tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nîmes

Nîmes /nim/ (oksitaaniksi "Nimes") on kaupunki Etelä-Ranskan Provence-Alpit-Rivieran alueella, Espanjasta Italiaan vievän roomalaisen "Via Domitia" -tien varrella. Vuonna 2020 siellä oli 147 496 asukasta. Nîmesin vanhankaupungin asemakaava on keskiaikainen: mutkikkaat kadut lähtevät säteittäin länsiosassa sijaitsevalta areenalta.
Farkkukangas eli denim (”de Nîmes” = Nîmesistä) on saanut nimensä alueen tekstiiliteollisuudesta.
Historia.
Roomalaisaika.
Nîmesin nimi tulee sanasta "Nemausus" (suom. "Niilin veteraanit"), Julius Caesarin Niilin sotaretken veteraanien mukaan. Viidentoista palvelusvuoden jälkeen Caesarin sotilaat saivat palan viljelysmaata tältä tasankoalueelta. Alueella on huomattavia muinaismuistoja roomalaisajoilta, kuten amfiteatteri ja Marcus Vipsanius Agrippan rakennuttama Maison Carrée -temppeli. Roomalaiset pyrkivät hoitamaan kaupunkiensa vesihuollon hyvin. Niinpä Nimesiin rakennettiin 50 km:n pituinen akvedukti, jonka vesi otettiin nykyisen Uzèsin luona olevasta lähteestä. Akveduktista on jäljellä Gard-joen ylittävä silta Pont du Gard.
Keskiaika.
Nimésin alue köyhtyi, kun Rooma luhistui 400-luvulla. Suojaksi levottomuuksilta valmistui vuonna 1194 kaupunginmuuri. Keskiajan loppupuolella alue kuului Toulousen herttuakuntaan. Paavien Avignonin vankeuden ajoista 1300-luvulta alkoi Provencessa ja Languedocissa levoton kausi, johon sisältyi useita luonnononnettomuuksia, ruttoepidemia, satavuotinen sota ja burgundien miehitysaika.
Uskonsotien aika.
Protestanttisuus juurtui 1500-luvulla voimakkaasti Etelä-Ranskaan. Vuonna 1562 kalvinilaisten ja katolisten välillä syntyi verisiä kahakoita, joissa surmattiin erityisesti pappeja ja tuhottiin kirkkoja. Nimes oli vuoron perään eri suuntausten hallussa. Levottomuudet kestivät toistasataa vuotta, vuoteen 1703 saakka. Sen jälkeenkin kaupungin väestö koostui kahdesta toisilleen vihamielisestä väestöryhmästä.
Vallankumouksesta nykyaikaan.
Ranskan suuri vallankumous johti Nimesissa verisiin yhteenottoihin. Sekä vuonna 1790 että 1793 tapahtui vastavallankumouksellisia kapinoita, joissa kuoli satoja ihmisiä. Samanlainen tilanne toistui Napoleonin satapäiväisen keisariuden aikana vuonna 1815. 1800-luvun loppupuoli oli Nimesin voimakkaan kasvun aikaa. Sen tekstiiliteollisuus kukoisti ja siitä tuli Languedocin alaosan metropoli. Toinen maailmansota kosketti voimakkaasti Nimesia, koska se oli tärkeä rautateiden risteys. Voimakkain pommitus tapahtui 27. toukokuuta 1944. Kaupunki vapautui saksalaismiehityksestä 22. elokuuta 1944.
Thomas Quasthoff

Thomas Quasthoff on (s. 9. marraskuuta 1959 Hildesheim, Länsi-Saksa) saksalainen bassobaritoni. Hän on tunnettu mahtavasta äänestään. Viime vuosina hän on noussut nopeasti kansainväliseksi kuuluisuudeksi.
Kuten monet lapset 1950- ja 60-lukujen vaihteessa, Quasthoff syntyi epämuodostuneena äitinsä pahoinvointilääkkeessä olleen talidomidin aiheuttaman myrkytyksen takia. Hän on vain noin 132 cm pitkä ja hänen käsivartensa ovat lyhyet ja epämuodostuneet. Tämä ei kuitenkaan estänyt häntä työskentelemästä laulajana. Quasthoffilta evättiin pääsy konservatorioon, sillä hän ei voi soittaa pianoa. Hänen vanhempansa hankkivat hänelle kuitenkin yksityisopettajan. Hänen laulajanuransa alkoi vuonna 1988 hänen voittaessaan tärkeän laulukilpailun Münchenissä. 2012 Quasthoff ilmoitti lopettavansa konsertoinnin terveyssyihin vedoten. Hän kuitenkin edelleen on jatkanut laulutaiteen opettajana ja mestarikurssien pitäjänä.
Quasthoff on ollut maailman parhaita ja kysytyimpiä baritoneja. Hän on berliiniläisen Hans Eisler -korkeakoulun professori. Lokakuussa 2008 hän vieraili Radion sinfoniaorkesterin solistina.
Spinal Tap

Spinal Tap, tyyliteltynä Spin̈al Tap, on fiktiivinen parodinen brittiläinen heavy metal -yhtye. Se luotiin vuonna 1979 television sketsiohjelmaan, ja todellisen keikkailun ja levytyksen se aloitti elokuvan "Hei me rokataan!" (1984) suosion seurauksena.
Historia.
Perustaminen.
Spinal Tap teki ensiesiintymisensä ABC:n sketsiohjelmassa "The TV Show" vuonna 1979. Kolmiminuuttisessa sketsissä parodioitiin "The Midnight Special" -musiikkiohjelmaa. Yhtyeen kolmen pääjäsenen näyttelijät kehittivät hahmot sketsin kuvauksen aikana. Sketsissä näyttelijä Rob Reinerin esittämä Wolfman Jack esittelee yhtyeen, joka tekee lavalla parodisen heavy metal -esityksen. Videossa näkyy myös otteita pokeripelistä ja oikeudenkäynnistä.
Yhtyeen pääjäsenet ovat Nigel Tufnel (näyttelijä Christopher Guest), David St. Hubbins (Michael McKean) ja Derek Smalls (Harry Shearer). Englanninkielinen termi "spinal tap" tarkoittaa selkäydinpunktiota, hyvin kivuliasta lääketieteellistä toimenpidettä.
"Hei me rokataan!" (1984) ja yhtyeen fiktiivinen historia.
Laajemmin Spinal Tap tuli tunnetuksi vuonna 1984 ilmestyneestä pseudodokumentista "Hei me rokataan!". Elokuvassa kerrotaan Spinal Tapin fiktiivinen historia. Yhtyeen perustivat lapsuudenystävät Nigel Tufnel ja David St. Hubbins vuonna 1964 nimellä The Originals, joka vaihdetiin muotoon The New Originals. Sen jälkeen nimeksi vaihdettiin The Thamesmen, ja yhtye sai hittisinglen kappaleellaan ”Give Me Some Money”. Kun basistiksi tuli Derek Smalls vuonna 1966, yhtye otti nimekseen Spinal Tap ja aloitti psykedeelisen kautensa, saaden hitin kappaleellaan ”(Listen to the) Flower People”. Yhtye kärsi jo tuolloin rumpaliensa äkkikuolemista.
Spinal Tap siirtyi psykedeelisestä rockista hard rockiin 1960-luvun lopulla. "Hei me rokataan!" kertoo vuoden 1982 epäonnisesta "Smell the Glove" -kiertueesta, jolloin yhtye oli jo ohittanut suosionsa huipun. Yhtye hajoaa kiertueen aikana, mutta palaa yhteen Japanissa, jossa se on vielä suosittu.
Elokuvan jälkeen.
Vaikka yhtye perustettiinkin fiktiivisenä, se aloitti "Hei me rokataan!" -elokuvan suosion myötä oikean keikkailun ja levytysuran.
Yhtye esiintyi vuonna 2007 Wembleyllä Live Earth -tapahtuman yhteydessä. Tyylilleen uskollisena kitaristi Tufnel tervehti yleisöä huudahtamalla "”Hello, Wimbledon!”".
Kesäkuussa 2009 Spinal Tap teki uutta "Back From The Dead" -albumiaan sekä "This Is Spinal Tap" -elokuvan 25-vuotisjuhlaversiota markkinoidakseen kahden keikan mittaisen maailmankiertueen. Ensimmäinen keikoista järjestettiin Lontoossa Wembley Areenalla ja jälkimmäinen Glastonburyn musiikkifestivaaleilla.
Spinal Tap esiintyi myös televisiosarja "Simpsoneiden" kolmannen tuotantokauden jaksossa ”Oton seikkailut” ("The Otto Show"), sillä Shearer ääninäyttelee Simpsoneissa.
Spinal Tapin toinen elokuva, "", julkaistaan syyskuussa 2025. Yhtyeen jäseniä esittävät samat näyttelijät kuin ensimmäisessäkin elokuvassa. Yhtyeen jäähyväiskeikasta kertovassa elokuvassa vierailevat esimerkiksi Elton John ja Paul McCartney.
Jäsenet.
Spinal Tapissa on ollut myös lukuisia entisiä (fiktiivisiä) jäseniä: muun muassa 32 rumpalia, jotka ovat kaikki kuolleet hämärissä olosuhteissa.
Frederikshavn

