tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carl Mesterton

Carl Wilhelm Ossian Mesterton (21. marraskuuta 1929 Helsinki – 22. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen televisio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä.
Carl Mesterton opiskeli Vapaassa taidekoulussa ja Helsingin yliopistossa sekä kävi Svenska Teaternin oppilaskoulun. Saman teatterin näyttelijäkuntaan hän kuului 1952–1957. Radiossa hän toimi vuosina 1953–1957 ohjaajana, tuottajana, näyttelijänä ja reportterina. Ruotsin radion vierailevana ohjaajana Mesterton toimi vuonna 1968. Hän kuului suomalaisen televisiotoiminnan pioneereihin, ja hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmatuotannon palveluksessa ohjaajana ja tuottajana vuodesta 1957. Hän irtisanoutui työstään vuonna 1990 voidakseen siirtyä tekemään freelancerina televisiosarjoja Yleisradion suomenkielisessä tuotannossa, jolla on suuremmat resurssit.
Vuonna 1966 Carl Mesterton sai elokuvataiteen valtionpalkinnon elokuvan "En gammal mans dag" ohjauksesta. Vuonna 1972 hän sai yhtenä työryhmän jäsenenä valtion tiedonjulkistamispalkinnon 14-osaisesta sosiaalilainsäädäntöä valottavasta perhesarjasta "Kuinkahan tästä selvitään?" (alk. "Nog blir det bra?"). Sarjaa piti myös päivälehtikriitikoista muodostettu Telvis-raati vuoden toiseksi parhaana tv-ohjelmana. Samasta suomenruotsalaisesta helsinkiläisperheestä kertoivat myös myöhemmät sarjat "Bergströmit" (1978) ja "Kuinkahan Bergströmien käy?" (1988), joita Mesterton käsikirjoitti yhdessä Anna Simbergin, Curt Ulfstedtin, Nils Brandtin ja Leo Hertzbergin kanssa. 
Mestertonin TV-ohjauksia ovat myös muun muassa rikossarja "Jääkö kukaan suremaan?" (1974), kainuulaisen pienviljelijäperheen sukukronikka "Metsolat" (1993–1995) ja historiallinen draamasarja "Hovimäki" (1999–2003) Lindhofin aatelissuvun ja Sepän torpparisuvun vaiheista kolmella eri vuosisadalla. Mesterton on kirjoittanut sarjat yhdessä muun muassa vaimonsa Anna-Lisa Mestertonin kanssa. 
Mesterton on myös näytellyt suuria ja pieniä rooleja elokuvissa ja televisiossa, kuten Markku Pölösen "Onnen maassa" (1993), Jaakko Pakkasvirran Kafka-filmatisoinnissa "Linna" (1986) sekä Reima Kekäläisen ohjaamassa ja Paavo Haavikon omasta romaanistaan dramatisoimassa televisiosarjassa "Barr-niminen mies" (1984).
Carl Mesterton toimi yhtenä apulaisohjaajana Warren Beattyn osittain Suomessa kuvaamassa elokuvassa "Punaiset" (1981).
Mesterton on opettanut tv-alaa Taideteollisessa oppilaitoksessa ja ruotsalaisessa teatterikoulussa.
Yksityiselämä.
Mesterton oli naimisissa Anna-Lisa Mestertonin (o.s. Sivén) kanssa vuodesta 1957 lähtien. Heillä on kaksi lasta, viisi lapsenlasta ja neljä lapsenlapsenlasta (marraskuussa 2019). Hänellä diagnosoitiin vuonna 2017 syöpä selässä.
Hän kuoli heinäkuussa 2021 pitkän sairauden uuvuttamana.
Mary A. Bomar

Mary A. Bomar (30. kesäkuuta 1944 – 28. elokuuta 2022) oli Yhdysvaltain National Park Servicen järjestyksessään 17. johtaja. Hänet valittiin virkaansa 5. syyskuuta vuonna 2006. Ennen valintaansa hän työskenteli paikallisjohtajana NPS:n koillisalueella. Bomar työskenteli NPS:n alaisuudessa myös intendenttinä Independence National Historical Parkissa ja Oklahoma City National Memorialissa. Bomar oli alun perin kotoisin Englannista, mutta hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1977.
Bomar jäi eläkkeelle vuonna 2009.
Bernard Stiegler

Bernard Stiegler (1. huhtikuuta 1952 Villebon-sur-Yvette, Ranska – 5. elokuuta 2020) oli ranskalainen filosofi. Hän käsitteli muun muassa teknologiaa ja teknologista konvergenssia, aikaa, individuaatiota, konsumerismia, kuluttajakapitalismia, amerikkalaistumista sekä politiikan ja ihmisyhteisön tulevaisuutta.
Aiheesta muualla.
Kirjoituksia verkossa:
J. Alexander

Jay Alexander (tunnetaan myös nimellä K.Takalo, s. 12. huhtikuuta 1958) on entinen malli ja nykyinen catwalk-opettaja. J. Alexander on tullut televisionkatsojille tutuksi yhtenä "Huippumalli haussa" -ohjelman tuomareista. Alexander toimi "Suomen Huippumalli haussa" -ohjelmassa vierailevana tuomarina ensimmäisellä tuotantokaudella 5. jaksossa ja vieraili kilpailussa uudelleen vuonna 2010 jaksossa 10. Alexander asuu nykyisin Pariisissa, Ranskassa.
Christopher Hampton

Christopher Hampton (s. 26. tammikuuta 1946) on englantilainen näytelmäkirjailija.
Hampton on opiskellut Oxfordin yliopistossa, jossa kiinnostui myös teatterista. Hänen tunnetuin näytelmänsä on sovitus Choderlos de Laclos´n romaanista "Vaarallisia suhteita" ("Les liaisons dangereuses"). Hampton sovitti näytelmästään myös käsikirjoituksen Stephen Frearsin vuonna 1988 valmistuneeseen elokuvaan "Valheet ja viettelijät". 
Hamptonin de Laclos -sovitusta on esitetty myös monissa Suomen teattereissa nimillä "Vaarallisia suhteita, Valheita ja viettelijöitä" ja "Valheita ja viettelyksiä". Näytelmää "The Philantropist" on esitetty nimillä "Tosi ystävä" ja "Ihmisystävä".
Toinen Hamptonin kirjoittama oman näytelmän elokuvasovitus on runoilijoiden Rimbaud ja Verlaine suhteesta kertova elokuva "Total Eclipse" (1995), joka perustuu Hamptonin näytelmään vuodelta 1968.
Vuonna 1975 Yleisradio tuotti oululaisvoimin kuunnelman Hamptonin näytelmästä "Villit" (Savages, 1973). Sen ohjasi Ari Kallio.
Jay Manuel

Jay Manuel (s. 14. elokuuta 1972, Toronto Kanada) on meikkitaiteilija, muotikuvaaja ja muotikuvausten ohjaaja sekä stylisti. Parhaiten hänet tunnetaan ohjelmasta Huippumalli haussa. Tyra Banks antoi hänelle lempinimen Mr J., koska samasta ohjelmasta tuttu J. Alexander on lempinimeltään Miss J.
Jay Manuel juontaa myös Kanadan versiota Huippumalli haussa -ohjelmasta ja lisäksi hänellä on oma muotiohjelma "Style her famous". Jay Manuel on lanseerannut oman meikkituotesarjan "Manual override".
Leo Lindsten

