tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lars Erik Carpelan

Lars Erik Bertelsson Carpelan (19. joulukuuta 1913 Helsinki – 2. helmikuuta 1987 Tukholma) oli suomalainen toimittaja, joka kuului vapaaherralliseen Carpelan-sukuun. Hänen veljensä oli kirjailija Bo Carpelan.
Carpelan kirjoitti ylioppilaaksi 1932 opiskellen sen jälkeen Helsingin yliopistossa ja Åbo Akademissa. Vuosina 1935–1944 hän työskenteli toimittajana "Hufvudstadsbladetissa", 1940–1944 Kokkolassa ilmestyneen "Österbottningenin" päätoimittajana ja 1944–1946 "Nya Pressenin" toimitussihteerinä. Vuonna 1946 Carpelan oli yhdysvaltalaisen United Pressin kirjeenvaihtajana Helsingissä ja Tukholmassa, kunnes aloitti 1947 yhtyneiden maakuntalehtien Tukholman-toimituksen päällikkönä ja siirtyi 1953 kuvatoimisto Reportagebildin päälliköksi. Vuodet 1947–1965 hän työskenteli myös "Helsingin Sanomien" Tukholman kirjeenvaihtajana. Ennen eläkkeelle jäämistään Carpelan oli vielä toimittajana "Aftonbladetissa" 1967–1977 sekä suomenruotsalaisen "Svensk-Finland"-aikakauslehden päätoimittajana 1969–1971.
Carpelan osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti.
Citroën C3 Pluriel

Citroën C3 Pluriel on Citroënin vuosina 2003–2010 valmistama pieni henkilöautomalli, joka perustuu Citroën C3:een. Auton erikoisuutena on, että se on muunneltavissa tavallisesta kovakattoisesta umpiautosta avoautoksi tai lava-autoksi. Autoa valmistettiin yli 100 000 kappaletta, ja se oli suosittu varsinkin Italiassa, jossa se oli myydyin avoauto vuosina 2004–2006. Suomessa mallin myynti oli vähäistä, joten se poistui mallistosta jo vuosia ennen tuotannon päättymistä. C3 Plurielin korvaajaksi tuli Citroën DS3 Cabrio.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä C3 Pluriel sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. 
Moottoreina olivat 1,4- (73 hv) ja 1,6-litraiset (109 hv) bensiinimoottorit sekä dieselmoottorina 1,4-litrainen HDi (68 hv). 1,6-litraisen yhteydessä oli aina viisiportainen "Sensodrive"-robottivaihteisto, muut moottorit oli varustettu viisivaihteisella manuaalivaihteistolla.
Musik klingt in die Welt hinaus

Musik klingt in die Welt hinaus on Egon Egemannin esittämä kappale, joka edusti Sveitsiä vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 51 pisteellään sijalle 11.
Keine Mauern mehr

Keine Mauern mehr on Simonen esittämä kappale, joka edusti Itävaltaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 58 pisteellään kymmenennelle sijalle.
Give a Little Love Back to the World

Give a Little Love Back to the World on Emman esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 87 pisteellään kuudennelle sijalle.
Magnification

Magnification on brittiläisen progressiivisen rockin yhtyeen Yesin 19. studioalbumi vuodelta 2001. Se jäi yhtyeen viimeiseksi, jolla laulusolistina esiintyy Jon Anderson. Se on myös ensimmäinen albumi, jolla yhtye esiintyy nelimiehisenä ilman kosketinsoittajaa Igor Khoroshevin jätettyä yhtyeen vuonna 2000. Kalifornian Santa Barbarassa äänitetyllä albumilla yhtyeen kanssa soittaa sinfoniaorkesteri, San Diego Symphony, johtajana elokuvasäveltäjä Larry Groupé. Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1970 albumin "Time and a Word" jousiyhtyeen, kun Yes käytti klassisen musiikin instrumenttiryhmää.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset ja sanoitukset on merkitty kaikkien yhtyeen jäsenten nimiin: Jon Anderson / Steve Howe / Chris Squire / Alan White.
I. Deeper
II. Death of Ego
III. True Beginner
IV. Turn Around and Remember
10. 
Tuotanto.
Keskeinen vaikuttaja albumilla on yhtyeen jäsenten lisäksi elokuvasäveltäjä Larry Groupé, joka huolehti pääosin sinfoniaorkesterin sovituksista, orkestroinneista ja johtamisesta.
Julkaisu ja vastaanotto.
Albumi julkaistiin Britanniassa 10. syyskuuta 2001. Seuraavan päivän terrori-iskut New Yorkiin ja Washingtoniin viivästyttivät levyn julkaisua Yhdysvalloissa, jossa se julkaistiin vasta joulukuun neljäntenä 2001. Albumijulkaisun jälkeen Yes teki sinfoniaorkesterin kanssa laajan Euroopan-kiertueen, johon kuului esiintyminen myös Helsingin Hartwall Areenassa 4. marraskuuta 2001.
"Magnification" sai enimmäkseen myönteisiä arvosteluja. Jousiorkesterin käyttöä pidettiin taidokkaana ja sen katsottiin inspiroineen myös yhtyeen jäseniä pitkästä aikaa huippusuorituksiin. Musiikista löydettiin toisaalta tylsiä hetkiä ja ajoittaisia ylilyöntejä.
Yesin seuraava albumi "Fly from Here" julkaistiin kymmenen vuotta "Magnificationin" jälkeen.
Norwichin rautatieasema

Norwichin rautatieasema on rautatieasema Norwichin kaupungissa Norfolkissa, Englannissa. Se on Great Eastern Main Linen, Breckland Linen, Bittern Linen ja Wherry Linesin pääteasema.
Norwichin alkuperäinen asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Se sai uudeksi nimekseen Norwich Thorpe 12. joulukuuta 1849. Se suljettiin 3. toukokuuta 1886, kun nykyinen asema avattiin alkuperäisen viereen. Aseman nimeksi tuli taas pelkkä Norwich 5. toukokuuta 1969.
Asemaa käytti hieman yli 4,1 miljoonaa matkustajaa kaudella 2017–2018.
Code noir

Code noir () oli alun perin Ranskan kuninkaan Louis XIV:n vuonna 1685 säätämä laki. "Code noir" määritteli orjuuden edellytykset Ranskan siirtomaa-aikaisessa imperiumissa, rajoitti vapautettujen mustaihoisten orjien toimintaa, kielsi kaikkien muiden uskontojen paitsi roomalaiskatolisuuden harjoittamisen ja määräsi kaikki juutalaiset pois Ranskan siirtomaista. Ranskan pääministeri François Bayrou lupasi 10. toukokuuta 2025, orjakaupan, orjuuden ja niiden lakkauttamisen kansallisena muistopäivänä, lakkauttaa orjuutta koskevan mustan säännöstön.
Frei zu leben

Frei zu leben on Chris Kempersin ja Daniel Kovacin esittämä kappale, joka edusti Saksan liittotasavaltaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta yhdeksännelle sijalle 60 pisteellä.
White and Black Blues

White and Black Blues on Joëlle Ursullin esittämä kappale, joka edusti Ranskaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta jaetulle toiselle sijalle yhdessä Irlannin kanssa 132 pisteellä.
Somewhere in Europe

