tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristine Lilly

Kristine Marie Lilly Heavey (s. 22. heinäkuuta 1971 Wilton, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja hän on voittanut myös kaksi maailmanmestaruutta. Lilly pelaa joko keskikentällä tai hyökkääjänä.
Ura.
Lilly pelasi yliopistojalkapalloa Pohjois-Carolinan yliopistossa voittaen useita NCAA:n mestaruuksia ja parhaan naispelaajan palkinnon vuonna 1991. Yliopistouran jälkeen hän on pelannut Yhdysvalloissa Boston Breakersissä WUSA-liigassa ja Ruotsissa KIF Örebrossa sekä Tyresö FF:ssä.
Yhdysvaltojen maajoukkueessa Lilly pelasi ensimmäisen kerran elokuussa 1987 Kiinaa vastaan. Sittemmin hän on urallaan rikkonut kaikki ennätykset pelatuissa maaotteluissa. Lilly on pelannut 346 maaottelua, ja hän ylitti norjalaisen Heidi Støren nimissä olleen naisten entisen ennätyksen (151) jo vuonna 1998. Lilly on maajoukkueen kapteeni ja hän on voittanut olympiakultaa Atlantassa 1996 ja Ateenassa 2004 sekä hopeaa Sydneyssä 2000. Hän on voittanut maailmestaruuden kahdesti vuosina 1991 ja 1999. Lisäksi hänellä on MM-kisoista kolme pronssia. Ennen Pekingin olympialaisia hän oli ollut jokaisen Yhdysvaltojen pelaaman maailmanmestaruusturnauksen tai olympialaisten ottelun avauskokoonpanossa. Pekingistä Lilly jäi pois äitiysloman vuoksi.
Lilly on ollut kahdesti ehdolla Fifan vuoden pelaaja -äänestyksessä. Hän oli äänestyksen toinen 2006 ja viides 2004.
Seltsa

 Seltsa () on kylä, samanniminen taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin pohjoisosassa Pietarin ja Narvan välisen maantien varrella. Kunnassa on asukkaita 2 100 henkeä (vuonna 2006).
Vuonna 2006 perustettuun Seltsan kuntaan kuuluu entinen Koskovan volosti sekä osa Lopitsan volostista. Hallinnollinen keskus on Seltsan taajama, jossa asuu suurin osa asukkaista. Lisäksi kuntaan kuuluu Seltsan kylä ja 10 muuta kylää: Kivantsa eli Kivanitsa (), Kolpovitsa (), Koskova (), Krasnaja Myza (), Motolitsa (), Ontuksi (), Ruttenitsa (), Slobodka (), Solkkova () ja Topernitsa ().
Ennen toista maailmansotaa sedulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan ja Serepetan luterilaisiin seurakuntiin.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat entisen Korfin kartanon puisto Seltsassa, Koskovan postiasema, Korfin ja Rymaševskin kartano Ontuksissa sekä Solkkovan ortodoksinen kirkko.
Kunnan päämies on Aleksei Durov, kunnanhallinnon päämies Jelena Jemeljanova.
Warner/Chappell Music

Warner/Chappell Music, Inc. on yhdysvaltalainen musiikkikustantamo ja osa Warner Music Groupia.
Yhtiö muodostui, kun se osti monia eri musiikkikustantamoja, kuten M. Witmark &amp; Sonsin, Remick Music Corporationin, Harms, Inc.:n, Chappell &amp; Co.:n ja Tamerlane Musicin.
Warner/Chappell myi Warner Bros. Publicationsin Alfred Publishingille vuonna 2005.
Maharbek Hadartsev

Maharbek Hasbijevitš Hadartsev (s. 2. lokakuuta 1965) on entinen vapaapainija, joka edusti urallaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa, "IVY:n joukkuetta", Venäjää ja Uzbekistania. Kansallisuudeltaan hän on osseetti. Hän hallitsi ylivoimaisesti 90 kilogramman painoluokkaa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alkupuoliskolla.
Nuorempien ikäluokkien arvokisoissa kultamitaleita kahmineen Hadartsevin ensimmäiset aikuisten arvokilpailut olivat 1986 Budapestin MM-kilpailut, joissa hän voitti kultamitalin ja jätti itäsaksalaisen Torsten Wagnerin hopealle. Aiemmin saman vuoden keväällä hän oli voittanut sarjansa maailmancupissa. 1987 Hadartsev voitti EM- ja MM-kultaa, ja 1988 uran toisen Euroopan mestaruuden lisäksi olympiakultaa Soulin kisoista. Samana vuonna hän voitti myös maailmancupin ja FILA:n GP-gaalanturnauksen. 
Hadartsev voitti MM-kultaa myös kolmena seuraavana vuonna. 1989 MM-kisojen finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen James Scherrin 3-0 ja 1990 niin ikään yhdysvaltalaisen Chris Campbellin pistein 1-0. 1991 hän voitti Varnan maailmanmestaruuden lisäksi kultaa myös EM-Stuttgartista, missä hän voitti loppuottelussa Unkarin Gabor Tothin. Seuraavana vuonna Toth oli jälleen vastassa loppuottelussa tämän kotimaassa käydyissä EM-kisoissa, mutta Hadartsev selviytyi jälleen voittajana. Barcelonan olympialaisissa Hadartsev voitti uransa toisen olympiakultansa. Hänen otteluidensa piste-ero oli melko huikea 25-2. Hän pudotti Campbellin välierissä ja voitti finaalissa Turkin Kenan Simsekin.
1993 Toronton MM-kisoissa Venäjää edustamaan siirtynyt Hadartsev jäi pronssille ja 1994 MM-Istanbulissa sekä 1995 MM-Atlantassa hopealle. 1995 Fribourgin EM-kisoista hän voitti vielä uransa viidennen Euroopan-mestaruuden, mikä jäi hänen uransa viimeiseksi arvokisavoitoksi. 1996 Budapestin EM-kisoissa Hadartsev jäi urallaan ensimmäistä kertaa arvokisamitalien ulkopuolelle sijoituttuaan kuudenneski. Kuitenkin vielä Atlantan olympialaisissa hän selvitti tiensä loppuotteluun, missä kuitenkin iranilainen kaksi edellistä MM-kultamitalia voittanut painoluokan uusi valtias Rasul Khadem Azghadi oli parempi. 
Hadartsev otti osaa vielä 2000 Sydneyn olympialaisiin Uzbekistanin edustajana 85 kilogramman painoluokassa, missä voitti Turkin Ali Özenin mutta kärsi tappion Yang Hyung-Molle. Seuratasolla 178 senttimetrin pituinen ja 91 kilogramman painoinen Hadartsev edusti SKA Vladikavkazia. Hänen valmentajanaan toimi Kazbek Dedikajev.
Tervolan lukio

Tervolan lukio on lukio Tervolan kunnassa. Lukio sijaitsee kuntakeskuksessa Lapinniemen alueella. Koulu toimii paljolti yhteistyössä Lapinniemen koulun kanssa, useat lukion opettajat opettavat myös Lapinniemen koulussa. Tervolan lukion rehtorina toimii Essi Varajärvi.
Lukion historiaa.
1950-luvulla kun haluttiin perustaa Tervolaan oma oppikoulu, olivat useat henkilöt yhteydessä pääministeri Urho Kekkoseen, joka itse kirjeessään ilmoitti määrärahojen löytyvän ja että koulun voitaisiin saada käynnistymään mahdollisimman pian. 1956 aloitti Tervolan viisiluokkainen oppikoulu. Yksityisen kannattajayhdistyksen turvin alettiin suunnitella uutta koulurakennusta, joka valmistui vuonna 1960 ja on peruskorjattu vuonna 2004.
Lukioksi koulu muutettiin vuonna 1966 ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat kolme vuotta myöhemmin.
Arctic National Wildlife Refuge

