tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aaloet

Aaloet ("Aloë") on mehikasvisuku soihtukasvien ("Asphodelaceae") heimon alaheimossa Asphodeloideae. Osassa vanhemmista luokitusjärjestelmissä suku on luokiteltu heinäpuukasvien (Xanthorrhoeaceae) heimoon. Sukuun kuuluu yli kolmesataa lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina Afrikan kuivilla alueilla, etenkin Etelä-Afrikan eteläkärjessä ja trooppisen Afrikan vuorilla. Agavet, jotka muistuttavat aaloeita ulkonäöltään, mutta kasvavat Amerikassa, eivät ole aaloeille kovin läheistä sukua.
Tuntomerkit.
Aaloet muistuttavat ulkonäöltään ananaksen lehtiruusuketta. Mehevien lehtien reunat ovat piikikkäät. Kukat ovat pienet, kellomaiset, keltaiset tai punaiset.
Kasvumuodoltaan aaloet ovat usein pensasmaisia. Jotkin ovat varrettomia, toiset taas 20 m:n korkuisiksi kasvavia puita. Varret ovat tavallisesti haaraisia, ja lehdet sijaitsevat tiheinä ruusukkeina haarojen kärjissä. Lehdet ovat meheviä ja vahapeitteisiä, yleensä reunoiltaan piikkihampaisia. Putkimaiset ja kaunisväriset kukat sijaitsevat pitkien kukintovarsien latvoissa tähkämäisissä tai terttumaisissa ryhmissä.
Käyttö.
Aaloeita on viljelty useita vuosisatoja, ja jo Dioskurides kuvaa niiden ominaisuuksia..
Aaloeita kasvatetaan koristeina. Monista aaloelajeista käytetään niiden lehdistä saatavaa geelimäistä nestettä kosmetiikan raaka-aineena, mm. ihovoiteena ja palovammojen hoitoon tunnetuimpana lääkeaaloe ("Aloë vera"). Tuorepuristettua ja säilöttyä aloe-geeliä saa myös juomana.
Joitakin aaloelajeja voidaan kasvattaa ruukkukasvina huoneessa. Niiden hoitaminen ei ole lainkaan vaikeaa, sillä aaloet tarvitsevat vain vähän vettä.
Aaloehamppu on muutamien aaloeiden syykimpuista koostuvaa kuitua. Sitä käytetään lajien kasvuseuduilla köysien punontaan. "Aloë vera" -kasvista saadaan myös tekstiilien valmistukseen käytettävää aaloekuitua.
Kasvia kuvataan vertauskuvia käsittelevässä kirjallisuudessa usein agavena. Virheellisesti kumpikin on mainittu kovaa vatsaa parantavina lääkekasveina; tämän vuoksi niitä on pidetty katumuksen ja kärsimyksen symboleina. Aaloeta käytettiin myös palsamoinnissa, koska sen ajateltiin ehkäisevän mätänemistä. Koska aaloe kasvattaa vain yhden korkean kukkavarren, kasvista on muodostunut Neitsyt Marian yhdenkertaisen neitseellisen äitiyden vertauskuva.
LV

LV on suomalaisen Berner Oy:n omistama tuotesarja, johon kuuluu pesuaineita, hiustuotteita, hygieniatuotteita sekä ihonhoitotuotteita. Berner osti LV-brändin Unileveriltä vuonna 2001.
LV-tuotesarjan nimi tulee alun perin sanoista Lumi ja Valko, Unileverin omistaman Turun Saippuan tytäryhtiön Lumivalko Oy:n mukaan. Tuotesarjan ensimmäinen tuote oli herkän ihon palasaippua, jonka Lumivalko kehitti yhteistyössä ihotautiopin professori Carl Eric Sonckin kanssa 1970-luvun taitteessa. Sitä myytiin aluksi sairaalakäyttöön ja 1970-luvun puolestavälistä asti myös apteekeissa, kunnes Turun Saippua toi sen päivittäistavarakauppoihin vuonna 1981.
LV-sarjassa on yli 20 tuotetta, jotka kaikki on kehitetty yhdessä Allergia- ja astmaliiton kanssa. Tuotteet on suunniteltu erityisesti herkälle, allergiselle ja atooppiselle iholle, sekä lapsille. LV-tuotteet kehitetään ja valmistetaan pääasiallisesti Suomessa.
Po (täsmennyssivu)

Po tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Po on seuraavien henkilöiden nimi:
Giuseppe Acerbi

Giuseppe Acerbi (3. toukokuuta 1773 Castel Goffredo, Italia – 25. elokuuta 1846 Castel Goffredo) oli italialainen tutkimusmatkailija, kirjailija ja muusikko, joka matkusti vuosina 1798–1799 Suomen ja Lapin halki Nordkappiin, Euroopan pohjoisimpaan kärkeen. Kolme vuotta myöhemmin hän julkaisi retkestään laajan englanninkielisen teoksen "Travels through Sweden, Finland and Lapland to the North Cape in the years 1798 and 1799". Kirjan Suomen- ja Lapin-jaksot on suomennettu.
Suomesta Acerbi taltioi esimerkiksi italialaiseen selvästi vaikutuksen tehnyttä saunomista: "valtavaksi hämmästyksekseni huomasin että nuo ihmiset saattoivat nauttien oleskella puoli tuntia tai tunninkin huoneessa, jossa kuumuus kohosi 70 tai 75 asteeseen Celsiusta. Koko ajan, kun suomalaiset oleskelivat tässä kuumassa kylvyssä, he hieroivat itseään ja hakkasivat jokaista ruumiinsa kohtaa koivun oksista tehdyllä vitsakimpulla. Kymmenen minuutin jälkeen he olivat punaisia kuin raaka liha ja näyttivät suorastaan kauheilta."
Acerbin matkakirjassaan esittämä piirros, jossa miehet istuvat vastatusten pitäen toisiaan kädestä, nimettiin "runonlaulajiksi", ja kuva päätyi jopa Kalevalan selitysosiin. Myöhempi tutkimus on osoittanut, että kuva esitti voimainkoetusleikkiä jouluaattona Ruotsissa.
Acerbi tutki myös eläimiä ja nimesi linnuista idänpikkuliitäjän ("Puffinus yelkouan") 1827. Hän julkaisi artikkelin idänpikkuliitäjästä toimittamassaan "Biblioteca Italianassa".
Köhniönjärvi

