tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
So Far So Good

So Far So Good on poprock-yhtye All of Usin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Break a Leg.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 36.
Leo Viirret

Leo Viirret (s. 1967 Pyhäjoki) on suomalainen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja, joka on työskennellyt yhtäjaksoisesti alalla vuodesta 1996. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat mm. Matti Ijäksen Jari Tervo -filmatisointi "Tuulikaappimaa" (2003) sekä useat televisiosarjat, kuten "Itse valtiaat", Downshiftaajat, "Pasila 2.5 – The Spin-Off", Putous,"YleLeaks" Paristo, Virta, Salatut Elämät , Made in Finland ja Renki (televisiosarja). 
Viirret on ansioitunut myös lyhytelokuvien käsikirjoittajana. Hänen käsialaansa ovat muun muassa kansainvälisesti palkitut Joona Tenan ohjaama "Kulkurin taivas" (1998), Maarit Lallin elokuva "Kovat miehet" (1999) ja Teppo Airaksisen "Lakana" (2022).
Viirret on tehnyt yhteistyötä ohjaaja Kari Juusosen kanssa, jonka ohjaamien palkittujen animaatiolyhytelokuvien "Pizza Passionata" (2001) ja "Syntymäpäivä" (2004) käsikirjoitukset hän on tehnyt yhdessä Juusosen kanssa.
Viirteen muihin töihin kuuluvat myös pitkät elokuvat, kuten Olli Saarelan ohjaama "Harjunpää ja pahan pappi" (2010), Juha Lehtolan "Ihmisen osa" (2016) ja Kari Ketosen ohjaus "Häät ennen hautajaisia" (2022).
Viirret on toiminut myös dramaturgina mm. Antti-Jussi Annilan elokuvassa "Jadesoturi" (2006) ja vierailee luennoitsijana useissa ammattikorkeakouluissa, kuten Aalto-yliopistossa ja Metropoliassa. Viirret on opettanut ja luennoinut myös TAMK:ssa, Lahden Muotoiluinstituutissa, Turun ammattikorkeakoulussa ja Helsingin työväenopistossa.
Vuonna 2004 Viirret voitti Venla-palkinnon yhdessä Jari Tervon kanssa elokuvan "Tuulikaappimaa" käsikirjoituksesta.
Piratförlaget

Piratförlaget on ruotsalainen kirjankustantamo, joka on perustettu 1999. Kustantamo julkaisee Ruotsin luetuimpien kirjailijoiden teoksia. Julkaisuohjelma on suppea ja koostuu vuosittain noin viidestätoista kirjasta, joita myydään suurina painoksina Ruotsin oloihin nähden. Kustannusyhtiö tunnetaan siitä, että se maksaa kirjailijoilleen hyvin mutta myös siitä, että se julkaisee vain varmoja menestyksiä, mistä sitä on arvosteltu. 
Kustannusyhtiön johtaja on Ann-Marie Skarp joka omistaa yrityksen yhdessä Liza Marklundin ja Jan Guilloun kanssa.
Äärimmäiset sääilmiöt

Äärimmäiset sääilmiöt ovat poikkeuksellisia tai kausittaisia, voimakkaita sääilmiöitä, joilla on mittavia vaikutuksia ihmiselämälle, ympäristölle ja eliöstölle. Äärimmäisiä sääilmiöitä ovat muun muassa trooppiset hirmumyrskyt, syklonit, tornadot, tulvat, kuivuuskaudet, voimakkaat pitkäkestoiset kylmyysjaksot ja lämpöaallot. Myös lumisateet ja ukkosmyrskyt voivat riittävän rajuina olla äärimmäisiä sääilmiöitä.
Äärimmäiset sääilmiöt ovat yleistyneet ja muuttuneet vakavammiksi viime vuosikymmeninä ilmaston lämpenemisen johdosta. Vuosina 1970–2019 niiden määrä viisinkertaistui. Niihin kuolleiden ihmisten määrä on kuitenkin vähentynyt, paljolti parantuneiden varoitusjärjestelmien takia. Nykyisin ääri-ilmiöt surmaavat ihmisiä etenkin köyhissä maissa. Esimerkiksi vuonna 1983 Etiopiassa kuoli 300 000 ihmistä kuivuuden seurauksiin.
Vuosien 1970-2019 aikana eniten ihmisiä surmasivat kuivuuskaudet, myrskyt, tulvat ja äärevät lämpötilajaksot. Suurimmat taloudelliset hävikit tulivat myrskyistä ja tulvista.
Dryosaurus

Dryosaurus (nimen merkitys: "tammilisko") oli ornithopodeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Se eli 156–145 miljoonaa vuotta sitten myöhäisjurakaudella. "Dryosauruksen" fossiileja on löydetty Yhdysvalloista.
Nimi.
"Dryosaurus" tarkoittaa "tammiliskoa". Dinosaurus sai nimensä sen suussa olleista tammenlehden muotoisista hampaista.
Koko ja ulkonäkö.
"Dryosauruksen" pituus oli 2,4–4,3 metriä ja paino arviolta 75 kilogrammaa. Aikuisen "Dryosauruksen" maksimikokoa on vaikea arvioida, sillä kaikki tunnetut yksilöt näyttävät olleen kuollessaan keskenkasvuisia.
"Dryosaurus" käveli kahdella jalalla. Sillä oli kevyt rakenne, pitkät jalat, pitkä kaula ja jäykkä häntä. Lisäksi "Dryosauruksella" oli nokka ja lehden muotoisia hampaita suun takaosassa. Molemmissa käsissä oli viisi sormea.
"Dryosauruksen" jäänteiden tutkimus osoittaa, että kallo kävi läpi huomattavan muutoksen kasvaessaan. Tämän näkee siitä, että pienempien, nuorten yksilöiden silmät olivat kokoon suhteutettuna suuremmat kuin suuremmilla yksilöillä. Kun eläin kasvoi, kallo laajentui eteenpäin, mikä johti suuremman kuonon syntymiseen.
Nopeus.
Koska "Dryosauruksella" ei tiedetä olleen suojaukseen soveltuneita ominaisuuksia, se luultavasti luotti nopeuteen ja ketteryyteen paetakseen saalistajia. Vahvoilla jaloillaan se juoksi nopeasti saalistajia karkuun.
Fossiililöydöt.
"Dryosauruksen" fossiileja on löydetty Morrisonkerrostumasta, Yhdysvalloista. Ensimmäinen löytö tehtiin Wyomingissa. "Dryosauruksesta" löydettyihin fossiileihin lukeutuu useita, eri-ikäisiä yksilöitä.
"Dryosauruksesta" on löydetty niin aikuisten kuin nuorten yksilöiden luurankoja ja kalloja. Eräs aikuisen yksilön kallo on maailman täydellisin ja parhaiten säilynyt dinosauruksen kallo. Hiekkasedimentit ovat sallineet "Dryosauruksen" jäänteiden säilyä loistavan yksityiskohtaisesti rikkoutumatta. Eräs "Dryosauruksen" luuranko on kaikkein täydellisin löytö läntisellä pallonpuoliskolla.
Ravinto.
"Dryosaurus" oli kasvinsyöjä. Sillä oli suussa tammenlehden muotoisia hampaita, mikä on merkitty ominaispiirre sellaisilla kasvinsyöjädinosauruksilla, jotka ruokailivat rehevässä kasvillisuudessa. "Dryosauruksella" oli myös nokka, mitä se saattoi käyttää kasvien paloitteluun. Jotkut paleontologit ovat myös harkinneet poskien olemassaoloa, estämään ruuan putoaminen pois suusta.
M/S Seagard

M/S Seagard () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 7 438 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Seagard" on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Maarianhamina. Nykyisin Seagardilla operoi Transfennica.
Seagardin sisaraluksia ovat M/S Caroline Russ, M/S Elisabeth Russ, M/S Friedrich Russ, M/S Mistral, M/S Pauline Russ ja M/S Miranda.
Käyttöhistoria.
11. kesäkuuta 1999 alus luovutettiin Bror Husell Chartering Ltd:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Maarianhamina. Tämän jälkeen Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Hamina–Tilbury.
Vuonna 2005 Rettig Groupiin kuuluva Bore osti Bror Husell Charteringin, jolloin myös Seagard siirtyi uuden omistajan haltuun.
Markus Nummi

