tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kontula (Vuoksela)

Kontula on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kontula oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kontula rajoittui lännessä Kuninkaanristin kylään, etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan, etelässä ja idässä Räihärannan kylään sekä pohjoisessa Räisälän kunnan Humalaisten kylään.
Ennen talvisotaa Kontulassa oli noin 40 taloa. Omaa koulua kylässä ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.
Ennen Vuokselan seurakunnan (1914) ja kunnan (1917) perustamista Kontula kuului Sakkolaan. 
Talvisodassa Kontulaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylässä on jonkin verran asutusta, mutta se luetaan osaksi Räihärannan kylää.
Matāʻutu

Mata-Utu (tai Matāʻutu) on Ranskan merentakaisen alueen Wallis ja Futunan pääkaupunki. Kaupunki sijaitsee Wallisin saaren itäosassa Hahaken alueella, jonka pääkaupunki se myös on. Vuoden 2013 väestönlaskennassa kaupungissa oli 1 075 asukasta.
Toisen maailmansodan aikana Vapaa Ranska lähetti Wallisin saarelle joukkoja, jotka ottivat kaupungin valtaansa lyhyehkön kahakan jälkeen Vichyn Ranskalle uskollisten joukkojen kanssa. Myös yhdysvaltalaiset tekivät maihinnousun saarelle.
Kaupunkikuvaa hallitsee Matā‘utun katedraali, joka saatiin valmiiksi vuonna 1959.
Paul Verschuren

Paul Michael Verschuren (26. maaliskuuta 1925 Breda, Alankomaat – 19. helmikuuta 2000 Helsinki) oli katolinen pappi ja piispa. Hän oli lakitieteen tohtori Rooman Paavillisesta gregoriaanisesta yliopistosta. Hän muutti Suomeen apulaispiispaksi ja toimi Helsingin katolisen hiippakunnan piispana vuosina 1967–1998.
Verschuren vihittiin papiksi vuonna 1950. Vuonna 1964 hänet vihittiin Aquae Sirensesin titulaaripiispaksi, jotta hän voisi apulaispiispana valmistautua seuraamaan aikanaan Gulielmus Cobbenia Helsingin piispana. Virkaanasettamisen toimitti Cobben itse, ja Verschuren aloitti tehtävänsä Helsingin piispana 1967. Nopeasti maan molemmat kielet oppinut Verschuren saavutti Suomessa näkyvän aseman keskustelevana intellektuellina ja oli Pohjoismaiden piispainkokouksen keskeinen vaikuttaja koko piispainkautensa. Hän jäi sairauseläkkeelle syyskuussa 1998 ja kuoli pitkäaikaiseen sairauteen helmikuussa 2000 Helsingissä. Hänet on haudattu Turun katoliselle hautausmaalle.
Tokushiman prefektuuri

Tokushiman prefektuuri () on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Shikokun saarella, Japanissa ja sen pääkaupunki on Tokushima.
Maantiede.
Tokushima on Shikokun itäisin prefektuuri. Sen rajanaapurit ovat Kōchi ja Ehime lännessä ja Kagawan prefektuuri pohjoisessa. Muilta suunnilta prefektuuri rajautuu Seton sisämereen ja Tyyneen valtamereen.
Tokushima on vuoristoista aluetta, jonka Shikokun vuoristo jakaa keskeltä pohjois- ja eteläosaa. Vuoriston keskellä sijaitseva Tsurugi (1 955m) on Shikokun toiseksi korkein vuori.
Aluejako.
Tokushiman prefektuuri jakautuu kahdeksaan kaupunkiin ja 16 muuhun kuntaan, joista 15 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Tokushima tunnettiin aikaisemmin Awan provinssina.
9M14 Maljutka

9M14 ”Maljutka” (, , ) on Neuvostoliiton ensimmäisen sukupolven, manuaalisella komento-ohjausjärjestelmällä (MCLOS) varustettu panssarintorjuntaohjus. Se oli ensimmäinen neuvostoliittolainen miesvoimin siirrettävä ohjus ja luultavasti eniten valmistettu. Neuvostoliitossa ohjusta tehtiin 25 000 kappaletta vuodessa 1960- ja 1970-luvuilla ja sen kopioita on valmistettu eri nimillä ainakin viidessä maassa.
Historiaa.
Ohjuksen kehitystyö alkoi heinäkuussa 1961 kahdessa eri suunnittelutoimistossa, Tulassa ja Kolomnassa. Ohjuksen esikuvia olivat 1950-luvun länsimaiset ohjukset kuten Ranskan ENTAC ja sveitsiläinen Cobra. Kolomnan koneensuunnitteluinstituutin prototyyppi otettiin tuotantoon ja ohjus palveluskäyttöön 16. syyskuuta 1963.
Neuvostoliitossa ohjukset sijoitettiin moottoroitujen jalkaväkipataljoonien panssarintorjuntajoukkueisiin. Joka joukkueessa oli kaksi ohjusryhmää, joissa kussakin oli kaksi ohjuspartiota. Jokaisella ohjuspartiolla oli kaksi ampumalaitetta ja yksi RPG-7-sinko. Sinkoja tarvittiin panssarivaunujen lähitorjuntaan ohjuksen 500 metrin minimiampumaetäisyyden vuoksi. 
Ohjus kuului myös BMP-1-, BMP-2- ja BRDM-2-rynnäkköpanssarivaunujen ja Mi-2-, Mi-8- ja Mi-24-helikopterien varustukseen.
Yleistä.
Ohjuksen maa-ampumalaite on mallia 9P111. Ampumalaite koostuu myös ohjuksen kuljetuslaatikkona toimivasta alustasta, 9S415-mallisesta joystickillä varustetusta ohjausyksiköstä ja 9Š16-tähtäysperiskoopista. Manuaalinen komento-ohjaus vaatii ampujalta melkoista taitoa ja herkeämätöntä keskittymistä. Ohjauskomennot välitetään ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Alle kilometrin päähän ampuja voi tähystää maalia ja ohjuksen lentoa paljaalla silmällä, pitemmillä ampumaetäisyyksillä käytetään tähtäysperiskooppia. Välittömästi laukaisun jälkeen ohjus ohjautuu ylöspäin välttääkseen esteet ja pienin ampumaetäisyys on noin 500 metriä. Lyhyemmillä etäisyyksillä tähtäysmahdollisuus on käytännössä olematon. Myöhemmissä Maljutka 2 -ohjuksissa, joiden ohjausjärjestelmä on puoliaktiivinen komento-ohjaus (SACLOS), ampujan pitää vain pitää tähtäin maalissa.
Ohjuksen lentonopeus on sen eri versioilla välillä 115–130 m/s. Panssarin läpäisy on mallista riippuen 200–800 mm, uudemmilla versioilla parempi. Suurin ampumaetäisyys on noin 3 000 metriä, johon lentoaika 30 sekuntia.
Käyttö.
Pohjoisvietnamilaiset käyttivät ohjusta 1972 Etelä-Vietnamin joukkoja vastaan jonkinlaisella menestyksellä. Erityisen merkittäväksi ohjus nousi vuoden 1973 jom kippur -sodassa Syyrian ja Egyptin käyttäminä. Keskimäärin joka divisioona ampui 2 000 ohjusta ja neuvostolähteiden mukaan Israel menetti tämä tuloksena 800 panssarivaunua, puolet menetyksistään. Joissa lähteissä on mainittu 1 063 vaunua, johon sisältyvät varmaankin myös alle vuorokaudeksi taisteluista poistuneet. Ohjuksen osumatodennäköisyydeksi jäi tositilanteessa 2–25 % ampujien harjoituksesta riippuen.
Rotax 912

