tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ilmarinen (yhtiö)

Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen on vuonna 1961 perustettu työeläkevakuutusyhtiö. Se on keskinäinen yhtiö, jonka omistavat asiakkaat eli vakuutuksenottajat ja yhtiössä vakuutetut työntekijät. Ilmarinen on Suomen suurin työeläkeyhtiö. Ilmarisen toimitusjohtajana on 1. syyskuuta 2025 alkaen toiminut kauppatieteiden maisteri Mikko Mursula. Mursula on toiminut aiemmin Ilmarisen sijoitusjohtajana ja toimitusjohtajan sijaisena. Mursulan edeltäjä Jouko Pölönen siirtyi elokuun lopussa 2025 eQ Oyj:n toimitusjohtajaksi. Pölönen aloitti työskentelyn Ilmarisella toukokuussa 2018. 
Ilmarinen vastaa 1,1 miljoonan suomalaisen eläketurvasta. Ilmarinen palvelee kaikissa työntekijöiden ja yrittäjien eläkevakuuttamiseen (TyEL, YEL) liittyvissä asioissa. Vuonna 2024 Ilmarisessa oli vakuutettuna noin 600 000 työntekijää sekä yli 70 000 yrittäjää. Vuonna 2024 Ilmarinen maksoi eläkkeitä noin 7,6 miljardin euron edestä. Ilmarisen yhteistyökumppanit ovat OP ja siihen kuuluva A-Vakuutus sekä Suomen vakuutusmeklariliitto. Ilmarisen asiakkaita palvellaan yhteistyöyhtiöiden konttoreissa kautta maan. Iso osuus asioinnista tapahtuu Ilmarisen verkkopalvelussa.
Tulevia eläkkeitä varten koottu yli 63 miljardin euron sijoitusomaisuus koostuu korkosijoituksista (30 %), osakkeista (52 %), kiinteistöistä (9 %) ja muista sijoituksista (9 %). Ilmarinen sitoutui ensimmäisenä suomalaisyrityksenä Yhdistyneiden kansakuntien vastuullisen sijoittamisen periaatteisiin.
Ilmarisen toimitalossa Helsingin Ruoholahdessa työskenteli vuoden 2024 lopussa 640 työntekijää. Yhtiö on valittu useana vuonna peräkkäin Suomen parhaiden työpaikkojen joukkoon (Great Place to Work -instituutti).
Vuonna 2023 Ilmarinen oli liikevaihdolla mitattuna Suomen 5. suurin yritys.
Ilmarinen yhdistyi Eteran kanssa vuoden 2018 alussa.
Historia.
Virstanpylväitä Ilmarisen taipaleelta:
Omistuksia.
Ilmarisen suurimmat kotimaiset osakeomistukset löytyvät yhtiön Toimintakertomuksesta ja tilinpäätöksestä Vuoden 2022 lopussa Ilmarinen oli Helsingin ydinkeskustan suurin yksittäinen kiinteistönomistaja.
Long Island Iced Tea

Long Island Iced Tea on cocktail, jonka päävalmistusaineet ovat vodka, rommi, tequila, triple sec ja gini. Long Island Iced Tean keksi baarimikko Robert Butt. Nimensä juoma on saanut New Yorkin osavaltion suuren saaren Long Islandin mukaan.
Cocktailissa on keskivertoa korkeampi alkoholipitoisuus (noin 28 %), koska siinä on vain vähän laimennetta.
Nimestään huolimatta Long Island Iced Tea ei sisällä yhtään teetä. Juomassa käytetty Coca-Cola saa sen näyttämään teeltä.
Wilfred Bungei

Wilfred Bungei (s. 24. kesäkuuta 1980 Kabirisang, Kapsabetin lähistö, Kenia) on kenialainen 800 metrin juoksija ja olympiavoittaja. 
Vuonna 1998 Bungei oli Annecyssä käydyissä juniorien MM-kisoissa hopealla. Kolme vuotta myöhemmin Edmontonin MM-kisoista hän saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin juostuaan 800 metrillä toiseksi. 2003 Birminghamin MM-hallikisoissa hän oli pronssilla ja voitti saman vuoden kauden päätöstapahtuman, Monacossa kilpaillun . Hän ei kuitenkaan juossut Pariisin MM-kisoissa, koska sairasti keuhkokuumetta Kenian sisäisten karsintojen aikaan. 
Bungei juoksi 2004 Ateenan olympialaisten loppukilpailussa, missä hän sijoittui viidenneksi. 2005 Helsingin MM-kisoissa hän oli neljäs, mutta voitti jälleen ulkoratakauden päätteeksi .
2006 Moskovan MM-hallikisoissa Bungei voitti 800 metrillä kultaa jätettyään paikallisen ennakkosuosikin Juri Borzakovskin pronssille ja Etelä-Afrikan Mbulaeni Mulaudzin yhden sadasosan erolla hopealle.
Osakan MM-kilpailuissa 2007 Bungei oli hidasvauhtisen ja tasaisen loppukilpailun viides ajalla 1.47,42. Pekingissä 2008 Bungei voitti olympiakultaa 800 metrillä.
Bungei on 178 cm pitkä ja painaa 64 kg. Hän juoksee aina silmälasit päässään. Hänen pikkuserkkunsa on jo uransa lopettanut 800 metrin juoksija Wilson Kipketer. Bungei on miesten 4 x 800 metrin juoksun maailmanennätysmies ajalla 7.02,43.
Murray Gell-Mann

Murray Gell-Mann (15. syyskuuta 1929 – 24. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hänet tunnettiin ennen kaikkea kvarkkien keksijänä. Kvarkit ovat hiukkasfysiikan standardimallin mukaan aineen perusosasia. Gell-Mann hyödynsi vuonna 1960 ryhmäteorian nk. SU(3)-symmetriaa alkeishiukkasiin ja esitti 1964 kaikkien hadronien koostuvan pienemmistä osasista, kvarkeista. Gell-Mann sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1969. Hänen työnsä johti kvanttiväridynamiikan teoriaan.
Elämä.
Gell-Mann syntyi New Yorkin kaupungissa vuonna 1929. Gell-Mannin vanhemmat olivat taustoiltaan juutalaisia itävalta-unkarilaisia, hänen äitinsä oli Pauline Reichstein ja isä Arthur Gell-Mann School of Languages -koulun perustaja Arthur Gell-Mann. Koulun tarkoitus on opettaa englantia Yhdysvaltoihin muuttaville maahanmuuttajille. Perheeseen kuuluu lisäksi Benedict Gell-Mann, joka toimii nykyään valokuvaajana ja toimittajana.
Gell-Mann osoitti jo nuorena olevansa lapsinero. Hän rakasti erityisen paljon luonnon tutkimista. 15-vuotiaana hän aloitti opinnot Yalen yliopistossa, joskin oli tätä aiemmin suorittanut opintoja Columbia Grammar &amp; Preparatory Schoolissa, ollen luokkansa priimus.
Gell-Mann väitteli tohtoriksi 20-vuotiaana Massachusetts Institute of Technologyssa. Vuonna 1955 hän siirtyi professoriksi California Institute of Technology -yliopistoon.
William Whewell

William Whewell (laus. [ˈhjuːəl]; 1794 – 1866) oli englantilainen tieteilijä, pappi, filosofi, teologi ja tieteenhistorioitsija. Whewell käytti tieteiden yhteenpunoutumisesta ensimmäisenä termiä konsilienssi ("engl. consilience").
Iskelmä Janne

