tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maijakaisan koulu

Maijakaisan koulu oli 1800-luvulla Tampereella ja kaupungin lähipitäjissä toiminut alkeiskoulu. Koulun opettajana oli itseoppinut Maria Katariina Jernqvist (1828–1901) jonka mukaan koulu oli saanut nimensä. Alkeisopetusta 6–8-vuotiaille lapsille antanut koulu oli tunnettu tavanomaisesta poikkeavista opetusmenetelmistään. 
Maijakaisan koulu toimi 1860- ja 1870-luvuilla pääasiassa kesäisin Kyttälän esikaupungissa joka liitettiin Tampereen kaupunkiin vuonna 1876. Luokkahuoneena oli tällöin leivintupa jossa leivinlaudat toimivat oppilaiden penkkeinä. Koulussa ei ollut lukujärjestystä ja lukemaan opittiin toistamalla opettajan perässä kirjaimia ja sanoja aisakellon säestyksellä. Koulu järjesti myös kauniiden päivien kulkueita kaupungin kaduilla jolloin oppilaat esittivät hengellisiä lauluja ja virsiä kantaessaan opettajaansa lakanalla ja soittaessaan kulkueen edellä aisakelloa.
Koulun toiminta siirtyi ensin Kangasalle ja sitten vuonna 1883 Pirkkalaan sen jälkeen kun kansakoulu perustettiin Tampereelle. Täällä koulu toimi kiertokouluna ja opettaja Maija-Kaisa sai opetustyöstään tunnustuksena Topelius-rahaston palkinnon. Koulun toimintaa Kangasalla on kuvannut kirjailija Jalmari Finne.
Serghei Rogaciov

Serghei Rogaciov (kyrill. mold. Сергей Рогачов, , s. 20. toukokuuta 1977 Glodjany, Moldavian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Glodeni, Moldova) on moldovalalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Venäjällä ja Kazakstanissa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rogaciov pelasi Moldovan maajoukkueessa 52 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia vuosina 1996–2007.
60 Seconds!

60 Seconds! on Robot Gentlemanin kehittämä vuonna 2015 julkaistu peli. Pelissä kaupunkiin iskee ydinpommi ja pelaajan tehtävä on etsiä tavaroita talosta ja kerätä ne selvitäkseen.
Peli.
Kun tavarat on kerätty, peli seuraa perhettä heidän pommisuojassaan. Pelaaja joutuu päättämään mitä tekee tietyissä tilanteissa. Esimerkiksi jos pommisuoja syttyy tuleen, kasvattaisiko kasvin? Pelin kulku on tehty päiväkirjamuodossa, hahmot kirjoittavat tapahtumia kirjaan. Kirjan avulla voi myös lähettää jonkun perheenjäsenistä ulos etsimään ruokaa ja tavaroita. Peli voi loppua kuudella eri tavalla.
Loput.
Jos armeija löytää perheen, perhe pääsee turvalliseen suojaan sodalta
Jos perhe auttaa kaksosia uudelleenrakentamisessa, kaksoset kutsuvat perheen heidän uuteen kotiinsa.
Jos perhe auttaa agentteja, agentit vievät perheen VIP-suojaan.
Jos perhe auttaa keksijää, keksijä lähettää perheen avaruuteen.
Jos perhe avaa oven, siellä saattaa olla ryöstäjiä.
Jos perhe pitää kissaa liian kauan, kissat valtaavat pommisuojan.
Jos perheen viimeinen jäsen lähtee etsimään tavaroita, toinen perhe ottaa suojan ja ajaa jäljelle jääneen jäsenen pois.
Perhe voi tietenkin kuolla nälkään, janoon tai ryöstäjiin. Jos perhe tulee hulluksi tai suojaan jää vain lapsia, peli on ohi.
Purso

Purso-yhtiöt on suomalainen metalliteollisuuskonserni, joka valmistaa päätuotteinaan alumiiniprofiileja rakennusalan, elektroniikkateollisuuden ja ajoneuvoteollisuuden käyttöön. Noin 250 henkeä työllistävällä perheyrityksellä on toimipaikkoja Nokian Siurossa ja Ikaalisissa sekä tytäryritykset Porissa, Parkanossa, Laitilassa ja Tervajoella. 2010-luvulla yritys on laajentunut ledivalaistukseen. Liikevaihto 2010-luvun puolessavälissä oli 83 miljoonaa euroa, ja noin 40 prosenttia siitä tuli viennistä.
Purso-yhtiöiden historia juontaa 25-vuotiaan kemian insinöörin Esko Ollilan vuonna 1959 perustamaan anodisointiyritykseen Suojapinta Oy. Vuonna 1972 perustettiin sille sisaryhtiö Purso Oy ja aloitettiin alumiinin pursotus. 1980-luvun puolivälissä yhtiöryhmään kuului myös Riihimäellä toiminut Konekromi. Vuonna 1988 Purso osti Rauma-Repolalta porilaisen Rosenlew Toolsin, josta tuli Purso Tools Pori. 1990-luvun alussa Purso toimi kahdeksalla paikkakunnalla Suomessa noin 450 hengen voimin, ja alumiinituotteiden lisäksi valikoimiin kuuluivat teräksiset rakennustelineet. Vuonna 1990 Purso osti Pirkkalassa toimineen, ruotsalaisomisteisen ja konkurssin tehneen Ferro Takomon, mutta Memar-nimellä tunnetusta takomotoiminnasta luovuttiin vuonna 2011.
2010-luvulla Purso Groupin alumiiniteollisuuteen kuuluvat sulatto Ikaalisten Kilvakkalassa sekä Nokian Siurossa toimivat pursottamo ja kevytmetallityöpaja, rakennusteollisuutta palveleva järjestelmäyksikkö, anodisointilaitos ja Linjapinta Oy:nä toimiva maalaamo. Porissa toimiva Purso-Tools tuottaa raskaiden diesel- ja kaasumoottoreiden osia, Parkanossa toimiva Fennosteel Oy pakoputkia ja ohutseinäputkia sekä Laitilassa toimiva Veme Oy tuotteita ohutlevystä ja putkimateriaalista. Tervajoella toimiva Purso AluCool Oy valmistaa alumiinisia jäähdytyselementtejä.
Antti Leppä

Antti Leppä on Jarkko Pajusen esittämä kuvitteellinen hahmo draamasarjassa "Ex-onnelliset".
Antti on naimisissa Reijan kanssa ja heillä on kolme lasta: Markus, Sara ja Reino. Antilla on myös neljä muuta lasta, joista Luukas Sini-Marjan kanssa, Miina Maijun kanssa, Sirkku Anitan kanssa sekä Santeri Saijan kanssa. 
Antti pettää Sini-Marjaa Reijan kanssa, mistä syntyy Reino. Pettämisen jälkeen Sini-Marja kertoo Antille olevansa raskaana. Tässä vaiheessa Sini-Marja luulee, että Antilla on viiden lapsen sijasta vain kaksi lasta. Sini-Marja herkistyy nähdessään koko perheen ja jättää Antin, mutta palaa myöhemmin takaisin ja lopulta pari menee kihloihin. Antti on kuitenkin antanut Saralle luottokorttinsa, ja Sini-Marja joutuu maksamaan kihlasormuksen. Kuullessaan Reijan olevan edelleen raskaana ja heidän olevan edelleen naimisissa, hän jättää Antin lopullisesti ja Antti palaa Reijan luo. Kun Antti irtisanotaan yliopistolta yt-neuvotteluissa, hän ryhtyy kirjottamaan ja jää kotiin, Reijan palatessa työelämään.
Anaconda (Montana)

