tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksandr Legkov

Aleksandr Gennadjevitš Legkov (, virallisissa yhteyksissä Алекса́ндр Генна́дьевич Легко́в , s. 5. kesäkuuta 1983) on venäläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän on Tour de Skin ja normaalimatkojen maailmancupin voittaja ja MM-mitalisti.
Legkov teki läpimurtonsa maailman huipulle kaudella 2006–2007. Hän sijoittui Tour de Skillä toiseksi Saksan Tobias Angererin jälkeen. Hän sijoittui myös kokonaiscupissa toiseksi 551 pistettä Angererista jääneenä. Hän oli mukana voittamassa Venäjälle viestin MM-hopeaa Sapporosta, jossa sijoittui lisäksi 15 kilometrillä viidenneksi ja yhdistelmäkilpailussa kuudenneksi. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 ja Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli yhdistelmäkilpailussa neljäs. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi ja yhdistelmäkilpailussa kuudenneksi. Viestistä hän voitti pronssia Venäjän joukkueen kanssa. 
Sotšin olympialaisissa 2014 Legkov hiihti kolmannen osuuden Venäjän toiseksi sijoittuneessa joukkueessa ja johdatti venäläiset kolmoisvoittoon 50 kilometrillä, mutta hänen tuloksensa mitätöitiin vuonna 2017 dopingrikkomusten takia. Marraskuussa 2017 uutisoitiin Legkovin Sotšin olympiakisojen tulosten mitätöinnistä ja hänen asettamisestaan elinikäiseen kilpailukieltoon olympialaisissa.. Venäjän hiihtoliitto ilmoitti kuitenkin välittömästi puheenjohtajansa Jelena Välben toimesta että Venäjä ei hyväksy KOK:n päätöstä ja valittaa siitä vetoomustuomioistuin CAS:iin, joka sitten päättikin vuoden 2018 helmikuussa palauttaa hylätyt mitalit Legkoville.
Legkov on sijoittunut maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kausilla 2006–2007, 2012–2013 ja 2013–2014 sekä viidenneksi kausilla 2010–2011 ja 2011–2012. Normaalimatkojen cupin hän voitti kaudella 2012–2013. Hän on voittanut kuusi maailmancupin osakilpailua: 30 kilometrin yhteislähdön 20. tammikuuta 2007 Rybinskissä, 15 kilometrin väliaikalähdön 8. maaliskuuta 2009 Lahdessa, maailmancupin avaustapahtuman marraskuussa 2010 Kuusamossa, Tour de Skin kokonaiskilpailun 2012–2013, Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun 16. maaliskuuta 2013 ja Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun 1. helmikuuta 2014. Yhteensä hän on ollut maailmancupissa 21 kertaa palkintokorokkeella. Lisäksi hän on kuulunut maailmancup-viestin voittaneeseen Venäjän joukkueeseen 17. joulukuuta 2006 La Clusazissa, 6. helmikuuta 2011 Rybinskissä ja 8. joulukuuta 2013 Lillehammerissa sekä sijoittunut viestijoukkueen mukana maailmancupissa kaikkiaan yksitoista kertaa kolmen parhaan joukkoon. Tour de Skillä 2011–2012 hän voitti 5 kilometrin kilpailun Toblachissa ja oli lisäksi nopein viimeisellä etapilla Val di Fiemmessä. Kaudella 2012–2013 hän voitti Ruka triplaan kuuluneen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. 
Legkov lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2018.
Horgh

Horgh (oik. Reidar Horghagen, s. 7. toukokuuta 1971 Bergen, Norja) on norjalainen rumpali. Hän on ollut death metal -yhtyeen Hypocrisyn ja black metal -yhtyeen Immortalin rumpali. Häntä pidetään yhtenä black metal-skenen parhaista rumpaleista Jan Blombergin (taiteilijanimeltään Hellhammer) ohella.
Immortal.
Horgh liittyi Immortaliin rumpaliksi vuonna 1996 Abbathin tilalle. Abbath oli aiemmin soittanut yhtyeessä lähes kaikkia instrumentteja. Horgh oli yhtyeessä Blizzard Beasts -albumista lähtien ja oli ainoa ydinjäsen Abbathin ohella.
Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2003, mutta Horgh ja Abbath herättivät yhtyeen henkiin kolme vuotta myöhemmin 2006. Yhtye julkaisi vuonna 2018 albumin "Northern Chaos Gods".
Diskografia.
Immortal
Grimfist
Hypocrisy
Régine Cavagnoud

Régine Cavagnoud (27. heinäkuuta 1970 Thônes, Ranska – 31. lokakuuta 2001 Innsbruck, Itävalta) oli ranskalainen alppihiihtäjä.
Cavagnoud voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden St. Antonissa 2001. Olympialaisissa hänen paras sijoituksensa oli syöksylaskun 7:s sija Naganon kisoissa 1998.
Maailmancupissa Cavagnoud pystyi kahdeksaan osakilpailuvoittoon, joista neljä tuli super-G:stä, kolme syöksylaskusta ja kaksi suurpujottelusta. Hän voitti lisäksi super-G:n maailmancupin kaudella 2000-2001.
29. lokakuuta 2001 Itävallan Pitztalissa lasketussa harjoituslaskussa, Régine Cavagnoud törmäsi saksalaiseen valmentajaan Markus Anwanderiin. Cavagnoud sai törmäyksessä lukuisia aivovammoja, päähän ja kasvoihin kohdistuneita vammoja sekä häneltä murtui kylkiluita, jotka aiheuttivat vammoja maksaan ja keuhkoihin. Cavagnoud kuoli kaksi päivää myöhemmin Innsbruckin yliopistollisessa sairaalassa.
Cavagnoud on haudattu kotikaupunkinsa La Clusazin hautausmaalle.
James Gordon Bennett vanhempi

James Gordon Bennett (1. syyskuuta 1795 Skotlanti – 1. kesäkuuta 1872) oli sanomalehtikustantaja, joka perusti The New York Heraldin ja toimi sen päätoimittajana. Hän oli merkittävä hahmo Yhdysvaltojen sanomalehtihistoriassa, sillä hän vaikutti sanomalehdistön kehittymiseen nykyaikaiseksi.
Bennett syntyi Skotlannissa köyhään maanviljelijäperheeseen. Hän siirtyi Yhdysvaltoihin 1819. Hän työskenteli monissa lehtiyhtiöissä ja perusti useita lehtiä ennen kuin Herald vihdoin 1835 sai alkunsa. Huhtikuussa 1836 hän järkytti lukijoita julkaisemalla etusivun jutun prostituoidun murhasta, ja jutun yhteydessä oli sanomalehtihistorian ensimmäinen haastattelu. Hän hyödynsi lehden teossa monipuolisesti aikansa tekniikkaa esimerkiksi lisäämällä kuvia puupiirrostekniikan avulla. Hän pyrki tuottamaan lehden edullisesti, jotta se pystyttiin myymään katukaupassa halvalla. Näin syntyi nimitys "pennyn lehdet".
Vuonna 1866 hän siirsi vastuun lehdestä pojalleen James Gordon Bennett nuoremmalle. Tällöinn lehti oli levikiltään Yhdysvaltojen suurin. Nuoremman Bennettin aikana lehti alkoi hiipua, ja hänen kuolemansa jälkeen se yhdistettiin arkkiviholliseensa New York Tribuneen.
Blizzard Beasts

Blizzard Beasts on Immortalin neljäs studioalbumi. Se on viimeinen albumi jolla Demonaz soittaa kitaraa ennen paluutaan vuonna 2015 ja ensimmäinen jossa on Horgh rummuissa.
Tyyliltään albumi on death metal -vaikutteisempi kuin aiemmat levyt. Vain kaksi kappaletta ovat yli 3-minuuttisia ja yksi yli 6-minuuttinen, vaikka Immortal on tunnettu pidemmistä kappaleistaan.
Staryi Oskol

