tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väinö Oinonen

Väinö Johannes Oinonen (21. maaliskuuta 1897 Kuopio – 4. helmikuuta 1975) oli suomalainen kenraaliluutnantti ja divisioonan komentaja. Sotilasuransa lisäksi hänet tunnetaan vuoden 1945 valokuvan "Lipunnosto kolmen valtakunnan rajapyykille" ottajana.
Sotilasura.
Suomen sisällissodassa Oinonen oli mukana valkoisten puolella ryhmän ja joukkueen johtajana Kuopion, Mäntyharjun, Varkauden, Lusin, Heinolan ja Viipurin taisteluissa. Sodan jälkeen Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919 ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1919. Oinonen palveli Savon Jääkärirykmentissä joukkueenjohtajana, pataljoonan adjutanttina, komppanianpäällikkönä, pataljoonankomentajana, aliupseerikoulun johtajana sekä rykmentinkomentajan apulaisena vuosina 1919-1927. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1920 ja kapteeniksi 1923.
Oinonen oli tämän jälkeen Savon Prikaatin esikuntapäällikkönä 1927-1929, Taistelukoulun opettajana ja johtajan viransijaisena 1929-1934, jalkaväen tarkastajan toimistopäällikkönä 1934-1937 sekä Puolustusministeriön yleisen koulutustoimiston päällikkönä 1937-1939. Hänestä tuli majuri 1928 ja everstiluutnantti 1936.
Talvisodan aikana Oinonen oli aluksi Päämajan taktillisen toimiston päällikkönä ja siirtyi sitten johtamaan linnoitustöitä Viipuri-Kuparsaari-alueella. Sodan loppuvaiheissa Oinonen toimi Viipurinlahden alueella Vilajoen lohkon komentajana sekä myöhemmin Jalkaväkirykmentti 13:n komentajana. Talvisodan jälkeen Oinonen ylennettiin everstiksi 1940.
Jatkosodan vuosina Oinonen oli III armeijakunnan esikuntapäällikkönä vuoteen 1944 saakka ja 18. divisioonan komentajana elokuusta joulukuuhun 1944. Oinonen toimi sen jälkeen Jalkaväkirykmentti 1:n komentajana Lapin sodan loppuvaiheissa ja vielä sen jälkeen rauhan aikana vuoteen 1947 saakka.
Kenraalimajuriksi 1947 ylennetty Oinonen oli Pääesikunnassa päämajoitusmestarina ja Yleisesikunnan päällikkönä 1947-1949 sekä komentopäällikkönä 1952-1954. Oinonen oli mukana sotilasasiantuntijana Moskovan YYA-sopimusneuvotteluissa keväällä 1948. Kenraaliluutnantiksi 1954 ylennetty Oinonen toimi viimeksi Oulussa 1. divisioonan komentajana 1954-1959.
Yksityiselämä.
Oinosen vanhemmat olivat vahtimestari Juho Vilho Oinonen sekä Amanda Fredrika Törrönen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti alku- sekä valmistavat tutkinnot ylempää oikeustutkintoa varten. 
Lapin sodan aikana Oinonen tutustui Käsivarren Lapin luontoon ja ihmisiin, ja hän kirjoitti myöhemmin aiheeseen liittyen kaksi kirjaakin. Oinonen oli myös Käsivarren Lapin poropaliskunnan kunniaporoisäntä. 
Oinonen oli naimisissa vuodesta 1924 lähtien Martta Liisa Lundström kanssa. Heillä oli lapset Liisa (s. 1925), Martta Annikki (s.1926), Kirsti Kaarina (s.1932), Irma Riikka Elina (s.1933) ja Piritta (s.1946).
David Zauner

David Zauner (s. 9. huhtikuuta 1985 Leoben, Itävalta) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn kilpailija.
Zaunerin uran paras sijoitus yhdistetyn maailmancupissa on Sapporon yhteislähtökilpailun yhdeksäs tila tammikuulta 2005. Helmikuussa 2008 hän sijoittui urallaan toisen kerran kymmenen parhaan joukkoon Liberecin yhteislähtökilpailussa, jossa hänen sijoituksensa oli kymmenes. Zauner saavutti junioreiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2003 sprintissä hopeaa, ja vuotta myöhemmin normaalikilpailussa sekä joukkuekilpailussa pronssia.
Kaudeksi 2009–2010 Zauner siirtyi mäkihyppääjäksi kilpaillen aluksi mäkihypyn Continental Cupissa. Mäkihypyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2010 ja sijoittui ensimmäisessä kilpailussaan Sapporossa yhdeksänneksi. Hänen paras sijoituksensa mäkihypyn maailmancupissa on neljäs sija Lillehammerista 12. maaliskuuta 2010, Oslosta 14. maaliskuuta 2010 ja Harrachovista 9. joulukuuta 2011. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 2010 hän oli kolmastoista.
Saman katon alla

Saman katon alla ("Yes, Dear") on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin vuodesta 2000 vuoteen 2006. Sarjan pääosissa olivat Anthony Clark, Jean Louisa Kelly, Mike O'Malley ja Liza Snyder. CBS lopetti ohjelman, kun sarjan tähti Anthony Clark siirtyi juontamaan NBC:n Last Comic Standing -sarjaa.
Juoni.
Clark ja Kelly esittivät Greg ja Kim Warnereita; Greg oli erään liikkeen johtohenkilö ja Kim kotiäiti Samille ja myöhemmin Emilylle. Kimin sisko Christine ja hänen miehensä Jimmy Hughes (ja heidän kaksi poikaa, Dominic ja Logan) elivät Warnereiden vierashuoneessa. Juoni pyörii lasten, työn (varsinkin kun Greg hankkii Jimmylle työn elokuvastudiolta), ja seksin ympärillä.
Myöhemmin viidennessä tuotantokaudessa Hughesit saavat vihdoinkin rahaa ja muuttavat pois vierashuoneesta viereiseen taloon.
UHF (taajuusalue)