Anaconda on kaupunki Deer Lodgen piirikunnassa Montanan osavaltion luoteisosassa Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 9 140 asukasta. Vuosina 2010–2019 väkiluku laski 1,7 prosenttia.
Ilves (kappale)

”Ilves” on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin singlenä 20. huhtikuuta 2018. Kappale on toinen singlejulkaisu Kelan seitsemänneltä sooloalbumilta "Ääriviivoja". 
”Ilves” sai alkunsa lokakuussa 2017, kun yksi Kelan suurimmista idoleista Tom Petty kuoli. Kela halusi kunnianosoituksena kirjoittaa uuden kappaleen ”Pettyn hengessä”, ja aluksi hän käytti referenssinä kappaletta ”Mary Jane's Last Dance”. Lopulliseen sovitukseen Kela otti vaikutteita omasta tuotannostaan, tarkemmin ”Mikan faijan BMW” -kappaleesta. Sanoitukset kertovat fiktiivisen tarinan, joka pohjautuu Chris Cornellin ja Chester Benningtonin itsemurhiin, ja ajatukseen siitä, kuinka ”sisältä saattaa olla jotain niin pahasti rikki, ettei mikään suosio, mikään menestys, mikään määrä rahaa voi paikata sitä”. Sattumalta myös Avicii teki itsemurhan kappaleen julkaisupäivänä.
”Ilves” nousi julkaisuviikollaan Suomen kaupallisten radioiden soitetuimpien listan sijalle 41. Lokakuussa kappale saavutti parhaimman sijoutuksensa listan kärjessä. Se säilytti paikkansa listan kärjessä kuuden viikon ajan. Marraskuussa 2018 ”Ilves” oli ehdolla Vuoden biisi -kategoriassa SuomiRock-radiokanavan Eläköön SuomiRock! -palkintogaalassa. Joulukuussa SuomiRockin kuuntelijat äänestivät kappaleen Kaikkien aikojen kovimmat suomalaiset rock-biisit -listan kärkeen. Radio Suomipopin Kaikki parhaat biisit 2018 -listalla kappale sijoittui sijalle viisi. ”Ilves” on myös ehdolla Vuoden iskelmä -kategoriassa Iskelmä Gaalassa, joka järjestetään 15. helmikuuta 2019.
Kappaleen julkaisun jälkeen Kela tiedotti konserttisalikiertueesta syksylle 2018, jonka yhteydessä Live Nation julkaisi videon, jossa Kela esittää ”Ilveksen” tuuliturbiinin päällä Tohkojan Tuulipuistossa Kalajoella. Helmikuussa 2019 Kela esitti kappaleen EMO Ensemble -kuoron ja Helsinki Metropolitan Orchestran kanssa Emma-gaalassa. Tämä versio julkaistiin myös singlenä.
Kuolemanlaakso (kirja)

Kuolemanlaakso on Tommi Kovasen ja Jenny Rostainin kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 2017. Bazarin kustantama kirja kertoo Kovasen aivovammasta ja hänen elämästään vamman saamisen jälkeen.
Rauman Lukkoa edustanutta Tommi Kovasta taklattiin tammikuussa 2013 jääkiekon SM-liigassa kuolleesta kulmasta. Taklaus aiheutti vakavan aivovamman ja päätti sarjassa yli 500 ottelua pelanneen Kovasen uran. Kirja käsittelee pääasiassa muutaman vuoden ajanjaksoa vamman aiheuttaneesta taklauksesta alkaen, vaikka teoksessa kuvataankin lyhyesti myös Kovasen lapsuus ja päätyminen jääkiekon pariin.
Ensimmäisessä persoonassa kirjoitetussa Kuolemanlaaksossa kuvataan, kuinka Kovasen aivovamman diagnosoiminen kesti pitkään, kuinka hän oli pettynyt siihen, ettei taklauksesta annettu pelikieltoa, ja miten vamma muutti Kovasen elämää ja persoonaa. Lisäksi kirjassa kerrotaan Kovasen jäähyväisottelusta, itsemurhayrityksestä, ajasta Moision mielisairaalassa ja elämänhalun palaamisesta mielisairaalajakson aikana ja jälkeen. Kovanen kritisoi kirjassaan SM-liigan, Rauman Lukon ja häntä aluksi hoitaneiden joukkuelääkäreiden toimintaa ja kuvaa omaa valheessa elämistään. Omasta mielestään hän ymmärsi ja hyväksyi aivovammansa vasta mielisairaalassa ollessaan.
Kuolemanlaakso valittiin Vuoden urheilukirjaksi 2017. Palkintoa perusteltiin esimerkiksi kirjan rajauksella ja analyyttisyydellä.
Kuolemanlaaksoa on kuvailtu avoimeksi, sujuvaksi ja rankaksi kirjaksi, mutta sitä on myös arvosteltu pienistä ristiriitaisuuksista. Myös Kovanen itse on todennut kirjan olevan henkilökohtainen kertomus ja suoraa puhetta. Tekijät toivoivat kirjan herättävän keskustelua aivovammoista ja johtavan rehellisempään kulttuuriin, ja lisäksi Kovanen toivoi hänen kertomuksensa voivan auttaa muita.
Rostainin mukaan kirja laadittiin niin, että hän kirjoitti, Kovanen puhui ja he yhdessä työstivät tarinasta autenttisen. Kirja syntyi Kovasen aloitteesta. Hän oli aiemmin ajatellut selviytymistarinoita kokoavaa kirjaa, joka sisältäisi hänen kertomuksensa, mutta lopulta Kovasen kertomuksesta muodostui kokonainen kirja. Kovanen on kuvaillut kirjan kirjoittamista rankaksi mutta puhdistavaksi ja oivaltavaksi kokemukseksi.
Jaynagar Majilpur

Jaynagar Majilpur on teollisuuskaupunki South 24 Parganas piirikunnassa Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä asui 25 922 asukasta.
Adventure of a Lifetime

Adventure of a Lifetime on brittiläisen rock-yhtye Coldplayn kappale. Sen julkaisivat Parlophone sekä Atlantic Records yhtyeen seitsemännen, A Head Full of Dreams -studioalbumin ensimmäisenä singlenä 6. marraskuuta 2015.
"Adventure of a Lifetime" saavutti Britannian singlelistalla listasijan seitsemän sekä Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalla listasijan kolmetoista. Kappale pääsi myös singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon muun muassa Alankomaissa, Australiassa, Irlannissa, Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Tšekissä ja Uudessa-Seelannissa.
Waterfall (Stargaten kappale)

Waterfall on norjalaisen musiikkituottajaduo Stargaten kappale, joka sisältää yhdysvaltalaislaulaja Pinkin sekä australialaislaulaja Sian esittämiä sanoja. Kappaleen julkaisi RCA Records singlenä 10. maaliskuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Stargate, Diplo, Sia ja Jr. Blender, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2017. Videolla nähdään suomalainen Inka Henriikka Tiitto sekä norjalainen Amalie Hegland Lauritzen suorittamassa ilmatanssia vertikaalisessa tuulitunnelissa.
Stargate (musiikkituottajat)

