tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bloom (tehoste)

Bloom eli light bloom on 3D-grafiikassa käytetty tehoste.
Tehosteen tarkoituksena on mallintaa valokuvauksessa ja elokuvien kuvaamisessa käytettävien linssien toimintaa. Vaikka tietokonegrafiikka mahdollistaa teoriassa täydellisen tarkan kuvan mallinnuksen, todellisissa linsseissä on pieniä epäpuhtauksia, jotka eivät näy normaaliolosuhteissa, mutta suuret valojen kirkkauserot saavat kirkkaammat alueet levittämään ympärilleen valopihan. Tehosteessa kirkkaiden valojen leviämistä simuloidaan keinotekoisesti.
Efekti aikaansaadaan useimmiten tekemällä kuvasta korkeakontrastinen kopio (kirkkaita osia kirkastetaan, tummia tummennetaan) ja sumentamalla sitä, lisäten tämä alkuperäiseen kuvaan. Sumennuksen määrä riippuu valon kirkkaudesta.
Laajan dynamiikan (HDR) grafiikan näyttämisessä bloomia käytetään, jos kuva sisältää kirkkaampia kohtia kuin käyttäjän monitori voi näyttää. Bloom ei sinällään liity kuitenkaan kiinteästi HDR-grafiikkaan, joskin HDR-tekniikoita voidaan käyttää bloom-tehostetta toteutettaessa, esimerkiksi sumennuksen määrää arvioitaessa.
Tehostetta käytetään laajalti uusissa tietokonepeleissä. Yksi ensimmäisistä peleistä, joka käytti tehostetta "Ico" (2001). Muita suosittuja pelejä ovat "Tron 2.0" (2003).
Rekikoira

Rekikoiriksi kutsutaan yleisesti pohjoisia koirarotuja, joiden alkuperäinen käyttötarkoitus on ollut toimia vetoeläimenä arktisilla alueilla. Eskimot ja intiaanit olivat niiden perinteisiä käyttäjiä. Rekikoirat ovat monikäyttöisiä koiria. Nykyään rekikoiria käytetään harrastus- ja kilpailutoiminnassa erityisessä valjakkourheilulajeissa. Rekikoiran tulee olla sosiaalinen, koska valjakossa toimii yhtä aikaa monta koiraa.
Koiravaljakot.
Valjakkoja on kolme päätyyppiä:
Keulalla juoksee johtajakoira tai johtajakoirapari. Sillä tai niillä tulee olla tehtäväänsä sopivat luonteet. Johtajan tulee olla kuuliainen ohjaajalle, mutta samalla riittävän itsenäinen. Johtoparin jälkeen olevat koirat sijoitetaan tasaväkisin, hyvin keskenään toimeen tulevin parein, ylläpitämään valjakon vauhtia. Näitä kutsutaan vauhtipareiksi. Parivedossa lähinnä rekeä olevia koiria sanotaan pyöräpariksi. Niiden tulee olla vankkarakenteisia ja kestäviä, koska joutuvat ensimmäisinä alttiiksi vedettävän kuorman painolle ja heilahduksille.
Simetidiini

Simetidiini on mahahapon eritystä vähentävä lääkeaine. Se oli ensimmäinen histamiinin H2-reseptorin salpaukseen perustuva mahahaavalääke. Sen kehitti Glaxo Smith Kline, joka markkinoi ainetta kauppanimellä Tagamet®. Tagamet oli 1980-luvun alkupuolella maailman myydyimpiä lääkkeitä, mutta uudet tehokkaammat lääkkeet ovat nykyisin syrjäyttäneet sen.
Andy Hertzfeld

Andy Hertzfeld (s. 6. huhtikuuta 1953) on yhdysvaltalainen sovelluskehittäjä ja tietotekniikan asiantuntija. Hän oli eräitä Apple Computerin Macintosh-projektin keskushenkilöitä 70- ja 80-lukujen taitteessa. Vuodesta 2005 Hertzfeld on työskennellyt Googlelle. Hän on perustanut kolme IT-alan yritystä, Radius (1986), General Magic (1990) ja Eazel (1999). Läpi uransa Hertzfeld on tukenut ja tehnyt tunnetuksi vapaan lähdekoodin ideaa Open Source Applications Foundationin kautta.
Ura.
Hertzfeld valmistui Brownin yliopistosta tietojenkäsittelytieteen laitokselta vuonna 1975 ja jatkoi opiskeluaan Kalifornian yliopistossa. Vuonna 1978 hän aloitti sovelluskehityksen Apple II -tietokoneelle ja seuraavana vuonna Apple palkkasi Hertzfeldin systeemikehittäjäksi. Hänen töitään olivat muun muassa Apple SilenType -tulostinajurit ja ensimmäinen 80:n rivin näytönohjain Apple II:lle. Pyydettyään siirtoa Macintosh-projektiin helmikuussa 1981 Hertzfeld työskenteli projektissa nimekkeellä "Software Wizard" ja kirjoitti ROM-muistille tallennettua käyttöjärjestelmäkoodia ja User Interface Toolbox -rajapintaa sekä apuohjelmia käyttöliittymän hallintaan, kuten ohjauspaneelin ja leikepöydän. Vuonna 1984 Hertzfeld jätti Applen ja perusti omia yrityksiä, joista vuonna 1999 perustettu Eazel oli mukana kehittämässä GNOME-ikkunointijärjestelmän Nautilus-tiedostoselainta.
AEL

AEL (Ammattienedistämislaitossäätiö AEL sr, aiemmin Ammatinedistämislaitos) oli suomalainen tekniikan ammatillista koulutusta tarjoava yritys. Se koulutti teollisuuden ja teknisten palvelutoimialojen ammattilaisia, asiantuntijoita ja esimiehiä.
Tammikuussa 2020 AEL ja Amiedu yhdistyivät Taitotaloksi.
AEL tarjosi yrityksille kehittämis- ja koulutuspalveluja sekä avoimia ja yrityskohtaisia koulutuksia. AEL:ssä sai suorittaa eri alojen näyttötutkintoja. Valikoimassa oli yli 60 valinnaista näyttötutkintoa.
Toimipisteet.
AEL:n päätoimipaikka oli Helsingissä, jonka yhteydessä toimi myös AEL:n hotelli. Muut toimipisteet sijaitsevat Oulussa ja Tampereella.
Historia.
10. marraskuuta 1922 perustettiin Ammatinedistämislaitos Viktor Julius von Wrightin aloitteesta. Perustajayhteisöt olivat Suomen Työnantajain Keskusliitto, Suomen teollisuusvaltuuskunnan keskuskomitea (myöhemmin Käsi- ja Pienteollisuuden Keskusliitto) ja Maataloustuottajain Keskusliitto. 1920-luvulla koulutus keskittyi uuteen maatalousteknologiaan sekä auton- ja traktorinkorjaukseen. Vuosina 1922–1987 kaikki Suomen autokoulunopettajat koulutettiin AEL:ssä. 1940-luvulla AEL osallistui sotainvalidien uudelleenkoulutukseen ja koulutti työvoimaa konepajateollisuuteen, joka tarvitsi runsaasti uusia työntekijöitä sotakorvausten maksamiseksi.
Vuonna 1991 Ammatinedistämislaitoksen viralliseksi nimeksi tuli AEL. Vuonna 1993 siihen liittyi Insinöörijärjestöjen koulutuskeskus Insko. AEL:n koulutustoiminta sai ISO 9001 -laatusertifikaatin vuonna 1994 Pohjoismaiden ensimmäisenä koulutuslaitoksena. Vuonna 2016 AEL Oy sulautui Ammattienedistämislaitossäätiö AEL sr:öön.
Tammikuussa 2020 AEL ja Amiedu yhdistyivät Taitotaloksi.
Effodeildin

