tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Diallo Lalla Sy

Diallo Lalla Sy (s. 2. maaliskuuta 1946 Koulikoro) on malilainen kasvatustieteilijä.
Louvainin katolisessa yliopistossa opiskellut Sy on suorittanut yliopistotutkinnot kriminologiasta, kliinisestä psykologiasta ja kasvatustieteestä. Hän väitteli kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 1980.
Sy työskenteli Bamakon opettajakorkeakolun opettajana vuosina 1976–1987 ja kasvatuspsykologian ylitarkastajana vuosina 1980–1987. Hän toimi Malin työllisyys- ja julkisen palvelun ministerinä vuosina 1988–1991. Sy tunnetaan Ecovie-koulukompleksin perustajana.
Koulutus.
Diallo Lalla Sy kävi peruskoulun Koulikoron alueellisessa koulussa vuosina 1952–1958 ja suoritti toisen asteen opinnot vuosina 1958–1965 Bamakon tyttöjen collegessa/lyseossa sekä Askia Mohamedin lyseossa, joissa hän suoritti biologiapainotteisen ylioppilastutkinnon. Hän aloitti lääketieteen opinnot Belgiassa, mutta siirtyi myöhemmin opiskelemaan psykopedagogiikkaa Louvainin katoliseen yliopistoon, jossa hän suoritti kandidaatin tutkinnon vuonna 1974, opetuksen psykologian erikoistutkinnon vuonna 1975 ja kriminologian lisensiaatin samana vuonna. Vuonna 1980 hän väitteli tohtoriksi Belgiassa aiheenaan ”Kouluun sopeutumattomuuden syyt Malin tasavallassa.
Ura.
Diallo Lalla Sy toimi 1976–1987 psykopedagogiikan professorina Bamakon École Normale Supérieure -koulussa ohjaten opinnäytetöitä ja harjoittelijoita, ja vuosina 1981–1987 hän kiersi Malin opettajankoulutuslaitoksia psykopedagogiikan ylitarkastajana (paitsi Gao). Vuosina 1987–1988 hän oli yliopisto-opetuksen ja tutkimuksen johtaja, ja 1988–1991 hän toimi Moussa Traorén hallituksessa työ- ja virkamiesministerinä, ollen neljäs malilainen nainen ministerin tehtävässä. Traorén hallinnon kaaduttua 1991 hänet vangittiin syytettynä osallisuudesta murhiin ja väkivaltaan, mutta hänet vapautettiin syytteistä 1993. Lisäksi hän perusti Ecovie-kouluryhmän.
Kohut ja vaikutusvalta.
Vuonna 1993 Sy oli syytettynä kavalluksesta ja talousrikoksista yhdessä entisten ministereiden, ulkoministeri Traorén ja matkailuministeri Moulayn, kanssa, mutta heidät vapautettiin takuita vastaan syytteiden vähäisyyden vuoksi. Syn toiminta oli julkisuudessa myös tapauksessa, jossa hänen johtamansa koulu on jättänyt noudattamatta oikeuden päätöksen opettajan epäasiallisesta irtisanomisesta. Bamakon työneuvosto tuomitsi toukokuussa 2013 ECOVIE-koulun maksamaan Traorélle yhteensä 985 000 CFA-frangia, joka koostuu muun muassa palkkasaatavista, lomakorvauksista ja vahingonkorvauksista.
Sy on Malin kulttuuriministeri N’Diaye Ramatoulaye Diallon äiti. Mediassa on esitetty väitteitä, että äidin poliittinen asema olisi edistänyt tyttären nousua virkaan, jota tämä käytti lähinnä omien liiketoimiensa tukemiseen kulttuurin ja turismin kustannuksella. Syn perhe toimii laajasti Malin politiikassa ja liike-elämässä, ja sitä on syytetty nepotismista ja omien etujen ajamisesta julkisten tehtävien kautta.
Uddhav Thackeray

Uddhav Thackeray (; s. 27. heinäkuuta 1960) on intialainen poliitikko ja Shiv Senan puheenjohtaja, joka on toiminut Maharashtran osavaltion pääministerinä 28. marraskuuta 2019 alkaen. Hän on toiminut myös puolueensa äänenkannattajan Saamanan päätoimittajana. Isänsä Bal Thackerayn eläessä Uddhav avusti häntä puolueenjohdossa ja toimi puolueen kampanjavastaavana vuodesta 2002. 
Maharashtran osavaltiovaaleissa, jotka järjestettiin lokakuussa 2019 Shiv Sena sai liittolaisensa Intian kansanpuolueen (BJP) kanssa enemmistön paikoista. Puolueet päätyivät riitoihin siitä, kuinka pääministerin tehtävä tulisi jakaa Shiv Senan tahtoessa, että BJP:n Devendra Fadnavis hoitaisi virkaa 2,5 vuotta ja Thackeray toiset 2,5. Intian kansanpuolue ei hyväksynyt sopimusta, jonka seurauksena Thackeray liittoutui kongressipuolueen ja Nationalist Congress Partyn kanssa. 
Poliittisen uransa ohessa Thackeray on toiminut valokuvaajana ja toimittanut kuvakokoelmia Maharashtrasta.
Perr Schuurs

Perr Schuurs (s. 26. marraskuuta 1999 Nieuwstadt) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Torinoa.
Schuurs nousi Fortuna Sittardin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2016–2017. Vuoden 2018 alussa hän siirtyi Ajaxiin mutta pelasi vielä puoli vuotta lainalla Fortuna Sittardissa. Kaudella 2018–2019 hän pääsi Ajaxin voittamassa Eredivisiessä kentälle vain yhden ottelun lopussa. Ajaxin voittamassa Alankomaiden cupissa hän pelasi alkukierroksilla kolmessa ottelussa täydet minuutit ja teki yhden maalin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eredivisiessä kymmenen ottelua ja teki maalin kotiottelussa Heerenveeniä vastaan. Mestarien liigan alkulohkossa hän on pelasi kaksi ottelua, joista toisen alusta loppuun, ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua, joissa hän pelasi samoin toisessa ottelussa täydet minuutit. Kaudella 2020–2021 Schuurs pelasi Eredivisiessä 27 ottelua ja teki maalin kotiottelussa Sparta Rotterdamia vastaan. Ajax voitti tuplamestaruuden ja cupissa Schuurs pelasi neljä ottelua ja pääsi kentälle myös loppuottelussa. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa neljä ottelua. Kaudella 2021–2022 hänelle kertyi 22 Eredivisie-ottelua ja kolme Mestarien liigan ottelua, ja jälleen hän oli voittamassa liigamestaruutta.
Schuurs aloitti kauden 2022–2023 Ajaxissa mutta siirtyi elokuun 2022 puolivälissä italialaiseen Torinoon. Hän pelasi ensimmäisen Italian-kautensa aikana 30 Serie A -ottelua, joissa hän oli 28 kertaa avauskokoonpanossa. Kauden 2023–2024 alussa hän pelasi yhdeksän Serie A -ottelua ja teki maalin vierasottelussa AC Milania vastaan, mutta lokakuussa kotiottelussa Interiä tullut eturistisidevamma vei hänet pitkälle sairauslomalle.
Schuurs on pelannut Alankomaiden alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi vuonna 2021 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa viisi ottelua ja teki maalin alkulohkossa Romaniaa ja tappiollisessa välierässä Saksaa vastaan.
Lisandro Martínez