Somewhere in Europe on Liam Reillyn esittämä kappale, joka edusti Irlantia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta jaetulle toiselle sijalle yhdessä Ranskan kanssa 132 pisteellä.
Hajde da ludujemo

Hajde da ludujemo on Tajčin esittämä kappale, joka edusti Jugoslaviaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 81 pisteellään seitsemännelle sijalle.
Sinooperi (kauppaketju)

Sinooperi on suomalainen askartelutarvikkeita myyvä franchising-ketju. Vuonna 1980 perustetulla Sinooperilla on myymälä Turussa, Raisiossa, Tampereella, Joensuussa, Jyväskylässä, Lahdessa, Mikkelissä, Oulussa, Porissa, Seinäjoella ja Vaasassa. Franchising-toimintaa on vuodesta 2014 johtanut S. Hobby Oy, joka asetettiin konkurssiin 25. kesäkuuta 2018. Sen toimitusjohtajana on toiminut Jarkko Kaalikoski. Sen edeltäjä Sinooperi Oy asetettiin konkurssiin vuonna 2014. Sitä ennen se oli yrityssaneerauksessa vuodesta 2005.
Sinooperin asiakkaista valtaosa on naisia. Myymäläketju palvelee muun muassa skräppääjiä, posliininmaalajia ja hääsomistusten tekijöitä. Vilkkain sesonki on joulunalusaika kortti- ja koristeperinteineen. Sinooperi-ketjun myymälät järjestävät myös askartelukursseja.
Historiaa.
Sinooperi-ketju sai alkunsa pienestä paperitarvikkeiden tukkukaupasta Museokadulla Helsingin Töölössä vuonna 1980. Suomen 1990-luvun alun laman jälkeen Sinooperi Oy vaihtoi strategiaansa kohti askartelualan vähittäismyyntiä ja franchising-yrittäjyyden tarjoamista eri puolille Suomea. Sinooperi Oy:n tytäryhtiö Oy Homemade Ab Sinooperi Publishing kustansi alan opaskirjoja ja julkaisi lehtiä, kuten 1990-luvun jälkipuoliskon "Askartelu ja käsityö" ja "Sinä osaat".
Vuonna 2002 Sinooperi valittiin vuoden franchising-ketjuksi.
Vuonna 2005 Sinooperi Oy hakeutui yrityssaneeraukseen noin neljän miljoonan euron velkoineen lähinnä Handelsbankenille ja Finnveralle. Tuolloin yrityksestä omisti neljänneksen kauppaneuvos ja nykyinen kansanedustaja Eero Lehti.
2010-luvun alussa Sinooperin kokonaisliikevaihto oli noin kolme miljoonaa euroa, ja ketju työllisti nelisenkymmentä ihmistä. Keskusvarasto ja myymälöiden tukitoiminnot oli keskitetty Lempäälään.
Starfinder Roleplaying Game

Starfinder Roleplaying Game on Paizo Publishingin julkaisema tieteisfiktiota ja fantasiaa sekoittava pöytäroolipeli, jonka tapahtumat sijoittuvat samaan universumiin kuin Paizon edellinen suurjulkaisu "Pathfinder Roleplaying Game". Se käyttää "Pathfinder"in tapaan D20 System -mekaniikkaa.
Inspiraation lähteitä ovat olleet Tähtien sota, Alien-elokuvat, Guardians of the Galaxy ja Warhammer 40,000.
Starfinderin uusi sääntöversio julkaistaan loppuvuodesta 2024. Paizon mukaan "Starfinder 2.0" on täysin yhteensopiva Pathfinder Second Editionin kanssa.
Maailma ja pelaaminen.
Pelin maailma on sama kuin "Pathfinder"issa, mutta tapahtumat sijoittuvat tuhansien vuosien päähän tulevaisuuteen. Ajanjaksosta, joka tunnetaan pelissä nimellä "The Gap", ei ole säilynyt mitään historiankirjoitusta, ei edes muistoja. Tällöin planeetta Golarion katosi mystisesti eivätkä edes jumalat tiedä syytä tähän. Universumin keskus on Absalom station -avaruusasema.
Hahmoluokkia on seitsemän, jotka edustavat perinteisiä tieteisfiktion stereotyyppejä. Avaruustaisteluita varten on omat sääntönsä. Jokaisella pelaajalla on avaruusaluksella taistelun aikana tehtävänsä, joita ovat kapteeni, lentäjä, ampuja, insinööri ja tiedeupseeri.
Vastaanotto.
Arvostelijoiden mielestä "Starfinder" onnistui hyvin Pathfinderin tuomisessa scifi-maailmaan ja d20-pelimekaniikoiden soveltamisessa.
Tampereen yliopiston Playlab!-verkkolehden arvostelussa peliä pidettiin mekaniikaltaan raskaana, mutta viihdyttävänä. Aloittelijalle se voi olla vaikea.
Oheistuotteet.
Epictellers Entertainment kehittää Starfinderin maailmaan perustuvaa videopeliä , jonka ennakkojulkaisua suunnitellaan vuodelle 2026. Starfinder-maailmaan sijoittuu pelattava audiodraama, joka julkaistiin yhteistyössä Amazon.comin kanssa vuonna 2020.
Murshidabad

Murshidabad on kaupunki Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Asukkaita on 2011 väestönlaskennan mukaan 44 019. Paikallisväestö tuntee kaupungin myös nimellä "Ingrez Bazaar". Kaupungissa toimi viimeinen Bengalin muslimihallitsija (nawab).
Citroën LNA

Citroën LNA (alun perin LN) on Citroënin vuosina 1976–1986 valmistama pieni henkilöautomalli, jonka tekniikka on suurelta osalta sama kuin Peugeot 104- ja Talbot Samba -malleissa. Sen seuraajaksi tuli Citroën AX.
Citroën LN esiteltiin syksyllä 1976, ja se syntyi kaksi vuotta aiemmin Citroënin ja Peugeot’n perustaman PSA-konsernin työn tuloksena. Moottori oli ilmajäähdytteinen kaksisylinterinen 0,6-litrainen.
Syksyllä 1978 malli sai suuremman 652-kuutioisen moottorin, ja nimeksi tuli LNA. Vuonna 1982 saataville tuli vesijäähdytteinen 1,1-litrainen moottori.
Mallimerkinnät LN ja LNA saatiin naistennimien "Hélène" ja "Hélèna" ranskankielisistä äänneasuista, samaan tapaan kuin Citroën DS -mallin kirjainyhdistelmä kuulosti puheessa sanalta "déesse", ”jumalatar”.
Jawaharlal Nehrun yliopisto