Frederikshavn on Tanskassa Pohjois-Jyllannin alueella sijaitsevan Frederikshavnin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 23 295 asukasta.
Frederikshavn on merkittävä satamakaupunki Vendsyssel-Thyn saarella Pohjois-Jyllannissa. Koko Fredrikshavnin kunnan alueella oli 62 741 asukasta vuonna 2007 ja varsinaisessa Fredrikshavnin kaupungissa 23 636 asukasta vuonna 2006.
Historia.
Alueelta on tehty arkeologisia löytöjä kivikaudelta viikinkiaikaan saakka. Rannikolta on löydetty varhaiskeskiajalta peräisin olevia laivanhylkyjä.
Vuonna 1535 alueella oli kalastajayhdyskunta, joka tunnettiin Fladstrandin nimellä. Tälle alueelle keskittyi myös alueen kaupankäynti kalastuksen lisäksi. Vuonna 1568 dokumenteissa mainitaan Fladstrandissa olleen 16 taloutta. Kaupankäynnin kehittyessä valtio muutti tulliaseman Sæbystä Fladstrandiin vuonna 1681.
1600-luvulla kuningas Kristian IV:n osallistuessa kolmikymmenvuotiseen sotaan Saksan joukot uhkasivat koko Jyllantia. Sen vuoksi Fladstrandiinkin rakennettiin vuonna 1627 pieni linnoitus eli skanssi, joka on edelleen olemassa ja tunnetaan nimellä Nordre Skanse. 1680-luvulla kaupunkia linnoitettiin lisää. Linnoituksesta on edelleen jäljellä kaupungin tunnettu torni Krudtårnet.
Ratkaiseva tapahtuma kaupungin kehitykselle oli ensimmäisen kunnollisen sataman rakentaminen linnoituksen länsipuolelle 1806–1815. Sataman rakentamisen myötä Fladstrandin nimi vaihtui Frederikshavniksi ja paikkakunta sai kaupunkistatuksen () vuonna 1818. Paikkakunnalle tuli 1800-luvulla paljon laivanvarustamo- ja metalliteollisuutta muun muassa rautatieyhteyksien ja teollistumisen myötä sataman vanavedessä.
Liikenneyhteydet.
Frederikshavn on tärkeä laivaliikenteen solmukohta, josta on autolauttayhteyksiä Norjaan ja Ruotsiin useita kertoja päivässä. Laivamatka Göteborgiin kestää nopeimmillaan kaksi tuntia. Vuosittain sataman kautta kulkee 2,5 miljoonaa matkustajaa, puoli miljoonaa autoa ja 3 miljoonaa tonnia rahtia. Ainakin seuraavat lauttayhteydet kulkevat säännöllisesti:
Tunnin ajomatkan päässä sijaitsee Aalborgin kansainvälinen lentokenttä ja 15 kilometrin etäisyydellä maan sisäistä liikennettä hoitava Sindalin lentokenttä. Rautatieyhteyttä Skageniin (Skagensbanen) hoitaa yksityinen rautatieyhtiö Nordjyske Jernbaner. Tanskan valtiollinen rautatieyhtiö DSB puolestaan liikennöi päärataa etelään, jota pitkin junalla pääsee Aalborgiin, Aarhusiin ja aina Kööpenhaminaan saakka. E45-moottoritie alkaa kaupungista.
Muuta.
Frederikshavn on Rovaniemen ystävyyskaupunki.
Eero Lohi

Eero Olavi Lohi (14. elokuuta 1927 Ranua – 10. heinäkuuta 2023 Lieto) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija sekä lajin valmentaja ja järjestöaktiivi. Hän kilpaili kansallisella tasolla myös miekkailussa ja maastohiihdossa. 
Lohi osallistui kilpailijana yksiin olympialaisiin, mutta sen jälkeen myös joukkueenjohtajana ja tuomarineuvoston jäsenenä.
Ammatiltaan Lohi oli upseeri. Hän jäi eläkkeelle everstiluutnanttina 1982.
Kari Takko

Kari Maurits Takko (s. 23. kesäkuuta 1962 Uusikaupunki) on ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Pelaajaura.
Seuratasolla.
Hän aloitti uransa pelaamalla seitsemän kautta Porin Ässissä, josta siirtyi kuudeksi kaudeksi NHL:ään. Quebec Nordiques varasi hänet vuonna 1981 10. varauskierroksella, mutta sopimusta ei syntynyt. Takko varattiin uudelleen vuoden 1984 varaustilaisuudessa, tällä kertaa Minnesota North Stars -joukkueeseen. Minnesotassa Takko oli suomalaisittain erikoisessa tilanteessa kun hän kilpaili kakkosmaalivahdin paikasta toisen suomalaismaalivahdin, Jarmo Myllyksen kanssa. Hän pelasi NHL-uransa aikana sekä Minnesotassa että Edmonton Oilersissa. Oilersiin Takko myytiin yllättäen kesken kautta 1990–91. NHL-uran jälkeen Takko siirtyi takaisin Porin Ässiin, jossa pelasi seitsemän kautta. Takko profiloituikin suureksi Ässä-fanien suosikiksi pelaajauransa aikana. Jääkiekkomaalivahtiuransa Takko päätti Ruotsissa HV71:n riveissä vuosina 1997–2000.
Maajoukkueessa.
Takko pelasi Suomen jääkiekkomaajoukkueessa 104 maaottelua. Niihin sisältyi muun muassa kolmet MM-kisat vuosina 1983, 1985 ja 1991, Sarajevon olympialaiset vuonna 1984 sekä 1987 Kanada-cup- ja vuoden 1996 maailmancupturnaus. 1990-luvulla Kari Takko oli pitkään poissa maajoukkueesta, mutta teki paluun vuoden 1996 maailmancupturnaukseen.
Pelaajauran jälkeen.
Peliuransa jälkeen Takko on toiminut Dallas Starsin kykyjenetsijänä ja HC Ässät Pori Oy:n hallituksessa. Hän lähti Ässien hallituksesta syyskuussa 2008, kun Pentti Matikainen valittiin Ässien pelaajakoordinaattoriksi. Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Takon Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 179.
Takon poika, Karri oli myös jääkiekkoilija.
Popmundo