Staryi Oskol () on kaupunki ja kaupunkipiiri Belgorodin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Oskol-joen varrella, ja sen asukasluku on 221 163 (2010).
Staryi Oskol perustettiin vuonna 1593 alun perin linnoitteeksi osana Moskovaa suojannutta linnoitusketjua. 1600-luvulla Krimin tataarit ja ukrainalaiset kasakat ryöstivät sen. Staryi Oskolissa taisteltiin Venäjän sisällissodassa ja toisessa maailmansodassa. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunki teollistui, ja väkiluku alkoi kasvaa.
Staryi Oskol on tärkeä rautamalmin kaivoskaupunki, jonka rautamalmivarannot ovat yhdet maailman suurimmista. Kaupungissa kaivetaan yli kahdeksan miljoonaa tonnia rautamalmia vuodessa.
Staryi Oskolin ystävyyskaupunki on ollut vuodesta 1987 lähtien Salzgitter sekä vuodesta 1989 alkaen Mänttä (nykyään Mänttä-Vilppulan kaupunki).
Selina Heregger

Selina Heregger (s. 29. huhtikuuta 1977) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hän saavutti vuonna 2005 päättyneellä urallaan maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia syöksylaskussa. Maailmancupin osakilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan toiseksi syöksylaskussa ja kolmanneksi alppiyhdistetyssä.
Heregger voitti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1996 kultaa syöksylaskussa ja yhteistuloksissa sekä saavutti hopeaa suurpujottelussa. Aikuisten MM-kilpailuissa 2001 hän saavutti syöksylaskussa pronssia Itävallan ottaessa kolmoisvoiton; Heregger hävisi Michaela Dorfmeisterille 0,17 sekuntia ja Renate Götschlille 0,03 sekuntia. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 Heregger sijoittui syöksylaskussa kuudenneksi alppiyhdistetyssä 11:nneksi sekä keskeytti suurpujottelun toisessa laskussaan.
Heregger osallistui maailmancupiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1995 ja ylsi pisteille 19. sijalla toisessa kilpailussaan maaliskuussa 1996. Hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensi kerran maaliskuussa 1999 sijoittuessaan Sankt Moritzin syöksylaskussa kahdeksanneksi. Parhaat sijoituksensa hän saavutti kaudella 2001–2002: hän oli lokakuussa Söldenin suurpujottelussa kuudes, joulukuussa Sankt Moritzin syöksylaskussa neljäs, tammikuussa Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa viides, tammi-helmikuun vaihteessa Åren suurpujottelussa kuudes, syöksylaskussa toinen ja alppiyhdistetyssä kolmas sekä maaliskuussa Lenzerheiden syöksylaskussa neljäs. Kauden maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui 17:nneksi, alppiyhdistetyn cupissa seitsemänneksi ja syöksylaskun cupissa kahdeksanneksi. Hän kilpaili vielä kevääseen 2005 saakka mutta ei sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kolmella viimeisellä kaudellaan enää 15. sijaa paremmin.
The Legend of Drunken Master

The Legend of Drunken Master (, "Jui Kuen II") on vuonna 1994 valmistunut hongkongilainen taistelulajielokuva, jonka on ohjannut Lau Kar-leung ja jonka pääosassa Jackie Chan esittää kiinalaista kansansankari Wong Fei Hungia. Elokuva on jatkoa elokuvalle "Drunken Master" (1978), mutta ne eivät ole juoneltaan kovin paljon kytköksissä toisiinsa.
Juoni.
Brittiläinen suurlähettiläs salakuljettaa kiinalaisia muinaisesineitä ulos maasta. Suurlähettiläs ja hänen apulaisensa saavat vastaansa Zui Quan -eli juopponyrkkeily-taistelulajiin erikoistuneen Wong Fei-hungin, joka aina juotuaan alkoholia tulee paremmaksi taistelijaksi.
Elokuvan lopussa on yli kymmenen minuuttia kestävä taistelukohtaus, jossa Jackie Chan ja Ken Lo (joka on toiminut Chanin henkivartijana) taistelevat. Elokuvakriitikko Roger Ebertin mielestä kohtaus on yksi elokuvahistorian parhaimmista lähitaistelukohtauksista.
Hirokazu Yagi

Hirokazu Yagi (s. 26. joulukuuta 1959) on entinen japanilainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailman huipulla vuosina 1978-1984.
Yagi voitti normaalimäen olympiahopeaa Lake Pladicissa 1980. Maailmancupissa hän ylsi kolme kertaa palkintokorokkeelle: ainoan voittonsa hän saavutti Sapporon suurmäen osakilpailussa 12. tammikuuta 1980, seuraavana päivänä hän sijoittui Sapporon toisessa kilpailussa toiseksi, ja maaliskuun 1980 lopulla hän oli Štrbské Pleson osakilpailussa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi kaudella 1979–1980.
Néelin lämpötila

Néelin lämpötila ("T"N) on kullekin antiferromagneettiselle aineelle ominainen lämpötila, jossa kyseinen aine muuttuu paramagneettiseksi. Néelin lämpötilassa aineen magneettinen järjestys katoaa. Esimerkiksi antiferromagneettiselle mangaani(II)fluoridille (MnF2) Néelin lämpötila on 67 K, jota ylemmissä lämpötiloissa se käyttäytyy paramagneettisen aineen tavoin.
Lämpötila on nimetty Louis Néelin mukaan, joka sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1970 antiferromagnetismia ja ferrimagnetismia käsittelevistä tutkimuksistaan.
Néelin lämpötila on verrattavissa Curien lämpötilaan ("T"C), jossa vastaavasti ferromagneettinen aine muuttuu paramagneettiseksi.
Flandersin perhe

Flandersin perhe on kuvitteellinen perhe animaatiosarjassa "Simpsonit". Flandersit ovat innokkaita kristittyjä ja asuvat Simpsonin perheen naapurissa Springfieldin Evergreen Terracella. Flandersin perheeseen kuuluvat perheen isä Ned Flanders, hänen edesmennyt vaimonsa Maude sekä heidän lapsensa Rod ja Todd Flanders. Flandersien perheyritys on Springfieldin ostoskeskuksessa toimiva vasenkätisten tuotteita myyvä Vasuri-niminen kauppa ("Leftorium"). Perhe on uskovainen, ja erityisesti Ned menee uskossaan usein äärimmäisyyksiin.
Perhe.
Suuri joukko Flandersin suvun jäseniä eri puolilta maailmaa nähtiin 7. tuotantokauden jaksossa ”Lempilammas”, kun Ned järjesti pihallaan sukukokouksen.
Omnitrix

