Marsjön

Marsjön on Uudellamaalla Inkoon Långvikissä ja Raaseporin Rejbölessä sijaitseva järvi.
Tämä on ainoa Marsjön Suomessa, mutta esimerkiksi Ruotsissa niitä on parikymmentä.
Maantietoa.
Marsjön on 3,3 kilometriä pitkä, 2,6 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 276 hehtaaria eli 2,8 neliökilometriä. Se on muodostunut kallioiselle ja moreenipitoiselle mäkialueelle, jossa mäkien huiput ja laaksojen pohjat vuorottelevat toisiaan. Tämän seurauksena on järvessä sekä niemiä, kuten esimerkiksi Långnäs, Fårudden, Kräftudden, Kråkudden ja Skavudden, että sulkeutuvia lahtia, kuten esimerkiksi Varsviken, Skavuddsviken, Björnviken ja Bladviken, jonka eteläosaa on kutsuttu myös nimellä Gruvviken . Pistolviken ja Kräftviken ovat avoimia lahtia. Pohjoisrannikolla on järvelle näkyviä mäkiä Landboberget, Nyängsbergen ja Varsbergen, ja länsirannikolla Kolamilan. Järven lähiseutu on metsämaata lukuun ottamatta länsipuolella sijaitsevan Rejbölen peltomaita.
Marsjönillä on 11 saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 8,88 hehtaaria eli noin 3,12 prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista Granholm, Barnholm ja Lillholmen ovat yli hehtaarin suuruisia, kuusi ovat yli aarin ja kaksi alle aarin kokoisia. Järven tilavuudeksi on määritetty 8,72 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 3,2 metriä. Sen syvyys on 9,1 metriä ja tämä kohta sijaitsee Långnäsin edustalla. 
Järven rantaviivan pituus on 22,8 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus on 3,0 kilometriä. Järvellä on loivat rannat, mutta mäkien rinteet putoavat paikoitellen jyrkempinä rannikolle. Jyrkänteisiä rantoja on kuitenkin vähän ja niitä löytyy esimerkiksi Bladvikenistä, Fåruddeniltä ja Varsvikenistä. Rannikon lähellä sijaitsee kymmenen kiinteästi asuttua tilaa ja yli 20 vapaa-ajan asuntoa, joista yksi on Barnholmilla. Pohjoispuolelta tulee niille tiet kantatieltä 51 ja eteläpuolelta yhdystieltä 1050. Björnvikeniin tulee kantatieltä tie järven hiekkaiselle uimarannalle. Järvellä on pintakivi Plitun, joka on kuntarajan merkkinä. Plitunin kautta kulkee Inkoon ja Raaseporin välinen kuntaraja siten, että Raaseporille jää noin seitsemäsosa järvestä.
Säännöstely, vedenotto ja korvausvesi.
Inkoon kunnalla on järvessä oma varavedenottamo. Myös entisen IVO:n ja nykyisen Fortumin omistamalla Inkoon voimalaitoksella on vedenottolupa Marsjönistä. Vettä on saanut ottaa 5 000 kuutiometriä vuorokaudessa (m³/d), vaikka siitä käytettiin keskimäärin alle 1 000 m³/d. Fortumin vedenottolupaa hyödyntää nykyään Inkoon satama noin 2 000–3 000 m³/d. Järven luusuassa on lisäksi säännöstelypato, joka estää vaelluskalojen nousun järveen . Marsjönin valuma-alue ei kuitenkaan riittäisi maksimikulutukselle, jolloin järveen rakennettiin korvausvettä varten kanavat. Länsipuolella sijaitsevat pienempi Bjuseträsk ja suurempi Bruksträsket. Bruksträsketin, jonka vedenpinnan korkeus on 24,4 metriä mpy., ja Bjuseträskin (23,3 m mpy.) välille on kaivettu kanava. Toinen kanava on kaivettu Ödemossenin suon ylitse Bladvikeniin. Tarvittaessa korvausvettä saadaan avaamalla kanavan portit.
Inkoon kunta tekee Fortumin kanssa myös yhteistyötä ostamalla siltä vettä tarvittaessa 500 m³/d. Fortum on kuitenkin ilmoittanut, että se tarvitsee tämän osan tulevaisuudessa itselleen. Blastr Green Steel Oy suunnittelee myös vedenottoa järvelle uutta teräs- ja vetytehdastaan varten.
Hydrologiaa.
Järven luusuassa on säännöstelypato, jolla järvestä laskevaa veden määrää voidaan säädellä. Samassa kohdassa on myös toiminut ympäristöhallinnon vedenpinnan korkeutta automaattisesti mittaava mittausasema. Sen viimeinen lukema on vuodelta 2012. Nykyään on Fortumilla velvoitetarkkailu järvellä.
Vedenlaatu.