UHF on Kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) ja Institute of Electrical and Electronics Engineersin (IEEE) termi radiotaajuusalueelle:
UHF on akronyymi englannin kielen sanoista "ultra high frequency" (ultrakorkea taajuus). 'Metriseksi' nimeksi ITU on antanut 'decimetric waves' (). 1 GHz:ä suuritaajuisempia radioaaltoja nimitetään myös mikroaalloiksi
Eteneminen.
UHF-alueella radioaallot etenevät suoraviivaisesti. Maasto vaikuttaa voimakkaasti etenemiseen joten lähetys- ja vastaanottoantennien välillä on oltava lähes näköyhteys.
Lyhyen aallonpituuden vuoksi jo kohtuullisen kokoiset antennit voidaan rakentaa voimakkaasti suuntaaviksi. Suuntaavia antenneja myös tarvitaan jo muutamia kilometrejä pidemmillä yhteysväleillä. Suuntaavien antennien käyttö liikkuvissa järjestelmissä on toisaalta hankalaa, mikä rajoittaa UHF-alueen käytön pääasiassa siirrettäviin tai kiinteisiin yhteyksiin. 
Käyttö.
UHF-aluetta käytetäänkin maanpäälisten yhteyksien lisäksi myös ilmasta ilmaan-, ilmasta maahan- ja maasta ilmaan- yhteyksiin sekä satelliittiyhteyksiin. 
Leveän taajuusalueen mahdollistaman suuren kanavakapasiteetin vuoksi alue soveltuu erinomaisesti monikanavaisten linkkijärjestelmien käyttöön. 
UHF-taajuusaluetta on käytetty 1960-luvulta alkaen muun muassa televisiolähetyksiin. Digitaalitekniikkaan siirtymisen vuoksi televisiokanavia voitiin pakata aiempaa tiheämpään, minkä vuoksi aaltoalueelta vapautui kaistaa muuhun käyttöön. Aiemmin televisiolähetyksiin käytettäviä taajuuksia on tämän vuoksi siirtynyt langattomalle tietoliikenteelle.
UHF-televisiolähetysten taajuusalue; 470–790 MHz; kanavat 21–60; vuodesta 2017 enää kanavat 21-48 ja 470-694 MHz; nämä ovat teknisen määrittelyn kanavapaikkoja - alitaajuusalueita, eivätkä liity digi-tv:n kanaviin. Suomessa on UHF-alueen yläpäästä osoitettu taajuuksia myös sotilaskäyttöön (790–822 MHz ja 838–862 MHz eli kanavat 61–64 ja 67–69). Kanava 21 ja osin 23 ovat radion ohjelmatuotannon käytössä
Yhdysvalloissa televisiokanavien taajuusalueiden – alueella 54–698 megahertsiä – väliin jäävät taajuusalueet on vapautettu muuhun käyttöön. Kaistaa on käytettävissä yhteensä 300–400 megahertsin verran.
Analogisten televisiolähetysten aikana UHF-kanavia käytettiin Suomessa Yleisradion TV2:n lähetyksiin, kun taas TV1 käytti VHF-aluetta. Nykyään DVB-T ja DVB-T2 -lähetykset antenniverkossa lähetetään UHF-alueella.
Yhdysvalloissa ensimmäinen säännöllisiä UHF-televisiolähetyksiä lähettänyt asema oli KC2XAK, joka toimi Connecticutin Bridgeportissa. Se aloitti säännölliset lähetykset 29. joulukuuta 1949.
UHF-alueella on osa ISM-taajuusalueista (); 433,05–434,79 MHz, 902,0–928,0 MHz ja 2,4–2,5 GHz. ISM-laitekäyttö ei vaadi erillistä lupaa
Matkapuhelimissa käytetään UHF:ää mm. 4G:ssä eli LTE:ssä:
Yhteydet ovat full-duplexeja, toisin sanoen lähetys ja vastaanotto tapahtuvat eri taajuuksilla pareittain ja mahdollistavat kummallekin samanaikaisen lähettämisen.
Alimillimetrisäteily

Alimillimetrisäteily on sähkömagneettista säteilyä, jonka taajuus on välillä 300 – 3 000 GHz ja aallonpituus siten 0,1–1 mm. Alimillimetrisäteilyn alueesta käytetään myös nimiä alimillimetrialue, terahertsialue, Tremendously high frequency (THF) ja submillimetrialue. Alue kuuluu hyvin lyhyisiin radioaaltoihin (THF, Tremendously high frequency); osan alueesta voidaan sanoa olevan myös lämpösäteilyn aallonpituuksien yläpäässä eli taajuuksien alapäässä. Alimillimetrialueen voidaan sanoa olevan mikroaaltojen taajuuden yläpäässä kaukoinfrapunan ja radioaaltojen välissä ja ominaisuuksiltaan se sijoittuu molempien säteilytyyppien välimaastoon.
Aaltoalueelle ei ole käyttöä ilmakehässä muun muassa sen suuren ilmakehästä johtuvan lisävaimennuksen takia. Taajuusalueita, joilla on suuri vaimennus ilmakehässä, käytetään kuitenkin satelliittien välisiin yhteyksiin. Etuna on silloin siis se, että kyseisten satelliittien kuuntelu ja paikantaminen ei juuri ole mahdollista maan pinnalta.
Alimillimetrisäteilyn sovellukset.
Alimillimetrialueella toimivien paraboliantennien on aaltojen lyhyyden takia oltava tarkasti muotoiltuja, mutta ei niin tarkasti kuin optisten peilien. Alimillimetrialueen tekniset sovellukset ovat ainakin toistaiseksi harvinaisia, sillä ilmakehä ja etenkin ilmankosteus absorboi aallonpituusaluetta erittäin voimakkaasti ja tämän taajuusalueen säteilyn käsittely vaatii hyvin erikoista tekniikkaa. 
Alimillimetrisäteily läpäisee vaatteet, ja sitä voidaan käyttää lentokentillä turvatarkastuksessa, näin asettaen erityisiä haasteita yksityisyyden kannalta. Toinen sovellusten ryhmä on yli 9 kilometrin korkeudessa (harvan ilman ja kuivuuden vuoksi) lentävien lentokoneiden välinen viestintä, lentokoneiden ja satelliittien välinen viestintä ja satelliittien välinen viestintä.
Alimillimetrialueen tähtitiede.
Tähtitieteessä alimillimetrialue on eräs heikoimmin tunnettuja aallonpituualueita, sillä havaintojen tekeminen vaatii poikkeuksellisen optimaaliset havainto-olosuhteet. Maapallolla tähän tarkoitukseen tulevat kyseeseen lähinnä vain erittäin kuivat ylängöt Atacaman autiomaassa (ks. Llano de Chajnantorin observatorio) sekä Etelämantereen sisäosat (ks. South Pole Telescope). Lisäksi alueella toimivat teleskoopit ovat kokonsa ja muotoilutarkkuutensa vuoksi kalliita valmistaa ja itse havaintolaitteet vaativat teknisesti hyvin eksoottisia ratkaisuja ja materiaaleja.
Atacaman autiomaahan rakennettu radioteleskooppiryhmä Atacama Large Millimeter Array (ALMA) havainnoi millimetri-/alimillimetrialueella.
Katso myös.
Radiotaajuusalueet:
ELF • SLF • ULF • VLF • LF • MF • HF • VHF • ULA • UHF • SHF • EHF • THF
Radioaaltoalueet:
LW • MW • SW
Claudio Caniggia

Claudio Paul Caniggia (s. 9. tammikuuta 1967 Henderson, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Caniggia pelasi urallaan monessa seurassa, muun muassa Romassa ja Rangersissä. Argentiinan maajoukkueessa hän pelasi 50 ottelua, joissa hän teki 16 maalia. Caniggia pelasi kolmissa MM-kisoissa, joista hän voitti yhden hopeamitalin vuonna 1990. Lisäksi Caniggia on voittanut Skotlannin mestaruuden, cupin ja liigacupin. Maajoukkuetasolla hän on voittanut MM-hopean lisäksi Copa Américan vuosina 1991 ja 1993 sekä Maanosaliittojen cupin vuonna 1992. Caniggia on toisen entisen argentiinalaispelaajan, Diego Maradonan, hyvä ystävä. Caniggia ei pelannut minuuttiakaan MM-kisoissa 2002, mutta hän sai silti punaisen kortin kiroiltuaan tuomarille vaihtopenkiltä käsin.
Kosovon jalkapallomaajoukkue

