tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Amerikanmeksikolaiset

Amerikanmeksikolaiset ovat yhdysvaltalaisia, joiden sukujuuret ovat kokonaan tai osittain Meksikossa. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan amerikanmeksikolaisten määrä on yli 36 miljoonaa. He muodostavat enemmistön Yhdysvaltain latinoväestöstä.
Historia.
1500-luvulla espanjalaiset valloittivat nykyisen Meksikon alueen ja Yhdysvaltojen lounaisosan. Alueen alkuperäiskulttuuri sekoittui espanjalaisen kulttuurin kanssa. 1810–1848 nykyinen Yhdysvaltojen lounaisosa kuului itsenäistyneeseen Meksikoon, kunnes Meksikon–Yhdysvaltain sodan jälkeen se yhdistettiin osaksi Yhdysvaltoja. Yhdysvaltojen lounaisosasta tuli pääosin ei-meksikolaisen väestön asuttamaa, mutta alueella säilyi myös aiempaa sinne muodostunutta latinoväestöä.
1910-luvulla Yhdysvaltoihin alkoi kohdistumaan Meksikosta suuria muuttoaaltoja, jotka laantuivat hetkeksi 1930-luvun laman aikaan. Tässä vaiheessa meksikolaismaahanmuuttajat olivat pääasiassa köyhää maalaisväestöä. 1940–1960-luvuilla valtaosa amerikanmeksikolaisista muutti kaupunkialueille. Samaan aikaan amerikanmeksikolaisten keskuudessa alkoi esiintymään pyrkimyksiä parantaa heidän yhteiskunnallista asemaansa. Maahanmuuttajien määrä on jatkunut suurena nykypäivään saakka.
Kulttuuri.
Espanjan kieli on leimallinen piirre meksikolaisessa kulttuurissa. Amerikanmeksikolaisille yleistyvää on niin sanotun spanglishin käyttäminen, joka yhdistää espanjaa englannin kielen kanssa. Kielten sekoittaminen ilmentää oman kulttuuri-identiteetin ylläpitämistä samalla, kun sopeutuu elämään toisessa kulttuurissa.
Suurin osa amerikanmeksikolaisista on roomalaiskatolilaisia. Meksikon väestöön verrattuna katolilaisten osuus on kuitenkin pienempi. Vuonna 2014 61 prosenttia amerikanmeksikolaisista oli katolilaisia, kun Meksikossa katolilaisten osuus oli 81 prosenttia. Katoliset juhlat ovat näkyvä osa amerikanmeksikolaista kulttuuria. Amerikanmeksikolaisten perinteisiin juhlamenoihin kuuluvat esimerkiksi kuolleiden päivä ja Guadalupen neitsyen muistopäivä.
Good Day Sunshine

Good Day Sunshine on brittiläisen rockyhtyeen The Beatlesin kappale, joka julkaistiin yhtyeen vuoden 1966 albumilla "Revolver". Sen teki suurimmaksi osaksi Paul McCartney. Kappale nauhoitettiin 8. kesäkuuta 1966. 
McCartney teki kappaleen aurinkoisena päivänä John Lennonin kotona. Kappale sai inspiraatiota The Lovin’ Spoonfulin iloisesta hittikappaleesta ”Do You Believe in Magic?”.
Kappale nauhoitettiin kahden päivän aikana: ensimmäisenä päivänä nauhoitettiin kappaleen bassokitara- piano- ja rumpukohdat, jonka jälkeen laulukohdat (Paul, George ja John) dubattiin soittimien päälle. Toisena päivänä Ringo lisäsi lisää rumpuja, tuottaja George Martin lisäsi pianosoolon magnetofoniin jotta se kuulostaisi nopeutetulta sekä lisää sointuja ja taputuksia lisättiin.
Kappaleesta on tehnyt coverversioita muun muassa Claudine Longet, jonka versio pääsi "Billboardin" musiikkilistalle sekä skotlantilainen laulaja Lulu vuoden 1970 albumillaan "Melody Fair". Myös McCartney itse teki kappaleesta coverversion ja nauhoitti sen uudelleen vuoden 1984 elokuvalleen "Give My Regards to Broad Street". 
Kokoonpano.
Lähde:
Norojärvi (Kangasala, eteläinen)

Norojärvi , joka on toinen kahdesta lähekkäin sijaitsevasta Norojärvistä, sijaitsee Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Järvi sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka on soistunut. Samalla suolla, mutta tätä järveä alempana ja koillisen suunnassa, sijaitsee toinenkin Norojärvi ja niiden yhteinen karttanimi onkin "Norojärvet". Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen pohjoisrannan ohittaa metsäautotie, joka alkaa valtatieltä Säynäjärven tienhaarasta. Alueella kulkee myös retkeilypolku, joka ohittaa järven sen eteläpuolelta. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on rannasta soistunutta.
Luontoarvoja.
Järvi ja sen ympäristö osa "Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta", johon kuuluvat molempien Norojärvien lisäksi niiden laskuojat, eräs nimetön lampi ja Joutsenenpesän rannat lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alue (Pirkanmaa)eseen (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen (35.733) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yläpuolisen suon kuivatusojia, jotka tuovat myös muutaman kartassa nimettömän lammen ja Kalattoman Norojärven laskuvesiä . Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee parin sadan metrin päässä toiseen Norojärveen. Siitä vesireitti jatkaa Haukijärven kautta Säynäjärveen. Norojärvien vedenpinnat ovat yhdysojan takia todennäköisesti samalla korkeudella.
Historiaa.
Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Norojärviä ei ole mahdollisesti mahdollista osittaa täysin varmasti. Vuoden 1964 peruskartassa oli järvien ympäristö vieläkin ojittamatta, mutta vuonna 1975 oli metsiä alettu ojittamaan myös järvien yläjuoksulla.
Ville Tikkanen (jalkapalloilija)

Ville Tikkanen (s. 8. elokuuta 1999 Oulu) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Ville Tikkanen on oululaislähtöinen pelaaja, joka siirtyi jo B-juniori-iässä 17-vuotiaana Seinäjoelle SJK:n organisaatioon. Tällöin hän pelasi SJK:ssa ensimmäiset ottelunsa ikäkausijoukkueessa ja reservijoukkueessa Kolmosessa. Hän nousi myös SJK:n Veikkausliigakokoonpanoon kaudella 2017 ja oli mukana kymmenessä Veikkausliigan ottelussa, mutta ei päässyt kentälle. Ensimmäisen ottelunsa pääsarjatasolla hän pelasi seuraavalla kaudella 7. huhtikuuta 2018, kun SJK hävisi kotiottelun PS Kemille 0–1. Tikkanen pelasi SJK:n riveissä kaikkiaan seitsemän kautta ja 131 ottelua. Marraskuussa 2024 Tikkanen ilmoitti siirtyvänsä toiseen Veikkausliigaseuraan HJK:hon.
Alle 19-vuotiaiden ikäkausimaajoukkueessa hän on pelannut seitsemän ottelua ja nousi keväällä 2025 A-maajoukkueryhmään.
Kausikohtaiset tilastot.
Päivitetty 11. kesäkuuta 2019.
Luettelo Georgian kuvernööreistä