Arctic National Wildlife Refuge (ANWR) on 7 708 952 hehtaarin luonnonsuojelualue Pohjois-Alaskassa Yhdysvalloissa. Lähin paikkakunta on Kaktovik Beaufortinmeren rannikolla.
Alaskan liityttyä osavaltiona Yhdysvaltoihin 1959 osa alueesta suojeltiin 1960 presidentti Dwight D. Eisenhowerin alaisen sisäministeri Fred Andrew Seatonin määräyksellä. Vuonna 1980 kongressi sääti Alaska National Interest Lands Conservation Actin, joka laajensi aluetta.
Alueen pohjoisosa Beaufortinmeren rannikolla on puutonta tundraa. Rannikkoalanko ulottuu aina Brooks Rangelle asti. Karibulaumat vaeltavat rannikolle kesä-heinäkuussa poikimaan. Brooks Range toimii myös vedenjakajana, jonka eteläpuolelta vedet virtaavat etelään Yukonjokeen. Eteläisin osa aluetta on havumetsää kasvavaa taigaa.
Alueella on määritetty olevan 5,7–16,0 miljardin barrelin hyödyntämiskelpoiset öljyvarat, joiden hyödyntämisestä on taisteltu 1970-luvun lopusta lähtien. Porausta oltiin sallimassa 1989, kun Exxon Valdezin öljyonnettomuus kaatoi lakialoitteen. Presidentti Bill Clinton kaatoi veto-oikeudellaan toisen lakialoitteen 1996. 2000-luvulla presidentti George W. Bush ilmoitti tukevansa öljyn- ja kaasunporausta alueelta, ja aloite läpäisi edustajainhuoneen, mutta senaatti hylkäsi sen 2002. Republikaanit tekivät kaksi yritystä sallia öljynporaus muiden lakien kylkiäisenä 2005, jotka molemmat kaadettiin. Joulukuussa 2005 Alaskan senaattori Ted Stevens lisäsi lakialoitteen puolustusmäärärahojen joukkoon, mutta demokraatit kaatoivat sen viivytyspuheillaan.
Sorvalampi (järvi Espoossa)

Sorvalampi () on lampi Espoon pohjoisosassa Röylän kaupunginosassa, Velskolan Pitkäjärven itäpuolella. Sorvalampi on noussut uimarien suosioon, ja sen rannalla on kesämökkejä. Lampi on pieni, sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja rantaa on noin 500 metriä.
Jyrkkään kallioon rajoittuvan lammen itäpuolella on Häkläjärvi.
Lammen nimi johtuu kalannimestä sorva (ruotsiksi "sarv"). Lammen lähellä on samanniminen asuinalue.
Michael Ventris

Michael George Francis Ventris (12. heinäkuuta 1922 Wheathampstead, Hertfordshire, Iso-Britannia – 6. syyskuuta 1956 Hatfield, Hertfordshire, Iso-Britannia) oli englantilainen arkkitehti ja muinaistutkija, joka yhdessä John Chadwickin kanssa sai selvitetyksi Kreetassa käytetyn Lineaari-B-kirjoituksen.
Ventris kävi koulua Sveitsissä Stowen koulussa. Hän osasi puhua kuutta eurooppalaista kieltä ja lisäksi lukea latinaa ja klassista kreikkaa. Hän aloitti arkkitehtiopinnot Architectural Association School of Architecturessa vuonna 1940 ja sai tutkintonsa valmiiksi vuonna 1948. Välillä hän oli kuitenkin joutunut keskeyttämään opintonsa, koska hän toimi sodan aikana navigoijana Britannian ilmavoimissa. Muutamaa vuotta sen jälkeen, kun hän vuosina 1951-1953 oli saanut tulkituksi Lineaari-B:n, hän kuoli 34-vuotiaana auto-onnettomuudessa. Hän asui tuolloin Lontoon Hampsteadissa.
Lineaari B.
1900-luvun alussa arkeologi Arthur Evans aloitti kaivaukset Knossoksessa, Kreetan saarella sijaitsvassa muinaiskaupungissa. Kaivausten yhteydesä hän löysi monia savitauluja, jotka oli kirjoitettu tuntemattomalla kirjoitusjärjestelmällä. Niissä esiintyi kaksi toisistaan poikkeavaa kirjoitusjärjestelmää, joista vanhempi sai nimen Lineaari-A. Suurin osa oli kuitenkin nuorempaa tyyppiä, joka sai nimen Lineaari-B. Evans yritti vuosikymmenien ajan saada molemmat tulkituiksi, mutta ei onnistunut.
Osittain vaikeudet johtuivat siitäkin, että Evansillä itsellään oli oma varma käsityksensä minolaisesta kulttuurista ja hän oli vakuuttunut siitä, että myös Lineaari B oli "minolaiseksi" kutsuttua kieltä. Koska hänellä oli suuri vaikutusvalta akateemisessa maailmassa, tuskin kukaan uskoi, että tauluissa esiintynyt kieli olisikin kreikkaa, mihin eräät seikat kuitenkin jo tuolloin viittasivat.
Ventris oletti aluksi, että taulujen kieli olisi etruskia ja että etruskit olisivat olleet sukua minolaisille. Ensin hän yrittikin tulkita kieltä tästä olettamuksesta lähtien. Vaikka teoria osoittautui vääräksi, hän jatkoi taulujen tutkimista.
Pian Evansin kuoleman jälkeen Alice Kober kiinnitti huomiota siihen, että eräiden sanojen loppu Lineaari-B-kirjoituksissa vaihteli. Tämä viittasi siihen, että kielessä olisi latinan ja kreikan tapaan esiintynyt useita sijamuotoja. Saatuaan tämän vihjeen Ventris ryhtyi laatimaan taulukkoja siitä, mikä kirjoitusmerkki vastasi mitäkin konsonanttia tai vokaalia. Vaikka asia vielä pysyi ratkaisemattomana, Ventris sai kielen rakenteesta sen verran, että jotakin alkoi jo olla arvattavissa.
Muutamia Lineaari-B-kirjoitustauluja oli löydetty myös manner-Kreikasta, ja oli aihetta olettaa, että ainakin osa kirjoitusmerkkijonoista tarkoittaisi erisnimiä. Kun toiset sanat esiintyivät vain Kreetasta löytyneistä teksteistä, hän arveli niiden olevan saaren kaupunkien nimiä. Tämä arvelu osoittautui oikeaksi. Kun näin saatiin osa kirjoitusmerkeistä tulkituiksi, Ventris sai jo selville suuren osan tekstistä ja totesi sen olevan kreikkaa. Tämä havainto kumosi Evansin teorian ja osoitti, että kreetalainen kulttuuri ainakin myöhäisimmissä vaiheissaan oli osa mykeneläistä kulttuuripiiriä.
Daedong

Daedong (, hanja 大同江, McCune–Reischauer "Taedong-gang") on Korean demokraattisessa kansantasavallassa virtaava 439 kilometrin mittainen joki. Sen reitillä sijaitsee muun muassa pääkaupunki Pjongjang.
Taedong lähtee vuorilta ja laskee lännessä Keltaisenmeren Koreanlahteen.
Kolositsa