Kosovon jalkapallomaajoukkue on Kosovon jalkapalloliiton hallinnoima joukkue, joka edustaa Kosovoa kansainvälisessä jalkapalloilussa. Kotiottelunsa se pelaa Mitrovican Stadiumi Olimpik Adem Jashari -stadionilla.
Kosovon asema kansainvälisessä jalkapallossa.
Kosovon jalkapalloliitto on Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan ja Euroopan jalkapalloliiton Uefan jäsen. Maa anoi Fifan jäsenyyttä muun muassa heti itsenäistymisensä jälkeen vuonna 2008, ja jäsenyys myönnettiin vuonna 2015. Tammikuussa 2014 Fifa antoi jäsenilleen luvan pelata virallisia maaotteluita Kosovoa vastaan, kuitenkin niin, ettei näkyvissä ole kansallisia symboleja, kuten lippuja tai kansallislauluja. Entisen Jugoslavian alueen maajoukkueita maa ei myöskään saanut kohdata. Ensimmäisen virallisen maaottelunsa Kosovo pelasi maaliskuussa 2014.
Historia.
Kosovon jalkapallomaajoukkue muodostettiin 1990-luvun alussa Jugoslavian hajoamisprosessin jälkimainingeissa ja se pelasi vuodesta 1993 lähtien epävirallisia ystävyysotteluita. Ensimmäisessä epävirallisessa maaottelussaan Kosovo kohtasi Albanian helmikuussa 1993. Joukkue ehti pelaamaan epävirallisen maaottelun myös muun muassa Saamen jalkapallomaajoukkuetta vastaan vuonna 2005. Ensimmäisen Fifan hyväksymän virallisen maaottelun Kosovo pelasi maaliskuussa 2014 Haitia vastaan.
Useat kosovolaiset huippupelaajat ovat edustaneet maajoukkuetasolla Albaniaa, sekä myös useita muita maajoukkueita. Suomen jalkapallomaajoukkueessa pelanneita kosovolaistaustaisia pelaajia ovat Shefki Kuqi, Njazi Kuqi, Perparim Hetemaj, Mehmet Hetemaj, Erfan Zeneli sekä Suomessa syntynyt Lum Rexhepi. Heistä Rexhepi ja Mehmet Hetemaj ovat edustaneet myös Kosovon maajoukkuetta ennen Kosovon Fifan jäsenyyttä.
Espen Rian

Espen Rian (s. 11. helmikuuta 1981 Trondheim, Norja) on norjalainen yhdistetyn kilpailija.
Rian saavutti yhdistetyn joukkuekilpailun pronssia Sapporon maailmanmestaruuskilpailuissa 2007. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa kahdeksanneksi ja sprinttikilpailussa viidenneksitoista.
Maailmancupissa Rianin paras osakilpailusijoitus on kuudes tila Lillehammerin sprintistä joulukuulta 2006. Hän on sijoittunut urallaan maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon yhteensä viisi kertaa.
Walter Gilbert

Walter Gilbert (s. 21. maaliskuuta 1932 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen biokemisti, fyysikko ja molekyylibiologian pioneeri. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1980 DNA:n ja geenien rakenteen tutkimisesta. Gilbert jakoi palkinnon Paul Bergin ja Frederick Sangerin kanssa.
Gilbertin molemmat vanhemmat olivat syntyneet ukrainanjuutalaisille siirtolaisille. Gilbert opiskeli Harvardin ja Cambridgen yliopistoissa. Myöhemmin hän palasi Harvardiin. Yhdessä Allan Maxamin kanssa Gilbert kehitti uuden tavan DNA:n sekvensointiin.
Vuonna 1979 Gilbert sai yhdessä Sangerin kanssa Columbian yliopiston myöntämän Louisa Gross Horwitz -palkinnon. Gilbert esitti ensimmäisenä teorian RNA-maailmaa ensimmäisenä elämänmuotona. Samaa teoriaa ehdotti myös Carl Woese vuonna 1967. 
Gilbert oli myös yksi Biogen-yhtiön perustajista ja toimi sen ensimmäisenä johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1981–1984. Tieteellisen työn ja liike-elämän yhdistäminen oli vaikeaa; Harvard vaati Gilbertiä valitsemaan yrityksen ja yliopiston välillä. Gilbert valitsi yrityksen, mutta sen rahoittajat valittivat hänen käyttäytyvän kuin yrityksen pääoma olisi tutkimusapuraha. 1984 Gilbert jätti yrityksen ja palasi Harvardiin.
Amurin seisake

Amurin seisake (, entiseltä nimeltään "Särkänniemi") on entinen rautatieliikennepaikka Tampereen Särkänniemen kaupunginosassa Särkänniemen huvipuiston eteläpuolella noin kolme kilometriä Tampereen rautatieasemalta länteen. Seisakkeella pysähtyi vielä 1980-luvulla Tampereen ja Vammalan välisiä taajamajunia ja 1990-luvulla sekä sen jälkeen joitakin tilausjunia Särkänniemeen.
Nykyisin seisake sijaitsee osittain Tampereen liikennepaikan sisällä ja sille on pääsy vain suljetun portin kautta.
Vuonna 2022 esitellyissä suunnitelmissa on, että Amurin, Epilän, Messukylän ja Ylöjärven seisakkeet otettaisiin uudestaan käyttöön.
John Schneider

John Richard Schneider (s. 8. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja countrylaulaja. 
Biografia.
Varhainen elämä.
Schneider syntyi Mount Kiscossa New Yorkin osavaltiossa. Hänen äitinsä on kotoisin Sanfordista Floridasta.
Ura.
Schneider teki merkittävän roolin televisiosarjassa "The Dukes of Hazzard", jossa hän näytteli Bo Dukea 1979–1985.
Schneider esiintyi 2007–2009 FX Network -yhtiön sarjassa "Muodon vuoksi", jossa hän näytteli Ram Petersiä, aikuisviihdeyhtiön toimitusjohtajaa.
Schneider on myös tullut tutuksi Jonathan Kentin roolistaan sarjassa "Smallville", jossa hän esitti Clark Kentin isää. Hän ehti näytellä sarjassa sadan jakson verran, kunnes hänet kirjoitettiin sarjasta ulos. Hän myös kirjoitti muutamia sarjan jaksoja. Hän on kyllä vieraillut muutamissa sarjan myöhemmissä jaksoissa.
Schneider on esiintynyt monissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi minisarjassa "10.5 maanjäristys" (2004). Hänellä oli toistuva rooli sarjassa "Tohtori tuli kaupunkiin" 1990-luvulla ja hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Diagnoosi murha", "Enkelin kosketus", "Kunnian miehet" ja "Walker, Texasista".
Schneider levytti albumin nimeltä "Now or Never" Scotti Brothers -levy-yhtiölle vuonna 1981. "Now or Never" sijoittui countrylistan kymmenen parhaan joukkoon. Schneider teki sopimuksen MCA:n kanssa ja julkaisi viisi albumia vuosina 1984–1987. Hän teki sinä aikana neljä ykkössingleä: ”I've Been Around Enough to Know” (1984), ”Country Girls” (1985) ja ”What's a Memory Like You (Doing in a Love Like This)” ja ”You're the Last Thing I Needed Tonight” (molemmat 1986). Albumi "A Memory Like You" (1986) nousi countrylistan kärkeen. Vuonna 2018 Schneider julkaisi "Odysseyn", 52 kappaleen tutkimusmatkan amerikkalaiseen juurimusiikkiin.
Yksityiselämä.
Schneiderin ensimmäinen puoliso 1983–1986 oli Tawny Little. Toisesta avioliitosta Elly Castlen kanssa 1993–2019 hänellä on yksi yhteinen tytär. Kolmas avioliitto elokuvantekijä Alicia Allainin kanssa päättyi tämän kuolemaan helmikuussa 2023. 
Muuta.
Schneider kirjoitti joulukuussa 2023 keskustelua herättäneessä X-viestissään, joka myöhemmin poistettiin, presidentti Joe Bidenin syyllistyneen maanpetokseen ja ehdotti Bidenin julkista hirttämistä. Myöhemmin hän ilmoitti, että ei ole uhkaillut presidenttiä, kuten monet muut julkisuuden henkilöt ovat aiemmin tehneet. Hän on kertonut äänestäneensä Donald Trumpia vuoden 2016 vaaleissa, mutta tukeneensa myös Trumpin edeltäjää, vaikka ei äänestänyt tätä.
Reino Kuivamäki