Rotax 912 on itävaltalaisen Rotaxin valmistama lentokonemoottori. Moottori on tyypiltään vapaastihengittävä, ilma- ja vesijäähdytteinen 4-sylinterinen mäntämoottori. Sitä käytetään erityisesti ultrakeveissä lentokoneissa.
Moottorista on neljä versiota:
Ensimmäiset Rotax 912:t olivat 80 hevosvoimaisia. Ensimmäisenä 912A tuli käyttöön Diamond Aircraftin Diamond DA20 A1 Katana-koneeseen.
Moottorin melutaso on huomattavasti alempi kuin aiempien lentomoottoreiden.
9M111 Fagot

9M111 "Fagot" (, , ) on Neuvostoliitossa 1960-luvulla kehitetty panssarintorjuntaohjus. Ohjus tuli käyttöön 1970.
Ohjusta on viety Suomeen, Jordaniaan, Iraniin, Egyptiin, Libyaan, Syyriaan ja muihin Lähi-idän maihin. Suomen puolustusvoimien käytössä oli ohjuksen malliversio 9M111-2 ja se tunnettiin nimellä Panssarintorjuntaohjus 82 (PSTOHJ 82).
9M111 kehitettiin Tulan koneensuunnittelulaitoksella (Tula KBP). Kehitystyö alkoi 1962 tavoitteena seuraavan sukupolven SACLOS-ohjattu panssarintorjuntaohjus. Ohjus kehitettiin rinnan 9M113 Konkursin kanssa ja ne käyttävät samanlaista tekniikkaa, mutta Konkurs on suurempi ja tarkoitettu pääasiassa ajoneuvoihin. Suomessa Konkurs ohjusta käytettiin lähinnä kannettavana versiona.
Ohjus ammutaan kolmijalalla varustetulla 9P135-sarjan ampumalaitteella. 9S451-ohjausyksikkö on sijoitettu putken alle ja 9Š119-tähtäin vasemmalle puolelle. Koko ampumalaite painaa 22,5 kg. Heittopanoksen ruutilataus estää käytön suljetussa tilassa. Ohjus lähtee putkesta rekyylittömästi 80 m/s ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 186 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa kuparilankaa pitkin. Ampujan tehtävänä on pitää tähtäin maalipisteessä, johon ohjus osuu. Ohjuksen läpäisy on mallista riippuen 200–460 mm. Lisäksi 9M111M "Faktorija" -mallissa otettiin käyttöön kaksoisontelopanos, joka läpäisee jopa 600 mm reaktiivipanssaria. 1990-luvun alun 9P135M3-ampumalaitteeseen tuli yötähtäin. Suomessa siihen on mahdollista liittää TOW:in (PSTOHJ 83) lämpötähtäin.
Johtuen jatkuvasta ohjaustarpeesta ohjusta on helppo häiritä yksinkertaisella infrapunalähettimellä tai voimakkailla valonlähteillä, jotka sotkevat ohjuksen infrapunaohjauksen. Ohjauksessa käytettävä kuparilanka on myös suojaamaton. Ohjuksen ohjaaminen muuttuu mahdottomaksi, jos kuparilanka osuu esimerkiksi vesistöön tai sähköjohtoon. 
Neuvostoliiton BTR-kalustoa käyttävien moottori-kivääripataljoonien vahvuuteen kuului kaksi panssaritorjuntaohjusryhmää, joissa oli molemmissa kaksi kolmen miehen puoliryhmää. Ampuja kantaa 9P135-laukaisimen ja kolmijalan ja muut kaksi miestä kaksi laukaisuputkea. Ryhmässä ei ole sinkoja, kuten aiemmalla kalustolla, koska ohjuksen lyhin ampumaetäisyys on 70 m.
Risto Näätänen

Risto Kalervo Näätänen (14. kesäkuuta 1939 Helsinki – 5. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen psykologi ja neurotieteen tutkija.
Henkilöhistoria.
Näätäsen vanhemmat olivat professori Esko Näätänen ja Rauni Raudanjoki.
Hän oli Helsingin yliopiston psykologian professori vuodet 1975–1998, mutta toimi Suomen Akatemian tutkimus- tai akatemiaprofessorina kaudet 1983–1988, 1988–1993, 1993–1998, 1998–2007. Näätäsen tutkimustuloksia on julkaistu muun muassa "Nature"-lehdessä.
Näätänen löysi aivosähkökäyrästä poikkeavuusnegatiivisuus-aallon jolla on ollut huomattava merkitys aivojen tiedonkäsittelyn lainalaisuuksien tuntemisessa. Hänen tutkimustyönsä on vaikuttanut monitieteiseen perustutkimukseen ja psykologian alan sovelluksiin, esimerkkeinä lukivaikeuksien ja mielenterveyden hoito ja musiikin opetus.
Näätänen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1991 ja Venäjän tiedeakatemian jäsen vuodesta 1994. Akatemiaprofessori Näätänen palkittiin ensimmäisellä Suomen tiedepalkinnolla vuonna 1997. Elokuussa 2006 hänelle myönnettiin Psykologian varttuneen tutkijan palkinto Psykologia 2006 -kongressin avajaisissa Tampereella.
Jäätyään eläkkeelle vuonna 2008 Näätänen siirtyi Tarton yliopiston ja Århusin yliopiston vierailevaksi tutkijaksi. Hänellä oli professorin asema Tarton yliopistossa vuodesta 2007 lähtien.
Näätänen kuoli vuonna 2023. Kuolinsyynä mainittiin koronavirus.
Joni Lius

Joni Lius (s. 4. maaliskuuta 1971 Keuruu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisen pelikautensa TPS:ssä kaudella 2005–2006. Jatkosopimusta ei tämän jälkeen enää syntynyt.
Lius pelasi hyökkääjänä varsin menestyksekkään uran niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Uran kohokohtia olivat maajoukkue-edustukset sekä muutama Suomen mestaruus TPS:n paidasta. JYP:ssä hän oli joukkueen avainpelaajia.
Lius oli naimisissa "Salatut elämät" -sarjassa näytelleen Sanna Luostarisen kanssa. He asuivat Jyväskylässä ja heillä on yksi lapsi.
9K111-1 Konkurs

9K111-1 ”"Konkurs"” (, , ) on Neuvostoliitossa 1960-luvulla kehitetty panssarintorjuntaohjusjärjestelmä. Se tuli käyttöön 1974, ja sitä käytetään ainakin 25 maassa. 9K111-1-järjestelmään kuuluvan ohjuksen taisteluvälineindeksinumero on 9M113.
9K111-1 Konkurs kehitettiin Tulan koneensuunnittelulaitoksella (Tula KBP) rinnan 9K111 Fagotin kanssa. Kehitystyö alkoi 1962.
Konkurs on suunniteltu laukaistavaksi ajoneuvoista, mutta sen voi ampua myös 9P135M-mallisilla ja sitä uudemmilla maa-ampumalaitteilla. Samalla ampumalaitteella voi ampua myös 9M111 ”Fagot”-ohjuksia. Ohjus on oleellinen osa BMP-2:n, BMD-2:n ja BRDM-2:n aseistusta. 9M113-ohjus on sijoitettu lasikuituputkeen, josta se laukaistaan rekyylittömästi 80 m/s, ja rakettimoottori kiihdyttää sen matkanopeuteen 200 m/s. Ampumalaite seuraa ohjuksen infrapunajälkeä ja välittää ampujan antamat ohjauskomennot ohjukselle sen perästä purkautuvaa lankaa pitkin. Ampuja pitää tähtäimen maalissa. Ohjuksessa on häirinnänilmaisin, ja tarvittaessa ampuja voi siirtyä komento-ohjaukseen, jolloin tähtäimen pitäminen maalipisteessä ei enää riitä, vaan ohjus tulee ohjata lennokkimaisesti maaliin. Ohjuksen kantama on noin 4 000 metriä, kaksi kertaa Fagotin.
9M111-1 Konkurs-järjestelmä on ollut Suomen puolustusvoimien käytössä nimellä Panssarintorjuntaohjus 82M (PSTOHJ 82M).
Iran alkoi valmistaa ohjuksesta kopiota vuoden 2000 tienoilla nimellä Towsan-1/M113.
Mustavuoren suojelualue

