tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bill Murray

William James ”Bill” Murray (s. 21. syyskuuta 1950 Wilmette, Illinois) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja.
Nuoruus.
Murray syntyi vuonna 1950 Chicagon esikaupungissa Wilmettessa ja varttui työväenluokkaisessa perheessä. Murray on viides yhdeksästä lapsesta suuressa katolisessa perheessä. Billin lisäksi myös kolme muuta hänen sisaruksistaan ovat näyttelijöitä, John Murray, Joel Murray ja Brian Doyle-Murray. Kaikki neljä veljestä esiintyivät yhdessä vuonna 1988 elokuvassa "Haamujen kosto".
Murray kävi yksityisen lukion ja rahoitti opintonsa työskentelemällä golfmailapoikana. Hän myös lauloi rockyhtyeessä ja näytteli koulunsa teatteriryhmässä.
Ura.
Murray kävi Regis Universityä Denverissä, mutta ei jatkanut lääketieteen opintojaan loppuun. Hän alkoi esiintyä chicagolaisessa Second City -komediaryhmässä ja siirtyi vuonna 1974 New Yorkiin, missä hänestä tuli television uuden "Saturday Night Live" -viihdeohjelman kirjoittaja ja esiintyjä. Murray oli SNL:ssä kolme esityskautta vuodesta 1977 alkaen.
Murrayn ensimmäinen päärooli elokuvissa oli vuoden 1979 komediassa "Jurtit". Sitä seurasivat menestyskomediat "Latvasta laho" ja "Natsat" sekä vuoden 1984 "Haamujengi". Sitä seuranneen elokuvan jälkeen Murray piti taukoa näyttelemisestä ja opiskeli Pariisissa Sorbonnen yliopistossa filosofiaa ja historiaa. Murray jatkoi elokuvauraansa Hollywoodissa vuonna 1988 elokuvilla "Haamujen kosto" ja "Haamujengi 2".
Murray esiintyi 1990-luvulla menestyskomedioissa kuten "Entäs Bob?" (1991) ja "Päiväni murmelina" (1993). Elokuva "Rushmore – akatemian älypää" (1998) aloitti pitkän yhteistyön ohjaaja Wes Andersonin kanssa. Murray on jatkanut näyttelemistä 2020-luvulle saakka.
Vuonna 1990 Murray ohjasi elokuvan "Keikka putkessa", joka on tähän mennessä hänen ainoa ohjaustyönsä.
Murray improvisoi elokuvissaan useasti, ja hänen roolihahmonsa joutuvat usein väärinymmärretyiksi. Murray tunnetaan parhaiten koomisista rooleistaan, mutta hän on esiintynyt myös useissa vakavissa rooleissa. Murray on toiminut myös ääninäyttelijänä.
Palkinnot.
Murray on palkittu roolisuorituksistaan elokuvissa "Rushmore – akatemian älypää" sekä "Lost in Translation" (2003), josta hän sai parhaan miespääosan Golden Globen ja Bafta-palkinnon sekä Oscar-ehdokkuuden. Hänet palkittiin elämäntyöstään Rooman elokuvafestivaaleilla elokuussa 2019.
Yksityiselämä.
Murray avioitui vuonna 1980 Margaret Kelleyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta (s. 1982 ja 1985). Kelley haki eroa vuonna 1994, kun Murraylla oli ollut suhde Jennifer Butlerin kanssa, ja ero astui virallisesti voimaan vuonna 1996. Vuonna 1997 Murray meni naimisiin Jennifer Butlerin kanssa. Heillä on neljä lasta (s. 1993, 1995, 1996 ja 2001). He erosivat vuonna 2008.
Murray omistaa veljiensä kanssa ravintolaketjun nimeltä Murray Brothers Caddy Shack.
Perillinen

Perillinen on henkilö, joka saa toisen henkilön, perittävän, kuoltua tältä perinnön.
Perilliset jaetaan seuraaviin ryhmiin:
”Naurava perillinen” on sivuperillinen, jonka sukulaisuus vainajaan on niin kaukaista, ettei hänen voi katsoa surevan vainajaa kiintymyksestä.
Sivuperillisiä ovat myös jomman kumman isovanhemman toisista avioliitoista syntyneet lapset. Toisin sanoen sellaiset sedät, tädit tai enot, jotka eivät ole verisukua, mutta ovat isovanhempien avioliiton kautta sukua. Ottolapset rinnastetaan rintaperillisiin. Perinnön saannissa ovat ensimmäisellä sijalla rintaperilliset, toisella sijalla selkäperilliset ja sen jälkeen tulevat sivuperilliset. Siis rintaperilliset ovat elossa ollessaan perillisiä. Jos rintaperillisiä ei ole, tai he ovat kuolleet, mutta selkäperillisiä on elossa, selkäperilliset ovat perillisiä. Jos ei ole elossa olevia rinta- tai selkäperillisiä, sivuperilliset ovat perillisiä.
CEP

CEP () on luku jolla mitataan ohjuksen, ammuksen tai vastaavan osumistarkkuutta. CEP on sen ympyrän säde, jonka sisään puolet ohjuksista tai ammuksista osuu. Jos ohjuksen CEP on 100 metriä, puolet ohjuksista osuu 100 m säteisen ympyrän sisään. Tällöin lähes kaikki ohjukset osuvat 300 m sisään. Suuri CEP kuvaa huonoa tarkkuutta, pieni CEP hyvää tarkkuutta. CEP lasketaan normaalijakauman avulla.
Ohjusten CEP.
Yleensä CEP määritetään ballistisille ja risteilyohjuksille.
Nykyään ohjuksen tarkkuutta parannetaan esimerkiksi tutkapääteohjauksella, inertianavigaatiolla ja GPS- tai vastaavalla suunnistusjärjestelmällä.
CEP.
CEP:iä laskettaessa oletetaan, että ohjusten epätarkkuus noudattaa normaalijakaumaa ja siitä laskettuja hajontalukuja. 
Esimerkiksi CEP 100 metriä tarkoittaa, että 50 % ohjuksista osuu 100 metrin säteelle kohteesta. 200 metrin säteelle osuu 93 % ja 300 metrin säteelle 99,8 %. Tällöin ohjus osuu harvoin yli 3:n CEP:n päähän.
Tieteellinen määritelmä.
Ohjusten tarkkuutta määritetään CEP:n ja systemaattisen virheen eli harhan avulla. CEP:n määritelmän mukaan puolet ohjuksista osuu CEP:n säteisen tarkkuusympyrän sisään. 
Kun tarkastellaan ohjusten harhaosumia, nämä voidaan ilmoittaa laukaisupaikasta ilmaistuna kantomatkana ja asimuuttikulmana suhteessa kohteeseen. Kun monta ohjusta osuu harhaan, osumakuviolle voidaan laskea painopiste, bias, joka ei ole yleensä kohteen kohdalla eli paikassa (0,0).
Matemaattisesti CEP asketaan osumisetäisyyksien pohjalta neliöidystä keskivirheestä MSE:stä. Tieteellisesti MSE on kantomatkavirheiden varianssien summa, johon lisätään asimuuttivirheiden varianssi ja kantomatkavirheiden kovarianssien summa, johon lisätään asimuuttivirheiden kovarianssi. Näihin lisätään osumien keskivektori eli painopiste, bias.
Tällöin CEP on matemaattisesti neliöllisen keskiarvon RMS:n neliö. RMS on taas neliöjuuri osumaetäisyyksien neliöitten summasta, joka on jaettu osumien määrällä. Jos RMS:ää käytteään tarkkuuden mittana, sen rajaluku on tällöin 63–68 % osumista 50 %:n sijasta. 2DRMS on taas 95–98 %. 95 % osista menee säteen R95 sisään.
Läheisesti CEP:iin liittyviä arvoja.
EMT, "ekvivalenttimegatonni": ydinräjähteen tuhovoima on karkeasti arvioituna räjähdysvoima E potenssiin 2/3, EMT=E^(2/3) 0,2 megatonnin räjähteen EMT on noin 0,34. Hyvin suurilla räjähteillä EMT-arvot ovat tämän kaavan mukaisia suurempia.
CMP, "Countel Military Potential", "kovien" sotilaskohteiden tuhoamiskyky: lasketaan EMT/(CEP*CEP) eli EMT=E^(2/3)/(CEP*CEP)
Arto Melleri