Reino Iisakki Kuivamäki (17. toukokuuta 1918 Ilmajoki – 26. maaliskuuta 1982 Seinäjoki) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Suomea arvokisoissa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa.
Kuivamäki sijoittui Oslon EM-kisoissa 1946 moukarinheiton karsinnassa yhdeksänneksi. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui, ja neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui loppukilpailussa parhaana suomalaisena 14:nneksi tuloksella 51,85.
Kotimaassaan Kuivamäki edusti Kajaanin Kipinää ja Kurikan Ryhtiä. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden neljä kertaa: vuosina 1946, 1947, 1948 ja 1950. Vuonna 1949 hän sai SM-pronssia. Hän edusti Suomea 13 maaottelussa, joissa hän saavutti kolme voittoa. Ennätyksekseen 186 cm pitkä Kuivamäki heitti 54,12 m vuonna 1947.
Urheilu-uran jälkeen Kuivamäki toimi itsenäisenä kuljetusyrittäjänä. Vuodesta 1961 lähtien hän työskenteli LVI-alalla usean alan yrityksen palveluksessa toimien samalla alan LVI-järjestön luottamustehtävissä.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriö

Venäjän federaation ulkoasiainministeriö () on Venäjän ulkoasiainhallinnosta vastaava ministeriö. Sen päärakennus sijaitsee Smolenskin torilla.
Ministeriötä johtaa ulkoasiainministeri, joka on Sergei Lavrov 9. maaliskuuta 2004 alkaen.
Ulkoasiainministeriön päärakennus sijaitsee Moskovan sisemmän kehätien varrella korkeassa uusklassisessa pilvenpiirtäjässä, joka rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen. Rakennuksessa toimi aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö.
Neuvostoliiton ulkoasiainministeriöön liittyi oleelliselta osaltaan aikaisemmin Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinto, lyhyesti GlavUPDK jolla oli yksinoikeus tarjota Neuvostoliitossa toimiville suurlähetystöille ja edustustoille henkilökuntaa.
Venäjän federaation ulkoasiainministeriön edeltäjiä olivat Neuvostoliiton ulkoasiainministeriö, Neuvostoliiton ulkoasiainkansankomissariaatti, Venäjän federatiivisen sosialistisen neuvostotasavallan ulkoasiainkansankomissariaatti ja Venäjän keisarikunnan ulkoasiainministeriö.
Brian Drummond

Brian Drummond (s. 10. elokuuta 1969 Salmon Arm, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä.
Ura.
Drummond opiskeli näyttelemistä Studio 58 -teatterikoulussa, josta valmistuttuaan ryhtyi näyttelijäksi esiintyen teatterissa niin Kanadassa, kuin Yhdysvalloissa. Neljä vuotta myöhemmin hän kokeili esiintymistä televisiosarjoissa; Drummondin roolit olivat lähinnä cameoita.
Muutamia vuosia myöhemmin Drummond kuitenkin siirtyi täysipäiväiseksi ääninäyttelijäksi kuullessaan, että hänen kotikaupungissaan Vancouverissa oli tarjolla useita animaatioihin liittyviä rooleja. Tämän jälkeen hän on ollut yksi Kanadan tunnetuimmista ääninäyttelijöistä, ja hän on työskennellyt enimmäkseen Ocean Groupilla dubatessaan animesarjoja ja elokuvia. Dubbauksien lisäksi Drummon on ollut mukana myös alkuperäisissä äänirooleissa animaatioissa, kuten G.I. Joe Extreme, Beast Machines, Spider-Man Unlimited, Krypto the Superdog, Class of the Titans, Storm Hawks, Hulk Vs, Hot Wheels Battle Force 5, ja Lego Ninjago.
Kosovon superliiga

Kosovon superliiga on Kosovon jalkapallon pääsarja. Vuosina 1945–1999 pelattiin erillistä Kosovon Jugoslavian osavaltiosarjaa. Kosovon omaa mestaruussarjaa on pelattu vuodesta 1999 UNMIK-hallinnon perustamisesta lähtien.
Sarjan järjestää Kosovon jalkapalloliitto ja tällä hetkellä siihen kuuluu 12 joukkuetta, jotka pelaavat keskenään kaksinkertaisen sarjan. Kauden päätteeksi kolme heikoiten sijoittunutta joukkuetta putoaa toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, joka on nimeltään "Liga e Parë".
Aulis Reinikka

Aulis Aleksanteri Reinikka (myöhemmin Ala-Reinikka, 21. lokakuuta 1915 Kurikka – 4. maaliskuuta 1998 Kurikka) oli suomalainen seiväshyppääjä ja kymmenottelija. Hänen huippuvuotensa olivat 1930-luvun loppupuoliskolla, vaikka ura jatkui aina 1950-luvun alkuun. Hän edusti Kurikan Ryhtiä.
Urheilu-ura.
Reinikka sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten kymmenottelussa 11:nneksi. Seiväshypyssä hän karsiutui. Pariisin EM-kisoissa 1938 hän sijoittui seiväshypyssä kuudenneksi. 
Reinikka voitti Suomen mestaruuden seiväshypyssä viisi kertaa ja 10-ottelussa kaksi kertaa vuosien 1935-1940 välillä. Hänen seiväshyppyennätyksensä oli 410 cm (vuodelta 1940), ja hän oli kaikkien aikojen toinen suomalainen neljän metrin ylittäjä. Kymmenottelussa hänen ennätyspisteensä olivat 6755 (vuodelta 1936).
Aulis Reinikan veljistä Ilmari, Frans ja Aatto Reinikka olivat yleisurheilun SM-mitalisteja ja maaotteluedustajia.
UNMIK

UNMIK (engl. "United Nations Interim Administration Mission in Kosovo") on 19. kesäkuuta 1999 perustettu Yhdistyneiden kansakuntien johtama operaatio tehtävänään vastata sodanjälkeisen Kosovon väliaikaisesta siviilihallinnosta. YK-hallinnon päällikkönä toimii libanonilainen Caroline Ziadeh. 
Kosovo julistautui itsenäiseksi 17. helmikuuta 2008, mutta YK ei ole toistaiseksi tunnustanut itsenäisyyttä ja UNMIK-hallinto jatkaa alueella.
Nato-johtoinen KFOR-operaatio ("Kosovo Force") toimii YK:n valtuutuksella ja vastaa läsnäolollaan vihamielisyyksien estämisestä ja rauhan ylläpidosta.
Ilmari Reinikka