Effodeildin on Tanskalle kuuluvan itsehallintoalueen Färsaarten jalkapallon pääsarja/ammattilais-sarja. Färsaarten sarjamestaruudesta on pelattu vuodesta 1942 lähtien. Eurocup-kilpailuihin färsaarelaisjoukkueet ovat osallistuneet vuodesta 1993 lähtien. 
Vuoteen 1975 saakka korkein sarjataso oli nimeltään "Meistara-deild" (mestaruusdivisioona) ja vuosina 1976–2004 "1. deild" (1. divisioona). Vuosina 2006-2008 sarja tunnettiin nimellä "Formuladeildin" ja 2009-2011 nimellä "Vodafonedeildin".
Oksathres

Oksathres ("Oksathres", "Oksyatres", "Eksathres", ) oli Persian kuninkaan Dareios III:n veli. Issoksen taistelussa hän puolusti veljeään hyökkääviä makedonialaisia ratsumiehiä vastaan. Oksathres liittyi Aleksanteri Suuren kannattajiin vuonna 330 eaa. sen jälkeen, kun Bessos murhasi Dareioksen. Aleksanteri luovutti Bessoksen Oksathreelle sen jälkeen, kun tämä saatiin kiinni. Oksathres antoi ristiinnaulita Bessoksen samalla paikalla, jolla hänen veljensäkin oli surmattu. 
Oksathreella oli yksi tytär, Amastris, joka meni naimisiin Aleksanteri Suuren sotapäällikön Krateroksen kanssa Susassa pidetyissä häissä vuonna 324 eaa.
Burrell Smith

Burrell Carver Smith (s. 16. joulukuuta 1955) on yhdysvaltalainen tietotekniikan insinööri, joka työskenteli Apple Computerin Macintosh-projektissa 80-luvun alussa. Smith palkattiin Applelle helmikuussa 1979 Apple II -teknikoksi.
Smith tuli tunnetuksi yrityksessä elokuussa 1979, kun hän toimitti Andy Hertzfeldille työnsä ulkopuolella tekemänsä täydellisen dokumentaation Steve Wozniakin suunnittelemasta Apple II:n laitteistoratkaisuista. Myöhemmin Smith kutsuttiin Macintosh-projektiin, jossa hän suunnitteli ja testasi Macintoshin laitteistoa. Macintosh 128K:n julkaisemisen jälkeen Smith kehitti muiden vanhojen, taloon jääneiden Macintosh-projektin jäsenten kanssa Macintoshin seuraajaa, Turbo Macia, jossa oli sisäänrakennettu kovalevy. Smith jätti Applen helmikuussa 1985 ja oli myöhemmin mukana perustamassa Radius-yritystä. 
Smith on eläkkeellä ja asuu Palo Altossa.
Subotica

Subotica (kyr. "Суботица", ) on kaupunki ja kunta pohjoisessa Serbiassa, Vojvodinan autonomisen maakunnan alueella. Se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Unkarin rajalta. Se on 141 554 asukkaallaan (2011) Vojvodinan toiseksi suurin kaupunki Novi Sadin jälkeen.
Subotica on myös Pohjois-Bačkan alueen pääkaupunki ja hallinnollinen keskus. 
Ensimmäinen säilynyt kirjallinen maininta Suboticasta on vuodelta 1391 unkarilaisella nimellä "Zabadka". Nykyistä nimeä käytettiin ensimmäistä kertaa 1653, ja se tulee serbian ja kroatian kielten lauantaita merkitsevästä "subota"-sanasta. Kaupunki on historiansa aikana tunnettu lukuisilla muillakin nimillä.
Ottomaanit hallitsivat Suboticaa vuosien 1542 ja 1686 välisenä aikana. Kaupunkia palvelee Subotican lentoasema.
Kunta.
Subotican kunta koostuu Subotican kaupungin lisäksi Palićin kaupungista ja seitsemästätoista kylästä, jotka ovat:
Väestöjakauma.
Subotican kunnan suurimmat etniset ryhmät ovat:
Kaupungin suurimmat etniset ryhmät ovat:
Subotican kunnan puhutuimmat kielet ovat serbia (46,60 %), unkari (38,82 %) ja kroatia (5,93 %). Väestöstä 63,02 % on katolisia, 25,96 % ortodokseja ja 1,88 % protestantteja.
Serbian kieli on kaikkein palkattu kieli jokapäiväisessä elämässä. Unkarin kieltä käyttävät myös lähes kolmasosa väestöstä päivittäisissä keskusteluissaan. Molempia kieliä käytetään myös laajalti kaupallisissa ja virallisissa merkinnöissä
Gari Napalkov

Gari Jurjevitš Napalkov (; s. 27. kesäkuuta 1947 Nižni Novgorod, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa urallaan edustanut venäläinen mäkihyppääjä. 
Napalkovin huippuhetki oli vuoden 1970 MM-kisat Štrbské Plesossa Ylä-Tatralla Tšekkoslovakiassa, missä hän voitti kultaa sekä normaali- että suurmäessä. Lisäksi hän saavutti kaksi osakilpailuvoittoa Keski-Euroopan mäkiviikolla: Innsbruckissa vuonna 1968 (mäkiviikko 1967–68) ja Oberstdorfissa vuonna 1969 (mäkiviikko 1968–69). Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli suurmäessä kuudes ja normaalimäessä seitsemäs. Hän lopetti kansainvälisen uransa vuonna 1976.
Bernard Lewis

Bernard Lewis (31. toukokuuta 1916 Lontoo – 19. toukokuuta 2018) oli Princetonin yliopiston Lähi-idäntutkimuksen "Cleveland E. Dodge" -professori, joka oli erikoistunut islamin historiaan ja islamilaisen- ja länsimaailman vuorovaikutukseen. Hänen tutkimustaan Osmanien valtakunnan historiasta pidetään alansa merkkiteoksina. "The Encyclopedia of Historians and Historical Writinging" mukaan Lewisistä on muodostunut ”vaikutusvaltaisin sodanjälkeinen islamin ja Lähi-idän historioitsija”. 
Lewis aloitti tutkijanuransa keskiajan Arabian ja erityisesti Syyrian historialla. Hänen ensimmäinen tieteellinen artikkelinsa käsitteli keskiajan islamilaisen maailman ammattikiltoja. Toisen maailmansodan ja Israelin valtion perustamisen jälkeen vuonna 1948 arabimaat eivät enää sallineet juutalaistaustaisten tutkijoiden suorittaa kenttätyötä alueellaan ja Lewis ryhtyi tutkimaan Osmanien valtakunnan historiaa. 
Tieteellisen tutkimuksen lisäksi Lewis on kirjoittanut lukuisia suurelle yleisölle tarkoitettuja kirjoja: muun muassa "The Arabs in History" (1950) ja "The Middle East" (1995). Syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen Lewis on julkaissut kaksi kirjaa islamilaisesta radikalismista "What Went Wrong?" ja "The Crisis of Islam".
Tetrahydrofuraani

