tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Milton George Henschel

Milton George Henschel (9. elokuuta 1920 – 22. maaliskuuta 2003) seurasi 1992 Frederick William Franzia Vartiotorniseuran presidenttinä.
Henschel oli ensimmäinen Vartiotorniseuran presidentti, joka tuli Jehovan todistaja -perheestä, itse asiassa jo hänen isovanhempansa olivat raamatuntutkijoita. Hän muutti Brooklynin Beteliin teini-ikäisenä vuonna 1934, kun hänen isänsä, Herman George Henschel, muutti alueelle työskennelläkseen Betelin rakennustyömailla. Henschel kastettiin nuorukaisena. Vuonna 1956 hän meni naimisiin Lucille Bennettin kanssa. Ystäviensä mukaan Henschel oli käytännöllinen, joustava, älykäs ja ystävällinen. 
Henschel työskenteli erilaisissa tehtävissä Betelissä. Vuonna 1939 hänet nimitettiin Vartiotorniseuran kirjapainoista vastaavan Nathan Homer Knorrin yksityissihteeriksi. Kun Knorrista tuli presidentti 1942 hän piti Henschelin sihteerinään. Henschel oli usein mukana Knorrin matkoilla, käyden yli 150 maassa. 1963 Henschel loukkaantui vakavasti Liberiassa, kun kiihtynyt väkijoukko hyökkäsi Jehovan todistajien kokouksen kimppuun ja pahoinpiteli osanottajia. Vain muutamia kuukausia myöhemmin Henschel palasi maahan neuvottelemaan Liberian presidentin kanssa Jehovan todistajien toiminnan laillistamisesta. 
Henschel valittiin Vartiotorniseuran presidentiksi Frederick William Franzin kuoleman jälkeen 1992. Henscheliä pidettiin lojaalina järjestömiehenä, jolta ei odotettu suuria muutoksia. Hänen virka-aikanaan muuttuivat kuitenkin sekä opetus vuoden 1914 sukupolvesta että järjestön rakenne. Syksyllä 1995 Vartiotornissa julkaistiin artikkeli, jossa selitettiin, että Raamatun mainitsema viimeinen sukupolvi ei ole ajallinen vaan moraalinen määre. Täten ei ole tarpeen ajatella, että se kirjaimellinen sukupolvi, joka on ollut elossa vuonna 1914, jolloin lopun ajan Jehovan todistajien mielestä alkoivat, olisi elossa vielä Harmageddonin saapuessa. Tämä laimensi huomattavasti Jehovan todistajien lähiodotusta. Keväällä 1996 Vartiotorni salli Jehovan todistajien suorittaa asepalvelusta korvaavan aseettoman palveluksen, joka aikaisemmin oli ollut kielletty.
Vuonna 2000 Jehovan todistajien järjestörakennetta muutettiin lähes vallankumouksellisesti. Hallintoelin erotettiin Vartiotorniseuran johtokunnasta. Hallintoelin tulisi tulevaisuudessa vastaamaan vain hengellisistä ja opillisista asioista, kun taas johtokunta vastaisi käytännön työstä. Samalla Vartiotorniseuran ympärille luotiin laaja konsernirypäs. Hallintoelimen jäsenet luopuivat paikoistaan Seuran johtokunnassa. Johdonmukaisesti myös Henschel jätti paikkansa Don A. Adamsille, joka ei ole hallintoelimen jäsen. Hallintoelimen puheenjohtajana Henschel toimi aina kuolemaansa 2003 saakka.
Thaao Penghlis

Thaao Penghlis (s. 15. marraskuuta 1945 Sydney, Australia) on näyttelijä. 
Lyhyt elämäkerta.
Hän on kreikkalaista sukua, mutta syntyi nelilapsiseen perheeseen Australian Sydneyssä. Penghlisistä ei pitänyt aluksi tulla näyttelijää, sillä hän oli kiinnostuneempi taiteesta ja historiasta. Hän harkitsi myös arkeologin uraa. Nuoruudessaan Penghlis toimi Australiassa diplomaattina ja auttoi maahan muuttaneita kreikkalaisia. Tämän jälkeen hän muutti New Yorkiin ja pääsi töihin YK:hon.
Penghlis kiinnostui New Yorkissa näyttelemisestä tavattuaan kreikkalaisen ohjaaja Milton Katselasin ja opiskeli töiden jälkeen iltamyöhällä näyttämötaidetta. Hän opiskeli pitkään Milton Katselasin alaisuudessa ja heidän ystävyytensä kesti aina Katselasin kuolemaan asti. Penghlisin näyttelijäuran alkuna voidaan pitää kriitikoiden ylistämää "Jockeys"-näytelmää. Kameroiden edessä hänen uransa kehittyi pienten roolien kautta elokuviin ja televisiosarjoihin. 
Penghlis esiintyi 1980-luvulla tv-sarjoissa "General Hospital", "Vaarallinen tehtävä" -televisiosarjassa sekä "Päivien viemää" -sarjassa. Vuonna 2008 Penglis sai Emmy-ehdokkuuden kaksoisroolistaan Tony/Andre DiMerana. Vuonna 2009 Penghlis jätti sarjan ja palasi esiintymään teatterin lavalla sekä sarjassa "Emissary". Vuonna 2010 Penghlis esiintyi New Yorkin Cape May Stage -teatterissa Heather Matarazzon kanssa näytelmässä "Class" ja soolona omassa omaelämäkerrallisessa soloesityksessään "Journeys".
Yksityiselämä.
Vapaa-ajallaan Penghlis matkustelee paljon. Useimmin matkat ovat kohdistuneet Lähi-idän arkeologisille alueille Egyptiin, Syyriaan, Jordaniaan ja Israeliin. Vuonna 2008 Penghlis sai myös USA:n kansalaisuuden ja äänestysoikeuden maan vaaleissa. Saman vuoden presidentinvaalien alla hän kertoi oikeistolaisena ja republikaanimyönteisenä tunnetun Fox-kanavan haastattelussa äänestävänsä demokraattien Barack Obamaa.
Ashley Young