Jaakko Ilmari Reinikka (10. elokuuta 1906 Kurikka – 31. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen korkeushyppääjä ja kilpa-ampuja. Korkeushypyssä hän voitti 1930-luvun alussa Suomen-mestaruuksia, teki Suomen-ennätyksiä ja kilpaili Los Angelesin olympialaisissa 1932.
Yleisurheilu-ura 1930-luvulla.
Ilmari Reinikka nousi suomalaisessa yleisurheilussa pinnalle tehtyään heinäkuussa 1930 Raahessa korkeushypyssä uuden Suomen ennätyksen tuloksella 191 cm , jolla hän paransi sentillä viisi vuotta vanhaa Armas Valsteen tekemää ennätystä. Samana vuonna hän saavutti silloisissa ylioppilaiden kesäuniversiadeissa Saksan Darmstadtissa menestystä voittamalla korkeushypyn tuloksella 190 cm ja sijoittumalla toiseksi keihäänheitossa tuloksella 65,11 m. Kotimaahan palattuaan hän voitti vielä Suomen mestaruuden ennen Harald Dahlmania, josta tulikin hänen kovin kilpakumppaninsa. Seuraavana kesänä kesäkuussa 1931 Kurikassa käydyissä kilpailuissa Dahlman ja Reinikka tekivät uuden Suomen ennätyksen tuloksella 192,6 cm. Toinen Suomen mestaruus tuli Reinikalle myös samana kesänä.
Vuosi 1932 oli olympiavuosi, jolloin Los Angelesin olympialaisten korkeushyppykisassa Reinikka sijoittui parhaana eurooppalaisena viidenneksi Suomen ennätystä sivuavalla tuloksella 194 cm, joka jäi hänen uransa parhaaksi tulokseksi.
Seuraavina vuosina Reinikka ei saavuttanut enää samaa kuntotasoa kuin kausilla 1931 ja 1932. Hän kilpaili vielä kaudella 1936 aktiivisti saavuttaen kesän alussa tuloksen 190 cm. Tällöin Suomeen oli noussut kuitenkin häntä korkeammalta hyppääviä, kuten Euroopan ennätyksen tehnyt Kalevi Kotkas sekä Lauri Kalima ja Veikko Peräsalo.
Alppihiihtoa ja ammuntaa.
Päätettyään yleisurheilu-uransa Reinikka osallistui vuonna 1937 ensimmäisiin alppihiihdon Suomen-mestaruuskilpailuihin. Hän sijoittui pujottelussa 14:nneksi ja syöksylaskussa 18:nneksi. Sittemmin Reinikka kilpaili ampujana. Hän sijoittui 11:nneksi hirviammunnassa vuoden 1947 maailmanmestaruuskilpailuissa. Myöhemmin hän toimi Suomen hirviammuntamaajoukkueen johtajana.
Urheilu-uran ulkopuolinen toiminta.
Ilmari Reinikka opiskeli ylioppilastutkinnon jälkeen Helsingin kauppakorkeakoulussa ekonomiksi. Sen jälkeen Reinikka työskenteli Oy Urheilutarpeissa ja vuosina 1931-38 Hannes Kolehmainen Oy:n urheiluliikkeessä myymälänhoitajana. Sen jälkeen hän siirtyi Skoha Oy:n palvelukseen ja vuodesta 1947 alkaen yhtiön ostopäälliköksi.
Ilmari Reinikan veljistä Aulis, Frans ja Aatto Reinikka olivat yleisurheilun SM-mitalisteja ja maaotteluedustajia.
Alessandro Valignano

Alessandro Valignano (15. helmikuuta 1539 Chieti – 20. tammikuuta 1606 Macao) oli italialainen jesuiittalähetyssaarnaaja, joka toimi Kaukoidässä, erityisesti Japanissa. Hän liittyi jesuiittoihin vuonna 1566 ja hänet lähetettiin Kaukoitään vuonna 1573. Italialaisen nimitys valvomaan jesuiittojen toimia portugalilaisten hallitsemassa Aasiassa oli kiistelty päätös, ja hänen kansallisuutensa yhdessä hänen politiikkansa kanssa johti useisiin konflikteihin muiden lähetyssaarnaajien kanssa. 
Valignano vieraili Japanissa ensimmäisen kerran vuosina 1579–1582 ja muodosti perusstrategian katolilaiselle toiminnalle Japanissa. Tätä kutsutaan yleensä adaptationismiksi. Hän asetti jesuiittojen vaikutusvallan kasvun kristittyjen periaatteiden noudattamisen edelle ja yritti välttää kulttuurien välisiä konflikteja tekemällä kompromisseja, kun japanilaiset tavat eivät sopineet katoliseen arvomaailmaan. Hänen toimintamallinsa oli ristiriidassa fransiskaanien ja dominikaanien kanssa, ja Valignano työskentelikin kovasti pitääkseen nämä ryhmät poissa maasta.
Arvo Huutoniemi

Arvo Armas Huutoniemi (29. lokakuuta 1913 Lehtimäki – 21. toukokuuta 1996 Vantaa) oli suomalainen kiekonheittäjä
Huutoniemi sijoittui Lontoon 1948 olympialaisten kiekonheitossa yhdeksänneksi. Neljä vuotta myöhemmin hän oli 38-vuotiaana mukana Helsingin olympialaisissa jääden karsinnassa sijalle 29 tuloksella 42,79.
Kotimaassaan Huutoniemi edusti Evijärven Urheilijoita ja Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Hän voitti kiekonheiton Suomen mestaruuden vuosina 1947, 1948 ja 1951 sekä sai SM-hopeaa vuosina 1938, 1945 ja 1946. Hän edusti Suomea 16 maaottelussa. Ennätyksekseen 179 cm pitkä Huutoniemi heitti 49,01 m vuonna 1951. Ammatiltaan hän oli komisario. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki.
Bar-Kays

Bar-Kays oli kuuluisan Stax-yhtiön leivissä aloittanut soul- ja funk-yhtye. 
Ensimmäinen albumi, "Soul Finger" (1967) sisälsi kuuluisan samannimisen kappaleen. Yhtye teki tuolloin instrumentaalimusiikkia ja soitti monien Stax-artistien artistien, kuten Otis Reddingin ja Isaac Hayesin, taustalla. 10. joulukuuta, 1967, yhtyeen kitaristi, urkuri, saksofonisti ja rumpali kuolivat lento-onnettomuudessa Lake Mononan yläpuolella matkalla Wisconsinin Madisoniin. Onnettomuudesta selvinnyt trumpetisti Ben Cauley sekä lentokoneesta myöhästynyt basisti James Alexander kokosivat yhtyeen kuitenkin samalla nimellä uudelleen. 1970-luvulla yhtye levytti funkia Mercury Recordsin riveissä, tunnetuin albumi oli vuonna 1976 julkaistu "Too Hot to Stop". R&amp;B-listahittejä syntyi vielä 1980-luvunkin puolella. Vuonna 1991 yhtyeen basisti Alexander aloitti parin vuoden tauon jälkeen keikkailun Bar-Kays-nimellä uudestaan uusilla jäsenillä.
Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990

Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990 on Juha Vainion tuotannosta koostettu 10:n CD-levyn boxi. Kokoelmassa on 245 Vainion laulamaa laulua vuosilta 1963–1990 sekä 120-sivuinen kirja, joka sisältää Peter von Baghin laatiman esseen Vainion urasta, yhteistyötovereiden haastatteluja, kappalekuvaukset, tekijätiedot, alkuperäiskansilla kuvitetun diskografian sekä yli 200 valokuvaa. Kokoelma sisältää varsinaisten levytysten lisäksi miltei kaikki Juha Vainion mainos-, onnittelu- ja pornolaulut. Se julkaistiin 21. toukokuuta 2008. Kokoelmasta julkaistiin myös 48 kappaleen tiivistelmä, "Legendan laulut – 48 mestariteosta".
Boksi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 39 viikkoa.
Kappaleet.
CD1: 1963–1967
CD2: 1967–1971
CD3: 1972–1974
CD4: 1974–1976
CD5: 1977–1979
CD6: 1979–1983
CD7: 1984–1990
CD8: KAIKKI MAINOSLAULUT 1969–1986
CD9: KAIKKI MAINOSLAULUT 1969–1986
CD 10: PAHOJEN POIKIEN LAULUT
Todd Lodwick