Iskelmä Janne on Hämeenlinnassa, Janakkalassa ja Hattulassa toimiva paikallisradio, jonka omistaa Alueradiot Sastamala Oy. Se kuuluu taajuudella 101,7 MHz. Kohderyhmänä on kuuluvuusalueen 30–55-vuotias väestö. Kuuluvuusalueella asuu 90 000 asukasta. 
Kanava liittyi Iskelmä-ketjuun vuoden 2004 alusta. Ennen liittymistään kanava toimi nimellä Radio Janne. Iskelmä Jannelta kuuluu Iskelmän ohjelmiston lisäksi Hämeen Sanomien sähkeuutisia arkisin viidesti päivässä, arkisin kahdesti lähetettävää paikallismakasiinia ja Hämeenlinnan seudun urheilu-uutisia. Syksystä 1989 asti taajuudella kuuluneet Hämeenlinnan Pallokerhon suorat otteluselostukset siirtyivät Radio City Hämeenlinnalle syksyllä 2016.
Kanavaa lähetetään Hämeenlinnassa Telemast Nordicin Myllymäen mastosta 105 metrin korkeudesta. Lähetysteho on 500 wattia.
Kanavaa voi kuunnella alueella myös kaapelin kautta taajuudelta 102,9 MHz.
Taajuudet.
Hämeenlinna: 101,7 MHz (Kaapelissa: 102,9 MHz)
Hyytymä

Hyytymä tarkoittaa nestemäisen aineen kiinteytymistä sillä tavalla, ettei sitä voi pitää enää nesteenä. Hyytymisen mekanismi voi olla esimerkiksi
Veren hyytymä on haavoihin ja ruhjeisiin kemiallisen reaktion synnyttämä kerros kiinteytynyttä veriplasmaa. Hyytymän tarkoitus on suojata haavaa ulkopuolelta ja estää verenvuoto.
Nesteseos, jossa on veteen liuenneena tai sekoittuneena muita aineita, hyytyy, kun siinä oleva vesi haihtuu ja jäljelle jäänyt aines on kiinteää.
Nesteissä hyytymä syntyy myös, kun nesteen pintalämpötila laskee alle jäätymispisteen. Nesteen pintaan muodostuu tällöin kiinteää ainetta.
Verenseisautus

Verenseisautus on kansanparannuksen ja šamanismin tapa seisauttaa verenvuoto haavasta. Verenseisautus tapahtuu loitsujen tai rukouksen avulla, sanan voimalla. Ilmiö tunnetaan kirjallisuuslähteiden mukaan eri puolilla maailmaa. Sitä ei ole juurikaan tutkittu lääketieteellisesti. Plasebovaikutusta lukuun ottamatta tehdyissä vaikuttavuustutkimuksissa ei ole löydetty todisteita verenseisautuksen vaikuttavuudesta. Verenseisautusta on tutkittu enemmän folkloristiikan, uskontotieteen, etnologian, sosiologian ja kulttuuriantropologian kuin lääketieteen näkökulmasta.
Suomalaisen tai karjalaisen verenseisauttajan verenseisautussanat olivat usein kalevalamittainen loitsu tai rukous. Rukouksen tai loitsun muoto riippui siitä, hakiko parantaja voimansa jumalasta vai kalevalaiseen tapaan luonnosta. Loitsussa kerrottiin usein, että veren tarkoituksen ja kotipaikan tuli olla ihmisessä. Sanat saattoivat sisältää myös verenvuodosta kärsivän nimen ja syntymäajan. Kalevalan yhdeksännessä luvussa Ukko lukee haavoittuneelle Väinämöiselle verenseisautussanat:
Verenseisauttajia on edelleen muun muassa Keski-Pohjanmaalla yleisesti. Sikäläisen uskomuksen mukaan verenseisautuksen teho perustuu salaisiin, Raamatusta tai Kalevalasta peräisin oleviin sanoihin, joita on kolmea eri vahvuutta. Sanojen ääneenlausuminen on kiellettyä, ja ne menettävät tehonsa julkistettaessa.
Lukkari

Lukkari (alk. ruotsin "klockare") oli alun perin seurakunnan kellonsoittaja ja myöhemmin kirkonvartija, kirkonpalvelija ja lasten opettaja, joka toimi papin apulaisena. Nimitys viittaakin kellojen soittamiseen ja se on lainaa ruotsin sanasta "klockare", joka tulee sanasta "klocka", ”kello”. Lukkarin velvollisuuksiin kuului kirkkoherran apulaisena kuljettaa papiston kirjeitä ja tuomiokapitulin määräyksiä pappilasta toiseen. Viestijärjestelmää kutsuttiin "lukkarinpostiksi". Lukkarin muut tehtävät kuuluvat nykyään pääosin suntiolle.
Lukkari-sanan merkitys kuitenkin muuttui vähitellen, ja sitä käytettiin pitkään merkityksellä kanttori, mutta tämäkin merkitys on jo vanhentunut. Kanttorilla oli tehtäviä esimerkiksi kinkereillä ja silloin tätä nimenomaan kutsuttiin yleensä lukkariksi. Sanan merkitys siis muuttui vähitellen alkuperäisestä kellonsoittajasta ja tarkoitti ensin myös kirkonpalvelijaa ja sitten myös lasten opettajaa. Kun rooli kasvoi muussa kansanopetuksessa, kuten kinkereillä, työn teki useimmiten kanttori, mutta nimitys jäi.
Vuoden 1869 kirkkolaki teki lukkarin virasta kirkkomuusikon viran. Lukkarin tehtäviksi säädettiin veisuun johtaminen jumalanpalveluksissa ja muissa toimituksissa, koraalilaulun opettaminen rippikoululaisille, avustaminen lasten lukemaan opettamisessa ja jotkin kirkon vahtimestarin toimet. Lukkarin virkaan voitiin yhdistää urkurin virka, jos kirkkoherra ja seurakunta asiasta niin sopivat. Urkurin tehtävänä oli säestää veisuuta jumalanpalveluksissa ja kirkossa järjestetyissä tilaisuuksissa. Yhdistetyn viran hoitajaa kutsuttiin lukkari-urkuriksi ja myöhemmin alettiin käyttää nimitystä kanttori-urkuri.
Unilukkariksi kutsuttiin leikillisesti suntiota tai muuta kirkonpalvelijaa, joka pitkällä kepillä herätteli nukahtaneita jumalanpalvelukseen osallistujia. Tämä tehtävä oli kirkonpalvelijalla siihen aikaan kun seurakuntalaisten kirkossa käyminen oli pakollinen velvollisuus.
Suomalaisen kirjallisuuden tunnettu lukkarihahmo on Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä. Hänen luokseen veljekset hakeutuivat saadakseen seurakuntalaisen tarvitseman vähimmäissivistyksen: lukutaidon, sitä kautta rippikoulun ja tärkeimmän – akanottoluvan. Tässä kohdin Kivi kuvaa lukkarin ankarana opettajana, joka kohtelee veljeksiä jopa sadistisesti. Lopulta nämä pakenevatkin hänen luotaan. Romaanin lopulla lukkari on arvostettu sovittelija ja puhemies veljesten ja Toukolan poikien välillä; hän toimii myös auktoriteettina Juhanin ja Venlan kihlautumista pohdittaessa.
Raimo Häyrinen