Arto Matti Vihtori Melleri (7. syyskuuta 1956 Lappajärvi – 13. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja prosaisti. 
Elämäkerta ja ura.
Arto Mellerin vanhemmat olivat kauppias Armas Johannes Melleri ja Katri Helena o.s. Kangas. Tuleva runoilija kiinnostui lukemisesta ja kirjoittamisesta jo lapsena. Teini-iässä kiinnostuksen kohteiksi muodostuivat myös sarjakuvat sekä pop- ja rock-musiikki. Synnyinseudun värikkäät ihmiset ja heidän tarinansa kiehtoivat nuorta Melleriä. Arto Melleri suoritti ylioppilastutkinnon 1975 Vimpelin lukiossa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja Teatterikorkeakoulussa 1976–1980 valmistuen dramaturgiksi. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 2003.
Melleri oli monipuolinen kirjoittaja. Julkisuuteen hän tuli 1970-luvulla yhtenä "Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet" -näytelmän kirjoittajista. Kirjailijana Melleri debytoi jo vuonna 1970 pienoisromaanilla "Meno-paluu", joka ilmestyi nuorille lukijoille suunnatussa Kontakti-sarjassa. Hänen tuotantoonsa kuuluu runoja, kertomus- ja novellikokoelmia, näytelmiä, elokuvakäsikirjoitus, oopperalibretto sekä yksi romaani. Yleisradiolle Melleri teki kolme kuunnelmaa, joista ensimmäisen nimeltä "Seita" hän kirjoitti 12-vuotiaana. Kaksi muuta kuunnelmaa ovat nimeltään "Karanteeni" ja "Paholaisen sakramentti". Esikoisrunokokoelmallaan "Schlaageriseppele" (1978) Melleri nousi sukupolvensa johtavaksi runoilijanimeksi. Hän sai viimeisen runokokoelmalle myönnetyn Finlandia-palkinnon vuonna 1991 teoksella "Elävien kirjoissa." Melleri tunnetaan suomalaisen boheemin runoilijan arkkityyppinä.
Vuonna 1998 Melleri jäi suojatiellä auton alle ja sai aivovamman. Hän vajosi koomaan ja hänet todettiin 80-prosenttisesti aivoinvalidiksi. Melleri kuitenkin kuntoutui ja pystyi kirjoittamaan uusia teoksia. Vuonna 2004 hänelle sattui toinen kaatumisonnettomuus, jossa hänen aivonsa saivat pahoja vaurioita. Kaatuminen aiheutti toispuolisen halvaantumisen ja luultavasti myös osittaisen sokeutumisen. Melleri kuoli vuonna 2005 vain 48 vuoden iässä. Hän oli naimisissa Nadja Pyykön kanssa. Hänen veljensä Jorma Melleri on Anneli Jäätteenmäen puoliso.
Mellerillä on kaksi tytärtä, Vera ja Sara hänen edellisestä avioliitostaan näyttelijä Kaija Kankaan kanssa. Vuonna 2003 Mellerin elämästä valmistui dokumenttielokuva "Yksinäisen tähden harhailija", jonka on ohjannut Tahvo Hirvonen.
Sixtus IV

Sixtus IV alk. Francesco della Rovere (21. heinäkuuta 1414 – 12. elokuuta 1484) oli paavina 1. elokuuta 1471 – 12. elokuuta 1484.
Hän liittyi nuorena fransiskaanimunkkeihin, ja hänestä tuli veljeskunnan kenraali vuonna 1464. Paavi Paavali II (1464–1471) teki hänestä kardinaalin vuonna 1467.
Sixtus IV suosi tieteitä ja taiteita. Hän rakennutti Sikstuksen kappelin ja laajensi Vatikaanin kirjastoa. Sixtus myös kirjoitti useita teologiaan liittyviä teoksia, kuten "De potentia Dei" (Jumalan mahti) ja "De sanguine Christi" (Kristuksen veri). Lisäksi Sixtus oli myötävaikuttamassa pohjoismaiden vanhimman yliopiston, Uppsalan yliopiston, perustamiseen. Hän allekirjoitti 27. helmikuuta 1477 bullan, jossa antoi luvan perustaa yliopiston kaupunkiin.
Sixtus IV oli myös tunnettu siitä, että hän harrasti monissa virkanimityksissään nepotismia.
Aalto

Aalto, yleisemmin aallokko, on vedessä tapahtuva aaltoliike. Yksittäinen aalto koostuu harjasta (aallonhuippu) ja laaksosta (aallonpohja). Kahden peräkkäisen harjan vaakasuora väli on aallon pituus (katso myös fysiikan termi aallonpituus). Aallonharjan (korkeimman kohdan) ja pohjan (alimman kohdan) kohtisuora väli on aallon korkeus. Amplitudi on puolet aallon korkeudesta.
Aaltojen synty.
Merien aallot voivat syntyä, kun tuuli, maanjäristys, jokin esine (kuten vene tai laiva) tai taivaankappaleen vetovoima vaikuttaa veteen.
Aallon korkeuteen vaikuttaa monta tekijää. Tärkein on tuulen vaikutus. Mitä voimakkaampi ja pitkäkestoisempi tuuli, sen korkeampia aaltoja syntyy. Aallokkoon vaikuttavat myös veden syvyys, alueen muoto ja tuulen pyyhkäisymatka eli matka jolla tuuli vaikuttaa. Lämpötila vaikuttaa aallokkoon vain, kun vesi on ilmaa lämpimämpi, jolloin aallot kasvavat nopeammin. 
Aalto murtuu silloin, kun sen huipun kulma kasvaa suuremmaksi kuin 120 astetta. Tällöin aalto myös menettää suurimman osan energiastaan. Toinen tapa selvittää aallon murtuminen on laskea sen korkeuden ja pituuden suhde. Kun aallon korkeus ylittää seitsemäsosan sen pituudesta, aalto murtuu. Esimerkiksi jos aallon pituus on 3,5 metriä se alkaa murtua kun sen korkeus ylittää puoli metriä.
Veden liike aalloissa.
Vesimolekyylit liikkuvat aalloissa ympyrä- tai ellipsiradoilla, eivätkä etene aallon mukana, vaikka näin voisikin olettaa. Aallonharjassa vesi liikkuu aallon kulkusuuntaan ja aallonpohjassa taas vastakkaiseen suuntaan. Vesimolekyylit liikkuvat ympyräradoilla koko vedessä, eivätkä vain pinnalla. Ympyrärata pienenee sen mukaan, mitä syvemmälle vesi on. Jos veden syvyys on yksi yhdeksäsosa aallonpituudesta, hiukkasen ympyräradan säde on suunnilleen puolet pinnalla olevan hiukkasen säteestä.
Aallonmerkit.
Niin sanotut aallonmerkit eli "kareet" ovat veden liikkeiden pohjahiekkaan muovaamia aaltomaisia kuvioita, jotka voivat säilyä hiekan kivettyessäkin.
Heijastus.
Aallon osuessa jyrkkään rantaan tai kariin se heijastuu heijastuskulmassa takaisin merelle.
Refraktio.
Aallon refraktio tapahtuu veden madaltuessa rantaa lähestyttäessä. Rantaviiva on usein mutkainen ja refraktio saa aikaan ilmiön, jossa aallot tulevat rannan joka kohdassa kohtisuoraan rantaan. Aallon lähestyessä rantaa sen vauhti hidastuu. Takana tuleva aalto kulkee tällöin hitaamman ohi ja kääntyy rantaan suorassa kulmassa.
Diffraktio.
Diffraktiota tapahtuu aallon kohdatessa esteitä, kuten saaria tai luotoja. Kitka saa aikaiseksi liikkeen, jossa aalto kiertää saaren ja aiheuttaa kovaa aallokkoa saaren vastakkaisella puolella. Näin saarien suojan puoleisilla rannoilla on usein yhtä paljon aallokkoa kuin tuulisella puolella.
Ruusuvallankumous

