tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pertti Metsärinne

Pertti Metsärinne (s. 6. syyskuuta 1930 Sippola) on suomalainen muusikko, joka on tullut tunnetuksi orkesteristaan. Yhtye tuli tunnetuksi ensimmäisillä Kotkan meripäivillä 1962 ja oli mukana muun muassa Spede Pasasen radio- ja televisio-ohjelmissa ja oli läheisessä yhteistyössä Juha ”Watt” Vainion kanssa. Suosionsa huipulla yhtye oli 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa, ja tältä ajalta ovat peräisin yhtyeen tunnetuimmat kappaleet, muun muassa Metsärinteen esittämä "Hirvenmetsästys" (1970) ja hänen sovittamansa "Ei mitään nimiä", "Rukouslauantai" ja "Seuramatkat" (kaikki vuodelta 1967).
Tunnustukset.
Pertti Metsärinteelle on myönnetty Valtion taiteilijaeläke vuonna 1995.
Kotkalaisen Junnun lauluseuran kunniajäsen nro 2 vuonna 1999.
Imatra Big Band Festivalin Jazzlegenda-palkinto vuonna 2003.
Kotka Jazz ry:n keisarikunnan Keisari nro 4.
Pertti Metsärinteen orkesterille on myönnetty Kotkan viihteen Harmoniapalkinto nro 15.
Kokoonpano.
Yhtye esiintyi myös muun muassa elokuvassa "X-Paroni" .
Eat Static

Eat Static on brittiläinen elektronisen musiikin projekti. Se yhdistetään yleensä psytranceen, mutta se tuottaa myös muunlaista elektronista tanssimusiikkia. Eat Staticin muodostivat pitkään pääasiassa Joie Hinton ja Merv Pepler, mutta nykyään se on lähinnä Peplerin yhden miehen projekti.
Eat Static juontaa juurensa Wooden Baby -nimisestä yhtyeestä, joka perustettiin vuonna 1987. Kolme vuotta myöhemmin se kehittyi Eat Staticiksi. Tuolloin mukana olivat Steve Everitt, Hinton ja Pepler. Kaksi jälkimmäistä soittivat aktiivisesti myös rockyhtye Ozric Tentaclesissa (koskettimet, rummut), jonka he jättivät lopulta 1994 keskittyäkseen täysipainoisesti Eat Staticiin. Helmikuussa 2008 Joie Hinton jätti puolestaan Eat Staticin viettääkseen enemmän aikaa perheensä parissa.
Amnestia

Amnestia ( 'unohdus') tarkoittaa yleistä armahdusta, jolla tiettyyn (usein poliittiseen) rikokseen syyllistyneiden teko unohdetaan kokonaan tai ainakin seuraamuksia lievennetään tuntuvasti. Yleensä amnestia myönnetään sisällissodan hävinneelle osapuolelle joidenkin vuosien kuluttua sodan päättymisestä.
Suomessa yleisestä armahduksesta on säädettävä lailla.
Mäntyluoto

Mäntyluoto () on Porissa sijaitseva niemi ja yksi Porin kaupunginosista. Se on järjestysnumeroltaan 65. kaupunginosa, ja se sijaitsee Meri-Porin alueella.
Mäntyluodossa sijaitsevat yksi Porin sataman satama-alueista, "Mäntyluodon satama", joka on Pohjoismaiden suurin sahatavarasatama, sekä Pori Offshore Constructionsin omistuksessa oleva Mäntyluodon telakka.. Mäntyluoto on myös valtatie 2:n päätepiste.
Mäntyluotoon valmistui Tampere–Pori-rautatien jatke 1. marraskuuta 1899. Henkilöliikenne reitillä lopetettiin kuitenkin vuonna 1962. Sataman toiminnan vilkastuessa 1900-luvun alkupuolella, rakennutti Porin kaupunki alueelle Mäntyluodon hotellin, joka valmistui vuonna 1918. Se pysyi Porin kaupungin omistuksessa vuoteen 2000 asti. 
Mäntyluoto käsittää myös Kallon saaren, jossa on muun muassa Suomen vanhimman urheiluseuran, purjehdusseura Segelföreningen i Björneborgin kotisatama, sekä Porin merivartioasema ja vuonna 1884 valmistunut Kallon majakka. Mäntyluodon vieressä sijaitsee Uniluodon kaupunginosa, jonka monet yhdistävät samaksi alueeksi Mäntyluodon kanssa.
Vanhan satamaviraston vierestä alkaa "Koiraranta", jossa hiekkarannalla omistajien mukana saavat koirat ja muut lemmikkieläimet käydä uimassa.
Kouluhallitus

Kouluhallitus (, vuoteen 1918 Koulutoimen ylihallitus) oli vuosina 1870–1991 toiminut suomalainen valtion keskusvirasto, joka vastasi koulu- ja kirjastoasioista. Sen vastuualueeseen kuuluivat muun muassa yleisissä oppilaitoksissa annettavan opetuksen valvonta, koulujen rakentaminen, valtionosuuksien myöntäminen kunnallisille ja yksityisille oppilaitoksille, opistoille sekä kirjastoille, peruskoulun ja lukion opetussuunnitelmien laatiminen, aineiden oppimäärien vahvistaminen sekä oppikirjojen hyväksyminen.
Kouluhallitus yhdistettiin 1. huhtikuuta 1991 Ammattikasvatushallituksen kanssa, jolloin syntyi nykyinen opetushallitus.
Historia.
Kouluhallitus perustettiin 24. marraskuuta 1869 annetulla asetuksella, kun alkeisopetuksen järjestäminen siirrettiin kirkolta valtion ja kuntien tehtäväksi osana kansakoulu-uudistusta. Sitä ennen kouluasioista vastaava ylin viranomainen oli toiminut Tuomiokapitulin yhteydessä. Uusi keskusvirasto aloitti toimintansa 1. heinäkuuta 1870, ja sen alaisuuteen tulivat kansa- ja oppikoulut. Sen tehtäviin kuului alkujaan muun muassa valvoa, että koulujen opetus henkisi kunnioitusta esivaltaa kohtaan sekä korostaisi alamaisten velvollisuuksia ja säädyllisyyttä. Suomen suuriruhtinaskunnassa kouluhallitus toimi senaatin kirkollisasiaintoimituskunnan alaisuudessa.
Suojelukasvatuslaitokset ja lastentarhat siirtyivät pois kouluhallitukselta vuonna 1924.
Kouluhallituksen pääjohtajat.
Titteli vuoteen 1874 "puheenjohtaja", 1874–1918 "ylitirehtööri", 1918–1944 "ylijohtaja", 1944 alkaen "pääjohtaja".
Ammattikasvatushallitus

Ammattikasvatushallitus oli vuosina 1966–1991 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka vastasi ammattikoulutuksen järjestämisestä. Se perustettiin vuoden 1966 alusta kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston seuraajaksi ja siirrettiin vuonna 1969 opetusministeriön alaisuuteen. Kouluhallituksen tavoin Ammattikasvatushallituksen tehtäviin kuuluivat muun muassa opetussuunnitelmien laatiminen, oppimateriaalien hankkiminen ja koulujen rakennuttaminen.
Ammattikasvatushallitus yhdistettiin 1. huhtikuuta 1991 Kouluhallituksen kanssa, jolloin syntyi nykyinen Opetushallitus.
Ammattikasvatushallituksen pääjohtajat.
Lähde:
Hei, täältä tulee Kuha.