Lisandro Martínez (s. 18. tammikuuta 1998 Gualeguay) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Martínez edusti kotimaassaan Newell's Old Boysia ja Defensa y Justiciaa. Kesällä 2019 hän siirtyi alankomaalaisseura Ajaxiin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eredivisiessä 24 ottelua ja niistä 20 ottelua alusta loppuun. Hän teki maalin Groningenia ja Utrechtia vastaan. Mestarien liigan alkulohkossa hän pelasi kaikki kuusi ottelua avauskokoonpanossa, kuten myös Ajaxin molemmat Eurooppa-liigan ottelut. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eredivisiessa 26 ottelua, joissa 17 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin Waalwijkia, Venloa ja Vitesseä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 24 Eredivisien ottelua ja yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Kauden ainoan liigamaalinsa hän teki joulukuussa Willem II:ta vastaan. Hän pelasi Mestarien liigassa kahdeksan ottelua ja kaikissa niistä täydet minuutit. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2021 ja 2022, Alankomaiden cupin 2021 sekä Alankomaiden supercupin 2019.
Martínez siirtyi kesällä 2022 englantilaisseura Manchester Unitediin. Hän pelasi avauskaudellaan 27 valioliigaottelua, joista 24 avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Hän oli avauksessa myös voittoisassa liigacupin loppuottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Seuraavalla kaudella hän kärsi lukuisista loukkaantumista ja pelasi vain 11 ottelua Valioliigassa, yhden Mestarien liigassa ja kaksi ottelua, mukaan lukien finaalin, Unitedin voittamassa FA Cupissa. Kaudella 2024–2025 hän pelasi 20 valioliigaottelua, kaikki avauskokoonpanossa, ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaikki kahdeksan liigavaiheen ottelua. Hän oli eturistisiteen repeämän vuoksi sivussa helmikuun alusta lähtien.
Martínez on pelannut Argentiinan alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Argentiinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan. Argentiinan voittamassa Copa Américassa 2021 hän pelasi viimeisen alkulohko-ottelun Boliviaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi Argentiinan seitsemästä ottelusta ja oli avauskokoonpanossa alkulohkossa Meksikoa ja puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan. Loppuottelussa hän ei ollut kentällä. Copa Américassa 2024 hän oli avauskokoonpanossa viidessä kultaa voittaneen Argentiinan ottelussa, mukaan lukien finaali. Hän on pelannut 11. elokuuta 2025 mennessä 26 A-maaottelua ja niissä 18 kertaa avauskokoonpanossa.
Rihmakäävät

Rihmakäävät ("Anomoloma") on kääpäsuku, joka on erotettu harsukäävistä molekyylitutkimuksien perusteella omaksi suvukseen. Suvun lajit ovat alustanmyötäisesti kasvavia ja niille ovat tunnusomaisia itiöemän reunoista kasvavat rihmastojänteet eli ritsomorfit. Ekologialtaan rihmakäävät ovat puiden ja karikkeen valkolahottajia, mahdollisesti myös mykorritsasieniä.
Valkorihmakääpä

Valkorihmakääpä ("Anomoloma myceliosum") on Suomessa erittäin harvinainen kääpälaji. Se viihtyy rehevissä ja lehtomaisissa vanhoissa metsissä. Valkorihmakääpä kasvaa kuorettomissa, jo pidempään lahonneissa maapuissa, yleensä kuusissa mutta sitä on löydetty myös muilta havu- ja lehtipuilta. Käävän aiheuttama valkolaho on pehmeää.
Itiöemä on yksivuotinen, resupinaattinen, ohut (kokonaispaksuus 1–2 mm) ja kooltaan varsin pieni. Lajille tunnusomaisia ovat valkoisesta reunasta kasvavat lankamaiset rihmastojänteet eli ritsomorfit, joita kasvaa myös itiöemän alle lahopuuhun. Pillipinta on kermanvalkoinen ja pillit ovat kulmikkaita, 3–4 millimetrillä tai vanhemmissa itiöemissä suuremmiksi sulautuneita. Pohjamalto on valkoinen, mikä on hyvä tuntomerkki verrattaessa keltarihmakääpään. Vertaa myös harsukääpään, jonka pillit ovat hammassuisia ja isompia ja koko itiöemä on hauraampi.
Keltarihmakääpä

Keltarihmakääpä ("Anomoloma albolutescens") on Suomessa erittäin harvinainen, lähinnä Etelä- ja Keski-Suomessa tavattava kääpälaji. Se viihtyy lehtomaisissa vanhoissa metsissä ja tarvitsee elääkseen katkeamattoman lahopuujatkumon, joten siksi keltarihmakääpä sietää huonosti ihmistoimintaa metsissä. Isäntäpuuna on jo pehmeäksi lahonnut ja maassa makaava kuusi, harvoin myös haapa.
Yksivuotinen itiöemä on resupinaattinen, pinta-alaltaan pieni ja kokonaispaksuudeltaan 1–2 mm. Tuoreena se on pehmeä ja muuttuu kuivaessaan huopamaiseksi ja jäykäksi. Reuna on valkoinen tai keltainen ja paikoin reunasta kasvaa lankamaisia rihmastojänteitä, joita löytyy myös lahopuusta itiöemän alta. Pillipinta on nuorena valkoinen ja se kellastuu ikääntyessään, kuivana väri on kellanharmaa. Pillejä mahtuu 2–4 millimetrille ja vanhat pillit voivat sulautua yhteen suuremmiksi (1–2 millimetrillä). Pohjamalto on keltainen, väri näkyy varsinkin irronneen itiöemän puupuolella.
Vertaa samannäköisiin lajeihin ja sukuihin: valkorihmakääpä, karikekääpä, lavakääpä, kolokääpä, rosokka ja harsukat.
Jakub Słowik

Jakub Słowik (s. 31. elokuuta 1991 Nowy Sącz) on puolalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Słowik debytoi Puolan maajoukkueessa 2013.
Esmaël Gonçalves

Esmaël Gonçalves (s. 25. kesäkuuta 1991 Bissau) on guineabissaulainen jalkapalloilija.
Gonçalvesilla on sekä Guinea-Bissaun että Portugalin kansalaisuus. Hän pelaa tällä hetkellä Portugalin kolmannen sarjatason (Liga 3) joukkueessa SC Lusitânia dos Açores, jossa hänen sopimuksensa kestää maaliskuusta kesäkuuhun 2025. 
Gonçalves on edustanut urallaan lukuisia seuroja eri maissa, kuten Ranskassa, Skotlannissa, Portugalissa, Kreikassa, Iranissa, Japanissa ja Intiassa. Hänellä on yksi maaottelu Guinea-Bissaun maajoukkueessa. Urallaan hän on voittanut muun muassa Scottish Challenge Cupin, Scottish League Cupin ja Kyproksen mestaruuden. 
Gonçalves on osoittanut kykyä sopeutua erilaisiin peliympäristöihin, mutta hänen roolinsa on usein ollut vaihtopelaaja tai rotaatiopelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut Skotlannin liigassa Heartsissa, jossa hän teki 13 maalia kahden kauden aikana. Pelaajan korkeimmaksi markkina-arvoksi on arvioitu 1,5 miljoonaa euroa vuonna 2018.
Jalkapallomaajoukkue.
Gonçalves debytoi Guinea-Bissaun maajoukkueessa 2018.
&quot;Ukko&quot; Lundgrén

