tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Journalismi

Journalismi on toimintaa, jonka tehtävänä on kerätä, varmentaa ja eritellä tietoa ja esittää se joukkoviestimien avulla esimerkiksi uutisten muodossa. Sen kohteena ovat paitsi erityisesti yhteiskunnallisesti tärkeät, ajankohtaiset ja kiinnostavat asiat ja ihmiset, myös muun muassa kulttuuriaiheet. Sana journalismi tulee ranskan sanasta "jour", joka merkitsee päivää. Journalismia harjoittavat journalistit eli toimittajat.
Julkaisukanavat.
Journalismia julkaistaan sanomalehdissä, televisiossa, radiossa, internetissä ja kirjoissa. Journalismi itsessään on julkaisumuodosta riippumatonta, mutta nykyisin tehdään usein jako printtijournalismin ja verkkojournalismin välillä. Verkkomedia miellettiin aluksi sanomalehtien sähköiseksi versioksi, mutta siitä on kehittynyt ympäristönä pikemminkin radion, television ja printtimedian fuusio, joka perustuu tekstiin enemmän kuin televisiojournalismi mutta vähemmän kuin printtijournalismi. Verkkojournalismille on muodostuneet omat viestinnälliset ja sosiaaliset käytännöt.
Journalismilla on useita alalajeja, kuten kuvajournalismi, tutkiva journalismi, tiedejournalismi, talousjournalismi, viihdejournalismi ja kulttuurijournalismi.
Journalismin rooli yhteiskunnassa ja lehdistönvapaus.
Montesquieun 1700-luvulla kehittämän vallan kolmijako-opin mukaan lainsäädäntövalta, tuomiovalta ja toimeenpanovalta on pidettävä erossa toisistaan ja näiden pitää vahtia toisiaan. Lehdistöstä alettiin puhua neljäntenä valtiomahtina, joka valvoi kaikkia kolmea ja kirjoitti niiden väärinkäytöksistä.
Lehdistönvapautta pidetään demokraattisissa yhteiskunnissa perusoikeutena. Toimittajat myös pitävät itseään lehdistönvapauden puolustajina. Toimittajat ilman rajoja -järjestö listaa vuosittain eri maiden lehdistönvapausasteen (World Press Freedom Index).
Suomessa joukkoviestinnän julkaisijoiden ja toimittajien vapaaehtoinen itsesääntelyelin Julkisen sanan neuvosto on julkaissut Journalistin ohjeet ja valvoo niiden noudattamista.
Humble Pie

Humble Pie oli brittiläinen rock-yhtye. Se aloitti toimintansa Essexissä 1960-luvun viimeisinä vuosina. 
Humble Pie koostui alun perin Steve Marriottista, Peter Framptonista, Greg Ridleystä ja Jerry Shirleystä. Yhtye solmi pian levytyssopimuksen Immediate Recordsin kanssa. Ensimmäinen single oli "Natural Born Boogie" (1969), jota seurasi samana vuonna albumi "As Safe As Yesterday Is". Vuonna 1970 yhtye siirtyi A&amp;M Recordsille. Yhtye hajosi jäähyväiskiertueen jälkeen vuonna 1975.
Marriott ja Shirley perustivat Humble Pien uudelleen vuonna 1980. Kokoonpanoon lisättiin kitaristi Bob Tench ja basisti Anthony "Sooty" Jones. Yhtye julkaisi kaksi albumia, jonka jälkeen se hajosi. Humble Pie yritti paluuta vielä vuonna 1991, mutta Marriott kuoli ennen kuin uutta materiaalia ehdittiin tehdä.
Mr. Olympia

Mr. Olympia on kansainvälinen vuosittain järjestettävä kehonrakennuskilpailu, jonka järjestää International Federation of Bodybuilding and Fitness (IFBB). Mr. Olympia -titteli on arvostetuin kehonrakennuksesta saatava palkinto. Ensimmäinen Mr. Olympia -tapahtuma järjestettiin 18. syyskuuta 1965 New Yorkissa.
Itävaltalais-yhdysvaltalainen Arnold Schwarzenegger voitti 1970-luvulla kilpailun kuusi kertaa perätysten, lopetti kilpailemisen, mutta palasi viiden vuoden päästä voittamaan seitsemännen tittelinsä. Tosin spekulaatioiden mukaan Arnold voitti viimeisimmän tittelinsä osittain maineensa ansiosta, sillä hän ei ollut enää yhtä näyttävässä kunnossa kuin aiemmin.
Viime vuosikymmeninä kilpailua ovat hallinneet todelliset ”yksinvaltiaat”. Yhdysvaltalaiset Lee Haney ja Ronnie Coleman ovat kumpikin voittaneet Mr. Olympia -tittelin kahdeksan kertaa peräkkäin. Heidän mestaruuskausiensa välissä englantilainen Dorian Yates otti kuusi perättäistä mestaruutta. Valta vaihtui vain edellisen mestarin lopetettua kilpailemisen. Näillä kolmella miehellä on siis yhteensä 22 voittoa (1984–2005). Se on enemmän kuin puolet kaikista mestaruuksista. Kun mukaan otetaan Arnold Schwarzenegger (1970–1975, 1980) seitsemällä voitollaan, niin nämä neljä miestä on voittanut 2/3 kaikista mestaruuksista.
Mestareiden varjoon ovat viime vuosikymmeninä jääneet jatkuvasti sijoille 2–4 sijoittuneet Rich Gaspari (3 hopeaa, 1 pronssi 1985–1989), kuubalaistaustainen Lee Labrada (2 hopeaa, 2 pronssia 1987–1993) ja Flex Wheeler (2 hopeaa, 1 pronssi 1993, 1995–1996, 1998–2000). Yli kymmenen perättäistä kertaa viiden parhaan joukossa ovat olleet italialaistaustainen Kevin Levrone (4 hopeaa, 3 pronssia 1992–2002) ja Shawn Ray (2 hopeaa, 3 pronssia 1990–2001). Viime vuosina Colemanin voittokulkua sai läheltä seurata Jay Cutler, joka oli toinen vuosina 2001 ja 2003–2005. Vihdoin vuonna 2006 Cutler voitti ja jätti Colemanin toiseksi ja esti tätä pääsemästä yksin peräkkäisten voittojen listan kärkeen. Cutler myös uusi voittonsa seuraavana vuonna, sekä voitti Mr. Olympian 2009 ja 2010.
Mr. Olympia tapahtumassa on myös Ms. Olympia -kilpailu naiskehonrakentajille. Ms. Olympia on järjestetty Mr. Olympia -kilpailun yhteydessä vuodesta 1980 lähtien. Tapahtumassa järjestetään lisäksi myös Fitness Olympia ja Figure Olympia -kilpailut.
Ron Thal