Tämä on luettelo Georgian kuvernööreistä.
Georgian kuvernööri on Georgian hallinnon päämies ja osavaltion asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Georgian uusiin lakiesityksiin.
Brian Kemp

Brian Porter Kemp (s. 2. marraskuuta 1963 Athens, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut tammikuusta 2019 alkaen Georgian 83. kuvernöörinä. Kemp oli osavaltion Secretary of State vuosina 2010–2018. Tätä ennen hän oli Georgian senaatin jäsen.
Santeri Väänänen

Santeri Väänänen (s. 1. tammikuuta 2002 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Norjan Eliteserienissä pelaavaa Rosenborgia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Väänänen nousi HJK:n kakkosjoukkueeseen Klubi 04:een kaudeksi 2018. Hän pelasi ensimmäisen Ykkösen ottelunsa 28. huhtikuuta 2018, kun Klubi 04 hävisi kotiottelun Jarolle 0–2. Väänänen pelasi kaudella 2018 yhteensä 16 Ykkösen ottelua. 7. lokakuuta 2018 hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 16-vuotiaana, kun HJK voitti VPS:n kotiottelussa 1–0.
Tammikuusssa 2023 Väänänen siirtyi norjalaiseen Rosenborgiin.
Väänänen on edustanut Suomea useissa nuorisomaajoukkeissa. A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki harjoitusottelussa Ruotsia vastaan 9. tammikuuta 2023.
Samu Laitinen

Samu Laitinen (s. 13. elokuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja.
Soldem

 
Soldem (Suomen Telecenter Oy) on vuonna 2003 perustettu myyntitalo, joka on osa Soldem Group -konsernia. Vuoteen 2018 asti yritys toimi nimellä Suomen Telecenter, minkä jälkeen yritys otti käyttöön aputoiminimen Soldem.
Yritys toimii Tampereella ja työllistää noin 200 ihmistä. Kanavina myynnissä toimivat puhelinmyynti, chat ja myynnillinen asiakaspalvelu.
Daklatasviiri

Daklatasviiri (C40H50N8O6) on karbamaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketeiteessä hepatiitti C-infektioiden hoitamiseen. Daklatasviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Daklatasviiri sitoutuu hepatiittiviruksen NS5A-proteiiniin ja estää sen toiminnan. Tämä proteiini on oleellinen viruksen lisääntymiskyvyn kannalta ja toimimattomana virus ei pysty lisääntymään. Daklatasviiri on tehokas useimpia hepatiittiviruksen genotyyppejä vastaan. Se annostellaan tablettina ja sitä käytetään yhdessä ribaviriinin ja pegyloidun interferoni-α:n kanssa tai vaihtoehtoisesti yhdessä sofosbuviirin kanssa. Daklatasviiri hyväksyttiin markkinoille Euroopan unionin alueella vuonna 2014 ja Yhdysvalloissa vuonna 2015.
Haittavaikutukset.
Tyypillisiä daklatasviirin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla päänsärky, huonovointisuus, väsymys, anemia sekä lymfosyyttien ja neutrofiilien alhainen määrä veressä.
Steve Walford

Stephen James "Steve" Walford (s. 5. tammikuuta 1958 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskuspuolustajana.
Walford aloitti ammattilaisuransa Tottenham Hotspurin joukkueessa, josta hän siirtyi vuonna 1977 paikallisvastustaja Arsenaliin. Hän oli kaudella 1978–1979 voittamassa FA Cupia; hän pelasi kauden aikana kaksi cup-ottelua kokonaan ja pääsi neljässä ottelussa, loppuottelu mukaan lukien, vaihtopelaajana kentälle. Samalla kaudella hän pelasi UEFA Cupissa neljä ottelua, joista kolme avauskokoonpanossa. Kaudella 1979–1980 hän pelasi Euroopan cup-voittajien cupissa kaksi ottelua, joista avauskokoonpanossa ensimmäisen välieräottelun.
Walford pelasi Arsenalissa kaudella 1977–1978 viisi liigaottelua ja seuraavilla kausilla 33, 19 ja 20 liigaottelua. Noissa otteluissa hän teki yhteensä kolme maalia. Vuonna 1981 hän siirtyi Norwich Cityyn ja kaksi vuotta myöhemmin West Ham Unitediin, jossa hän oli tärkeässä roolissa joukkueen sijoittuessa liigassa kolmanneksi.
Pelaajauransa jälkeen Walford on toiminut Martin O’Neillin apuvalmentajana muun muassa Leicester Cityssä, skotlantilaisseura Celticissä, Aston Villassa ja Sunderlandissa.
Moldova lasten Eurovision laulukilpailussa

Moldova on osallistunut lasten euroviisuihin vuodesta 2010. Sen paras sijoitus on vuodelta 2011, kun Lerika sijoittui kuudenneksi kappaleella "No, No". Maan huonoin sijoitus on vuodelta 2013, kun Rafael Bobeica sijoittui yhdenneksitoista kappaleellaan "Cum să fim".
Azerbaidžanin 1. divisioona

Azerbaidžanin 1. divisioona () on Azerbaidžanin miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2018–19 sarjassa pelasi 14 joukkuetta. Joukkueet pelaavat kaksinkertaisen sarjan, ja sarjan voittaja saa paikan Azerbaidžanin Valioliigassa.
Pontiac-kuume