Hei, täältä tulee Kuha. on Kuha.:n vuonna 2003 julkaistu toinen albumi. Levy koostuu neljästä osasta, joista kuuluisin on lähes puolituntinen rock-ooppera "Kalifi myy mustaa valoa", joka perustuu erittäin löyhästi Heikki Seppälän samannimiseen romaaniin vuodelta 1945.
Kappaleet.
Levyn kappaleet on jaettu neljään kokonaisuuteen
I Isku vasten musiikin kasvoja
II Kebab Metal
III Kalifi myy mustaa valoa
IV Rakkaudesta musiikkiin
Amfiboliitti

Amfiboliitti on vihertävä tai mustanharmaa, kimaltava metamorfinen kivilaji. Se koostuu amfibolista, plagioklaasista, sarvivälkkeestä ja biotiitista.
Amfiboliitti on Suomessa varsin yleistä, ja sitä käytetään mm. kiuaskivenä, ja jossain määrin myös rakennuskivenä. Keski-Euroopan kivikautiset ihmiset tekivät amfiboliitista kivikirveitä.
Andong (Korea)

Andong (, hanja ) on kaupunki Etelä-Koreassa, Nakdong-joen varrella. Siellä on noin 166 000 asukasta. 
Andong on paikka, josta kungfutselaisuus levisi Koreaan. Joseon-dynastian valtakaudella siellä vaikutti monia kungfutselaisia oppineita.
1970-luvulta alkaen kaupunki on kehittynyt nopeasti, vaikka kaupungistumisen eteneminen on saanut väkeä muuttamaan edelleen Souliin. 1990-luvun lopulta kaupunki on kehittynyt myös matkailukohteena.
Dandong

Dandong (myös Tan-Tung tai Andong) on kaupunki Kiinassa, Liaoningin maakunnassa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 2,4 miljoonaa asukasta. 
Se on rajakaupunki Kiinan ja Pohjois-Korean välillä: kaupungista pääsee Jalujoen ylittävää "Ystävyyden siltaa" pitkin Pohjois-Korean puolelle. Joen toisella puolella Pohjois-Korean puolella on Sinuijun kaupunki. Rajakauppa kukoistaa, mutta Pohjois-Korean epävakaat olot lisäävät kaupan riskitekijöitä ja vähentävät investointien houkuttelevuutta. Joidenkin arvioiden mukaan jopa 70 % Pohjois-Korean koko viennistä ja tuonnista kulkee Sinuijun ja Dandongin välillä. Kiina on sijoittanut suuria rahasummia Dandongin kehittämiseen Pohjois-Korean kauppaa ajatellen. Kehitykseen on kuulunut esimerkiksi erityistalousalueiden perustaminen Jalujoen saarille. Jalujoen yli on rakennettu uutta siltaa, jonka oli tarkoitus avautua vuonna 2014. Sillan rakentaminen jätettiin kuitenkin kesken Kiinan ja Pohjois-Korean suhteiden huononnuttua.
Jalujoki laskee kaupungin lähellä Koreanlahteen.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kuuteen osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Arusaaret

Arusaaret (indonesiaksi Kepulauan Aru) on 95 saaren ryhmä Indonesian itäosassa Arafuranmeressä. Suurin saarista on Tanahbesar, mutta tärkein satama Dobo on läheisellä Wamarin saarella. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on 8 563 km². Korkeinkin kohta on vain 240 metriä merenpinnan yläpuolella. Arusaaret löydettiin 1606. Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan Arusaarien väkiluku oli 91 123.
Saaret sijaitsevat Australian-Uuden-Seelannin mannerlaatalla, ja niihin oli maayhteys jääkauden aikana. Niinpä ne muistuttavat kasvillisuudeltaan ja eläimistöltään lähinnä Uutta-Guineaa. Tyypillisinä Uuden Guinean lajeina Arusaarten lajistoon kuuluvat mm. kypäräkasuaari, kruunukyyhky sekä pussimäyrä. Saarten pinnanmuodot ovat yleisesti ottaen matalia mutta maasto on mäkistä ja kasvillisuus vaihtelee sademetsän, savannin ja mangrovesuon välillä. Saaria erottavat toisistaan kapeat salmet, joita kapeutensa takia on perinteisesti kutsuttu joiksi.
Arusaarten väestö on lähinnä malaijien ja papualaisten sekoitusta ja pääuskonto on kristinusko, joskin saarilla on myös muslimivähemmistö. Arusaarilla puhuttuja kieliä ovat barakai, batuley, dobel, karey, koba, kola, kompane, lola, lorang, manombai, mariri, itä taranga, länsi taranga ja ujir. Nämä kaikki kuuluvat austronesialaisiin kieliin. Saarten pääelinkeino on pitkään ollut helmien viljely. Maataloustuotteista merkittäviä vientituotteita ovat saagopalmu, kookos, tupakka, kilpikonnankuoret ja paratiisilinnun sulat.
Antti Wirman

Antti ”Warman” Wirman (s. 20. heinäkuuta 1982) on suomalainen kitaristi.
Wirman opiskeli kitaransoittoa Espoon pop- ja jazzopisto Ebelissä. Hän soitti vuodesta 1997 lähtien perustamassaan Wisard-yhtyeessä, joka vaihtoi vuonna 2001 nimekseen Craydawn. Craydawnin ohella hän soittaa myös Battagiassa, ja kesällä 2005 hän esiintyi cover-yhtye Metal Heartissa, joka soitti 1980-luvun metalliklassikoita. Vuoden 2008 alussa Wirman liittyi The Scourger -yhtyeeseen.
Wirmanin vanhempi veli Janne Wirman on tunnettu Children of Bodomista. Veljekset ovat soittaneet yhdessä Jannen perustamassa Warmen-yhtyeessä. Wirman on vieraillut myös Kotipellon "Coldness"-albumilla (2004). Toukokuussa 2015 Wirman liittyi Children of Bodomiin sessiojäseneksi korvaamaan yhtyeen jättäneen Roope Latvalan kesän 2015 esiintymisten ajaksi.
Amia

Amia ("Amia calva") on amiakalojen lahkon (Amiiformes) ainoa nykyisin elävä laji. Lahkoon kuuluvien lajien fossiileja on löydetty permikaudelta.
Ulkonäkö ja koko.
Amia voi kasvaa metrin mittaiseksi ja painaa seitsemän kiloa. Vartalo on pitkä ja vankka, pää kartiomainen ja suu iso. Koiraat ovat pienempiä ja lyhytikäisempiä kuin naaraat. Selkäpuoli on tumman oliivinvihreä, vatsapuoli vaaleampi.
Levinneisyys.
Amia elää Yhdysvaltojen hitaasti virtaavissa rehevissä sisävesissä.
Ravinto ja elintavat.
Amiat ovat kaikkiruokaisia opportunisteja, joille maistuvat kalat, sammakot ja äyriäiset. Jos happipitoisuus on pieni, amiat voivat hakea pinnasta ilmakuplia uimarakkoonsa, joka toimii alkeellisena keuhkona. Urheilukalastajat pitävät lajia roskakalana.
Vesimelonit

Vesimelonit eli liuskamelonit ("Citrullus") on kurkkukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Sen jäsenet voi erottaa meloneista siementen sijainnin perusteella: Melonit ovat yleensä vesimeloneita kiinteämpiä, ja niissä siemenet sijaitsevat hedelmän keskellä. Vesimeloneissa siemenet ovat tasaisesti jakautuneet koko hedelmälihaan.
Leyan Lo

Leyan Andrew Lo (s. 24. marraskuuta 1985) on yhdysvaltalainen opiskelija, joka pitää hallussaan Rubikin kuution ratkaisemisen maailmanennätystä 11,13. Hänen hallussaan on myös sokkona ratkaistun kuution ennätysulos 1.28,82. Maailmanennätys syntyi "Caltech Winter competition" -kilpailussa vuonna 2006. Vaikka Lo teki maailmanennätyksen, voitto meni 15-vuotialle Shōtarō Makisumille, koska tulos määräytyi viiden suorituskerran kolmen parhaan ajan keskiarvon perusteella. 
Lo kuuluu "Caltech's Rubik's Cube Club" -seuraan. Hän opiskelee Kalifornian teknillisessä korkeakoulussa.
Nathan Ellington