Markus Nummi (s. 24. marraskuuta 1959 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja kirjailija. 
Nummi on humanististen tieteiden kandidaatti vuodelta 1982. Hän on opiskellut elokuva-alaa sekä Suomessa, Ruotsissa että Tanskassa. Hän on runoilija Lassi Nummen poika.
Ura.
Nummi on kirjoittanut näytelmät "Ratsastus halki veden" (Ilari Nummen kanssa, 1990) ja "Herra Valo" (Ilari Nummen kanssa) sekä näyttelykuunnelma "Osiriksen" (2000) ja oopperalibreton "Vapauden vangin" (säv. Ilkka Kuusisto, 2007). Nummi on sekä käsikirjoittanut että ohjannut elokuvat "The Heimola Story" (yhdessä Ilari Nummen kanssa, 1984), "Mutta kun olen runoniekka" (Ilari Nummen kanssa, 1989), "Sanansaattaja" (1990), "Minuuttidraama" (1992) ja "Hyvän tekijät" (1997). Hyvän tekijät on komedia kahdesta naisesta, jotka päättävät ryhtyä toteuttamaan hyviä aikeitaan ihmisille, mutta kaikki päättyy lopulta katastrofaalisesti. Tämän lisäksi Nummi on käsikirjoittanut veljensä Ilari Nummen ohjaaman kauhuelokuvan "Kauhun millimetrit" (1992) ja elokuvan "Puutarhurit" (2004).
Nummen teos "Kadonnut Pariisi" sai tammikuussa 1995 J. H. Erkon palkinnon parhaasta esikoisteoksesta. Se oli myös Runeberg-palkintoehdokkaana ja Pohjoismaiden Neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokkaana 1998.
Nummen vuonna 2024 ilmestynyt romaani "Käräjät" saa suopeat arviot "Suomen Kuvalehdessä". Tommi Melenderin mukaan se on "poikkeuksellisen hieno romaani", jollaisia Suomessa – ja maailmallakaan – ilmestyy harvoin. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1930-luvun Pohjanmaalle, jossa lääninetsivä alkaa tutkia sikiönlähdetystä, mutta samalla alkaa paljastua kyläyhteisön salaisuuksia ja traumoja. Pieni pohjalaiskylä kasvaa yleispäteväksi patriarkaalisen ja uskonnollisen vallankäytön näyttämöksi, kuten Melender kirjoittaa. Teos on kuvitteellinen, vaikka taustalla on todellisia tapahtumia. Melender ennakoi, että palkintoraadit huomaavat romaanin.
Nummi on kirjoittanut artikkeleita, novelleja, esseitä sekä elokuva- ja tv-arvosteluja useisiin lehtiin ja muihin julkaisuihin. Hän oli kolumnistina "Kiasma-lehdessä" vuosina 1997–1999 ja "Helsinki-infossa" 2002–2005. Nummi oli Heimola-filmi ry:n johtokunnan puheenjohtaja 1986–1999 ja Nuoren voiman liiton hallituksen jäsen 1995–1997.
Nummen tuotantoa on käännetty ainakin englanniksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, venäjäksi ja viroksi.
Kirjallinen tuotanto.
Lähde:
Elokuvakäsikirjoitukset ja ohjaukset.
Lähde:
Toyama-ryū

 Toyama-ryū on japanilainen iaidō- eli miekanveto-koulukunta, joka perustettiin japanilaisessa "Toyama"n sotilaskoulussa ("Toyama Gakko") vuonna 1925 ja oli tarkoitettu Japanin armeijan ja laivaston upseerien miekkailutaitojen harjoittamiseen. "Toyama-ryū" poikkeaa muista iaidō-koulukunnista siten, että sen kaikki iai-katat tehdään seisaaltaan. Useimmissa muissa koulukunnissa monet katat aloitetaan perinteisistä polvi-istunta-asennoista ("seiza" tai "tate hiza"). Toyama-ryūn kuuluisin pääopettaja oli japanilainen sotilas ja budo-mestari Nakamura Taizaburo (1912 Yamagatan prefektuuri - 2003).
World Geodetic System 1984

World Geodetic System 1984 (lyh. WGS 84) on Yhdysvaltain puolustusministeriön määrittelemä ja ylläpitämä tasokoordinaattijärjestelmä. Geodesiassa se on vertausjärjestelmä, mutta nimeä käytetään myös jokaisesta vertausjärjestelmän realisoivasta vertauskehyksestä, joita on tähän mennessä kuusi kappaletta. Se on myös geodeettinen datumi, jonka jokin vertauskehys määrittelee, mutta nimeä käytetään myös jokaisesta koordinaattijärjestelmästä, joka muodostuu liitettäessä geodeettinen datumi johonkin koordinaatistoon. 
GPS-järjestelmä realisoi kunkin geodeettisista vertauskehyksistä. Pelkkää käsitettä WGS 84 käytetään myös kuvaamaan WGS 84 -ellipsoidia. WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Sen avulla voidaan laskea geoidin korkeus eli geoidin ja vertausellipsoidin välinen ero.
Taustaa.
Historiallisesti eri valtioiden maanmittausorganisaatiot ovat tuottaneet omilta alueiltaan mahdollisimman tarkkoja karttoja. Maapallon epämuotoisuuden takia alueellisten karttojen koordinaatit poikkeavat toisistaan. Erityisesti avaruuslentoja, ilmailua ja sotilaskäyttöä varten kuitenkin tarvittiin koko maailman kattava yhtenäinen koordinaattijärjestelmä. 
Satelliittien avaruudesta keräämien tietojen perusteella kyettiin maan massakeskipiste määrittämään tarkemmin, mikä mahdollisti maan keskipisteeseen sidottujen koordinaattijärjestelmien luomisen. Ennen WGS 84 -järjestelmää luotiin kolme sen edeltäjää:
Näiden tarkkuus ei kuitenkaan ollut riittävä muutaman metrin tarkkuutta edellyttäviin tarpeisiin. 
WGS 84 -vertauskehykset.
Geodeettisia vertauskehyksiä WGS 84 on toistaiseksi julkaistu kuusi kappaletta. Nämä erotetaan usein ilmaisemalla nimen perässä GPS-viikko, jonka aikana realisointiin käytetyt havainnot kerättiin. Esimerkiksi WGS 84 (G1762) ilmaisee realisaation, jonka havainnot on kerätty GPS-viikolla 1762. Realisaatiot ovat nimeltään, epookiltaan ja tarkkuudeltaan:
Jos nimen perässä ei ole GPS-viikkoa, niin tällä ei kuitenkaan usein viitata ensimmäiseen realisaatioon, vaan viimeisimpään.
WGS 84:n nollameridiaani yhtyy Bureau International de l'Heuren (lyh. BIH) vuonna 1984 määrittelemään referenssimeridiaaniin. Tämä referenssimeridiaani poikkeaa 5,31 kaarisekuntia itään Greenwichin observatorion alueelle merkitystä historiallisesta nollameridiaanista. Ero Greenwichin observatorion leveysasteella on noin 102 metriä.
Geoidimalli.
WGS 84:n yhteydessä on määritelty maailmanlaajuinen geoidimalli. Viimeisin malli on EGM2008. Sen avulla voidaan laskea globaalin geoidin ja WGS 84 -vertausellipsoidin välinen ero.
Suhde muihin vertausjärjestelmiin ja vertauskehyksiin.
WGS 84 on realisaationsa tarkentuessa lähentynyt Kansainvälisen terrestrisen vertausjärjestelmän (lyh. ITRS) realisaatioita; esimerkiksi WGS 84 (G1150) ja ITRS:n realisaatio ITRF00 poikkeavat toisistaan alle senttimetrin.
Ero alueellisiin vertauskehyksiin vaihtelee, koska nämä yleensä on sidottu mannerlaattoihin, eli nämä liikkuvat toistensa suhteen.
Rita (nimi)