Tetrahydrofuraani (THF) on inertti nestemäinen orgaaninen yhdiste ja rakenteeltaan se on syklinen eetteri. Tetrahydrofuraani on yleisesti käytetty liuotin, jonka kemiallinen kaava on C4H8O. Siitä käytetään myös nimityksiä "tetrametyleenioksidi", "dietyleenioksidi", "1,4-epoksibutaani" tai "butyleenioksidi".
Tetrahydrofuraani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön eetterin hajuinen helposti syttyvä, palava neste. Sen moolimassa on 72,1 g/mol, sulamispiste –108,5 °C, kiehumispiste 66 °C, tiheys 0,889 g/cm3, leimahduspiste –14,5 °C c.c., itsesyttymislämpötila 321 °C ja CAS-numero 109-99-9. Tetrahydrofuraani sekoittuu veteen, alkoholiin, eetteriin, estereihin ja ketoneihin.
Tetrahydrofuraanista valmistetaan polymeroimalla polytetrametyleenieetteriglykolia (PTMEG) muoviteollisuuden raaka-aineeksi. Ilman stabilointiaineita tetrahydrofuraani muodostaa peroksideja, jos ainetta säilytetään pitkiä aikoja valossa tai kosketuksissa ilman kanssa. Stabiloinnissa voidaan käyttää esimerkiksi p-kresolia tai hydrokinonia.
Maryland (Liberia)

Maryland on eteläisin ja itäisin Liberian 15 piirikunnasta ja jakaa Norsunluurannikon kanssa rajan. Piirikunta on nimetty Yhdysvaltain Marylandin osavaltion mukaan. Marylandin pääelinkeino on maatalous, josta noin 60 % asukkaista saa tulonsa. Suosituimmat viljelyskasvit ovat riisi ja maniokki.
Marylandin piirikunnan lippu koostuu piirroksesta, jossa on puu ja majakka kallionjyrkänteellä. Lipun vasemmassa yläkulmassa on pieni Liberian lippu, kuten muidenkin Liberian piirikuntien lipuissa.
Vuosina 1854–1857 Maryland oli erillinen valtio, Marylandin tasavalta.
Santahaminan vesitorni

Santahaminan vesitorni on vesitorni Santahaminassa. Se on rakennettu vuonna 1956 ja sittemmin poistettu käytöstä. Vesitorni on 27 metriä korkea ja tilavuudeltaan 408,6 m³. Tornin huipulla toimii tutkalaite. Tornin runko on betonia, kuten säiliökin, mutta se on päällystetty puulla. Säiliö on vain noin puoli metriä runkoa leveämpi. Vesitorni on päässyt ulkoisesti ränsistymään ja koska se ei ole enää toiminnassa, sitä ei myöskään nähdä tarpeellisena peruskorjata.
1950-luvulla tyyppipiirustusten mukaan valmistunut vesitorni sijaitsee asuinalueen lähellä. Alueelle ei pääse ilman lupaa, sillä se on puolustusvoimien käytössä.
Lilli ja kukkaisystävät

Lilli ja kukkaisystävät () on brittiläinen nukkeanimaationa toteutettu lasten televisiosarja. Sarja kertoo puutarhassa asuvasta Lilli Lemmikistä ja hänen kukka- sekä ötökkäystävistään. Sarjan on tuottanut Chapman Entertainment, HiT Entertainment ja Cosgrove Hall Films.
Suomessa on esitetty Pikku kakkosessa ainakin vuosina 2008–2016.
Endurance

Endurance oli brittiläisen tutkimusmatkailija Ernest Shackletonin höyrykonein varustettu parkkilaiva.
Suunnittelu ja rakentaminen.
"Endurance" rakennettiin Norjassa Sandefjordissa kuuluisan arktisten alueiden laivanrakentajan Lars Christensenin telakalla Framnæs Mekaniske Værksted. Aluksen suunnitteli Ole Aandrerad Larsson. Aluksen mitat olivat pituus 43,9 m, leveys 7,6 m, paino 350 tonnia ja nopeus höyrykoneella 10,2 solmua. Aluksen rakennustöistä vastasi Christian Jacobsen. Alus valmistui 17. joulukuuta 1912. Rakenteissa käytettiin mäntyä, tammea sekä erittäin kovaa trooppista puulajia ”greenheartia”, jonka tuli kestää antarktisen alueen rasitukset.
Aluksen kapteeniksi valittiin kokenut merenkävijä, merikapteeni Frank Worsley.
Viimeinen matka.
Shackletonin Trans-Antarctic Expedition lähti matkaan "Endurancella" Englannista vuonna 1914. Matkalla Etelämantereelle "Endurance" pysähtyi Madeiralla täydentämään muonavarastoja sekä uudelleen Buenos Airesissa, jossa laivaan otettiin muun muassa 69 kanadalaista rekikoiraa. Myös Shackleton liittyi retkikuntaan Buenos Airesissa. Brasiliasta laiva suuntasi Etelä-Georgian saarelle, joka oli tuohon aikaan portti Antarktisille alueille. Myös täällä laivan varastoja täydennettiin. 
Etelä-Georgiasta retkikunta suuntasi "Endurancella" kohti etelää ja Weddellinmerta, josta retkikunnan oli tarkoitus aloittaa vaellus Antarktiksen yli Etelänavan kautta Rossinmerelle. Ankarien jääolojen johdosta alus kuitenkin jumiutui jäihin 18.1.1915 ja pysyi kiinni juuttuneena aina 22.11.1915 saakka, jolloin jäiden musertava voima sai lopulta aluksen rungon murskautumaan ja vajoamaan Weddellinmeren syvyyksiin. Aluksella ei ollut radiolähetintä. 
Aluksen miehistö oli tuolloin kuitenkin jo pelastunut ympäröiville jäälautoille ja pääsi lopulta rantautumaan pelastusveneillä Elefanttisaarelle, josta lähetettiin uusi pienempi retkikunta hakemaan apua Etelä-Georgiasta. Lopulta koko "Endurancen" miehistö saatiin pelastetuksi saarelta ilman ainuttakaan kuolonuhria. Muutama miehistön jäsen kaatui myöhemmin ensimmäisessä maailmansodassa. 
Yksi "Endurancen" pelastusveneistä, nimeltään "James Caird," on museoituna Dulwich Collegessa, Shackletonin vanhassa koulussa Lontoossa. "James Cairdilla" Shackleton kumppaneineen purjehti Elefanttisaarelta Etelä-Georgiaan hakemaan apua jo kadonneeksi julistetulle retkikunnalleen.
Maaliskuussa 2022 alus löydettiin 3 008 metrin syvyydestä Weddellinmeren pohjasta. Sen todettiin säilyneen erittäin hyvässä kunnossa. Löydön teki Endurance22-retkikunta, joka oli kuukautta aiemmin lähtenyt liikkeelle eteläafrikkalaisella "S. A. Agulhas II" -tutkimusaluksella. Hylky löydettiin yli kaksi viikkoa kestäneen, sukellusveneillä suoritetun, etsinnän päätteeksi. Etsinnässä seulottiin useita kiinnostavalta vaikuttaneita merenalaisia kohteita. Maantieteilijä John Shearsin johtamaa retkikuntaa rahoitti Falklands Maritime Heritage Trust. Hylky on suojeltu Antarktiksen sopimuksen nojalla, eikä alukselta siksi nostettu pinnalle mitään.
Kemiallinen synteesi

Kemiallisella synteesillä tarkoitetaan kemiallisten yhdisteiden valmistamista yksinkertaisemmista aineista. Kemiallinen synteesi voi olla orgaaninen tai epäorgaaninen. Synteettinen orgaaninen kemia tuottaa uusia orgaanisia yhdisteitä, esimerkiksi lääkkeiden aktiivisia komponentteja, lääkeaineita. Uusien synteesimenetelmien kehittäminen on tärkeä orgaanisen kemian tutkimusalue. 
Pitkään luultiin, että orgaanisia yhdisteitä valmistuu vain luonnossa, ei ihmisen valmistamana laboratoriossa, kunnes saksalainen Friedrich Wöhler 1828 onnistui ensimmäisenä syntetisoimaan laboratoriossa orgaanista yhdistettä, ureaa. Synteettinen orgaaninen kemia alkoi voimakkaasti kasvaa ja kehittyä vuoden 1860 jälkeen.
Bill Atkinson

