 1979 single "Jane" nousi top-20:een.
Yhtyeen kokoonpanossa tapahtui vuosien varrella useita muutoksia. Laulusolisti Grace Slick joutui jättämään yhtyeen väliaikaisesti vuonna 1978 riideltyään konserttiyleisön kanssa Saksassa, ja laulusolistiksi tuli Mickey Thomas. Slick palasi yhtyeeseen vielä 1980-luvulla kunnes jätti sen vuosikymmenen lopulla. Myös kitaristi/laulaja Marty Balin jätti yhtyeen 1970-luvun lopulla. Perustajajäsen Paul Kantner kyllästyi yhtyeen musiikilliseen linjaan ja jätti sen vuoden 1984 jälkeen. Hänen jälkeensä lähti myös David Freiberg.
Kantnerin lähdön jälkeisen oikeusjutun seurauksena yhtye vaihtoi nimekseen Starship. Se jatkoi popmusiikin tekemistä ja saavutti seuraavina vuosina useita listahittejä. Yhtyeen suosio hiipui 1990-luvun alkuun mennessä. Lähes kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lähteneet, ja yhtyeen toiminta oli lakannut vuonna 1991. Mickey Thomas perusti sen jälkeen yhtyeen nimeltä Starship featuring Mickey Thomas ja lähti sen kanssa kiertueelle.
Paul Kantner perusti lähtönsä jälkeen yhtyeen nimeltä Jefferson Starship: The Next Generation, joka lyhensi myöhemmin nimekseen Jefferson Starship. Kantnerin yhtye on jatkanut alkuperäisen Jefferson Airplanen ja varhaisen Jefferson Starshipin progressiivisen rockin linjoilla.
Chris Carmack

Chris Carmack (s. 22. joulukuuta 1980 Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on tunnettu lähinnä roolistaan O.C:ssa, jossa hänen roolihahmonsa oli Luke Ward. Carmack esiintyi sarjassa ensimmäisellä tuotantokaudella ja näyttäytyi yhdessä toisen tuotantokauden jaksossa. Hän avioitui lokakuussa 2018 Erin Slaverin kanssa. Heillä on syksyllä 2016 syntynyt tytär.
Arthur Balfour

Arthur James Balfour (25. heinäkuuta 1848 – 19. maaliskuuta 1930) oli Balfourin ensimmäinen jaarli, brittiläinen valtiomies ja Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri 1902–1905. Hänet muistettaneen parhaiten vuoden 1917 Balfourin julistuksesta, jossa Britannia ilmoitti tukevansa ”kansallisen kodin” perustamista juutalaisille Palestiinaan.
Balfour nousi konservatiivien riveissä parlamenttiin vuonna 1874 Hertfordin edustajana. Vuonna 1891 hänestä tuli valtiovarainministeri. Lyhyen oppositiokauden jälkeen hän palasi samaan asemaan vuonna 1895.
Balfour seurasi vuonna 1902 pääministerinä setäänsä Lordi Salisburyä, joka oli myös hänen poliittinen oppi-isänsä. Balfourin hallitus yhtenäisti koulutusjärjestelmää vuonna 1902 hyväksytyllä koulutuslailla ("Education Act"). Jatkossa uudesta koulutusjärjestelmästä vastasi keskitetysti koulutushallitus. Pääministerikausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä kabinetti hajosi erimielisyyteen vapaakaupasta. Balfourilla oli erimielisyyksiä myös kuninkaan kanssa. Hän jatkoi kuitenkin puoluejohtajana oppositiosta käsin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän nousi ulkoministeriksi. Tässä asemassa hän antoi 2. marraskuuta 1917 Balfourin julistuksen, jonka mukaan Britannian hallitus tukee sionistien pyrkimystä oman juutalaisvaltion perustamiseksi Palestiinaan.
1920-luvulla Baldwin toimi pitkään lordipresidenttinä ("Lord President of the Council") muun muassa Stanley Baldwinin hallituksessa.
Hierre

Hierre on hakkeesta valmistettua puukuitumassaa, jota käytetään paperin valmistukseen. Valmistusprosessia kutsutaan "hiertämiseksi". Pääasiassa hierrettä valmistetaan havupuista. Vaikka hierteen optiset ja pintaominaisuudet ovat hieman hioketta huonommat, niin paremman lujuutensa takia se soveltuu myös hienojen paperilajien valmistukseen. 
Suomessa hierrettä valmistetaan männystä ja kuusesta. Suomalaisen metsäteollisuuden suuri etu on hierteestä valmistettu korkealuokkainen paperi, joka tunnetaan myös maailmalla.
Erilaiset hierretyypit.
Hierretyypit voidaan jakaa valmistustavan mukaan seuraavasti:
Orlan (tanssitaitelija)

Orlan (s. 30. toukokuuta 1947 Saint-Étienne, Ranska) on ranskalainen multimedia- ja performanssitaiteilija sekä ensimmäinen taiteilija, joka käytti plastiikkakirurgiaa taiteellisena ilmaisuvälineenä. "The Reincarnation of Saint Orlan" oli vuosina 1990-1993 tehty taideprojekti, jonka aikana Orlanille suoritettiin yhdeksän plastiikkakirurgista leikkausta, joiden tarkoitus oli saada hänet muistuttamaan taideteosten hahmoja kuten Mona Lisaa. Osa leikkauksista lähetettiin suorana satelliittikuvana ympäri maailmaa ja Orlan mm. vastaili katsojien kysymyksiin leikkauksen aikana.
William Billings