"Ukko" Lundgrén (2. heinäkuuta 1836 Nummi – 2. huhtikuuta 1925 Nummi), oikealta nimeltään Karl Fredrik Lundgrén, oli nummilainen kelloseppä ja pelimanni. Hän oli aikansa tunnetuimpia pelimanneja Uudellamaalla. Hänen musiikkiaan on kirjoitettu muistiin (mm. "Ukko Lundgrenin marssi") ja kuunneltavissa mm. Suomen Kirjallisuuden Seuran julkaisemalla "Tilulii – Perinnemusiikkia Uudeltamaalta" -levyllä.
Ukko Lundgren esiintyi Suomi-Filmin tuotantoa olevassa elokuvassa Suursalon häät, joka valmistui vuonna 1924. 
Ukko Lundgren on haudattu Nummelle. Vuonna 1972 paljastettiin hänen haudalleen pystytetty muistomerkki, taidetakoja Valio Kareniuksen valmistama Vaiennut viulu. Muistomerkki pystytettiin nummilaisten lahjoitusten avulla.
Gerson Rodrigues

Gerson Rodrigues (s. 20. kesäkuuta 1995 Pragal) on luxemburgilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Rodrigues debytoi Luxemburgin maajoukkueessa 2017. Hän on pelannut 24 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Emil Salomonsson

Emil Salomonsson (s. 28. huhtikuuta 1989 Örkelljunga) on ruotsalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Salomonsson debytoi Ruotsin maajoukkueessa 2012. Hän on pelannut seitsemän maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Thitipan Puangchan

Thitipan Puangchan (s. 1. syyskuuta 1993 Suphan Buri) on thaimaalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Puangchan debytoi Thaimaan maajoukkueessa 2013. Hän on pelannut 33 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Frédéric Bulot

Frédéric Bulot (s. 27. syyskuuta 1990 Libreville) on gabonilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Bulot debytoi Gabonin maajoukkueessa 2014. Hän on pelannut 25 maaottelua.
Dostonbek Tursunov

Dostonbek Tursunov (s. 13. kesäkuuta 1995 Oltiariq) on uzbekistanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tursunov debytoi Uzbekistanin maajoukkueessa 2018. Hän on pelannut viisi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Zabihillo Oʻrinboyev

Zabihillo Oʻrinboyev (s. 30. maaliskuuta 1995) on uzbekistanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Oʻrinboyev debytoi Uzbekistanin maajoukkueessa 2018. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Mogilnoje (Kudeb)

Mogilnoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä ja Petserin piirissä. 
Maantietoa.
Järvi on 1,2 kilometriä pitkä ja 0,86 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 60 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella 14 kilometriä Palkinosta luoteeseen. Järven eteläpuolella on avosuota ja sen itäpuolella seuraa järven rantoja lyhyt harju. Järvi on autio ja sen laskuoja on suoraksi kaivettu kuivatusoja, joka yhtyy pian Kudebiin jokeen. Järven yli kulkee kahden piirin, Palkinon piirin ja Petserin piirin, välinen raja. Laskuoja virtaa Palkinon puolella.
Luontoarvoja.
Karttojen mukaan alueella on monia järviä, joiden välillä risteilee kävelypolkuja.
Vesistösuhteita.
Mogilnoje sijaitsee Kudebin valuma-alueella. Kudeb on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Mogilnojesta lähtee laskuoja, joka yhtyy Kudebiin heti sivujoen Nalitsan alapuolella.
Suvi Salmimies

Suvi Tuulikki Salmimies (syntynyt 6. elokuuta 1985) on suomalainen vapaaottelija ja laulaja. Salmimies on otellut vapaaottelun ammattilaissarjassa vuodesta 2014 alkaen. Hän edustaa Team East Front -ammattilaistiimiä, jonka managerina toimii "Jukka Paananen". Salmimiehen virallinen painoluokka on kärpässarja eli alle 56,7kg sarja.
Salmimies on kotoisin Kuusankoskelta, mutta hän asuu ja harjoittelee nykyisin Porissa. Salmimies on aloittanut vapaaottelemisen vuonna 2011 Kouvolassa MMA Utti -nimisen seuran riveissä. Hän on edustanut myös Gracie Barra Kouvolaa Brasilialaisen Jujutsun kilpailuissa. Salmimies on vuoden 2017 sinivöisten naisten alle 69-kiloisten brasilialaisen jujutsun suomenmestari. Hän on myös saman sarjan vuoden 2016 Finnish Open pronssimitalisti. Salmimies edustaa nykyään Porin Kamppailu-Urheilukeskusta kilpaillessaan muissa lajeissa.
Vapaaottelussa Salmimies kilpaili amatööritasolla vuosina 2012–2014, jolloin hän otteli yhteensä 9 ottelua. Näissä otteluissa ainoat kaksi häviötä tulivat Suomen ensimmäistä UFC-naisottelijaa Tina Lähdemäkeä (nykyään Tina Hanninen) vastaan. Salmimies on vuoden 2013 vapaaottelun amatöörien naisten alle 65.8kg sarjan Finnish Open mestari.
Ammattilaiseksi Salmimies siirtyi vuoden 2014 keväällä. Hänen päivitetty ottelutilastonsa löytyy Sherdogista Salmimies on otellut suurimman osan uransa otteluista Cage MMA Finland organisaatiossa.
Musiikki.
Salmimies osallistui The Voice of Finladin kolmannelle tuotantokaudelle vuonna 2014. Salmimies oli ohjelmassa Michael Monroen tiimissä ja tippui juuri ennen live-lähetyksiä. Tämän jälkeen Salmimies on keikkaillut maltillisesti kitaristin kanssa eri puolilla Suomea. Laulajan oma tyylilaji on rock.
Rhodoslainen peristyyli (Efesos)

Rhodoslainen peristyyli on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temenoksesta eli pyhäkköalueesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Rakennuksen alkuperäistä nimeä ei tunneta.
Temenos koostui avoimesta peristyylipihasta, jonka koko oli noin 33 × 28 metriä. Se oli ympäröity kolmelta sivulta joonialaista tyyliä edustaneilla pylväiköillä. Kokonaisuus muistuttaa rhodoslaisia pylväikköpihoja, mistä rakennus on saanut nykyisen nimensä. Pylväiden puolestaan voidaan nähdä viittaavaan Efesoksen Artemiin temppeliin. Pihan länsiosassa oli podium, jolle johti portaat. Sillä sijaitsi kaksi pientä temppeliä, jotka rakennutti keisari Augustus varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 29 eaa. Ne oli omistettu erään tulkinnan mukaan Divus Juliukselle eli jumalaksi korotetulle Julius Caesarille ja Dea Romalle eli Rooman kaupungin henkilöitymälle, joskin näille omistetuksi on ehdotettu myös niin kutsuttua Hallinnollisen agoran temppeliä. Rakennus esiintyy kuitenkin usein nimellä ”Dea Roman temppeli”. Toisen tulkinnan mukaan temppelit olisi omistettu Augustukselle itselleen sekä Artemiille. Aiemmin rakennelma tulkittiin kaupunkivaltion alttariksi. Rakennus tuhoutui 300-luvulla jaa.
Temenoksen eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi, ja länsipuolella Prytaneion.
Rhodoslainen peristyyli