Ronald Jay Blumenthal eli Ron Thal (s. 25. syyskuuta 1969), tunnetaan myös nimellä myös Bumblefoot, on yhdysvaltalainen kitaristi ja säveltäjä. Hänet on tunnettu sekä sooloartistina että Guns N' Roses -yhtyeen entisenä jäsenenä. Thal liittyi Guns N' Rosesiin vuonna 2006 Bucketheadin lähdettyä yhtyeestä. Guns N' Rosesissa hän on yhtyeen soolo- ja rytmikitaristi vuoteen 2014, jolloin hän erosi yhtyeestä. Ron Thal on julkaissut kitarapainotteisia sooloalbumeita. Hän käyttää pääsääntöisesti Hermitin kaappeja, Line 6 Vetta2 -vahvistinta, Engl:in Invader 100 vahvistinta ja Vigier in hänelle tekemää kaksikaulaista kitaraa. Hänellä on myös omia kitaramallejaan.
Ura.
Ron Thal syntyi syyskuussa 1969. Noin 12-vuotiaana hänen kitaransoittotaitonsa huomattiin, jolloin hän alkoi käydä kitaratunneilla. 26-vuotiaana hän teki ensimmäisen sooloalbuminsa The Adventures of Bumblefootin, ja sen jälkeen säännöllisesti lisää albumeita. Albumit eivät kaupallisesti menestyneet kovin hyvin.
Guns N'Roses.
Vuonna 2004 Guns N'Roses ilmoitti että bändin soolokitaristi Buckethead on jättänyt yhtyeen. Sen jälkeen liikkui joitain huhuja siitä että Bumblefoot oltaisiin valittu uudeksi kitaristiksi. Vähän ajan kuluttua Axl Rose vahvistikin huhun todeksi, ja samalla kertoi Chinese Democracy -kiertueen alkavan vuonna 2006. Bumblefoot oli tietenkin mukana kiertueella ja nousi sen kautta myös suuremman kansan tietoisuuteen. Ronilla oli Chinese Democracy World Tourin aikana myös oma soolo-osuus, jossa hän soitti The Pink Pantherin teemakappaletta.
Heinäkuussa 2015 ilmoitettiin Thalin jättäneen Guns N' Rosesin kesällä 2014 Appetite For Democracy-kiertueen päätyttyä. Huhuja erosta oli liikkunut siitä asti, mutta vasta nyt tieto julkistettiin. Thal julkaisi vuoden 2015 alussa uusimman sooloalbuminsa ja tulee jatkamaan sooloartistina.
Herman Li

Herman Li (s. 3. lokakuuta 1976 Hongkong) soittaa sähkökitaraa brittiläisessä power metal -yhtyeessä DragonForce. Herman on vasenkätinen, mutta opetteli soittamaan kitaraa oikeakätisesti, koska ei tahtonut millään oppia soittamaan sitä vasenkätisesti. Hän voitti vuonna 2005 Metal Hammer Golden Gods -palkintogaalassa vuoden kitaristin palkinnon.
Alkuajat.
Herman Li aloitti kitaran soiton marraskuussa 16-vuotiaana vuonna 1992. Kitaristina hän on itseoppinut. Soitettuaan lukuisissa rock- ja metalliyhtyeissä Lontoossa Herman tajusi, että ainoa tapa, jolla hän voisi edetä edemmäs kitaristina, oli perustaa oma bändi. Hän ajatteli bändin perustamisen olevan parempi ratkaisu kuin sellaiseen liittyminen. Näin syntyi DragonHeart, jonka nimi myöhemmin muovautui DragonForceksi.
DragonForce.
DragonForce on erittäin nopeaa metallia soittava yhtye, joka on tunnettu esimerkiksi kappaleiden erittäin nopeasta temposta sekä kitarasooloista, jotka saattavat kestää jopa yli kolme minuuttia. Yhtyeen kitaristit Herman Li sekä Sam Totman tuovat lisää mielenkiintoa kappaleisiin tekemällä epätavallisia ääniä, jotka lähtevät kaikki kitarasta. Näistä äänistä tunnettu on esimerkiksi Pac-Man ääni, jonka hän soittaa Through the Fire and Flames kappaleessa juuri ennen soolo-osuuksia.
Soittotyyli.
Herman on sanonut musiikilliseksi vaikutteikseen kaiken tyylisen musiikin, rockin ja metallin, uuden ja vanhan. Myös videopelien musiikit 80- ja 90-lukujen vaihteessa ovat tuoneet omat tyylinsä Hermanin soittoon. Herman on kertonut kitaralehti Total Guitarin haastattelussa Megadethin vaikuttaneen hänen soittoonsa ja omistavansa vieläkin heidän sointukirjansa.
Li pystyy matkimaan kitarallaan muun muassa elefantin äännähdystä sekä moottoripyörää käyttäen vibrakampea. Herman on tunnettu persoonallisista soittotyyleistään, joihin kuuluvat esimerkiksi kitaran nostaminen ilmaan vibrakammesta. Hän on myös tunnettu äärimmäisen nopeista kitarasooloista.
Yksityiselämä.
Li on kiinnostunut musiikin lisäksi muun muassa tietokoneteknologiasta ja kamppailulajeista. Hän harrastaa brasilialaista jiu-jitsua vapaa-ajallaan viisi kertaa viikossa ja puhuu sujuvasti kolmea kieltä.
Saavutukset.
Li on saanut vuoden kitaristin palkinnon lisäksi muitakin palkintoja. Yhdessä Sam Totmanin kanssa Li on saanut palkinnot neljässä sarjassa Guitar Worldin lukijoiden äänestyksessä vuonna 2007. Neljään sarjaan lukeutuivat "Best New Talent" (voitto 70 prosentilla), "Best Metal", "Best Riff" ja "Best Shredders". He voittivat myös "Best Guitar Solo" kohdan Total Guitarin lukijoiden äänestyksessä kappaleellaan "Through the Fire and Flames".
Ernst Bloch

Ernst Bloch (8. heinäkuuta 1885 – 4. elokuuta 1977) oli saksalainen marxilainen filosofi, joka toimi professorina Leipzigissa vuosina 1948–1957. Blochin tuotanto oli keskeinen vaikuttaja vuoden 1968 opiskelijaliikehdinnässä ja vapautuksen teologiassa. Häntä pidetään Jürgen Moltmannin "Theologie der Hoffnung" -teoksen keskeisenä innoittajana. Hän vieraili vuonna 1966 Jyväskylän kesä -tapahtumassa Kalevi Kivistön kutsusta.
Bloch ajatteli, että tekniikan kehityksen myötä taide voi vapautua monista menneisyyden jäänteistä ja tavoista. Taide voi muuttua sisäisen vapauden itseilmaisuksi ei-esittävän, abstraktin taiteen kautta.
Joshua Rifkin

Joshua Rifkin (s. 22. huhtikuuta 1944 New York) on yhdysvaltalainen kapellimestari, kosketinsoittaja ja musikologi. Hänet tunnetaan Bach-asiantuntijana, jonka johdolla on tehty monia Bach-levytyksiä.
Rifkin opiskeli 1960-luvun aikana useissa oppilaitoksissa, kuten Juilliard Schoolissa. MFA-tutkinnon hän suoritti lopulta Princetonin yliopistossa vuonna 1969. 1960-luvun alkupuolella Rifkin työskenteli myös Karlheinz Stockhausenin kanssa.
Valmistuttuaan Rifkin opetti monissa yhdysvaltalaisissa yliopistoissa, kuten Brandeisissa, Harvardissa ja Yalessa. Tällä hetkellä hän opettaa Bostonin yliopistossa.
1970-luvun alussa Rifkin levytti Scott Joplinin musiikkia, ja hänen katsotaan olleen vähintäänkin osittain vastuussa ragtime-musiikkia kohtaan tuolloin heränneestä uudesta kiinnostuksesta. Jo aiemmin hän oli herättänyt huomiota julkaisemalla levytyksen, jossa The Beatlesin musiikkia oli sovitettu ja esitetty 1700-luvun musiikin tyyliin ("Baroque Beatles Book").
Rifkin tunnetaan musiikkimaailmassa runsaasti huomiota herättäneen näkemyksen edustajana, jonka mukaan Bach käytti teoksissaan vain yhtä laulajaa äänialaa kohden. Eli varsinaisen kuoron sijasta kantaattien ja muiden teosten kuoro-osuuksissa olisi usein vain neljä laulajaa, jotka kukin laulaisivat omaa säveltä. Rifkinin mukaan on historiallisten lähteiden pohjalta varmaa, että Bach reaalisesti käytti usein vain yksittäisiä laulajia äänialaa kohden. Hän ei kuitenkaan väitä, että tämä olisi ollut varmuudella Bachin ihanne teosten esittämisen kannalta. Rifkinin mukaan emme voi lähteiden perusteella varmuudella tietää, kuinka monta laulajaa Bach olisi halunnut käyttää.
Rifkin on johtanut oman argumenttinsa periaatetta noudattavia, alkuperäissoittimin tehtyjä levytyksiä esimerkiksi Bachin h-mollimessusta sekä kantaateista. Levytyksillä on ollut kriitikoiden parissa hyvä vastaanotto, vaikka monet kuulijat ovat myös kritisoineet niitä rajusti.
Maurice Chevalier

