tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Olga Jegorova

Olga Nikolajevna Jegorova (, s. 28. maaliskuuta 1972 Novotšeboksarsk) on venäläinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Sekä vuoden 1989 että vuoden 1991 juniorien EM-kisoissa Jegorova saavutti 1 500 metrillä pronssia. Aikuisten sarjoissa hän keskittyi kuitenkin aluksi pitemmille matkoille. 
Hänen ensimmäinen arvokisamitalinsa oli 3 000 metrin kultamitali 1997 Pariisin MM-hallikisoista. Myös 1998 Euroopan cupissa hän voitti 3 000 metrin kilpailun ja oli samalla matkalla maailmancupissa viides. 1999 Maebashin MM-hallikisoissa hän oli 3 000 metrillä kuudes ja samalla matkalla saman vuoden Euroopan cupissa kolmas. 1999 Sevillen ulkoratojen MM-kisoissa hän osallistui 5 000 metrille, mutta jäi omassa alkuerässään 15:nneksi. Vuotta myöhemmin Sydneyn olympialaisissa hän selviytyi matkalla loppukilpailuun, missä sijoittui kahdeksanneksi.
Vuoden 2001 MM-hallikisoissa Lissabonissa Jegorova voitti 3 000 metrin kilpailun ajalla 8.37,48. Samana vuonna Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä ajalla 15.03,39. Samana vuonna hän myös voitti Kultaisen liigan kultapotin hänen voitettua lajinsa jokaisessa liigan osakilpailussa. 31. elokuuta Berliinissä hän juoksi 5 000 metrillä uuden Euroopan ennätyksen 14.29,32. Aikaisemmin samana vuonna hänen ilmoitettiin antaneen EPOa sisältäneen doping-näytteen, mutta hänen kilpailukieltonsa peruutettiin, sillä IAAF:n sääntöjen mukaan testi olisi pitänyt tehdä sekä verestä että virtsasta, kun Jegorova oli antanut ainoastaan positiivisen virtsanäytteen. Kilpailukiellon peruuntuminen aiheutti mielipahaa monissa hänen kilpakumppaneissaan.
Vuoden 2002 maailmancupissa Jegorova voitti 5 000 metrin kilpailun. 2003 Firenzessä Euroopan cupissa hän voitti 3 000 metriä. Saman vuoden MM-kisoissa Saint-Denis’ssä hän oli omassa 5 000 metrin alkuerässään kymmenes. Tämän jälkeen hän alkoi keskittyä lyhyemmille matkoille. 2004 Ateenan olympialaisissa hän juoksi 1 500 metriä ja sijoittui kahdeksanneksi. Samana vuonna hän oli kuudes. Vuotta myöhemmin Helsingin MM-kisoissa hän sijoittui hopealle ja oli yhdeksäs.
Vuonna 2008 Jegorova jäi kiinni dopingnäytteensä manipuloinnista. Hänet tuomittiin kahden vuoden kilpailukieltoon yhdessä kuuden muun venäläisen naisyleisurheilijan kanssa. Vuonna 2009 Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS muutti Jegorovan kilpailukiellon 2 vuoden ja 9 kuukauden pituiseksi ajalle 31.7.2008–30.4.2011. Samalla hänen kaikki tuloksensa 7.4.2007 lähtien hylättiin.
Liisa Kulhia

Aune-Liisa Kulhia (o.s. Hällfors, 1. lokakuuta 1925 Helsinki – 13. syyskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallispoliitikko ja kansalaisaktivisti.
Eduskunta.
Liisa Kulhia istui eduskunnassa vuosina 1983–1987. Hänet valittiin Suomen keskustan listoilta, mutta hän erosi keskustan eduskuntaryhmästä 1985 ja perusti oman yhden hengen eduskuntaryhmänsä. Hän toimi jäsenenä lakivaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Vuoden 1987 vaaleissa Kulhia putosi eduskunnasta.
Kun eduskunta käsitteli joulukuussa 1985 Suomen liittymistä Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) täysjäseneksi, Kulhia äänesti yhdessä SKDL:n eduskuntaryhmän sekä vihreiden kansanedustajien Ville Komsin ja Kalle Könkkölän kanssa täysjäsenyyttä vastaan.
Metrojupakka.
Liisa Kulhia tuli kuuluisaksi 1970-luvulla armottomana ”rötösherrojen” vihollisena. Hän taisteli muun muassa Helsingin metron rakentamista vastaan ja toi julkisuuteen metroon liittyneet taloussotkut. Tilintarkastajan ominaisuudessa Kulhia katsoi vuonna 1982, että metron laitteiden tilauslaskelmista paljastuneet miljoonien markkojen virheet tehtiin tahallaan, yhden laitetoimittajan suosimiseksi.
Helsingin kunnallispoliitikkona.
Hän pyrki lisäämään yksityisen henkilön vaikutusmahdollisuuksia kunnallisessa byrokratiassa ja päätöksenteossa. Hänet nimettiin Helsingin kaupungin tilintarkastajaksi 1981. Vuosina 1975–1979 hänellä oli oma tilitoimisto.
Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Kulhia oli vuodesta 1985 kuolemaansa saakka. Hänellä oli oma ”Helsinki 2000” -valtuustoryhmä, johon kuului parhaimmillaan neljä valtuutettua. Vuoden 1992 kunnallisvaaleissa Kulhia oli valtakunnan äänikuningatar noin 11 000 äänellä.
Huomionosoitukset.
Toiminnastaan Liisa Kulhia sai Naistoimittajien yhdistyksen Vuoden kellokas -palkinnon 1978 ja Aleksis Kiven Seuran myöntämän Eskon puumerkin 1979. 
Hän julkaisi vuonna 1984 muistelmateoksen "Itse teossa".
Yksityiselämä.
Liisa Kulhia oli naimisissa muun muassa dokumentaristina ja valokuvaajana toimineen Sakari Kulhian kanssa.
Liisa Kulhia kuoli keuhkosyöpään 67 vuoden iässä.
Sammalkukkametsän sota

Sammalkukkametsän sota (alkuteos "Mossflower") on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin "Redwallin taru" -kirjasarjan toinen osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 1999.
Juoni.
Ennen Redwallin luostarin rakentamista sammalkukkametsässä oli Kotirin linnoitus. Linnoitusta ja koko metsää hallitsi Villikissa Verdauga Vihersilmä. Vihersilmän sotilaat keräsivät metsän asukkailta ruokaa verona. Soturi Martin puolusti siiliperhettä ja joutui vangiksi Kotiriin. Vihersilmän tytär Tsarmina ja kettu Fortunata myrkyttivät valtiaan ja syyttivät teosta Tsarminan veljeä Gingivereä.
Hiirivaras Gonff jäi vangiksi oltuaan varastamassa ruokaa Kotirista ja hänet heitettiin samaan tyrmään Martinin kanssa. He onnistuivat karkaamaan Savanen (Sammalkukkametsän VastarintaNeuvosto) avustuksella. Savanen salaisena päämajana toimi Puuhun rakennettu Mäyrämaja, joka on Mäyrämajan Bellan asunto.
Gonff, Martin ja nuori Dinny-myyrä lähtivät kohti Salamandastronia tarkoituksenaan löytää Mäyrävaltias Boar Taistelija(joka oli Bellan isä) auttamaan Sammalkukkametsän vapauttamisessa Tsarminan orjuuden alta. Samaan aikaan sillinuorukaiset Veerti ja Kalle jäivät vangeiksi Kotiriin. Savane yhdessä ketuksi naamioituneen saukko Naamion kanssa vapauttivat heidät ja villikissa Gingiveren. Vapauttaessaan vankeja, Naamio kuitenkin kuolee Tsarminan ampumaan nuoleen, joka oli tarkoitettu Gingiverelle. Myöhemmin Mäyrämajassa pidetään juhlat vankien vapautumisen ja Naamion kunniaksi. Seuraavana päivänä Gingivere lähti vaeltamaan kohti itää.
Martin ystävineen tapasivat Log-a-login, joka oli ainoana heimostaan pelastunut merirosvojen hyökkäyksestä. He saapuivat Salamandastroniin, jossa Soturi Martinin miekka, jonka Tsarmina oli katkaissut, taottiin uudestaan. Merirosvo Veitsihampaan johtama tuholaisjoukkio hyökkäsi Salamandastroniin. Boar tappoi Veitsihampaan, mutta kuoli itse. Gonff, Dinny, Martin, Log-a-log ja kuusi jänistä karkasivat Veitsihampaan laivalla Verivanalla, vapauttivat orjat joiden joukossa oli Martinin ystävä Timballisto ja Log-a-login päästäisheimo. Verivana nimettiin uudelleen Puupatiksi.
Saavuttuaan Sammalkukkametsän seudulle saukot upottivat Puupaatin ja patosivat sillä Sammalkukkajoen. Vesi tulvi myyrien kaivamia tulvatunneleita pitkin suoraan Kotirin kellariin ja Kotir jäi tulvan alle. Kotirin sotilaat vangittiin ja heidät päästettiin lähtemään. Martin ja Tsarmina kävivät kaksintaistelun ja Tsarmina hukkui. Martin selvisi vammoistaan huolimatta hengissä. Lähistölle rakennettiin Abbedissa Germainen johdolla punaisesta hiekka kivestä Redwallin luostari. Gonff nai hiirineito Columbinen ja he muuttivat asumaan lähistölle Pyhän Ninianin kirkkoon.
Libuše

