tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004

And Love Said No – The Greatest Hits 1997–2004 on HIM-yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Se on koottu ja julkaistu vuonna 2004. Albumi sisältää yhtyeen 14 suurinta hittiä sekä kaksi uutta kappaletta, "And Love Said No" sekä "Solitary Man" (cover-versio Neil Diamondin sävellyksestä). Rajoitetussa painoksessa on mukana myös "Live at Semifinal" -DVD.
Suomessa levyä on myyty noin 53 000 kappaletta.
Kappaleesta ”And love said no” on tehty myös musiikkivideo.
Aika lähteä

Aika lähteä ("Le Temps qui reste") on François Ozonin vuonna 2005 valmistunut ranskalainen elokuva. Elokuva kertoo Romainista, joka on 31-vuotias homoseksuaali valokuvaaja. Hänelle diagnosoidaan syöpä, jota ei voi parantaa. Hänelle luvataan vain joitakin kuukausia elinaikaa.
Rooleissa.
Lähde:
Kaskadit

Kaskadit eli Kaskadivuoristo () on toimivien kerrostulivuorten muodostama, yli 1 100 kilometriä pitkä vuorijono Yhdysvaltain länsirannikolla, ulottuen rannikon suuntaisesti Pohjois-Kaliforniasta Oregonin ja Washingtonin osavaltioiden kautta Brittiläiseen Kolumbiaan Kanadassa. Kaskadit ovat osa Pohjois-Amerikan Kordillieerien vuorijonoa.
Kaskadien korkein, yhä toimiva tulivuori on Washingtonin osavaltiossa oleva Mount Rainier (4 392 m), joskin vuoren viimeisin purkaus tapahtui 1854. Sen sijaan läheinen Mount St. Helens purkautui 18. toukokuuta 1980, jolloin räjähdyspurkaus madalsi vuoren keilamaista lakea 400 metriä ja aiheutti laajaa tuhoa ympäristössään. Muita Kaskadien vuorijonoon kuuluvia, toimivia tai sammuneita tulivuoria ovat muun muassa:
Vuoriston pohjoispäässä, Kanadan puolella Kaskadien korkein kohta on "Lakeview Mountain" (2628 m).
Ibero-Amerikka

Ibero-Amerikka on kulttuuritaustaan perustuva käsite, jolla tarkoitetaan Espanjalle ja Portugalille siirtomaa-ajalla kuulunutta Amerikkaa. Ibero-Amerikka luetaan osaksi lusohispaanista maailmaa. Ibero-Amerikkaan kuuluvat maat ovat vuodesta 1991 järjestäneet konferenssin, johon osallistuvat myös Espanja, Portugali ja Andorra. 
Ibero-Amerikan ja Latinalaisen Amerikan ero.
Läheisesti Ibero-Amerikkaan liittyvä käsite on Latinalainen Amerikka, joka eroaa kuitenkin merkittävästi Ibero-Amerikasta, sillä Latinalaiseen Amerikkaan kuuluu myös useita ranskankielisiä (Haiti, Martinique, Ranskan Guayana, Guadeloupe), hollanninkielisiä (Alankomaiden Antillit, Aruba) ja englanninkielisiä (muun muassa Jamaika ja Belize) alueita. Ibero-Amerikan maat siis kuuluvat osaksi Latinalaiseen Amerikkaan. Joissakin yhteyksissä myös Päiväntasaajan Guinea lasketaan mukaan (se on esimerkiksi Organization of Ibero-American Statesin jäsenmaa), mutta se ei tietenkään kuulu Latinalaiseen Amerikkaan.
Ibero-Amerikka.
Ibero-Amerikan espanjankieliset maat
Ibero-Amerikan portugalinkieliset maat
Ibero-Amerikan katalaaninkieliset maat 
Ibero-Amerikka-kokoukset.
Ibero-Amerikka-konferenssi (espanjaksi: "Cumbres Iberoamericanas de Jefes de Estado y de Gobierno", portugaliksi:" Cúpulas Ibero-Americanas de Chefes de Estado e de Governo" tai "Cimeiras Ibero-Americanas de Chefes de Estado e de Governo", katalaaniksi: "Cimeres Iberoamericanes de Caps d'Estat i de Govern") on joka vuosi pidetty konferenssi, jossa espanjan, portugalin ja katalaanin kieliset maiden valtionpäämiehet kokoontuvat konferenssiin. Ensimmäinen kokous pidettiin vuonna 1991 Guadalajarassa, Meksikossa, johon osallistuivat seuraavat maat: Argentiina, Bolivia, Brasilia, Chile, Kolumbia, Costa Rica, Kuuba,Dominikaaninen tasavalta, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Portugali, Espanja, Uruguay ja Venezuela. Andorra liittyi vuonna 2004.
Zagrosvuoret

Zagrosvuoret ("Sagros", "Reschte-Kuhha-ye Zāgros", alkujaan kreikan "zagreus" ’myrskyinen’, "Avestan" ZaG'R' , ’suuri maa’) on poimuvuoristo, joka ulottuu Itä-Turkista Hormuzinsalmen pohjoispuolelle Etelä-Iraniin.
Zagrosvuorilla on maan sisästä noussutta suolaa kupoleina ja jäätiköitä muistuttavina muodostumina. Vuoristo on syntynyt Euraasian ja Arabian laatan törmäyksessä Alppien synnyn aikoihin. Korkein huippu on 4 551 metrin korkuinen Zardeh Kuh Isfahanin kaupungin lähellä. 1 500 kilometriä pitkä vuoristo koostuu jopa kymmenestä yhteensä 250 kilometrin levyisestä vuorijonosta.
Gare Montparnasse

Gare Montparnasse on vuonna 1840 avattu yksi SNCF:n ("Société Nationale des Chemins de fer Français") eli Ranskan valtionrautateiden kuudesta suuresta rautatieasemasta Pariisissa, Ranskan pääkaupungissa. Asemaa käyttävät Länsi- ja Lounais-Ranskaan suuntaavat junat, sekä Toursiin, Bordeaux'hon ja Nantesiin matkaava luotijuna TGV. Samassa rakennuksessa toimii myös metroasema.
Historia.
Gare Montparnassen rautatieasema avattiin vuonna 1840. Uusi asema rakennettiin vuosina 1848–1852. Vuonna 1969 vanha asema purettiin ja uusi moderni asema avattiin ja 210-metrinen Tour Montparnassen pilvenpiirtäjä rakennettiin.
22. lokakuuta vuonna 1895 Granvillesta tullut höyryveturi ajoi raiteen päätepuskimen läpi, jonka jälkeen se jatkoi vielä 30 metriä kunnes osui 60 cm paksuun seinään ja läpäisi sen. Tämän jälkeen veturi putosi 10 metriä alas kadulle, johon se jäi seisomaan pystyyn. Onnettomuudessa kuoli yksi nainen, joka jäi putovan seinämateriaalin alle. Aineelliset vahingot olivat suuria.
Argumentum ex silentio

Argumentum ex silentio eli hiljaisuuteen vetoaminen on argumentti, jossa henkilö esittää väitteen, ja mikäli sitä ei kumota, väite on tosi. Päättely on argumentointivirhe, jossa väitteen todistamisen taakka on virheellisesti siirretty kuulijalle. Kaava menee seuraavasti: 
Argumenttia kuvaa sanonta ”Vaikeneminen on myöntymisen merkki".
Historiatieteessä.
Historiatieteessä "argumentum ex silentio" tarkoittaa väitettä, että jotain asiaa ei ole tapahtunut, jos siitä ei ole aikalaislähteitä. Esimerkiksi Patricia Crone katsoo, että Mekka ei ollut pyhiinvaelluskohde eikä kauppateiden risteys 500-luvulla, koska mikään 500-luvun lähde ei mainitse Mekkaa. Samalla perusteella on epäilty Muhammedin historiallisuutta. Historiatieteessä "argumentum ex silentio" on normaalisti käytetty periaate, mutta sisältää virheen mahdollisuuden, sillä etenkin merkitykseltään vähäisistä asioista jää harvoin aikalaistodisteita.
Paul Bettany