Rita on kansainvälinen naisen etunimi, joka on yleinen varsinkin anglosaksisissa maissa. Se on todennäköisesti toiminut suomalaisen Riitta-nimen mallina.
Rita on alkuaan italialainen lyhentymä Margareta-nimestä, joka perustuu kreikan kielen ’helmeä’ merkitsevään sanaan.
Rita-nimi on toisaalta voitu muodostaa Karitan tapaan latinan "caritas"-sanasta, joka tarkoittaa ’rakkautta’. Sekä Rita että Karita viettävät Suomessa nimipäiväänsä 17. helmikuuta. Suomenkieliseen almanakkaan ne lisättiin vuonna 2010.
Suomessa on 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä rekisteröity noin 2 890 Rita-nimistä henkilöä
Unkarin parlamenttitalo

Unkarin parlamenttitalo () on Unkarin pääkaupungissa Budapestissa sijaitseva rakennus, jossa kokoontuu Unkarin parlamentti. Parlamenttitalo on Budapestin ja koko Unkarin tunnetuimpia rakennuksia. Se sijaitsee näkyvällä paikalla Kossuth Lajosin aukion laidalla, Tonavan itäisellä rannalla.
Historia.
Budapest muodostettiin kolmesta kaupungista vuonna 1873, ja seitsemän vuotta myöhemmin Unkarin kansalliskokous päätti rakennuttaa uuden, edustuksellisen parlamenttirakennuksen edustamaan kansakunnan suvereniteettia. Rakennuksesta järjestettiin arkkitehtikilpailu, jonka voitti unkarilaisen Imre Steindlin ehdotus. Myös kahden muun kilpailijan ehdotukset toteutettiin ja rakennettiin Parlamenttitaloa vastapäätä, aukion toiselle puolelle. Toinen niistä toimii nykyään kansatieteellisenä museona ja toinen on Unkarin maatalousministeriön käytössä.
Voittajaehdotuksen mukaisen parlamenttitalon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1885. Rakennus vihittiin Unkarin 1000-vuotisjuhlallisuuksien yhteydessä vuonna 1896, ja lopullisesti se valmistui vuonna 1904.
Rakennus.
Parlamenttitalo rakennettiin Yhdistyneen kuningaskunnan Westminsterin palatsin tapaan uusgoottilaiseen tyyliin symmetrisin fasadein ja keskuskupolein. Rakennuksella on pituutta 268 metrin verran ja se on 123 metriä leveä. Sen interiööri sisältää kymmenen piha-aluetta, 13 hissiä, 27 porttia, 29 portaikkoa ja 691 huonetta joista yli 200 on toimistokäytössä. 96 metrin korkeudellaan parlamenttitalo on myös yksi Budapestin korkeimmista rakennuksista yhdessä Pyhän Tapanin tuomiokirkon kanssa.
Rakennuksen pääjulkisivu on kohti Tonavaa, mutta virallinen pääsisäänkäynti leijonapatsaineen on Kossuth Lajosin aukiolta. Sisä- ja ulkopuolella on yhteensä 242 veistoskoristetta seinillä. Julkisivussa on myös Unkarin hallitsijoiden ja transylvanialaisten johtajien sekä kuuluisien sotilashenkilöiden patsaita. Ikkunoiden yläpuolella on puolestaan kuninkaiden ja herttuoiden vaakunoita.
Niilon oppivuodet

Niilon oppivuodet on Jaakko Pakkasvirran ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1971. Elokuvaa esitettiin toisen kerran pari viikkoa ensi-illan jälkeen ja sen jälkeen vuonna 2005 Sodankylän elokuvajuhlilla.
"Niilon oppivuodet" on nuorisokuvaus opiskelijapojasta Niilosta. Elokuva on vahvan poliittinen puheenvuoro suomalaisen koululaitoksen porvarillisuudesta. Sitä tekemässä oli Taideteollisen korkeakoulun kamerataiteen laitoksen ja Teatterikoulun opiskelijoita. Pääosaa esittää Matti Poskiparta, ja pienissä sivuosissa nähdään muun muassa Juha Muje, Esa Pakarinen Junior, Marja Packalén, Leena Uotila, Tuire Salenius, Olavi Ahonen, Veikko Honkanen, Titta Karakorpi, Marja Korhonen, Topi Reinikka ja Elina Salo. Elokuva kuvattiin 16 millimetrin filmille. 
Elokuva ensiesitettiin televisiossa Yle TV1 -kanavalla tammikuussa 1972. Myöhemmin se on esitetty uusintana Yle Teemalla vuosina 2014 ja 2016.
Alkuperäiseen elokuvaan sisältynyt kohtaus, jossa elokuvan henkilö Niilo itsetyydyttää ja haaveilee roomalaisisista orgioista leikattiin pois elokuvan ilmestyttyä. Kyseinen kohtaus esitettiin Yle Teemalla vuonna 2016 esitetyssä elokuvaversiossa ohjaajan luvalla.
Autun

Autun on ranskalainen kaupunki, joka sijaitsee Saône-et-Loiren departementissa Burgundin alueella. Kaupungin historia ulottuu roomalaisaikaan.
Kaupungin tunnuslause on "Roma celtica, soror et aemula Romae".
Maantiede.
Autun sijaitsee Autunin altaaksi kutsutun laajan painuman laidalla. Pohjoisessa se rajoittuu sankkaan sekametsikköön ja etelässä vastassa on lehtipuumetsän peittämä tasanko.
Loire-jokeen laskevan Aarroux-joki kulkee jonkin matkaa kaupungin alueella. Kaupungin ilmasto on huomattavasti merellisempää kuin muualla Morvanin ylängön alueella. Vuosittaiseksi sademääräksi on mitattu 800 millimetriä 30 vuoden aikana.
Historia.
Autun on merkittävä historiallinen kaupunki. Tästä todisteena ovat useat antiikista ja keskiajasta kertovat jäänteet.
Autun, Rooman sisar ja kilpailija.
Autunin kaupungin synty ajoittuu Rooman keisari Augustuksen aikakauteen eli noin vuosiin 27 eaa. ja 14. Kaupungin nimi oli tällöin "Augustodunum" ja sitä koristivat monumentit, jotka vielä tänäänkin osittain ovat kaupungin maineen taustalla. Aikakaudelta on kaupungissa nähtävissä:
Keskiaika.
Saraseenit hävittivät kaupungin kenraalinsa Ambizan johdolla 22. elokuuta 725 ja tämän hävityksen jälkeen vuonna 722 Kaarle Martel luovutti kaupungin Autunin kreivi Théodoric I:lle. Kuitenkin normannit hävittivät kaupungin uudelleen vuonna 888.
Tämän hävityksen jälkeen Autunin kreivikunta oli Burgundin herttuakunnan alaisuudessa. Keskiajan kuluessa kaupungista kehittyi merkittävä pyhiinvaellusten kohde. Sinne rakennettiin uusi katedraali, joskin tämä ensimmäinen Pyhälle Lazarukselle omistettu katedraali on tuhottu. Pyhiinvaelluksia kaupunkiin tehtiin, koska sinne tultiin kunnioittamaan pyhän Lazaruksen (Marseillen piispa) pyhäinjäännöksiä. 
Vanhan hallinnon aika.
Kaupungissa on 1700-luvulla perustettu lyseo, joka on merkittävä kaupungin historiassa, sillä Napoléon Bonaparte ja hänen veljensä Josef opiskelivat siellä. 
Vuonna 1788 Charles-Maurice de Talleyrand-Périgord nimitettiin Autunin piispaksi, ja tämän jälkeen tämä poliitikko ja kirkonmies esitti huomattavaa roolia eri hallitusten vallankäytön aikoina.
Brita