Maurice Auguste Chevalier (12. syyskuuta 1888 Pariisi – 1. tammikuuta 1972) oli ranskalainen näyttelijä ja esiintyjä. Hän oli mukana myös yhdysvaltalaisissa laulu- ja operettielokuvissa vuodesta 1929 lähtien. 
Chevalierin ura alkoi kahvilasta hänen ollessaan 13-vuotias. Hän lauloi siellä ilmaiseksi ja kerran eräs teatteriseurueen jäsen pyysi häntä mukaan paikalliseen musikaaliin. Chevalier suostui ja sai osan.
Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Chang ja Eng Bunker

Chang ja Eng Bunker (11. toukokuuta 1811 – 17. tammikuuta 1874) olivat siamilaiset kaksoset, joiden mukaan termi nimettiin. He syntyivät Meklondissa Siamissa (nykyinen Thaimaa). Heitä yhdisti vain rintalastan kärjen kohdalta rustoinen kudosmuodostuma, mistä syystä nykytekniikalla heidät olisi voitu erottaa toisistaan. Heidän isänsä oli hankiinalainen ja äiti malaiji.
Veljekset esiintyivät P.T. Barnumin sirkuksessa ja saivat Yhdysvaltain kansalaisuuden. Huhtikuussa 1843 he menivät naimisiin yhdysvaltalaisten Sallie Anne ja Adelaide Yatesin kanssa. Chang sai kymmenen lasta, Eng yksitoista. Kaksoset kuolivat 62 vuoden 251 päivän iässä vuonna 1874 kolmen tunnin sisällä toisistaan.
Ahtna

Ahtna tai ahtena on ahtna-intiaaniheimon puhuma pohjoisiin athabasca-kieliin kuuluva uhanalainen kieli. Kielen katsotaan muodostavan yhdessä dena’inan kanssa eteläisen Alaskan alaryhmän. Ahtna jaetaan neljään murteeseen. 
Puhujat asuvat Alaskassa kahdeksassa yhteisössä Copperjoella Eyakjoen suun yläpuolella sekä Susitnan ja Nenanan yläjuoksuilla. Vuonna 2011 kielellä arvioitiin olevan 30 puhujaa. 
Kielellä ei ole kirjallista muotoa. Työ kielen parissa aloitettiin 1970-luvun alussa ja ensimmäinen sanakirja valmistui vuonna 1990.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde: 
Sanasto.
Lähde: "Ahtna Noun Dictionary" by John E. Smelcer (2009)
Chibi-Robo!

Chibi-Robo! on skip. Ltd:n kehittämä ja Nintendon vuonna 2005 Nintendo GameCubelle julkaisema videopeli, jossa seikkaillaan pienellä robotilla. Robotin tehtävänä on pitää isäntäväkensä koti siistinä. Perheen 8-vuotiaalla tytöllä on syntymäpäivät, ja hänen isänsä päättää antaa hänelle jotain unohtumatonta lahjaksi – pienen robotin nimeltä Chibi-Robo. Pieni robotti siivoaa sotkut, korjaa roskat ja pitää omistajansa tyytyväisinä.
Pelin tapahtumat kulkevat pelin kellon mukaan, ja vuorokaudenajan vaihtumiset muuttavat ympäristöä - päivällä isäntäväki on hereillä, ja yöllä puolestaan talon lelut. 
"Chibi-Robo!:lle" on ilmestynyt Japanissa 5. kesäkuuta 2006 jatko-osa nimeltä "" Nintendo DS:lle. 
"Chibi-Robo!" julkaistiin myös New Play Control!-pelinä vuonna 2010.
Lehtonata

Lehtonata eli lehtoraiheinä ("Festuca gigantea", syn. "Schedonorus giganteus") on suurikokoinen, Keski-Euroopan lehtimetsille tyypillinen heinäkasvi. Suomessa se kasvaa levinneisyytensä pohjoisrajalla ja on erittäin harvinainen ja rauhoitettu laji.
Ulkonäkö ja koko.
Löyhästi mätästävä, komea lehtonata kasvaa 50–180 cm korkeaksi. Sen suonista viiruiset lehdet ovat jopa 30 cm pitkiä ja 8–15 mm leveitä. Lehtien korvakkeet ovat pitkiä, kapeita ja kaljuja. Kasvin veltosti nuokkuva röyhy on 15–30 cm pitkä. Tähkylät ovat 8–12 mm pitkiä ja tavallisesti 5–8-kukkaisia. Ulkohelve on vihneellinen. Vihneet ovat 1–2 cm pitkiä. Suomessa lehtonadan kukinta-aika on elo-syyskuussa. Suomen heinälajeista lehtonata muistuttaa lähinnä lehtokattaraa ("Bromus benekenii").
Levinneisyys.
Lehtonata on tyypillinen Keski-Euroopan lehtometsien laji. Sitä tavataan Pyreneiltä Keski-Euroopan kautta Kaukasukselle ja Keski-Venäjälle saakka. Lisäksi lehtonataa tavataan Länsi-Himalajalta Altaille. Skandinaviassa ja Suomessa laji on esiintymisalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa lehtonadan alkuperäisiä esiintymispaikkoja on arveltu olevan vain kahdella paikkakunnalla Suomessa: Helsingissä ja Kiikalassa. Satunnaistulokkaana tai viljelykarkulaisena lajia on tavattu eri puolelta Etelä- ja Keski-Suomea, esimerkiksi Espoosta ja Kauniaisista.
Elinympäristö.
Lehtonata suosii viljavia, kosteita ja varjoisia kasvupaikkoja. Tällaisia ovat esimerkiksi tervaleppälehdot, kosteat metsiköt ja lähdekorvet sekä -hetteiköt. Satunnaisena lehtonataa on tavattu asemilla ja pihoilla. Lehtonadan kasvupaikkoja ovat tuhonneet rakentaminen ja kuivuminen.
Mandealaisuus