Bill Atkinson (1951 – 5. kesäkuuta 2025) oli yhdysvaltalainen sovelluskehittäjä ja valokuvaaja. Atkinson työskenteli Apple Computerilla vuosina 1978–1990.
Atkinson opiskeli Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Eräänä professorina siellä toimi Jef Raskin, joka oli myös Atkinsonin myöhempi esihenkilö Applella. Atkinson opiskeli myös Washingtonin yliopistossa ja valmistui sieltä. 
Ura.
Atkinson työskenteli sekä Apple Lisa- että Macintosh-projekteissa, kehittäen graafista näyttöä hyödyntäviä sovelluksia. Lisa-projektia varten Atkinson ja Andy Hertzfeld kehittivät QuickDraw-grafiikkakirjaston, josta tuli pohja Applen kaikille tuleville multimediasovelluksille. Atkinson oli mukana myös monien muiden, suosittujen graafisten sovellusten kehittämisessä. Näitä olivat esimerkiksi HyperCard, joka oli ensimmäinen suurta suosiota saanut hypermediajärjestelmä, ja MacPaint-piirto-ohjelma.
Vuonna 1990 Atkinson jätti Applen ja oli mukana perustamassa General Magic -yritystä. Atkinson toimi vuodesta 1996 päätoimisena luontovalokuvaajana.
Khares

Khares (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Baba O’Riley

Baba O’Riley on brittiläisen The Who -rockyhtyeen kappale, joka julkaistiin vuonna 1971 albumilla "Who’s Next". Kappaleen on tehnyt yhtyeen kitaristi Pete Townshend. Huudahduksesta ”It’s only a teenage wasteland” tunnetusta kappaleesta käytetään joskus nimeä ”Teenage Wasteland”, joka oli kappaleen demo-version nimi. 
Kappale sai nimensä Pete Townshendin kunnioittaman intialaisen hengellisen opettajan Meher Baban ja minimalistisen säveltäjän Terry Rileyn mukaan. 
Kappaleen remiksattu versio on käytössä yhdysvaltalaisen "" -televisiosarjan tunnusmusiikkina. Kappale on kuultu myös House-televisiosarjan ensimmäisen tuotantokauden 14. jaksossa.
Sidon

Sidon ( Ṣaydā, , Ẓidon tai Ṣîḏōn) on Libanonin kolmanneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee noin 40 km Tyroksesta pohjoiseen ja 50 km Beirutista etelään. Vuonna 2000 kaupungissa oli noin 200 000 asukasta, joista suurin osa on sunnimuslimeja, šiialaisia, kristittyjä katolisia, ja maroniitteja.
Historia.
Sidon ollut asuttuna vuodesta 4000 eaa. lähtien ja ehkä varhaisimmat asutukset ovat neoliittiselta ajalta 6000-4000 eaa.
Sidon oli yksi tärkeimmistä foinikialaisista kaupungeista ja satamakaupungeista Välimeren alueella. Homeros ylisti sidonilaisten lasin ja purppuran valmistustaitoja.
Vuonna 1855 löydetystä kuningas Eshmun'azar II:in sarkofagista esiintyy mainintoja Sidonista. Foinikialaisissa sisäkirjoituksissa kuningas mainitaan "Sidonin kuninkaana" 5. vuosisadalta eaa. ja että hänen äitinsä oli Astarten prinsessa "Sidonin jumalatar". Seinäkirjoituksissa jumalat Eshua ja Baal mainitaan Sidonin pääjumalina. 
Sidonin valloittivat aluksi assyrialaiset. Myöhemmin kaupunki oli Babylonian vallan alla. Persialaiset valtasivat kaupungin vuonna 351 eaa. Aleksanteri Suuri valtasi kaupungin vuonna 333 eaa. Lopulta kaupunki joutui Rooman valtakunnan vallan alle. Sekä Jeesuksen että Paavalin kerrotaan käyneen vierailulla Sidonissa. Roomalaiskauden jälkeen kaupungin valtasivat arabit vuonna 636 ja myöhemmin turkkilaiset ottomaanit.
Arvokkaat löydökset kuten Aleksanteri-sarkofagi ovat nähtävinä Istanbulin arkeologisessa museossa. 
4. joulukuuta 1110 Sidonin valtasivat ristiretkeläiset. Saraseenit tuhosivat Sidonin 1249. Vuonna 1260 mongolit tuhosivat Sidonin. Ottomaanit hallitsivat 1920-luvulle saakka, jolloin siitä tuli osa Libanonin Ranskan mandaattia. Toisessa maailmansodassa brittiläiset joukot valtasivat Sidonin Vichyn Ranskan joukoilta. Sidonissa on palestiinalaisten pakolaisleirejä.
Sidon Raamatussa.
Raamattussa kuvataan Sidonia lukuisisissa kohdissa:
Abdalonymos

Abdalonymos (kuoli 312 eaa.) oli Sidonin kuningas vuodesta 332 eaa. Hän kuului foinikialaista Sidonia hallinneeseen sukuun.
Hänestä tuli kuningas sen jälkeen kun Aleksanteri Suuri oli kukistanut Persian kuninkaan Dareios III:n Issoksen taistelussa. Aleksanteri ei luottanut Sidonin kuninkaaseen Abdastartiin (kreikaksi "Straton") ja antoi Hefaistionille tehtäväksi nimittää uuden kuninkaan. Hefaistion valitsi Abdalonymoksen joka elätti itseään puutarhurina, mutta kuului kuninkaan sukuun. Puutarhuri oli ehkä arvonimi jota käytettiin kuninkaan hovissa. 
Abdalonymos teetti niin sanotun Aleksanteri-sarkofagin, jonka kyljissä on kohokuvia Aleksanteri Suuresta taistelussa persialaisten kanssa.
Viron vaakuna

Viron vaakuna () on Viron tasavallan tunnus, jonka symbolina on kolme sinistä leijonaa. Leijonat symboloivat kunniakkaan taistelun kolmea aikakautta, muinaisuutta, 1300-lukua ja 1900-lukua. Vaakunakilpi on kultainen ja sitä ympäröivät samanväriset tammenlehvät. Vaakuna otettiin käyttöön ensimmäisen itsenäisyyden aikana 19. kesäkuuta 1925 ja uudestaan 6. huhtikuuta 1993.
Viron vaakuna sisältyy myös Tallinnan kaupungin suureen vaakunaan.
Michael Scott (Apple Computer)

Michael "Scotty" Scott (s. 1942) on yhdysvaltalainen liikemies, joka toimi Apple Computerin ensimmäisenä toimitusjohtajana helmikuusta 1977 maaliskuuhun 1981. Scott toimi kalifornialaisen National Semiconductorin tuotantopäällikkönä, kunnes Mike Markkula suostutteli hänet ottamaan vastaan juuri perustetun Apple Computerin toimitusjohtajan paikan.
Vuonna 1979 Scott teki periaatepäätöksen, jonka mukaan Applessa ei enää käytetä (sähkö)kirjoituskoneita. Samana vuonna Jef Raskinin Macintosh-projekti oli vielä neljän ihmisen muodostaman tiimin tutkimusprojekti, joka oli jatkuvan lakkauttamisuhan alaisena. Scott ja Markkula antoivat projektin kuitenkin jatkua. 25. helmikuuta 1981 Scott erotti 40 Apple II -tiimissä työskennellyttä päällikköä ja muuta henkilöstöön kuuluvaa kutsumalla heidät yksitellen toimistoonsa. Toimella Scott pyrki hidastamaan Applen liian nopeaa kasvua ja poistamalla turhia, tehottomia työntekijöitä. Myöhemmin samana vuonna Mike Markkula otti Scottin aseman toimitusjohtajana ja Scott siirrettiin hallituksen varajäseneksi. 10. heinäkuuta 1981 Scott jätti Applen.
Vuosina 1983–1988 Scott johti Starstruck-yritystä, joka työskenteli meritse laukaistavan satelliitin parissa. Hän aloitti myös eräiden voittoa tavoittelemattomien yhdistysten tukemisen, joita olivat Seattlen Ooppera ja California Institute of Technology. 
Scott on jalokiviasiantuntija ja on kirjoittanut aiheesta kirjan. Hänen kokoelmansa on ollut näytteillä Santa Anan Bowers-museossa. Scott on tukenut Rruff-projektia, joka pyrkii tuottamaan täydellisen kokoelman spektrejä taittavia mineraaleja.
Lisa Andreas