Kolositsa () on kylä, samanniminen taajama ja entinen maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin länsiosassa Pietarin ja Narvan välisen maantien varrella, Hatsina–Iivananlinna-radan pohjoispuolella. Taajamassa on 800 ja kylässä 48 asukasta (vuonna 2017).
Kolositsan kunta liitettiin Suuren-Ruutan kuntaan vuonna 2019. Kolositsan kylän ja taajaman lisäksi siihen kuuluivat Hottentsan eli Hotinitsan (ven. "Hotynitsy"), Kutrinan ("Kudrino"), Moloskovitsan ("Moloskovitsy"), Rievitsän ("Hrevitsy"), Sakoritsan ("Zagoritsy"), Suuren-Osertsan eli Oseritsan ("Bolšije Ozertitsy") ja Usevitsan ("Uševitsy") kylät sekä Moloskovitsan taajama. Vuonna 2017 kunnassa oli 1 800 asukasta.
Ennen toista maailmansotaa sedulla asui venäläisten lisäksi virolaisia ja inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan luterilaiseen seurakuntaan. Paikallisia nähtävyyksiä ovat Kolositsan ortodoksinen ja raunioitunut Moloskovitsan luterilainen kirkko.
Pohjois-Hwanghae

Pohjois-Hwanghaen maakunta (, hanja 黃海北道, McCune‑Reischauer "Hwanghaebuk-to") on yksi Pohjois-Korean maakunnista. Se sijaitsee maan eteläosassa pääkaupunki Pjongjangin etelä- ja Etelä-Korean rajan pohjoispuolella. Pohjois-Hwanghaessa on vuoden 2008 väestönlaskennan mukaan 2 113 672 asukasta ja sen pinta-ala on 9 262 neliökilometriä (mukaan lukien Gaeseongin teollisuusalue). Maakunnan pääkaupunki on Sariwon.
Aluejako.
Pohjois-Hwanghaen maakunta jakautuu kolmeen kaupunkiin ("si") ja 19 piirikuntaan ("gun").
Paul Parry

Paul Ian Parry (s. 19. elokuuta 1980 Chepstow, Wales) on walesilainen jalkapalloilija. Hän edusti seuraurallaan Hereford Unitedia, Cardiff Cityä, Preston North Endiä ja Shrewsbury Townia. Hänen pelipaikkansa oli vasen keskikenttä tai hyökkääjä.
Parry pelasi Walesin maajoukkueessa 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2004–2008.
Kapteeni Natsi

Kapteeni Natsi (siviilinimeltään Albrecht Krieger) on kuvitteellinen superroisto DC-universumissa ja Kapteeni Marvelin ja Kapteeni Marvel Jr.:n vihollinen. Kapteeni Natsin loivat William Woolfolk ja Mac Raboy. Hahmo toimi alun perin propagandana Toisen maailmansodan aikaan ja se poistettiin sodan loppupuolella. Hahmo kuitenkin palasi DC Comicsin kustantamana 1970-luvulla.
Taustaa.
Kapteeni Natsin tiedemiesisä loi hahmon supervahvaksi geneettisesti ja tämä kehittyi "täydelliseksi näytteeksi" taistelemaan Adolf Hitlerin ja akselivaltojen puolesta toisen maailmansodan aikana. Hänelle annettiin yli-inhimillistä voimaa ja kestävyyttä, ja erityinen lentävä kaasu sallii hänen lentää. Natsit lähettävät hänet taistelemaan amerikkalaisia ​​supersankareita vastaan ​​sen jälkeen, kun Hitler on osoittanut heille hänen voimansa, ja jotkut sankareista näyttäytyvät. Kapteeni Natsi esiintyi ensimmäisen kerran Master Comicsissa #21 (joulukuu 1941), vastustaen sekä Kapteeni Marvelia että Bulletmania. Marvelin kanssa käydyn taistelunsa toisella puoliskolla Whiz Comicsissa #25 (julkaistu samassa kuussa) Kapteeni Natsi hyökkää kahden viattoman sivullisen kimppuun, jotka sattuivat kalastamaan taistelupaikan lähellä, sen jälkeen kun he vetivät hänet ulos järvestä, ja hän pakenee heidän veneessään. Yksi heistä, vanha mies nimeltä Jacob Freeman, kuolee, mutta Kapteeni Marvel pelastaa vanhan miehen teini-ikäisen pojanpojan Freddy Freemanin. Vaikka hän on rampautunut ja hänen selkänsä murtunut airon osumasta, kun Kapteeni Natsi pakenee veneessä. Koska kapteeni Marvel lahjoitti osan voimastaan ​​hänelle, Freddystä tulee kapteeni Marvel Jr. Kapteeni Marvel lähettää hänet voittamaan Kapteeni Natsin.
Hyökkäyksen vuoksi Freddy Freeman -muodossaan rampautunut Marvel Junior jatkaa kostoa Kapteeni Natsia vastaan, ja nämä kaksi taistelevat usein toisiaan vastaan. Kapteeni Natsi toimii myös jäsenenä Mister Mind's Monster Society of Evil -järjestössä, joka on yksi maailman tehokkaimmista roistojärjestöistä, johon kuului Adolf Hitler, ja avustaa heidän ensimmäistä suunnitelmaansa varastaa taikuutta ennustavia helmiä prinsessalta, mikä johtaa Kapteeni Marvelin heidän piilopaikkansa ja paljastaa heidän olemassaolonsa toisen maailmansodan vuosina, ennen kuin hän teki viimeisen Fawcett Comics -esiintymisensä tarinassa "General Nippon's Elusive Earthplane", joka julkaistiin Captain Marvel, Jr. #19:ssä vuonna 1944.
Kapteeni Natsi esiintyi vain satunnaisesti DC Comicsin 1970-/1980-luvun Marvel Family -hahmojen elvyttämisessä nimellä Shazam!, paitsi alkuperäisten Fawcett-tarinoiden uusintapainoksissa. Kapteeni Natsin ensimmäinen esiintyminen uudessa DC Comics -tarinassa oli Shazamissa! #34 (maaliskuu-huhtikuu 1978).
Kauas vuorten taa

Kauas vuorten taa on suomalaislaulaja Bablon esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1993.
Onnenpoika (Bablon albumi)

Onnenpoika on suomalaislaulaja Bablon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997.
Oscar-gaala 1931

Oscar-gaala 1931 oli 4. kertaa järjestetty Yhdysvaltain elokuva-akatemian palkintogaala, joka pidettiin 10. marraskuuta 1931 Biltmore Hotelissa, Los Angelesissa. Gaalan juontajana toimi näyttelijä Lawrence Grant. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka oli julkaistu 1. elokuuta 1930 ja 31. heinäkuuta 1931 välisenä aikana.
Erikoispalkinnot.
Tieteellinen tai tekninen saavutus.
Äänityslaitteista, jotka vähentävät taustamelua
Erittäin herkästi punaherkkäfilmistä
Onnenpoika