Mustavuori (viralliselta nimeltään "Mustavuoren lehto ja Östersundomin lintuvedet") on Natura-luonnonsuojelualue (FI0100065) Itä-Helsingissä lähellä Vuosaaren satamaa. Viereisen Porvarinlahden kanssa alue muodostaa Natura 2000 -alueen.
Mustavuori on pääkaupunkiseudun arvokkain lehtoalue. Erikoisuutena alueella on ensimmäisen maailmansodan aikaisia Krepost Sveaborgin linnoitusrakennelmia, kuten tykkiteitä ja juoksuhautoja.
Alueen pinta-ala on 36,6 hehtaaria, josta vettä on 0,13 hehtaaria. Alueen omistaa Helsingin kaupunki. Alueen pohjoisosa, joka ennen vuoden 2009 alkua kuului Vantaaseen, kuuluu valtakunnalliseen lehtojensuojeluohjelmaan.
Alueen eteläosassa on sekametsässä lehtomaisia kangasmetsäkaistaleita sekä avokallioita ja kitukasvuisia kalliomänniköitä. Keväällä lehtokaistaleet täyttyvät harvinaisen keltavuokon ja kevätlinnunherneen kukista.
Heckler &amp; Koch HK4

Heckler &amp; Koch HK4 on saksalaisen Heckler &amp; Koch-yhtiön valmistama kaksitoiminen, massasulkuinen itselataava pistooli. HK4 oli yhtiön ensimmäinen pistoolimalli, ja aseen sarjatuotanto alkoi vuonna 1968 jatkuen vuoteen 1984. Pistoolin suunnittelivat Alex Seidel ja Tilo Möller Sedelin 1930–luvulla suunnitteleman Mauser HSc-pistoolin pohjalta. Pistoolia valmistettiin siviilimyyntiin 26 550 kappaletta, 12 400 valmistettiin Saksan tullipoliisille nimikkeellä HK4 P11 ja Yhdysvaltain vientiin Harrington &amp; Richardson American imports-yhtiölle 8 700 kappaletta.
Pistoolin mallinumero "4" johtuu siitä, että pistooli voidaan piippu, rekyylijousi ja lipas vaihtamalla muuttaa .22 LR, 6,35 mm Browning (.25 ACP), 7,65×17 mm Browning (.32 ACP) tai 9×17 mm Browning court (.380 ACP) kaliiperiseksi.
 Useimmat pistoolit myytiin 7,65×17 mm Browning tai 9×17 mm Browning court kaliiperisena, mutta niihin voi ostaa muitten kaliiperien vaihto-osat. Asetta myytiin myös kaikki kaliiperit sisältävänä pakettina.
Nyíregyháza

Nyíregyháza on Szabolcs-Szatmár-Beregin läänin pääkaupunki koillisessa Unkarissa. Kaupungin pinta-ala on 274,54 neliökilometriä ja väkiluku 117 597 (2009).
Ensimmäinen säilynyt maininta Nyíregyházasta on vuodelta 1209, jolloin kaupunki tunnettiin nimellä Nyír. 1400-luvun puolivälissä siellä oli noin neljäsataa asukasta. Kaupunki autioitui turkkilaisten suorittaman miehityksen aikana 1500-luvulla ja asutettiin uudelleen 1630–1640-luvuilla. 
Ferenc II Rákóczin johtaman itsenäisyyssodan jälkeen Nyíregyháza alkoi kasvaa, ja uusia siirtolaisia tuli varsinkin Slovakiasta. Kaupungista tuli vuonna 1876 Szabolcsin pääkaupunki, joka on nykyään osa laajempaa Szabolcs-Szatmár-Beregin lääniä. Ensimmäisen maailmansodan yhteydessä kaupunki oli kymmenen kuukauden ajan romanialaisen miehityksen alla.
9M133 Kornet

9M133 "Kornet" (), NATO-koodinimeltä: AT-14 Spriggan on Tulan KBP-suunnittelutoimiston lokakuussa 1994 esittelemä venäläinen panssarintorjuntaohjus, joka tuli samana vuonna käyttöön Venäjän asevoimissa. KBP kuuluu nykyään osana valtionkonserni Rostehin tytäryritykseen, aseteollisuuden holdingyhtiöön Vysokototšnyje kompleksy.
Kornet on raskas 152 mm ohjus, jonka on tarkoitus korvata 9M111 Fagot ja 9M113 Konkurs ajoneuvoasennuksissa ja kolmijalkalaukaisimissa. Ohjus on suunniteltu myös helikoptereita vastaan ja sille on termobaarinen taistelukärki. Ohjus on SACLOS-ohjattu () lasersäteenseuraaja. Valmistaja lupaa 1000–1200 mm panssarinläpäisyä.
Irakin sota.
Käyttäjiin kuuluvat Venäjän lisäksi Kreikka, Etelä-Korea, Marokko ja Syyria (1998–). Kahden Yhdysvaltain M1 Abramsin ja yhden M2 Bradleyn väitetään tuleen ohjuksen lamauttamaksi Irakissa, mutta Irakista ei ole löydetty ohjuksia tai niiden laukaisulaitteita.
Libanonin sota 2006.
Lontoolaisen Daily Telegraphin toimittaja väittää nähneensä kahdeksan ohjusta Libanonissa 2006.
Syyriassa.
Kornet osoittautui tehokkaaksi Turkin käyttämiä saksalaisia Leopard 2A4 -vaunuja vastaan. Kuusi kymmenestä Turkin menettämästä vaunusta tuhottiin 9M133 Kornet -ohjuksilla.
David Rozehnal

David Sebastian Klement Rozehnal (s. 5. heinäkuuta 1980 Šternberk, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa, Ranskassa, Englannissa, Italiassa ja Saksassa.
Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Sigma Olomoucia vuosina 1999–2003 ja Belgiassa Club Bruggea vuosina 2003–2005 voittaen Belgian mestaruuden ja cupin. 2005–2007 Rozehnal edusti Ranskan liigaseura Paris Saint-Germainia, jossa voitti Coupe de Francen. Hän siirtyi kesällä 2007 Englannin Valioliigassa pelanneen Newcastle Unitedin riveihin. Peliaikaa tuli kohtuullisesti, mutta jo tammikuussa 2008 hän siirtyi lainalle Italian Serie A-seura SS Lazioon, johon hän siirtyi kesäkuussa 2,9 miljoonan punnan siirtosummalla. 
Rozehnal edusti Laziota puolitoista kautta ja pelasi seurassa 38 liigaottelua. Kesäkuussa 2009 hän vaihtoi jälleen maisemaa allekirjoitettuaan kolmivuotisen sopimuksen Bundesliigaseura Hamburger SV:n kanssa. Sittemmin hän on pelannut muun muassa Ranskan liigassa Lille OSC:n joukkueessa. 
Rozehnal lukeutuu Tšekin maajoukkueen vakionimiin. Hän on edustanut Tšekkiä vuosien 2004 ja 2008 EM-kisoissa sekä vuoden 2006 MM-kisoissa. Rozehnal oli myös voittamassa alle 21-vuotiaiden EM-kultaa Tšekin joukkueessa vuonna 2002.
Avia B.122