Popmundo (aikaisemmin Popomundo ja Poplove) on internetissä pelattava reaaliaikainen roolipeli, jonka pohjana on musiikkiteollisuus. Popmundo on käynnissä koko ajan eikä pysähdy edes silloin, kun et ole kirjautuneena sisään. Pelin nimi vaihdettiin Poploveksi, joka tosin muutettiin takaisin Popomundoon, kun uusi nimi leimasi pelin pornografiseksi. Nimi vaihtui takaisin Popomundoksi, tosin väliaikaisesti, kunnes se 23. huhtikuuta 2008 muuttui nykyiseen muotoonsa Popmundoksi.
Popmundon tavoite ei ole yhtä helposti määriteltävästi kuin useimmilla muilla peleillä, vaan se voi vaihdella henkilökohtaisesti. Tietenkin musiikilla rahan tekeminen on yksi pelin päätavoitteista, mutta myös kuuluisuus, politiikka tai teollisuus voivat olla joidenkin tavoitteita. Osa pelaajista keskittyy pelkästään ihmissuhteisiin ja perheen perustamiseen.
Popmundon maailma on erittäin laaja, ja se kattaa jo 49 kaupunkia 33 maasta, mm. New York, Moskova, Lontoo ja Helsinki (tilanne 3.7.2013). Vaikka paikat ovatkin aitoja, pelaajat luovat kaiken niiden sisälle (klubit, harjoittelupaikat, kaupat, levy-yhtiöt jne.) Kaupunkeja uusiin maihin tulee sitä mukaa kun peli käännetään kyseiselle kielelle. Popmundoa pelaa yhteensä maailmanlaajuisesti yli 89000 pelaajaa .
Popmundon pelaaminen.
Popmundon pelaaminen on erittäin helppoa. Kun olet kirjautunut sisään, voit luoda oman artistin ja alkaa kirjoittaa sille kappaleita. Esiintymisen järjestäminen ei maksa mitään, jos esiintyminen ei ole kilpailu. Jos peliä halutaan pelata tosissaan, pitää opiskella erilaisia taitoja ennen kappaleiden kirjoittamista ja esiintymistä. Se vie aikaa, mutta hahmosi opiskelee silloinkin, kun et ole paikalla. Myös kappaleiden harjoittelu on hyväksi, sillä jos et tiedä miten soittaa kappaleitasi, esiintymisesi ei ole vakuuttava.
Popmundon pelaaminen on täysin ilmaista, mutta on olemassa myös VIP vaihtoehto. VIP-jäsenyys maksaa yhdeksän dollaria kolmen kuukauden ajanjaksolta ja vuodelta 25 dollaria. VIP-jäsenillä on peliin liittyviä etuja, mutta yrityksen perustaminen poistettiin VIP-paketista. Nykyään yrityksen voi perustaa ostamalla yhtiölisenssin. Yhtiölisenssin ostaminen maksaa 25 dollaria vuodessa. Peruspelin pelaaminen tulee kuitenkin aina olemaan ilmaista.
Jos pelin haluaa lopettaa, Popmundo-hahmo kuolee automaattisesti kahden kuukauden kuluessa, jos et ole kirjautunut sisään sinä aikana. On myös mahdollista tappaa hahmo myrkyllä. Jos olet unohtanut salasanasi ja kirjoitat sen viisi kertaa väärin, tilisi lukkiutuu 24 tunniksi.
Kokoonpanot.
Popmundon tärkein osa on soittaminen. Jokainen pelaaja voi joko luoda oman kokoonpanon eli bändin, tai liittyä muiden pelaajien yhtyeisiin. Jokainen bändi valitsee itselleen oman musiikkigenren (Mm. Hip hop, rock, ja punk). Tämän jälkeen bändi voi alkaa harjoittelemaan yhdessä tai hankkia itselleen konsertin. Kokoonpano saa konsertin lipunmyynnistä tietyn summan rahaa, jonka yhtyeen johtaja (Ensisijaisesti sen perustaja) voi jakaa jäsenille, tai rahat voi käyttää myös ostamalla kiertuebussin, tai esimerkiksi lavavarusteita, joidenka ansioista konserteista tulee laadukkaampia ja parempia.
Pyhän Luukkaan kappeli (Oulu)

Pyhän Luukkaan kappeli sijaitsee Linnanmaan kaupunginosassa Oulun yliopistoalueella. Kirkko on Tuiran seurakunnan kolmas kirkko. Kirkkosalissa on tilaa noin 200 sanankuulijalle.
Arkkitehtien Seppo Kähkösen ja Markku Kuhalammen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1988, ja se vihittiin kirkoksi samana vuonna. Suunnittelijat valittiin vuonna 1985 pidetyn valtakunnallisen arkkitehtuurikilpailun perusteella. Kappeli on Suomessa harvinainen pyöreäpohjainen kirkko.
Kappelia on laajennettu vuonna 2003 kahdella seurakuntasalilla ja kerhohuoneella.
Gol

Gol on brasilialainen halpalentoyhtiö, joka on haastanut perinteisistä kilpailijoista erityisesti Varigin, VASPin (meni konkurssiin keväällä 2005) ja Transbrasilin (konkurssiin 2003). Yhtiö keskittyy erityisesti maan sisäisiin lentoihin, tosin reittivalikoimaan kuuluu myös muun muassa Buenos Aires, Bolivian Santa Cruz de la Sierra sekä Paraguayn Asunción. Yhtiön palvelukonsepti on halpalentoyhtiöistä poikkeava, sillä esimerkiksi ruoka- ja juomatarjoilu on ilmainen. Yhtiön markkinaosuus on 37 % Brasilian sisäisistä lennoista ja 11 % ulkomaanlennoista tehden Golista TAM Linhas Aéreasin jälkeen maan toiseksi suurimman lentoyhtiön.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin vuonna 2000 ja se aloitti toimintansa 15. tammikuuta 2001. Golin edulliset hinnat ovat muuttaneet olennaisesti Brasilian sisäistä lentomatkustamista. Vuoteen 2004 mennessä Gol on kuljettanut 11 600 000 matkustajaa ja saavuttanut 20 % markkinaosuuden Brasilian lentomarkkinoista. 24. heinäkuuta 2004 Gol aloitti samanaikaisesti listautumisen São Paulon ja New Yorkin pörsseihin. Nykyään sen omistajia ovat AeroPar Participacoes (77 %), Venture (17,6 %) ja American International Group (5,4%) sekä 7 250 työtekijää. Golin arvonnousu on nostanut Constantino-perheen Forbesin vuoden 2005 miljardöörilistalle.
Kohteet.
Gol lentää seuraaviin kaupunkeihin Brasiliassa (toukokuussa 2006): Belém, Belo Horizonte, Boa Vista, Brasília, Campinas, Campina Grande, Campo Grande, Caxias do Sul, Cuiabá, Curitiba, Florianópolis, Fortaleza, Goiânia, Iguassun putoukset , Joinville, Londrina, Macapá, Maceió, Manaus, Maringá, Natal, Navegantes, Palmas, Petrolina, Porto Alegre, Porto Seguro, Porto Velho, Recife, Ribeirão Preto, Rio Branco, Rio de Janeiro, Salvador, Santarém, São Luís, São Paulo, Teresina, Uberlândia ja Vitória. Ulkomaanlentoja yhtiöllä on Asuncióniin, Buenos Airesiin, Córdobaan, Limaan, Montevideoon, Panama Cityyn (Code-share sopimus Copa Airlinesin kanssa), Rosarioon sekä Santa Cruz de la Sierraan.
Laivasto.
Yhtiön laivasto elokuussa 2021:
Laivaston keski-ikä 11,3 vuotta (elokuu 2021).
Onnettomuudet.
Gol Transportes Aéreosin lento 1907 29. syyskuuta 2006 syöksyi maahan Mato Grosson alueella Brasiliassa. Onnettomuudessa kuoli 148 matkustajaa ja 6 miehistön jäsentä.
The Monkees