Nathan Robert Ellington (s. 2. heinäkuuta 1981 Bradford, West Yorkshire, Britannia) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin toiseksi ylimmällä sarjatasolla mestaruusarjassa West Bromwich Albionissa. 
Nathan aloitti uransa amatöörijoukkue Walton &amp; Hershamissa, josta hän siirtyi myöhemmin Bristol Roversiin. Wigan osti hänet helmikuussa 2003 1,2 miljoonalla punnalla. Wiganissa hän voitti kaudella 2004–2005 mestaruussarjan maalikuninkuuden 24 osumalla. Hän siirtyi elokuussa 2005 kolmella miljoonalla punnalla West Bromwichiin.
Aino Kontula

Aino Marjatta Kontula (s. 27. huhtikuuta 1941 Pertunmaa) on raisiolainen entinen peruskoulun lehtori ja kirjailija. Hän opetti biologiaa ja maantietoa 30 vuoden ajan raisiolaisessa Vaisaaren koulussa, kunnes jäi syksyllä 2001 eläkkeelle.
Suurta huomiota herättäneen "Rexi on homo ja opettajat hullui!" Kontula julkaisi vuonna 2006. Teos on fiktiivinen ja kuvaa yhden vuoden ajan peruskoulun elämää opettajan näkökulmasta käsin. Kirjan perustana Kontula on käyttänyt vuosina 1998–2001 tekemiään muistiinpanoja sekä yleistä elämänkokemustaan. Hänen mukaansa kirjan kuvaama oppilaitos ei kuitenkaan ole Vaisaaren koulu, vaikka kirjassa esiintyvät paikannimet ovat todellisia ja Vaisaaren koulun entiset ja nykyiset opettajat ja oppilaat ovat tunnistettavissa.
"Rexi on homo ja opettajat hullui!" antaa opettajan työstä sekä kouluyhteisöstä silottelemattoman ja paikoin raadollisenkin kuvan. Romaanin on kustantanut Ajatus Kirjat. Vuonna 2007 ilmestyi Kontulan toinen kirja "Ei eläinkokeita – käyttäkää mopoja!", jossa peruskoulua tarkastellaan seitsemättä luokkaa käyvän pojan näkökulmasta. 
Kontula on kirjoittanut myös puolifiktiivisen kirjan "Herra Rehtori" (Ajatus 2009) Vaisaaren koulun pitkäaikaisesta, voimakastahtoisesta rehtorista Antti Tuomisesta, joka piti yläastelaisia tiukassa otteessaan 1970-luvulta alkaen.
"Opettajan selviytymisoppi – Vinkkejä vanhemmille" (2010) on Kontulan ensimmäinen tietokirja.
Ville Keskilä

Ville Keskilä (s. 12. lokakuuta 1973 Raisio) on suomalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Teemu Luotolan rooli Yle TV1:n "Kotikatu"-sarjassa, jossa hän näytteli sarjan alusta aina sen loppuun saakka. Keskilä on käynyt Pernon ilmaisutaitopainotteisen lukion, jonka jälkeen hän on valmistunut näyttelijäksi Nätystä.
Elokuvien ja television lisäksi Keskilä on näytellyt muun muassa Turun kaupunginteatterissa, Äänekosken Hietamalan kesäteatterissa, Kirjurinluodon kesäteatterissa, Kansallisteatterissa ja Helsingin Kaupunginteatterissa.
Iisalmen rautatieasema

 
Iisalmen rautatieasema (, ) on rautatieasema Suomen rataverkolla Iisalmen kaupungissa Pohjois-Savon maakunnassa. Iisalmi on risteysasema, joka sijaitsee rataosien , ja risteyskohdassa. Aseman etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 550,4 ratakilometriä.
Liikenteenohjaustoiminnot hoitaa ympärivuorokautisesti paikallinen junasuorittaja. Hän myös samalla kauko-ohjaa Iisalmi–Kontiomäki-rataosuuden liikennettä ja myy junalippuja. Iisalmessa on WSSB GsII 63 -tyyppinen releasetinlaite. Releasetinlaite on vanha ja käyttöikänsä loppupuolella.
Miltei kaikki matkustajajunat sekä Kuopion että Kajaanin suuntiin käyttävät raidetta 3. Ylivieskan taajamajunat sekä S 701 Kajaaniin käyttävät raidetta 2. Raide 1 ei ole henkilöliikenteen käytössä.
Iisalmen asema toimi Helsingistä saapuvien InterCity- ja Pendolino-junien pääteasemana lokakuuhun 2006 saakka, sillä sähköistystä ei tuolloin vielä ollut Iisalmesta pohjoiseen. Pikajunat jatkoivat kuitenkin Iisalmesta edelleen Kajaanin kautta Ouluun dieselveturilla.
Asema-alue.
Iisalmen III luokan tyyppipiirustusten mukaan rakennetun asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm. Rakennus on rakennettu vuosina 1900–1902, ja sitä on laajennettu vuosina 1904 sekä 1930. 
Asema-alueen rakennukset muodostavat kulttuurihistoriallisesti merkittävän rakennusryhmän. Alueella sijaitsevat asemarakennus, veturitallit, makasiinit sekä vesitorni ovat Iisalmen aseman alkuperäisiä rakennuksia. Lisäksi asemapuiston alueella sijaitsee rautatieläisten puisia asuinrakennuksia. Asuinrakennuskokonaisuuteen kuuluvat muun muassa rakennusmestarin, asemapäällikön ja ratamestarin asuinrakennukset sekä niiden piharakennukset. Asemapuiston reunalla sijaitsevat myös kaksikerroksiset, vuonna 1926 rakennetut asuinrakennukset sekä yksikerroksinen asuinkasarmi vuodelta 1901. Alueen rakennuskantaan kuuluvat myös pommisuoja sekä vuodelta 1945 peräisin oleva jälleenrakennuskauden rakennus.
Esko Jurvelin

Esko Olavi Jurvelin (s. 23. tammikuuta 1935) on oululainen tenori ja laulunopettaja. Hän on opettanut useita suomalaisia oopperalaulajia ja alan harrastajia. Tunnetuimpia hänen oppilaistaan ovat Aki Alamikkotervo, Hannu Jurmu, Anna-Maria Jurvelin, Jyrki Anttila, Tuomas Katajala, Lassi Virtanen, Jarmo Ojala ja Petrus Schroderus. Toukokuussa 2015 tasavallan presidentti myönsi Jurvelinille director musices -arvonimen.
Jurvelin lauloi Suomen Kansallisoopperan solistina 1963–1967. Hänen roolejaan olivat muun muassa nimiosa Gounod’n Faustissa, Arturo Donizettin oopperassa Lucia di Lammermoor, Tamino Mozartin Taikahuilussa, Nemorino Donizettin Lemmenjuomassa, Fenton Verdin Falstaffissa, toinen poika Wolf-Ferrarin Il campiellossa ja Andres Bergin Wozzeckissa.
Jurvelin aloitti tuntiopettajana Oulun konservatoriossa vuonna 1967 ja jäi eläkkeelle laulun yliopettajan virasta vuonna 1998.
Esko Jurvelinin lauluoppilaat ry järjestää konsertteja Oulun seudulla, muun muassa vuosittain 21.12. perinteisen Tuomaanpäivän joulukonsertin.
Osvaldo Dorticós Torrado