Lisa Andreas (, s. 22. joulukuuta 1987 Kent) on englantilais-kyproslainen laulaja ja Kyproksen vuoden 2004 euroviisuedustaja.
Andreaan isä on englantilainen ja hänen äitinsä on kyproksenkreikkalainen. Vaikka Andreas syntyi Englannissa, hänet kastettiin Kyproksella. Nuoruutensa hän asui Nikosiassa mutta palasi Englantiin, kun hänen isoisänsä alkoi sairastella. Andreas otti jo 11-vuotiaana osaa englantilaisen pubin karaokekilpailuun. 
Lisa Andreas voitti myöhemmin Gillinghamissa pidetyn kilpailun ja alkoi esiintyä satunnaisesti. Hän teki hyväntekeväisyyskeikkoja kerätäkseen rahaa muun muassa WTC-iskujen uhreille ja leukemiaa sairastaville lapsille. Lisäksi hän on esiintynyt Europride- ja Leicester Pride -kulkueissa ja tehnyt poliisien kanssa yhteistyötä näpistelyn kitkemiseksi.
16-vuotiaana vuonna 2004 Andreas edusti Kyprosta Eurovision laulukilpailussa sijoittuen viidenneksi kappaleellaan "Stronger Every Minute". Hän oli vuoden 2004 kilpailun nuorin osanottaja. 
Euroviisujen jälkeen Andreas on levyttänyt itse säveltämäänsä musiikkia.
Goodbye (Creamin albumi)

Goodbye Cream on rock-yhtye Creamin neljäs ja viimeinen albumi. 
Levyn nimi on kuvaava, sillä se julkaistiin postuumisti maaliskuussa 1969, jolloin yhtye ei ollut enää toiminnassa. 
Yhtyeen jäsenet olivat sopineet, että kukin säveltäisi jäähyväislevylle kolme kappaletta. Ilmeisesti intoa säveltämiseen ei riittänyt, ja lopulta kukin teki vain yhden uuden kappaleen. Uutta studiomateriaalia on vain kymmenisen minuuttia. Levyn alkuun laitettiin pitkät live-versiot yhtyeen kolmesta aiemmin levyttämästä kappaleesta. Kolmesta uudesta kappaleesta tunnetuin on "Badge", jossa The Beatlesin jäsen George Harrison soittaa rytmikitaraa. Yhtyeen tuottaja Felix Pappalardi soittaa studiokappaleilla muun muassa pianoa ja mellotronia.
Albumi nousi Isossa-Britanniassa ainoana Cream-albumina listan kärkeen. Yhdysvalloissa sijoitus oli 2.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Jotkut CD-versiot sisältävät myös Eric Claptonin säveltämän ja Martin Sharpin sanoittaman "Anyone for Tennis?" -kappaleen, joka ilmestyi vain singlenä. Kappale on sävelletty "The Savage Seven" -nimiseen elokuvaan vuodelta 1968. Se tunnetaan siten myös "The Savage Seven Theme" -nimellä. Singlen B-puolena oli "Pressed Rat and Warthog" "Wheels of Fire" -albumilta.
Suomalainen Royals-yhtye teki "Badge"-kappaleesta cover-version albumilleen Spring '76.
Samuel Pufendorf

Paroni Samuel von Pufendorf (8. tammikuuta 1632 Dorfchemnitz – 13. lokakuuta 1694 Berliini) oli saksalainen juristi, poliittinen filosofi, taloustieteilijä, valtiomies ja historioitsija. Hänet aateloitiin vuonna 1684 ja hänestä tuli paroni muutamia kuukausia ennen kuolemaansa vuonna 1694. Hänen saavutuksiinsa lukeutuvat Thomas Hobbesin ja Hugo Grotiuksen poliittisten teorioiden kommentointi ja muokkaaminen. Pufendorfia pidetään Ruotsin valtakunnanhistorioitsijana.
Hallitsijan itsevaltius oli asia, joka jakoi 1600-luvun filosofien mielipiteet. Itsevaltiuden kannattajat painottivat, että kuningas voi vahvoin toimivaltuuksin ylläpitää suvereenin maan vakautta ja alamaisten turvallisuutta. He vetosivat usein siihen, että kuningas on saanut valtansa Jumalalta. Kriitikot tukeutuivat Hobbesin rationalismiin, jonka mukaan uskontoa ei voi yhdistää yhteiskunnan hallitsemisen keskusteluun. Hobbesin näkökanta oli, että kansalaiset luovuttavat valtiolle osan vapaudestaan saadakseen valtiolta suojelua. Tämä tuottaa Hobbesin mukaan hyötyä sekä hallitsijalle että kansalle, koska vakaassa maassa hyvinvointi lisääntyy. Pufendorf oli Hobbesin kannalla. Hän kuitenkin lisäsi, että turvallisuuden takaaminen ei ollut valtion ainoa tehtävä, vaan hallitsijan velvollisuus on muutoinkin huolehtia alamaistensa hyvinvoinnista ja tyytyväisyydestä.
Viracocha

Apu Qun Tiqsi Wiraqutra, joka tunnetaan usein lyhyemmällä nimellä Viracocha, oli inkojen mytologiassa yksi tärkeimmistä jumalista. Viracocha oli maailman luoja sekä myrskyn ja auringon jumala. Myöhemmin inkat tosin korottivat Intin auringon jumalaksi Viracochan sijaan.
Alun perin Viracochaa palvoivat Perussa asuneet inkojen edeltäjät. Sittemmin myös inkat omaksuivat Viracochan jumalakseen. Viracochan uskottiin luoneen auringon ja kuun Titicaca-järvellä. Legendojen mukaan Viracocha loi sen jälkeen maan ja taivaan ja vaelsi sitten halki maan opettaen ihmisille sivistystä. Mantassa jumala lähti ylittämään Tyyntämerta, mutta lupasi palaavansa takaisin jonakin päivänä. Joskus Viracocha kuvattiin vanhana parrakkaana miehenä, jolla oli pitkä viitta ja sauva. Partaa pidettiin merenjumalien tunnusmerkkinä.
Viracochan palvonta on hyvin vanhaa perua, ja hän saattaa olla muinainen itkevä jumala, jota esittävä veistos on Titicaca-järven lähellä olevalla Tiwanakun raunioilla. Viracocha on luultavasti liitetty inkojen jumalten joukkoon melko myöhään, ilmeisesti vasta inkahallitsija Viracocha Incan ollessa vallassa. Tähän viittaa myös se, että hallitsija otti jumalan nimen. Inkat uskoivat, että Viracocha vetäytyi maailmasta ja jätti maailman valvomisen ja ylläpidon muille jumalille, jotka hän oli luonut. Ylimystö palvoi Viracochaa ahkerasti, etenkin vaikeina aikoina. Cuscon pääpyhäkössä oli kaikkia inkojen jumalia esittävät kultaiset patsaat. Kuvausten mukaan Viracochan patsas oli niistä merkittävin, ja se oli pienen pojan kokoinen. Patsaan oikea käsi oli koholla ja muut sormet nyrkissä, mutta peukalo ja etusormi suorina.
Pierre Bayle