Onnenpoika tai Onnen poika voi tarkoittaa seuraavia:
Rillit huurussa

Rillit huurussa (, lyhennettynä "TBBT") on CBS:n tuottama yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka kertoo kämppiksinä asuvista fyysikoista Sheldonista ja Leonardista sekä heidän ystäväpiiristään.
Sarjaa tuotettiin 12 tuotantokautta, ja siitä on myös tehty spin-off-sarja "Young Sheldon", joka kertoo Sheldon Cooperin lapsuudesta. 
Tuotanto.
Sarjan loivat tuottajat Chuck Lorre ja Bill Prady. Sen ensimmäinen jakso nähtiin Yhdysvalloissa 24. syyskuuta 2007. Sarja päättyi 12. tuotantokauteen. Sen viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 16. toukokuuta 2019.
Suomessa sarjaa on esittänyt televisiokanava Sub. Ensimmäinen kausi esitettiin syyskaudella 2008. Toinen kausi alkoi Suomessa lokakuussa 2009 ja päättyi seuraavan vuoden maaliskuussa. Kolmannen kauden esitykset alkoivat marraskuussa 2010, jolloin sarjaa alettiin esittää tuplajaksoin. Lisäksi sarjan uusintoja on esitetty MTV3- ja Star Channel -kanavilla. 
Sarjan pääosissa ovat Johnny Galecki, Jim Parsons, Kaley Cuoco, Simon Helberg ja Kunal Nayyar. Jim Parsons on voittanut roolistaan tri Sheldon Cooperina Golden Globe -palkinnon ja neljästi Primetime Emmy -palkinnon. Sarja on ollut ehdolla useiden muidenkin palkintojen saajaksi.
Tarina.
"Rillit huurussa" kertoo kahdesta fyysikkonörtistä Leonardista (Johnny Galecki) ja Sheldonista (Jim Parsons), jotka eivät ole kokeneita ihmissuhteissa. Heidän naapuriinsa muuttaa hyvännäköinen nainen nimeltään Penny (Kaley Cuoco). Erityisesti Leonard kiinnostuu Pennystä. Sarjassa ovat tärkeässä osassa myös Leonardin ja Sheldonin ystävät tähtitieteilijä Raj (Kunal Nayyar) ja diplomi-insinööri Howard (Simon Helberg).
Leonardin kollega Leslie Winkle (Sara Gilbert) kuului sarjan vakituisiin hahmoihin ensimmäisellä ja toisella kaudella. Kolmannella kaudella sarjaan tulivat tarjoilija-mikrobiologi Bernadette (Melissa Rauch) ja Sheldonista kiinnostuva neurotieteilijä Amy (Mayim Bialik). Sarjakuvakaupan pitäjä Stuart (Kevin Sussman) esiintyi sarjassa ensin sivuhenkilönä, kunnes hänestä tuli kuudennella kaudella yksi sarjan vakiohahmoista. Sarjassa käsitellään muun muassa tiedettä, science fictionia, erilaisia elämänkatsomuksia ja ihmissuhdekuvioita.
Holmsk

Holmsk () on kaupunki Sahalinin alueella Sahalinin saarella Venäjän kaukoidässä. Kaupunki sijaitsee saaren eteläosan länsirannalla, Japaninmerta ja Ohotanmerta erottavan Tatariansalmen äärellä. Alueen pääkaupunkiin Južno-Sahalinskiin on Holmskista matkaa noin 80 kilometriä. Kaupunkeja erottaa matala vuoristo.
Vuonna 2010 Holmskin kaupunkipiirissä asui 41 925 henkeä, joista 30 937 asui Holmskin kaupungissa. Loput kaupunkipiirin asukkaat olivat maaseutukylistä.
Holmsk on mannermaalta, Habarovskin aluepiiristä kulkevan junalautan päätesatama. Kaupunki sijaitsee Sahalinin saaren länsirantaa kiemurtelevan, kapearaiteisen rautatien varrella. Suora junayhteys Južno-Sahalinskiin lopetettiin rautatien huonon kunnon vuoksi vuonna 1994. Holmskissa on oma lentokenttä.
Historia.
Venäläiset perustivat nykyisen Holmskin alueelle armeijan vartioaseman vuonna 1870. Vuosina 1905–1945 Holmsk kuului Japanin keisarikuntaan Venäjän-Japanin sodan päättäneen Portsmouthin rauhansopimuksen mukaisesti, ja se tunnettiin nimellä "Maoka" (, sananmukaisesti "aito kukkula"). Toisen maailmansodan seurauksena kaupunki palautui Neuvostoliitolle vuonna 1945. Nykyisellä nimellään Holmsk (venäjäksi холм tarkoittaa kukkulaa) sai kaupunkioikeudet vuotta myöhemmin.
Väestökehitys.
"Merkinnät": * väestönlaskenta ** väestönlaskenta (pyöristetty)
Talous.
Holmsk elää laivaliikenteestä ja kalataloudesta, joissa kummassakin kaupungin satama näyttelee tärkeää osaa. Lisäksi kaupungissa toimii yksi paperitehdas sekä pieniä ja keskisuuria rakennusalan ja elintarviketeollisuuden yrityksiä.
Portsmouthin rauhansopimus

Portsmouthin rauhansopimus solmittiin Venäjän ja Japanin keisarikuntien välillä Portsmouthissa, Yhdysvalloissa käytyjen rauhanneuvottelujen jälkeen 5. syyskuuta 1905. Se allekirjoitettiin Kitteryssä Mainen osavaltiossa. Sopimuksen välittäjänä toimi Yhdysvallat. Sopimus päätti Venäjän–Japanin sodan. Se varmisti Japanin valta-aseman Koreassa ja Mantšuriassa. Venäjä joutui luovuttamaan Liaodongin niemimaan Port Arthurin tukikohtineen, Sahalinin saaren eteläosan sekä juuri rakennuttamansa Mantšurian rautatien, ja sen hankkeet ylivallan saavuttamiseksi Mantšuriassa ja Koreassa päättyivät.
Neuvottelut.
Elokuun 9. päivänä alkaneiden neuvottelujen isäntänä toimi Yhdysvaltojen presidentti Theodore Roosevelt. Venäjää edusti pääministeri Sergei Witte. Japanin neuvottelijat joutuivat perääntymään sotakorvauksia koskevasta vaatimuksestaan, minkä vuoksi Portsmouthin rauhansopimusta pidettiin yleisesti diplomaattisena voittona Venäjälle.
Oha

Oha () on noin 23 000 asukkaan kaupunki Sahalinin saarella Venäjän kaukoidässä. Kaupunki on saaren pohjoisin; se sijaitsee lähellä itärannikkoa kahden Ohotanmeren laguunin (Urkt ja Ketu) välisellä kannaksella. Oha on suoraan Sahalinin alueen hallinnon alainen mutta toisaalta myös Ohan piirin hallinnollinen keskus.
Sahalinin alueen pääkaupunkiin Južno-Sahalinskiin on Ohasta matkaa lähes 850 kilometriä, ja Oha on Južno-Sahalinskista saaren halki kulkevan maantien päätepiste. Aiemmin Ohaan oli myös rautatieyhteys lännestä saaren poikki Moskalvon satamasta, ja itärannikon eteläisemmästä Noglikista kapearaiteinen rata, mutta jälkimmäinenkin suljettiin 2006.
Historia.
Asutus perustettiin alun perin "Ohe"-nimisenä 1880, pian sen jälkeen, kun alueelta löytyi maaöljyä. Ainun kieleen perustuva nimi tarkoittaa pahaa vettä. Teollinen öljyntuotanto aloitettiin 1923 saaren japanilaismiehityksen aikana (1920-1925). Kaupunkioikeudet Oha sai 1938.
Ohan piirin eteläosassa Neftegorskissa tapahtui tuhoisa maanjäristys 28. toukokuuta 1995, jolloin 2000 henkeä menehtyi. Pienempi järistys itse kaupungissa 10. toukokuuta 2005 ei vaatinut uhreja.
Talous.
Oha ja pääkaupunki Južno-Sahalinsk ovat Sahalinin öljyteollisuuden keskuspaikat. Ohasta on öljy- ja kaasuputket mantereelle Komsomolsk-na-Amureen.
Kaupungin lähellä on useita öljylähteitä, jotka ovat enimmäkseen Rosneftin hallinnassa.
Sachsenring

