tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The World Factbook

The World Factbook, tai CIA World Factbook on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n julkaisema maantieteellinen vuosikirja, jossa on lyhyt esittely kaikista maailman maista. Koska teos on Yhdysvaltain liittovaltion viranomaisten kustantama julkinen asiakirja, on sen aineisto julkista omaisuutta, public domainia. Kirjan toimituskunta ei ole julkinen, vaan tiedon kirjan sisällöstä sille välittää julkista kontaktipintaa edustavat yhteyshenkilöt. Näin ollen kirjan sisällöstä muutoin kuin suoranaisten asiavirheiden osalta ei ole mahdollista keskustella. Kirjan luokittelut noudattavat Yhdysvaltain ulkopoliittisia linjauksia, mikä näkyy muun muassa Jugoslaviaa koskevien sivujen osalta ja Myanmarin nimittämisessä Burmaksi (Kts. vastaava englanninkielinen artikkeli). Kirjan aineisto kootaan lukuisista Yhdysvaltain liittovaltion virastoista ja lähteistä. Vuoden 2008 jälkeen kirjasta ei enää julkaista kirjaa, vaan toimitus on siirtynyt päivittämään verkkoversiota.
Kirja- ja verkkosivusto.
Kirjan verkkoversiossa olevia karttoja on käytetty runsaasti uudelleen, niin yksityisten henkilöiden kuin myös julkishallinnollisten organisaatioiden julkaisemassa aineistossa myös Yhdysvaltain ulkopuolella. Kirjan verkkoversiota päivitetään useita kertoja vuodessa.
Suomi The World Factbookissa.
Suomen osalta kirjassa muutoksina on ollut se, ettei Vasemmistoliittoa katsota enää kommunistiseksi puolueeksi kuten SKP ja SKDL sekä se, että kirjaan on tullut maininta "alueellisista kiistoista" (Karjala-kysymys), josta mainitaan, ettei Suomen hallituksella ole asiassa vaatimuksia. Verkkoversiossa voi olla ajoittain kirjoitusvirheitä suomenkielisten sukunimien osalta ja ajoittain päivitys tulee verrattain myöhään. Kun Jyrki Katainen ehti Yhdysvaltoihin ystävyyspuoluevierailulle republikaanisen puolueen luokse puheenjohtajana, oli verkkoversiossa maininta siitä, että Kokoomuksen puoluejohtaja on Ville Itälä. Kirjalla on palautekanava mahdollisista virheistä tai muusta palautteesta CIA:n verkkosivuilla.
Merkittävyys.
Koska "The World Factbook" on julkaisijaansa liittyen julkista tiedustelutietoa, on sitä pidettävä jonkinlaisena Yhdysvaltojen virallisia kantoja heijastelevana julkaisuna, vaikkei sen kustantaja ole politiikkaa muotoileva (policy making) liittovaltion virasto. Helposti verkosta saatavana ja kaikkien maiden osalta samankaltaisesti jäsenneltynä kirjan verkkosivusto on helppo referenssi. Näin ollen sen sisältämät kartat ovat levinneet laajalti Internetissä. Julkaisija CIA kuitenkin toivoo, että kun kirjan aineistoa käytetään, viitattaisiin siihen lähteenä.
ERA L6C

ERA L6C oli ERA:n käyttämä moottori. Sitä käytettiin ERA:n A-, B-, C- ja E-malleissa.
Naapurissa kummittelee (elokuva)

Naapurissa kummittelee on vuonna 1986 tehty kauhuelokuva. Se on Naapurissa kummittelee -trilogian ensimmäinen osa. Elokuvan on ohjannut Steve Miner.
Roger Cobb on menestyvä kauhukirjailija, mutta nyt hänellä on kaikki ideat lopussa. Syynä onkin että hänen poikansa on kadonnut jäljettömiin, vaimonsa ottanut avioeron ja hänen tätinsä on tehnyt itsemurhan. Roger saa idean muuttaa tätinsä vanhaan taloon, jonka jätti Rogerille perinnöksi. Siellä Roger saisi aikaa ja rauhaa miettiä uutta kirjaa. Mutta pian Roger huomaakin että talossa asuu jokin muukin kuin Roger.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Naapurissa kummittelee" saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Answers in Genesis

 
Answers in Genesis (lyhennettynä AiG, ) on kansainvälinen kristillinen järjestö, joka on keskittynyt erityisesti Nuoren Maan kreationismiin: levittämään käsitystä, että Jumala loi maailman kuudessa päivässä alle 10 000 vuotta sitten. Järjestö on perustettu vuonna 1994. Sen näkyvin saavutus on 28. toukokuuta 2007 avattu Luomismuseo () Petersburgissa Kentuckyssa Yhdysvalloissa.
Järjestö on vuonna 2016 avannut myös Ark Encounter -teemapuiston noin 60 km päässä Williamstownissa Kentuckyssa. Puistossa on 510 jalkaa pitkä ja 85 jalkaa leveä (155×26 m) Nooan arkin malli.
AiG tuottaa päivittäin puolitoistaminuuttisen tietoiskuohjelman, jota esitetään lukuisilla kristillisillä radiokanavilla. AiG:n päätavoite on levittää viestiä, jonka mukaan Raamattu on totta ja luomiskertomus on koko kirjan perusta. Järjestö on "puolikirkollinen" eli se ei ole opillisesti sitoutunut mihinkään kristinuskon suuntaukseen.
Voi juku – mikä lauantai

Voi juku – mikä lauantai on joulukuussa 1979 ensi-iltansa saanut suomalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut, osittain käsikirjoittanut ja tuottanut Visa Mäkinen. Elokuva oli Mäkisen debyytti ohjaajana. Elokuvan pääosissa nähdään muusikkona paremmin tunnetuksi tullut Erkki Liikanen, Pirjo Siiskonen, Riitta Käpynen ja Timo Nissi.
Elokuvassa kaksi kesäleskeksi jäänyttä kotirouvaa lähtee viikonlopuksi saunomaan ja kohtaa mielenkiintoisia tyyppejä. Elokuva kuvattiin syyskuussa 1979 kokonaisuudessaan Porissa.
Elokuva on julkaistu VHS-kasettina vuosina 1989, 1992 ja 1995. DVD-levynä elokuva on julkaistu kahdesti vuosina 2009 ja 2017. Elokuva on esitetty vain kerran televisiossa MTV2-kanavalta 5. elokuuta 1982, jolloin se sai katsojia 682 000.
Tuotanto.
Elokuvan käsikirjoitus syntyi Visa Mäkisen ja hänen vaimonsa Margitin yhteistyönä. Elokuvan 200 000 markan budjetista kolmannes oli tuotantoluottoa Suomi-Filmilta ja loput pankkilainaa. Lainan vakuutena oli Mäkisten omakotitalo. Ammattinäyttelijöitä tuotannossa olivat vain Timo Nissi ja Seppo Louko. Kuvaukset tapahtuivat Porissa syyskuun 1979 aikana. Elokuvan leikkaajaksi oli ilmoitettu Cristian Achander, jonka oikea nimi oli Heikki Arala. Elokuvan ensi-esitys oli Kino-Palatsissa Porissa 21. joulukuuta 1979. Varsinainen ensi-iltakierros alkoi helmikuussa 1980. Katsojia elokuva keräsi reilut 30 000.
Muut tekijät.
Visa Mäkinen muusikko (laulu)
Hannu Lumme musiikkitehosteet (äänitysassistentti)
Hannu Lumme musiikin sovitus, muusikko (viulukone / musiikkikappale Nukku-Matti)
Leena Palmu negatiivinleikkaus
Kokoonpanot
Freeway musiikki
Arvioita.
"Video-opas" vuodelta 1994 antaa elokuvalle 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Ernst Fehr