Leo Olavi Lindsten (17. heinäkuuta 1943 Lauritsala – 11. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen kriitikko, runoilija ja kuvataiteilija joka oli mukana 1960-luvun liikehdinnässä mutta ei tiukasti poliittisesti sitoutuneena.
Lindsten julkaisi ensimmäiset runonsa 1965 muutettuaan Lappeenrannasta Helsinkiin. Kirjoittamisen lisäksi pop-taiteilijaksi itseään kutsunut Lindsten maalasi tauluja ja toimi Kansan Uutisten taidearvostelijana 1964-1971.
Lindsten oli mukana 1965 Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyssä protestinäyttelyssä johon osallistuivat Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelystä reputetuksi tulleet nuoret taiteilijat. Heitä olivat Lindstenin lisäksi Igor Eriksson, Alpo Karjalainen, Kari Jylhä, Niilo Hyttinen ja Mikael Stierncreutz. Lindsten maalasi aluksi sarjakuvaruutuja esikuvanaan amerikkalainen pop-taiteilija Roy Lichtenstein mutta siirtyi 1960-luvun lopulla tekemään omia muunnelmiaan suomalaisten taiteilijoiden tunnetuista teoksista kuten Ferdinand von Wrightin Taistelevat metsot-maalauksesta. 
1970-luvun alussa Lindsten teki amerikkalaisten pop-taiteilijoiden esimerkin mukaan muotokuvia kuuluisista suomalaisista henkilöistä - tässä tapauksessa Mannerheimista, Armi Kuuselasta, Urho Kekkosesta ja runoilija Pentti Saarikoskesta.
Lindsten tutki myös kirjailija Maiju Lassilan elämää ja julkaisi tästä kirjan sekä oli mukana tekemässä käsikirjoitusta Lassilan elämänvaiheita kuvanneeseen Tulipää-elokuvaan. 1980-luvulla Lindsten sai huomiota omaelämäkerrallisella "Istuja pitkän illan"-romaanillaan
jossa hän kuvasi omaa alkoholismiaan 1960- ja 1970-luvun tapahtumien taustaa vasten.
Eva Pigford

Eva Marcille (oik Eva Marcelle Pigford) (s. 30. lokakuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän voitti "Huippumalli haussa" -mallikilpailun ensimmäisenä afroamerikkalaisena ja lyhyimpänä kilpailijana (169 cm).
Kilpailun päättymisen jälkeen Pigford on tehnyt mallintöitä mm. Donna Karanille, Samsungille ja CoverGirlille ja esiintynyt "Elle"- ja "In Touch" -lehdissä. Hän on näytellyt "Kevin Hill" -sarjassa ja Jamie Foxxin musiikkivideolla.
Glacier Bayn kansallispuisto

Glacier Bayn kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Alaskassa sijaitseva kansallispuisto. Se julistettiin kansalliseksi suojelumonumentiksi 25. helmikuuta 1925 ja kohotettiin kansallispuiston asemaan 2. joulukuuta 1980. Glacier Parkin kansallispuisto on vuodesta 1979 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Puiston 13 287 km² laajuista aluetta hallinnoi muiden Yhdysvaltojen kansallispuistojen tapaan maan National Park Service. 
Puisto on tunnettu jäävuoristaan ja jäätiköistään, joista kenties kuuluisin on Muirin jäätikkö. Muirin jäätikkö on noin kolme kilometriä leveä ja noin 80 metriä korkea. Vesialueille ulottuvat 16 jäätikköä muodostavat usein jäävuoria puiston lahteen. Alueen eläimistöön kuuluu muun muassa karhuja, hirvieläimiä ja valaita.
Lemmenloukku

Lemmenloukku ("Let’s Make Love") on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut musikaali- ja komediaelokuva. Elokuvan tuotti 20th Century Fox ja sen ohjasi George Cukor. Pääosissa olivat Marilyn Monroe, Yves Montand ja Tony Randall. Milton Berle, Gene Kelly ja Bing Crosby esiintyivät cameorooleissa. Ilmestyessään elokuva oli kaupallinen pettymys eikä saanut kriitikkoja puolelleen. 
Juoni.
Miljardööri Jean-Marc Clement (Yves Montand) saa tietää, että hänestä tehdään pilaa off-Broadway-näytelmässä. Hän menee katsomaan harjoituksia ja ihastuu Amanda Delliin, joka laulaa Cole Porterin laulun "My Heart Belongs to Daddy". Näytelmän ohjaaja luulee Clementiä työtä etsiväksi näyttelijäksi ja pestaa hänet näyttelemään Jean-Marc Clementiä. Clement ystävystyy Dellin kanssa ja rakastuu tulisesti. Laulajatar halveksii Jean-Marc Clementiä, joka ei uskalla paljastaa identiteettiään. Saadakseen naisen rakastumaan itseensä hän palkkaa Milton Berlen opettamaan huumoria, Bing Crosbyn laulua ja Gene Kellyn tanssia. Lopulta Jean-Marc saa Amandan kiinnostumaan itsestään, mutta tämä ei uskomaan hänen oikeaa henkilöllisyyttään. Kun Jean-Marcin henkilöllisyys valkenee Amandalle, tämä raivostuu. Amandan lepyttyä he suutelevat hississä.
Grand Tetonin kansallispuisto

Grand Tetonin kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Alue julistettiin kansallispuistoksi 26. helmikuuta vuonna 1929. Grand Teton sai nimensä alueella sijaitsevasta samannimisestä vuoresta, joka kuuluu Teton-vuoristoon. Kansallispuiston 1 255 neliökilometriä kokoista alaa hallinnoi Yhdysvaltojen muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service.
Puistossa tavataan karhuja, susia, biisoneita ja hirviä.
Mikko Kilkkinen

Mikko Kilkkinen (s. 8. lokakuuta 1984 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi vuonna 2002 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hän on kaikkien aikojen nuorin tangokuningas saatuaan tittelin 17-vuotiaana. "Mikko Kilkkinen" -niminen esikoisalbumi julkaistiin Tangomarkkinoilla vuonna 2003 vuosi kruunauksen jälkeen.
Vuonna 2005 Kilkkinen siirtyi iskelmämusiikin parista klassiseen- ja oopperamusiikkiin konsertoiden kirkoissa ja konserttisaleissa. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi.
Vuonna 2022 teki paluun iskelmämusiikin pariin tekemällä tanssilavakeikkoja ja suunnitteli uuden levyn tekoa.
Vuonna 2025 Mikko osallistui The Voice of Finland-kilpailuun ja kilpailun jälkeen häneltä ilmestyi uusi iskelmäsingle On aika uskaltaa
Étienne Balibar

Étienne Balibar (s. 23. huhtikuuta 1942 Avallon, Burgundi) on ranskalainen marxilainen filosofi. Hän oli Louis Althusserin oppilas. Tämän kuoleman jälkeen Balibarista tuli nopeasti ranskalaisen marxilaisen filosofian johtava puolestapuhuja.
Balibarin tytär Jeanne Balibar on ranskassa tunnettu näyttelijä.
Chiburi

Chiburi on japania ja tarkoittaa symbolista veren ravistamista miekanterästä terävällä liikkeellä tappavan lyönnin jälkeen. 
Iaidossa chiburi on yksi neljästä iai-katan osa-alueesta. Veren poistaminen miekasta oli tärkeää, sillä veren punasoluissa oleva hemirauta saattoi hapettaa miekan terää pitkällä aikavälillä tai ainakin rumentaa terää. Lisäksi pyyhkimätön veri saattoi aiheuttaa miekan terän jumiutumisen huotraan ("saya"), mikä saattoi tositilanteessa olla kohtalokasta. Iaidossa esiintyvä liike on kuitenkin lähinnä symbolinen ja sen tarkoituksena on lähinnä "tapon" jälkeen rentouttaa kehoa ja lihaksia sekä korostaa harjoittelijan valmiutta ja saattaa miekka asentoon jossa jo kaatunutta vastustajaa voidaan vielä uhata. Itse liike ei todennäköisesti olisi poistanut verta terästä läheskään tarpeeksi tehokkaasti joten se olisi joka tapauksessa pitänyt pyyhkiä kunnolla ennen huotraan palauttamista.
Saǥai Muittalægje