Köhniönjärvi , joka on puhekielessä ja vanhemmissa kartoissa myös Köhniö , on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kypärämäessä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 28 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Se sijaitsee pitkänomaisessa laaksossa, joka jatkuu Keljoon asti. Sen ympäristössä on metsämaata, joka on sekametsää, ja idässä Kypärämäen asuinalueet. Köhniö on saanut nimensä järvestä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuus on 1,9 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0019 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 6,7 metriä ja suurin syvyys on 18 metriä. Järvessä on pitkä syvänne, jonka syvyys on luoteispäässä yli 7 metriä ja kaakkoispäässä yli 15 metriä. Syvin kohta sijaitsee kaakkoispäässä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 3,3 kilometriä ja sen etelärantaa seuraa Haapamäen rautatie. Järven eteläpuolella kulkee valtatie 18 ja pohjoispuolella yhdystie 6015. Killerin ravirata sijaitsee yhdystien takana järven pohjoispuolella. Järven kaakkoispäässä on uimaranta, jolla on laituri, hyppytorni, pukukopit, grillipaikka ja talvisin avanto.
Köhniönjärven luoteispäässä on kunnallistekniikan museo Könkkölä.. Aiemmin siellä sijaitsi kaupungin työntekijöiden virkistyspaikka jonka tiloissa toimi myöhemmin tilausravintola Juhlatalo Könkkölä. Vuonna 2013 tilat siirtyivät takaisin kaupungin käyttöön ja sinne tuli nuorille suunnattu Könkkölän toimintakeskus.
1960-luvulla rannalla toimi kesäisin rantakioski ja toimii jälleen kesällä 2015 . Kypärämäen–Köhniön asukasyhdistys ja Kypärämäen Martat järjestävät rannalla rantajuhlia.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Köhniönjärven valuma-alueeseen (14.232) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 126,1 metriä mpy. Köhniönjärven luoteispäähän laskee Mäyräoja, jonka valuma-alueella sijaitsevat Soidenlampi, Mustalampi ja Kotalampi. Itärantaan laskee pieni puro Rimminsuolta. Sen valuma-alueella ovat Killervä, Riihilampi ja Rimminlampi. Köhniönjärvi laskee Köyhänojaa pitkin kolmen kilometrin päähän Jyväsjärven Korkeakoskenlahteen. Köyhänojalle tulee pudotusta 48 metriä. Siihen yhtyy matkalla Myllyjärven laskuoja.
Historiaa.
Suurin osa Köhniönjärvestä kuului Jyväskylän kaupunkiin jo sen perustamisvuodesta 1837 lähtien. Vuonna 1914 myös Jyväskylän maalaiskuntaan kuulunut järven luoteisosa, jossa Könkkölän talo sijaitsee, siirrettiin kaupunkiin.
Vuoden 1963 peruskartassa oli Köhniön asuinalue rakennettuna ja Könkkölä oli talo pienellä peltopalstalla. Köhniönjärven kohdalla metsärannassa on aiemmin ollut rautatieseisake , mutta se on lakkautettu jo vuosikymmeniä sitten. Nykyisen hiekkarannan kohdalle oli karttaan merkitty leirintäalue.
Jo kauan ennen kuin Köhniön ja Kypärämäen asuinalueet oli rakennettu, Köhniönjärven luoteispäässä oli Könkkölän torppa:
Bona Dea

Bona Dea (lat.) eli "hyvä jumalatar" oli roomalainen hedelmällisyyden jumalatar, jonka oikeaa nimeä Fenteia, Fauna tai Fatua ei saanut lausua. Hän oli jumala Faunuksen tytär tai puoliso. 
Jumalatar edusti neitsyitä ja prostituoituja. Bona Dea ei ollut kovin tunnettu, mutta hänelle rakennettiin muiden tavoin temppeleitä, joissa suoritettiin erilaisia palvonta- ja uhrimenoja, joihin vain naiset saivat osallistua. Bona Dea kuvattiin kauniiksi ja sopusuhtaiseksi naiseksi, joka kuitenkin vihasi ihmismiehiä näiden petollisuuden tähden.
Opel Manta

Opel Manta on Opelin vuosina 1970–1988 valmistama urheilullinen coupé-malli. Sen suurin kilpailija oli Ford Capri.
Opel Manta A.
A-mallin Manta tuli markkinoille syksyllä 1970. Manta oli kilpailija urheilullisten henkilöautojen segmentissä lähinnä Ford Caprille. 
Mantaa oli aluksi saatavana kolmena versiona, perusmalli (S), Luxus-malli (L) ja urheilullisempi SR-malli. Vuonna 1972 tuli Berlinetta -malli, jossa oli vaihtoehtoisesti korinvärinen sisustus sekä joko musta tai korinvärinen vinyylikatto.
Vuonna 1974 esiteltiin GT/E malli.
Mantan alustaa oli hieman muutettu Kadettiin ja GT:hen verrattuna, edessä oli kahdet kolmiotukivarret, kierrejouset ja poikittainen hammastanko-ohjaus. Taka-akseli on Kadettin versiosta kehitetty: kierrejouset, kaksi pitkittäistä tukivartta ja panhard-tanko. 
Moottorivaihtoehdot:
Opel Manta B.
A-mallin Mantan myynti loppui 1975 ja sen korvasi uudempi B-mallin Manta, joka pysyikin markkinoilla jopa 13 vuotta. Edeltäjäänsä verrattuna uusi Manta oli suurempi, niin sisältä kuin ulkoakin ja korimalleja oli nyt kaksi; Coupé ja CC (CombiCoupe). 
Moottorivaihtoehdot:
Manta 400.
Manta 400 oli seuraaja homologaatiota varten tehdylle Ascona 400 -mallille. Manta 400 julkaistiin homologaationa B-ryhmään osallistumista varten ja mallin ensiesiintyminen oli Korsikan rallissa 1983. Autolla voitettiin muun muassa Circuit of Ireland Rally, Cork 20 International Rally, Rally of the Lakes ja Donegal Rally -kilpailut.
Ralleissa paljon käytetyn Manta 400 -mallin Irmscherin elektroninen polttoaineen ruiskutus oli korvattu kahdella kaksikurkkuisella Weber-kaasuttimella, jolloin tehoa saatiin 275 hv. Nelivalokeula ja lokasuojien levikesarja myytiin Mantaan lisävarusteena.
Opel Manta 400 mallin nimi ei tule moottorin iskutilavuuden mukaan, kuten muissa i sarjan Mantoissa. Manta 400 moottori on sama kuin Ascona 400 mallissa. Ascona 400 oli luokittelumalli rallia varten ja sen nimi tuli luokitteluun vaadittavasta 400 kpl määrästä, mallia kuitenkin valmistettiin 448 kappaletta.
Manta GSe ElektroMOD.
2020-luvun alussa uutisoitiin, että Opel saattaa olla tuomassa markkinoille uudenlaisen sähköauto-Mantan, Manta GSe:n, joka olisi samalla kunnianosoitus vuoden 1970 esikuvalleen. Sen akusto olisi 31 kWh ja sähkömoottori 108 kW.
Betty Cuthbert

Elizabeth ”Betty” Cuthbert (20. huhtikuuta 1938 Ermington, Sydney – 6. elokuuta 2017 Mandurah, Länsi-Australia) oli australialainen pikajuoksija ja nelinkertainen olympiavoittaja.
Ura.
Ennen Melbournen olympialaisia, kotikisoja vuonna 1956, Cuthbert teki uuden maailmanennätyksen 200 metrin juoksussa. Kisoissa Cuthbert onnistui voittamaan kultaa sekä 100 metrin että 200 metrin juoksuissa ja otti kolmannen kultansa 4 × 100 metrin viestissä.
Rooman kesäolympialaisissa 1960 Cuthbert pystyi loukkaantumisen vuoksi osallistumaan vain 100 metrille, jossa karsiutui finaalista. Kisojen jälkeen hän päätti lopettaa urheilun. Cuthbert palasi kilpakentille noin 18 kuukautta lopettamisensa jälkeen. Hän pääsi edustamaan Australiaa vuoden 1962 Kansainyhteisön kisoissa. Hän ei ollut vielä aivan entisessä kunnossaan; hän sijoittui 220 jaardilla viidenneksi ja karsiutui finaaleista 100 jaardin välierissä. Cuthbert toimi kuitenkin kultaa voittaneen viestijoukkueen ankkurina. 
Cuthbertin harjoittelu alkoi jälleen vuoden 1963 aikana tuottaa tulosta, ja hän oli neljännesmaililla ennätysvauhdissa. Vuoden 1964 olympialaisissa Cuthbert voitti 400 metrin olympiakultaa. Näin hänestä tuli ainoa urheilija, joka on voittanut olympialaisissa kultaa 100, 200 ja 400 metrin matkoilla. Kisojen jälkeen hän lopetti uransa. 
Vuosien 1956–1964 välillä Cuthbert rikkoi yhteensä 16 maailmanennätystä 60 metrin, 100 jaardin, 220 jaardin, 400 metrin, 4 × 100 metrin ja 4 × 220 jaardin juoksuissa.
Vuonna 1979 Cuthbertilla todettiin MS-tauti. Sydneyn olympialaisten avajaisissa 2000 pyörätuolissa istunut Cuthbert oli yksi olympiatulen kantajista stadionilla.
Vuonna 2012 Cuthbert pääsi Kansainvälisen yleisurheiluliiton Hall of Fameen.
Sam &amp; Max Hit the Road