Pontiac-kuume on äkillinen, henkeä uhkaamaton hengitysteiden sairaus, jota aiheuttavat useat gram-negatiiviseen "Legionella"-sukuun kuuluvat bakteerit. Tauti ilmenee ylempien hengitysteiden tulehduksena, joka muistuttaa oireiltaan lievää influenssaa. Pontiac-kuume paranee itsestään ja jää lievyytensä takia usein diagnosoimatta. Pontiac-kuumeella on aiheuttajana sama bakteeri kuin vakavammalla legioonalaistaudilla. Erona on, että Pontiac-kuume ei aiheuta keuhkokuumetta.
Pontiac-kuumeen nimi viittaa Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa sijaitsevaan Pontiacin kaupunkiin, missä tauti ensimmäisen kerran havaittiin. Vuonna 1968 useat paikallisen terveysviraston työntekijät sairastuivat kuumeeseen ja lievän flunssan kaltaisiin oireisiin, mutta eivät keuhkokuumeeseen. Vuonna 1976 Philadelphiassa puhjenneen legioonalaistautiepidemian jälkeen osavaltion terveysvirasto tutki muutaman vuoden takaiset verinäytteet uudelleen, ja havaitsi työntekijöiden sairauden aiheuttajan olleen vastalöydetty "Legionella pneumophila". Vuonna 1988 " Legionella micdadei" aiheutti Isossa-Britanniassa epidemian, joka sai nimekseen Lochgoilhead-kuume. Sen jälkeen on tunnistettu muitakin Pontiac-kuumetta aiheuttavia "Legionella"-suvun lajeja, joista merkittävin on vuonna 2007 Uudessa-Seelannissa löydetty "Legionella longbeachae". Tämä epidemia oli ensimmäinen, jossa aiheuttaja oli levinnyt maaperästä.
Aiheuttaja.
Pontiac-kuumetta aiheuttavia "Legionella"-lajeja ovat ainakin "Legionella pneumophila", "Legionella longbeachae", "Legionella feeleii", "Legionella micdadei" ja "Legionella anisa".
Tartunnanlähteet.
Taudinaiheuttajat viihtyvät vedessä ja maaperässä. Ensimmäinen maaperän käsittelystä aiheutunut tapaus havaittiin Uudessa-Seelannissa tammikuussa 2007, jolloin kaikkiaan 10 taimiston työntekijää sairastui Pontiac-kuumeeseen. Tapaus oli myös ensimmäinen, jonka aiheuttajaksi tunnistettiin "L. longbeachae".
Tartunta.
Pontiac-kuume ei tartu ihmisestä toiseen. Tartunta edellyttää aerosoloituneen veden tai maaperän sisältämän "Legionella"-bakteerin läsnäoloa.
Epidemiologia.
Pontiac-kuumeen itämisaika on vain 1–3 päivää. Kuolemantapauksia ei ole raportoitu eikä taudin paraneminen ole vaatinut hoitoa. Tautitapaukset jäävät useasti raportoimatta. Toisin kuin legioonalaistaudissa, ei iällä, sukupuolella tai tupakoinnilla ole havaittu merkitystä riskitekijöinä. Pontiac-kuume vaikuttaa tarttuvan herkimmin 29–32-vuotiaisiin nuoriin aikuisiin. Taudin patogeneesi on toistaiseksi heikosti tunnettu.
Halfdan Rasmussen

Halfdan Wedel Rasmussen (29. tammikuuta 1915 Kööpenhamina – 2. maaliskuuta 2002 Hornbæk, Helsingørin kunta) oli tanskalainen kirjailija. Hän kirjoitti lastenrunoja ja esitti yhteiskunnallisia kannanottoja.
Ura.
Rasmussen oli lähtökohdiltaan Christianshavnin työläiskirjailija, jonka kokemuksiin vaikuttivat 1930-luvun lama ja työttömyys. Tanskan miehityksen aikana hän kirjoitti sodanvastaisia runoja, ja niitä levitettiin salaa. Hän käsitteli teoksissaan yhteiskunnallisia kysymyksiä ja ihmisoikeuksia, ja häntä on luonnehdittu ”taistelevan humanismin” edustajaksi. Lisäksi hän julkaisi useita "Tosseries"-nimisiä hirtehishumoristisia runokokoelmia, ja lapsille hän kirjoitti nonsense-henkistä runoutta, muun muassa aapisen "Halfdans ABC", joka kuuluu Tanskan kulttuurikaanoniin. Hän julkaisi yli 80 kirjaa.
Rasmussenille myönnettiin useita palkintoja, muun muassa kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinto 1965 ja Tanskan akatemian suuri palkinto 1988.
Kun Rasmussenin lastenrunoja julkaistiin uudelleen vuonna 2019, kokoomateoksesta poistettiin – perikunnan vastustuksesta huolimatta – kahdeksan runoa, joissa käytettiin rasistisiksi katsottavia sanoja, kuten ”neekeri” ja ”hottentotti”.
Butte (kivimuodostuma)

Butte on pienikokoinen pöytävuori. Sen yläosa on kulutusta kestävää kiveä mutta reunat ovat jyrkät ja eroosioherkät. Butte on yleensä korkeuttaan kapeampi, sillä se on syntynyt pöytävuoren lohkeiltua seinämistään. Buttekin kuluu ajan myötä kapeaksi kivipylvääksi, joka lopulta romahtaa.
Arizonan Monument Valleyssa on useita 120–360 metrin korkuisia butteja.
Vital Brazil

Vital Brazil Mineiro da Campanha, tunnettu nimellä Vital Brazil (28. huhtikuuta 1865 – 8. toukokuuta 1950), oli brasilialainen lääkäri, biolääketieteen tutkija ja immunologi. Hänet tunnettiin uraauurtavasta työstään myrkyllisten eläinten parissa. Hän kehitti vastamyrkyn käärmeen puremaan ja onnistui laskemaan myrkyllisistä puremista johtuvien kuolemien määrää Etelä- ja Keski-Amerikassa merkittävästi.
Geoff Pike

Geoff Pike (s. 28. syyskuuta 1956 Lower Clapton) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana.
Pike edusti toistakymmentä vuotta lontoolaisseura West Ham Unitedia. Hän oli vuonna 1980 voittamassa FA Cupia. Vuosina 1976 ja 1977 hän pelasi lainalla Yhdysvalloissa Hartford Bicentennialsin (myöh. Connecticut Bicentennials) joukkueessa. Vuonna 1987 hän siirtyi West Hamista Notts Countyyn ja kaksi vuotta myöhemmin Leyton Orientiin.
Stuart Pearson

Stuart James Pearson (s. 21. kesäkuuta 1949 Cottingham) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.
Pearson aloitti ammattilaisuransa Hull Cityn joukkueessa. Vuodet 1974–1979 hän edusti Manchester Unitedia ja vuodet 1979–1982 West Ham Unitedia. Hän voitti FA Cupin kahdesti. Vuoden 1977 loppuottelussa Manchester United voitti Liverpoolin 2–1 ja Pearson teki ottelun ensimmäisen maalin. Vuoden 1980 loppuottelussa West Ham voitti Arsenalin 1–0 ja tuolloinkin Pearson pelasi koko ottelun.
Pearson pelasi Englannin maajoukkueessa 15 ottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1976–1978.
Luettelo Helvetinjärven kansallispuiston järvistä

Tämä on luettelo Helvetinjärven kansallispuiston järvistä. Helvetinjärven kansallispuisto on noin 13 kilometriä pitkä ja 8,7 kilometriä leveä. Sen sisälle on jäänyt suojelematon alue, joka on 5,8 kilometriä pitkä ja 3,1 kilometriä leveä. Suojellulla alueella on lukuisia järviä, joiden rannoista kaikki tai osa kuuluvat puistoon, ja joitakin järviä, joiden koko vesialue, tai osa vesialueesta, sisältyy puiston alueisiin. Keskellä olevalla alueella sijaitsee ainakin Perälammi, Kylkilammi, Pahalammi, Rujonlammi, Pikku Ruokejärvi ja Myllyjärvi. Suojelussa, joko osittain tai kokonaan, on seuraavia järviä tai lampia :
Alueen länsi- ja keskiosan järvet laskevat Karjulanjoen valuma-alueella Kurussa Näsijärven Vankaveteen, pohjoisosat Pirttijärven valuma-alueella Vaskiveden Mertujärveen, itäosat Visuselän Myllyperään ja kaakkoisosan järvet Paarlammin valuma-alueella Rämingissä Paloveden Jäminginselkään.
Ingemar Hedberg