Georgian samettivallankumous (tai Tšekkoslovakian vuoden 1989 verettömän vallankumouksen tapaan Georgian ruusuvallankumous tai Ruusujen vallankumous) on tapahtumasarja, joka sai alkunsa Neuvostoliitosta itsenäistyneen Georgian toisen presidentin, Eduard Ševardnadzen kannattajien vaalipetosepäilyistä 2. marraskuuta 2003 järjestetyissä parlamenttivaaleissa. Epäilemäänsä vaalipetosta vastustavat mielenosoittajat kokoontuivat Tbilisiin ja Ševardnadze luopui 23. marraskuuta 2003 presidentin virasta.
Neuvostoliiton ulkoministerinä toiminut Ševardnadze tuli presidentiksi ensimmäisen kerran Georgian sisällissodan tuloksena itsenäisyyspresidentti Zviad Gamsakhurdiaa vastustavan ja Venäjän tukeman opposition voitettua sodan.
Monien muiden IVY-maiden tapaan Georgia pyrki ottamaan etäisyyttä Venäjästä ja lähentymään länttä. Ševardnadze lähestyi Yhdysvaltoja sallimalla Yhdysvaltain lähettää sotilasasiantuntijoita Georgiaan auttamaan georgialaisia kansainvälisen terrorin vastaisessa taistelussa. Samalla hän kuitenkin oli valmis myös neuvottelemaan Venäjän Gazpromin kanssa valtiollisen sekayhtiön perustamiseksi Venäjän maakaasutoimituksia varten Georgiaan.
Georgian pohjoisosassa on kapinallinen ja Venäjään tukeutuva Abhasia, ja Venäjällä on Georgiassa edelleen neuvostoajalta peräisin oleva tuhansien sotilaiden sotilastukikohta, jonka Georgia toivoi Venäjän lakkauttavan vuoteen 2008 mennessä. Venäjä ei ole kuitenkaan suostunut pyyntöön.
Ševardnadzen tilalle presidentiksi parlamentin puhemiehen Nino Burdžanadzen toimittua presidentinvaaleihin saakka virkaa tekevänä presidenttinä, tuli lännessä opiskellut ja Yhdysvaltain tukema Mikheil Saakašvili, joka lupasi lopettaa korruption ja purkaa hallinnon neuvostoaikaisia piirteitä.
Georgialaiset samettivallankumoukselliset konsultoivat Ukrainan oranssivallankumouksellista opiskelijaliikettä.
Adam Sandler

Adam Richard Sandler (s. 9. syyskuuta 1966 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja tuottaja.
Tausta.
Sandler syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen Brooklynin kaupunginosassa New Yorkissa ja varttui Manchesterissa New Hampshiressa. Sandler on suorittanut Bachelor of Fine Arts -tutkinnon New Yorkin yliopistossa vuonna 1991. 
Vuonna 2003 Sandler avioitui malli Jackie Titonen kanssa, jonka oli tavannut elokuvan "Big Daddy" kuvauksissa. Heillä on kaksi tytärtä, (s. 2006 ja 2008).
Ura.
Sandler teki ensimmäisen esiintymisensä koomikkona 17-vuotiaana bostonilaisella komediaklubilla. Myöhemmin hän alkoi esiintyä klubeilla säännöllisesti. Sandlerin esiinnyttyä Los Angelesissa, koomikko Dennis Miller huomasi hänen kykynsä ja suositteli tätä "Saturday Night Liven" tekijöille. Sandlerista tuli yksi ohjelman käsikirjoittajista vuonna 1990 ja seuraavana vuonna hän alkoi itse esiintyä ohjelmassa vakituisesti. Ennen tätä hän oli esiintynyt televisiossa Smittyn roolissa tilannekomediasarjassa "Bill Cosby Show" ("The Cosby Show") ja ollut sketsinäyttelijä Music Television -kanavan tietokilpailuohjelmassa "Remote Control". Sandler jätti "Saturday Night Liven" vuonna 1995, viiden tuotantokauden jälkeen, kun hänen sopimuksensa irtisanottiin. 
Sandler teki elokuvauransa ensimmäisen pääosaroolin jo vuonna 1989 elokuvassa "Going Overboard", mutta varsinainen läpimurto koitti vuonna 1995 elokuvan "Billy Madison" myötä. Paul Thomas Andersonin ohjaama ja Sandlerin tähdittämä ”epätavallinen romanttinen komedia” "Punch-Drunk Love – rakkauden värit" ("Punch-Drunk Love") sai vuoden 2002 Cannesin elokuvajuhlilla palkinnon parhaasta ohjauksesta (voitto jaettiin kahden ohjaajan kesken). Sandler itse sai roolistaan Barry Eganina Golden Globe -ehdokkuuden sarjassa paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa. Enimmäkseen slapstick-huumoria sisältävissä komedioissa esiintynyt Sandler on tehnyt joitakin vakavampia rooleja myös "Punch-Drunk Loven" jälkeen. Vuonna 2007 sai esimerkiksi ensi-iltansa draamaelokuva "Reign Over Me – ystävyyden voima" ("Reign Over Me"), joka kertoo syyskuun 11. päivän terrori-iskuissa perheensä menettäneestä miehestä. 
Eniten lipputuloja on Sandlerin elokuvista kerännyt heinäkuuhun 2011 mennessä vuonna 2010 ilmestynyt "Oikeesti aikuiset" ("Grown Ups"), joka tuotti maailmanlaajuisesti yli 270 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Yhteensä kolmetoista hänen elokuvaansa on tuottanut yli sata miljoonaa dollaria, ensimmäisenä vuoden 1998 "The Wedding Singer". Hänen elokuvansa ovat tuottaneet maailmanlaajuisesti yli kolme miljardia dollaria. 
Sandler perusti Happy Madison Productions -tuotantoyhtiön Jack Giarraputon kanssa. Yhtiö on tuottanut monia hänen, mutta myös muiden tekijöiden elokuvia. Sen nimi on yhdistelmä kahden hänen elokuvansa, "Happy Gilmoren" ja "Billy Madisonin", nimistä. 
Näyttelemisen ja klubiesiintymisten ohella Sandler on myös tehnyt useita komedia-albumeita, joista ensimmäinen, "They're All Gonna Laugh", ilmestyi vuonna 1993. Yhteensä hänen levyjään on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta. 
Sandler sai vuonna 2011 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ilse Koch