Stargate on norjalainen musiikkia tuottava ja lauluja sanoittava tiimi, joka koostuu Tor Erik Hermansenista (s. 14. lokakuuta 1972) ja Mikkel Storleer Eriksenistä (s. 10. joulukuuta 1972) ja jonka päätoimipaikka sijaitsee Los Angelesissä. Tiimin päälajityyppeihin kuuluvat R&amp;B, pop ja hip hop. Stargate perustettiin Trondheimissä, Norjassa. He ovat tuottaneet ja sanoittaneet tai vain tuottaneet kappaleita muun muassa Michael Jacksonille, Britney Spearsille, Beyoncélle, Rihannalle, Janet Jacksonille, Mariah Careylle, Shakiralle, Jennifer Lopezille, Mary J. Bligelle, Ne-Yolle, Katy Perrylle, Coldplay, Pinkille, Sialle, Kylie Minoguelle ja Lionel Richielle.
Stargate teki läpimurron Yhdysvaltain musiikkiteollisuuteen vuonna 2006, kun he julkaisivat heidän Ne-Yolle sanoittaman ja tuottaman kappaleen "So Sick", joka pääsi Billboard Hot 100-listan kärkeen. He tuottivat myös Beyoncén kansainvälisen menestyskappaleen "Irreplaceable", joka vietti Billboard Hot 100-listan kärjessä yhteensä kymmenen viikkoa. Pitkin heidän uraansa heidät on huomioitu runsaasta työskentelystä Rihannan kanssa, jolle he sanoittivat ja tuottivat neljä peräkkäistä Billboard Hot 100-listan kärkeen päätynyttä kappaletta vuosina 2010-11.
Jesper Sellgren

Jesper Sellgren (s. 11. kesäkuuta 1998 Örnsköldsvik, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Frölunda HC:ssä lainalla NHL-seura Carolina Hurricanesista. 
Ura.
Seuraura.
Sellgren on Örnsköldsviks SK:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin MODO Hockeyn organisaatioon, jossa Sellgren voitti kauden 2013–2014 päätteeksi J18 Allsvenskanin mestaruuden. Toukokuussa 2016 hän teki kaksivuotisen ammattilaissopimuksen seuran miesten joukkueen kanssa, joka pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Sellgrenin tulokaskausi 2016–2017 toi 50 runkosarjaottelussa tehot 5+5=10. Hän oli MODO:n eniten maaleja tehnyt puolustaja. Sellgren vahvisti myös seuran J20-junioreita, jossa hän voitti kauden päätteeksi J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2017–2018 Sellgren teki Allsvenskanin runkosarjassa 12 tehopistettä.
Carolina Hurricanes varasi Sellgrenin kuudennella kierroksella 166. pelaajana . Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL-joukkue Luleå HF:ään. Sellgren teki SHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 Brynäs IF:ää vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 21.30 minuuttia. Sellgren keräsi myös teholukeman +1. SHL-uransa avausmaalin hän teki 30. lokakuuta 2019 vieraissa Timrå IK:ta vastaan. Sellgren keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Einar Emanuelssonin tekemään maaliin. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 52 runkosarjaottelussa tehot 3+12=15 ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 3+3=6. Sellgren jakoi pudotuspeleissä Luulajan sisäisen tehotilaston voiton Erik Gustafssonin kanssa lukemalla +4. SHL-kauden päätyttyä, toukokuussa 2019 hän siirtyi loppukevääksi ammattilaistry-out -sopimuksella AHL-joukkue Charlotte Checkersiin, jossa Sellgren teki kymmenessä playoff-ottelussa tehot 3+1=4. Hän voitti kauden päätteeksi Calder Cupin.
Toukokuussa 2019 Sellgren teki kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet kaudeksi 2019–2020 vielä lainalle Luulajan SHL-joukkueeseen. Sellgren teki runkosarjassa tehot 8+13=21. Heinäkuussa 2020 Hurricanes lainasi hänet kaudeksi 2020–2021 Frölunda HC:n SHL-joukkueeseen.
Maajoukkueura.
Sellgren pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Sellgren pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 voittaen hopeaa. Yhteensä hän on pelannut 21 nuorten ja 15 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Sellgren on pelannut 15 ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen 8. marraskuuta 2019 Prahan Tipsport Arenalla pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Sellgren merkittiin Ruotsin kolmospuolustajapariin Linus Arnessonin viereen. Hän keräsi ottelussa yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä.
Pelityyli.
Elite Prospects -sivuston mukaan Sellgren on kahden suunnan puolustaja, joka tykkää mennä ruuhkatilanteisiin sekä omaa hyvät kiekonhallinta- ja syöttötaidot. Hän myös lukee hyvin peliä.
Chris Janson

Chris Janson (s. 2. huhtikuuta 1986 Perryville, Missouri) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä.
Chris Janson syntyi Missourissa ja muutti lukion jälkeen Nashvilleen tekemään musiikkia. Hän oli yhtenä kirjoittajana menestyskappaleissa ”Truck Yeah” (Tim McGraw), ”That’s How I’ll Always Be” (Tim McGraw) ja ”I Love This Life” (LoCash). Hän on tehnyt lauluja myös muun muassa Duff McKaganin ja Izzy Stradlinin kanssa. 
Jansonin ensimmäinen single ”Til a Woman Comes Along” ilmestyi vuonna 2010. Vuonna 2013 hän julkaisi singlen ”Better I Don't” ja EP-levyn "Chris Janson", joka menestyi hyvin Billboardin Top Country Albums -listalla. Vuonna 2015 ilmestyneen albumin nimikappale ”Buy Me a Boat” sijoittui Billboardin Hot Country Songs -listalla toiseksi. Syyskuussa 2017 ilmestyi Jansonin toinen studioalbumi "Everybody". Hän oli yhtenä kirjoittajana albumin kaikissa kappaleissa, myös kappaleessa ”Fix a Drink”. 
Janson on ollut Grand Ole Opryn jäsen maaliskuusta 2018 alkaen. Hän on saanut mainetta lavaesiintymisistään. 
Janson osallistui heinäkuussa 2016 republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaan Donald Trumpin nimityskokoukseen, jossa hän esitti kappaleensa ”Truck Yeah” muutetuin sanoin ”Trump Yeah”. 
Chris Janson on naimisissa ja hänellä on neljä lasta, joista kaksi on puolison aiemmasta avioliitosta.
Taisto Tuominen

Taisto Johannes Tuominen (5. lokakuuta 1930 Kemi – 10. huhtikuuta 2011 Kemi) oli suomalainen nyrkkeilijä ja nyrkkeilyvalmentaja. Tuomisen seurana uran ajan olivat Karjalahden Ihme, Kemin Into ja Kokkolan Jymy.
Ura nyrkkeilijänä.
Urallaan Tuominen saavutti TUL:n nuorten mestaruuden 1949 Innon riveissä. Syksyllä 1951 Tuominen siirtyi Kokkolan Jymyn riveihin ja saavutti seuraavana vuonna 1952 Suomen mestaruuden sarjassa 57 kg. TUL:n mestaruuskisoissa hän sijoittui sinä vuonna kolmanneksi voittajan Pentti Niinivuoren ottaessa olympiaedustuksen kotikisoihin. Tuomiselle tuli varamiehen rooli sarjoihin 57–60 kg. 
Palattuaan Kemiin Tuominen jatkoi uraansa, mutta toimi myös seuransa valmennustehtävissä. Kaudesta 1957 tuli Tuomisen uran paras. Hän saavutti Pohjoismaiden, Suomen ja TUL:n mestaruudet ja maaotteluvoiton Ruotsia vastaan sarjassa 57 kg. Saman vuoden EM-kisoissa Prahassa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa hopeaa saavuttaneelle Italian Mario Sitrille. 
Seuraavana vuonna 1958 Tuominen vielä otteli, mutta ei saavuttanut enää maajoukkue-edustusta. Kaikkiaan uralla hän otteli 265 ottelua, kolme kertaa hän edusti Suomen maajoukkueessa. Valmentajan rooli nousi entistä tärkeämpään rooliin.
Ura nyrkkeilyvalmentajana – ”Tasen talli”.
Valmennusuran ensimmäisiä menestyneitä nimiä oli Mauri Ruonala. Muita menestyneitä olivat olympiakävijä Mauri Saarivainio, Paavo Aho, vuoden 1972 olympialaisten hopeamitalisti Reima Virtanen. Vuoden 1980 Moskovan olympialaisissa Ruotsia edusti kemiläislähtöinen Tuomisen valmentama Kalervo Alanenpää. Myöhemmistä nimistä tutuksi ovat tulleet Jari Halttu, Kai Brännkär ja Jyrki Ekman. 
Seuravalmentajatoiminnan, jonka hän oli aloittanut Innon riveissä jo vuonna 1948, lisäksi Tuominen toimi 10 vuotta Kansainvälisen nyrkkeilyliiton (AIBA) tuomarina, 15 vuotta nyrkkeilyvalmentajien kouluttajana ja 10 vuotta nyrkkeilytuomarien kouluttajana.
Muu toiminta.
Taisto Tuominen toimi 12 vuotta SKDL:n edustajana Kemin kaupunginvaltuustossa. Työpaikka Tuomisella oli Kemin kaupungin palveluksessa.
Vuonna 2000 Taisto Tuomiselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvo.
Myllypuron terveysasema