Saǥai Muittalægje (nykyaikaisella oikeinkirjoituksella "Ságaid Muitaleaddji"; suom. 'Uutisten kertoja') oli Anders Larsenin perustama pohjoissaamenkielinen sanomalehti, jota julkaistiin 1904–1911. Saǥai Muittalægje oli ensimmäinen lehti, joka julkaisi Isak Saban Saamen suvun laulun runoversion 1. huhtikuuta 1906.
Lehdellä oli kaksi tarkoitusta. Sen oli tarkoitus valistaa saamelaista lukijakuntaa ja samaan aikaan edistää saamelaisten poliittisia tavoitteita. Vaikka lehti ilmestyikin vain vuosien 1904–1911 ajan, oli sillä kuitenkin keskeinen rooli saamelaisten poliittisessa liikehdinnässä 1900-luvun alussa. Siinä muun muassa julkaistiin Isak Saban Saamen suvun laulun runoversio vuonna 1906.
Lee Watkinson

Lee Watkinson (s. 18. lokakuuta 1966) on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja. Hän on kotoisin Longbranchista, Washingtonin osavaltiosta.
Vuonna 2004 Watkinson sijoittui World Series of Pokerin $ 5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa toiseksi Ted Lawsonin jälkeen ja $ 5,000 No-Limit Hold'em -turnauksessa neljänneksi. Seuraavana kesänä hän voitti WSOP-rannekkeen $ 10,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen voittosumma oli 655 746 dollaria. Ratkaisevassa kädessä Watkinsonilla oli A Q 6 5 Mike Guttmanin J J T 8 vastaan kun pöytään tuli 5 4 3 7 K. WSOP:n pääturnauksessa Watkinson oli rahasijoilla kahtena vuotena peräkkäin (2004 115. voittaen 15 000 dollaria ja 2005 45. voittaen 235 390 dollaria) ja vuoden 2007 WSOP:ssä hän selvisi pääturnauksen finaalipöytään, jossa oli kahdeksas ansaiten 585 699 dollaria. Marraskuussa 2005 Watkinson oli kolmas WSOP:n oheisturnauksessa (WSOP Tournament Circuit - Paris/Bally's Las Vegas). 
World Poker Tourin kolmannella kaudella kesällä 2004 Watkinson sijoittui kahdessa peräkkäisessä turnauksessa toiseksi. Mirage Poker Showdownissa hän hävisi Eli Elezralle ja Legends of Pokerissa Doyle Brunsonille. Molemmista turnauksista Watkinson ansaitsi yli puoli miljoonaa dollaria.
Tammikuussa 2008 Watkinson voitti Aussie Millions -tapahtuman 3 000 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 180 600 Australian dollaria.
"CardPlayer"-lehti nimesi hänet vuoden pelaajaksi vuonna 2004 Maaliskuussa 2009 Watkinsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria. 
Watkinson on perustanut tyttöystävänsä Timmi DeRosan kanssa Cortland Brandenberg Foundationin, joka auttaa Hollywoodin filmiteollisuuden ja lääketeollisuuden hylkäämiä simpansseja . Watkinson edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.
Pavel Tsybin

Pavel Vladimirovitš Tsybin (23. joulukuuta 1905 – 4. helmikuuta 1992) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija. Hän oli OKB-256-suunnittelutoimiston johtaja.
Ura.
Tsybinin OKB-256 suunnitteli rakettimoottorilla varustettuja transsoonisia koelentokoneita, LL-1, LL-2, ja LL-3, vuodesta 1945 vuoteen 1955. 23. toukokuuta 1955 OKB-256 valittiin suunnittelemaan ilmasta – Tu-95N-pommikoneesta – laukaistava patopainemoottorilla toimiva ja Mach 3 nopeuteen yltävä tiedustelukone, josta kaavailtiin myös pommikoneversiota. Sen kilpailija oli RSS-52-projekti, jota veti Vladimir Mjasištšev.
Vuonna 1957 Neuvostoliitto aloitti Yhdysvaltain ilmavoimien Dynasoar-sukkulaprojektin vastineeksi oman vastaavan hankkeen, joka toteuttajaksi valittiin kaksi suunnittelutoimistoa, joista toinen oli OKB-256. Tsybinin PKA-avaruuslentokoneprojekti, jonka sopimus allekirjoitettiin 17. toukokuuta 1959, suoritettiin yhteistyössä Sergei Koroljovin OKB-1:n kanssa. Ensimmäisen prototyypin alisooniset liitokoneet tehtiin jo 7. huhtikuuta 1959. Tsybinin toimisto suljettiin lokakuussa 1959. Tsybin alaisineen siirrettiin Mjasištševin toimistoon, jolla oli käynnissä VKA-23-projekti ("Vodušno Kosmitšeskije Apparat"); siinäkin kehitettiin siivellistä avaruusalusta, jonka prototyypit olisi laukaistu R-7-raketilla. 
Osana sotateollisen kompleksin uudelleenorganisointia (jollaista tapahtui myös Ranskassa,
Saksassa ja Englannissa, mutta Yhdysvalloissa vasta paljon myöhemmin) Mjasištševin toimisto suljettiin vähän myöhemmin ja henkilöstö siirrettiin Vladimir Tšelomein OKB-52-toimistoon vuonna 1960. 
Sukkulaprototyyppien rakentaminen keskeytettiin keväällä 1961, jolloin kolme koekonetta oli osin rakennettu. Tsybin siirtyi Korolevin OKB-1:een. Tsybinin sukkulatyöt siirtyivät Mikojanille. Niistä tuli Spiral-avaruusaluksen suunnittelun perusta. OKB-1:ssä Tsybin osallistui Vostok-, Sojuz- ja Sojuz-T-avaruuskapseleiden suunnitteluun, suunnitteli AMS-planeettaluotamia ja Molnija-tietoliikennesatelliitteja.
Hän oli uransa lopulla, vuodesta 1974 kuolemaansa asti, Buran-sukkulan suunnittelijoiden hierarkiassa toisena.
Emo

Emo tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Emo on seuraavien henkilöiden nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Nōtō

Nōtō on japania ja tarkoittaa iaidōssa miekan palauttamista takaisin tuppeen. Iaidōssa "Nōtō" on neljästä iai-katan osa-alueesta viimeinen, katan päättävä osa. Nōtō suoritetaan veren terästä ravistamisen ("chiburi") jälkeen. Nōtōta tehdessään miekkailija säilyttää sisäisen valppautensa, zanshin, eikä siten tule yllätetyksi.
Nōtōn nopeus.
Nōtōsta on kahta nopeutta, hidas ja nopea. Onnistuneen miekkamanööverin jälkeen ei periaatteessa ole syytä nopeaan Nōtōn tekemiseen. Miekan tuppeen palauttamisen nopeus kuitenkin kasvaa harjoittelijoilla kokemuksen ja harjoituksen myötä. Nōtōn nopeuden pitäisi kuitenkin olla suhteessa nukitsuken, kirioroshin ja chiburin nopeuteen.
Les Chants Magnétiques

"Les Chants Magnétiques", monissa painoksissa käännetty nimellä "Magnetic Fields", on Jean-Michel Jarren kolmas albumi Disques Dreyfus -levymerkin alaisuudessa. Levy julkaistiin vuonna 1981. Albumi oli eräs ensimmäisiä äänitteitä, jotka käyttivät sampleja musiikillisina elementtinä. Magnetic Fields on myös tyyliltään hieman erilainen kuin Jarren aiempien albumien äänimaailma. Tähän albumiin Jarre sai osittain inspiraatiota Andy Warholin töistä samoin kuin digitaalisen ääniteknologian mahdollisuuksista verrattuna esimerkiksi läpimurtoalbumiin Oxygène, jossa hän käytti analogisia syntetisaattoreita.
Pitkä avausraita koostuu kolmesta erillistä osasta, joista toinen hitaampi osa sisältää runsaasti sample-tekniikkaa. Se osaltaan enteilee Jarren tulevaa äänimaailmaa vuoden 1984 Zoolook-albumilla.
Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #98 US chartissa. 
Albumin nimi.
Albumilla on sekä ranskan- että englanninkielinen nimi. Ranskalainen nimi "Les Chants Magnétiques" on sanaleikki, jonka suora suomennos olisi "magneettisia lauluja". Ranskan kielen puheessa sana "chants" ääntyy melkein identtisesti sanan "champs" kanssa, jolloin nimi "Les Champs Magnétiques" tarkoittaisi suomennettuna "magneettikenttiä". Vinyylialbumin levypussikannessa ja CD-levyn kansivihkosessa sisäsivuilla on merkitty "painovirhe", jossa on sana "champs" on yliviivattu ja yläpuolelle kirjoitettu "chants". Koska sanaleikille on täysin mahdotonta löytää käännösvastineita muissa kielissä, on kansainväliseksi nimeksi valittu yksinkertaisesti "Magnetic Fields".
Pielpajärven erämaakirkko