Sachsenring on moottorirata Hohenstein-Ernstthal‎issa Saksin osavaltiossa Saksassa noin 15 kilometriä Chemnitzistä länteen. Radalla ajetaan vuosittain ratamoottoripyöräilyn Saksan Grand Prix.
Ensimmäinen kilpailu 8,7 kilometriä pitkällä maantieradalla ajettiin 26. toukokuuta 1927. Samalla radalla ajettiin myös moottoripyöräilyn Itä-Saksan Grand Prix vuosina 1961–1972. Vuonna 1973 DDR:n hallinto määräsi, että ainoastaan itäblokin maiden kuljettajat saavat ajaa kilpailuja radalla, joka pysyi voimissaan 1990-luvun alkuun saakka.
Rataa lyhennettiin 3,5-kilometriseksi 1990-luvulla moottoripyörien tehojen noustessa, jolloin ajaminen kylän läpi tuli vaaralisemmaksi. Uusi rata rakennettiin entisen eteläosaan. Rataa on sen jälkeen vielä muutettu hieman pidemmäksi ja nopeammaksi.
Suotniemen hovi

Suotniemen hovi eli Suotniemen kartano (aikaisemmin myös "Sotaniemi") oli kartano Käkisalmen maalaiskunnan länsiosassa Suotniemen kylässä. 
Suotniemi kuului Räisälän läänitykseen, jonka Ruotsin kuningas antoi sotakomissaari Eerikki Antinpoika Tranalle vuonna 1626. Läänityksen mukaan Eerikki Trana kutsui itseään "Räisälän ja Sotaniemen herraksi". Trana kaatui sodassa vuonna 1634 ja läänitys siirtyi hänen lapsilleen ja sitten vävylleen maaherra Jakob Törnsköldille ja lopulta tämän toisesta avioliitosta eloon jääneelle leskelle Brita Appelgreenille. Suotniemi oli koko Ruotsin vallan ajan Eerikki Tranan ja tämän perillisten hallussa. Siellä sijaitsi Tranan Räisälän hovissa asuneen voudin alainen Suotniemen hovi. Suotniemen hovi oli 1600-luvun loppupuolella vuokrattuna käkisalmelaiselle kauppiaalle Viktor Gröönille.
Kun Venäjä valloitti Käkisalmen 1710 siirtyi kaupungin asukkaita asumaan Suotniemen hovin alueelle, josta he vuokrasivat pieniä maatilkkuja tai harjoittivat kalastusta. Vuonna 1728 Suotniemen kartanoa viljeli porvari Henrik Wolter. Vuonna 1818 kartanon omistajiksi mainitaan Schadanovin perilliset ja Artemjeffin leski.
Vuonna 1841 kuvermentinsihteeri Cristian Wilhelm Löfström ja kostromalainen kunniaporvari kauppias Feodor Artemjeff perustivat Suotniemen kartanon yhteyteen fajanssitehtaan. Tehdas oli toiminnassa 52 vuotta ja sen tuotanto oli erittäin kysyttyä. Merkittävä markkina-alue oli Pietari, mutta myös kotimaahassa riitti kysyntää laadukkaalle posliinille.
Vuonna 1864 Feodor Artemjeff osti kuvernementinsihteeri Löfströmin osuuden Suotniemen tehtaasta ja pääosan maatilasta. Artemjeff oli mennyt naimisiin käkisalmelaisen neiti Katarina Bojarinoffin kanssa ja asettunut sen vuoksi pysyvästi paikkakunnalle asumaan. Katarina Bojarinoff osti hovin tuolloin yhteiseksi asunnoksi (kauppakirjassa on Katarina Bojarinoffin nimi). Vuonna 1871 tilaan kuului maarekisterin mukaan 1404,61 hehtaaria. 
Feodor Artemjeffin kuoltua tehtaan johto siirtyi hänen pojan Arseni Artemjeffin vastuulle. Vuonna 1883 Katarina Artemjeff myi tilan pojalleen Arseni Artemjeffille 130 000 markan hinnasta. Tilalla toimi tuolloin fajanssitehdas, höyrymylly ja saha. Tehtailija Arseni Artemjeffin kuoltua konkurssipesä myi hovin tehdaslaitoksineen huutokaupalla 13. kesäkuuta 1889. Uudeksi omistajaksi tuli kruununnimismies Berndt Söderström, ja kauppahinta oli 79 600 markkaa. Saman vuoden heinäkuun 17. päivänä tilan osti everstiluutnantti Lars Herman Löfström, joka puolestaan myi tilan seuraavana vuonna everstiluutnantti Alarik Jernströmille ja varatuomari Carl Johan Ahlbergille. Vuonna 1904 Jernström osti Ahlbergin omistaman osan tilasta. Samana vuonna tilasta lohkottiin 18 uutta tilaa. Jernströmin kuoleman jälkeen vuonna 1905 konkurssipesä myi tilan kruununvouti Strömstenille. Seuraavana vuonna tilan osti maanviljelijä John Löfgren. Löfgen myi hovin Matilda Asikaiselle vuonna 1908, jonka jälkeen tilan osti henkikirjoittaja A. Bergh vuonna 1911. Bergh myi tilan Käkisalmen maalaiskunnalle vuonna 1912.
Linköpingin käräjäoikeus

Linköpingin käräjäoikeus () on ruotsalainen käräjäoikeus, jonka on toimipaikka Linköpingissä. Käräjäoikeudella oli vuoden 2008 loppuun saakka toimipaikka myös Motalassa. Käräjäoikeuden viranomaispäällikkö () on Rolf Holmgren.
Käräjäoikeuden piiriin kuuluvat seuraavat kunnat: Boxholm, Kinda, Linköping, Mjölby, Motala, Vadstena, Ydre, Åtvidaberg ja Ödeshög.
Vuonna 2002 Mjölbyn käräjäoikeus ja Motalan käräjäoikeus yhdistettiin Linköpingin käräjäoikeuteen.
Toinen Kanava

Toinen Kanava on suomalainen hip hop -yhtye, jonka ovat perustaneet MC:t Justus (ent. Jotflow) ja Jaise vuonna 2002.
Toinen Kanava on vaikuttanut muun muassa Urbaanilegendan ja VilleVillen levyillä; se kuuluu samaan 2Fly Entertaiment -levy-yhtiöön. Toinen Kanava myös kuuluu suomalaiseen Rockin da North -yhteisöön. Heidän tunnetuin kappaleensa on YOR123:n kanssa tehdyn ”Katujen ääni” / ”Sun kanssa” RDN-singlen kappale "Katujen ääni". Toinen Kanava on konsertoinut paljon yhdessä Royal Familyn ja Rockin da Northin kanssa.
Toinen Kanava on julkaissut kaksi street tapea, "Välimerkki" ja "Monnimusiikkia Vol. 1", joista ensimmäisen yhdessä Urbaanilegendan kanssa.
Jaise.
Jaise on suomalainen rap-artisti. Hän on Toisen Kanavan lisäksi suorittanut vierailuja eri rap-artistien levyillä.
Justus.
Justus (ent. Jotflow) on suomalainen rap-artisti. Hän on suorittanut Toisen Kanavan lisäksi vierailuja muun muassa Skandaalin ja Joniveljen levyillä.
Voimakenttä