Pierre Bayle (18. marraskuuta 1647 Carla-le-Comte – 28. joulukuuta 1706 Rotterdam) oli ranskalainen skeptikkofilosofi ja kirjailija, joka teki esityötä valistukselle. Hän kirjoitti muun muassa historiasta, teologiasta, tietoteoriasta sekä kirjallisuuskritiikkiä. Hänen tunnetuin teoksensa oli "Dictionnaire historique et critique".
Työura.
Pierre Bayle oli kalvinistisen papin poika. Vuosina 1675–81 hän toimi filosofian opettajana Sedanin protestanttisessa akatemiassa. Protestanttina Bayle joutui muuttamaan pois Ranskasta vuonna 1681. Hän sai professorinpaikan Rotterdamista, mutta joutui jättämään sen vuonna 1693 rohkeiden puheidensa ja kollegansa Pierre Jurieun hyökkäysten vuoksi. Vapaana toimittajana Baylesta tuli protestanttisuuden puolustaja taistelussa katolista kirkkoa ja itsevaltiutta vastaan. Hän julisti suvaitsevaisuutta, joka koski myös ateisteja, ja väitti, ettei ihmisen moraalilla ollut mitään tekemistä hänen uskontonsa kanssa. Bayle julkaisi vuonna 1697 monivuotisen työn tuloksena teoksen nimeltään Kriitillinen ja historiallinen sanakirja, jossa hän hyökkäsi harhakuvitelmia, ennakkoluuloja ja rikoksia vastaan. Hän ei koskaan kieltänyt omaa uskovaisuuttaan, vaan kritisoi opinkappaleita ja uskonnon pakollisuutta.
Antoine Arnauld

Antoine Arnauld (6. helmikuuta 1612 Pariisi – 6. elokuuta 1694 Bryssel) – "le grand" kuten aikalaiset kutsuivat häntä erotukseksi hänen isästään – oli ranskalainen katolinen teologi, filosofi ja matemaatikko.
Teokset.
Arnauldin pääteokset ovat:
Richard Cumberland (filosofi)

Richard Cumberland (1631–1718) oli englantilainen filosofi ja vuodesta 1691 Peterboroughin piispa. Hän syntyi St. Annin pitäjässä lähellä Aldersgatea. Vuonna 1672 hän kirjoitti teoksen "De legibus naturae" ("Luonnollisista laeista"), missä hän esitti utilitarianistisia kantoja ja vastusti Thomas Hobbesin egoistista etiikkaa.
Nokia N95

Nokia N95 (N95-1, tuotantonimeltään Aalto) on Nokian valmistama 3G-älypuhelin, joka esiteltiin 26. syyskuuta 2006 New Yorkissa. Puhelimen myynti alkoi Suomessa huhtikuussa 2007 noin 730 euron jälleenmyyntihintaan. Puhelimen valmistus päättyi heinäkuussa 2009. Tuolloin puhelimen keskimääräinen hinta oli vielä suhteellisen korkealla, noin 300 euroa.
Tekniikka.
Puhelimessa on kaksi kameraa. Puhelimen takakannessa on salamalla ja Carl Zeissin objektiivilla varustettu 5 megapikselin f/ 2.8–5.6 kamera, puhelimen etupuolella on videopuheluihin tarkoitettu QVGA kamera. Puhelimessa on myös FM-radio, A2DP-profiilia tukeva Bluetooth, joka mahdollistaa stereoäänen välityksen langattomasti, musiikkisoitin, WLAN 802.11 b/g ja GPS-vastaanotin. N95 on varustettu S60 3rd Edition Feature Pack 1 Symbian OS 9.2 -käyttöjärjestelmällä. Puhelimessa on myös paikka microSD-muistikortille, jonka maksimikoko on kahdeksan gigatavua. RAM-muistia on 64 Mt. Sisäänrakennettua tallennusmuistia on 160 Mt:a, joka jaetaan dynaamisten muistitoimintojen kesken.
N95 on Nokian ensimmäinen puhelinmalli, jossa on käytössä 3.5G:n evoluutioversio HSDPA. Tiedonsiirto tukiasemasta matkapuhelimeen tapahtuu maksimissaan nopeudella 3,6 Mbit/s. N95 on Nokian ensimmäinen Euroopan markkina-alueelle suunnattu puhelinmalli, jossa on integroitu GPS-vastaanotin.
N95 8GB.
Nokia N95-puhelimen 8 Gt:n versio julkaistiin elokuussa 2007. Erottuvin muutos on sen 8 gigatavun sisäinen Flash-muisti. Muistikorttipaikka on näin ollen jätetty pois. RAM-muistin määrä on kaksinkertaistettu 64:stä 128 megatavuun. Normaalista N95:stä 8GB-versio eroaa muutoin muun muassa suuren näytön, mustan värityksen ja huomattavasti tehokkaamman akun (valmiusaika n. 280 tuntia, puheaika 5 tuntia GSM) osalta. Suuremman akun tieltä on jätetty pois kameran linssin suojus. Myös normaaliversion helposti hajoavan takakuoren kiinnitystä on parannettu. N95 8Gb painaa 128 grammaa eli 8 grammaa enemmän kuin tavallinen N95.
N95 8GB:n etukuoressa on näyttölasi, joten kuoret vaihdettaessa myös näyttö uudenveroistuu, toisin kuin N95:ssä, jossa on paljas TFT. 
Akku: Nokia-akku BL-6F (1 200 mAH) 
Puheaika: 210 min (WCDMA), 300 min (GSM)* 
Valmiusaika: 280 tuntia (WCDMA ja GSM)*
Anne Conway

Kreivitär Anne Conway (o.s. Finch; 14. joulukuuta 1631 Lontoo – 23. helmikuuta 1679 Alcester, Warwickshire) oli englantilainen filosofi, joka edusti nk. Cambridgen platonismia. Hän on yksi harvoja 1600-luvun naisfilosofeja ja harvoja latinantaitoisia naisia. Conway oli aikansa merkkifilosofeihin kuuluneen Henry Moren oppilas.
Hänen ainoa säilynyt tutkielmansa on "Principia philosophiae antiquissimae et recentissimae", joka julkaistiin anonyymisti vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1690. Hänen filosofiansa, muun muassa ajatus monadeista, vaikutti Gottfried Leibniziin.
Eurovision laulukilpailu 1970

Eurovision laulukilpailu 1970 oli järjestyksessään 15. Eurovision laulukilpailu ja se järjestettiin NOS Rai Congrescentrumissa Amsterdamissa Alankomaissa 21. maaliskuuta. Kilpailun juonsi Willy Dobbe.
Protestina edellisvuoden euroviisujen skandaalille, jolloin neljä maata jakoivat voiton, kaikki Pohjoismaat boikotoivat vuoden 1970 Euroviisuja, samoin tekivät Itävalta ja Portugali. Tämän takia kilpailukappaleita oli vain 12.
Irlanti sai kilpailusta ensimmäisen voittonsa Danan esittämällä kappaleella ”All Kinds of Everything”.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale, paitsi Irlanti, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Dolf van der Linden.
Pistetaulukko.
Jokaisen maan 10-henkisen tuomariston jokaisella jäsenellä oli käytettävissään yksi ääni, siis yhteensä enintään 10 ääntä jokaisen maan tuomaristolta. Puolet raatilaisista tuli olla alle 30 vuoden ikäisiä.
Bosnia ja Hertsegovina Eurovision laulukilpailussa