Ernst Fehr (s. 21. kesäkuuta 1956 Hard, Vorarlberg, Itävalta) on itävaltalais-sveitsiläinen taloustieteilijä. Hän on Zürichin yliopiston Kokeellisen taloustieteen laitoksen johtaja. Hän on tutkinut erityisesti ihmisen yhteistyön evoluutiota, varsinkin vastavuoroisuutta ja uusklassisen taloustieteen vallitsevan rationaalisen valinnan teorian rajoituksia. 
Fehr opiskeli taloustieteitä Wienin yliopistossa. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1980 ja tohtoriksi vuonna 1986. 
Hän on tehnyt tutkimusta myös neurotaloustieteen, behavioristisen taloustieteen ja kokeellisen taloustieteen aihepiireistä.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2009.
Pi pi pil... pilleri

Pi pi pil… pilleri on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Visa Mäkisen elokuva. Siinä potenssia lisäävän seksilääkkeen keksinyt professori (Matti Ruohola) kokeilee keksintöään käytännössä eräässä kylpylässä.
Vastaanotto.
Murskaavista arvosteluistaan huolimatta elokuva sai teatterikierroksellaan kahdeksalla esityskopiolla vajaat 44 000 katsojaa. Kolmoskanavan televisioesityksessä Club Erotica-ohjelmassa elokuun lopulla 1992 katsojia oli 477 000. Sen yhteydessä Jussi Karjalainen totesi "Helsingin Sanomissa Pi pi pil... pillerin" olevan ”Suomen kaikkien aikojen typerin elokuva. Ehkä. Toivottavasti.” "Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Pi pi pil… pilleri" saa 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”. Myöhemmässä TV-maailman kolumnissa kriitikko Henri Waltter Rehnström huomauttaa, miten Mäkisen elokuvaan on lainailtu suoraan musiikkia sekä tematiikkaa amerikkalaisesta pornoelokuvasta "Rollerbabies" (1976).
Flaming Youth

”Flaming Youth” on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1976. Se on viides raita yhtyeen studioalbumilla "Destroyer". Kappaleen ovat säveltäneet soolokitaristi Ace Frehley, rytmikitaristi ja laulaja Paul Stanley, basisti ja laulaja Gene Simmons sekä "Destroyer"-albumilla tuottajan roolissa toiminut Bob Ezrin.
Kappale ilmestyi singlenä 10. huhtikuuta 1976 b-puolenaan Paul Stanleyn säveltämä "God of Thunder", ja se nousi Billboardin singlelistalla Yhdysvalloissa korkeimmillaan sijalle 74 ja Suomessa virallisen singlelistan sijalle 30. "Flaming Youth" sijoittui albumin neljän singlejulkaisun - "Flaming Youth", "Shout It Out Loud", "Detroit Rock City" ja "Beth" - osalta kaikkein heikoimmin listoille Yhdysvalloissa, eikä siitä koskaan muodostunut mainittavaa hittiä.
Kiss esitti "Flaming Youthia" konserteissaan ahkerasti etenkin "Destroyeria" seuranneella maailmankiertueellaan, mutta se on sittemmin jätetty pois eikä yhtye ole esittänyt kappaletta muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta enää 1970-luvun jälkeen. Kappaleen nimi juontaa juurensa samannimisestä newyorkilaisyhtyeestä, jonka lämmittelyesiintyjänä Kiss oli esiintynyt uransa alkutaipaleella. Bob Ezrin innostui nimestä ja halusi työstää albumille samannimisen kappaleen, joten hän yhdisti albumin ylijäämämateriaalia jonka seurauksena Ezrin, Stanley, Simmons ja Frehley sävelsivät kappaleen lopulliseen muotoonsa. Esimerkiksi kappaleen pääriffi oli Simmonsin kirjoittamasta kappaleesta "Mad Dog", joka on sittemmin julkaistu alkuperäisessä muodossaan Kissin "The Box Setiltä".
Sessiomuusikko Dick Wagner soitti Ace Frehleyn sijasta kappaleen soolokitaraosuudet Paul Stanleyn soittaessa rytmikitaraa.
Perceptor

Perceptor on hahmo fiktiivisessä Transformers-universumissa.
The Transformers.
Alkuperäisessä "Transformers"-sarjassa Perceptor on tutkija, joka muuttuu mikroskoopiksi, tai lasertykiksi. Hän on Optimus Primen jälkeen älykkäin Autobotti. Perceptorin tiedonjano on sammumaton ja se jättää kaiken muun varjoonsa. Hän on Maassa kuin kullankaivaja, joka löytää uuden kultasuonen ja mässäilee rikkauksilla, joiden loppumisesta hänellä ei ole tietoa.
Perceptorin erikoistehtävänä on tutkia, miten Autobotit parhaiten sopeutuisivat Maan olosuhteisiin, ja myös miten maan vieras ympäristö vaikuttaa Autobotteihin. Perceptor tuntee kaikki tieteenalat, mutta hän on erikoistunut metallikirurgiaan, molekyylikemiaan ja sähkötekniikkaan. Mikroskooppimuodossaan hän voi suurentaa kohteen jopa 10 000 -kertaiseksi. Tykkimuodossa hän voi ampua tarkasti 3 200 kilometrin päähän. Hän voi käyttää tykkiä robottimuodossaan,mutta hän voi muuttaa sen myös liikkumattomaksi kenttätykiksi. Eräässä tuotantopöydälle jääneessä alkuperäisen piirrossarjan jaksossa nähtiin Perceptorin alkuperäinen Cybertron-muoto: avaruusalus, jota jakson nähneet ovat kuvailleet Legoista rakennetun lenkkitossun näköiseksi.
Unicron-trilogia.
"ssa" ja "issa" Perceptor koostuu kolmesta Mini-Conista: High Wiresta, Sureshockista ja Grindorista. Armadassa Perceptor on lasten ystävä ja kokoonsa nähden hyvä taistelija. "Energonissa" Perceptor on Kickerin ystävä, vaikka rooli onkin pienempi kuin "Armadassa".
Transformers: Animated.
"issa" Perceptor on Autobottien Tiedeministeriön johtaja ja yksi Suureuvoston jäsenistä Alpha Trionin ohella. Hän vastasi myös luotettavan insinöörinsä, Wheeljackin, ohella Omega Supremen rakentamisesta 4 miljoonaa vuotta sitten. Perceptorilla ei ole sarjassa ääninäyttelijää ollenkaan. Hänen puheroolinsa on tehty PlainTalk-puheentunnistusohjelmalla.
Transformers: Rescue Bots Academy.
 Perceptor toimi ennen Optimus Primen tiedeupseerina, ja hän ja Bumblebee ovat olleet pitkäaikaisia ystäviä. Kun Bumblebee ja Wedge olivat pelastamassa kivimäisiä avaruusolentoja, Bumblebee kutsui hänet auttamaan heitä. Ja kun tehtävä oli suoritettu, hänestä tuli Rescue Botti-akatemian matikka- ja tiedeopettaja.
Pekka ja Pätkä (televisiosarja)

Pekka ja Pätkä on Visa Mäkisen ohjaama ja tuottama, "Pekka Puupää" -sarjakuvan hahmoihin perustuva suomalainen televisiosarja, jonka MTV esitti vuonna 1986. Sarjan jaksot on julkaistu vuonna 2003 DVD- ja VHS-julkaisuina nimillä "Pekka Puupää seikkailee" ja "Pekka Puupää tositoimissa". Vuonna 2017 VL-Media julkaisi uudet painokset sarjan DVD-julkaisuista.
Visa Mäkinen teki ensimmäisen "Pekka Puupää" -elokuvansa "Pekka &amp; Pätkä ja tuplajättipotti" vuonna 1985. Elokuva ei menestynyt, ja sitä kävi teattereissa katsomassa vain noin 4 000 katsojaa. Elokuva pilkottiin televisiosarjaan kolmeksi jaksoksi, joissa Esko Roineen esittämä Pekka näkee unta toisesta Pekasta. Keväällä 1986 esitetty televisiosarja oli menestys. Sen suosio rohkaisi Mäkistä tekemään samana vuonna samasta aiheesta vielä toisen elokuvan "Pekka Puupää poliisina".
Beth