Sam &amp; Max Hit the Road on LucasArtsin vuonna 1993 julkaisema seikkailupeli. Pelin hahmot ovat peräisin Steve Purcellin "Sam &amp; Max" -sarjakuvasta. Peli on kirjoitettu SCUMM-komentosarjakielellä. Pelin keskeinen aihe on yhdysvaltalaisten kitschmäisten turistirysien parodiointi.
Tekijät.
"Sam &amp; Max Hit the Roadin" suunnittelivat Steve Purcell, Sean Clark, Collette Michaud ja Michael Stemmle. Pelin ohjelmoivat Sean Clark, Stemmle, Livia Mackin ja Jonathan Ackley. Pelin kuvitukset tekivät Peter Chan, Paul Mica ja Purcell, animaatiot tekivät Lila Dowling, Purcell, Michaud, Jesse Clark ja Larry Ahern sekä kolmiulotteiset animaatiot tekivät Ron Lussier ja Ralph Gerth. Pelin musiikit sävelsivät Clint Bajakian, Peter McConnell ja Michael Z. Land.
Samin englanninkielinen ääninäyttelijä oli Bill Farmer ja Maxin Nick Jameson.
Juoni.
Sam ja Max komennetaan etsimään karnevaalien vetonaula Bruno-isojalkaa, joka on karannut kirahvikaulatyttö-Trixien kanssa. Heidän perässään on myös erikoisuuksien keräilijä, amerikanliverpoolilainen country-tähti Conroy Bumpus, joka haluaa liittää Brunon ja Trixien kokoelmaansa.
Julkaisut.
LucasArts julkaisi "Sam &amp; Max Hit the Roadin" levykkeillä vuonna 1993 MS-DOSille. Myöhemmin peli julkaistiin CD-ROMilla täysin äänitetyin puhein, siinä missä edellisessä oli puhetta vain alkuanimaatiossa. Vuonna 1995 peli julkaistiin Macintoshille CD-ROMilla. Peli on kirjoitettu SCUMMin versio 6:lla.
"Sam &amp; Max Hit the Road" julkaistiin alun perin englanniksi. Softgold julkaisi sen CD-ROMilla saksaksi puhuttuna ja C.T.O. puolestaan italiaksi.
Jatko-osat.
LucasArts tiedotti elokuussa 2002, että "Sam &amp; Max Hit the Road" saisi jatko-osan "Sam &amp; Max Freelance Police". Maaliskuussa 2004 pelin julkaisu peruutettiin. Telltale Games neuvotteli vuoden ajan oikeuksista pelin viimeistelemiseksi, niitä kuitenkaan saamatta.
LucasArtsin lisenssin rauettua Telltale Games hankki oikeudet hahmoihin ja alkoi kehittää uutta Sam &amp; Max -pelisarjaa. Se koostuu lyhyistä episodeista, jotka muodostavat "kausia" (season), kuten televisiosarjoissa usein on tapana. Ensimmäisenä julkaistiin "Sam &amp; Max Save the World" (2006–2007), sitten "Sam &amp; Max Beyond Time and Space" (2007) ja "" (2010).
Pininfarina

Carrozzeria Pininfarina () on italialainen Torinossa sijaitseva suunnitteluyritys ja autojen korimuotoilija sekä erikoisautojen valmistaja. Pininfarinan perusti vuonna 1930 korimuotoilija Battista ”Pinin” Farina. Hänen poikansa Sergio Pininfarina johti yritystä vuosina 1966–2001. Sergio kuoli 85-vuotiaana vuonna 2012. Hänen poikansa Andrea Pininfarina toimi yrityksen johdossa kuolemaansa saakka vuoteen 2008 ja nykyään yritystä johtaa Andrean nuorempi veli Paolo Pininfarina. Yritys säilyi pitkään perheen omistuksessa. Joulukuussa 2015 uutisoitiin kuitenkin intialaiseen monialayritys Mahindra Groupiin kuuluvan ajoneuvokonserni Mahindra &amp; Mahindran ostavan Pininfarinan noin 168 miljoonan euron kaupalla.
Pininfarina on suunnitellut automalleja monelle autonvalmistajalle, erityisesti Ferrarille, Maseratille, Cadillacille, Alfa Romeolle, Fiatille, Peugeot’lle sekä Lancialle.
Pininfarina on muotoillut muutakin kuin autoja. Sillä on muun muassa sopimus Motorolan kanssa kännyköiden muotoilusta, ja se on muotoillut Suomessa nimellä Sr2 käytössä olevan sveitsiläisen sähköveturin Lok 2000 / Re 460. 1970–1980-lukujen taitteessa Pininfarina muotoili traktoreita Fiat-yhtymälle. Myös vuoden 2006 Torinon talviolympialaisten olympiatulen pidike on Pininfarinan luomus.
Pininfarina Ruotsi.
Vuonna 2006 Volvo C70:stä tuli ensimmäinen Pininfarinan valmistama auto Italian ulkopuolella. Yritykset muodostivat Pininfarina Sverige AB -yhtiön Uddevallaan, Ruotsiin. Yhteenliittymän omistavat Pininfarina 60 % ja Volvo 40 %.
Columbus

Columbus on latinisoitu muoto italiankielisestä sukunimestä "Colombo", joka tarkoittaa kyyhkystä. Nimi annettiin yleensä kyyhkystenkasvattajalle.
Henkilön nimenä.
Nimenä Columbus voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Paikannimenä.
Paikannimenä Columbus on Yhdysvalloissa yleinen, näistä tärkeimmät ovat:
Oesch

Oesch on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Thunder Bay

 Thunder Bay on noin 110 000 asukkaan satamakaupunki, joka sijaitsee Yläjärven rannalla Ontarion provinssissa Kanadassa. Se syntyi vuonna 1970 kahden kaupungin, Fort Williamin ja Port Arthurin yhteenliittymän seurauksena. Kaupungissa on metsäteollisuutta sekä vuonna 1965 perustettu yliopisto. Thunder Bayn talousalueella asuu kaikkiaan noin 123 000 asukasta ja siihen kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: Thunder Bayn kaupunki, Oliver Paipoonge, Neebing, Shuniah, Conmee, O’Connor, Gillies ja Fort William First Nations.
Thunder Bay on suurin suomalaiskeskus Kanadassa kaupungin väkilukuun suhteutettuna (12 825) ja toiseksi suurin lukumääräisesti Toronton (14 750) jälkeen. Thunder Bayn asukkaista arviolta kymmenen prosenttia on suomalaista alkuperää; joko Suomesta siirtolaisiksi sinne lähteneitä tai heidän jälkeläisiään. Suomalaisuus näkyy Thunder Bayn katukuvassa, sillä siellä on muun muassa ostoskeskus nimeltä Keskus, suosittu suomalainen ravintola The Hoito sekä yleinen suomalainen sauna. Myös suomenkielisiä lehtiä voi tilata. Suomalaisjuuriset ihmiset puhuvat amerikansuomea, suomen ja englannin sekoitusta. Sanoja on syntynyt ääntämällä englanninkieliset sanat suomalaisittain. Thunder Bay on ollut Seinäjoen ystävyyskaupunki vuodesta 1974 lähtien.
Thunder Bayssa järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1995. Lisäksi siellä on järjestetty maailmancupin osakilpailuita maastohiihdossa, mäkihypyssä ja yhdistetyssä. 
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset olivat ranskalaisia turkiskauppiaita, jotka perustivat leirinsä Kaministiquiajoen varrelle.
Kaupungin satama on tärkeä kuljetusväylä Länsi-Kanadaan Suurilta järviltä ja kauempaa itärannikolta ja pitkin Saint Lawrence Seawaytä. Kaupungissa on myös Thunder Bayn kansainvälinen lentoasema, josta on yhteyksiä muualle Kanadaan. Merkittäviä elinkeinoja ovat metsätalous ja valmistustekniikka mutta viime vuosina näiden alojen taannuttua tietoyhteiskunnan palvelut ovat nousseet tärkeäksi kaupungille.
Kaupunki sai nimensä suuresta lahdesta Yläjärven päässä, joka oli tunnettu 1700-luvulla ranskalaisissa kartoissa nimellä "Baie du Tonnerre". Kaupunkia on usein kutsuttu myös nimillä "Lakehead" ja "Canadian Lakehead" johtuen sen sijainnista Suurten järvien vesiväylän päässä.
Martin Luther (diplomaatti)