Paul Bettany (s. 27. toukokuuta 1971 Harlesden, Lontoo) on englantilainen näyttelijä. 
Elämäkerta.
Bettany syntyi teatteriperheeseen Harlesdenin kaupungissa lähellä Lontoota. Hän muutti jo nuorena itsekseen Lontooseen, jossa hän hankki elantonsa muun muassa katusoittajana. Ollessaan 19-vuotias Bettany pääsi sisään Drama Centre -näyttelijäkouluun, jossa hän aloitti määrätietoisen työskentelyn tullakseen näyttelijäksi. Seuraavina vuosina hän esiintyi useissa teattereissa näytellen esimerkiksi Shakespeare-produktioissa.
Ura.
Bettanyn ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa "Bent", joka kertoo toisen maailmansodan juutalaisvainoista. Hän jatkoi esiintymistä televisiossa ja elokuvissa. Kansainvälinen läpimurto tapahtui vuonna 2001 "Ritarin tarina" -elokuvassa, jossa hän esitti keskiaikaista kirjailijaa Geoffrey Chauceria. Tämän jälkeen Bettany on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Kaunis mieli", "Dogville", "", "Wimbledon" ja "Da Vinci -koodi". Bettany on voittanut jo monia palkintoja elokuvarooleistaan.
Yksityiselämä.
Bettany kärsi aikoinaan huumeriippuvuudesta, mutta pääsi sittemmin eroon ongelmasta. Hän meni naimisiin näyttelijä Jennifer Connellyn kanssa vuonna 2003, ja heillä on saman vuoden elokuussa syntynyt poika. Parin toinen lapsi, tytär, syntyi toukokuussa 2011. Jennifer-vaimolla on myös toinen poika, joka asuu äitinsä luona. Perhe asuu Brooklynissa New Yorkissa.
Kunnialegioona

Kunnialegioona () on Ranskan korkein kunniaritarikunta. Sen tunnuslause on "Honneur et Patrie", (suom. Kunnia ja Isänmaa). Nauhan tunnusväri on punainen.
Kunnialegioonan perustettiin vuonna 1802 ensimmäisen konsuli Napoleonin käskystä. Hän halusi luoda kunnianosoituksen kenelle tahansa vapautta ja tasa-arvoa kannattavalle syntyperästä riippumatta. 
Ritarikunnan luokat.
Ritarikunta jakaantuu viiteen luokkaan:
Kunnialegioonan varsinaiseksi jäseneksi voivat päästä vain Ranskan kansalaiset, jotka yleensä saavat ensiksi nimityksen ritariksi. Ulkomaalaisille Kunnialegioonan kunniamerkkejä voidaan jakaa erityisenä tunnustuksena myös suoraan ylemmissä luokissa.
Ritarikunnan suurmestari on Ranskan tasavallan presidentti, joka myöntää kaikki ritarikunnan kunniamerkit ministerien ehdotusten perusteella. Myöntämisperusteena on sotilas- tai siviiliansiot Ranskan hyväksi tehdyssä työssä.
Tapas

Tapakset ovat espanjalaisessa ruokakulttuurissa alkupaloina tai viinin seuraksi tarjottavia pikkusuolaisia. Tapaksen ideana on, että ruoka koostuu suupaloista, joita syödään käsin. Tapas on pieni aperitiivipala, joka nautitaan yleensä ennen lounasta tai illallista tai yhä useammin myös sen korvikkeena. Pohjois-Espanjassa ne tunnetaan nimellä "pincho" tai baskiksi "pintxo". Espanjan kielen sana "tapa" tarkoittaa alkujaan kantta tai korkkia. Ennen "tapa" oli yleensä maksuton. Nyt käytäntö vaihtelee eri puolilla Espanjaa. Esimerkiksi Madridissa saa ilmaiseksi pikkupurtavaa viini- tai olutlasin seuraksi. Pohjois-Espanjassa runsaasta valikoimasta pinchoja on yleensä maksettava.
Historia.
Tapaksen synnystä on monenmoista tarinaa. Kerrotaan, että 1200-luvulla elänyt kuningas Alfonso X joutui sairautensa vuoksi syömään ruokansa ja juomaan juomansa pieninä annoksina. Huomattuaan, että pikkupalojen syönti alkoholin kanssa esti hyvin humaltumisen, hän määräsi, että kaikissa Kastilian kapakoissa juoman kanssa tuli tarjoilla pieniä ruoka-annoksia. Lautasen sijaan kinkku-, juusto- tai makkarapala pantiin lasin päälle, mistä se sai nimensäkin ("tapa" tarkoittaa kantta tai peittoa).
Joidenkin mielestä tapas-keksinnön kunnia kuuluu 1800-luvun lopussa kuninkaaksi nousseelle Alfonso XIII:lle, joka kesällä Andalusian-matkallaan päätti levähtää Ventorillo del Chanton -nimisessä majatalossa. Tuuli puhalsi hiekkaa niin kovin, että tarjoilija laittoi kuninkaan sherrylasin päälle kinkkusiivun. Kuningas ihastui keksintöön niin paljon, että käski tarjoilijan panemaan kinkkusiivun lasin päälle myös seuraavalla kierroksella, ja kuninkaan seurue otti mallia hänen esimerkistään.
Joka tapauksessa tapas-kulttuurin varsinaisena syntymäseutuna pidetään Etelä-Espanjan Andalusiaa. Perimätiedon mukaan pientä lautasta, leipäpalaa tai ilmakuivatun kinkun ohutta viipaletta on käytetty sherrylasin kantena erityisesti Jerez de la Fronteran sherrykaupungissa. Niin sherry ei menettänyt aromiaan eivätkä kärpäset lentäneet maistamaan juomaa sillä aikaa, kun lasillistaan nauttiva seurusteli tuttaviensa kanssa.
Arkisemman tarinan mukaan pienten ruoka-annosten nauttiminen sai alkunsa yksinkertaisesti siitä, että raskaita maanviljelystöitä tekevät jaksaisivat lounaaseen asti.
Esimerkkejä Espanjassa tarjottavista tapaksista.
Espanjalaiset tapakset eli alkupalat eivät yleensä ole monimutkaisia valmistettavia. Alun perin lieden käyttöä pyrittiin välttämään tapas-palojen valmistuksessa. Useissa ravintoloissa on nykyään tarjolla tapas-valikoima. Tapaksia on satoja, jopa tuhansia erilaisia. Tapaksina voidaan tarjoilla muun muassa:
David E. Kelley

David Edward Kelley (s. 4. huhtikuuta 1956 Waterville, Maine) on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvatuottaja sekä käsikirjoittaja. Kelley muistetaan varsinkin luomistaan televisiosarjoista, kuten "L.A. Law", "Rooman sheriffi", "Ally McBeal", "Käytäväpeliä", "Oikeus ja kohtuus", "Boston Legal", "Chicagon lääkärit" ja "Monday Mornings". Kelley on suorittanut loppututkinnon yhteiskuntatieteissä Princetonin yliopistossa sekä oikeustieteessä Bostonin yliopistossa ja toiminut ennen tuottajan uraansa lakimiehenä. Hän on saanut 23 Emmy-ehdokkuutta ja voittanut niitä yhdeksän.
Kelley on ollut vuodesta 1993 naimisissa näyttelijä Michelle Pfeifferin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta: yhteinen poika sekä tytär, jonka Pfeiffer adoptoi ennen heidän avioliittoaan.
Kousséri