 
Todd Lodwick (s. 21. marraskuuta 1976 Steamboat Springs, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn kilpailija ja maailmanmestari.
Lodwick on osallistunut urallaan kuusiin talviolympialaisiin. Lillehammerissa 1994 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 13:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Naganossa 1998 hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 20:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui viidenneksi sprintissä ja seitsemänneksi normaalikilpailussa. Lisäksi hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Torinon olympialaisissa 2006 Lodwick oli kahdeksas normaalikilpailussa, yhdeksäs sprintissä ja seitsemäs joukkuekilpailussa. Vancouverissa 2010 Lodwick oli hopealla joukkuekilpailussa, neljäs normaalimäen kilpailussa ja kolmastoista suurmäen kilpailussa. Sotšissa 2014 hän sijoittui joukkuekilpailussa kuudenneksi.
Maailmanmestaruuskilpailuihin Lodwick otti osaa ensimmäisen kerran Thunder Bayssä 1995, jossa hän sijoittui neljänneksi joukkuekilpailussa. Liberecissä 2009 Lodwick voitti yhteislähtökilpailussa ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Kaksi päivää myöhemmin hän voitti normaalimäen Gundersen-kilpailun mestaruuden. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa viides ja normaalimäen kilpailussa kahdeksas. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Lodwick voitti pronssia yhdessä Yhdysvaltojen joukkueen kanssa normaalimäen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on MM-kisoissa sijoittunut lisäksi kaksi kertaa kolmannelletoista sijalle sprintissä. 1996 junioreiden MM-kilpailuissa Italian Asiagossa Lodwick voitti normaalikilpailun maailmanmestaruuden.
Yhdistetyn maailmancupissa Lodwick on voittanut kuusi osakilpailua ja seisonut yhteensä 28 kertaa palkintokorokkeella. Hänen paras sijoituksensa kokonaiskilpailussa on neljäs tila, johon hän on yltänyt kolmella eri kaudella. 
Lodwick lopetti uransa kauden 2005–2006 jälkeen, mutta teki paluun kaudelle 2008–2009. Joulukuussa 2008 hän kilpaili yhdistetyn Continental Cupissa neljässä osakilpailussa, joista voitti kolme ja oli kerran toinen. Ensimmäiset maailmancupin kilpailunsa paluunsa jälkeen hän kilpaili 27.–28. joulukuuta Oberhofissa ja sijoittui molemmissa kilpailuissa toiseksi.
Lodwick kilpaili viimeisen kerran yhdistetyn maailmancupissa joulukuussa 2013 sekä arvokilpailuissa Sotšin olympialaisissa 2014.
Kiss Army

Kiss Army on yhdysvaltalaisen Kiss-yhtyeen virallinen kannattajajärjestö. Se aloitti toimintansa Yhdysvalloissa vuonna 1975 ja sen perustivat Bill Starkey ja Jay Evans. Kiss Armylla on lukuisia maakohtaisia alajaostoja. 
Kiss Armya on pidetty yleisesti musiikkimaailman uskollisimpana fanijärjestönä ja siitä kertoo mm. sen jatkuvasti kasvava jäsenmäärä. Virallisessa Kiss Armyssa on tällä hetkellä noin 100 000 jäsentä.
Kiss Army Finland.
Myös Suomessa on oma Kiss Armyn alajaosto. Suomalaisen Kiss Army Finlandin on perustanut sittemmin Tomi Putaansuu eli Lordi-yhtyeestä tunnettu Mr. Lordi. Järjestö perustettiin ensimmäisen kerran 1990-luvun puolessavälissä, mutta muutaman vuoden kuluttua se lopetti toimintansa. Kiss Army Finland perustettiin uudelleen vuonna 2005, ja se rekisteröitiin viralliseksi yhdistykseksi 2008. 
KISS ARMY FINLAND - KAF MUSIC ASSOCIATION RY:n hallituksen puheenjohtajana toimii Petteri Limnell, joka foorumilla toimii nimellä Petsku. Varapuheenjohtaja on Jouko Väänänen (joukov), sihteerinä toimii Janne Fredriksson (Dr.Devereaux) ja taloudenhoitajana on Antti Kökkö (Kökkö).
Islam Bairamukov

Islam Ilijasuly Bairamukov (; s. 12. kesäkuuta 1971 Lugovoje, Jambılin alue) on kazakstanilainen entinen vapaapainija, Aasian mestari ja olympiahopeamitalisti. 
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan, vuoden 1993 Aasian-mestaruuskilpailuissa Ulan-Batorissa Bairamukov saavutti 90-kiloisten sarjassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Iranin Rasu Khadem Azghadille. Samana vuonna Toronton MM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 1994 Istanbulin MM-kisoissa tuli 11. sija, mutta samana vuonna Aasian kisoissa Hiroshimassa Bairamukov saavutti pronssia. 1995 Atlantan MM-kisoissa Bairamukov paini 100-kiloisten sarjassa ja sijoittui kolmanneksitoista. Samana vuonna hän voitti kultamitalin Keski-Aasian kisoissa Taškentissa. 
1996 Bairamukov palasi 90-kiloisten sarjaan. Aasian-mestaruuskisoissa Kiinan Xiaoshaninssa hän saavutti jälleen hopeaa hävittyään jälleen finaalissa Rasu Khadem Azghadille. Samana vuonna Atlantan olympialaisissa hänen sijoitukskseen jäi 11. 1997 Aasian-mestaruuskisoissa Iranissa hän sijoittui 97-kiloisten sarjassa pronssille, samoin kuin toukokuussa Pusanissa käydyissä Itä-Aasian kisoissa. 1997 Krasnojarskin MM-kisoissa hän oli neljäs, ja voitti samana kultamitalin Bangkokissa järjestetyssä Asia Oceania Cupissa. 1998 Teheranin MM-kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi ja samana vuonna Aasian kisoissa Bangkokissa neljänneksi. 1999 hän voitti jälleen Aasian-mestaruushopeaa, tällä kertaa kärsittyään loppuottelutappion iranilaiselle Alireza Heydarille. Seuraavana vuonna Kiinan Guilinissa mitali kirkastui kullaksi kun Aasian-mestaruusloppuottelussa Bairakumov voitti uzbekistanilaisen Soslan Frajevin. Syksyllä Sydneyn olympialaisissa Bairamukov saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Venäjän Sagid Murtazalijeville.
Toukokuussa 2001 Bairamukov voitti kultaa Itä-Aasian kisoissa Osakassa voitettuaan loppuottelussa isäntämaan Kiyotaka Kodairan. 2002 Aasian kisoissa Busanissa hän oli kuudes. Bairamukovin viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuiksi jäivät 2004 Ateenan kesäolympialaiset, joissa hän sijoittui kymmenenneksi.
Korven kuningas

Korven Kuningas (2008) on suomalaisen folk metallia soittavan Korpiklaani-yhtyeen viides albumi. Albumin digipack-versiolla on bonuskappale, samoin Japanin versiolla.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kappaleet.
Digibag-versiossa on lisäksi kappale "Nuolet nomalan". Japanin julkaisussa on lisänä instrumentaali "Kipakka".
Daito Takahashi