Voimakenttä on suomalaisen Mustat Enkelit -yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2008.
Albumin työstäminen tapahtui niin, että koko yhtye oli samaan aikaan studiossa. Kyseessä on siis perinteiseen tapaan tehty yhtyelevy. Albumin 11 kappaletta valittiin noin 30 laulun joukosta. Ohjenuorana oli, että "jokainen biisi voisi olla single".
Lähes kaikki albumin laulut on säveltänyt Markku Petander. Häntä pidetään yhtyeen epävirallisena kuudentena jäsenenä - ulkojäsenenä - joka tekee yhtyeelle biisejä ja on mukana keikoilla kun ehtii.
Singlenä albumilta julkaistiin Petanderin säveltämät "Voimakenttä" ja "Nyt aika on", joista ensin mainitun on sanoittanut Pauli Hanhiniemi ja jälkimmäisen Matti Kalliomäki. "Nyt aika on" -singlen tuotto (7000 €) lahjoitettiin Sotiemme Veteraaneille, ja kappaleesta kuvattiin myös video. Kolmantena singlenä jaettiin radioille tuplasingle "Kaksi maailmaa / Onnen pohjasakkaa", jotka molemmat ovat Petanderin säveltämiä.
Albumin tuottivat yhtyeen lisäksi Markku Petander ja äänittäjä Jani Viitanen.
Steven Dean Moore

Steven Dean Moore on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja ja animaattori, joka on ohjannut monta "Simpsonit"-jaksoa. Hän oli ohjaajatiimissä elokuvassa "The Simpsons Movie".
Leksaksmuseet

Leksaksmuseet on Vadstenassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa sijaitseva lelumuseo. Museossa on esillä leluja 1800- ja 1900-luvulta. Museon tiloissa toimii myös kahvila, lahjatavarakauppa ja huhtikuussa 2007 avattu kameramuseo, jossa on noin 500 kameraa.
Leksaksmuseet sijaitsee Vadstenan linnan vieressä.
Ari Helenius

Ari Henrik Helenius (s. 3. syyskuuta 1944 Oulu) on kansainvälisen uran tehnyt suomalainen biokemisti. Hän on ETH Zürich biokemian emeritusprofessori.
Helenius opiskeli biokemiaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli 1973 tohtoriksi Kai Simonsin ohjauksessa. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu "The effects of detergents on membranes and lipoproteins". Helenius toimi vuosina 1975–1981 European Molecular Biology Laboratoryn tutkijana Heidelbergissä. Sen jälkeen hän työskenteli yhdysvaltalaisessa Yalen yliopistossa ensin apulaisprofessorina vuodesta 1981, ja solubiologian varsinaisena professorina vuodesta 1983, ollen vuosina 1992–1997 myös laitoksen esimies (chair).
Vuonna 1997 hän siirtyi biokemian professoriksi ETH Zürichiin, jossa hän myös toimi 1999–2004 biokemian laitoksen esimiehenä (”Dekan”).
Heleniuksen tutkimustyön pääaiheita ovat proteiinien laskostutuminen sekä eläinten virusten ja solujen keskinäiset vuorovaikutukset. Hän on saanut maailmanlaajuisesti tunnustusta solumekanismeja koskevistä töistään. Hänen tutkimusjulkaisuihin viitataan runsaasti; Google Scholarin kokoamien viittasten perusteella hän lukeutui maailman 900 viitatuimman tutkijan joukkoon kevään 2021 aineistossa (h-indeksi tuolloin 141, viittauksia yhteensä 75 440 kappaletta).
Vuonna 1999 Helenius nimitettiin arvostetun Euroopan molekyylibiologian järjestön (EMBO) jäseneksi ja vuonna 2001 Saksan kansallisen tiedeakatemia Leopoldinan biofysiikan ja biokemian jaoston jäseneksi. Vuonna 2002 hänet kutsuttiin eurooppalaisen Academia Europaea -tiedeakatemian jäseneksi ja vuonna 2009 Yhdysvaltain tiedeakatemian ulkomaiseksi jäseneksi. Hän on saanut useita muitakin tunnustuksia.
Kaarlo Kaiharju

Kaarlo Kaiharju (e. Hildén; 30. elokuuta 1891 Tervola – 24. kesäkuuta 1960 Tervola) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Isak August Hildén ja Edla Margareeta Holck.
Opinnot.
Kaiharju kävi kansakoulun ja Peräpohjolan kansanopiston. 
Jääkärikausi.
Tämä kotitilaansa viljellyt maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 18. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Polangenissa vuonna 1917 järjestetyn erikoiskurssin (pommarikurssi).
Suomen sisällissota.
Kaiharju saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 15. huhtikuuta 1918 alkaen 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Hotakassa, Ilveksessä ja Muolaassa ja etenemiseen Viipurin–Pietarin rautatielle.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Kaiharju palveli 6. jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, josta muodostettiin myöhemmin Kajaanin sissipataljoona ja edelleen Pohjanmaan jääkäripataljoona. Hän toimi nuorempana upseerina eri komppanioissa. Armeijasta hän erosi 20. joulukuuta 1922 ja siirtyi maanviljelijäksi Tervolaan.
Talvisota.
Talvisotaan Kaiharju osallistui Ylimääräisten harjoitusten aikana komppanianpäällikkönä Länsi-Lapin Rajavartiostossa, josta hänet siirrettiin joukkueenjohtajaksi Sallan ryhmään. Lopulta hänet sijoitettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 6:een ja edelleen koulutuskeskus 8:aan. Talvisodan jälkeen hän jatkoi viljelijänä Tervolassa. Hänet haudattiin Tervolaan.
Tan Jiazhen

Tan Jiazhen (, pinyin: Tán Jiāzhēn; 15. syyskuuta 1909 – 1. marraskuuta 2008) oli kiinalainen geneetikko. Hän oli Kiinan tiedeakatemian ja Kolmannen maailman tiedeakatemian jäsen. Hän oli ulkomaalaisjäsenenä Italian ja Yhdysvaltain kansallisissa tiedeakatemioissa.
Tan Jiazhen syntyi Ningbossa, Zhejiangin maakunnassa. Suoritettuaan opintoja niin Kiinassa kuin Yhdysvalloissakin hän loi huomattavan akateemisen uran ja kirjoitti tutkimusaiheistaan laajasti.
Väinö Kaikkonen