Raimo Herman ”Höyry” Häyrinen (30. heinäkuuta 1940 Savonlinna – 13. toukokuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen urheiluselostaja. Hänet tunnettiin etenkin nopeapuheisena urheilukilpailujen radioselostajana. Selostajana Häyrisen omimpia lajeja olivat jääkiekko ja nyrkkeily. Hän saavutti kaksi akateemista nyrkkeilymestaruutta ja kymmeniä ikämiesten palloilulajimestaruuksia ja toimi myös nyrkkeilytuomarina. Häyrinen sai 13 Telvis-palkintoa.
Guinnessin ennätysten kirjan 1984–85 mukaan Häyrinen on Suomen nopein radioselostaja: ennätykseksi kirjattiin 218 sanaa 57,5 sekunnissa. Turun yliopistossa Häyrisen puhenopeudeksi mitattiin parhaimmillaan yli 440 sanaa minuutissa.
Elämä.
Koulu ja opiskelu.
Raimo Häyrisen isä oli Savonlinnan kaupunginsihteeri ja sittemmin Mikkelin kaupunginjohtaja Ensio Häyrinen. Raimo Häyrinen kävi koulua Savonlinnassa, Mikkelissä, Lahdessa ja Kouvolassa. Koulunkäynti päättyi Munkkivuoren yhteiskoulussa Helsingissä. Vuosina 1955–1961 Häyrinen työskenteli ajoittain merillä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin sotilasmestari (merivoimat). Häyrinen opiskeli tv- ja radiotyötä Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Tampereen yliopistossa vuosina 1965–1969 sekä filmiohjausta Hochschule für Fernsehen und Film -koulussa Münchenissä 1969–1973.
Työura.
Raimo Häyrinen oli Yleisradion palveluksessa 1965–1997. Häyrinen selosti kymmeniä olympia- ja MM-kisoja. Häyrinen nimettiin kaikkiaan 24 kertaa vuoden suosituimmaksi urheiluselostajaksi. Yle irtisanoi Häyrisen vuonna 1997 kahden kirjallisen varoituksen ja lukuisten huomautusten jälkeen. Häyrinen haastoi yhtiön oikeuteen laittomasta irtisanomisesta ja vaati kahden vuoden irtisanomisajan palkkaa. Osapuolet pääsivät kahden vuoden kuluttua sovintoon ja Yle maksoi selostajalle 15 kuukauden palkkaa vastaavan summan.
Urheiluselostajat Raimo Häyrinen, Anssi Kukkonen, Paavo Noponen ja Seppo Kannas olivat helmikuussa 1972 mukana Lufthansan lennolla New Delhistä Frankfurt am Mainiin, kun palestiinalaisterroristit kaappasivat koneen silloisen Etelä-Jemenin pääkaupunkiin Adeniin. Selostajat olivat palaamassa kotiin Sapporon talviolympialaisista. Kaappausta seuranneena päivänä terroristit vapauttivat panttivankinsa, jotka Lufthansa haki uudella lennolla Frankfurtiin. Anssi Kukkosen mukaan Yleisradion selostusryhmän jäsenet olivat ensimmäiset suomalaiset, jotka joutuivat kokemaan lentokonekaappauksen.
Aktiiviuran jälkeinen aika.
Eläkkeellä Häyrinen teki toimittajan ja kuuluttajan töitä freelancerina. Hän työskenteli paikallisradioille ja kirjoitti urheilusta muun muassa "Uutispäivä Demariin".
Viimeisinä elinvuosinaan Häyrinen sairasti Alzheimerin tautia.
Poliittinen toiminta.
Häyrinen oli Kansallisen Kokoomuksen sitoutumaton varavaltuutettu Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1992–1996. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa hän oli sitoutumattomana ehdokkaana kokoomuksen ehdokaslistalla.
Zairen maakunta

Zaire on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan luoteisosassa. Sen pinta-ala on 37 300 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 698 521 ihmistä (594 428, VL2014). Maakunnan pääkaupunki on Mbanza Kongo (entinen São Salvador) ja toinen merkittävä kaupunki on nimeltään Soyo. Soyo on maakunnan suurin kaupunki. Zairessa on trooppinen ilmasto.
Nimi "Zaire" tulee kongon kielen sanasta "nzaadi", joka tarkoittaa jokea. Samaa nimeä käytettiin myös Kongon demokraattisen tasavallan nimenä vuosina 1971–1997.
Zairen kunnat.
Zairen maakuntaan kuuluu kuusi kuntaa.
Kunnat 2024-.
Angolan vuoden 2024 aluehallinnollisessa uudistuksessa maakunnan kuntajakoa uudistettiin. Muutoksen jälkeen kuntia on 11 ja kunnanosia (comunas) 18 kappaletta. (Väestönlaskennan 2024 kuntakohtaisia väkilukuja ei vielä kesäkuussa 2025 ole saatavissa.) Zairen maakunnan kunnat, niiden kuntaluokat (A on korkein luokka) ja kunnanosat ovat:
Malanjen maakunta

Malanje on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan pohjoisosassa. Maakuntakeskus on Malanjen kaupunki (myös muodossa "Malange").
Maakunnan pinta-ala on noin 98 302 tai 86 500 neliökilometriä. Maakunnan väkiluku oli 986 363 (VL2014) ja väestöennusteen mukaan voisi nousta 1 323 314 asukkaaseen (2024). 
Naapurimaakuntia ovat Lunda Norte ja Lunda Sul idässä, Bié etelässä, Cuanza Sul ja Cuanza Norte lännessä sekä Uíge pohjoisessa. Koillisessa Malanjella on rajaa Kongon demokraattisen tasavallan kanssa. 
Maaston on suurelta osin ylänköä, pinnankorkeus vaihtelee 500 ja 1 500 metrin välillä. Ilmasto on pääosin kostea. Sadekausi on elokuusta toukokuuhun. Keskimääräinen lämpötila vaihtelee 20 °C ja 25 °C välillä. Kuanzajoki virtaa Malanjen maakunnan kautta. Kalandulan putoukset lukeutuvat Afrikan suurimpiin vesiputouksiin. Muun muassa David Livingstonen kuvaamiin Pungo Andongon kalliomuodostelmiin on liittynyt erilaisia uskomuksia. Maakunnassa sijaitsee Cangandalan kansallispuisto. Se tunnetaan muun muassa Angolan kansalliseläimen, äärimmäisen uhanalaisen jättiläismustahevosantiloopin suojelualueena.
Talous ja liikenne.
&lt;br&gt;
Kwanzajokea patoavat Laúcan ja Capandan vesivoimalaitokset tuottavat huomattavan osan Angolan sähköstä.
Maakuntakeskus Malanjeen johtaa erillinen Luandan rautatieksi () kutsuttu, Angolan kansallisen rataverkkoyhtiön (Instituto Nacional dos Caminhos de Ferro de Angola) rautatielinja pääkaupunki Luandasta. Sitä operoi valtionyhtiö Caminho de Ferro de Luanda (CFL). 
Malanjessa on maakunnallinen, kansalliseen kakkoskategoriaan kuuluva Malanjen lentoasema . 
Kunnat.
Malanjen maakunta oli vielä 2024 jaettu aluehallinnon toisella tasolla 14 kuntaan (municípios). Aluehallinnon kolmannen tason paikallishallintoalueita (comunas) oli 52. Oheiset kuntien väestöennusteet on tehty väestönlaskennan 2014 pohjalta. 
Maakunnan kuntajakoa muutettiin vuoden 2025 alussa muodostamalla 13 uutta kuntaa. Tämän seurauksena maakunnassa on 27 kuntaa. Samalla kuntajakoa muutettiin.
Aluehallinnon neljännellä tasolla ovat (asuin)paikat (localidades), jotka luokittiin kaupunkimaisiksi tai maaseutuun kuuluviksi. Vuonna 2014 Malanjen maakunnasta luetteloitiin 54 kaupunkimaista ja 2 358 maaseutuun kuuluvaa asuinpaikkaa.
Kunnat 2024-.
Vuoden 2024 aluehallintouudistuksessa maakunta jaettiin paikallishallintoa varten 27 kuntaan (municípios) ja aluehallinnon kolmannella tasolla edelleen 38 kunnanosaan (comunas). Uudistuksessa aiempia kunnanosia kohotettiin paikallishallinnollisesti itsenäisiksi uusiksi kunniksi. Muutoksen seurauksena kuntien lukumäärä kasvoi. Aiempien useiden kuntien pinta-ala ja asukasluku supistui merkittävät aluemenetysten johdosta. Vuonna 2025 kunnat ovat kuntaluokittelun mukaan (A on korkein ja E alin kuntaluokka):
Maanantaimielenosoitukset