Myllypuron terveysasema on Helsingin Vartiokylän kaupunginosan Myllypuron osa-alueella, Myllypuron metroaseman vieressä sijaitseva kaupungin sosiaali-, terveys- ja pelastustoimialaan kuuluva terveysasema. 
Vuosina 2009-2012 rakennetun ja heinäkuun lopussa 2012 avautuneen nelikerroksisen (+kaksi maanalaista kerrosta) terveysasemarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Kari Palaste (VPL-Arkkitehdit, aiemmin nimellä Virta Palaste Leinonen Arkkitehdit Oy). Rakennus on suunniteltu joustavaksi ja antaa mahdollisuuden laajennukselle myöhemmin. 
Terveysaseman toimintaa ollaan laajentamassa terveys- ja hyvinvointikeskukseksi. Muutoksen on esitetty olevan vuorossa kesällä 2018 toimintansa laajentuneena aloittaneen Vuosaaren terveys- ja hyvinvointikeskuksen jälkeen.
Michel Polnareff

Michel Polnareff (s. 3. heinäkuuta 1944 Nérac, Lot-et-Garonne, Ranska) on ranskalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli kuuluisaksi 1960-luvun alussa, kun hänen esikoissinglensä ”La Poupée Qui Fait Non” sijoittui Ranskan musiikkilistojen kärkeen, mutta varsinaista suosiota Polnareff sai 1970-luvun alusta eteenpäin, kun hän julkaisi albumin "Polnareff’s". 
Polnareff syntyi taiteelliseen perheeseen ja varttui Pariisissa. Hänen äitinsä Simone Lane oli tanssija ja hänen isänsä Leib polnareff oli muusikko, joka esiintyi nimellä Léo Poll useille artisteille, muun muassa Édith Piafille. Polnareffin vanhemmat tutustuttivat poikansa musiikkiin, ja hän oppi pianonsoiton viisivuotiaana ja teki musiikkia 11-vuotiaana.
Press Color

Press Color on ranskalaisen laulajan Lizzy Mercier Descloux’n esikoisalbumi. Albumi nauhoitettiin helmikuussa 1979 Blank Tapes Studiosissa New Yorkissa ja sen julkaisi ZE Records vuonna 1979. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säv. Lizzy Mercier Descloux ellei toisin mainita.
LM GTE

LM GTE ("Le Mans Grand Touring Endurance") oli autokilpailuluokka, jota käytettiin FIA World Endurance Championship -sarjassa (FIA WEC). Luokan autot perustuivat tuotantomalleihin. Sarja oli aloitettu vuonna 2011 ja luokassa olivat mukana automerkit Aston Martin, BMW, Ferrari, Ford ja Porsche. Sarjan autojen oli perustuttava automalliin, joka on 2- tai 2+2-paikkainen ja 2-ovinen ja jonka pitää olla myynnissä. Sarjan kuljettajat ovat ammattilaisia ja tallit ovat tehdastalleja.
Kilpailijat jaettiin LMGTE Pro ja LMGTE Am -luokkiin, joista Pro on tarkoitettu ammattilaiskuljettajille ja Am amatöörikuljettajille.
Automobile Club de l’Ouestin (ACO) ilmoituksen mukaan suositut FIA GT3 -autot korvaavat GTE-luokan Le Mansin 24 tunnin ajoissa vuodesta 2024 edullisempana ja yksinkertaisempana vaihtoehtona. Tämän seurauksena myös FIA WEC, Le Mansin 24 tunnin ajot ja IMSA Sportscar Championship seuraavat lähemmin toisiaan. Myös European Le Mans Series siirtyi GT3-luokan autoihin sekä Pro-Am-luokitukseen.
GTE-luokka on peräisin GT2-luokasta, joka oli käytössä ennen WEC-sarjaa. ACO:lla oli kaksi luokkaa, joista GT1-luokassa ajoivat ammattilaiset ja GT2-luokassa amatöörit tai muut kuljettajat. Vuonna 2011 kasvavien kustannusten johdosta ACO hylkäsi GT1-luokan ja GT2-luokasta tuli GTE, joka jaettiin Pro- ja Am-luokkiin. GTE-luokka otettiin mukaan WEC-sarjaan sen ensimmäiselle kaudelle vuonna 2012.
FIM Sidecar World Championship

FIM Sidecar World Championship on ratamoottoripyöräilyn sarja, jossa ajetaan sivuvaunullisilla moottoripyörillä. Luokassa kisataan kaksihenkisillä joukkueilla, joista toinen on moottoripyörän ajaja ja toinen sivuvaunun matkustaja eli "purkkiorja". Matkustajan tehtävänä on liikkua pyörän kyydissä ja täten mutkissa painopistettä siirtämällä auttaa pyörän kääntämisessä. Vaikka kuljettajan on oltava täysi-ikäinen, matkustajana voi olla 16 vuotta täyttänyt.
Suomalaisia lajin maailmanmestareita ovat Pekka Päivärinta ja Kirsi Kainulainen.
Star Wars Resistance

Star Wars Resistance on tieteisfiktiivinen animaatiosarja, joka sijoittuu George Lucasin luomaan "Tähtien sota" -universumiin. Sarjan ensimmäisen tuotantokauden tapahtumat alkavat kuusi kuukautta ennen ' (2015) tapahtumia ja risteävät niiden kanssa kauden viimeisissä jaksoissa. Toisen tuotantokauden ensimmäisten jaksojen tapahtumat risteävät ' (2017) kanssa. Sarja alkoi Disney Channelilla 7. lokakuuta 2018 ja päättyi 26. tammikuuta 2020. Sarja julkaistiin Suomessa Disney+:aan tekstitettynä.
Juoni.
Vastarintaan västikään liittynyt Kazuda Xiono lähetetään soluttautumaan meriplaneetta Castilonilla sijaitsevalle tankkausasema "Colossukselle" ja sieltä käsin vakoilemaan onko Ensimmäisen ritarikunnalla siellä toimintaa.
Flick of the Finger

Flick of the Finger on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen toiselta ja viimeiseksi jääneeltä albumilta "BE" 15. huhtikuuta 2013. Kappale on yhtyeen jäsenten Liam Gallagherin, Gem Archerin ja Andy Bellin kirjoittama ja sille tehtiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Flick of the Finger” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 138.
Joulukuussa 2013 julkaistiin 1 000 kappaleen rajoitettu 7 tuuman vinyyli, joka sisältää remixin kappaleesta ”Flick of the Finger”, sekä B-puolena remixin Gallagherin kirjoittamasta kappaleesta ”Soul Love”.
Örjan Atterberg