Brita tai Britta on Skandinaviassa ja Suomessa käytetty naisen etunimi. 
Brita on muunnos Birgitasta, joka puolestaan on versio englanninkielisissä maissa käytetystä nimestä Bridget.
Bridget taas juontaa iirinkielisestä nimestä Brighid. Brighid merkitsee ylennettyä, ylistettyä ().
Suomessa on 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä rekisteröity 3 496 Brita- ja 1231 Britta-nimen saanutta henkilöä.
Helsingborgin sinfoniaorkesteri

Helsingborgin sinfoniaorkesteri eli HSO () on sinfoniaorkesteri Ruotsin Helsingborgissa. Se perustettiin vuonna 1912 ja on Ruotsin sinfoniaorkestereista vanhin. Orkesteri koostuu 55 soittajasta ja se pitää noin 75 konserttia vuosittain. Kotinäyttämönä toimii Helsingborgin konserttitalo.
Orkesteri on levyttänyt useita levyjä levymerkeillä "Naxos" ja "Dacapo". Levyä "Svenska klassiska favoriter" on myyty yli 150 000 kappaletta. Suomalaiset Okko Kamu ja Hannu Lintu ovat toimineet orkesterin kapellimestareina.
Phil LaMarr

Phillip LaMarr (s. 24. tammikuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan erityisesti televisiosarjasta "Mad Tv", sekä useista äänirooleista animaatioissa.
Biografia.
LaMarr syntyi Los Angelesissa ja kävi myös koulunsa siellä. Hän muun muassa kävi koulua Pohjois-Hollywoodin Harvard-Westlakessa sekä Yalen yliopistossa, jonka aikana LaMarr kiinnostui näyttelemisestä ja erityisesti komediasta. Valmistuttuaan vuonna 1989 hän matkusti Chicagoon opiskellakseen ja kehittyäkseen näyttelijänä.
Näyttelijänä.
Vaikka LaMarr teki 1980-luvulla ensimmäisen roolinsa animaatioon, varsinaisesti hän kuitenkin esiintyi säännöllisesti 1990-luvun alusta lähtien tehden useita esiintymisiä televisiosarjoissa, kuten "Bel-Airin prinssi", "Wings", "Hulluna sinuun" ja "Mad TV". LaMarr jatkoi "Mad Tv" -sarjassa aina vuoteen 2000 asti, jonka jälkeen hän ei enää halunnut jatkaa sopimustaan. Sarjan jälkeenkin LaMarr on esiintynyt vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa kuten "NYPD Blue", "Philly ja Eve".
Ääninäyttelijänä.
Myös ääninäyttelijänä tunnettu LaMarr teki ensimmäisen ääniroolinsa jo 1980-luvulla, jonka jälkeen hän opiskeli improvisointia collegessa ja muutti Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi. LaMarr teki seuraavan ääniroolinsa 1990-luvun lopulla animaatioissa kuten "Futurama", "Family Guy" ja "Kukkulan kuningas". Ensimmäisen pääroolin LaMarr sai vuonna 2000 animaatiosta "Static Shock", jossa hän ääninäytteli nuorta teini-ikäistä sankaria. Vuotta myöhemmin LaMarr sai kaksi pääroolia lisää sarjoissa "Samurai Jack" ja "Justice League". Nämä ääniroolit myös auttoivat hänen tunnettavuuttaan ääninäyttelijänä.
Eddie Butler

Eddie Butler (, s. 2. lokakuuta 1971) on israelilainen laulaja. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa vuonna 1999 osana Eden-yhtyettä kappaleella "Happy birthday", joka sijoittui viidenneksi. Hän edusti maataan uudelleen sooloartistina vuonna 2006 kappaleella ”Together We Are One”. Israel oli edellisvuoden neljännen sijan ansiosta suoraan finaalissa, jossa Butler sai vain neljä pistettä, jotka tulivat Ranskalta. Israel jäi 23. sijalle jättäen taakseen ainoastaan Maltan.
I Do

I Do on Fabrizio Faniellon esittämä kappale, jolla hän edusti Maltaa vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. 
Kappale on tyypillinen europop-viisu, jossa on taustalla voimakas diskobiitti. Kappaleen alussa ja vähän muissakin kohdissa kuullaan pianon ääntä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo.
Eurovision laulukilpailussa.
Edellisvuonna kymmenen parhaiten menestynyttä ei-rahoittajamaata pääsivät suoraan seuraavan vuoden kilpailun finaaliin. Sillä vuonna 2005 Maltan edustaja Chiara sijoittui toiseksi, oli "I Do" suoraan finaalissa.
Kappale arvottiin esiintymään finaalissa seitsemäntenä Espanjan Las Ketchupin kappaleen "Bloody Mary" jälkeen ja ennen Saksaa edustavan yhtyeen Texas Lightning kappaletta "No No Never". Kilpailun lopputuloksissa "I Do" sai vain yhden pisteen Albanialta ja jäi viimeiseksi sijalle 24.
Darius McCrary

Darius Creston McCrary (s. 1. toukokuuta 1976 Walnut, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti televisiosarjasta "Family Matters" Eddie Winslow'n roolista. Jonka aikana hän sai kolme Young Artist -ehdokkuutta vuosina 1990, 1991 ja 1993.
McCrary aloitti näyttelijä uransa 10-vuotiaana ja toimii nykyisin myös musiikin parissa tuottajana ja lauluntekijänä.
Belphegor

Belphegor on itävaltalainen vuonna 1993 perustettu blackened death metal -yhtye, joka toimi aluksi nimellä "Betrayer".
Yhtye kuvaa itseään sanoilla "Supreme Death/Black Metal Art" ja käsittelee lyriikoissaan enemmälti uskontoja, satanismia ja gorea. Belphegor on Behemothin ohella yksi tunnetuimmista black/death yhtyeistä. 
Belphegoria voisi pitää alkuajoilta death metalina. Muutenkin ensimmäisillä albumeilla, etenkin "The Last Supperilla" meno vaikutti deathmetalmaiselta, kunnes enemmänkin antikristillisyys ja blackmetalmainen äänimaailma liittyivät mukaan myöhemmillä nauhoituksilla.
Ilmastonmuutoksen hillitseminen