Omnitrix on "Ben 10" -animaatiosarjassa keskeisessä osassa oleva ranneke, joka edustaa maapallon ulkopuolista teknologiaa antaen käyttäjälleen kyvyn muuttaa muotoaan useiksi erilaisiksi avaruusolennoiksi.
Rannekelloa muistuttava muukalaislaite saapui maahan meteoriitin mukana. Pian sen jälkeen sarjan päähenkilö, kymmenvuotias poika nimeltä Ben Tennyson, löysi rannekkeen metsästä. Benin kurkottaessa sitä kohti Omnitrix tarttui yhtäkkiä hänen ranteeseensa. Ranneke antaa Benille kyvyn muuntautua useiksi eri avaruusolennoiksi. Hän käyttää Omnitrixiä taistellessaan vihollisia vastaan ja joskus muuten vain tehdäkseen piloja muille ihmisille.
Omnitrixin kerrotaan toimivan siten, että olion DNA sitoutuu Benin DNA-rakenteeseen muuttaen hänet valitsemakseen olennoksi. Vaikutus kestää noin kymmenen minuuttia, minkä jälkeen Ben muuttuu takaisin ihmiseksi. Aikaraja on samalla myös turvajärjestelmä, joka estää muukalaisen DNA:ta valtaamasta rannekkeen käyttäjää. Omnitrixiä on erittäin vaikea poistaa käyttäjänsä ranteesta. Ranneke lähettää energiapurkauksen, jos joku ulkopuolinen yrittää irrottaa sitä.
Omnitrix ei kuitenkaan toimi aina Benin tahdon mukaisesti, joskus se saattaa esimerkiksi muuntaa Benin eri olennoksi kuin oli tarkoitus. Lisäksi se voi lakata toimimasta hankalissa tilanteissa tai sammua ennen aikojaan. Ongelmat johtuvat muun muassa Benin kokemattomuudesta laitteen käyttäjänä. Täydellisesti hallittuna Omnitrix on erittäin voimakas laite, jonka avulla on mahdollista muuntautua olennosta toiseksi hetkessä.
"" -elokuvassa Omnitrixin alkuperä saa tarkemman selityksen. Laitteen kehittänyt Azmuth kertoo rakentaneensa sen, jotta maailmankaikkeuden erilaiset olennot ymmärtäisivät toisiaan paremmin kyetessään muuntautumaan toistensa kaltaisiksi. Azmuth kehitti laitteeseen itsetuhomekanismin siltä varalta, että se joutuisi sitä vääriin tarkoitusperiin käyttävän henkilön käsiin.
Omnitrixin avaruusolennot.
Alla on luettelo olennoista, joiksi Omnitrix-rannekkeen avulla on mahdollista muuntautua.
Alien Force avaruusoliot.
Alla on luettelo Omnitrix -rannekkeeseen varastoituneista olioista, jotka esiintyvät animaatiosarjassa.
Ultimatrixin avaruusoliot.
Alla on Ultimate Omnitrixin eli Ultimatrixin avaruusolioita, jotka esiintyvät -sarjassa.
Lumous murtuu

Lumous murtuu: Uskonto luonnonilmiönä () on filosofi Daniel C. Dennettin vuonna 2006 ilmestynyt kirja, jossa Dennett vaatii uskonnon luonnontieteellistä tutkimusta. Kirjan on julkaissut suomeksi vuonna 2007 Terra Cognita suomentajana Kimmo Pietiläinen.
Dennettin mielestä useimmat uskontojen kannattajat vastustavat jyrkästi jokaista, joka haluaa tutkia heidän käytäntöjään ja uskomuksiaan luonnontieteen menetelmillä, jotka ovat hänen mukaansa parhaat ihmisten käytössä olevat tiedonhankinnan välineet. Dennett väittää, että uskonnon perimmäisiä kysymyksiä ympäröivästä salamyhkäisyydestä, ”lumouksesta” on luovuttava, jotta uskonto ymmärrettäisiin nykyistä paremmin ja jotta näihin kysymyksiin saataisiin järkiperäinen vastaus. Dennett sanoo, että uskonto on liian tärkeä asia jätettäväksi luonnontieteellisen tarkastelun ulkopuolelle.
Sisältö.
Dennett aloittaa kirjansa totemalla, että hän on yhdysvaltalainen kirjailija ja että teos on suunnattu ensisijaisesti yhdysvaltalaiselle yleisölle. Hänen mukaansa monet kirjan esilukijat pitivät tätä seikkaa sekä ilmeisenä että häiritsevänä, kun taas harvat yhdysvaltalaiset lukijat edes huomasivat kyseisen painotuksen. Muihin teollisuusvaltioihin verrattuna Yhdysvalloissa on huomattavan paljon uskovaisia, ja Dennett halusi tavoittaa niin monta kansalaista kuin mahdollista, ei pelkästään yliopistomaailmasta.
Käännös.
Kirjan suomentaja Kimmo Pietiläinen sai uskontokriittisen kirjallisuuden suomentamisesta Vapaa-ajattelijain liiton Väinö Voipio –palkinnon vuonna 2007. Palkintoperusteluissa sanottiin Pietiläisen kääntäneen kirjallisuutta, jota valtio ei ole halunnut tukea käännösapurahoin. Hänen kääntämänsä kirjat "Lumous murtuu", "Jumalharha" (Richard Dawkins), ja "Uskon loppu" (Sam Harris) ovat herättäneet paljon keskustelua.
Al Pitrelli

Al Pitrelli (s. 29. syyskuuta 1962 New York) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän oli thrash metal -yhtye Megadethin kitaristi vuosina 2000–2002.
Pitrelli palkattiin Megadethiin kesken "Risk"-albumin kiertueen, ja hän oli mukana äänittämässä kappaleita ”Kill the King” ja ”Dread and the Fugitive Mind” levylle "". Vuonna 2001 Pitrelli oli mukana äänittämässä albumia "The World Needs a Hero". Levyn kiertueen jälkeen Megadeth jäi tauolle kitaristi Dave Mustainen saatua hermovaurion käteensä. Pitrelli ei enää jatkanut Megadethissä sen jatkaessa 2004.
Megadethin lisäksi Pitrelli on soittanut muun muassa Trans-Siberian Orchestrassa, Alice Cooperin yhtyeessä, Savatagessa ja Blue Öyster Cultissa.
Caserta

Caserta on kaupunki Italiassa Campanian alueella Napolin pohjoispuolella. Se on Casertan maakunnan pääkaupunki. Kaupungissa on noin 75 000 asukasta. 
Casertan palatsi on Unescon maailmanperintökohde.
Jelena Jelesina

Jelena Jelesina (s. 4. huhtikuuta 1970 Tšeljabinsk, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä, joka voitti olympiakultaa ja saavutti useita muita arvokisamitaleja.
Jelesina voitti 1987 pronssia nuorten EM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Sudburyn nuorten MM-kisoissa tuloksella 196 ja 1989 nuorten EM-kultaa. Vuonna 1990 hän voitti Hyvän tahdon kisat ja EM-pronssia Splitin EM-kisoissa. Tokion MM-kisoissa 1991 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 198. Jelesina voitti EM-pronssia sisäratojen EM-kisoissa vuosina 1992 sekä 1998. Vuonna 1999 hän voitti hopeaa Sevillan MM-kisoissa ja sijoittui myöhemmin samana vuonna GP-finaalissa neljänneksi.
Jelesina voitti Sydneyn olympialaisissa 2000 olympiakultaa tuloksella 201. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa. Vuonna 2003 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja hyppäsi seitsemänneksi tuloksella 1,88.
Emelie Öhrstig

Emelie Öhrstig (s. 27. helmikuuta 1978 Borås) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä sekä maantie- ja maastopyöräilijä. Hän lopetti uransa elokuussa 2006.
Öhrstig voitti perinteisellä hiihtotavalla käydyn sprinttikilpailun maailmanmestaruuden Oberstdorfissa 2005 ennen maannaistaan Lina Anderssonia. Hän oli lisäksi Anna Dahlbergin kanssa pariviestissä yhdeksäs. Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 hän oli sprintissä 21. ja Torinon olympialaisissa sijalla 22.
Maailmancupin henkilökohtaisissa sprinteissä Öhrstig sijoittui parhaimmillaan neljänneksi Asiagossa joulukuussa 2004 ja Borlängessä maaliskuussa 2006. Parisprintissä hän oli Dahlbergin kanssa toinen Pragelatossa tammikuussa 2005. Kausilla 2004–2005 ja 2005–2006 hän sijoittui sprintticupin loppupisteissä yhdeksänneksi. Lisäksi hän voitti Ruotsin mestaruuden sprintissä ja 15 kilometrillä 2005.
Öhrstig saavutti hopeaa sekä junioreiden maastopyöräilyn EM-kilpailuissa 1995 että junioreiden MM-kisoissa 1996. Lisäksi hän voitti niin maasto- kuin maantiepyöräilynkin Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1999.
Celebrity Deathmatch