Mandealaisuus on Etelä-Irakissa ja Iranissa harjoitettava monoteistinen ja gnostilainen uskonto, joka on saanut vaikutteita gnostilaisuuden lisäksi juutalaisuudesta ja kristinuskosta. Mandealaisuus keskittyy ”Jumalan ja viimeisten tapahtumien tietoon” sekä ”Todelliseen ja Ainoaan gnosikseen”.
Historia.
Mandealaisuuden alkuperää ei tiedetä. Se lienee lähtöisin Uuden testamentin Johannes Kastajasta, joka oli Jeesuksen edeltäjä. Tutkimusten mukaan ensimmäisten mandealaisten uskonnolliset juuret ajoittuvatkin ajanlaskun ensimmäiselle vuosisadalle.
Tekstit.
Mandealaisten pyhä kirja on "Sidra Rabba" eli "Ginza" (’aarre’). Kirja koostuu kahdesta osasta: mytologis-kosmologisista kirjoituksista sekä lauluista ja virsistä. Muita tärkeitä kirjoja ovat Johanneksen kirja sekä "Qalasta", joka sisältää rukouksia ja hymnejä.
Uskomukset.
Mandealaisuuden todellisuuskäsitys on jyrkän dualistinen eli se jakaantuu valon ja pimeyden maailmaan. Näkyvä maailma on syntynyt alemman luojajumalan Ptahilin vaikutuksesta. Valon maailmaa hallitsee Jumala, kun taas pimeyden maailmaa hallitsee kaaoksesta syntynyt pimeyden kuningas.
Mandealaiset pitävät Johannes Kastajaa uskontonsa uudistajana. Johanneksen uskotaan kastaneen Jordanjoessa mandealaisen vapahtajan Manda d-Hajjen, jonka Korkein Jumala oli lähettänyt maan päälle tuomaan Aadamille ja Hawalle ilmestyksessä tiedon, että he ovat jumalallista syntyperää. Mandealaisten mukaan ihmiset voidaan pelastaa vain tämän todellisen tiedon avulla. Maailmanlopussa Manda d-Hajje vapauttaa kaikki hurskaat sielut tuonelasta.
Mandealaiset pitävät Jeesusta vääränä Messiaana.
Rituaalit.
Rituaalit ovat mandealaisille hyvin tärkeitä. Kaste on mandealaisten tärkein rituaali. Se suoritetaan virtaavassa vedessä. Ehtoollinen koostuu pitaleivästä ja papin siunaamasta vedestä. Ympärileikkausta ei harjoiteta. Mandealaiset noudattavat kymmentä käskyä ja pitävät perhettä ja avioliittoa suuressa arvossa. Mandealaisten messun tarkoitus on edistää vainajan sielun ylösnousemusta. Rituaalista puhtautta korostetaan.
Yhteisöt.
Mandealainen yhteisö on nykyisin suljettu, eli jäsenen tulee syntyä mandealaiseen perheeseen eikä käännynnäisiä hyväksytä. Mandealainen suljetaan yhteisön ulkopuolelle, jos hän menee naimisiin ulkopuolisen kanssa.
Irakissa on noin 50 000 mandealaista ja Iranissa Khūzestānin provinssissa 10 000. Muslimit vainoavat mandealaisia molemmissa maissa. Irakin mandealaisilla ei ole oikeutta osallistua Irakin yhteiskuntaelämään. He asuvat Etelä-Irakin jokisuiston turvassa alkeellisissa oloissa.
Mandealaisia yhteisöjä on muodostunut muuttoliikkeen myötä myös esimerkiksi Australiaan, Yhdysvaltoihin, Tanskaan ja Ruotsiin.
Suomessa.
Suomessa arvioitiin vuonna 2014 olevan noin sata perhettä, jotka tunnustivat mandealaisuutta. Yhdyskunta on rekisteröity nimellä "Mandealaisten uskonnollinen yhdyskunta", ja sen kotipaikka on Turku.
Parc des Princes

Parc des Princes () on jalkapallostadion Pariisissa Ranskassa.
Sitä käyttää pääasiassa pariisilainen jalkapalloseura Paris Saint-Germain (PSG), ja stadion toimi myös Ranskan maajoukkueen kotikenttänä ennen vuonna 1998 valmistunutta Stade de Francea. Stadionille mahtuu sen nykymuodossa noin 48 000 katsojaa (kaikki istumapaikkoja). Parc des Princesillä järjestetään usein myös rock-konsertteja, stadionin akustiikka on stadionrockia suosiva. Stadionin omistaa Pariisin kaupunki.
Stadion avattiin nykymuodossaan vuonna 1972 Roger Taillibertin suunnittelemana, ja se on jalkapallostadion ilman juoksurataa kentän ja katsomon välissä. Samalla paikalla on ollut aiemmin jo kaksi stadionia, jotka aukesivat vuosina 1897 ja 1932. Parc des Princes sijaitsee vehreällä puistoalueella länteen Notre Damesta. Samalla alueella sijaitsee muun muassa Roland Garrosin tenniskeskus, jossa pelataan tenniksen Ranskan avoimet.
Leena Uotila

Leena Marjatta Uotila (s. 16. kesäkuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Pitkän ja monipuolisen uran tehnyt Uotila muistetaan muun muassa 1970-luvun draamasarjasta "Solveigin laulu", 1980-luvun sketsisarjasta "Hukkaputki" ja 2000-luvun komediasarjasta "Kuumia aaltoja". Uotila oli mukana Neil Hardwickin vetämässä 1990-luvun improvisaatioteatterisarjassa "Nyhjää tyhjästä". Hän näytteli myös ylikomisario Mailis Santalaa 2000-luvun rikossarjassa "Kylmäverisesti sinun".
Ura.
Uotila kirjoitti ylioppilaaksi 1967, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1967–1970 ja Suomen teatterikoulussa 1968–1971. Uotila näytteli Ryhmäteatterissa 1971–1974 ja 1996, Radioteatterissa 1975–1977, Kirjan näyttämöllä 1977–1981, Lilla Teaternissa 1989–1990 ja 1991–1996, Pyynikin kesäteatteriissa 1993–1997, Teatteri Jurkkassa 1996 ja Helsingin kaupunginteatterissa 1997–2015. Vuosina 1984–1989 hän toimi Teatterikorkeakoulun näyttelijätyön lehtorina. 
Uotila oli yksi Ryhmäteatterin perustajajäsenistä vuonna 1967. Hän toimi "Muumilaakson tarinoiden" kertojana ja sen useiden sivuhenkilöiden, kuten Vilijonkan, ääninäyttelijänä. Mikko Niskasen elokuvassa "Ajolähtö" (1982) Uotilalla oli rooli nuoren Laten työkaverina ja petikumppanina. Leena Uotila on voittanut parhaan naispääosan Jussi-palkinnon elokuvasta "Rakastunut rampa" (1975).
Yksityiselämä.
Uotila on ollut vuodesta 1970 naimisissa näytelmäkirjailija Henri Kapulaisen kanssa. Heillä on kaksi lasta, joista tytär Annu (s. 1975) on taiteilija ja poika Arttu (s. 1981) on ryhtynyt äitinsä tavoin näyttelijäksi. Myös Leena Uotilan isä Erkki Uotila oli näyttelijä. Uotila harrastaa vesijuoksua ja joogaa.
Phalène