Pielpajärven erämaakirkko sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Inarin kirkonkylästä, Inarijärven pohjoispuolella. Se on kesäisin suosittu vihkikirkko.
Historia.
Pielpajärvi oli aikaisemmin inarilaisten talvikylä, johon kokoonnuttiin markkinoille, kuuntelemaan kiertäviä saarnaajia ja hoitamaan kirkolliset toimitukset, mutta varsinaista kylää ei siellä koskaan ole ollut. Sinne tulivat myös verottajien edustajat keräämään vuotuiset veronsa. Pahimmillaan inarilaisten oli maksettava veroja kolmelle eri taholle: Tanskalle, Ruotsille ja Venäjälle. Pielpajärvellä on kuitenkin ollut asutusta jo tuhansien vuosien ajan, mistä kielivät paikalliset arkeologiset löydöt. Talvikylässä on asuttu väliaikaisesti ainakin 1400-luvulta alkaen. 
Ensimmäinen kirkko, Kuningatar Kristiinan kirkko, valmistui Pielpajärvelle vuosien 1646–1648 välillä. Kirkko lahosi paikoilleen ja uusi kirkko valmistui 1760. 
Kirkkokentällä oli kirkkotupia, joissa väki asusti kirkolla käyntien ajan. 1800-luvun loppupuolella siellä oli myös pappila ja väentupa, talli ja navetta sekä muutama talo. Hautausmaata Pielpajärvellä ei ole koskaan ollut, koska vainajat haudattiin Inarinjärven saariin. 1700-luvulla käytössä oli Pielpanniemen tuntumassa sijaitseva Vanha Hautuumaasaari ja myöhemmin Ukonsaaren vieressä sijaitseva Hautuumaasaari. 
Kirkko säilyi käytössä 1800-luvun loppuun. Vuonna 1895 alettiin rakentaa uutta kirkkoa Juutuanjoen suuhun. Silloin Inarin kylään oli syntynyt pysyvää asutusta, ja kirkko haluttiin siirtää sinne. Pommitus tuhosi Inarin kirkon vuonna 1940. Sinä kesänä otettiin Pielpajärven erämaakirkko uudelleen käyttöön ja siellä vietettiin juhannuskirkkoa. Siitä lähtien Pielpajärvellä on vuosittain pidetty juhannusjumalanpalvelus. 
Joidenkin kertomusten mukaan lapsensa tappanut piika olisi haudannut lapsensa kellotornin perustuksiin, mutta mitään todisteita ei siitä löytynyt kirkkoa korjatessakaan 1960-luvulla. Väitetään kuitenkin, että levoton sielu joskus itkee kellotornissa yksikseen. Kellotornin keskuspuuta kiertää rakentajien siihen veistämä teksti, joka kuuluu: "Herraa kiittäkööt kaikki, jotka elos on". 
Nykyiseen asuunsa kirkko korjattiin vuoden 1846 tienoilla, jolloin myös korotettiin sakariston ovia, koska silloinen kappalainen J. W. Durchman valitti, että ei ollut omiaan lisäämään kirkkokansan hartautta, jos pappi sakastista tullessaan löi päänsä oven kamanaan ja hoippui puolipökerryksissä alttarille.
Museovirasto kunnosti vuosina 1975–1976 kirkkoa perinteisin työmenetelmin.
Nykyään.
Kirkolle johtaa viiden kilometrin mittainen patikkareitti, joka on avoinna ympäri vuoden. Maatiainen ry valitsi kirkon ja sen lähiympäristön vuoden perinnemaisemaksi vuonna 2021. Kirkkoon voi tutustua omatoimisesti eikä se maksa mitään. Läheisyydessä on erillinen tulentekopaikka ja päivätupa turisteille.
Vuonna 2022 kirkon tontille tuotiin lampaita laiduntamaan, minkä avulla oli tarkoitus suojella paikallista ruohovartista kasvistoa. Metsähallitus organisoi lampaille kesäkuukausiksi vapaaehtoiset paimenet, jotka vaihtuvat viikon välein.
Ai Shibata

Ai Shibata (; s. 14. toukokuuta 1982 Dazaifu, Fukuokan prefektuuri) on japanilainen uimari, joka voitti 800 metrin vapaauinnin kesäolympialaisissa 2004. Hän on ensimmäinen japanilainen naisuimari, joka on voittanut olympiakultaa vapaauintimatkoilla.
Dave Mirra

Dave Mirra (4. huhtikuuta 1974 Chittenango, New York – 4. helmikuuta 2016 Greenville, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen BMX-pyöräilijä. Dave Mirra voitti mitalin kaikissa vuosina 1995–2008 järjestetyissä X Games -kilpailuissa. Yhteensä hänellä on kilpailuista 24 mitalia. Mirra kilpaili erityisesti rampilla ja parkissa.
Mirra oli naimisissa Lauren Blackwellin kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Mirra esiintyi Dave Mirra Freestyle BMX -videopelissä. Vuosina 2004–2005 hän toimi juontajana MTV:n "Real World/Road Rules Challenge" -ohjelman kahdella tuotantokaudella. Lisäksi hän vieraili muun muassa Late Show with David Letterman -ohjelmassa. Hän ajoi myös rallicrossia Subarun tallissa vuosina 2011–2013, sekä kilpaili triathlonissa.
Poliisi löysi Mirran kuolleena autostaan Pohjois-Carolinan Greenvillessä 4. helmikuuta 2016. Hänen uskotaan tehneen itsemurhan ampumalla itseään.
Gehenna