Celebrity Deathmatch on yhdysvaltalainen vaha-animaatiosarja, jossa julkisuuden henkilöiden vaha-animaatioversiot taistelevat toisiaan vastaan kuolemasta. Sarjan loi Eric Fogel, ja sitä esitettiin 75 jaksoa Music Televisionilla 14. toukokuuta 1998 – 20. lokakuuta 2002, minkä jälkeen sarja jatkui uudistettuna MTV2-kanavalla vuosina 2006–2007. MTV2 ilmoitti huhtikuussa 2015, että sarja saa jatkoa.
Sarjaa juontavat Johnny Gomez -ja Nick Diamond -nimiset henkilöt. Sarjan alkuaikoina Stone Cold Steve Austin esiintyi omalla äänellään kommentaattorina. Muita sarjassa esiintyneitä hahmoja ovat Mills Lane, Debbie Matonopoulos, Stacey Cornbred ja Tally Wong.
Sheryl Morgan

Sheryl Morgan (s. 6. marraskuuta 1983, Manchester, Jamaika) on jamaikalainen yleisurheilija, jonka päämatkoja ovat 400 metrin juoksu ja 400 metrin aitajuoksu.
Morgan karsiutui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 53,64. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Kingstonin nuorten MM-kisoissa matkan pronssia ajalla 52,61. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 Morgan oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa.
Dag Hemdal

Dag Tor Henrik Hemdal (8. heinäkuuta 1913 Porvoo – 11. lokakuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen ruotsinkielinen kirjailija ja toimittaja. Hän työskenteli toimittajana muun muassa "Hufvudstadsbladet" ja "Nya Pressen" -lehdissä. 
Hemdalin teoksiin kuuluvat esikoisteos "Reservfänrik", sotakirja "Tulenjohtaja" ja nuortenfantasia "Leopardien laakso". Kaunokirjallisten teosten lisäksi hän kirjoitti muun muassa unikirjoja. Hän oli myös astrologi ja hän laati horoskooppeja muun muassa "Apu"-lehteen.
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Alec de Beyrone":
Nimimerkillä "Cheyer":
Nimimerkillä "René Fortunas":
Nimimerkillä "Beau Geste":
Nimimerkillä "Klaus Serranto":
Nimimerkillä "Voix:
Kastellin kirkko

Kastellin kirkko on Oulun Karjasillan seurakunnan kirkko Kajaanintien varressa Oulunsuun kaupunginosassa. Kirkkorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Veijo Kerola. Rakennus on valmistunut vuonna 1962. Kirkko on aiemmin tunnettu myös nimellä Oulunsuun kirkko.
Kirkkosalia koristavat lasimaalaukset ovat taiteilija Unto Pusan käsialaa. Alttaritauluna on Pusan 78 neliömetrin suuruinen lasimaalaus "Vasten valoa". Kirkkohopeat on suunnitellut Tapio Wirkkala. Kastemalja, kirkkotekstiilit ja huonekalut ovat Veijo Kerolan suunnittelemia.
Ione Skye

Ione Skye Leitch (s. 4. syyskuuta 1970 Hertfordshire, Iso-Britannia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura.
Skye tunnetaan muiden muassa vuoden 1989 elokuvasta "Loistokaveri" ("Say Anything..."). Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Tuhon ranta" ("River's Edge") vuonna 1986, ja hän näytteli nimiroolin elokuvassa "The Rachel Papers" (1989). Vuonna 1992 hän näytteli Elanore Greyta lyhytikäisessa televisiosarjassa "Covington Cross". Myöhemmin hän teki Mrs. Vealin roolin "Sukuvika"-televisiosarjan jaksoon. Hänellä oli myös pieni, mutta merkityksellinen osa David Fincherin elokuvassa "Zodiac" (2007).
Yksityiselämä.
Skye syntyi Hertfordshiressä Englannissa. Hänen vanhempansa ovat malli Enid Karl (o.s. Stulberger) ja muusikko Donovan. Hänen isänsä on skotlantilainen ja äitinsä amerikanjuutalainen. Hänen veljensä on Camp Freddy -yhtyeen laulaja Donovan Leitch, Jr. Skye kasvoi Los Angelesissa, San Franciscossa ja Connecticutissa, ja kävi lyhyen aikaa Hollywood High School for the Performing Arts -koulua vuonna 1987.
Skye on seurustellut Red Hot Chili Peppers -yhtyeen keulakuva Anthony Kiedisin kanssa. Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli Beastie Boysin Adam Horovitz. Skyen on väitetty olleen suhteessa muotimalli Jenny Shimizun kanssa ensimmäisen avioliittonsa jälkeen. Hänellä on yksi lapsi, suunnittelija David Netton kanssa. Vuonna 2008 Skye kihlautui muusikko Ben Leen kanssa.
Australialaisella Kisschasy-yhtyeellä on ”Ione Skye” -niminen kappale, joka on julkaistu vuonna 2005.
James Gordon Bennett nuorempi

James Gordon Bennett nuorempi (10. toukokuuta 1841 – 14. toukokuuta 1918 Beaulieu-sur-Mer, Alpes-Maritimes, Ranska) oli isänsä perustaman lehden "The New York Heraldin" kustantaja ja päätoimittaja vuodesta 1866, jolloin isä siirsi vastuun hänelle. Hänen aikanaan lehti kuitenkin hiipui, ja hänen kuoltuaan se yhdistettiin New York Tribuneen.
Bennett oli kuitenkin merkittävä muilla aloilla. Hän lähetti matkaan Henry Morton Stanleyn 1871 etsimään kadonnutta David Livingstonea ja sai vastineena yksinoikeuden kertoa matkasta. Hän varusti pohjoisnapatutkimusmatkan, joka kuitenkin epäonnistui. Hän lahjoitti 1899 autourheilun erikoispalkinnon Gordon Bennettin pokaalin. 
Asetuttuaan Pariisiin hän perusti siellä "International Herald Tribunen".
Hän avioitui vasta 73-vuotiaana paronitar de Reuterin kanssa.
M/S Fingard

M/S Fingard () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva kuivarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Damen Shipyardsin telakalla Hoogezandissa, Alankomaissa. Aluksen konttikapasiteetti (TEU) on 224 ja puutavarakapasiteetti 5 700 m³. Kuollutta painoa "Fingardilla" on 4 951 tonnia. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina.
Fingardin sisaralus on M/S Swegard.
Käyttöhistoria.
Vuonna 2000 alus valmistui alankomaalaiselta telakalta, jonka jälkeen se luovutettiin Transitorius C.V:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen "Transitorius" -nimellä Alankomaiden lipun alle. Loppuvuodesta 2007 suomalainen Bore osti aluksen ja rekisteröi sen "Fingard" -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina.
Arppe

Arppe on suomalainen suku, jonka yksi sukuhaara on aateloitu. Suku on alkujaan vanha ja vauras turkulainen porvarissuku, joka eräässä vaiheessa omisti myös Tuorlan kartanon Piikkiössä. Alkuaan suvun nimi oli Ohrapää eli "Åhrapää", ja nimi lyhennettiin 1600-luvun lopulla muotoon Arp. Arppe-muotoa alettiin käyttää 1700-luvulla. Sukuun kuulunut Helsingin yliopiston rehtori A. E. Arppe aateloitiin vuonna 1863 ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 233. Aatelinen sukuhaara kuitenkin sammui hänen poikansa kuollessa vuonna 1915.
Aleksi Holmberg