Väinö Antero Kaikkonen (7. huhtikuuta 1895 Kemi – 14. kesäkuuta 1946) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Kaikkonen ja Ida Maria Pajari. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ida Maria Suutarin kanssa.
Opinnot.
Kaikkonen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1921 ja seitsemännen luokan Jämsän yhteiskoulussa vuonna 1932. Reserviupseerikoulun Kaikkonen kävi vuosina 1924–1925 ja Kadettikoulun poikkeuksellisen kurssin vuonna 1934.
Jääkärikausi.
Tämä kemiläinen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 26. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Myöhemmin hänet siirrettiin pataljoonan ratsuosastoon.
Suomen sisällissota.
Kaikkonen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ryhmän- ja joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Aittolahdella, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Kaila toimi sisällissodan jälkeen edelleen 3. Jääkärirykmentissä, joka nimettiin myöhemmin ensin Jääkärirykmentti n:o 3:ksi ja myöhemmin Savon jääkärirykmentti n:o 3:ksi sekä lopuksi Uudenmaan rykmentiksi. Hän toimi rykmentissä 4. komppanian vääpelinä ja 10. helmikuuta 1920 alkaen 2. pataljoonan kuormastoaliupseerina. Hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1922 Hyökkäysvaunurykmenttiin (tunnettiin myöhemmin nimillä Hyökkäysvaunupataljoona ja Erillinen hyökkäysvaunukomppania), missä hän toimi asevaraston hoitajana, komppanianvääpelinä ja nuorempana upseerina. Panssarijoukoista hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen Huoltopataljoona 2:een ja 30. toukokuuta 1934 alkaen Viestipataljoonaan, mistä hän oli komennettuna takaisin Erilliseen hyökkäysvaunukomppaniaan 1. lokakuuta 1935 saakka, jolloin hän tuli aluksi komennetuksi 20. helmikuuta 1937 nuoremmaksi upseeriksi Huoltopataljoonan autokomppaniaan. Vakinaisesta palveluksesta hänet vapautettiin 10. marraskuuta 1937.
Talvi- ja jatkosota.
Kaikkonen osallistui talvisotaan työnjohtajana Työryhmä Kärkkäisessä, missä tehtävässä hän jatkoi aluksi välirauhan solmimisen jälkeen, josta hänet kumminkin siirrettiin myöhemmin Työryhmä 210:een. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin huoltoupseeriksi 4. Armeijakunnan Henkilötäydennyskeskukseen, josta hänet siirrettiin rintamajoukkoihin aluksi joukkueenjohtajaksi ja myöhemmin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 45:n 3. pataljoonan 9. komppaniaan ja osallistui taisteluihin Viipurinlahden suunnalla ja Itä-Karjalassa. Hän haavoittui Käppäselässä 3. marraskuuta 1941. Haavoista toivuttuaan hänet siirrettiin koulutusupseeriksi Jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään, josta hänet siirrettiin yhteysupseeriksi Viipurin Ilmasuojelupiiriin. Vuonna 1942 hänet siirrettiin työnjohtajaksi eri linnoitusyksiköihin, joissa hän toimikin sodan loppuun saakka.
Ulf Långbacka

Ulf Långbacka (s. 1957) on suomenruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.
Långbacka suoritti kuoronjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa vuonna 1987. Hän on johtanut Cantabile-kamarikuoroa ja toiminut vuodesta 1991 Åbo Akademin musiikin opettajana. Långbacka on Åbo Akademin opiskelijakuorojen Florakörenin ja Brahe Djäknarin johtaja. Hän toimi vuosina 1993–1996 suomenruotsalaisen kuoroliiton (Finlands Svenska Körförbund) liittokapellimestarina. Hän on johtanut myös Key Ensembleä. Långbacka toimi myös kuoronjohdon opettajana Sibelius-Akatemiassa. 
Långbacka on säveltänyt suuren määrän kuoromusiikkia sekä myös kamari-, orkesteri- ja teatterimusiikkia. Hän kirjoitti mm. promootiokantaatin "Det Inre Ljuset" (1998) Åbo Akademin 80-vuotispäiville. Vuonna 2010 hän sävelsi oopperan "Henrik och Häxhammaren", joka kantaesitettiin Turun linnan ulkopihalla osana Turun Kultuuripääkaupunkivuotta vuonna 2011. Hänen messunsa "Mässa i Mångfaldens tid" kantaesitettiin 2017 osana lutherilaisen reformaation 500-vuotisviettoa.
Urmia

Urmia tai "Urumie" (, , ; aiemmin myös Reẕāʾīyeh, tai Riẕāiyeh) on suurkaupunki Iranin luoteisosassa lähellä Turkin rajaa, Urmiajärven länsirannalla. Urmia on Āzārbāyjān-e Gharbīn (Länsi-Azerbaidžan) provinssin pääkaupunki. 
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 357 399 (1996), 435 200 (2001), 583 255 (2006) ja 667 499 (2011). Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan siellä asui 736 224 asukasta. Suurin osa Urmian asukkaista on azereita; lisäksi kaupungissa asuu muun muassa kurdeja, persialaisia, assyrialaisia ja armenialaisia. 
Kaupungin nimi tulee syyrialais-aramealaisista sanoista "ur" ’kaupunki’ ja "mia" ’vesi’ ja tarkoittaa ”kaupunkia veden äärellä”. Vuosina 1925–1979 kaupungin nimi oli Rezaieh tuolloin hallinneiden šaahien Reza Pahlavin ja Mohammad Reza Pahlavin kunniaksi.
Kaupungissa toimii vuonna 1878 perustettu Urmian yliopisto, sekä erikseen lääketieteellinen korkeakoulu, teknillinen korkeakoulu ja islamilainen yliopisto.
Urmia sijaitsee ylänköalueella noin 1 300 metrin korkeudessa. Hedelmällisellä seudulla viljellään muun muassa omenia ja tupakkaa.
Historiaa.
Zarathustralaisen uskonnon perustajan Zarathustran on oletettu syntyneen Urmian lähistöllä, mutta tieto on kiistanalainen. 
Menneinä vuosisatoina kaupunkia hallitsivat useat persialaiset dynastiat, kunnes turkinsukuiset oguusit valtasivat alueen 1000-luvulla. Vuonna 1184 kaupungin puolestaan valtasivat seldžukit. Myös turkkilaiset hallitsivat kaupunkia useaan otteeseen, kun se sijaitsi Osmanien valtakunnan rajalla.
Viimeistään 1100-luvulta Urmiassa on sijainnut kristillinen piispanistuin. Vuonna 1835 paikkakunnalle perustettiin protestanttinen lähetysasema. Sen vaikutuksesta paikallisesta nykysyyrian murteesta tuli kirjakieli. Vuonna 1900 yli 40 % kaupungin asukkaista oli kristittyjä. Ensimmäisen maailmansodan aikana kristityt joutuivat vainojen kohteeksi ja pakenivat kaupungista. Nykyään kaupunki on 95-prosenttisesti islaminuskoinen.
Manhattan Community District 6

Manhattan Community District 6 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Stuyvesant Town, Tudor City, Turtle Bay, Peter Cooper Village, Murray Hill, Gramercy Park, Kips Bay, ja Sutton Place. Alue sijaitsee Manhattanin saaren itälaidalla Rooseveltin saaren eteläpuolella. Alueella on Yhdistyneiden kansakuntien päämaja.
Vuonna 2000 alueella asui 136 152 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 76,3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 21,5% asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Walter Andersin

Walter August Andersin (2. marraskuuta 1871 Rantasalmi – 16. marraskuuta 1944 Rantasalmi) oli suomalainen tuomari ja kansanedustaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1889, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896. Hän toimi eri viroissa Viipurin hovioikeudessa, kunnes nimitettiin senaatin oikeusosaston jäseneksi vuonna 1909. Kurkijoen tuomiokunnan tuomarina hän oli 1918–1919 ja korkeimman oikeuden jäsen eli oikeusneuvos 1919–1941.
Hänet valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuonna 1909, mutta vapautettiin edustajatoimesta jo saman vuoden aikana, kun hän siirtyi tuolloin ylimpänä oikeusasteena toimineeseen senaatin oikeusosastoon senaattoriksi.
Walter Andersin seurasi työurallaan isäänsä Emil Frithiof Andersinia (1843–1906), joka myös oli varatuomari ja senaattori. Hänen äitinsä oli Selina Aurora Pontán (1846–1914).
Andersin avioitui 30. elokuuta 1902 Kuopiossa Helmi Suomalaisen kanssa.
Manhattan Community District 5

Manhattan Community District 5 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), joka käytännössä kattaa Midtownin bisneskeskittymän. Se ulottuu Keskuspuiston eteläreunalle asti.
Vuonna 2000 alueella asui 44 028 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa kasvanut hiukan. Asukkaista 72.3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 25.3 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Sairas sinus -oireyhtymä