”Beth” on hard rock -yhtye Kissin kappale albumilta "Destroyer". Saavutettuaan sijan 7 vuonna 1976 se on ollut Kissin korkeimman sijan saavuttanut kappale Yhdysvalloissa. Se oli heidän ainoa Top 10 -kappaleensa Yhdysvaltain singlelistoilla, kunnes ”Forever” albumilta "Hot in the Shade" saavutti sijan 8 vuonna 1990.
Kappaleen, jonka alkuperäinen nimi oli ”Beck”, kirjoitti ja lauloi rumpali Peter Criss. ”Beth” oli viime hetken lisäys "Destroyerille", sillä Paul Stanley ja Gene Simmons eivät alkujaan halunneet sitä levylle, mutta yhtyeen manageri Bill Aucoin puhui heidät ympäri.
Vastaanotto.
Kun single julkaistiin, ”Beth” oli aluksi kappaleen ”Detroit Rock City” B-raitana. Silti radioasemilla ”Beth” sai enemmän soittoa kuin A-raita ja oli muutenkin radioasemien suosikki, joten KISS ja Casablanca Records päättivät vaihtaa ”Bethin” A-raidaksi ja ”Detroit Rock Cityn” B-raidaksi ja siten se menestyi vielä paremmin.
Vuonna 1977 kappale voitti People’s Choice Award -palkinnon.
Muuta.
Suomalainen hiphop-yhtye Nuera samplasi Bethiä kappaleeseensa ”Don’t Touch the Mike”, joka löytyy yhtyeen vuonna 2000 julkaistulta albumilta "Honesty".
Montreal AAA

Montreal AAA () on Montrealista, Kanadasta tuleva urheiluseura, joka on saavuttanut menestystä useista eri lajeista. Seurasta on tullut muun muassa moukarinheiton ja uinnin olympiavoittajia.
Seura perustettiin vuonna 1881, kun paikalliset pyöräily-, lumikenkä- ja lacrosseseurat yhdistyivät. Seura on voittanut jääkiekon Stanley Cupin vuosina 1893, 1894 ja 1902. Se on voittanut myös jääkiekon Allan Cupin vuonna 1930. Amerikkalaisessa jalkapallossa seura voitti Grey Cupin vuonna 1931. Nykyisin seura keskittyy kuntosalin ylläpitoon nimellä Club Sportif MAA.
Italialaissodat

Italialaissodat eli suuri Italian sota oli sarja pääasiassa Italiassa vuosina 1494–1559 käytyjä sotia, joihin osallistui pääosa Euroopan silloisista suurvalloista. Sodat saivat alkunsa Ranskan kuningas Kaarle VIII:n laajentumispyrkimyksistä Italiaan Milanon herttuakunnan ja Napolin kuningaskunnan suhteen, mutta laajenivat lopuksi koskemaan muitakin alueita. Sotia leimasi jatkuva voimasuhteiden muutos, kun taistelevien osapuolten liittokunnat muuttivat muotoaan.
Eurooppalainen sodankäyntitaito kehittyi huomattavasti italialaissotien aikana tykkien, bastionijärjestelmän sekä jalka- ja ratsuväen taktiikan ja aseistuksen suhteen.
Italialaissodat päättyivät vuonna 1559, kun Espanja eli Kastilian kruunu sai itselleen Milanon herttuakunnan ja Napolin kuningaskunnan. Hävitys Italiassa siirsi Euroopan taloudellista ja kulttuurista painopistettä pohjoisemmaksi.
Luettelo Mars-luotaimista

Tämä on luettelo ensisijaisesti Marsia tutkimaan lähetetyistä luotaimista. Marsia kohti alettiin jo vuonna 1960 lähettää miehittämättömiä avaruusluotaimia. Maasta Marsiin kannattaa lähettää luotaimia noin kahden vuoden välein niin sanottujen laukaisuikkunoiden kuluessa, joissa planeettojen väliset asennot ovat sopivia Marsiin kohtalaisen nopeasti ja pienin polttoainekustannuksin lentämiseksi.
Poimintoja Mars-luotaimista.
14. kesäkuuta 1965 amerikkalainen Mariner 4 lensi Marsin ohi paljastaen planeetan kraatterit. Lisää kuvia lähettivät 1960-luvun lopulla amerikkalaiset Mariner 6 ja 7. Amerikkalaisten menestys jatkui 1971 ensimmäisellä kiertorataluotaimella Mariner 9:llä, joka kartoitti koko planeetan pinnan. 1970-luvulla Neuvostoliiton Mars-ohjelma kärsi monia takaiskuja varsinkin laskeutumisyrityksissä. 1976 amerikkalaiset onnistuivat laskeutumaan ensimmäistä kertaa Marsiin Viking 1 ja Viking 2 -luotaimilla.
Neuvostoliiton 1988 laukaistut Fobos-luotaimet menetettiin Marsin lähellä. Myös Venäjän Mars 1996 -ohjelma meni pieleen. Japanin ensiyritys Nozomi epäonnistui myös. 1996 lähetetty Yhdysvaltain Mars Pathfinder laskeutui Marsin pinnalle, mutta Mars Polar Lander epäonnistui. Amerikkalaiset Mars-mönkijät (engl. lyhenne MER) "Spirit" ja "Opportunity" saapuivat Marsiin tammikuussa 2004 ja ovat kestäneet toiminnassa pitkästi yli odotusten. Samoihin aikoihin Esan ensimmäinen Mars-luotain Mars Express kiersi Marsia ja kuvasi muun muassa amerikkalaisten Mars-kulkijoiden laskautumispaikan. Amerikkalaisten Phoenix laukaistiin 2007 ja se laskeutui onnistuneesti 26. toukokuuta 2008.
2014 Intia onnistui Mars Orbiter Missionilla asettumaan kiertoradalle. Vuonna 2012 Marsiin laskeutunut Nasan Mars Science Laboratory avasi uuden kokoluokan Mars-kulkijoihin. Vuonna 2021 sekä Arabiemiirikunnat että Kiina onnistuivat saamaan ensi kertaa luotaimensa Marsin kiertoradalle.
Vilkutus

Vilkutus on ihmisen ele. Siinä käsi tai kädet nostetaan ylös, suoristetaan sormet, paljastetaan kämmen eteenpäin toista ihmistä kohti, ja heilutetaan kättä sivuttaissuunnassa edestakaisin. Nykyisin vilkutetaan lähinnä hyvästeltäessä jonkin matkan päästä, yleensä oikealla kädellä.
Alkuperäinen vilkutuksen merkitys lienee ollut aiheuttaa sivuttaisliikettä, jotta toinen ihminen havaitsisi vilkuttajan tai näkisi tämän paremmin. Vilkutuksella on voitu varoittaa tai kertoa oma sijainti. Tervehdyksessä, jossa kämmen on näytetty toiselle, on voinut olla myös merkityksenä osoittaa olevansa aseeton, ja että käsi ei ole nyrkissä kuten vihaisella voi olla. Tähän arvellaan perustuvan myös kättelyn.
Three Imaginary Boys

Three Imaginary Boys on englantilaisen rockyhtye The Curen esikoisalbumi vuodelta 1979. Se sisältää yhtyeen silloisen basistin, Michael Dempseyn, laulaman coverversion Jimi Hendrixin ”Foxy Ladystä”. Albumi julkaistiin uudelleen masteroituna vuonna 2004, jolloin siihen liitettiin toinen CD aiemmin julkaisemattomia kappaleita. Esikoisalbumilla kuuluvat vielä yhtyeen perustamisvaiheen Buzzcocks-vaikutteet varsinkin kappaleissa Object ja It's Not You. 
Kappaleet.
Alkuperäinen julkaisu.
Cd-levyllä myös 13. bonuskappale "The Weedy Burton", jota ei ole merkitty albumin kappaleluetteloon. Vinyyliversiosta se puuttuu.
2004 -uudelleenjulkaisu.
Levy yksi
Sama kuin alkuperäisessä julkaisussa.
Levy kaksi
Kokoonpano.
Tuotanto.
Albumi on äänitetty ja miksattu Lontoon Morgan Studiosilla Englannissa, tuottajana oli Chris Parry.
Mars 3