Örjan Atterberg (31. elokuuta 1943 Tukholma – 19. toukokuuta 1963 Helsinki) oli ruotsalainen autourheilija. Hän kuoli 19-vuotiaana Formula Junior -luokan lähdössä 19. toukokuuta 1963 järjestetyssä Eläintarhanajossa Helsingissä. Kyseessä oli Suomen kilpa-autoiluhistorian siihen asti pahin onnettomuus, johon myös päättyi Eläintarhanajojen järjestämisen. Lupaa kilpailulle ei seuraavana vuonna edes haettu.
Atterbergin kuolemaan johtaneen tapahtumasarjan todellista kulkua ei ole saatu selvitetyksi. Suomalaisen Curt Lincolnin mukaan Atterberg koukkasi pian lähdön jälkeen syntyneessä ruuhkassa maanmiehensä Picko Trobergin vasemmalta puolen radan ulkopuolelta ja osui Lincolnin auton takapyörään. Tämän jälkeen Atterbergin auto kimposi ilmaan ja putosi radalle ylösalaisin, jolloin alle jäänyt Atterberg sai välittömästi surmansa. Kaikki tämä oli ohi 20 sekunnissa. Formula Junior -kilpa-autoissa ei vielä tuolloin ollut kuljettajan päätä korkeammalle ulottuvaa turvakaarta, joka olisi mahdollisesti voinut pelastaa Atterbergin hengen. Lincolnin auto pyörähti vaakatasossa ympäri ja osui radan reuna-aitaan, mutta Lincolnilta murtui vain pikkusormi. Kilpailun järjestelytoimikunnan puheenjohtajan Raul Falinin ja tuomaristoon kuuluneen tanskalaisen W. A. Hermannin mielestä Atterberg oli itse aiheuttanut onnettomuuden ajamalla sääntöjen vastaisesti radan ulkopuolelta.
Fred Geitelin, Jussi Juurikkalan ja Jyrki K. Talvitien kirjan "Kuolemankurvasta moukaripörssiin" mukaan Curt Lincoln ei saanut osumaa Atterbergilta, vaan joko Picko Trobergilta tai kolmannelta ruotsalaiselta Freddy Kottulinskyltä. Tämän näkemyksen mukaan Atterberg törmäsi ympäri pyörinyttä Lincolnia väistäneen Kottulinskyn auton takapyörään ja nousi siitä ilmaan. Tapauksen jälkeen Ruotsin autourheiluliitto peruutti Kottulinskyn kilpailulisenssin, koska se katsoi hänen aiheuttaneen Atterbergin kuoleman. Myöhemmin Kottulinsky kilpaili suomalaisella lisenssillä. Kottulinskyn sen enempää kuin kenenkään muunkaan syyllisyyttä tapahtuneeseen ei pystytty sitovasti osoittamaan. Suurempana syynä Atterbergin kuolemaan lienevät olleet kilpa-auton turvallisuuspuutteet ja se, että kilpailun lähdössä eturiviin oli asetettu kolme autoa.
Kotaselkä (Mänttä-Vilppula)

Kotaselkä on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön ja sen Keuruun reitin alajuoksulle.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 114 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Se on 3,1 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Järven ympäristössä korkeusvaihtelut ovat loivia ja suurin mäki kohoaa yli 10 metrin korkeuteen Kotaniemessä. Järven muoto on rikkonainen. Lampisenniemi on 650 metriä pitkä niemi, joka on jakamassa järvialtaan neljään osaan. Niemen pohjoispuolelle jää 600 metriä pitkä Lampisenlahti, jonka lahdensuu kapenee paikoin 40 metrin levyiseksi. Lampisenniemi aiheuttaa Pirttiniemen kanssa toisen kapeikon sen eteläpuolelle, joka erottaa järvestä suuruan sisältävän pienen järvenosan. Kapeikon itäpuolelle jää lahdelma, jossa sijaitsevat Pirttilahti ja Pajulahti. Suurimman järvenosan muodostaa järven itäosa, joka on 1,5 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Sen kaakkpoispäässä sijaitsee Taipaleenlahti. Pohjoisrannan Kotaniemi erottaa järven siihen laskevasta Kuoreveden vesireitistä.
Järvessä on kartan mukaan kolme saarta. Kotasaaret muodostavat saariparin järven itäpäässä. Ne ovat 100 metriä ja 70 metriä pitkät. Kolmas saari sijaitsee Lampisenlahdella ja se on 30 metriä pitkä. Saaret ovat autiot.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 6,0 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0060 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 5,3 metriä ja suurin syvyys on 21,2 metriä. Syvin kohta sijaitsee Lampisenniemen edustalla sen itäpuolella. Syvin kohta kuuluu laajempaan yli 10 metriä syvään syvänteeseen, johon sisältyy kolme yli 15 metrin syvännettä.
Järven rantaviivan pituus on 11 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata lukuun ottamatta länsipäässä sijaitsevia Vilppulan taajama-alueita. Järven etelärannoilla ulottuvat peltomaat joisskin kohdin järven rantaan asti. Taajama-alueen ulkopuolella on haja-asutusta vain muutama kiinteistö tai maatila. Rantaan on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa tai rantasaunaa. Niille tulee tiet Vilppulan taajamasta tai taajamasta lähteviltä kyläteiltä. Järven länsipäässä sijaitsee Mänttä-Vilppulan kaupungin vuokraama Koivuniemen retkeilymaja .
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Kuoreveden alueella (35.61), jonka Kuoreveden lähialueeseen (35.611) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,4 metriä mpy.
Järvi saa pääosan vedestään Kuoreveden lähialueelta (35.611), johon se itsekin kuuluu. Järven pohjoisrantaan laskee Keskikoski, joka tuo Kuoreveden vesiä Melasjärveltä Melaskosken ja Väliveden kautta. Kotaselän alueella on yksi yli hehtaarin kokoinen lampi Pukinlammi, jotka laskee suoraan järven Lampisenlahteen.
Järven lasku-uoma on Vilppulankoski, josta vesi virtaa Kirkkosalmen kautta Ruoveden Huutoselkään.
Närpiäiset