Ilmastonmuutoksen hillitseminen on ilmaston lämpenemisen ehkäisemistä siitä aiheutuvien seurausten vähentämistä. Haitallisia seurauksia voidaan vähentää myös ilmastonmuutokseen sopeutumisella, jolla tarkoitetaan varautumista odotettavissa oleviin muutoksiin.
Ilmastonmuutosta pyritään hillitsemään yleensä kasvihuonekaasupäästöjä vähentämällä sekä säilyttämällä ja lisäämällä kasvihuonekaasunieluja kuten metsiä ja kasvillisuutta. Ilmastonmuutoksen hillitseminen on periaatteessa mahdollista myös ilmastonmuokkauksen menetelmin, esimerkiksi vaikuttamalla maapallon albedoon tai poistamalla kasvihuonekaasuja ilmakehästä. Näitä keinoja ei suosita niiden epävarmuuden ja/tai kalleuden vuoksi.
Kasvihuonekaasupäästöjä voidaan vähentää erilaisin keinoin, jotka kohdistuvat energiantuotantoon ja -kulutukseen energiatehokkuuden tai energiansäästön keinoin, sekä vaikuttamalla liikenteeseen, rakentamiseen, teollisuuteen, maa- ja metsätalouteen sekä jätehuoltoon.
Vielä 2008 OECD arvioi ilmastonmuutoksen hillintäkeinojen vähentävän bruttokansantuotetta globaalisti noin 5 prosentilla vuoteen 2050 tultaessa, kun kymmenen vuotta myöhemmin 2018 ennuste oli päinvastainen: mikäli ilmastonmuutoksen aiheuttamaa lämpötilanousua ei rajoiteta toimenpiteillä alle kahteen celsiusasteeseen, on globaali bruttokansantuote vuonna 2050 viisi prosenttia matalampi mitä se hillitsevien toimien avulla olisi.
Maankäytön muutosten rajoittaminen.
Kansainvälisen ympäristö- ja kehitystutkimuslaitoksen IIED:n ohjelmajohtajan Maryanne Grieg-Granin mukaan kasvihuonekaasuja voitaisiin vähentää tuntuvasti maksamalla maanomistajille riittävä korvaus siitä, että he luopuvat trooppisen sademetsän raivaamisesta. Sademetsien raivaamisesta vapautuva hiilidioksidi muodostaa 20–25 prosenttia maapallon vuotuisista hiilidioksidipäästöistä. Maanomistajat raivaavat metsää, koska viljelymaana se tuottaa paremmin kuin metsänä. Grieg-Granin mukaan raivauksesta luopumisesta olisi maksettava Boliviassa, Brasiliassa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ghanassa, Indonesiassa, Malesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa vuosittain korvauksia yhteensä 3–15 miljardia dollaria.
80 prosenttia maapallon biodiversiteetistä on alkuperäiskansojen alueella. Alkuperäiskansojen laajemmat maaoikeudet hillitsevät tutkimuksen mukaan ilmastonmuutosta, ja ovat taloudellisin keino suojella metsiä ja siten sitoa hiilidioksidia. Alkuperäiskansat harjoittavat metsissään usein perinteistä ja kestävää elämäntapaa.
Hiilijalanjälki.
Yksittäinen henkilö voi arvioida oman vaikutuksensa ilmastonmuutokseen laskemalla oman hiilijalanjälkensä eli paljonko kasvihuonekaasuja hän aiheuttaa. Henkilö voi siten omia kulutustottumuksiaan vaihtamalla vähentää ilmakehään vapautuvan hiilidioksidin määrää.
Monacon julistus.
Maailman 150 johtavaa merentutkijaa ovat huolissaan ilmastonmuutoksen vaikutuksista merivesiin. Tutkijat vetosivat päättäjiin 30.1.2009 "Monacon julistuksessaan" hiilidioksidipäästöjen rajoittamiseksi. Nykyiset päästöt vaikuttavat dramaattiset kalakantoihin jo muutamassa vuosikymmenessä. Se vähentäisi olennaisesti merten biodiversiteettiä ja heikentäisi miljoonien ihmisten ravinnonsaantia.
Strösseli

Strösselit ovat useimmiten jälkiruokiin koristeena tai niiden rakenteen takia lisättäviä värjättyjä puikkomaisia suklaa- tai sokerirakeita.
Strösseleitä lisätään tavallisesti kuorrutettuihin jälkiruokiin tai esimerkiksi jäätelöön, joiden pintaan rakeet tarttuvat helposti. Värillisiä strösseleitä valmistetaan yleensä sokerista, kasviöljystä ja elintarvikeväreistä. Strösseleitä voidaan tehdä myös esimerkiksi suklaasta, kaakaosta ja sokerista. Strösselit valmistetaan hieman pastan tapaan. Strösselimassa laitetaan pusertimeen, jonka jälkeen syntyvästä nauhasta leikataan halutun kokoisia paloja. Lopuksi strösseleihin lisätään vielä kuorrute.
Varhaisimmat maininnat strösseleistä historiallisissa lähteissä ovat vasta 1920-luvulta. Kansas Cityssä toiminut Loose-Wiles Biscuit Company tuotti vuonna 1927 nimellä "chocolate sprinkle cookies" myytyä tuotetta. Tunnetummaksi strösselit teki Yhdysvalloissa kuitenkin venäläissyntyinen siirtolainen Samuel Born, joka oli vuonna 1923 perustanut Just Born Candy Company -nimisen yhtiön New Yorkissa. Yhtiö muutti sittemmin Bethlehemiin Pennsylvaniaan ja alkoi tuottaa vuonna 1932 puikkomaisia makeisia. Tuote tunnettiin aluksi nimellä "chocolate grains" ja myöhemmin nimellä "jimmies". Alankomaalainen suklaatehtailija Gerard de Vries kehitti puolestaan vuonna 1936 strösseleitä valmistavan koneen, joita kutsuttiin nimellä "hagelslag".
Panzerbüchse 38

Panzerbüchse 38 (tunnetaan myös lyhenteellä PzB-38) oli Wehrmachtin toisessa maailmansodassa käyttämä rekyylipiippuinen lippaaton panssarintorjuntakivääri, jonka kehittäjä oli B. Brauer ja valmistaja Rheinmetall-Borsig. Puolan valtauksessa Panzerbüchse 38:a oli käytössä 62 kappaletta, jonka jälkeen se poistettiin käytöstä ja korvattiin Panzerbüchse 39:llä.
Panzerbüchse 38:n hyviin puoliin kuului sen helppo kuljetus, kun taas huonoihin muun muassa aseen epäluotettavuus.
Historiaa.
Panzerbüchse 38 ei ollut koskaan sitä käyttäneiden sotilaiden suosiossa. Ammus ei läpäissyt uusimpien panssarien panssarointia, ja turhautuneiden saksalaisten kerrotaan mielluummin hylänneen pst-kiväärinsä kuin käyttäneet niitä alkuperäiseen tarkoitukseen. Pst-miehet vihasivat Panzerbüchse 38:n rajua rekyyliä, jonka voima saattoi aiheuttaa ampujalle solisluun murtumia.
M/S BlueWhite Eagle

M/S "BlueWhite Eagle" () oli Suomen pisin sisävesiristeily- ja reittiliikennealus, joka toimi Pielisellä ja itäisellä Saimaalla. Lokakuussa 2017 alus romutettiin Naantalissa Turun Korjaustelakalla.
Historia.
Laiva rakennettiin Meyer Werftin telakalla Länsi-Saksassa, ja se valmistui vuonna 1960. Se liikennöi nimellä "M/S Frisia III" väliä Norddeich – Norderney vuosina 1960–1998. Se myytiin vuonna 2000 Saimaa Ferries Oy:lle Nurmekseen, ja se aloitti liikennöinnin nimellä "M/S Koli III". Alus myytiin 12. heinäkuuta 2007 Pekka Sivosen omistamalle BlueWhite Resorts Oy:lle. Kaupan myötä laivan kotisatamaksi vaihtui Kuopio.
Kuopion Roll Risteilyt vuokrasi aluksen kesäksi 2008 risteilyliikenteeseen välille Kuopio–Varkaus–Savonlinna–Lappeenranta. Toukokuussa 2009 yhtiöllä oli suunnitelmissa siirtää alus tilausristeily- ja ravintolalaivaksi Helsinkiin. Se kuitenkin oli Puumalan Sahanlahdessa kesän 2009 ja 2010 majoitustilana ja tapahtumapaikkana. Laiva oli noin kuuden vuoden ajan kiinni Rauhan vanhassa laivalaiturissa, Joutsenossa Holiday Club Saimaan alapuolella. Blue White Eagle tuotiin Rauhaan vuonna 2011, ja sen jälkeen se toimi tilapäisenä majoituspaikkana. Tänä aikana laiva oli oikeastaan autio, ja se joutui ilkivallan kohteeksi.
Vuonna 2015 laiva sai uudeksi omistajaksi Niocon Oy:n. Alus valittiin Tekesin rahoittaman Ship recycling -tutkimushankeen pilottikohteeksi, jossa selvitetään romualusten kierrätysmahdollisuuksia Suomessa. Hankkeen tavoitteena on synnyttää Suomeen laivojen purkuteollisuus. "BlueWhite Eagle" siirrettiin Naantalin Luonnonmaalla sijaitsevalle Turun Korjaustelakalle, jonne se saapui 6. lokakuuta 2017. Aluksen romutus alkoi 10. lokakuuta. Meriaura Oy vastasi "BlueWhite Eaglen" hankinnasta ja siitä saatavan kierrätysmetallin edelleen toimittamisesta kierrätykseen. Delete Finland Oy purki aluksen ja toimitti jätejakeet jatkokäsittelyyn. Pesupalvelu Hans Langh Oy tyhjensi aluksen nestemäiset aineet. Aluksen purkaminen kesti pari viikkoa. Purkaminen aloitettiin laivan sisäpuolelta, jolloin kaikki irtaimisto, laitteet ja koneet irrotetaan. Sen jälkeen alus siirrettiin kuiva-altaaseen, jossa sitä purettiin keulasta perään.
Abelisaurus