Martin Franz Julius Luther (16. joulukuuta 1895 Berliini – 13. toukokuuta 1945 Berliini) oli saksalainen diplomaatti ja Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen varhainen jäsen. Hän toimi aluksi Saksan ulkoministeriössä ja myöhemmin hän oli yksi holokaustin suunnittelijoista.
Luther osallistui Wannseen konferenssiin ulkoministeriön mandaatilla tammikuussa 1942. Kokouksessa hahmoteltiin juutalaiskysymyksen lopullinen ratkaisu. Kokouksen jälkeen Luther pyrki vaikuttamaan Saksan liittolaisiin ja satelliitteihin saadakseen nämä luovuttamaan juutalaisensa keskitysleireihin vietäväksi.
Vuonna 1943 hän yritti valtataistelussa suistaa Joachim von Ribbentropin vallasta Franz Rademacherin avulla. Epäonnistuttuaan hänet lähetettiin Sachsenhausenin keskitysleirille. Puna-armeijan joukot vapauttivat hänet toukokuussa 1945, mutta hän kuoli sydänkohtaukseen pian tämän jälkeen.
Wannseen konferenssin pöytäkirjan ainoa jäljelle jäänyt kopio kuului Martin Lutherille.
Boorihappo

Boorihappo on veteen liukeneva heikko happo. Boorihappo esiintyy huoneenlämmössä kiinteässä muodossa, värittöminä kiteinä tai valkoisena jauheena. Sen kemiallinen kaava on H3BO3, moolimassa 61,83 g/mol, tiheys 1,435 g/cm³, sulamispiste 169 °C ja CAS-numero 10043-35-3. Boorihappoa käytetään esimerkiksi antiseptisenä aineena, hyönteismyrkkynä, palonestoaineena, ydinvoimaloissa fissioreaktion hätäsammutukseen, painevesireaktoreissa tehon säätöön sekä muiden kemiallisten yhdisteiden lähtöaineena. 
Boorihaposta käytetään myös nimeä ortoboorihappo. Boorihapon suolat ovat boraatteja. Mineraalina boorihappo tunnetaan nimellä sassoliini.
Boorihapon anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokitus eli ATC-luokitus on S02AA03. Sen kemiallinen kaava on B(OH)3 ja sen CAS-numero on 10043-35-3. Sen sulamispiste on 169°C ja moolimassa on 61,83g/mol. Sopiva säilytyslämpötila on huoneenlämpö. 
Käyttö.
Boorihappoa voidaan käyttää sammen mädin eli aidon kaviaarin säilöntäaineena. Boorihapon E-koodi on E284 ja sen ADI-arvo eli hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti yhdessä natriumtetraboraatin E285 kanssa on yhteismäärälle 0,16 mg/kg/vrk. 
Boorihappoa käytetään jauheena kasvien lannoitteena. Sitä käytetään myös sokeriliuoksessa muurahaisten torjunta-aineena.
Boorihappoa käytetään tanssipaikoissa lattiapintojen hoitoon. Tällöin aine saattaa pölytä ja silloin se voi olla terveydelle haitallista.
Dawn Fraser

Dawn Fraser (s. 4. syyskuuta 1937 Balmain, Sydney) on australialainen uimari ja moninkertainen olympiavoittaja. Hänet tunnetaan urheilun lisäksi monesti ”poliittisesti epäkorrektista” käytöksestään ja aiheuttamistaan skandaaleista.
Fraser rikkoi 21. helmikuuta 1956 Willy den Oudenin 20 vuotta vanhan 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen ajallaan 1.04,5. Hän voitti 1. joulukuuta 1956 samalla matkalla Melbournessa olympiakultaa uudella maailmanennätysajalla 1.02,0. Hän voitti kisoissa kultaa myös 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä ME-ajalla 4.17,1 ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Vuonna 1960 Rooman olympialaisissa Fraser voitti jälleen 100 metriä ja hänestä tuli ensimmäinen olympiavoittoaan puolustamaan pystynyt naisuimari. Roomassa hän sai myös hopeaa 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteissä. 400 metrillä Fraser sijoittui viidenneksi.
Lokakuun 27. päivänä 1962 Fraser ui 110 jaardin maailmanennätyksen 59,9. Näin hänestä tuli ensimmäinen 100 metriä alle minuutin uinut nainen. Tokion olympialaisissa 1964 hän puolusti menestyksekkäästi 100 metrin olympiavoittoaan ja näin Fraserista tuli ensimmäinen uimari, joka on voittanut saman matkan olympialaisissa kolmasti. Vapaauintiviestissä hän voitti hopeaa ja oli 400 metrillä neljäs. Tokion kisoissa Fraser aiheutti kohua, kun hänet pidätettiin hänen varastettuaan lipun Keisarillisen palatsin luota. Anteeksipyyntöjen jälkeen syytteistä luovuttiin ja keisari lahjoitti hänelle lipun. Hän aiheutti myös pahennusta uimalla sponsorien toiveiden vastaisesti vanhassa (mukavammassa) uimapuvussa. Australian uimaliitto erotti hänet kymmeneksi vuodeksi. Panna poistettiin neljä vuotta myöhemmin.
Urheilu-uran jälkeen Fraser toimi uintivalmentajana ja vuosina 1988–1991 Uusi Etelä-Walesin parlamentin jäsenenä. Sydneyn olympialaisten avajaisissa 2000 Fraser oli yksi olympiatulen kantajista stadionilla.
Opel GT