William Billings (7. lokakuuta 1746 Boston – 26. syyskuuta 1800 Boston) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän vietti lähes koko elämänsä Bostonissa, Massachusettsissa. Pääasiassa kuorolle säveltänyttä Billingsiä äntä pidetään Yhdysvaltojen ensimmäisenä ammattisäveltäjänä ja tärkeimpänä 1700-luvun amerikkalaisista säveltäjistä. Hän perusti myös Yhdysvaltojen ensimmäisen kirkkokuoron. Billingsin uran noin 350 sävellyksistä merkittävimpiä ovat ”Chester”, ”David’s Lamentation”, ”I Am the Rose of Sharon”, ”Lamentation over Boston” sekä ”Modern Music”. Hänet valittiin vuonna 1970 Songwriters Hall of Fameen.
Billingsin toinen silmä oli syntymästä lähtien sokea. Hän opiskeli musiikkia nuoresta iästä lähtien ja onnistui 1760-luvun loppuun mennessä luomaan uran päätoimisena säveltäjänä. Hän ryhtyi vuonna 1769 laulunopettajaksi opettaen Bostonissa ja myöhemmin Stoughtonissa ja Providencessa. Hän toimi "Boston Magazine" -lehden päätoimittajana vuonna 1783. Huolimatta 1770- ja 1780-luvuilla nauttimastaan suosiosta Billings ajautui 1780-luvun lopulla taloudellisiin vaikeuksiin. Hän kuoli velkaisena Bostonissa syyskuussa 1800, 53 vuoden iässä. Hänet haudattiin nimettömään hautaan.
Julkaistut laulukokoelmat.
Billings julkaisi urallaan kuusi laulukokoelmaa. Niistä ensimmäinen, vuoden 1770 "The New-England Psalm-Singer", on mahdollisesti varhaisin yksittäisen yhdysvaltalaissäveltäjän tuotannosta julkaistu laulukokoelma.
Klytaimestra

Klytaimestra () tai Klytaimnestra (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Tyndareuksen ja Ledan tytär ja Agamemnonin puoliso. 
Tarinoita Klytaimestrasta.
Klytaimestran äiti synnytti kaksi munaa Zeuksen maattua tämän kanssa joutsenen hahmossa. Näistä syntyivät myös Klytaimestran sisarukset: Zeuksen siittämät Polydeukes ja Helena ja Tyndareuksen siittämä Kastor.
Klytaimestran ensimmäinen aviomies oli Tantalos, jonka kuningas Agamemnon surmasi. Tämän jälkeen Klytaimestrasta tuli Agamemnonin puoliso. Suhteesta syntyivät lapset Ifigeneia, Elektra, Khrysothemis ja Orestes.
Agamemnon johti kreikkalaisten joukkoja Troijan sotaan. Heidän alustensa juututtua Auliin satamaan Agamemnonin tapettua Artemiille pyhitetyn hirven, ja jumalattaren kostettua nostamalla myrskyn, Agamemnon lähetti Kalkhaan neuvosta hakemaan tyttärensä Ifigeneian uhrattavaksi jumalille sovitusuhrina. Vaimolleen hän valehteli tarvitsevansa tytärtään antaakseen hänet Akhilleukselle palkkioksi palveluksistaan. Tämän teko toimi osittaisena motiivina Klytaimestralle murhata puolisonsa.
Sotaretken aikana Klytaimestra aloitti suhteen Agamemnonin serkun Aigisthoksen kanssa, minkä seurauksena syntyi Erigone. Yhdessä nämä suunnittelivat kuninkaan murhaamista kun tämä palaisi. Sodan päätyttyä Agamemnon palasikin takaisin, mutta hänellä oli mukanaan Kassandra, jonka hän oli ottanut rakastajattarekseen retken aikana. Saavuttuaan palatsiin Agamemnon osallistui pitoihin Kassandran odottaessa ulkopuolella vaunuissa, jolloin Klytaimestra toteutti suunnitelmansa ja murhasi miehensä sotkettuaan hänet ensin kiinni vaatekappaleeseen.
Kassandra, jolla oli ennustamisen lahja, näki rakastajansa ja oman murhansa ennalta, mutta ei onnistunut saamaan apua; Apollon oli kironnut hänet niin, ettei kukaan uskoisi hänen ennustuksiaan. Juostuaan palatsiin Klytaimestra murhasi hänetkin.
Agamemnonin kuoleman jälkeen Aigisthos nousi valtaistuimelle ja hallitsi Klytaimestran kanssa. Lopulta molemmat saivat kuitenkin surmansa Agamemnonin pojan, Oresteen, kädestä, joka näin kosti isänsä kuoleman.
Korvalehti

Korvalehti on ulkokorvan näkyvä osa pään ulkopuolella. Korvalehden alakärkeä kutsutaan korvannipukaksi.
Korvalehden tarkoitus on kerätä ääniaaltoja korvakäytävään. Sen se tekee toimimalla suppilona vahvistaen ääntä ja ohjaamalla aallot korvakäytävään. Ääni käy myös läpi suodatusprosessin, kun se heijastuu korvalehdestä. Prosessi lisää ääneen suuntatietoja. Ihmisen korvalehden suodatusefekti suosii ääniä, jotka ovat ihmispuheen taajuusalueella. Korvalehden alaosassa ei ole hermoja niin kuin rustossa.
Ihmisen korvalehti on keskimäärin noin 6,3 senttimetriä pitkä. Korva kasvaa koko eliniän ajan. Erään yhdysvaltalaisen tutkimuksen mukaan korvan ympärysmitta kasvaa 0,51 millimetriä vuodessa. Kasvu johtuu ilmeisesti kollageenin muutoksista.
Jokaisen ihmisen korvanlehti on yhtä yksilöllinen kuin sormenjälki.
Korvalehteen voidaan tehdä lävistyksiä esimerkiksi tragukseen ja korvannipukkaan.
Yoshi’s Story