Sairas sinus -oireyhtymä () on sydämen rytmihäiriö, joka johtuu sydäntä tahdistavan sinussolmukkeen toimintahäiriöstä. Termiä käytetään kuvaamaan laajaa ryhmää sydämen sähköisen rytmin poikkeavuuksia. Oireyhtymä voi ilmetä esimerkiksi sinuspysäyksinä (), eteisvärinänä, sydämen bradykardiana eli hidaslyöntisyytenä tai takykardiana eli nopealyöntisyytenä. Oireyhtymän perussyytä ei tunneta, mutta sinussolmukkeen toiminnan heikkeneminen liittyy usein ikääntymiseen. Sairas sinus -oireyhtymän esiintymishuippu on 50–60 vuoden iässä.
Sairas sinus -oireyhtymä voi alkuvaiheessa olla oireeton. Yleisimpiä oireita ovat pyörtyminen, huimaus, tykytystuntemukset, muljahdukset, rintakipu ja hengenahdistus. Muita oireita voivat olla esimerkiksi väsymys, ärtyneisyys ja päänsärky. Oireyhtymän hoitona käytetään sydämentahdistimen asentamista. Joskus saatetaan käyttää myös rytmihäiriölääkkeitä.
Manhattan Community District 4

Manhattan Community District 4 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Clinton ja Chelsea. Alue sijaitsee Manhattanin saaren länsilaidalla.
Vuonna 2000 alueella asui 136 152 henkeä. Asukkaista 60,3 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkomailla syntyneitä on 25,1 % asukkaista,ja heistä noin kolmannes on kotoisin Euroopasta, kolmannes Aasiasta ja kolmannes Latinalaisesta Amerikasta.
Manhattan Community District 2

Manhattan Community District 2 on New Yorkin Manhattanin saaren hallinnollinen osa-alue (Community District), johon kuuluu Greenwich Village, NoHo, SoHo, ja Little Italy. Alue sijaitsee Manhattanin saaren länsilaidalla lähellä saaren eteläkärkeä. Sen keskellä sijaitsee Washington Square. New York Universityn kampus on myös tällä alueella.
Vuonna 2000 alueella asui 93 119 henkeä. Sen väkiluku oli kymmenessä vuodessa laskenut hiukan. Asukkaista 74,8 % laskettiin "white non-hispanic" -ryhmään, eli valkoisiin, joilla ei ole latinalaisamerikkalaista taustaa. Ulkoimailla syntyneitä on 23,6 % asukkaista, suurin osa heistä on kotoisin Aasiasta.
Arno Kaila

Arno Ilmari Kaila (1. toukokuuta 1895 Helsinki – 25. elokuuta 1919 Turenki) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat arkkipiispa Erkki Kaila ja Aina Maria Drake. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Elma Johanna Hjelmmanin kanssa.
Opinnot.
Kaila kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1913 ja liittyi Eteläsuomalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1915 ja filosofian maisterin tutkinnon 1919.
Jääkärikausi.
Kaila liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 21. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa vuonna 1917 järjestetyn sotakoulun B-kurssin. 
Suomen sisällissota.
Kaila astui 11. helmikuuta 1918 Suomen armeijan palvelukseen luutnanttina, mutta hän joutui jäämään tuberkuloosipotilaana hoidettavaksi Saksaan. Hän saapui Suomeen 13. toukokuuta 1918, ja hänet merkittiin armeijan rulliin Suomen valkoiseen kaartiin kuuluvana 16. lokakuuta 1918 alkaen.
Pakistanin maahockeyliitto

Pakistanin maahockeyliitto ("eng. Pakistan Hockey Federation, PHF") hallinnoi maahockeyta Pakistanissa. Liiton alaisena toimii myös Pakistanin maahockeymaajoukkue. Se on Kansainvälisen Maahockeyliiton jäsen.
Liiton presidenttinä toimii Pakistanin entinen pääministeri Zafarullah Khan Jamali.
Naisylioppilaiden Karjala-Seura

 
Naisylioppilaiden Karjala-Seura (NYKS, vuodesta 1938 Akateemisten Naisten Karjala-Seura, ANKS) oli Akateemisen Karjala-seuran sisarjärjestö, johon kuului akateemisesti koulutettuja naisia. Sillä oli samanlainen kansallismielinen ohjelma kuin AKS:llä ja se aloitti toimintansa AKS:n naisosastona, mutta muutettiin pian erilliseksi sisarjärjestöksi samalla kun varsinainen AKS varattiin ainoastaan miehille. Useat ANKS:n toiminnassa mukana olleet henkilöt toimivat myös IKL:n naisjärjestössä Uudessa Huomenessa.
Perustaminen.
Naisosaston perustamisesta päätettiin AKS:n yleisessä kokouksessa 18. lokakuuta 1922. Naisosaston perustamisen käytännön järjestelyt annettiin ylioppilas Viena Pantsarin tehtäväksi. Lokakuun 20. päivänä 1922 pidettiin Akateemisen Karjala-seuran naisosaston perustamiskokous Helsingissä Erottajankatu 4:ssä olevassa AKS:n huoneistossa. Perustamiskokouksessa oli 12 jäsentä yliopiston eri osakunnista. Perustamiskokouksessa olivat läsnä puheenjohtaja Viena Pantsar, sihteeri Aino Oksanen sekä jäsenet Inkeri Alroth, Sirkka Alroth, Elvi Eljala, Sirkka-Liisa Hultin, Anna Isoniemi, Anna Karjalainen, Alli Korhonen, Inkeri Paavola, Elsa Pakaslahti ja Katri Sainio.
Kevättalvella 1923 AKS ja sen naisosasto päättivät erottaa toimintansa. Naisosaston suhde pääseuraansa oli jäänyt tarkemmin määrittelemättä, eivätkä naisosaston jäsenet kokeneet kuuluvansa täysvaltaisina jäseninä AKS:aan. Naisosaston toiminta päätettiinkin lopettaa ja eriyttää toiminta omaksi itsenäiseksi seurakseen. Joulukuun 7. päivä 1923 pidettiin Naisylioppilaiden Karjala-seuran perustamiskokous, ja seuran nimi ja säännöt vahvistettiin helmikuun 3. päivä 1924. Uuden seuran puheenjohtajana jatkoi Viena Pantsar. NYKS:n tunnus on samankaltainen AKS:n tunnuksen kanssa, mutta NYKS:n tunnuksessa miekkaa pitävän käsivarren tilalla on soihtu. Rintamerkkejä joissa tunnus on painettuna jaettiin jäsenistölle seuran vuosipäivänä 20. lokakuuta sekä Kalevala päivänä 28. helmikuuta. 
Naisylioppilaiden Karjala-seura muutti nimensä vuonna 1938 "Akateemisten Naisten Karjala-seuraksi". Akateemisten Naisten Karjala-seura lakkautettiin AKS:n tavoin 23. syyskuuta 1944.
Arto Oksanen

Arto Oksanen on suomalainen tähtitieteen harrastaja. Hän on aktiivisesti toiminut muuttuvien tähtien, asteroidien etsimisprojektien, gammapurkausten ja CCD-fotometrian sekä uusinta huutoa olevien harrasteobservatorioiden parissa. Oksanen on toiminut pääasiassa Nyrölän observatoriossa Jyväskylässä.
Vuonna 2004 Oksaselle myönnettiin American Association of Variable Star Observersin Directors Award hänen töistään muuttuvien tähtien tutkimisen ja havainnoinnin parissa.
Lokakuussa 2007 Oksanen oli ensimmäinen, joka havaitsi gammapurkaus 071010B:n jälkihehkun, jonka Swift-teleskooppi oli havainnut vain 17 minuuttia aiemmin.