"Margarete" Ilse Koch (o.s. Kohler, 22. syyskuuta 1906 – 1. syyskuuta 1967) oli Buchenwaldin ja myöhemmin Maidanekin keskitysleirin komentajan Karl Otto Kochin vaimo ja SS-Oberaufseherin.
Ilse Koch on tullut tunnetuksi muun muassa otettuaan muistoja teloitettujen vankien tatuoinneista. Hänen kerrotaan myös teettäneen vankien nahasta lampunvarjostimia – tarinalle ei ole olemassa varmoja todisteita, mutta hänen tiedetään käyttäneen ihmispäitä ruokapöydän koristeina. Hän sai lempinimen ”Buchenwaldin noita” ("Die Hexe von Buchenwald") sadistisesta julmuudestaan vankeja kohtaan. Hänellä oli partaterin varustettu ruoska, jota hän käytti valvomiinsa naisvankeihin.
Sodan jälkeen 1947 liittoutuneet tuomitsivat Kochin elinkautiseen vankeuteen. Tuomio muutettiin 16.9.1947 nelivuotiseksi vankeudeksi todistusten epävarmuuden vuoksi. 
Yhdysvaltain miehitysalueen sotilaskuvernööri Lucius D. Clay totesi ettei ollut vakuuttavia todisteita siitä, että Koch olisi valinnut vankeja tuhottavaksi tatuointien vuoksi tai että Koch olisi pitänyt hallussaan ihmisihon palasia. Myös ihmisihosta väitetysti tehdyt lampunvarjostimet todettiin vuohennahasta valmistetuksi: "(Saksalainen journalisti) oli kirjoittanut, että (Kochilla) oli kotonaan ihmisennahasta valmistettuja lampunvarjostimia. Ja tämä esiteltiin oikeudessa, jossa absoluuttisesti todistettiin lampunvarjostinten olevan vuohennahkaa." Heti vapautumisen jälkeen hänet pidätettiin, ja saksalainen oikeus tuomitsi hänet uudelleen elinkautiseen Saksan kansalaisten surmaamisesta. Aiemman tuomion perusteena oli muiden kuin saksalaisten surmaaminen. Hän teki vuonna 1967 itsemurhan Aichachin vankilassa.
Ilse Kochilla on neljä lasta, kaksi tytärtä (joista toinen kuoli vauvana) ja kaksi poikaa. Toinen pojista, Uwe Kohler, syntyi lokakuun 29. päivä 1947.
Välikysymys

Välikysymys on parlamentaarisessa hallitusjärjestelmässä käytetty menettely, jonka avulla selvitetään nauttiiko hallitus parlamentin luottamusta.
Välikysymys on parlamentaarisessa järjestelmässä eräs tapa harjoittaa oppositiopolitiikkaa: kansanedustajilla on oikeus tehdä kysymyksiä hallituksen jäsenille. Kysymyksen on käsiteltävä niitä asioita, joista hallitus on vastuussa. Väli­kysymykseen saattaa yhtyä myös hallitus­puolueiden kansan­edustajia ja ministereitä.
Suomessa.
Suomessa välikysymyksestä on säädetty perustuslaissa (43 §). Välikysymyksen voi tehdä vähintään 20 kansanedustajaa, tyypillisesti oppositiopuolueiden edustajat. Valtioneuvoston on vastattava kysymykseen eduskunnan täysistunnossa 15 päivän kuluessa kysymyksen tiedoksisaamisesta. Jos hallitus ei pysty vastaamaan riittävän hyvin, välikysymys voi johtaa epäluottamuslauseeseen, jolloin hallitus kaatuu. Suomen tasavallan historiassa neljä hallitusta on joutunut eroamaan saatuaan välikysymyksestä aiheutuneen epäluottamuslauseen: Kallion II hallitus (1926), Sunilan I hallitus (1928), Sukselaisen I hallitus (1957) ja von Fieandtin hallitus (1958).
Tätä ennen Suomen suuriruhtinaskunnan aikana eduskunnan 1907 perustamisen jälkeen ensimmäinen hallitus, joka on joutunut eroamaan parlamentaarisen epäluottamuksen vuoksi oli nuorsuomalaisen Leo Mechelinin senaatti 1. elokuuta 1908.
Välikysymyksen johdosta käydään tavallisesti laaja ja perusteellinen keskustelu valtioneuvoston ministereiden, heitä tavallisesti tukevien hallituspuolueiden kansanedustajien ja oppositiopuolueiden kansanedustajien välillä. Jos keskustelun aikana on ehdotettu epä­luottamus­lauseen antamista hallitukselle tai ministerille, toimitetaan edus­kunnassa äänestys siitä, nauttiiko hallitus tai ministeri eduskunnan luottamusta. Jos äänestyksen tulos osoittaa, että eduskunta ei luota hallitukseen, hallituksen on erottava. Välikysymys voi johtaa myös siihen, että joku ministereistä joutuu eroamaan.
Välikysymys voi johtaa hallituksen eroon myös välillisesti, kuten kävi Antti Rinteen hallitukselle joulukuussa 2019. Tässä tapauksessa oppositio teki välikysymyksen omistajaohjauksesta, työmarkkinatilanteesta ja eduskunnalle annetusta informaatiosta. Ennen välikysymyksen käsittelyä eduskunnassa, hallituspuolueista Keskusta ilmoitti puolueella olevan ”henkilöön liittyvää epäluottamusta” pääministeriä kohtaan. Ilmoitus johti pääministerin eroon ja hallituksen kaatamiseen.
Yleisyys.
Koko eduskunnan historiassa eniten välikysymyksiä esitettiin vuonna 1919, jolloin välikysymyksiä oli 13. 2000-luvulla huippuvuosia ovat olleet 2012 ja 2014, jolloin esitettiin kahdeksan välikysymystä kumpanakin. Myös 2006 ja 2022 olivat seitsemällä välikysymyksellä vilkkaita vuosia.
Erikoistutkija Jenni Karimäen mukaan välikysymysten määrää kasvattaa neljä syytä.
Muita menetelmiä.
Oppositio voi vaatia huomiota kritiikilleen tai vastauksia kysymyksiinsä myös muilla menetelmillä:
Silphium

Silphium (lat.), silfion (), laser tai laserjuuri oli antiikin kreikkalaisten käyttämä mauste. Silphium oli erään kasvin juuri, jota käytettiin vihannesten kera, mutta erityisesti sillä maustettiin lihaa, ja käytettiin sitä viininkin maustamiseen.
Silphiumia alettiin tuoda Kreikkaan vuonna 638 eaa. Pohjois-Afrikasta. Maustetta viljelivät kyreneläiset, jotka toivat sitä kreikkalaisille ja myöhemmin roomalaisille. Roomalaiset arvostivat silphiumia myös suuresti. Se oli aikansa kalleimpia mausteita, jota ei kasvanut muualla, mutta sitten jostain syystä silphiumin tuonti tyrehtyi. 
Varmaa tietoa ei ole, miksi maustetta ei enää tuotu Roomaan ja miksi mausteen tuotanto loppui. On epäilty, että syynä saattoi olla jonkinlaiset poliittiset erimielisyydet. Koska mausteen vienti tyrehtyi, mausteen tuottajat ilmeisesti hävittivät mausteviljelmänsä, ja koko kasvi hävisi noin ensimmäisen vuosisadan puolivälissä. On arveltu että kasvi on saattanut olla kahden eri kasvin hybridi, joka lisääntyy vain suvuttomasti, ja kuoli sukupuuttoon.
Maun lisäksi silphiumia tarvittiin siksi, että sillä oletettiin olevan raskautta ehkäisevä vaikutus, ja siitä tuli lemmen vertauskuva. Silphiumin siemen on sydämenmuotoinen. Kasvi oli kuvattu paikallisissa kolikoissa. 
Myöhemmin roomalaiset yrittivät löytää kasvia uudestaan mutta tuloksetta. Kerrotaan, että etsinnöissä löydettiin yksi kasvi, joka lähetettiin keisari Nerolle. Hän oli siis tarinan mukaan viimeinen, joka on maistanut silphiumia. Lukuisten etsintöjen jälkeen roomalaiset löysivät mausteen, jolla he kykenivät välttävästi korvaamaan silphiumin. Mauste on hajupihka, jolla väitetään olevan hyvin valkosipulimainen/sipulimainen aromi.
Turkkilainen kasvitieteilijä Mahmut Miski esittää, että silphium olisi ollut fenkolikasvi "Ferula druedana", joka kasvaa hyvin harvinaisena Anatoliassa. Se on samannäköinen kuin miksi silphium kuvataan antiikin aikaisissa rahoissa, ja sillä on samanlaiset ominaisuudet kuin mitä Plinius vanhempi kuvaa silphiumilla olleen. Samoin kuin silphiumin, "Ferula druedanan" viljely on lähes mahdotonta, ja se muodostaa hybrideitä muiden fenkolikasvien kanssa.
Valko-Venäjän oppositio