Opel GT on Opelin ensimmäinen coupé-korinen henkilöauto. Se on kaksipaikkainen ja muistuttaa muotoilultaan hyvin paljon Chevrolet Corvettea, minkä vuoksi autosta käytetäänkin nimityksiä "Pikku Corvette" ja "Eurovette". GT:n prototyyppi esiteltiin vuonna 1963 jonka jälkeen suunnittelijat menivät Chevroletille suunnittelemaan toisen sukupolven Corvetten, joka ehti tuotantoon hieman ennen GT:tä. GT:ssä on ensimmäisenä eurooppalaisena autona esiin pyörähtävät ajovalot. Auton ovat muotoilleet Clare Mac Kichan ja Erhard Schnell. GT:tä ehdittiin valmistaa 103 463 kappaletta, kunnes Renault osti koreja valmistaneen ranskalaisfirman. Tuotannon lopettamiseen vaikuttaneiksi syiksi on lisäksi esitetty USA:n 1974 tiukentuneita turvapuskurimääräyksiä, joita GT ei olisi täyttänyt, heikentynyttä dollaria sekä myös liki saman hintaisen, mutta suorituskykyisemmän Datsun 240Z:n saavuttamaa suosiota.
Moottorivaihtoehtoja oli kaksi:
Pienemmällä moottorivaihtoehdolla autoja valmistettiin vain 3573 kpl ja sen valmistus loppui 1970. 1.9-litrainen oli ajan mittapuulla varsin suorituskykyinen, kestävä ja taloudellinen voimanlähde. Sen taakse sai valita 4-vaihteisen manuaalivaihteiston tai 3-vaihteisen automaatin. Päämarkkina-alueella Yhdysvalloissa moottorin tehoa jouduttiin laskemaan selvästi vuonna 1971 saastemääräysten vuoksi.
Mallit.
GT:n ja GT/J:n erona ovat lähinnä Juniorin mustiksi maalatut puskurit, puuttuvat kromilistat ja karsitumpi mittaristo. Kelloa Juniorista ei löydy.
Suomen GM:n kautta maahan tuli yksi auto 1968, 30 yksilöä 1969 ja yksittäinen GT vielä 1972. Ainakin suurin osa näistä, elleivät kaikki, oli varustettu muun muassa vakaajatangoilla sekä lukkoperällä, toisin kuin ylivoimaisesti suurin osa valmistetuista GT:istä. Jälkituonnin käynnistyttyä 1990-luvun puolivälin tienoolla Suomessa olevien yksilöiden lukumäärä on yli kaksinkertaistunut alkuperäisestä. Suomiautoja löytyy vielä ehjänä noin 20 kappaletta ja niistäkin suurin osa on perikuntien piiloissa unohdettuina. Nykyisistä noin 50 kappaleesta rekisterissä olevasta GT:stä on suurin osa tuontiautoja tai niin sanottuja korinvaihtoautoja.
Korinvaihtoja tehtiin muutamia 80-luvun alkupuolella Opel Kadett B Rallyen pohjalle. GT:n ja Rallyen alusta ja tekniikka ovat lähes identtiset.
Koeajo 1969.
Ajo-ominaisuudet kestopäällysteisillä teillä ovat hyvät. Kaarreajossa GT ei juuri kallistele. Taka-akselilla on lukkoperä. Jousitus on kova.
Opel GT:n alusta on samantyyppinen kuin Opel Rekordissa. Tasaisen painonjakauman vuoksi moottori on GT:ssä etuakselin takana. Takaluukkua ei ole ja pieneen tavaratilaan pääsee käsiksi vain takaistuimen takaa. Istuinten verhoilu on epämiellyttävää keinonahkaa. Vaihteita on neljä, jotka kaikki ovat synkronoituja.
Opel GT 1900:n kiihtyi 0-50 km/h 3,5 sekunnissa, 0-80 km/t 7,4 sekunnissa, 0-100 km/t 11,4 sekunnissa, 0-120 km/t 15,7 sekunnissa ja 0-140 km/t 22,4 sekunnissa Tekniikan Maailman koeajossa. Koeajon keskimääräinen kulutus oli 10,7 litraa /100 km 100-oktaanista bensiiniä.
Opel GT 1900 maksoi Suomessa vuonna 1969 28 780 markkaa, eli auto oli erittäin kallis.
Franco Zeffirelli

Franco Zeffirelli (oik. Gianfranco Corsi; 12. helmikuuta 1923 Firenze, Italia – 15. kesäkuuta 2019 Rooma, Italia) oli italialainen ooppera- ja elokuvaohjaaja. Hän ohjasi muun muassa Shakespearen teoksia. Zeffirelli oli avoimesti homoseksuaali.
Franco Zeffirelli syntyi toscanalaisen liikemiehen ja ompelijattaren aviottomaksi pojaksi. Hänen äitinsä kuoltua vuonna 1929 joukko englantilaisrouvia, joita kutsuttiin nimellä The Scorpioni, otti hänet huostaansa. Varsinkin Mary O’Neillillä on ollut pysyvä vaikutus Zeffirellin elämään. Toisen maailmansodan sytyttyä The Scorpioni vangittiin, eikä Zeffirelli tavannut rouvia enää koskaan. Ensimmäiset oppinsa elokuva-alalta hän sai ollessaan mukana Luchino Viscontin työryhmässä. 
Zeffirelli ei pyrkinyt teoksissaan järkyttämään tai kaatamaan kuvia Fellinin tai Pasolinin tavoin. Pääsiäisen aikaan monien maiden televisioissa esitetään Zeffirellin vuonna 1977 valmistunut minisarja "Jeesus Nasaretilainen". Shakespeare-filmatisoinneista mahdollisesti kuuluisin on "Kuinka äkäpussi kesytetään" (1967), jonka päähenkilöitä näyttelevät Elizabeth Taylor ja Richard Burton.
Zeffirellin tunnettuihin oopperatuotantoihin lukeutuvat Milanon La Scalassa ja New Yorkin Metropolitanissa esitetyt "La Traviata", "Tosca" ja "Carmen".
Vuonna 1999 Zeffirelli teki omaelämäkerrallisen elokuvan "Teetä Mussolinin kanssa". Sen pääosissa näyttelevät Joan Plowright, Cher, Maggie Smith, Judi Dench ja Lily Tomlin.
Politiikassa Zeffirelli mukana Silvio Berlusconin Forza Italiassa vuodesta 1996.
Vjatšeslav Ivanov (soutaja)

Vjatšeslav Ivanov (30. heinäkuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto – 5. elokuuta 2024) oli venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut soutaja ja kolminkertainen olympiavoittaja.
Ivanov voitti miesten yksikkösoudun kultaa ensimmäisen kerran Melbournessa 1956, jossa hän kovalla loppukirillään ohitti Australian Stuart MacKenzien ja voitti tämän 5,2 sekunnilla. Roomassa 1960 hän voitti toisen kultamitalinsa 6,25 sekunnin erolla Itä-Saksan Achim Hilliin ja Tokiossa 1964 kolmannen kultansa nousten jälleen loppukirinsä ansiosta takaa voittoon 3,73 sekunnin erolla Achim Hilliin. Kolmeen yksikkösoudun olympiavoittoon on hänen lisäkseen yltänyt vain Suomen Pertti Karppinen. MM-kultaa Ivanov voitti vuonna 1962 sekä EM-kultaa vuosina 1956, 1959, 1961 ja 1964.
Andur

Andur (Amund, Ond) on mytologinen henkilöhahmo, joka mainitaan Suomen kronikassa myös yhtenä Suomen muinaisista kuninkaista. Andur mainitaan Snorri Sturlusonin Ynglingasaagassa. Hän oli Ruotsin kuninkaan Visburin ja Aude Rikkaan tyttären poika. Hän on myös Gislin veli. 
Saagan mukaan hän poltti isänsä Visburin tämän omaan kartanoonsa veljensä Gislin avustuksella, kun jäivät perinnöittä ja ilman äitinsä häälahjaa. Visbur oli aikaisemmin eronnut veljesten äidistä ja solminut uuden avioliiton.
Liselott Linsenhoff

Liselott Linsenhoff (27. elokuuta 1927 Frankfurt – 4. elokuuta 1999 Juan-les-Pins, Ranska) oli saksalainen kouluratsastaja ja olympiavoittaja. Linsenhoff voitti vuoden 1956 olympialaisista kaksi pronssia (henkilökohtainen ja joukkuekilpailu). 12 vuotta myöhemmin Meksikon olympialaisissa Linsenhoff voitti joukkuekultaa ja hänestä tuli ensimmäinen ratsastuslajeissa olympiakultaa voittanut nainen. Vuonna 1972 Münchenin kisoissa Linsenhoff voitti 45-vuotiaana henkilökohtaisen kisan ja hänestä tuli ensimmäinen naisolympiavoittaja ratsastuksen henkilökohtaisissa kilpailuissa. Münchenissä Länsi-Saksan joukkue otti hopeaa.
MM-tasolla Linsenhoff voitti kerran (1974) ja oli kolmasti toinen. Linsenhoffin tytär Ann-Kathrin Linsenhoff on myös menestynyt kouluratsastajana.
Roolipelaaja

Roolipelaaja oli suomalainen aikakauslehti, joka käsitteli pöytä-, live- ja sähköisiä roolipelejä sekä keräilykorttipelejä, figupelejä, lautapelejä sekä muita samaan alakulttuuriin liittyviä asioita.
"Roolipelaaja" ilmestyi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2006 ja ilmestyi kuusi kertaa vuodessa. Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Mikko Rautalahti (numerot 1–9) ja hänen seuraajansa Juhana Pettersson (numerot 10–23).
"Roolipelaaja" oli ennen H-Town Oy:n kustantama. Julkaisijan vaihdoksesta ilmoitettiin heinäkuussa 2007. Se vaikutti hieman lehden tekijätiimiin ja itse lehden ulkoasuun. H-Town julkaisi kaikkiaan yhdeksän "Roolipelaaja"-lehteä.
Gisl