Ashley Simon Young (s. 9. heinäkuuta 1985 Stevenage) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Ipswich Townia. Hänen aiempia seurojaan ovat Watford, Aston Villa, Manchester United, Inter ja Everton. Hän on kuulunut myös Englannin jalkapallomaajoukkueeseen. Hän on pelannut uransa aikana sekä oikealla että vasemmalla laidalla niin puolustajana kuin keskikenttäpelaajanakin.
Seurajoukkueura.
Young on Watfordin nuorisoakatemian kasvatti, joka pelasi ensi kerran ykkösjoukkueessa vuonna 2003. Hän pelasi Watfordissa 78 1. divisioonan / Mestaruussarjan ottelua ja 20 peliä Valioliigassa. Hän siirtyi Aston Villaan 23. tammikuuta 2007 kahdeksalla miljoonalla punnalla. Young pelasi ensi kerran Aston Villan pelissä 31. tammikuuta 2007 ja teki kyseisessä ottelussa Newcastle Unitedia vastaan myös maalin. Häneltä jäi neljän ja puolen Aston Villassa viettämänsä vuoden aikana väliin vain yhdeksän valioliigaottelua. Hän pelasi Villassa myös UEFA Cupia ja Eurooppa-liigan karsintoja.
23. kesäkuuta 2011 Young siirtyi Manchester Unitediin ja teki viiden vuoden sopimuksen. Hän aloitti United-uransa FA Community Shieldin voitolla. Ensimmäisellä Manchesterin-kaudellaan hän teki Valioliigassa kuusi maalia. Unitedin mestaruuskaudella 2012–2013 hän kärsi useista loukkaantumisista ja pelasi 19 sarjaottelua. Hän tuli vaihdosta kentälle voittoisassa FA Cupin loppuottelussa 2016. Seuraavalla kaudella hän pelasi yhden ottelun Unitedin tiellä liigacupin mestaruuteen. Saman kauden Eurooppa-liigan mestarijoukkueessa hän pelasi seitsemän ottelua, mutta oli loppuottelun aikaan loukkaantuneena. Enimmillään hän pelasi Manchesterissa kauden aikana 30 liigaottelua kausina 2017–2018 ja 2018–2019, vähimmillään 12 ottelua kaudella 2016–2017. Kaikkiaan hän pelasi Unitedissa 192 valioliigaottelua ja 28 ottleua Mestarien liigassa. 
Tammikuussa 2020 Young siirtyi italialaisseura Interiin, jossa hän pelasi 1,5 kauden aikana 44 Serie A:n ottelua, ja teki viisi maalia. Hän voitti Italian-mestaruuden 2021. Hän palasi Aston Villaan ilmaissiirrolla kesällä 2021. Hän pelasi seurassa kahden kauden aikana 53 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. Hän teki kesällä 2023 sopimuksen Valioliigan Evertonin kanssa ja pelasi seurassa kahden kauden aikana 63 valioliigaottelua.
Heinäkuussa 2025 Young siirtyi yksivuotisella sopimuksella Englannin Valioliigasta kauden 2024–2025 päätteeksi pudonneeseen Ipswich Towniin.
Maajoukkueura.
Young pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen ottelua vuosina 2006–2007. Englannin miesten maajoukkueessa hän on pelannut vuodesta 2007 lähtien 39 ottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän pelasi EM-kilpailuissa 2012 Englannin kaikki neljä ottelua alusta loppuun. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa Englannin seitsemästä ottelusta viidessä. MM-kisojen jälkeen hän ei ole pelannut maajoukkueessa.
Sääriluu

Sääriluu () on suurempi kahdesta säären luusta. Sääriluu niveltyy yläpäästään reisiluuhun ("femur") ja alapäästään telaluuhun ("talus"). Sääriluu niveltyy myös ulkosivullaan kulkevaan pohjeluuhun ("fibula").
Paranthropus boisei

Paranthropus boisei (aikaisemmin "Zinjanthropus boisei" ja "Australopithecus boisei") eli vankka-apinaihminen oli varhainen homini, jota on kuvailtu suurimmaksi lajiksi "Paranthropus"-suvussa. Laji eli 2,6–1,2 miljoonaa vuotta sitten plioseeni- ja pleistoseenikausien aikana Itä-Afrikassa.
Löydöt.
Antropologi Mary Leakey löysi ensimmäiset todisteet lajista vuonna 1959 Tansaniasta. Kallo lempinimeltään ”Nutcracker Man” on noin 1,75 miljoonaa vuotta vanha ja siinä on luonteenomaisia piirteitä "Australopithecus"-suvusta. Mary ja hänen aviomiehensä Louis Leakey nimesivät lajin "Zinjanthropus boiseiksi", joka juontuu tutkijaryhmän rahoittajan, Charles Boisen, nimestä. "P. Boisei" näytti olevan todellinen aarre, varsinkin kun tutkijaryhmän poika, Richard Leakey arveli sen olevan ensimmäinen laji, joka käytti alkeellisia kivityökaluja. Toinen kallo löydettiin Turkanajärven lähettyviltä vuonna 1969.
Vuonna 1993 Etiopiasta löydettiin lajin suurin kallo, joka ajoitettiin 1,4 miljoonaa vuotta vanhaksi. Löytö on ainut Itä-Afrikan ulkopuolelta.
Muoto-oppi ja lajin sijoitus.
Lajin aivotilavuus oli vain 500–550 kuutiosenttimetriä, joka ei ole juurikaan isompi kuin lajien "Australopithecus afarensis" tai "A. africanus" vastaava. Kallo oli ominaisuuksiltaan kehittynyt tehokkaaseen pureskeluun ja siinä on yhtäläisyyksiä nykyisten gorillojen kanssa. "P. boisei" asui kuivalla savanni- ja metsämaalla. Miespuoliset yksilöt painoivat 68 kilogrammaa ja seisoessaan ne olivat 1,3 metriä pitkiä. Naispuoliset yksilöt painoivat 45 kiloa ja olivat 1,05 metriä pitkiä. Uros- ja naaraspuolen erot koossa olivat erittäin suuria. Lajin takahampaat olivat noin neljä kertaa isommat kuin nykyihmisen ja olivat selvästi soveltuvia pureksimaan juureksia, pähkinöitä ja lehtiä heinikosta.
Suoria todisteita siitä, että laji olisi käyttänyt kivityökaluja, ei ole löydetty. "Homo habilis" on edelleen ensimmäinen laji, joka todistetusti on käyttänyt työkaluja. Aiemmin Richard Leakey uskoi lajin olleen välitön ihmissuvun edeltäjä, mutta nykytutkimus asettaa sen omaan sukulinjaansa eroon ihmisten kehityslinjasta. Nykytutkimuksen valossa lajin ei uskota olleen ilmiömäisen älykäs verrattuna nykyaikaisempiin ihmisapinoihin.
Mari Pehkonen

Mari Pehkonen (s. 6. helmikuuta 1985 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeksi kaudella 2008-2009 Providence Collegen yliopiston Friars-joukkueessa Providencen kaupungissa Bostonin lähellä Yhdysvalloissa. Hän siirtyi Friarsiin University of Minnesota Duluthin yliopiston Bulldogs-joukkueesta syksyllä 2006. Yhdysvalloissa Pehkonen opiskeli taloustieteitä yliopiston myöntämän stipendin turvin. 
Pehkonen pelasi myös naisten jääkiekkomaajoukkueessa Torinon olympialaisissa 2006. Hän oli joukkueen paras maalintekijä kolmella maalilla viidessä ottelussa. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2007, 2008 ja 2009 ja saavutti MM-pronssia kahdella jälkimmäisellä kerralla. Kaikkiaan hän on pelannut 49 maaottelua ja tehnyt niissä tehopisteet 15+22=37.
Pehkonen on Tapparan kasvatti, mutta pelasi yhden vuoden Ilveksessä ennen siirtymistään Yhdysvaltoihin. Kaikkiaan hän pelasi vuosina 1998–2005 SM-sarjassa 108 runkosarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 50+54=104, sekä 12 pudotuspeliä tehopistein 6+2=8. Hän on saavuttanut yhden SM-hopean.
Pehkonen on pelannut myös jalkapalloa aina Ilveksen naisten mestaruussarjajoukkueessa saakka. Lisäksi hän on osallistunut tyttöjen maajoukkueleirityksiin.
Rariteettikomitea