Avia B.122 oli tšekkoslovakialainen taitolentokone.
Sen suunnitteli František Novotny. Kone oli kaksitasoinen. Sen siipirakenne oli puuta ja runko metalliputkea. Kone oli verhoiltu kankaalla.
Prototyypin rekisteri oli OK-AVI. 7-sylinterisellä Walter Castor -moottorilla varustetun koneen ensilento tapahtui keväällä 1934. Tšekkoslovakian ilmavoimat tilasivat 35 konetta ja Neuvostoliitto tilasi 15 kappaletta. 
Vuonna 1936 tuli markkinoille parannettu versio, B.222. Siinä oli Avia Rk-17 -moottori. Sitä Tšekkoslovakian ilmavoimat tilasivat 35 kappaletta.
Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian vuonna 1938 Luftwaffe otti 12 konetta käyttöönsä ja luovutti 12 Bulgarialle.
Puch

Puch oli Grazissa Itävallassa toiminut moottori- ja ajoneuvovalmistaja. Sen perusti vuonna 1889 "Johann Puch" ja se valmisti autoja, polkupyöriä, mopedeja ja moottoripyöriä. Suomessa Puch tunnetaan Tunturi-mopojen moottorinvalmistajana.
1980-luvun lopulla kova kilpailu vei Puchilta sen toimintaedellytykset itsenäisenä yrityksenä. Kaksipyöräisten tuotanto Grazissa lopetettiin 1987 raskaan uudelleenjärjestelyn seurauksena. Puchin moottoripyörät myytiin Vespaa valmistavalle Piaggiolle, joka valmistaa edelleen moottoripyöriä Puch-nimellä. Myös nelivetoisia ajoneuvoja ja niiden osia valmistava Steyr-Puch jatkaa toimintaansa Piaggion osana. Steyr-Puchin maastokuorma-auton Pinzgauerin valmistus on siirtynyt BAE Systemsille Isoon-Britanniaan.
Yhtiön ensimmäinen tehdas, ns. "Einserwerk", Grazissa suljettiin 2000-luvun alussa ja sen historiallinen kokoonpanohalli suojeltiin. Puchin museo avattiin kokoonpanohallissa Grazin ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2003.
Kuilun partaalla (EP)

Kuilun partaalla on Timo Rautiainen &amp; Trio Niskalaukauksen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2001. Levyltä löytyvä Tuomari Nurmio -cover ”On aika soittaa sinfonia” on alun perin julkaistu vuonna 2000 ilmestyneellä Tuomari Nurmio-tribuuttilevyllä "Tuomarin todistajat".
EP nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle sijalle, ja se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.
Kappaleet.
Sovitukset Petosalmi, Pohjolainen, Rautiainen, Rämö ja Ursin.
Kópavogur

Kópavogur (virallisesti Kópavogsbær) on Islannin toiseksi suurin kaupunki. Se sijaitsee Reykjavíkista etelään ja on osa Reykjavíkin suuraluetta. Nimi tarkoittaa "Kuuttilahtea".
Kópavogurin pinta-ala on 83,72 km² ja väkiluku noin 39 800 (2023). 
Maantiede.
Kópavogurin keskusta sijaitsee samannimisen puron laaksossa. Puro toimi pitkään kaupungin viemärinä. Laakson ja Elliðavatn-järven välillä on kukkuloita. Yhdellä kukkuloista sijaitsee Kópavogskirkja-kirkko, joka valmistui vuonna 1963.
Historia.
Kópavogurin alueella on merkkejä asutuksesta 800-luvulta. Elliðavatn-järven rannalla on raunioita, jotka kiinnostavat arkeologeja. Vuonna 1662 Kópavogurissä allekirjoitettiin Kópavogurin asiakirjat, joilla Islannista tuli Tanskan alusmaa.
Ystävyyskaupungit.
Kópavogurin ystävyyskaupungit ovat:
Ruutu (sarjakuvalehti)

Ruutu oli vuosina 1973–1975 ilmestynyt suomalainen sarjakuvalehti. Lehti ilmestyi viikoittain, ja sitä kustansi Yhtyneet Kuvalehdet. Sisältö oli pääosin peräisin belgialaisesta "Spirou"-sarjakuvalehdestä. 
Ruutu-lehteä julkaistiin vuosina 1973 (13 numeroa), 1974 (52 numeroa) ja 1975 (31 numeroa), juhannus- ja jouluviikon numerot olivat kaksoisnumeroita. Kussakin lehdessä oli 32 sivua ja kutakin jatkotarinaa oli yhdessä lehdessä yleensä 4-6 sivua. Lehden lopetettua sen korvaajaksi tuli sarjakuvalehti "Non Stop" (1975–1979). "Ruudun" päätoimittajana oli aluksi Juhani Härmä ja hänen jälkeensä Soile Kaukoranta, joka jatkoi myös "Non Stopin" päätoimittajana.
"Ruudussa" esitettiin länsieurooppalaisen sarjakuvan parhaimmistoa jatkosarjoina, sekä lehteen lähetettyjä stripin ja sivun kokoisia "Lukijan sarjakuvaa".
STOL

STOL-lentokone (engl. "Short Take-Off and Landing") on lyhyeltä kiitotieltä lentoon lähtevä ja lyhyelle matkaa laskeutuva lentokone. STOL on ilmailun kielessä käytetty termi.
STOL-lentokoneita.
Kuuluisia STOL-koneita ovat mm.
Tunnetuimpia STOL-lentokenttiä (liikennelentokentät) ovat muun muassa:
STOL-tyypin koneita listattuna:
Safran

Safran S.A. on ranskalainen monialakonserni. Sen keskeiset toimialat ovat ilmailu- ja avaruusteollisuus, puolustusteollisuus ja turvallisuussektorin tuotteet. Vuonna 2023 yhtiön tuotteita myytiin 23,2 miljardilla eurolla. Yhtymän liikevaihdosta 51 % muodostuu ilma-alusten propulsiotuotteista kuten suihkumoottoreista, 38 % tarvikkeista ja puolustustarvikkeista ja 11 % lentokoneiden sisätilojen varustelusta. Yhtiön palveluksessa on noin 92 000 henkeä (2023). Yhtymän pääkonttori sijaitsee Pariisissa ja sen osake noteerataan New Yorkin pörssissä (NYSE, Euronext Paris:SAF).
Safran syntyi, kun ranskalaiset lentokoneiden voimalaitevalmistaja Snecma ja elektroniikka-alan yhtiö Sagem fuusioituivat.
Tuotteet.
Yhtiön tärkein tuotesektori ovat suihkumoottorit. Safran-ryhmään kuuluva Safran Aircraft Engines on johtava matkustajalentokoneiden suihkumoottorien valmistaja maailmassa. Tällä osa-alueella se tekee yhteistyötä General Electricin kanssa CFM Internationalissa. Yhtiö pyrkii parantamaan suihkumoottorien energiatehokkuutta ja laskemaan polttoaineenkulutusta.
Yhtiön tytäryritys Messier-Bugatti-Dowty valmistaa muun muassa lentokoneiden laskutelineitä ja hiilijarruja. Yhtymä merkittävä yritys tällä tuotealueella, lentokoneiden sähköjärjestelmissä samoin kuin helikopterien lennonsäätöjärjestelmissä. Yhtymän valmistamia laskutelineitä käyteään 24 000 lentokoneessa, joilla tehdään noin 40 000 laskua päivittäin.
Tietoliikennelaitteet tulivat Saframiin Sagemin kautta. Yhtiö on maailman johtava biometristen tunnistusratkaisujen valmistajana ja keskeinen tekijä esimerkiksi älykorteissa. Yhtiön läpivalaisulaitteita käytetään esimerkiksi lentoliikenteen matkatavaroiden käsittelyssä.
Varsinainen sotatekniikka tuo noin 10 % yhtiön myynnistä.
Tytäryhtiöt.
Vuonna 2016 useat Safran-ryhmän omistamat yhtiöt muuttivat nimeään:
Kōchin prefektuuri