Gisl (Gris) on mytologinen henkilöhahmo, joka mainitaan Suomen kronikassa yhtenä Suomen kuninkaista. Gisl mainitaan Snorri Sturlusonin Ynglinga-saaga. Hän oli Ruotsin kuninkaan Visburin ja Aude Rikkaan tyttären poika. Hän on myös Andurin veli, josta Suomen Kronikassa käytetään nimeä Amund. Suomen kronikan mukaan Gris hallitsi ennen veljeään Amundia.
Gris Suomen kronikassa.
Kronikoitsijan mukaan Gristä eli Krisiä kutsuttiin kansankielellä Porsaaksi. Hän sai lempinimensä siitä, ettei ollut vielä varttua aikuiseksi, kun hänen isoisänsä Altus (Aude Rikas) kuoli. Siksi hänen äitinsä, Altuksen tytär ja Visburin ensimmäinen vaimo huolehti hallinnosta ilman vastarintaa.
Kolmentoista vuoden kuluttua Gris ja hänen veljensä Amund lähetettiin vaatimaan isältään, kuningas Visburilta huomenlahjaa, jonka oli luvannut heidän äidilleen. Lahjaan sisältyi kolme maatilaa ja kultaiset kaulakäädyt. Visbur torjui vähäisen pyynnön ja vaikka pojat luopuivat vaatimuksistaan maatiloihin, ei kuningas antanut mitään. Pojat palasivat takaisin kotiin, mutta uhkasivat palata takaisin ja hankkia oikeutta äidilleen.
Poikien äiti oli pettynyt, hän pyysi Huld-noitaa riistämään hengen Visburilta, mutta pojat olivat jo oma-aloitteisesti lähteneet sotajoukolla varustettuna takaisin laivalla Ruotsiin ja polttivat Visburin kartanoonsa ja samalla ryöstivät ja hävittivät seutua.
Suomalaisia teko miellytti ja veljesten urhoollisuutta ylistettiin. Vanhin heistä, Gris asetettiin kuninkaaksi. Gris aloitti samalla varustelun, koska ruotsalaiset saattaisivat kostaa kuninkaansa surman. Kronikoitsijan mukaan mitään sotaa ei kuitenkaan mainittu. Tähän voi vaikuttaa se, että kronikoitsija mainitsee Suomessa hallinneen ruotsalaissukuisen kuninkaan ja Ruotsin valtakunnan päämiehenä oli suomalaissyntyinen kuningas. Grishän oli Ruotsin kuninkaan poika.
Kuollessaan Gris jätti kuninkuuden veljelleen Amundille, johon hän oli elämänsä aikana syvästi kiintynyt.
Tracii Guns

Tracii Guns (s. 20. tammikuuta 1966) on yhdysvaltalainen rock-kitaristi. Hän on soittanut muun muassa yhtyeissä Guns N' Roses, Brides Of Destruction, L.A. Guns, W.A.S.P., Poison ja The Misfits.
Vuonna 1985 Guns perusti yhdessä W. Axl Rosen, Izzy Stradlinin, Duff McKaganin ja Rob Gardnerin kanssa kokoonpanon, josta tuli Guns N' Roses. Kun Guns ei halunnut osallistua McKaganin järjestämälle pienehkölle Seattlen-kiertueelle, hänen tilalleen bändiin tuli Saul "Slash" Hudson, ja samalla rumpali Gardner korvattiin Steven Adlerilla.
Aamu (nimi)

Aamu on suomalainen naisen etunimi. Se on ollut suomalaisessa nimipäiväkalenterissa vuodesta 1929 lähtien. 
Valoisia ajatuksia ja tulevaisuuteen luottamista ilmaiseva nimi oli osa 1900-luvun alun omakielisten nimien aaltoa.
Aamut tilastoissa.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Aamu on Suomessa annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 1083 naiselle ja muutamalle miehelle. Nimi on 2000-luvulla yleistynyt kovasti, sillä ennen 2000-lukua Aamuja oli alle 100.
Boris Šahlin

Boris Anfijanovitš Šahlin (, 27. tammikuuta 1932 Išim, Venäjän SFNT – 30. toukokuuta 2008 Kiova, Ukraina) oli neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja moninkertainen olympiavoittaja. Šahlin on Nikolai Andrianovin ohella ainoa miesvoimistelija, joka on voittanut kuusi kultamitalia yksilölajeissa. Vuosien 1956 ja 1964 välillä hän voitti kaikkiaan 13 olympiamitalia (seitsemän kultaa, neljä hopeaa ja kaksi pronssia) – enemmän lajin olympiamitaleita on ainoastaan Larisa Latyninalla (18) ja Andrianovilla (15). MM-kilpailuissa Šahlin voitti kaikkiaan kymmenen mestaruutta. 
Šahlin on ollut postimerkin aiheena Mongoliassa (№525, 1969), Kanadassa ja Guyanassa.
Samoan lippu

Samoan lippu on oseanialaisen Samoan valtion virallinen lippu. Se otettiin virallisesti käyttöön 24. helmikuuta 1949. Lipun punainen väri kuvaa rohkeutta, valkoinen puhtautta ja sininen vapautta. Sinisellä pohjalla olevat viisi tähteä kuvaavat Etelän ristiä. Samantyyppinen Etelän ristiä kuvaava tähtikuvio on myös Uuden-Selannin lipussa.
Hans Günter Winkler

Hans Günter Winkler (24. heinäkuuta 1926 Barmen – 9. heinäkuuta 2018) oli saksalainen esteratsastaja ja olympiavoittaja. 
Winkler on eräs menestyneimmistä esteratsastajista kautta aikojen. Hän on ainoa viisi olympiakultaa voittanut esteratsastaja ja ainoa kaikkiaan seitsemän olympiamitalia voittanut esteratsastaja.
Winkler voitti henkilökohtaisen olympiakullan vuonna 1956. Joukkuekultaa hän otti vuosina 1956, 1960, 1964 ja 1972. Joukkuehopeaa tuli 1976 ja pronssia 1968. MM-tasolla Winkler voitti kaksi henkilökohtaista kultaa (1954 ja 1955) ja EM-tasolla yhden (1957).
Jorma S. Aalto

Jorma Sakari Aalto (14. helmikuuta 1935 Säkkijärvi – 15. tammikuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen virkamies. Hän oli apulaisoikeuskansleri vuosina 1971–1973, eduskunnan oikeusasiamies vuosina 1974–1986 ja oikeuskansleri eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1998 asti. Koulutukseltaan Aalto oli oikeustieteen tohtori, ja hän toimi myös prosessioikeuden apulaisprofessorina Turun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa.
Oikeuskansleriaikoinaan Aalto joutui ottamaan kantaa muun muassa Mikkelin panttivankidraamaan, Arja Alhon ERM-kytkentään ja Natura-kanteluihin. Oikeuskanslerina Aalto päätti, ettei kauppa- ja teollisuusministeri Kauko Juhantalon koplaus-asia anna aihetta toimenpiteisiin. Pian kuitenkin Sauli Niinistön johtama eduskunnan perustuslakivaliokunta teki aloitteen syytetoimien käynnistämisestä. Juhantalo joutui syytteeseen ja sai vuonna 1993 vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen valtakunnanoikeudessa. Kuusi kansanedustajaa vaati myös Aallon haastamista valtakunnanoikeuteen hänen tekemänsä syyttämättäjättämispäätöksen vuoksi, mihin perustuslakivaliokunta ei kuitenkaan katsonut olevan aihetta.
András Balczó