Närpiäiset on suomalainen lapsille suunnattu televisiosarja, jota näytetään Pikku Kakkosessa. Sarjaa voi katsoa myös Yle Areenasta. Sarjan päähenkilöt ovat närpiäisneidit Jassoo ja Joltakulta. Ensimmäinen jakso kuvattiin vuonna 2013. 
Hahmot.
Joltakulta ja Jassoo.
Joltakulta ja Jassoo ovat sarjan päähenkilöt. Sarjan ensimmäisessä jaksossa "Keltainen viiva" he löytävät hylätyn sienitalon täsmälleen samanaikaisesti. Kumpikin väittää löytäneensä talon ensin. He ratkaisevat riidan panemalla talon puoliksi maalaamalla keskelle taloa keltaisen viivan. "Se joka ylittää viivan, se joutuu lähtemään", Joltakulta toteaa. Joltakulta ja Jassoo asuvat Summanmutikassa lähellä Onnimannia. 
Joltakulta esitetään yleisesti ottaen vakavaluonteisena hahmona, joka pitää oman puolensa talosta siistinä, toisin kuin Jassoo, joka elää sotkujen keskellä. Jassoolla on leikkisä luonne, ja hän heittäytyykin helposti mukaan kaikenlaisiin leikkeihin ja juhliin.
Joltakullalla on sinivihreä asu, jossa vaaleansiniset hihat ja housunlahkeet. Lisäksi hänen päässään on sinivihreitä rusetteja. Jassoon puku on kauttaaltaan vaaleanpunainen, paitaan on ommeltu kuvia ja paikkoja. Jassoon päässä on suuri vaaleanpunainen "tötterö".
Hellanlettas.
Hellanlettas on Jassoon ja Joltakullan hyvä ystävä ja naapuri. Hänen intohimonsa on hyvä ruoka, ja hän syö melkoisesti. Hän myös rakastaa kaikenlaisia tuoksuja. Hellanlettaksen luonne on lempeä ja rauhallinen. Hänen asunsa on pääasiassa keltainen, ja hänen päähineensä muistuttaa lähinnä kokinhattua.
Leppäkeihäs.
Leppäkeihäs on Summanmutikan posteljooni. Hän on yksi Joltakullan ja Jassoon parhaista ystävistä. Leppäkeihään asu on keltainen. Hän on hyvin kekseliäs. Leppäkeihäs esiintyi ensimmäisen kerran jaksossa "Kutsukirje", jossa hän toi kutsun juhliin Joltakullalle ja Jassoolle.
Noh-Noh.
Noh-Noh esiintyy muutamassa jaksossa. Hän on Hellanlettaksen tavoin rauhallinen ja lempeä. Hänen asunsa on pääasiassa liila, sekä violetti. Hänet esitettiin ensimmäisen kerran "Torvia"-jaksossa, jossa Joltakulta opetteli soittamaan käyrätorvea hänen opeillaan. 
Tutu ja Justjoo.
Tutu ja Justjoo ovat Joltakullan ja Jassoon tädit. Heidät esitettiin ensimmäisen kerran jaksossa "Tädit".
Tutu on luonteeltaan vakava eikä voi sietää sotkua. Hän siivoaa, kunnes on täysin siistiä. Tutu-tädin asu on tummansininen. Jaksossa Torvia Joltakullalla kerrottiin olevan toinenkin täti, Jep Jep, mutta häntä ei ole koskaan näytetty ohjelmassa.
Justjoo-täti on leikkimielinen ja hänen suosikkipuuhansa on ruoanlaitto. Justjoo ei koskaan siivoa. Hänen asunsa on tummanpunainen.
Himmerodin David

Autuas Himmerodin David (n. 1100 Firenze, Italia – 11. joulukuuta 1179 Himmerod, Rheinland-Pfalz) oli katolinen sisterssiläinen munkki, ihmeidentekijä, parantaja, eksorkisti ja profeetta. Mies oli pyhän Bernard Clairvauxilaisen alamainen ja lähetettiin 1131 Saksaan perustamaan Himmerodin luostari lähellä Trieriä. Hänet huomioitiin pian hänen hyveidensä ja ihmeidentekokykynsä johdosta ja hänen kuolemansa 11. joulukuuta 1179 jälkeen vuonna 1204 hänen jäänteensä siirrettiin marmorialttariin, joka oli omistettu hänen kunniakseen. Vuonna 1699 Himmerodin munkkien sallittiin viettää Davidin juhlaa ja vuonna 1734 julkaistiin hänen elämäkertansa ja saatiin paavi Klemens XII:ltä lupa asettaa miehen reliikit esiin kunnioittamista varteen. Hänen muistopäiväänsä vietetään joko 1. maaliskuuta, 16. huhtikuuta tai 11. joulukuuta. Muita David-nimisiä pyhiä tai autuaita ovat esimerkiksi autuas David Galvan Bermudez, autuas David Gonson ja pyhä Ruotsin David.
Second Bite of the Apple

Second Bite of the Apple on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen toiselta ja viimeiseksi jääneeltä albumilta "BE" 29. huhtikuuta 2013. Kappale on yhtyeen kitaristi Gem Archerin kirjoittama ja sille tehtiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Flick of the Finger” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 112. Singlen B-puolena julkaistiin basisti Andy Bellin kirjoittama ”Dreaming of Some Space”.
Beady Eye esitti ”Second Bite of the Applen” albumin promotoimiseksi brittiläisen The Voice UK -laulukilpailun semifinaalissa kesäkuussa 2013.
Marco Lucchinelli

Marco Lucchinelli (s. 26. kesäkuuta 1954) on italialainen ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari. Hän voitti maailmanmestaruuden 500-kuutioisten MM-sarjassa vuonna 1981. Hän sijoittui MM-sarjassa 500-kuutioisissa kolmanneksi vuonna 1980 ja neljänneksi vuonna 1976. Hän ajoi MM-sarjassa Yamahalla, Suzukilla, Hondalla sekä viimeisinä vuosinaan Cagivalla. Maailmanmestaruuden hän voitti Suzukilla. Hän voitti 500-kuutioisissa yhden osakilpailun vuonna 1980 ja viisi osakilpailua vuonna 1981. Hän kilpaili MM-sarjassa vuosina 1975–1986 ja ajoi vuonna 1988 Superbikea saavuttaen ensimmäisenä ajajana osakilpailuvoiton sekä RR-ajon että Superbiken MM-sarjassa.
Tim Burchett

Timothy Floyd ”Tim” Burchett (s. 25. elokuuta 1964 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen poliitikko republikaanisesta puolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2019 Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä, mitä ennen hän toimi vuosina 2010–2018 Knoxin piirikunnan pormestarina. Vuosina 1995–1998 hän toimi Tennesseen edustajainhuoneen ja vuosina 1999–2010 Tennesseen senaatin jäsenenä.
Burchett valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Tennesseen toisesta vaalipiiristä marraskuun 2018 vaaleissa. Hänen vastaehdokkaansa oli demokraatti Renee Hoyos. Vaalipiiri on ollut republikaanien hallinnassa yhtämittaisesti yli sataviisikymmentä vuotta. Ennen Burchettia sitä edusti kolmenkymmenen vuoden ajan Jimmy Duncan. Burchettin seuraajaksi Knoxin piirikunnan pormestarina valittiin elokuussa 2018 showpainihahmo Kanena tunnetuksi tullut Glenn Jacobs.
Burchett opiskeli Tennesseen yliopistossa ja suoritti Bachelor of Science -tutkinnon, pääaineenaan kasvatustiede. Hän toimi ennen poliittista uraansa pienyrittäjänä.
Burchett on ollut naimisissa kahdesti, vuosina 2008–2012 Allison Beaverin ja vuodesta 2014 Kelly Kimballin kanssa. Burchett on Kimballin vuonna 2007 syntyneen tyttären ottoisä.
Dibutyyliamiini

Dibutyyliamiini (C8H19N) on alifaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa korroosionestoaineena, katalyyttinä ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa dibutyyliamiini on väritöntä nestettä. Sillä on amiineille tunnusomainen epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin muun muassa etanoliin. Se liukenee myös hieman dietyylieetteriin ja asetoniin. Dibutyyliamiini on emäksistä ja kykenee syövyttämään eräitä metalleja. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Dibutyyliamiinia valmistetaan ammoniakista, ja butanolista, 1-klooributaanista tai 1-bromibutaani. Tässä reaktiossa voi muodostua myös butyyliamiinia ja tributyyliamiinia. Toinen valmistustapa on butyronitriilin pelkistys vedyttämällä. Dibutyyliamiinia voidaan käyttää korroosionestoaineena ja katalyyttinä valmistettaessa eräitä polyeetteripolymeerejä. Yhdisteestä myös valmistetaan useita muita yhdisteitä esimerkiksi vulkanoinninkiihdyttimiä, väriaineita sekä hyönteismyrkkyjä ja muita maatalouskemikaaleja.
Shine a Light (Beady Eyen kappale)