Valko-Venäjän oppositio tarkoittaa yleensä niitä demokraattisia poliittisia ryhmiä Valko-Venäjällä, jotka vastustavat vuodesta 1994 saakka maata vahvoin valtaoikeuksin hallinneen presidentti Lukašenkan harjoittamaa politiikkaa ja yleensä pyrkivät useiden muiden entisen Neuvostoliiton tasavaltojen tavoin poistamaan hallintoon jääneitä neuvostopiirteitä. Osa ryhmistä haluaa irrottaa valtiota Venäjän vaikutuspiiristä ja taistelee venäjän kielen suosimisesta vastaan tai pyrii laajempaan länsi-integraatioon Nato- tai EU-jäsenyyden avulla.
Valko-Venäjällä opposition avainhahmojen koteihin tai työpaikoille on tehty kotietsintöjä, ja tietokoneita ja muita työkaluja on takavarikoitu. Opposition edustajiin voidaan kohdistetaan rikossyytteitä, jotka voivat olla tekaistujakin. Useita opposition edustajia on tällaisin perustein tuomittu vankeuteen. Näin menetellen edustajien vaalikelpoiden estämiseksi esimerkiksi seuraavissa presidentinvaaleissa on saatu perusteet. Osa opposition ehdokkaista on muuttanut ulkomaille esimerkiksi turvapaikan turvin. Tämä voi vähentää henkilön mahdollisuuksia osallistua poliittiseen keskusteluun tai vaalitaisteluun Valko-Venäjällä.
Viranomaiset voivat vangita opposition edustajia jopa kuukausiksi maan aiemman, valko-puna-valkoisen kansallislipun esillä pitämisestä. Myös oppositioon liitettyjä järjestöjä valvotaan ja niiden toimintaan puututaan. Niinpä myös oppositiopuolueen statuksen saanut Valko-Venäjän Työväenpuolue kiellettiin virallisesti vuonna 2004, mutta puolue on jatkanut toimintaansa myös toimintakiellon jälkeen.
Oppositio on järjestänyt Valko-Venäjällä presidentinvaalien jälkeisiä mielenosoituksia vuosina 2006, 2010, 2011, 2012 ja 2017.
Oppositio aloitti vuonna 2020 suuret protestit, koska presidentinvaalit olivat vilpilliset. Mielenosoitukset jatkuivat viikkoja, vaikka poliisi yritti tukahduttaa niitä pidätyksin ja ei-tappavalla voimankäytöllä.
Opposition edustajia.
Tunnettuja oppositiohahmoja ovat mm. monet Valko-Venäjän eri presidentinvaalien vastaehdokkaat sekä muut oppositiopuolueiden edustajat. Myös esimerkiksi useat ihmisoikeustaistelijat, vapaissa tiedotusvälineissä toimivat toimittajat ja kuvaajat, presidentin linjaa vastustavat ja kritisoivat taiteilijat (osaa heistä sensuroidaan tiedotusvälineissä), ja monet akateemista vapautta kaipaavat (yhtä virallista valtiollista totuutta vastustavat) henkilöt voidaan katsoa opposition edustajiksi, vaikkeivat ole varsinaisia oppositiopoliitikkoja.
Esimerkkejä oppositiohahmoista:&lt;br&gt;
Oppositioryhmittymiä.
"Vapaa Valko-Venäjä" () -aloitteeseen liittyviä kansalaisjärjestöjä ovat:
 "Me muistamme" (Мы помним), 
 "Vapaus poliittisille vangeille!" (Свободу политзаключенным!)
 "Volat" (Волат)
 "Veteraanit demokratian puolesta" (Ветераны за демократию) 
 "Yrittäjien lakkokomitea" (Общереспубликанский стачком предпринимателей)
 "TERRA-konventio" (TERRA-Конвенция)
 "Antifasistinen liike" (Антифашистское действие)
Samizdat

Samizdat () oli Neuvostoliitossa ja myös muissa sosialistisissa maissa harjoitettua maanalaista julkaisutoimintaa. Sana tarkoittaa itse kustannettua julkaisua ("sam" = itse, "izdat" = julkaista/kustantaa): se on mukaelma Neuvostoliitossa vallinneista käsitteistä "politizdat" (poliittisesti kustannettu, valtion kustantama poliittisen kirjallisuuden julkaisu) tai "gosizdat" (valtionkustanne).
Käsite tuli käyttöön 1960-luvun puolivälissä, ja sillä tarkoitettiin neuvostoliittolaisten toisinajattelijoiden maanalaisia kirjoituksia ja teoksia, jotka kiersivät konekirjoitusliuskoina tai niiden monisteina lukijalta toiselle. Samizdat-kirjallisuudelle olivat ominaisia kommunistista puoluetta vastustaneet näkemykset. 
Asema Neuvostoliitossa.
Neuvostoliitossa julkaiseminen oli oppositiotoiminnan tukahduttamiseksi valvottua. Tämän vuoksi monet kielletyt kirjat – sellaiset kuin Mihail Bulgakovin "Saatana saapuu Moskovaan" – kopioitiin käsin ja niitä levitettiin kädestä käteen vaha- tai valokopioina. Maassa oli myös salaisia kirjapainoja Raamatuille ja muulle uskonnolliselle kirjallisuudelle. Luvatta ja laittomasti levitettävä uusi kirjallisuus oli itsekustannettua, samizdatia. 
Tamizdat.
Käsitteellä tamizdat (ven. тамиздат, "siellä julkaisu") puolestaan viitattiin humoristisesti niihin teoksiin, jotka usein samizdatin kautta päätyivät julkaistaviksi länsimaissa. Näin kävi esimerkiksi Boris Pasternakin romaanille "Tohtori Živago", josta tekijä sai Nobelin palkinnon teoksen tultua julkaistuksi tamizdatina.
Luvaton musiikki.
Myös sellaista musiikkia, jota viralliset tahot eivät suostuneet julkaisemaan, julkaistiin itse levittämällä nauhasta tehtyjä kopioita kädestä käteen. Tämä "magnitizdat" oli hyvin yleinen esimerkiksi vaihtoehtoisen rock-musiikin, kuten punkin, levittämisessä. Myös venäläiset trubaduurit eli bardit, tunnetuimpina Bulat Okudžava ja Vladimir Vysotski, julkaisivat suurimman osan tuotannostaan itse epävirallisesti.
Samizdat Neuvostoliiton jälkeen.
Neuvostoliiton hajottua demokraatit korostivat Jeltsinin aikana sananvapautta ja lehdistön vapautta. Siten samizdat menetti käsitteenä merkityksensä Venäjällä, ja siellä se liittyy neuvostoaikaiseen kiellettyyn itsejulkaisemiseen. Samizdat on kuitenkin edelleen merkityksellinen esimerkiksi Valko-Venäjällä. Siellä oppositio tuottaa muun muassa Internetissä itsejulkaisuja, joissa arvostellaan presidentti Lukašenkaa ja hänen hallintoaan. Myös muualla entisessä Neuvostoliitossa, nykyisessä IVY:ssä voi olla maita, joissa itsejulkaisu on sensuurin vuoksi edelleen opposition tapa muodostaa yleistä mielipidettä.
Josef Terboven

Josef Antonius Heinrich Terboven (23. toukokuuta 1898 Essen – 8. toukokuuta 1945 Asker) oli Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen jo varhaisessa vaiheessa liittynyt pankkivirkailija, josta tuli Saksan valtiopäiväedustaja vuoden 1930 vaaleissa. Hän kohosi Saksassa Essenin Gauleiteriksi ja sittemmin miehitetyn Norjan valtakunnankomissaariksi. Norjassa hänen vastuullaan oli maan siviilihallinto ja talous, jonka piti sodan aikana tukea Saksan teollisuutta. Norjan natsijohtajan Vidkun Quislingin kanssa hän teki yhteistyötä ja tukahdutti norjalaisten vastarinnan. Kolmas miehityksen johtava osapuoli oli Norjan ja Pohjois-Suomen sotilashallinnosta vastannut kenraalieversti Nikolaus von Falkenhorst.
Terboven teki oslolaisessa bunkkerissa itsemurhan miehityksen päätyttyä 8. toukokuuta 1945.
Ang Lee