Kousséri on kaupunkikunta ja Logone-et-Charin departementin hallinnollinen keskus Extrême-Nordin alueella Kamerunissa. Se sijaitsee Chariin laskevan Logonejoen suussa 225 kilometriä alueen pääkaupungista Marouasta pohjoiseen. Kunnassa on 101 200 ja kaupunkialueella 88 600 asukasta (vuonna 2005, väestönlaskenta).
Maantiede ja ilmasto.
Koussérin kunnan pinta-ala on 160 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Chari- ja Logonejokien kautta Tšadin pääkaupunkiin N’Djamenaan sekä etelässä Logone Birnin ja lännessä Makaryn arrondissementteihin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tulville altista tasankoa. Vesistöjä ovat myös Charin sivujoki Serbewel ja sadekauden jälkeen kuivuvat Iboun ja Ngamadjan järvet.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 500–600 millimetriä. Lämpötilat vaihtelevat joulu–helmikuun 11 °C:sta maalis–huhtikuun 45 °C:seen. Joulu–maaliskuussa puhaltaa kuiva harmattantuuli. Luonnonvarainen kasvillisuus on savannia.
Asutus.
Kuntaan kuuluvat kaupungin lisäksi Amchedirén, Guebalan ja Njagarén maaseutualueet. Asukkaat ovat baggaroita, kotokoja, musgumeja, masoja, kanureja, mandaroita, fulbeja, hausoja, budumoja, kanembuja, zaghawia, saroja ja monia muita lähialueelta ja kauempaa tulleita etnisiä ryhmiä. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on kristittyjä ja vähäisessä määrin animisteja.
Historia.
Koussérin perustajina pidetään legendaarista sao-kansaa. Sen aikaisempi nimi oli Mser. François Lamyn johtamat ranskalaiset valtasivat Koussérin vuonna 1900. Sen lähellä käytiin taistelu, jossa Lamy ja Rabih al-Zubayr saivat surmansa. Kousséri kuului sittemmin Saksan ja Ranskan Kameruniin, ja sen nimenä oli vuosina 1933–1970 Fernand Foureaun mukaan Fort-Foureau.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut.
Koussériin johtaa maantie N1 Marouasta. Logonejoen yli N’Djamenaan on silta. Joet ylitetään usein myös veneillä.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat kaupankäynti, maanviljely, karjanhoito ja kalastus sekä palvelut ja liikenne. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi ja durra. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Kaupunki on sijaintinsa ansiosta tärkeä Kamerunin, Tšadin ja Nigerian rajakaupan välittäjä. Teollisuutta ei ole käytännössä lainkaan. Palveluihin kuuluvat koulut, terveyskeskukset, sairaala, nuoriso- ja naisten keskukset sekä kirjasto.
Matkailu.
Kousséri ei ole matkailukohteena kovin kiinnostava. Kaupungissa on majoituspalveluja ja museo. Sen luoteispuolella sijaitsee Kalamalouén kansallispuisto, jossa on antilooppeja, kirahveja, apinoita, pahkasikoja, virtahepoja ja krokotiileja.
Mustamiekka

Mustamiekka ("Darksword") on Margaret Weisin ja Tracy Hickmanin yhdessä kirjoittama neliosainen kirjasarja, joka sijoittuu maagiseen paikkaan nimeltä Merilon. Sarjan viimeisen osan "Mustamiekan perintö" Margaret Weis kirjoitti yksin ilman Tracy Hickmania. "Mustamiekan" on kustantanut Kustannus Oy Jalava. 
Mustamiekka-sarjan kirjat ovat:
Alois Eliáš

 
Alois Eliáš (29. syyskuuta 1890 Praha – 19. kesäkuuta 1942 Praha) oli tšekkoslovakialainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Böömin ja Määrin protektoraatin pääministerinä maata miehittäneen Saksan alaisuudessa, mutta teki samalla yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen ja Tšekkoslovakian Lontoossa olleen pakolaishallituksen kanssa. Saksalaiset pidättivät hänet vuonna 1941 ja hänet teloitettiin seuraavan vuoden puolella.
Elämäkerta.
Eliáš syntyi Prahassa vuonna 1890 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa Tšekkoslovakian legioonassa Venäjällä. Vuonna 1917 hänen onnistui saapua Venäjältä Ranskaan Yhdysvaltojen kautta ja vuonna 1919 hän otti osaa Tšekkoslovakian rajanaapureiden Puolan ja Unkarin kanssa käymiin rajakahakoihin. Vuosina 1921–1923 Eliáš opiskeli Pariisin sotilasakatemiassa ja työskenteli vuodesta 1924 maan pääesikunnassa. Vuosina 1931–1933 hän johti Tšekkoslovakian edustustoa Kansainliiton aseistariisuntakomissiossa Genevessä. Tämän jälkeen hän komensi useita sotilasyksiköitä yleten kenraalimajuriksi vuonna 1936. Hänestä tuli Tšekkoslovakian viestintäministeri vuonna 1938 ja hän toimi virassaan maan saksalaismiehitykseen saakka.
27. huhtikuuta 1939 Eliášta tuli Böömin ja Määrin protektoraatin pääministeri. Astuessaan virkaansa hän lupasi entiselle presidentille Edvard Benešille tekevänsä voitavansa miehitetyn maan hyväksi ja järkeili, että jollei hän olisi ottanut virkaa vastaan, olisi siihen päätynyt joku maan vihollisista. Virkaa hoitaessaan Eliáš uhmasi natsihallintoa useaan otteeseen; hän kieltäytyi esimerkiksi vannomasta uskollisuudenvalaa Adolf Hitlerille ja kieltäytyi myös allekirjoittamasta juutalaisvastaisia lakeja. Hän teki myös yhteistyötä paikallisen vastarintaliikkeen kanssa ja oli yhteyksissä Tšekkoslovakian tuolloin Lontoossa toimineeseen pakolaishallitukseen. Böömin ja Määrin tuolloinen valtakunnanprotektori eli johtava paikallinen saksalainen virkamies Konstantin von Neurath korvattiin lopulta Reinhard Heydrichilla, joka pidätytti Eliáksen 27. syyskuuta 1941. Eliáš tuomittiin kuolemaan yhteistyöstä vastarintaliikkeen kanssa ja hänet teloitettiin Prahassa 19. kesäkuuta 1942.
Vahtivuori

Vahtivuori on Kuopion keskustana tunnettuun alueeseen kuuluva kaupunginosa ydinkeskustan ja Kallaveden välissä. Vahtivuoren etelärajana on Minna Canthin katu, länsirajana Vuorikatu, pohjoisrajana Suokatu ja itänä rajan muodostaa Kallavesi. Vahtivuoren naapurikaupunginosia ovat Maljalahti pohjoisessa, Väinölänniemi etelässä ja Multimäki lännessä.
Muun muassa Kuopion tuomiokirkko, Kuopion museo, Kuopion taidemuseo, Snellmanin koulu ja Kuopion matkustajasatama sijaitsevat Vahtivuoren kaupunginosassa. Alueella sijaitsee myös esimerkiksi Muikkuravintola Sampo. Kuopion matkustajasataman äärellä järjestetään vuosittain useita tapahtumia, kuten Kuopion viinijuhlat.
Kaupunginosa on muuttunut ihmistoiminnan, muun muassa maanrakennustoiminnan seurauksena huomattavasti runsaan sadan vuoden aikana. Vielä 1900-luvun alussa Kallaveden pinta ulottui lähes Maaherrankadulle asti välillä Suokatu–Lukkarinkatu. Maa-ala on kasvanut siis merkittävästi, ja alueelle on noussut uusia kerrostaloja.
Kehruu