 
Abelisaurus (nimen merkitys: "Abelin lisko") oli teropodeihin kuulunut lihansyöjädinosaurus ja ensimmäinen tunnettu abelisauri. Se eli 83–78 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella Campania-vaiheella. 
Fossiilit.
"Abelisauruksesta" tunnetaan vain yksi fossiili: kallo, joka on vahingoittunut mittavasti oikealta puolelta. Tämä fossiili löydettiin Río Negron maakunnasta, Patagonian alueelta Argentiinasta. Kallo on yli 85 senttimetriä pitkä. 
Vaikka kallossa ei ole selkeitä merkkejä koristeellisuudesta, karkeat luuharjanteet silmien yläpuolella ja kuonon alaosassa ovat saattaneet toimia keratiinisten harjojen tukijoina. Keratiini ei kuitenkaan normaalisti fossiloidu, joten on mahdotonta sanoa minkä muotoisia harjat olivat, vai oliko niitä ollenkaan. 
Heinäkuussa 2016 keskisestä Boliviasta löydettiin lähes 1,2 metriä leveä jalanjälki. Se on noin 80 miljoonaa vuotta vanha, ja todennäköisesti "Abelisauruksen" tekemä. 
Nimi.
"Abelisaurus" tarkoittaa "Abelin liskoa". Nimi on annettu Cipollettin museon entisen johtajan, Roberto Abelin mukaan. Abel on myös paleontologi, joka löysi ensimmäisenä "Abelisauruksen" kallon. Lajinimi "comahuensis" viittaa Comahuen alueeseen Argentiinassa, josta fossiili löydettiin. Koko nimi "Abelisaurus comahuensis" tarkoittaa siis "Abelin liskoa Comahuesta". 
Koko ja ulkonäkö.
"Abelisauruksen" pituus oli arviolta 7–9 metriä, korkeus lonkan kohdalta kolme metriä ja paino 2,5 tonnia. Ulkoasultaan "Abelisaurus" oli oletettavasti samanlainen kuin muut abelisaurit: leveä ja lyhyt pää, erittäin syvä ja tylppä kuono, ranteita hieman enemmän kutistuneet lyhyet kyynärvarret, neljä tynkää sormea, vahva ja tanakka ruumis sekä suhteellisen lyhyet mutta vahvat jalat. 
"Abelisauruksen" koko kehon rekonstruktiot ovat perustuneet muihin abelisaureihin. Muiden abelisaurien tapaan "Abelisauruksella" saattoi olla poikkeuksellisen pienet ja alikehittyneet kädet verrattuna muihin teropodiryhmiin, jopa tyrannosaureihin. "Abelisaurus" käveli kahdella jalalla.
Alastair Duncan

Alastair Neil Duncan (s. 1958 Edinburgh, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä, joka on pitkän televisiouransa aikana tehnyt myös äänirooleja animaatioihin, joista kenties tunnetuin on The Batmanissa.
Hän on esiintynyt satunnaisesti joissakin Suomessa esitetyissä televisiosarjoissa, kuten "Angel" ja "Buffy, vampyyrintappaja".
Eija-Elina Bergholm

Eija-Elina Anneli Bergholm (o.s. Neuvonen; s. 27. huhtikuuta 1943 Lahti) on suomalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on tehnyt elokuvia sekä televisioon että elokuvateattereihin.
TV-työt.
Bergholmin ehkä tunnetuin työ on Maria Jotunin romaaniin perustuva TV-sarja "Huojuva talo" (1990). Se on traagisen avioliiton kuvaus, tarina ihmisistä, jotka ovat oman biologiansa ja oman yhteisönsä vankeja. Pääosaa näyttelivät silloin vielä naimisissa olleet Kari Heiskanen ja Sara Paavolainen. Avioliittokuvaus on myös Bergholmin käsikirjoittama ja Tuija-Maija Niskasen ohjaama TV-elokuva "Enkeli tulessa" (2004). Elokuvan pohjana on Panu Rajalan samanniminen romaani, jossa hän proosan keinoja hyväksikäyttäen kertoo itsensä ja ensimmäisen vaimonsa välisestä avioliitosta. "Tumma ja hehkuva veri" (1997) on tiivistä romaniyhteisöä kriittisesti käsittelevä TV-sarja, jonka alkuperäiskäsikirjoituksen on tehnyt Kiba Lumberg, itsensä 13-vuotiaana romaniyhteisöstä "irtisanonut" nainen.
Elokuvat.
Bergholmin elokuvaura alkoi käsikirjoittajana. Yhdessä silloisen aviomiehensä Timo Bergholmin kanssa hän käsikirjoitti elokuvan "Punahilkka" (1968). Se on tarina nuortenkodista karkaavasta teini-ikäisestä Anjasta, jota näyttelee Kristiina Halkola. Timo Bergholm ohjasi elokuvan. Tämän jälkeen Eija-Elina Bergholm käsikirjoitti yhdessä Jörn Donnerin kanssa Donnerin ohjaaman elokuvan "Anna" (1970).
Seuraavan käsikirjoituksensa Bergholm saikin sitten ohjata itse. "Marja pieni!" (1972) on elokuva itseään ja elämäänsä etsivästä pankin konttoristista. Yhteistyö Donnerin kanssa jatkui 1980-luvulla. Bergholm sovitti ja ohjasi Donnerin romaaniin pohjautuvan elokuvan "Angelan sota" (1984). Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan aikaiseen Suomeen ja kertoo Angela-nimisen nuoren naisen suhteesta saksalaiseen sotilaaseen. "Angelan sota" oli ensimmäinen suomalainen elokuva, joka käsitteli myönteisesti suomalaisnaisen ja saksalaisen sotilaan rakkaussuhdetta. Donner toimi elokuvassa tuottajana ja näytteli yhtä sivuosaa.
1980-luvulla valmistui myös Tuija-Maija Niskasen Vivica Bandlerin romaaniin pohjautuva elokuva "Jäähyväiset" (1982). Elokuvaa pidetään ensimmäisenä naisten homoseksuaalisuutta viitteellisesti käsittelevänä suomalaisena elokuvana.
Bergholmille on myönnetty elokuvataiteen valtionpalkinto vuosina 1973, 1988 ja 1991.
Eeva Rista

Eeva Rista (o.s. Pakkala; s. 24. joulukuuta 1947 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja.
Rista opiskeli valokuvausta Taideteollisessa oppilaitoksessa, jossa opettajana oli muun muassa hänen myöhempi aviopuolisonsa, valokuvaaja Simo Rista. 
Rista on yhdessä valokuvaaja Simo Ristan kanssa julkaissut internetissä Helsinkiä esittävien valokuvien näyttelyn "Stadin taivaan alla". Se on 8 300 kuvan valikoima 60 000 kuvaa käsittävästä arkistosta. Rista vastasi "Albumit auki" -valokuvatietokannasta 2002–2006. Vuodesta 2014 työtä on jatkanut arkistoa ylläpitävä Lasipalatsin Mediakeskus Oy.
Helsingin kaupunginmuseossa oli 14.10.2010–27.2.2011 näyttely "Asfalttia ja auringonkukkia", jossa oli esillä Eeva Ristan ja Simo Ristan Helsinki-kuvia vuosilta 1969–1979.
Eeva Ristalle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Enrico Colantoni

Enrico Colantoni (s. 14. helmikuuta 1963 Toronto) on kanadalainen näyttelijä, joka näytteli muun muassa kanadalaisessa komediassa "Ammu vaan!" ("Just Shoot Me!"). Hän on näytellyt Keith Marsia televisiosarjassa "Veronica Mars" ja vieraillut "Monkissa".
Colantoni opiskeli Toronton yliopistossa psykologiaa ja sosiologiaa, kunnes siirtyi American Academy of Dramatic Artsiin, New Yorkiin. Hän valmistui Yale School of Dramasta, voittaen Carol Dye Awardin.
Hän asuu vaimonsa Nancy Snyderin ja kahden lapsensa kanssa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Erik Dahlberg