Rhodoslainen peristyyli voi tarkoittaa seuraavia:
Sataman kylpylä

Sataman kylpylä tai Sataman gymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta kylpylästä ja gymnasionista Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia.
Sataman kylpylänä tunnettu rakennuskokonaisuus rakennettiin roomalaisella kaudella, mahdollisesti ensimmäisen vuosisadan jaa. lopulla keisari Domitianuksen aikana. Se uusittiin myöhäisroomalaisella kaudella 300-luvun alkupuolella. On kuitenkin arveltu, että paikka olisi varattu kylpylälle ja gymnasionille jo hellenistisellä kaudella 200-luvulla eaa. kaupungin uudelleenperustamisen yhteydessä. Osa rakennuksesta kaivettiin jo vuonna 1898.
Rakennukset.
Kylpylä sijaitsi Arkadiane-kadun pohjoispuolella, nimensä mukaisesti lähellä kaupungin satamaa. Siihen kuului kolme pääosaa, jotka olivat varsinainen kylpylä, gymnasion sekä niin kutsutut Verulanuksen hallit.
Rakennukseen kuljettiin Arkadianelta noin 45 metriä pitkän esipihan kautta. Sen itä- ja länsiseinät olivat kaarevat. Sitä seurasi atrium, jonka koko oli noin 33 × 15 metriä. Se oli jaettu kahdella pylväsrivillä kolmeen laivaan, ja johti kylpylään ja gymnasioniin.
Varsinainen Sataman kylpylä käsitti rakennuskokonaisuuden länsiosan. Atriumista saavuttiin apodyterium-tiloihin eli vaatteidenvaihtohuoneisiin, joiden keskellä oli frigidarium eli kylmävesiallas. Tämän jälkeen seurasivat tepidarium eli haalean veden huone sekä caldarium eli lämpimän veden huone. Viimeksi mainitussa oli kuusi allasta, ja se oli holvattu 18 metriä korkeilla holveilla. Muita huoneita käytettiin rentoutumiseen, urheiluun, peleihin yms.
Keskellä sijainnut niin kutsuttu Sataman gymnasion tunnettiin antiikin aikana mahdollisesti nimellä Keisareiden gymnasion. Sen keskiössä oli palaistrana toiminut peristyylipiha, jonka koko oli noin 90 × 90 metriä. Se oli reunustettu huoneilla, joita käytettiin opetustarkoituksiin. Eräs pihan eteläpuolella sijainnut huone tunnetaan nimellä Marmorihuone, ja toimi Domitianukselle omistettuna keisarillisena salina.
Rakennuskokonaisuuden läntisin osa Verulanuksen hallit koostuivat suuresta pylväiköiden ympäröimästä urheilukentästä, jonka koko oli noin 220 × 240 metriä. Pylväikkö oli kolmilaivainen, ja keskilaiva toimi oletettavasti "ksystoksena" (mon. "ksystoi") eli juoksuratana. Urheilukentällä voitiin harjoittaa muita lajeja. Rakennus on saanut nykyisen nimensä Maximus Claudius Verulanuksesta, joka rahoitti sen kaunistamista marmoriosilla 100-luvulla keisari Hadrianuksen aikana. Itse rakennus oli kuitenkin varhaisempi.
Seitsemän unikeon luola

Seitsemän unikeon luola ("Pyhien seitsemän nukkujan luola/hautausmaa") on antiikin ajan Efesoksen kaupunkiin liittynyt hautaluolasto nykyisessä Turkissa. Se yhdistetään seitsemän efesoslaisen marttyyrinuorukaisen eli seitsemän unikeon (pyhät seitsemän nukkujaa) legendaan.
Haudat sijaitsivat Efesoksen kaupunginmuurien ulkopuolella nykyisen Panayır-dağin kukkulan itärinteessä. Legendan mukaan seitsemän nuorukaista pakeni paikalla olleeseen luolaan kristittyjen vainojen aikaan keisari Deciuksen kaudella vuonna 249–251. He nukkuivat siellä aina keisari Theodosiuksen aikaan 379–395 saakka, jolloin vainot olivat ohi. Kirjallisessa traditiossa tapahtuma yhdistetään yleensä Efesokseen, mutta se on yhdistetty myös muihin paikkoihin.
Seitsemän unikeon luolana tunnetulla paikalla on ollut varhainen kristillinen hautausmaa 300-luvulla, ja se on ollut myös pyhiinvaelluspaikka. Paikalla on muun muassa katakombeja, useita eri kokoisia hautaluolia, mausoleumeja ja kirkko. Yhteensä eri hautauksia on ollut ainakin 700. Luolaston yhteyttä nuorukaisten legendaan ei ole kyetty vahvistamaan arkeologisesti.
Serapeion (Efesos)

Serapeion () eli Serapiksen temppeli on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temppelistä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, mutta se oletetaan Serapiille omistetuksi. Temppelin rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Temppeli oli tehty Efesoksessa toimineita lukuisia egyptiläisiä kauppiaita varten. Sitä alettiin rakentaa Rooman keisarikaudella, oletettavasti 100-luvulla jaa., mutta se ei koskaan valmistunut aivan kokonaan. Temppelissä harjoitettu kultti kytkeytyi jollakin tavalla veteen.
Temppeli sijaitsi Efesoksen Kaupallisen agoran eli Tetragonos-agoran laidalla lähellä sen länsiporttia. Se oli rakennettu noin 100 × 75 metrin kokoiselle pengerrykselle. Temppeli sijaitsi pengerryksen pohjoispuolen keskiosassa. Se muistutti prostyylitemppeliä, ja sen portiikissa oli kahdeksan noin 14–15 metriä korkeaa korinttilaista pylvästä. Temppelin koko oli noin 29,2 × 36,7 metriä.
Varhaisella kristillisellä kaudella temppeli muutettiin kirkoksi.
Maastohiihdon Suomen Cup 2019–2020

Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2019–2020 oli kilpailusarjan yhdeksäs kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 2. marraskuuta 2019 ja päättyi Vöyrin SM-kisoihin 2. helmikuuta 2020. Kilpailun viimeiset osakilpailut Pyhäjärvellä ja Ristijärvellä peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Pisteet.
Suomen Cupin kilpailut pisteytetään identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaetaan jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaetaan kaksinkertaiset pisteet.
Tulokset.
Miehet.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset 
Viestit.
Tulokset 
Naiset.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset 
Viestit.
Tulokset 
Palkintorahat.
Palkintorahoja maksettiin kaudella 2019–2020 yhteensä noin 55 000 €. SM-kilpailuista ei jaeta osakilpailukohtaisia palkintoja. Viestikilpailujen palkinnot jaetaan seuroille. Palkinnot jaetaan oheisen taulukon perusteella.
"Taulukossa lyhenne HK tarkoittaa henkilökohtaisia kilpailuja."
Televisiointi.
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioitiin Ylen kanavilla.
Melkkilä