Ang Lee (, s. 23. lokakuuta 1954 Pingtung) on taiwanilainen kahdesti Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, joka on myös tuottanut, käsikirjoittanut ja leikannut elokuvia, sekä näytellyt yhdessä elokuvassa. Hän sai koulutuksensa Yhdysvalloissa ja asuu nykyään siellä. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat Järki ja tunteet (1995), wuxia-elokuva "Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme" (2000), "Hulk" (2003) ja "Brokeback Mountain" (2005), josta hän voitti parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Vuonna 2013 hän voitti toistamiseen parhaan ohjauksen Oscarin elokuvallaan "Piin elämä". 
Yksityiselämä.
Ang Leen vaimo on Jane Lin, jonka kanssa hän on ollut naimisissa vuodesta 1983 lähtien. Heillä on kaksi poikaa, 1984 syntynyt Haan ja 1990 syntynyt Mason. Lee on kertonut harjoittavansa sekä taolaisuutta että buddhalaisuutta.
Säätutka

Säätutka on tutka, jolla seurataan sadepisaroiden ja lumihiutaleiden sijaintia ja liikettä. Se lähettää pulsseina 3–10 cm aallonpituisia mikroaaltoja ja mittaa niiden takaisinsirontaa: mitä enemmän sadetta, sen voimakkaampi kaiku.
Periaate.
Säätutkan keila on kapea ja kartiomainen: tyypillisesti sekä leveys että korkeus ovat noin yhden asteen verran. Tässä se eroaa esimerkiksi lennonvarmennustutkista, jotka käyttävät korkeaa ja sivusuunnassa litteää keilaa ja voivat paikallistaa kohteen olipa se millä korkeudella tahansa. Säätutkalla sen sijaan liikutetaan keilaa sekä pysty- että vaakasuunnassa ja saadaan mitattua puolipallon muotoinen tilavuus napakoordinaattiesityksenä, eli kaiun aiheuttajan etäisyys, atsimuutti (suuntakulma) ja elevaatio (korkeuskulma). Näistä voidaan tehdä karteesisia muunnoksia ja saada kaiun aiheuttajan (esimerkiksi sateen) paikka kartalla ja korkeus maanpinnasta. 
Käyttö.
Pelkän sateen sijainnin ilmoittavista tutkista on useimmissa maissa jo luovuttu. Dopplertutkalla saadaan lisäksi selville saderintaman liikenopeus. Nykyaikainen tutka käyttää myös kaksoispolarisaatiota. Tällöin verrataan partikkeleista heijastunutta pysty- ja vaakapolarisoitunutta signaalia toisiinsa. Litistyneestä sadepisarasta heijastuu vaakapolarisoitunut lähete hiukan pystypolarisoitunutta enemmän. Jääkiteellä tilanne on toisin. Esimerkiksi Isossa-Britanniassa tutkakalusto on 10−25 vuoden ikäistä (2012) ja uuden sukupolven tutkaverkkoa ollaan juuri suunnittelemassa. Myös lentokoneiden tutkat on varustettu hyvillä säätutkaominaisuuksilla. Dopplertutkia käytetään muuhunkin kuin sään seurantaan, esimerkiksi liikenteen valvontaan.
Tarkkuus.
Maanpinnalle sijoitettavaan sademittariin verrattuna tutkassa on ylivoimainen paikka- ja aikaresoluutio: sade saadaan ilmakehässä paikallistettua kilometrin ja minuutin tarkkuudella. Lukematarkkuus ei ole yhtä hyvä: helposti tehdään 20–50 prosentin virheitä sateen kertymässä. Sade saattaa myös kulkeutua vaakasuunnassa ennen maahan putoamistaan. Tarkkaa sadetietoa tarvitaan monenlaisissa sääpalvelun sovelluksissa: lentoliikenteessä, metsäpalovaroituksiin, tulvaennustamiseen ja teiden auraamiseen.
Suomen säätutkat.
Suomessa on kaksitoista säätutkaa: Helsingin yliopistolla on säätutka Kumpulan kampuksella ja Ilmatieteen laitoksella tutkat Anjalankoskella, Vantaalla (Kaivokselassa), Korppoossa, Kankaanpäässä, Kaunispäällä, Kesälahdella, Kuopiossa, Petäjävedellä, Vimpelissä, Utajärvellä ja Luostolla. Kahdestoista tutka on Vaisala, testausmalli Keravalla.
Kuching

Kuching on Malesian seitsemänneksi suurin kaupunki ja Borneon saarella sijaitsevan Sarawakin osavaltion pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 325 000. Kaupungin perusti James Brooke vuonna 1839, ja nykyään kaupunki on hallinnollinen keskus. Asukkaisiin kuuluu muun muassa kiinalaisia ja malaijeja. Kaupungin vientituotteita ovat esimerkiksi kumi ja saago. Kuchingissa on vuonna 1891 perustettu muinaista borneolaista kulttuuria esittelevä Sarawak-museo, satama ja lentoasema. Siellä on useita katedraaleja, moskeijoita ja buddhalaisia temppeleitä. Kuchingissa on opettajaharjoittelukoulu sekä yliopisto. Kaupunki on hallinnollisesti jaettu Pohjois- ja Etelä-Kuchingiin.
Vuosien 1980–2016 tilastojen mukaan Kuchingissa on trooppinen ilmasto, lämpötilat ovat ympäri vuoden tasaisia ja pääasiassa välillä 24 °C–32 °C. Sademäärät vaihtelevat paljon vuodenajan mukaan, tammikuussa keskimääräinen kuukausittainen sadanta on yli 450 millimetriä ja touko-elokuussa alle 200 millimetriä kuukaudessa.
Jean Eugène Robert-Houdin

Jean Eugène Robert-Houdin (7. joulukuuta 1805, Blois – 13. kesäkuuta 1871, Saint-Gervais-la-Forêt) oli ranskalainen taikuri. Häntä pidetään yleisesti modernin esittävän taikuuden, illusionismin pioneerina.
Kelloseppänä Pariisissa työskennellyt Robert-Houdin oli aina ollut kiinnostunut mekaanisista apuvälineistä, joita markkinoilla esiintyvät temppuilijat käyttivät. Lisäksi hän luki taikatemppuja käsittelevää kirjallisuutta. Täytettyään 40 vuotta, Robert-Houdin päätti yrittää itsekin alaa ja perusti nimeään kantavan "Théâtre Robert Houdin" -teatterin. Muista alan toimijoista poiketen hän muutti esitykset ylellisiksi kokemuksiksi komeiden kulissien ja puvustuksen avulla. Robert-Houdin kärsi aluksi esiintymiskammosta, mutta alun hankaluuksien jälkeen esitys hioutui ja se kelpasi lopulta muun muassa Ranskan kuninkaalle, Ludvig Filip I:lle. Robert-Houdin kehitteli useita taikatemppuja, joita yhä esitetään.
Esiinnyttyään vuosia, Robert-Houdin lopetti esitykset ja ryhtyi kirjoittamaan kirjoja taikatemppujen tekemisestä. Taikuri "Erik Weisz" käytti taiteilijanimeä Harry Houdini - virallistaen sen myöhemmin - kunnioittaakseen Jean Eugène Robert-Houdinia.
Santa Ana (El Salvador)

Santa Ana on kaupunki El Salvadorissa. Se sijaitsee 64 kilometriä länteen pääkaupunki San Salvadorista. Kaupungin arvioitu asukasluku oli vuonna 2005 noin 180 000, mikä tekee siitä maan toiseksi tai kolmanneksi suurimman kaupungin - se on hyvin tasoissa San Miguelin kanssa.
Santa Ana sijaitsee ylänköalueella 665 metriä merenpinnan yläpuolella. Keskilämpötila on ympäri vuoden 25 °C paikkeilla. Alueen suurin joki on Guajoyo; siihen sijoitettu vesivoimala hoitaa kaupungin ja lähialueen sähkön tarpeen. Lähistöllä on kaksi tulivuorta, Ilamatepec (eli Santa Ana) ja Izalco. Ilamatepec purkautui vuonna 2005.
Kaupungin katedraali on rakennettu näyttämään espanjalaiselle siirtomaatyylille tyypilliseltä goottilaiselta katedraalilta. Se vihittiin käyttöön vuonna 1913.
Keskustapuolue (Ruotsi)