Jawaharlal Nehrun yliopisto (, , lyh. JNU) on vuonna 1966 perustettu, Intian New Delhissä toimiva julkinen yliopisto. 
Vuonna 2020 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Jawaharlal Nehrun yliopiston sijaluokkaan 701.–800. maailmassa. Se oli ARWU:n vertailussa Intian tiedeinstituutin, IIT Madrasin, Kalkutan ja Bombayn yliopiston jälkeen jaetulla 5.–7. tasokkuussijalla intialaisista yliopistoista. Intian kansallisessa korkeakoulujen paremmuusluokittelussa (NIRF) JNU arvioitiin vuonna 2018 Intian toiseksi korkeatasoisimmaksi yliopistoksi ja kaikki korkeakoulut mukaanluettuna JNU sijottui tuolloin kuudenneksi parhaaksi korkeakouluksi. Tällöin sen edellä oli Intian tiedeinstituutti ja neljä intialaista teknillistä korkeakoulua (IIT Madras, IIT Bombay, IIT Delhi, ja IIT Kharagpur). 
Sen sijaan Times Higher Education ei sijoittunut JNU:a vuoden 2018 yliopistorankingissaan Intian 30 parhaan korkeakoulun joukkoon eikä maailmanlistansa tuhannen kärkikorkeakoulun ryhmään. Myös espanjalaisessa Webometrics-rankingissa JNU pääsi vuonna 2018 Aasian korkeakouluista vasta sijalle 314 ja maailmanlistan sijalle 1245.
Konkodugu

Konkodugu (myös "Konkodougou") on historiallinen alue Malin lounaisosassa Kéniéban piirissä. Se muodosti 1800-luvun lopulle saakka samannimisen mandinkavaltion.
Alue on saanut nimensä Tambaouran harjanteesta. "Konko" tarkoittaa ’vuorta’ ja "dugu" ’maata’. Konkodugu on kuuluisa kultaesiintymistään. Sen asukkaat, djalonket ja mandinkat, harjoittivat perinteistä uskontoaan ja vastustivat islamin leviämistä vielä 1900-luvun alussa.
Malin hallitsijan Mansa Oulén sukulainen Siriman Keïta valloitti alueen djalonkeilta 1200-luvun puolivälissä. Hänen perustamansa valtio rajoittui pohjoisessa Bambukiin ja vastasi suunnilleen myöhempää Satadougoun, nykyistä Kéniéban piiriä. Naapuriensa Bambukin ja Gangaranin tavoin Konkodugu oli aluksi Malin vasalli ja myöhemmin itsenäinen. 1500-luvulla alue joutui Tekrurin hyökkäysten kohteeksi. Myöhemmin se kuului Kaartan ja Umar Tallin tukulorivaltakunnan vaikutuspiiriin ja toimi Samori Tourén ensimmäisten sotaretkien näyttämönä.
Konkodugun hallitsijat kuuluivat Sirimanin Keïta-sukun, joka oli jakautunut kahteen kilpailevaan haaraan. 1880-luvulla hallinnut Dabakoutou solmi ranskalaisten kanssa protektoraattisopimuksen ja hänen seuraajansa Diamadi oli Konkodugun viimeinen hallitsija. Valtiolla ei ollut pysyvää pääkaupunkia, vaan sen hallitsijat asuivat omissa kotikylissään. He kävivät sotia naapurien kanssa ja kantoivat veroa alamaisiltaan, suojateiltaan ja valloitetuilta kyliltä sekä kolapähkinöitä kuljettaneilta kauppakaravaaneilta.
Brundallin rautatieasema

Brundallin rautatieasema on rautatieasema Brundallin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Sitä käytti noin 100 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Kevätpikkusydän

Kevätpikkusydän ("Dicentra eximia") on unikkokasvien ("Papaveraceae") heimoon kuuluva monivuotinen, punakukkainen, ruohovartinen kasvi. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa.
Kevätpikkusydän on 20–50 senttimetriä korkea ruoho, jolla on harmaanvihreät, pehmeät ja saniaismaiset lehdet suoraan juurakosta kasvavana ruusukkeena. Ruusunpunaiset, sydämenmuotoiset, nuokkuvat kukat sijaitsevat kukintoperän kaarevassa latvassa harvana terttuna. Kevätpikkusydämen maavarsi on suikertava, ja sen avulla kasvi leviää mattomaisiksi kasvustoiksi.
Buckenhamin rautatieasema

Buckenhamin rautatieasema on rautatieasema Buckenhamin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Siellä pysähtyy junia vain viikonloppuisin ja silloinkin vain erikseen pyydettäessä. Asemaa käyttikin vain 202 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Hongkongin yliopisto

Hongkongin yliopisto (; , lyh. HKU) on vuonna 1911 perustettu, Hongkongissa toimiva julkinen yliopisto.
Yliopiston kanslerina toimii automaattisesti Hongkongin hallintojohtaja.
Hongkongin yliopisto on eräs Aasian arvostetuimpia yliopistollisia oppilaitoksia. Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Hongkongin yliopiston sijalle 101.–150. maailmassa. Se oli tässä vertailussa Hongkongin korkeatasoin yliopisto. Toiseksi parhaaksi AWRU arvioi Hongkongin kiinalaisen yliopiston, joka ylsi maailmanlistan jaettuun 151.–200. sijan luokkaan.
Kaikkiaan seitsemän Hongkongin yliopistoon kuuluvan rakennuksen julkisivut on julistettu monumenteiksi.
Cantleyn rautatieasema

Cantleyn rautatieasema on rautatieasema Cantleyn kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Se suljettiin syyskuussa 1847, mutta avattiin taas uudelleen tammikuussa 1851. Sitä käytti 21 682 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Reedhamin rautatieasema (Norfolk)

Reedhamin rautatieasema on rautatieasema Reedhamin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se sijaitsee Wherry Linesin varrella. Sinne liikennöi Greater Anglia.
Reedhamin alkuperäinen asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Se suljettiin 1. kesäkuuta 1904, kun sen tilalle avattiin uusi asema noin 300 metriä lännemmäs. Aseman virallinen tarkenteellinen nimi Reedham (Norfolk) otettiin käyttöön vuonna 1924, jotta asema erottuisi samannimisestä asemasta Lontoossa.
Reedhamin asemaa käytti noin 46 000 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Eva Martínez

 
Eva Martínez (s. 1999) on espanjalainen karateka. Hän on voittanut Kyokushinin Euroopan mestaruuden katassa 2019 ja All American Openin katassa. Lisäksi Martínez on kaksinkertainen nuorten Euroopan-mestari katassa.
Kilpaura.
Martínez saavutti 2013 pronssia katassa Espanjan Openissa alle 14–15-vuotiaiden sarjassa. Sittemmin hän saavutti hopeaa Kyokushinin alle 14–15-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa, jossa kultaa voitti Ekaterina Kostiaeva.
2015 maaliskuussa Martínez voitti pronssia Ranskan cupissa, Lyonissa nuorten kumitessa.
2016 hän saavutti Ranskan cupin mestaruuden alle 15–17-vuotiaiden kumitesarjassa. Marraskuussa Martínez voitti alle 16–17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden katassa.
Martínez saavutti Espanjan Openin mestaruuden katassa alle 16–17-vuotiaiden sarjassa maaliskuussa 2017. Lisäksi hän saavutti hopeaa saman ikäluokan kumitessa. Toukokuussa Martínez voitti 16–17-vuotiaiden sarjassa Euroopan mestaruuden katassa.Myöhemmin marraskuussa Martínez saavutti toistamiseen alle 16–17-vuotiaiden Euroopan mestaruuden katassa.
Martínez saavutti maaliskuussa 2018 Espanjan mestaruuden joukkuekatassa yhdessä Elsa Álvarezin ja Tejeron kanssa. Myöhemmin toukokuussa hän sijoittui neljänneksi 2018 EM-kilpailuissa katassa, kun maanaisensa Elsa Alvarez voitti mestaruuden. Kuukautta myöhemmin hän saavutti ensimmäisen turnausvoiton aikuisten tasolla voittamalla All American Openin kataturnauksen.
2019 maaliskuussa Martínez saavutti Espanjan Openissa joukkuekatassa kultaa ja yksilökatassa hän voitti pronssia. Joulukuussa Martínez saavutti ensimmäisen Euroopan-mestaruuden aikuisten tasolla katassa.
Berney Armsin rautatieasema