Mars 3 oli Neuvostoliiton vuonna 1971 Marsia tutkimaan lähettämä avaruusluotain. Luotain oli kaksiosainen: se koostui kiertorataosasta ja laskeutumiskapselista. Mars 3 laukaistiin 28. toukokuuta 1971 ja laskeutumiskapseli irroittautui luotaimesta 2. joulukuuta 1971 laskeutuakseen planeetan pinnalle.
Mars 3:n laskeutujan lähetin lopetti toimintansa 20 sekuntia laskeutumisen jälkeen tuntemattomista sysistä eikä signaalia enää tullut Maahan asti. Ei ole tiedossa, oliko kyse laskeutujan viasta vai kierorataosasta johtubasta viestinnän viiveestä. Luotain lähetti kuvan, josta ei saanut selvää yksityiskohdista ja valaistus oli heikko, mutta tämä virhe saattoi johtua Marsissa tuolloin olleesta pölymyrskystä. Toisten lähteiden mukaan tämä oli valheellista propagandaa, jolla haluttiin peittää operaation täydellinen epäonnistuminen. 
Vuonna 2013 Marsin pinnalta otetuista kuvista löydettiin osia, jotka saattoivat olla Mars 3:n jäännökset.
Luotaimen edeltäjä oli Mars 2 ja näiden jälkeen lähetettiin Marsiin vielä luotaimet 4, 5, 6 ja 7. Mars 2 ja 3 olivat rakenteeltaan samanlaisia avaruusluotaimia.
Aliens versus Predator (sarjakuva)

Aliens versus Predator on Dark Horse Comicsin vuosina 1989–1991 julkaisema sarjakuva. Sarjakuvaa julkaistiin "Dark horse Presentsin" numeroissa 34–36 ja omana julkaisuna "Aliens vs. Predator 1–4". Kokooma-albumi kaikista jaksoista julkaistiin vuonna 1991 (isbn 1-878574-27-2). Sarjakuvan käsikirjoitti Randy Stradly. Kuvituksesta ja tussauksesta vastasivat Phil Norwood, Chris Warner, Karl Story ja Robert Campanella. 
Sarjakuva yhdisti ensimmäistä kertaa kaksi science fiction -elokuvien kuuluisaa hirviötä.
Teoksessa esitettiin ensimmäistä kertaa myöhemmin käytetty ajatus Predator-lajin metsästysretkistä osana heimojen initiaatiomenoja.
Sarjakuvan ensimmäiset kolme jaksoa ”The Cracks in Our Technology”, ”The Old Ways Seem More Honest” ja ”A change of Scenery” pohjustavat lopun tarinan kuvaamalla miten Predator istuttaa Alienia eri planeetoille myöhempää miehuuskoetta varten. Sarjakuvan loput jaksot ”Somebody’s Idea of Paradise”, ”Weve got an Emergency Here”, ”Never Align Yourself With a Loser”, ”I’ll Remember You” ja ”Trophies” kuvaavat pieleen mennyttä miehuuskoetta kuvitteellisella planeetta Ryushilla.
Sarjakuvan jälkeen Alien vs. Predator -teema on toistunut muissakin medioissa, kuten elokuvissa ("Predator 2" -elokuvan lopussa voitonmerkkien joukossa roikkuva alienin kallo, "Alien vs. Predator"), kirjoissa ja videopeleissä.
Hästholmen

Hästholmen on Uudellamaalla Loviisan kaupungissa Lappomin kylässä sijaitseva saari. Se sijaitsee Loviisan keskustasta on noin 15 kilometriä kaakkoon. Valtatieltä 7 sinne johtaa Saaristotie ja Atomitie (1583), ja Kirmosundin salmen ylitse 200 metriä pitkä pengertie ja silta. Saaren ja sen pohjoispuolella olevan niemen eteläkärjen omistaa Fortum, jonka omistuksessa on maata noin 170 hehtaaria. Lähin taajama on Valkon kylä. Saari on noin 1,5 km pitkä ja 0,6 km leveä, ja sen korkein kohta on 16 metriä. Saarella on helikopterikenttä.
Saaressa on Suomen ensimmäinen ydinvoimala Loviisan ydinvoimala. Lisäksi siellä on 1987 perustettu kalanviljelylaitos Loviisan Smoltti, joka hyödyntää voimalaitoksen lauhdevettä. Saaren kaavassa on sen eteläosassa varaus uuteen teollisuusrakentamiseen.
Voimalan jäädytysvesi otetaan saaren länsipuolelta Hudöfjärdenistä ja johdetaan mereen Hästholmsfjärdeniin noin 8–11 °C lämmenneenä.
HAL-00

HAL-00 on suomalaisen Virtanen-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1974.
Kappaleet.
CD:n bonuskappaleet
Rybinsk

Rybinsk () on runsaan 200 000 asukkaan kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan ja Šeksnan yhtymäkohdassa. 
Historia.
Varhaiset vaiheet.
Rybinsk on yksi slaavien vanhimpia kaupunkeja Volgan varrella. Ensimmäisen kerran paikka mainitaan vuonna 1071 nimellä "Ust-Šeksna" eli ”Šeksnan suu”. Seuraavan neljän vuosisadan ajan kaupunkia kutsuttiin vaihtelevasti Ust-Šeksnaksi ja Rybinskiksi. Vuodesta 1504 se mainitaan nimellä "Rybnaja Sloboda" (”kalastuskylä”). Nimi johtunee siitä, että kaupungista vietiin paljon sampia muualle.
1600-luvulla sloboda vaurastui kaupalla Länsi-Euroopan kanssa. Silloin rakennettiin useita kivikirkkoja, joista vain yksi on säilynyt nykypäivään. Vanhempaa arkkitehtuuria voi löytää kaupungin ulkopuolelta.
Kultakausi.
1700-luvulla kylän kaupan määrä kasvoi. Katariina II myösi Rybnaja Slobodalle kaupunginoikeudet 1777 ja nimesi sen Rybinskiksi. Kylän satamassa suuret Volgan alukset purettiin pienempiin veneisiin, jotka jatkoivat matkaa matalaan Mariinskin kanavaan, joka yhdistää Keski-Venäjän Itämereen. Kaupungissa oli 7 000 asukasta, mutta siellä saattoi kerrallaan majoittua 170 000 merimiestä ja 2 000 alusta. Vähitellen pieni satama tuli tunnetuksi ”proomujen pääkaupunkina”.
Kaupungin tunnetui maamerkki, uusklassinen Kristuksen kirkastumisen katedraali, rakennettiin Volgan rannalle vuosina 1838–1851.
Ylisen Volgan kauppakeskuksena Rybinsk houkutteli ulkomaalaisia Länsi-Euroopasta. Tämän myötä Rybinskiin rakennettiin sekä luterilainen että roomalais-katolinen katedraali.
1900-luku.
Neuvostovuosina Rybinskin nimi vaihtui neljä kertaa: Štšerbakov (1946), jälleen Rybinsk (1957), Andropov (1984) ja jälleen Rybinsk (1989).
Tärkeimmät teollisuudenalat nyky-Rybinskissä ovat lentokoneiden moottorien valmistus ja vesivoimalaitos. Kuten asiantuntijat varoittivat, Rybinskin jättiläispato, joka pitää takanaan Rybinskin tekojärveä (aikoinaan oli maailman suurin tekojärvi), asettaa kaupungin suureen vaaraan, jos pato murtuu.
Uusi jääkausi uhkaa