Keskustapuolue (, lyh. C) on ruotsalainen puolue. Puolue on keskittynyt kysymyksiin, jotka liittyvät työhön, yrittäjyyteen, desentralisaatioon, maaseutuun, hyvinvointiin ja ympäristöön. Keskustapuolueen puheenjohtajana on toiminut Elisabeth Thand Ringqvist marraskuusta 2025. Hänen edeltäjänsä Anna-Karin Hatt erosi puheenjohtajan tehtävästä häneen kohdistuneen vihapuheen ja uhkausten takia.
Keskustapuolue perustettiin vuonna 1913, ja se vaihtoi alkuperäisen nimensä "Bondeförbundet" () nykyiseen vuonna 1957.
Vuonna 2004 keskustapuolue lähti mukaan Ruotsin porvarillisten puolueiden muodostamaan Allianssi-liittoumaan yhdessä Maltillisen kokoomuksen, Kansanpuolueen (myöh. Liberaalit) ja Kristillisdemokraattien kanssa. Allianssi hajosi vuoden 2019 alussa, kun keskustan lisäksi liberaalit päättivät tukea sosiaalidemokraattien Stefan Löfvenin valintaa pääministeriksi.
Vuonna 2022 keskustapuolue kuului sosiaalidemokraattivetoiseen punavihreään blokkiin.
Mischa Barton

Mischa Anne Barton (s. 24. tammikuuta 1986 Hammersmith, Lontoo, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Marissa Cooperin roolissa televisiosarjassa "O.C."
Elämä ja ura.
Barton on syntynyt Hammersmithissä Lontoossa, mutta hän muutti nelivuotiaana äitinsä kanssa New Yorkiin. Bartonin isä on englantilainen Paul Marsden Barton ja äiti irlantilainen Nuala Quinn. Hänellä on kaksi siskoa, vanhempi ja nuorempi. Ennen näyttelijänuraansa Barton työskenteli mallina. Kun hän oli yhdeksänvuotias ja viidennellä luokalla, hän hän halusi kokeilla näyttelemistä. Näyttelijän ja lapsimallin töitä tehnyt Barton sai ensimmäisen ammatillisen tilaisuutensa New Yorkin näyttämöllä 1994 näyteltyään Tony Kushnerin "Slavsissa".
Barton aloitti näyttelijänä teatterissa yhdeksänvuotiaana. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Lawn Dogs" vuonna 1997. Uran alkuvaiheen merkittävimpiä elokuvia olivat myös "Kuudes aisti" ja "Notting Hill". Vuonna 2003 hän aloitti televisiosarjassa "O.C." Marissa Cooperia. Barton poistui sarjasta keväällä 2006. Hän näytteli myös "Vielä kerran" -sarjassa (2002). Siinä hänen henkilöhahmonsa oli Katie Singer. Barton on ollut Enrique Iglesiasin musiikkivideossa "Addicted".
Bartoni sai vuonna 2007 syytteen rattijuoppoudesta ja marihuanan hallussapidosta. Vuonna 2009 häntä pidettiin Cedars-Sinai Medical Center -sairaalassa kaksi viikkoa pykälän 5150 perusteella, joka Yhdysvalloissa vastaa pakkohoitoa. Myöhemmin Barton kertoi "Tatler"-lehden haastattelussa tapahtumien alkaneen siitä, kun hän kuukausia vaikean viisaudenhampaan poiston jälkeen haki sairaalasta apua tulehdukseen. Hän sanoi: ”Jos katsotaan, että henkilö on masentunut tai uhka itselleen tai muille, häntä voidaan pitää sairaalassa pykälän 5150 perusteella. Pelkään piikkejä, ja kun minut aiottiin pumpata täyteen lääkkeitä, sanoin: 'Ei, ei todellakaan. En halua olla täällä', ja jouduin tappeluun hoitajien kanssa, ja sen seurauksena sovellettiin pykälää 5150.”
Elokuvat.
Televisiosarjat.
Televisiosarjoja, joissa Barton on näytellyt:
Liberaalit (Ruotsi)

Liberaalit (, lyh. L) on ruotsalainen liberaali puolue, joka on perustettu vuonna 1934. Kansanpuolueen tunnuslause on "sosiaalista vastuuta ilman sosialismia". Vuosina 1934–1990 puolueen nimi oli Kansanpuolue () ja vuosina 1990–2015 nimenä oli Kansanpuolue liberaalit ("Folkpartiet liberalerna"). 
Kansanpuolue perustettiin vuonna 1934 useiden vapaamielisten ja liberaalien puolueiden yhdistymisen myötä. Kansanpuolue oli Ruotsin valtiopäivien suurin porvarillinen puolue aina 1940-luvulta 1970-luvulle saakka. Vuonna 2004 liberaalit lähti mukaan Ruotsin porvarillisten puolueiden muodostamaan Allianssi-liittoumaan yhdessä Moderaattien, Keskustapuolueen ja Kristillisdemokraattien kanssa. Allianssi hajosi vuoden 2019 alussa, kun liberaalit ja keskusta päättivät tukea sosiaalidemokraattien Stefan Löfvenin valintaa pääministeriksi.
Eläinrasva

Eläinrasva tarkoittaa kaikkea eläinperäistä rasvaa. 
Maitotuotteiden sisältämää rasvaa kutsutaan maitorasvaksi ja voista erotettua puhdasta maitorasvaa kirkastetuksi voiksi eli gheeksi. 
Sian ihonalaista rasvaa kutsutaan silavaksi. Sian sisäelinten sekä härän tai lampaan munuaisen ympäriltä kerättyä rasvaa kutsutaan ihraksi. 
Puhdistettua eli keittämällä muusta rasvakudoksen osista erotettua silavaa ja ihraa kutsutaan laardiksi ja puhdistettua nautaeläinten rasvaa taliksi. 
Puhdistettua kalanrasvaa kutsutaan kalaöljyksi. 
Valaan rasvakudosta kutsutaan traaniksi. Traanista voidaan keittää valasöljyä. 
Ravintoarvot.
Eläinrasvan rasvahappokoostumus vaihtelee lajeittain. Lampaan rasvassa on suurin piirtein yhtä paljon tyydyttyneitä ja tyydyttymättömiä rasvahappoja. Naudan rasva ja maitorasvat ovat suurimmaksi osaksi tyydyttyneitä rasvahappoja, kun taas sian ja broilerin rasvasta suurin osa on tyydyttymättömiä rasvahappoja. 
Kalanrasvassa ja valtameressä elävien nisäkkäiden, kuten valaiden, rasvassa on runsaasti terveydelle edullisia eläinperäisiä omega 3 -rasvahappoja
Eläinrasva sisältää myös rasvaliukoisia vitamiineja.
Säilyvyys.
Laardi säilyy jääkaapissa 3-5 kuukautta. Silava säilyy kolme päivää jääkaapissa ja puoli vuotta pakastimessa.
Käyttö.
Eläinrasvaa on käytetty kautta historian paistamiseen, leipomiseen ja leivän päälle sekä kynttilöihin. Eläinrasvat soveltuvat kasvisrasvoja paremmin uppopaistamiseen. Niitä voidaan käyttää myös ketjuöljyjen ja saippuan valmistukseen. 
Myös muiden eläinten kuten siipikarjan rasvaa, on otettu talteen, ja sitä on käytetty ruoan valmistukseen tai muuten hyödyksi (kynttilöihin, nahan rasvaukseen ynnä muuhun). Linnuista hanhi on erityisen rasvapitoinen.
Kananrasva ("schmalz") on tärkeä raaka-aine juutalaisessa keittiössä, joka ei salli maitorasvan ja lihan sekoittamista yhteen.
Terveysvaikutukset.
Ihmiskunta on pitänyt eläinrasvaa rasvaa perinteisesti terveyden lähteenä.
Eläinrasvan on joskus epäilty lisäävän sydäntaudin riskiä. Vuonna 2014 julkaistun laajan metatutkimuksen tuloksena oli kuitenkin, ettei eniten tyydyttynyttä eläinrasvaa nauttivalla kolmanneksella ole sen suurempaa riskiä sairastua sydäntauteihin kuin sitä vähiten nauttivalla kolmanneksella. Tutkimukseen osallistui yhteensä 600 000 ihmistä.
Luettelo Ruotsin puolueista