Libuše ( tai "Libuscha") oli Přemyslidien hallitsijasuvun perustaja ja tšekkiläisten myyttinen esiäiti. Legendan mukaan Libuše perusti Prahan 700-luvulla.
Libušen sanotaan olleen tšekkien myyttisen Krok-hallitsijan nuorin tytär. Tarinan mukaan Krok rakensi linnan Vltava-joen varrelle Vyšehradiin. Isä valitsi kolmesta tyttärestä seuraajakseen Libušen, joka osoittautui viisaaksi hallitsijaksi. Heimon miehet häpesivät kuitenkin naisvallan alla oloa, mistä suuttuneena Libuše lupasi osoittaa kansalle uuden miespuolisen hallitsijan, josta tulisi hänen aviomiehensä. Valinta osui Přemysliin, joka aurasi peltoja Stadicen kylästä. Přemyslistä ja Libušesta polveutui Přemyslidien hallitsijasuku.
Bedřich Smetana on säveltänyt Libušen tarinasta oopperan "Libuše".
Skellefteån lentoasema

Skellefteån lentoasema sijaitsee noin 15 kilometrin päässä Skellefteån keskustasta Ruotsissa.
Skellefteån lentoasema on matkustajamääriltään Pohjois-Ruotsin viidenneksi suurin ja Ruotsin 14. suurin lentoasema. Vuonna 2014 lentoaseman kautta kulki 319 806 matkustajaa. Lentoasemalla on yksi 2 100 metriä pitkä kiitotie.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Lisäksi lennetään charter-lentoja mm. Välimeren maihin ja Kanariansaarille.
Uolevi Raade

Tauno Uolevi Raade (5. heinäkuuta 1912 Turku – 13. toukokuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja valtiojohtoisen Neste Oy:n pitkäaikainen toimitusjohtaja.
Elämäkerta.
Uolevi Raateen vanhemmat olivat vaatimattomista oloista noussut Turun hovioikeuden varapresidentti Kaarle Raade (ent. Randell) ja vanhaan turkulaiseen Wittfoothin kauppiassukuun kuulunut taidemaalari Agnes Wittfooth. Uolevi Raade kirjoitti ylioppilaaksi Turun lyseosta. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1935 ja diplomiekonomiksi Åbo Akademista 1942. Opiskeluaikanaan hän oli yksi Polyteknikkojen ilmailukerhon perustajista. Talvisodassa hän toimi hävittäjälentäjänä, mutta hänet siirrettiin pian sotateollisuuden palvelukseen.
Raade aloitti työuransa teollisuuden palveluksessa 1937–1942 (mm. Oy Lokomo Ab) ja siirtyi 1945 kauppa- ja teollisuusministeriöön teollisuusosaston ylijohtajaksi. Tässä roolissaan hän oli mukana SOTEVAn työssä, joka vastasi sotakorvaustuotannosta. Raateen sanotaan jopa laatineen ne tarkat suuntaviivat ja aikataulut, joiden mukaan koko sotakorvausprojekti sitten toteutui.
Raade oli perustamassa kansallista öljynjalostusta käyttäen Italian öljyteollisuutta mallina. Hän johti Neste Oy:tä alusta alkaen. Hänet nimitettiin ylijohtajan paikalta Nesteen toimitusjohtajaksi vuonna 1955. Yhtiön Naantalin jalostamon toiminta käynnistyi pari vuotta myöhemmin.
Raateen vahvana työparina Nesteen luomisessa oli ensin pääministeri, vuodesta 1956 alkaen presidentti Urho Kekkonen. Kekkonen painosti poliitikot yhteisen hankkeen taakse, Raade puolestaan hoiti teollisuusyhteydet niin kotimaassa kuin ulkomaillakin. Neste oli alusta saakka hyvin kansainvälinen yritys. Sen tekniikka tuli pääosin USA:sta, raaka-aine Neuvostoliitosta ja rahat rakentamiseen muun muassa Ranskasta. Neste Oy:ssä tapahtuneen työnsä ohella vuorineuvos Raade toimi teollisuuden keskusliittojen, neuvottelukuntien ja 37:n yhtiön johtokuntien ja hallitusten jäsenenä tai puheenjohtajana.
Raade toimi Nesteen johdossa vuoden 1979 loppuun saakka. Hän oli myös Neste Oy:n johtokunnan puheenjohtaja 1959–1979. Hän rakensi Nesteestä Suomen suurimman yhtiön.
Raateen viimeisinä vuosina Neste tilasi Saksasta Suomen siihen asti tehokkaimman meripelastusaluksen, joka luovutettiin Suomen Meripelastusseuran käyttöön. Raateen roolista sen hankkimisessa on erilaisia tarinoita. Aluksen nimeksi ehdotettiin "Uolevi Raadetta", mutta siitä tuli Ossi Barck yhtiön ensimmäisen ja pitkäaikaisimman lippukapteenin mukaan. Raateen aikana rakennettiin myös Espoon Keilaniemeen Nesteen uusi pääkonttori, jonka suunnittelua Raade halusi valvoa yksityiskohtia myöten. Vuonna 1976 valmistunut korkea tornitalo sai kansan suussa lempinimen ”Raaden hammas”.
Raade sai vuorineuvoksen arvonimen 1962. Hänet kutsuttiin Teknillisten Tieteiden Akatemian kunniajäseneksi 1977. Hän oli ensimmäisiä laajalti maailmalla mainetta keränneitä suomalaisia yritysjohtajia ja vaikuttajia. New York Post esitteli vuonna 1971 kuvan kera kullatuin hanoin varustettua kylpyhuonetta ja risti hänet pohjolan öljyšeikiksi. Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon hän sai 1981.
Uolevi Raade haudattiin Naantalin kirkkomaahan.
Kansan Sivistystyön Liitto

Kansan Sivistystyön Liitto (KSL) on vapaan sivistystyön järjestö, joka tarjoaa koulutusta yhdessä jäsentensä ja yhteistyökumppaneidensa kanssa. KSL perustettiin 28. lokakuuta 1964 kansandemokraattisen liikkeen sivistysjärjestöksi, kun SKDL:n kannattajat erosivat Työväen Sivistysliitosta (TSL). Nykyisin KSL on lähellä Vasemmistoliittoa.
KSL ylläpitää "KSL-opintokeskusta", joka on opetusministeriön valvonnan alainen valtakunnallinen aikuisoppilaitos. KSL-opintokeskuksen toiminta perustuu kolmeen pilariin: kulttuuri-, järjestö- ja yhteiskunnalliseen oppimiseen. KSL:n mukaan koulutus pyrkii lisäämään kansalaisaktiivisuutta, kehittämään järjestöosaamista ja edistämään yksilöiden ja yhteisöjen hyvinvointia. Valtaosa koulutus- ja opintotoiminnasta tapahtuu kansalaisjärjestöissä. Opintosisällöt nousevat kansalaisjärjestöjen ja niiden jäsenten tarpeiden pohjalta. KSL-opintokeskus antaa taloudellista ja pedagogista tukea kurssien ja opintokerhojen toteuttamiseen. Lisäksi se tarjoaa ammatillista lisäkoulutusta sekä kaikille avoimia ja järjestöille suunnattuja koulutuksia.
Alkuvuonna 2006 KSL perusti yhdessä Vasemmistoliiton ja Yrjö Sirolan Säätiön kanssa Vasemmistofoorumi-ajatushautomon.
Suomen Kommunistisen Puolueen vähemmistön kannattajat erosivat vuonna 1986 KSL:stä ja perustivat Demokraattisen Sivistysliiton.
Jäsenjärjestöt.
Kansan Sivistystyön Liittoon kuuluu vuonna 2019 17 jäsenjärjestöä. Parhaimmillaan, 1980-luvun alussa, Kansan Sivistystyön Liittoon kuului yli 30 järjestöä. Luetteloissa suluissa liittymisvuosi tai jäsenyysvuodet.
Puheenjohtajat.
Vuosina 1986–1995 KSL:lla oli myös erillinen liittovaltuuston puheenjohtaja, joina toimivat Sakari Hänninen (1986–1991) ja Tapani Sihvola (1992–1995).
Dietrich Fischer-Dieskau

Dietrich Fischer-Dieskau (28. toukokuuta 1925 Berliini – 18. toukokuuta 2012 Berg, Starnberg) oli yksi 1900-luvun arvostetuimmista laulajista. Hänen äänialansa oli baritoni.
Lied-laulajana Dietrich Fischer-Dieskau kunnostautui erityisesti Franz Schubertin yksinlaulujen esittäjänä. Varsinkin "Winterreise"- ja "Die schöne Müllerin" -laulusarjojen levytykset pianisteinaan Jörg Demus ja Gerald Moore ovat saaneet paikan klassisen musiikin historiassa. Dietrich Fischer-Dieskau onkin ollut yksi ahkerimmista taidemusiikin esittäjistä runsaalla 400 levytyksellään, ja hänen repertoaariaan on sanottu laajemmaksi kuin kellään muulla laulajalla.
Dietrich Fischer-Dieskau vieraili useita kertoja myös Suomessa. Useimmat levytyksensä hän teki Deutsche Grammophon -levymerkille. Hänen ohjelmistoonsa kuuluivat niin Jeesuksen rooli Johann Sebastian Bachin "Matteus-passiossa", Wolfgang Amadeus Mozartin, Giuseppe Verdin ja Richard Wagnerin oopperoiden keskeiset osat kuin Franz Schubertin ja Robert Schumannin yksinlaulut.
Elämä ja ura.
Fischer-Dieskau syntyi Berliinissä rehtorin ja opettajan perheeseen. Hän alkoi ottaa laulutunteja 16-vuotiaana. Vuonna 1943 Fischer-Dieskau joutui sotaan. Hän jäi vangiksi 1945 ja oli kaksi vuotta amerikkalaisten sotavankina. 
Ammattilaisura musiikin parissa alkoi vuonna 1947, jolloin hän palasi Saksaan. Seuraavina vuosikymmeninä Fischer-Dieskau esiintyi lukuisissa eri maissa ja teki monia oopperarooleja. Vuonna 1951 hän levytti ensimmäiset liedinsä. Vanhojen oopperoiden ja liedien lisäksi Fischer-Dieskau esitti 1900-luvun musiikkia. Hän vetäytyi konserttilaulajan urasta vuonna 1992, jonka jälkeen hän toimi kapellimestarina, opetti laulamista, kirjoitti kirjoja ja maalasi.
Otto Klemperer

Otto Klemperer (14. toukokuuta 1885 – 6. heinäkuuta 1973) oli saksalaissyntyinen säveltäjä ja kapellimestari. Hän otti Yhdysvaltain kansalaisuuden 1937 ja Israelin kansalaisuuden 1970. Klempereriä pidetään laajalti yhtenä 1900-luvun suurimmista kapellimestareista.
Klempererin maine perustuu enimmäkseen hänen tulkintoihinsa saksalaisesta musiikista. Hän suosi teoksien esittämisessä yleensä hitaita tempoja (usein mainittu esimerkki on Beethovenin pastoraalisinfonian erittäin hitaasti esitetty tanssiosuus). Toisaalta hänen kuuluisa Mahlerin toisen sinfonian levytyksensä mahtuu teoksen muista tunnetuista levytyksistä poiketen yhdelle CD-levylle. (Klemperer oli apulaisena johtamassa torvisektiota, kun teosta esitettiin Mahlerin itsensä ollessa paikalla.) Muita tunnettuja levytyksiä ovat esimerkiksi Bachin H-mollimessu, Beethovenin sinfoniat, Brahmsin sielunmessu sekä Mahlerin "Das Lied von der Erde". Säveltäjänä Klemperer ei saavuttanut erityisen suurta arvostusta. 
Klemperer oli taustaltaan juutalainen. Hänen serkkunsa oli kirjallisuudentutkija ja professori Victor Klemperer.
Raoul Bova

Raoul Bova (s. 14. elokuuta 1971 Rooma, Italia) on italialainen näyttelijä. 
Bova suoritti asepalveluksensa "Bersaglierielissa" ja opiskeli ISEF:ssä, mutta jätti koulun kesken päätettyään pyrkiä näyttelijän uralle. Hän aloitti uransa tv-elokuvasta "Una storia italiana" ja sen jälkeen hän teki ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvassa "Piccolo grande amor". Hänestä tulikin nopeasti suosittu tähti Italiassa, mutta hän kyllästyi nopeasti seksisymbolin osaan ja alkoi tehdä syvällisempiä rooleja. Sen jälkeen hän on näytellyt muun muassa terroristia ja pyhimystä. Lopulta hän sai Lorenzon roolin italianturkkilaisen Ferzan Özpetekin ohjaamassa elokuvassa "Katseet ikkunassa". Elokuva nosti hänet seksisymbolin roolista arvostetuksi näyttelijäksi. Sittemmin hän on näytellyt paljon myös englanninkielisissä elokuvissa, muun muassa "Toscanan auringon alla", jonka pääosassa oli Diane Lane. Hän on tehnyt näyttelemisen lisäksi myös alastonkalenterin vuonna 2000. Yksityiselämässään Bova on naimisissa ja kolmen lapsen isä.
Sammakot

Sammakot eli pyrstöttömät sammakot eli varsinaiset sammakot (Anura, ennen myös Salientia) on yksi sammakkoeläinten kolmesta lahkosta.
Sammakkojen tuntomerkkeihin kuuluu aina lyhyt ruumis sekä täysikasvuisilta yksilöiltä puuttuva häntä. Raajat, varsinkin takaraajat, ovat hyvin kehittyneet. Yleensä sammakot liikkuvatkin loikkimalla. Sammakkojen kallo taas on harvinaisuus selkärankaisten keskuudessa, sillä se koostuu hyvin harvoista osista. Sammakkojen selkärangassa on enintään yhdeksän nikamaa.
Sammakkojen lahko Anura on sammakkoeläinten kolmesta nykyään elävästä lahkosta lajimäärältään ylivoimaisesti suurin. Tästä lahkosta on joskus käytetty myös nimitystä ”sammakot ja konnat”, mikä on kuitenkin tarpeetonta, sillä biologisen määritelmän mukaan konnatkin ovat sammakoita. Sammakot eroavat selvästi sammakkoeläinten kahdesta muusta lahkosta, matosammakoista ja pyrstösammakoista.
Täysin kehittyneillä sammakoilla on tyypillisesti lyhyt ja leveä pää, jossa laajahko suu ja suuret ja ulkonevat silmät. Varsinainen vartalo on lyhyt mutta raajat pitkät, yhteinen ominaisuus on myös pyrstön eli hännän puuttuminen. Iho on löyhä ja sisältää nesteonteloita. Arkikielessä joskus tehtävä ero sammakoiden ja konnien (esimerkiksi rupikonna) välillä perustuu edellisten kosteaan ja jälkimmäisten kuivaan ihoon, mutta tällä ei varsinaisesti ole luokittelullisia perusteita, sillä vaikka eräs sammakoihin kuuluvista heimoista onkin nimeltään konnat (Bufonidae), nimitetään konniksi myös monia muihin heimoihin lukeutuvia lajeja. Sammakoiden lahkon merkittävin heimo on myös nimeltään sammakot eli aitosammakot (Ranidae), jossa on yli 600 lajia.
Sammakkojen lahkosta tunnetaan runsaaseen kolmeenkymmeneen heimoon jakautuneena jo yli 6 000 lajia, joista lähes kaikki ovat trooppisten sademetsien eläimistöä. Sammakot ovat kuitenkin levittäytyneet lähes kaikkialle maailmaan Etelämannerta lukuun ottamatta. Lajirunsaudessa onkin paljon vaihtelua: pieni kuubansammakko on alle 2 cm pitkä, kun taas goljatsammakko on 25-senttinen ja suurimmillaan yli viisikiloinen. Kaikki munivat veteen, ja siinä kun munien lukumäärä jää kuubansammakolla yhteen, nousee se agakonnalla kymmeniin tuhansiin. Tropiikin ulkopuolella sammakkolajeja on vähemmän, Euroopassa runsaat 20 lajia. Suomessa esiintyy vakinaisesti kolme lajia: sammakko, viitasammakko ja rupikonna. Satunnaisina on tavattu mölysammakko, syötäväsammakko, lessonansammakko ja viherkonna.
Luokittelu.
Sammakoiden luokittelu:
Pekka Nuorteva

Pekka Olavi Nuorteva (24. marraskuuta 1926 Helsinki – 15. huhtikuuta 2022 Helsinki) oli biologi, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston ympäristönsuojelun professori.
Ura.
Nuortevasta tuli vuonna 1955 Helsingin yliopiston hyönteistieteen dosentti vuonna 1958 Eläinmuseon museonhoitaja, ja vuonna 1974 Helsingin yliopiston ensimmäinen ympäristönsuojelun professori. Hän jäi virasta eläkkeelle 1993. Nuorteva oli pitkän linjan ympäristönsuojelija ja muun muassa toimi vuodesta 1967 vuoteen 1970 Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen (vuodesta 1969 Suomen luonnonsuojeluliitto) puheenjohtajana. Hän vastusti tiukasti niin metsien typpilannoitusta, ydinvoiman rakentamista kuin geenimanipulaatiotakin, jota hän on luonnehtinut ”gigaluokan ympäristöongelmaksi”.
Nuorteva oli myös pasifisti. Hän esitti useaan otteeseen julkisuudessa ajatuksen asevelvollisuusjärjestelmän uudistamisesta luonnonsuojelun hyväksi. Nuorteva näki jo 1970-luvulla siviilipalvelusjärjestelmässä voimavaran luonnonsuojelutyöhön ja pestasi siviilipalvelusmiehiä omalle laitokselleen Helsingin yliopistoon.
”Luonnonsuojelu on laajentumassa ihmisen suojeluksi”, Nuorteva kirjoitti Suomen Luonto -lehdessä vuonna 1967 ja jatkoi: ”On selvää, ettei luonnonsuojelutoiminta voi tässä tilanteessa keskittyä pelkästään luonnonsuojelualueiden muodostamiseen tai yksittäisten eläin- ja kasvilajien suojelemiseen. Luonnonsuojelun on entistä tehokkaammin laajennettava toimintansa käsittämään ihmisen itsensä suojelemisen kaikilta niiltä vaaroilta, jotka liittyvät luonnonvarojen väärinkäyttöön tai luonnon saastuttamiseen jätteillä.” "Yliopisto"-lehdessä vuonna 2000 Nuorteva suositteli ”esi-isiemme” malliin eli paikallistuotantoon palaamista.
Nuorteva kirjoitti lukuisia teoksia, muun muassa oppikirjoja, osan niistä yhdessä puolisonsa, filosofian maisteri Sirkka-Liisa Nuortevan kanssa. Hän julkaisi yli viisisataa tieteellistä kirjoitusta alan lehdissä.
Nuorteva sai useita palkintoja ja muita tunnustuksia. Niistä yksi on Aleksis Kiven Seuran myöntämä Eskon puumerkki 1984. Palkinnon perusteluissa Nuortevaa luonnehdittiin yhdeksi ”suomalaisen ympäristönsuojelun ensimmäisistä periaatteistaan tinkimättömistä tiedemiesedustajista”.
Pekka Nuortevan isä oli pakinoitsija Olli eli Väinö Nuorteva ja hänen lapsensa ovat Liisa Nuorteva, Jussi Nuorteva ja Eeva-Maria Tiusanen (o.s. Nuorteva).
Tommy Anderson

Thomas Linton ”Tom, Cowboy” Anderson (9. heinäkuuta 1911 Edinburgh, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 15. syyskuuta 1971 Sylvan Lake, Alberta, Kanada) oli brittiläis-kanadalainen jääkiekkoilija. 
Puolustajana pelannut Anderson pelasi NHL:ssä kahdeksan kauden ajan (1934–1942) edustaen Detroit Red Wingsiä ja New York Americansia. Vuonna 1942 hän voitti liigan arvokkaimmalle pelaajalle annettavan Hart Memorial Trophyn pelatessaan Brooklyn Americansissa (New York Americansin nimi vaihdettiin Brooklyn Americansiksi ennen kautta). Anderson oli viimeinen Hart Trophyn voittanut pelaaja Original Six joukkueiden ulkopuolelta aina vuoteen 1973 asti, jolloin Philadelphia Flyersin Bobby Clarke voitti palkinnon.
Aílton (jalkapalloilija, 1973)

Aílton (oik. Aílton Gonçalves da Silva, s. 19. heinäkuuta 1973 Mogeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa tällä hetkellä kiinalaista Chongqing Lifan F.C.tä. Aikaisemmin muun muassa turkkilaista Besiktasia ja saksalaisia Werder Bremeniä, Hamburger Sport-Vereinia ja Schalkea edustanut brassi oli kolmas yli 100 Bundesliiga-maalia tehnyt ei-saksalainen pelaaja Elberin ja Stéphane Chapuisatin jälkeen.
177 senttimetriä pitkä Aílton on pelannut myös kotimaassaan Brasiliassa sekä Meksikossa. Hän on voittanut kerran Saksan mestaruuden (2004), kahdesti Saksan Cupin (1999, 2004) ja lisäksi muutamia henkilökohtaisia palkintoja; vuonna 2004 hän sai Saksan parhaan jalkapalloilijan, Bundesliigan vuoden pelaajan ja Bundesliigan maalikuninkaan tittelit.
7 (Kotiteollisuuden albumi)

7 on Kotiteollisuus-yhtyeen seitsemäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2005. Levy debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Vieraan Sanomaa" ja "Kaihola", joista etenkin ensimmäinen oli hitti. Kummastakin tehtiin musiikkivideot. Kaiholan musiikkivideossa pääosaa näyttelee Kari Hietalahti.
Singlet.
"Vieraan sanomaa".
Ilmestyi 23. helmikuuta 2005.
"Kaihola".
Ilmestyi 25. toukokuuta 2005.
Alex Rodrigo Dias da Costa