Rariteettikomitea on suomalainen ornitologian asiantuntijoiden muodostama ryhmä, joka tarkastaa valtakunnallisesti tärkeät ja harvinaiset lintuhavainnot. Se on yksi BirdLife Suomen toimikunnista.
Rariteettikomitea eli RK perustettiin vuonna 1975 BirdLifen edeltäjän Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen alaisuuteen. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Olavi Hildén, sihteerinä Karno Mikkola, jäseninä Kalevi Malmström, Rauno Tenovuo ja Kari Vepsäläinen. Ensimmäinen katsaus julkaistiin "Lintumiehen" numerossa 2/1978. Siinä käsiteltiin vuoden 1976 havainnot.
Komitean puheenjohtaja on Petri Lampila ja sihteeri Sebastian Andrejeff. 
Valtakunnallisen RK:n lisäksi lintuharrastajilla on aluerariteettikomiteoita (ARK), jotka tarkastavat alueellisesti tärkeät lintuhavainnot.
Henkinen ikä

Henkinen ikä eli älykkyysikä on ikä, jota henkilön älyllisen kehitysasteen katsotaan vastaavan. Älykkyysikä tarkoittaa tietyn iän älyllistä suorituskykyä. Älykkyysikä määritellään psykologisilla testeillä. Älykkyysiän käsitettä ovat kehittäneet Sir Francis Galton, Alfred Binet, Lewis Terman ja David Wechsler. 
Älykkyysikätestejä käytetään älykkäiden ihmisten erottamiseen massasta, kehitysvammaisten älyllisen tason selvittämiseen sekä koululaisten, sotilaiden, työntekijöiden ja mielisairaitten testaukseen.
Historiaa.
Jo antiikin Kreikassa elänyt filosofi ja tutkija Pythagoras (582–496 eaa.) näki tarpeelliseksi selvittää oppilaiksi pyrkivien älykkyyttä, joten hän testasi heitä esittämällä heille erilaisia älykkyyttä vaativia kysymyksiä. 1800-luvun viimeisinä vuosina amerikkalainen psykologi James McKeen Cattell (s. 25.4.1860 – k. 20.1.1944) käytti älykkyysiän tapaisia testejä henkilöiden älykkyyden selvittämisessä. 1900-luvun alku oli käänteentekevä älykkyyden tutkimisessa.
Englantilainen tutkimusmatkailija, kirjailija, antropologi, psykometrikko, tilastotieteilijä ja perinnöllisyystutkija Sir Francis Galton (s. 16.2.1822 – k. 17.1.1911) määritteli 1800-luvulla älykkyyden riippuvan tarkoista aisteista ja reaktionopeudesta. Hänen mielestään älykkyys oli myös periytyvää.
Ranskalainen lääkärin poika, psykologi ja psykometriikan pioneeri Alfred Binet (s. 8.7.1857 – k. 18.10.1911) laati yhdessä kollegansa Théodore Simonin (s. 10.7.1872 - k. 1961) kanssa älykkyystestin, joka koostui muutamasta kymmenestä tehtävästä. Sen tarkoituksena oli erottaa heikkolahjaiset lapset omille luokilleen. Vuonna 1908 laaditussa versiossa tehtävät järjestettiin ikäryhmittäin sen mukaan, miten ne sopivat kunkin ikätason lapsille keskimäärin. 
Amerikkalainen psykologi Lewis Terman (s. 15.1.1877 – k.21.12.1956) oli 1900-luvun lahjakkuustutkimuksen uranuurtaja. Hän kehitti vuonna 1916 Stanford-Binet-testin, joka palveli hyvin koulumenestyksen ennustamisessa. 
Amerikkalainen psykologi David Wechsler (12.1.1896 – 2.5.1981) on kehittänyt maailman tunnetuimmat ja käytetyimmät älykkyystestit WAIS-testit (Wechsler Adult Intelligence Scale), joilla voidaan laskea erikseen verbaalinen ja suorituspuolen älykkyystaso. Wechsler laajensi älykkyysiän käsitettä ympäristön hallinnalla.
Tsopikloni

Tsopikloni on syklopyrrolonien ja nonbentsodiatsepiinien ryhmään kuuluva unilääke, joka on tarkoitettu tilapäisen tai lyhytaikaisen unettomuuden hoitoon. Sen vaikutus keskushermostossa välittyy bentsodiatsepiinireseptoreiden kautta. Suomessa sitä myydään muun muassa tuotenimillä "Imovane, Zopiclone, Zopiklon, Zopinox" ja "Zopitin". Myyntilupa Imovanelle myönnettiin Suomessa 22. heinäkuuta 1987.
Rauhoittavien lääkkeiden tavoin sitä ei tule käyttää alkoholin kanssa. Sillä on myös huumaava vaikutus, eikä sen vaikutuksen alaisena tai heti heräämisen jälkeen suositella tehtävän mitään tarkkuutta vaativaa, kuten moottoriajoneuvon kuljettamista.
Vanhuksilla voidaan käyttää puolitettua annostusta (2,5–3,75 mg), jolla pyritään minimoimaan lääkkeen aiheuttamia haittavaikutuksia. Ne voivat aiheuttaa kaatuilua ikääntyneillä vakavine komplikaatioineen (lähinnä vaikeasti hoidettavia lonkkamurtumia). Koska lääke on keskipitkävaikutteinen, sen poistuminen elimistöstä saattaa ikäihmisillä olla hitaampaa.
Tsopiklonin yleinen haittavaikutus on suun kuivuminen sekä karvas ja metallinen maku suussa käytön jälkeisenä päivänä. Yliannostustapauksissa voidaan käyttää GABAA-antagonisti flumatseniilia.
Tsopiklonin kehitti amerikkalainen Sepracor, ja sitä alkoi markkinoida vuonna 1988 ranskalainen Rhône-Poulenc -lääkeyhtiö (kuuluu nykyään Sanofiin).
Tsopiklonin S-stereoisomeeria estsopiklonia ei myydä Euroopan unionissa: Euroopan lääkevirasto (EMA) päätti vuonna 2009, että se oli liian samanlainen kuin tsopikloni, jotta sitä voitaisiin pitää uutena vaikuttavana aineena.
Sataman Yö