Bosnia ja Hertsegovina osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 1993. Se on jättänyt välistä vuosien 1998, 2000 ja 2017 kilpailut. Maa oli yhtäjaksoisesti poissa kisoista vuosina 2013–2015. Maan yleisradioyhtiö on kärsinyt talousvaikeuksista, joiden takia maa on pystynyt vuoden 2012 jälkeen osallistumaan kisoihin vain kerran, vuonna 2016.
Bosnia ja Hertsegovinan kilpailukappale on vuodesta 2006 valittu sisäisesti, eli PBSBiH kutsuu artistin edustamaan maata. Julkinen karsinta Bosnia ja Hertsegovinassa järjestettiin viimeksi vuonna 2005. Maa on päässyt vuotta 2016 lukuun ottamatta aina semifinaalista finaaliin, kun se on osallistunut Euroviisuihin.
Bosnia ja Hertsegovinan tähän mennessä korkein sijoitus on kolmas sija, jonka saavutti Hari Mata Hari kappaleellaan "Lejla" Eurovision laulukilpailussa 2006.
Kappaleet on yleensä esitetty bosniaksi. Englanniksi maan edustaja on laulanut vuosina , , ja .
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Bosnia ja Hertsegovina osallistui myös vuoden 1993 Eurovision laulukilpailun esikarsintaan "Kvalifikacija za Millstreet", jossa Bosnia ja Hertsegovinan kappaletta johti Esad Arnautalić.
Lähteet.
Luís Pereira

Luís Edmundo Pereira (s. 21. kesäkuuta 1949 Juazeiro, Bahian osavaltio) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Luís Pereira oli yksi 1970-luvun "Pelén-jälkeisen" Brasilian menestyneimpiä pelaajia luoden uraa kotimaansa lisäksi myös Espanjassa. Taitava puolustaja lukeutuu sekä Palmeirasin että Atlético Madridin seuralegendojen joukkoon. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli brasilialainen São Bento, josta hän siirtyi vuonna 1968 sãopaulolaisen suurseuran Palmeirasin riveihin. Täällä Pereira voitti kaksi São Paolon osavaltiomestaruutta (1972 ja 1974) ja kaksi Brasilian mestaruutta (1972 ja 1973). Vuonna 1975 tähtipelaajan statuksen kotimaassaan saavuttanut Pereira siirtyi Espanjan pääsarjan Atlético Madridiin, jossa hän pelasi kaikkiaan viisi kautta (143 ottelua, 14 maalia). Espanjan kausien huipentumia olivat Espanjan cupin voitto vuonna 1976 ja liigamestaruus vuonna 1977. Pereira palasi takaisin Brasiliaan vuonna 1980, jossa hän oli edelleen huippuseurojen tavoittelema. 1980-luvulla hän pelasi muun muassa Rio de Janeiron ylpeydessä Flamengossa, Corinthiansissa sekä vanhassa tutussa Palmeirasissa. Lopettamisensa jälkeen Pereira on toiminut useamman brasiliaisseuran valmentajana sekä Atléticon kykyjenetsijänä. Madridilaisseura on nimittänyt Pereiran myös B-joukkueensa kunniapresidentiksi.
Pereira pelasi kaikkiaan 36 maaottelua Brasilian paidassa tehden yhden maalin. Hän edusti maataan vuoden 1974 MM-turnauksessa, jossa Brasilia sijoittui neljänneksi. 
Pereiran mieluisin pelipaikka oli liberon tontti. Hänet muistetaan taitavana kahdensuunnan pelaajana, joka käynnisti hyökkäyksiä tarkoilla syötöillään, mutta joka onnistui myös pitämään vastustajan kärkipelaajat tiukasti pihdeissään.
Viron vanhauskoiset

Viron vanhauskoiset () ovat vanhauskoisia ortodokseja, jotka asuttavat Peipsijärven ranta-alueita.
Vanhauskoiset eivät hyväksyneet tsaari Aleksei Mihailovitšin vuonna 1656 aloittamia uudistuksia kirkon käytännöissä ja jumalanpalvelusteksteissä. Tärkein kiistakysymys koski ristinmerkin tekoa: aiemmin käytössä ollut kahdella sormella tehtävä ristinmerkki muutettiin kolmisormiseksi. Tästä syystä vanhoista tavoista kiinni pitäviä alettiin vainota. Vanhauskoiset saapuivat alueelle sen jälkeen kun lahkon johtaja Avvakum monine kannattajineen oli poltettu roviolla 1682. Kun nälänhätä 1695–1697 ja suuri Pohjan sota olivat autioittaneet laajoja alueita Virossa, saapui ensimmäinen suuri vanhauskoisten muuttoaalto erityisesti IIsakun ja Illukan seuduille (Kuremäen Pühtitsan nunnaluostari sijaitsee Illukan kunnassa). Toinen suuri muuttoaalto tuli 1710-luvulla Liettuan ja Puolan suunnasta Räpinan alueelle.
Vanhauskoiset asuttavat Peipsijärven rantamia pitkinä ja kapeina kylänauhoina. Nykyisin tärkeimmät asutuspaikat ovat Mustvee ja viereinen Rajan kylä, Kallasten kaupunki, Peipsiäären kylät Kolkja, Kasepää ja Varnja ja Piirissaaren kylät. Lisäksi on aiemmin mainittuja alueita, jotka eivät sijaitse aivan Peipsin rantamilla.
Vanhauskoisia on Virossa nykyään noin 15 000, ja rekisteröityjä vanhauskoisia seurakuntia on 11, joista yksi Tallinnassa, yksi Tartossa ja loput yhdeksän Peipsimaalla seuraavilla paikkakunnilla: Mustvee, Raja, Kallaste, Kükita, Piirissaar sekä Peipsiäären kylissä Kasepää, Kolkja ja Varnja.
Erityisesti Peipsiäären alue on tunnettu sipuleistaan. Kolkjassa sijaitsee suosittu kala- ja sipuliravintola.
Viron vanhauskoisten museo sijaitsee Kolkjassa. Se kertoo vanhauskoisten historiasta.
Pühtitsan nunnaluostari

Pühtitsan nunnaluostari () on luostari Koillis-Virossa Alutagusen kunnan Kuremäen kylässä. Luostarin perusti vuonna 1891 Vironmaan kuvernööri Sergei Šahovskoi, ja sen yleissuunnitelman laati arkkitehti Mihhail Preobraženski. Luostarin perustaminen liittyi tuolloin harjoitettuun venäläistämispolitiikkaan. Nykyisin luostari on turistikohde, jossa on noin 160 nunnaa. Paikalliset pitävät läheisen lähteen vettä pyhänä.
Historia.
Aleksanteri Nevskin katedraalin rakennuttaminen liittyi 1800-luvun lopun venäläistämispolitiikkaan. Aleksanteri III:n valtakauden luterilaisuuden vastaiseen politiikkaan vaikutti etenkin pyhän synodin yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev, jonka mielestä vain ortodoksit olivat todellisuudessa uskollisia valtiovallalle ja luterilainen kirkko muodosti näin hidasteen Baltian sulauttamisessa muuhun valtakuntaan. Vironmaan kuvernööri Sergei Šahovskoi oli erityisen aktiivinen venäläistämisen kannattaja ja myös hän piti uskonnon roolia oleellisena venäläistämisprosessin kannalta. Nykyisen nunnaluostarin paikalla lienee ollut ortodoksinen kappeli jo 1600-luvulla, mutta Šahovskoi perusti varsinaisen luostarin vasta vuonna 1891, jonne hänet myös myöhemmin haudattiin. Samana vuonna aloitettiin luostarialueen suuret rakennustyöt. Alueen yleissuunnitelman laati arkkitehti Mihhail Preobraženski. Luostarin pääkirkko valmistui vuosina 1908–1910. Luostari menetti suuren osan maistaan vuoden 1919 maareformin yhteydessä, ja se myös alistettiin Viron ortodoksiselle kirkolle. Vuonna 2007 luostarissa asui noin 160 nunnaa, jotka vastasivat luostarin restauroinnista, peltotöistä, puiden hakkuusta ja ikonimaalauksesta. Luostari kuuluu Moskovan patriarkan alaisuuteen.
Rakennukset.
Luostarialueen ytimen muodostaa kirkko, johon mahtuu 1 200 henkilöä. Ortodoksisille kirkoille tyypillisesti sen sisätilat on koristeltu kullalla. Kirkossa on Jumalanäidin ikoni, jonka löysi tarinan mukaan eräs paimen tammen alta läheisen lähteen viereltä. Lähteen vettä pidetään pyhänä. Pääkirkon lisäksi alkuperäiseen luostariin kuului viisi puista asuinrakennusta ja puukirkko. Rakennuksia ympäröi kivimuuri, jossa on vanhavenäläiseen tyyliin rakennettuja torneja. Toisen maailmansodan jälkeen alueelle on rakennettu myös uusia puisia ja tiilistä rakennettuja rakennuksia.
Lunenburg