Ingemar Harald Robert Hedberg (8. maaliskuuta 1920 Örebro – 19. toukokuuta 2019 Tukholma) oli ruotsalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Hedberg saavutti yhdessä Lars Glassérin kanssa kajakkikaksikkojen 1 000 metrillä olympiahopeaa Helsingissä 1952. Kööpenhaminan MM-kilpailuissa 1950 hän voitti kolme kultamitalia. Hedberg kuoli Tukholmassa 99-vuotiaana 19. toukokuuta 2019.
Alan Devonshire

Alan Ernest Devonshire (s. 13. huhtikuuta 1956 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikentän vasemmalla laidalla.
Devonshire edusti toistakymmentä vuotta West Ham Unitedia. Hän voitti FA Cupin vuonna 1980, jolloin West Ham voitti loppuottelussa Arsenalin 1–0. Vuosina 1990–1992 hän edusti Watfordia. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmentajana alasarjoissa.
Devonshire pelasi Englannin maajoukkueessa kahdeksan ottelua vuosina 1980–1983.
Bergpark Wilhelmshöhe

Bergpark Wilhelmshöhe on maisemapuisto Kasselissa Saksassa. Puiston pinta-ala on 2,4 km². Puiston rakentaminen alkoi 1689 ja kesti 150 vuotta. Puisto on avoinna yleisölle nykyään. Se on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2013.
Puistossa on luolia, koskia, näyttäviä vesiputouksia ja suihkulähteitä. Suurin niistä on 50 metriä korkea geysir, joka oli maailman korkein valmistuessaan vuonna 1767. Yhdessä puiston yläpuolella kohoavan ja kilometrien päähän näkyvän 11,5 metriä korkean kuparilevystä tehdyn Herkuleksen patsaan kanssa se on osoitus 1700- ja 1800-lukujen Euroopan hallitsevan luokan vauraudesta ja vallasta.
Antero Valtasaari

Kalle Antero Valtasaari (15. joulukuuta 1908 Rymättylä – 6. huhtikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen seminaarinjohtaja, kouluneuvos ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Antero Valtasaaren vanhemmat olivat opettaja Kalle Jalmari Valtasaari ja Alma Holopainen ja puoliso vuodesta 1933 lehtori Hanna Kasurinen. Tapani Valtasaari oli heidän poikansa. Antero Valtasaari tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931. Hän toimi Kuopion yhteiskoulun suomen kielen opettajana 1933–1937, Kajaanin seminaarin suomen kielen ja kirjallisuuden lehtorina 1937–1945, Raahen seminaarin johtajana 1945–1952 ja Heinolan seminaarin johtajana 1952–1972. Turun opettajakorkeakoulun rehtori Valtasaari oli 1949–1953 ja hoiti useaan otteeseen kouluhallituksen kouluneuvoksen virkaa. Kouluneuvoksen arvon hän sai 1968.
Krokotiilisalamanteri

Krokotiilisalamanteri ("Tylototriton verrucosus") on Aasiasta kotoisin oleva sammakkoeläin. Sitä tavataan ainakin Kiinassa, Intiassa, Nepalissa, Myanmarissa ja Thaimaassa.
Krokotiilisalamanterin pääväri on ruskea, leuka, maha ja kyljet ovat lähes mustat, häntä on vaaleampi kuin vartalo. Krokotiilisalamanterin kasvaa 15-20 cm pitköksi. Sen selässä on kaksi riviä nystyröitä, mikä saa sen näyttämään pieneltä krokotiililta. 
Krokotiilisalamantereita pidetään lemmikkeinä akvaterraariossa tai terraariossa. Jotkut niistä viihtyvät pitkiä aikoja vedessä, toiset eivät.
Billy Bonds

William Arthur ”Billy” Bonds (17. syyskuuta 1946 Lontoo – 30. marraskuuta 2025) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana ja puolustavana keskikenttäpelaajana.
Bonds aloitti ammattilaisuransa Charlton Athleticissa vuonna 1964 ja siirtyi kolme vuotta myöhemmin West Ham Unitediin, jota hän edusti 21 vuotta. Hän voitti FA Cupin vuosina 1975 ja 1980 ja oli molemmilla kerroilla joukkueen kapteeni.
Pelaajauransa jälkeen Bonds toimi päävalmentajana West Ham Unitedissa vuosina 1990–1994 ja Millwallissa 1997–1998.
Heppner

Heppner on kaupunki Oregonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 1 291. Heppner on Morrow’n piirikunnan hallintokeskus. 
Kaupunki perustettiin vuonna 1887.
Asukkaat.
Kaupungin asukkaista 90 prosenttia on valkoisia ja 5,25 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 0,755 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 99,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 43,9 vuotta.
Kyklooppi (Clive Cusslerin romaani)

Kyklooppi () on Clive Cusslerin kirjoittama ja Simon &amp; Schusterin julkaisema jännitysromaani vuodelta 1985. Sen päähenkilönä on Cusslerin romaanien vakiohahmo Dirk Pitt. Romaanin juoni käsittelee Pittin yrityksiä löytää vuonna 1918 uponnut Yhdysvaltain laivaston alus USS "Cyclops" ja siihen salaa lastattu Amerikan alkuperäiskansan kulta- ja jalokivipatsas, estää Neuvostoliittoa räjäyttämästä Havannaa ja Fidel Castroa lannoitteella täytetyllä rahtilaivalla ja selvittää, miksi ja miten kuolleen yhdysvaltalaisen miljonäärin ja tämän kumppanien ruumiin tilalle vaihdettiin neuvostoliittolaisten kosmonauttien ruumiit.
Bronxin serkku

Bronxin serkku ("Quackser Fortune Has a Cousin in the Bronx") on Waris Husseinin ohjaama irlantilainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1970. Siinä Gene Wilder esittää dublinilaista työläisperheen poikaa Quackser Fortunea, joka ei ole jaksanut opetella lukemaan tai laskemaan ja tavanomaisten töiden sijaan keräilee kaduilta hevosenlantaa ja myy sitä puutarhaharrastajille. Yllättäen liiketoiminta lakkaa, kun kaupunki kieltää hevosilla ajon. Samoihin aikoihin hän rakastuu amerikkalaisesta rikkaasta perheestä tulevaan, Dublinin Trinity Collegessa tutkimusta tekevään opiskelijatyttöön (Margot Kidder). Romanssi loppuu aikanaan, ja Quackser yrittää sopeutua uuteen elämäntilanteeseen.
Vastaanotto.
Elokuvan alkuperäiskäsikirjoitus oli ehdolla Writers Guild of America -palkinnon saajaksi.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti luonnehti elokuvaa sen tv-esityksen alla 1981 pieneksi löydöksi ja katkeran helläksi romanttiseksi komediaksi: ”Gene Wilder on hauska ja ihastuttava tavallisena ihmisenä, elämän ja olemassaolon yksinkertaisia perusarvoja kunnioittavana irlantilaisena. Wilderin ja Kidderin yhteiset kohtaukset on toteutettu luontevasti ja hellyttävästi.” "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa ”raivokkaan omaperäiseksi vedätykseksi”, sanoi Wilderin olevan tässä tosi hyvässä vedossa ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Phil Parkes