Uusi jääkausi uhkaa on suomalaisen Virtanen-yhtyeen toinen ja viimeinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1975.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Veltto Virtanen, ellei toisin mainittu.
CD:n bonuskappaleet
Tony Rolt

Anthony Peter Roylance "Tony" Rolt (s. 16. lokakuuta 1918 Bordon, Hampshire – 6. helmikuuta 2008) oli brittiläinen kilpa-autoilija. 
Ura.
Hän osallistui vuosina 1950, 1953 ja 1955 kolmeen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun, jotka olivat kaikki Britannian GP:itä. Hän keskeytti jokaisessa. Hän voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1953.
Kilpa-ajouransa jälkeen Rolt ryhtyityi liikemieheksi ja perusti Freddy Dixonin kanssa turvavarusteita, kuten lukkiutumattomia jarruja valmistavan yrityksen. Lisäksi hän turvasi taloudellisen toimeentulonsa tekemällä yhteistyötä Harry Fergusonin kanssa, joka valmisti traktoreita. Myöhemmin Fergusonin kuoleman jälkeen hän alkoi rakentaa vuonna 1961 yksipaikkaisia Ferguson -kilpa-autoja, joilla Stirling Moss voitti F1-sarjan ulkopuolisen Oulton Parkin kilpailun. Ennen kuolemaansa Rolt oli viimeinen elossa ollut ensimmäiseen F1-kisaan Silverstonessa vuonna 1950 osallistunut kuljettaja.
Sotilastausta.
Rolt oli suorittamassa asepalvelusta kiväärikompaniassa, kun toinen maailmansota syttyi. Hänen yksikkönsä jäi puolustamaan Calais’ta, kun britit joutuivat vetäytymään Dunkerqueen. Rolt itse jäi vangiksi, ja hän joutui vankileirille. Leirillä hän yritti pakoa seitsemän kertaa, minkä vuoksi hänet siirrettiin tarkasti vartioituun vankilaan. Hän suunnitteli pakoa vankilasta riippuliitimen avulla, mutta liittoutuneet vapauttivat vankilan, ennen kuin liidin oli valmis.
Klassikot – Ne surkeimmat

Klassikot – Ne surkeimmat on suomalaisen Virtanen-yhtyeen kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen koko tuotannon. Se julkaistiin vuonna 1990 paitsi tupla-LP:nä, myös kahtena C-kasettina, joista ensimmäinen sisälsi A- ja B-puolet ja toinen vastaavasti C- ja D-puolet.
Hanna Ekola

Hanna Ekola-Salonen (o.s. Heikkilä, s. 9. marraskuuta 1961 Kiikka) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja kirjailija, joka tunnetaan veljensä Martti Heikkilän säveltämästä, vuonna 1990 julkaistusta hitistä "Villihevosia" sekä persoonallisesta äänenkäytöstään.
Ura.
Ekola on esittänyt sekä kevyttä että hengellistä musiikkia ja kirjoittanut kristillistä kirjallisuutta. Ekola esiintyi yhdessä miehensä Lido Salosen (1950–2008) ja Virpi Salon (Lahti) kanssa. Hanna Ekola on jatkanut keikkailua pääasiassa kirkoissa Virpi Salon kanssa puolisonsa kuoleman jälkeenkin. 
Ekola on koulutukseltaan teologi. Hän on toiminut Suomen vanhimman kristillisen lastenlehden, "Vinkin", päätoimittajana. Hän on lapsesta lähtien tehnyt lauluja Martti Heikkilän ja sisarensa Saara Suvannon kanssa ja osa kappaleista onkin päätynyt soololevyille, esimerkiksi Ekolan debyyttialbumilta löytyy Heikkilän ja Ekolan yhdessä tekemä kappale "Huomisaamun aikaa". Ekola tekee lisäksi jonkin verran yhteistyötä myös muiden lauluntekijöiden kuten Kai Jämsän kanssa; Jämsän ja Ekolan yhdessä tekemistä kappaleista osa on päätynyt muille artisteille. "Luonnonlapset"-levyn kappaleista osan Ekola on säveltänyt ja sanoittanut itse.
Ekolan "Villihevosia"-hitti oli vuoden 1991 soitetuin radiokappale, ja levy myi kulta- ja platinalevyjä. Se julistettiin ärsyttävimmäksi iskelmäksi Ylen kyselyssä vuonna 2015. Vuonna 2011 Päijät-Hämeen käräjäoikeudessa käsiteltiin juttu, jossa törkeästä pahoinpitelystä syytettynä oleva mies oli puukottanut toista miestä, joka oli lauleskellut Ekolan "Villihevosia"-laulua.
Ekola on saanut levyistään useita kultalevyjä ja yhden platinalevyn ja hänet on palkittu Emma-palkinnolla vuoden naissolistitulokkaana 1991. Hän on kirjoittanut 28 kristillistä kirjaa ja hänet on palkittu vuonna 1997 "Vuoden kiinnostavin kristillinen kirja" -palkinnolla.
Ekola toimii yrittäjänä. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuoden 2022 alusta alkaen.
Yksityiselämä.
Hanna Ekola on leski. Hänen puolisonsa oli Juha "Lido" Salonen ja Ekolalla on vuonna 1998 syntynyt poika. Salonen kuoli syöpään vuonna 2008. Ekola on sen jälkeen löytänyt uuden miessuhteen ja asuu Pusulassa.
Edesmennyt laulaja ja lauluntekijä Saara Suvanto oli Hanna Ekolan sisar.
Natascha Börger

Natascha Vanessa Börger Sevilla (s. 1981) on saksalainen valokuvamalli ja kauneuskuningatar. Hän syntyi Venezuelassa, ja hänellä on saksalainen isä. 
Börger voitti vuonna 2002 Miss Saksa -kilpailun. Hän osallistui saman vuoden toukokuussa Miss Universe -kilpailuun San Juanissa, Puerto Ricolla. Hän voitti elokuussa 2002 Top Model of the World -kilpailun Aachenissa. 
Natascha Börger kruunattiin Miss Baltic Seaksi 2003 ja sijoittui toiseksi Miss Eurooppa -kilpailussa 2002. Hän meni vuonna 2005 naimisiin amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Gabriel Crecionin kanssa. Pari asuu yhdessä Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Faith (The Curen albumi)

Faith on The Curen kolmas albumi ja se on julkaistu vuonna 1981. Se julkaistiin uudelleen vuonna 2005 kahden levyn versiona. Toinen levy sisältää muun muassa ennenjulkaisemattomia demoja.
Kappaleet.
Uusintapainoksen bonuslevy.
CD sisältää harvinaisia kappaleita vuosilta 1980–1981.
Peter Stuhlmacher