Kōchin prefektuuri ( on yksi Japanin prefektuureista. Se sijaitsee Shikokun saaren eteläosassa, ja sen pääkaupunki on Kōchi.
Maantiede.
Kōchi kattaa koko Shikokun saaren etelärannikon, ja sen rantaviiva Tyynellä valtamerellä on 706 kilometriä. Kōchi naapuriprefektuurit ovat Ehimen prefektuuri lännessä ja Tokushiman prefektuuri idässä.
Ilmasto.
Kōchin ilmasto on kostea ja lämmin. Vuoden keskilämpötila on noin 17 °C, mutta kesäisin lämpötila saattaa kohota 35 °C:seen. Japanin sademäärissä Kōchin prefektuuri jää toiseksi ainoastaan Hokkaidōlle.
Aluejako.
Kōchin prefektuuri jakautuu 11 kaupunkiin ja 24 muuhun kuntaan, joista 17 on maaseutukaupunkeja ja kuusi kyläkuntia. Kunnat kuuluvat kuuteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Kōchin muinainen nimi oli Onru, joka tarkoittaa karkotusta. Tuona aikana tätä, silloin kunnollisten kulkuyhteyksien puutteessa olevaa syrjäistä aluetta, käytettiin sekä hallinnon poliittisten vihollisten että tavallisten rikollisten karkotuspaikkana.
Myöhemmin alueesta muodostui Tosan provinssi, joka vuonna 1871 muutettiin Kōchin prefektuuriksi.
Turismi.
Nykyään koko Japaniin levinnyt yosakoi-tanssi on peräisin Kōchin prefektuurista. Prefektuurin pääkaupungissa Kōchissa järjestetään edelleen vuosittainen Yosakoi matsuri.
Foot in Mouth Disease

Foot in Mouth Disease on punk-rock-yhtye Gobin viides studioalbumi. Se julkaistiin 1. huhtikuuta 2003. Ensimmäinen single levyltä oli "Give Up The Grudge", joka on levyn kantaanottavin kappale, sillä siinä käsketään Nu-Metal yhtyeitä pitämään suunsa kiinni.
Kappaleet.
Bonus DVD.
Audio
Videot
Okinawa (kaupunki)

Okinawa () on Japanin kaupunki Okinawan saarella Okinawan prefektuurissa. Se sijaitsee saaren keskiosassa Nahan koillispuolella Tyynenmeren Nakagusukunlahden rannalla. Kaupungissa on 141 543 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 49,00 neliökilometriä. 
Okinawan kaupunki perustettiin vuonna 1974 Kozan kaupungin ja Misaton kylän yhdistyessä. Se on Nahan jälkeen prefektuurin toiseksi suurin kaupunki, joka tunnetaan esimerkiksi "eisā"-kansantanssiperinteestä. Kaupungissa järjestetään vuosittain suuri eisā-festivaali.
Lapiolinja

Lapiolinjaksi tai työlinjaksi kutsuttiin etenkin 1950-luvulta lähtien niitä työvoimapoliittisia keinoja, joilla työttömyyttä hoidettiin yhteiskunnan järjestämillä hankkeilla. Kuvaavan nimensä se sai, kun mahdollisimman suureen työllistettävien määrään pyrittäessä vältettiin maarakennustyömailla koneiden käyttöä, näin jokaiselle voitiin osoittaa tehtävä. Toisaalta lapiointi oli sen luontoista työtä, että siitä suoriutui ilman ammattitaitoakin.
Lapiolinja koettiin ratkaisuksi työttömyyteen aikana, jolloin normaalit työmarkkinat eivät toimineet suhdannevaihteluiden ja elinkeinoelämän murroksessa. Metsätöistä saattoi vapautua kerralla runsaasti työvoimaa metsäteollisuuden näkymien heiketessä. Pientilalliset olivat hyvin usein riippuvaisia näistä tulonlähteistä. Useat merkittävät tiehankkeet saivat autoistumisen myötä alkunsa juuri niihin aikoihin.
Hyvin tunnettu "lapiolinjan" työmaa oli Tarvontie eli nykyinen Ykköstien moottoritieosuus Helsingin Munkkiniemestä Espooseen. Tällä 1950-luvun lopun työmaalla oli töissä lapiomiesten lisäksi jopa hevosia.
Kritiikki.
Järjestelmää kritisoitiin alusta lähtien. Työkohteet olivat useasti "siirtotyömaita", jotka saattoivat sijaita satojenkin kilometrien päässä työllistetyn kotipaikkakunnalta. Näin esimerkiksi perheenisä saattoi viettää viikot tietöissä vieraassa maakunnassa ja pääsi käymään kotonaan muutamana viikonloppuna kuukaudessa. Majoitus työmailla järjestyi yleensä parakissa tai pyöräkopissa. Usein majoituksen taso jätti toivomisen varaa: ahtaus, huono ilma, hygienia ja rauhattomuus olivat polttavia ongelmia. Näihin saatiinkin vuosien mittaan parannusta.
Päättyminen.
Lapiolinjan päätti 1970-luvun alussa uudenlainen yhteiskunnallinen ajattelu, jossa työttömille alettiin maksaa rahallista korvausta työttömyyden kohdatessa. Tienrakennus alkoi vaatia yhä enemmän ammattitaitoa, ja työttömät alkoivat olla maaseudun kausityöttömien sijasta kaupungeista kotoisin. Lisäksi teiden rahoituksessa käytettävien lainojen ehdoissa edellytettiin kohteiden toteuttamista kustannustehokkaimmilla menetelmillä.
Naganon prefektuuri

Naganon prefektuuri () sijaitsee Japanissa Honshūn saaren keskiosassa. Prefektuurin pääkaupunki on Nagano. Siellä on 2 132 000 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 13 561,56 neliökilometriä.
Maantiede.
Naganon prefektuuri sijaitsee sisämaassa Honshūn saaren keskiosassa. Prefektuurin alueella kohoavat Japanin Alpit, ja siellä sijaitseekin monia Japanin korkeimmista vuorista. Nagano rajoittuu myös suurempaan määrään muita prefektuureja kuin yksikään muu Japanin alue, ja alueella sijaitsee Japanin merestä kaukaisin kohta.
Aluejako.
Naganon prefektuuri jakautuu 19 kaupunkiin ja 58 muuhun kuntaan, joista 23 on maaseutukaupunkeja ja 35 on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat 14 piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Naganon prefektuurin alue tunnettiin aiemmin Shinanon provinssina. 
Kulttuuri ja nähtävyydet.
Naganon alueen vuoristoisuus on tehnyt alueesta suhteellisen eristyneen, ja monet tulevat prefektuuriin sen lomakohteiden ja kuumien lähteiden vuoksi. Vuonna 1998 Naganossa järjestettiin talviolympialaiset, jotka toivat alueella paitsi kansainvälistä mainetta, myös shinkansen-linjan Tokioon. 
Tärkeitä nähtävyyksiä prefektuurissa ovat Kizakijärvi, Matsumoton linna, yksi maailman korkeimmista geysireistä Suwassa ja Zenkōn temppeli Naganon kaupungissa.
Kottila

Kottila on kylä entisen Vuokselan kunnan itäosassa Neuvostoliitolle luovutetulla alueella. Virallisesti Kottila oli osa Noisniemen kylää, mutta se sijaitsi erillään muusta Noisniemestä ja muodosti oman kyläyhteisönsä, jonka vuoksi se käytännössä katsottiin omaksi kyläkseen. Kottila rajoittui etelässä Vuoksen pohjoisen laskuhaaraan, idässä Sakkolan kuntaan sekä pohjoisessa ja lännessä Räihärannan kylään. 
Omaa koulua Kottilassa ei ollut vaan koulua käytiin läheisen Räihärannan kylän koulussa.
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1917, Kottila kuului Sakkolan kuntaan, osana Noisniemen kylää. Osa Kottilan tiloista oli entisiä Noisniemen hovin torppia.
Talvisodassa Kottilaa ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Nykyisin kylässä on jonkin verran asutusta, mutta kylällä ei ole omaa asutusnimeä.
Non Stop