Gehenna eli Hinnomin laakso (kreik. Γέεννα, Geenna; hepr. גֵּי בֶן־הִנֹּם, gei ben-Hinnom; aram. ܓܝܗܢܐ, Gēhannā; Mishna גהנום / גהנם, Gehinnam) on Jerusalemin eteläpuolella Länsirannalla sijaitseva pienimuotoinen laakso, jossa Juudan kuningasten Aahaan ja Manassen aikana uhrattiin lapsia Moolokille. Raamatussa mainitaan miten Juudaan kuninkaat laittoivat poikiaan ja tyttäriään kulkemaan tulen läpi, mutta ei ole varmuutta, toimittiinko näin. Myöhemmin sen katsottiin olevan kirottu paikka (Jer. 7:31, 19: 2–6).
Rabbiinisessa juutalaisuudessa Gehenna on paikka, jossa Jumala langettaa rangaistuksensa. Sitä pidetään kristittyjen kiirastulen kaltaisena paikkana, jossa jumalattomat kärsivät, kunnes he ovat sovittaneet syntinsä. Useimmissa juutalaisissa lähteissä todetaan, että syntisen enimmäisaika Gehennassa on yksi vuosi ja jokainen sapatin päivä on rangaistuksen ulkopuolella. Tämän jälkeen sielu siirtyy eteenpäin Olam Ha-Baaniin (tuonpuoleiseen), missä se joko tuhoutuu lopullisesti tai jatkaa olemassaoloaan katumuksen kaltaisessa tilassa. Gehennasta tuli "Helvetin" metonyymi johtuen sen vähäisestä esiintymisestä juutalaisten uskonnollisissa teksteissä.
Kristillisessä tulkinnassa Gehenna merkitsee tuomittujen kuolemantakaista rangaistusta tai rangaistuspaikkaa, helvettiä (Matt. 5:22, Jaak. 3:6). Uudessa testamentissa Jeesus mainitsee Gehennan useamman kerran. Eri kirjoittajat kuvaavat synoptisissa evankeliumeissa Jeesuksen käyttävän sanaa kuvaamaan vastakohtana elämälle Jumalan valtakunnassa (Mark. 9:43-48). Yhteensä näissä kirjoituksissa termiä käytetään 11 kertaa. Tietyssä käytössä kristillisessä Raamatussa viitataan siihen paikkaan, jossa sekä sielu (kreikka: ψυχή) että ruumis tuhoutuvat (Matt. 10:28) "sammuttamattomassa tulessa" (Mark. 9:43). Monet nykyajan kristityt pitävät Gehennaa iankaikkisen rangaistuksen paikkana. Annihilationistiset kristityt katsovat Gehennan olevan paikka, jossa "syntisiä" kidutetaan, kunnes he lopulta tuhoutuvat kokonaan ruumista ja sieluaan myöten. Toisaalta osa kristillisistä tutkijoista on ehdottanut, että Gehenna ei välttämättä olisikaan synonyymi Tuliselle järvelle, vaan profeetallinen metafora kauhistuttavasta kohtalosta, jonka Jerusalem kohtasi roomalaisten piirityksessä vuonna 70.
Globox

Globox on Ubisoftin kehittämä kuvitteellinen hahmo "Rayman"-pelisarjassa. Globox esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1999, jolloin julkaistiin "". Tämän jälkeen Globox on esiintynyt monissa muissa Raymanin seikkailuissa. Globoxsin ääninäyttelijänä toimii John Leguizamo.
Luonne.
Globox on hyväsydäminen muttei rohkeudella pilattu. Globox pitää syömisestä ja torkkumisesta, mutta seikkailu tuo elämään mukavaa vaihtelua. Globox on huumorintajuinen hahmo, ja tuo "Rayman"-peleihin huumoria.
Globox saa luumumehusta erittäin vaikuttavia oireita. Luumumehun nauttimisen jälkeen Globox muun muassa venyy, hikottelee ja näkee näkyjä. "ssä" Globox saa yllättäviä voimia luumumehusta ja tällöin pääsee raivaamaan tien läpi Hoodlum armeijan. "Hoodlum’s Revenge" on ainoa "Rayman"-tasohyppely, jossa pääsee pelaamaan Globoxsilla – lukuun ottamatta "Rayman 3: Hoodlum Havocin" yhtä tasoa, jossa pääsee lentämään Tower of Leptyksen läpi jonkinlaisella aluksella, jossa Globox on ohjaajana.
Perhe ja ystävät.
Globoxilla on Uglette-niminen vaimo, ja hänen lapsiaan on noin 650. Globoxsin paras ystävä on Rayman, jonka kanssa Globox yleensä 
viettää päivää puun alla torkkuen, jollei Globox ole Raymanin mukana pelastamassa maailmaa Roboottimerirosvojen tai Mustien lumejen kynsistä. "ssa" (myös "Rayman DS":ssä ja "Revolutionissa") on seikkailussa mukana Ly-niminen haltiatar, joka on Raymanin ja Globoxin ystävä. "Rayman 2: The Great Escapessa" ensimmäisen kerran esiintyneet Teensiet ovat myös Raymanin ja Globoxin ystäviä.
 Globox joutuu merirosvojen vangiksi muutaman kerran ja Raymanin on pelastettava hänet. Kyseessä on ainoa peli, jossa esiintyy Globoxin vaimo.
Esiintymiset.
Rayman Revolution: Paranneltu versio "Rayman 2":sta. Peli on julkaistu ainoastaan PlayStation 2:lle.
Rayman M: Pelissä kisataan Globoxilla ja muilla Raymanin ystävillä tappelun ja juoksun pareissa.
Rayman Arena: Amerikkalaisversio "Rayman M":stä. Pelissä on mahdollista pelata myös Dark Globoxsilla.
 Pelissä Globox nielaisee vahingossa Andrén, mutta ystävystyy tämän kanssa.
 Jatko-osa "Hoodlum Havocille". Julkaistiin vain Game Boy Advancelle.
Rayman Origins: Seitsemännen sukupolven koti- ja käsikonsoleille sekä Windowsille julkaistu peli.
Rayman Legends: Rayman Originsin jatko-osa, joka julkaistiin PlayStation 3, Xbox 360, Wii U ja PS Vita-konsoleille sekä Windowsille.
Rayman Kart: Matkapuhelimelle ilmestynyt "Rayman"-peli jossa ajetaan rallia Raymanilla, Globoxsilla, jäniksellä, Teensiellä, Razorbeardilla ja Hoodblasterilla.
Jiella

Jiella oli Utsjoelta kotoisin oleva yhtye, joka soitti pohjoissaameksi popmusiikkia. Jiella tarkoittaa tuulenvirettä. 
Ensimmäinen bändin kappale sävellettiin vuonna 1996 ja se oli ensimmäisen levyn nimikkokappale Gosnu. Sen jäsenet soittivat ensimmäisen kerran yleisellä paikalla vuonna 1999. Bändi oli tuolloin tunnettu nimellä "Niilo ja nieiddat" (suom. Niilo ja hänen tyttäret). 
Niilo Rasmus teki sanoitukset ja lauluissa laulavat hänen tyttärensä Eeva-Liisa ja Jenna. Kolmas tytär Mia ei kuulunut bändin jäseniin, vaikka hän on ollut mukana Gosnu-levyssä. Neljäs tytär Titta ei ehtinyt osallistua bändiin.
Jiella esiintyi ainakin folklorefestivaali Jutajaisissa Rovaniemellä 2004.
Diskografia.
Gosnu.
"Gosnu" on Jiellan ensimmäinen levy, joka julkaistiin joulukuussa 2002. 
1. Sámi Álbmot (Saamen kansa)
2. Jaskat (Hiljaista)
3. Olát Ánde
4. Gollejohka (Kultajoki)
5. Gosnu (Jossakin)
6. Váimmu Ganjal (Sydämen Kyynel)
7. Luonddu Giella (Luonnon kieli)
8. Láhpon Áigi (Kadonnut Aika)
9. Čáppa Niehku (Kaunis uni)
10. Mánáš (Lapsonen)
Eallinbálgát.
"Eallinbálgát" on Jiellan toinen levy, joka ilmestyi 8. heinäkuuta 2006.
1. Amma ealát fámolaččat (Eläthän vahvasti)
2. Gufihtar (Maahinen)
3. Beaivváža modji (Auringon hymy)
4. Fuolkevuohta (Sukulaisuus)
5. Muittut (Muistot)
6. Bábergumppet (Paperi sudet)
7. Nuorra eallin (Nuori elämä)
8. Dovddatgo ruonas hája (Tunnetko vihreän tuoksun)
9. Otná beaivi (Tämä päivä)
10. Olát 
11. Eallinbálgát (Elämän polut)
12. Čakčamodji (Syyshymy)
Alexis