Berney Armsin rautatieasema on rautatieasema Berney Armsin asutuskeskuksessa Reedhamin kylässä Norfolkissa, Englannissa. Se on Wherry Linesin varrella, ja sinne liikennöi Greater Anglia. Keskellä Halvergaten suoaluetta sijaitseva Berney Arms on yksi Englannin syrjäisimmistä rautatieasemista. Asemalle johtaa vain vaelluspolku; lähimmälle tielle matkaa on viisi kilometriä. Aseman ympäristössä ei ole lainkaan taloja, ja lähiseudullakin on ainoastaan tuulimylly, maatila ja pubi.
Asemalla on yksi laituri, jolle ei mahdu edes kahta junanvaunua, ja pieni puinen katos. Berney Armsin asemaa käytti hieman alle tuhat matkustajaa kaudella 2017–2018.
Historia.
Berney Armsin asema avattiin 1. toukokuuta 1844. Syrjäinen asema rakennettiin, koska alueen maat omistanut Thomas Trench Berney suostui myymään maata rautatien rakentamista varten vain, jos rautatieyhtiö avaisi aseman hänen mailleen. Aseman lähelle rakennettiin myös muutama mökki, joista yhdessä toimi lipunmyynti. Alusta lähtien aseman käyttö oli vähäistä, ja jo kymmenen vuoden sisään rautatieyhtiö ilmoitti, etteivät junat enää pysähdy siellä. Berney protestoi päätöstä, sillä se rikkoi hänestä sopimusta. Rautatieyhtiö sanoi, että heillä oli velvollisuus ainoastaan rakentaa asema, ei liikennöidä sinne. Lopulta riidassa päädyttiin kompromissiin, jossa asemalla pysähtyi yksi juna kumpaankin suuntaan maanantaisin, keskiviikkoisin ja lauantaisin.
Sittemmin junat ovat alkaneet taas pysähtyä asemalla päivittäin, joskin kesäsunnuntaita lukuun ottamatta junia pysähtyy siellä vain muutama vuorokaudessa.
Vladimir Rodimuškin

Vladimir Aleksandrovitš Rodimuškin (, 22. joulukuuta 1921 Moskova, Neuvosto-Venäjä – 15. tammikuuta 1986) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Rodimuškin saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia.
Aleksei Komarov

Aleksei Filippovitš Komarov (, 10. joulukuuta 1921 Moskova, Neuvosto-Venäjä – 10. toukokuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Komarov saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia. Komarov kuoli Moskovassa 92-vuotiaana 10. toukokuuta 2013.
Igor Borisov

Igor Andrejevitš Borisov (, 5. huhtikuuta 1924 Moskova, Venäjän SFNT – 10. lokakuuta 2003) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Borisov saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia.
Texel (lammasrotu)

Texel lammasrodun alkuperä on Hollannissa. Lampaat ovat keskikokoisia, erittäin lihaksikkaita ja sarvettomia. Väriltään ovat valkoisia tai blue (vaalenharmaa–tummanharmaa). Sierainten ympärys on tumma ja päässä voi olla tummaa pigmenttiä. Villanrakenne on keskihienoa ja tiheää.
Rodun kuvaus.
Texel on sarveton ja sen runko on laatikkomainen ja paistit ovat lihaksikkaita, ja niitä nimitelläänkin "pussihousuiksi". Aikuisen pässin paino 90–110 kilogrammaa ja uuhen 75–90 kilogrammaa. Se on liharotu, ja sen villa on tiheää, karkeaa ja lyhytkuituista. Villa ei ole niin pehmeää tai rasvaista kuin suomenlampaan, ja sen villaa käyteäänkin etupäässä sekoitteena muiden rotujen villan joukossa antamaan langalle kestävyyttä. Yleisin texelin väri on valkoinen jolla sierainten ympäristön ollessa tummaa. Rodusta on myös blue texel -värimuunnos jolla villa on vaalenharmaasta tummanharmaaseen.
Jalostaminen.
Texel rotu on risteytetty koska on haluttu saada lihaksikas, vähärasvainen ja nopeakasvuinen rotu, jonka hedelmällisyys on hyvä ja jälkeläisillä olisi alhainen kuolleisuus. Se risteytettiin 1800–luvun loppupuolella Alankomaissa sijaitsevan Texel -saaren pienehköstä alkuperäisrodusta risteyttämällä siihen lincolln-, leicester- ja wensleydales- lammasrotuja. Suomeen rotu on ensiksi saapunut Ruotsin kautta 1960–luvun lopulla. 2000–luvulla rodun geenipoolia Suomessa on laajennettu ja tuomalla Tanskasta siitoseläimiä, ja Uudesta-Seelannista spermaa sekä alkioita. Myöhemmin on myös Englannista ja hollannista tuotu spermaa keinosiemennykseen. Se oli vuonna 2015 Suomen toiseksi suosituin lammasrotu suomenlampaan jälkeen, ja maailmalla rotu on ollut suosituin.
Leonid Gissen

Leonid Davydovitš Gissen (, 28. kesäkuuta 1931 Moskova, Venäjän SFNT – 7. helmikuuta 2005 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Gissen saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia. Gissen kuoli Moskovassa 73-vuotiaana 7. helmikuuta 2005.
Jalohortensia

Jalohortensia ("Hydrangea macrophylla") on kukkiva pensas. Jalohortensiaksi voidaan kutsua sekä itse lajia että siitä jalostettua lajikeryhmää (Macrophylla-ryhmä). Laji on kotoisin Japanista, mistä se on tuotu Eurooppaan koristekasviksi 1700-luvulla.
Jalohortensialla on suuret, tummahkot hammaslaitaiset lehdet, jotka kasvavat oksissa vastakkain. Kukat muodostavat tiiviitä pallonmuotoisia terttuja. Jalohortensiasta on jalostettu monia eri lajikkeita. Useimpien kukat ovat pH-herkät: jos kasvi kasvaa happamassa maassa, sen kukat ovat siniset tai violetit, mutta emäksisessä maassa niistä tulee punaiset.
Jevgeni Samsonov

Jevgeni Borisovitš Samsonov (, 15. syyskuuta 1926 Moskova, Venäjän SFNT – 30. syyskuuta 2014 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Samsonov saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän saavutti myös Euroopan mestaruuksia. Samsonov kuoli Moskovassa 88-vuotiaana 30. syyskuuta 2014.
João Klauss de Mello