Non Stop -niminen sarjakuvalehti jatkoi vuosina 1975–1979 sitä samaa linjaa, mitä sen edeltäjäkin, Ruutu (1973–1975), oli tehnyt. Se esitti enimmäkseen belgialaisia sarjakuvia. Aluksi lehti ilmestyi joka toinen viikko esittäen sarjakuvat jatkosarjoina. Loppuajan lehti ilmestyi kerran kuukaudessa. Tässä vaiheessa myös sarjakuvien pilkkominen jatkosarjoiksi lopetettiin. Jokainen lehden kuukausinumero oli oma yksittäinen albuminsa sisältäen yleensä vain yhden pitkän sarjakuvan (noin 48 tai 64 sivua). Lehtiä kertyi 65 numeroa. Lehteä kustansi Yhtyneet Kuvalehdet.
Non Stopissa seikkailivat.
Non Stop -lehdessä julkaistiin noin nelisen vuoden aikana seuraavat sarjakuvat (suluissa tekijät).
Attila (Derib; Maurice Rosy; Kornblum)
Benjamin
Bring M. Backalive (Franquin; Will)
Corto Maltese (Hugo Pratt)
Eversti Clifton (Raymond Macherot)
Hyvä naapuri (Francis; Maurice Tillieux)
Johannes ja Pirkale (Peyo)
Khena ja Skrahilpari (Gos)
Klorofylli (Raymond Macherot)
Lucky Luke (Morris; René Goscinny)
Marsupilami (Franquin)
Natasha
Niilo Pielinen (Franquin)
Pienet miehet (Pierre Seron)
Piko ja Fantasio
Sammy Day (Berck; Raoul Cauvin)
Sipuleena (Raymond Macherot; Paul Deliège)
Strumffit (= Smurffit)
Tim ja Tom (Will; Maurice Tillieux)
Tintti (Hergé)
Veikko, Tette ja Jykke (Hergé)
Vekarat (Roba)
Vili &amp; Bill (Roba)
Yakari (Derib; Jacques Lob)
Yoko Tsuno (Roger Leloup)
Lukijan sarjakuva (Lehteen lähetettyjä yhden sivun sarjakuvia. Useita piirtäjiä)
Svjatoslav Richter

Svjatoslav Teofilovitš Richter (, , 20. maaliskuuta 1915, Žytomyrin seutu, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 1. elokuuta 1997, Moskova) oli neuvostoliittolainen pianisti, joka tunnettiin ennen kaikkea laajasta ohjelmistostaan, loistavasta tekniikastaan ja runollisesta fraseerauksestaan.
Richter oppi pianonsoiton alkeet saksalaissyntyiseltä urkuri-isältään ja opiskeli pitkään itsekseen. Hän säesti oopperaharjoituksia Odessassa, jonka konservatoriossa hänen isänsä toimi opettajana. Muodolliset piano-opintonsa hän aloitti vasta vuonna 1937 Moskovan konservatoriossa, jossa hänen opettajanaan toimi Heinrich Neuhaus.
Richter esitti paljon Sergei Prokofjevin musiikkia sekä kamarimusiikkia muun muassa David Oistrahin, Oleg Kaganin ja Mstislav Rostropovitšin kanssa. Hänen Herbert von Karajanin kanssa tekemä levytyksensä Tšaikovskin b-molli-konsertosta on lähes ylittämätön. Richterin tunnetuimpiin levytyksiin kuuluvat myös Lisztin pianokonserttojen levytykset vuodelta 1961, jotka ovat kyseisten teosten maineikkaimmat taltioinnit.
Kuninkaanristi

Kuninkaanristi (nyk. ) on entinen suomalainen kylä Karjalankannaksella Neuvostoliitolle luovutetun Vuokselan kunnan keskiosassa sekä nykyinen Kuninkaanristin maalaiskunnan keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä.
Kuninkaanristissä sijaitsee nykyisin suuri sikatalouskompleksi "Bor".. Kylässä on kulttuuritalo.
Kylä Suomen aikaan.
Kuninkaanristin kylä muodosti etelä–pohjois-suunnassa noin kuusi kilometriä pitkän alueen, joka rajoittui lännessä ja etelässä Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan sekä idässä Kontulan kylään ja pohjoisessa Räisälän kuntaan. Vuoksen vastarannalla sijaitsi Vuokselan kirkonkylä Virkkilä.
Kuninkaanristin kylän nimi on perimätiedon mukaan peräisin Mäkirievunmäkeen haudatusta heimokuninkaasta, jonka haudalla olleeseen kiveen oli hakattu risti, "kuninkaanristi". 
Ennen Vuokselan kunnan perustamista, vuonna 1917, Kuninkaanristi kuului Sakkolan kuntaan.
Ennen talvisotaa Kuninkaanristin kylässä oli noin 70 taloa. Kylässä oli kansakoulu (per. 1913) osuuskassa sekä useita kauppaliikkeitä, muun muassa Sakkolan osuuskaupan myymälä. Lisäksi vuonna 1931 Vuokselaan perustetun helluntaiseurakunta, "Elimin", rukoushuone sijaitsi Kuninkaanristissä. 
Talvisodassa Kuninkaanristiä ei vallattu, mutta vuoden 1940 rauhansopimuksen mukaan se oli kuitenkin luovutettava ja väestö evakuoitiin muualle Suomeen. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin vuonna 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta 1944 oli alue taas luovutettava ja väestö evakuoitava. Kylän nimi on ollut vuodesta 1948 lähtien Romaški, ja se on nykyisin saman nimisen maalaiskunnan keskustaajama.
Alfred Tarski

Alfred Tarski (14. tammikuuta 1901 Varsova, Puola – 26. lokakuuta 1983 Berkeley, Yhdysvallat) oli puolalainen loogikko ja matemaatikko, jolla on ollut myös suuri filosofinen merkitys. Hän oli maailmansotien välisen ajan Varsovan koulukunnan jäsen ja toimi Yhdysvalloissa vuodesta 1939. Hän kirjoitti topologiasta, geometriasta, mittateoriasta, matemaattisesta logiikasta, joukkoteoriasta, metamatematiikasta ja ennen kaikkea malliteoriasta, abstraktista algebrasta ja siihen liittyvästä logiikasta. 
Tarskin elämäkerran kirjoittajat Anita ja Solomon Feferman (2004) ovat kirjoittaneet, että hän oli ”yksi kaikkien aikojen suurimmista loogikoista” ja että hän ”muutti yhdessä aikalaisensa Kurt Gödelin kanssa 1900-luvun logiikan kasvot ennen kaikkea totuuden käsitteeseen ja malliteoriaan liittyvillä töillään”.
Hidetoshi Nakata

Hidetoshi Nakata (; s. 22. tammikuuta 1977) on japanilainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista aasialaisista pelaajista.
Nakata aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Bellmare Hiratsukan joukkueessa, jota hän edusti vuosina 1995–1998. Vuosina 1998–2005 Nakata pelasi Italiassa Perugian, AS Roman, Parman, Bolognan ja Fiorentinan joukkueissa. Hän saavutti Italian mestaruuden Roman riveissä vuonna 2001 ja Italian Cupin voiton Parman riveissä vuonna 2002. Nakata lopetti pelaajauransa kesällä 2006 edustettuaan kauden 2005–2006 englantilaista Boltonia.
Japanin maajoukkueessa Nakata pelasi vuosina 1997–2006 77 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Hän edusti Japania MM-kisoissa vuosina 1998, 2002 ja 2006.
Aasian jalkapalloliitto AFC valitsi Nakatan maanosan parhaaksi pelaajaksi vuosina 1997 ja 1998.
Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.
Aukkojen jumala