Peter Stuhlmacher (18. tammikuuta 1932 – 5. huhtikuuta 2025) oli saksalainen teologi ja Uuden testamentin tutkija, joka toimi professorina Ebehard Karlin yliopistossa Tübingenissä.
Ura.
Stuhlmacher kirjoitti ylioppilaaksi Stuttgartissa vuonna 1951 ja opiskeli sen jälkeen vuoteen 1958 asti teologiaa Tübingenin yliopistossa, jossa hän toimi aktiivisena assistenttina protestanttisen teologian seminaarissa vuosina 1959–1968. 1962 hän väitteli tohtoriksi ja keskittyi Uuden testamentin teologian tutkimukseen. Vuosina 1968–1972 Stuhlmacher toimi Uuden testamentin teologian professorina Erlangenin yliopistossa, mutta palasi Tübingeniin 1972, jossa hän toimi professorina eläkkeelle jäämiseensä asti vuonna 2000.
Teologia.
Jo ensimmäisestä Apostoli Paavalia käsittelevästä tutkimuksestaan alkaen Stuhlmacher sai kansainvälistä huomiota. Hän aloitti (yhdessä Harmut Gesen kanssa) niin sanotun jälkikriittisen teologisen ohjelman pyrkimyksenään luoda raamatullista teologiaa. Tämä Stuhlmacherista alkanut raamattuteologiaksi kutsuttu tutkimustraditio yhdistää tieteellisesti pätevän akateemisen eksegetiikan ja Raamatun hengellisen lukutavan. Stuhlmacherille eksegetiikka, kirkko ja lähetys muodostivat yhden kokonaisuuden. Niinpä hän kannatti kirkon suuntautumista entistä enemmän alkukristillisyyden mukaiseen hengellisyyteen ja siten kotikokoontumisiin ja yleiseen pappeuteen. Lähetystyö ja evankeliointi olivat Stuhlmacherille Uuden testamentin keskus, josta käsin kirkko alun perin sai muotonsa ja josta käsin sen tulisi saada muotonsa yhä edelleen. Vanhemmilla päivillään Stuhlmacher koki vetoa erityisesti pietistisiin piireihin ja evankelikaalisiin pastoreihin. 1990-luvulla Stuhlmacher kehitti edelleen ja yhtenäisti Uuden testamentin raamattuteologiaa käsitellen runsaasti muun muassa Raamatun tulkintaa. Stuhlmacherin aloittamaa uutta raamattuteologista ohjelmaa pohjustivat, jatkoivat ja kehittivät muun muassa Oscar Cullmann, Joachim Jeremias, Leonhard Goppelt ja Ulrich Wilkens. Se muodostaa akateemisessa teologiassa toisen valtauoman ja vaihtoehdon bultmannilaiselle ns. historiallis-kriittisen kauden teologialle.
Miss Baltic Sea

Miss Baltic Sea oli Itämeren maissa vuosittain järjestettävä kauneuskilpailu. Se aloitettiin vuonna 1990, jolloin järjestettiin Miss Baltic Sea 1991 -kilpailu. Viimeisen kerran kilpailu järjestettiin itsenäisenä vuoden 2005 syksyllä, jolloin valittiin Miss Baltic Sea 2006. Tämän jälkeen Miss Skandinavia-kilpailu yhdistettiin Miss Baltic Sea -kilpailun kanssa ja yhdistetty kilpailu järjestettiin vielä kahdesti.
Byam Martinin saari

Byam Martinin saari on yksi Kuningatar Elisabetin saarista Nunavutin territoriossa Kanadassa. Saari on noin 46 kilometriä pitkä, 37 kilometriä leveä ja pinta-alaltaan 1 150 neliökilometriä. Saari sijaitsee Melvillensaaren itäpuolella.
Saaren nimesi brittiläinen tutkimusmatkailija William Edward Parry etsiessään Luoteisväylää Atlantilta Tyynellemerelle.
Tiia Louste

Tiia Marja Kristiina Louste (oik. Louste-Tirranen, s. 28. toukokuuta 1947 Kannus) on suomalainen näyttelijä.
Ura.
Louste on valmistunut näyttelijäksi Suomen teatterikoulusta vuonna 1968, jonka jälkeen hän on näytellyt useissa elo­kuvissa ja televisio­sarjoissa. Louste on myös ollut kiinnitettynä Tampereen Teatterin, Intimi­teatteriin, Teatteri Pieneen Suomeen sekä Helsingin Kaupunginteatteriin 2001–2015.
Louste kuuluu Ryhmäteatterin perustaja­jäseniin.
Yksityiselämä.
Louste on naimisissa valo- ja ääni­suunnittelija Tomi Tirrasen kanssa.
Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulu

Helsingin yliopiston Viikin normaalikoulu (lempinimi Viikin norssi) on Helsingin Viikissä, Latokartanossa sijaitseva, peruskoulun alaluokat 1–6 ja yläluokat 7–9 sekä lukion käsittävä koulu. Se on Helsingin yliopiston käyttäytymistieteellisen tiedekunnan erikoisyksikkö ja toimii normaalikouluna eli opetusharjoittelukouluna. Koulussa auskultoivat sekä luokanopettajat että aineenopettajat, toisin kuin yliopiston toisessa harjoittelukoulussa Helsingin normaalilyseossa, jossa auskultoivat vain aineenopettajat. 
Vuonna 2023 Viikin normaalikoulussa oli peruskoulussa noin 710 oppilasta ja lukiossa noin 270 opiskelijaa. Vuonna 2025 lukion keskiarvoraja oli 8,58. Opettajia on noin 90. Koulun johtavana rehtorina toimii kasvatustieteen tohtori Tapio Lahtero.
Historia.
Viikin normaalikoulu on historialtaan Helsingin vanhimpia, joskin Suomen ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu oli perustettu Jyväskylään 1864. Helsingin Suomalainen Tyttökoulu perustettiin vuonna 1869 yksityisenä tyttökouluna. Sen perustivat yliopiston lehtori Bernhard Fredrik Godenhjelm ja hänen vaimonsa Ida Godenhjelm. Koulu valtiollistettiin 1886, ja siitä tuli 1934 maan ainoa tyttönormaalilyseo eli opetusharjoittelukouluna toimiva tyttökoulu.
Ensimmäiset sata vuotta koulu toimi Helsingin kantakaupungissa, vuodesta 1934 nimellä Tyttönormaalilyseo. Vuonna 1884 koulu sai käyttöönsä Sebastian Gripenbergin suunnitteleman koulurakennuksen Helsingin Kampissa osoitteessa Bulevardi 8 (Yrjönkatu 18). Myöhemmin koulu toimi Etu-Töölössä Runeberginkadulla rakennuksessa, joka sittemmin oli ensin Kauppakorkeakoulun käytössä ja remontin jälkeen Helsingin Aikuisopistona. Vuonna 1969 koulu siirtyi Etelä-Haagaan rakennettuun, arkkitehti Raili Hietasen suunnittelemaan rakennukseen. Se alkoi samalla ottaa myös poikaoppilaita ja muuttui siten tyttökoulusta yhteiskouluksi. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 1974 koulusta tuli Helsingin yliopiston alainen opetusharjoittelukoulu, ja siihen liitettiin samalla peruskoulun alaluokat. Vuonna 2003 koulu siirtyi Viikkiin yliopiston Viikin kampuksen yhteyteen ja sai modernin koulurakennuksen, jossa kaikki luokka-asteet pääsivät ensi kerran saman katon alle. Samalla se otti käyttöön nykyisen nimensä.
Kirsi Salo

Kirsi Salo (s. 7. helmikuuta 1967 Helsinki) on suomalainen televisiopersoona ja hyvinvointivalmentaja. Hän luennoi ja kurssittaa hyvinvoinnin teemoista ja on tehnyt Suomen ensimmäisen tantrisen verkkokurssin pareille. Salo on tuonut Suomessa voimakkaasti esiin tantran hyötyjä emotionaalisen eheytymisen työvälineenä.
Salo on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Aiemmin hän on työskennellyt rahoitusalalla, muun muassa osakkaana GF Money Oy:ssä sekä talousvalmentajana nettivälittäjä Nordnetissä. Hän aloitti uransa MTV3-kanavan "Talousuutiset"-ohjelmassa ja siirtyi myöhemmin Neloselle uutistenlukijaksi. Vuonna 2002 MTV3:lla alkoi Salon juontama "Heikoin lenkki" -visailuohjelma, jota jatkettiin kolme vuotta. Se keräsi parhaimmillaan yli 700 000 katsojaa. Heikoimmassa lenkissä Salolla oli kärkäskielisen juontajan rooli.
Vuonna 2006 Kirsi Salo juonsi Sub-televisiokanavalla "Baari"-ohjelmaa. Syksyllä 2007 hän aloitti televisioruutuihin palanneen "Tupla tai kuitti" -ohjelman emäntänä. Salon viimeisin ohjelma on Nelosen tositelevisiosarja "Kirsi ja himoshoppaajat", jossa hän Terhi Majasalmen kanssa auttaa ihmisiä huolehtimaan taloudestaan.
Salo on ollut kihloissa rockmuusikko Sammy Aaltosen kanssa. Pariskunnalla on kaksi yhteistä poikaa.
Vuonna 2017 Kirsi Salo kertoi ostaneensa talon ja maata Kolumbiasta ja perustavansa sinne ekokylän ja hyvinvointikeskuksen. Sittemmin Kirsi Salo on luopunut Kolumbian ekokylästä ja perustanut Juvalle Onnellisten kylän. Hän kertoo eronneensa suhteesta vuonna 2023.
Benjamín Mendoza y Amor Flores