Kehruu tarkoittaa prosessia, jossa tekstiilikuiduista valmistetaan kierteistä ja kerrattua lankaa.
Historia.
Alkuun kuituja kierrettiin langaksi todennäköisesti yksinkertaisesti sormilla hiertämällä, kun havaittiin kierteen vahvistavan kuituja. Myöhemmin kehräämisen apuvälineenä käytettiin värttinää, jossa kepistä ja painosta koostuvan työkalun hyrrämäinen liike auttaa kierteen muodostamisessa lankaan ja jonka ympärille jo valmistunut lanka voidaan kiertää. Rukin keksiminen nopeutti kehruuprosessia entisestään.
James Hargreavesin vuonna 1767 keksimä kehruukone, Kehruu-Jenny, on teollisen vallankumouksen vertauskuvia, ja se mullisti tekstiiliteollisuuden. Ensimmäiset kehruukoneet toimivat vielä käsikäyttöisesti mutta olivat silti kymmeniä kertoja nopeampia kuin rukki. 1700-luvulla keksittiin myös vesivoimalla toimiva kehruukone.
Nykyisin sähkö on korvannut veden ja höyryn teollisuuden kehruukoneiden voimanlähteenä, mutta käsin kehräämiselläkin on vielä paljon harrastajia.
Työvaiheet.
Langan valmistuksessa on useita vaiheita. Esivalmistelut riippuvat käytettävästä materiaalista: esimerkiksi kehrättäessä villaa käsin villa karstataan, pellava puolestaan muun muassa loukutetaan, lihdataan ja häkilöidään. Tavoitteena on saada kuidut yhdensuuntaisiksi. Kehräämöön materiaali tulee yleensä jo osittain esivalmisteltuna topsinauhana, joka vielä tehtaalla kammataan ja venytetään kierteettömäksi esilangaksi.
Ensin yksittäisille lankasäikeille tehdään kierre värttinällä, rukilla tai kehruukoneella. Sitten kehruukierteiset lankasäikeet kerrataan eli yhdistetään useampisäikeisiksi langoiksi. Kertauskierre tehdään aina päinvastaiseen suuntaan kuin kehräyskierre.
Kehrätty lanka jälkikäsitellään esimerkiksi höyryttämällä ja keritään tai vyyhditään odottamaan jatkojalostusta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2004

Vuoden 2004 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 68. mestaruuskilpailut ja ne pelattiin 24. huhtikuuta – 9. toukokuuta 2004 Prahassa ja Ostravassa Tšekissä. Kisat pelattiin kahdessa hallissa, juuri ennen kisoja valmistuneessa Sazka-areenassa Prahassa, jonka yleisökapasiteetti oli 17 900 henkeä ja ČEZ Arénalla Ostravassa, jonka yleisökapasiteetti oli 9 821 henkeä.
Turnauksen voittaja oli Kanada. Ruotsi sai hopeaa ja Yhdysvallat pronssia. Suomen sijoitus oli kuudes. 
Turnauksessa tehtiin uusi yleisöennätys, sillä paikan päällä kisoja oli seuraamassa 552 097 katsojaa. Tätä ennen ennätystä hallussa piti 1997 pidetyt maailmanmestaruuskilpailut, jotka järjestettiin Suomessa.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät arvonnan perusteella, ja arvonta suoritettiin 9. toukokuuta 2003 Helsingissä. Onnettarena toimi Timo Jutila.
Lopputulokset.
Pääsarja
1. divisioona
2. divisioona
3. divisioona
Tilastot.
Maalivahtien torjuntatilastot.
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
Black Reign

Black Reign on Venom-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1996.
Second Coming (Live at Dynamo 1996)

Second Coming (Live at Dynamo 1996) on Venom-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1996. "The Second Coming" -nimellä on julkaistu myös CD:n ja VHS-live-tallenteen yhteisjulkaisu samana vuonna. Videolta puuttuu CD:llä esiintyvä kappale "Nightmare".
Normi (matematiikka)

Matematiikassa normi on itseisarvon käsitteen yleistys, "vektorin pituus". Normi on kuvaus, joka asettaa jokaista lineaariavaruuden alkiota vastaamaan reaaliluvun. Tietyssä mielessä normi määrittää vektorin etäisyyden origosta, jota voi intuitiivisesti hahmottaa vektorin pituutena. Esimerkiksi formula_1-tason vektoreille formula_2 käytetään yleensä Pythagoraan lausetta vastaavaa normia formula_3.
Määritelmä.
Olkoon formula_4 lineaariavaruus kerroinkuntana formula_5. Tällöin kuvaus formula_6 on normi (joukossa X), jos se toteuttaa seuraavat ehdot
Normia "p" merkitään usein kirjallisuudessa symbolilla formula_16 ja sen arvoa formula_17. Jos lineaariavaruuteen "X" on määrätty normi "p", niin paria "(X,p)" kutsutaan "normiavaruudeksi".
Seminormi on kuvaus, joka toteuttaa normin kaikki muut ehdot paitsi ehdon 2.
Ominaisuuksia.
Jokainen normiavaruus on luonnollisella tavalla metrinen avaruus. Nimittäin jos formula_18 on normiavaruus, niin kuvaus formula_19, formula_20 on metriikka. Kutsumme tämmöisen ns. normimetriikan virittämää topologiaa "tavalliseksi topologiaksi".
Metrisenä avaruutena normiavaruuteen voidaan myös määritellä ns. yksikköympyrä. Normiavaruuden formula_18 "x"-keskinen "yksikköympyrä" on joukko formula_22. Vaihtamalla siis normia avaruudessa "X" saamme aina mahdollisesti erilaisia yksikköympyröitä. Oheisissa kuvissa on joukon formula_23 erilaisten normien määräämiä yksikköympyröitä.
Esimerkkejä normeista.
- Jonoavaruuden formula_28 osajoukon "formula_27-äärellisten jonojen joukon" ns. formula_27-normi formula_31 saadaan kaavasta formula_32
- Funktioavaruuden formula_26 ns. formula_26-normi formula_31 saadaan kaavasta formula_36
formula_40
Normi (filosofia)

Normi (&lt; lat. "norma", 'sääntö, malli') tarkoittaa etiikassa ja muussa filosofiassa palkintojen ja rangaistusten avulla ylläpidettyä sääntöä. Normit kertovat yhteisön ja ryhmän yhteisestä edusta tai tarkoituksenmukaisesta menettelytavasta.
Sanalla "normi" on useita käyttökohteita. Etiikassa normeja voidaan luokitella esimerkiksi moraaliin, oikeuteen tai tapakulttuuriin kuuluviksi. Normit luokitellaan usein eksplisiittisiin ja implisiittisiin. Eksplisiittisiin normeihin kuuluvat yhteisön yhdessä päätetyt tai sovitut normit, joihin kuuluvat esimerkiksi lait, sopimukset tai lukujärjestykset. Toisaalta normeja voi muodostua tiedostamatta ja kirjoittamattomasti, jolloin puhutaan implisiittisistä tai latenteista normeista. Tähän normiluokkaan kuuluvat etenkin tapakulttuurin säännöt. 
Filosofisessa kirjallisuudessa normi on toisinaan määritelty laajemmin. Esimerkiksi logiikassa normilla voidaan tarkoittaa sääntöä, jolla filosofinen ongelma tulee ratkaista.
Sosiaaliset normit ovat yksi keskeinen normien luokka. Niillä tarkoitetaan sanallisia tai sanattomia sääntöjä siitä, miten yksilön tulisi käyttäytyä jossain sosiaalisessa tilanteessa. Ne ilmaisevat vakiintuneita ja hyväksyttyjä käyttäytymisen muotoja yhteisössä. Sosiaalisten normien noudattaminen usein nostaa yksilön statusta yhteisössään, kun taas niiden rikkominen yleisesti heikentää sitä. Tavoitteena on yhdenmukaistaa yhteisön sisäistä käyttäytymistä ja torjua epätoivottuja käyttäytymisen muotoja. Keskeinen tapa omaksua sosiaaliset normit on yhteisössä tapahtuva kasvatus. Sosiaalisille normeille on tyypillistä, että ne seuraavat yhteiskunnallista muutosta, eli ovat pohjimmiltaan sopimuksenvaraisia.
Joe Borg

Joseph "Joe" Borg (s. 19. maaliskuuta 1952, Malta) on maltalainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi vuosina 2004–2010 kalastuksesta ja merenkulusta vastaavana komissaarina Euroopan unionin komissiossa.
Ennen uraansa komissaarina Borg toimi Maltan ulkoministerinä vuosina 1999–2004 ja johti neuvotteluja maan liittymisestä Euroopan unioniin. Hän toimi Maltan kansallispuolueen kansanedustajana vuodesta 1995. Borgin poliittinen ura alkoi Maltan ulkoministerin erikoisavustajana EU-asioissa vuosina 1989–1995. Hän toimi Maltan keskuspankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1992–1995. Lisäksi hän on hoitanut useita tieteellisiä tehtäviä Maltan yliopistossa vuodesta 1979.
Borg on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Sisäministeriön poliisiosasto

Sisäministeriön poliisiosasto on Suomen sisäministeriön osasto, jossa Suomen poliisia koskeva lainsäädäntö valmistellaan. Poliisiosasto tulosohjaa Poliisihallitusta.
Historia.
Kansallisen turvallisuuden ohjausyksikkö kuului sisäministeriön poliisiosastoon kesäkuuhun 2019 asti, jolloin se muutettiin itsenäiseksi osastoksi uuden tiedustelulainsäädännön tullessa voimaan. Muutoksen myötä myös Suojelupoliisin tulosohjaus siirtyi poliisiosastolta kansallisen turvallisuuden yksikköön.
Toiminta.
Poliisiosastolla käsitellään poliisihallintoa, yleistä järjestystä ja turvallisuutta, poliisin rikostorjuntaa, lupahallintoa, arpajaishallintoa ja rahapelipolitiikkaa sekä yksityistä turvallisuusalaa koskevat asiat sekä poliisia koskevat kansainväliset asiat. Lisäksi poliisiosasto vastaa ihmiskaupan vastaisen toiminnan yhteensovittamisesta sisäministeriön hallinnonalalla.
Organisaatio.
Poliisiosastoa johtaa osastopäällikkö Tomi Vuori 
Yksiköt.
Poliisiosaston yksiköt ovat:
Maljalahti

Maljalahti on kaupunginosa Kuopion keskustana tunnetun alueen pohjoisosassa. Kaupunginosan pohjoisrajana on Savon rata (sillä poikkeuksella että radan pohjoispuolinen Kuopion linja-autoasema kuuluu alueeseen), lännessä Hatsalankatu, etelässä Suokatu ja idässä Kallaveden Maljalahti. Maljalahden naapurikaupunginosia ovat Puijo ja Linnanpelto pohjoisessa, Itkonniemi idässä, Vahtivuori ja Multimäki etelässä sekä Hatsala lännessä.
Muun muassa Kuopion rautatieasema, Kuopion vankila ja Hapelähteenpuisto sijaitsevat Maljalahden kaupunginosassa. Puistossa oli ennen talvisin luistelurata. Tällä hetkellä vankilaa laajennetaan puiston vieressä. Tämän jälkeen puiston ilme tullaan muuttamaan täysin ja puistoon rakennetaan muun muassa erilaisia urheilu- ja leikkipaikkoja.
Maljalahden rannan lähettyville, juuri ruutukaava-alueen ulkopuolelle, on aloitettu uuden asuinalueen rakentaminen. Uusia taloja rakennetaan Savon radan viereen ja alueelle, jossa oli ennen veneiden talvisäilytysalue.
Dani California

Dani California on Red Hot Chili Peppersin "Stadium Arcadium" -albumin kappale. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 2. toukokuuta 2006.
Singlen b-puolet ovat "Lately", "Million Miles of Water" ja "Whatever We Want".
Merkitys.
Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis kertoi, että hän halusi jatkaa jo kappaleissa Californication ja By the Way seikkailleen Dani Californian tarinaa. Hän on etelästä tuleva kuparinkaivajan tytär. Tyyppi, joka elää katastrofeille ja toimii lain tuolla puolen. Kunnes tämän kappaleen myötä tulee noutaja.
Hahmo Dani California sai alkunsa vuoden 1999 albumin Californication nimikkoraidalla, jossa lauletaan raskaana olevasta teinistä. Kiedis jatkoi tätä tarinaa kappaleella "By the Way" vuonna 2002, jossa hän mainitsee tämän nimeltä, ja viimein Stadium Arcadiumin kappale "Dani California" päättää hahmon tarinan. Dani on Kiediksen mukaan monien asioiden ja ihmisten yhteensulautuma. Hän ei siis ole oikeastaan yksi henkilö vaan jokaisen hänen kohtaamansa tytön kollektiivi.
Kappaleen musiikkivideo.
Yhtye halusi alun perin musiikkivideon ohjaajaksi Mark Romanekin, mutta kun hän ei ollut saatavissa, yhtye pyysi Tony Kayea ohjaamaan musiikkivideon. Kaye kertoi kappaleen sanan "hippie", saanen hänen mielikuvituksena valloilleen. Kaye kävi tapaamassa Rick Rubinia, jolle hän esitti ideansa, joka oli kuvata videolla eri aikakausia 1950-1990-lukujen välillä. Kun Rubinin lisäksi myös koko yhtye piti ideasta, alettiin videota tehdä. Aluksi yhtye päätti, mitä yhtyeitä se esittäisi videolla. Yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen mukaan yhtye valitsi videolle ne yhtyeet, joita se halusi kunnioittaa. Lopputuloksena oli rock-musiikin evoluutio. Videossa käydään läpi rock-musiikin aikakausia rockabillystä itse Red Hot Chili Peppersiin. Musiikkivideon hahmoista on kiistelty, mutta yhtye itse ei ole antanut suoraa kommenttia niistä. Vaikka hahmoista ei ole tehty listaa, videossa voi nähdä monia tähtiä rock-musiikin alalta, esimerkiksi Elvis, The Beatles, Iggy Pop, David Bowie, Sex Pistols, The Misfits ja Nirvana. Musiikkivideon ohjasi Tony Kaye.
Julkaisu.
Yhtye voitti kappaleella "Dani California" Grammy palkinnon vuonna 2007, parhaasta rock-kappaleesta ja parhaasta rock-esityksestä ryhmältä. Kappale myi singlenä tuplaplatinaa Yhdysvalloissa, sekä kultaa Australiassa ja Ruotsissa
Singlen kappaleet.
CD single 1
CD single 2
7" single
Yllytyshullut

Yllytyshullut oli Nelosella syyskuusta 1998 lokakuuhun 2003 asti esitetty television kilpailuohjelmasarja. Sitä juonsivat Teresa De Rita-Cavlek ja Arttu Harkki. Ennen De Rita-Cavlekia naisjuontajana toimi Anu Harkki. Turvapäällikkönä toimi pastori Reijo Kontio. Sarja on suomalainen versio alkuperäisestä "Who Dares Wins" -sarjasta, jota näytettiin ensimmäisen kerran Australiassa vuonna 1996. Suomalaisessa versiossa nähdään myös temppuja alkuperäisestä sarjasta.
Ohjelma jakautuu kahteen erilaiseen osioon. Toisessa kilpailuun tämän tietämättä ilmoitettu kilpailija joutuu suoriutumaan vaaralliselta tuntuvasta rohkeutta vaativasta tehtävästä. Jos se onnistuu, hän saa kaukomatkan. Tehtävät voivat vaatia esimerkiksi kiipeilyä korkeassa rakennuksessa. Jos kilpailija epäonnistuu, juontaja joutuu yrittämään samaa temppua. Jos hänkin epäonnistuu, saa samaa yrittänyt kilpailija kaukomatkan omasta epäonnistumisestaan huolimatta.
Toisessa osiossa juontajat yllyttävät ihmisiä kadulla pientä rahapalkkiota vastaan suoriutumaan annetusta tehtävästä, joka saattaa olla esimerkiksi vastenmieliseltä tuntuvan eläimen tai muun aineen syömistä.
Sarjan tuottamisesta vastasi Nordisk Film &amp; TV.
Hatsala

Hatsala on Kuopion 5. kaupunginosa, joka sijaitsee Kuopion keskustan länsipuolella. Alueen itärajana on Puistokatu, etelärajana Minna Canthin katu ja pohjoisessa moottoritie. Länsiraja kulkee ensin Sairaalakatua ja Niiralankatua pitkin. Suokadun risteyksestä raja kulkee ensin pohjoiseen, kääntyy sitten länteen ja kulkee Savon radan kautta moottoritielle. Raja jättää Mustinlammen Niiralan puolelle sekä uimahallin ja Kuopio-hallin Hatsalan puolelle.
Hatsalassa sijaitsevat muun muassa valtuustovirastotalo, Kuopion oikeus- ja poliisitalo, Kuopion jäähalli, Kuntolaakson uimahalli, Suomen ortodoksinen kirkkomuseo, Kuopio-halli, Hatsalan klassillinen koulu, Kuopion klassillinen lukio, Kuopion kasarmialue (valtakunnallisesti merkittävä RKY-kohde), entisen kasarmialueen päävartiossa toimiva Kuopion sotaveteraanimuseo, Sotkussa toimiva Tanssiteatteri Minimi ja suuremmassa, tiilisessä kasarmirakennuksessa nykyisin toimiva kansalaisopisto.
Kupsila

Kupsila () on historiallinen kaupunginosa ja nykyinen Frunzen piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarissa. Se rajoittuu pohjoisessa Sutelaan, idässä Obuhovoon, etelässä Suosaareen ja lännessä Moskovan piiriin.
Maantiede.
Kupsila sijaitsee Nevan länsipuolisella alankoalueella noin 10 kilometriä Pietarin ydinkeskustasta etelään. Alueen läpi virtaa Sutelanjoki, joka laskee Nevaan Sutelassa, Kupsilan pohjoispuolella. 1970-luvulla alkaneiden rakennustöiden yhteydessä Sutelanjoki siirrettiin virtaamaan Kupsilan kohdalla Sutelanjoen kanavaa pitkin, joka alkaa Kupsilan rautatieasemalta ja kulkee pitkin Pietari–Pauluskoi-radan vartta pohjoiseen aina Sutelaan asti. Alueen maaperä on savista ja paikoin soista. Tyypillistä kasvillisuutta ovat koivu- ja pihlajametsiköt.
Historia.
Kupsila oli alun perin kylä Sutelanjoen varrella nykyisen Ulitsa Tipanovan pohjoispuolella. Kylästä on ensimmäiset maininnat asiakirjoissa 1600-luvun alkupuolelta. Vuonna 1619 kylässä asui neljä verotettua, joista kolme oli ortodoksia inkerikkoja ja yksi puolalainen. Vuoteen 1643 mennessä talojen määrä oli kasvanut seitsemään. Uusia asukkaita muutti Tyröstä, Tuutarista ja Liissilästä. Ruptuurisodan (1656–1658) jälkeen talojen määrä putosi kolmeen, ja inkerikkoasutus alkoi väistyä suomalaisasutuksen tieltä. Ruotsin vallan päättyessä 1695 Kupsilassa oli neljä taloa.
Vuodesta 1702 lähtien Kupsila on ollut osa Venäjää. 1800-luvulle tultaessa Kupsilan pohjoispuolelle Sutelanjoen varrelle oli syntynyt Rylejevon kylä, jonka kanssa Kupsila aikojen myötä kehittyi nykyiseksi Kupsilan kaupunginosaksi. Kupsilassa oli kivikirkko, jonka rakentamisen olivat rahoittaneet paikalliset talonpojat. Se sijaitsi nykyisen Kuptšinon metroaseman kohdalla, mutta se tuhottiin neuvostohallinnon alkuaikoina. Kupsilasta tuli 1930-luvulla osa Pietarin kaupunkia, silloista Leningradia. Alueella käynnistyi 1960-luvulla mittavia projekteja asuntojen rakentamiseksi kasvavalle Pietarin väestölle.
Muuta.
Venäjän presidentti Dmitri Medvedev kasvoi Kuptšinossa. Muita tunnettuja paikkakuntalaisia ovat muun muassa Grigori Perelman ja Viktor Tsoi.
Enkelin kosketus

Enkelin kosketus ("Touched by an Angel") oli yhdysvaltalainen John Masiuksen ja Martha Williamsonin luoma draamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 21. syyskuuta 1994 – 27. huhtikuuta 2003. Sen tarinat perustuivat vahvasti kristillisiin arvoihin, joskaan varsinaisia viittauksia kristinuskoon ei ollut Jumalan nimen käyttöä lukuun ottamatta. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhdeksän tuotantokautta ja 212 jaksoa.
"Enkelin kosketuksen" päähenkilöt Monica, Tess ja Andrew ovat kolme enkeliä, jotka on lähetetty maahan kertomaan masentuneille ja vaikeuksissa oleville ihmisille, että Jumala rakastaa heitä eikä ole heitä unohtanut. Neljäs enkeli Gloria tuli mukaan seitsemännellä tuotantokaudella.
"Luvattu maa" oli "Enkelin kosketuksen" spin-off-sarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1996–1999.
Suomessa "Enkelin kosketusta" on esittänyt Yle TV2.
Haapaniemen voimalaitos

Haapaniemen voimalaitos on kaukolämpöä ja sähköä tuottava Kuopion Energian omistama lämpövoimalaitos Kuopion Haapaniemen kaupunginosassa. Voimala jakautuu kahteen yksikköön: Haapaniemi II ja III. Ensimmäinen yksikkö otettiin käyttöön 1972 ja se oli ensimmäinen jyrsinturvetta käyttävä lämmitysvoimala Suomessa. Vuonna 1982 otettiin käyttöön kakkosyksikkö. Voimalan kokonaissähköteho on noin 90 MW ja lämpöteho noin 205 MW. Laitokselle on rakennettu Haapaniemi I:n korvaava yksikkö, eli Haapaniemi III, joka otettiin virallisesti käyttöön vuoden 2013 alussa. Samalla ykkösyksikön höyryturbiini jäi lähinnä varakäyttöön ja niihin tilanteisiin, kun pitää tuottaa sähköä ilman lämpöä.
Turpeen lisäksi voimalassa käytetään metsähaketta ja biokaasua. Kulutuksesta noin puolet on biopolttoainetta.
Hans Sachs

Hans Sachs (5. syyskuuta 1494 Nürnberg – 19. tammikuuta 1567 Nürnberg) oli saksalainen laulaja, runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on niin sanotun mestarilaulun kuuluisin nimi.
Ennen mestarilaulajaksi ryhtymistä Sachs kävi lapsena kotikaupunkinsa latinakoulua ja oli sen jälkeen 15-vuotiaana suutarinopissa. Eri ammattikuntien piirissä hän tapasi runoilumestareita eli mestarilaulajia, joita oli erityisesti Mainzissa, Augsburgissa ja Nürnbergissä. Vuonna 1511 Sachs lähti opintomatkalle eri puolille Saksaa ja sai tuolloin mestarilaulun opetusta. Vuonna 1516 hän esiintyi ensi kerran yleisölle. Kotikaupungissaan hän toimi sittemmin suutarimestarina. Samalla hän oli tuottelias näytelmien, opetusrunojen ja lauselmarunojen kirjoittaja. Aiheet olivat antiikista ja maailmankirjallisuudesta, mutta tyyli oli karkeaa ja tuotosten rakenne usein heikko.
Renessanssin ja barokin aikana Sachsin tuotanto painui unohduksiin, mutta romantiikan aikana hänet löydettiin uudelleen. Goethe yliarvioi hänen teostensa laadun.
Sami Pihlström