Melkkilä eli "Mälkilä" on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön kirkonkylän lounaispuolella.
Melkkilä sijaitsee Perniönjoen laaksossa pitkulaisella mäellä peltojen ympäröimänä. Saman mäen länsireunalla sijaitsevat Metsäkylän ja Penttilän kylät. Melkkilä on syntynyt mäen itäosaan Melkkilän kartanon ympärille. Muut naapurikylät ovat Ali-Melkkilä etelässä, Haarla pohjoisessa ja Lupaja joen toisella puolella idässä. Melkkilään kuuluu myös alue Kankkonummen eteläreunalta, jota halkova Piiloja laskee mutkien kautta kylän kanta-alueella Juottimenojana Perniönjokeen.
Melkkilä on vanha kylä, joka on syntynyt ennen 1300-lukua. Melkkilän kartano mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1413. Kartanon ympäristöön syntyi ajalleen merkittävä asutuskeskittymä, jossa asui torppareita, käsityöläisiä ja kartanon työväkeä. Vielä 1800-luvun lopulla kartano oli Perniön suurimpia maanomistajia. 1900-luvun alkupuolella kartanon maista lohkottiin useita pientiloja ja sotien jälkeen kylään asutettiin siirtoväkeä. Tämän jälkeen uutta asutusta Melkkilään ei ole syntynyt.
Melkkilän kartano on edelleen suuri maatila ja sen yhteyteen on syntynyt muutakin yritystoimintaa. Kankkonummella sijaitsee Perniön ravirata, joka on aktiivisessa käytössä.
Wellcome Trust

Wellcome Trust on Lontoossa vuonna 1936 perustettu hyväntekeväisyyssäätiö, joka rahoittaa ihmisten ja eläinten terveyden parantamiseen tähtäävää tutkimusta. Sen perusti testamenttilahjoituksella lääketehtailija Sir Henry Wellcome. Se oli v. 2018 maailman neljänneksi varakkain hyväntekeväisyyttä harjoittava säätiö Bill ja Melinda Gatesin säätiön, Novo Nordiskin säätiön, ja IKEAn perustaja Ingvar Kampradin INGKA-säätiön jälkeen.
"Financial Times"-lehti on kutsunut Wellcome Trustia Yhdistyneen kuningaskunnan suurimmaksi ei-valtiolliseksi tieteellisen tutkimuksen rahoittajaksi, ja yhdeksi suurimmista maailmassa.
Säätiön puheenjohtajana toimii paronitar Eliza Manningham-Buller, ja toiminnanjohtajana tohtori Sir Jeremy Farrar, entinen trooppisen lääketieteen professori Oxfordin yliopistosta.
Toiminnot.
Wellcome Trust, yhdessä Britannian Medical Research Councilin kanssa, perusti 1993 Sanger-instituutin genomiikan tutkimukseen, ja on sen tärkein rahoittaja.
Säätiö rahoittaa lukuisia merkittäviä biolääketieteen tutkimusprojekteja ja -ryhmiä sekä Isossa-Britanniassa että ulkomailla. Näihin kuuluu mm. UK Biobank-biopankki; ALSPAC-pitkittäistutkimus jossa seurataan vuosina 1991–92 entisessä Avonin kreivikunnassa syntyneiden lasten terveyttä; sekä erilaiset trooppisten sairauksien voittamiseen tähtäävät projektit Afrikassa ja Kaakkois-Aasiassa.
Wellcome Trust on myös tukenut lääketiedettä suurelle yleisölle tutuksi tekeviä projekteja, ja vuosina 2009–19 se jakoi vuosittain "Wellcome Book Price" -kirjapalkintoa lääketieteestä ja terveydestä kertoville, maallikoille suunnatuille kirjoille.
Smolinka (Velikaja)

Smolinka () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.
Joen kulku.
Tämä lyhyt joki saa alkunsa Smolinskojen järvestä, jonka koillisrannoilla sijaitsee Palkinon taajama. Smolinskojen yläpuolella on vielä kaksi vesiallasta, mutta ne ovat padottuja tekojärviä, joissa on teollista toimintaa. Niiden vesi virtaa Smolinskojeen suodatusaltaiden kautta. Joen yläjuoksu virtaa Palkinon halki ja jatkaa itään päin peltomaiden läpi. Viimeiset kilometri se virtaa soistuneet Velinkajan tulva-alueen läpi. Joen yhtymiskohta sijaitsee 56 kilometriä Velinkajan joensuusta ylävirtaan päin. Viereisen sivujoen Kudebin yhtymäkohta on kilometrin verran yläjuoksulle päin.
Valuma-alue ja sivujoet.
Smolinka sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Velikajan sivujoen Smolinkan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella Palkinon piirissä. Valuma-alueen pinta-alaa ei ole tiedossa, mutta järven Smolinskojeen valuma-alue on noin 26 neliökilometriä. Smolinkalla ei ole merkittäviä sivujokia.
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000028990 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.
Teatterigymnasion

Teatterigymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista ja kylpylästä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Gymnasion rakennettiin roomalaisella kaudella. Se sijaitsi Arkadiane-kadun pohjoispuolella lähellä Efesoksen teatteria, mistä se on saanut nykyisen nimensä. Rakennuksen eteläosassa oli palaistra, jonka koko oli noin 70 × 30 metriä. Se oli reunustettu etelä-, länsi- ja itäsivulta pylväiköin, joissa oli mosaiikkilattiat. Rakennuksen pohjoisosassa olleen kylpylän puolella palaistran laidalla oli katsomoporrastus. Kylpylän eteläosassa oli rivi huoneita, joista suurempi keskimmäinen sali oli lämpimille altaille. Sen sivuilla oli apodyterium-huoneet vaatteiden vaihtamista varten. Kylpylän keskiosassa oli frigidariumiksi tulkittu huone. Pohjoisosassa oli rivi huoneita, joista keskimmäinen on tulkittu keisarikultille omistetuksi.
Rakennuksen länsipuolella sijaitsivat niin kutsutun Sataman gymnasionin rakennuskokonaisuuteen kuuluneet Verulanuksen hallit, jotka toimivat urheilupaikkoina.
Terassitalo 1