Sataman Yö oli Jyväskylässä vuosina 1995-2018 järjestetty kaupunkifestivaali. Se järjestettiin vuosittain Jyväskylän satamassa kesäkuun kolmannella viikolla. Tapahtuma oli ilmainen lukuun ottamatta päälava-aluetta. Ohjelmassa oli niin elävää musiikkia kuin muutakin ajanvietettä.
Historia.
Ensimmäisen kerran Sataman Yötä vietettiin vuonna 1995. Vuonna 2015 festareilla esiintyivät Tom Jones ja häntä lämmitellyt Paula Koivuniemi, joka piti keikkaa yhtenä uransa kohokohdista. Vuonna 2016 festivaali jäi välistä, kun pääesiintyjä Roxette peruutti tulonsa. Tapahtumaa ei järjestetty seuraavanakaan vuonna. Vuoden 2018 pääesiintyjänä oli Manic Street Preachers ja paikalla oli noin 4000 ihmistä.
Vuonna 2013 festivaalin järjestysvastuu siirtyi Himos Festival Oy:lle. Vuonna 2019 uutisoitiin, että Sataman Yö jää historiaan ja sen promoottori keskittyy järjestämään Suomipop Festivaalia.
Esiintyjät.
2008.
Jani &amp; Jetsetters, Martti Servo &amp; Napander, New Deadline, Mind Factory, Anatomia, Osasto, Viilto, Ocean Floor, Soulfallen, Manufacturer's Pride, Dead By You, Lauri Tähkä &amp; Elonkerjuu, Battlelore, Amberian Dawn, Royal Truck, Manzana, Sightless, Kivimetsän Druidi, Pyuria, Katri Ylander, Ari Koivunen, Gotham O.D., The Plastic Heels, Valve, Lizzy Band, Embassy Of Silence, For Selena And Sin, Misery Inc., Misleds, Danny Show, Dotma, SaraLee, Rockin' Blue Collars, Terror Twin, Dogsafe, Cover-Purple, Backstabbing Bastard, Taste Utopia, Domination Black, Burning Point, Agonizer, Saattue. 
2009.
Juha Tapio, Maija Vilkkumaa, Matti Nykänen, Apulanta, Eero Raittinen, Harri Marstio.
Festivaalilauantaina oli perhepäivä, jossa järjestettiin ohjelmaa lapsille, sekä JYPin SM-maljan eli "Pojan" esittelytilaisuus.
2010.
Anna Abreu, Chisu, Automatic Eye, The Breams, Let's Eppelin, Vicky Rosti, Freeman &amp; Menneisyyden Vangit, Kaija Koo, Somby, Grazy Rockers, Los Bastardos Finlandeses, Paula Koivuniemi, Pete Parkkonen, Dear Victims plays Kiss, Grazy Rockers plays Hurriganes, Doom Unit, The Rasmus, Hausmylly, Heavy Shit, Peer Günt, Boys of the Band.
2012.
Fintelligens, Poju, Pelle Miljoona United, Matti Nykänen, Antti Railio Duo, Kaija Koo, Kilpi, Ville Eetvartti, Kärtsy Hatakka, Soul Valpio &amp; Joniveli experience, Aurium, Ron Jeremy Big Band, Pop &amp; Jazz opiston bändejä, Mokoma, Samae Koskinen, Jussi &amp; Ressu, Timo Rautiainen &amp; Neljäs Sektori, Timo Kotipelto.
2014.
Cheek, Jukka Poika, Pariisin Kevät, Yö, Kaija Koo, Lauri Tähkä, J. Karjalainen, Juha Tapio, Robin
Festivaalin ohjelmatarjontaan kuului mm. benjihyppyä, karaokea sekä lapsiperheille sopivaa tekemistä.
2015.
Tom Jones, Paula Koivuniemi.
2018.
Manic Street Preachers, Pariisin Kevät, Poets of the Fall, Disco Ensemble.
Walter Runeberg

Walter Magnus Runeberg (29. joulukuuta 1838 Porvoo – 23. joulukuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä, Fredrika ja J. L. Runebergin poika. Hänen työnsä olivat aluksi ihanteellis-klassisia, liittyen lähinnä Bertel Thorvaldseniin, mutta myöhemmin hänen töihinsä tuli myös realismin piirteitä.
Elämänvaiheita.
Walter pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella vuonna 1858. Hän opiskeli Kööpenhaminassa, Roomassa ja vuodesta 1876 Pariisissa. Kööpenhaminan nelivuotinen kausi sisälsi työskentelyä Bertel Thorvaldsenin opissa olleen H. V. Bissenin ohjauksessa. Tällöin hän omaksui uusklassismin ihanteita, joiden mukaan taiteen tulee vaikuttaa ihmisiin ylevöittävästi ajatuksen ja tunteen puhtauden ja muodon kauneuden avulla. Ranskan-kausi toi mukanaan realismin näkemyksiä, mutta pääosin Runeberg pysyi uusklassismin kannalla. Hänen teoksiaan on muun muassa "Apollon ja Marsyas" (1874), Suomen ensimmäinen suuri marmoriveistos, joka toteutettiin arpajaisista saaduilla varoilla. Walter Runeberg sai filosofian kunniatohtorin arvon vuonna 1907.
Walter Runeberg oli naimisissa 1867–1916 Lina Elfvingin (k. 1916) kanssa.
Tuotanto.
Runebergin tuotannon valtajuonteena ovat muotokuvat, joita hän teki aikansa pohjoismaisista merkkihenkilöistä ja suomalaisista suurmiehistä. Hänen töitään ovat muiden muassa Johan Ludvig Runebergin muistomerkki Helsingin Esplanadin puistossa ja Senaatintorilla sekä Pietari Brahen patsas Raahessa ja Turun Brahenpuistossa (molemmat 1888). Aleksanteri II:n patsaalla on monivaiheinen syntyhistoria. Patsaskilpailun voittanut Johannes Takanen kuoli, ja Runebergin oli toteutettava teos Takasen suunnitelman mukaisesti.
Walter Runebergin veistoskokoelma.
Porvoossa olevassa Runebergin koti -museossa on Walter Runebergin veistoskokoelma. Yli 100 teoksen kokoelmassa on muun muassa muotokuvia, monumenttiteosten luonnoksia ja kipsiveistoksia.
Valtakunnan salaisuus

Valtakunnan salaisuus (1959) on Mika Waltarin toiseksi viimeinen teos. Se sai aikanaan ristiriitaisen vastaanoton, sillä Waltari oli palannut nuoruutensa uskonnolliseen problematiikkaan ja kirja on vähemmän eroottisesti latautunut kuin esimerkiksi "Sinuhe egyptiläinen".
Markku Envall on arvioinut, että Waltari on keksinyt romaanin nimen Aapeli Saarisalon "Hyvä opettaja" -teoksen yhden luvun nimestä. Waltarin viimeinen romaani "Ihmiskunnan viholliset" on jatkoa "Valtakunnan salaisuudelle".
Kirjan tarina.
Kirja kertoo roomalaisen Markus Mezentius Manilianuksen seikkailuista Jerusalemissa ja Galileassa Jeesuksen ristiinnaulitsemisen aikaan ja sen jälkeen. Päähenkilö kohtaa matkallaan monia Uuden testamentin henkilöitä kuten Jeesuksen, Pontius Pilatuksen, apostolit Pietarin ja Johanneksen, Maria Magdalenan ja Lasaruksen.
Kirja sisältää uskonnollista mytologiaa ja yliluonnollisia ihmetekoja. Yliluonnolliselta näyttäville tapahtumille annetaan myös luonnollinen selitys tai niiden todellisuudesta jää ainakin pieni epäily, joten lukijan itsensä päätettäväksi jää oliko Jeesus todella Jumalan poika ja ihmeiden tekijä vai ainoastaan historiallinen henkilö.
Trás-os-Montes

Trás-os-Montes on Portugalin koillisin provinssi. Provinssin nimi tarkoittaa ’vuorten takana’ ja viittaa alueen sijaintiin Marão- ja Alvãovuorten takana. Nämä vuoret erottavat Iberian niemimaan sisäosat rannikkoalueesta. Huonot liikenneyhteydet ovat pitäneet alueen harvaanasuttuna ja köyhänä takamaana vuosisatojen ajan. Suurimmissakin kaupungeissa on alle 50 000 asukasta. Näitä ovat Vila Real, Bragança, Chaves, Mirandela ja Valpaços. Pääosa väestöstä asuu pienissä kylissä. Maanviljely on tärkeä elinkeino, tärkeimpinä kasveina maissi, ruis, perunat, vehnä, oliiviöljy, kastanjat ja rypäleet.
Nykyinen Alto Trás-os-Montes kattaa historiallisen maakunnan pohjoisosat.
Henrique Pousão

Henrique César de Araújo Pousão (1. tammikuuta 1859 Vila Viçosa – 20. maaliskuuta 1884 Vila Viçosa) oli portugalilainen taidemaalari. Hänen työnsä edustivat naturalistista tyyliä. Soares dos Reisin kansallismuseossa, Porton kaupungissa on laajin kokoelma hänen töitään. 
Pousão oli kotoisin Vila Viçosasta, Alentejosta ja opiskeli Portossa 1872–1879. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Pariisissa ja Roomassa. Palattuaan Portugaliin 1884 hän kuoli pian tuberkuloosiin.
Porton yliopisto