Alexis Ruano Delgado eli Alexis (s. 4. elokuuta 1985 Málaga, Málagan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Alavésia.
Ura.
Alexis on Málagan kasvatti, ja aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002 seuran tuolloin Tercera Divisiónissa pelanneessa B-joukkueessa. Kauden päätteeksi joukkue nousi Segunda División B:hen ja kauden 2002–2003 jälkeen edelleen Segunda Divisióniin. Málagan edustusjoukkueessa ja pääsarja Primera Divisiónissa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 15. helmikuuta 2004 Espanyolia vastaan. Málagan pudottua pääsarjasta Alexis siirtyi kaudeksi 2006–2007 Getafeen, jossa hän keräsi runsaasti huomiota hyvillä peliesityksillään ja herätti muun muassa Real Madridin mielenkiinnon.
Kesällä 2007 Alexis siirtyi kuusivuotisella sopimuksella Valenciaan. Hänen ensimmäinen kautensa Valenciassa oli rikkonainen, sillä marraskuussa saatu polvivamma piti hänet poissa kentältä usean kuukauden ajan. Hän tervehtyi kuitenkin sopivasti ennen huhtikuussa pelattua Espanjan cupin loppuottelua, jossa hän teki voittomaalin entistä seuraansa Getafea vastaan.
24. elokuuta 2010 Alexis teki kuusivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Hänestä maksettiin 5 miljoonan euron siirtokorvaus.
Alexis kuului Espanjan nuorten maajoukkueeseen vuosien 2003 ja 2005 maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue sijoittui hopealle vuonna 2003.
Hedvig Gebhard

Hedvig Maria Gebhard (o.s. Silén; 14. joulukuuta 1867 Turku – 13. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli vuosina 1907–1909 Suomalaisen puolueen edustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja vuosina 1919–1922 ja 1924–1929 kokoomuksen edustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä.
Gebhardin vanhemmat olivat kauppias August Oskar Silén ja Hedvig Josefina Palmberg. Hän oli vuodesta 1891 naimisissa Hannes Gebhardin kanssa. Maiju Gebhard oli heidän tyttärensä. Hedvigin veli oli John Silén.
Vuosina 1900–1926 Gebhard toimi "Pellervo-lehden" toimittajana (ruotsinkielisen vuoteen 1920, sitten suomenkielisen). Hän kuului myös "Kotilieden" toimituskuntaan vuodesta 1923 kuolemaansa saakka.
Hedvig Gebhard oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1919–1921 ja 1923–1925. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi. Hän kuoli 93-vuotiaana Helsingissä.
Helsingin Vallilassa on Osuuspankin pääkonttorin edessä Gebhardinaukio. Aukio on nimetty Pellervo-seuran perustajan ja OP:n ensimmäisen pääjohtajan Hannes Gebhardin sekä hänen puolisonsa talousneuvos Hedvig Gebhardin mukaan.
Frigyes Hidas

Frigyes Hidas (25. toukokuuta 1928 Budapest – 7. maaliskuuta 2007 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä. 
Hidas syntyi Budapestissa ja opiskeli sävellystä Franz Liszt -akatemiassa János Viskyn johdolla. Hän toimi musiikillisena johtajana kansallisteatterissa 1951–1966 ja operettiteatterissa 1974–1979.
Hidas toimi myöhemmin vapaana säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oopperoita, baletteja, konserttoja, muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia ja vokaalimusiikkia. 
Frigyes Hidas oli omien sanojensa mukaan ”Unkarin viimeinen romanttinen säveltäjä”. Hän kuoli 78-vuotiaana Budapestissa.
Taavi Vilhula

David (Taavi) Nikolai (T. N.) Vilhula (26. marraskuuta 1897 Multia – 20. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen maalaisliittolainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1929–1930 ja 1933–1954 ja ministerinä ensin kansanhuoltoministerinä 1946–1948 Pekkalan hallituksessa ja myöhemmin maatalousministerinä 1950–1951 Kekkosen I hallituksessa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950.
Vilhulan isä oli David Vilhula ja äiti Helena, o.s. Koistinen, kotoisin Savosta Tuusniemen Jäätsalon saaresta. Vilhulan puoliso oli Ellen Vilhelmiina Partanen. 
Työura.
Vilhula oli konsulentin apulainen 1922, jonka jälkeen hän toimi Keski-Suomen maanviljelysseuran sihteerinä ja toiminnanjohtajana Jyväskylässä 1923–1954. Hänestä tuli Suomen maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön pääjohtaja Helsingissä ja Vilhula oli tässä tehtävässä vuodet 1954–1957, kunnes siirtyi Aura-vakuutusyhtiöiden johtokunnan puheenjohtajaksi 1958. Hän oli Auran puheenjohtajana vuoteen 1964.
Vilhula kouluttautui ylioppilaaksi 1917 ja agronomiksi 1923. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1948.
Politiikka.
Vilhula valittiin eduskuntaan Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Hän toimi muun muassa seuraavien organisaatioiden toimielinten puheenjohtajana: Maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön hallintoneuvosto, Jyväskylän seudun osuuskassan hallintoneuvosto, Keskimaa oy:n johtokunta, Keskisuomalainen-lehden hallitus, Keski-Suomen maakuntaliitto, Maanomistajain liiton liittovaltuusto, Tarvaalan maamieskoulun johtokunta, Suomen maakeskus oy:n hallitus ja Suomen sotaveteraaniliiton liittoneuvosto. Eduskunnassa hän toimi perustuslaki-, ulkoasiain- ja valtiovarainvaliokunnassa sekä Yleisradio Oy:n hallintoneuvostossa. Hän oli maatalousvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1938–1946 ja 1951–1953.
Frank Johansson

Frank Johansson (s. 25. elokuuta 1962 Karjaa) on Amnesty Internationalin Suomen osaston toiminnanjohtaja. Johansson on työskennellyt aiemmin toimittajana Hufvudstadsbladetissa ja Dagens Nyheterissä sekä tehnyt freelancerina juttuja ruotsinkieliselle Ylelle.
Johansson liittyi Amnestyyn vuonna 1983 ja vuodesta 1990 hän toimi järjestön Suomen osaston tiedotussihteerinä. Toiminnanjohtajana hän on ollut vuodesta 1996.
Johansson oli Vihreiden sitoutumaton ehdokas Helsingin vaalipiirissä vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
Abdulhalim Hafiz

Abdulhalim Hafiz (21. kesäkuuta 1929 – 30. maaliskuuta 1977) oli egyptiläinen näyttelijä ja laulaja, jolla on edelleen suuri yleisö Lähi-idän maissa. Hänet mainitaan Umm Kulthumin rinnalla yhtenä suurista laulajista. Abdulhalimin lempinimi on "Tumma Satakieli", joka viittaa hänen äänensä väriin. 
Halim syntyi al-Halawatissa. Hänen oikea nimensä oli Abdulhalim Ali Isma’il Šabana. Hänellä oli kaksi veljeä ja sisar, joiden kanssa hän jäi varhain orvoksi. Isän veli perheineen kasvatti Abdulhalimin ja laittoi hänet Kairon konservatorioon, myöhemmin Teatterimusiikin korkeakouluun, josta Abdulhalim valmistui sekä laulajana että oboistina. Abdulhalim lauloi Kairon musiikkiklubeilla ja tuli jo opiskeluaikanaan suosituksi. Kansallisen radion musiikkiosaston päällikkö Hafiz Abdulwahhab otti Abdulhalimin suojatikseen ja alkoi luoda tälle uraa radiossa ja elokuvassa. Abdulwahhabilta Abdulhalim otti taiteilijanimekseen Hafiz.
Abdulhalim teki nopeassa tahdissa elokuvia, joiden kautta hänen maineensa levisi koko arabiankieliseen maailmaan. Elokuvissa lauluilla oli suuri merkitys: jokaisessa elokuvassa oli 6–8 laulua. Elokuvien juonet kertoivat useimmiten rakkaudesta, menetyksestä ja luottamuksesta, kuten Abdulhalimin laulutkin. 
Hänen ensimmäinen elokuvansa "Luottamuksen sävel" ("Lahn al-wafa’", 1955), oli mallina lukuisille myöhemmillekin. Tässä elokuvassa Abdulhalim esittää lahjakasta laulajaa Galalia, jonka huoltaja on kuuluisa muusikko. Mukana on tyttö, jota esitti omana aikanaan suosittu laulaja Šadiya, joka sotkee miesten suunnitelmat, mutta lopuksi kaikki kääntyy parhain päin. Halimin laulut sijoittuvat elokuvassa sekä teatteriin että yksinäisiin mietiskelyihin; Abdulhalimin kasvot ovat Hollywood-tyyliin hyvin vahvasti esillä koko kankaan mitalla. Juuri tästä elokuvasta on liikkeellä postikortteja, jotka ovat Abdulhalimin ihailijoille kuin pyhäinkuvia.
Elokuvat.
Elokuvien laulut olivat suosituimpia Hafizin eläessä, mutta myöhemmin ne ovat vakiintuneet kestosuosikeiksi, niin kuin myös konserteissa esitetyt pitkät, kertovat ja polveilevat kappaleet, kuten "Zai al-hawa", "Quli haga", "Qari’at al-fingan" sekä live-taltioinnit, joissa Abdulhalim improvisoi taitavasti orkesterin ja laulajien kanssa, esimerkiksi "Maddah al-qamar". Abdulhalimin lauluista on ilmestynyt laaja antologia (Virgin EMI Arabia).
Abdulhalim oli saanut bilhartsia-loisen yksitoistavuotiaana. Loista ei pystytty poistamaan, ja Abdulhalim kärsi ajoittain vakavasti loisen aiheuttamasta myrkytyksestä. Kun hän lopulta päätyi Lontooseen King's Collegen sairaalaan saamaan hoitoa, hän kuoli yllättäen 47-vuotiaana. Abdulhalimin hautajaiset Kairossa olivat valtava yleisötapahtuma, mikä osoitti, kuinka suuri merkitys Abdulhalimilla oli ollut kansalleen. Tuolloin sanottiin, että häntä suurempi ei ollut kuin Umm Kulthum.
Vietnam Airlines