João Klauss de Mello (s. 1. maaliskuuta 1997 Criciúma Santa Catarina, Brasilia), pelaajanimeltä Klauss, on brasililainen jalkapalloilija, joka edustaa MLS-seura St. Louis Cityä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Kaudella 2018 Klauss edusti Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia, lainalla saksalaisseura Hoffenheimista. Kausi 2018 Veikkausliigassa oli Klaussille menestyksekäs, sillä hänet valittiin parhaaksi Veikkausliigan pelaajaksi, hän oli vuoden maalintekijä Veikausliigassa ja oli kaksi kertaa kauden aikana Veikkausliigan kuukauden pelaaja. 
Hän ilmoitti kuitenkin marraskuussa 2018, ettei jatka enää HJK:ssa. Hänen uusi seura oli itävaltalainen LASK Linz
Stephen Miller

Stephen Miller (s. 23. elokuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen virkamies, joka toimi Yhdysvaltain presidentin vanhempana neuvonantajana presidentti Donald Trumpin hallinnossa. Hän on aikaisemmin työskennellyt muun muassa kongressiedustajien Michele Bachmannin ja John Shadeggin tiedottajina sekä senaattori Jeff Sessionsin neuvonantajana. Miller liittyi Donald Trumpin vaalikampanjatiimiin tammikuussa 2016, jossa hän muun muassa kirjoitti useita Trumpin puheita sekä oli mukana Trumpin talouspolitiikkaa suunnitelleessa ryhmässä.
Elämäkerta.
Miller kasvoi Santa Monicassa Kaliforniassa. Hän kiinnostui jo nuorena Rush Limbaughin kirjoista, ja syyskuun 11. päivän terroriteot väitetysti radikalisoivat häntä. Hän opiskeli Pohjois-Carolinassa sijaitsevassa Duken yliopistossa politiikan tutkimusta. Joidenkin lähteiden mukaan hän tutustui tuolloin myös tunnettuun uusnatsiin Richard Spenceriin.
Millerin äärioikeistolaiset näkemykset herättivät Yhdysvalloissa huomiota jo Millerin opiskeluaikoina: esimerkiksi lukiossa ollessaan Miller julkaisi kirjoituksen, jossa hän vertasi terrorisminvastaista sotaa vastustaneita opiskelijatovereitaan terroristeihin. Trumpin hallinnossa Miller tuli tunnetuksi hyvin provokatiivisesta käyttäytymisestään sekä merkittävästä vaikutusvallastaan Trumpin päätöksentekoon.
Entinen Breitbartin toimittaja Katie McHugh paljasti marraskuussa 2019 Southern Poverty Law Centerille, että Miller oli vuosina 2015–2016 lähettänyt Breitbartille satoja sähköposteja. Miller ehdotti niissä Breitbartia julkaisemaan uutisia tietyistä aiheista ja esitteli äärioikeistolaista ja valkoista ylivaltaa kannattavaa aatemaailmaansa. Sähköpostien paljastumisen jälkeen kymmenet Yhdysvaltain kongressin jäsenet vaativat Milleriä erotettavaksi neuvonantajan asemasta.
Milleriä pidettiin mahdollisena ehdokkaana oikeusministerin, kotimaan turvallisuuden ministerin tai Valkoisen talon kansliapäällikön asemaan Trumpin toiselle ei-peräkkäiselle presidenttikaudelle. Pian vaalivoittonsa jälkeen Trump ilmoitti nimittävänsä Millerin apulaiskansliapäällikökseen. Yhdysvaltain media on esittänyt, että Millerillä on Trumpin hallinnossa enemmän vaikutusvaltaa kuin kansliapäälliköllä tai varapresidentillä.
Apulaiskansliapäällikkönä Miller on esiintynyt usein tiedotusvälineissä muun muassa Fox News -uutiskanavalla ja puolustellut Trumpin hallinnon toimintaa. Hänen aggressiivinen esiintymistapansa on ärsyttänyt joitakin Trumpin poliittisia liittolaisia, koska se tekee hänestä helpon kohteen demokraattisen puolueen edustajien arvostelulle.
Yksityiselämä.
Miller on naimisissa. Hänen vaimonsa Katie on työskennellyt Robert F. Kennedy Jr:n terveysministeriksi valitsemiseen liittyneiden kuulemisten ja DOGE-toimielimen parissa.
Miller on juutalainen. Valkoisen talon edustaja kommentoi Millerin sähköpostien paljastumisen jälkeen uutiskanava CNN:lle, että jutussa on kyse antisemitismistä.
Talbot Tagora

Talbot Tagora on PSA-konsernin Talbot-merkillä vuosina 1980–1983 valmistama edustusluokan sedan, joka korvasi edeltäneen Talbot 1610/2 litres -mallin. Autoa valmistettiin alle 20 000 kappaletta.
Tagora oli alun perin Chrysler Europen suunnittelema, ja projekti tunnettiin nimellä C9. Prototyypeissä oli valtavirrasta poikkeavia suunnitteluratkaisuja, joihin Chryslerin yhdysvaltalainen johto puuttui. Mallin kehitystyö siirtyi PSA Groupille sen ostettua Chrysler Europen osaksi konserniaan. Yhtiö katsoi, että hanke oli jo niin pitkällä, että se olisi saatettava loppuun. Malli sijoittui kuitenkin PSA:lle epäedulliseen luokkaan, koska sillä oli valikoimissaan jo kaksi edustusautoa, Citroën CX ja Peugeot 604. Peugeot’lla oli suunnitelmissa uudistaa Tagoraa ja tehdä siitä seuraaja jo ikääntyvälle 604-mallilleen, mutta suunnitelmaa pidettiin liian riskialttiina ja se päätettiin hylätä.
Kim Jong-pil

"Korealaisissa nimissä sukunimi tulee ensin, eli sukunimi on Kim ja etunimi Jong-pil."
Kim Jong-pil (, 7. tammikuuta 1926 – 23. kesäkuuta 2018) oli eteläkorealainen poliitikko ja Korean keskustiedustelupalvelun (KCIA) perustaja. Hän oli pääministerinä kahdesti, 1971–1975 ja 1998–2000.
Jacqueline Martel

Jacqueline Martel (1934 – 30. huhtikuuta 2017) oli kanadalainen sopraano. Hän opiskeli aluksi lapsena pianonsoittoa ja aloitti laulutunnit vuonna 1955. Hän voitti Archambault-palkinnon vuonna 1957. Hänen opettajiinsa lukeutuivat Dina Maria Narici ja vuosina 1961–1964 Maria-Teresa Pediconi Roomassa, johon hän pääsi Prix d'Europen turvin.
Martel teki debyyttinsä Roomassa vuonna 1963. Hänen ohjelmistoonsa kuuluivat muiden muassa "Sevillan parturin", "Helmenkalastajien", "Mireillen", "Manonin" ja "La bohèmen" pääroolit. Hän teki myös yhteistyötä harpisti Dorothy Weldonin kanssa ja toimi opetustehtävissä.
Karin Ehder