Yoshi’s Story on Nintendon kehittämä julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu Nintendo 64:lle vuonna .
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa erivärisiä yosheja. Pelin tarina kulkee kirjana, jonka jokaisella kuudella aukeamalla on oma teemansa. Jokainen aukeama jakautuu neljään tasoon, joista on kerralla suoritettava kolme. Kaikkia kenttiä ei siis voi pelata yhdellä läpipeluukerralla. Yoshien tehtävänä on kerätä jokaisesta tasosta vähintään 30 hedelmää päästäkseen seuraavalle tasolle. Taso päättyy heti 30 hedelmän jälkeen. Jos yoshi saavuttaa tason "lopun" keräämättä tarpeeksi hedelmiä, hän palautuu takaisin kentän alkuun.
Tavallisia yosheja on kuusi eriväristä, minkä lisäksi on kaksi salaista yoshia. Tavalliset yoshit saavat lisäpisteitä syömällä lempihedelmiään tai itsensä värisiä vihollisia. Salaiset musta ja valkoinen yoshi pitävät kaikista väreistä, joten näillä hahmoilla on mahdollista saada tavallista paremmat pisteet. Mikäli pelaaja häviää vahingossa yhdellä yoshilla, hänen täytyy valita joku toisen värinen yoshi. Nintendon tyylin mukaan yoshit eivät kuole, vaan heikot yoshit pyörtyvät ja heidät vangitaan.
Ankhises

Ankhises () on kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen serkku. Hän sai rakkaudenjumalatar Afroditen kanssa pojan nimeltä Aineias. Ankhises kerskaili suhteestaan Afroditen kanssa, mistä suuttuneena Zeus rampautti hänet salamaniskulla. Troijan tuhouduttua Ankhiseen poika Aeneias kantoi hänet pois palavasta kaupungista.
Nikolai Rajevski

Nikolai Nikolajevitš Rajevski (; 25. syyskuuta 1771 Pietarissa – 28. syyskuuta 1829 Boltyškan kylässä Žerkassyn alueella) oli venäläinen 5. divisioonan komentaja Nikolai Tutškovin jälkeen Suomen sodassa. Jouduttuaan tappiolle Lapuan taistelussa Rajevski joutui luovuttamaan paikkansa kreivi Nikolai Kamenskille. Hän kunnostautui myöhemmin myös Venäjän sodassa Ranskaa vastaan vuonna 1812 käydyissä taisteluissa.
Tantalos

Tantalos (kr. Τάνταλος) oli kreikkalaisessa mytologiassa tantalidien suvun kantaisä ja Pelopsin ja Nioben isä. Hän oli erään taruversion mukaan Lyydian kuningas ja Zeuksen sekä okeanidi Pluton poika. Hän oli rikas sekä läheinen jumalten kanssa, mutta kuitenkin rikkoi useita kertoja jumalien antamia sääntöjä. Hän kertoi jumalien pidoissa kuulemiaan salaisuuksia, tarjosi nektaria ystävilleen sekä yritti syöttää poikansa Pelopsin jumalille.
Hänet lähetettiin rangaistukseksi Tartarokseen, missä hän joutui seisomaan kaulaansa myöten vedessä, joka katosi hänen yrittäessä juoda janoonsa. Lisäksi hänen päänsä päällä riippui hedelmiä, jotka myös pakenivat hänen ulottuviltaan.
Tantaloksen tuska.
Tantaloksen tuskalla tarkoitetaan asiaa, joka on lähellä mutta kuitenkin saavuttamattomissa.
Myöhemmät kirjalliset viittaukset.
Pentti Saarikoski on kirjoittanut Pelopsista ja Tantaloksesta runon.
Katri Vala on kirjoittanut Tantaloksesta runon.
Victor Hugon kirjassa Notre-Damen kellonsoittaja viitataan Tantaluksen tuskiin pikkupojan kantaessa leipää.
Rheinmetall L44

Rheinmetall L44 on saksalaisen puolustustarvikeyritys Rheinmetallin suunnittelema ja valmistama 120 millimetrin kaliiperia oleva sileäputkinen panssarivaunukanuuna. Se painaa noin 1 190 kilogrammaa. Nykyisin L44:n valmistuksesta vastaa Rheinmetallilta lisenssin hankkinut yhdysvaltalainen General Dynamics, ja kanuuna tunnetaan Yhdysvaltain asevoimissa tunnusnimellä M256. Kanuunaa käytetään useissa taistelupanssarivaunuissa, muun muassa Leopard 2:ssa, M1 Abramsissa ja Type 90:ssä.
Kanuuna on varustettu savunpoistajalla (putken keskiosassa näkyvä suurempi säiliö), putken taipumaa vähentävillä lämpökilvillä ja lämpötaipumisen korjaamiseen tarkoitetulla pienellä peilillä.
Rheinmetall L44 edellyttää ampujan lisäksi myös lataajaa, minkä vuoksi Leopard 2:ssa ja M1 Abramsissa tulee olla nelihenkinen miehistö. Automaattisesti ladattavissa panssarivaunukanuunoissa, kuten 2A46M:ssa, ei tarvita lataajaa.
Hans Henrik Gripenberg