Aukkojen jumala () on Jumalan olemassaoloa koskeva argumentti, jonka mukaan jumala tai jumalat ovat olemassa, koska ei tiedetä, miten jokin asia on ja tapahtuu luonnossa. Tällöin asia on todistelun mukaan ”selittämätön” ja vaatii selityksekseen ihmettä. ”Aukkojen jumala” -todistelu on eräs tietämättömyyteen vetoamisen erikoistapaus.
Historia ja käyttö.
Kun esimerkiksi ukkosen aiheuttajaa ei tiedetty, muinaiset kreikkalaiset selittivät salamat Zeuksen, muinaiset skandinaavit Thorin ja muinaiset itämerensuomalaiset Ukon aiheuttamiksi. Myöhemminkin esimerkiksi unihalvausta on selitetty demoneilla, koska ei ymmärretty, mistä ilmiössä on kyse.
Kristinuskon piirissä on ajateltu, että on olemassa ilmiöitä, joita ei voitaisi koskaan selittää tieteellisen tutkimuksella. Apologetiikan kannalta näytti järkevältä tuoda jumala täyttämään nämä aukot. Aukot alkoivat kuitenkin vähentyä tieteellisen tutkimuksen edetessä.
”Aukkojen jumala” -todistelua voivat käyttää muun muassa kreationistit, jos he vetoavat elämän syntyä tai evoluutiota koskevissa tiedoissa oleviin aukkoihin, tai erilaisiin piirteisiin, joiden kehitystä ei tunneta ja päättelevät, että nämä selitysmallit ovat väärässä, mikä heistä johtaa siihen, että elämän takana täytyy olla jumala. 
Kritiikki.
”Aukkojen jumala” -päätelmän ongelmana on se, että joka kerta, kun väittelyn aiheesta saadaan valaisevaa tietoa esimerkiksi tieteen keinoin, vähenee tarve selittää luonnonilmiöitä jumaluuksilla. ”Aukkojen jumala” -argumenttia on siksi pidetty tukena esimerkiksi John W. Draperin teoksessa "History of the conflict between religion and science" sekä Andrew Dickson Whiten teoksessa "A history of the warfare of science with theology in Christendom" esitetylle väitteelle siitä, että uskon – etenkin kristinuskon – osuus tieteellisen todellisuuskäsityksen rakentamisessa on enimmäkseen ollut sen estäminen. Näkemys on kuitenkin tieteen historioitsijoiden keskuudessa suhteellisen marginaalinen; itse asiassa lukuisat tutkijat ovat nähneet kistinuskolla — myös katolisella kirkolla, jota etenkin valistusfilosofit arvostelivat tieteen kehityksen jarruttamisesta (protestantismin ja puritanismin tiedemyönteisyys on yleisemmin tunnustettu) — olleen positiivinen rooli tieteen kehitykselle.
Filosofisesti argumentaatiovirheeseen liittyy todisteisiin nojaamisen sijasta vetoamista niiden puutteeseen ja todistustaakan siirtämistä perusteettomasti vastapuolelle.
Eräänlaiseksi ”aukkojen jumala” -argumentin äärimuodoksi voidaan laskea myös Richard Dawkinsin nimeämä ”henkilökohtaisen epäuskon argumentti” (): päättelijä ei keksi, miten jokin rakenne on voinut kehittyä evolutiivisesti tai ei ole tietoinen jostain evoluution todisteesta tai ei ymmärrä, miten jokin esitetty argumentti voisi olla todiste evoluution tueksi, minkä seurauksena hän tulee lopputulokseen, että evoluutio on väärässä ja sen sijaan elämä tarvitsee jumalaista ohjelmointia toimiakseen. Tässä kohdassa ”aukon paikan” määrää päättelijän henkilökohtainen tietotaso eikä ”yleinen tietotaso”.
Markus Halsti

 
Markus Halsti (s. 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Ura.
Halsti aloitti jalkapallon FC Viikingeissä, mutta siirtyi jo nuorena Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 2003 voitettuaan Helsinki Cupin hopeaa FC Litin paidassa.
Syksyllä 2006 Halsti oli italialaisen Serie A -joukkue Atalantan testattavana. Myös norjalainen IK Start ja jotkut muut norjalaiset ja tanskalaiset liigaseurat olivat kiinnostuneet Halstista, mutta HJK:n vaatima korkea siirtokorvaus ja myöhemmin pahat loukkaantumiset veivät siirtotoiveet. 
Halsti kuului myös Suomen B-maajoukkueeseen, joka voitti Vietnamissa pelatun BV Cupin 2006. A-maajoukkueessa Halsti debytoi 6. helmikuuta 2008 Kreikkaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa niin keskuspuolustajana kuin myös laitapuolustajanakin.
Loppuvuodesta 2007 Halsti siirtyi göteborgilaiseen GAIS:iin. Muutamat muutkin seurat, kuten norjalainen Molde IF sekä englantilainen Leeds United joissa hän kävi tutustumassa, olivat hänestä kiinnostuneita, mutta Leeds Unitedin harjoituksissa tapahtunut loukkaantuminen esti jälleen kerran suunnitelmat ja hän siirtyi lopulta Göteborgiin. Hän ei kuitenkaan ehtinyt pelata yhtään sarjaottelua GAIS:n riveissä, sillä hän siirtyi aivan 2008 Allsvenskan-kauden alussa toiseen ruotsalaisseuraan Malmö FF:ään.
Ensimmäisellä kaudellaan Malmössä Halsti pelasi 15 Allsvenskan-ottelua ollen taas loukkaantuneena pitkän tovin. 
Elokuussa 2020 Halsti teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen HJK:n kanssa. Halsti pelasi lopulta HJK:ssa kaksi kautta ja jätti seuran kauden 2021 päätteeksi.
Syksystä 2022 kauden 2023 loppuun asti Halsti pelasi espoolaisessa SexyPöxyissä, nousten joukkueen kanssa Kakkoseen ja voittaen Region's Cupin. Hän toimi samalla seurassa valmentajana.
Yksityiselämä.
Halsti on naimisissa urheilutoimittaja ja juontaja Taina Halstin (ent. Nyberg) kanssa ja heillä on kaksi tytärtä (s. 2014 ja 2016).
Wadi Salukin taistelu