Aleksi Holmberg (s. 17. maaliskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen potkunyrkkeilijä ja entinen jääkiekkoilija. Jääkiekossa hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Holmberg aloitti uransa HIFK:ssa. SM-liigassa Holmberg pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2006–2007 HIFK:ssa, jossa pelasi yhteensä kolme kautta. Viimeinen HIFK-kausi meni pilalle, sillä hän loukkaantui jo marraskuussa ja joutui olemaan loppukauden sivussa.
Kaudeksi 2009–2010 Holmberg siirtyi HPK:hon. HPK:ssa Holmberg pelasi kaksi kautta ja niiden jälkeen siirtyi Ranskan pääsarjan Briançoniin, jonka kanssa teki yhden vuoden sopimuksen kesällä 2011. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Mestiksen Kiekko-Vantaaseen.
Holmberg pelasi urallaan kuusi nuorten maaottelua (0+3=3). 
Holmberg lopetti jääkiekkouransa vuonna 2012 ja siirtyi potkunyrkkeilijäksi. Hän voitti lajin Suomen-mestaruuden vuonna 2021, 2022 ja 2023. Lisäksi hän edusti Suomea potkunyrkkeilyn MM-kisoissa 2021 ja EM-kisoissa 2022.
Kalevan kisat 1920

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1920 Helsingissä 3.–4. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Eläintarhan kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. 
Kalevan malja.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1921

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1921 Kotkassa Puistolan urheilukentällä 20.–21. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK. 
Kalevan malja.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Jerusalemin kristitty kortteli

Jerusalemin kristitty kortteli (, ) on yksi neljästä, ja toiseksi suurin, perinteisestä korttelista Jerusalemin vanhassa kaupungissa, jossa se rajoittuu Uuteen porttiin pohjoisessa, lännessä Jaffaporttiin ja muslimikortteliin idässä. Alueella on kaikkiaan noin 40 kristityille pyhää paikkaa. Niiden joukossa on Pyhän haudan kirkko, joka on yksi kristinuskon pyhimpiä paikkoja.
Tsukuban yliopisto

Tsukuban yliopisto () sijaitsee Tsukuban kaupungissa, Ibarakin prefektuurissa Kantō tasangon alueella. Yliopistossa on noin 15 000 opiskelijaa (2003).
Nykyinen Tsukuban yliopisto on perustettu lokakuussa 1973, mutta sen edeltäjä () () perustettiin alkujaan nimellä Tokyo Shihan Gakko vuonna 1872, ja se on siten Japanin vanhimpia yliopistoja.
Kemian nobelisti vuodelta 2000 Hideki Shirakawa toimi vuodesta 1982 kemian professorina Tsukuban yliopistossa vuoteen 2000.
Jenny Wolf

 
Jenny Wolf (s. 31. tammikuuta 1979 Berliini) on saksalainen pikaluistelija, viisinkertainen maailmanmestari.
Torinon olympialaisissa 2006 Wolf sijoittui 500 metrillä kuudenneksi. Hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden Salt Lake Cityssä 2007 luisteltuaan toisessa lähdössä uuden maailmanennätyksen 37,04. Hän kohensi ennätystä lukemiin 37,02 Calgaryssä 16. marraskuuta 2007. Heerenveenissä 2008 hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden oltuaan kumpanakin päivänä selvästi nopein 500 metrin matkalla. 2008 matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Naganossa hän uusi 500 metrin maailmanmestaruutensa. Sprinttereiden MM-kilpailuissa Moskovassa 2009 hän sai hopeaa. Maaliskuussa 2009 hän voitti Kanadan Richmondissa 500 metrin maailmanmestaruuden kolmannen kerran peräkkäin. Hän luisteli uuden 500 metrin maailmanennätyksen 37,00 Salt Lake Cityssä 11. joulukuuta 2009. Sprinttereiden MM-kisoissa Obihirossa 2010 hän sai pronssia. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti hopeaa 500 metrillä. Hän voitti 500 metrin maailmanmestaruuden jälleen Inzellissä 2011. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli 500 metrillä kuudes.
Wolf on voittanut 100 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008 ja 2008–2009 sekä 500 metrin kokonaiskilpailun kausilla 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010 ja 2010–2011. Hän on voittanut kaikkiaan 12 maailmancupin osakilpailua 100 metrillä ja 49 osakilpailua 500 metrillä (25.2.2014 mennessä).
Antti Juhana Mustonen

Antti Juhana Mustonen (8. joulukuuta 1810 Lieksa – 30. toukokuuta 1877 Joensuu) oli Joensuussa asunut kauppias ja teollisuusmies, joka kehitti voimakkaasti Pohjois-Karjalan saha- ja rautateollisuutta ja oli maakunnan merkittävin laivanvarustaja.
Henkilöhistoria.
Lieksasta kotoisin ollut Mustonen ei päässyt käymään kouluja, mutta hän oppi vanhemmiltaan luku- ja laskutaidon perusteet. Mustonen aloitti kauppiaan uransa 14-vuotiaana saatuaan isänsä kuoltua 200 ruplan perinnön. Hän muutti vuonna 1848 perustettuun Joensuun kaupunkiin ja loi sinne vähitellen suuren kauppahuoneen, joka harjoitti sekä vähittäis- että tukkukauppaa.
Mustonen osti vuonna 1856 yhdessä Simo Parviaisen kanssa N. L. Arppen perustaman Utran sahan. Vastikään avattu Saimaan kanava ja Joensuun kaupungin vuonna 1860 saamat tapulioikeudet mahdollistivat sahatavaran viennin käynnistämisen. Vuonna 1872 Mustonen osti konkurssin tehneen viipurilaisen Tichanoffin kauppahuoneen Utrassa sijainneen sahalaitoksen. Tämä saha oli palanut, mutta Mustonen rakensi sen uudelleen, ja pian Utrasta tuli yksi Suomen merkittävimmistä sahatavaran vientikeskuksista. Mustonen perusti Utraan 1874 Utran lasitehtaan. 1870-luvulla Mustonen omisti useita kaupunkitaloja Joensuussa, 150 000 hehtaarin metsäomaisuuden, 5 sahaa, 5 rautaruukkia, konepajan, Utran lasitehtaan, ja hänellä oli myös 6 höyrylaivaa, 4 kuunaria ja 50 lotjaa. Mustosen laivat liikennöivät Joensuusta ja Puhoksesta Viipuriin, Pietariin, Pohjois-Saksaan, Englantiin ja Alankomaihin.
Mustonen sai vuonna 1874 ensimmäisenä pohjoiskarjalaisena kauppaneuvoksen arvon. Hän edusti Joensuuta porvarissäädyssä valtiopäivillä 1867.
Mustosen kuoltua hänen yritykselleen ei löytynyt jatkajaa, vaan se ajautui melko pian konkurssiin. Utran sahat ja metsäalueet siirtyivät 1881 englantilaisen yhtiön Egerton Hubbard &amp; Co:n omistukseen, joka perusti tätä varten Aktiebolaget Utra Wood &amp; Co nimisen osakeyhtiön. Vuonna 1902 Aktiebolaget W. Gutzeit &amp; Co osti Utra Wood &amp; Co:n omaisuuden, ja sen seurauksena Utran vesisahojen ja lasitehtaan toiminta lopetettiin vuosina 1905–1906.
Mustosen muistolaatta on Joensuussa Koskikatu 1:n seinässä, Koski- ja Rantakadun kulmassa, Taitokorttelin rakennuksessa.
Mustosen kanava.
Mustonen suunnitteli kanavan rakentamista Puhokseen sekä yksityisen rautatien Pyhäjärven ja Laatokan välille. Hän teki suunnitelmistaan ehdotuksen vuonna 1875. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallitus puolsi anomusta seuraavana vuonna. Suunnitelman mukaan Puhoksen koski olisi ohitettu noin 600 metriä pitkällä kanavalla, johon tulisi 1,78 metrin syvyys. Sulku oli tarkoitus tehdä puusta, ja kanavan varrelle oli tarkoitus rakentaa telakka. Suunnitelma hyväksyttiin vuoden 1876 lopulla, ja työt käynnistyivät pian tämän jälkeen. Kaivu aloitettiin Pyhäjärven puolelta. Kanavaa kaivettiin noin 400 metriä ja jopa sulun paikkakin kaivettiin lähes täyteen leveyteen ja syvyyteen. Mustonen kuitenkin kuoli, ja työt keskeytettiin. Seuraavina vuosikymmeninä tehtiin ainakin kolme anomusta töiden jatkamiseksi, mutta niitä ei hyväksytty. Paikallisesti kaivanto tunnetaan nimellä "Mustosen kanava".
Aatelismarsalkka

Aatelismarsalkka (, "predvoditel dvorjanstva") oli Venäjän keisarikunnassa yksittäisen kuvernementin aateliston puheenjohtaja. Kuvernementin aateliskokous ("dvorjanskoje sobranije") valitsi aatelismarsalkan keskuudestaan. Aatelismarsalkat johtivat myös zemstvojen kokouksia. Nimike ja koko aatelin itsehallinto Venäjällä lakkautettiin vuonna 1917.
An Ånswer Can Be Found

An Ånswer Can Be Found on amerikkalaisen hard rock -yhtye CKY:n kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 2005. Levy on yhtyeen viimeinen Island Records -levy-yhtiöllä.
Levyltä on julkaistu single "Familiar Realm", josta on tehty myös musiikkivideo. "As The Tables Turn" -kappale on ollut Burnout Revenge -videopelissä.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 35.
Kreikkalainen salaatti

Kreikkalainen salaatti (, ”kyläsalaatti”) eli "horiatiki", lausutaan ”horjatiki”, puhekielessä myös "fetasalaatti", on kreikkalaisesta keittiöstä peräisin oleva salaattiruokalaji. Se sisältää perinteisesti tuoretta kypsää tomaattia, kurkkua, puna- tai keltasipulia, oliiveja sekä fetajuustoa ja usein myös paprikaa.
Kreikkalainen salaatti maustetaan kreikkalaisella neitsytoliiviöljyllä sekä oreganolla, joskus myös kreikkalaisella punaviinietikalla eli "xídillä". Salaattia ei yleensä sekoiteta, ja ainekset on yleensä pilkottu suhteellisen suuriksi paloiksi. Feta on suurena viipaleena salaatin päällä. Salaatin kanssa tarjoillaan usein vaaleaa leipää, ja sen kanssa sopii kreikkalainen valkoviini tai retsina.
Kreikkalainen salaatti on yksi kreikkalaisen keittiön tunnetuimmista ruokalajeista. Salaateissa on vaihtelua paikallisesti ja vuodenaikojen mukaan, ja oikeaoppisessa kyläsalaatissa onkin ennen kaikkea sitä, mitä kussakin kylässä on saatavilla tuoreena juuri kyseisellä hetkellä. Joskus fetan tilalla saatetaan käyttää muuta paikallista juustoa. Nimestään huolimatta kreikkalaisessa salaatissa ei yleensä ole salaatinlehtiä.
John David Crow

John David Crow (8. heinäkuuta 1935 Marion, Louisiana – 17. kesäkuuta 2015) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän sai vuonna 1957 Heisman Trophyn Texas A&amp;M Universityssa pelatessaan.
Crow siirtyi yliopistouransa jälkeen ammattilaisseuroihin, joissa hän pelasi aina vuoteen 1968. Sen jälkeen hän toimi valmennus- ja valvontatöissä.
Crow sai nimityksen NFL:n 1960-luvun ns. vuosikymmenjoukkueeseen ("all-decade team"). Hän on kuulunut College Football Hall of Fameen vuodesta 1976.
Ten Years Gone

Ten Years Gone on brittiläisen rockyhtyeen Led Zeppelinin kappale, joka julkaistiin vuonna 1975 albumilla "Physical Graffiti".
Kappale kertoo siitä, miten kymmenen vuotta aiemmin laulaja Robert Plant oli rakastanut tulisesti naista, joka oli käskenyt tämän valita musiikin ja hänen välillään. 
Plant oli rakkaudestaan huolimatta sanonut ettei voi lopettaa alkuun päästyään. 
Kappale on pääosin kitaristi Jimmy Pagen säveltämä, mutta Robert Plant teki siihen muutamia muutoksia sen valmistumisen jälkeen.
Pituutta kappaleella on 6 minuuttia, 31 sekuntia.
Jyrkkälä

Jyrkkälä on Turussa Pahaniemen kaupunginosassa sijaitseva asuinalue Härkämäen, Suikkilan ja Vienolan vieressä. Alueella asuu nykyisin noin 1 300 ihmistä yli 600 asunnossa 17 eri kerrostalossa, mutta alun perin lapsiperheille tarkoitetussa lähiössä asukkaita oli noin 2 500.
Suunnittelutausta.
Jyrkkälä oli Kunta-alan ammattiliitto KTV:n, Turun kaupungin ja Rakennus-Ruolan yhteisprojekti. Arava-lainoitettuja kerrostaloja alettiin rakentaa vuonna 1968, ja kaikki talot on alun perin suunnitellut Olli Vahteran arkkitehtitoimisto. Kaikki 17 toteutunutta taloa ovat olleet alusta saman kiinteistöyhtiön hallinnassa. Samassa katuosoitteessa (Jyrkkälänkatu 2) on porraskäytäviä aakkosten jokaiselle kirjaimelle A:sta Ö:hön. Talojen julkisivuja alettiin peruskorjata vuonna 1990, ja alueelle tilattiin värityssuunnitelma, jonka myötä osa taloista maalattiin ja osa levytettiin. Lisäksi julkisivuihin kiinnitettiin isot tunnuskirjaimet.
Korjaushanke.
Vuosina 2014–2018 lähiössä tehtiin korjaushanke. Muun muassa kaikkien rakennusten julkisivut ja ikkunat, sekä ilmanvaihto uusittiin. Otettiin käyttöön lämmöntalteenotto ja aurinkosähkön tuotanto. Vuonna 2016 kahteen taloon asennettiin päätyseinän julkisivumateriaaliksi aurinkopaneeleja. Työ tehtiin allianssimenettelyllä, asukasosallistumisessa käytettiin arkkitehtien kenttätyötoimistoa ja Charrette-työpajoja ja ympäristöanalyyseissä käytettin CASE-metodia. Tavoitteena on asuinalueen elinkaaren pidentäminen kaksinkertaiseksi, yli 100 vuoteen. Projektin suunnittelua johti TkT Kimmo Kuismanen ja pääsuunnitelijana toimi Yrjänä Vuojaja.
Palvelut ja toiminnot.
Jyrkkälässä on päivittäistavarakauppa, pizzeria, kampaamo, RC-Racing-rata, skeittialue sekä baari. Lähistöllä on myös Aunelan alakoulu. Myös Gatorade Center ja Turun Messu- ja Kongressikeskus sijaitsevat Jyrkkälän lähellä.
Alueen mukaan nimetty Jyrkkälän Tykit pelaa jalkapalloa Turun Piirin Kolmosessa.
Kyläkaupan rappusilla