Philip Benjamin Neil Frederick "Phil" Parkes (s. 8. elokuuta 1950 Sedgley) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina.
Parkes aloitti ammattilaisuransa Walsallin joukkueessa. Vuodet 1970–1979 hän edusti Queens Park Rangersia ja vuodet 1979–1990 West Ham Unitedia. Hän voitti FA Cupin West Hamin riveissä vuonna 1980. Parkes päätti pelaajauransa Ipswich Townissa kaudella 1990–1991.
Parkes pelasi Englannin maajoukkueessa ainoan kerran huhtikuussa 1974 ystävyysottelussa Portugalia vastaan. Lissabonissa pelattu ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin.
Kattilajärvi (Jämsä, Rumakulma)

Kattilajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Rumakulman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ahojärven Rumakulmassa noin seitsemän kilometriä Jämsän keskustasta etelälounaaseen. Lähin suuri järvi, Päijänne, sijaitsee muutaman kilometrin Kattilajärvestä itään. Yhdystie 3291 (Kuhmoinen–Puukkoinen–Jämsä) kulkee Kattilajärven itäpuolitse. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Kurujoen–Nytkymenjoen valuma-alueeseen (14.226) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 84,3 metriä mpy. Kattilajärven eteläpuolella sijaitsee Iso Kattilajärvi ja Pieni Kattilajärvi. Järven laskuoja laskee Peräjärveen, joka on Nytkymenjoen läpivirtausjärvi. Nytkymenjoki virtaa heti Peräjärven jälkeen Nytkymeen ja sitten Päijänteen Tirrinselän Olkkolanlahteen.
Jämsän alueella on myös toinen Kattilajärvi, se sijaitsee Vekkulassa lähellä Jyväskylän rajaa.
Iso Kattilajärvi (Jämsä)

Iso Kattilajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Arvajan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee Jämsän Hassissa kaksitoista kilometriä Jämsän keskustasta etelään. Lähin suuri järvi, Päijänne, sijaitsee muutaman kilometrin Isosta Kattilajärvestä itään. Yhdystie 3291 (Kuhmoinen–Puukkoinen–Jämsä) kulkee Ison Kattilajärven länsipuolitse ja valtatie 24 itäpuolitse. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 141,4 metriä mpy. Ison Kattilajärven koillispuolella sijaitsee Pieni Kattilajärvi. Joitakin kilometrejä edellisistä pohjoiseen sijaitsee Kattilajärvi, jonne järven laskuoja laskee.
Pieni Kattilajärvi (Jämsä)

Pieni Kattilajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Arvajan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee Jämsän Hassissa yksitoista kilometriä Jämsän keskustasta etelään. Lähin suuri järvi, Päijänne, sijaitsee muutaman kilometrin Pienestä Kattilajärvestä itään. Yhdystie 3291 (Kuhmoinen–Puukkoinen–Jämsä) kulkee Pienen Kattilajärven länsipuolitse ja valtatie 24 itäpuolitse. Pienen Kattilajärven lounaispuolella sijaitsee Iso Kattilajärvi. Joitakin kilometrejä edellisistä pohjoiseen sijaitsee Kattilajärvi. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 140,9 metriä mpy. Siihen on johdettu oja Isosta Kattilajärvestä ja suo-oja idästä. Järvellä ei kartan mukaan ole laskuojaa.
Kattilajärvi (Jämsä, Vekkula)

Kattilajärvi on Keski-Suomessa Jämsässä Vekkulan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 0,80 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Vekkulassa seitsemäntoista kilometriä Jämsän keskustasta pohjoiskoilliseen. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Saajoen valuma-alueella (14.27), jonka Saarijärven alueeseen (14.272) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 164,7 metriä mpy. Saarijärvi sijaitsee aivan Kattilajärven itäpuolella Jämsän ja Jyväskylän rajalla.
Vaeltajakotilo

Vaeltajakotilo ("Potamopyrgus antipodarum") on alkujaan uusiseelantilainen sisävesissä elävä kotilolaji, joka on levinnyt Eurooppaan vieraslajina.
Yleensä vaaleanharmahtava tai ruskea kotilo kiertyy myötäpäivään, kierteitä on noin 6. Euroopassa lajin pituus on noin 6 mm, Uudessa-Seelannissa jopa 11 mm.
Lajin arvellaan levinneen Uudesta Seelannista Australiaan ja sieltä Eurooppaan laivojen juomavesitynnyreissä. Myös vesilinnut ovat levittäneet lajia edelleen.
Naumburgin katedraali

Naumburgin katedraali () on luterilainen katedraali Naumburgissa Saksassa. Se oli Naumburg-Zeitzin hiippakunnan tuomiokirkko vuoteen 1615 asti.
Katedraalin rakentaminen aloitettiin 1000-luvulla. Suurin osa nykyisestä rakennuksesta on 1200-luvulta. Sen arkkitehtuurissa yhdistyvät gotiikka ja romaaninen tyyli. Katedraali on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2018.
Judith Resnik

Judith Arlene Resnik (5. huhtikuuta 1949 Akron, Ohio – 28. tammikuuta 1986 Cape Canaveral, Florida) oli yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti. Hän oli Sally Riden jälkeen toinen yhdysvaltalainen avaruudessa käynyt nainen, ja maailmanlaajuisesti neljäs nainen. Resnik kuoli Challenger-sukkulan tuhoutumiseen johtaneessa onnettomuudessa.
Elämä.
Resnik syntyi vuonna 1949 Ohion Akronissa venäläis-juutalaiseen perheeseen. Hän suoritti sähkötekniikan insinöörin alemman korkeakoulututkinnon Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1970 ja väitteli tohtoriksi sähkötekniikasta Marylandin yliopistosta vuonna 1977. Myöhemmin Resnik työskenteli Xeroxilla kunnes tuli vuonna 1978 valituksi Nasan astronauttikoulutukseen. Ensimmäiselle avaruuslennolleen hän osallistui tehtäväspesialistina Discovery-sukkulan ensilennolla vuonna 1984. Hän oli tammikuussa 1986 lähdössä toiselle avaruuslennolleen Challenger-sukkulalla, joka kuitenkin räjähti pian lähtölaukauksen jälkeen. Onnettomuudessa menehtyi Resnikin lisäksi kaikki lennon kuusi muuta miehistön jäsentä.
Asteroidi 3356 Resnik on nimetty hänen muistokseen.
Deadland Ritual