Maanantaimielenosoitukset () olivat Saksan demokraattisessa tasavallassa 1989–1990 pidettyjä rauhanomaisia mielenosoituksia tasavallan hallintoa vastaan.
Mielenosoitukset alkoivat Leipzigin Nikolainkirkossa pidetyn rukoushetken jälkeen ihmisten keräännyttyä Karl Marx Platzille. Mielenosoituksissa vaadittiin muun muassa vapaata liikkumisoikeutta ja vapaita vaaleja. Mielenosoitukset levisivät muihin Saksan kaupunkeihin. 
Käänteentekevä oli 9. lokakuuta 1989 järjestetty rauhankokous ja mielenosoitusmarssi, johon osallistui yli 250 000 ihmistä. Ennalta pelättiin tilaisuuden laajenevan väkivaltaiseksi, ja lähistölle oli koottu turvallisuusjoukkoja ja ruumissäkkejä. Herkässä tilanteessa leipzigilainen kapellimestari Kurt Masur toimi ratkaisevalla tavalla. Hän kutsui asuntoonsa hallitsevan Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) kolme pääsihteeriä ja sopi heidän kanssaan, että ennen tilaisuutta radiossa korostetaan mielenosoituksen rauhanomaista luonnetta. Mielenosoituksesta ei tullut väkivaltaista. Leipzigin tapahtumasta tuli esikuva DDR:n rauhanomaiselle kumoukselle.
Mielenosoituksien kuuluisin iskulause oli ”Wir sind das Volk!” (suom. ”Me olemme kansa”.) Mielenosoituksien yläpuolella leijui sotilaallisen väliintulon uhka, mutta hallitus ei ryhtynyt siihen. Mielenosoitukset päättyivät maaliskuussa 1990 vaaleihin, jotka olivat ensimmäiset vapaat vaalit Saksan demokraattisessa tasavallassa.
Myöhemmin samaa nimeä käytettiin elokuussa 2004 alkaneista mielenosoituksista sosiaaliturvan Hartz IV -uudistuksia vastaan.
Varmentamaton lähde

Varmentamaton lähde on argumentaatiovirhe, jossa väite perustuu lähteeseen jonka olemassaoloa tai luotettavuutta ei voi varmistaa. Tyypillisesti lähde on jollakin tapaa logiikkaa ja tunnettua tietoa parempi.
Varmentamattoman lähteen yleiskaava:
Esimerkkejä:
"Pekka sanoo tulkitsevansa Raamattua oikein, sillä Jumala itse kertoo hänelle oikean tulkinnan."
"Matti sanoo edesmenneen Sepon olleen pedofiili, sillä tämä oli humalassa paljastanut asian vain hänelle."
Kuningas Baudouinin stadion

Kuningas Baudouinin stadion (, ) on urheilustadion Brysselissä, Belgiassa. Se toimii Belgian jalkapallomaajoukkueen kotistadionina sekä yleisurheilun Timanttiliigan (entinen Kultainen liiga) kuuluvan Memorial Van Damme -kilpailun tapahtumapaikkana. Stadion sijaitsee Laekenissa Brysselin luoteisosassa niin sanotulla Heyselin tasangolla, jossa pidettiin maailmannäyttely vuonna 1958.
Historia.
Stadion avattiin 23. elokuuta 1930 nimellä Jubilee-stadion (, ). Toisen maailmansodan jälkeen stadionia alettiin kutsua Heyseliksi (, ). Stadionilla järjestettiin jalkapallon Euroopan cupin loppuottelu vuosina 1958, 1966, 1974 ja 1985 sekä cup-voittajien cupin loppuottelu vuosina 1964, 1976 ja 1980.
Heyselin tragedia.
Toukokuussa 1985 Heyselillä pelattiin Euroopan cupin loppuottelu italialaisen Juventuksen ja englantilaisen Liverpoolin välillä. Juventus voitti ottelun maalein 1–0, mutta suurin huomio kiinnittyi 39 ihmisen hengen vaatineeseen onnettomuuteen, joka sai alkunsa Liverpoolin fanaattisten kannattajien hyökättyä Juventus-kannattajien kimppuun. Onnettomuuden seurauksena Liverpool suljettiin eurocup-kilpailuista kuudeksi ja muut englantilaisjoukkueet viideksi vuodeksi.
Kunnostaminen ja uusi nimi.
Stadionin uudelleenrakennettiin vuosikymmen onnettomuuden jälkeen ja uusia avajaisia vietettiin 23. elokuuta 1995. Nykyisen nimensä stadion sai edesmenneeltä belgialaisten kuninkaalta Baudouin I:ltä. 
Stadionin nykykapasiteetti on 50 122, ja se on Belgian suurin. Sillä pelattiin vuoden 2000 jalkapallon EM-kilpailuiden avausottelu sekä muita alkulohko-, puolivälierä ja välieräotteluita.
Kansainyhteisön kisat 2006

Järjestyksessään 18. Kansainyhteisön kisat järjestettiin Australian Melbournessa 15.–26. maaliskuuta 2006. Kyseessä oli suurin Melbournessa koskaan järjestetty urheilutapahtuma, jättäen varjoonsa jopa kesäolympialaiset vuonna 1956.
Kisoissa miteltiin 16 eri urheilulajissa, joista 12 oli yksilö- ja neljä joukkuekilpailuja. Kaikkiaan tapahtumia oli kisoissa 247.
Neljässä lajissa kilpailtiin usealla eri osa-alueella:
Muut lajit olivat yleisurheilu, koripallo, maahockey, nurmikeilailu, nyrkkeily, painonnosto, pöytätennis, rugby, squash, sulkapallo, triathlon ja verkkopallo.
Abruptum

Abruptum oli ruotsalainen black metal -yhtye, joka toimi 1990–2005.
Sen perustivat 1990 It (Tony Särkkä), All (Jim Berger) ja Ext. Ensimmäisen demon valmistumisen jälkeen vuonna 1990 Ext erotettiin yhtyeestä. Itin mukaan Ext oli järkyttynyt demon ”pahuudesta” kuultuaan lopullisen version ja liittyi lähimpään seurakuntaan erottuaan yhtyeestä. All olisi jäänyt mukaan yhtyeeseen, mutta hänet pakotettiin eroamaan alkoholiongelmansa takia.
It jatkoi yhtyettä sooloprojektinaan, kunnes Evil (Morgan Håkansson) liittyi siihen. Abruptum teki sopimuksen Euronymouksen levy-yhtiön Deathlike Silence Productionsin kanssa, joka julkaisi heidän kaksi albumiaan.
Euronymouksen mielestä yhtye oli ”audial presence of Pure Black Evil” ja It piti Euronymousta ”todellisena liittolaisena”. Yhtye teki myöhemmin ensimmäisen kappeleen "Nordic Black Metal" -kokoelmalevylle, joka oli omistettu Euronymouksen muistolle hänen kuolemansa vuoksi.
It jätti sekä yhtyeen että koko black metal -musiikin 1996 saatuaan lukuisia sekä henkilökohtaisia että hänen perheeseensä kohdistuvia uhkauksia. Evil piti Abruptumin toiminnassa ja julkaisi musiikkia oman levy-yhtiönsä, Blooddawn Productionsin kautta, kunnes 2005 hän ilmoitti Abruptumin lopettaneen.
Santiago de Cuba

Santiago de Cuba on Santiago de Cuban provinssin pääkaupunki Kuubassa. Se sijaitsee saaren kaakkoisosassa, noin 870 kilometrin päässä Havannasta.
Santiago de Cuba on Kuuban toiseksi suurin kaupunki Havannan jälkeen. Se sijaitsee Karibianmeren rannikolla ja on tärkeä satamakaupunki. Vuonna 2006 Santiago de Cubassa asui 426 199 ihmistä.
Historia.
Santiago de Cuban perusti espanjalainen tutkimusmatkailija Diego Velázquez de Cuéllar kesäkuun 28 vuonna 1514. Vuosina 1522–1589 Santiago oli Espanjalle kuuluneen Kuuban siirtokunnan pääkaupunki. Ranskalaiset ryöstivät kaupungin 1553, ja englantilaiset 1662. Kaupunki sai vaikutteita ranskalaisilta maahanmuuttajilta, jotka tulivat Haitilta 1700-luvun lopulla. Tämän jälkeen kaupungin kulttuuri oli sekoitus espanjalaista, afrikkalaista ja ranskalaista kulttuuria.
Kuuban kansallissankari, runoilija ja kirjailija José Marti on haudattu Santa Efigenian hautausmaalle.
Fidel Castro järjesti 26. heinäkuuta 1953 sotilaallisen iskun Santiago de Cuban kaupunkiin Moncadan parakeille, joka oli Fulgencio Batistan hallinnon suurin varuskunta.
Allen Johnson