Shine a Light on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen toiselta ja viimeiseksi jääneeltä albumilta "BE" 19. elokuuta 2013. Kappale on yhtyeen laulaja Liam Gallagherin kirjoittama ja sille tehtiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Shine a Light” ei yltänyt kotimaassaan Britannian singlelistalle. Singlen B-puolena julkaistiin myös Gallagherin kirjoittama ”The World’s Not Set in Stone”.
Albanialainen iso-polyfonia

Albanialainen iso-polyfonia eli moniääninen laulanta on perinteinen osa Albanian kansanmusiikkia ja sisällytetty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Sana "iso" viittaa laulua säestävään hyminään, joka on peräisin bysanttilaisesta kirkkomusiikista. Myös kirkkomusiikissa itse laulua säesti hyminä.
Polyfoninen laulanta on osa Myzeqen, Toskërian, Çamërian ja Labërian alueen kulttuuria. Saman kaltaista polyfonista laulamista tunnetaan harrastettavan myös Pohjois-Albanian Peshkopin, Kosovon Kaçanikin, Pohjois-Makedonian Pologin, Tetovon, Kičevon ja Gostivarin, ja Pohjois-Albanian ja Etelä-Montenegron Malësian alueilla.
Labëria on erityisen tunnettu moniäänisestä laulannasta, ja laulu voi olla kaksi-, kolme- tai jopa neliäänistä. Kaksiäänisiä kappaleita laulavat vain naiset, kun taas kolmiäänisiä voivat laulaa sekä miehet että naiset. Neliääninen laulu on Labërian erikoisuus. Tutkimukset ovat osoittaneet, että neliääninen laulu kehittyi kolmiäänisen jälkeen ja että se on polyfonisen laulannan kaikkein monimutkaisin muoto.
Lokakuusta 1968 lähtien Albaniassa on pidetty viiden vuoden välein lokakuussa Gjirokastërin kansallinen kansanperinnefestivaali, jossa on tavallisesti esitetty paljon polyfonisia lauluja.
Aaron Russo

Aaron Russo (1943–2007) oli yhdysvaltalainen liikemies, elokuvatuottaja ja poliittinen aktivisti.
Hän on tuottanut mm. elokuvan "" v. 2006, joka arvostelee monia aiheita amerikkalaisessa yhteiskunnassa, kuten esim. globalisaatio, mikrosirutus, Yhdysvaltain keskuspankki (Federal Reserve), jne.
Soul Love

Soul Love on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin neljäntenä singlenä yhtyeen toiselta ja viimeiseksi jääneeltä albumilta "BE" 25. marraskuuta 2013. Kappale on yhtyeen laulaja Liam Gallagherin kirjoittama ja sille tehtiin edellisten singlejen tapaan musiikkivideo.
”Soul Love” ei yltänyt kotimaassaan Britannian singlelistalle. Singlen B-puolena julkaistiin yhtyeen kitaristi Gem Archerin kirjoittama ”Iz Rite”.
The Beat Goes On (kappale)

The Beat Goes On on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen kappale, joka julkaistiin viidentenä ja viimeisenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta "Different Gear, Still Speeding" 15. heinäkuuta 2011. Kappale on yhtyeen jäsenten Liam Gallagherin, Gem Archerin ja Andy Bellin kirjoittama.
”The Beat Goes On” ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 64. Singlen B-puolena julkaistiin kappale ”In the Bubble with a Bullet”.
Beady Eyen diskografia

Tämä on brittiläisen rockyhtye Beady Eyen diskografia.
Studioalbumit.
Listasijoitusten lähde:
Mk-Sprint

Mk-Sprint eli moottorikelkka-sprint on moottorikelkkaenduron tyyppinen, mutta sitä luonteeltaan kevyempi kilpailulaji, jonka avulla voi tutustua moottorikelkkaurheiluun turvallisissa olosuhteissa. Kilpailu perehdyttää jokamieskelkkailijoita kilpailutoimintaan ja testaa ajokkien luotettavuutta sekä ajajien taitoja. Lajissa järjestetään suomenmestaruuskilpailuja. 
Mk-Sprintin reitin on oltava pääosin vähintään 3 metriä leveä ja kilpailumatkan pituus on 4-6 kilometriä. Reitti ajetaan kolme kertaa ja lähtöjen yhteisaika ratkaisee voittajan. Moottorikelkkojen on oltava tehdasvalmisteisia ja rekisteröityjä vakiomoottorikelkkoja.
Craig Muni

Craig Douglas Muni (s. 19. heinäkuuta 1962 Toronto, Ontario) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka jäi eläkkeelle vuonna 1998. Muni pelasi NHL:ssä 819 ottelua, ja voitti kolme Stanley Cupia Edmonton Oilersissa. Muni pelasi NHL-urallaan myös Toronto Maple Leafsissa, Chicago Blackhawksissa, Buffalo Sabresissa, Winnipeg Jetsissä, Pittsburgh Penguinsissa ja Dallas Starsissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Ura.
Muni pelasi ensimmäistä kertaa NHL:ssä kaudella 1981–1982, jolloin hänen tililleen kertyi kolme NHL-ottelua. Muni siirtyi Torontosta AHL:ään, ja teki siellä 20 pistettä. Lopulta Muni siirtyi AHL:n kautta Edmonton Oilersiin, jossa hän pelasi seitsemän kautta, ja voitti kolme Stanley Cupia. Muni siirtyi Chicagon kautta Buffaloon, jossa pelasi kolme kautta. Hän pelasi vielä Winnipegissä kaudella 1995–1996, ja siirtyi Pittsburghiin, jossa pelasi yhden kauden. Munin viimeinen seura oli Dallas Stars, jossa hän pelasi 40 ottelua tehoin 1+1=2. Muni sai NHL:ssä yhteensä 147 tehopistettä.
Kalevi Vehkonen

Taisto Kalevi Vehkonen (26. syyskuuta 1946 Keuruu – 4. tammikuuta 2023 Vantaa) oli suomalainen motocrosskuljettaja, joka nousi lajissaan maailman huipulle 1960-luvun lopulla.
Vehkonen voitti 21-vuotiaana motocrossin Hyvinkään MM-osakilpailuissa 1968 molemmat 250-kuutioisten luokan erät. Vuonna 1970 hän oli tuomassa Suomelle joukkuekilpailun MM-pronssia yhdessä Reino Hahlin ja Heikki Mikkolan kanssa. Henkilökohtaiseen MM-sarjan erävoittoon Vehkonen ylsi seuraavan kerran Puolassa vuonna 1971. MM-sarjan loppupisteissä hän sijoittui neljänneksi vuonna 1972. Hän voitti 250-kuutioisten Suomen-mestaruuden vuosina 1968 ja 1974. Vehkonen lopetti aktiiviuransa syksyllä 1975.
Endurossa Vehkonen voitti Päijänteen ympäriajon vuonna 1968. Moottorikelkkailussa hän voitti epävirallisen maailmanmestaruuden vuonna 1969.
Kalevi Vehkosen poika Ismo Vehkonen ja veljenpoika Pekka Vehkonen ovat myös menestyneet motocrossissa, jälkimmäinen voittanut maailmanmestaruudenkin.
Vehkonen on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
Želkuar