Wadi Salukin taistelu oli yksi vuoden 2006 Libanonin sodan viimeisistä merkittävistä taisteluista. Wadi Saluki sijaitsee Etelä-Libanonissa Israelin hallussa olevan pohjoisgolanilaisen Metullan pohjoispuolella.
Israelin hallitus päätti juuri ennen Israelin ja Hizbollahin tulitaukoa hyökätä Wadi Salukin kautta pohjoiseen ja länteen. 11. elokuuta 2006 annettiin käsky edetä Litani-joelle juuri ennen aselepoa. Israelin 162. divisioona oli aloittanut sodan hitaasti aikoen ohittaa Wadi Balukin etelästä prikaatikenraali Guy Tsurin suunnitelman mukaan. Asia kuitenkin vaati poliittista harkintaa, minkä aikana Hizbollah teki puolustusvalmisteluita. Perjantaina 11. elokuuta Israelin hallitus päätti määrätä kahden ja puolen vuorokauden maahyökkäyksen kohti Litani-jokea. Alueen tunteva Israelin liikenneministeri Shaul Mofaz kehotti pääministeri Ehud Olmertia luopumaan hankkeesta uskoen kuitenkin hyökkäyspäätöksen toimivan vain diplomaattisen painostuksen keinona. 
Jalkaväkeä oli pudotettu ennakkoon Wadi Salukin länsipuolelle Andurijan ja Farunin kylien lähelle ylängölle varmistamaan korkea alue. Panssarivoimat odottivat, että Nahalin prikaatin jalkaväki olisi varmistanut Wadi Salukin siitä, ettei siellä ole Hizbollahin panssarintorjuntaan kykeneviä joukkoja, jolloin panssarivaunut olisivat voineet nousta satametriä korkean ja neljäsataa metriä pitkän mäen yli vaaratta.
Alueelle lähetettiin kaksitoista panssarivaunua. Kahden ensimmäisen ehdittyä Randurijan kylään, havaittiin, että tiellä oli esteenä Israelin ilmavoimien pommittamat romahtaneet rakennukset. Vaunujen etsiessä uutta reittiä vaunujen takana räjähti, minkä jälkeen panssarivaunukomppanian päällikkö Bernsteinin Merkava-4 -taistelupanssarivaunuun osui venäläisvalmisteinen Kornet-panssarintorjuntaohjus. Koko vaunun neljän hengen miehistö kuoli. Toinen vaunu yritti päästä uusiin asemiin. Samalla myös kolmanteen vaunuun osui ja eteneminen pysähtyi. Yhdeksännen pataljoonan komentaja Effi Dafri ja hänen sijaisensa Shimi Batat olivat haavoittuneet jo tätä ennen.
Yhdeksään muuhun panssarivaunuun osui panssarintorjuntaohjus. Useita panssarivaunuja ammuttiin takaa päin Adisijen kylän suunnasta ja ne syttyivät liekkeihin. Alueen olisi pitänyt olla jalkaväen valtaama jo kaksi viikkoa aikaisemmin ilmoitusten mukaisesti.
Hizbollaz oli maastoutunut Andurijanin kylään, mitä ei oltu ammuttu tykistöllä tai pommitettu ilmavoimilla, koska se on kristitty kylä. Vasta myöhemmin israelilaisjoukot saivat tulitukea. Samana iltana toinen pataljoona panssarivaunuineen saapui paikalle ja pystyi etenemään toista reittiä.
Sunnuntai-aamuun 13. elokuuta mennessä panssarivaunut olivat ajaneet kukkulalle ja liittyneet jalkaväen taisteluun kylissä Hizbollahia vastaan. Kahden panssarivaunun miehistö, yhteensä kahdeksan sotilasta, oli kuollut, minkä lisäksi jalkaväkeä oli kaatunut neljä sotilasta. Saman päivän iltana käskettiin pysäyttää hyökkäys, mihin mennessä oli tullut myös lisää henkilötappioita- Israelilaiset vetäytyivät Randuriasta.
Israel menetti kahdestatoista Merkava-4 -panssarivaunusta kaksi.
Veli Lampi

Veli Lampi (s. 18. heinäkuuta 1984 Seinäjoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi useimmiten oikeana laitapuolustajana, mutta kykeni pelaamaan muillakin pelipaikoilla puolustuksessa ja keskikentällä.
Lammen kasvattajaseura on Sepsi-78. Hän on pelannut TP-Seinäjoen riveissä. Veikkausliigassa Lampi debytoi Vaasan Palloseuran paidassa vuonna 2002. VPS:n pudottua hän pelasi seurassa Ykkösessä vuosina 2003–2004. Vuonna 2005 Lampi siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, jonka kanssa hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja Suomen cupin voiton.
Tammikuussa 2007 Lampi siirtyi sveitsiläisen Zürichin riveihin. Hän saavutti heti samana keväänä seurassa Sveitsin-mestaruuden ja toisen kaksi vuotta myöhemmin. Kevään 2010 hän vietti lainalla Aaraussa. Willem II:een Lampi siirtyi heinäkuussa 2010.
Lampi kuului Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen luottopelaajiin. A-maajoukkueessa hän debytoi vuonna 2006. Hän pelasi viidessä ottelussa vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
Marraskuussa 2015 Lampi teki vuoden sopimuksen Vaasan Palloseuran kanssa. Sopimuksessa on optio jatkokaudesta. Lampi ilmoitti marraskuun alussa 2017 lopettavansa jalkapallouransa kyseiseen kauteen.
Myös Lammen isä Mikko Lampi (s. 1952) edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta.
Jussi Kujala (jalkapalloilija)

Jussi Kujala (s. 4. huhtikuuta 1983 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja.
Kujala on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän debytoi Veikkausliigassa 17-vuotiaana Tampere Unitedin edustusjoukkueessa vuonna 2000. Samana vuonna Kujala siirtyi AFC Ajaxiin, jonka juniori- ja reservijoukkueissa hän vietti neljä kautta. Kujala ei saanut kuitenkaan jatkosopimusta amsterdamilaisseuraan ja palasi Unitediin 2004. Siellä hän voitti Suomen mestaruudet perättäisinä kausina 2006 ja 2007. Hän edusti Unitedia kesään 2009 asti ennen siirtymistään talousvaikeuksista kärsineestä seurasta loppukauden sopimuksella Turun Palloseuraan.
Tammikuussa 2010 Kujala kävi alankomaalaisen De Graafschapin testissä. Tuolloin De Graafschap oli sarjajohtaja Jupiler Leaguessa, Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Myöhemmin samassa kuussa hän teki kesään 2012 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. 
Joulukuussa 2015 Kujala ilmoitti uransa lopettamisesta.
Kujala toimi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina karsittaessa ikäluokan vuoden 2006 EM-kisoihin. Hän on pelannut neljä ottelua Suomen jalkapallomaajoukkuessa.
WordPress

WordPress (myös WordPress.org) on alun perin blogien luomiseen ja ylläpitoon tarkoitettu, avoimeen lähdekoodin WWW-sisällönhallintaohjelmisto. WordPress on kirjoitettu PHP-kielellä ja se käyttää tietojen tallentamiseen MySQL- tai MariaDB-tietokantaa.
Tammikuussa 2015 internetin 10 miljoonasta suosituimmasta sivustosta 23,3 prosenttia käytti WordPressiä. North Patrolin tutkimuksen mukaan 40 % oppilaitoksista käyttää WordPressiä. Se on suosituin WWW-sisällönhallintajärjestelmä.
WordPress Foundation omistaa WordPressin, WordCampin sekä joitain muita projektiin liittyviä tavaramerkkejä. 
Historia.
WordPressin edeltäjä oli b2/cafelog. Toukokuussa 2003 arvioitiin b2/cafelogilla luotuja blogeja olleen noin 2 000. Myös b2/cafelog oli ohjelmoitu PHP:llä ja se käytti MySQL-tietokantaa. Ohjelmiston pääkehittäjä oli Michel Valdrighi. WordPressin ohella b2/cafelogista kehitettiin toinenkin vielä nykyisin aktiivisesti käytössä oleva blogiohjelmisto, b2evolution.
WordPressiä on kehitetty vuodesta 2003 alkaen. WordPress-nimen keksi pääkehittäjä Matt Mullenwegin ystävä Christine Selleck.
Vuonna 2005 julkaistujen versioiden 1.5 ja 2.0 myötä WordPressiä kehitettiin sisällönhallintajärjestelmän suuntaan, siihen lisättiin ns. staattiset sivut ja kehittyneempi pohjatiedostojärjestelmä. Versio 2.7:n myötä WordPressiin tuli mm. lisäosien automaattinen asennus ja kokonaan uudistettu hallintapaneeli. WordPress on saatavilla myös Android sekä iOS-mobiililaitteille.
Kesäkuussa 2010 julkaistusta versiosta 3.0 alkaen WordPressissä on ollut sisäänrakennettu tuki useiden blogien ylläpitoon. Ennen 3.0:n julkaisua kahden tai useamman blogin luonti edellytti joko erillisiä WordPress-asennuksia tai WordPressin varsinaisesta koodikannasta haarautetun WordPress MU:n käyttöä. 3.0:n tuki useammille blogeille periytyy WordPress MU:sta.
Kehittäjät.
Ohjelmiston kehittämistä ohjaavat: