tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juutalais-kristillinen jumalakäsitys

Juutalais-kristillinen jumalakäsitys on kristinuskon käsitys Jumalasta, joka osittain perustuu juutalaisuuteen. Kristinusko on perinyt jumalakäsityksen osittain juutalaisuudesta, koska ensimmäiset kristityt olivat juutalaisia, ja heille Jumala oli sama kuin Jahve. 
Teologi John Hick kirjoittaa teoksessaan "Uskonnonfilosofia", että kristinuskon Jumala on:
Monoteismi.
Monoteismiksi eli yksijumalaisuudeksi kutsutaan käsitystä, jonka mukaan on olemassa yksi persoonallinen jumala. Juutalainen ja kristillinen jumalakäsitys on ehdottoman yksijumalainen. Tosin kristinuskossa Jumalan olemus sisältyy kolminaisuusoppiin. Kristinuskon kolminaisuusoppi ja Jeesuksen jumaluus ovat ristiriidassa juutalaisen teologian kanssa, joka korostaa Jumalan ykseyttä, jakamattomuutta ja ruumiittomuutta. 
Juutalaisten ja kristittyjen pyhä kirja Vanha testamentti kuvaa, kuinka heprealainen monoteismi syntyi käyden jatkuvaa ja koskaan täysin ratkeamatonta taistelua monijumalaisuuden ja monolatrian kanssa. Heprealaiset palvoivat jumalaansa Jahvea alun perin monien jumalien joukkoon kuuluvana heimojumalana, joka vastusti esimerkiksi filistealaisten Dagonia ja moabilaisten Kemosia.
Ääretön, itseolevainen.
Kristillisen ajattelun mukaan jumala on ääretön, rajaton ja riippumaton. Jumalaa ei ole luonut kukaan muu olento. Jumalan yläpuolella ei ole ketään, joka voisi tuhota hänet. Täten kristinuskon jumala on ikuinen, vailla alkua ja loppua. 
Luoja.
Jumala on luonut kaiken muun kuin oman itsensä. Aikaisemmin on ollut vain Jumala, mutta hän on luonut kaikkeuden tyhjästä. Täten Jumala ja hänen luomakuntansa eli kaikkeus ovat täysin erillään toistaan. Luotu ei voi tulla luojaksi, ihminen Jumalaksi. Toiseksi kaikkeus on riippuvainen Jumalasta, joka on kaikkeuden valmistaja ja ylläpitäjä. Hickin mukaan usko ei vaadi mitään tiettyä kaikkeuden synnyn selitystä, joskin hänen mukaansa jotkin käsitykset, kuten tyhjästä ainutkertaisesti syntynyt kaikkeus, antavat juutalais-kristilliselle luomisopille jonkin verran ulkoista tukea
Nautapaarmat

Nautapaarmat ("Tabanus") on paarmoihin kuuluva kärpässuku. Suvun nimi tulee roomalaisten käyttämästä sanasta, jolla viitattiin pureviin kärpäsiin. Suvun lajeista suomessa tunnetuin on nautapaarma ("T. bovinus"), joka kiusaa yleisesti kotieläimiä, kuten nautoja ja hevosia, mutta pistää harvemmin ihmistä.
Suvun lajit ovat varsin kookkaita, tyypillisesti vajaasta senttimetristä kolmeen senttimetriin pitkiä. "Tabanus"-suvun paarmojen lentoääni on voimakas surina, mikä yhdessä suuren koon kanssa tekee niiden läheisyydestä helposti havaittavaa. Silmät ovat suuret ja väriltään tavallisesti ruskeat, joskin myös paarmoille tyypillistä metallinkiiltoa esiintyy joillakin lajeilla. Siivet ovat yleensä kirkkaat, mutta muutamilla lajeilla niissä esiintyy tummaa kuviointia. Siivet ovat levossa tavallisesti suipon kolmiomaisessa asennossa.
Veriaterian saatuaan naaras tuottaa 200–300 munaa, jotka se jättää heinikkoon tai kasvien lehdille. Toukat ovat petoja ja elävät lajista riippuen vedessä tai kosteassa maaperässä. Joidenkin lajien toukat voivat purra kipeästi käsiteltäessä. Koiraat elävät muiden paarmojen tapaan kasvien medellä.
Suomessa esiintyviä lajeja.
Suomessa on tavattu seitsemän sukuun kuuluvaa paarmalajia.
Aikaisemmin listalle on kuulunut myös mikinnautapaarma ("Tabanus miki"), mutta tämä on perustunut virheelliseen määritykseen, eikä "T. miki" kuulu Suomen lajistoon.
Mattō

Mattō () on Japanin entinen kaupunki ja nykyinen Hakusanin kaupungin osa Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Kaupungin alue sijaitsee Hakusanin pohjoisosassa Kanazawan tasangolla Japaninmeren rannikolla. Ennen lakkauttamistaan kaupungissa oli 67 454 asukasta (vuonna 2003) ja sen pinta-ala oli 59,93 neliökilometriä.
Keskiajalla Mattōhon rakennettiin Mattōn linna. Myöhemmin Edo-kaudella Mattō kehittyi yhtenä Hokuriku-kaidō-tiereitin postiasemista ("shukuba"). 1800-luvun lopulla siitä tuli paikallinen hallintokeskus ja rautatien valmistumisen myötä varhaisriisin ("hayabamai") kauppa- ja kuljetuspaikka. Kaupunkiin sijoittui esimerkiksi elintarvike-, kone-, elektroniikka- ja kemianteollisuutta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Mattōn maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1970. Sittemmin, 1990-luvulta lähtien, se kasvoi voimakkaasti läheisen Kanazawan kaupungin esikaupunkina. Vuonna 2005 muodostettiin uusi Hakusanin kaupunki liittämällä yhteen Mattō, Mikawan ja Tsurugin maaseutukaupungit sekä Kawachin, Oguchin, Shiraminen, Torigoen ja Yoshinodanin kyläkunnat.
Mattōta palvelee JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja.
Leinonen

Leinonen on vanha itäsuomalainen sukunimi, mutta sen alkuosassa on germaanista nimiainesta. Leinonen on aiempina vuosisatoina ollut Savon yleisimpiä nimiä. Matti Kuusi on laskenut Leinosten olleen vuoden 1571 suurin savolaissuku. Sittemmin Leinosten suhteellinen osuus Savon asukkaista on vähentynyt, sillä heitä on siirtynyt muun muassa Keski-Suomeen ja Kainuuseen. Nykyään Leinonen on yleinen nimi varsinkin Kainuussa.
Tunnettuja nimen kantajia:
CS M'saken

Croissant Sportif de M'saken () on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1945. Sen kotistadion on Municipal Stadium of M'saken, joka sijaitsee M'sakenissa.
Urheiluseuran päälajit ovat jalkapallo, käsipallo ja nyrkkeily. 1980-luvulla seuralla oli myös rugbyjoukkue. Nykyisin päälajien lisäksi sillä on joukkue judossa, yleisurheilussa ja naisten käsipallossa.
Tähtifantasia-palkinto

Tähtifantasia-palkinto on "Tähtivaeltaja"-lehteä julkaisevan Helsingin Science Fiction Seuran jakama palkinto, joka jaetaan vuoden parhaalle Suomessa ilmestyneelle fantasiakirjalle. Palkintoraati julkistaa ensin palkintoehdokkaat ja myöhemmin voittajan. 
Vuodesta 2007 alkaen jaettu Tähtifantasia-palkinto on vuoden parhaalle tieteiskirjalle myönnettävän Tähtivaeltaja-palkinnon sisarpalkinto. Tähtifantasian jakajien mukaan palkinnon perustamisen tarkoituksena on nostaa esiin kirjallisesti kunnianhimoista ja monipuolista fantasiaa. Alun perin palkinto annettiin vain käännösteoksille (kotimaisia fantasiateoksia palkitsevaa Kuvastaja-palkintoa oli jaettu vuodesta 2001 lähtien), mutta kotimaiset teokset otettiin mukaan vuonna 2020.
Tähtifantasia-palkinnon perusti päätoimittaja Toni Jerrman. Ensimmäisen palkinnon raatiin kuuluivat Toni Jerrman, Anne Leinonen, Elli Leppä ja Vesa Sisättö. Vuodesta 2021 alkaen asiantuntijaraadin ovat muodostaneet Jukka Halme, Aleksi Kuutio, Osmo Määttä ja Niina Tolonen.
Aiheesta muualla.
[[Luokka:Suomalainen science fiction -fanikulttuuri]
[[Luokka:Suomalaiset kirjallisuuspalkinnot]]
Kaga

Kaga () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Japaninmeren rannikolla Kanazawan lounais- ja Fukuin koillispuolella. Sisämaassa kaupungin alue kohoaa Dainichivuorelle. Kagassa on 68 336 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 305,87 neliökilometriä.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kaga kehittyi Maeda-klaanin hallitseman Daishōjin daimiokunnan keskuksena osana Kagan provinssia. Nykymuotoinen Kagan kaupunki perustettiin vuonna 1958 yhdeksän kunnan kuntaliitoksen myötä. Kaupungin hallinto järjestettiin uudelleen vuonna 2005, kun Yamanakan kunta liittyi siihen. Kagassa toimii kolme kuumaa lähdettä ("onsen"): Yamanaka-onsen, Yamashiro-onsen ja Katayamazu-onsen. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja.
Weyhe

Weyhe on vuonna 1974 perustettu kunta Saksassa Ala-Saksin osavaltion Diepholzin piirikunnassa. Asukkaita Weyhessä oli 31. joulukuuta 2006 30 325 ja väestötiheys oli 503 as/km². Kunnan pinta-ala on 60,25 km². Weyhen pormestari on Frank Lemmermann.
Kunta sijaitsee Bundesautobahn 1 -tien (A1) varrella, 12 kilometrin päässä Bremenistä. Weyhen naapurikunnat ja -kaupungit ovat Bremen pohjoisessa, Stuhr lännessä, Achim ja Thedinghausen idässä ja Syke etelässä.
Vuonna 2006 pidetyissä kunnallisvaaleissa SPD sai 20 paikkaa 38:sta Weyhen kunnanvaltuustossa. CDU sai kymmenen paikkaa, FDP neljä paikkaa ja Vihreät neljä paikkaa. Seuraavat kunnallisvaalit pidetään vuonna 2011.
Weyhen ystävyyskaupungit ovat Coulaines Ranskassa (vuodesta 1972) ja Madona Latviassa (vuodesta 1990).
Ortsteilit.
Weyhe muodostuu yhdeksästä osasta ():
Sokkopaarmat

Sokkopaarmat ("Chrysops") on paarmoihin lukeutuva kärpässuku. Suvun nimi tarkoittaa kultaista silmää ja viittaa lajien suuriin, tyypillisesti loistavan metallinkiiltoisiin verkkosilmiin. Suomessa tunnetuin laji on sokkopaarma ("Chrysops relictus"). Ne ovat merkittäviä loissairauksien vektoreita.
"Chrysops"-suvun paarmat ovat keskikokoisia kärpäsiä tyypillisen pituuden vaihdellessa 5–20 millimetrin välillä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu yli 280 lajia. Tuntosarvet ovat muihin paarmoihin verrattuna pitkät ja tarjoavat tärkeän tuntomerkin. Keskimmäinen jaoke on pitkä, sileä ja sylinterinmuotoinen. Uloimman jaokkeen kärjessä on neljä lyhyttä segmenttiä. Verkkosilmät ovat lähes poikkeuksetta kirkkaan metallinkiiltoiset ja niissä näkyvä kuviointi muodostaa värikkäitä laikkuja. Takaruumis on tumma ja siinä on yleensä kellertäviä laikkuja tai raitoja. Siivissä on tyypillisesti poikittainen laaja tumma juova. Levossa siivet asettuvat lähes tasasivuisen kolmion muotoon. Vain naaraat imevät verta, koiraat elävät kukkien medellä.
Trooppisessa Afrikassa esiintyvät "Chrysops silaceus" ja "Chrysops dimidiatus" ovat tärkeitä loissairauksien levittäjiä. Niiden purema on "Loa loa"-sukkulamadon tärkein tartuntamekanismi.
Toukat elävät vedessä tai maaperässä ja ovat lajista riippuen joko petoja tai syövät kariketta. "Chrysops"-lajit suosivat toukilleen muita paarmoja kosteampaa elinympäristöä.
Lajit Suomessa.
Suomessa on tavattu 7 "Chrysops"-sukuun kuuluvaa lajia.
Isolampisukeltaja

Isolampisukeltaja ("Graphoderus bilineatus") on vedessä elävä kovakuoriainen. Se on mainittu Euroopan unionin luontodirektiivin liitteessä IV, sillä se on Unionin alueella hyvin harvinainen. Sitä tavataan Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopassa. Se on kuollut sukupuuttoon Isossa-Britanniassa ja mahdollisesti myös Belgiassa. Suomessa se on rauhoitettu, mutta ei uhanalainen.
Isolampisukeltaja on noin 15 mm pitkä melko leveä sukeltajakuoriainen, jonka niskassa on kaksi kapeaa mustaa mustaa ja kaksi leveää kellanruskeaa vaakaraitaa. Sen tunnistaa vastapuikeasta eli peräpainotteisesta muodostaan,
Isolampisukeltaja elää rehevissä vesistöissä.
Boryspilin kansainvälinen lentoasema

Boryspilin kansainvälinen lentoasema on Ukrainan suurin lentoasema, joka sijaitsee 29 kilometriä Kiovasta itään Boryspilin kaupungissa. Asema on rakennettu 130 metriä merenpinnan yläpuolelle ja sillä on käytössä kaksi kiitotietä.
Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki 7,93 miljoonaa matkustajaa. Edellisvuonna Boryspilin kautta oli kulkenut 8,47 miljoonaa lentomatkustajaa.
Terminaalit.
Boryspilin kansainvälisellä lentoasemalla on toiminnassa neljä terminaalia, joista yksi on VIP-terminaali (C-terminaali). Lisäksi on suunnitteilla Terminaali E, joka lisäisi matkustajakapasiteettiä n. 2000 matkustajaa tunnissa.
Terminaali B (Kansainväliset ja kotimaan lennot).
Terminaali B palvelee sekä kotimaan- että kansainvälisiä lentoja. Se on lentoyhtiö Aerosvit Airlinesin solmupiste. Terminaali on palvellut kaikkia kotimaan lentoja 15. syyskuuta 2011 alkaen.
Terminaali D (Kansainväliset lennot).
Terminaali D avattiin 28. toukokuuta 2012. Terminaalin kapasiteetti on noin 3100 matkustajaa tunnissa. Ensimmäiset terminaaliin saapuneet matkustajat saapuivat Teheranista 29. toukokuuta.
Terminaali D on lentoaseman kansainvälisten lentojen pääterminaali. Rajatarkastuspisteitä on yhteensä 68 (40 saapuville matkustajille ja 28 lähteville). Lentokentän sujuvuuden lisäämiseksi on harkittu, että terminaali palvelisi myös kotimaanlentoja, joka mahdollistaisi joustavammat vaihtoajat. 
Terminaali F (Kansainväliset lennot).
Terminaali avattiin 21. syyskuuta 2010 Ukraine International Airlinesin (UIA) päätukikohdaksi ja otettiin säännölliseen käyttöön lokakuu 2010 lopussa. Terminaalin kapasiteetti on 900 matkustajaa tunnissa.
Terminaalia käyttää UIA:n lisäksi 14 muuta lentoyhtiötä: UM Air, UTair Ukraine, airBaltic, Armavia, Adria Airways, Belavia, Caspian Airlines, Austrian Airlines, Georgian Airways, Germanwings, Libyan Arab airlines, Lufthansa, Finnair ja S7 Airlines.
Eetu Sassila

Eetu Sassila (s. 8. maaliskuuta 1988 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Lahden Reipasta.
Sassila debytoi liigassa kaudella 2006 yhden ottelun verran ja siirtyi kaudeksi 2007 PK-35:n riveihin. Kaudeksi 2008 hän palasi takaisin FC Lahden paitaan. Sassila pelasi kauden 2009 Vantaalaisessa PK-35:ssä ja siirtyi kaudelle 2010 Kakkosessa pelaavaan FC City Starsiin. Elokuussa 2010 FC Hämeenlinna julkisti loppukauden kattavan sopimuksen Sassilan kanssa. Tammikuussa 2011 Sassila teki vuoden sopimuksen Tampereen Ilvekseen. Sassila siirtyi vuoden 2011 jälkeen Lahden Reippaaseen. Sassilalla on myös vahva salibandytausta.
Sassila on edustanut myös Suomea viidesti poikien maajoukkueissa.
Sassila tunnetaan aggressiivisesta pelityylistään ja melko useasti on tuomareiden kanssa sananvaihdossa ottelun aikana.
Bengalintrappi

Bengalintrappi ("Houbaropsis bengalensis") on äärimmäisen uhanalainen Intiassa, Nepalissa, Kambodžassa ja mahdollisesti Vietnamissa elävä kurkilintu.
Kooltaan bengalintrappi on noin 66–68 cm. Koiras on pääosin musta lukuun ottamatta valkoisia siipiä sekä ruskeankirjavaa selkää. Koiraan päässä on töyhtö. Naaraat ja nuoret koiraat ovat väriltään ruskeita. Intianpikkutrappi ("Sypheotides indica") muistuttaa bengalintrappia, mutta on kooltaan pienempi ja eroaa siitä hieman höyhenpuvultaan.
Bengalintrapin elinympäristöä ovat alangoilla kasvavat kuivat ruohikkoalueet, joilla kasvaa usein myös pensaita. Kambodžassa lajin tiedetään vaihtavan elinympäristöään vuodenaikojen mukaan. Bengalintrappikannan kooksi arvioidaan 250–1 000 yksilöä . Suurin uhka lajille on sen elinympäristön vähentyminen maanviljelyskäytön ja ruohikkopalojen takia.
Alexander Leinonen

Alexander (Alex, Aleksi) Leinonen (28. huhtikuuta 1846 Paltamo – 19. marraskuuta 1902 Calumet) oli Yhdysvalloissa toiminut sanomalehtimies, jota on kutsuttu ”amerikansuomalaisen journalismin isäksi”.
Leinonen kävi koulua Kajaanissa ja Oulussa ja toimi maanmittarina Pohjois-Suomessa. Kesällä 1869 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli muun muassa rautatieläisenä ja sekatyömiehenä ja sittemmin kartanpiirtäjänä Texasissa.
Saavuttuaan Yhdysvaltoihin Leinonen alkoi lähettää kirjoituksia "Oulun Viikko-Sanomiin", kesästä 1876 lähtien jyväskyläläiseen "Keski-Suomeen" ja pian sen jälkeen myös "Amerikan Suomalaiseen Lehteen", joka oli maan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Salanimeä "-der -nen" käyttänyt Leinonen kuvasi artikkeleissaan Yhdysvaltojen yhteiskunnallisia ja poliittisia oloja, ylisti uuden kotimaansa yksilölle tarjoamia mahdollisuuksia, vapautta ja tasa-arvoa sekä arvosteli Suomen papistoa, valtionkirkkoa, koululaitosta ja virkamieskuntaa. Leinonen oli suomalaisten lehtien ensimmäinen Amerikan-kirjeenvaihtaja. Hänen "Oulun Viikko-Sanomissa" vuonna 1876 julkaisemansa artikkelisarja oli ensimmäinen laaja kuvaus amerikansuomalaisista.
Kuparisaaren Calumetiin perustettiin vuonna 1879 uusi "Amerikan Suomalainen Lehti" ja Leinonen kutsuttiin sen toimittajaksi. Lehti tuki aluksi lestadiolaista taustayhteisöään, mutta siirtyi vähitellen toimittajansa omistukseen ja ryhtyi kannattamaan Suomi-synodia ja sen pyrkimyksiä. Samoihin aikoihin "Amerikan Suomalaisen Lehden" perustamisen kanssa Leinonen joutui Suomen lehtien kanssa kiivaaseen polemiikkiin Amerikan-siirtolaisuudesta ja lopetti niiden avustamisen.
Vuonna 1892 Leinonen myi "Amerikan Suomalaisen Lehden" Victor Burmanille, joka siirsi sen Hancockiin. Sen jälkeen hän työskenteli Suomalaisen Keskinäisen Palovakuutusyhtiön kirjurina, osallistui Suomi-synodin toimintaan ja Suomi-opiston perustamiseen sekä toimi kuolemansa saakka opiston rahastonhoitajana ja johtokunnan jäsenenä. Hän kuoli nopeasti levinneeseen maksasyöpään.
Leinosen muistelmat julkaistiin "Amerikan Suomalaisessa Lehdessä" vuosina 1893–1894. Hän oli naimisissa Karoliina Pakkalan kanssa vuodesta 1883. He saivat kolme lasta.
Hockenheim

Hockenheim on kaupunki Saksan Baden-Württembergin osavaltiossa noin 20 kilometriä Mannheimista etelään lähellä Reinjokea. Kaupungissa oli kesäkuun 2022 lopussa noin 21 837 asukasta, ja se oli Rhein-Neckar-Kreisin piirikunnan viidenneksi suurin kaupunki. Hockenheimin pormestarina on toiminut Marcus Zeitler vuodesta 2019.
Varhaisin tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 769 Lorschin koodeksissa nimellä "Ochinheim". Nykyinen nimi "Hockenheim" esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1238. Ranskalaiset tuhosivat Hockenheimin kahdesti 1600-luvulla: kolmikymmenvuotisessa sodassa 1644 sekä Ranskan–Hollannin sodassa 1674. Kaupunki Hockenheimista tuli vuonna 1895.
Hockenheim on tunnettu siellä sijaitsevasta Hockenheimringistä, jolla on ajettu Formula 1 -sarjan Saksan Grand Prix.
Ystävyyskaupungit.
Hockenheimilla on kolme ystävyyskaupunkia:
Fritz Herkenrath

Fritz Herkenrath (9. syyskuuta 1928 Köln – 18. huhtikuuta 2016) oli saksalainen jalkapallomaalivahti. 
Herkenrath pelasi Saksan maajoukkueessa 21 ottelua vuosina 1954−1958. Hän pelasi myös vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa Saksa sijoittui neljänneksi.
Herkenrath voitti Bundesliigan vuonna 1955 Rot-Weiss Essenissä, jossa hän pääsi pelaamaan seuraavalla kaudella Euroopan cupissa.
Fritz Buchloh

Fritz Buchloh (s. 26. marraskuuta 1909 Mülheim an der Ruhr − 22. heinäkuuta 1998 Mülheim) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Buchloh pelasi 13 vuotta Mülheimin kaupunginosajoukkue VfB Speldorfissa. Hän kuului Saksan maajoukkueeseen vuodet 1932−1938 pelaten 16 ottelua mukaan lukien maailmanmestaruuskilpailut vuosina 1934 ja 1938.
Toisessa maailmansodassa Buchloh sai 11 luunmurtumaa ja ranskalaiset vangitsivat hänet. Hän oli Islannin maajoukkueen valmentajana 1949 ja ensimmäinen saksalainen valmentaja sodan jälkeen ulkomailla. Aktiiviuransa jälkeen Buchloh toimi myös valmentajana Schwarz-Weiss Essenissä, edustajana suuressa teollisuusyrityksessä sekä yrittäjänä.
Raouf Bouzaiene

Raouf Bouzaiene (, s. 16. elokuuta 1970 Sousse, Tunisia) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja keskikenttäpelaaja. 
Ura.
Bouzaienen ura alkoi Ranskassa, jossa hän pelasi vuosien 1990–1997 aikana Ligue 2 sarjatasolla ja viimeisellä kaudellaan Ligue 1:ssä Châteaurouxin paidassa. Bouzaiene palasi kotimaahansa Tunisiaan vuonna 1998, jolloin hän edusti Club Africainia kolmen kauden verran ennen paluutaan Eurooppaan. Tällä kertaa Bouzaiene matkasi Italiaan Serie B:ssä pelanneeseen Genoaan. Kahden kauden jälkeen Bouzaiene päätti lopettaa uransa kotimaassaan ja synnyinkaupunkinsa joukkueessa ES Sahelissa.
Maajoukkue.
Bouzaiene teki ensi esiintymisensä maajoukkueessa vuonna 1994, jonka jälkeen hän edusti maataan muun muassa vuoden 2002 MM-kisoissa. Bouzaiene pelasi urallaan 43 maaottelua ja teki niissä 2 maalia.
Al Lettieri

Alessandro "Al" Lettieri (24. helmikuuta 1928 New York, New York – 18. lokakuuta 1975 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Lettieri opiskeli maineikkaassa The Actors Studiossa. Parhaiten hänet muistetaan Virgil Sollozzona "Kummisetä"-elokuvassa. Hän sai roolin elokuvan nimihahmoa esittäneen hyvän ystävänsä Marlon Brandon kautta. He olivat näytelleet yhdessä kerran aiemminkin, elokuvassa "Yö ilman armoa" (1968).
Lettieri edusti gangsteri-maailman hahmoja monissa muissakin elokuvissa 1970-luvulla, kuten Steve McQueenin tähdittämässä ja Sam Peckinpahin ohjaamassa trillerissä "Pakotie" (1972), Charles Bronsonin toimintaelokuvassa "Raakaa peliä" ja John Waynen elokuvassa "McQ", molemmat 1974.
Lettieri kuoli sydänkohtaukseen vain 47 vuoden ikäisenä. Häneltä jäi kaksi lasta, joista toinen, Alda Lettieri, näyttelee teatterissa New Yorkissa.
Olivier Allamand

Olivier Allamand (s. 31. heinäkuuta 1969 La Tronche, Isère, Ranska) on ranskalainen freestylehiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Albertvillen olympialaisissa 1992 kumparelaskussa. Allamand osallistui kumparelaskuun myös Lillehammerin olympialaisissa 1994 ja sijoittui kuudenneksi.
Hans Jakob

Hans Jakob (s. 16. kesäkuuta 1908 München − 23. maaliskuuta 1994 Regensburg) oli saksalainen jalkapallomaalivahti.
Jakob aloitti jalkapalloilun hänen vanhempiensa kotikaupungissa Regensburgissa, jossa hän aloitti Regensburger Turnerschaftissa. Vuosina 1926−1942 hän pelasi yli tuhat ottelua SSV Jahn Regensburgissa. Toisen maailmansodan aikana hän asui Ylä-Baijerissa ja pelasi kolme vuotta Bayern Münchenissä. 
Jakob pelasi vuosien 1930 ja 1939 välillä Saksan maajoukkueessa 38 ottelua, joista yhden vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuiden voittoisassa pronssiottelussa Itävaltaa vastaan. Hän oli mukana myös seuraavissa kilpailuissa vuonna 1938, mutta ei päässyt kentälle. Hän osallistui myös Berliinin olympialaisiin vuonna 1936.
Aktiiviuransa jälkeen Jakob työskenteli entisessä seurassaan SSV Jahn Regensburgissa, jonka B-joukkueen valmentajana hän toimi kauden 1959−1960. Vuonna 1949 hän julkaisi omaelämäkertansa "Durch ganz Europa - von Tor zu Tor" (Läpi koko Euroopan − maalista maaliin).
Bernhard Kohl

Bernhard Kohl (s. 4. tammikuuta 1982 Wolkersdorf im Weinviertel, Ala-Itävalta) on itävaltalainen entinen maantiepyöräilijä. Hän oli hyvä mäkiajaja.
Kohl aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 edustaen ensimmäiset kaksi vuotta T-Mobile-tallia. Hän sijoittui Dauphiné Libérén kokonaiskilpailussa kolmanneksi 2006. Samana vuonna hän voitti Itävallan maantieajomestaruuden.
Kohl siirtyi Gerolsteiner-joukkueeseen vuonna 2007, jolloin hän sijoittui Ranskan ympäriajon nuorten kilpailussa neljänneksi. Ranskan ympäriajossa 2008 hän sijoittui Hautacamiin päättyneellä, vuoristossa ajetulla kymmenennellä etapilla neljänneksi. 15. osuuden loppunousussa hän oli paras kokonaiskilpailun kärkiajajista sijoittuen etapilla viidenneksi. Tämän myötä hän nousi yhteistilanteessa toiseksi ja siirtyi mäkikilpailun kärkeen. Hän piti mäkipaidan hallussaan maaliin saakka ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kolmanneksi.
Gerolsteinerin manageri Hans-Michael Holzer ilmoitti 13. lokakuuta 2008 Kohlin kertoneen hänelle, että hänen on ilmoitettu jääneen Ranskan ympäriajon aikana kiinni EPO CERA -hormonin käytöstä. Pari päivää myöhemmin Kohl itse tunnusti sortuneensa kiellettyjen aineiden käyttöön nopeuttaakseen palautumistaan kesäkuussa sattuneesta kaatumisesta. Marraskuussa 2008 hän sai kahden vuoden kilpailukiellon sekä menetti Ranskan ympäriajon mäkikilpailun voiton että kokonaiskilpailun kolmannen sijan. Kohl ilmoitti seuraavana vuonna lopettavansa maantiepyöräilyn, koska hänen mukaan menestyminen maailman huipulla ei olisi mahdollista ilman dopingia.
Robert Benson

Robert John ”Bobby” Benson (18. toukokuuta 1894 Winnipeg – 7. syyskuuta 1965) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hän oli vasempana puolustajana Winnipeg Falconsin joukkueessa, joka voitti kultaa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920.
Robert Bensonin vanhemmat olivat kotoisin Islannista.
Totální nasazení

Totální nasazení (myös Totalni nasazeni) on tšekkiläinen Oi!Punk/Hardcore Punk -bändi. Bändi on perustettu vuonna 1990. Yhtyeen musiikista voi kuulla miten he ovat yhdistäneet vanhaa punkia ja jopa kansanlauluja. Uuden kokoopanon myötä yhtyeen sanoitusten teemaksi ovat tulleet historialliset tapahtumat ja ajanjaksot, jotka ovat koetelleet entistä Tšekkoslovakiaa. Yhtye on myöskin tehnyt monia musiikkivideoita liittyen historiaan. 
Historia.
Yhtye aloitti punk-metal yhtyeenä Dehöt loppuvuodesta 1990. Syyskuussa 1991 he levyttivät demon nimeltä "Wiktorovy ostatky". Demon jälkeen yhtyeestä erosi jäseniä ja perustettiin Totální nasazení. Yhtye ilmoitti heidän viimeiseksi albumikseen Krokodýl Ghandeen. Aikaisemmin yhtye ilmoitti lopettaneensa, mutta yhtye päätti kuitenkin jatkaa, joskin vajavaisella kokoonpanolla, johon liittyi kitaristi Karel Máša.
Jeff Stryker

Jeff Stryker (oikealta nimeltään Charles Casper Peyton, s. 21. elokuuta 1962 Carmi, Illinois Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, joka on näytellyt biseksuaalina, homona ja heterona eri elokuvissa. Hän elää nykyisin Kaliforniassa.
Henkilöhistoriaa.
Jo 11 vuoden ikäisenä Jeff Stryker aloitti bodaamisen ja kehonsa rakentamisen. Hänet löydettiin aikuisviihteen pariin vasta 26-vuotiaana ja tämän teki tuottaja John Travis.
Hänellä on ollut oma tuotantoyhtiönsä veljensä kanssa, joka tuotti suuren osan hänen elokuvistaan.
Kempen

Kempen on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltion Viersenin piirikunnassa. Kaupunki kuuluu Düsseldorfin hallintopiiriin. Asukkaita Kempenissä 34 841 vuoden 2022 lopussa, ja sen ja väestötiheys oli 506 as/km². Kaupungin pinta-ala on 68,8 km². Kempenin pormestari on Christoph Dellmans.
Kempenin naapurikunnat ja -kaupungit ovat Wachtendonk, Kerken ja Rheurdt pohjoisessa, Neukirchen-Vluyn koillisessa, Krefeld idässä, Tönisvorst etelässä ja Grefrath lännessä.
Kaupungissa on seitsemän peruskoulua (), yksi Hauptschule, yksi Realschule, kaksi lukiota () ja yksi koulu oppimisvaikeuksista kärsiville ().
Kempenin yhteistyökaupunkeja ovat Wambrechies Ranskassa (vuodesta 1972), Orsay Ranskassa (vuodesta 1973), East Cambridgeshire Englannissa (vuodesta 1978) ja Werdau Saksin osavaltiossa (vuodesta 1990).
Historia.
Ensimmäinen dokumentoitu maininta Kempenistä on vuodelta 1186. Noin vuonna 1290 Kempen linnoitettiin. 3. marraskuuta 1294 Kempen tunnustettiin virallisissa dokumenteissa kaupungiksi. 1400-luvulla kaupungin asukasluku oli noin 4 200 ja kaupungin talous ja kulttuuri kukoistivat. Vuosina 1542–1543 kaupunki oli uskonpuhdistuksen keskus Niederrheinin alueella. Vuonna 1579 rutto tappoi lähes puolet kaupungin asukkaista. 
Vuonna 1642 ranskalaiset, hesseniläiset, weimarilaiset sotajoukot valloittivat ja tuhosivat kaupungin Hessenin sodan aikana. Sota oli osa kolmikymmenvuotista sotaa. Vuosina 1794–1814 Kempen oli Ranskan vallan alla. Vuonna 1815, Wienin kongressiin jälkeen kaupungista tuli osa Preussia. Vuonna 1966 Kempenin vanhankaupungin restaurointi alkoi. Vuonna 1970 Hüls, St. Hubert, Tönisberg ja Schmalbroich liittyivät Kempeniin. 3. marraskuuta 1994 vietettiin Kempenin 700-vuotisjuhlia.
Hakui

Hakui () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Ishikawan prefektuurissa. Se sijaitsee Noton niemimaan lounaisosassa Japaninmeren rannikolla Kanazawan pohjoispuolella. Hakuissa on 22 238 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 81,85 neliökilometriä.
Hakuille annettiin kaupunkioikeudet vuonna 1958. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Nanao-linja.
Suppupaarmat

Suppupaarmat ("Haematopota") on paarmoihin kuuluva kärpässuku. Suvun tunnetuin edustaja Suomessa on suppupaarma ("Haematopota pluvialis"). Suvun lajeja tavataan kaikkialla maailmassa lukuun ottamatta Etelä-Amerikkaa, Australaasiaa ja arktisia alueita. Ne ovat harvinaisia myös Pohjois-Amerikassa. Eri lajit muistuttavat suuresti toisiaan.
Suppupaarmat ovat hoikkia, keskikokoisia kärpäsiä, joiden perusväri on harmaa tai harmaanruskea. Silmien pohjaväri on tumma ja niissä erottuu värikkäitä vaakasuuntaisia raitoja, jotka muodostavat siksak-kuvion. Pää on ylhäältä katsottuna voimakkaasti kolmiomainen. Tuntosarvet ovat melko lyhyet. Tuntosarven uloin jaoke on suora ja siinä on vain kolme kärkisegmenttiä. Siivet ovat kokonaan tummanharmaan kirjavat. Lepoasennossa siivet ovat tiukasti vartalonmyötäisenä, mikä tekee ryhmän tunnistamisesta helppoa. Lentävät äänettömästi. Monista muista paarmoista poiketen suvun lajit ovat aktiivisia ja purevat myös pilvisellä säällä. Vain naaraat imevät verta, koiraat elävät kukkien medellä.
Lajit Suomessa.
Suomessa on tavattu kolme suppupaarmalajia, jotka "H. pluvialis"ta lukuun ottamatta ovat varsin harvinaisia.
Bob ja Ray

Bob ja Ray oli yhdysvaltalainen koomikkopari, johon kuuluivat Bob Elliott ja Ray Goulding. He tapasivat bostonilaisella WHDH-radioasemalla vuonna 1946, jossa Elliott toimi tiskijukkana ja Goulding uutistoimittajana. Parin huumorintaju oli samantyyppinen ja radioasema antoi heille lähes välittömästi oman ohjelmansa "Matinee With Bob &amp; Ray".
Vuonna 1951 parivaljakko siirtyi valtakunnalliselle NBC:lle, jolta he saivat oman radio-ohjelmansa lisäksi myös oman televisiosarjan.. Televisiosarja päättyi 1953, mutta työ radiossa jatkui. Seuraavat yli 30 vuotta "The Bob and Ray Show" oli kuultavissa vuoroin NBC:n, CBS:n ja The Mutual Broadcasting Systemin kautta. Viimeisen 1982–1987 esitetyn sarjan lähetti NPR.
"Bob ja Ray" pääsivät Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Astro City

Astro City on Kurt Busiekin ja Brent Andersonin luoma supersankarisarjakuva. Astro City kertoo enimmäkseen superväen asuttamasta kaupungista Astro Citystä. Image Comics julkaisi ensimmäisen sarjan vuonna 1995, ja sen jälkeen sitä on julkaissut Homage Comics (nykyisin osa Wildstormia). Lehteä ei ole julkaistu suomeksi.
Tarina.
Kaupungin historia.
Astro Cityn kaupunkia kutsuttiin alun perin Romeyn putoukseksi, kunnes se nimettiin uudelleen toisen maailmansodan jälkeen Astro Cityksi siellä olleen sankarin Astro-Nautin mukaan. Hän uhrautui pelastaakseen kaupungin tuholta.
Henkilöt.
Astro Cityn maailmassa on paljon sankareita ja roistoja. Alla on lueteltu muutamia tärkeimpiä henkilöitä.
Vietnamin kansalaiset Taiwanissa

Taiwanin suurimman siirtolaisryhmän muodostavat saarella asuvat Vietnamin kansalaiset. Noin 80 000 tuhannesta saarella asuvasta vietnamilaisesta arviolta 60 000 työskentelee kotiapulaisena. Noin 16 000 tehtaissa ja 2 000 telakkateollisuudessa. 42 % asuu Taipein suurkaupunkialueella ja Taoyuanin maakunnassa. Lisäksi saarella asuu 118 300 vietnamilaista naista, jotka ovat parisuhteessa taiwanilaisen miehen kanssa.
Taiwan on yksi vietnamilaisten merkittävimmistä kohteista. Vuonna 2002 kaikista Vietnamin ulkopuolella asuvista henkilöistä 28,5 % asui Taiwanissa. Enemmän vietnamilaisia asuu vain Malesiassa.
Lentopallon maailmanliiga 2009

Vuoden 2009 Lentopallon maailmanliigassa pelasi 16 joukkuetta, jotka jaettiin neljään eri alkulohkoon. Lopputurnaus pelattiin Belgradissa, Serbiassa 22. - 26. heinäkuuta 2009.
Ottelumalli.
Ottelumalli oli sama hyväksi todettu malli kuin aikaisempinakin vuosina. Jokainen joukkue pelasi 12 ottelua alkulohkossaan, ja lohkojen voittajat etenevät suoraan lopputurnaukseen. Lohkokakkosilla oli oikeus hakea paikkaa lopputurnaukseen villillä kortilla.
Lohkovoittajina lopputurnaukseen selvisivät Yhdysvallat, Kuuba, Brasilia ja Argentiina, joka sijoittui Serbian voittamassa lohkossa toiseksi. Serbia Isäntäjoukkueena pääsi ilman muuta lopputurnaukseen. Parhaana kakkosena kisoihin valittiin Venäjä. Seitsemänneksi sijoittunut Italia jäi Venäjästä pisteen, ja kahdeksanneksi sijoittunut Suomi kaksi pistettä. Paikastaan maailmanliigassa 2010 joutuivat karsimaan Japani ja Venezuela.
Oksana Jakovleva

 
Oksana Jakovleva (, s. 6. lokakuuta 1980 Dubrovka) on ukrainalainen ampumahiihtäjä, kaksinkertainen MM-mitalisti.
Jakovleva on saavuttanut kahdesti viestistä hopeaa maailmanmestaruuskilpailuista; Hanti-Mansijskissa 2003 joukkueen muodostivat Irina Merkušina, Oksana H’vostenko ja Olena Petrova. Joukkue hävisi voittajajoukkue Venäjälle lähes puolitoista minuuttia. Östersundissa 2008 Jakovleva hiihti kvartetissa avausosuuden, joka tuli maaliin Saksan jälkeen – noin puoli minuuttia jääneenä. Joukkueessa olivat tällä kertaa mukana Vita ja Valja Semerenko sekä Oksana H’vostenko. Henkilökohtaisesti hänen paras sijoituksensa arvokisoissa on ollut viidestoista tila normaalimatkalla Hochfilzenin MM-kisoissa 2005.
Maailmancupissa Jakovleva hiihti ensimmäisen kisansa vuonna 1999. Hänen paras sijoituksensa tähän mennessä on ollut kahdestoista sija Brezno-Osrblien sprintissä kaudella 2003–2004.
Adalin sulttaanikunta

Adal (, ge'eziksi አዳል "ʾAdāl", ) oli islamilainen sulttaanikunta 1300–1500-luvuilla nykyisen Etiopian itäosassa ja Somalian pohjoisosassa. Sen väestö koostui seemiläisiä ja kuušilaisia kieliä puhuvista argobbista, afareista, somaleista ja muista kansoista. 
Aluksi Adal oli yksi Ifatin vasalleista. Myöhemmin siitä tuli Walashma-dynastian keskusalue. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa ja kaupankäyntiä. Pääkaupunkina toimi Dakar ja vuodesta 1520 lähtien Harar.
1400-1500-lukujen vaihteessa Adalin hallitsijat kävivät jatkuvia uskonsotia kristityn Etiopian kanssa. 1400-luvun lopusta lähtien maata hallitsivat Zeilan emiiri Muhfuz sekä Ahmad Gran, jonka onnistui valloittaa suurin osa Etiopiaa. Etiopialaiset valtasivat alueensa takaisin portugalilaisten avulla vuonna 1543. Oromot hävittivät Adalin lopullisesti 1500-luvun jälkipuoliskolla. Sen perinteiden jatkajia olivat Hararin emiirikunta sekä afarien sulttanikunnat Aussa ja Tadjoura.
Münchenin olympiastadion

Münchenin olympiastadion on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Münchenin Olympiaparkissa. Se valmistui vuonna 1972 Münchenin olympialaisten päänäyttämöksi. Siinä on pelattu myös monia merkittäviä jalkapallo-otteluita, kuten vuoden 1974 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu ja EM-kilpailujen 1988 loppuottelu sekä Euroopan cupin finaalit 1979, 1993 ja 1997.
Olympialaisten jälkeen (virallinen avausottelu oli kauden 1971–1972 päätöskierroksella, ennen olympiakisoja) stadion oli FC Bayern Münchenin kotikenttä vuoteen 2005 asti, jolloin seura muutti Allianz Arenalle.
Stadionin suunnitteli arkkitehti Günter Behnisch. Olympialaisten aikaan sen katsomoon mahtui 80 000 katsojaa. Muutostöiden jälkeen katsojapaikkoja on 69 250.
Harry Borg

Harald "Harry" Borg (13. elokuuta 1894 – 19. helmikuuta 1918) oli suomalainen konttoristi, joka 1910-luvulla oli yksi Turun ruotsinkielisen työväenliikkeen voimahahmoista. Vuoden 1918 sisällissodan aikana hän johti Ahvenanmaalle lähetettyä Turun punakaartin osastoa ja kaatui Godbyn kylässä käydyssä taistelussa. 
Elämä.
Borg aloitti "Arbetet"-lehden konttoristina jo vuonna 1911, jolloin hän oli vasta 17-vuotias. Borg oli mukana Turun ruotsalaisen työväenyhdistyksen (Åbo Svenska Arbetarföreningen) toiminnassa, jonka johtokuntaan hänet valittiin 1916. Borg oli myös "Åbo Svenska Socialdemokratiska Ungdomsklubb" -nuorisojärjestön johtohahmoja ja kuului sen hallitukseen.
Kun Turun poliisijohto erotettiin vuoden 1917 maaliskuun vallankumouksen jälkeen, Borg oli mukana kaupunkiin perustetun järjestyslautakunnan toiminnassa. Marraskuussa 1917 Turun porvarillinen lehdistö väitti venäläisten vallankumouksellisten matruusien keskeyttäneen hänen toimeksiannostaan oikeudenkäynnin, jossa käsiteltiin elokuussa tapahtunutta Turun voimellakkaa. Joulukuisten mellakoiden aikana Borgin väitettiin osallistuneen kauppojen ryöstelyyn, mutta ilmeisesti hän yritti todellisuudessa hillitä ryösteleviä kansanjoukkoja kuitenkaan siinä onnistumatta. 
Sisällissodan sytyttyä Borg johti helmikuussa 1918 Ahvenanmaalle lähetettyä Turun punakaartin osastoa, joka Finströmin Godbyn kylässä joutui taisteluun Uudenkaupungin suojeluskunnan kanssa. Borgin kerrotaan johtaneen rynnäkköä pelkästään revolveri aseenaan. Hänen lisäkseen taistelussa kaatui kaksi muuta punakaartilaista ja sen jälkeen valkoiset teloittivat kahdeksan vangiksi jäänyttä punaista Färjsundetissa. Borg ja muut Ahvenanmaalla kuolleet punakaartilaiset haudattiin Turun hautausmaalle 10. maaliskuuta järjestetyssä suuressa joukkotilaisuudessa. Suomen kasarmilta Vasaramäellä sijaitsevalle hautausmaalle kulkenutta surusaattoa oli katujen varsilla seuraamassa useita tuhansia ihmisiä.
Perhe.
Harry Borgin isä oli "Arbetet"-lehden perustajiin kuulunut Walter Borg. Hänen veljensä Erik Borg (1896-1918) kuului myös punakaartiin ja teloitettiin Suomenlinnan vankileirillä toukokuussa 1918.
Permanganaatti

Permanganaatti on yleisnimi manganaatti(VII)-ionin (MnO4−) sisältävälle kemialliselle yhdisteelle. Yhdisteessä olevan mangaanin korkean hapetusluvun, +VII:n, vuoksi permanganaatti-ionit ovat vahvoja hapettimia. Permanganaatti on yhdisteessä anionina.
Permanganaatti esiintyy usein esimerkiksi K+-kationin kanssa muodostaen kaliumpermanganaattia (KMnO4).
Happamassa liuoksessa manganaatti(VII)-ioni normaalisti pelkistyy värittömäksi kahdenarvoiseksi mangaani(II):ksi eli Mn2+-ioniksi.
16 H3O + + 2 MnO4− + 10 Cl− → 2 Mn2+ + 5 Cl2 + 24 H2O &lt;br&gt;
6 H+ + 2 MnO4− + 5 HCOOH → 8 H2O + 2 Mn2+ + 5 CO2
Emäksisessä liuoksessa manganaatti(VII) joko pelkistyy ruskeaksi neljänarvoiseksi mangaanidioksidiksi eli MnO2:ksi tai vihreäksi kuudenarvoiseksi manganaatti-ioniksi (MnO42−).
4 OH− + 2 MnO4− + 3 C2O42− → 2 MnO2 + 6 CO32− + 2 H2O
3 OH− + 2 MnO4− + HSO3− → 2 MnO42− + SO42− + 2 H2O
Permanganaatteja käytetään myös hapettimena, kun happea tuotetaan peroksideista. Permangaattikatalyytin läsnä ollessa vetyperoksidi hajoaa seuraavasti:
2 H2O2 → 2 H2O + O2.
Ő

Ő (ő) on unkarin kielessä esiintyvä kirjain, joka muodostuu O-kirjaimesta, jonka päällä on kaksoisakuutti. 
Ő äännetään pitkänä vokaalina /øː/.
Ű

Ű (ű) on unkarin kielessä esiintyvä kirjain, joka muodostuu U-kirjaimesta, jonka päällä on kaksoisakuutti. 
Ű vastaa äännearvoltaan pitkää y-vokaalia /yː/.
MusicBrainz

MusicBrainz on yhteisöllisesti koottava vapaan sisällön musiikkitietokanta, joka julkaistiin vuonna 2000. Vuonna 2020 se sisälsi noin 1 700 000 artistin ja 2 600 000 julkaisun tiedot. Kuten toinen samankaltainen ilmainen musiikkitietokanta freedb, myös MusicBrainz perustettiin kiristettyä lisenssiehtojaan. Projektia ylläpitää voittoa tavoittelematon MetaBrainz Foundation.
Sivusto kerää tietoa artisteista, äänitteistä, levy-yhtiöistä ja niiden välisistä suhteista. Äänitejulkaisujen sivuille tallennetaan kappalenimitietojen lisäksi jäsenneltyä tietoa esimerkiksi laulukielistä ja painosten katalogitiedoista sekä julkaisupäivistä. Kappaleet yksilöidään akustisen "sormenjäljen" perusteella, jolloin niihin liittyvät sisältökuvaukset voidaan hakea automaattisesti tietokannasta erillisellä ohjelmalla. Projekti kehittää itse tällaisia ohjelmia, ja lisäksi useissa mediasoittimissa ja musiikinkopiointiohjelmissa on sisäänrakennettu tuki MusicBrainz-hauille.
Kappaleiden tunnistamiseksi käytettävä akustinen sormenjälkialgoritmi on vaihdellut vuosien varrella. Aluksi MusicBrainz käytti patentoitua Relatable TRM -algoritmia. Sen korvasi PUID, joka pohjautuu MusicIP:n MusicDNS-järjestelmään. TRM-sormenjälkiä ei nykyisin käytetä MusicBrainz-tietokannassa patentin vuoksi. Koska PUID on suljettu projekti, sitä ollaan korvaamassa avoimen lähdekoodin AcoustID -järjestelmällä.
Lisensointi.
Itse sisältökuvaukset (esimerkiksi kappaleiden nimet ja pituudet) ovat täysin vapaasti levitettävissä (public domain), ja muu sivujen sisältö on lisensoitu EFF:n Open Audio Licensellä. Palvelinohjelmisto on GPL:n alainen ja asiakasohjelmien hakuihin käytettävän TunePimp-kirjaston lisenssi on LGPL.
Solumuisti

Solumuisti (, "cellular memory") on näennäistieteellinen teoria, jonka mukaan elinsiirrossa saatu elin voisi sisältää luovuttajan aivojen ulkopuolisia muistikuvia tai muunkaltaista tietoa. Yläkäsitteenä solumuistista voidaan pitää kehomuistia, joka kattaa kaikki aivojen muistiosion ulkopuolisen tiedon (muuallakin kuin soluissa oleva tieto). Ilmiölle ei ole tieteellistä näyttöä.
Hypoteesin mukaan elinsiirrossa saatu elin voisi muuttaa ihmisen muistikuvia ja persoonallisuutta samankaltaseksi kuin luovuttajan. Teorian kannattajat ovat esittäneet teorian tueksi yksittäistapauksia, kuten korkeanpaikankammosta kärsinyt nainen, joka ryhtyi elinsiirron jälkeen vuorikiipeilijäksi, jota luovuttajakin oli harrastanut. Toinen esimerkki on tyttö, joka alkoi nähdä painajaisia ja "näkyjä" kuolleen luovuttajansa murhaajasta.
Elokuva "The Eye (2008) "kertoo sokeasta viulistista joka saa näkönsä takaisin saatuaan toisen henkilön silmät. Hän alkaa nähdä paranormaaleja asioita ja entisen silmien omistajan näkemiä asioita.
Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto

 Valtakunnallinen yrittäjäpalkinto on neljälle yritykselle vuosittain myönnettävä julkinen tunnustus esimerkillisestä yrittäjyydestä. Palkittavat yritykset valitsee lautakunta, johon kuuluvat Suomen Yrittäjien, Suomalaisen Työn Liiton, Yksityisyrittäjäin Säätiön sekä Fennian edustajat. Palkintoa on jaettu vuodesta 1968 lähtien.
Palkinnolla halutaan korostaa oma-aloitteisten ja taloudellisten riskien ottamiseen uskaltautuvien yrittäjien merkitystä koko talouselämälle, ja nostaa yksityisen yrittäjyyden arvostusta yhteiskunnassamme. Palkintokriteereitä ovat tuotteiden tai palvelusten jatkuva kehitystyö ja uusiutuminen, kansainvälisessä kilpailussa menestyminen sekä yritystoiminnan jatkuvuus onnistuneiden sukupolvenvaihdosten kautta. Valinnoissa kiinnitetään erityistä huomiota yrityksen tuottavuuteen, tuotekehitykseen ja toimintaidean omaperäisyyteen.
Polyynit

Polyynit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa vaihtelevat yksöis- ja kolmoissidokset . Yksinkertaisin polyyni on diasetyleeni, H−C≡C−C≡C−H.
Syanopolyyneissä polyynimolekyylin päässä oleva vety on korvautunut syanoryhmällä. Näitä syntyy erityisesti avaruudesta, josta niitä havaittiin 1970-luvulla.
Luonnon polyynit.
Luonnossa esiintyy jopa satoja polyynejä, mutta useat niistä ovat melko pysymättömiä. Polyynejä esiintyy erityisesti kasveissa ja bakteereissa ja useita käytetään lääkinnällisiin tarkoituksiin. Rasvahappo (kuvassa numero 1) eristettiin myrttikasvien heimoon kuuluvan "Paramacrolobium caeruleum" -kasvin kaarnasta. Kasvin lehtiä on käytetty Jaavassa ja Indonesiassa syövän hoitoon.
Tiarubiini B (2) on pigmentti. jota esiintyy tuoksukkilajin sormituoksukin ("Ambrosia trifida") osissa. Tätä kasvia ovat Afrikan ja Kanadan alkuperäisasukkaat käyttäneet ihovaivojen hoitamiseen. 
Pirunnuijaa ("Oplopanax horridus") on käytetty Amerikassa erilaisten sairauksien hoitoon. Yksi kasvista eristetyistä polyyneistä on oplopandioliasetaatti(3). Dihydromatricariahappoa (4) saadaan eräästä sylkikuoriaislajista.
Polyynien synteesiä tutkitaan polyynien mahdollisen lääketieteellisen käytön vuoksi .
Avaruuden polyynit.
Nobel-kemisti Harold Kroto arveli 1970-luvulla Sussexin yliopistossa, että hänen tutkimiaan syanopolyynejä voisi löytyä myös avaruudesta. Kroto yhdessä tähtitieteilijöitä onnistuivatkin löytämään avaruuden molekyylipilvestä spektrin, joka kuului viisihiiliselle syanopolyynille. Kroton mukaan on mahdollista, että nämä molekyylit syntyvät punaisissa jättiläisissä, joiden lämpötila on riittävän korkea ja joissa on myös riittävästä hiiltä, vetyä ja typpeä
Kaarin Taipale

Kaarin Hanna Irene Taipale (s. 22. heinäkuuta 1948 Helsinki) on suomalainen tekniikan tohtori sekä kestävän kehityksen, kaupunkipolitiikan ja kaupunkitutkimuksen asiantuntija.
Elämä ja ura.
Taipale valmistui ylioppilaaksi Alppilan yhteislyseosta 1966 ja suoritti musiikkiopintoja Sibelius-Akatemiassa 1964–1967. Vuonna 1972 hän valmistui arkkitehdiksi Zürichin teknillisestä korkeakoulusta ja suoritti vuonna 1983 rakennussuojelun maisterintutkinnon New Yorkissa Columbian yliopistossa. Vuonna 2009 Taipale väitteli tekniikan tohtoriksi kaupunkitutkimuksen alalta Teknillisestä korkeakoulusta.
Taipale toimi 1993–2003 Helsingin kaupungin rakennusvalvontaviraston päällikkönä. Vuosina 2000–2003 hän oli kuntien kestävän kehityksen maailmanjärjestö ICLEI:n puheenjohtaja ja toimi vierailevana tutkijana Helsingin kauppakorkeakoulussa 2005–2012. Taipale veti 2006–2010 ympäristöministeriön toimeksiannosta YK:n Marrakech-työryhmää.
Vuosina 1988–1991 Taipale oli "Arkkitehti"-lehden päätoimittaja. Hän on toiminut kolumnistina muun muassa "Uudessa Suomessa" (1989–1990), "Helsingin Sanomissa" (1990–1993) ja Yle Radio 1:ssä (2007–2010). Hänellä oli oma arkkitehtitoimisto Helsingissä 1985–1988.
Taipale oli SDP:n ehdokas Helsingin vaalipiirissä vuoden 2015 ja 2019 eduskuntavaaleissa. Taipale oli SDP:n varavaltuutettu Helsingin kaupunginvaltuustossa 2009–2021, Uudenmaan maakuntaliiton hallituksen jäsen 2009–2021 sekä SDP:n puoluevaltuuston 2. varapuheenjohtaja (2017–2020).
J. Johan Lindberg

Jarl Johan Lindberg (18. syyskuuta 1921 Helsinki – 28. kesäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen professori ja kemisti. 
Linbergin vanhemmat olivat majuri Alfons Lindberg ja Sigyn Naemi Saelan. Hänen puolisonsa oli sairaanhoitaja Helena Annikki Kuningas. Heidän lapsensa ovat Markus ja Klaus Lindberg.
Lindberg väitteli filosofian tohtoriksi Helsingissä vuonna 1957. Hän toimi opettajana Helsingin yliopistossa 1951–1965 ja oli Teknillisen korkeakoulun fysikaalisen kemian apulaisprofessori 1966–1969. Vuosina 1967–1987 hän toimi Helsingin yliopiston polymeerikemian ensimmäisenä professorina. Lindberg edisti akateemisten ja teollisten tutkijoiden yhteistyötä, toimi Maanpuolustuksen tieteellisessä neuvottelukunnassa ja Suomen ja Neuvostoliiton tieteellis-teknisessä yhteistyökomiteassa. Åbo Akademi on myöntänyt hänelle kunniatohtorin arvon. Hänellä on noin 250 julkaisua ja patenttia puukemian, polymeerikemian ja fysikaalisen kemian alalta.
Nurmitatar

Nurmitatar ("Bistorta vivipara") on niityillä kasvava matala valkokukkainen ruohokasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Nurmitatar kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen kukat muodostavat valkoisen tähkän, jonka alaosassa on punertavia itusilmuja.
Elinympäristö.
Nurmitatar on tyypillinen perinnebiotooppien laji ja viihtyy mm. niityillä, hakamailla ja tienpientareilla. Pohjoisessa nurmitatarta on yleisesti myös tuntureilla.
Käyttö.
Nurmitattaren meheviä juuria, kukkia ja siemeniä on keitetty ravinnoksi. 
Levinneisyys.
Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Virossa sekä Venäjän Karjalassa. Muulla Euroopassa se on ylänköjen laji, jota kasvaa niin Skotlannin ylämailla kuin Alpeilla, Kaukasuksella ja Pyreneilläkin. Paikoittaisia löytöjä on myös Siperiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Anteeksipyyntö

Anteeksipyyntö on tapa osoittaa katumusta normin rikkomisesta tai sosiaalisesta virheestä. Anteeksipyynnön tavoitteena on saada anteeksipyynnön kohde antamaan tekijälle anteeksi.
Anteeksipyyntöä voi edeltää rikkomuksen tehneen henkilön kokema tunnontuska ja syyllisyydentunto. Pyytäessään anteeksi tekijä usein ilmaisee katumusta sosiaalisten odotusten rikkomisesta ja antaa lupauksen toimia vastedes paremmin. Tällä tavoin hän ilmaisee tunnistavansa oman moraalisen epäonnistumisensa.
Anteeksipyynnön voi esittää vieraiden tai tuttavien kesken, läheisessä ihmissuhteessa, tai julkisessa tilanteessa, kuten oikeudenkäynnissä.
Vaikutelmien hallinnassa.
Sosiologi Erving Goffmanin mukaan anteeksipyyntö on strategia, jota ihminen käyttää sosiaalisessa vuorovaikutustilanteessa, kun hän on rikkonut kyseistä tilannetta määritteleviä sosiaalisia odotuksia vastaan niin, että jotakuta uhkaa kasvojen menetys. Anteeksipyynnön kautta ihminen käsittelee tilanteen aiheuttamaa nolostumista ja ahdistusta.
Anteeksi voi pyytää jo etukäteen, jos pyytäjä aikoo tietoisesti rikkoa jotain odotusta. Näin tehdään esimerkiksi silloin, kun halutaan esittää henkilökohtainen kysymys, joka voi vaikuttaa tunkeilevalta ja aiheuttaa kasvojen menetyksen.
Teon tapahtumisen jälkeen anteeksi voidaan pyytää uhrin kasvojen menetyksen uhan edessä esimerkiksi silloin, kun läikytetään vahingossa juomaa toisen henkilön päälle. Anteeksipyytäjä voi samalla lisäksi soimata itseään kömpelyydestä. Näin tapahtuman todistajat saadaan vakuuttuneiksi siitä, että uhri ei itse ollut syyllinen onnettomuuteen, ja hän säilyttää kasvonsa.
Pieni onnettomuus, kuten tönäisy jalkakäytävällä, voidaan kuitata lyhyellä anteeksipyynnöllä silloin, kun teko oli tahaton.
Jos anteeksipyyntö on falski, kuten jos vanhemmat pakottavat lapsensa esittämään sen, vastaanottaja ja kuulija voivat päätellä sen vilpillisyyden puhujan äänensävystä ja ilmeistä.
Ihmissuhteiden vaalimisessa.
Lapset oppivat jo nuorina anteeksipyynnön tärkeyden perhesuhteiden ylläpidossa. Avioliitossa täyden anteeksipyynnön esittämisen tarkoitus on saada täysi anteeksianto puolisolta. Tällöin anteeksipyytäjä myöntää virheensä, ilmaisee katumusta ja vannoo parantavansa tapansa. Joskus hän lupaa lisäksi korvaavansa tekonsa jollain tavoin. Täydellinen anteeksipyyntö auttaa suhteen korjaamisessa yleensä paremmin kuin tekosyyt, syyllisyyden kiistäminen tai omien tekojen puolustelut. Vakavimpia rikkomuksia, kuten uskottomuutta, anteeksipyyntö ei kuitenkaan aina pysty korjaamaan.
Oikeudessa.
Oikeuden tuomarit antavat joskus lievemmän tuomion, jos rikoksentekijä tunnustaa tekonsa ja pyytää sitä anteeksi. Jotkut tutkijat arvelevat rikoksen uhrin pelon ja katkeruuden vähenevän, jos hän saa tekijältä anteeksipyynnön. Toisaalta vilpillisten anteeksipyyntöjen esittämisen tiedetään olevan rikollisille tyypillistä.
Julkisuudessa.
Valtionjohtajat, järjestöt ja valtiot ovat joskus pyytäneet julkisesti anteeksi toimiaan. Esimerkiksi Australia on pyytänyt anteeksi maan alkuperäisasukkaiden kohtelua.