Benjamín Mendoza y Amor Flores (1935−2014) oli bolivialainen surrealistinen taidemaalari, joka yritti murhata paavi Paavali VI:n Manilan lentoasemalla Filippiineillä vuonna 1970.
Mendoza syntyi La Pazissa. Hän lähti kotimaastaan vuonna 1962. Vuosina 1962–1970 Mendoza asui Argentiinassa, Yhdysvalloissa, Japanissa, Hongkongissa ja Filippiineillä.
27. marraskuuta vuonna 1970 kello 9.30 aamulla hän yritti murhata papiksi pukeutuneena paavi Paavali VI:n puukolla, kun tämä oli noussut yksityiskoneesta Manilan lentoasemalla. 21. huhtikuuta vuonna 1971 Mendoza sai vankeustuomion. Hänet vapautettiin 38 kuukauden vankeuden jälkeen ja karkotettiin takaisin Boliviaan.
Leopardihai

Leopardihai ("Triakis semifasciata") on pienehkö (keskimäärin 1,5 metriä pitkä) hailaji, jota tavataan Tyynessämeressä Pohjois-Amerikan rannikolla hiekka- ja mutapohjaisissa vesissä 6–90 metrin syvyydessä. Se liikkuu pohjan lähistöllä, mutta on aktiivisempi kuin esimerkiksi merienkeli.
Ulkonäkö ja väritys.
Leopardihain ruumis on hoikka ja pitkulainen. Selässä ja kyljissä on tummanruskeita laikkuja ja vatsa on valkoinen. Kuono on suhteellisen lyhyt ja sen alla on lyhyet viiksisäikeet.
Ravinto.
Leopardihai saalistaa kaloja, äyriäisiä, nilviäisiä ja matoja, joita se löytää pohjasta viiksisäikeidensä avulla. Se itse voi joutua jonkin suuremman hailajin, esimerkiksi valkohain ("Carcharodon carcharias") saaliiksi. Leopardihai ei ole ihmiselle vaarallinen.
Lisääntyminen.
Leopardihai on ovovivipaarinen. Poikaset kuoriutuvat emon mahassa ja syntyvät 10–12 kuukauden kuluttua parittelusta. Kerralla poikasia voi syntyä enintään 33. Synnytysaika on huhti-toukokuussa.
Lamoraal van Egmont

Lamoraal I graaf van Egmont (myös Egmond) (1522–1568) oli flanderilainen kenraali ja valtiomies, joka vaikutti 1500-luvulla juuri ennen kahdeksankymmenvuotista sotaa. Hän syntyi Alankomaiden rikkaimpiin ja vaikutusvaltaisimpiin kuuluvasta perheestä ja oli äitinsä puolelta Espanjan kuninkaan serkku. Hän peri vuonna 1542 veljensä tiluksen Hollannissa. 
Espanjan armeijan palveluksessa hän voitti ranskalaiset vuosina 1557 ja 1558. Palkkioksi hänet nimitettiin vuonna 1559 Flanderin ja Artoisin valtionhoitajaksi. Yhdessä Vilhelm I Oranialaisen kanssa hän vastusti Espanjan inkvisitiota. 
Filip II lähetti Alban herttuan Fernando Álvarez de Toledon Hollantiin, jolloin Vilhelm pakeni Brysselistä. Egmont ja Philip de Montmorency jäivät kuitenkin kotikaupunkiinsa. Alban herttua pidätytti heidät heti ja asetti syytteeseen maanpetoksesta. Vaikka Egmont pysyi kuninkaalleen uskollisena, hänet tuomittiin ja teloitettiin vuonna 1568. Egmont haudattiin Zottegemiin. Kaupungissa on nykyään Egmontille omistettu museo ja kaksi patsasta .
Egmontin kreivi on Goethen näytelmän "Egmont" päähenkilö. Ludwig van Beethoven sävelsi näytelmään alkusoiton.
MAC-10

Ingram MAC-10 ("Military Armament Corporation Model 10") on yhdysvaltalainen konepistooli. Gordon B. Ingramin suunnittelema ase tuli markkinoille vuonna 1970. Enimmäkseen prässätystä teräslevystä valmistetun aseessa on niin kutsuttu teleskooppilukko ja terästangosta valmistettu teleskooppiperä. Aseessa on kiinteä, 100 jaardin (91 m) etäisyyteen asetettu tähtäin. Perä poistettuna tai sisääntyönnettynä aseen pituus on vain 269 mm. MAC-10 ei menestynyt kaupallisesti hyvin, vaikka jotkut erikoisjoukot kiinnostuivatkin siitä.
Aseen suurimmat ongelmat ovat valtava tulinopeus (jopa 1380-1600 laukausta minuutissa) sekä lyhyestä piipusta ja kiinteästä tähtäimestä johtuva epätarkkuus. Samoin sen teleskooppiperä oli aivan liian hento, että sitä olisi voinut käyttää taistelutilanteessa. Valtava tulinopeus merkitsi sitä, että jos ampuja ei ollut tarkkana sarjojen pituudesta, hän saattoi helposti ampua koko lippaallisen kerralla tyhjäksi. Aseen katsottiin olevan riittävän tarkka vain noin 50 jaardin (45 m) etäisyyteen. Aseella on myös voimakas rekyyli, joka johtaa voimakkaaseen piipun kohoamiseen sarjoja ammuttaessa. Näistä syistä USA:n poliisi valitsi MP5:n sarjatuliaseekseen.
Ingram oli suunnitellut aseen käytettäväksi yhdessä äänenvaimentimen kanssa. Toimituspakkauksessa tuli aseen mukana äänenvaimennin, jossa oli sama sarjanumero kuin aseessa itsessään, ja äänenvaimentimen saattoi ruuvata piippuun kiinni. Äänenvaimentimen kanssa aseen käytettävyys ja tarkkuus parani huomattavasti, ja ampuja saattoi tukea asetta vasemmalla kädellään äänenvaimentimesta. Kuitenkin aseella ammuttiin yleensä ilman äänenvaimenninta, jolloin sen ongelmat korostuivat.
Gordon Ingram kehitti aseesta edelleen pienempikaliiberisen version MAC-11, joka ei sekään menestynyt kaupallisesti, mutta joka on aseharrastajien suosiossa.
Anton Soini

Anton Johan Soini (oikea etunimi Antti, sukunimi vuoteen 1912 "Kyyriäinen"; 9. joulukuuta 1888 Iisalmi – 29. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Soini aloitti uransa Iisalmen teatterissa. Myöhemmin hän työskenteli Helsingin Työväen Teatterissa ja Helsingin Kansanteatterissa ja toimi muun muassa Sörnäisten Työväen Näyttämön ja Vaasan Työväen Teatterin johtajana. Hän näytteli myös Lahden Teatterissa ja Kemin kaupunginteatterissa sekä toimi johtajana Tornion Työväen Näyttämöllä ja Seinäjoen Näyttämöllä.
Soini esiintyi paljon teatterissa ja elokuvissa. Soini oli sivuroolien erikoismies, joka teki niitä paljon varsinkin Pekka Puupää- ja Niskavuori-elokuvissa. Hänen suurimmat roolinsa olivat vaskiseppä Grönberg kadonneessa elokuvassa "Tee työ ja opi pelaamaan" (1936), Pietolan isäntä vuoden 1951 "Tukkijoella"-elokuvassa sekä vanha kulkuri elokuvassa ’’Kuningas kulkureitten’’ (1953).
Anton Soini oli naimisissa Hanna Mähösen ja Alma Rinteen kanssa.
Lowen oireyhtymä