Porton yliopisto () on julkinen yliopisto Portossa Portugalissa. Se perustettiin 22. maaliskuuta 1911 ja on nykyisin yksi maan suurimmista yliopistoista.
Porton yliopistossa opiskelee noin 28 000 opiskelijaa, joista 3 500 on jatko-opiskelijoita. Yliopistossa on viisitoista tiedekuntaa tai laitosta, joissa voi opiskella yli 60:tä maisterin tutkintoon () johtavaa pääainetta ja 120:tä lisensiaatin tutkintoon () johtavaa kurssia. Opetushenkilökuntaa yliopistossa on noin 2 000 ja muuta henkilökuntaa 1 200 henkeä. Yliopiston nykyinen rehtori on José Carlos Marques dos Santos.
Historia.
Porton yliopisto syntyi kahden 1800-luvulla perustetun portugalilaisen korkeakoulun, Academia Politécnican ja Escola Médico-Cirúrgican, pohjalta. Porton ja Lissabonin yliopistot perustettiin vuoden 1910 vallankumouksen jälkeen Portugalin ensimmäisen tasavallan aikana. Porton yliopisto koostui tuolloin kolmesta tiedekunnasta: "Faculdade de Ciências Matemáticas, Físico-Químicas e Histórico-Naturais", "Faculdade de Medicina" ja "Faculdade de Comércio", joista viimeksi mainittu ei koskaan ollut käytännössä toiminnassa. Yliopisto avattiin 16. heinäkuuta 1911, ja samana päivänä valittiin ensimmäinen rehtori, matemaatikko Gomes Teixeira.
Seuraavina vuosikymmeninä Porton yliopisto laajeni kahdesta alkuperäisestä – luonnontieteellisestä ja lääketieteellisestä – tiedekunnasta. Yliopistoon perustettiin teknillinen tiedekunta vuonna 1915, humanistinen tiedekunta vuonna 1919 ja farmasian tiedekunta vuonna 1925. Humanistinen tiedekunta lakkautettiin kuitenkin jo 1928 ja luotiin uudestaan vasta vuonna 1961. Sillä välillä Porton yliopisto laajeni vain yhdellä tiedekunnalla, kun kauppatieteellinen tiedekunta avattiin vuonna 1953.
Huhtikuun 1974 neilikkavallankumous Portugalissa merkitsi Porton yliopistolle kasvukauden alkua. Seuraavina vuosina perustettiin kahdeksan uutta tiedekuntaa: ICBAS (1975), liikuntatiede (1975), psykologia (1977), arkkitehtuuri (1979), hammaslääketiede (1989), ravitsemustiede (1992), taiteet (1992) ja oikeustiede (1994).
Sijainti.
Yliopiston rakennukset sijaitsevat pääosin kolmella kampusalueella (). "Pólo I" on Porton kaupungin keskustassa, ja siellä sijaitsevat muun muassa hallintorakennus (), oikeustieteen, farmasian ja taiteiden tiedekunnat ja ICBAS. Porton pohjoisosassa Asprelassa olevan "Pólo II:n" alueella ovat lääketieteen, hammaslääketieteen, teknillisten tieteiden, liikuntatieteen, kauppatieteen ja psykologian tiedekunnat. "Pólo III" sijaitsee keskustasta länteen Campo Alegressa, ja siellä ovat luonnontieteiden, arkkitehtuurin ja humanististen aineiden tiedekunnat.
Kansainvälinen yhteistyö.
Porton yliopisto tekee kansainvälistä yhteistyötä Euroopan unionin vaihto- ja tutkimusohjelmien kautta. Yliopisto osallistuu muun muassa Socrates/Erasmus-, Lingua-, Grundtvig, Leonardo da Vinci-, Tempus- ja Alfa-ohjelmiin. Lisäksi Porton yliopisto tekee yhteistyötä muiden portugalinkielisten maiden kanssa, joista tärkeimpiä ovat Brasilia, Angola ja Mosambik. Vähäisemmässä määrin yhteistyökumppaneita ovat São Tomé ja Príncipe, Kap Verde, Itä-Timor ja Macao.
Coimbran yliopisto

Coimbran yliopisto (portugaliksi Universidade de Coimbra) on yliopisto Portugalin Coimbrassa. Se perustettiin vuonna 1290 ja on maansa vanhin yliopisto. Se oli myös Portugalin ainoa yliopisto vuoteen 1559, jolloin Évoran yliopisto avattiin.
Historia.
Yliopisto perustettiin Lissabonissa 1290 "studium generale" -nimityksellä. Kuningas Dinis I siirsi sen kuitenkin Coimbraan vuonna 1308. Yliopisto siirrettiin tämän jälkeen vielä kaksi kertaa takaisin Lissaboniin, kunnes se muutti vuonna 1537 pysyvästi Coimbraan. Juhana III:n suojeluksessa yliopisto muutti tuolloin vanhaan kuninkaalliseen palatsiin ja alkoi keskittyä humanistisiin tieteisiin. Yliopiston ympärille kehitettiin lisäksi yli 20 sisäoppilaitostyylisen "colégion" verkosto. "Colégiot" sijaitsivat kuninkaallisen palatsin lähettyvillä, ja ne olivat luostarityylisiä suljettuja alueita, joissa oli oma kappeli.
Yliopisto tuli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa tunnetuksi jesuiittaprofessoreiden tekemästä Aristoteleen teosten kommentaarista, josta tehtiin yli sata painosta ja joka levisi ympäri Eurooppaa. Samaan aikaan Francisco Suárezin työt vaikuttivat modernin kansainvälisen oikeuden kehittymiseen.
Juhana V:n aikakaudella yliopistoon rakennettiin barokkityylinen kirjastorakennus, joka valmistui 1728. Sen myötä myös valistusaatteen ajatukset levisivät yliopistoon, kun kirjastoon hankittiin tieteellisiä kirjoja ja matemaattisia laitteita. Vuosisadan lopulla vuonna 1772 Pombalin markiisi Sebastião José de Carvalho e Melo uudisti niin sanotussa Pombal-uudistuksissa yliopistoa. Tämän seurauksena yliopiston jesuiittavaikutteet vähenivät ja opetussuunnitelmaa modernisoitiin. Samassa yhteydessä perustettiin matematiikan ja luonnontieteiden tiedekunnat. Opetusuudistuksen myötä yliopiston yhteyteen tarvittiin myös uusia tiedelaitoksia, joten samaan aikaan yliopistoon perustettiin myös kemian laboratoria, observatorio, yliopistopaino ja kasvitieteellinen puutarha.
Yliopiston "colégiot" suljettiin 1834, mikä vähensi myös opiskelija-asuntoloiden määrää. Tämä johti uusien opiskelijayhteisöjen syntymiseen vanhankaupungin alueelle, kun opiskelijat muuttivat vuokra-asuntoihin. Portugali julistettiin tasavallaksi vuonna 1910, jolloin myös kirkko ja valtio erosivat toisistaan. Yliopisto pyrki kehittämään jatkumoa, sillä siellä jatkettiin edelleen vanhoja akateemisia seremonioita ja opiskelijaperinteitä.
Portugalin toisen tasavallan sotilashallituksen aikana yliopistoa uudistettiin runsaasti, sillä monia vanhoja rakennuksia tuhottiin ja niiden tilalle rakennettiin uusia. Yliopiston yhteyteen valmistui vuonna 1961 myös yliopistostadion. Vuoden 1970 jälkeen, erityisesti 2000-luvun alussa yliopisto on laajentunut uusille alueille perinteisten Altan ja Sofian kampusalueiden ulkopuolelle.
Pyynikin urheilukenttä