Kyläkaupan rappusilla on suomalaisen Folkswagen-yhtyeen neljäs ja viimeisin albumi. Se julkaistiin 6. kesäkuuta 2008.
Albumin musiikki koostuu kupleteista, laulelmista, iskelmistä ja vanhasta tanssimusiikista. Bonuksena on kuuden vieraskielisen kappaleen "St. Mura" -EP (mukana muun muassa vierailevan solistin Harri Marstion tulkitsema englanninkielinen versio ”Suhmuran Santrasta”), sekä tietokoneella näkyvä QuickTime-videoraita ”Pojanpoika poistuu” -kappaleesta. Levyn liitteenä on 16-sivuinen kansivihko.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Folkswagen ja vierailevat muusikot.
Agustina García

Agustina García (s. 12. kesäkuuta 1981 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen maahockeypelaaja. Hän on voittanut maajoukkueessa Pan Amerikan -kisoista kahdesti kultaa vuosina 1999 ja 2003 ja kerran hopeaa vuonna 2011. Hän sai hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000 ja pronssia Ateenan olympialaisissa 2004 ja Pekingin olympialaisissa 2008. Lisäksi hän saavutti pronssia Champions Trophy-kilpailussa Rosariossa 2004. WorldHockey on valinnut hänet vuoden nuoreksi pelaajaksi vuosina 2002 ja 2004.
The Rain Song

The Rain Song on rockyhtye Led Zeppelinin kappale, joka on julkaistu albumilla "Houses of the Holy" vuonna 1973. Kappale äänitettiin vuonna 1972.
"The Rain Song" eroaa muista "Houses of the Holyn" kappaleista herkkyydellään ja akustisuudellaan.
Kappaletta hallitsee pääosin kitaristi Jimmy Pagen akustinen kitara ja myöhemmin suuren huomion saa myös John Paul Jonesin Mellotron/piano.
Robert Plant ja Jimmy Page ovat kirjoittaneet kappaleen sanat yhdessä. Page myös tuotti kappaleen, samoin kun koko Houses of the Holy -albumin.
Kappaleen kesto on 7 minuuttia, 39 sekuntia.
Saksan kommunistinen puolue

Saksan kommunistinen puolue ( , lyh. KPD) muodostui Spartakistiliiton muutettua nimensä ensimmäisen maailmansodan ja marraskuun vallankaappausyrityksen jälkeen 1918 Saksassa. Perustava kokous pidettiin Berliinissä 1. tammikuuta vuonna 1919.
Historia.
KPD ilmoitti toimivansa vallankumouksellisena vaihtoehtona sosiaalidemokraateille ja pyrki proletariaatin diktatuurin perustamiseen, sillä se halusi korvata itse kutsumansa "porvarillisen" demokratian sosialistisella neuvostotasavallalla. Puolue oli perustamassa Kommunistista internationaalia Venäjällä 1919.
KPD:n ehdokkaana Saksan presidentiksi 1925 ja 1932 oli Ernst Thälmann. Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen 1933 puolue kiellettiin.
Toisen maailmansodan jälkeen Saksan miehittäjävallat sallivat puolueen toiminnan. Neuvostoliiton miehittämällä alueella Itä-Berliiniä lukuun ottamatta sosiaalidemokraattiset puoluejärjestöt pakkoyhdistettiin kommunistisiin vuoden 1946 huhtikuussa nimellä Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue, josta tuli Itä-Saksaa yksinvaltaisesti hallinnut kommunistipuolue.
Läntisessä Saksassa yhä stalinistisemmaksi muuttuneen KPD:n toiminta kiellettiin 1956. Muiden liittopäiväpuolueiden mukaan KPD oli osasyyllinen Weimarin tasavallaksi kutsutun tasavaltaisen Saksan romahtamiseen, vieraan vallan (Neuvostoliiton) ohjauksessa ja perustuslain vastainen.
Vuonna 1968 pääosin KPD:n entiset jäsenet perustivat "Saksalaisen kommunistisen puolueen" (Deutsche Kommunistische Partei, DKP).
Suhoi Su-39

Suhoi Su-39 () on Venäjän uusi rynnäkkölentokone. Se on suurehko uudistus, joka pohjautuu Suhoi Su-25-koneeseen. Välituotantotyyppinä oli Suhoi Su-25SM, joka poikkeaa edeltäjästään suuremman moottoritehon ja laajemman toimintakyvyn vuoksi. Koneesta on myös kaksipaikkainen Su-25UBM -koulukonemalli.
Suhoi Su-39:ssä on Shkval-M päivä- ja pimeätähtäinjärjestelmä, joka voidaan kytkeä ajanmukaisiin aseisiin. Ripustimeen voidaan asentaa Koryo 25-tutkatähtäin. Lisäksi koneeseen voidaan liittää signaalitiedustelulaitteisto, automaattinen lennonhallinta ja suunnistuslaitteisto. Valmistajan mukaan kone kykenisi toimimaan kaikenlaisia maamaaleja vastaan jokaisessa sääolosuhteessa.
Kone on kestävä lentäjien, moottorin ja järjestelmien titaanisuojauksen vuoksi ja siksi, että jaetut polttoainesäiliöt osuman saatuaan täyttyvät polyuretaanivaahdolla.
Ekkehard Fasser

Ekkehard Fasser (3. syyskuuta 1952 Bühl – 8. huhtikuuta 2021) oli sveitsiläinen rattikelkkailija.
Fasser kilpaili aluksi yleisurheilussa ja rattikelkkailun hän aloitti 26-vuotiaana vuonna 1978. Hän saavutti Calgaryn olympialaisista 1988 kultaa neljän miehen kelkkailussa Kurt Meierin, Marcel Fässlerin ja Werner Stockerin kanssa. Vuonna 1983 hän saavutti myös samasta lajista maailmanmestaruuden.
Jagdschloss Grunewald

Jagdschloss Grunewald on Berliinin vanhin säilynyt linnarakennus. Linna sijaitsee Grunewaldjärven kaakkoisrannalla, Dahlemin kaupunginosassa Steglitz-Zehlendorfin osa-alueella. Itse järvi sijaitsee Grunewaldin kaupunginosassa Charlottenburg-Wilmersdorfin osa-alueella.
Grunewaldin metsästyslinna on rakennettu varhaisrenessanssi tyyliin vuonna 1542 ja se on luultavasti suunnitellut arkkitehti Caspar Theyss. Linnan rakennutti Brandenburgin vaaliruhtinas Joakim II. Alkujaan linnan kantoi nimeä "Zum grünen Walde" ja antoi nimen ympäröivälle alueelle. Rakennus oli aluksi kaksikerroksinen, mutta sitä korotettiin 1600-luvulla. Linnan suuri sali on nykyään ainoa Berliinissä säilynyt renessanssityylinen sisätila kirkkoja lukuun ottamatta. Vuosien 1705 ja 1708 välillä Preussin ensimmäisen kuninkaan Fredrik I:n valtakaudella linnaa uudistettiin ja se sai barokkiarkkitehtuurin tyylielementtejä. Vallihauta täytettiin ja päärakennuksen ympärille tehtiin pienemmät piharakennukset. Arkkitehtina toimi tuolloin hoviarkkitehti Martin Grünberg. Vuonna 1800 linnan nimi vaihdettiin lyhennettyyn muotoon Grunewald.
Linna on ollut museokäytössä vuodesta 1932 lähtien. Näyttelyyn kuuluu yli 200 saksalaisten ja hollantilaisten taiteilijoiden maalausta sekä koriste-esineitä ja historiallisia metsästysaseita. Sitä hallinnoi nykyisin "Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg" -niminen säätiö.
Matti Ollikainen

Matti Ollikainen (s. 15. lokakuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija. Urallaan hän on pelannut Suomen A-maajoukkueessa, sekä kotimaan kenttien lisäksi Saksan Bundesliigassa sekä Venäjän Superliigassa. Ollikainen lopetti yllättäen uransa vuonna 2006, mutta teki paluun kentille Mestaruusliigassa kaudella 2009–2010.
Ura.
SM-liiga.
Ollikainen aloitti lentopallouransa Lempäälän Jyryssä. Hän nousi nopeasti urallaan ylöspäin, ja SM-liigaan Isku-Volleyn SM-liigajoukkueeseen. Kaudella 2002 Ollikainen juhli suomenmestaruutta Isku-Volleyn paidassa. Lisäksi hänet valittiin SM-liigan tähtiseitsikkoon kauden päätteeksi. Seuraavalla kaudella Ollikainen jatkoi vahvaa menoaan johdattaen Isku-Volleyn SM-finaaleihin jälleen. Finaalisarja päättyi kuitenkin pettymykseen kun tamperelaiset hävisivät viidennen ja ratkaisevan finaalin tiukasti. Ollikainen valittiin jo toisen kerran peräkkäin SM-liigan tähtiseitsikkoon. 
Ammattilaisvuodet.
Kauden 2004 päätteeksi Ollikainen siirtyi ammattilaiseksi Venäjän Superliigaan Fakelin joukkueeseen. Hän teki suomalaista lentopalloiluhistoriaa olemalla ensimmäinen suomalainen pelaaja Venäjän Superliigassa, kun Ollikainen astui kentälle superliigassa kaudella 2005. Oltuaan vuoden Venäjän Superliigassa Ollikainen siirtyi pelaamaan Saksan Bundesliigaan SCC Berliinin joukkueeseen. 
SCC Berliinissä Ollikainen jatkoi hyviä otteitaan ja nousi joukkueen runkopelaajaksi yhdessä suomalaisen Nisse Huttusen kanssa. Kauden päätteeksi Ollikainen pääsi juhlimaan Saksassa pronssia, kun hänen joukkueensa kaatoi pronssipeleissä Unterhachingin otteluvoitoin 2–1.
Kauden jälkeen Ollikainen lopetti yllättäen uransa huippulentopallossa. Lopettamiseen johtaneita syitä oli monta, joita ei yleisö tiedä tähän päiväänkään mennessä. Ollikainen oli muutaman vuoden sivussa, kunnes teki paluun kaudeksi 2009–2010. Hän debytoi Valkeakosken Isku-Veikkojen joukkueessa Mestaruusliigassa. Isku-Veikot putosi liigasta kauden jälkeen, ja Ollikainen siirtyi vanhaan kotiseuraansa Tampereen Isku-Volleyhin. Isku-Volleyssa hän alkoi nousta hiljalleen takavuosien tasolleen ja voitti SM-pronssia kauden 2010–2011 päätteeksi.
Kaudella 2011–2012 Ollikainen jatkoi Isku-Volleyssa. Joukkue putosi puolivälierissä. Ollikainen ei jatkanut Iskussa kauden jälkeen eikä siirtynyt muihinkaan pääsarjatason seuroihin.
Ollikainen pelasi urallaan 309 SM-liigaottelua.
A-maajoukkue.
Miesten A-maajoukkueeseen Ollikainen nousi ensimmäisen kerran kaudella 2001. A-maajoukkueessa hän nousi nopeasti joukkueen runkopelaajaksi. Hänen viimeisiksi peleikseen A-maajoukkueessa jäivät Euroopan liigan finaalit, joista joukkue voitti hopeaa häviten finaalissa Venäjälle.
Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruussarja

Grand Prix -autoilun Euroopan-mestaruussarja oli autourheilusarja, jota kilpailtiin vuosina 1931–1932 ja 1935–1939. Sarja lopetettiin toisen maailmansodan alettua. Vuonna 1950 perustettiin sarjan tilalle Formula 1. Sarjaa järjesti FIA:n edeltäjä, Association Internationale des Automobile Clubs Reconnus (AIACR).
Sääntöjä.
Autot.
Kausilla 1931 ja 1932 oli käytössä kiistellyt Formula Libre -säännöt, joiden mukaan auton vähimmäispaino oli 900 kg.
Kaudella 1934 AIACR asetti autojen painorajaksi 750 kg. Adolf Hitler ilmoitti antavansa 450 000 reichsmarkkaa saksalaisille autoyhtiöille, jotta ne rakentaisivat kilpa-autoja. Rahat jaettiin Mercedes-Benzin ja Auto-Unionin kesken. Auto-Unionissa autoja suunnitellut Ferdinand Porsche keksi laittaa moottorin kuljettajan taakse, eikä eteen, niin kuin niinä aikoina oli tapana. Molempien saksalaisten autoyhtiöiden autot hallitsivat lähes kaikkia kilpailuja, joihin osallistuivat.
750 kg painoraja oli käytössä kauden 1937 loppuun asti. Kaudella 1938 otettiin uusi malli käyttöön. Ahdinta käyttäneiden autojen iskutilavuus piti olla 666–3000 cm³, kun taas autojen, joissa ei ollut ahdinta, iskutilavuus piti olla 1000–4500 cm³. Autojen piti painaa 400–850 kg. Tarkkaan vähimmäispainoon vaikutti moottorin iskutilavuus.
Pistelaskujärjestelmä.
Verrattuna nykyiseen Formula 1 -sarjaan, pistelaskujärjestelmä oli varsin erilainen Euroopan-mestaruussarjassa. Mitä parempi sijoitus oli, sitä vähemmän pisteitä sai. Eli kuljettaja, joka oli kerännyt vähiten pisteitä kauden aikana, voitti mestaruuden.
Ensimmäiseksi kilpailussa sijoittunut kuljettaja sai yhden pisteen, toiseksi sijoittunut kaksi pistettä, ja kolmanneksi sijoittunut kolme pistettä.
Muut maaliin päässeet kilpailijat saivat pisteitä sen mukaan, kuinka suuren osuuden he ajoivat kilpailun koko pituudesta.
Jos kilpailija keskeytti tai jos kilpailija hylättiin, hän sai kahdeksan pistettä.
Kaudella 1931 tallit saivat kesken kilpailun vaihtaa kuljettajaa autoon, ja tällöin kaikki autoa ajaneet kuljettajat saivat mahdolliset mestaruuspisteet.
Kaudesta 1932 lähtien, jos kuljettajaa vaihdettiin kesken kilpailun toiseen, vain alkuperäinen kuljettaja sai mahdolliset pisteet.
Kiista.
AIACR:n kauden loppukokouksessa vuoden 1938 lopulla kävi ilmi, että kaikki eivät olleet tyytyväisiä silloiseen pistejärjestelmään. Vuonna 1939 Belgian edustajaa Langloista pyydettiin keksimään jokin vaihtoehtoinen pistejärjestelmä. Langloisilta kesti useita kuukausia ehdottaa uutta järjestelmä, eikä ole mitään todisteita, jotka viittaisivat siihen, että vanha järjestelmä olisi kumottu.
Vuonna 1939 puhkesi toinen maailmansota ja AIACR ei pystynyt kokoontumaan julkaistaakseen mestaruussarjan viralliset lopputulokset. Saksan korkeimman moottoriurheilujärjestön Deutscher Motor Sport Bundin (DMSB) puheenjohtaja Adolf Hühnlein julisti Hermann Langin mestariksi. Hühnlein väitti, että Lang olisi saanut 23 pistettä, mutta tämä on ristiriidassa virallisen pistejärjestelmän kanssa, jonka mukaan Lang olisi saanut 14 pistettä ja Herman Paul Müller 12 pistettä. Eli mestariksi olisi pitänyt julistaa Müller.