Terassitalo 1 on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta yksityistalojen kokonaisuudesta Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Terassitalo 1 on idänpuoleinen kahdesta kaupungista kaivetusta terassitalosta. Sen länsipuolella sijaitsee niin kutsuttu Terassitalo 2. Rakennukset ovat saaneet nykyisen nimensä siitä, että ne oli rakennettu rinteeseen tehdyille pengerryksille. Terassitaloksi 1 kutsuttu kokonaisuus muodostuu yhdestä korttelista (roomalaisittain "insula"), joka sijaitsi Kuretes-kadun varrella vastapäätä Variuksen kylpylää ja Hadrianuksen temppeliä. Sen talot ovat hellenistisen kauden lopulta ensimmäiseltä vuosisadalta eaa., ja ne ovat säilyneet asuinkäytössä varhaiselle bysanttilaiselle kaudelle 600-luvulle jaa. saakka. Taloissa on tehty muutoksia usein niiden historian aikana.
Korttelin koko on noin neliömetriä. Se noudattaa pääosin Kuretes-kadun suuntausta, ja poikkeaa näin kaupungin normaalista Hippodamoksen nimiin laitetusta asemakaavasta. Korttelissa on ollut yhteensä kuusi yksityisasuntoa, jotka on rakennettu kolmelle terassipengerrykselle. Asuntojen keskiössä oli peristyylipiha, ja muut huoneet olivat sen ympärillä. Osassa asunnoista oli omat kylpytilat. Seinät oli usein koristeltu freskoilla ja mosaiikeilla, ja myös lattioissa oli lattiamosaiikit. Kuretes-kadun puolella asuntojen alakerrassa oli tavernatiloja.
200-luvulta jaa. lähtien taloissa on havaittavissa kaupungin köyhtyminen maanjäristysten seurauksena. Varhaisella kristillisellä kaudella 400- tai 500-luvuilla yhteen taloista rakennettiin kappeli.
Terassitalon 1 arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1960–1967.
Metoděj Dominik Trčka

Autuas Metoděj Dominik Trčka (myös Dominik Trcka, Metod Dominik Trcka tai Metodij Dominik Trcka; 6. heinäkuuta 1886 Frýdlant nad Ostravicí, Ostravský – 23. maaliskuuta 1959 Leopoldov, Trnavský kraj, Slovakia) oli redemptoristi, pappi ja marttyyri, joka kuoli keuhkokuumeeseen kommunistien vankileirillä. Hän teki sääntökuntalupauksensa 25. elokuuta 1904, vihittiin papiksi Prahassa 17. heinäkuuta 1910 ja teki sen jälkeen työtä seurakunnissa. Trčka eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Leo XIII (1878-1903), pyhä Pius X (1903-1914), Benedictus XV (1914-1922), Pius XI (1922-1939), Pius XII (1939-1958) ja pyhä John XXIII (1958-1963). Hänen muistopäiväänsä vietetään 23. maaliskuuta.
Terassitalo (täsmennyssivu)

Terassitalo voi viitata seuraaviin:
Trajanuksen nymfaion

Trajanuksen nymfaion oli antiikin aikainen nymfaion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Nymfaion rakennettiin roomalaisella kaudella, keisari Trajanuksen hallituskauden jälkimmäisellä puoliskolla noin vuonna 104–114 jaa. Sen omisti keisarille rakennuksesta löydetyn piirtokirjoituksen mukaan Tiberius Claudius Aristion. Nymfaion vaurioitui maanjäristyksessä ehkä vuonna 362 jaa., jonka jälkeen se korjattiin. Nykyisin muistomerkkiä on entisöity.
Nymfaion sijaitsi Kuretes-kadun varrella sen pohjoispuolella. Siinä oli noin 11,9 × 5,4 metrin kokoinen vesiallas, jota ympäröi kolmelta sivulta roomalaisen teatterin näyttämön taustaseinää ("scaenae frons") jäljitellyt kaksikerroksinen, noin 9,5 metriä korkea seinä. Rakennelma avautui kadulle päin. Seinän alakerta oli koristeltu kompositapylväillä ja yläkerta korinttilaisilla pylväillä. Pylväiden väleissä oli patsaita. Keskellä olleessa syvennyksessä oli luonnollisen kokoinen Trajanuksen patsas. Muut patsaat esittivät muun muassa keisarin perhettä, kuten Nervaa, sekä Dionysosta, Afroditea ja satyyrejä.
Variuksen kylpylä

Variuksen kylpylä eli Skholastikian kylpylä oli antiikin aikainen kylpylä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Variuksen kylpylä rakennettiin alun perin Rooman keisarikaudella 100-luvulla jaa. Sen uusi myöhäisantiikin aikana noin vuonna 400 kristitty Skholastikia-niminen nainen, josta rakennus on saanut toisen nimensä. Tuossa vaiheessa rakennukseen käytettiin uudelleen varhaisempien rakennusten kiviä.
Variuksen kylpylä sijaitsi nykyisen Panayır-dağin kukkulan lounaispuolen alarinteessä. Rakennuksen sisäänkäyntihuoneena toimi apsiksen muotoinen apodyterium. Huoneessa on jäljellä istuvaa Skholastikiaa esittävä patsas, jossa on tämän nimen mainitseva piirtokirjoitus. Vaatteidenvaihtotilat olivat apodyteriumin sivuilla. Huoneesta oli pääsy kylpylän muihin huoneisiin, frigidariumiin, tepidariumiin, caldariumiin ja sudatoriumiin. Lattian alla oli hypokausti, ja myös osassa seiniä oli lämmitysjärjestelmä. Lämmitystä hoidettiin praefurnium-huoneesta.
Kylpylän yhteydessä sen pohjoispuolella oli paidiskeion eli latriini sekä asuinrakennus, joka on usein tulkittu virheellisesti ilotaloksi. Samaan rakennuskokonaisuuteen kuului myös Hadrianuksen temppeli.
Niin kutsuttu Hallinnollisen agoran kylpylä tulkittinin aiemmin virheellisesti Variuksen kylpyläksi, ja esiintyy siksi usein samalla nimellä vanhemmissa teksteissä.
Vediuksen gymnasion

Vediuksen gymnasion on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista ja kylpylästä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Gymnasion rakennettiin roomalaisella kaudella 100-luvun puolessa välissä. Sen rakensivat raunioista löydetyn piirtokirjoituksen mukaan M. Claudius P. Vedius Antoninus Phaedrus ja tämän vaimo Flavia Papiana. Gymnasion oli omistettu Efesoksen Artemiille, keisari Antoninus Piukselle ja Efesoksen kaupungille. Antiikin aikana rakennus tunnettiin nimityksellä ”Gymnasion Koressoksessa”.
Gymnasion sijaitsi Efesoksen stadionin pohjoispuolella. Sen koko oli noin 135 × 75 metriä. Rakennuskokonaisuuden itäosassa oli palaistrana toiminut pylväspiha, jonka koko oli noin 40 × 50 metriä. Sen länsisivulla oli Antoninus Piuksen keisarikultille omistettu huone, jossa oli keisarin patsas ja alttari. Lounaiskulmassa oli 17 metriä pitkä latriini eli käymälä. Rakennuskokonaisuuden länsiosassa sijaitsi kylpylä, jonka keskiössä oli suuri halli sekä frigidarium eli kylmän veden huone altaineen. Sen länsipuolella sijaitsivat ensin tepidarium eli haalean veden huone ja sitten caldarium eli lämpimän veden huone, sekä apodyteriumit eli vaatteidenvaihtotilat. Kylpylä oli koristeltu kuuluisien veistosten kopioilla.
Gymnasionin lähellä sijaitsi kaupunginmuurin Koressoksen portti.
Wienin rauha

Wienin rauha voi tarkoittaa jotain seuraavista Wienissä solmituista rauhansopimuksista:
Message in a Bottle