Vietnam Airlines () on Vietnamin kansallinen lentoyhtiö. Se on perustettu vuonna 1956. Yhtiö operoi Aasiassa, Euroopassa ja Oseaniassa. Yhtiön solmukohtia ovat Noi Bain kansainvälinen lentoasema ja Tan Son Nhatin kansainvälinen lentoasema. Yhtiö liittyi SkyTeam-allianssiin kesällä 2010.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä heinäkuussa 2022 on 7,7 vuotta.
Michele Campanella

Michele Campanella on italialainen pianisti. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin Franz Liszt -tulkinnoistaan. 
Campanellalle on myönnetty Grand Prix du Disque vuosina 1976, 1977 ja 1998. Hän opiskeli Napolissa, ja Lisztin ohella ohjelmistoon kuuluvat mm. Muzio Clementi, Carl Maria von Weber, Francis Poulenc, Ferruccio Busoni, Gioacchino Rossini, Johannes Brahms ja Maurice Ravel. 
Campanella on esiintynyt useiden arvostettujen eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten sinfoniaorkestereiden kanssa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä Australiassa oli 1978. 
Campanella on opettanut pianonsoittoa Accademia Chigianassa Sienassa.
Paul Tillich

Paul Johannes Tillich (20. elokuuta 1886 Starzeddel, Saksa – 22. lokakuuta 1965 Chicago, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen teologi ja kristillinen eksistentialistifilosofi. Karl Barthin ohella hänet luetaan 1900-luvun vaikutusvaltaisimpiin protestanttisiin teologeihin. Hän loi "korrelaatioteologia"n, jonka mukaan teologian ja ihmisen elämäntilanteen tulee olla vuorovaikutuksessa keskenään.
Tillich muutti Yhdysvaltoihin pian Hitlerin valtaannousun jälkeen tultuaan irtisanotuksi virastaan Frankfurtin yliopistossa kirjoittamansa artikkelin "Die sozialistische Entscheidung" vuoksi.
Knuutilan kartano

Knuutilan kartano on Nokialla Pirkanmaan maakunnassa sijaitseva tila. Tilan omistaa Nokian kaupunki ja sen ylläpidosta vastaa Siuro-Seura.
Historiaa.
Knuutilan kartanon historia ulottuu varmuudella ainakin 1400-luvulle. Kartanon alue on yksi koko Pirkanmaan vanhimpia tunnettuja asuinalueita, jolta on myös tehty merkittäviä rautakautisia esinelöytöjä.
Kartano tunnettiin ensin nimellä Niemenpää. Nimeksi vaihtui Bengtilä kartanon tullessa valtaneuvos Bengt Lydekessonin (Djäkn) omistukseen. Hänen mukaansa kartano tunnettiin pitkään Bengtilänä (Penttilä). Kartano on Nokian ja Viikin kartanoiden ohella yksi kolmesta seudun keskiaikaisesta säterikartanosta. Kartanon kukoistusaika olikin juuri keskiajalla.
Bengt Lydekessonin kuoltua (noin 1460) tila jakautui moneen osaan, joista 1/3 kokonaisuuden omistajana voidaan mainita muun muassa Ivar Fleming, Jöns Vestgöte ja hänen vaimonsa Kerstin Pedersdotter (Jägerhorn af Spurila) joka oli saanut osan kartanon maista perintönä, Kustaa Vaasa (1555), Kaarina Hannuntytär, Gyllenhjelm ja De la Gardie -suvut. 1500-luvulla kartano oli joitain vuosikymmeniä kuninkaankartano ja muun muassa Juhana Herttuan kerrotaan pitäneen tilalla juhlat.
1700-luvulla osa vanhan kartanokokonaisuuden taloista oli Kruusin suvun omistuksessa ja yhdysviljämänä läheisen Nokian kartanon kanssa. 
Knuutilan nimellä tunnettiin alun perin yksi Bengtilän kartanosta jakautuneista rälssitiloista. Knuutilan suvun yhdistässä kaikki vanhan kartanokokonaisuuden tilat uudelleen suurtilaksi 1700-luvun lopulta alkaen kokonaisuus alettiin kuitenkin tuntea Knuutilan kartanona. 
1900-luvun vaihteessa Frans Oskar Knuutilan isännöimänä Knuutila oli yli tuhannen hehtaarin suuruinen. Kartanon maaomistus käsitti tuolloin käytännössä kaiken ympäröivän Penttilän kylän peltomaan ja muun muassa läheisen Siuron linnavuoren. Tilan koko pieneni kuitenkin yli puoleen 1960-luvulle tultaessa muun muassa valtion pakkolunastuksista johtuen. Knuutilan suku myi kartanon Nokian kauppalalle (nyk. Nokian kaupunki) vuonna 1964, mutta suku luopui päärakennuksen hallinnasta vasta vuonna 1989 Mauno Knuutilan kuoltua. Kartanon nykyiset rakennukset on rakentanut Knuutilan suku lukuun ottamatta luultavasti 1600-luvulla rakennettua kivikellaria.
Damaskointi

Damaskointi eli kentänkoristelu on heraldiikassa käytetty taiteellinen keino kuvioida vaakunakilven tyhjät kentät koristeaiheilla. Damaskointi tehdään samalla värillä kuin kilven kenttä, mutta sävyltään joko tummemmalla tai vaaleammalla. Se voi olla luonteeltaan joko geometrista tai esimerkiksi kasviaiheista.
Damaskointia käytettiin usein keskiajan ja renessanssin vaakunataiteessa. Myös vaakunan kypärä on voitu damaskoida, ja nimitys onkin alun perin peräisin damaskiteräksen ulkoasusta. Damaskointia ei mainita vaakunaselityksessä, vaan se kuuluu taiteilijan vapauteen. Se on tehtävä niin, ettei sitä voi sekoittaa skraffeeraukseen.
Butterfly McQueen