Phalène on ranskalais-belgialainen koirarotu. Siitä on olemassa vain ulkonäöltään hieman poikkeava muunnos papillon. Rodun nimi tarkoittaa ranskan kielessä yöperhosta, joka juontuu siitä, että koiran korvat muistuttavat perhosen siipiä. Phalènea ja papillonia kutsutaan myös nimillä perhoskoira ja mannermainen kääpiöspanieli (). Niillä on sama rotumääritelmä ja ne voi erottaa pelkästään korvien asennon perusteella. Phalènelle voi syntyä papillonpentuja ja päinvastoin.
Alkuperä.
Phalène-rotu syntyi jo keskiajalla ja on vuosisatoja ollut aatelisnaisten suosittu seurakoira. Taiteilijat ikuistivat niitä maalauksiin ja vanhimmissa taideteoksissa koirat olivatkin aina luppakorvaisia.
Satoja vuosia sitten Länsi-Euroopassa oli pieniä, luultavasti metsästysspanieleista kehittyneitä kääpiöspanieleita. 
Phalènella saattaa olla yhteyksiä Aasian ja Amerikan pieniin rotuihin, mutta luotettavaa tietoa ei ole vielä pystytty selvittämään. 
1990-luvun alkupuolella papillon ja phalène yleistyivät nopeasti.
Ulkonäkö.
Phalène on siro kääpiörotu, joka on ilmeeltään valpas ja älykäs. Sillä on pitkäkarvaiset, perhosmaiset luppakorvat, joista juontuu rodun nimi, joka tarkoittaa ranskaksi yöperhosta (papillon, phalènen pystykorvainen muunnos sittemmin tarkoittaa päiväperhosta). Liikkeet ovat vapaat ja tyylikkäät. Pitkä karvapeite on korvissa, raajojen takaosassa, varpaiden välissä ja hännässä. Turkki on pohjaväriltään valkoinen. Laikuissa kaikki värit ovat sallittuja, mutta yleisimpiä ovat tummanruskea, musta ja punertava. Päässä valkoinen väri ei saisi olla vallitseva, mutta otsapiirto on toivottava.
Luonne ja käyttäytyminen.
Phalène on iloinen, mutkaton ja vilkas. Hyvin seurallinen ja ystävällinen, suorastaan seuranhaluinen (yksilöstä tietenkin riippuen). Phalènen tulee olla luonteeltaan tasapainoinen, itsevarma ja leikkisä. Phalènet ovat lisäksi temperamenttisia. Pentuna ne ovat yleensä energisiä ja aina leikkimässä. Phalèneissa ei saa esiintyä arkuutta, eikä vihaisuutta. Tavoitteena on yhteiskuntakelpoinen seurakoira. Phalènet omaavat myös hyvin paljon omantahdon voimaa, joten omistajan on asetettava phalènelle selvät säännöt ja näyttää, että kuka määrää.
Phalène on helppo kouluttaa ja se oppii helposti ja nopeasti. Phalène ei sovi perheisiin joissa on pieniä lapsia, hennon rakenteensa vuoksi.
Terveys.
Phalène on terve rotu sekä Suomessa että ulkomailla. Sillä esiintyy vain joitakin periytyviä sairauksia:
Rodun nykytilanne.
Nykyään phalène soveltuu sekä seura- että harrastuskoiraksi. Muun muassa agilityn saralla menestystä on tullut. Rotu nousi Suomessa 1990-luvun alussa 20 yleisimmän joukkoon, mutta sittemmin penturekisteröinnit ovat pudonneet puoleen. Pentuja syntyy nykyään enää vain 300 ja koko kanta on noin 3 000.
Vuonna 2018 phalène oli Ranskassa papillonin kanssa yhteen laskettuna 13. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 14. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.
Kontiaiset

Kontiaiset eli maamyyrät (Talpidae) on nisäkäsheimo Eulipotyphla-lahkossa. Useimmat heimon edustajista elävät maanalaisissa tunneleissa Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa. 
Kontiaisten heimo jaetaan nykyisin kolmeen elossa olevaan alaheimoon: Talpinae, Scalopinae ja Uropsilinae. Näkemykset luokittelusta ovat kuitenkin vaihdelleet: välillä alaheimoja on katsottu olevan kolmen sijasta viisi, ja vesikontiaiset on välillä luettu omaan Desmanidae-heimoonsa. Elossa olevien alaheimojen lisäksi tunnetaan esihistoriallinen alaheimo "Gaillardiinae", jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Kontiaisten vartalo on sylinterimäinen ja pituudeltaan 6,3–21,5 senttimetriä. Painoltaan eläimet ovat 9–170-grammaisia. Kontiaisten kuono on pitkä ja liikkuva. Heimon lajeilla on pienet silmät ja korvalehtiä ei yleensä ole lainkaan. Kontiaisten turkki koostuu lyhyistä karvoista ja on yleensä väritykseltään tumma tai musta, joskus myös kiiltävä. Karvat ovat taipuisia, joten maamyyrät pystyvät etenemään maan alla myös takaperin. Raajat ovat lyhyet ja niissä on kussakin viisi varvasta. Eturaajat ovat voimakkaat ja levinneet lapiomaisiksi.
Kontiaiset eivät ole sokeita, vaikka niin saattaa kuulla väitettävän. Niiden silmät ja korvat ovat todella pienet, jotteivat ne peity hiekalla. Kontiaisten näkö on kuitenkin huono. Ne näkevät liikkeen ja pystyvät erottamaan valon, mutta värejä ne eivät näe.
Kontiaiset muistuttavat ulkonäöltään ja elintavoiltaan huomattavan paljon muun muassa tanrekkiensukuisia kultakontiaisia eli kultamyyriä (Chrysochloridae), jyrsijöihin kuuluvia sokkohiiriä (Spalacidae) ja maamyyrärottia (Bathyergidae) sekä pussieläimiin kuuluvia pussikontiaisia eli pussimaamyyriä (Notoryctidae). Nämä viisi nisäkäsryhmää eivät ole läheistä sukua toisilleen, vaan niiden samankaltaiset ominaisuudet ovat seurausta konvergentistä evoluutiosta. Myös hyönteisiin kuuluvat maamyyräsirkat (Gryllotalpidae) ovat kehittyneet elintavoiltaan kontiaisten kaltaisiksi.
Tšekkiläisen Zdeněk Milerin luoma animaatiohahmo "Myyrä" esittää kontiaista.
Bill Vukovich

William "Bill Vukovich" Vucerovich (13. joulukuuta 1918 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 1955 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourheilija, joka muistetaan erityisesti kahdesta Indianapolis 500 -voitostaan.
Vukovich oli serbialaista alkuperää. Hän ajoi aluksi kääpiöautojen kilpailuja Amerikassa ennen ensimmäistä Indianapolis 500 -kilpailuaan vuonna 1951. Hänen ensimmäinen Indy 500 -kilpailunsa päättyi keskeytykseen. Hän sai ensimmäiset pisteensä seuraavana vuonna ajettuaan kilpailun nopeimman kierroksen vaikka jäikin vasta sijalle 17. Seuraavana vuonna Vukovich valtasi paalupaikan, ajoi kilpailun voittoon ja teki kilpailun nopeimman kierroksen. Seuraavana vuonna hän starttasi 19. ruudusta voittoon, mutta ei saanut kilpailun nopeinta kierrosta. Molemmat voittonsa Vukovich ajoi Kurtis-Krat Offenhauserin autolla n:o 14.
Vukovich kuoli seuraavan vuoden kisassa ollessaan ohittamassa kierroksella Rodger Wardin, Al Kellerin sekä Johnny Boydin autoja. Ensin Wardin auto pyörähti osuen Kelleriin, joka taas menetti autonsa hallinnan osuen suoraan Boydin autoon, joka vuorostaan osui Vukovichin autoon, jolloin Vukovichin auto lensi rata-aidan yli. Auto heitti useita voltteja, Vukovich lensi autostaan ulos ja sai surmansa.
Vukovichista tuli ensimmäinen Indianapolisin mestaruutta puolustaneena kuollut sitten Floyd Robertsin vuonna 1939 ja ainoa Indy-voittaja joka on kuollut johtoasemassa ollessaan. Vukovichin F1-saldoksi (tai oikeastaan Indianapolis 500 -saldoksi) jäi viisi kilpailua, kaksi voittoa, yksi paalupaikka ja kolme nopeinta kierrosta. Vukovichin voittoprosentti oli 40 %. Vain Formula 1 -sarjan viisinkertaisella maailmanmestarilla Juan Manuel Fangiolla ja Lee Wallardilla voittoprosentti oli parempi (47 % ja 50%). Vuonna 1991 Vukovich valittiin International Motorsports Hall of Fameen ja seuraavana vuonna Motorsports Hall of Fame of Americaan.
Bill Vukovichin poika Billy Vukovich ja lapsenlapsi Bill Vukovich III ovat myös kilpailleet Indianapolis 500:ssa.
Tankard