Hans Henrik Gripenberg (14. huhtikuuta 1754 Karhiniemi, Huittinen – 25. lokakuuta 1813 Tukholma) oli Suomen sotaan osallistunut ruotsalainen kenraalimajuri. Hän kuului Gripenbergin aatelissukuun ja hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Odert Johan Gripenberg ja Eva Gustafva Silfversvan. Hän avioitui 1780 Hedvig Lovisa Janssonin kanssa. Heidän poikiaan olivat koulumies Odert Henrik Gripenberg ja senaattori Johan Ulrik Sebastian Gripenberg.
Gripenberg kirjoittautui asepalvelukseen jo kahdeksanvuotiaana. Gripenberg otti osaa an majurina Hämeen jalkaväkirykmentissä. Hänet ylennettiin 1789 everstiluutnantiksi ja 1794 everstiksi sekä 1795 Hämeen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hän osallistui Suomen sotaan ja 1808−1809 komensi Tornion seudulla 3 800 sotilaan vahvuista "Ruotsin pohjoista armeijaa". 
Hänen joukkonsa antautuivat 25. maaliskuuta 1809 Kainuunjoella Ruotsin Länsipohjassa venäläiselle ylipäällikkö Barclay de Tollylle, mistä hän joutui myöhemmin epäillyksi maanpetoksesta kuitenkaan ilman lopullisia oikeudellisia seuraamuksia.
Aiheesta muualla.
Veli-Matti Syrjö: Gripenberg, Hans Henrik (1754–1831) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu 6.9.2001. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Korvannipukka

Korvannipukka () tai pelkkä nipukka on korvalehden alakärki. Ihmisten korvannipukoiden koko vaihtelee paljon henkilöstä toiseen. Joskus sanotaan, ettei henkilöillä, joilla on pienet nipukat, ole nipukoita ollenkaan. Ihmiset voidaankin jakaa "nipukallisiin" ja "nipukattomiin" nipukan koon perusteella. Nipukkaan voidaan lävistää reikä korvakorua varten. 
Korvannipukan periytymistapa ihmisillä tunnetaan hyvin. Korvannipukka periytyy vallitsevasti eli dominoivasti, kun taas korvannipukan puuttuminen on peittyvästi eli resessiivisesti periytyvä ominaisuus.
Francesco Cossiga

Francesco Cossiga (26. heinäkuuta 1928 Sassari, Italia – 17. elokuuta 2010 Rooma, Italia) oli italialainen poliitikko ja lakimies. Hän oli Italian kahdeksas presidentti vuosina 1985–1992. Hän edusti kristillisdemokraattista puoluetta.
Presidenttikautensa jälkeen Cossiga oli Italian senaatin elinikäinen jäsen (1985–2010). Cossiga on toiminut myös Italian sisäministerinä (1976–1978), pääministerinä (1979–1980) sekä senaatin puheenjohtajana (1983–1985). Cossiga erosi sisäministerin tehtävistä 10. toukokuuta 1978, Aldo Moron murhan jälkeisenä päivänä ja vetäytyi tilapäisesti politiikasta. Tämä poissaolo jäi kuitenkin vain muutaman päivän mittaiseksi ja jo seuraavan vuoden elokuussa Cossigasta tuli pääministeri 
Cossiga oli koulutukseltaan lakitieteen maisteri ja hän opetti valtiosääntöoikeutta Sassarin yliopistossa. Hän toimi myös oikeustieteen (valtiosääntöoikeuden) professorina. Hän oli kommunistijohtaja Enrico Berlinguerin pikkuserkku.
Lausunto 9/11-terrori-iskusta.
Marraskuussa 2007 Cossiga antoi lausunnon, jonka julkaisi italialainen Corriere della Sera -sanomalehti, jossa hän sanoi että ”demokraattipiirit Amerikassa ja Euroopassa tietävät jo yleisesti, että tuhoisan 9/11-terroristi-iskun suunnittelivat ja toteuttivat tiedustelupalvelut CIA ja Mossad sionistisen maailman sponsoroimana”. Lausuntoa siteerattiin laajalti internetissä. The Guardian -lehden mukaan lausunto oli kuitenkin ironinen.
Francesco Cossiga. (Versio 2.2.2011). "Wikipedia, L'enciclopedia libera." Tratto il 15 febbraio 2011, 00:32 da http://it.wikipedia.org/w/index.php?title=Francesco_Cossiga&amp;oldid=38263880.
Spontaani sikiäminen

Spontaani sikiäminen, spontaani generaatio () tai alkusynty on vanhentunut biologinen teoria, jonka mukaan eräät eliöt syntyisivät nykyisissäkin olosuhteissa elottomasta aineesta. Teoriaa ei pidä sekoittaa nykyaikaiseen käsitykseen elämän synnystä, johon viitataan myös sanalla "abiogeneesi". 
Aristoteles päätteli aikoinaan, että koiperhoset syntyvät villasta ja kirput lannasta. Anaksimandros taas arveli että kaikki elävät olennot syntyvät vedestä, joka höyrystyy auringon lämmössä. Keskiajan Euroopassa ajateltiin muun muassa yhä, että kärpäsentoukat syntyvät lannasta. Italialainen lääkäri Francesco Redi osoitti tämän käsityksen erheelliseksi vuonna 1668. Vasta 1600-luvun lopussa todettiin, ettei alkusyntyä tapahdu.
Kun bakteerit oli 1600-luvulla löydetty, monet tutkijat päättelivät niiden syntyvän elottomasta aineesta ja eroavan tässä suhteessa kaikista muista eliöistä. Vasta Louis Pasteur osoitti 1800-luvulla kokeellisesti, ettei edes bakteereita synny tällä tavoin.
Vaikku