Butterfly McQueen, oik. Thelma McQueen, (7. tammikuuta 1911 Tampa, Florida – 22. joulukuuta 1995 Augusta, Georgia) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä.
McQueen oli alun perin tanssija ja ottikin taiteilijanimensä ”Butterfly” tanssittuaan William Shakespearen "Juhannusyön uni"-näytelmässä tanssin nimeltä ”Butterfly Dance”. McQueenin ensimmäinen elokuva oli "Tuulen viemää" (1939), jossa hän esitti sivuosaa nuorena palvelustyttö Prissynä. Samana vuonna hän esiintyi pienessä roolissa George Cukorin ohjaamassa elokuvassa "Naiset", jonka päärooleissa esiintyi muun muassa Joan Crawford. Hän myös esiintyi toisen kerran Crawfordin kanssa elokuvassa "Mildred Pierce – amerikkalainen nainen".
McQueenin roolit olivat pääasiassa pieniä ja hän esitti usein sisäkköä tai palvelustyttöä. Afrikkalais-amerikkalaisen McQueenin hahmot olivat myös hyvin stereotyyppisiä kuvauksia kyseisestä rodusta. Tähän hän pian kyllästyikin ja lopetti elokuvauransa vuonna 1947. Hän esitti kuitenkin vielä kerran tällaista stereotyyppistä sivuroolia tv-sarjassa "Beulah", joka oli ensimmäinen afrikkalais-amerikkalaisen tähdittämä tilannekomedia. "Beulahin" jälkeen McQueen ei onnistunut enää saamaan montaakaan roolia ja jättikin näyttelemisen opiskellakseen valtio-oppia. McQueenin viimeinen elokuva oli Harrison Fordin ja Helen Mirrenin tähdittämä "Moskiittorannikko" vuodelta 1986.
McQueen kuoli 22. joulukuuta vuonna 1995 loukkaannuttuaan vakavasti petrolilämmittimen räjähdettyä ja sytyttyä tuleen. Hänen ruumiinsa lahjoitettiin tieteelliseen tutkimukseen.
Islas Chafarinas

Islas Chafarinas on kolmen Espanjalle kuuluvan kalliosaaren muodostama ryhmä Välimeressä, Marokon rannikolla. Islas Chafarinas on yksi Espanjan viidestä territoriosta Marokon rannikolla (Plazas de soberanía). Saaret sijaitsevat 11 kilometriä Moulouya-joen suulta luoteeseen, 48 kilometriä Melillasta itään ja 3,5 kilometrin päässä mantereella sijaitsevasta Ra'su l-Ma'n kaupungista. Saaret ovat nimeltään Isla del Congreso, Isla de Isabel II ja Isla del Rey. Isla de Isabel II on 190 sotilaan miehittämä varuskunta. Lisäksi siellä on majakka. Muut saaret ovat asumattomia.
Maantiede.
Saariryhmän saarten pinta-alat ovat:
Yhteensä 0,525 km².
Historia.
200-luvun roomalaisessa "Itinerarium Antonini Augusti" -tiekirjassa mainitaan "tres insulae" ("kolme saarta"), jotka mahdollisesti ovat Islas Chafarinas. Islas Chafarinas on ollut Espanjan alaisuudessa vuodesta 1847. Vuonna 1900 saarilla asui 426 ihmistä ja vuonna 1910 736 ihmistä ja nykyään saaret ovat asumattomia varuskuntaa lukuun ottamatta.
Marilainen mytologia

Marilainen mytologia tarkoittaa marien keskuudessa kehittynyttä polyteististä tai pikemmin animistista maailmankuvaa ja kulttuurista tapakäytäntöä. Siihen on sekaantunut slaavilaisen invaasion mukana mahdollisesti jo 900-luvulta lähtien vanhatestamentillista ainesta. Myös Kultaisen Ordan ajan seurauksena siinä voi olla aineksia islamista. Osa mareista on kääntynyt ortodoksiseen uskoon Venäjän voimakkaan vaikutuksen vuoksi. Kristityt voinevat kutsua marilaista mytologiaa pakanuudeksi. 
Tutkimushistoriaa.
Ensimmäinen länsimainen marilaiseen kulttuuriin ja uskomuksiin perehtynyt tutkija oli itävaltalainen diplomaatti Sigismund Herberstein 1500-luvulla. Hän monien muiden tavoin erehtyi luulemaan marien maailmankuvaa islamilaiseksi opiksi. Venäläisten kiinnostus tutkia mareja ja muita lähiseuden kansoja heräsi varsinaisesti 1700-luvulla, jolloin Katariina Suuri halusi tutustua valtakuntansa pohjois- ja itäosiin. Tunnetuimpia Katariinan retkikunnan rohtajia oli huomattava luonnontieteilijä Peter Simon Pallas. Samoihin aikoihin Gerhard Friedrich Müller arveli "tšeremissien" (eli marien), "tšuvassien" ja "votjakkien" olevan kielellisesti ja kulttuurisesti lähes samanlaisia lähtökohdiltaan. Tšuvassien kielisukulaisuudessa hän erehtyi, mutta siihen aikaan lingvistiikan kehitys ei ollut järin pitkällä. Müllerin mukaan tšeremissien yleisin rukous oli "Юмо сирлага" (’Herra siunaa meitä’). 1700-luvulla kerättiin suhteellisen runsaasti aineistoa, mutta siihen sisältyi lähinnä väärinkäsityksistä johtuvia virheitä. Edelleen esimerkiksi kapteeni Nikolai Petrovitš Rytškovin kokoama 18 jumalan luettelo on osittain hävinnyt.
Seuraavalla vuosisadalla marilaista mytologiaa tutkittiin runsammin. Muun muassa kazanilainen lyyrikko Aleksandra Fuks esitteli tutkimuksiaan teoksissaan, jotka tosin käsittelevät aihetta taiteilijan vapaudella. Tutkijat Nurminski, Maljarov ja Gavriil Jakovlev tekivät runsaasti havaintoja; Filimonov teki vertailevaa tutkimusta marilaisen ja suomalaisen folkloristiikan välillä. Suomalaisista tutkijoista kävivät Marinmaalla muun muassa Matthias Alexander Castrén ja Arvid Genetz. 
Tutkimustyö jatkuu vielä 2000-luvulla. Parhaillaan ollaan julkaisemassa marilaisen mytologian sanakirjaa.
Henkiolennoista.
Marilaiseen mytologiaan liittyy lukuisia määriä hierarkialtaan eritasoisia henkiolentoja ja jumalhahmoja. Tunnettu on "юмо", (jumo), jonka etymologia sattaa olla sama kuin suomen sanalla jumala. Sana lienee tarkoittanut alkujaan taivasta. Muita merkittäviä hahmoja tai nimiä ovat "аба", maaemo, "он", kaani tai tsaari ja "кугузай" (vanhus) sekä monia muita. Esimerkiksi "адам-юмо" liitetään raamatun Aatamiin. Marilaiset henget on tässä kirjoitettu kyrillisin aakkosin.
Marilaisilla on lisäksi erityiset mytologiaan osaltaan liittyvät rituaalinsa.
Above the Rim (soundtrack)

Above the Rim on virallinen soundtrack Jeff Pollockin ohjaamasta elokuvasta Above the Rim. Albumilta julkaistiin viisi singleä: "Pour Out a Little Liquor" (2Pac), "Regulate" (Warren G &amp; Nate Dogg), "Part Time Lover" (H-Town), "Afro Puffs" (The Lady Of Rage) ja "Didn't Mean To Turn You On" (2nd II None). Yksi eniten suosiota saanutta kappaletta "Pain" (2Pac) ei julkaistu kuitenkaan itse albumilla, vaan ainoastaan "Regulate" singlen b-puolella. Albumi myi tupla-platinaa kokonaismyynnin yltäessä 2,142,290 kappaleeseen. Albumi voitti vuonna 1995 Source Awards gaalassa paras soundtrack-palkinnon.
Listasijoitukset.
Albumi – Billboard 200 (Pohjois-Amerikka)
Singlet – Billboard 200 (Pohjois-Amerikka)