Pyynikin urheilukenttä on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva urheilukenttä. Samalla paikalla on urheiltu jo vuodesta 1908 lähtien, mutta nykyiset rakennukset ja reuna-aita ovat pääosin peräisin 1920-luvulta. 
Kentän pintana on uusi kolmannen sukupolven tekonurmi, joka asennettiin vanhan ja kuluneen hiekkatekonurmen tilalle keväällä 2008. Pinnalle on maalattu sekä jalkapallon (valkoinen) että amerikkalaisen jalkapallon (keltainen) kenttäviivat. Kenttää kiertää kuusiratainen, tartan-pintainen 350 metrin juoksurata.
Nykyisin kenttää käyttää kotikenttänään amerikkalaisen jalkapallon joukkue Tampere Saints sekä jalkapalloseura Tampere United. Kentällä on myös paljon jalkapallon ja yleisurheilun junioritoimintaa.
Pyynikin urheilukentällä järjestettiin ensimmäinen Pistejäärata-ajo 11. maaliskuuta 1970, jolloin kilpailun voitti Jorma Lusenius. Kilpailun järjestäjänä toimii Tampereen Urheiluautoilijat ry, ja edellisen kerran kilpailtiin vuonna 2013.
Pyynikin kentällä pelattiin ensimmäinen jääpallon pääsarjaottelu Tampereella 67 vuoteen kun Porin Narukerä ja Helsingin Botnia kohtasivat 2. helmikuuta 2019. Tasapeliin (3-3) päättynyttä ottelua seurasi 629 katsojaa.
Vuonna 1943 kentällä pidettiin Suomalaisen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonan kotiinpaluujuhla.
Ennätyksiä Pyynikin kentällä.
Maailmanennätyksiä kentällä on tehtailtu paljon, ja ne ajoittuvat 1920–1930-luvuille.
Suomenennätyksistä viimeisin on Matti Yrjölän tekemä kuulantyönnön ennätys vuodelta 1972. Tulos oli 20,38 metriä.
Lezíria do Tejo

Lezíria do Tejo on yksi Alentejon ala-alueista Portugalissa. Sen pinta-ala on 4 007 km² ja väkiluku 247 453 (2011).
Lezíria do Tejo kuului aiemmin Lisboa e Vale do Tejoon, josta sittemmin tuli Lissabonin alue.
Sumyn alue

Sumyn alue () on hallinnollinen alue Ukrainan koillisosassa. Alueen hallinnollinen keskus on vajaan 260 000 asukkaan Sumyn kaupunki.
Alueen naapureina ovat kaakossa Ukrainan Harkovan alue, etelässä Pultavan alue ja lännessä Tšernihivin alue. Pohjoisessa ja idässä alue rajoittuu Venäjän Brjanskin, Kurskin ja Belgorodin alueisiin.
Alue muodostettiin vuonna 1939.
Talous.
Sumyn alueen osuus Ukrainan vuoden 2011 BKT:stä oli 1,8 prosenttia eli 22,9 miljardia Ukrainan hryvniaa (UAH) tai vuoden lopun virallisella vaihtokurssilla 2,22 miljoonaa euroa. Jokaista alueen asukasta kohti kansantuotetta syntyi yhteensä 19 800 UAH eli 1 923 euroa. Tämä oli 70 prosenttia Ukrainan keskiarvosta. Vuonna 2013 keskimääräinen kuukausipalkka oli alueella eurooppalaisittain alhainen 2 702 UAH tai 245 euroa, mikä palkka oli myös selvästi alle Ukrainan keskiarvon (296 euroa).
Hallinnollinen jako ja väestö.
Vuoden 2021 alussa Sumyn alueen asukasluvuksi arvioitiin 1 053 452 henkeä, joista kaupunkilaisia oli noin 70 %. Alueen kaupungeista suurimmat ovat Sumy (259 660 as.), Konotop (84 787 as.), Šostka (73 197 as.), Oh’tyrka (47 216 as.), Romny (38 305 as.), Hluh’iv (32 248 as.), Lebedyn (24 238 as.) ja Krolevets (22 437 as.).
Vuoden 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Sumyn alueen piirien määrä pudotettiin viiteen. Paikallistasolla maakunnassa on yhteensä 15 kaupunkia, kaksi kaupunkipiiriä, 20 kaupunkityyppistä taajama sekä 1 455 kylää (2021 alussa). Oheisessa taulukossa on esitetty piirien perustietoja. On huomattava, että uusien piirien kanssa samannimiset, mutta pinta-alaltaan ja väestöltään pienemmät piirit olivat olemassa jo ennen heinäkuussa 2020 tehtyä piirien määrällistä pienentämistä alueliitosten kautta.
Vale de Cambra

Vale de Cambra on Portugalin kunta Aveiron piirissä Norten hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 147 neliökilometriä ja väkiluku 21 267 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 144,3 asukasta neliökilometrillä. 
Vale de Cambran pormestari on kansanpuolueen José Pinheiro. Kunnan juhlapäivä on 13. kesäkuuta.
Seututie 815

Seututie 815 on Oulun Maikkulan kaupunginosasta Kaakkurin ja Perävainion kaupunginosien, Kempeleen Vihiluodon ja Oulunsalon kirkonkylän kautta Oulun lentoasemalle johtava seututie. Maikkulasta valtatieltä 22 lähtevä tie on Perävainiolle seututien 847 liikennevaloristeykseen asti nimeltään "Oulunlahdentie". Seututien 847 liikennevaloristeyksestä Oulun lentoasemalle asti tie on nimetty "Lentokentäntieksi".
Tie on pääväylä Oulun lentoasemalle. Se on myös osa Oulun seudun ja Hailuodon välistä tieyhteyttä. Vuoden 2023 tilaston mukaan tien liikennemäärä oli 9 500 – 14 900 ajoa vuorokaudessa. 
Historiaa.
Alkuperäinen Oulunsaloon ja siitä Oulun lentoasemalle johtava maantie lähti silloiselta valtatie 4:ltä (nykyään tämä tie tunnetaan seututienä 847). Ennen Lentokentäntien valmistumista, Oulusta Oulunsaloon jouduttiin ensin kulkemaan Kempeleen kirkon kautta. Kirkolta valtatie 4:n risteyksestä lähtenyt maantie Vihiluotoon ja siitä edespäin Oulunsaloon tunnetaan nykyään "Vihiluodontienä".
Vuonna 1990 Kempeleen ja Kiviniemen välisen moottoritieosuuden valmistuttua Lentokentäntien aloituspiste siirtyi Kaakkuriin Palokankaantien risteykseen, tosin varsinainen seututie 815 alkoi vasta Perävainiolla silloisen seututien 814 (myöhemmin seututie 847) liikennevaloristeyksestä. Nykyisen seututien 815 tieosa Maikkulasta Kaakkuriin valmistui myöhemmin 1990-luvulla.
Estarreja

Estarreja on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 108 neliökilometriä ja väkiluku 26 595 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 245,9 asukasta neliökilometrillä. 
Estarrejan pormestari on sosiaalidemokraattisen puolueen Diamantino Sabina. Kunnan juhlapäivä on 13. kesäkuuta.
Murtosa