Erik Dahlberg (29. tammikuuta 1892 Turku – 6. huhtikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen elokuvakäsikirjoittaja, kirjailija ja toimittaja. 
Taustaa.
Käytään koulunsa Dahlberg harjoitti kieli- ja liikealan opintoja Saksassa, Englannissa ja Venäjällä. Hän oli muun muassa Turun kauppakamarin stipendiaattina Moskovassa vuonna 1914. Seuraavat kymmenen vuotta Dahlberg oli eri kotimaisten yritysten palveluksessa kunnes hän erään Amerikan matkansa aikana siirtyi toimittajan uralle. Hän oli useita vuosia lehtialan yrityksen palveluksessa Illinoisissa Yhdysvalloissa kunnes hän palasi vuonna 1932 Suomeen. Suomessa Dahlberg kuvasi radiossa kokemuksiaan Yhdysvalloissa ja hän kirjoitti myös joitain radiokuunnelmia.
Elokuvakäsikirjoittaja.
Dahlbergin ura suomalaisessa elokuvassa kesti noin 15 vuotta. Hän työskenteli käsikirjoittajana kaiken kaikkiaan viidessä elokuvassa etupäässä T. J. Särkän johtamalle Suomen Filmiteollisuudelle.
Dahlberg teki käsikirjoituksen Fredrik Paciuksesta kertovaan elämäkertaelokuvaan "Ballaadi" (1944). Sitä ennen oli valmistunut Yrjö Nortan ohjaama elokuva "Yövartija vain..." (1940), joka oli mittatilaus rooli Aku Korhoselle ja tarina hyväsydämisestä yövartijasta, jota maailma kohtelee tarkoituksenmukaisettomasti kaltoin. Dahlbergin kirjoittama "Rakkautensa uhri" (1945) oli puolestaan niin kutsuttujen kuppa-elokuvien sarjaan liittyvä teos. Kuppa-elokuvien tarkoitus oli varoittaa nuoria sukupuolitautien vaaroista. "Erehtyneet sydämet" vuodelta 1944 perustuu Dahlbergin aiheeseen, josta Erkki Uotila ja Antti Metsalo tekivät käsikirjoituksen. Dahlbergin viimeiseksi työksi jäi alkuperäiskäsikirjoitus Jack Witikan ohjaamaan elokuvaan "Mä oksalla ylimmällä" (1954), siitä ohjaaja ja Walentin Chorell muokkasivat lopullisen käskirjoituksen. "Ballaadin" tavoin ja sen hyvän menestyksen innoittamana sekin oli elämäkertaelokuva ja keskittyi kuvaamaan säveltäjä Gabriel Linsénin rakkaussuhdetta oopperalaulaja Maria Sawinaan.
1930-luvulla Dahlberg tuotti muutamia lyhytelokuvia Isku-Filmi Oy:lle.
Toimittaja ja kirjailija.
Dahlberg kirjoitti myös lukuisia etupäässä nuorille suunnattuja seikkailukirjoja. Kirjailijanimellä Erkki Karhunkuru hän julkaisi vuosina 1958–1959 vauhdikkaan sarjan villin lännen kertomuksia, joiden pääosassa oli Suomesta Amerikkaan muuttanut Olli Teerimäki. Tämä hahmo perustui hänen aikaisempaan Olle Degersvärd -hahmoonsa, jonka seikkailuja hän oli julkaissut äidinkielellään eli ruotsiksi. 
Dahlbergin seikkailukertomusten aitoutta on turha epäillä, sillä mies oli itse asunut Yhdysvalloissa useamman vuoden ajan ja toiminut reportterina eri sanomalehdissä. Palattuaan Suomeen Dahlberg julkaisi Amerikan kokemuksistaan kertovat kirjat "Eräretkillä USA:ssa" (1947) ja "Cowboyna Amerikassa" (1948). Näiden lisäksi Dahlberg on julkaissut muun muassa dekkarin "Kamera ei valehtele milloinkaan: salapoliisikertomus Chicagosta" (1946).
Teoksia.
Omalla nimellä:
Nimellä "Flynn Everett":
Nimellä "Erkki Karhunkuru":
Vaughn

Vaughn on jääkiekkoon keskittyvä maalivahdinvarustemerkki, joka valmistaa muun muassa kiinniottokäsineitä, mailakäsineitä, polvisuojia, ylävartalosuojia ja housuja. Eniten Vaughn:n varusteiden kehtittämiseen on vaikuttanut Mike Vaughn. Vaughn tekee varusteensa Kanadassa. Vaughn:lla on tehtaat Kanadassa Londonin kaupungissa Ontariossa ja USA:ssa Oxfordin kaupungissa Michiganissa.
Historiaa.
Vaughn:n on ollut edelläkävijä kehittäessään maalivahdin varusteita. Vuonna 2001 Vaughn teki ensimmäiset V-tyyliin perustuvat patjat Velocity:n. Nämä poikkesivat silloisista patjoista aika paljon. Remmit oli sijoiteltu eri tavalla, patjoihin tuli "ylimääräiset" reisilevyt, jotka ovat nykyään kielletty NHL:ssä ja suurempi peittopinta-ala V-asennossa.
Vaughn:n käyttäjät.
NHL:ssä Vaughn on suosittu merkki. Monet suomalaiset käyttävät NHL:ssä Vaughn:in varusteita. Muun muassa Kari Lehtonen, Tuukka Rask, Antti Niemi ja Niklas Bäckström luottavat Vaughn:in varusteisiin. Myös kanadalaiset Cam Ward ja Steve Mason käyttävät Vaughn:n varusteita. Amerikkalainen Jonathan Quick käyttää myös Vaughn:n varusteita, ja myös monilla junioreilla on Vaughn:n varusteita.
Vaughn:n mallit.
Vaughn:in mallien lippulaivana pidetään Velocity:ä. Muita malleja ovat Epic, Ventus, Vision ja Vault. Junioreille on myös oma Super Junior Epic -linja.
Vaughn:n custom-palvelut.
Yksi osa-alue mikä tekee Vaughn:sta suositun on heidän custom-palvelut. Halutessaan käyttäjä voi "customoida" varusteitaan, eli niitä muokataan varusteet yksilöllisesti käyttäjän haluamalla tavalla. Esimerkiksi patjoihin voi saada pidemmän reisiosan, remmit voidaan sijoitella eri tavalla ja värit saa valita itse.
Melbu

Melbu on kylä Hadselin kunnassa Nordlandin läänissä Norjan pohjoisosassa. Melbu on Stokmarknesin ohella toinen Hadselin taajamista. Kylän asukasluku oli 2 207 vuonna 2013. Paikallinen väestö saa elantonsa pääasiallisesti kalastuselinkeinosta. Myös matkailu lauttasatamineen vilkastuttaa kylää huomattavasti. Kylässä on hotelli, useita ravintoloita ja elintarvikekauppoja.
Liikenneyhteydet.
Eurooppatie E10 Ruotsin Luulajasta Lofoottien Å:n kylään kulki aiemmin Melbun kautta. Vuoden 2007 loppuun asti E10:tä käyttävien täytyi ylittää Melbun ja Austvågøyn saarella sijaitsevan Fiskebølin välinen salmi autolautalla. Tämän jälkeen uusi tieyhteys tunneleineen valmistui Hinnøyan saarelta Lofooteille ja E10 ohjattiin kulkemaan ohi Melbun. Autolauttayhteys Melbun ja Fiskebølin välillä toimii edelleen.
Lähin lentokenttä sijaitsee 25 kilometrin etäisyydellä Stokmarknesissa.
Benetton B196