András Balczó (s. 16. elokuuta 1938 Kondoros) on unkarilainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Balczó on kaikkien aikojen menestynein nykyaikainen viisiottelija. Hänen vahvin lajinsa oli maastojuoksu.
Olympiatasolla András Balczó voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa Münchenissä 1972 sekä joukkuekultaa Roomassa 1960 ja Méxicossa 1968. Henkilökohtaisen kisan hopeaa tuli 1968 ja joukkuehopeaa 1972.
MM-kisoissa András Balczó voitti viisi perättäistä mestaruutta vuosina 1963–1969. Saavutukseen ei ole lajissa kyennyt kukaan muu urheilija. Näiden lisäksi hänellä on kuusi joukkuemaailmanmestaruutta, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia.
Ammatiltaan Balczó oli kirjoituskonemekaanikko.
Fu Mingxia

Fu Mingxia (伏明霞, s. 16. elokuuta 1978 Wuhanissa, Hubeissa, Kiinassa) on kiinalainen entinen uimahyppääjä. Fu on yksi maailman menestyneimmistä naisista lajissaan. 
Fu Mingxia aloitti voimistelu-uransa jo 5-vuotiaana, mutta vaihtoi pian uimahyppyihin. Hän lähti 9-vuotiaana kotoaan Pekingiin harjoittelemaan lajia. Ensimmäisen maailmanmestaruutensa hän voitti 12-vuotiaana vuonna 1991. Hän on voittanut urallaan kaikkiaan neljä olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta sekä lukuisia muita mitaleita erilaisista kilpailuista.
Fu on naimisissa Hongkongin entisen valtiovarainministerin Antony Leungin kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Golden Raspberry

Golden Raspberry eli Razzie-palkinto on yhdysvaltalainen elokuvapalkinto, joka myönnetään vuosittain huonoimmille elokuville ja näyttelijöille. Palkinnon perusti elokuvien markkinoinnissa työskentelevä John J. B. Wilson vuonna 1981. Palkintogaala järjestetään Hollywoodissa perinteisesti päivää ennen Oscar-gaalaa. Golden Raspberry tarkoittaa kirjaimellisesti kultaista vadelmaa, mutta nimi viittaa englanninkieliseen ilmaukseen ”blow a raspberry”, joka tarkoittaa kielen pärisyttämistä huulten välissä epäkunnioittavasti, pierua jäljitellen. Razzie-palkinto on golfpallon kokoinen, spraymaalilla kullattu muovinen vadelma. Se on liimattu Super 8 -filmikelan päälle. Palkinnon arvo katukaupassa on noin viisi Yhdysvaltain dollaria.
Ensimmäinen Razzie-palkintogaala pidettiin 31. maaliskuuta 1981 John J. B. Wilsonin olohuoneessa Los Angelesissa osoittamaan kunnioitusta vuoden 1980 huonoimmille elokuville.
Palkinnoista äänestävät sekä elokuva-alan ammattilaisista että harrastajista koostuvan Razzie-yhdistyksen 750 jäsentä. Jäsenistö tulee Yhdysvalloista sekä 15 muusta maasta. Pilan kohteena ovat Hollywoodin megabudjetin kassamagneetit, joilla on tukenaan iso markkinointikoneisto, mutta vähän elokuvallisia ansioita.
Historia.
Razzie-gaala syntyi vuonna 1980, kun elokuvien markkinoinnissa työskentelevä John Wilson kyllästyi siihen, että yli puolet hänen vuoden aikana katsomistaan 250 elokuvasta oli kehnoja. Wilson käänsi markkinointiosaamisensa pilkanteon välineeksi. Kahdessakymmenessä vuodessa Razzie-gaala on kehittynyt Wilsonin omille ystävilleen järjestämistä nyyttikesteistä puoli miljardia ihmistä tavoittavaksi mediatapahtumaksi, jolla on merkitystä elokuvamaailmassa. Wilson ottaa kunnian ainakin Sofia Coppolan näyttelijäuran tuhoamisesta. 
”Elokuva joka kerää puolet tuotostaan ensimmäisen viikonlopun aikana, on ehta Razzie-leffa”, Wilson on kuvannut negatiivisen viidakkorummun vaikutusta. Hän on myös muistuttanut, että jos näyttelijä ansaitsee roolistaan 20 miljoonaa dollaria, hänen on sillä rahalla kestettävä pilantekoakin.
Palkintojen voittajat.
1980-luku.
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990-luku.
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000-vuosikymmen.
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010-luku.
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
Věra Čáslavská

Věra Čáslavská () oli tšekkoslovakialainen telinevoimistelija ja moninkertainen olympiavoittaja sekä tšekkiläinen urheilujohtaja.
Ura.
Čáslavská voitti vuosien 1960, 1964 ja 1968 olympialaisista kaikkiaan seitsemän kultaa ja neljä hopeaa. Hän on yhdessä Larisa Latyninan kanssa ainoa naisvoimistelija, joka on voittanut olympialaisten moniottelun kahdesti.
Vuosina 1958–1966 Čáslavská voitti MM-kisoissa yhteensä neljä kultaa, viisi hopeaa ja yhden pronssin.
Koska Čáslavská kannatti Tšekkoslovakian demokratisoitumisliikettä niin sanotussa Prahan keväässä, häneltä evättiin elokuussa 1968 tapahtuneen neuvostomiehityksen jälkeen oikeus matkustaa ulkomaille ja osallistua koti- tai ulkomaisiin kilpailuihin.
Kommunismin kaaduttua vuonna 1989 Čáslavskán asema parani huomattavasti. Hänestä tuli presidentti Václav Havelin neuvonantaja ja tšekkiläis-japanilaisen yhdistyksen kunniapuheenjohtaja. Lopetettuaan työskentelyn presidentinvirastossa Čáslavská valittiin Tšekin olympiakomitean puheenjohtajaksi. Vuonna 1995 hänestä tuli KOK:n jäsen.
Yksityiselämä.
Čáslavská oli naimisissa 1968–1987 juoksija Josef Odložilin kanssa.
Čáslavská kuoli haimasyöpään 30. elokuuta 2016 sairaalassa Prahassa.
Mongen lause

Mongen lause on geometriaan liittyvä tulos. Lauseen formaali määritelmä on seuraava: Tasossa on annettu kolme ympyrää, joista mitkään kaksi ei ole kokonaan toistensa sisällä, eikä mitkään kaksi ympyrää ole samankokoisia. Piirretään kunkin kahden ympyrän ne yhteiset tangentit, jotka eivät leikkaa näiden ympyröiden keskipisteiden yhdysjanaa. Tällöin kutakin kahta ympyrää vastaavien tangenttien leikkauspisteet ovat samalla suoralla.
Mongen lause voidaan todistaa esimerkiksi homotetian tai Menelaoksen ja Desarguesin lauseen avulla. Lause voidaan yleistää myös kolmiulotteiseen tapaukseen sekä sallia ympyröiden samasäteisyys, mikäli oletetaan, että tällöin yhdensuuntaiset suorat leikkaavat äärettömyydessä ja että äärettömyyspiste on jokaisella suoralla.
Reiner Klimke

Reiner Klimke (14. tammikuuta 1936 Münster – 17. elokuuta 1999 Münster) oli saksalainen kouluratsastaja ja olympiavoittaja. Hän on arvokisojen menestynein kouluratsastaja kautta aikojen.
Kuusiin olympialaisiin osallistunut Klimke voitti joukkuekultaa olympialaisissa vuosina 1964, 1968 (hevosella Dux), 1976 (hevosella Mehmed), 1984 ja 1988 (hevosella Ahlerich) sekä henkilökohtaisen kullan vuonna 1984 (Ahlerichilla). Henkilökohtaisen pronssin hän otti vuosina 1968 ja 1976. Klimke osallistui yksilökilpailuun myös vuosina 1960, 1964 ja 1988, mutta ei menestynyt niissä. Olympialaisissa Klimke edusti Länsi-Saksaa, mutta vuosien 1960 ja 1964 olympialaisissa Saksojen yhteisjoukkuetta.
MM-tasolla Klimke voitti kahdesti henkilökohtaisen kullan (1974 ja 1982) sekä neljä joukkuekultaa (1966, 1974, 1982 ja 1986). EM-kisoissa hän voitti henkilökohtaisen kisan 1967, 1973 ja 1985 sekä seitsemän kultaa Länsi-Saksan joukkueessa.
Klimken tytär on Ingrid Klimke, joka on myös olympiavoittaja.
Antti Valmari