Murtosa on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 73 neliökilometriä ja väkiluku 10 696 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 146,3 asukasta neliökilometrillä.
Murtosan pormestari on sosiaalidemokraattisen puolueen Joaquim Baptista. Kunnan juhlapäivä on 8. syyskuuta.
Falster

Falster on Tanskan eteläisin saari. Se on yhteydessä Själlantiin kahden sillan kautta. Tie E47 Kööpenhaminasta Lyypekkiin kulkee Falsterin poikki Farön siltojen kautta. Saari on matala, sen keski- ja itäosissa kasvaa metsää. Siellä viljellään sokerijuurikasta ja viljaa.
Saaren pinta-ala on 514 km², ja asukkaita on vähän alle 44 000. Yli 40 % heistä asuu saaren suurimmassa taajamassa, Nykøbing Falsterissa.
Falsterin matkailunähtävyyksiä ovat saaren kaakkoisosan hiekkarannat ja Nyköbingin lähellä oleva keskiaikakeskus.
Oliveira do Bairro

Oliveira do Bairro on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 87 neliökilometriä ja väkiluku 24 012 (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten 275,0 asukasta neliökilometrillä. 
Oliveira do Bairron pormestari on kansanpuolueen Duarte Novo.
Ovar

Ovar on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 148 neliökilometriä ja väkiluku 55 736 (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten 377,4 asukasta neliökilometrillä. 
Ovarin pormestari on Domingos Silva. Kunnan juhlapäivä on 25. heinäkuuta.
Sever do Vouga

Sever do Vouga on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 130 neliökilometriä ja väkiluku 10 964 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 84,4 asukasta neliökilometrillä. 
Sever do Vougan pormestari on Pedro Lobo. Kunnan juhlapäivä on 21. syyskuuta.
Vagos

Vagos on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 165 neliökilometriä ja väkiluku 23 565 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 142,9 asukasta neliökilometrillä. 
Vagosin pormestari on sosiaalidemokraattisen puolueen Silvério Regalado. Kunnan juhlapäivä on helluntain jälkeinen maanantai.
São João da Madeira

São João da Madeira on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Norten hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 8 neliökilometriä ja väkiluku 23 069 (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten 2 905,4 asukasta neliökilometrillä. São João da Madeira kuuluu Porton metropolialueeseen.
São João da Madeiran pormestari on sosialistisen puolueen Jorge Sequeira. Kunnan juhlapäivä on 11. lokakuuta. Kunta koostuu vain yhdestä freguesiasta.
Ternopilin alue

Ternopilin alue () on hallinnollinen alue Ukrainan länsiosassa. Alueen hallinnollinen keskus on Ternopilin kaupunki (223 938 as., 2021).
Alueen asukasluku vuoden 2021 alussa oli 1 030 562. Alue oli vielä maaseutuvaltainen, sillä asukkaista 45,9 prosenttia asui kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa. 
Ternopilin alueen naapureina ovat pohjoisessa Rivnen, idässä Hmelnytskyin, etelässä Tšernivtsin, lounaassa Ivano-Frankivskin ja luoteessa Lvivin alueet.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa alue kuului Itävalta-Unkarin hallintaan ja sodan jälkeen se oli osa Puolaa. Ternopilin 35 000 asukkaasta tuolloin 40 % oli puolalaisia, 20 % ukrainalaisia ja 40 % juutalaisia. Toisen maailmansodan jälkeen suurin osa puolalaisista muutti Puolaan. 
Hallinnollinen jako.
Hallinnollinen jako vuodesta 2020.
Ukrainan korkein neuvosto päätti heinäkuussa 2020 jakaa Ternopilin alueen kolmeksi piiriksi.
Piirien perustiedot löytyvät oheisesta taulukosta. Huomaa, että samannimiset piirit olivat olemassa jo ennen kesän 2020 alueuudistusta, mutta ne olivat tuolloin pienempiä sekä pinta-alaltaan että väestöltään.
Paikallistasolla asutus keskittyy yhä 18 kaupunkiin, 17 kaupunkityyppiseen asutusalueeseen ja 1 023 kylään (2021). Ternopilin alueella vain piirikeskukset ovat kooltaan yli 20 000 asukkaan kaupunkeja.
Hallinnollinen jako ennen vuotta 2020.
Ternopilin alue oli ennen Ukrainan heinäkuun 2020 hallinnollista uudistusta jaettu aluehallinnon toisella tasolla 17 piiriin ("raion"). Lisäksi Ternopilin kaupunki oli suoraan aluehallinnon alainen subjekti.
Oliveira de Azeméis

Oliveira de Azeméis on Portugalin kaupunki Aveiron piirissä Norten hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 161 neliökilometriä ja väkiluku 66 743 (vuonna 2022). Kaupungin väestötiheys on siten 414,2 asukasta neliökilometrillä. Oliveira de Azeméis sijaitsee 35 kilometriä Portosta etelään ja vajaan 20 kilometrin päässä Atlantin rannikolta.
Oliveira de Azeméisin pormestari on sosialistisen puolueen Joaquim Jorge. Kaupungin juhlapäivä on elokuun toinen maanantai.
Castelo de Paiva

Castelo de Paiva on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 115 neliökilometriä ja väkiluku 15 421 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 134,1 asukasta neliökilometrillä.
Castelo de Paivan pormestari on José Rocha. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Ílhavo

Ílhavo on Portugalin kunta Aveiron piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 73 neliökilometriä ja väkiluku 40 586 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 552,3 asukasta neliökilometrillä. 
Ílhavon pormestari on João Campolargo.
Aljustrel

Aljustrel on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 458 neliökilometriä ja väkiluku 8 908 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 19,4 asukasta neliökilometrillä. 
Aljustrelin pormestari on sosialistisen puolueen Carlos Teles. Kunnan juhlapäivä on 13. kesäkuuta.
Almodôvar

Almodôvar on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 778 neliökilometriä ja väkiluku 6 728 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 8,6 asukasta neliökilometrillä. 
Almodôvarin pormestari on sosialistisen puolueen António Bota. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Severin Falkman

Severin Gabriel Falkman (25. huhtikuuta 1831 Tukholma – 9. heinäkuuta 1889 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa työskennellyt taidemaalari. Hän on tehnyt Helsingin yliopiston kirjastoon eri tieteenaloja symbolisoivat maalaukset, joissa hän käytti vain harmaan ja ruskean sävyjä. Hän oli karelianismin ennakoija ja teki matkan Itä-Suomeen, jossa kuvasi kansaa ja kansatieteellisiä esineitä ja laati niistä kirjan "I Östra Finland" (1885, "Itä-Suomessa").
Falkmanin vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias Hans Johan Falkman (k. 1855) ja Sofia Holmberg. Hänen sisarensa oli oopperalaulaja Hanna Sofia Falkman, joka avioitui 1855 Alexander Wilhelm Brummerin (1826–1908) kanssa. He olivat syntyneet Ruotsissa ja muuttaneet vanhempiensa kanssa Suomeen 1840-luvulla. Falkman kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1850.
Falkman oli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun ensimmäisiä oppilaita vuonna 1848. Hän harjoitti taideopintoja Pariisissa 1857–1861 ja teki taideopintomatkan Pariisiin, Roomaan ja Müncheniin 1863–1870. Ennen lopullista Suomeen asettumistaan 1870 hän työskenteli seitsemän vuotta Roomassa 1864–1870. Hänen merkittävin maalauksensa on "Kaarle Knuutinpojan lähtö Viipurin linnasta Tukholman kuninkaanvaaliin 1448" (1880–1886, Ateneum).
Alvito (Portugali)