Daito Takahashi ( s. 16. joulukuuta 1980 Akita, Japani) on japanilainen yhdistetyn kilpailija ja mäkihyppääjä.
Takahashi on sijoittunut talviolympialaisissa yhdistetyssä kaksi kertaa kuudennelle sijalle: 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten sprinttikilpailussa sekä 2006 Torinon kisojen joukkuekilpailussa. Salt Lake Cityssä hän sijoittui vielä joukkuekilpailussa kahdeksanneksi ja normaalikilpailussa kahdenneksitoista. Torinossa hän keskeytti normaalikilpailun ja sijoittui sprintissä viidenneksitoista.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Takahashin paras sijoitus yhdistetyssä on tullut joukkuekilpailussa, jossa Japanin joukkue sijoittui viidenneksi Lahdessa 2001. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kymmenenneksi: Val di Fiemmen normaalikilpailussa 2003 ja Oberstdorfin sprintissä 2005.
Takahashi on voittanut urallaan kaksi yhdistetyn maailmancupin osakilpailua, molemmat Lahdessa maaliskuussa 2004. Kaikkiaan hän on sijoittunut kolmen parhaan joukkoon seitsemän kertaa. Kokonaiskilpailussa hän on ollut kahdesti viides kausilla 2001–2002 ja 2003–2004.
Mäkihypyn maailmancupissa Takahashi teki debyyttinsä Sapporossa tammikuussa 2014 sijoittuen 30:nneksi.
Mussalon voimalaitos

Mussalon voimalaitos oli Kotkan Mussalon saaressa sijaitseva Pohjolan Voiman omistama voimalaitoskokonaisuus, joka käsitti laitosyksiköt Mussalo 1 ja Mussalo 2. Voimalaitoksilla tuotettiin sähköä ja kaukolämpöä ja niiden yhteinen nettosähköteho oli 313 megawattia. Voimalaitoksella oli oma hiili- ja öljysatama. Voimalaitos on poistunut käytöstä ja purettu.
Mussalo 1.
Mussalo 1 oli vuonna 1966 valmistunut hiilivoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 75 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan myös kaukolämpöä. Seb lisä- ja käynnistyspolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 1:n savupiipun korkeus oli 85 metriä.
Mussalo 2.
Mussalo 2 oli 1973 valmistunut lauhdevoimalaitos, jonka nettosähköteho oli 238 megawattia. Sähkön lisäksi laitos pystyi tuottamaan omalla höyryntuotannollaan myös kaukolämpöä. Laitoksen pääpolttoaineena oli maakaasu ja varapolttoaineena raskas polttoöljy. Mussalo 2 suunniteltiin alun perin polttamaan öljyä, mutta 1985 siihen lisättiin mahdollisuus polttaa myös maakaasua. Vuonna 1994 laitosyksikön yhteyteen rakennettiin uusi kaasuturbiinilaitos, joka liitettiin kombikytkennällä vanhaan laitokseen. Kattilalaitokseen asennettiin myös vähemmän typpioksideja tuottavat polttimet. Kaasuturbiinilaitoksen nettosähköteho on 62 megawattia ja kokonaisuudessaan laitoksen maksimiteho nousi muutoksen ansiosta noin 240 megawattiin. Mussalo 2:n savupiipun korkeus oli 130 metriä.
Voimalaitosten sulkeminen.
Pohjolan Voima ilmoitti vuonna 2013 sulkevansa voimalaitokset. Sulkemispäätökseen vaikuttivat erityisesti maakaasun kilpailukyvyn heikkeneminen energiantuotannossa ja kaukolämmön toimitussopimuksen päättyminen Kotkan kaupungin kanssa vuonna 2007. Voimalaitokset olivat varavoimakäytössä ja kuuluivat Suomen sähköntuotantoreserviin. Mussalo 2 oli toiminnassa viimeksi lyhyen aikaa talvella 2010. Mussalo 1 oli ollut toimettomana pidempään.
Voimalan purkutyöt alkoivat kesällä 2015 ja valmistuvat vielä saman vuoden aikana. Itse voimalaitos räjäytettiin maan tasalle. Rakennus oli 133 metriä korkea, ja se oli mahdollisesti Euroopan korkein räjäytetty rakennus. Laitoksesta jäivät jäljelle konttori- ja huoltorakennukset sekä kytkinkenttä. Purkaminen vähensi runsaat 300 megawattia sähkön tuotannon ja kulutuksen tasapainottamiseen soveltuvaa kapasiteettia.
Kalevan kisat 1954

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1954 Turussa 12.–13. elokuuta. Kilpailupaikka oli Turun urheilupuisto. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Tampereella 15. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1954.
Kilpailut järjestettiin Tampereella 15. elokuuta.
Kalevan kisat 1953

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1953 Porissa 15.–16. elokuuta. Kilpailupaikka oli Herralahden kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naisilla oli omat yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut Salossa 16. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1953.
Kilpailut järjestettiin Salossa 16. elokuuta.
Kalevan kisat 1952

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1952 Seinäjoella 23.–24. elokuuta. Kilpailupaikka oli Seinäjoen keskuskenttä. Kilpailut järjestettiin kolme viikkoa Helsingin kesäolympialaisten jälkeen. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naiset kilpailivat omissa yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissaan Heinolassa 24. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1952.
Kilpailut järjestettiin Heinolassa 24. elokuuta.
Kalevan kisat 1951

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1951 Helsingissä 19.–20. elokuuta. Kilpailupaikka oli Olympiastadion. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Naiset kilpailivat omissa yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissaan Helsingissä 12. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1951.
Kilpailut järjestettiin Helsingissä 12. elokuuta. Kilpailupaikka oli Eläintarhan kenttä. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa 200 metrin juoksu. Myös viisiottelussa, joka järjestettiin Lahdessa, kilpailtiin ensimmäistä kertaa naisten Suomen-mestaruudesta. Lajit olivat 80 metrin aitajuoksu, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy ja 200 metrin juoksu.
OK! (aikakauslehti)

OK! on brittiläinen viikoittainen aikakauslehti, joka on erikoistunut kertomaan julkisuuden henkilöiden elämästä. Vuonna 2005 lehdestä lanseerattiin yhdysvaltalainen versio, jonka seurauksena intialainen painos toukokuussa 2006, espanjankielinen versio Meksikossa vuonna 2006 ja bulgarialainen versio vuonna 2007.
Vuonna 2005 lehti sai 1 033 156 englannin puntaa oikeudenkäynnin tuloksena. Lehdellä oli yksinoikeus julkaista kuvat Catherine Zeta-Jonesin ja Michael Douglasin häistä, mutta sen kilpailija Hello! julkaisi myös kuvat. Juttu vietiin kuitenkin myöhemmin hovioikeuteen ja "OK!" menetti vahingonkorvaukset.
Häät.
Lehti on suosittu sen näkyvyydestä julkisuuden henkilöiden häissä.
Lokakuussa 2005 kolmet julkkishäät olivat samana päivänä — Jordan ja Peter, Kate Garraway ja Derek Draper sekä Samia Ghadie ja Matthew Smith. Lehti julkaisi kaikista erilliset painokset.
Samoin on tapahtunut Ashley ja Cheryl Colen häissä, kuten myös Christina Aguileran häissä. "OK!" onnistui hankkimaan kuvia myös Tony Parkerin ja Eva Longorian häistä.
Muut häät, jotka "OK!" on uutisoinut, ovat:
Vaskiluoto 3

Vaskiluoto 3 (VL3) on Vaasassa sijaitseva sähkövoimalaitos, jonka sähköteho on 160 megawattia. Laitos käyttää polttoaineenaan raskasta polttoöljyä. Vaskiluoto 3 on ollut osa Suomen sähkön varatuotantoa. Vaskiluoto 3 sijaitsee Vaskiluodossa Vaasan sataman alueella. Vaskiluoto 3 on poistunut tuotantokäytöstä vuoden 2015 lopussa .
George McFly