Osvaldo Dorticós Torrado (17. huhtikuuta 1919 Cienfuegos, Kuuba – 23. kesäkuuta 1983 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen lakimies, poliitikko ja maansa kommunistisen hallinnon toinen presidentti.
Nuoruus.
Osvaldo Torrado syntyi keskiluokkaiseen perheeseen jossa isä oli ammatiltaan sokerinviljelijä. Noin 20-vuotiaana hän kirjautui sisään Havannan yliopistoon lukemaan lakitieteitä. Yliopistosta valmistuttuaan hän ennen varsinaisen poliittisen uransa alkua ja vallankumousta toimi lakimiehenä saavuttaen laajalti arvonantoa ja mainetta juristina.
Poliittinen toiminta ja vallankumous.
Jo nuorena opiskelijana ja myöhemmin toimiessaan tunnettuna lakimiehenä Torrado tunsi sympatioita Neuvostoliiton kommunistista hallintoa kohtaa. Hän mm. toimi aktiivisesti Fidel Castron johtamassa vallankumousliikkeessä, vuonna 1957 muun muassa maanalaisten vallankumousjoukkojen johtajana kotikaupunkinsa alueella. Tämän poliittisen aktiivisuutensa seurauksena diktaattori Fulgencio Batistan johtama miliisi pidätti hänet ja hänet tuomittiin vankeuteen. Hän kuitenkin karkasi jo vuoden jälkeen vankilasta ja pakeni Meksikoon. Hän oli ensimmäisiä koulutettuja ihmisiä, jotka palasivat Kuubaan kun Castro kaappasi vallan vuonna 1959. 
Palattuaan maahansa hän toimi lyhyen aikaa maansa oikeusministerinä ja tässä toimessaan hän merkittävästi edesauttoi maansa uuden poliittisen järjestelmän organisoinnissa. Edellisen presidentin Manuel Urrutia Lleón erottua virastaan 16. toukokuuta 1959 häntä pidettiin Castron kannalta luotettavimpana vaihtoehtona ja hänet nimettiin maan uudeksi presidentiksi.
Presidenttiys.
Osvaldo Torrado toimi Kuuban presidenttinä vuodesta 1959 aina vuoteen 1976 saakka. Presidenttinä Torradoa pidettiin ulkomaailman silmissä pitkälti vain maan kommunistisen hallinnon keulakuvana ja julkisivuna. Tästä huolimatta hänellä oli lakimiestaustansa ansiosta laajalti vaikutusvaltaa laki- ja talousasioista päättävissä hallintoelimissä. Presidenttikaudellaan hän muun muassa vuosien 1965 ja 1966 välisenä aikana toimiessaan talousasioista päättävän keskustoimikunnan jäsenenä pitkälti uudelleenorganisoi maansa talousjärjestelmän. Vuonna 1976 maahan luotiin uusi perustuslaki ja presidentiksi nousi Fidel Castro, Torrado taas nimettiin maan valtioneuvoston jäseneksi ja varapääministeriksi.
Kuolema.
Osvaldo Torrado teki itsemurhan kotonaan 1983. Itsemurhan taustalla olivat muun muassa hänellä itsellään todettu vaikea selkäydinsairaus sekä vakava masennus seurauksena naisystävän hiukan aiemmin sattuneesta kuolemasta.
Takatukka

Takatukka eli niskatukka eli mulletti (&lt; engl. "mullet") on miehen hiustyyli, joka on takaa pitkä mutta sivuilta ja edestä lyhyt. Takatukan ajatus on tiivistetty lauseeseen ”bisnes edessä, juhlat takana”. Takatukka oli länsimaissa erityisen suosittu 1980-luvulla, mutta se on tullut 2020-luvulla uudelleen muotiin joissakin piireissä.
"Mulletin" etymologia.
Takatukkaa käyttivät jo 1800-luvulla kalastajat, jotka kasvattivat takatukan lämmikkeeksi. Sana "mullet" viittaakin mullo-kalaan. Nimitys mainittiin 1967 Paul Newmanin elokuvassa "Lannistumaton Luke", jossa pitkätukkaisista etelävaltiolaisista käytettiin nimeä "mulletheads". Lopullisesti englanninkielinen nimitys yleistyi 1995 "Grand Royal" -aikakauslehden artikkelista, jossa takatukkaa nimitettiin kaikkein rumimmaksi kampaukseksi.
Historia.
Takatukkaa nähtiin jo antiikin Kreikassa ja Roomassa. Kreikkalaiset ja roomalaiset sotilaat pitivät etutukkansa lyhyenä nähdäkseen eteensä, ja niskatukkansa pitkänä suojatakseen niskaansa iskuilta ja kylmältä. Takatukka on ollut yleinen myös Keski-Aasian paimentolaisilla ja Amerikan intiaaneilla niin käytännön syistä kuin esteetisistäkin syistä.
Länsimaissa takatukka tuli suosituksi nykymuodossaan 1970-luvulla, kun muusikot ja alakulttuurit alkoivat käyttää sitä kapinallisena ja vastakulttuurisena symbolina. Kuuluisia takatukan käyttäjiä olivat esimerkiksi muusikot David Bowie ja Paul McCartney. 1980-luvulla takatukan suosio nousi huippuunsa, ja sitä käyttivät eri alojen miehet rocktähdistä ja elokuvanäyttelijöistä urheilijoihin. Kuuluisimpia heistä olivat esimerkiksi jääkiekkoilija Wayne Gretzky, laulaja Bono ja näyttelijät Patrick Swayze ja Mel Gibson.
Takatukan suosio väheni 1990-luvulta alkaen, ja sitä alettiin pitää vanhentuneena ja rahvaanomaisena. Takatukkaa käytti kuitenkin esimerkiksi countrytähti Billy Ray Cyrus, jonka myötä hiustyyli alettiin nähdä Amerikassa työväen kampauksena.
Heinäkuussa 2010 Iranin islamilainen hallinto kielsi takatukan miehiltä ”länsimaisen kulttuurivyöryn torjumiseksi”. Maan hallitus edistää sen sijaan ”islamilaisia kampauksia”.
Takatukan suosio on lähtenyt jälleen kasvuun 2020-luvulla. Z-sukupolvi saattaa käyttää takatukassaan värejä ja uusia leikkaustyylejä. Takatukkaa näkyy nykyisin paljon myös suurten muotitalojen vaatemalleilla.
CamelCase

CamelCase tai CamelCaps on termi, jolla viitataan tapaan kirjoittaa useista sanoista koostuvat hypertekstilinkit (eräissä wikeissä) sekä muuttujien, funktioiden, metodien tai luokkien nimet siten, että sanat on kirjoitettu yhteen isoin alkukirjaimin. Nimitys CamelCase juontuu tavasta, jolla suuret kirjaimet nousevat esiin sanassa kuin kamelin kyttyrät. Termille ei ole vakiintunutta suomennosta. Tietokirjailija Jukka Korpela on ehdottanut käännökseksi ”karavaanityyliä” perustellen, että ”mielikuva on selvempi, jos ajatellaan jonoa eli karavaania, jossa on mukana kameleita”.
Esimerkiksi kahden luvun tulon laskeva funktio voitaisiin nimetä codice_1. Toinen mahdollinen tapa olisi korvata välilyönnit alaviivoin (nk. snake case), tällöin nimeksi tulisi codice_2. CamelCase-tyyppistä nimeämiskäytäntöä suositaan esimerkiksi C++:ssa ja Javassa sekä joissakin muissa ohjelmointikielissä. Ensimmäinen sana voidaan kirjoittaa joko pienellä tai isolla alkukirjaimella, tämä riippuu valitusta käytännöstä tai sen voi määritellä käytetty tyyliohje tai laatukäsikirja, joka määrittelee ohjelmakoodissa käytetyt nimeämissäännöt.
Ohjelmakoodin kirjoitustapana levinnyt CamelCase on sittemmin tullut osaksi myös kaupalliseen käyttöön tuotteiden ja yritysten nimiin. Vaikka CamelCase-kirjoitusta on esiintynyt mainoksissa ja yritysten nimissä jossakin määrin jo kauan ennen ohjelmoinnin yleistymistä, siitä tuli 2000-luvun vaihteessa mainosmaailmassa suoranainen buumi. Hyvässä kielenkäytössä sitä kuitenkin vältetään niin suomessa kuin englannissakin.
Tapaan viitataan myös muilla nimillä kuten PascalCase.
Ilmaston viileneminen