Lowen oireyhtymä on X-kromosomin kautta resessiivisesti periytyvä perinnöllinen sairaus, joka johtaa näkö- ja kehitysvammaisuuteen. Lisäksi siihen kuuluu munuaisvaurio ja luustovikoja, monesti myös kouristuksia. Sairautta esiintyy ainoastaan pojilla.
Lowen oireyhtymä on hyvin harvinainen – se kuvattiin ensimmäistä kertaa 1950-luvulla Bostonissa, ja nykyisin on todettu viitisenkymmentä tapausta. Lowen oireyhtymää sairastavilla esiintyy puhekykyyn liittyviä ongelmia, ja silmäoireet (glaukooma yms) ja sokeus ilmenevät usein myöhemmällä lapsuusiällä.
Lowen oireyhtymästä kärsivät ovat yleensä keskitasoisesti/vaikeasti kehitysvammaisia. Sairauden ennuste ei ole kovin hyvä, sillä sen komplikaatiot saattavat johtaa kuolemaan jo varhaisella iällä. Muutoin elinajanodote on 30–40 vuoden paikkeilla.
Lowen oireyhtymään ei ole olemassa parantavaa hoitoa. Sairauden aiheuttava geenivirhe löydettiin vuonna 1992.
Seung-Hui Cho

Seung-Hui Cho, tunnettu myös nimellä Cho Seung-Hui (korealainen järjestys) ja Seung Cho () (18. tammikuuta 1984 Soul, Etelä-Korea – 16. huhtikuuta 2007 Blacksburg, Virginia, Yhdysvallat) oli korealaisopiskelija, joka tappoi 16. huhtikuuta 2007 32 opiskelijaa ja lopulta itsensä Virginia Techin verilöylyssä Virginia Polytechnic Institute and State Universityssä.
Cho oli muuttanut vuonna 1992 kahdeksanvuotiaana Yhdysvaltoihin perheensä kanssa. He asettuivat Centrevilleen. Cho opiskeli englantia Virginia Techissa, mutta kertoi muun muassa huonetoverilleen opiskelevansa kauppatieteitä.
Ampumavälikohtaus on pahin oppilaitoksessa tapahtunut ampumalla tehty joukkosurma Yhdysvaltain historiassa. Cholla oli aseistuksenaan kaksi pistoolia ja runsaasti ammuksia. Cho oli eteläkorealainen, jolla oli pysyvä oleskelulupa Yhdysvalloissa. 
Cho jätti huoneeseensa pitkän jäähyväisviestin, jossa hän haukkui kampuksen opiskelijoita "rikkaiksi pennuiksi", "petkuttajiksi" ja "irstailijoiksi". Opiskelijatoverit ja opettajat ovat kuvailleet Chota hiljaiseksi ja omissa oloissaan viihtyneeksi. Chon on kerrottu myös kirjoittaneen "karmivia ja groteskeja" tuotoksia. Eräät amerikkalaiset psykiatrian asiantuntijat ovat vahvasti epäilleet Chon olleen teot tehdessään vakavasti psyykkisesti sairas (psykoottinen, paranoidi ja grandioosi). Lukioaikaisten koulutovereiden mukaan Cho oli koulukiusattu. Westfieldissä lukiota käynyt Cho oli ujon oloinen ja hiljainen. Häntä pilkattiin hänen puhetavastaan. Cho kuitenkin kärsi valikoivasta puhumattomuudesta.
Nimi.
Tiedotusvälineet käyttivät aluksi nimeä hänen kansalaisuutensa perusteella korealaisittain "Cho Seung-hui", jossa sukunimi tulee ensin. Länsimainen versio, jota hän itse käytti ja mikä oli myös hänen opintorekisterissään ja ajokortissaan on "Seung-Hui Cho". Hänen perheensä on vahvistanut myös jälkimmäisen oikeaksi. "Seung Cho" -nimeä hän käytti kirjoittamiensa näytelmien "Richard McBeef" ja "Mr. Brownstone" yhteydessä.
Spede-Yhtiöt

Spede-Yhtiöt oli suomalainen Spede Pasasen perustama ja johtama elokuvia ja televisio-ohjelmia tuottava yritys. Spede-Yhtiöt on myyty MTV Oy:lle. 
Historia.
Kaikkia Pasasen tuotantoyhtiöitä on kutsuttu yleisesti yhdellä nimellä Spede-Yhtiöt. Pasasen muut yritykset Elokuvatuotanto Spede Pasanen, Hupi-Klubi Oy, Filmituotanto Spede Pasanen Oy, Spede-Production Oy, Spede-Tuotanto Oy, Amusement Films Oy, Funny-Films Oy, Spede-Video Oy, Spede-Team Oy ja Spede-Studio Oy ovat myös sulautuneet MTV Oy:öön. Samassa kaupassa MTV Oy sai myös kaikki esitys- ja levitysoikeudet Pasasen elokuviin ja tv-ohjelmiin. Kauppojen yhteydessä MTV Oy:n omistukseen siirtyi myös muun muassa suksiveneitä ja hevosia. Pasanen johti yhtiöitään itse vuoteen 1997 saakka, jolloin hän nimitti uudeksi toimitusjohtajaksi Maria Drockilan. Drockila irtisanoutui tehtävästä elokuussa 2001, jolloin hänen seuraajakseen tuli Pasasen valitsemana radiotoimittaja Kalle Kivimäki. 
Pasanen myi kaikki omistamansa yhtiöt MTV Oy:lle 28. elokuuta 2001 ja allekirjoitti viimeiset kauppaan liittyneet asiakirjat vain muutamia tunteja ennen kuolemaansa 7. syyskuuta 2001. Pasasen kuoleman jälkeen hänen myymänsä yhtiöt käytännössä vain hallinnoivat Pasaselta kesken jääneitä töitä ja ajoivat hiljalleen toimintaa alas. Kalle Kivimäen jälkeen toimitusjohtajaksi tuli Jussi Parviainen, joka fuusioi omat TV-tuotantoyhtiönsä Spede-yhtiöihin. Tämän jälkeen yhtiöiden toiminnasta ei ole kerrottu julkisesti. Tammikuussa 2007 Spede-Tuotanto Oy:n nimi muutettiin Lafalcom Oy:ksi, joka oli vuonna 2017 selvitystilassa.
MTV3:n vuonna 1995 uudelleen perustama Funny-Films Oy myytiin Oy Filmiteollisuus Fine Ab:lle vuonna 2002.
Elokuvat.
Elokuvatuotanto Spede Pasanen / Hupi-Klubi Oy.
Lähde:
Filmituotanto Spede Pasanen Oy.
Lähde:
Spede-Production Oy.
Lähde:
Amusement Films Oy.
Lähde:
Spede-Yhtiöt Oy.
Lähde:
Spede-Team Oy.
Lähde:
Spede-Studio Oy.
Lähde:
Spede-Tuotanto Oy.
Lähde:
James Ewing

James Ewing (25. joulukuuta 1866 – 16. toukokuuta 1943) oli yhdysvaltalainen onkologi ja patologi, jonka mukaan on nimetty Ewingin sarkooma.
Ewing syntyi Pittsburghissa, opiskeli Columbian yliopistossa ja toimi patologian professorina Cornellin yliopistossa. Hänestä kehittyi huomattava onkologi, ja hän oli mukana perustamassa American Association for Cancer Research -syöpäjärjestöä.
James Ewing kuvasi 1920-luvulla itsensä mukaan nimetyn luusyövän. Hän meni vuonna 1900 naimisiin Catherine Halstedin kanssa. Parilla oli vuonna 1902 syntynyt poika, mutta avioliitto päättyi vaimon kuolemaan 1903. 
Ewing julkaisi teoksen "Neoplastic Diseases" vuonna 1919. Hän menehtyi virtsarakon syöpään New Yorkissa 1943.