Allen Johnson (s. 1. maaliskuuta 1971 Washington) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja eräs kautta aikain menestyksekkäimpiä urheilijoita lajissaan. 
Ensimmäisen kansainvälisten arvokisojen mitalinsa, väriltään kultaisen, Johnson saavutti Barcelonan MM-hallikisoista 60 metrin aidoista vuonna 1995 ajalla 7,39. Myöhemmin samana vuonna Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän voitti mestaruuden 110 metrin aidoissa ajalla 13,00. Atlantan olympialaisissa 1996 hän voitti kultamitalin ajalla 12,95. Johnson voitti kultaa myös Ateenan MM-kisoissa 1997 ajalla 12,93. Ateenan MM-kisoissa hän osallistui myös 4 × 400 metrin viestiin, jossa juoksi alkuerissä Yhdysvaltain joukkueessa, ja sai kultaa kun toisella kokoonpanolla juossut joukkue voitti loppukilpailun. Yhdysvallat kuitenkin menetti voittonsa vuosia myöhemmin Antonio Pettigrew'n dopingtunnustusten jälkeen. Sevillan MM-kisoissa 1999 Johnson selviytyi välieriin, mutta ei osallistunut siihen loukkaannuttuaan lämmittelyssä. Sydneyn olympialaisissa 2000 Johnson sijoittui 110 metrin aitajuoksussa neljänneksi. 
Edmontonin MM-kisoissa 2001 Johnson palasi kultakantaan juostuaan mestaruuteen ajalla 13,04. Kaksi vuotta myöhemmin Birminghamin MM-hallikisoissa 2003 hän voitti kultaa ajalla 7,47. Samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän voitti jo neljännen ulkoratojen maailmanmestaruutensa ajalla 13,12. Budapestin MM-hallikisoissa 2004 Johnson voitti jo kolmannen hallimaailmanmestaruutensa ajalla 7,36. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän kaatui toisissa alkuerissä ja keskeytti. Helsingin MM-kisoissa 2005 Johnson aitoi pronssille ajalla 13,10. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän saavutti hopeaa. 
Yhdysvaltain mestaruuden vasemmasta silmästään sokea Johnson voitti ulkoradoilla seitsemän kertaa (1996, 1997, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005) ja hallissa neljästi (1995, 2002, 2003, 2004). n hän voitti , ja sekä maailmancupin 2006. 178 senttimetriä pitkän ja 70 kilogrammaa painavan Johnsonin ennätys 110 metrin aidoissa on 12,92, minkä hän juoksi vuonna 1996 kahdesti, ja 60 metrin aidoissa 7,36. Hänen valmentajanaan toimi Sylvanues Hepburn.
Johnson lopetti uransa kesällä 2010.
Lähde: WA, Tilastopaja
Yukmouth

Yukmouth tai Jerold Ellis (s.18. lokakuuta 1974, Oakland, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän on toinen jäsen yhtyeestä Luniz. 
Yukmouth allekirjoitti soolosopimuksen Rap-A-Lot Recordsin kanssa ja julkaisi kolme levyä, joista jokainen myi vähintään 200 000 kappaletta huonosta radio-soitosta huolimatta. Oman levy-yhtiön Smoke-A-Lot Recordsin kautta hän on julkaissut DVD:eitä, sekä niiden soundtrackeja.
Natallja Safronnikava

Natallja Safronnikava (, , o.s. Vinogradova, s. 28. helmikuuta 1973) on valkovenäläinen pikajuoksija. 
Lissabonin MM-hallikisoissa 2001 Safronnikava sijoittui 200 metrillä pronssille ajalla 23.17. Samana vuonna hän saavutti pronssia myös Pekingissä järjestetyissä universiadeissa. Birminghamin MM-hallikisoissa 2003 Safronnikava oli 200 metrillä viides ja samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa kuudes.
Budapestin MM-hallikisoissa 2004 Safronnikava oli alun perin 200 metrillä toinen. Kilpailun voittaja Anastasija Kapatšinskaja kuitenkin kärähti kielletyn stanozololin käytöstä ja menetti kultansa, jolloin Safronnikava nousi maailmanmestariksi. Samoissa kisoissa Safronnikava oli 60 metrillä kahdeksas.
Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän voitti pronssia 4×100 metrin viestissä.
Bernard Lagat

Bernard Kipchirchir Lagat (s. 12. joulukuuta 1974 Kapsabet, Nandin piirikunta, Kenia) on kalenjin-heimon nandi-haaraan kuuluva juoksija, joka keskittyi urallaan pääasiassa 1 500:n ja 5 000 metrin juoksuun. Syntyjään Lagat on kenialainen, mutta sai sittemmin Yhdysvaltain kansalaisuuden.
Lagat opiskeli Washingtonin osavaltion yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 2000. Hän voitti vuonna 1999 kultamitalin universiadien 1 500 metrillä. 2000 Sydneyn olympialaisissa hän oli samalla matkalla pronssilla ja 2001 Edmontonin MM-kisoissa hopealla. 2002 Lagat voitti matkalla Afrikan mestaruuden ja oli ykkönen myös maailmancupissa Madridissa. 2003 Birminghamin MM-hallikisoissa hän saavutti hopeaa. Hän ei voinut osallistua samana vuonna Pariisin ulkoratojen MM-kisoihin, koska hänen doping-näytteestään oli löydetty merkkejä EPOsta. B-näyte osoittautui sittemmin negatiiviseksi. 2004 Budapestin MM-hallikisoissa hän voitti kultamitalin 3 000 metrillä ja oli samana vuonna Ateenan olympialaisissa 1 500 metrillä toinen. 
Maaliskuussa 2005 Lagat ilmoitti olleensa Yhdysvaltain kansalainen jo toukokuusta 2004 lähtien. Saman vuoden elokuussa käydyissä Ateenan olympialaisissa Lagat kuitenkin edusti Keniaa, joten hänen 1 500 metrin hopeamitalin tilanteensa oli epäselvä, koska Kenian lait eivät mahdollista kaksoiskansalaisuutta. Kansalaisuusvaihdoksensa myötä Lagat ei myöskään voinut osallistua 2005 Helsingin MM-kisoihin. Ensimmäisissä Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissaan vuonna 2006 hän voitti 1 500 metrin ja 5 000 metrin matkat. Vuonna 2007 Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Lagat voitti 5 000 metriä ja oli 1 500 metrillä kolmas.
Osakan MM-kisoissa 2007 Lagat voitti sekä 1 500 metrin että 5 000 metrin maailmanmestaruuden. Hän oli kolmas urheilija joka olympia- tai MM-kisoissa onnistui voittamaan nämä matkat. Paavo Nurmi voitti matkat Pariisin olympialaisissa 1924 ja Hicham el-Guerrouj Ateenan olympialaisissa 2004. Lagat uhosi voittavansa molemmat matkat myös Pekingin olympialaisissa, mutta 1 500 metrillä hän ei selviytynyt edes loppukilpailuun ja jäi vitosella yhdeksänneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 1 500 metrillä kolmanneksi ja 5 000 metrillä toiseksi.
Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 3 000 metrillä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 5 000 metrillä toiseksi. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti kultaa 3 000 metrillä. Lontoon olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä neljäs ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 kuudes. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän sai hopeaa 3 000 metrillä.
Piikkisiat