Ilmaston viileneminen on ilmaston lämpenemiselle vastakkainen ilmastonmuutos, jossa ilmasto ja meret viilenevät ja jäätiköt kasvavat.
Tuhansien vuosien aikajänteellä ilmaston viileneminen voi johtaa jääkauteen, jolloin merenpinta laskee. Jääkausisyklien uskotaan johtuvan niin kutsutuista Milankovićin jaksoista eli muutoksista Maan kiertoradassa.
Jääkausisykliin liittyvä ilmaston viilenemisen lähitulevaisuudessa ei ole mahdollista, koska Maan kiertoradan muutoksista aiheutuvan jääkauden kehittymiseen kuluu tuhansia vuosia . Tästä huolimatta viilenemisellä on ajoittain spekuloitu mediassa. Myös vuoden 2010 Bilderberg-kokouksessa yhtenä käsitellyistä aiheista oli ilmaston viileneminen. 
Ilmaston viilenemisellä voidaan myös viitata aikavälillä 1940–1975 tapahtuneeseen lievään maailmanlaajuiseen lämpötilojen laskuun.
1980-luvun alussa huolestuttiin mahdollisesta ydintalvesta. Suuren asteroidin iskeytyminen Maahan tai valtava tulivuorenpurkaus voivat viilentää ilmakehää hämärtämällä, jolloin auringonvalo ei lämmitä enää yhtä voimakkaasti. Supertulivuoren purkaus aiheuttaa ilmaston viilenemistä.
Giant Steps

Giant Steps on John Coltranen vuonna 1960 julkaistu albumi, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä hänen levytyksistään. Levy äänitettiin vuonna 1959 neljässä sessiossa maalis-, touko- ja joulukuussa. Levy julkaistiin Atlantic Records -levymerkillä tammikuussa 1960.
Levyä nauhoitettiin samaan aikaan Miles Davisin Kind of Blue -sessioiden kanssa. 
Levyllä Coltrane käytti usein nopeasti eteneviä sointurakenteita. Vaikutteita levyllä on hard bopista ja modaalisesta jazzista.
Vuonna 2004 albumi valittiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä äänitteitä.
Tahkoluoto

Tahkoluoto () on Porin järjestysnumeroltaan 73. kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella noin 30 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Tahkoluoto on pääasiassa satama- ja teollisuusaluetta, jossa asui vuonna 2013 vain kuusi ihmistä.
Tahkoluodon syväsataman syvyys on 15,3 metriä. Sen kautta kulkee vuosittain noin 1,5 miljoonaa tonnia kuivabulkkia. Lisäksi Tahkoluodossa on öljy- ja kemikaaliterminaali, joka toimii muun muassa St1:n ja SOK:n omistaman North European Oil Traden tuontisatamana. Satamassa on myös Teboilin varasto. Vuonna 2016 Gasum avasi Tahkoluotoon Suomen ensimmäisen nestetytetyn maakaasun tuontiin tarkoitetun LNG-terminaalin.
Tahkoluodossa sijaitsee Fortumin Meri-Porin voimalaitos joka kuului Suomen tehoreserviin ja käyttää polttoaineenaan hiiltä. Sen vieressä sijainnut Pohjolan Voiman Tahkoluodon voimalaitos suljettiin 2015 ja purettiin 2019 .
Suomen Hyötytuuli Oy:llä sekä Tuuliwatilla on Tahkoluodossa useita tuulivoimaloita. Tuuliwatin ensimmäinen voimala pystytettiin vuonna 2009 ja se oli valmistuessaan Suomen suurin tuulivoimala. Heinäkuussa 2010 Hyötytuuli pystytti Tahkoluodon merialueelle Suomen ensimmäisen merituulivoimalan. Suomen Hyötytuuli Oy:n rakentama Tahkoluodon merituulipuisto valmistui vuonna 2017.
Pihlava

Pihlava () on Porin kaupunginosa. Se sijaitsee Meri-Porin alueella, kaupungin läntisellä laidalla, noin 15 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Pihlava on Porin kaupunginosista järjestysnumeroltaan 36:s. Vuonna 2005 Pihlavassa asui 1 665 ihmistä, mikä oli 25 vähemmän kuin vuonna 2000.
Historia ja asutus.
Pihlavan esikaupunkialue syntyi vuonna 1875 perustetun Pihlavan sahan ja vuonna 1899 avatun Porin ja Mäntyluodon välisen rautatien vaikutuksesta. Se kuului vuoden 1967 alkuun saakka Porin maalaiskuntaan, jonka suurin taajama se oli. Pihlavan seurakunta perustettiin vuonna 1960. 
Pihlavan rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi 1970-luvulla rakennetuista kerrostaloista. Lisäksi on omakotitaloja. Pihlavan naapurikaupunginosat ovat Enäjärvi, Rieskala, Metsämaa ja Huvilaranta. Länteen päin mentäessä on muutaman kilometrin päässä Kaanaan ja Yyterin kaupunginosat. Valtatie 2 (aikaisemmin seututie 265) ohittaa Pihlavan sen etelä- ja lounaispuolelta.
Palvelut.
Pihlavan palvelut ovat melko lähellä toisiaan. Kaupunginosan keskellä on Pihlavan kirkko. Lisäksi Pihlavan keskustassa sijaitsee lähikauppa, terveysasema, asukastupa, urheilukenttä, pizzeria, kolme parturia, kampaamo, pankki, kukkakauppa, lahjaliike, kuntosali ja apteekki. Rieskalan puolella sijaitsevat Meri-Porin uimahalli sekä koulukeskus, jossa on yhtenäiskoulu ja kirjasto. Meri-Porin lukio lakkautettiin vuonna 2015, ja Meri-Porin, Pihlavan ja Mäntyluodon kouluista muodostettiin Meri-Porin yhtenäiskoulu.
Vanhustenhoidosta huolehtivat vanhusten palvelutalo, dementiahoitokoti Dagmaria ja tuetun asumisen palvelukoti Omenapuu.
Alueella toimii Pihlavan Työväen Urheilijat, PiTU, joka on erikoistunut uintiin ja jalkapalloon. Meri-Porin alueella toimivan partiolippukunnan, Meri-Porin partio ry:n toimitilat sijaitsevat Pihlavassa.
Pihlavan vanhalla koululla toimii Mepon kotipesä ry, joka luo aktiviteetteja junioreille ja senioreille.
Liikenne.
Porin ja Mäntyluodon välisellä rataosalla avattiin Pihlavan seisake (lyhenne Plv) radan valmistuttua vuonna 1899. Pysäkkirakennus rakennettiin arkkitehti Bruno Granholmin piirustusten mukaan ja sitä laajennettiin vuonna 1907. Seisakkeelta rakennettiin pistoraide Pihlavan sahalle vuonna 1904. Sieltä kuljetettiin siitä alkaen jätepuuta polttoaineeksi Porin radan liikennepaikoille. Lähistöllä ovat radan varrella sijainneet myös Enäjärven (lyh. Enj, toiminnassa vuodesta 1906) ja Rieskalan (lyh. Ril, vuodesta 1929) seisakkeet. Henkilöliikenne Porin ja Mäntyluodon välillä siirtyi kokonaan linja-autojen hoidettavaksi vuonna 1953 ja Pihlava muutettiin miehittämättömäksi rautatieliikennepaikaksi vuonna 1962. Enäjärven ja Rieskalan liikennepaikat lakkautettiin vuonna 1968. Pihlavan pysäkkirakennus purettiin vuonna 1989, minkä jälkeen paikalla on ollut vain ratapiha. Entisen Rieskalan seisakkeen tuntumassa sijaitsi vuonna 1975 kiskobusseilla hoidetun kokeiluluonteisen henkilöliikenteen seisake.
Pihlavaan on Porin kauppatorilta ja matkakeskukselta hyvät bussiyhteydet. Porin Linjojen linjat 34, 34M, 34R, 34W, 35 ja 43 liikennöivät Pihlavaan.
Muuta.
Pihlavan työväentalo paloi 28. heinäkuuta 2011 poliisin epäilyn mukaan tuhopoltossa.
Susanna Clarke