Karin Charlotte Wera Ehder (16. marraskuuta 1898 Raivola – 24. helmikuuta 1987) oli suomalainen oopperalaulaja, sopraano.
Karin Ehderin vanhemmat olivat insinööri Johann Robert Edward Ehder ja Selma Rosalie Dürst. Ehder tuli ylioppilaaksi 1918 ja kävi Viipurin musiikkiopiston 1918–1922. Opiston opettajana hän toimi 1925–1927. Suomalaiseen oopperaan kiinnitettynä Ehder oli 1927–1942. Helsingin kansankonservatorion opettajana hän toimi 1930–1944 ja Sibelius-akatemian opettajana vuodesta 1944.
De arte venandi cum avibus

De arte venandi cum avibus ("Haukkametsästyksen käsikirja", sananmukaisesti "Lintujen metsästyksen taidosta") on Fredrik II:n 1240-luvulla kirjoittama, pojalleen Manfredille omistama latinankielinen tutkielma, jonka aiheena on ornitologia ja haukkametsästys.
Fredrik II tunsi Aristoteleen eläimiä koskevan tutkielman "Liber animalum" latinankielisen käännöksen, jonka on kääntänyt Mikael Skotlantilainen arabiankielisestä käännöksestä "Kitāb al-Hayawān". Hän tunsi myös arabihaukanmetsästäjä Moaminin tutkielman "De scientia venandi per aves", jonka mestari Teodoros Mopsuestialainen käänsi latinaksi hänen hovissaan ja jota on kopioitu paljon.
On merkittävää, että Fredrik II luottaa pääasiassa omiin havaintoihinsa ja kokeisiinsa. Hän teki kokeita munilla nähdäkseen, voisiko niitä hautoa auringon lämmöllä. Peittämällä kotkien silmät hän yritti selvittää, käyttävätkö linnut saalistaessaan hajuaistia. Kirjoittaja pitää kiinni alkusanoissa ilmaisemastaan tavoitteesta kuvata asioita sellaisina kuin ne ovat (”que sunt, sicut sunt”). Se on tieteellinen kirja, joka lähestyy Aristoteleen aiheita, jonka hän haluaa haastaa. Se on kuitenkin samalla skolastinen kirja, tarkka ja jaotukseltaan suorastaan mekaaninen.
Fredrik II:n alkuperäinen käsikirjoitus katosi 1248 Parman piirityksessä. "De arte venandi cum avibuksen" käsikirjoituksesta on olemassa kahden kirjan versio (käsikirjoitukset Roomassa, Wienissä, Pariisissa (2x), Genevessä ja Stuttgartissa) ja kuuden kirjan versio (käsikirjoitukset Bolognassa, Pariisissa, Nantesissa, Valenciassa, Rennesissä ja Oxfordissa).
Tutkielman tunnetuin kopio on kuvitettu käsikirjoitus, jonka teetti Fredrikin poika Manfred. Kaksipalstainen, 111 folion kokoinen pergamenttikoodeksi on nykyisin Vatikaanin kirjastossa Bibliotheca Palatinassa. Käsikirjoitus on kahden kirjan versio, ja se on kuvitettu värikkäin, elävin, tarkoin, hyvin pienin kuvin linnuista, niiden hoitajista ja aiheeseen liittyvistä välineistä. Käsikirjoitus sisältää Manfredin lisäyksiä, jotka on merkitty selkeästi alkuun sellaisin merkinnöin kuin "Rex", "Rex Manfredus" ja "addidit Rex".
Teoksen ensimmäinen käännös tehtiin ranskaksi, ja sen teetti noin vuonna 1300 Jean II Damperrelainen. Englanniksi se on käännetty kuusikirjaisesta versiosta, kääntäjinä Casey A. Wood ja F. Marjorie Fyfe, ja julkaistu nimellä "The Art of Falconry by Fredrik II of Hohenstaufen" (Stanford University Press) 1943. Latinankielisen käännöksen ensimmäisen painetun edition (kaksikirjainen versio) julkaisi Velser, Augsburg, 1596.
Kirjassa on kuva valkoiseta kakadusta, joka on joko kultatöyhtökakadun ("Cacatua galrita") tai celebesinkakadun eli keltatöyhtökakadun (Cacatua sulphurea) alalaji. Linnun lahjoitti Fredrik II:lle Babylonian sulttaani al-Kamil. Lajin kotiseuduksi määritellään Australian pohjoiskärki, Uusi-Guinea ja Sulawesin saaret. Tutkijat ovat lahjoituksen perusteella voineet osoittaa varhaisimman kulttuuriyhteyden Euroopan ja Wallacen linjan itäpuolisten alueiden välillä.
Takrur

Takrur eli Tekrur oli keskiaikainen valtio Senegaljoen keski- ja alajuoksun eteläpuolella nykyisessä Senegalissa. Sen samanniminen pääkaupunki sijaitsi nykyisen Podorin tienoilla. "Takrur" lienee tukulorien arabiankielinen nimitys.
Ensimmäinen maininta Takrurista on 900-luvun puolivälistä, jolloin sitä hallitsi fulbedynastia Dya-Ogo. Vuosisadan lopulla heidän tilalleen tuli soninkelainen Nyakhate-klaani. Hallitsija War Djabi käännytti Takrurin ja naapurimaan Silan väestön muslimeiksi 1000-luvun alussa. Hänen seuraajansa taistelivat almoravidien rinnalla Ghanan valtakuntaa vastaan.
Takrur oli 1000–1200-luvulla laaja valtakunta, joka ulottui Atlantin valtamereltä Faléméjoelle saakka. Se kävi vilkasta kauppaa Pohjois-Afrikan kanssa, jonne vietiin kultaa ja orjia. Tuontitavaroita olivat kankaat, kupari ja lasihelmet. Maan väestön muodostivat karjanhoitoa harjoittaneet fulbet sekä maata viljelleet wolofit ja sererit.
1200-luvun lopulla Takrurista tuli Malin valtakunnan vasalli. Malin heikennyttyä 1300–1400-luvuilla se jakautui keskenään taistelleiksi pieniksi kuningaskunniksi. 1400-luvun puolivälissä osa niistä muodosti Djolofin valtakunnan ja loput joutuivat 1500-luvun vaihteessa Songhain alaisuuteen. Sittemmin alueelle syntyi Futa Toron fulbevaltakunta.
Takrur esiintyy arabialaisissa lähteissä usein koko islamilaisen Länsi-Afrikan nimenä. Sen asukkaista on käytetty on käytetty nimityksiä "takruri", monikossa "takarir" ja "takarna".
Tyhjiö (elokuva)

Tyhjiö on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut suomalainen draamakomediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Aleksi Salmenperä. Elokuvan pääosissa esiintyvät Laura Birn, Tommi Korpela, Hannu-Pekka Björkman, Matleena Kuusniemi, Minna Haapkylä, Kaija Pakarinen ja Kari Heiskanen.
"Tyhjiö" kertoo parisuhteista, taiteesta, onnistumisen hinnasta ja epäonnistumisen tuskasta. Salmenperän elokuville ominaisen mustan huumorin avulla se nauraa taiteen ja työnteon totisuudelle. Elokuva sai teattereissa 13 000 katsojaa.
"Tyhjiö" sai ensi-iltansa 28. syyskuuta 2018. Se palkittiin Jussi-gaalassa parhaana elokuvana, ohjauksesta, leikkauksesta ja äänisuunnittelusta.
Brazil (vuoden 1991 kappale)