The Monkees on yhdysvaltalainen yhtye, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 1966 samannimistä televisiosarjaa varten. Komediasarjaa tehtiin NBC-yhtiölle vuosina 1966–1968. Yhtyeen aktiiviuraa jatkui vuoteen 1970. Yhtyeen jäseniä olivat Michael Nesmith, Micky Dolenz, Davy Jones ja Peter Tork. Michael Nesmithia ja Peter Torkia lukuun ottamatta he olivat alkuaan vain muusikoita esittäviä näyttelijöitä, ja sarjan musiikin noustessa listoille syntyi kohu siitä, etteivät he oikeasti soita omia kappaleitaan.
Siinä missä televisiosarja oli saanut inspiraationsa The Beatlesin "Yeah, yeah, tässä me tulemme" -elokuvasta ja laajemmin 1960-luvulla British Invasion -ilmiönä tunnetusta brittiyhtyeiden menestyksellisestä rantautumisesta Yhdysvaltain musiikkimarkkinoille, oli sarja vastavuoroisesti suosiossa eturivin brittimuusikoiden keskuudessa: muun muassa John Lennonin on kerrottu olleen The Monkees -fani ja verranneen sarjaa Marx-veljesten huumoriin. The Wholla oli hetken aikaa jopa suunnitteilla vastaavanlaisen televisiosarjan tekeminen.
Sarjan ja yhtyeen ideoijat olivat elokuvatuottaja Bert Schneider ja myöhemmin persoonallisista elokuvistaan tunnettu ohjaaja Bob Rafelson. Ulkonäön ja näyttelijäntaitojen perusteella valittujen yhtyeen jäsenten musiikillisia taitoja epäiltiin, mutta heistä Michael Nesmith teki 1970- ja 1980-luvulla menestyksekkään uran country rock -artistina.
Yhtyeen albumi "Headquarters" (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Eternium

Eternium on Diablon kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 19. tammikuuta 2004. Se nousi Suomen albumilistan kolmannelle sijalle viikolla 4/2004.
Albumi alkaa kahdella katkelmalla Henry Theelin ”Rattaanpyörä”-iskelmästä. Kappale ”Read My Scars” julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin myös musiikkivideo.
Albumin vinyylipainos ilmestyy 1. maaliskuuta 2024.
Kappaleet.
Sävellys ja sanoitus: Marko Utriainen ja Rainer Nygård.
Elävä kuollut

Elävä kuollut eli epäkuollut tarkoittaa yleisesti erilaisia taruolentoja, jotka ovat heränneet kuolleista takaisin elävien maailmaan. Populaarikulttuurissa tunnetuimpia eläviä kuolleita ovat vampyyrit ja zombit. Sanan 'epäkuollut' kehitti kääntäjä Kersti Juva englannin sanan "undead" vastineeksi kääntäessään J. R. R. Tolkienin "Tarua sormusten herrasta".
Epäkuolleita taruolentoja tunnetaan useissa kulttuureissa ja ne esiintyvät usein fiktiossa, etenkin fantasiassa ja kauhussa. 
Esimerkiksi kirjassa "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" puhutaan epäkuolleista, tarkemmin "manaliuksista". Ne ovat kuolleita velhoja, jotka joku pimeyden velho on valjastanut taialla käyttöönsä.
Vihreä välähdys

Vihreä välähdys on harvinainen ilmakehän optinen ilmiö, joka näkyy joko juuri auringonlaskun jälkeen tai juuri ennen auringonnousua. Auringon yläosaa näkyy hieman taivaanrannan takaa, mutta vihreänä.
Vihreitä välähdyksiä näkee yleensä matalilla paikoilla, joista näkyy taivaanranta, esimerkiksi merellä tai rannalla. Vihreä hetki kestää sitä kauemmin, mitä hitaammin Aurinko laskee. Keskileveysasteilla päiväntasaajan ympärillä vihreä välähdys kestää korkeintaan sekunnin tai kaksi. Etelänavalla vihreää välähdystä on havainnoitu jopa 20 tunnin ajan.
Vihreät välähdykset johtuvat valon siroamisesta ilmakehässä. Laskevan auringon yläosa vihertyy tavallisestikin hieman, mutta vihreä välähdys edellyttää kangastuksen, joka laajentaa vihreää aluetta tai kadottaa muunväriset näkyvistä. Ennen kuin vihreät välähdykset osattiin selittää optiikan avulla, niitä pidettiin pelkkänä uskomuksena. Vihreän hetken näkemisen on esimerkiksi ajateltu tuovan onnea.
Ilmakehän taittumisilmiö aikaansaa yleensä vain vihreitä välähdyksiä. Sininen välähdys näkyy vain, jos ilmakehän olosuhteet ovat lähellä täydellistä, jolloin ero sinisen ja vihreän valon taittumisessa on mahdollisimman voimakas.
Mary J. Blige

Mary J. Blige (oik. Mary Jane Blige, s. 11. tammikuuta 1971 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, R&amp;B-, hiphop- ja soul -laulaja, -lauluntekijä ja -tuottaja.
Mary J. Blige on äänialaltaan mezzosopraano.
Uran alku.
Mary Blige syntyi Bronxissa, New Yorkissa jazz-muusikon ja opettajan toiseksi lapseksi. Maryn isä lähti kotoa, kun hän oli 4-vuotias, minkä jälkeen hänen perheensä elämä muuttui vaikeaksi ja he muuttivat Yonkersiin. Musiikki ja kirkko muodostui hänelle tärkeäksi, ja hän voitti 7-vuotiaana lahjakkuuskisan laulamalla Aretha Franklinin ”Records”-kappaleen. Teini-ikäisenä hän jätti lukion kesken. Blige teki vuonna 1988 demonauhan, jonka avulla hän onnistui saamaan sopimuksen levy-yhtiön kanssa.
Rauma-luokan ohjusvene

Rauma-luokka on Suomen merivoimien neljän ohjusveneen muodostama alusluokka, jonka veneet rakennettiin Hollmingin/Finnyards Rauman telakalla vuosina 1990–1992.
Rakenne ja koneisto.
Alukset ovat alumiinirakenteisia. Aluksien voimansiirto on toteutettu vesisuihkupropulsiolla, jonka ansiosta alusten ohjailukyky on hyvä ja ne pystyvät toimimaan hyvinkin matalissa vesissä. Aluksia suunniteltaessa pyrittiin pienentämään niiden magneettista-, lämpö-, ja tutkaherätettä sekä melutasoa.
Meritorjuntaohjukset, omasuoja- ja sukellusveneentorjunta-aseet.
Aluksen pääaseena on kuusi ruotsalaisvalmisteista meritorjuntaohjusta. Omasuoja-aseina aluksella on 40 mm ilmatorjuntatykki ja kaksi ilmatorjuntakonekivääriä. Sukellusveneiden etsintää varten alus on varustettu syvyytettävällä kaikumittaimella ja sukellusveneentorjunta-aseina käytetään syvyyspommeja sekä ruotsalaista ASW-600 Elma -syvyysammusheitintä (2 kpl). Lisäksi aluksia voidaan käyttää miinoitukseen. Ennen Rauma-luokan modernisointia alukset oli varustettu ranskalaisilla Matra Mistral -ilmatorjuntaohjuksilla. Modernisoinnin jälkeen aluksissa ei ole lainkaan ilmatorjuntaohjuksia. Omasuojaa tarjoaa Rheinmetallin MASS -harhamaaliheitin.
Upinniemestä Pansioon.
Alukset sijoitettiin Suomenlahden laivaston vartiolaivueeseen (myöhemmin Suomenlahden Meripuolustusalueen 7. ohjuslaivue). Laivueen saatua 2000-luvulla käyttöönsä uudet Hamina-luokan ohjusveneet, siirrettiin Rauma-luokan ohjusveneet Saaristomeren Meripuolustusalueen 6. ohjuslaivueeseen. Viimeisenä Rauma-luokan aluksena uuteen laivueeseen siirtyi Porvoo keväällä 2006.
Modernisointi.
Kaikki luokan ohjusveneet peruskorjattiin syksystä 2010 syksyyn 2013, millä taattiin aluten käyttö 2020-luvulle. Ensimmäinen alus, "Naantali", luovutettiin toukokuussa 2013 takaisin merivoimille.
Heti korjausten valmistuttua kolmesta aluksesta löytyi väsymismurtumia. Ne telakoitiin ja kahden veneen propulsiojärjestelmässä löytyi värähtelyä, jonka syytä ei tiedetä. Se saattoi vaikuttaa murtumien syntymiseen. Komentaja Veli-Pekka Heinosen arvion mukaan murtumat eivät vaikuta aluksen kokonaislujuuteen, mutta ne asetettiin käyttökieltoon. Lisäksi hän sanoo, että alusten alumiini on tullut elinkaarensa päähän ja väsymismurtumia voi tulla. Alukset palaavat käyttöön vuoden 2015 aikana.
Monitoimikorvetit korvaavat Rauma -luokan ohjusveneet.
Merivoimien Laivue 2020 -hankkeessa valmistuvat neljä uutta Pohjanmaa -luokan monitoimikorvettia tulevat korvaamaan kaikki neljä Rauma-luokan ohjusvenettä. Ne korvaavat myös kaksi Hämeenmaa-luokan miinalaivaa ja jo yhden käytöstä poistuneen Pohjanmaa-luokan miinalaivan.
Kaksoistutkintolakki