Piikkisiat (Hystricidae) on jyrsijöiden heimo, johon kuuluu 11 nykyisin elävää lajia.
Piikkisioilla on suojaavat piikit, joiden koko ja muoto vaihtelevat. Joillakin lajeilla ne näkyvät muita selvemmin. Piikit ovat kehittyneet karvoista, ja ne suojaavat eläintä tehokkaasti. Komeimmat piikit ovat Afrikassa ja Aasiassa tavattavilla piikkisioilla ("Hystrix"-suku), jotka uhattuina kiertyvät osittain kerälle ja ravistelevat piikkejään. Niiden piikit ovat mustavalkoisia ja jopa 50 cm pitkiä. Piikkisikojen piikit eivät ole myrkyllisiä, mutta haavaan voi kehittyä vaarallinen tulehdus.
Piikkisiat syövät pääasiassa lehtiä, juuria ja hedelmiä. Usein ne aiheuttavat vahinkoja viljelyksillä ja erityisesti juurikasvimailla. Naaraan kantoaika on noin 100-200 vuorokautta. Piikkisiat saavat kerrallaan yhdestä kahteen poikasta. Piikkisiat voivat elää jopa 17-vuotiaiksi.
Piikkisiat ovat yöeläimiä, ja ne elävät koloissa tai luolissa. Talvisin piikkisiat liikkuvat vain vähän, mutta talviunta ne eivät nuku. Piikkisika voitaisiin piikkiensä johdosta sekoittaa siiliin, joka kuitenkin on paljon pienempi. Siilin piikit ovat myös lyhyitä ja tasapituisia.
Piikkisikoja, joista on käytetty myös nimeä vanhan maailman piikkisiat, ei pidä sekoittaa Pohjois- ja Etelä-Amerikassa eläviin samannäköisiin eläimiin, jotka kuuluvat puupiikkisikojen ("Erethizontidae") heimoon. Vaikka heimojen edustajat muistuttavat toisiaan, ne eivät ole erityisen läheistä sukua toisilleen. Puupiikkisioilla on jaloissa isot kynnet ja karvattomat anturat, joilla on hyvä tarttua oksiin. Puupiikkisikojen erikoistunein laji on kierteishäntäpiikkisika, joka elää Keski- ja Etelä-Amerikan metsissä. Sillä on pitkä ja lihaksikas häntä, jonka se kietoo kiipeillessään oksan ympärille lisätueksi.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että piikkisikojen heimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin ”piikikkäät”. Suomen kielen lautakunta on kannanotossaan arvostellut ehdotettua nimeä epähavainnolliseksi.
Gabriel Sandu

Niculae Gabriel Sandu (s. ) on Helsingin yliopiston teoreettisen filosofian professori emeritus.
Sandu valmistui lukiosta Bukarestissa vuonna 1973 ja opiskeli siellä myös taloustieteen maisteriksi valmistuen 1978 (Academy of Economic Sciences), mutta siirtyi sitten Suomeen. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1984, lisensiaatiksi 1987 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1991. Hänen peliteorian logiikkaa käsittelevän englanninkielisen väitöskirjatyönsa, jonka otsikkona oli "Studies in game-theoretical logics and semantics", ohjaaja oli professori Jaakko Hintikka. 
Professorin viran Helsingin yliopistosta Sandu sai vuonna 1998. Vuosina 2004–2007 hän oli tutkimusprofessorina Ranskan Centre national de la recherche scientifiquessa, sitten virkaatekevä filosofian professori 2007–2008 ja professori 2008–2009 Pariisin yliopistossa (Université Paris 1: Panthéon-Sorbonne).
Sandu on ollut sekä Suomalaisen Tiedeakatemian että Academia Europæan jäsen vuodesta 2011.
Sandu on käsitellyt julkaistuissa artikkeleissaan esimerkiksi kielifilosofiaa, totuusteoriaa sekä logiikkaa.
The Documentary

The Documentary on The Gamen virallinen vuonna 2005 julkaistu debyyttialbumi. Se on myynyt maailmanlaajuisesti yli viisi miljoonaa kappaletta ja nousi Yhdysvalloissa albumilistan ykköseksi alkuvuodesta 2005. Yhdysvalloissa levy saavutti tuplaplatinaan oikeuttavan myynnin. Levy on julkaistu CD-levynä ja vinyylinä, sekä GD:nä jonka mukana on DVD-dokumentti. 
Albumilta julkaistiin singlet kappaleista "Westside Story", "How We Do", "Dreams", "Hate It Or Love It" ja "Put You On The Game".
Albumilla on todella nimekkäitä vierailijoita kuten 50 Cent, Mary J. Blige, Nate Dogg, Eminem ja Busta Rhymes.
Takaisin maalle – Masjävlar

Takaisin maalle – Masjävlar on Maria Blomin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 2004. Blom kirjoitti elokuvakäsikirjoituksen vuonna 2001 ensi-iltansa saaneen oman näytelmänsä pohjalta. Elokuvan ensi-ilta oli Tukholman elokuvafestivaalilla 25. marraskuuta 2004. Se voitti kolme Guldbaggea: elokuva, käsikirjoitus ja naissivurooli.
Juoni.
31-vuotias IT-yrittäjä Mia (Sofia Helin) palaa Tukholmasta isänsä 70-vuotisjuhliin kotiseudulleen Taalainmaalle, Rättvikin lähelle. Maaseutu on tullut yhä vieraammaksi, jopa lapsuudenystävät ja sisarukset tuntuvat kummajaisilta. Mialla on rahaa ja kallis auto, muttei rakkautta. Juhlissa Mia tapaa sukulaisia ja tuttuja. Maalle jäänyt sisar Eivor on katkera menestyneille sisarilleen, Mialle ja Thaimaassa kiihkeän romanssin kokeneelle Gunillalle.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula olisi odottanut nuoren ohjaajan esikoispitkältä jotain näyttävämpää kuin tasapaksua televisiorealismia, mutta sanoo tämän ehkä selittyvän ohjaajan teatteritaustalla ja oman näytelmän sovittamisella elokuvaksi. Silti henkilöhahmotkin jäävät Maskulan mielestä ohuiksi, ja loppuunkaluttuja kliseitä ovat hänestä myös viinalla läträäminen ja pelimannimusiikki. Maskula mietti, että Markku Pölönen tarjoili samat kansalliset kuviot Suomessa paljon paremmin jo kymmenen vuotta aiemmin.
Tegla Loroupe

Tegla Loroupe (s. 9. toukokuuta 1973) on kenialainen kestävyysjuoksija. Hän kuuluu kalenjinien heimon pokot-haaraan. 
Tegla Loroupen maanviljelijäisällä oli neljä vaimoa ja 24 lasta. Lapsuutensa Loroupe vietti peltotöissä veljiensä ja sisariensa kanssa. Seitsemänvuotiaana hän aloitti koulunkäynnin ja juoksi joka aamu paljain jaloin kymmenen kilometrin matkan kouluun. Koulussa hän osoittautui lahjakkaaksi juoksijaksi ja voitti monia itseään vanhempia. Vuonna 1988 Loroupe voitti maastojuoksukilpailun ja hänet valittiin nuorten maajoukkueeseen. MM-kisoissa hän sijoittui sijalle 28.
Sittemmin Loroupe on keskittynyt maratonjuoksuun. Vuosina 1994 ja 1995 hän voitti New Yorkin maratonin. Rotterdamin maratonin hän on voittanut vuosina 1997, 1998 ja 1999, Berliinin maratonin 1999, Lontoon ja Rooman maratonin vuonna 2000 ja Lausannen maratonin 2002. Lisäksi hän on voittanut lukuisia puolimaratoneja, muun muassa vuosina 1997—1999 kolme peräkkäistä puolimaratonin maailmanmestaruutta. Aiemmin hän on pitänyt hallussaan maratonin ja tunnin juoksun maailmanennätyksiä. 10 000 metrillä Loroupe on ollut MM-pronssilla kahdesti: 1995 Göteborgissa ja 1999 Sevillassa. Vuonna 1998 hän voitti 10 000 metrillä kultaa hyväntahdon kisoissa. 2000 Sydneyn olympiakisojen aikaan hän kärsi ruokamyrkytyksestä, mutta kilpaili 10 000 metrillä ja maratonilla.
András Schiff