Vaikku eli korvavaha on korvakäytävän vahamaista, keltaista eritettä, jonka tarkoitus on suojata korvakäytävää.
Vaikkua syntyy kun korvakäytävän ulomman kolmanneksen ihon talirauhasten ja seruminaalirauhasten eritteet sekoittuvat keskenään. Niiden lisäksi vaikussa on korvakäytävän kuolleita ihosoluja.
Vaikku muodostaa rasvapitoisen ja vettä hylkivän kalvon, joka suojaa korvakäytävää kosteudelta ja epäpuhtauksilta. Ilman vaikkua korvakäytävän iho halkeilisi ja mikrobit pääsisivät tunkeutumaan ihoon ja aiheuttamaan tulehduksen. Vaikussa on bakteereita tuhoavaa lysotsyymi-entsyymiä.
Vaikun koostumus vaihtelee eri väestöillä ABCC11-geenin mutaatioiden johdosta. Eurooppalaisilla ja afrikkalaisilla vaikku on kosteaa ja tahmeaa, mutta itäaasialaisilla, intiaaneilla ja eskimoilla kuivaa. Muissa Aasian osissa ihmisillä esiintyy yhtä paljon kosteaa ja kuivaa vaikkua.
Vaikku poistuu korvakäytävästä normaalisti itsestään. Jos sitä muodostuu liikaa, tai jos se poistuu hitaasti, se saattaa tukkia korvakäytävän. Näin syntynyt vahatulppa voi heikentää kuuloa, aiheuttaa korvaan painon tunnetta ja huminaa, tai johtaa huimaukseen. Näin voi käydä etenkin kun korvaan pääsee vettä ja vaikku turpoaa. Vaha voidaan poistaa korvasta huuhtelemalla, imulla tai instrumentein. Vahatulppa uusiutuu usein.
Korvan kaiveleminen sormella tai vanupuikon työntäminen korvaan voi kiihdyttää vaikun tuotantoa ja kasata vaikun tulpaksi. Myös kuulokojeen käyttö voi lisätä vaikun muodostumista.
Hyperseksuaalisuus

Hyperseksuaalisuus tarkoittaa poikkeavan korostunutta seksuaalisuutta. Se saattaa olla esimerkiksi kaksisuuntaisen mielialahäiriön maanisen vaiheen oire ja johtaa tekoihin, joita henkilö myöhemmin katuu. 
Hyperseksuaaliselle henkilölle on ominaista hyvin vahva sukupuolivietti ja pakkomielle seksistä, "seksiaddiktio". Hyperseksuaalisuuden merkkinä pidetään toistuvaa tarvetta seksuaaliseen stimulaatioon, joka ei kuitenkaan johda seksuaaliseen tyydytykseen. Näin syntyy noidankehä, jota mahdolliset fysiologiset ja neurologiset oireet korostavat.
Hyperseksuaalisuus korvaa nykyisin vanhat erotomania-, nymfomania- ja satyriaasi-käsitteet, joilla tarkoitettiin samaa asiaa. Sekä nymfomania että satyriaasi löytyvät kuitenkin edelleen Suomessa käytetystä ICD-10-tautiluokituksesta. 
Hyperseksuaalisuuden rajat ovat usein väittelyn aiheena ja monet kyseenalaistavat sen, voidaanko asiasta edes suorittaa lääketieteellistä diagnoosia, koska seksuaalinen käyttäytyminen vaihtelee niin suuresti ihmisten keskuudessa. Yhden henkilön "normaalina" pitämä seksuaalisuus saattaa kuulostaa toisesta alhaiselta, ja kolmas saattaa pitää sitä poikkeavan korostuneena.
Hyperseksuaalisuutta potee noin joka kuudes muistisairas.
Hyperseksuaalisuus ja Parkinsonin tauti.
Hyperseksuaalisuutta esiintyy Parkinson-potilailla. Se ei ole sinänsä taudin oire, vaan johtuu taudin hoitoon käytettävistä aivojen dopamiinitoimintaan vaikuttavista lääkkeistä, mutta tarkka syntymekanismi on epäselvä. Hyperseksuaalisuus korjautuu Parkinson-potilailla yleensä lääkitystä muuttamalla. Hyperseksuaalisuus on selkeästi yleisempää miehillä kuin naisilla. Miehet myös suhtautuvat puolison hyperseksuaalisuuteen positiivisemmin kuin naiset. Naiset saattavat kokea sen itsellään jopa häiritsevänä. Iäkkäillä naiset kokevat sen yleensä myös raskaammin, vaikka ilmenemismuodot olisivat normaaleja. Hyperseksuaalisuuden yleisyydeksi Parkinson-potilaiden joukossa on arvioitu noin 3–4 prosenttia.
Liekovesi