Kaksoistutkintolakki on tarkoitettu niille opiskelijoille, jotka suorittavat yhtä aikaa sekä ammatillisen perustutkinnon että ylioppilastutkinnon, eli niin kutsutun kaksoistutkinnon. 
Kaksoistutkintolakkeja on saatavilla kohdennetusti jokaiselle ammattitutkinnolle sekä yleisenä kaksoistutkintolakkina. Ammattiin kohdennettujen kaksoistutkintolakkien reunaväri on musta ja jokainen tutkintolakki erottuu omalla tunnusvärillään. Yleinen kaksoistutkintolakki on perinteiseen ylioppilaslakkiin verrattava, musta reuna väri on korvattu tumman purppuran värillä.
Ammattilakki

Ammattilakki on ammatillisen tutkinnon suorittaneelle tarkoitettu ylioppilaslakkia vastaava lakki. 
Ammattilakkeja on saatavilla kohdennetusti jokaiselle ammattitutkinnolle (perus-, ammatti-, erikoisammatti-, AMK-, YAMK-tutkinnoille) sekä yleisenä ammattilakkina. Tutkintokohtainen valmistujaislakki on nimetty opetushallituksen ammattitutkintonimikkeiden mukaan. Lakin nauhavärit ja kokardit vaihtelevat tutkinnon mukaisesti. Yleisen ammattilakin päällisessä on kolmea eriväristä samettia: keskikappale mustaa, välissä violettia, reunimmaisena tummansinistä. Ammattilakin kokardi on kullattu tammenlehvillä ympäröity A-kirjain tai ruotsinkielisille tarkoitettu Y-kirjain. Yleisestä ammattilakista on olemassa myös tupsullinen "esimieslakki", joka on erikoisammattitutkintolakki. 
Ammattilakkeja hankitaan Suomessa vuosittain noin 10 000 kappaletta ylioppilaslakkien hankintamäärän ollessa 30 000–40 000 välillä.
Avaruuden asuttaminen

Avaruuden asuttaminen tarkoittaa sitä, että ihminen voisi tulevaisuudessa rakentaa avaruuteen kuille, planeetoille tai asteroideille pysyviä asumuksia ja asutuskeskuksia. Ainakin alkuvaiheessa nämä asutuskeskukset olisivat ISS-avaruusaseman tavoin ympäristöstään eristettyjä, koska monilla taivaankappaleilla ei ole hengityshelpoista ilmaa. On tutkittu, voitaisiinko jotkut planeetat maankaltaistaa muokkaamalla niiden kaasukehää. Ajatuksia avaruuden asuttamisesta on esitelty muun muassa tieteiskirjallisuudessa ja -elokuvissa.
Sijainti.
Monesti on kuviteltu ihmisen rakentavan pysyviä asutuksia Kuuhun ja Marsiin. Kuun mahdollinen asuttaminen on yksi Nasan Kuu-ohjelman tutkimuskohteista. Kuu on Maan läheisin taivaankappale, ja sen ominaisuudet tunnetaan hyvin, minkä vuoksi Kuuhun on usein suunniteltu siirtokuntaa. Avaruuden asuttaminen vaatii nykyistä kehittyneempää tekniikkaa ja voimaperäistä paikallisten luonnonvarojen hyödyntämistä. On kuitenkin ehdotettu että esimerkiksi Kuusta, Marsista ja asteroideista voitaisiin louhia mineraaleja ja Marsista saadaan napalakeista vettä, happea ja metaania polttoaineeksi. Marsin kaasukehässä on runsaasti hiiltä (hiilidioksidina).
Perusteluja.
Avaruuden asuttamista on perusteltu hyvin erilaisista lähtökohdista. Stephen Hawkingin mukaan ihmisen luontainen itsekkyys ja aggressiivisuus johtaa luonnonvarojen loppumiseen ja maapallon ylikansoittumiseen ja siksi avaruuteen on pakko lähteä.
Parfait Amour

Parfait Amour on alankomaalainen, violetin värinen makea likööri. Se on likööriä, joka on maustettu pääasiassa kukkien, kuten ruusun ja orvokin, terälehdillä, joiden lisänä makua tuomaan käytetään vaniljaa, pomeranssia ja manteleita. Nimi on suomeksi ”täydellinen rakkaus”. Valmistajasta riippuen maku vaihtelee, koska eri valmistajat saattavat käyttää muitakin kasveja maun aikaansaamiseksi ja eri suhteissa.
Alko myy Suomessa Bolsin Parfait Amour likööriä, jota on valmistettu jo 1800-luvun alusta asti. Se maustetaan pääasiassa ruusun ja orvokin terälehdillä, vaniljalla, pomeranssilla ja mantelilla. DeKuyperin versiossa mausteina on käytetty muun muassa sitruunaa, korianteria sekä orvokkeja. Parfait Amourin valmistajia on useita muitakin.
Juomasekoitukset.
Parfait Amour liköörin väri on purppuranvioletti, ja sitä käytetään muun muassa Sinisen enkelin tekemisessä. Cocktailin väri on joskus aiheuttanut hämmennystä, koska se ei ole nimensä mukaisesti sininen. Sitä on myös käytetty kerrosshotteihin esimerkiksi Thistleen.
Muita Parfait Amour cocktaileja.
Lähde:
Oddvar Brå

Oddvar Brå (s. 16. maaliskuuta 1951 Hølonda) on norjalainen maastohiihdon maailmanmestari. Hän lukeutui maansa kärkihiihtäjiin jo 1970-luvun alussa ja saavutti suurimmat arvokisamenestyksensä 30-vuotiaana Oslon MM-kilpailuissa 1982. Ennen uransa huipennusta hän oli parhaimmillaan vuosina 1973, 1975, 1979 ja 1981 eli vuosina, joina ei järjestetty arvokilpailuja.
Brå saavutti nuorten EM-kilpailuissa vuosina 1968–1971 henkilökohtaisessa kilpailussa yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin sekä viestissä kaksi kultaa ja kaksi hopeaa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai Sapporon olympialaisissa 1972 sijoittumalla viestissä hopealle, minkä lisäksi hän oli 15 kilometrillä yhdeksäs. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän sai viestissä pronssia sekä sijoittui 15 kilometrillä viidenneksi ja 30 kilometrillä yhdeksänneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän jäi 30 kilometrillä 19:nneksi eikä halunnut enää jatkaa kilpailuja vaan palasi kotiin. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sai viestissä pronssia ja sijoittui 30 kilometrillä yhdeksänneksi, mutta 50 kilometrin kilpailun hän jätti kesken. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän sai viestissä hopeaa, mutta henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui jälleen mitalien ulkopuolelle: 50 kilometrillä seitsemänneksi, 15 kilometrillä yhdeksänneksi ja 30 kilometrillä 12:nneksi.
Oslon MM-hiihdoissa 1982 Brå saavutti kaksi kultamitalia: henkilökohtaisella 15 kilometrillä ja viestijoukkueessa. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden ja loppukirissä ylitti maalilinjan täsmälleen yhtä aikaa Neuvostoliiton Aleksandr Zavjalovin kanssa, joten kultamitali jaettiin. Arvokisoissa Brå oli mukana vielä Lahden MM-hiihdoissa 1989.
Maastohiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun Brå voitti kahdesti: 1974–1975 ja 1978–1979, jolloin kilpailu oli vielä epävirallinen. Holmenkollenin kisoissa hän voitti 50 kilometriä vuosina 1975, 1979 ja 1981 sekä 15 kilometriä vuosina 1980 ja 1981. Salpausselän Kisoissa hän voitti 50 kilometriä vuosina 1973, 1975 ja 1982 sekä 15 kilometriä vuosina 1981 ja 1982.
Norjan-mestaruuksia Brå voitti uransa aikana kuusitoista; vielä 36-vuotiaanakin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän voitti mestaruuden. Seuratasolla hän edusti hølondalaista IL Leikiä.
Kestävyysjuoksijana Brå saavutti hyviä aikoja: 5 000 metrillä 14.09,70 vuonna 1983 ja 10 000 metrillä 29.33,5 vuonna 1977.
Itämeren valtioiden neuvosto

