Miinalaiva Louhi

Miinalaiva Louhi (aiemmin "Voin" ja "M-1") oli 1918–1945 Suomen merivoimien miinalaiva. Entinen Venäjän keisarikunnan laivaston alus, "Voin", otettiin Suomen laivaston käyttöön keväällä 1918 venäläisten jätettyä sen jälkeensä vetäytyessään Suomesta. Suomessa alus kastettiin aluksi "M-1:ksi" (Miinalaiva 1) ja nimeksi vaihdettiin 1936 "Louhi". Se upposi 12. tammikuuta 1945 ollessaan paluumatkalla miinoitusoperaatiosta, kun perässä tapahtui voimakas räjähdys kello 12.50. Alus upposi kahdessa minuutissa. Todennäköinen upottaja oli Saksan laivaston sukellusveneen "U-370" laukaisema akustinen torpedo. Aluksen upotessa menehtyi yksitoista merisotilasta.
Venäjän laivastosta Suomen laivastoon.
Miinalaiva "Voin" valmistui 1917 ensimmäisen maailmansodan aikana lähellä Moskovaa Kolomnassa, josta se toimitettiin Itämerelle. Alus osallistui sodan aikana miinanlaskuoperaatioihin. Venäläisten poistuttua Suomesta keväällä 1918 se jäi suomalaisten haltuun ja ristittiin "M-1:ksi".
Rauhan vuodet.
Rauhan aikana ennen talvisotaa "M-1" (vuodesta 1936 "Louhi") oli laivaston koulutusaluksena ja sukellusveneiden emälaivana.
Talvisodassa Suomen laivasto laski kaikkiaan noin 1 900 merimiinaa, joista "Louhen" osuus oli noin kolmannes. Alus oli mukana erityisesti Neuvostoliiton laivaston sukellusveneiden Pohjanlahdelle pääsyä estävän laajan miinoitteen laskemisessa. "Louhen" laskemiin miinoitteisiin tuhoutui ainakin yksi neuvostoliittolainen alus. Joulukuussa 1939 Märketin kapeikkoon lasketun miinoitteen uhriksi joutui 3. tammikuuta 1940 sukellusvene "S-2".
Uusien miinalaivojen "Riilahden" ja "Ruotsinsalmen" kantaessa päävastuun laivaston miinoitustoiminnasta jäi vanhentunut "Louhi" taka-alalle, toimien sukellusveneiden emälaivana ja kauppa-alusten saattotehtävissä.
Uppoaminen.
"Louhen" kohtaloksi koitui Saksaa vastaan käydyn Lapin sodan aikana Hangon eteläpuolella suoritettu miinoitusoperaatio. Se oli ollut 12. tammikuuta 1945 laskemassa Saksan laivaston toiminnan estämiseksi tarkoitettua miinoitetta miinalaiva "Ruotsinsalmen" kanssa. Alukset olivat paluumatkalla Hankoon suomalaisten ja neuvostoliittolaisten vartioveneiden suojaamina, kun "Louhen" takaosassa räjähti. Alus upposi vain kahdessa minuutissa 40 metrin syvyyteen 7,5 meripeninkulmaa kaakkoon Russarön majakasta. Uppoamisessa menehtyi 11 merisotilasta. Loput miehistöstä pelastettiin "Louhea" saattaneisiin aluksiin.
Uppoamisen syyksi epäiltiin alkuun jopa suomalaisten omaa merimiinaa, joka olisi voinut olla peräisin joko suomalaisten vuonna 1941 tai saksalaisten vuonna 1944 laskemasta miinoitteesta. Saksassa 2000-luvulla tehdyt arkistotutkimukset paljastivat, että todennäköinen upottaja oli Saksan laivaston sukellusveneen "U-370" laukaisema akustinen torpedo. Sukellusveneen ampuman torpedon ampumisaika eroaa vain kolme minuuttia suomalaisten tiedoista. Kolmen minuutin eroa suomalaiset tutkijat selittivät laukaisun ja osumaan kuluneella ajalla.
"Louhen" uppoamispaikka on ollut pitkään merkittynä karttoihin, mutta ilmoitetusta kohdasta sitä ei ole löydetty. Sittemmin suomalaiset sukeltajat löysivät hylyn, jonka he uskovan olevan "Louhi". Toukokuussa 2015 Laivaston Sukeltajakillan sukeltajat kävivät hylyllä. Heidän mukaansa sen tunnistaa helposti kahdesta Vickers-tykistä.
Räjähdyksen voimasta peräkansi on romahtanut ja painunut alas, kun taas konehuoneesta keulaan päin kansi on ehjä. "Louhi" makaa vaakasuorassa kölillään kovalla hiekkapohjalla. Varsinainen räjähdyspaikka on noin sadan metrin päässä hylystä. Alus ehti kulkea nämä sata metriä ennen uppoamistaan.
Vuonna 2015 selvisi, että "U-370:n" ja "Louhen" komentajat olivat olleet ystäviä keskenään. "Louhea" komensi sen upotessa kapteeniluutnantti Olavi Syrjänen ja "U-370:ta" komensi yliluutnantti () Karl Nielsen. Hyvän kielitaidon omaava Syrjänen oli nimitetty jatkosodan aikana suomalaisten ja saksalaisten yhteysupseeriksi. Nielsen kävi Syrjästen luona usein kylässä Helsingissä. "Louhen" upottua Syrjänen oli viimeinen elossa ollut, joka pelastettiin merestä.