Deadland Ritual oli englantilais-yhdysvaltalainen hard rock -yhtye. Yhtye koostui vokalisti Franky Perezistä (Apocalyptica), kitaristi Steve Stevensistä (Billy Idol, Michael Jackson), basisti Geezer Butlerista (Black Sabbath, Heaven and Hell) ja rumpali Matt Sorumista (Guns N’ Roses). Deadland Ritual julkaisi ensimmäisen singlensä "Down in Flames" joulukuussa 2018. 
Historia.
Deadland Ritualin perustaminen julkistettiin 3. joulukuuta 2018, kun yhtyeen jäsenet laittoivat teasereita uudesta musiikista sosiaalisen median sivuilleen. Rumpali Matt Sorum (entinen Guns N’ Roses, Velvet Revolver ja muut) suunnitteli yhtyeen alun perin ottamalla laulaja Franky Perezin ( Apocalyptica ja aiemmin Scars on Broadway ) ja kitaristi Steve Stevensin ( Billy Idol ) mukaan, entisen Black Sabbath- basisti Geezer Butlerin tullessa mukaan myöhemmin. Rumpali keksi myös yhtyeen nimen, jonka sanotaan "heijastavan ajatusta rituaalisesta kuolleesta tilasta". Yhtye julkaisi viikon kuluttua debyytti- ja musiikkivideonsa "Down in Flames". Kappaleen on tuottanut Greg Fidelman. "Revolver"-lehden Kelsey Chapstick luokitteli kappaleen "raskaaksi blues-rockiksi", kuvaillen, kuinka se "kuljettaa Butlerin tavaramerkkinä olevia pahaenteisiä, paholaismaisia säveliä, mutta Perezin voitonriemuinen laulusuoritus ja Sorumin groove-pitoinen synkooppi antaa erottuvasti nykyaikaisen hard rock -tunnun". "Rolling Stonen" Ryan Reed kuvaili kappaletta "hurmaavaksi blues-rock-eepokseksi". Deadland Ritual esiintyi ensimmäisiä kertoja kesäkuussa 2019 Download Festivalissa Isossa-Britanniassa ja Hellfestissä Ranskassa. Yhtye debytoi The Troubadour -klubilla Hollywoodissa 28. toukokuuta 2019. 
Haastattelussa maaliskuussa 2021 Geezer Butler kertoi Matt Sorumin jättäneen yhtyeen, ja hänen mielestään yhtye on "kuollut". Yhtyeen oli tarkoitus mennä maaliskuussa 2020 studioon äänittämään ensimmäistä albumiaan, mutta se peruuntui koronapandemian tuomien rajoitustoimien myötä, jolloin "virus naulasi viimeisen naulan arkkuun". Kitaristi Steve Stevens kommentoi yhtyeen hajoamista seuraavasti: "Se oli todella vaikeaa. Olimme allekirjoittamassa [levytys]sopimusta. Lähdimme kiertämään Eurooppaa. Olemme kaikki kokeneita muusikoita ja tottuneita tiettyyn elämäntyyliin, ja nyt meidän piti aloitella. Teimme useita festivaalikeikkoja ja pieniä klubikeikkoja. Aluksi kaikki sanoivat olevansa halukkaita tekemään niin, halukkaita lähtemään mukaan. Kun todellisuus iski ja siellä oli surkeaa ruokaa ja surkeita hotelleja ja kaikkea sellaista, luulen, että ihmiset menettivät mielenkiintonsa."
Johan Renck

Bo Johan Renck (s. 5. joulukuuta 1966 Uppsala) on ruotsalainen ohjaaja ja entinen laulaja-lauluntekijä, joka käytti 1990-luvulla taiteilijanimeä Stakka Bo. Hän on ohjannut musiikkivideoita muun muassa Robbie Williamsille, Madonnalle sekä David Bowielle. Lisäksi hän on ohjannut kolme jaksoa yhdysvaltalaiseen televisiosarjaan "Breaking Bad" ja yhden jakson "The Walking Deadiin" sekä pilottijakson "Viikinkeihin".
Renckin ensimmäinen pitkä elokuvaohjaus on nimeltään "Downloading Nancy" (2008). Elokuva sai kielteisiä arvosteluja. Esimerkiksi "Salon"-verkkojulkaisun kriitikko kertoi löytäneensä vastauksen kysymykseen: ”Voiko elokuva olla loukkaavaa roskaa?” Yleisöä poistui ensi-illasta kesken esityksen, mutta näyttelijä Rufus Sewell sanoi silti olevansa ylpeä elokuvasta riippumatta siitä, onko se muiden mielestä hyvä vai huono.
Renckin ohjaama viisiosainen minisarja "Chernobyl" sai ensiesityksensä touko–kesäkuussa 2019. Sarjan pääosissa esiintyvät Stellan Skarsgård, Jared Harris ja Emily Watson. Sarja sai erinomaisen vastaanoton, ja se nousi parhaiten arvostelluksi televisiosarjaksi Internet Movie Database -tietokannassa. "Chernobylin" jälkeen Renck kertoi olonsa ”ammatillisesti tyydytetyksi” ja sanoi siirtyvänsä määrittelemättömän pituiselle tauolle elokuvien ja sarjojen tekemisestä.
Stakka Bo.
Vuonna 1993 Renck julkaisi taiteilijanimellä Stakka Bo tanssihitin ”Here We Go”, jossa kertosäkeen laulaa Nana Hedin. Kappale nousi Britannian singlelistalla sijalle 13 ja Eurochart-listalla sijalle 17.
Ray Luzier

Raymond Lee ”Ray” Luzier (s. 14. kesäkuuta 1970 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen rumpali. Hän on ollut nu metal -yhtye Kornin rumpali täysaikaisesti huhtikuusta 2009 lähtien.
Diskografia.
David Lee Roth.
Albumit 
Army of Anyone.
Albumit 
Korn.
Albumit 
EP:t 
Kokoelmalevyt 
KXM.
Albumit
Amerikanromanit

Amerikanromanit ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat etniseltä taustaltaan romaneja. Heidän väkiluvukseen on arvioitu miljoona.
Ensimmäisten romanien on sanottu saapuneen Amerikkaan orjina Kristoffer Kolumbuksen laivalla vuonna 1498. Romaniorjia tuotiin Euroopasta myöhemminkin siirtokunta-aikana. Romanien suurin muuttoaalto Yhdysvaltoihin seurasi heidän vapautumistaan orjuudesta Balkanilla vuonna 1864. Toinen huomattava muuttoaalto alkoi kommunismin romahtaessa Itä-Euroopassa 1980-luvun lopulla.
Amerikanromanit ovat heterogeeninen ryhmittymä, jonka tausta on erinäisissä romanien diasporaryhmissä, ja täten heidän keskuudessaan esiintyy kulttuurisia eroavaisuuksia. Osa heistä on jatkanut perinteistä kiertolaiselämäntyyliä. 
Amerikanromaneita yhdistää yleinen romani-identiteetti, joka on usein vahva. Toisaalta romanitutkija Ian Hancockin mukaan amerikanromanit usein tarkoituksellisesti piilottavat taustansa muilta välttyäkseen syrjinnältä ja osa identifioituu mieluummin sen maan mukaan, josta suku on muuttanut Yhdysvaltoihin. Romaneihin kohdistuu voimakkaita stereotypioita Yhdysvalloissa, kuten mielikuvat heistä ennustajina ja rikollisina, ja he ovat yleisesti ottaen huonosti tunnettu vähemmistö.
Shut Up (Kelly Osbournen albumi)