Message in a Bottle on brittiläisen rockyhtye The Policen kappale. Se julkaistiin yhtyeen toisella studioalbumilla "Reggatta de Blanc" (1979). Kappaleen teki The Policen päälaulaja ja basisti Sting. Se sijoittui Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle ja Ruotsin Topplistanin 20. sijalle.
Kappale kertoo miehestä, joka on jäänyt yksin autiolle saarelle. Eräänä päivänä hän löytää pullon, laittaa siihen viestin ja heittää sen mereen toivoen, että joku löytää pullon ja pelastaa hänet. Mies on innoissaan, kun eräänä aamuna hän herää ja näkee 100 miljardia pulloa rannalla, viitaten siihen, että maailmassa on monia muitakin haaksirikkoisia kuin hänkin.
Kappale oli A&amp;M Records -levy-yhtiön ensimmäinen single, joka päätyi listaykköseksi.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023

Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2023 pelattiin 25. elokuuta – 10. syyskuuta 2023 Filippiineillä, Japanissa ja Indonesiassa. Kyseessä on historian ensimmäinen kerta, kun MM-kilpailujen isännyys on jaettu useamman maan kesken ja ensimmäinen kerta, kun kisat pelataan toisen kerran peräkkäin muulla mantereella kuin Euroopassa tai Etelä-Amerikassa. Pelipaikkakuntia oli viisi, ja mitaliottelut pelattiin Filippiineillä Mall of Asia Arenalla. MM-lopputurnaukseen osallistui edelliskisojen tapaan 32 maajoukkuetta.
Filippiinit ja Japani ovat isännöineet MM-kilpailuja kerran aikaisemmin, Japani vuonna 2006 ja Filippiinit vuonna 1978. Indonesialle kisaisännyys on historian ensimmäinen.
Loppuottelu pelattiin Eurooppalaisten joukkueiden kesken. Dennis Schröderin johtama Saksan joukkue voitti maailmanmestaruuden historian ensimmäistä kertaa. Yhdysvaltain joukkue jäi toista kertaa peräkkäin ilman MM-mitalia häviten pronssiottelussa Kanadan joukkueelle.
Pelipaikkakunnat.
MM-lopputurnauksen stadioneista kolme oli Filippiineillä, yksi Indonesiassa ja yksi Japanin pääsaarista etelään sijaitsevalla Okinawalla.
Osallistujat.
Aasia ja Oseania
Afrikka
Amerikka
Eurooppa
Isäntämaa
(^) = joukkueen kilpailulliseen tasoon sidottu ehdollinen osallistumisoikeus: Indonesian maajoukkue olisi saanut paikan kisoihin, mikäli se olisi selviytynyt vuoden 2021 Aasian-mestaruuskilpailuihin ja sijoittunut niissä kahdeksan parhaan joukkoon. Joukkue pääsi järjestäjämaan statuksella vuodelle 2022 siirrettyihin kisoihin, mutta jäi niissä kymmenenneksi, ja jäi näin ilman osallistumisoikeutta MM-kotikisoihinsa.
Alkulohkovaihe.
Jokaisen lohkon kaksi parasta joukkuetta eteni toiselle kierrokselle, jossa joukkueet jaettiin neljään neljän maan jatkolohkoon
Lohko A.
Areenat:
(I) isäntämaa
Lohko B.
Areena:
Lohko C.
Areena:
Lohko D.
Areena:
Lohko E.
Areena:
(I) isäntämaa
Lohko F.
Areena:
Lohko G.
Areena:
Lohko H.
Areena:
Toinen kierros.
Jokaisen lohkon kaksi parasta eteni puolivälieriin.
Lohko I.
Areena:
Lohko J.
Areena:
Lohko K.
Areena:
Lohko L.
Areena:
Pudotuspelit.
Areena:
Palkitut.
Tähdistöjoukkue.
Lähde:
Smolinskoje (järvi)

Smolinskoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 2,8 kilometriä pitkä, 0,73 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 135 hehtaaria eli 1,35 neliökilometriä. Järvi on pitkä ja kapea, luode-kaakko-suuntainen eikä siinä ole pitkiä lahtia tai niemiä. Järven kaakkoispäässä on yksi pyöreähkö metsäsaari, jonka halkaisija on yli 50 metriä. Järven ympäristöstä noin puolet on Palkinon asuntoaluetta ja puolet on peltomaata.
Luontoarvoja.
Järven ekologinen tila on huono johtuen yläpuolisissa järvissä harjoitettavasta kalataloudesta. Yläjuoksulla seuraavan järven laskuoja on padottu leveällä padolla ja samoin on seuraavankin järven laita. Kummassakin järvissä näkyy ilmakuvissa maavalleilla eroteltuja altaita. Myös Palkinon taajaman jätevesiä joutuu järveen. Järven rannat ovat matalia, mutta paikoitellen myös jyrkkiä. Järven pohja on hiekkaa ja silttiä, mutta rannoilla kasvaa rehevää kasvillisuutta hyllyviksi hetteiköiksi asti. Järvessä on runsaasti eri kalalajeja: hauki, ahven, lahna, salakka, pasuri, karppi, suutari, made , säyne, törö, mutakala ja rantanuoliainen, sekä joitakin "Rutilus"- ja "Carassius"-sukujen kalalajeja.
Vesistösuhteita.
Smolinskoje sijaitsee Smolinkan valuma-alueella. Smolinka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen. Järven yläpuolisten järvien kanssa valuma-alueen pinta-ala on 25,9 neliökilometriä. Järvestä lähtee pieni joki Smolinka, joka mutkittelee ilman mainittavia sivuhaaroja Velikajaan asti.
Bruno ja Pjarta

Bruno ja Pjarta on vuonna 2019 esitetty suomalainen humoristinen piirrossarja, jonka ovat luoneet Vili Välimäki ja Tomi Kairavuo. Sarjan päähenkilö on uusavuton ja nössö Bruno, jonka elävä parta nimeltään Pjarta yrittää enemmän tai vähemmän arveluttavin metodein ja keinoja kaihtamatta tehdä Brunosta aidon tosimiehen. Sarjasta on tehty kahdeksan kolmeminuuttista jaksoa.
Luettelo jaksoista.
1. tuotantokausi.
Kaikki jaksot esitettiin 24. marraskuuta 2019.
Indonesian koripallomaajoukkue

Indonesian koripallomaajoukkue edustaa Indonesiaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa.
Indonesia on maailman suurimpia valtioita, joka ei ole koskaan pelannut kesäolympialaisissa tai MM-kilpailuissa. Maa toimii yhtenä vuoden 2023 MM-lopputurnauksen isäntämaista, mutta sen maajoukkueen osallistumisoikeus on kuitenkin sidottu todisteeseen riittävästä kilpailullisesta tasosta: Indonesian on selviydyttävä vuoden 2021 Aasian-mestaruuskilpailuihin ja sijoituttava vähintään kymmenenneksi. Edellisen kerran Indonesia on yltänyt kyseiseen sijoitukseen vuonna 1975. Maajoukkueen paras sijoitus Aasian-mestaruuskilpailuissa on neljäs sija vuodelta 1967 ja Aasian kisoissa viides sija vuosilta 1954 ja 1962.
Pellavatehtaankatu