Liekovesi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva entinen järvi ja nykyään Rautaveden osa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueella olevaan Kulojärven alueeseen. Järven vedenpintaa säännöstelee Tyrvään voimalaitos.
Maantiede.
Järvialtaan pituus on 3,9 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskevat Vaunujoki pohjoisesta ja Pesurinoja etelästä. Suurin virtaama tulee kuitenkin Vammaskosken kautta Rautaveden selältä. Rautaveden luusua sijaitsee Liekoveden lounaisrannalla, josta saa alkunsa 112 kilometriä pitkä Kokemäenjoki.
Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja ranta on pääosin peltoa tai taajama-aluetta. Liekovettä on vuodesta 1957 säännöstellyt Tyrvään voimalaitos, joten vedenpinta on luonnollista tasoaan korkeammalla. Vedenpinnan vaihteluväli on 56,75−57,60 metriä merenpinnan yläpuolella. Jotta vedenpinnan nostolla ei olisi ollut viljelylle ja asutukselle haittaa, rakennettiin Liekoveden ympärille alaville osille suojavalli. Suojavallin takana virtaavat myös Pesurinoja kilometrin verran ja Vaunujoki kolmen kilometrin verran.
Liekovedessä on kolme saarta. Suurin saari on Liekosaari, joka on 1,2 kilometriä pitkä. Hiukkasaari, joka on 200 metriä pitkä, sijaitsee aivan luusuan edessä. Pieni Rätöskari sijaitsee aivan Liekosaaren itäpuolella. Sastamalan kaupungin keskusta Vammala sijaitsee Vammaskosken molemmilla puolilla Liekoveden itärannoilla.
Virkistyskäyttö.
Järveen on istutettu järvitaimenta, kirjolohta, kuhaa ja joskus myös järvisiikaa. Järvi onkin, kuten sen yläpuolella olevat Rautavesi ja Kulovesikin, hyvää aluetta erityisesti kuhan kalastukseen. Lisäksi järvessä voi tavata ainakin madetta, ahventa ja haukea.
Pororannan uimaranta sijaitsee Sastamalassa Kaalisaareksi kutsutulla alueella. Laivaristeilylle Liekovedellä voi päästä Aste Line Ay:n laivalla M/S Liekovesi.
Kuukiven kevät.
Liekovedellä on tärkeä osa Kaari Utrion 1995 ilmestyneessä kirjassa Kuukiven kevät, joka on romanttinen kertomus elämästä Roismalan talossa tuhat vuotta sitten. Kirjan kustansi Kalevalaisten naisten liitto. Kirjan kuvituksena ovat Kalevala-korut - jotkut niiden esikuvista on löydetty Kokemäenjoen varrelta.
Historia.
Järven nimi viittaa ehkä seudun tukinuittohistoriaan, sillä 'lieko' tarkoittanee seudun murteissa kauan järven pohjassa tai suossa vettynyttä uppotukkia. Liekoveden etelä- ja länsirannoilla on muinaiskalmistoja. Kaukolan rautakautista kalmistoa järven eteläpuolella pidetään yhtenä Pirkanmaan laajimmista. Jotkin Liekoveden eteläpuolelta löytyneet asuinpaikat ovat mahdollisesti kivikauden lopulta tai pronssikaudelta.
Burnaby

Burnaby on Vancouverin metropolialueeseen kuuluva kaupunki, joka sijaitsee Vancouverin itäpuolella Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa. Kaupungin väkiluku on runsas 230 000 (2016) ja se on asukasluvultaan Brittiläisen Kolumbian kolmanneksi suurin kaupunki Vancouverin ja Surreyn jälkeen.
Burnabyssä sijaitsee yli 30 000 opiskelijan Simon Fraser Universityn pääkampus. Se valmistui 1960-luvun puolivälissä 365 metriä korkealle Burnaby Mountain -vuorelle.
Historia.
Kaupunki rekisteröitiin kunnaksi vuonna 1892 ja se sai kaupunkioikeudet sata vuotta myöhemmin 1992. Kaupunki nimettiin Robert Burnabyn mukaan, joka oli lainsäätäjä, vapaamuurari ja löytöretkeilijä ja toimi yksityissihteerinä eversti ja maaherra Richard Moodylle 1800-luvun puolivälissä.
Kolmekymmentä vuotta perustamisensa jälkeen Burnaby alkoi kasvaa, kun sen naapurikaupungit Vancouver ja New Westminster laajenivat. Aluksi se toimi maanviljelykeskuksena, mutta myöhemmin siitä muodostui tärkeä liikenneväylä Vancouverille sekä koko Brittiläiselle Kolumbialle.
Burnabyllä on kolme ystävyyskaupunkia: Gatineau Québecissä, Kushiro Japanissa ja Mesa Arizonassa, Yhdysvalloissa. Vancouverin suomalainen klubi ja Länsirannikon uutisten toimitus sijaitsee Burnabyssa Thomas Street kadulla.
Henry Dale

Henry Hallett Dale (9. kesäkuuta 1875 – 23. heinäkuuta 1968) oli englantilainen aivotutkija. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1936 hermoimpulssien välittäjäainetta asetyylikoliinia (Ach) koskevista tutkimuksistaan yhdessä Otto Loewin kanssa. Dale havaitsi Ach:n mahdollisena hermojen tiedonsiirtoaineena, Loewi osoitti sen merkityksen hermostolle. 1940-luvulla käytiin kiivasta keskustelua synapsien luonteesta: Dale sanoi niiden toimivan kemiallisesti, monet muut että synapsi toimii sähköisesti. Nykykäsityksen mukaan suurin osa tiedonvälityksestä on kemiallista, mutta jotkut synapsit toimivat sähköisesti.
Nina Åström