George Douglas McFly (s. 1. huhtikuuta 1938) on "Paluu tulevaisuuteen" -elokuvatrilogiassa elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo, joka on päähenkilön Marty McFlyn isä. McFlyta ovat näytelleet Crispin Glover ja Jeffrey Weissman. 
George McFly syntyi Hill Valleyssä vuonna 1938 ja rakastui alun perin Martyn äitiin, Lorraine Bainesiin, mutta Martyn palattua vuoteen 1955 Lorraine rakastui häneen Georgen sijaan. Lopulta Marty saa vanhempansa rakastumaan uudelleen toisiinsa. "Paluu tulevaisuuteen II" -elokuvassa George McFly nähdään 77-vuotiaana.
Emmett Brown

Emmett Lathrop ”Doc” Brown on kuvitteellinen hahmo "Paluu tulevaisuuteen" -elokuvatrilogiassa. Hahmoa esittää Christopher Lloyd. Tohtori Brown on keksijä, joka keksii ensimmäisessä elokuvassa aikakoneen. Vaikka ”Doc” onkin älykäs mies, joskus hänellä on tapana tehdä ensin ja ajatella vasta sitten, kuten varastaessaan plutoniumia terroristeilta. Hän ei tullut ajatelleeksi, että terroristit voisivat löytää hänet.
Doc on syntynyt vuonna 1920. Ensimmäisessä elokuvassa hänet nähdään pääosin 35-vuotiaana, muissa 65-vuotiaana. Doc ei ole naimisissa, mutta hän rakastui Clara Claytoniin trilogian viimeisessä elokuvassa. Heillä on kaksi poikaa nimeltään Jules ja Verne, koska sekä Doc että Clara ovat kirjailija Jules Vernen ihailijoita. Hänellä on Einstein- ja Kopernikus-nimiset lemmikkikoirat. Doc on ystävällinen, vaikka on muun muassa varastanut plutoniumia libyalaisilta nationalistijoukolta ja sanomalehtiä Hill Valleyn kirjastosta.
Doc on hyvin tarkka säännöstä, että kenenkään ei kuulu tietää omaa tulevaisuuttaan, koska ennaltatietoisuus saattaa johtaa tulevaisuuden muuttamiseen. On spekuloitu että tämä raudanluja sääntö saa alkunsa siitä, että Doc sai ensimmäisessä elokuvassa tietää useita seuraavien 30 vuoden tapahtumia Martyn kautta, ja omien sanojensa mukaan oli todella vaikeaa pitää nämä salassa ja varmistaa että kaikki menee kuten on tarkoitettu seuraavat kolme vuosikymmentä.
Vuonna 2010 julkaistussa videopelissä "" Doc muuttuu useita kertoja Martyn muutettua vahingossa aikajanaa vuodessa 1931. Docista tulee esimerkiksi Hill Valleyn pormestari vuonna 1985, ja hän nai naisen nimeltä Edna.
Håvard Klemetsen

Håvard Klemetsen (s. 5. tammikuuta 1979 Kautokeino, Norja) on Norjaa edustanut, uransa päättänyt yhdistetyn kilpailija, joka on taustaltaan saamelainen.
Arvokilpailut.
Klemetsen oli Norjan joukkueessa voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2005. Samoissa maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Klemetsen saavutti uransa toisen arvokisamitalin, kun Norja sijoittui pronssille joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Klemetsen oli normaalikilpailussa kuudestoista ja sprintissä yhdeksästoista.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurmäen kilpailussa neljäs, normaalimäen kilpailussa kymmenes ja oli mukana pronssia voittaneessa Norjan normaalimäen sekä suurmäen joukkueessa. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa viides ja suurmäessä yhdeksäs. Normaalimäen joukkuekilpailusta Klemetsen voitti hopeaa Norjan joukkueen kanssa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa hopeaa, parisprintissä pronssia parinaan Magnus Moan sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 11:nneksi.
Torinon talviolympialaisissa 2006 Klemetsen sijoittui normaalikilpailussa 20:nneksi ja sprintissä 40:nneksi. Sotšissa vuonna 2014 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes, suurmäessä yhdeksäs ja voitti joukkuekilpailussa kultaa.
Maailmancup.
Klemetsen voitti maailmancupin normaalimäen Gundersen-kilpailun Lillehammerissa joulukuussa 2011. Aiemmin hän oli maailmancupissa sijoittunut parhaimmillaan kaksi kertaa neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kaudella 2011–2012 kymmenes. Hän sijoittui toiseksi sakkokierroskilpailussa Lillehammerissa marraskuussa 2012. Joulukuussa 2013 Klemetsen sijoittui toiseksi sekä Ramsaun että Schonachin kilpailussa. Tammikuussa 2014 hän oli toinen Seefeldin kolmannessa kilpailussa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa viidenneksi kaudella 2013–2014. Tammikuussa 2015 hän oli toinen Seefeldissä ja kolmas Sapporossa. Kauden 2014–2015 kokonaiskilpailussa hän oli kuudes.
Klemetsen ilmoitti kauden 2017 jälkeen uransa olevan päätepisteessään.
Onnelliset kohtaa

Onnelliset kohtaa on Scandinavian Music Groupin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2002. Albumi on yhtyeen albumeista toistaiseksi 
parhaiten menestynyt. Levyn myynti ylitti kultalevyyn oikeuttavan määrän julkaisuvuonnaan. Sittemmin sitä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä, yli 30 000 kappaletta.
"Onnelliset kohtaa" oli Suomen virallisella albumilistalla yhteensä kahdeksan viikkoa, joista listan kärkeen se nousi ensimmäisellä listaviikollaan (37/2002). Albumilistalta tippumisen jälkeen albumi nousi vielä kahdeksi viikoksi mid-price-listalle lokakuussa 2003.
Albumilta julkaistuista singleistä "Tällaisena kesäyönä" ja "Kun tuuli oli viilee" sijoittuivat singlistalle. Albumilta julkaistut neljä singleä eivät saaneet kovin paljoa radiosoittoa, lukuun ottamatta kappaletta "Minne katosi päivät", josta tuli melko suuri hitti. Kappale ei kuitenkaan sijoittunut lainkaan singlelistalle, sillä se julkaistiin vain promootiosinglenä.
Arvostelut.
Desibeli.net -sivuston arvostelussa Miika Jalonen kommentoi albumin olevan ”neutraali, vaaraton ja särmätön”. Jalonen sanoi albumin parhaiden kappaleiden olevan albumin alussa. "Kun tuuli oli viilee" -kappaleen bassokuvio on Jalosen mukaan ”mainion rouhea”. "Minne katosi päivät" -kappaleen C-osan sanotaan olevan levyn paras yksittäinen hetki. Albumin yleistunnelman sanotaan olevan ”vaisuhko”.
Mesta.netin Jouni Hirnin tekemässä arvostelussa albumia kehutaan puolestaan ”yllättävän hyväksi albumikokonaisuudeksi”. Sekä Hirn, että "Soundi"-lehden arvio sanovat, ettei kappaleiden sävellyksissä ole pyritty hittihakuisuuteen, mutta sitä kuitenkin pidetään hyvänä asiana.
Onnenlantti

Onnenlantti on suomalaismuusikko Jorma Kääriäisen neljäs sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Mukana on myös bonus-DVD, joka sisältää mm. kuvia ja "Onnenlantti"-videon.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23.
Yhden tähden hotelli

Yhden tähden hotelli on suomalaismuusikko Jorma Kääriäisen viides sooloalbumi. Se julkaistiin 28. helmikuuta 2007. Levyllä soittaa Riku Niemen johtama orkesteri.
Albumijulkaisun yhteydessä maaliskuussa 2007 julkaistiin Jorma Kääriäisestä kertova samanniminen elokuva.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.