Tankard on saksalainen speed/thrash metal -yhtye. Se on perustettu Frankfurtissa vuonna 1982. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät usein oluen juomista, joidenkin mielestä he ovatkin luoneet oman lajityyppinsä nimeltä ”alcoholic metal” eli ”alkoholinen metalli”. Yhtye on itse julistanut itsensä ”oluen kuninkaiksi” (”kings of beer”). Tankard tunnetaan myös läheisistä suhteistaan Eintracht Frankfurt -jalkapalloseuraan. Se on esiintynyt useaan otteeseen joukkueen otteluissa ja levyttänyt sille kannatuslauluja.
Yhtyeen historia.
Luokkatoverukset Andreas Geremia, Axel Katzmann ja Frank Thorwarth perustivat Tankardin vuonna 1982. Yhtye tunnettiin ensin nimillä Avenger (’kostaja’) ja Vortex (’pyörre’), kunnes englanninkielisen sanakirjan selailun myötä löytyi sana "tankard" (’haarikka’ tai ’olutlasi’), joka valittiin yhtyeen viralliseksi nimeksi sanan määritelmän takia. Yhtyeen ensimmäinen kappale oli nimeltään ”Ray Death” ja kertoi ydinsodasta. Se esitettiin ensimmäisen kerran paikallisessa luokkahuoneessa 1983. Koska yhtyettä kiellettiin juomasta alkoholia koulun tiloissa, he kätkivät olutta maitotölkkeihin ja salakuljettivat niitä mukanaan. Pian sen jälkeen Bernhard Rapprich jätti yhtyeen, sillä hänen konservatiivinen isänsä ei halunnut poikansa ”hengailevan joukon juoppoja kanssa”. Rapprich korvattiin Andy Bulgaropoulosilla.
Vuonna 1984 Tankard allekirjoitti sopimuksen saksalaisen Noise Records -levy-yhtiön kanssa sen jälkeen, kun toinen levy-yhtiö Steamhammer, joka oli jo aiemmin tarjonnut yhtyeelle levytyssopimuksen, tuli toisiin aatoksiin ja päätti perua tarjouksensa. Nykyään Tankardin levyt tuottaa AFM Records.
Vuosien myötä yhtye on rakentanut itselleen uskollisen fanikunnan ja vaikka jäsenet ovatkin joutuneet tekemään päivätyötä elättääkseen itsensä ja perheensä, he ovat onnistuneet pysymään faniensa muistissa ja esiintymään säännöllisesti Euroopan suosituimmilla kesäfestivaaleilla.
Esiintymiset Suomessa.
Vuoden 2009 maaliskuussa Tankard saapui Suomeen virallisesti ensimmäistä kertaa. Yhtye vieraili lyhyellä kiertueellaan Tampereen Yo-talolla, Helsingin Tavastialla ja Kouvolan Doningtonissa.
Tätä ennen yhtye ei tiettävästi ole esiintynyt Suomessa, mutta ainakin kerran täpärästi Suomen aluevesirajojen ulkopuolella 24. syyskuuta 2004 Sweden Rock Festivalin järjestämällä 34000 Ton Metal - The Metal Cruise -festivaalilla. Konserttipaikka oli Tukholmasta Helsinkiin suunnannut noin 34 000 tonnin painoinen Silja Linen autolautta, mutta koska Tankard aloitti soittamisen vain noin tunti Tukholmasta lähdön jälkeen, lautta ei ehtinyt Suomen aluevesirajalle saakka ennen konsertin loppua.
Tankard on esiintynyt Suomessa myös vuonna 2013 Oulun Jalometallissa, ja vuonna 2014 Helsingissä Tuska Open Airissa, sekä 2025 Turun yökerho Apollossa.
Beneath a Steel Sky

Beneath a Steel Sky on Revolution Softwaren kehittämä ja Virgin Interactiven julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna MS-DOS:lle ja Amigalle. Peli sijoittuu tulevaisuuteen, jossa ympäristötuhot ovat saastuttaneet Maata niin pahoin, että ihmiset elävät nykyään ilmastolta suojatuissa kaupungeissa. Pelin teemat liikkuvat paljolti kyberpunk-tyylisissä aiheissa, joita on höystetty huumorilla. "Beneath a Steel Skyn" työnimenä oli "Underworld".
"Beneath a Steel Sky" oli toinen Revolution Softwaren Virtual Theatre -pelimoottoria käyttänyt peli; ensimmäinen oli samaisen yhtiön vuonna julkaistu "Lure of the Temptress".
Pelin taustat ja alkunäytökset olivat "Vartijat"-sarjakuvaromaanin piirtäjänä tunnetun Dave Gibbonsin kynänjälkeä. Alkunäytöksestä toimitettiin tiettyjen julkaisujen mukana myös erillinen sarjakuvalehtinen.
Pelille julkaistiin vuonna 2020 seuraaja "Beyond a Steel Sky".
Tarina.
"Beneath a Steel Skyn" pääosissa ovat "Robert Foster" ja robotti "Joey". Foster selvisi lapsena ainoana lentokoneonnettomuudesta, ja aboriginaalien heimo adoptoi hänet ja opetti selviytymään ulkomaailmassa. Hän sai nimensä onnettomuuspaikan läheisyydestä löytyneen "Fosters"-oluttölkin mukaan.
Kehitys.
Pelin kehitys alkoi kun Revolution Softwaren peli "Lure of the Temptress" oli vielä viimeistelyvaiheessa. Studiossa oli vain yksi työryhmä tuolloin ja kaikki olivat kiinni yhdessä projektissa kerrallaan, josta johtuen Tony Warriner ja Cummins lähetettiin Walesiin mökille, jossa nämä tekivät 12 sivun luonnoksen seuraavaa peliä varten. Keskeinen vaikutus oli Terry Gilliamin vuoden 1985 elokuvalla "Brazil – tämän hetken tuolla puolen". Peliä kehitettiin alussa nimellä "Underworld" ja se käytti parannettua versiota "Lure of the Temptressissä" käytetystä pelimoottorista, mutta pelin ohjausta yksinkertaistetiin verbeistä ja komennoista muutamiin mahdollisiin valintoihin joita pelaajalla oli käytettävissään. Tämä päätös vaikutti myös studion myöhempiin "Broken Sword" -sarjan peleihin.
Vastaanotto.
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.
Pelit -lehti antoi pelille arvosanan 82/100 arvostelussaan.
Kellon rautatieasema

Kellon rautatieasema ( ) oli Suomen rataverkon liikennepaikka Kellon kylässä Oulun kaupungissa entisen Haukiputaan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla rataosalla . Asema sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kylän keskustasta.
Alkujaan asemalla oli pääraiteen lisäksi ohitusraide sekä lastaus- ja purkuraide. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla ja sivuraiteet purettiin. Asemarakennuksen on suunnitellut Bruno Granholm, ja se on rakennettu samojen piirustusten mukaan kuin Tuiran ja Kaakamon pysäkkirakennukset sekä Lautiosaaren vanha pysäkkirakennus. Asemarakennus on nykyisin yksityisasuntona.
Nuclear Assault