Brazil on Bebi Dolin esittämä kappale, joka edusti Jugoslaviaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 21. yhdellä pisteellä.
Could It Be (kappale)

Could It Be on Georginan ja Paul Giordimainan esittämä kappale, joka edusti Maltaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta kuudennelle sijalle 106 pisteellä.
I ánoixi

I ánoixi (, ”Kevät”) on Sofía Vóssoun esittämä kappale, joka edusti Kreikkaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 36 pisteellään sijalle 13.
The Awesome Adventures of Captain Spirit

The Awesome Adventures of Captain Spirit on Dontnod Entertainmentin kehittämä ja Square Enixin julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2018. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.
Peli on julkaistu ilmaiseksi ja se toimii demona "Life Is Strange 2":lle.
Tarina.
Tarina sijoittuu vuoteen 2016 eli kolme vuotta "Life Is Strangen" jälkeen, Oregonin osavaltiossa mutta kaukana Arcadia Baystä sijaitsevaan pikkukaupunkiin nimeltä Beaver Creek. Päähenkilö on poika nimeltä Chris Eriksen, joka asuu isänsä Charlesin kanssa ja leikkii olevansa supersankari.
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa Chris Erikseniä, joka voi tutkia esineitä tai ottaa niitä, suunnitella ja muokata kuvitteellisen alter egonsa, supersankari Captain Spiritin, asua sekä tutkia ympäristöä, joista löytyy tehtäviä kuten aarteenmetsästystä ja kuvitteellisen planeetan tutkimista. Pelaaja voi myös kommunikoida ei-pelattavien hahmojen kanssa ja hänen tulee keskusteluissa tehdä valintoja, jotka vaikuttavat myöhemmin pelin tarinaan. Valinnat tulevat myös vaikuttamaan "Life Is Strange 2":n juoneen.
Juoni.
Tiivistelmä juonesta.
Eräänä talvisena lauantaina Chrisin ja Charlesin on tarkoitus mennä hakemaan joulukuusi. Mutta sitä ennen Charles haluaa katsoa televisiosta koripalloa, juoden samalla tölkillisen olutta ja puoli pullollista viskiä sekä pyytäen Chrisiä herättämään hänet ottelun jälkeen, jos hän nukahtaa.
Chris käyttää aikansa omassa leikkien olevansa supersankari Captain Spirit, ”seikkaillen” ympäri taloa ja pihaa sekä suunnitellen itselleen Captain Spiritin supersankariasun. Samalla pelaajalle paljastuu kuinka Chrisin äiti Emily opiskeli aikoinaan Blackwellin akatemiassa, Arcadia Bayssa, ennen pääsyään Eugene State Collegeen, jossa tämä tapasi Charlesin. Chris syntyi helmikuussa 2007 ja hänen molemmat vanhempansa päätyivät töihin samaan lastentarhaan, jota hän kävi. Joulukuussa 2014 Emily kuoli auto-onnettomuudessa ja Charles sai potkut työstään, työskennellen nykyään rautatieyhtiölle, ajautuen alkoholismiin ja tapaillen poikansa selän takana stripparia nimeltä Audra.
Kun Chris lopulta herättää isänsä, humaltunut Charles kompastuu kahdesti, satuttaa jalkansa sekä kiroilee ja raivoaa pojalleen. Ovikello soi ja Charles käskee Chrisiä ajamaan sen takana olevan henkilön tiehensä. Oven takana oli naapurin rouva Claire Reynolds, joka tietää Charlesin alkoholismista ja yrittää keskustella tästä Chrisin kanssa. Rouva Reynoldsin lähdettyä, Charles on yhä vihainen ja syyttää Chrisiä Emilyn kuolemasta. Hän alkaa heti katua ja yrittää pyytää anteeksi, mutta Chris ei hyväksy anteeksipyyntöä vaan poistuu ulos. Kiivetessään puumajaan hän putoaa, mutta kesken putoamisen hänen kehonsa pysähtyy ja laskeutuu sitten hitaasti maahan. Chris on yllättynyt tapahtuneesta ja huomaa kaksi poikaa Reynoldsin takapihalla, jotka vilkuttavat hänelle. Chris vilkuttaa heille takaisin.
Juovakukrikäärme

Juovakukrikäärme ("Oligodon octolineatus") on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji. Sillä on selässään punertava tai oranssi raita, ja sivuilla useita ruskeita tai vihertäviä raitoja mustalla taustalla. Käärme kasvaa enintään 68-senttiseksi. Se on saanut nimensä gurkha-sotilaiden käyttämän kukri-veitsen mukaan, sillä sen takahampaat muistuttavat veistä muodoltaan. Juovakukrikäärme on kuitenkin myrkytön ja melko harmiton, vaikka se voikin purra häirittynä. Käärme on levinnyt laajalle alueelle Sundamaassa, jossa sitä esiintyy merenpinnan tasolta 1 000 metriä korkeille ylängöille. Sen elinympäristöä ovat metsät ja viljelysmaat, ja joskus myös puistot ja puutarhat. Se vaikuttaa olevan sekä päivä- että yöeläin.
Juovakukrikäärmettä tavataan Bruneista, Malesiasta (Länsi-Malesia ja Itä-Malesia), Singaporesta sekä Indonesiasta (Nias, Sumatra, Riaun saaristo, Bangka, Belitung, Borneo ja Jaava). Lisäksi Sulawesiltä ja Filippiineiltä (Sibutu) on tehty vahvistamattomia havaintoja.
Canzone per te

Canzone per te on Sandra Simónin esittämä kappale, joka edusti Sveitsiä vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 5. 118 pisteellä.
Venedig im Regen

Venedig im Regen on Thomas Forstnerin esittämä kappale, joka edusti Itävaltaa vuoden 1991 Eurovision laulukilpailussa Italian Roomassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta viimeiseksi pisteittä.
Courtney Henggeler

Courtney Healy Henggeler on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hänen ensimmäinen näyttelijänroolinsa oli vuonna 2003 julkaistussa kauhuelokuvassa "The Bog Creatures" ja televisioruudulla hän vieraili ensimmäisen kerran "House"-sarjassa vuonna 2004. Henggeler tunnetaan ehkä parhaiten Missy Cooperin roolista tilannekomediasarjassa "Rillit huurussa" ja Amanda LaRussona draamakomediasarjassa "Cobra Kai".
Henggeler ja näyttelijä-tuottaja Ross Kohn menivät naimisiin 15. lokakuuta 2015. Heillä on vuonna 2017 syntynyt poika.
Aleksandr Aleksejev