Pellavatehtaankatu on noin 600 metriä pitkä katu Tampereen keskustassa. Sen alkupää sijaitsee Aleksanterinkadun risteyksessä Jussinkylän kaupunginosassa, lähellä Keskuspaloasemaa. Siitä katu kaartuu kohti etelää ja jatkuu Kyttälään, missä se päättyy Verkatehtaankadun risteykseen. Pellavatehtaankadun muita poikkikatuja ovat Satakunnankatu, Rongankatu, Kyttälänkatu ja Hämeenkatu.
Kaavoitushistoria ja nimi.
Tampere levittäytyi Tammerkosken itäpuolelle 1870-luvulla, jolloin kaupunki osti Messukylän pitäjältä Jussinkylän ja Kyttälän alueet. Tampereen kaupunginarkkitehti F. L. Calonius laati uusille kaupunginosille asemakaavan, joka tuli voimaan vuonna 1886. Tässä Caloniuksen ruutukaavassa yksi pystysuorista kaduista sai nimen "Pellavatehtaankatu". Nimi viittaa Adolf Törngrenin 1850-luvulla perustamaan pellavatehtaaseen. Kosken itärannalla toiminut tehdas ja sen vieressä sijainnut masuuni muodostivat myöhemmän Tampellan ytimen.
Nykyinen katulinja noudattaa pääosin Caloniuksen kaavaa. Kadun kaareva pohjoisosa perustuu uudempaan, vuonna 1907 vahvistettuun Jussinkylän asemakaavaan. Sen teki arkkitehti Lars Sonck.
Rakennuskanta.
Kadun varrelle on rakennettu useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä rakennuksia.
Higashi-Kagawa

Higashi-Kagawa (, ’Itä-Kagawa’) on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kagawan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäreunalla Seton sisämeren Harimanmeren rannikolla ja rajautuu etelässä Tokushiman prefektuuriin. Rannikolla kaupunkiin kuuluu tasankoalueita, joiden läpi mereen virtaa useita jokia, etelässä se nousee korkealle Sanukivuorille. Kaupunki sijaitsee suurin piirtein Takamatsun ja Tokushiman kaupunkien puolivälissä. Higashi-Kagawassa on 30 299 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 152,83 neliökilometriä.
Higashi-Kagawan kaupunki muodostettiin vuonna 2003 yhdistämällä Hiketan, Shirotorin ja Ōchin maaseutukaupungit. Merkittäviä elinkeinoja ovat tekstiili-, lääke- ja koneteollisuus. Kaupungissa tuotetaan noin 90 prosenttia Japanin käsineistä. Siellä harjoitetaan myös riisin, vihannesten ja hedelmien viljelyä sekä muun muassa "hamachin" ("Seriola quinqueradiata") vesiviljelyä. Tunnettu paikallinen tuote on japanilaisten makeisten ("wagashi") valmistuksessa käytettävä hienojakoinen "wasanbon"-sokeri.
Higashi-Kagawan nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Hiketan vanha kaupunginosa historiallisine rakennuksineen (kuten Sanshū-Izutsun residenssi), Shirotori-jinjan pyhäkkö ja useat muut kulttuurikohteet. Osa kaupungista kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Kaupunkia palvelee JR Shikokun Kōtoku-linja.
Belaja Struga

Belaja Struga () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Palkinon piirissä. Järven nimi voidaan osittain kääntää suomeksi ”Valkoinen Struga”.
Maantietoa.
Järvi on 5,6 kilometriä pitkä, 2,9 kilometriä leveä ja sen vesialueen pinta-ala on 5,96 neliökilometriä eli 596 hehtaaria. Järven eteläpäässä on noin kaksi kilometriä pitkä lahti, joka työntyy etelään päin, ja toinen noin 900 metriä pitkä ja kapea lahti työntyy itään päin. Järven keskivaiheilla on saari, jonka pinta-ala on 6 hehtaaria. Saari suojaa osittain kahta pikkulahtea, mutta järven pohjoispäässä sen järvenpää kääntyy itään ja muodostaa sinne avoimen lahden. Järven keskisyvyys on 3,2 metriä ja syvin kohta ylettyy 7 metrin syvyyteen. Järven ympäristö muodostuu metsämaista ja peltoalueista. Järvellä on sen eteläpäässä kaksi pientä järveä seuralaisenaan. Järven lähiympäristössä sijaitsee myös pieniä kyliä, jotka viljelevät peltoalueita: Naumki (Наумки), Usadištše (Усадище), Dobytši (Добычи), Vandyši (Вандыши) ja suurin kaikista eteläässä sijaitseva Novaja Usitva (Новая Уситва).
Luontoarvoja.
Järven rannat matalia ja soistuneita. Rantasuot voivat muodostaa kelluvia hetteikköjä, joista irtoaa kelluvia mättäitä. Rannat ovat metsämaata, jonka välissä on niityjä ja peltopalstoja. Järven pohjassa on tiivistä mutaa, mutta rantavedessä on savea, hiekkaa ja kivistä soraa. Järvessä on runsas kalalajisto, johon kuuluvat esimerkiksi hauki, ahven, lahna, salakka, kiiski, pasuri, carassius, suutari, sorva, made, törö, allikkosalakka, mutakala ja nieriä, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös jokirapu.
Vesistösuhteita.
Järven laskujoki on Struglitsa (Струглица). Se lähtee järven pohjoispäästä ja yhtyy noin kolmen kilometrin päässä Velikajaan, joten oja on Velikajan sivujoki. Järvi kuuluu siten myös Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Belaja Strugan viereiset pikkujärvet ovat Tšornoje ja Štšadritskoje. Ne molemmat laskevat siihen pieniä ojia myöten. Etelälahteen tulee myös puro Romanovskaja (Романοвская), jolla on monta haaraa ja haarat levittäytyvät kaakossa lavealle alueelle. Belaja Strugan valuma-alueen koko on lähteistä riippuen 74,6 tai 70,4 neliökilometriä.
Sawai Madhopur

Sawai Madhopur on Intian Rajasthanissa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungin ja alueen historiallinen nimi on Ranthambore, nykyisen nimensä se sai vuonna 1763, jolloin kaupungin haltuunsa ottanut Jaipurin ruhtinas Sawai Madho Singh päätti nimetä sen itsensä mukaan Sawai Madhopuriksi. Häntä edeltävää historiaa kuvastaa Ranthamboren linnoitus, jonka tarkasta rakentamisvuodesta ei ole tietoa. Suositun uskomuksen mukaan linnoitus perustettiin vuonna 944, mutta joidenkin arvioiden mukaan se rakennettiin 700-luvulla. Ranthamboren linnoitus on yhdessä muiden Rajasthanin rajputlinnakkeiden kanssa julistettu Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 2013. 
Nykyisin Sawai Madhopur tunnetaan Ranthamboren kansallispuistosta ja villieläinten suojelualueesta, jossa elää intiantiikereitä. 
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asuu 121 106 henkeä. Heistä lähes 75 prosenttia on hindulaisia, 20 % muslimeita ja 4 % jainalaisia. Lukutaitoisten osuus väestöstä on 79 prosenttia.