Susanna Clarke (s. 1959 Nottingham, Englanti) on brittiläinen kirjailija. Clark palkittiin viidesti vuonna 2005 ilmestyneestä esikoisromaanistaan "Jonathan Strange &amp; herra Norrell". Kyseistä vaihtoehtohistorialliseen 1800-luvun Englantiin sijoittuvaa fantasiaromaania on myyty neljä miljoonaa kappaletta ja sen oikeudet on myyty yli 30 maahan. 
Clarken toinen kirja "The Ladies of Grace Adieu and Other Stories" (2006) sisälsi kymmenen lyhyttä tarinaa, jotka sijoittuivat samaan maailmaan kuin "Jonathan Strange &amp; herra Norrell". Teos voitti World Fantasy Award -novellipalkinnon.
Clark suunnitteli esikoisromaaninsa jatko-osan kirjoittamista vuonna 2006. Hän sairastui kuitenkin samana vuonna ME-tautiin. Clark on ollut niin huonossa kunnossa, ettei ole kyennyt vieläkään tarttumaan jatko-osan kirjoittamisen vaatimaan historialliseen tutkimustyöhön.
Clark ryhtyi kuitenkin myöhemmin kirjoittamaan romaania uudesta aiheesta. Teoksen kirjoittaminen kesti useita vuosia, ja se julkaistiin lopulta vuonna 2020 nimellä "Piranesi". Päiväkirjan muotoon kirjoitetun tiiviin teoksen päähenkilö viettää eristettyä elämää suurten salien muodostamassa Talossa. Teosta on kuvattu muun muassa kummalliseksi ja hiljaiseksi kirjaksi, jonka sisällöstä iso osa asuu rivien välissä jatkaen myllerrystään jopa kuukausien ajan. "Piranesi" voitti Women’s Prize for Fiction -palkinnon vuonna 2021, jolloin se julkaistiin myös suomeksi. 
Susanna Clarke asuu Cambridgessa puolisonsa, kirjailija Colin Greenlandin kanssa.
Valkealan Kajo

Valkealan Kajo on valkealalainen, nykyisin Kouvolassa Valkealan suuralueella toimiva urheilun yleisseura. Sen nimi oli alkuaan Valkealan Roima. Seuran perustivat kyläseurat Kuivalan Yritys, Selänpään Jäykät, Tuohikotin Rannan Pojat ja Voikosken Veljeys.
Seurassa voi harrastaa jalkapalloa, lentopalloa, voimistelua, yleisurheilua, hiihtoa ja suunnistusta. Näiden lisäksi tammikuussa 2020 Kajossa aloitti uusi cheerleading-joukkue. Kajosta tuli Kouvolan seudun toinen seura, jossa voi harrastaa cheerleadingia.
Lentopallo.
Kajo pelasi naisten SM-sarjassa parikymmentä vuotta, kunnes kesällä 2004 joutui luopumaan sarjapaikastaan pelaajapulan vuoksi. Keväällä 1998 valkealalaiset voittivat Suomen-mestaruuden, ja tässä joukkueessa oli mukana useita seuran omia kasvatteja. Tällä hetkellä naiset pelaavat 2-sarjaa joukkueella, jossa pelaa useiden yli kolmekymppisten lisäksi B- ja C-junioreita. Kaudella 2013-2014 Kajolla oli tyttöjoukkueita D-, C- ja B-ikäluokissa. B-tytöt pelasivat Kouvola Volleyn nimellä, sillä osa pelaajista on lähtöisin muista suur-Kouvolan seuroista.
Kajo järjestää yhdessä KoLe-57:n kanssa Beach Volleytä Käyrälammella, Tykkimäen huvipuiston vieressä.
Jalkapallo.
Kaudella 2005 Kajo pelasi Kakkosessa, mutta pari kautta myöhemmin se joutui luopumaan paikasta Kolmosessa taustajoukkojen puuttumisen vuoksi ja aloittamaan pohjalta, Kutosesta. Kaksi kautta Vitosessa pelattuaan Kajo nousi kaudeksi Neloseen ja perusti samalla kakkosjoukkueen Kutoseen.
Juniorijoukkueita seuralla on jalkapallossa 02-syntyneistä 08-syntyneisiin, vanhemmat pelaavat pääsääntöisesti kouvolalaisseurojen yhteisjoukkueissa KJP:ssa.
Yleisurheilu.
Toiminta painottuu pitkälti junioreihin. Pikajuoksija Visa Hongisto on edustanut koko uransa Valkealan Kajoa.
Voimistelu.
Jaosto järjestää lukuisia erityyppisiä tunteja niin lapsille kuin aikuisillekin. Lapsille on muun muassa telinevoimistelua, tansseja, katutansseja sekä leikkejä/pelejä. Aikuisilla painopiste on peruskunnon parantamisessa ja ylläpidossa, lajeina muun muassa jooga, kahvakuula, zumba ja vesijumppa.
Hiihto ja suunnistus.
Seuran perustamisesta lähtien toiminut jaosto tarjoaa mahdollisuuksia luonnossa liikkumiseen niin suksilla kuin juostenkin, ja myös ampumahiihtoa. Viime vuosina toiminta on kuitenkin hiipunut.
Häiriköt

Häiriköt on Erkko Salosen 1988 perustama helsinkiläinen punk rock- ja ramopunk-yhtye. Ne Luumäkien, Poikien ja Luonteri Surfin ohella se on yksi tunnetuimmista suomalaisista ramopunk-yhtyeistä, ja sitä onkin kutsuttu ”Suomen Ramonesiksi”. Ramonesin ohella Häiriköt on saanut vaikutteita ainakin Misfitsiltä.
Yhtyeen tuotanto on pääosin laulaja-kitaristi Erkko Salosen käsialaa.
Yhtyeen kokoonpano on vaihdellut jonkin verran vuosien varrella. Nykyinen kokoonpano Erkko Salonen (laulu ja kitara), Pasi Nevalaita (basso ja laulu) ja Maukka Maunula (rummut) on ollut koossa vuodesta 2025.
Julkaisut.
"Pääartikkeli: Luettelo Häiriköiden kappaleista"
Émile Lahoud