Shut Up on Kelly Osbournen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Epäonnistumisen ja sen seurauksena tapahtuneen Epic Recordsilta pudotuksen jälkeen albumi julkaistiin uudelleen vuonna 2003 nimellä "Changes", jossa oli hänen ja hänen isänsä Ozzyn cover Black Sabbathin kappaleesta "”Changes”. Albumi tunnetaan myös cover-versiosta Madonnan kappaleesta ”Papa Don’t Preach”. 
Myöhemmin Osbourne hylkäsi albumin sanomalla: ”Levy-yhtiöni ajatteli: 'Oho, hän on todella cool. Hän on "The Osbournesissa". Haluamme tehdä levytyssopimuksen ja tehdä hänellä rahaa'. Mutta albumi oli paska... tunnuin olevani vain toinen Lindsay Lohan, Ashlee Simpson, Avril Lavigne, ja se ei vain ole kuka minä olen.” 
Vastaanotto.
"Shut Up" sai ristiriitaisen vastaanoton arvostelijoilta. "Peoplen" mukaan ”tarvitaan paljon enemmän kuin oikea sukutaulu ja oikea hiustenleikkaus, jotta voidaan tehdä uskottavaa punk rockia.” Albumi oli myynyt Yhdysvalloissa 155 000 kappaletta syyskuun 11. päivään 2003 mennessä Nielsen SoundScanin mukaan. Suomessa Soundin mukaan albumi oli ”pitkästyttävää ja vasemmalla kädellä sutaistua keskitien rockia, jossa ei artistin tunnetusti ärhäkästä persoonasta ole jälkeäkään”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat säveltäneet Kelly Osbourne ja PowerPack, ellei toisin mainittu.
Thongloun Sisoulith

Thongloun Sisoulith (; s. 10. marraskuuta 1946) on laosilainen poliitikko ja Laosin nykyinen presidentti ja Laosin kansan vallankumouksellisen puolueen pääsihteeri 2021 lähtien. Ennen presidenttiyttä Thongloun oli Laosin pääministeri 20. huhtikuuta 2016 – 22. maaliskuuta 2021.
Sisoulith on suorittanut tohtorin tutkinnon kansainvälisten suhteiden historiasta Moskovassa vuonna 1984.
Henri Jeanson

Henri Jules Louis Jeanson (6. maaliskuuta 1900 Pariisi, Ranska – 6. marraskuuta 1970 Équemauville, Ranska) oli ranskalainen lehtimies, kirjailija ja käsikirjoittaja. 
Henri Jeanson syntyi Pariisissa vuonna 1900 opettajan ja kansantaloustieteen professorin Jules Jeansonin perheeseen. Hänen äitinsä Marie Perret oli kotiäiti. Hänen isänsä kuoli tuberkuloosiin kun Jeanson oli vain 4-vuotias. Hänen kaksi vuotta myöhemmin alkanut koulunkäyntinsä ei sujunut vaikeuksitta, ja hänen kerrotaan olleen hankala oppilas, joka osoitti uhmakkuutta auktoriteetteja vastaan.
Hän alkoi kirjoittamaan kolumneja ja arvosteluja "La Bataille" -sanomalehteen 1917. 1920-1930-luvuilla hän työskenteli sanomalehdille "Journal du peuple"," Hommes du Jour" ja "Le Canard enchaîné", tehden toimittajan lisäksi töitä myös reportterina, haastattelijana ja elokuvakriitikkona. Ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa hän teki vuonna 1932 ilmestyneeseen elokuvaan "Le Jugement de minuit". Sodan lähestyessä Jeanson joutui vaikeuksiin kirjoitettuaan pasifistisia artikkeleita. Hän sai töitä päätoimittajana Ranskan antautumisen jälkeen, mutta joutui saksalaisvastainen linjansa vuoksi nopeasti vankilaan. Hän vapautui muutaman kuukauden jälkeen ja jatkoi työskentelyä anonyymisti elokuvien dialogin käsikirjoittajana. Sodan jälkeen hän jatkoi toimittajana ja elokuvakäsikirjoittajana. Hän lopetti käsikirjoittamisen vuonna 1965 haluten keskittyä muistelmiensa kirjoittamiseen. Hän kuoli marraskuussa 1970, muutama kuukausi ennen muistelmiensa julkaisemista.
Hänen elokuvakäsikirjoituksiinsa lukeutuvat muun muassa Pépé le Moko (1937), Viattomuus on murhattu (1951) ja Elin päivästä päivään (1958).
Petri Huru

Petri Juhani Huru (s. 19. syyskuuta 1966 Pori) on suomalainen perussuomalaisia edustava poliitikko, Porin kaupunginvaltuutettu ja kansanedustaja. Toukokuussa 2019 ilmoitettiin, että hän nousee eduskuntaan varasijalta Laura Huhtasaaren tultua valituksi europarlamenttiin. Hurun edustajantoimi alkoi 2. heinäkuuta 2019. Hän on siviiliammatiltaan palomies-sairaankuljettaja.
Vaalimenestys.
Eduskuntavaaleissa 2019 Huru sai 3954 ääntä Satakunnan vaalipiirissä ja ylsi varasijalle.
Huru valittiin vuoden 2023 vaaleissa eduskuntaan 6 208 äänen äänisaaliilla Satakunnan vaalipiiristä.
Näkemykset.
Arvot.
Huru sijoittuu vaalikonevastausten perusteella poliittiseen keskustaan tai keskusta-oikeistoon. "Ylen" vaalikoneessa Huru sijoittuu arvoasteikolla vahvasti konservatiiviselle puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Hurun näkemykset ilmentävät kansalliskonservatismia (TAN).
HS:n vaalikoneeseen Hurun antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin kansalliskonservatiiviset mielipiteet. HS:n vaalikoneen perusteella Huru on eduskunnan vähiten vihreä kansanedustaja kaudella 2023–2027.
Marguerite Renoir

Marguerite Renoir (o.s. Houllé; 22. heinäkuuta 1906 – 12. heinäkuuta 1987) oli ranskalainen elokuvaleikkaaja. Hän oli Jean Renoirin avopuoliso vuosina 1930–luvulla.
Marquerite Houllé aloitti uransa Pathén elokuvastudiolla Joinville-le-Pontissa filminvärittäjäharjoittelijana vuonna 1921. Kertomansa mukaan hän teki ensimmäiset elokuvaleikkauksensa samana vuonna. Houllé tapasi Renoirin ensimmäisen kerran vuonna 1927, jolloin Renoirin ensimmäinen vaimo Catherine Hessling näytteli pääosaa Alberto Cavalcantin elokuvassa "La P’tite Lili", jonka Houllé myös leikkasi. Renoir oli pienessä sivuroolissa samassa elokuvassa. Houllé ja Renoir tekivät ensimmäisen kerran yhteistyötä kaksi vuotta myöhemmin, kun Houllé leikkasi Renoirin seitsemännen elokuvan "Le Bled" (1929). Heistä tuli rakastavaiset vuoteen 1939 saakka. Houllé otti Renoirin nimen, vaikka pari ei mennyt koskaan naimisiin. 
Marguerite Renoir avioitui myöhemmin oopperalaulaja Adolphe Mathieun kanssa, mutta he hakivat eroa vuonna 1948. Eroa odottavan pariskunnan välille syttyi kotiriita, joka äityi väkivaltaiseksi ja Renoir ampui miestään viisi kertaa itsepuolustukseksi. Mathieu oli väkivaltaisen miehen maineessa ja oli yrittänyt kuristaa vaimoaan. Renoir pidätettiin, mutta päästettiin kuukauden kuluttua vankilasta syytteistä vapautettuna. Välikohtaus tavoitti lehtien etusivut, mutta Renoir palasi pian töihin tehden yhteistyötä Jacques Beckerin, Luis Buñuelin ja Jean-Pierre Mockyn kaltaisten elokuvaohjaajien kanssa.
Suolalehtijalkainen