Nuclear Assault oli thrash metal/crossover thrash -yhtye. Se perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1985. Basisti Dan Lilker erotettiin Anthraxista albumin Fistful of Metal valmistumisen jälkeen. Hän halusi soittaa aggressiivisempaa musiikkia ja perusti Nuclear Assaultin laulaja-kitaristi John Connellyn kanssa. Yhtye hajosi 1990-luvulla, mutta kokosi rivinsä uudelleen vuonna 2002.
Vuonna 2014 Dan Lilker ilmoitti lopettavansa muusikon uransa, joka tarkoitti Brutal Truth -yhtyeen loppumista vuoden 2014 loppuun mennessä ja Nuclear Assaultin lopettamista "Final Assault"-kiertueen jälkeen. Kyseinen kiertue saapui myös Suomeen, jolloin Nuclear Assault soitti Porissa 1.8.2015 Porispere-festivaalilla.
Marraskuussa 2022 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.
CBS

CBS (lyhenne sanoista Columbia Broadcasting System) on yhdysvaltalainen kaupallinen televisio- ja radioyhtiö.
Sen omistaa Paramount Global-konserniin kuuluva CBS Entertainment Group. Se on Yhdysvaltain suurimpia televisioyhtiöitä yhdessä ABC:n, NBC:n, Foxin ja The CW:n kanssa. CBS:n pääkonttori sijaitsee New York Cityssä, ja sillä on merkittävää tuotantotoimintaa myös Los Angelesissa.
Historia.
CBS perustettiin vuonna 1927 nimellä United Independent Broadcasters, Inc.. Varsinaiset radiolähetykset se aloitti 18. syyskuuta 1927 nimellä Columbia Phonograph Broadcasting Company. Tammikuussa 1929 William S. Paley hankki taloudellisesti tappiollisen yhtiön osake-enemmistön ja antoi sille uudeksi nimeksi Columbia Broadcasting System. CBS:n radioverkko jatkoi toimintaansa vuoteen 2017, jolloin se yhdistyi Entercomin kanssa.
Vaikka ViacomCBS:n osakkeenomistajat omistavatkin 72% Entercomin osakkeista, CBS ei varsinaisesti enää operoi radioverkkoaan. Se kuitenkin toimittaa edelleen uutisia Entercomin radioasemille.
Television koelähetykset käynnistyivät vuonna 1931 New York Cityssä toimineelta kokeelliselta W2XAB-tv-asemalta. Varsinainen kaupallinen lähetystoiminta käynnistyi vuonna 1941.
Vuonna 1974 yhtiön nimi muutettiin muotoon CBS Inc. Vuonna 1995 Westinghouse Electric Corporation osti CBS Inc.:n, ja uudeksi nimeksi annettiin CBS Corporation. Vuonna 1999 Viacom osti CBS Corporationin. Viacom jaettiin kahtia vuonna 2006 Viacomiksi ja CBS Corporationiksi. Ne fuusioituivat uudelleen vuonna 2019 muodostaen ViacomCBS-konsernin.
Ohjelmisto.
CBS oli kaudella 2019–2020 Yhdysvaltain katsotuin televisioverkko jo 12. kertaa peräkkäin. Yhtiön suosituimpaan tarjontaan kuuluivat muun muassa "NCIS Rikostutkijat" (katsotuin draamasarja), "60 Minutes" (katsotuin uutismakasiini), "The Late Night Show with Stephen Colbert" (katsotuin myöhäisillan show) ja "Tunteita ja tuoksuja" (katsotuin draamasarja päivällä). Ohjelmatarjonta näkyy Yhdysvaltojen rajan läheisiltä lähetysasemilta myös Meksikon pohjoisosissa ja Kanadan eteläosissa, minkä lisäksi Kanadassa ohjelmaa jaetaan kaapeli- ja satelliittilähetysten välityksellä. Brittiläinen AMC Networks International kokoaa tarjontaa yhteistyösä CBS Studios Internationalin kanssa ja lähettää muutamaa CBS:n kanavaa esimerkiksi Britanniassa ja Puolassa ja Lähi-idän alueella.
Monet CBS:n sarjoista ovat menestyneet myös Suomessa. Näistä mainittakoon muun muassa "NCIS Rikostutkijat", "CSI", "CSI Miami", "", "Amazing Race", "Selviytyjät", "Kauniit ja rohkeat", "Ilman johtolankaa", "Todistettavasti syyllinen", "Good Wife" ja "Mentalist".
American Broadcasting Company

ABC (lyhenne sanoista American Broadcasting Company) on vuonna 1943 perustettu yhdysvaltalainen radio- ja televisioyhtiö.
Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. ABC näkyy Yhdysvaltojen lisäksi Kanadassa, Meksikossa ja joissakin Keski-Amerikan maissa.
Historia.
Yhtiö perustettiin vuonna 1943 Yhdysvaltain telehallintoviraston määrättyä Radio Corporation of American myymään niin sanotun NBC Blue Networkin. Vuonna 1948 radion rinnalle tuli televisiotoiminta. Vuonna 1953 taloudellisissa vaikeuksissa ollut ABC fuusioitui Leonard H. Goldensonin johtaman United Paramount Theatersin kanssa. Nykyisin yhtiön omistaa The Walt Disney Company. ABC myi radiotoimintansa 2006 Citadel Broadcasting Corporationsille.
Tunnettuja sarjoja.
ABC:n suosituimpia televisiosarjoja ovat olleet muun muuassa "Batman", "Onnen päivät", "Kupla", "Dynastia", "Twin Peaks", "Lost", "Alias", "Greyn anatomia", "Scandal", "Täydelliset naiset", "Olipa kerran" ja "Ruma Betty".
Roman Čechmánek

Roman Čechmánek (2. maaliskuuta 1971 Gottwaldov, Tšekkoslovakia – 12. marraskuuta 2023) oli tšekkiläinen jääkiekkomaalivahti. Hän voitti urallaan olympiakultaa, kolmesti maailmanmestaruuden ja viisi kertaa Tšekin-mestaruuden.
Ura.
Seuraura.
Čechmánek pelasi Tšekin Extraligan HC Vsetínissä vuodet 1994–2000. Joukkue voitti tuona aikana viisi kertaa Extraliigan mestaruuden. Philadelphia Flyers varasi hänet NHL:ään vuoden kuudennella kierroksella.
Čechmánek teki ensiesiintymisensä NHL:ssä kaudella 2000–2001 ja syrjäytti hyvin edellisellä kaudella pelanneet Brian Boucherin Philadelphian ykkösmaalivahdin paikalta. Cechmanek oli yksi liigan parhaista maalivahdeista. Hän pääsi mukaan tähdistöotteluun ja sijoittui toiseksi äänestyksessä Vezina Trophyn voittajasta. Čechmánekin otteet pudotuspeleissä olivat kuitenkin pettymys, ja mukaan mahtui muun muassa 8–0-tappio Buffalo Sabresia vastaan pelatun ottelusarjan päätösottelussa. Kaudella 2001–2002 pelasi jälleen mallikkaasti ja suoriutui hyvin myös pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella. Tällä kertaa Philadelphian hyökkäyspää kuitenkin petti, ja seura sai aikaiseksi vain kaksi maalia viidessä Ottawa Senatorsia vastaan pelatussa ottelussa.
Kaudella 2002–2003 hän oli mukana voittamassa runkosarjassa vähiten maaleja päästäneelle maalivahdille myönnettävää William M. Jennings Trophyä, jonka hän jakoi Martin Brodeurin ja Robert Eschen kanssa. Pudotuspelit osoittautuivat jälleen kompastuskiveksi, ja huolimatta muutamista hyvistä otteluista Čechmánek päästi useita helppoja maaleja. Monet syyttivät Čechmánekia toisen kierroksen tappiosta Ottawa Senatorsia vastaan ja kauden päätteeksi hänet siirrettiin Los Angeles Kingsiin vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen. Huonosti pelanneen Kingsin maalilla myös Čechmánekin kausi oli heikko.
NHL-kauden 2004–2005 peruunnuttua työsulun vuoksi Čechmánek palasi kotimaahansa ja entiseen seuraansa HC Vsetíniin. Seuraavalla kaudella hän pelasi Karlovy Varyssä Saksan DEL-liigan Hamburg Freezersissä. Kaudeksi 2006–2007 Čechmánek siirtyi Ruotsin Elitserienin Linköpingiin:ssä, mutta palasi kesken kauden Tšekkiin ja HC Ocelaři Třineciin.
Maajoukkueura.
Čechmánek pelasi ensimmäisen arvoturnauksen Tšekin maajoukkueessa MM-kilpailuissa 1995, jossa oli kuitenkin vain varamaalivahtina. MM-kilpailuissa 1996 Tšekki voitti kultaa, mutta Čechmánek ei pelannut taas peliäkään. Hän oli kuitenkin Tšekkin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 1997, kun maa voitti pronssia. 
Vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa Čechmánek oli voittamassa kultaa, mutta hän toimi kisoissa vain varamaalivahtina. Myöhemmin keväällä MM-kilpailuissa Tšekki voitti pronssia ja Čechmánek pelasi kahdessa ottelussa. Seuraavista kahdesta MM-turnauksesta Tšekki voitti kultaa. Čechmánek pelasi neljässä ottelussa MM-kilpailuissa 1999, mutta MM-kilpailuissa 2000 hän oli Tšekin tärkeimpiä pelaajia. Čechmánek valittiin kisojen parhaaksi maalivahdiksi ja myös kisojen tähdistökentälliseen.
Čechmánek oli jälleen vuoden 2002 talviolympialaisissa varamaalivahtina ja MM-tasolle hän teki paluun 2004, jolloin pelasi yhden ottelun. Čechmánek oli jälleen Tšekin ykkösmaalivahti MM-kilpailuissa 2007.
Buddy Bolden