András Schiff (s. 21. joulukuuta 1953 Budapest, Unkari) on unkarinjuutalainen pianisti ja kapellimestari, joka on ollut vuodesta 2001 Ison-Britannian kansalainen. Hän muutti vuonna 1979 Unkarista Yhdysvaltoihin, jonka kansalaisuutta hän ei saanut. Itävallan kansalaisuuden hän sai 1987, mutta luopui siitä, kun ulkomaalaisvastainen Itävallan vapauspuolue nousi valtaan, ja muutti 2001 Lontooseen. Schiffin toinen koti on Italian Firenzessä. 
Schiff johtaa vuonna 1999 perustamaansa "Cappella Andrea Barca" -kamariorkesteria. Schiff on saanut uransa aikana lukuisia palkintoja ja kunnianosoituksia, esimerkiksi Bartók-palkinnon vuonna 1991, Claudio Arraun muistomitalin vuonna 1994 ja Unkarin valtion korkeimman kunnianosoituksen, Kossuth-palkinnon, vuonna 1996. Vuonna 1990 hän voitti Grammy-palkinnon Johann Sebastian Bachin englantilaisen sarjan levytyksestä. Vuonna 2014 Schiff sai Brittiläisen imperiumin ritarikomentajan arvon.
Schiffin ohjelmistoon pianistina kuuluvat keskeisimmät pianomusiikin teokset. Hän aloitti vuonna 2004 sarjan, jossa esittää kaikki Ludwig van Beethovenin 32 pianosonaattia aikajärjestyksessä. Schiff esitti kahdeksan konsertin sarjan myös Helsingin juhlaviikoilla 2007, ja se julkaistiin ECM-levymerkillä. Levytys nimettiin ehdolle Grammy-palkinnon saajaksi.
Schiff on arvostellut ankarasti Unkarin oikeistokonservatiivista nykyhallintoa. Ison-Britannian kansalaisuuden saanut Schiff ilmoitti vuonna 2011, ettei hän palaa enää koskaan Unkariin.
Usein Suomessa vieraillut Schiff on konsertoinut Radion sinfoniaorkesterin kanssa Helsingissä joulukuussa 2012 ja kesäkuussa 2016. Huhtikuussa 2025 hän soitti Helsingin Musiikkitalossa kahtena iltana pianoresitaalin ja piti vielä viikonloppuna mestarikurssin.
Henry Rono

Henry Rono (12. helmikuuta 1952 Kapsabet, Nandin piirikunta, Kenia – 15. helmikuuta 2024) oli kenialainen kestävyysjuoksija. 
Ura.
Nandi-heimoon kuuluneen Ronon juoksu-uran paras vuosi oli 1978, jolloin hän 81 päivän sisään juoksi neljä maailmanennätystä neljällä eri matkalla: 10 000, 5 000 ja 3 000 metrillä sekä 3 000 metrin estejuoksussa. Samana vuonna hän voitti niin Kansainyhteisön kisoissa kuin Afrikan kisoissakin kultaa 5 000 metrillä ja estejuoksussa. Rono ei koskaan kilpaillut kesäolympialaisissa, kun Kenia boikotoi sekä 1976 Montrealin että 1980 Moskovan kisoja. Vuonna 1981 Rono paransi 5 000 metrillä omaa maailmanennätystään aikaan 13.06,2. Ronon estejuoksun maailmanennätys 8.05,4 säilyi rikkomattomana 11 vuoden ajan.
Yhdessä maanmiehensä Samson Kimobwan kanssa Rono opiskeli Washingtonin osavaltion yliopistossa, missä häntä valmensi John Chaplin. Ronon esimerkkiä seuraten monet muut kenialaisjuoksijat, kuten Bernard Lagat, Mike Kosgei, Mike Boit ja Patrick Muturi ovat opiskelleet Washingtonin osavaltion yliopistossa.
Yksityiselämä.
Rono kärsi uransa loppupuolella alkoholismista ja ylipaino-ongelmista. Hänellä oli myös taloudellisia ongelmia ja 1990-luvulla hän eli jonkin aikaa kodittomana Washingtonissa. Sittemmin hän raitistui ja työskenteli muun muassa Albuquerquen lentoasemalla.
Benjamin Limo

Benjamin Limo (s. 23. elokuuta 1974 Eldoret, Kenia) on kenialainen juoksija. Hän kuuluu kalenjin-heimoon. Hän kilpailee pääasiassa 3 000 ja 5 000 metrillä.
Limo aloitti ammattimaisen juoksuharjoittelun vasta vuonna 1997. Vuonna 1998 hän voitti katujuoksun viestimaailmanmestaruuden Kenian joukkueessa. Samana vuonna hän oli maastojuoksun MM-kisoissa Marrakechissa lyhyellä matkalla neljäs. Vuonna 1999 Limo voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden lyhyellä matkalla Belfastissa. Samana vuonna Sevillan MM-kisoissa hän juoksi 5 000 metrillä hopealle. Vuosina 2001 ja 2003 hän juoksi maastojuoksun lyhyellä matkalla MM-pronssille. Vuonna 2002 hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa Manchesterissa 5 000 metrillä hopealle samoin kuin Afrikan mestaruuskisoissa Radésissa. Helsingin MM-kisoissa 2005 Limo voitti kultamitalin 5 000 metrillä.
Benjamin Limo on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Himno Nacional de Chile

Himno Nacional de Chile, joka tunnetaan myös nimillä Canción Nacional ("kansallislaulu"), Puro, Chile, es tu cielo azulado ("Chile, sinun syvän sininen taivaasi on puhdas") ja Dulce Patria, recibe los votos on Chilen kansallislaulu. Laulu on tyypillinen esimerkki latinalaisamerikkalaisesta oopperatyylisestä kansallislaulusta. Laulussa on kaiken kaikkiaan kuusi säkeistöä, mutta vain sen viidettä säkeistöä ja kuoron laulamaa kertosäettä pidetään virallisena kansallislauluna.
Kansallislaulun historia on monivaiheinen, sillä on sekä kaksi säveltäjää että kaksi sanoittajaa eri aikoina, ja heidän luomanaan on syntynyt kaiken kaikkiaan kolme erilaista kansallislaulua. Laulun historia periytyy aina vuoteen 1819, jolloin Chilen hallitus määräsi maalle laadittavaksi kansallislaulun. Tämän Chilen ensimmäisen kansallishymnin sävelsi Manuel Robles ja sanoitti Bernardo de Vera y Pintado. Laulu esitettiin ensi kerran samana vuonna. 1820-luvun loppupuolella laulusta tuli kuitenkin epäsuosittu, ja Chilen hallitus pyysi säveltäjä Ramón Carnicer y Battlea laatimaan Bernardo de Veran tekstiin uuden sävelen. Tämä valmistuikin vuonna 1828. Bernardo de Veran sanoitusta laulettiin Ramón Carnicerin sävelmällä aina vuoteen 1847, jolloin Chilen hallitus pyysi nuorta chileläistä runoilijaa Eusebio Lillo Roblesia kirjoittamaan Carnicerin sävelmään uudet sanat. Näiden oli tarkoitus korvata de Veran alkuperäiset sanat, joita pidettiin loukkaavina niiden voimakkaiden Espanjan vastaisten hyökkäyksien vuoksi. Lillo kirjoittikin lauluun uudet sanat, mutta piti ennallaan de Veran kirjoittaman kuoro-osuuden. Nykyään Chilen kansallislauluna lauletaan siis Lillon kirjoittaman runon viides säkeistö ja de Veran kirjoittama kertosäe Carnicerin melodialla.
Kenraali Augusto Pinochetin kaapattua Chilessä vallan 1973 sotilasjuntta määräsi, että maan kansallislauluna tuli laulaa Lillon runon viidennen säkeistön lisäksi myös sen kolmas säkeistö, joka ylisti Chilen armeijaa. Sotilashallinnon vastustajien yleinen tapa oli kuitenkin osoittaa vastarintaansa pysymällä hiljaa laulun kolmannen säkeistön aikana. Kun maahan saatiin jälleen siviilihallinto vuonna 1990, hallitus ilmoitti, että kansallislaulu esitetään vastedes sen vallankaappausta edeltävässä muodossa, eli siitä lauletaan vain viides säkeistö. Kuitenkin kenraali Pinochetin kannattajat laulavat usein nykyäänkin myös laulun kolmannen säkeistön.
Ympäristöfilosofia