Émile Geamil Lahoud (arabiaksi اميل لحود, armeniaksi Իմիլ Լահուտ; s. 12. joulukuuta 1936, Baabdat, Libanon) on kenraali ja Libanonin entinen presidentti. Hänen isänsä on Libanonin armeijan perustajiin kuulunut kenraali Jamil Lahoud.
Lahoud on maroniittikristitty ja etniseltä taustaltaan armenialainen. Lahoud oli presidentinvirassa 15. lokakuuta 1998 – 23. marraskuuta 2007. Hänen edeltäjänsä oli Elias Hrawi (virassa 1989–1998).
Poliittinen ura.
Lahoud oli sotilasuralla kenraali Michel Aounin alaisena Libanonin sisällissodan viimeisinä vuosina vuoteen 1989. Arabiliiton saatua aikaan tulitauon Lahoud loikkasi Syyrian hallitsemaan Länsi-Beirutiin. Siellä hänet nimitettiin Syyrian armeijan upseerin Ali Hammoundin suosituksesta Libanonin Syyria-mielisen vastahallituksen armeijan komentajaksi. Lahoud toimi armeijan ylipäällikkönä vuosina 1989–1998.
Lahoud valittiin Libanonin presidentiksi vuonna 1998. Libanonissa presidentin normaali virkakausi on kuusi vuotta. Syyrian painostuksesta Libanonin parlamentti päätti pidentää Lahoudin virkakautta kolmella vuodella vuoteen 2007 saakka. Libanonin oppositio ja kansainväliset tarkkailijat ovat väittäneet päätöstä laittomaksi.
Kritiikki.
Lahoudin kannatus oli vähäistä varsinkin kristittyjen, druusien ja sunnimuslimien keskuudessa. Libanonilaiset Antiokian maroniittipatriarkka Nasrallah Boutros Sfeir, maroniittijohtaja Samir Geagea ja druusijohtaja Walid Jumblatt olivat Lahoudin voimakkaimpia arvostelijoita. Murhattu sunnipääministeri Rafik Hariri, joka työskenteli Syyrian hyväksymänä useita vuosia, vastusti Lahoudin valtakauden pidentämistä ja erosi vastalauseena sen pidentämiselle. He ovat kuvanneet Lahoudia Syyrian nukkehallitsijaksi.
Elämäntyyli.
Haastattelussa New York Timesille Lahoud kertoi viettävän aikaansa iltapäivisin Yarze country clubin uima-altaalla ja lukevansa "Paris Match" -aikakauslehteä. Lahoudinin kerrottiin menneen uimaan Haririn hautajaispäivänäkin. Lahoud itse sanoi toimittajille: "Minä uin joka päivä — se on minun harrastukseni — mutta sinä päivänä en uinut".
Ruohonleikkaaja

Ruohonleikkaaja ("The Lawnmower Man") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Brett Leonardin ohjaama tieteiselokuva. Elokuvaa kaupattiin aluksi nimellä ”Stephen Kingin Ruohonleikkaaja”. Elokuvalla ei kuitenkaan ole mitään yhteistä Kingin vuonna 1975 julkaistun "Ruohonleikkaaja" -novellin kanssa, ja siitä suivaantuneena King haastoi tekijät oikeuteen ja sai nimensä pois krediittitiedoista.
Elokuva sai vuonna 1996 jatko-osan "Ruohonleikkaajamiehen paluu" ("Lawnmower Man 2: Beyond Cyberspace").
Juoni.
Virtuaalitodellisuutta tutkiva tohtori Larry Angelo (Pierce Brosnan) tekee kokeita simpansseilla VSI (Virtual Space Industries) -yhtiössä. Kokeissa pyritään nostamaan simpanssien älykkyyttä ja aggressiivisuutta, jotta niistä tulisi hyviä sotilaita. Eräs koe menee pieleen ja koesimpanssi Roscoe 1138 pakenee laboratoriosta. Roscoe ammutaan takaa-ajon jälkeen. Tämän jälkeen Angelo päättää vetäytyä VSI:stä, mutta jatkaa kokeita kotioloissaan. Hän ottaa koekaniiniksi yksinkertaisen ruohonleikkaajansa Joben (Jeff Fahey) ja päättää lisätä tämän älykkyyttä. Aluksi kaikki sujuu hyvin, mutta lopulta koe ryöstäytyy Angelon käsistä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu "Ruohonleikkaajaa" elokuvahistorian ensimmäiseksi varsinaiseksi virtuaalitodellisuuselokuvaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Fabio Lione

Fabio Tordiglione (s. 9. lokakuuta 1973 Pisa) on italialainen laulaja, joka on toiminut useissa yhtyeissä, kuten Rhapsody of Firessä, Labyrinthissä, Vision Divinessä, Athenassa sekä Kamelotissa.
Lione kiinnostui musiikista teini-iässä ja osti ensimmäisen heavy metal -levynsä, Europen "The Final Countdownin" 14-vuotiaana. Hän opiskeli teknillisessä korkeakoulussa Pisassa ja aloitti ammattiuransa musiikin alalla 1990-luvun alussa. 
Yksi Lionen varhaisimmista yhtyeistä oli progressiivista metallia esittänyt Athena. Hän kuitenkin jätti yhtyeen 1994, vuotta sen debyyttialbumin julkaisua aiemmin. Lione on myös hiljattain julkaissut muutamia eurobeat-kappaleita.
Italia Eurovision laulukilpailussa

Italia osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1956. Se piti 13 vuoden tauon vuosien 1997 ja 2011 välillä. Sitä ennen maa oli jättänyt välistä vuosien 1981, 1982, 1986, 1994, 1995 ja 1996 kilpailut.
Italia on voittanut Eurovision laulukilpailun kolmesti. Parhaan pistemäärän maalle toi vuoden 2021 edustaja Måneskin kappaleella ”Zitti e buoni”. Maa keräsi 524 pistettä voittaen kilpailun.
Italian edustuskappaleet ovat olleet kokonaan italiankielisiä lukuun ottamatta vuosia , jolloin laulettiin napolin kielellä, sekä vuosia ja jolloin kappaleissa käytettiin sekä italiaa että englantia. Vuoden 2012 kappale oli lähes kokonaan englanniksi lukuun ottamatta pari lausetta italiaa. Vuoden 2016 kappale "No Degree of Separation" esitettiin lähes kokonaan italiaksi lukuun ottamatta paria lausetta englantia, josta kappaleen nimi tulee. San Remon musiikkifestivaaleilla kappale esitettiin kokonaan italiaksi nimellä "Nessun grado di separazione".
Kilpailijat.
Huom! Vuosien 1956–1974 pisteet "eivät" ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi.
Vuosien 1975–2015 pisteet "eivät" ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
&lt;noinclude&gt;
Nykyinen pistejärjestelmä.
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Kaksivaiheinen loppukilpailu.
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Italian kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1979 ja 1988.
Domenico Modugno

Domenico Modugno (9. tammikuuta 1928 Polignano a Mare – 6. elokuuta 1994 Lampedusa) oli italialainen laulaja ja lauluntekijä. 
Modugno opiskeli asepalveluksen suoritettuaan näyttelemistä. Vuonna 1957 hänen kirjoittamansa laulu ”Lazzarella” sijoittui Aurelio Fierron tulkitsemana toiseksi Festival della Canzone Napoletanassa. Hän edusti maataan Eurovision laulukilpailussa vuonna 1958 kappaleella "Nel blu dipinto di blu", joka sijoittui kolmanneksi, vuonna 1959 kappaleella "Piove (Ciao, ciao bambina)", joka sijoittui kuudenneksi, sekä vuonna 1966 kappaleella "Dio, come ti amo", joka sijoittui jaetulle viimeiselle sijalle nollalla pisteellä. Kappaleista erityisesti "Nel blu dipinto di blu", joka nimettiin uudelleen "Volare"ksi, oli suuri kansainvälinen menestys, joka nousi listojen kärkeen ympäri Eurooppaa sekä Yhdysvalloissa. Modugno voitti kappaleella vuoden levytyksen Grammy-palkinnon vuonna 1959.
Modugno kuoli sydäninfarktiin Lampedusan saarella vuonna 1994 .
Felix Iversen