Itämeren valtioiden neuvosto (, CBSS) on Itämeren alueen maiden hallitustenvälinen yhteistyöjärjestö. CBSS perustettiin vuonna 1992 edistämään demokraattista ja taloudellista kehitystä Itämeren alueella. 
Neuvosto perustettiin vuonna 1992 Kööpenhaminassa Saksan ja Tanskan silloisten ulkoministerien Hans-Dietrich Genscherin ja Uffe Ellemann-Jensenin aloitteesta. CBSS:llä on tärkeä rooli Itämeren alueen poliittisena keskustelufoorumina ja kasvava merkitys alueellisena projektiorganisaationa, joka osallistuu esimerkiksi Euroopan unionin Itämeri-strategian toimeenpanoon. Itämeren valtioiden neuvoston puheenjohtajuus kiertää jäsenmaiden kesken. 
Suomi toimi CBSS:n puheenjohtajana heinäkuusta 2013 kesäkuuhun 2014. Nykyisen Saksan puheenjohtajuuden (2022-2023) jälkeen puheenjohtajuus siirtyy jälleen Suomelle.
Neuvosto kokoontuu ulkoministeritasolla joka toinen vuosi. Ulkoministerikokouksen kanssa vuorovuosittain järjestetään Itämeren alueen hallitusten päämiesten huippukokous (Baltic Sea Summit).
Venäjän ja Valko-Venäjän jäsenyys keskeytettiin väliaikaisesti Ukrainan sodan vuoksi 3. maaliskuuta 2022. Venäjä ilmoitti eroavansa Itämeren valtioiden neuvostosta toukokuussa 2022.
Toiminnan painopisteet.
Asiantuntijatason yhteistyötä tehdään esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden ja ihmiskaupan estämiseksi, ydin- ja säteilyturvallisuuden parantamiseksi sekä Itämeren kulttuuriperinnön säilyttämiseksi.
Suomessa CBSS-asiantuntijayhteistyötä hoitavat eri sektoreista vastaavat viranomaiset.
Itämeren valtioiden neuvostolla oli 1 miljoonan suuruinen hankerahasto vuosiksi 2013–2015. PSF-siemenrahan avulla CBSS haluaa tukea toimintasektoreilleen kuuluvia, monikansallisia Itämeren aluetta hyödyttäviä projekteja. Lisäksi neuvoston toimintaa tukee Tukholmassa sijaitseva kansainvälinen CBSS-sihteeristö.
Jutta Rabe

Jutta Rabe (s. 1955 Hampuri) on saksalainen toimittaja, joka tunnetaan "M/S Estonian" onnettomuuteen liittyvistä salaliittoteorioistaan. Hän on muun muassa kirjoittanut onnettomuutta käsittelevän kirjan "Estonia : tragedia merellä" (). Kirjasta on myös tehty osittain tositapahtumiin perustuva elokuva, "Itämeren arvoitus". Kirja ja elokuva käsittelee eräänlaista versiota "Estonian" onnettomuuteen liittyvistä salaliittoteorioista, jonka tunnetuimpiin kannattajiin Jutta Rabe myös kuuluu.
Hän ja amerikkalaismiljonääri Gregg Bemis, Jr. järjestivät tutkimusryhmänsä kanssa sukellusretkiä tuolloin jo haudaksi julistetulle hylylle. Raben mukaan tutkimusryhmän kuvamateriaali paljastaa M/S "Estonian" pohjassa olevat, pommi-iskuun viittaavat reiät.
Jutta Rabe on kertonut myös epäilyjään liittyen 10. elokuuta 2005 tapahtuneeseen Copterlinen helikopterionnettomuuteen Suomenlahdella Viron edustalla. Rabe on ilmoittanut aloittavansa omat tutkintansa onnettomuuteen liittyen. Onnettomuustutkintalautakunta tutki ja selvitti onnettomuuden, ja se julkaisi oman raporttinsa 11. elokuuta 2008.
George Benson

George Benson (s. 22. maaliskuuta 1943 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jazz-kitaristi ja pop-laulaja.
Benson on levyttänyt musiikkia 1960-luvulta alkaen. Monet hänen varhaisista levyistään ovat viihteellistä instrumentaalimusiikkia, jossa on esimerkiksi jouset taustalla. Puhtaampaa jazz-osastoa edustaa esimerkiksi rumpali Jack DeJohnetten, basisti Ron Carterin ja urkuri Clarence Palmerin kanssa tehty levy "Beyond the Blue Horizon" (1971), jota pidetään usein varsin merkittävänä jazz-kitaralevynä. Vuodesta 1975 alkaen Benson tuli tunnetuksi suuremmalle musiikkiyleisölle enemmän laulajana. Hänen ensimmäinen menestynyt levynsä oli "Breezin"', joka sisältää hänen tulkintansa Leon Russellin kappaleesta "This Masquerade" ja joka voitti Grammyn vuoden parhaana levynä 1976. Hänen tunnetuin levytyksensä on kappale "Gimme the Night" 1970-luvun lopusta (jota Heikki Silvennoinen parodioi Kummelin Musacornerissa nimellä "This is the Night").
Benson syntyi ja kasvoi Hill District'issä Pittsburghin kaupungissa Pennsylvanian osavaltiossa USA:ssa, ja kävi The Defunct Connelly High School'ia ja keskeytti koulunkäyntinsä siellä. Hän asuu nyt (v. 2008) Bergen County's Englewoodin kaupungissa, New Jerseyn osavaltiossa USA:ssa. Benson aloitti soittamalla instrumentaalista jazz kitaraa Jack McDuff -nimisen kosketinsoittajan kanssa. Bensonin ensimmäinen pidempi kokemus soittajana oli monivuotinen ajanjakso McDuff'in yhtyeen kanssa. 21-vuotiaana Benson levytti ensimmäisen albuminsa, "The New Boss Guitar", Brother Jack McDuffin soittaessa kosketinsoittimia.
Jänisten kaukopartio