Benetton B196 oli Ross Brawnin ja Rory Byrnen suunnittelema Formula 1 -auto, jota Benetton-talli käytti kaudella 1996. Autoa ajoivat Ferrarilta Benettonille siirtyneet Jean Alesi ja Gerhard Berger.
Hallitsevana valmistajien maailmanmestarina ja uusilla kuljettajilla kauteen lähenyt Benetton joutui vähitellen luopumaan parhaan tallin asemasta. Kuljettajat Jean Alesi ja Gerhard Berger pitivät autoa vaikeana ajettavana, koska se oli rakennettu edelliskaudella Michael Schumacherin erilaisen ja epätavallisen ajotyylin mukaiseksi. Alesi saavutti kuitenkin kahdeksan palkintosijaa ja Berger kaksi, mutta tallin suureksi pettymykseksi yhtään voittoa ei tullut. Berger oli lähellä voittoa Saksan GP:ssa, mutta hänen epäonnekseen autosta hajosi moottori vain kolme kierrosta ennen ruutulippua.
Talli menetti valmistajien mestaruussarjan toisen sijan kauden viimeisessä kilpailussa Ferrarille, kun Benettonin molemmat kuljettajat sortuivat virheisiin.
Formula 1 -tulokset.
(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
Pöyrysjärvi

Pöyrysjärvi on järvi Myrskylän ja Orimattilan rajalla. Järven ympärillä oleva neva Pöyryssuo luokitellaan Päijät-Hämeen maakunnassa arvokkaaksi luontokohteeksi. Orimattilan kaupunki lisäksi luokittelee Pöyryssuon sen keskellä olevan Pöyrysjärven lisäksi opetuksen kannalta tärkeäksi kohteeksi suotyyppien ja suoeläimistön suojelualueena. Nevan pinta-ala Pöyrysjärven ympärillä on 30 ha.
Pöyrysjärvi suurelta osaltaan kuuluu Myrskylän Kylmäsuon puoleiselle alueelle kunnanrajaa. Siitä vain pieni osa luoteisrannasta kuuluu Orimattilan Pakaan kylään.
Alue on ympäröivien entisten maatilojen, nykyään myös asuinkiinteistönä ja lomakiinteistöinä Orimattilassa ja Myrskylässä käytettävien kiinteistöjen yhteisvesialuetta ja -vesijättöaluetta, jolle määriteltiin miltei 80 omistavaa kiinteistöä 2000-luvulla vanhojen asiakirjojen perusteella.
Pöyrysjärven rannat ovat suota ja asumattomat. Järven eteläpuolisessa metsässä Orimattilan puolella kunnanrajaa on metsästysseuran metsästysmaja, jossa on sauna. Metsästysmajaa käytetään myös Etelä-Suomen sotilasläänin suurten sotaharjoitusten tukeutumiskohtana. Metsä on aikaisemmin kuulunut Hilsdalin kartanoon, mutta nykyään se kuuluu metsästysseuralle.
Pöyrysjärvi kuuluu Myrskylänjoen valuma-alueeseen. Saman valuma-alueen muista järviä Myrskylässä ovat Isojärvi, Vähäjärvi, Muttilanjärvi, Siippo, Sopajärvi, Kirkkojärvi ja Sulkavanjärvi. Orimattilan kaupungin ympäristötoimi on mitannut veden laadun 2001, 2006 ja 2011.
Konfidential

Konfidential on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin konserttivideo, joka julkaistiin 16. elokuuta 1993 VHS-formaatissa ja myöhemmin DVD-formaatissa yhdessä "X-treme Close-Up" -videotallenteen kanssa.
Video on nauhoitettu yhtyeen "Revenge Tour" -konserttikiertueella 27.–29. marraskuuta 1992 Auburn Hillsissä, Indianapoliksessa ja Clevelandissa. Videotallenne sisältään yhden konserttiesiintymisen, 1970-luvun konserteissa kuvattuja kappaleita sekä materiaalia yhtyeestä lavan takana. Video ylitti kultalevymyyntimäärän nopeasti julkaisunsa jälkeen.
Takiainen (yhtye)

Takiainen oli suomalainen yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1997 ja se lopetti toimintansa 2005. Yhtye voitti Ääni ja Vimma -bändikilpailun vuonna 2003.
Historia.
Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1997 soittamalla covereita nimellä Paniikki. Pian yhtye ryhtyi tekemään kappaleensa itse ja vuonna 1998 nimeksi muutettiin Takiainen. Alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Paula (kitara), Katri (basso), Johanna (laulu) ja Nina (rummut). Yhtye julkaisi kolme demoa ja vuonna 2000 ilmeistyi ensimmäinen EP "Päällä", jonka julkaisi Zen Garden. Vuonna 2001 Nina jätti yhtyeen ja rumpaliksi tuli Riikka. Heinäkuussa 2002 laulaja Johanna lähti yhtyeestä ja Katri ryhtyi hoitamaan myös lauluosuuksia. Vuonna 2003 Takiainen osallistui Ääni ja Vimma -bändikilpailuun ja voitti sen. Tämän jälkeen Johanna Kustannus teki yhtyeen kanssa sopimuksen ja 2004 ilmestyi yhtyeen ainoaksi jäänyt pitkäsoitto "Alasti". Viimeinen keikka kokoonpanolla Katri, Paula ja Riikka soitettiin Semifinaalissa 30. maaliskuuta 2005. Tämän jälkeen Katri ja Riikka soittivat vielä muutaman puoliakustisen keikan Petri Hellgrenin kanssa. Maaliskuussa 2006 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa kokonaan. Katrin ja Riikan uusi yhtye on nimeltään Raadelma.
Västerbron

Västerbron (”Länsisilta”) on Tukholmassa sijaitseva silta, joka kurottautuu Södermalmilta Långholmenin ja Riddarfjärdenin ylitse Mariebergin kaupunginosaan Kungsholmenille. Silta avattiin liikenteelle 20. marraskuuta 1935. Silta on noin 600 metriä pitkä. Veden ylittävä osuus on pituudeltaan noin 340 metriä ja muodostuu kahdesta teräsjänteestä.
Västerbron sisältyi vuonna 1928 laadittuun Tukholman ensimmäiseen yleiskaavaan ja se rakennettiin 1931–1935. Sillan suunnittelivat arkkitehdit Birger Borgström, David Dahl ja Paul Hedqvist, ja sen rakennuttivat insinöörit Salomon Kasarnowsky ja Ernst Nilsson. Se vastaa pitkälti suunnitelmaa, jolla saksalaiset arkkitehdit olivat voittaneet sillasta vuonna 1930 pidetyn suunnittelukilpailun. Västerbron oli ensimmäinen Tukholman alueelle rakennettu silta, jonka avulla Mälarenin yli kulkeva liikenne saattoi kiertää Stadsholmenin saaren muodostaman pullonkaulan. Silta on 602 metrin kokonaispituudellaan ja runsaan 200 metrin jännevälillään edelleen Ruotsin pisin teräksinen kaarisilta.
Tranebergin silta

Tranebergin silta () on Tukholmassa sijaitseva silta, joka yhdistää Kungsholmenin saaren ja Tranebergin kaupunginosan sekä samalla kantakaupungin ja Länsi-Tukholman. Siltaa ylittävät kävelijät, pyöräilijät, autoilijat sekä Tukholman metron vihreä linja. Se on 450 metriä pitkä, 27 metriä leveä sekä 32 metriä korkea.
Silta avattiin liikenteelle 31. elokuuta 1934. Sen suunnittelivat arkkitehdit Paul Hedquist ja David Dahl, ja sen rakennuttivat insinöörit Ernst Nilsson ja Salomon Kasarnowsky sveitsiläisen betoniasiantuntija E. Freyssinet’n avustuksella. Silta kunnostettiin ja uusittiin 2000-luvulla. Valmistuessaan Tranebergsbron oli jänneväliltään maailman pisin betonisilta. Sen jänneväli on noin 180 metriä.
Ensimmäisen sillan samalle paikalle rakennutti jo kuningas Kustaa III saadakseen kulkuyhteyden Tukholmasta Drottningholmin linnaan.