Ympäristöfilosofia on filosofian ala, jonka tutkimuskohteita ovat erilaiset luontoon ja ympäristönsuojeluun liittyvät arvot, eettiset, esteettiset ja yhteiskuntafilosofiset kysymykset. Modernin ympäristöfilosofian katsotaan syntyneen 1960- ja 1970-lukujen aikana. Olennainen tutkimuskohde on myös ihmisen luontosuhde muuhun luontoon sekä tämän suhteen ongelmat.
1960- ja 1970-lukujen ympäristöliikehdintä, ympäristöaatteen ja -järjestöjen synty, luonnonvarojen ylikulutus ja globaalit ympäristöongelmat johtivat ympäristöön liittyvien eettisten kysymysten laajaan pohdintaan, joita aiemmin oli pohdittu lähinnä uskontojen ja ekoteologian piirissä. 1600-luvulta lähtien Euroopassa oli vallinnut edistysusko ja mekanistinen maailmankuva, jossa luonto nähtiin koneena ja hyödykkeinä. Moderni kapitalismi vahvisti tätä ajattelua. Esimerkiksi eläimiä kohdeltiin usein julmasti. Kuitenkin alkuperäiskansojen keskuudessa luonnon tai "äiti maan" kunnioitus ja ympäristöeettiset pohdinnat ovat olleet tavallisia halki vuosisatojen. Kuuluisaksi on noussut esimerkiksi intiaanipäällikkö Seattlen puhe.
Ympäristöfilosofiassa pohditaan esimerkiksi muiden lajien, eläinten ja kasvien arvoa ja oikeuksia. Ajatus tuntevasta ja tietoisesta eläimestä on muuttanut käsitystä luonnosta. Havainnot luonnosta verkostona on myös tuonut ymmärrystä ja arvostusta ekosysteemeitä kohtaan arvokkaina systeemeinä, joissa kaikki vaikuttaa kaikkeen, samoin ymmärrys siitä miten luonto huolehtii meistä ekosysteemipalvelujen kautta.
Ympäristöfilosofiaan kuuluvassa ympäristöestetiikassa kiinnitetään yleisesti huomiota luonnon kauneusarvoihin sekä ylevyyteen. Ylevän käsitettä ovat käyttäneet ainakin 1700-luvun valistusfilosofit David Humesta Immanuel Kantiin. Romantiikan aikakautta leimasi luonnon kauneuden ihailu. Monesti ympäristönsuojelu oli aluksi kauniiden maisemien suojelua.
Shaku

Shaku () on vanha japanilainen pituusmitta. Yksi shaku on 30,303 cm. Yksi shaku jakautuu kymmeneen "sun"iin (寸), 3,03 cm. Määritelmällisesti 1 m on 3.300 shakua (10/33). Yksi shaku vastaa bambun kasvupisteiden väliä.
Toisenlaista shaku-mittaa käytettiin kankaan mittaamisessa. Sen pituus oli noin 38 senttimetriä. Kun kaksi eri shakua pitää erottaa toisistaan käytetään kangas-shakusta nimeä kujirajaku, valasshaku (kangasviivoittimet oli tehty valaan hetulasta), ja lyhyempää shakua kutsutaan kanejakuksi eli metallishakuksi.
Vuoden 1966 maaliskuussa Japanin hallitus käski lopettaa mittojen käytön, mutta niitä käytetään edelleen perinteisessä käsityössä. Ken ja jō ovat pidempiä mittoja kuin shaku. Kuusi shakua on yksi ken ja kymmenen shakua on yksi jō. Keniä yleensä käytetään mitatessa shinto- ja buddhalaispyhättöjen pilareiden välimatkoja.
Naran kaupungin eräässä temppelissä on muinainen norsunluusta tehty yhden shakun mitta.
Shakuhachi on japanilainen soitin, joka on yhden shakun ja kahdeksan (jap. "hachi") sunin pituinen.
As-salam al-malaki al-urdoni

As-salam al-malaki al-urdoni () on Jordanian kansallislaulu ja samalla maan kuningashymni. Laulu otettiin käyttöön 1946. Laulun on sanoittanut jordanialainen runoilija, ja sittemmin pääministeri, Abdul Munim al-Rifai ja säveltänyt Abdul Qadir al-Tanir.
Bob Hope

Leslie Townes Hope (tunnetaan nimellä Bob Hope, 29. toukokuuta 1903 Eltham, Lontoo – 27. heinäkuuta 2003 Kalifornia) oli englantilaissyntyinen, Yhdysvalloissa uransa tehnyt viihdyttäjä. 
Hope muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin nelivuotiaana ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 17-vuotiaana. Hän esiintyi aluksi vaudevillessa laulavana tanssijana ja myöhemmin radiossa, elokuvissa, televisiossa ja Broadwayllä sekä esiintymiskiertueilla Yhdysvaltain armeijan joukkojen mukana.
Hopen elokuvaura alkoi 1930-luvun puolivälissä, ja kaikkiaan Hope esiintyi yli 180 elokuvassa, esimerkiksi "The Big Broadcast" (1938), "Kummitusyö" (1939) ja "Valkonaama" (1948). 1940-luku oli hänen elokuvauransa kulta-aikaa. Hän sai neljä Oscar-kunniapalkintoa vuosina 1941−1966 ja useita muita tunnustuspalkintoja. Hänestä tuli hyvätuloinen viihdyttäjä. Valtavan suositut "road moviet" Bing Crosbyn ja Dorothy Lamourin kanssa aloitettiin 1940.
Sadan vuoden iän saavuttanut Hope kuoli keuhkokuumeeseen kotonaan Toluca Lakessa.
Janne Hongisto

Janne Kristian Hongisto (s. 25. lokakuuta 1970) on suomalainen muusikko. Hän on Kotiteollisuus-yhtyeen basisti. Hongisto asui ennen Lappeenrannassa, mutta nykyisin hän asuu Tohmajärven Tikkalassa vaimonsa Sarin ja tyttärensä Onervan kanssa. Hongisto on vasenkätinen basisti. Hän soittaa plektralla ja hän käyttää jonkin verran säröä useissa yhtyeen kappaleissa. Janne Hongisto lauloi Kotiteollisuuden EP:llä kappaleen "Hunninkolla".
Antiokhos III Suuri

Antiokhos III Megas (noin 241 eaa. – 187 eaa.) oli seleukidien valtakunnan kuningas vuosina 223–187 eaa. Hänen lisänimensä "megas" ("suuri") johtuu väärinkäsityksestä. Persian kuninkaan arvonimiin kuului "megas basileus" eli suurkuningas. 
Antiokhos III sai 18-vuotiaana perinnöksi sekavassa tilassa olevan valtion. Idän provinssit olivat jo irrottautuneet Persiasta, ja pian Antiokhoksen valtaannousun jälkeen Media ja Persis kapinoivat kuvernöörejään vastaan. Sisäpoliittisten ongelmien ohella Antiokhos taisteli Baktriaa, Intiaa ja roomalaisia vastaan. 
Antiokhoksen armeija hävisi taistelun roomalaisia vastaan vuonna 190 eaa. Rauhassa Antiokhoksen täytyi luovuttaa roomalaisille Vähä-Aasia melkein kokonaan, lähes koko laivastonsa ja kaikki sotanorsunsa, maksaa 15 000 talenttia sekä sitoutua olemaan ahdistelematta läntisiä naapureitaan. Rauha Rooman kanssa oli Antiokhokselle nöyryyttävä, ja hän menetti kansalaistensa kunnioituksen. Valtakuntaa alkoivat ravistella kapinat ja talousvaikeudet. Antiokhos surmattiin Persianlahden rannikolla, kun hän oli kukistamassa alueella puhjennutta kapinaa ja ryöstämässä samalla Baalin temppeliä.