Sami Johannes Pihlström (s. 27. joulukuuta 1969 Helsinki) on suomalainen filosofi. Pihlströmin erikoisalueita ovat muun muassa pragmatismi, realismin ongelma, etiikka, metafilosofia ja uskonnonfilosofia.
Sami Pihlström on toiminut Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan uskonnonfilosofian professorina vuodesta 2014. Hän on myös teoreettisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa sekä filosofian dosentti Turun ja Itä-Suomen yliopistoissa.
Koulutus ja työura.
Sami Pihlström opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1993; filosofian lisensiaatiksihän valmistui vuonna 1994 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1996. Hänen väitöskirjansa "Structuring the world. The issue of realism and the nature of ontological problems in classical and contemporary pragmatism" kuuluu pragmatismin alaan.
Pihlström on toiminut työuransa aikana Helsingin yliopiston filosofian laitoksella tutkijana vuosina 1996–1998, Suomen Akatemian tutkijatohtorina vuosina 1999–2002 ja teoreettisen filosofian yliopistonlehtorina vuosina 2001–2005. Määräaikaisena filosofian professorina hän on toiminut Kuopion yliopistossa vuosina 1998–1999 ja Tampereen yliopistossa vuosina 2005–2007. Vakinaisena käytännöllisen filosofian professorina hän on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa vuosina 2007–2009. Vuonna 2009 hän aloitti Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtajana, jona hän toimi heinäkuun loppuun 2015. 
Pihlström on julkaissut runsaasti artikkeleita, omia teoksia ja toimituksia. Hän on kuulunut lukion filosofian oppikirjasarjojen "Odysseia" ja "Minerva" tekijäryhmiin.
Pihlström on saanut Charles S. Peirce Societyn esseepalkinnon 1997, Odysseia-sarjasta Oy Edita Ab:n oppikirjapalkinnon 2000 sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon 2001.
Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2015.
Vöyri-Maksamaa

Vöyri-Maksamaa () on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asui 4 498 ihmistä (30.11.2010), ja sen pinta-ala oli 1 222,94 km², josta 4,83  km² oli sisävesistöjä. Väestötiheys oli 3,68 asukasta/km².
Vöyri-Maksamaan kunta perustettiin vuonna 2007, kun Vöyri ja Maksamaa liittyivät yhteen. Kunta jäi kuitenkin tuolla nimellä lyhytikäiseksi, kun vuoden 2011 alussa Vöyri-Maksamaa yhdistyi Oravaisten kanssa muodostaen uuden Vöyrin kunnan.
Vöyri-Maksamaan naapurikunnat ennen liitosta olivat Isokyrö, Kauhava (Alahärmä ja Ylihärmä vuoteen 2008), Mustasaari, Oravainen, Uusikaarlepyy ja Vähäkyrö. Vöyri-Maksamaa oli rukiin valtakuntaa eli sen pinta-alasta lähes kaikki alava maa-ala on peltoa. Alueella on paljon mäkiä, jotka ovat pääasiassa havupuiden peitossa.
Geologisesti Vöyri-Maksamaan alue on hyvin alavaa. Monesta seikasta on pääteltävissä, että Vöyri-Maksamaa on vanhaa saaristoa. Osassa maa-alaa on asuttu hyvinkin kauan, kun taas alavat maat ovat olleet meren peittämiä vielä muutama sata vuotta sitten. Vielä 1600-luvulla Rökiöön pääsi veneellä. 
Kunta oli kaksikielinen, 84,6 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia ja 13,6 prosenttia suomea. Muuta kieltä puhui äidinkielenään 1,8 prosenttia. Vöyri-Maksamaan alueella on oma suomenruotsin murteensa.
Kyliä.
Antiala (Andiala), Bergby, Bertby, Brudsund, Djupsund, Jörala, Kalapää, Kaurajärvi, Kaitsor, Karvsor, Koskenkylä (Koskeby), Kovjoki, Kärklax, Kvimo, Lomby (Luomala), Lotlax, Lålax, Maksamaan kirkonkylä (Maxmo kyrkoby), Miemois, Myrbergsby, Mäkipää, Palvis, Rekipelto (Rejpelt), Rökiö, Särkimo, Tottesund, Tukkur (Tuckur), Petterinmäki (Pettersbacka), Västerö, Ölis, Österö
Historia.
Vöyrin kunta perustettiin vuonna 1868. Pitäjä mainitaan kirjoituksissa jo vuonna 1443 ja Vöyrin nimi vuonna 1367. Maksamaan juuret taas juontuvat vuoteen 1660, jolloin alueen omistaja Claes Tott antoi perustaa sinne säteritilan. Tilalla vietettiin myöhemmin mm. Jean Sibeliuksen häitä, ja kunnantoimisto toimi 1940-luvun jälkeen siellä.
Risto Volanen

Risto Volanen (s. 2. huhtikuuta 1944) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja entinen poliittinen valtiosihteeri valtioneuvoston kansliassa, missä hän toimi pääministeri Matti Vanhasen kansliapäällikkönä. Volanen oli myös Järvenpään kaupunginvaltuutettu.
Hän on toiminut 1970–1974 Keskustanuorten puheenjohtajana, Euroopan maataloustuottajien liitto Copan ja Euroopan osuuskuntien liitto Cogecan pääsihteerinä Brysselissä. Tätä ennen hän oli Pellervo-instituutin toimitusjohtaja ja Pellervo-Seuran osuustoimintajohtaja. Volanen on julkaissut useita kirjoja Suomen historiasta, mukaan lukien kolmisarjaisen teoksen autonomisen Suomen historian matkan itsenäisyyteen, joista yhden kirjoitti yhdessä Lasse Lehtisen kanssa.
Talouselämä

Talouselämä on Alma Media Finlandin kustantama, Pohjoismaiden suurin talousaiheinen viikkolehti. Lehden päätoimittajana on elokuusta 2019 alkaen toiminut Jussi Kärki.
Vuosi 2018 oli lehden 82. vuosikerta. Talouselämä ilmestyy perjantaisin, 43 numeroa vuodessa. Lehden painettu levikki vuonna 2017 oli 73 328 ja digitaaliset tilaukset sisältävä kokonaislevikki 88 610. Vuonna 2020 painetun lehden lukijamäärä oli keskimäärin 124 000 ja lehden kokonaistavoittavuus 527 000 lukijaa. Lehti pystytti maksumuurin lokakuussa 2017.
Talouselämä jakaa vuosittain Vuoden talousjohtaja -palkinnon yhdessä Accenturen kanssa.
Talouselämä listaa vuosittain Suomen 500 suurinta yritystä ja 20 lupaavinta startup-yritystä. 
Talouselämän Top 20 -kasvuyritysten lista.
2012.
Lähde: 
Yritykset valitsevaan asiantuntijaryhmään kuuluivat pääomasijoittaja Lifeline Venturesin Petteri Koponen, AaltoES:n ja Venture Garagen perustaja Kristo Ovaska, Arctic Startup-verkkomedian toimittaja Antti Vilpponen, OP-Pohjolan yrityskauppojen rahoituksesta vastaava Mikko Leskelä, Suomen Pääomasijoitusyhdistyksen puheenjohtaja ja Nexit Venturesin toimitusjohtaja Artturi Tarjanne ja Tekesin toimialajohtaja Risto Setälä. 
2013.
Lähde: 
Raadin jäseniä ei vuonna 2013 julkaistu. 
2014.
Lähde: 
Talouselämän asiantuntijaraati valitsi Suomen 20 lupaavinta uutta yritystä nyt kolmatta kertaa. Raatiin kuuluivat pääomasijoitusyhtiö Open Ocean Capitalin partneri Tom Henriksson, Lifeline Venturesin Timo Ahopelto, Cleantech Investin Lassi Noponen, Tekesin toimialajohtaja Jukka Häyrynen, AaltoES-opiskelijajärjestön puheenjohtaja Elina Uutela sekä Talouselämän toimittaja Elina Lappalainen.
Tekniikka&amp;Talous