Antti Arvi Valmari (s. 1961) on suomalainen tietojenkäsittelytieteen professori Tampereen teknillisen yliopiston matematiikan laitoksella vuodesta 1999 ja vuoden 2018 alusta Jyväskylän yliopistossa.
Valmari väitteli tekniikan tohtoriksi Tampereen teknillisessä yliopistossa 1988. Hän on toiminut siellä tietojenkäsittelytekniikan vs. professorina 1992 ja apulaisprofessorina ja professorina vuodesta 1999. Suomen Akatemian varttunut tutkija Valmari oli 1998–1999. Tietojenkäsittelytieteen seuran 1989 palkitseman väitöstutkimuksensa "State Space Generation: Efficiency and Practicality" aikana Valmari työskenteli VTT:n tietokonetekniikan laboratoriossa Oulussa.
Valmari opettaa pääasiassa teoreettisen tietojenkäsittelytieteen alan aineita. Hän on tehnyt merkittävää työtä ohjelmien oikeaksi todistamisen alueella. Valmari hyväksyttiin 2008 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. 
Hänet palkittiin CAV Award -tiedepalkinnolla 2014.
Valmarin ja tutkijoiden Thomas Neele ja Tim A.C. Willemse kanssa julkaistu paperi "The inconsistent labelling problem of stutter-preserving partial-order reduction" sai parhaan EATCS - paperin palkinnon vuonna 2020.
Doom (elokuva)

Doom on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskauhuelokuva, jonka on ohjannut Andrzej Bartkowiak. Elokuva pohjautuu samannimiseen videopeliin. Elokuvan pääosissa esiintyvät Dwayne Johnson ja Karl Urban.
Elokuva oli kaupallinen epäonnistuminen ja sai kriitikoilta kehnot arviot.
Juoni.
Maasta on löytynyt Mars-planeetalle vievä tuntemattoman rodun suunnittelema portti. UAC (Union Aerospace Corporation) on luonut Marsiin Olduvai-nimiseen sijaintiin tutkimuskeskuksen jossa suoritetaan samalla asekokeita sekä arkeologisia kaivauksia. Yhteys Olduvaihin katkeaa odottamatta ja UAC lähettää erityisen iskuryhmän selvittämään syytä. Ryhmää johtaa Sarge ja ryhmään kuuluvat hiljainen sotilas Destroyer, suustaan vikkelä Duke, härski Portman, japanilaissyntyinen Mac, uskovainen Goat, märkäkorva The Kid sekä synkkä John ”Reaper” Grim.
John asui lapsena Olduvaissa ja hänen perheensä kuoli kaivauksessa sattuneessa onnettomuudessa. Sargen ehdotuksesta huolimatta hän lähtee mukaan. Ryhmän tehtävänä on pelastaa UAC:n tutkimusdata, selvittää tutkimusryhmän kohtalo ja tuhota kaikki aseman turvallisuutta uhkaavat henkilöt. Elokuvan loppupuolella Johnin näkemät asiat näytetään Doom-pelejä kunnioittaen ensimmäisen persoonan näkökulmasta, ja hän mm. käyttää moottorisahaa demonien tappamiseen. Moottorisaha on ollut usean Doom-pelisarjan pelissä aseena.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Doom" on piinaavan pitkäveteistä katsottavaa ja todiste siitä, että pelikokemuksen siirtäminen valkokankaalle on mahdoton tehtävä. Hän ei näe pelillä ja elokuvalla juuri muuta yhteistä kuin köykäisen juonen lähtöasetelman, jossa Marsissa sijaitsevassa tutkimuslaitoksessa pääsee helvetti valloilleen.
Ari Mennander

Ari Mennander (s. 1965 Kirkkonummi) on suomalainen urheilutoimittaja ja tietokirjailija.
Mennander työskenteli MTV:ssä vuodesta 1992 aina 2000-luvun alkuun, jolloin oli edennyt "Tulosruudun" toimituspäälliköksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli Yleisradion jääkiekkotoimittaja. Myöhemmin Mennander työskenteli Yle Urheilun vastaavana tuottajana. Vuonna 2011 Mennander palasi takaisin MTV Mediaan työskentelemään Helsingin jääkiekon MM-kisojen ja Hockey Night -ohjelman parissa.
Vuonna 1997 Mennander kirjoitti Jari Kurrin elämäkerran, joka valittiin vuoden urheilukirjaksi. Myös hänen yhdessä veljensä Pasi Mennanderin kanssa kirjoittama "Leijonien tarina" valittiin vuoden urheilukirjaksi 2003. Vuonna 2004 julkaistu Mennanderin teos "Liigatähdet" luotailee SM-liigan historiaa vuodesta 1975 aina 2000-luvulle asti. Vuonna 2014 julkaistiin Mennanderin Teemu Selänteen elämäkerta "Teemu". Se oli vuoden myydyin kirja 76 900 kappaleella.
Mennander oli mukana Huippu-urheilun muutostyöryhmän työssä. Hän sai 39 000 euroa ryhmän tiedotustilaisuuksien järjestämisestä ja taltioimisesta sekä jäsenten haastattelemisesta. Mennander teki myös Yleisradiolle dokumentin "Huippu-urheilun muutos – siis mitä". Se esitettiin televisiossa helmikuussa 2013. 
Mennander tuomittiin 8. kesäkuuta 2020 Länsi-Uudenmaan käräjäoikeudessa muun muassa törkeistä petoksista puolentoista vuoden ehdolliseen vankeuteen. Oikeus tuomitsi Mennanderin kolmesta törkeästä petoksesta, törkeästä velallisen epärehellisyydestä, törkeästä maksuvälinepetoksesta ja velallisen petoksesta. Rikokset tapahtuivat vuosina 2011–2016. Oikeus myös määräsi Mennanderin maksamaan korvauksia yhteensä yli 220 000 euroa.
Vuonna 2022 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Teemu Selänteen yhtiöt maksamaan Ari Mennanderin yhtiölle 64 125 euroa palvelussopimusta koskevassa riidassa.
Alderney

Alderney () on Kanaalisaarten pohjoisin saari Englannin kanaalissa, Normandian rannikolla. Alderney on osa Guernseyn brittiläistä erillisaluetta eikä kuulu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
Alderney on rauhallinen ja syrjäinen turistien suosima saari. Siellä on 2 000 asukasta ja sen pääkaupunki on St. Anne. Saarella on 1930-luvun lopulla rakennettu lentokenttä, jonne on säännölliset lentoyhteydet Bournemouthista, Brightonista, Southamptonista, Jerseystä ja Guernseystä. Laivalla saarelle pääsee Normandiasta sekä muilta Kanaalisaarilta.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittivät saaren kesäkuussa 1940. He kuljettivat lähes kaikki saaren asukkaat muualle ja perustivat saarelle neljä työ- ja keskitysleiriä. Ne saivat nimensä saksalaisten saarten mukaan: "Helgoland", "Norderney", "Borkum" ja "Sylt".
Saaren pienestä koosta huolimatta siellä on rautatie, joka on Kanaalisaarten ainoa. Se rakennettiin 1847 kuljettamaan kiviä louhokselta. Nykyään siinä kuljetetaan turisteja vanhoissa Lontoon metron vaunuissa. 
Saarella on myös jalkapallostadion Arsenal Ground, jonne mahtuu 1 500 katsojaa.