Aleksandr Aleksejev (; s. 15. marraskuuta 1999 Pietari, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Washington Capitalsin organisaatiossa. Seura varasi Aleksejevin ensimmäisellä kierroksella 31. pelaajana .
Pelityyli.
"The Sports Forecaster" -sivuston mukaan Aleksejev on isokokoinen ja liikkuva all around -puolustaja. Hänellä on hyvät raamit pohjoisamerikkalaiseen pelityyliin, Aleksejev luistelee kokoisekseen hyvin ja tekee kiekollisena fiksuja ratkaisuja. Hän kykenee pelaamaan isoja jääaikoja ja on käyttökelpoinen lähes kaikissa pelitilanteissa. Aleksejevin tulisi kuitenkin lisätä fyysistä voimaa ja kestävyyttä maksimoidakseen potentiaalinsa. Hän ei ole myöskään optimaalinen vaihtoehto ylivoiman viivapuolustajaksi.
Ura.
Seuraura.
Aleksejev on SKA-Serebrjanyje Lvyn kasvatti. Kaudella 2014–2015 hän oli seitsemällä osumallaan seuran U17-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Artjom Maltsevin kanssa. Aleksejev vahvisti samalla kaudella myös SKA Pietarin U16-junioreita. Kauden 2015–2016 hän pelasi SKA-Serebrjanyssä Venäjän nuorten MHL-liigaa.
Metallurg Novokuznetsk varasi Aleksejevin koko KHL:n varaustilaisuuden kolmantena pelaajana kesällä . Ennen häntä varattiin vain Venjamin Baranov ja Aleksandr Alemastsev. Samana kesänä Aleksejevin varasi myös WHL-joukkue Red Deer Rebels 49. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2016–2017, jolloin Aleksejev teki runkosarjassa 21 tehopistettä. Kesäkuussa 2017 Metallurg kauppasi hänen KHL-oikeutensa ja maalivahti Andrei Karejevin Salavat Julajev Ufaan vaihdossa maalivahti Andrei Litvinoviin, minkä lisäksi Metallurg sai rahallista siirtokorvausta. Kaudella 2017–2018 Aleksejev oli Rebelsin tehokkain puolustaja tehoilla 7+30=37. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Washington Capitals varasi Aleksejevin ensimmäisellä kierroksella 31. pelaajana . Jo saman vuoden syyskuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Aleksejevin kausipalkka NHL:n puolella on 925 000 dollaria.
Maajoukkueura.
Aleksejev pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Aleksejev pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän sai paikan Venäjän joukkueesta, kun Venäjän jääkiekkoliitto hyllytti vähin äänin ennen kisoja koko MM-leirille osallistuneen ryhmänsä, josta yli puolet oli lähteiden mukaan jäänyt dopingtesteissä kiinni kielletyksi luokitellun meldoniumin käytöstä. Kisojen pääikäluokkaa eli vuonna 1998 syntyneitä edustaneen rungon tilalle liitto lähetti turnaukseen Venäjän alle 17-vuotiaiden maajoukkueen, jonka runko koostui vuonna 1999 syntyneistä. Joukkueessa pelasi myös kolme vuonna 1998 syntynyttä Pohjois-Amerikassa pelannutta kiekkoilijaa, jotka eivät olleet mukana dopingrikkomuksesta syytetyssä MM-leiriryhmässä.
Aleksejev pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin hän toimi Venäjän varakapteenina ja voitti pronssia. Aleksejev pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Aleksejev oli Venäjän paras syöttäjä neljällä syöttöpisteellään.
Mortal Engines

Mortal Engines on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Christian Riversin ohjaama post-apokalyptinen seikkailuelokuva, jonka käsikirjoittivat Fran Walsh, Philippa Boyens ja Peter Jackson. Elokuva pohjautuu Philip Reeven "Kävelevät koneet" -kirjasarjan ensimmäiseen osaan. Tarina sijoittuu steampunk-maailmaan, jossa moottorien ja telaketjujen avulla liikkuvat kaupungit vaeltavat erämaaksi muuttuneessa maailmassa. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 7. joulukuuta 2018.
Elokuva on sekä ilmestymisvuotensa että myös kaikkien aikojen pahimmin flopanneita elokuvia; sen alhainen 83 miljoonan dollarin maailmanlaajuinen tuotto verrattuna elokuvan budjettiin ja markkinointikuluihin johti siihen, että "Mortal Engines" teki tappiota peräti 175 miljoonaa dollaria inflaatioon suhtautettuna.
Elokuvan lisäksi on kehitetty ja julkaistu samaan universumiin sijoittuvat pulmapelit "Rekt Galaxies".
Suomen Tiedeakatemiat

Suomen Tiedeakatemiat (, CoFA) on Suomen tiedeakatemioiden yhteistyöneuvosto, joka edustaa neljää suomalaista tiedeakatemiaa kansainvälisissä tiedejärjestöissä ja vastaa eri tieteenaloja edustavien kansalliskomiteoiden toiminnan koordinoinnista.
Tehtävä ja toiminta.
Suomalainen Tiedeakatemia, Vetenskaps-Societeten – Suomen Tiedeseura, Teknillisten Tieteiden Akatemia ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland muodostivat 1.1.2018 Suomen Tiedeakatemiat -yhteistyöneuvoston, jolle siirtyivät aiemmin Tiedeakatemiain neuvottelukunnalle (TANK) kuuluneet tehtävät. Yhteistyöneuvoston tehtävänä on edistää Suomessa korkeatasoista tieteellistä tutkimusta kaikilla tieteenaloilla.
Suomen Tiedeakatemiain toiminta koostuu yhtäältä kansainvälisten yhteyksien hoidosta ja toisaalta kotimaisesta koordinaatiosta keskeisten yhteistyötahojen, erityisesti tiedeakatemioiden, välillä. Suomen Tiedeakatemiat osallistuu kansalliseen ja kansainväliseen tiedepoliittiseen toimintaan, tieteelliseen tutkimukseen perustuvien asiantuntijaraporttien ja lausuntojen laatimiseen sekä tieteen tunnetuksi tekemiseen yhteiskunnassa. Suomen Tiedeakatemiat edustaa suomalaisia tiedeakatemioita kansainvälisissä tiedejärjestöissä. Yhteistyöneuvosto myös tukee opetus- ja kulttuuriministeriön valtionavustuksen turvin suomalaisten tutkijoiden osallistumista kansainvälisten organisaatioiden päättävien elinten ja asiantuntijaelinten toimintaan sekä keskeisiin asiantuntijatehtäviin. Suomen Tiedeakatemiat vastaa myös laajasti eri tieteenaloja edustavien kansalliskomiteiden toiminnan koordinoinnista sekä päättää opetus- ja kulttuuriministeriön kansalliskomiteoiden toimintaan osoittaman valtionavun edelleen jakamisesta. Kansalliskomiteat ovat tieteenalakohtaisia yhteistyöelimiä, joiden tehtävänä on linkittää alan kansallisen tason toimijat kansainvälisiin tieteenalakohtaisiin järjestöihin ja tutkimusohjelmiin.
Suomen Tiedeakatemiain keskeisiä kansainvälisiä yhteistyökumppaneita ovat muun muassa International Council for Science (ICSU), All European Academies (ALLEA), European Academies Science Advisory Council (EASAC), InterAcademy Panel (IAP), International Human Rights Network (IHR) ja International Union of Academies (UAI).