Želkuar ( ja eli Želkuar, Džilkuar ja Sintašta) on Venäjällä Tšeljabinskin alueella ja Kazakstanissa Qostanayn alueella Toboljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee eteläisen Uralvuoriston itäpuolella arolla. Tobol on eräs Irtyšjoen suurista sivujoista.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen nimi on ylä- ja keskijuoksulla Sintašta ja alajuoksulla Želkuar (tai myös Džilkuar). Joen lähteet sijaitsevat Venäjän puolella ja se virtaa alussa kaakkoon, mutta myöhemmin pääasiassa kohti itää. Näin se käyttäytyy 152 kilometriä, kunnes se yhtyy Glebovkan kylän () lähellä Toboljokeen 1 418 kilometriä ennen Irtyšjoen yhtymäkohtaa. Irtyšjoki on Pohjoiseen jäämereen laskevan Objoen suuri sivujoki.
Pääuoma alkaa matalan mäen etelärinteessä olevassa laaksossa, mistä vesi virtaa läheisen Rymnikskin () kylän läpi. Kylän yläpuolella joen latvahaarat yhtyvät muodostaen kylässä leveämmän uoman, jonka vesi kerätään tämän ja toisen Bredyn kylän () välille tekojärveen. Noin 30 kilometrin päässä pääuomaan yhtyy oikealta lounaasta päin virtaava Bersuat (), joka on Želkuarin suurin sivujoki. Kazakstanin valtionraja seuraa Bersuatia pääuomalle, missä raja kulkee pari kilometriä. Joki kaartaa sen jälkeen Kazakstanin puolella koillisesta kaakkoon pitkässä kaaressa ja päättyy Zabelovkan kylän () yläpuolella joen uomaan kerättyyn tekojärveen. Toboljoen yhtymäkohtaan on tästä enää 20 kilometriä matkaa.
Sivujoet.
Želkuar eli Sintašta ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 5 100 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen , joka on 0,17% koko Objoen valuma-alueesta. Taulukossa on lueteltu suurimmat Želkuarin sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 = 
Tšulaksai, Karaganka, Borovaja ja Korjažnyi Dol ovat lyhyitä sivujokia, mutta myös niihin pyritään keräämään kevään sulamisvesiä tekoaltaisiin. Suuremmassa Bersuatin sivujoessa ja sen sivujoissa on kolme tekoallasta veden varastoimiseksi. Vettä käytetään talousvetenä ja viljelysten kasteluun .
Vuodenaikojen vaikutukset.
Joki sijaitsee Uralvuoren eteläosien itäpuolella arolla, jossa kasvaa puita pääasiassa vain painaumien ja syvempien jokilaaksojen suojissa. Ilmasto on Uralin itäpuolella mannermainen ja täällä sataa eniten kesäisin. Joet saavat suurimman osan vedestään keväällä, kun alueen lumet sulavat. Silloin joet tulvivat voimakkaasti, jolloin myös jäät lähtevät joesta. Syksyllä ei sateita tule kovinkaan paljon ja silloin joet kuivuvat pieniksi noroiksi. Alueen vesihuollon kannalta on tärkeää kerätä jokivettä talteen tekojärviin kuivan ajan varalle.
Disenchantment

Disenchantment on Matt Groeningin sekä Josh Weinsteinin luoma sitcom-fantasia-animaatiosarja. Sarja on Matt Groeningin ensimmäinen sarja Netflixille. Ensimmäiset jaksot julkaistiin 17. elokuuta 2018. Seuraavat kymmenen jaksoa ensimmäisestä tuotantokaudesta julkaistiin 20. syyskuuta 2019. Netfilx teki uuden 20 jakson tilauksen. Toinen tuotantokausi on ilmestyi vuonna 2019 Netflixiin. Uusi toinen tuotantokausi on ilmestymässä Netflixiin 2020 ja 2021 aikana.
Sarja kertoo juoposta prinsessasta Tiabeaniesta (Bean), haltia Elfosta sekä henkilökohtaisesta demonista nimeltä Luci. Ensimmäisen tuotantokauden ensimmäisen puolikkaan tapahtumat sijoittuvat Dreamlandin kuningaskuntaan. Toisella puoliskolla Tiabeanie laajentaa maailmaansa myös Dreamlandin ulkopuolelle. Toisen tuotantokauden ensimmäisen puolikkaan tapahtumat sijoittuvat Maruun ja Dreamlandiin. Kuningatar Dagmar herätettiin henkiin ensimmäisen tuotantokauden lopussa. Toisella puoliskolla Tiabeanie ja Luci pelastavat Elfon helvetistä.
Aino-Mari Mecklin

Aino-Mari (Aino Mari) Mecklin, o.s. Tannermaa (19. huhtikuuta 1891 Hausjärvi – 18. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli Kalevala Korun ensimmäinen toimitusjohtaja.
Mecklinin vanhemmat olivat ratavartija Johan Fredrik Granstedt ja Wilhelmina Johansson ja puoliso vuodesta 1933 metsäneuvos Ahti Armas Mecklin (k. 1946). Aino-Mari Mecklin suoritti keskikoulun 1910 ja kauppakoulun 1912 ja teki 1920- ja 1940-luvulla opintomatkoja Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Työskenneltyään ensin liikealalla ja sitten Metsänhoitoyhdistys Tapion palveluksessa 1918–1921 sekä metsähallituksen liikeosaston toimistonhoitajana, kassanhoitajana ja kirjanpitäjänä 1921–1933 hänestä tuli Kalevala Koru -yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja 1941. Toimitusjohtajan tehtävää Mecklin hoiti vuoteen 1950 asti. Hän oli myös yhtiön hallituksen jäsen 1941–1950 ja valtuuskunnan jäsen 1941–1947. Mecklin, jolla oli useita luottamustehtäviä, oli toiminut kirjanpidon opettajana 1920-luvulla.
Lähteet.
Olle Lycksell

Nils Olle Mattias Lycksell (s. 24. elokuuta 1999 Oskarshamn, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL-joukkue Växjö Lakers HC:ta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Lycksell osaa pelata myös keskellä.
Ura.
Seuraura.
Lycksell on IK Oskarshamnin kasvatti. Hän toimi kaudella 2013–2014 seuran U16-junioreiden varakapteenina. Lycksell siirtyi kaudeksi 2014–2015 Linköping HC:n U16-junioreihin, mutta hän palasi kaudeksi 2015–2016 kasvattajaseuraansa IK Oskarshamniin ja siirtyi seuran J18-junioreihin. Lycksell debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa vain 16-vuotiaana. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi jälleen Linköpingiin ja siirtyi seuran J18-junioreihin. Lycksell oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+6=8 ja hän voitti Linköpingin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Lycksell voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia.
Philadelphia Flyers varasi Lycksellin kuudennella kierroksella 168. pelaajana . Kaudella 2017–2018 hän debytoi Linköpingin SHL-joukkueessa, jossa Lycksellin tulokaskausi toi 26 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Hän sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa 2. marraskuuta 2017 Brynäs IF:ää vastaan, mutta Lycksell jäi ottelussa kuitenkin ilman jääaikaa. Hän sai ensimmäiset peliaikansa SHL:ssä seuraavassa ottelussa 5. marraskuuta 2017 Karlskrona HK:ta vastaan, jolloin Lycksell sai jääaikaa 8.47 minuuttia. SHL-uransa avausmaalin hän teki viidennessä ottelussaan 17. marraskuuta 2017 vieraissa HV71:tä vastaan. Lycksell pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kaksi Allsvenskan-ottelua lainalla kasvattajaseurassaan IK Oskarshamnissa joulukuussa 2017.
Tammikuussa 2018 Lycksell teki Linköpingin kanssa kaksivuotisen SHL-sopimuksen.
Maajoukkueura.
Lycksell on pelannut kymmenen nuorten maaottelua.