Tekniikka&amp;Talous (vuoteen 1988 asti Insinööriuutiset) on Alma Median julkaisema teknis-taloudellinen lehti, joka käsittelee tekniikkaa ja innovaatioita. Lehden päätoimittaja on Mikko Virta. Lehdessä on kuuluisana kolumnistina nimimerkki ”Perusinsinööri Veijo Miettinen”, jonka taustalla olevia kirjoittajanimiä on arvailtu vuosien varrella.
"Tekniikka&amp;Talous" julkaiseen päivittäin verkkopalvelussaan kymmeniä tekniikkaan, talouteen ja innovaatioihin liittyviä kirjoituksia. Printtilehti ilmestyy perjantaisin, yhteensä 41 kertaa vuodessa. Verkkopalvelua käyttää Fiamin mukaan viikoittain noin miljoona lukijaa. Vuonna 2024 painetun lehden lukijamäärä oli keskimäärin 80 400 ja lehden kokonaistavoittavuus 546 800 lukijaa. Tekniikka&amp;Talous on lukijamäärällä mitattuna Suomen suurin tekniikkalehti. Lehden on tilannut muun muassa Tekniikan akateemiset TEK jäsenilleen (pääosin diplomi-insinöörejä). Lehti kertoo olevansa Suomessa eniten tekniikan asiantuntijoita tavoittava media.
Historiaa.
"Insinööriuutiset" ja sitä kustantanut Insinöörilehdet Oy perustettiin vuonna 1961.
Vuonna 1973 "Insinööriuutisten" päätoimittaja Heikki Ranssi kirjoitti Neuvostoliiton ihmisoikeusoloja arvostelleen pääkirjoituksen. Kirjoituksen aiheena oli neuvostoupseerien kuoliaaksi kiduttama asevelvollinen. Ranssi moitti kirjoituksessaan Suomen lehdistöä vaikenemisesta bambu- ja rautaesiripun takaisesta väkivallasta. Lehden kustantaja määräsi Ranssin pysäyttämään ja tuhoamaan jo matkaan lähteneen painoksen yhteistyössä Postin kanssa. Ranssi oli niin perusteellinen, ettei yhtään kappaletta löydy lehden arkistosta eikä Kansalliskirjastosta. Ranssi sai myös potkut tehtävästään.
1980-luvun keskivaiheilla Insinöörilehdet julkaisi myös lehtiä "I.D.E.A." ja "Konepajamies". Tuolloin "Insinööriuutiset" ilmestyi kolme kertaa viikossa ja oli ilmoitusten eli mainosten määrässä Suomen suurin aikakauslehti. Lehden ulkoasu oli tuolloinkin sanomalehtimäinen tabloidi.
"Insinööriuutisten" lukijoiksi tulivat vuoden 1988 alusta myös Suomen Ekonomiliiton jäsenet, ja lehden sisältö laajeni tekniikasta myös talousasioihin. Sen myötä lehden nimi vaihtui 31. lokakuuta 1988 "Tekniikka&amp;Taloudeksi".
Vuoden 2012 alusta "Tekniikka&amp;Talouden" levikki romahti kerralla 40 000 kappaleella, kun Uusi Insinööriliitto ei jatkanutkaan jäsentilausta, joka oli aikaisemman Insinööriliiton aikana kestänyt koko lehden historian ajan.
Nepalin kongressipuolue

Nepalin kongressipuolue () on nepalilainen uudistusmyönteinen keskusta-sosiaalidemokraattinen puolue. 
Puolueen puheenjohtaja on Khadga Prasad Sharma Oli.
Vuoden 1999 vaaleissa 1999 se oli kannatukseltaan maan suurin puolue ja 37,3 prosenttia äänistä. Silloin sitä johti Girija Prasad Koirala (G. P. Koirala). Se on sosialistisen internationaalin jäsen.
Kongressipuolueen edeltäjä Nepalin kansallinen kongressi perustettiin maanpaossa Kalkutassa 25. tammikuuta 1947, ja se johti pian koko maan laajuisia Rana-dynastian vastaisia mielenosoituksia. Vuonna 1950 Nepalin kansallinen kongressi ja Nepalin demokraattinen kongressi (perustettu 1948) yhdistyivät Kalkutassa ja julistivat aseellisen taistelun Ranoja vastaan. Aseellinen vallankumous Ranoja vastaan alkoi 1950 hyökkäyksellä Birgunjiin maanpaossa olleen kuningas Tribhuvanin tuella.
Kongressipuolue otti ohjelmakseen demokraattisen sosialismin 1956. Vuoden 1959 vaaleissa se sai murskavoiton ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen demokraattisin keinoin. Vuoden 1960 kuninkaallisen vallankaappauksen jälkeen puolueen johtaja Bishweshwar Prasad Koirala (B. P.) ja monet muut johtohenkilöt vangittiin tai he pakenivat Intiaan. B. P. Koirala vapautettiin vasta 1967, ja yleisen armahduksen turvin useat johtohenkilöistä palasivat maahan 1979.
Puolueet olivat kiellettyjä 1960–1963 ja panchayat-järjestelmän aikana, mutta Kongressipuolue jatkoi maanalaisena järjestönä ja oli oppositioryhmien ydin. Se pyrki feodaalijärjestelmän purkamiseen, ehdotti perusteollisuuden kansallistamista ja progressiivista verotusta maaomaisuudelle, kiinteistöille, palkoille, tuotoille ja ulkomaisille sijoituksille. Kongressipuolue järjesti kansannousuja vuorilla ja Terain tasangolla.
Vuoden 1980 kansanäänestyksessä se kannatti monipuoluejärjestelmää panchayatin sijaan. Kun vaatimus ei mennyt läpi, se boikotoi vaaleja 1981 eikä hyväksynyt uutta hallitusta. B. P. Koiralan kuolema 1982 heikensi puoluetta edelleen.
1980-luvulla Kongressipuolue hylkäsi kansallistamisvaatimukset ja alkoi tukea sekataloutta, yksityistämistä ja markkinataloutta tietyillä alueilla. Ulkopolitiikassa se kannattaa liittoutumattomuutta ja hyviä välejä Intian kanssa. Kongressipuolue boikotoi myös vuoden 1986 vaaleja mutta sai osallistua vuoden 1987 paikallisvaaleihin. Mielenosoituskieltoa uhmaten se järjesti joukkoprotesteja eri kommunistiryhmittymien kanssa tammikuussa 1990, mikä oli demokratialiikkeen alkupiste.
Kongressipuolueen koettua nöyryyttävän vaalitappion K.P. Bhattarain johdolla kommunisteille vuoden 1991 vaaleissa puoluejohtaja erosi ja veteraanipoliitikko G. P. Koirala valittiin sen parlamenttiryhmän johtoon. Pääministerinä hän muodosti ensimmäisen demokraattisen hallituksen kahteen vuosikymmeneen.
Vakava riita hätätilan jatkamisesta johti vuonna 2002 Nepalin kongressipuolueen (demokraattinen) eroon entisen pääministeri Sher Bahadur Deuban johdolla.