Lunenburg on pieni kaupunki Nova Scotiassa, Kanadassa, 90 kilometriä Halifaxista kaakkoon Atlantin rannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 2 300, mutta se kasvaa huomattavasti aina kesäisin turistien myötä.
Nykyinen Lunenburg oli alkujaan nimeltään Merliguesche, ja siellä asui ranskalaisia 1740-luvun loppuun asti. Britannia asutti sinne protestantteja vuonna 1753. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1888. 
Kaupungissa oli aikoinaan merkittävä merisatama ja siellä sijaitsi laivanrakennusteollisuutta. Kaupunki jäi kuitenkin kasvavan Halifaxin varjoon. Nykyään Lunenburgissa on useita pieniä yrityksiä ja korkeanteknolgian teollisuutta.
Lunenburgin kaupunki valittiin vuonna 1995 Unescon maailmanperintöluetteloon. Se otettiin listalle, jotta varmistettaisiin kaupungin ainutlaatuisen arkkitehtuurin ja kaupunkisuunnittelun säilyminen. Lunenburg on parhaiten säilynyt esimerkki brittiläisestä siirtomaa-asutuksesta Pohjois-Amerikassa.
Audi RS4

Audi RS4 on Audin valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka on kaikkein suorituskykyisin versio Audi A4 -mallisarjasta. Se sijoittuu mallistossa Audi S4:n yläpuolelle. Mallin edeltäjä on Audi RS2, joka pohjautui Audi 80:een.
Audi RS4 B5 (1999–2001).
Audi A4 B5 -malliin pohjautuva ensimmäisen sukupolven RS4 esiteltiin vuoden 1999 lopulla. Se oli saatavana ainoastaan Avant-farmarimallina.
Moottorina autossa on kaksoisturboahdettu 2,7-litrainen V6 teholtaan 381 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto ja neliveto. 
Audi RS4 B7 (2005–2008).
B6-sukupolven Audi A4:stä ei tullut RS4-mallia. A4 B7 -malliin perustuva RS4 esiteltiin kesällä 2005. Edeltäjästään poiketen se oli saatavana kaikkina kolmena korimallina: neliovisena sedanina, Avant-farmarimallina sekä kaksiovisena cabrioletina.
Moottorina oli nyt vapaasti hengittävä suorasuihkutteinen 4,2-litrainen V8, jonka teho on 420 hevosvoimaa. Edeltäjän tavoin voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto ja neliveto.
Audi RS4 B8 (2012–2015).
B8-sukupolven A4:ään perustuva Audi RS4 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2012. Malli oli jälleen saatavana ainoastaan Avant-farmarimallina.
Moottorina oli edeltäjän tavoin vapaasti hengittävä suorasuihkutteinen 4,2-litrainen V8, joka kehitti nyt 444 hevosvoimaa tehoa. Voimansiirtona on seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja neliveto. 
Audi RS4 B9 (2017–).
B9-sukupolven A4:ään perustuva Audi RS4 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017.
Auton moottorina on nyt kaksoisturboahdettu 2,9-litrainen V6 teholtaan 450 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kahdeksanportainen automaattivaihteisto ja neliveto.
A Song for XX

A Song for XX on Ayumi Hamasakin ensimmäinen studioalbumi, julkaistu 1. tammikuuta, 1999.
Ennen "A Song for XX" -albumia Hamasaki oli julkaissut viisi singleä, mutta voisi sanoa, että hänen uransa lähti todella nousuun vasta tämän albumin julkaisun myötä; "A Song for XX" toi Hamasakille hänen ensimmäisen Oricon-listan ykkössijansa. Albumi pysyi listalla 59 viikkoa.
Albumilta on julkaistu viisi singleä: "poker face", "YOU", "Trust", "For My Dear..." ja "Depend on you". Singlet on myös julkaistu uudelleen uusilla remix-kappaleilla täydennettynä 28. helmikuuta, 2001.
Tekijätiedot.
Kappaleet 1, 2, 3, 4, 6, 8, 15 ja 16 on säveltänyt Yasuhiko Hoshino (). Kappaleen 5 on säveltänyt Mitsuru Igarashi (). Kappaleet 7, 10 ja 13 on säveltänyt Hideaki Kuwabara (). Kappaleet 9 ja 12 on säveltänyt Kazuhito Kikuchi (). Kappaleen 11 on säveltänyt Takashi Kimura (). Kappaleen 14 on säveltänyt Akio Togashi ().
Kappaleet 1, 2, 3, 15 ja 16 on sovittanut Yasuhiko Hoshino. Kappaleet 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ja 13 on sovittanut Akimitsu Honma (). Kappaleen 5 on sovittanut Mitsuru Igarashi. Kappaleen 12 ovat sovittaneet Akimitsu Honma ja Takashi Morio (). Kappaleen 14 on sovittanut Akio Togashi.
Kaikki kappaleet on sanoittanut Ayumi Hamasaki. 
Levyn on tuottanut Max Matsuura.
Waterton Glacierin kansainvälinen rauhanpuisto

Waterton Glacierin kansainvälinen rauhanpuisto on UNESCOn maailmanperintökohde, joka on muodostettu yhdistämällä Yhdysvalloissa sijaitseva Glacierin kansallispuisto ja Kanadassa oleva Waterton Lakesin kansallispuisto.
Puistojen yhdistäminen oli Albertan ja Montanan Rotary International -järjestön jäsenien ponnistusten lopputulos. Se oli ensimmäinen kansainvälinen rauhanpuisto, joka symboloi kahden valtion välistä rauhaa ja ystävyyttä, ja edelleen ainoa, joka on nimenomaan perustettu tuota tarkoitusta varten.
Nick Mason

Nicholas Berkeley "Nick" Mason (s. 27. tammikuuta 1944) on brittiläinen rockmuusikko, joka on Pink Floydin rumpali. Hän on kuulunut yhtyeeseen vuodesta 1964 ja soittanut sen jokaisella albumilla.
Mason on julkaissut albumeita myös Pink Floydista erillään: "Nick Mason’s Fictitious Sports" (1981) ja Rick Fennin kanssa tehty "Profiles" (1985). Vuodesta 2018 lähtien Mason on esiintynyt perustamansa Saucerful of Secrets -yhtyeen kanssa, joka soittaa Pink Floydin varhaista materiaalia 1960-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta. Yhtye esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla 19. toukokuuta 2022.