Charles "Buddy" Bolden (6. syyskuuta 1877 – 4. marraskuuta 1931) oli New Orleansissa elänyt kornetin soittaja, jota pidetään ensimmäisenä nimeltä tunnettuna jazzmuusikkona. Boldenin muusikonura alkoi noin vuonna 1895 ja päättyi vuonna 1907 alkoholismin ja skitsofrenian seurauksena.
Buddy Bolden on hahmona varsin arvoituksellinen. Yhtäkään hänen tekemäänsä äänitettä ei ole säilynyt. Tiedot hänestä perustuvat lähinnä silminnäkijöiden muistikuviin, jotka tallennettiin vasta vuosia tai vuosikymmeniä myöhemmin. Buddy Bolden oli kuitenkin suuri esikuva ja innoittaja monille nuoremmille muusikoille ja ilmeisen merkittävä jazzmusiikin kehittäjä. Boldenin esittämä musiikki perustui ragtimeen, johon oli lisätty improvisaatioita ja bluesia.
Bolden kuoli mielisairaalassa.
Santeri Kinnunen

Santeri Karl-Henrik Kinnunen (s. 20. elokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Suurimman osan urastaan Helsingin kaupunginteatterissa tehnyt Kinnunen on näytellyt myös lukuisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten "Häräntappoase" ja "Veturimiehet heiluttaa".
Ura.
Kinnunen aloitti vuonna 1987 Teatterikorkeakoulun, josta hän valmistui 1991. Hän on näytellyt KOM-teatterissa vuosina 1990 ja 1991, Suomen Kansallisteatterissa 1991 ja 1992 sekä Helsingin kaupunginteatterissa vuodesta 1992. 
Kinnunen on näytellyt monissa elokuvissa, kuten "Hurmaava joukkoitsemurha", "Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat" ja "Yöjuna". Lisäksi hän on antanut äänensä moniin animaatioelokuviin.
Televisiossa Kinnunen on ollut mukana useissa viihdeohjelmissa ja draamasarjoissa. Hänen tunnetuimpia sketsisarjojaan ovat "Vintiöt" ja "Vintiöt ten years after". Kinnusen myöhempiin televisiosarjoihin kuuluvat muun muassa "M/S Romantic" (2019) ja "Mädät omenat" (2021).
Kinnunen juonsi vuoden 1999 Jussi-gaalan, sekä vuosina 2001–2004 televisio-ohjelmaa "Kuutamolla". Kinnunen on julkaissut myös studioalbumin "Aallonmurtaja", joka julkaistiin 1994.
Kinnunen ohjasi esikoisohjauksenaan Komediateatteri Arenan näytelmän "Spede ja kumppanit eli tarina miehistä, jotka tunsivat Uuno Turhapuron". Alun perin Ere Kokkosen oli määrä ohjata näytelmä, mutta työ jäi kesken Kokkosen kuoltua syksyllä 2008.
Kinnusen vanhemmat ovat näyttelijät Heikki Kinnunen ja Rose-Marie Precht. Hänen velipuolensa Paavo Kinnunen ja sisarpuolensa Vilma Kinnunen ovat myös näyttelijöitä. Santeri Kinnusen puoliso on tuottaja Aara Tahkokallio, pariskunnalla on yksi poika.
Lähteet.
Roolit elokuvissa, televisiosarjoissa sekä ääniroolit löytyvät osoitteista:
Hienouurresulkukotilo

Hienouurresulkukotilo ("Clausilia dubia") on sulkukotiloihin kuuluva ruskea nilviäinen.
Laji on Suomessa erittäin harvinainen, ja siitä tunnetaan ainoastaan yksi esiintymä Jyväskylän Ylistönrinteessä Jyväsjärven rannalla. Lajia varten on perustettu Ylistönrinteeseen luonnonsuojelualue, jota on laajennettu myöhemmin alueen Natura 2000 -ohjelmaan mukaan pääsemisen yhteydessä.
Henryk Jabłoński

Henryk Jan Jabłoński (27. joulukuuta 1909 – 27. tammikuuta 2003) oli puolalainen sosialistinen ja kommunistinen poliitikko sekä historioitsija. 
Hän taisteli vuonna 1940 Narvikissa ja sen jälkeen toimi Puolan vastarintaliikkeen mukana Ranskassa. Vusoina 1945-47 valtiopäivien edustaja, 1972-89 edustaja sejmissä. Vuosina 1965-66 ylemmästä koulutuksesta vastaava ministeri, 1966-1972 opetuksesta ja ylemmästä koulutuksesta vastaava ministeri. Vuosina 1972–1985 hän oli Puolan kansantasavallan valtioneuvoston johtajana (muodollisena valtionpäämiehenä). 
Hän oli myös Varsovan yliopiston historian professori vuodesta 1948 ja Puolan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1952. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa lukeutuvat teokset "Polityka Polskiej Partii Socjalistycznej w czasie wojny 1914-1918" (Puolan sosialistisen puolueen ohjelma sodan aikana) ja Pisma wybrane" (osat 1–3, 1985–86).
Overkill

Overkill on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1980 New Jerseyssä. Pian perustamisensa jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa New Yorkissa. Yhtyeen tunnistettavimpia piirteitä on laulaja Bobby "Blitz" Ellsworthin omaperäinen laulutyyli, sekä yhtyeen maskottina levyjen kansissa usein esiintyvä lepakkosiivillä varustettu pääkallo Chaly. Yhtye jatkaa uraansa miehistönvaihdoksista huolimatta edelleen.
Yhtye keksi nimensä Motörheadin "Overkill"-albumin innoittamana. Yhtye oli eräitä ensimmäisiä, joka yhdisteli punk rockia ja uuden aallon brittiläistä heavy metalia luoden näin kokonaan uuden tyylisuunnan, jota myöhemmin alettiin kutsua thrash metaliksi.