Nina Susann Åström (s. 1962 Kokkola) on suomalainen laulaja ja lauluntekijä. Åström edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa vuonna 2000 kappaleellaan "A Little Bit".
Musiikkiura.
Åström aloitti säännöllisen esiintymisen 1980-luvun lopulla. Hänen ensimmäinen levyjulkaisunsa oli "Person 2 Person" (1992). Åström osallistui vuonna 1992 Hollannissa järjestettyyn eurooppalaisten kristittyjen taiteilijoiden seminaariin. Sieltä hänet pyydettiin vierailijaksi hollantilaiseen tv-ohjelmaan. Ohjelman tuottaja Gerrit aan't Goor tarjoutui hänen managerikseen. Aan't Goor toimi myös Åströmin säveltämien laulujen pääsanoittajana vuoteen 2003. Åströmin pop/folk-tyylinen musiikki on saanut vaikutteita muun muassa James Taylorilta, The Carpentersilta, Stevie Wonderilta ja Jennifer Warnesilta.
Åström on työskennellyt 30 maassa. Vuonna 2001 Ilkka Puhakka ja Reijo ”Klinu” Loikkanen pyysivät häntä mukaansa konsertoimaan Venäjän vankiloihin. Sittemmin Åström on tehnyt säännöllisesti konserttikiertueita vankiloihin ja huumeparantoloihin varsinkin entisen Neuvostoliiton maissa. Kotikaupungissaan Kokkolassa Nina Åström on toiminut Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä.
Vuonna 2007 julkaistu "Landscape of My Soul" -levy oli kriitikoiden ja fanien mielestä Åströmin siihenastisen uran paras. Hän toimi itse levyn tuottajana ja vastasi myös lähes kaikista levyn sanoituksista. Vuonna 2010 julkaistulla "The Way We Are" -levyllä lähes kaikki lauluntekstit ovat Åströmin käsialaa. Kyseinen levy äänitettiin Lontoossa. Vuonna 2012 julkaistiin Åströmin suomenkielinen levy nimeltään "Avoin taivas" (Aikamedia). Levyn kappaleet on sanoittanut Hilja Aaltonen ja valtaosin säveltänyt Hannu Huhtala. Levy myi seuraavana vuonna kultaa. Vuonna 2014 ilmestyivät "Minun aarteeni" ja "Joulun kuningas". Valtaosin Åströmin omia sävellyksiä sisältävä "Takaisin kotiin" ilmestyi 2016, tuottajina Markus Vainiomäki ja Mikael Bergholm.
Muusikot, joiden kanssa Åström on työskennellyt Suomessa pitkään, ovat Kaarle Mannila (lyömäsoittimet, laulu) ja Kimmo Suomela (kitarat). Åströmin nykyinen manageri ja lyömäsoittaja Jim Hakola tuli mukaan tiimiin 2014.
Åström pitää seminaareja ja antaa yksilövalmennusta sekä Suomessa että muissa maissa kristittynä artistina ja viestijänä toimimisesta.
Yksityiselämä.
Åström on syntynyt Kokkolassa länsirannikolla sijaitsevassa Öjassa. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1981 Kokkolassa ja filosofian maisteriksi vuonna 1986 Turun yliopistosta (englantilainen ja pohjoismainen filologia). Hän on naimisissa Benni Åströmin kanssa, ja heillä on kaksostyttäret. 
Diskografia.
Lisäksi lukuisia kappaleita on julkaistu erilaisilla projekti- ja kokoelmalevyillä.
Lisa Marie

Lisa Marie (o.s. "Smith"; s. 5. joulukuuta 1968 Piscataway, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Televisiosarjassa "Miami Vice" näyttelijänuransa aloittanut Lisa Marie tunnetaan muiden muassa sivuosistaan elokuvaohjaaja Tim Burtonin elokuvissa. Hän asui Burtonin kanssa vuosina 1991–2001.
Umayya Abu-Hanna

Umayya Abu-Hanna (s. 17. maaliskuuta 1961 Haifa, Israel) on Israelissa syntynyt kirjailija, toimittaja ja entinen Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän on Suomen kansalainen ja määrittelee itsensä suomenpalestiinalaiseksi.
Abu-Hanna asui Suomessa 30 vuotta vuodesta 1981 ja muutti Alankomaihin vuonna 2010. Abu-Hanna on kirjoittanut kaksi muistelmateosta sekä teoksen monikulttuurisuudesta.
Elämä.
Abu-Hanna syntyi vuonna 1961 Haifassa, Pohjois-Israelissa. Hänen perheensä oli ateistinen, mutta juuriltaan kristitty. Abu-Hanna opiskeli Haifan yliopistossa kunnes muutti Suomeen vuonna 1981. Abu-Hanna on kuvannut itseään ”suomenpalestiinalaiseksi”. Suomessa hän opiskeli Helsingin yliopistossa (1983–1990) ja Taideteollisessa korkeakoulussa, mistä hän valmistui vuonna 1992 taiteen maisteriksi.
Vuosina 1991–1995 Abu-Hanna työskenteli Ylen Radio Suomen toimittajana ja juontajana vuosina 1995–1996 "Ajankohtaisen kakkosen" toimittajana ja juontajana. Hän on myös kirjoittanut kolumneja "Vihreään Lankaan" (1991), "Annaan" (1998), "Metro-lehteen" (1999–2002), "Suomen Kuvalehteen" (2003) ja "Helsingin Sanomiin" (2006–2007). Hän toimi vuosina 2002–2005 radio- ja tv-ilmaisun lehtorina Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa.
Vuosina 2004–2006 Abu-Hanna oli Taiteen keskustoimikunnan jäsen. Hän työskenteli vuodet 2005–2010 Valtion taidemuseon monikulttuurisuusasiantuntijana ja vähemmistökoordinaattorina.
Abu-Hanna muutti joulukuussa 2010 Suomesta Amsterdamiin Alankomaihin. Kaksi vuotta myöhemmin "Helsingin Sanomissa" julkaistussa kirjoituksessa hän ilmoitti muuton syyksi suomalaisen yhteiskunnan rasismin, joka oli kohdistunut myös hänen kolmivuotiaaseen adoptiotyttäreensä. Kirjoitus herätti keskustelua ja muun muassa "Ilta-Sanomien" päätoimittaja Ulla Appelsin kritisoi Abu-Hannan negatiivista kuvaa Suomesta. Abu-Hannan vuoden lopussa julkaistusta kirjoituksesta tuli kahdessa päivässä "Helsingin Sanomien" verkkosivujen vuoden 2012 luetuin juttu.
Poliittinen ura.
Abu-Hanna toimi vuonna 1988 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan hallituksessa ja tuli samana vuonna valituksi myös Helsingin kaupunginvaltuustoon Vihreän liiton edustajana.
Abu-Hanna oli ehdolla vuoden 2004 europarlamenttivaaleissa saaden 12 730 ääntä ja ollen vihreiden neljänneksi suosituin ehdokas. Hän oli ehdolla myös vuoden 2009 eurovaaleissa ja sai 8 684 ääntä.
An (jumala)