Alex Rodrigo Dias da Costa, yleensä vain Alex, (s. 17. kesäkuuta 1982 Niterói, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka on lopettanut ammattilaisuransa. Alexin pelipaikka oli keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Ammattilaisuransa Alex aloitti perinteikkäässä brasilialaisseurassa, Santosissa. Debyyttinsä Santosissa teki 2002. Alex pelasi Santosissa 63 ottelua, joissa hän viimeisteli 12 maalia, ennen kuin hän vuonna 2004 siirtyi englantilaiseen . Santosissa hän voitti Campeonato Brasileiron 2002.
PSV Eindhoven.
Alex siirtyi Eurooppaan pelaamaan 2004, kun Chelsea teki kahdeksan miljoonan dollarin sopimuksen brassin kanssa. Alex ei kuitenkaan pystynyt pelaamaan englantilaisseurassa, koska hänen työluvassaan oli ongelmia. Koska Alex ei pystynyt pelaamaan Chelseassa, hän lähti pelaamaan lainalle hollantilaisseuraan PSV Eindhoveniin. Loppujen lopuksi Alex pelasi kolme vuotta Hollannissa ja auttoi seuran kolmeen Eredivisien mestaruuteen ja yhteen KNVB-cupin voittoon. Eindhovenissa Alex pelasi 84 peliä, joissa hän teki 11 maalia.
Chelsea.
Alex sai työluvan vuonna 2007, jolloin hän siirtyi pelaamaan Chelseaan. Hänen debyyttinsä Chelseassa oli, kun hän tuli vaihdosta Liverpoolia vastaan 19. elokuuta 2007. Ensimmäisen maalinsa Alex teki Chelsealle ottelussa Middlesbroughia vastaan 20. lokakuuta 2007. 
Paris Saint-Germain.
Tammikuun lopussa 2012 Alex siirtyi Chelseasta Ranskaan, Paris Saint-Germainin organisaatioon. Hän teki seuran kanssa 2,5-vuotisen sopimuksen noin kuuden miljoonan euron siirtosummasta. 
AC Milan.
Alex siirtyi AC Milaniin hänen sopimuksensa loppumisen yhteydessä kesällä 2014.
Maajoukkueura.
Alex teki debyyttinsä Brasilian jalkapallomaajoukkueessa 17. elokuuta 2003 Meksikoa vastaan. Alexin maajoukkueuran suurin saavutus on Copa American voitto 2007.
Ahlaisten kirkko

Ahlaisten kirkko on Ahlaisissa, Porissa sijaitseva puukirkko. Se on Porin nykyisistä kirkoista vanhin. Salomon Köhlström rakensi kirkon kaksilaivaisena. Kirkko valmistui vuonna 1796. Vuonna 1832 valmistui kirkosta erillään oleva kellotapuli, jonka suunnitteli Carl Ludvig Engel. Vuonna 1908 kirkko muunnettiin 720 henkilöä vetäväksi ristikirkoksi arkkitehti Josef Stenbäckin johdolla.
Kirkon alttaritaulu esittää Jeesusta siunaamassa lapsia. Se on vuodelta 1888, ja sen on maalannut Elin Danielson-Gambogi. Neljää evankelistaa kuvaavan kirkon renessanssi-henkisen saarnastuolin on puolestaan suunnitellut kirkon rakentaja Köykkä-Köhlström. Kirkossa on myös 17-äänikertaiset urut, jotka sinne asennettiin vuonna 1909.
Lähellä sijainnut Ahlaisten vanha kirkko oli valmistunut vuonna 1693 ja purettiin vuonna 1840.
Kirkon ympärille kapealle harjuselänteelle muodostunut Ahlaisten kirkonkylän taajama on Museoviraston määrittelemä valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Malminpää

Malminpää () on yksi Porin kaupunginosista, järjestysluvultaan kolmas. Se on Porin historiallisen keskustan neljästä kaupunginosasta lounainen ja se rajoittuu Eteläpuistoon, Länsipuistoon, Vapaudenkatuun ja Itsenäisyydenkatuun.
Kaupunginosassa on noin 1 950 asukasta, ja sen rakennuskanta koostuu pääosin 1950-luvun jälkeen rakennetuista asuinkerrostaloista. Vanhempaa rakennuskantaa edustaa muun muassa vuonna 1902 valmistunut Porin tyttölyseo. Kaupunginosassa sijaitsee myös Björneborgs svenska samskolan koulurakennuksia, ruotsinkielinen monitoimitalo Mikaelsgården sekä Liisantorina tunnettu aukio.
Jason Čulina

Jason Čulina (s. 5. elokuuta 1980 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään alankomaalaisia seuroja. 175 senttimetriä pitkän Čulinan pelipaikka oli keskikentän keskellä.
Culina on edustanut urallaan muun muassa FC Twenteä, Amsterdamin Ajaxia, De Graafschapia ja PSV Eindhovenia. Vuonna 2006 hän voitti Alankomaiden mestaruuden.
Australian maajoukkueessa Čulina pelasi 57 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki helmikuussa 2005 Etelä-Afrikkaa vastaan pelatussa ottelussa. Čulina edusti maataan myös Saksan MM-kisoissa 2006.
MIT-lisenssi

MIT-lisenssi on avoin ohjelmistolisenssi joka kehitettiin Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT). Se ei ole copyleft-lisenssi, joten se sallii teoksen käytön myös suljetun lähdekoodin ohjelmistoissa. Lisenssi tunnetaan myös nimillä X-lisenssi ja X11-lisenssi.
MIT-lisenssin ehdot ovat yksinkertaiset. Se antaa käyttäjälle oikeudet vapaasti muokata, kopioida ja käyttää teosta omassa projektissa sillä ehdolla, että lisenssin teksti säilyy lähdekoodissa. Koska MIT-lisenssi ei ole copyleft-lisenssi, se ei vaadi lähdekoodin julkistamista vaikka muokattua teosta levitettäisiin eteenpäin. Ehkä tunnetuin lisenssiä käyttävä ohjelmisto on X Window System.
Lisenssin teksti.
Lisenssin sisältö on public domainia, joten sitä saa muokata vapaasti.
Lisenssin käyttö.
Free Software Foundation (FSF) käyttää MIT-lisenssistä nimitystä X11-lisenssi, koska arvelee sen olevan tarkempi. Open Source Initiative kuitenkin käyttää nimitystä MIT-lisenssi. X11-lisenssi ei kuitenkaan ole täysin sama kuin MIT-lisenssi, vaan siihen on lisätty kielto, jonka mukaan tekijän nimeä ei saa käyttää ohjelman mainostamiseen tai markkinointiin ilman lupaa. Tämä tekee lisenssistä melkein identtisen BSD-lisenssin kanssa. FSF kehottaakin suosittelemaan mieluummin MIT-lisenssin käyttöä, koska BSD-lisenssi voidaan sekoittaa sen vanhaan versioon joka sisälsi paheksutun "mainospykälän". 
MIT-lisenssi on Open Source Intiativen hyväksymä ja yhteensopiva GNU GPL:n kanssa, joten GPL- ja MIT-lisensoituja teoksia voidaan yhdistää.
Lisenssin käyttäjiä.
X Window Systemin lisäksi muita tunnettuja MIT-lisensoituja ohjelmistoja ovat Mono-kehitysympäristön luokkakirjastot ja PuTTY. Myös Lua, Node.js ja jQuery sekä React ovat MIT-lisensoituja.
It Just Gets Worse

It Just Gets Worse on Anal Cunt -yhtyeen 9. marraskuuta 1999 julkaisema grindcore-albumi. Se julkaistiin Earache Recordsilla.
It Just Gets Worseen sisältyvän kappaleen "Your Kid Committed Suicide Because You Suck" alkuperäinen nimi oli "Connor Clapton Committed Suicide Because His Father Sucks", mutta se jouduttiin muuttamaan juridisista syistä. Anal Cuntin laulaja Seth Putnam oli ennen levyn julkaisua joutunut riitoihin laulaja Chris Barnesin kanssa, minkä vuoksi hän kirjoitti levylle myös laulun "Chris Barnes Is A Pussy".
Pyhä Mauritius

Pyhä Mauritius on Mustapäiden veljeskunnan suojeluspyhimys. Hän oli pohjoisafrikkalainen kristitty, joka toimi Rooman legioonan komentajana. Legendan mukaan keisari Maximianus teloitutti Mauritiuksen ja koko hänen 6 600-päisen joukko-osastonsa 200-luvun loppupuolella, koska nämä kieltäytyivät noudattamasta keisarin käskyjä. Eri versioiden mukaan Mauritius joko kieltäytyi surmaamasta kristittyjä uskonveljiään tai uhraamasta pakanajumalille.
Katolisen kirkon pyhimyskalenterin Pyhä Mauritiuksen muistopäivä on 22. syyskuuta. Samana päivänä on suomalaisen kalenterin Maurin nimipäivä.
Sankt Moritzin talviurheilukeskus Sveitsissä on saanut nimensä Mauritiuksen mukaan.
Reina Tanaka

Reina Tanaka (, s. 11. marraskuuta 1989 Fukuoka, Japani) on japanilainen laulaja. Hän liittyi Hello! Project -kollektiiviin kuuluvaan Morning Musume -yhtyeeseen 6. sukupolven jäsenenä vuonna 2003. Hänen nykyisin käytössä oleva nimensä on kirjoitettu hiragana-merkeillä, jotta se erottuisi japanilaisen näyttelijän Rena Tanakan nimestä. Kummatkin nimet ovat samanlaisia kanji-merkeillä kirjoitettuna, sillä nimi voidaan lausua sekä "Rena" että "Reina". Tanaka on singlen Shabondama päälaulaja tehden hänestä ensimmäisen jäsenen Morning Musumessa, joka on voinut laulaa pääosan esikoissinglellään. Hän oli myös edustettuna Memory Seishun no Hikari -kappaleen sooloversiossa, joka julkaistiin ihailijakerhon CD:llä. Tanaka on ainoa jäsen, joka on koe-esiintynyt kahdesti päästäkseen mukaan. Hän on 152 cm pitkä.
Tšernobog

Tšernobog, Crnobog, Czorneboh tai Zernebog (, ) on slaavilainen jumaluus, josta tiedetään vähän mutta josta on spekuloitu paljon. Kaikki eri kirjoitusasut tarkoittavat mustaa jumalaa. On epäselvää, kuinka tärkeä tämä jumala oli muinaisille slaaveille ja miten laajalti hänet tunnettiin.
Ainoa Tšernobogin mainitseva historiallinen lähde on saksalaispappi Helmoldin "Chronica Slavorum" 1100-luvulta. Helmold kuvaa teoksessaan vielä pakanuudessa pysytelleiden slaaviheimojen uskomuksia ja elintapoja. Hän kertoo, kuinka slaaveilla oli juhlissaan tapana kierrättää keskuudessaan pikaria samalla ylistäen hyvää jumalaa hyvistä asioista ja kiroten pahaa jumalaa pahoista asioista. Tässä yhteydessä Helmold mainitsee pahan jumalan nimeksi Zcerneboch. On huomattava, että kyseessä on pikemminkin saksalaisen, slaavien kieltä ja tapoja tuntemattoman Helmoldin oma tulkinta kuin tarkka kuvaus. Ei myöskään tiedetä, onko kyseessä erillinen jumaluus vai jonkin toisen jumalan ilmentymä.
Slaavilaisen mytologian tutkijat pitivät mustan jumalan olemassaoloa kuitenkin tosiasiana ja olettivat, että sen vastaparina piti olla olemassa myös valkoinen jumala Belobog. Tästä dualistisesta käsityksestä tehtiin paljon pitkälle meneviä johtopäätöksiä hataralle pohjalle. Myöhemmin käsitys mustan ja valkoisen jumalan vastakkainasettelussa slaavilaisessa mytologiassa on vahvasti kyseenalaistettu.
Taiteessa.
Ajatus pahasta slaavilaisesta jumalasta on kiehtonut monia taiteilijoita, ja Tšernobog onkin saanut paikan varsin monien kirjojen, elokuvien ja videopelien hahmona tai inspiraationa. Näihin sisältyvät
Will Champion

William "Will" Champion (s. 31. heinäkuuta 1978 Southampton, Englanti) on brittiyhtye Coldplayn rumpali.
Champion syntyi Southamptonissa, Englannin Hampshiressa. Hänen molemmat vanhempansa ovat opettajia, ja hänen isänsä Timothy Champion toimii Southamptonin yliopistossa arkeologian professorina. Vanhempiensa ansiosta hän kiinnostui musiikista jo varhain. Varhaisia musiikillisia vaikutteita hänelle olivat Tom Waits sekä irlantilainen folkmusiikki. Champion kasvoi soittaen kitaraa, mutta soitti ajan mittaan myös pianoa, bassokitaraa ja tinapilliä. Ennen Coldplayn perustamista hän soitti yhtyeessä nimeltä Fat Hamster.
Champion opiskeli antropologiaa University College Londonissa, jossa hän tapasi tulevat yhtyetoverinsa, joiden kanssa perusti Coldplayn. Tuolloin hänellä ei kuitenkaan ollut vielä lainkaan kokemusta rumpujensoitosta. Hän kuitenkin oppi soittamaan nopeasti ja vakiinnutti paikkansa yhtyeen täysvaltaisena jäsenenä.
Syksyllä 2004 Champion ja Coldplayn basisti Guy Berryman vierailivat A-han kosketinsoittaja Magne Furuholmenin ensimmäisellä sooloalbumilla, "Past Perfect Future Tensellä".
Will oli ensimmäinen Coldplayn avioliittoon astunut jäsen. Hän avioitui vuonna 2003 opettaja Marianne Darkin kanssa. Heidän ensimmäinen lapsensa, tytär, syntyi huhtikuussa 2006.
Will on myös esiintynyt rumpalina "Game of Thrones" -sarjan kuuluisassa kohtauksessa nimeltä "The Red Wedding".
Renzo Pasolini

 
Renzo Pasolini, lempinimi ”Paso” (18. heinäkuuta 1938 Rimini, Italia – 20. toukokuuta 1973 Monza, Italia) oli 1960-luvulta alkaen kilpaillut italialainen ratamoottoripyöräilijä. Pasolini kuoli Monzan moottoriradalla saamiinsa vammoihin samassa onnettomuudessa kuin suomalainen Jarno Saarinen.
Hänen synnyinalueellaan Riminillä harrastettiin erityisen vahvasti moottoripyöräilyä ja hänen isänsä, joka oli myös moottoripyöräilijä, tutustutti poikansa lajiin jo lapsena. Hän aloitti kilpailemisen vuonna 1958. Pasolini oli poikkeuksellinen kilpaurheilija elintavoiltaan: hän tupakoi ja biletti ahkerasti. Hänen ajotapansa mutkissa oli vaarallinen yhdistelmä tasapainoilua ja vauhtia, joka näytti pudottavan hänet pyöränsä selästä.
Pasolini kilpaili FIM Grand Prix -moottoripyörien maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1964–1972. Vaikka hän ei koskaan voittanut maailmanmestaruutta, hän oli suosittu kanssakilpailija pelottoman ja intohimoisen ajotyylinsä ansiosta.
Hän käytti avokypärää ja mustareunuksisia suojalaseja kanssa aikana, jolloin useimmat kilpailijat olivat ottaneet käyttöön kasvot kokonaan peittävän umpikypärän. Pasolini voitti uransa aikana viisi Grand Prix -kilpailua ja hävisi vuoden 1972 250 cc:n maailmanmestaruuden Jarno Saariselle yhdellä pisteellä. Hän kuoli Saarisen kanssa onnettomuudessa Nations Grand Prix'n 1973 alussa.
Italialainen moottoripyörätehdas Ducati, jonka omisti Cagiva, esitteli vuonna 1985 uuden Ducati Paso -mallin, jonka suunnittelija Massimo Tamburini oli nimennyt Pasolinin muistoksi.
Heart-Shaped Box

Heart-Shaped Box on grunge-yhtye Nirvanan kappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran elokuussa vuonna 1993 "In Utero" -albumilla.
Taustaa.
Kappaleen on sanoittanut Nirvanan keulahahmo Kurt Cobain joskus vuosina 1992 ja 1993. Kappaleen B-puolina olivat Nirvanan kappaleet Milk It ja Marigold. Marigold-kappaleesa laulaa Nirvanan rumpali Dave Grohl. Kappaleen musiikkivideossa on joissakin kohdissa tyttö, joka on Kurt Cobainin siskopuoli. Cobain sai kappaleen tekoon idean kun hänen vaimonsa Courtney Love antoi hänelle sydämen muotoisen soittorasian. Cobain myös sai kappaleen musiikkivideon idean kun hän näki erään unen. Kappaleen tuotti Steve Albini. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Anton Corbijn. Heart-Shaped Box voitti MTV Video Music Awardseissa palkinnon "parhaasta Alternative videosta". Se oli yhtyeen kolmas palkinto ja sitä ennen yhtye oli voittanut palkinnot kappaleista Smells Like Teen Spirit ja In Bloom.
Nirvana soitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä 16. tammikuuta vuonna 1993 São Paulossa Brasiliassa Hollywood rock Festivaaleilla. Craig Montgomery äänitti kappaleen ensimmäisen kerran studiossa tammikuussa vuonna 1993 Rio de Janeirossam Brasiliassa. Tämä versio julkaistiin vuonna 2004 Nirvanan "With the Lights Out" -box-setilä ja vuonna 2005 "" -kokoelma-albumilla. Kappale on vuoden 2006 pelissä Guitar Hero II yhtenä soittokappaleena.
Toiset versiot.
Heart-Shaped Box-kappaleesta julkaistiin myös liveversio lokakuussa vuonna 1996 yhtyeen "From the Muddy Banks of the Wishkah"-livekokoelmalevyllä. Se äänitettiin 30. joulukuuta vuonna 1993. Alkuperäinen versio kappaleesta julkaistiin lokakuussa vuonna 2002 Nirvanan kokoelma-albumilla "Nirvana". Demoversio julkaistiin marraskuussa vuonna 2004 yhtyeen "With the Lights Out"-box setillä ja marraskuussa vuonna 2005 boxin materiaalista kootulla ""-kokoelmalla.
Cover-versiot.
Heart-Shaped Box -kappaleen ovat levyttäneet myös muun muassa:
Myöhempi arvostus.
Vuonna 2022 "Helsingin Sanomat" pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Heart-Shaped Box” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa jaetulle sijalle 76.
Freihaus auf der Wieden

Freihaus auf der Wieden oli Wienin 4. kaupunginosassa Wiedenissä sijainnut freihaus eli verovapaa kaupunkikiinteistö.
Freihausin rakentaminen alkoi 1600-luvulla ja sen omistamiseen liittyi kaksi erioikeutta: verovapaus ja autonominen hallinto. Starhembergin valtakunnankreivi Conrad Balthasar sai 1643 keisari Ferdinand III:lta tulevan freihausin ydinalueen ja hankki pian keisarilta lupakirjan, jolla hänelle ja hänen perillisilleen myönnettiin verovapaus ja oikeus hallita itsenäisesti freihausiin kuuluvien rakennusten asukkaita. Rakennuskompleksia ja maa-aluetta laajennettiin myöhemmin ja vasta 1665 se saavutti lopullisen kokonsa. Samoihin aikoihin valmistuivat Freihausin ytimen muodostaneet linna ja suuri kappeli (Rosalienkapelle). Lisäksi alueella oli asuntoja, toreja, käsityöläispajoja ja jopa teatteri, viinitupa, hedelmätarha ja hevostalli. Freihaus paloi Wienin toisessa turkkilaispiirityksessä 1683 ja uudestaan vuonna 1759, mutta rakennettiin aina uudestaan. Vasta 1900-luvulla freihausin aluetta alettiin pienentää pala palalta siten, että lopulta 1968 ainoa jäljellä oleva rakennus oli vain pieni kappeli (ei Rosalienkapelle).
Freihausin teatterissa sai 30. syyskuuta 1791 ensi-iltansa Mozartin Taikahuilu.
Kiirunan rautatieasema

Kiirunan rautatieasema (, ) on liikennepaikka Ruotsin rataverkolla Pohjois-Ruotsissa. Asema sijaitsee Kiirunan kaupungissa Norrbottenin läänissä rataosalla Luulaja–Kiiruna–Narvik, eli niin kutsutulla Malmbanan-radalla. Liikennepaikka sijaitsee noin 140 kilometriä napapiirin pohjoispuolella, ja sen etäisyys Tukholman keskusrautatieasemalta on 1412,7 ratakilometriä.
Liikennepaikan osat.
Kiirunan liikennepaikka jakaantuu neljään erilliseen osaan. Niistä itäisin on henkilöliikenneasema Kiruna C eli Kiirunan keskusrautatieasema. Sen länsipuolella sijaitsevat Kiruna Malmbangård sekä Kiruna Lokbangård. Kiruna C:n ja Kiruna Malmbangårdin eteläpuolella on lisäksi kaivoksen ratapiha, Sjöbangård.
Kiruna C.
Kiirunan henkilöasema on Kiirunan liikennepaikan itäisin osa. Sinne on keskitetty kaikki henkilöliikenteen toiminnot, lisäksi siellä käsitellään Kiirunaan saapuva kappaletavararahti. Henkilöjunarungot yöpyvät laituriraiteilla.
Kiruna Malmbangård.
Kiirunan malmiratapiha () on Kiirunan liikennepaikan keskimmäinen osa. Se muodostuu henkilöratapihan länsipuolella sijaitsevasta lähtevien ja saapuvien malmijunien säilytysraiteista sekä niiden ja henkilöratapihan välisestä kolmioraiteesta. Malmiratapihalta on yhteys LKAB:n malmikaivokselle ja malmikaivoksen ratapihalle.
Kiirunaan saapuvat tyhjät malmijunat vedetään sähkövetureilla joko Kiruna Malmbangårdille tai Sjöbangårdile, jossa sähköveturi irrotetaan ja ajetaan varikolle. Tyhjät malmijunarungot siirretään dieselveturilla kaivoksen kuormauspaikalle, ja kuormauksen jälkeen edelleen lähtöraiteelle, jossa junan veturiksi vaihdetaan sähköveturi.
Sjöbangård.
Sjöbangård on lähes kohtisuorassa kulmassa päärataan nähden, ja sen pohjoispäästä on yhteys kolmioraiteen kautta sekä Kiruna C:lle että Malmbangårdille. Sjäbangårdin eteläpäässä sijaitsevat Kiirunavaaran kaivoksen raiteet sekä malmijunien kuormauspaikat. Sjöbangårdin omistaa MTAB.
Kiruna Lokbangård.
Kiirunan varikko on Kiirunan liikennepaikan läntisin osa. Siellä säilytetään ja huolletaan liikennöitsijäyhtiö MTAB:n käyttämät malmijunien Dm3- ja IORE-sarjojen sähköveturit.
Asia Carrera

Asia Carrera (syntymänimeltään Jessica Andrea Steinhauser) (s. 6. elokuuta 1973, New York) on entinen pornonäyttelijä. Uransa aikana hän näytteli noin 380 pornoelokuvassa. Hän toimi myös "Penthousen" mallina. 
Elämä.
Hänen äitinsä on saksalainen ja isä japanilainen. Nuoruutensa hän vietti New Jerseyssä. Lapsena hän opiskeli pianonsoittoa ja ehti pitää kaksi esitystä Carnegie Hallissa, New Yorkissa. Carrera on sanonut olleensa vuosilinjansa toiseksi paras oppilas Stuyvesant High Schoolissa. 16-vuotiaana Asia karkasi kotoaan, koska hän ei pitänyt vanhempiensa painostuksesta akateemiselle uralle. Myöhemmin hän sai opiskelustipendin Rutgersin yliopistoon.
Carrera on Mensan jäsen, ja hänen itsensä mukaan hänen älykkyysosamääränsä on 155. Carrera kuuluu yhdessä Viccan kanssa niihin kuuluisiin pornonäyttelijöihin, jotka ovat Mensan jäseniä.
Ura pornoteollisuudessa.
Asia siirtyi pornoteollisuuteen vuonna 1993 ja ilmoitti lopettavansa uransa 2003. Useimmissa filmeissä hän on esiintynyt nimillä Asia tai Jessica Bennett. Haastatteluissa hän on sanonut ottaneensa salanimensä sukunimen Carrera näyttelijä-malli Tia Carrerelta, tosin tahallisesti väärinkirjoittaen sen oikeudellisten ongelmien välttämiseksi.
Carrera on ollut myös mukana kirjoittamassa, tuottamassa ja ohjaamassa monia pornoelokuvia. Hän on myös toiminut usein maskeeraajana ja kampaajana avustaen muita näyttelijöitä samassa elokuvassa.
Carrera pitää yllä omia kotisivujaan, jossa hänellä on ollut keskustelupalsta vuodesta 1997 lähtien. Carrera pitää itseään tietynlaisena pornoteollisuuden nörttinä, sen lisäksi että hän on Mensan jäsen. Hän on sanonut tehneensä omat verkkosivunsa 1990-luvulla alusta alkaen itse ja myös muokanneensa sivuilla olevat kuvat. 
Carrera on suorasanaisesti paheksunut laittomien päihteiden käyttöä nähtyään miten ne ovat vaikuttaneet hänen kollegojensa uraan ja elämään.
1990-luvun puolivälissä hän suurensi ensimmäisen kerran rintojen kokoaan B-kupista täyteen C-kuppiin. Myöhemmin hän on ainakin kerran suurentanut rintojaan nykyiseen kokoon, joka vastaa vähintään D-kuppia.
Yksityiselämä.
Vuonna 1995 Carrera meni naimisiin aikuisviihdeohjaaja Bud Leen kanssa. Vuonna 2003 he erosivat pitkän erossaolon jälkeen. Joulukuussa 2003 hän nai Don Lemmonin ja sai ensimmäisen lapsensa vuonna 2005. Hänen ollessa kahdeksannella kuulla raskaana kuoli hänen aviomiehensä Don auto-onnettomuudessa kesäkuussa 2006.
Carrera on ateisti. Vuonna 2014 Carrera aiheutti kohun, kun hän uusi utahilaisen ajokorttinsa pitämällä päässään pastalävikköä ja vetosi kuuluvansa pastafarien uskontokuntaan, minkä seurauksena kuva hyväksyttiin ajokorttiin Utahin lakien mukaisesti uskonnollisista syistä. Maaliskuussa 2015 Carrera kuitenkin pidätettiin epäiltynä päihteidenalaisena ajamisesta ja 10–vuotiaan tyttärensä ollessa kyydissä, mutta hänet vapautettiin puutteellisen todistusaineiston vuoksi.
AFC East

AFC East on amerikkalaisen jalkapallon ammattilaisliigan National Football Leaguen American Football Conferencen itäinen divisioona. 
Divisioonassa pelaa neljä joukkuetta: Buffalo Bills, Miami Dolphins, New England Patriots ja New York Jets. Kaikki joukkueet ovat entisiä American Football Leaguen jäseniä. 
Kun divisioona muodostettiin AFL:n ja NFL:n yhdistyttyä vuonna 1970, siihen kuului myös Baltimore Colts. Vaikka joukkue siirtyikin Baltimoresta Indianapolisiin Indianan osavaltioon vuonna 1984, Colts pysyi AFC Eastissä vuoden 2002 uudelleenjärjestelyyn saakka. Tällöin Colts siirtyi AFC Southiin.
Vaikka Miami on maantieteellisesti paljon etelämpänä kuin mikään AFC Eastin kolmesta muusta Yhdysvaltojen koillisosien kaupungista, kaikki neljä ovat olleet keskenään hyvin kilpailuhenkisiä jo AFL:n ajoista lähtien ja divisioona haluttiin pitää entisellään.
"Vuodesta 1970"
Play off -esiintymiset yhteensä.
1 Indianapolis Colts oli Baltimore Colts vuoteen 1984. Indianapolis Colts siirtyi AFC Southiin vuonna 2002.
Artem Milevskyi

Artem Volodymyrovitš Milevskyi (, s. 12. tammikuuta 1985 Mazyr, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläissyntyinen mutta sittemmin ukrainalaistunut jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä pitkään muun muassa Kiovan Dynamossa. Milevskyi siirtyi Dynamon paitaan Borysfen-2 Boryspilista vuonna 2002.
Milevskyi pelasi alle 16-vuotiaiden EM-turnauksessa vuonna 2000 Valko-Venäjän joukkueessa, ennen siirtymistään Ukrainan väreihin. Milevskyi valittiin Ukrainan joukkueeseen vuoden 2006 alle 21-vuotiaiden EM-kisoihin, joissa hän esitti hyviä otteita vieden joukkueensa aina finaaliin asti ja tullen itse valituksi kisojen tähdistöön.
Milevskyi valittiin Ukrainan jalkapallomaajoukkueeseen Saksan vuoden 2006 MM-kisoihin, joissa hän teki ensiesiintymisensä 19. kesäkuuta Ukrainan toisessa alkulohko-ottelussa Saudi-Arabiaa vastaan tultuaan vaihdosta kentälle 86. peliminuutilla. Ukraina voitti pelin 4–0. Milevskyi pääsi kentälle myös 1–0-voittoon päättyneen kolmannen alkulohko-ottelun lopulla, kun vastassa oli Tunisia. Neljännesvälierässä Sveitsiä vastaan jatkoajalla kentälle päässyt Milevskyi onnistui maalinteossa rangaistuspotkukilpailussa, kun Ukraina voitti Sveitsin. Tuleva maailmanmestari Italia pudotti Ukrainan puolivälierässä numeroin 3–0 ja avauskokoonpanossa pelannut Milevskyi vaihdettiin kentältä 72. minuutilla.
.kkrieger

.kkrieger on saksalaisen demoryhmän .theprodukktin (kuului Farbrauschiin) kehittämä ja vuonna 2004 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli luotiin Breakpoint-demopartyn kilpailuun huhtikuussa 2004. Peli voitti ensimmäisen sijan 96 kilotavun pelinkehityskilpailussa.
Peli vie vain 97 280 tavua tilaa, koska se käyttää tekstuurien, äänien ja muun sisällön luomiseen pienikokoisissa demoissa yleisesti käytettyjä tekniikoita, joilla sisältö luodaan dynaamisesti käynnistyksen ja ajon aikana.
Varhaisempi esimerkki hyvin pieneen tilaan tallennetusta 3D-pelimoottorista ja algoritmisesti luodusta sisällöstä on vuonna 1997 Sanction-ryhmän julkaisema 4 095 tavun intro "Omniscent", joka sisältää "Descent"-tyylisen pelimoottorin sekä kamera-ajon kyseisen pelin ensimmäisen tason läpi.
Ruukku

Ruukku on tasapohjainen saviastia, jossa voidaan kasvattaa kasveja tai esim. säilyttää erilaisia asioita, kuten yrttejä, mausteita yms., tai niitä käytetään ruoan tarjoiluun. 
Ruukkuja voidaan tehdä esimerkiksi muovista, savesta, metallista yms. Savesta valmistettuja ja poltettuja astioita nimitetään keramiikaksi. Erityisesti antiikin ajan keramiikan tutkimuksessa näistä astioista käytetään nimitystä vaasi.