Marsjön on matala ja vähähumuksinen järvi (MVh). Järven ympäristö on enimmäkseen metsää. Järven biologinen tila on (vuonna 2023) tyydyttävä, fysikaalis-kemiallinen tila hyvä ja hydro-morfologinen tila tyydyttävä. Järven ekologinen kokonaistila on hyvä. Sen luotoa on viimeisimmän uhanalaisuusluokittelun perusteella luokiteltu silmälläpidettäviksi luontotyypeiksi (NT).
Blastr Green Steel Oy:n ympäristömenettelyssä esitettiin vedenlaadun tutkimustuloksia. Näytteenoton ajankohtaa ei kerrottu. Sen mukaan näkösyvyys vaihteli 1,2–1,7 metriä ja veden sameus oli pinnassa 2,8–4,3 FNU ja pohjalla 4,4–89 FNU. Vedenväri oli pinnassa 18–50 mg Pt/l ja pohjalla 19–180 mg Pt/l. Sekä sameus että vedenväri olivat pohjan lähellä suuria. Tämä voi johtua happitilanteesta, joka oli pinnassa (mikrogrammaa litrassa, suluissa kylläisyysaste) 7,8–12,8 mg/l (87–95 %) ja pohjalla 0,1–10,3 mg/l (1–86 %). Pohjan lähellä esiintyy siten happikatoa, joka voi käynnistää sisäisen kuormituksen siten, että sedimenttien ravinteet alkavat liueta takaisin veteen sameuttaen sen. Kokonaisfosforipitoisuus oli pinnassa 18–27 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) ja pohjalla 21–440 μg/l. Tämä on varsin suuri pitoisuusarvo. Kokonaistyppipitoisuus oli pinnalla 380–620 μg/l ja pohjalla 390–1 100 μg/l. Päällysveden klorofylli-a-pitoisuudet vaihtelivat 6,3–14 μg/l. Veden happamuustaso oli pintavedessä pH 6,4–7,0 ja pohjan lähellä pH 6,5–6,8. Edellä luetellut arvot poikkeavat jonkin verran Suomen ympäristökeskuksen julkaisemista arvoista.
Järvenlasku.
Kun tarkastelee Karttapaikan rinnevarjoste-näkymää, voi huomata useimpia rantoja seuraavan rantavallin noin 22,5 metrin korkeudella mpy. Tämä voi viitata järvellä toimitettuun järvenlaskuun. Laskuojan uoman vieressä näkyviä kumpareiden rivit ovat voineet syntyä laskuojaa syventämällä. Lisäksi Rönnkärrin edustalla vaikuttaisi olleen saari, joka olisi järvenlaskussa maatunut mantereeseen kiinni. Karttapaikan kiinteistörajat-näkymässä kiinteistöjen rajaviivat kulkevat siten kuin vesijättömaata ei olisi vielä lunastettu pois järvenlaskuyhtiöltä, jos sellainen siis on ollut olemassa. Asian varmistamiseksi tulisi järvenlaskusta löytää enemmän lähteistettyä tietoa kuin alla olevat O.W.:n tarinat .
Marsjönin valuma-alue.
Marsjön sijaitsee Suomenlahden rannikkoaluessä (vesistöaluetunnus 81), jonka Marsjönin valuma-alueeseen (81.068) järvi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on 19,35 neliökilometriä ja järvisyys 14,26% . Järveen on johdettu pieniä ojia, joista merkittävin on Rejbälen pelloita tuleva johto-oja. Marsjön on valuma-alueensa ainoa luonnollinen järvi. Eräassä selostuksessa kerrotaan Bjuseträskin laskevan Marsjöniin , mutta se on nykyään rajattu pois. Tällöin olisi valuma-alueen pinta-ala 13,71 km². Sen eteläpuolella on pieni tekojärvi, jonka oja laskee Marsjöniin. Marsjönin laskuoja alkaa järven etelärannasta. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja se kiertää Långvikin kylän peltomaat ja laskee sitten Fagervikenin Finnvikeniin. Marsjönin vedenpinnan korkeus on 21,9 metriä mpy (N2000), jolloin laskuojalle kertyy pudotusta 21,9 metriä ja sen laskennallinen kaltevuus on 7,1 metriä kilometrille.
Historiaa.
Kalmbergin kartasto.
Vuosien 1855–1856 julkaistujen Kalmbergin kartaston kartassa on järven nimi kirjoitettu muodossa ”Mursjön”. Sen länsipuolella sijaitsee kahden talon ”Reiböle by”, jonka pellot sijaitsevat kaukana järvestä ja sen niittymaat ylettyvät rantaan asti. Eteläpuolella sijaitsee ”Långvik by”, jossa on kolme taloa. Långvikin eteläpuolella on kartassa järvi, joka on sittemmin kuivatettu ja muutettu maatalousmaaksi (Holmåkern ja Långviksången). Yhdystie 1050 kulki jo tuolloin nykyistä uraa pitkin. Laskuoja virtasi tien ali ja toisella puolella oli purossa vesimylly.