An oli sumerilaisessa mytologiassa taivaan henkilöitymä ja ylijumala, jumalten kokouksen puheenjohtaja. Sumeriksi hänen nimensä merkitsi "korkealla" tai "taivas", ja se kirjoitettiin nuolenpääkirjoituksessa samalla merkillä kuin sana "jumala" (dingir). Hänen puolisonsa oli tarujen mukaan joko Ki (maa) tai jumalatar Antum. 
Ania on alettu palvoa jo noin 3000 eaa., ja jumalan palvonnan tärkeimmäksi keskukseksi kohosi Uruk. An oli Enkin ja Enlilin lisäksi yksi sumerien kolmesta pääjumalasta. Mutta vaikka An oli useiden muiden kulttuurien taivaan jumalten tavoin jumalista ylin, hänellä oli kuitenkin vähäinen rooli Mesopotamian mytologiassa, hartaushetkissä tai palvontamenoissa. Hän oli kaikkien jumalten kuningas ja isä, mutta hän oli myös pahojen henkien ja demonien isä. Ihmisiä kohtaan An oli ankara ja lähetti heidän vaivoikseen muun muassa demoni Lamaštun ja kuoleman jumalatar Mamitun.
Alun perin An kuvattiin usein suureksi häräksi, mutta myöhemmin tämä ilmentymä erotettiin omaksi hahmokseen, Taivaan sonniksi Gugalannaksi, jonka An omisti. An lieneekin ollut alkujaan nimenomaan paimenten suojelusjumala. 
Anin uskottiin luoneen tähdet sotilaiksi, joilla hän tuhosi vihollisensa, ja näin hän oli tähtikuvioidenkin jumala. Lisäksi hänellä uskottiin olevan voima tuomita rikollisia. 
Babylonialaiset tunsivat Anin myöhemmin nimellä Anu, ja hän oli heille edelleen taivaan ylhäinen jumala, mutta hänen asemansa uskonnollisissa menoissa ei ollut enää yhtä keskeinen kuin sumerien aikana. Hurrilaiset pitivät Anua Alalun seuraajana.
Vaino

Vaino on Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussäännössä määritelty rikos ihmisyyttä vastaan, joka tarkoittaa perusoikeuksien tahallista ja törkeää eväämistä kansainvälisen oikeuden vastaisesti ryhmän tai yhteisön ominaisuuksien vuoksi.
Vaino yhdistyy usein vihapuheeseen. Vihapuheella on ollut vainoissa erilaisia rooleja ja itse vainot ovat erilaisia, mutta on vaikea löytää vainoa, joka olisi kokonaan vailla vihapuhetta: "Stalinin vainot olivat tyystin toisenlaisia luonteeltaan kuin Hitlerin, vaikka molemmat päätyivät miljooniin ja taas miljooniin uhreihin. Hitler tarvitsi paljon enemmän vihapuhetta."
Natsismi.
Ehkä yksi tunnetuimmista modernin ajan esimerkeistä on natsi-Saksan juutalaisvaino. Valkoinen saksalainen valtaväestö lietsoi vihaa juutalaisia kohtaan ja käytti muun muassa rodullista, etnistä ja uskonnollista erilaisuutta verukkeena toimilleen. Juutalaisten katsottiin muun muassa edustavan alempaa rotua, jolla ei ollut ihmisarvoa samalla tavalla kuin valkoisilla saksalaisilla. Natsien luomien stereotypioiden ja näkemysten mukaan juutalaisten vähemmistöllä oli kuitenkin suurempi vaikutus yhteiskuntaan – erityisesti talouselämään – kuin enemmistönä olleiden saksalaisten. Myös Saksan tappiota ensimmäisessä maailmansodassa pidettiin juutalaisten (sekä kommunistien) syynä.
Gilera

Gilera on italialainen moottoripyörävalmistaja , jonka perusti Giuseppe Gilera vuonna 1909 Milanossa.
Nykyään Gileran omistaa Piaggio (Vespa-skoottereiden tekijä), joka yllättäen sulki Gileran tehtaan Arcoressa vuonna 1993, lopettaen siellä olleen 84 vuotta jatkuneen moottoripyörien valmistuksen. Piaggio kuitenkin piti oikeudet Gilera-nimeen. Suomessa Gileraa maahantuo Oy Brandt Ab.
Mallit.
Gileran enduromopo-malleja ovat RCR ja SMT. Molemmat ovat samoja mopoja kuin Derbin vastaavat X-Race/X-Treme R ja SM -mallit. Erona mopoissa on ainoastaan ulkonäkö, eli ominaisuudet ja tekniikka ovat molempien valmistajien mopoissa samat.
Gilera Rk Cannibal sekä H@k ovat myös enduromopoja. Rk:ssa käytetään Morinin valmistamaa 49cc nestejäähdytteistä moottoria. ja h@k:ssa Rabasan kone, joka on myös Derbeissä. H@K:ssa ja RK:ssa on sähköstartti.
Muita malleja ovat kevytmoottoripyörä SC 125, moottoripyörän ja skootterin ominaisuuksia yhdistelevä DNA, jota on 50, 125 ja 180cm³:n versioina, skootterimallit Stalker, Nexus, Runner, typhoon joka on identtinen Piaggio typhoonin kanssa ja myös Ice, sekä myös harvinaisempi Gilera Gsm, joka on supermotard versio H@kista.