Jänisten kaukopartio on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan kymmenes osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2003.
Juoni.
Nuori jänis Tammeli Formelin-Ruohokumpu, kutsumanimeltään Tami, karkasi Ruohokumpuleiristä yhdessä vanhan oravan Ruusa Ilmanpesän kanssa liittyäkseen maineikkaaseen jänisten kaukopartioon. He kohtasivat majuri Perigord Habile Sinistran johtaman partion. Partio oli etsimässä Riesakki Raivohampaan johtamaa pukarilaumaa Salamandastronin valtiattaren rouva Kreeta Ruususilmän käskystä.
Samaan aikaan Redwallin luostarin etelämuuri oli luhistumassa maaperän pettämisen takia. Myrskyn jälkeen muurin päälle kaatui puu ja muuri sortui. Sen uudelleenrakentamista valvomaan ja luostaria suojaamaan kutsuttiin saukkopäällikkö Kippari joukkoineen. Kaukopartio saapui luostariin mukanaan matkan varrelta löytämänsä mäyränpentu, joka ristittiin Ruusilmaksi Ruusa Ilmanpesän mukaan, joka kuoli pelastaessaan pienokaisen tuholaisten kynsistä.
Riesakki Raivohampaan johtama pukarilauma lähestyi Redwallin luostaria. Rouva Kreeta Ruususilmän johtamana lähti Salamandastronista joukko kaukopartiojäniksiä ja alokkaita. Jänis Mikko Monitakki ja Tami naamioituivat tuholaisiksi, lähtivät pukarileiriin ja ennustivat Riesakille voittoa taistelussa, joka käytäisiin läheisillä kukkuloilla. Taistelussa rouva Kreeta Ruususilmä voitti Riesakin, mutta sokeutui. Hän jäi elämään luostariin Kreeta-äitinä. Tami meni naimisiin jänisparantaja Vuokko Valeriaanan kanssa. Kaukopartio lähti takaisin Salamandastroniin vasta, kun Ruusilma Viisas oli kyllin vanha hallitsemaan sitä.
Pianosonaatti nro 17 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 17 d-molli op. 31 nro 2, joka on sävelletty vuosina 1801 ja 1802, on dramaattisin kolmesta opuksen 31 sonaatista. Teoksella on lisänimi Myrskysonaatti ("Der Sturm"), jonka on väitetty tulevan siitä, että Beethoven olisi saanut innoitusta William Shakespearen samannimisestä näytelmästä (”Lukekaa Shakespearen "Myrsky"!”). Teosta ei ole omistettu kenellekään, mikä on Beethovenin sonaateille vähemmän tyypillistä. 
Rakenne.
Sonaatissa on kolme osaa:
Teos ei ala selkeällä teemalla vaan hitaalla arpeggiolla. Varsinainen teema nousee lentoon vain hetkeksi, minkä jälkeen palataan taas ensin hitaaseen sointuun (Fermaatti) ja sen jälkeen arpeggioon. Teema villiintyy jälleen, tällä kertaa seurauksena on siirtymä varsinaiseen pääteemaan, joka hallitsee koko osaa. Nopeat triolit varjostavat synkkää melodiaa vuoroin bassossa, vuoroin diskantissa. ”Adagio”- ja ”Largo”-taitteet rikkovat sonaatin rakennetta sivuteemankin tultua esiin. Tämä ilmiö on jo lähes ”Myöhäis-Beethovenia”. Osa päättyy pianissimoiden ”auvoiseen rauhaan”.
Toinenkin osa alkaa arpeggiolla mutta eri tunnelmissa. Tällä kertaa kuljetaan lempeässä B-duurissa. Osa on lähinnä vuoropuhelua basson ja diskantin välillä, vain basson patarumpumainen trioliaihe poikkeaa tästä kaavasta. Se lisää jännitystä osaan.
Viimeinen osa on tuskainen Allegretto d-mollissa, joka virtaa luontevasti eteenpäin. 3/8-tahtilaji lisää jännitystä. Teema on tarttuva ja toistuu koko ajan erilaisina variaatioina, vasemman käden soittaessa murrettua kolmisointua. Välillä oikean käden arpeggio-oktaavit saattavat siirtää ajatukset jo tulevaan duuriin, jota ei kuitenkaan koskaan tule. Osa päättyy (muidenkin osien tavoin) yhteen nuottiin, joka jää soimaan.
Vuolukivi

Vuolukivi on metamorfinen, pääosin karbonaattiryhmän mineraaleista ja talkista koostuva kivilaji. Joskus vuolukivestä käytetään harhaanjohtavasti pyrofylliitti-nimitystä (pyrofylliitti on mineraali, ei kivilaji). Vuolukiven väri vaihtelee harmaan eri sävyistä vihertävään. Vuolukivi on suhteellisen pehmeää ja toisinaan pinnaltaan saippuaisen tuntuinen. Vuolukivestä käytetäänkin joskus nimitystä "saippuakivi" (). 
Vuolukiviesiintymät Suomessa.
Suomestakin löytyy vuolukiviesiintymiä, joista suurimmat ovat Juuassa ja Nunnanlahdessa. Nunnanlahdella louhinta aloitettiin vuonna 1893 geologi Benjamin Frosteruksen tutkimusten perusteella.
Käyttö.
Nykyisin vuolukiveä käytetään määrällisesti eniten rakennusmateriaalina: se soveltuu lähes kaikkiin sisätilojen rakenteisiin sekä säänkestävänä useimpiin ulkotilojen kivirakenteisiin. Suhteellisen pehmeänä vuolukivi ei kuitenkaan sovellu kovan kulutuksen kohteena oleviin pintoihin, kuten portaisiin tai lattioihin. Pehmeyden vuoksi kiveä ei myöskään voida kiillottaa. Suuren tiiviytensä ansiosta vuolukivi soveltuu hyvin märkätiloihin. Happoja ja emäksiä vuolukivi kestää hyvin.
Vuolukiveä käytetään lähinnä uunien ja takkojen sisä- ja pintamateriaalina sekä seinälaatoituksissa. Vuolukivestä valmistetaan myös erilaisia käyttö- ja lahjatavaroita. Aikaisemmin kivestä on teollisesti valmistettu myös hautakiviä, kojetauluja, sähköeristimiä ja selluloosateollisuuden käyttämiä soodauunikiviä. Vuolukivi on ollut suosittu materiaali erilaisiin reliefeihin ja muuhun kuvanveistoon. Metalliesineiden valumuottien materiaalina vuolukiveä on käytetty jo esihistoriallisella ajalla.
Nimen etymologia.
Vuolukiven nimityksen käsitetään usein viittaavan vuolemiseen, ja kiveä onkin helppo muokata. Vuolukiven ja Vuojolasta (vanha nimitys Gotlannille) tuodun "vuojonkiven" rinnastaminen keskenään on arviolta johtunut vain sanojen äänteellisestä läheisyydestä. Vuolukiven ja vuojonkiven nimitysten eri alkuperää tukee myös kivien erilainen geologinen tausta.
Eeva Litmanen

Eeva Riitta Orvokki Litmanen (ent. "Litmanen-Franck", s. 25. helmikuuta 1944 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä.
Elämä.
Litmanen oppi näyttelijän ammatin työn kautta. Teatteriuransa hän aloitti lapsiavustajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa ja toimi sen jälkeen kuiskaajana ja puvustajana. Sitten hänet kiinnitettiin näyttelijäksi Joensuun kaupunginteatteriin vuosiksi 1965–1971. Silloin teatteria johti Jouko Turkka, jonka opastusta Litmanen piti omana teatterikorkeakoulunaan. Joensuusta Litmanen siirtyi näyttelijäksi Porin kaupunginteatteriin vuosiksi 1971–1973 ja sieltä Yleisradion Radioteatteriin vuosiksi 1973–2004. Litmanen jätti Radioteatterin 60-vuotiaana ja siirtyi näyttämölle, jossa esitti muun muassa monologia "Naisen 11 käskyä eli Shirley Valentine" yli kymmenen vuotta. 
Litmanen on runonlaulaja Larin Parasken jälkeläinen suoraan alenevassa polvessa. Paraske, joka oli etniseltä taustaltaan inkerikko, oli Litmasen isoisän äidinäiti. Vuosina 1976–1996 Litmanen oli naimisissa näyttelijä Kari Franckin kanssa. Avioliitosta syntyi vuonna 1977 tytär Karoliina Franck, joka on myös näyttelijä. Vuonna 2006 Litmanen avioitui pitkäaikaisen kumppaninsa juristi Heikki Lammen kanssa. Liitto kesti Lammen kuolemaan 2017 saakka.
Litmanen palkittiin vuonna 2000 parhaan naispääosan Jussilla pääroolistaan elokuvassa "Rakkaudella, Maire". Elokuussa 2007 julkaistiin Litmasen omaelämäkerta "Saa siinä monena olla" (Like).
Litmanen oli toiminut ääninäyttelijänä "Kaukametsän pakolaiset" -piirrossarjassa vuosina 1992–1995. Vuonna 2005 Litmanen toimi ääninäyttelijänä Disney-elokuvassa ja vuonna 2007 DreamWorks Animation -elokuvassa "Mehiläisen elokuva".
Vuonna 2019 Eeva Litmaselle myönnettiin taiteilijaeläke.
Milo Manara

Maurilio ”Milo” Manara (s. 12. syyskuuta 1945) on italialainen sarjakuvataiteilija (käsikirjoittaja ja piirtäjä), joka tunnetaan parhaiten sarjojensa eroottisuudesta, jopa pornografisuudesta.
Manara syntyi Lusonissa, Etelä-Tirolissa. Hän opiskeli arkkitehtuuria ja maalausta ja teki ensimmäisen sarjakuvansa vuonna 1969. Manaran sarjakuvat sisältävät usein kauniita naisia fantasianomaisissa eroottisissa tilanteissa, joihin liittyy usein myös nöyryyttämisen ja sadomasokismin kaltaisia asioita.
Tuoksuruuta

Tuoksuruuta (eli ruutakasvi, viiniruuta) ("Ruta graveolens") on ruutakasveihin kuuluva Etelä-Euroopasta kotoisin oleva voimakkaan hajuinen pieni pensas. Sillä on liuskaiset, sinertävänvihreät lehdet ja pienet keltaiset kukat. Se kasvaa noin puolimetriseksi.
Tuoksuruutaa käytetään nykyisin lähinnä koristekasvina, mutta aiemmin sitä on käytetty sekä mausteyrttinä että lääkerohtona. Se on myrkyllistä ja saattaa aiheuttaa keskenmenoja. Sen sanotaan peittävän huonon viinin maun, ja Italiassa sitä on käytetty myös grappan mausteena.
Kasvivärjäyksessä tuoksuruudan lehdistä saadaan keltaista ja vihreää väriä. Tuoksuruuta sisältää furokumariineihin kuuluvia psoraleeneja, kuten bergapteenia eli 5-metoksipsoraleenia (C12H8O4, CAS-numero 484-20-8) ja metoksaleenia eli 8-metoksipsoraleenia (C12H8O4, CAS-numero 298-81-7), jotka aiheuttavat iholle valoherkistymistä eli fytofotodermatiittia. Tuoksuruuta sisältää myös seuraavia yhdisteitä: rutiini, kversetiini, rutamariini (C21H24O5, CAS-numero 14882-94-1) ja skimmianiini (C14H13NO4, CAS-numero 83-95-4).
Andreï Makine

Andreï Makine (, s. 10. syyskuuta 1957 Krasnojarsk, Siperia, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka kirjoittaa ranskaksi.
Elämäkerta.
Makine kasvoi Penzan kaupungissa, joka sijaitsee noin 700 kilometriä Moskovasta kaakkoon. Hän oppi ranskaa jo lapsena ranskalaissyntyiseltä isoäidiltään ja kirjoitteli runoja sekä ranskaksi että äidinkielellään venäjäksi.
Peruskoulutuksensa jälkeen Andreï Makine opiskeli kirjallisuutta ja sai kirjallisuuden tohtorin arvon Moskovan valtionyliopistossa. Tämän jälkeen hän opetti kirjallisuutta Novgorodissa sekä avusti venäjänkielistä kirjallista aikakauslehteä nimeltä Ulkomainen kirjallisuus ("Иностранная литература"). 
Ranskan-matkallaan 1987 hän sai maasta poliittisen turvapaikan ja omistautui kirjoittamiselle. Hän piti kuitenkin muutaman luennon venäläisestä kirjallisuudesta ranskalaisissa eliittikorkeakouluissa École normale supérieure ja Sciences Po.
Tarjottuaan kustantajille käsikirjoituksiaan Makine sai aluksi kieltäviä vastauksia. Ensimmäinen kirja, jonka hän onnistui saamaan kustantajien seulasta lävitse, oli vuonna 1990 julkaistu "La fille d'un héros de l'Union soviétique". Makine uskotteli kustantajalle, että kyseessä oli käännös venäjän kielestä. Vuonna 1995 hän sai ensimmäisenä vieraskielisenä kirjailijana arvostetun Goncourt-palkinnon, lukiolaisten Goncourt -palkinnon sekä Prix Médicis -palkinnon, kaikki samasta "Le Testament français" -teoksesta. 
Tuotanto.
Teokset on suomentanut Annikki Suni lukuun ottamatta teoksia "Vain rakkaus", jonka on suomentanut Erkki Jukarainen, ja "Tuntemattoman miehen elämä", jonka on suomentanut Ville Keynäs.
In Utero

In Utero on yhdysvaltalaisen grungeyhtye Nirvanan kolmas ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 21. syyskuuta 1993 DGC Recordsin kautta.
Albumista julkaistiin juhlapainos 27. lokakuuta 2023.
Tietoa albumista.
"In Utero" on tyyliltään raskaampi ja synkempi kuin Nirvanan edelliset albumit, kuten myös aiheetkin, mutta sisältää myös yhtyeen herkkää ja rauhallista puolta. Levyn tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Heart-Shaped Box”. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo. Albumin muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Pennyroyal Tea”, ”All Apologies” ja makaaberista sanoituksestaan tunnettu ”Rape Me”.
"In Utero" nousi ilmestyessään Billboard 200 -listalla ensimmäiselle sijalle. Albumi nauhoitettiin vuonna 1993 Pachyderm Studiolla Minnesotassa. Albumia alettiin äänittää ystävänpäivän aikoihin eli helmikuussa. Albumin on tuottanut Steve Albini. Albumin julkaisi levy-yhtiö Geffen Records.
Kappaleet ja singlet.
”Heart-Shaped Box” oli albumin ensimmäinen single ja albumin tunnetuin kappale. Se julkaistiin elokuussa 1993. Singlen B-puolet olivat ”Milk It” ja ”Marigold”. Albumin toinen single oli ”All Apologies” / ”Rape Me”, joka julkaistiin joulukuussa 1993. Singlen B-puolena oli ”Moist Vagina”. "In Uteron" viimeinen single oli ”Pennyroyal Tea”, joka julkaistiin vuonna 1994. Singlen B-puolina olivat kappaleet ”I Hate Myself, And I Want To Die” ja cover Leadbellyn folkkappaleesta ”Where Did You Sleep Last Night”. Albumin viimeinen single ”Pennyroyal Tea” julkaistiin samassa kuussa ja samana vuonna kuin Nirvanan johtohahmo Kurt Cobain teki itsemurhan, ja siksi single vedettiin heti pois markkinoilta. Single on haluttu fanien keskuudessa.
Albumin kappaleet ”Scentless Apprentice”, ”Tourette’s” ja ”Milk It” ovat albumin ainoat punk-tyyliset kappaleet. Albumi sisältää myös piilotetun ja täysin improvisoidun bonusraidan ”Gallons Of Rubbing Alcohol Flow Through The Strip”, joka nauhoitettiin tammikuussa Rio de Janeiron demosessioissa.
"In Utero" -albumin neljä kappaletta ”Dumb”, ”Pennyroyal Tea”, ”Radio Friendly Unit Shifter” ja ”All Apologies” tehtiin vuonna 1990 eli kolme vuotta ennen albumin julkaisua. ”Rape Me” kirjoitettiin vuonna 1991. Albumin kymmenes raita ”Radio Friendly Unit Shifter” oli Nirvanan In Utero -kiertueen aloituskappale lähes joka esiintymisessä.
Vastaanotto.
Vaikka albumi oli tekstiensä ja musiikillisen tyylinsä vuoksi vähemmän suositumpi kuin edeltäjänsä "Nevermind" se sai kuitenkin paljon huomiota ja muun muassa kappaleita ”Heart-Shaped Box”, ”Rape Me”, ”Dumb” ja ”All Apologies” soitettiin radiossa.
"In Utero" nousi lähelle kärkeä brittiläisten rock-kriitikoiden listatessa vuoden 1993 parhaita albumeja.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kurt Cobain, ellei toisin mainita.
Box-set-julkaisu.
Vuonna 1999 "In Utero" julkaistiin box-set-julkaisuna yhtyeen "Nevermind"-albumin kanssa, joka oli julkaistu vuonna 1991. Vuonna 2004 "In Utero" julkaistiin box-setinä Euroopassa albumin "Incesticide" kanssa vuodelta 1992.