Sjömaran.
Tarinoiden mukaan Sjömaran oli järvessä elävä peikko, joka saattoi vetää järvessä kalastavan, uivan tai rannoilla kävelevän ihmisen järveen hukuttaen hänet.
O.W.:n tarinoita.
Kristin Lauharo julkiaisi blogissaan kirjoituksen "”Om Marsjön”", jonka olisi kirjoittanut O.W. ja julkaissut Västra Nylandissa 20.06.1936. Kirjoituksessaan O.W., joka vietti lapsuutensa Marsjöllä, esitti muun muassa seuraavia yksityiskohtia. Järvenselkää kutsuttiin Rejbölefjärdeniksi ja siinä sijainnutta suurinta saarta kutsuttiin nimellä Storholmen ja lahtea Timmermossaviken. Pohjoisrannassa olivat Kråkudden, Nåtanäsviken (Simmanberget eli Nåtanäset?), Bomkärsviken ja Rönnkärrsviken. Lahden pohjukassa oli saari, joka on vuonna 1936 maatunut mantereeseen kiinni. Tämän eteläpuolella sijaitsi pieni Asholmen. Luodon nimi johtui sen käyttötarkoituksesta: kuolleiden hevosten luut tuotiin tänne teurastuksen ja nylkemisen jälkeen. Järvenselän kivi Råplitun (nykyään Plitun) oli kylien ja yksinäistilojen rajojen lähtökohta. Fåruddenin nimi oli tuolloin Ödesudden. Granholmenin ja Barnholmenin välissä sijaitsi Girsgrundet. Pohjoispuolella sijaitseva Björnviken oli kirjoittajan mukaan syvä lahti. Pistolsviken olisi saanut nimensä siellä asuneen sotilaan Pistolsin mukaan. Lahdelta länteen sijaitsi Syltnäsviken ja Syltnäsudden (Kräftudden?). Gruvvikenin nimi tuli mäellä sijainneesta rautamalmikaivoksesta.
O.W. kertoi järven vedenpinnan vaihtelevan matalan- ja korkeanveden välillä 60 senttimetriä. Mutta kertoja väittää, että järvenpinta oli aikoinaan 1,75 metriä korkeanveden pintaakin korkeammalla. Järven lasku-uoma sijaitsi samalla paikalla kuin nykyäänkin. Sitä kutsuttiin nimellä Marån, vaikka se oli puro. Purossa toimi 1860-luvulla myllärinä Strömberg, joka kuoli näihin aikoihin. Långvikenin kuivattamiseksi vaihdettiin Marsjönin laskujoen uudeksi reitiksi Bladvikenistä itään kaivettua kanavaa myöten suolle, josta se johdettiin lounaaseen kohti Långmossenia ja Bykärriä myöten Backavikeniin. Uuden lasku-uoman takia järven vedenpinta aleni 0,65 metriä. Myöhemmin 1880-luvulla haluttiin palauttaa lasku-uoma Långvikiin. Nyt jouduttiin räjäyttämään kalliota, jotta Marån alkaisi virrata laskeneesta järvestä. Uuden lasku-uoman takia järven vedenpinta aleni edelleen 1,1 metriä.
O.W. mainitsee kirjoituksessaan uutuuslajin piisamin, joka söi järven rannoilla siellä eläviä simpukoita. Kalaisan Marsjönin saaliskaloja olivat esimerkiksi lahna, hauki, ahven, made, ankerias, särki, salakka ja kiiski. Järvessä eli myös rapuja ja sen rannoilla viihtyvät leveäosmankäämi ja isosorsimo. Eteläpuolella kulkevalta tieltä matkalaiset toivat hevosensa rantaan juomaan vettä (Vatnahästarna) ja samassa lahdessa eteläiset asukkaat liottivat vedessä pellavansa.
Huomioita kartoista.
Vuoden 1947 Karjaan seudun taloudellisessa kartassa järven karttanimi on nyt ”Marsjön”. Långvikin järvi on nyt merkitty peltomaaksi ja Rejbölen pellot ylettyvät lähes järvenrantaan asti. Pohjoisrannassa on kaksi maatilaa, joiden pellot ovat rannassa asti. Rönnkärrin maatilan edustalla on kartassa saari, joka on nykyään maatunut mantereeseen kiinni.
Vuoden 1967 peruskartassa on Barnholmin ja sen vastarantaan rakennettu mökit, samoin itärannikollakin kaksi mökkiä. Rönnkärrin maatilan pellot on metsitetty. Vuoden 1982 kartassa on mökkejä muutama lisää ja vuoden 1990 karttaan on Varsvikenin länsirannoille ja järven pohjoisrannoille merkitty tie- ja mökkivaraumia. Tilanne on vuoden 1997 karttaan asti säilynyt ennallaan.