Suolalehtijalkainen ("Artemia salina") on alkeellinen äyriäinen. Se kasvaa 8–10 mm pitkäksi, joskus jopa 15 mm. Aikuiset yksilöt ovat väriltään kalpean vaaleanpunaisia, vaaleanvihreitä tai läpinäkyviä. Niiden ruumis koostuu noin 20 jaokkeesta.
Suolalehtijalkaiset elävät luonnossa lämpimien alueiden suolajärvissä. Toukkia ja aikuisia yksilöitä käytetään akvaariokalojen ja sammakkoeläinten ravintona.
Aarne Vartiainen

Aarne Vartiainen (19. toukokuuta 1888 Viipuri – 25. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja tietokirjailija.
Henkilöhistoria.
Aarne Vartiaisen vanhemmat olivat nahkurimestari Matti Vartiainen ja Ulriika Maria Paavilainen ja puoliso vuodesta 1922 sairaanhoitaja Lempi Vainio. Vartiainen tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1909. Hän oli Kajaanin yhteislyseon vanhempi lehtori 1922–1930, vararehtori 1924–1929 ja rehtori 1929–1930. Viipurin kaksoislyseon vanhempana lehtorina Vartiainen toimi vuodesta 1930, vararehtorina 1931–1940 ja rehtorina 1940–1945. Helsingin kaksoisyhteislyseon vanhempi lehtori ja rehtori hän oli 1945–1948. Vartiaisella oli useita luottamustehtäviä, Kajaanin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1924–1930. Vt. kouluneuvoksena Vartiainen toimi useita kertoja vuosien 1937 ja 1954 välillä, kouluneuvoksen arvon hän sai 1952.
Wear

Wear [ˈwɪər] on noin 97 kilometriä pitkä joki, joka virtaa County Durhamin kreivikunnassa ja laskee Pohjanmereen.
Wear saa alkunsa Penniinien pohjoishuipuilta läheltä Wearheadin kylää. Aluksi se virtaa vuolaana Weardalen halki. Saavutettuaan County Durhamin itäosien alavat maat se levenee ja syvenee ja laskee lopulta mereen Sunderlandin kohdalla. Aikaisemmin jokisuu sijaitsi etelämpänä Hartlepoolin lähistöllä, mutta uoma on siirtynyt aikojen kuluessa pohjoisemmaksi.
Bishop Aucklandista alavirtaan Wear virtaa vanhojen hiilikenttien läpi. Alueella ei ole kuitenkaan ollut kaivostoimintaa enää 1900-luvun lopun jälkeen. Alajuoksullaan joki ohittaa myös Durhamin kaupungin, jonka linna ja katedraali kohoavat 30 metriä sen pinnan yläpuolelle.
Fagus-Werk

Fagus-Werk on kenkälestitehdas Alfeldissa Ala-Saksissa Saksassa. Tehdas rakennettiin alun perin vuosina 1911–1913, ja siihen tehtiin laajennuksia vuoteen 1925 asti. Tehdasrakennuksen suunnittelivat Walter Gropius ja Adolf Meyer. Tehdasrakennusta pidetään merkittävä esimerkkinä aikaisesta modernista arkkitehtuurista. Fagus-Werk on ollut Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2011.
Portimojärven alue (Aavasaksa)

Portimojärven alue (Aavasaksa) (vesistöaluetunnus 67.91) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 346,73 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,33 %. Vesistön alueen alarajana on Tornionjoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 117,69 neliökilometriä ja sen järvisyys on 8,65 %. Reitin vedet tulevat seuraavaksi Tornionjoen vasemmalla Suomen puolella sijaitsevalle Ylitornion alueelle (67.13).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Adolf Meyer

Adolf Meyer (17. kesäkuuta 1881 – 14. heinäkuuta 1929) oli saksalainen arkkitehti. 
Hän oli Peter Behrensin oppilas ja työntekijä. Myöhemmin Meyeristä tuli Walter Gropiusin firman johtaja ja myöhemmin yhtiökumppani. Vuodesta 1919 alkaen Meyer opetti Bauhaus-arkkitehtuuria.
Lohijärven alue

Lohijärven alue (vesistöaluetunnus 67.92) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 280,37 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 14,76 %. Vesistön alueen alarajana on Törmäniva, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2 770,96 neliökilometriä ja sen järvisyys on 9,32 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Portimojärven alueeseen (67.91).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Miekojärven alue

Miekojärven alue (vesistöaluetunnus 67.93) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 407,54 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 21,23 %. Vesistön alueen alarajana on Krunninniva, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 2 131,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 9,74 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Lohijärven alueeseen (67.92).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Lankojärven alue

Lankojärven alue (vesistöaluetunnus 67.94) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 211,86 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,16 %. Vesistön alueen alarajana on Miekojärvi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 550,56 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,96 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Miekojärven alueeseen (67.93).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
Aalisjoen valuma-alue

Aalisjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 67.95) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 338,7 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,84 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Konttajärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Lankojärven alueelle (67.94).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Iso-Vietosen–Raanujärven alue

Iso-Vietosen–Raanujärven alue (vesistöaluetunnus 67.96) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 605,64 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,76 %. Vesistön alueen alarajana on Kaaranneskoski, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 944,45 neliökilometriä ja sen järvisyys on 10,15 %. Reitin vedet laskevat seuraavaksi Miekojärveen, joka sijaitsee Miekojärven alueella (67.93).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Palojoen valuma-alue (Tengeliö)

Palojoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 67.97) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 338,81 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,49 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Vietonen, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Iso-Vietosen–Raanujärven alueelle (67.96).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Meltosjoen valuma-alue

Meltosjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 67.98) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 229,19 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,52 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Miekojärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Miekojärven alueelle (67.93).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Kuijasjoen valuma-alue

Kuijasjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 67.99) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 358,85 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,54 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Lohijärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Lohijärven alueelle (67.92).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Alfeld

Alfeld, virallisesti saksaksi Alfeld (Leine) on kaupunki Ala-Saksissa Saksassa. Kaupungissa oli noin 18 500 asukasta vuoden 2019 arvioiden mukaan, mikä tekee Alfeldista Hildesheimin piirikunnan toiseksi suurimman kaupungin. Kaupungissa sijaitsee Unescon maailmanperintökohde Fagus-Werk.