Felix Christian Herbert Iversen (22. lokakuuta 1887 Lyypekki, Saksan keisarikunta – 31. heinäkuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja pasifisti. Iversen oli Ernst Lindelöfin oppilas, ja hän toimi myöhemmin matematiikan professorina Helsingin yliopistossa. Neuvostoliitto myönsi Iversenille Stalinin rauhanpalkinnon (myöhempi Leninin rauhanpalkinto) vuonna 1954.
Ura.
Iversenin vanhemmat olivat kauppias Peter Michael Johan Iversen ja Sophie Marie Böttiger. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 Viipurin ruotsalaisesta lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1909 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1914.
Iversen toimi Helsingin yliopiston tähtitieteen observatorion tähtivalokuvaustöiden assistenttina 1906–1921, vt. observaattorina 1918, matematiikan opetusassistenttina 1911–1915, matematiikan dosenttina 1916–1920. sekä astrofotografisen observatorion assistenttina 1918–1920. Hän oli matematiikan apulaisprofessorina 1920–1954 sekä matematiikan vt. professorina 1946 ja 1951.
Iversen oli Suomen rauhanliiton puheenjohtajana vuodesta 1925, Rauhantyön yhteisjärjestön puheenjohtajana 1932–1938 sekä 1945–1953, pohjoismaisen rauhanliiton puheenjohtajana 1935–1937 sekä 1950–1952, pohjoismaiden opettajien rauhanliiton puheenjohtajana 1946–1952, kansainvälisen rauhanliiton neuvoston jäsenenä 1936–1939, Maailman rauhanneuvoston jäsenenä vuodesta 1950 ja YK-yhdistysten maailmanliiton varapresidenttinä 1951–1954. Hän oli vuodesta 1925 Rauhaa kohti-aikakauskirjan päätoimittajana.
Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi 6. syyskuuta 1935 Felix Iversenin Suomen kanssa ystävällisissä suhteissa olevan valtion päämiehen kunnian loukkaamisesta sekä painovapauslain ja kiihoituslain rikkomisesta sataan 50 markan suuruiseen päiväsakkoon. Iversen oli "Rauhaa kohti"-nimisen aikakauslehden päätoimittajana julkaissut lehdessä otsikolla "Kilpajuoksu perikatoa kohti" kirjoituksen, jonka katsottiin loukkaavan Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitlerin kunniaa. Iversenin saama sakkorangaistus vahvistettiin korkeimmassa oikeudessa, ja se vaikeutti Suomen rauhanliiton mahdollisuuksia saada eduskunnan myöntämää valtionapua.
Perhe.
Iversen oli naimisissa vuodesta 1923 Toini Elisabeth Hjeltin kanssa, jonka kanssa hänellä oli lapset Solfrid ja Linnea. Toini Iversenin isä oli Tilastollisen päätoimiston ylijohtaja, senaattori ja kansanedustaja August Hjelt.
Euroopan demokraattinen puolue

Euroopan demokraattinen puolue (EDP) on keskustalainen europuolue, joka ajaa voimakasta integraatiota. Euroopan parlamentissa puolue kuuluu Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Puolueen johtaja on ranskalainen François Bayrou.
Euroopan demokraattinen puolue perustettiin vuonna 2004 vastauksena nousevaan euroskeptikkojen kannatukseen. Europarlamenttivaaleissa 2019 Ranskan presidentti Emmanuel Macronin suosio johti silloiselta nimeltään En Marche! -puolueen 21 edustajapaikkaan ja koko parlamenttiryhmän 108 paikan menestykseen.
Vuoden 2024 europarlamenttivaaleissa EDP sai läpi kaikkiaan 10 edustajaa.
Jäsenet.
EDP koostuu 21 jäsenpuolueesta ja kolmesta itsenäisestä henkilöjäsenestä:
Palomaresin lento-onnettomuus

Palomaresin lento-onnettomuus oli Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikoneen ja KC-135 Stratotankerin yhteentörmäys 17. tammikuuta 1966 Välimerellä lähellä Espanjan rannikkoa.
Yhdysvaltain ilmavoimien B-52 Stratofortress -pommikone valmistautui ilmatankkaukseen KC-135 Stratotankerin kanssa lähellä Cuevas del Almanzoran kuntaan kuuluvaa Palomaresin kalastajakylää Almerían maakunnassa. Pommikoneen lähestyessä tankkeria se törmäsi päin tankkauspuomia, jolloin pommikoneen yläosa repesi. Pommikone syttyi tuleen ja alkoi syöksyä mereen hajoten samalla kappaleiksi. Miehistön seitsemästä jäsenestä neljä onnistui pelastautumaan heittoistuimilla. Stratotankerin polttoainekuorma räjähti, ja koneen koko nelihenkinen miehistö menehtyi. Koneiden romut levisivät yli kahdensadan neliökilometrin alueelle.
B-52:n aseistuksena oli neljä vetypommia. Kaksi pommeista putosi maahan ilman laskuvarjon avautumista Palomaresin kylään ja niiden perinteinen räjähdysainelataus räjähti levittäen plutoniumia ympäristöön. Kukaan kylän 1 500 asukkaasta ei loukkaantunut, mutta pommit levittivät plutoniumia 226 hehtaarin alueelle. Palomaresin pelloilta kaivettiin noin 1 400 tonnia plutoniumin saastuttamaa maata ja kasvillisuutta, jotka lähetettiin Etelä-Carolinaan, ydinaselaboratorion ongelmajätealueelle. 
Yksi pommeista putosi laskuvarjo osittain auenneena mereen. Pommin löysi pienoissukellusvene "Alvin" kahden kuukauden kuluttua noin kahdeksan kilometrin päästä rannikolta 869 metrin syvyydestä. Pommi onnistuttiin nostamaan 7. huhtikuuta 1966 kauko-ohjattavan laitteen avulla. Neljäs pommeista leijui ilman suuria vaurioita maahan laskuvarjon varassa ja löytyi kuivasta joenuomasta.
Lokakuussa 2006 Espanjan viranomaiset raportoivat mitanneensa normaalia korkeampia säteilyarvoja Palomaresin etanoista. Jos jatkotutkimuksissa löydetään maan alta vaarallisia määriä plutoniumia, saattaa tiedossa olla mittava puhdistusoperaatio.
Euroopan vapaa allianssi

Euroopan vapaa allianssi (EFA) on europuolue. Se koostuu pääasiassa Euroopan vähemmistökansallisuuksien ja maakuntapuolueiden edustajista, jotka ajavat itsenäisyyttä tai suurempaa itsehallintoa äänestäjilleen. Euroopan vapaa allianssi perustettiin nationalististen puolueiden liitoksi vuonna 1979, ja siitä tuli yksi ensimmäisistä europuolueista vuonna 2004. Puolueeseen kuuluu 41 jäsentä 13:sta EU-maasta ja joistakin EU:n ulkopuolisista maista. Vuoden 2024 europarlamenttivaalien jälkeen Euroopan vapaan allianssin jäsenpuolueista viisi on edustettuna Euroopan parlamentissa, ja sillä on yhteensä kahdeksan parlamentaarikkoa. Puolueen mukaan se ajaa muun muassa ydinvoiman vastaisuutta, ihmisoikeuksia, kestävää kehitystä sekä kielien ja kulttuurien suojelemista Euroopassa.
EFA:n edustajat kuuluvat parlamentissa poliittiseen ryhmään Vihreät / EFA.