Tämä artikkeli on luettelo Ruotsin puolueista. Ensin ovat tällä hetkellä Ruotsin valtiopäivillä edustettuina olevat puolueet, sen jälkeen on entisiä valtiopäiväpuolueita ja muita puolueita. Lisäksi on otettu kaksi historiallista puoluetta. Suluissa on ilmoitettu puolueen ruotsinkielinen nimi ja puolueesta käytettävä kirjainlyhenne.
Valtiopäivillä 1930-luvulla ollut Sosialistinen puolue on eri puolue kuin 1960-luvulla perustettu Sosialistinen puolue.
Nykyiset valtiopäiväpuolueet.
Valtiopäivien suurin puolue on valtiopäivävaalien 2022 jälkeen poliittiseen keskusta-vasemmistoon lukeutuva Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue.
Antinomismi

Antinomistit ovat uskonpuhdistuksen aikainen kristillinen suunta, jonka mukaan ulkonainen laki, toisinaan myöskään siveyslait, eivät sido kristittyjä. Antinomistit korostivat syntien anteeksiantamista, mutta vähätteli syntiä ja hengellistä lakia. Antinomismin synnyttäjä oli Martti Lutherin ystävä Johannes Agricola. Antinomistien pääväittämä on, ettei lakia tulisi saarnata ollenkaan. Eli että hengellisen lain sijasta uskon synnyttää evankeliumi. Hengellinen laki poistettiin kokonaan käytöstä. Luther kirjoitti antinomisteja vastaan kirjan "Antinomilaisia vastaan". Luther on myös todennut Agricolasta: "ettei kukaan paavi ole häntä kiusannut niin paljon kuin Agricola". Antinomistisen opin toinen äärilaita on oppi lain kolmannesta käytöstä.
Antinomistinen riita syntyi luterilaisessa kirkossa 1500-luvulla siitä, onko lain saarnaaminen tarpeellista vai ei. 
Maallikkosaarnaaja Anne Hutchinsonia syytettiin antinomismista Bostonissa 1630-luvun lopulla ja hänet karkotettiin Massachusettsin lahden siirtokunnasta.
Kiribatin kieli

Kiribatin eli gilbertin kieli on austronesialainen kieli, jolla on noin 78 580 puhujaa. Näistä Kiribatissa asuu 58 300. Lisäksi Fidžissä on noin 5 300, Salomonsaarilla noin 1 230 ja Tuvalussa noin 870 kiribatin puhujaa.
Toisin kuin monet muut Oseaniassa puhuttavat kielet, kiribati ei ole uhanalainen. Lähes kaikki kiribatia äidinkielenään puhuvat käyttävät kieltä päivittäin. Vain 30 % kiribatin puhujista on kaksikielisiä toisena kielenään englanti.
Fonologia ja oikeinkirjoitus.
Kiribatia kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla. Käytössä on viisitoista kirjainta. Kiribatissa on 10 konsonanttia ja 5 vokaalia.
Konsonantit.
Kaikki nasaalit lukuun ottamatta [mˠ] voivat esiintyä niin pitkänä kuin lyhyenäkin.
Vokaalit.
Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin pitkänä kuin lyhyenäkin. Pituutta merkitään samalla tavalla kuin suomessakin eli kahdentamalla vokaali.. 
Oikeinkirjoitus.
Standartoitu kiribati on peräisin 1970-luvun puolesta välistä. Äänteitä merkitään seuraavalla tavalla:
Lukusanat.
Numerot 1–10 kiribatiksi:
Murteet.
Kiribati jakautuu kahteen päämurteeseen: pohjoiskiribatiin ja eteläkiribatiin. Näiden välillä on eroja pääasiassa sanojen ääntämisessä. Butaritarin ja Makinin saarilla puhutaan murretta, joka eroaa pohjois- ja eteläkiribatin murteista niin sanastoltaan kuin ääntämykseltäänkin.
Tuvalussa sijaitsevan Nuin atollin asukkaat taas puhuvat murretta, joka sekin on ymmärrettävää muiden kiribatin murteiden puhujille, mutta myös siinä on eroja sekä ääntämisessä että sanastossa.
Adonara

Adonara on Indonesian saari, joka kuuluu Pieniin Sundasaariin lukeutuvaan pieneen Solorsaarten ryhmään. Adonara sijaitsee sitä suuremmasta Floresista hieman itään. Adonara on osa Nusa Tenggara Timurin provinssia.
Saaren suurin kaupunki on Waiwerang. Saarella puhutaan austronesialaisiin kieliin kuuluvaa adonaran kieltä.
Adonara on tuliperäinen ja saaren korkein kohta, 1 659 metrin korkuinen Ili Boleng, on aktiivinen kerrostulivuori, joka on purkautunut viimeksi vuonna 1993.
Aitutaki

Aitutaki on atolli Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu Cookinsaariin ja sijaitsee pääsaaresta Rarotongasta noin 200 kilometriä pohjoiseen. Atolli on osa Cookinsaarten eteläistä saariryhmää. Aitutakilla oli 1 782 asukasta vuoden 2021 väestönlaskennassa.
Maantiede.
Aitutakin atolli on kolmion muotoinen, ja se koostuu kolmesta alkuperältään vulkaanisesta ja kahdestatoista koralleista muodostuneesta saarekkeesta. Matkaa Aitutakille Cookinsaarten pääsaari Rarotongalta kertyy 277 kilometriä, ja se on Rarotongan lähin naapurisaari. Atollin pinta-ala on 18,3 neliökilometriä. Kolmionmuotoisen saaren reunat ovat noin 11 kilometriä pitkät. Pieniä asumattomia särkkiä kutsutaan nimellä "motu". Atollin keskellä olevassa laguunissa tavataan muun muassa jättiläissimpukoita, papukaijakaloja ja erilaisia koralleja.
Matkailu.
Aitutakia lähellä sijaitsevalla laguunilla voi sukeltaa tai meloa. Matkailijoilla on myös mahdollisuus purjehtia tai risteillä saaren ympäri.
Historia.
Eri legendojen mukaan Aitutakin ensimmäiset asukkaat tulivat joko Ra'iateasta tai Tubuailta, jotka molemmat sijaitsevat nykyisessä Ranskan Polynesiassa. Ensimmäinen eurooppalainen, joka havaitsi atollin oli "HMS Bountyn" kapteeni William Bligh, joka löysistä 11. elokuuta 1789. Kuuluisaksi tullut kapina aluksella tapahtui 17 päivää myöhemmin. Vuonna 1821 saarelle saapui lähetyssaarnaaja John Williams mukanaan käännynnäisiä Tahitilta. Hän lähti myöhemmin saarelta, mutta jätti tahitilaiset huolehtimaan saarelaisten käännyttämisestä. Charles Darwin kävi atollilla vuonna 1835 ollessaan mukana "HMS Beaglellä". Toisen maailmansodan aikana atollille tuli amerikkalaisia, jotka rakensivat lentokentän atollille. Lentokenttä oli vuoteen 1974 saakka Cookinsaarten suurin. Vuonna 2010 trooppinen hirmumyrsky Pat aiheutti tuhoa saarella.