Alvito on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 265 neliökilometriä ja väkiluku 2 281 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 8,6 asukasta neliökilometrillä. 
Alviton pormestari on sosialistisen puolueen José Efigénio.
Barrancos

Barrancos on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 168 neliökilometriä ja väkiluku 1 478 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 8,8 asukasta neliökilometrillä. 
Barrancosin pormestari on CDU:n eli kommunistisen puolueen ja vihreän puolueen tuella valittu Leonel Rodrigues. Kunnan juhlapäivä on 28. elokuuta. Barrancos on yksi Portugalin kuudesta kunnasta, jotka koostuvat vain yhdestä freguesiasta.
Castro Verde

Castro Verde on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 569 neliökilometriä ja väkiluku 6 946 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 12,2 asukasta neliökilometrillä. 
Castro Verden pormestari on sosialistisen puolueen António José Brito. Kunnan juhlapäivä on 29. kesäkuuta.
Cuba

Cuba on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 172 neliökilometriä ja väkiluku 4 429 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 25,7 asukasta neliökilometrillä. 
Cuban pormestari on CDU:n eli kommunistisen puolueen ja vihreän puolueen liiton João Português. Kunnan juhlapäivä on 24. huhtikuuta.
Ferreira do Alentejo

Ferreira do Alentejo on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 648 neliökilometriä ja väkiluku 7 850 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 12,1 asukasta neliökilometrillä. 
Ferreira do Alentejon pormestari on sosialistisen puolueen Luís Pita Ameixa. Kunnan juhlapäivä on 5. maaliskuuta.
Nuestra Señora de la puria y limpia Concepción

Nuestra Señora de la puria y limpia Concepción tai lyhyemmin Nuestra Señora de la Concepción oli espanjalainen kauppa-alus. Alus laskettiin vesille Havannassa, Kuubassa vuonna 1620. Puurunkoinen 600 tonnin alus oli varustettu 40 tykillä, ja sen miehistön koko oli 500.
Palvelus.
Aluksen uran kahdesta ensimmäisestä vuosikymmenestä ei ole tietoa. Vuonna 1639 Espanjan kauppavirasto () vuokrasi aluksen ja määräsi sen 20 aluksen osaston lippulaivaksi. Laivasto purjehti Veracruziin 64 päivässä ja purki lastin. Alukset jäivät satamaan talveksi.
Laivasto lähti paluumatkalle 23. heinäkuuta 1641. "Concepciónille" oli lastattu 35–140 tonnia hopeaa, kultaa ja 1 200 paalia väriaineita ja muuta arvotavaraa. Lastin arvo oli 1–4 miljoonaa pesoa. Aluksen päällikkö Don Juan de Villavicenio pyysi lupaa korjata aluksensa Havannan satamassa, mutta pyyntö evättiin jopa sen jälkeen, kun laivasto joutui palaamaan takaisin satamaan "Concepciónilla" havaitun vuodon vuoksi. Vuoto korjattiin, ja laivasto lähti matkaan 20. syyskuuta, kuukauden verran Espanjan aarrelaivojen normaalista purjehduskaudesta myöhässä.
Kahdeksan päivää lähdön jälkeen laivasto joutui Floridan edustalla hurrikaaniin, joka upotti aluksista yhdeksän. Vain kaksi alusta jatkoi kohti Espanjaa. Myrsky tyyntyi 1. lokakuuta, ja "Concepción" kääntyi kohti Puerto Ricoa. Vaurioitunut alus juuttui 31. lokakuuta karille Abrojosin riutalla Hispaniolan (nyk. Haiti) pohjoispuolella, paikassa 20° 43 pohjoista leveyttä. Kahden päivän kuluttua alus hajosi merenkäynnissä. Aluksen miehistöstä 33 miestä pelastui laivaveneellä Hispaniolaan ja 240 muuta pääsi rantaan rakentamillaan lautoilla.
Hylky.
Hylyn löytämiseksi ja lastin pelastamiseksi järjestettiin useita tutkimusmatkoja, mutta vasta vuonna 1688 kapteeni William Phips onnistui paikantamaan sen. Phipsin sukeltajat nostivat 7. helmikuuta – 19. huhtikuuta hylystä 25 tonnia hopeaa, seitsemän tykkiä ja hieman kultaa. Nostetun lastin arvo oli 250 000 puntaa.
Myöhemmin hylkyä etsivät muun muassa ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cousteau miehineen sekä yhdysvaltalainen aarteenmetsästäjä Burt Webber. Cousteau miehineen löysi Silvermatalikolle 1700-luvun puolivälissä uponneen kauppalaivan. Webberin miehistö löysi "Concepciónin" hylyn ja nosti hylystä miljoonien dollareiden arvosta kultaa.
Nuestra Señora de la Concepción

Nuestra Señora de la Concepción voi tarkoittaa seuraavia aluksia:
Mértola

Mértola on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 1 293 neliökilometriä ja väkiluku 6 214 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 4,8 asukasta neliökilometrillä. 
Mértolan pormestari on sosialistisen puolueen Mário Tomé. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Pyynikintori

Pyynikintori (vuosina 1897–1927 Aleksanterintori, nimetty Venäjän keisari Aleksanteri II:n mukaan, ennen vuotta 1897 Pyynikentori) tuttavallisesti "Plassi" on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva entinen kauppapaikka. Pyynikintori rajautuu pohjoisesta Pirkankatuun, etelästä F. E. Sillanpään katuun ja idästä sekä lännestä Pyynikintori-nimiseen katuun. Nykyään alue toimii linja-autoasemana ja autojen pysäköintialueena. Pyynikintorin laidalla sijaitsevat Tampereen lyseon lukio, Tampereen konservatorio sekä Pyynikin urheilukenttä. Pyynikintorin vieressä on pienempi Heinätori.
Pyynikintorin kulmalla Pirkankadun varressa sijaitsi vuosina 1929−1938 arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema Tampereen läntinen kaukolinja-autoasema, jonka yhteydessä toimi myös Esson huoltoasema. Nimensä mukaisesti asema oli Tampereelle lännestä, Turun, Porin ja Vaasan suunnista tulleiden linjojen päätepiste. Linja-autoaseman toiminnot siirtyivät vuonna 1938 valmistuneelle uudelle linja-autoasemalle Ratinaan, mutta myöhemmin osa lähinnä paikallislinjoista palautettiin Pyynikintorille. Huoltoasema oli toiminnassa 1990-luvulle saakka. Ulkonäöltään moneen otteeseen muuttunut rakennus purettiin loppuvuodesta 2000.
Moura

Moura on Portugalin kaupunki Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Mouran kunnan pinta-ala on noin 958 neliökilometriä ja väkiluku 13 320 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 13,9 asukasta neliökilometrillä. 
Mouran pormestari on sosialistisen puolueen Álvaro Azedo. Kunnan juhlapäivä on 24. kesäkuuta.
Mourassa on Amarelejan aurinkovoimala.
Odemira

Odemira on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 1 721 neliökilometriä ja väkiluku 31 312 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 18,2 asukasta neliökilometrillä. 
Odemiran pormestari on sosialistisen puolueen Hélder Guerreiro. Kunnan juhlapäivä on 8. syyskuuta.