Erytritoli

Erytritoli on sokerialkoholi eli polyoli. Erytritolia esiintyy luonnossa pieniä määriä esimerkiksi käytetyissä eli fermentoiduissa ruuissa ja juomissa sekä monissa hedelmissä ja sienissä. Ainetta esiintyy luonnostaan vähän myös ihmisessä, esimerkiksi mykiössä, aivo-selkäydinnesteessä ja veriseerumissa. 
Erytriolia käytetään elintarvikkeissa makeutusaineena ja rakenteenparantajana. Sen E-koodi on E968.
Kemia.
Erytritoli ei ole juurikaan hygroskooppinen. Kuten muut polyolit, se ei läpikäy Maillard-reaktioita tai ruskistumista, sillä siitä puuttuu näihin vaadittu aldehydi-ryhmä. Erytritoli liukenee veteen huonommin kuin sakkaroosi ja muut polyolit. Sen liukeneminen veteen on endoterminen reaktio (ΔH ≈ -45 cal/g). Asia on samoin muidenkin polyolien kohdalla, mutta erytritolin ΔH on suuri. Yleisistä polyoleista vain ksylitolin veteen liukenemisen entalpia (ΔH ≈ -35 cal/g) on lähellä erytritolin ΔH-arvoa. Erytritolin lämpöarvo on 17,2 kJ/g (4,1 kcal/g).
Erytritoli on mesoyhdiste ja sen diastereomeeri on treitoli.
Aineenvaihdunta.
Erytritolin glykeeminen indeksi on noin 0 (jos glukoosi = 100), eikä sen syöminen lisää merkittävästi insuliinin vapautumista vereen. Erytritolissa on ravintoenergiaa noin 0,2 kcal/g (1 kJ/g), mutta EU-säädösten mukaan ruokapakkauksiin sen ravintoenergiaksi tulee merkitä 0 kcal/g. Ihmisillä erytritolista noin 90 % imeytyy suolistosta ja tämä poistuu pääosin virtsan mukana lähes muuttumattomana – keho ei juurikaan muunna ainetta energiaksi. Suolistobakteerit pystyvät fermentoimaan erytritolia todennäköisesti hyvin huonosti mm. kaasuiksi, joten loput 10 % imeytymättömästä erytritolista poistuu pääosin ulosteen mukana. Ihmiset sietävät erytritolia muita polyoleja paljon paremmin erityisesti sen verrattain helpon suolistollisen imeytymisen vuoksi. Siten erytritoli ei helposti aiheuta osmoottisesti ripulia toisin kuin useat muut laksatiiviset polyolit (esim. sorbitoli).
Käyttö elintarvikkeissa.
Teollisesti valmistettua erytritolia käytetään makeutusaineena. Se on hyväksytty EU:ssa elintarvikelisäaineeksi, jonka E-koodi on E968. Erytritolia voidaan käyttää myös makeisissa ja leipomotuotteissa rakenteenparantajana.
Erytritoli on noin 0,6 kertaa yhtä makeaa kuin pöytäsokeri eli sakkaroosi, ja se maistuu samalla tavalla hiukan happamalta. Erytritolilla ei ole merkittävää jälkimakua, mutta sen liukeneminen veteen sitoo energiaa aiheuttaen siten viileän aistimuksen. Erytritoli on lähes kaloriton, eikä sillä ole merkittäviä laksatiivisia vaikutuksia.
Pitoisuuksia.
Erytritolilla makeutetuissa valmisruoissa esiintyy suuria erytritolimääriä. 
Erytritolin luontainen pitoisuus ruoassa on pientä. Erytritolia esiintyy luontaisesti eniten hapatetuissa elintarvikkeissa ja alkoholissa. 
Valmistus.
Erytritolia tuotetaan teollisesti entsyymeillä, osmofiilisillä hiivoilla tai muilla sienimikrobeilla. Esimerkkejä ovat hiivat "Moniliella pollinis" ja "Trichosporonoides megachilensis". Lähtöaine on usein vehnä- tai maissitärkkelys. Näiden molekyyliketjua esipilkotaan hydrolyyttisesti glukoosiksi ja muiksi lyhyemmiksi sokereiksi. Mikrobit lisätään hydrolyysiseokseen. Ne käyttävät seoksen sokereita erytritoliksi ja pieniksi määriksi glyserolia ja ribitolia. Mikrobit inaktivoidaan, seos suodatetaan ja puhdistetaan useasti. Lopussa seoksen erytritolipitoisuutta kasvatetaan ja se kiteytetään ulos ylikylläisestä seoksesta yli 99,5-prosenttisesti puhtaaksi erytritoliksi.
Kemiallisia synteesejä erytritolin tuottoon ei käytetä teollisesti hinnan vuoksi. Erytritolia voidaan syntetisoida vaikkapa 2-buteeni-1,4-diolista, pelkistämällä meso-viinihappoa tai hapettamalla 4,6-"orto"-etylideeni-D-glukoosia (CAS 13224-99-2).
Historia.
Erytritolin eristi A. Lamy 1852 "Protococcus vulgaris" -levästä, jota kutsutaan nykyään nimellä "Apatococcus lobatus". Lamy kutsui ainetta nimellä "phycit". 1900 aineen eristivät Bamberger ja Landsiedl "Trentepohlia jolithus" -levästä.
Turvallinen enimmäissaanti.
Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto Efsa arvioi vuonna 2023, että erytritolia voisi nauttia turvallisesti puoli grammaa päivässä painokiloa kohti. 60-kiloinen ihminen voisi nauttia siten korkeintaan 30 grammaa erytritolia päivässä. Kyseinen määrä vastaa yhtä tölkkiä erytritolilla makeutettua virvoitusjuomaa. Erytritolin turvallisuudesta on lääkärikunnankin keskuudessa vaihtelevia käsityksiä.
Terveysvaikutukset.
Suun terveys.
Erytritoli ei aiheuta kariesta eli hammasmätää, ja sen on eräässä tutkimuksessa havaittu olevan ksylitolia tehokkaampi kariesta ehkäisevä aine. Erytritoli myös lisää syötynä väliaikaisesti syljen eritystä kuten ksylitoli.
Sydän- ja verisuonisairaudet.
30 gramman (= 3,5 rkl) suuruisen erytritoliannoksen on havaittu nostavan veren luontaisen erytritolipitoisuuden vähintään kahden päivän ajaksi tasolle, joka lisää veren hyytymistä eli verihiutaleiden takertumista toisiinsa. Vuonna 2023 julkaistussa tutkimuksessa havaittiinkin, että siinä väestöneljänneksessä, jonka verestä löytyi eniten erytritolia, esiintyi noin kaksi kertaa enemmän sydänkohtauksia ja aivohalvauksia verrattuna väestöneljännekseen, jonka veressä oli vähiten erytritolia.
Vuonna 2025 julkaistussa yhdysvaltaistutkimuksessa havaittiin, että yksi lasillinen erytritolilla makeutettua juomaa vähentää aivojen hiusverisuonten seinämien typpimonoksidipitoisuutta supistaen verisuonia. Tällä on tutkijoiden mukaan verenkiertohäiriöiden riskiä lisäävää vaikutusta. Lisäksi erytritolin käyttö kaksinkertaisti solukudosta vahingoittavien vapaiden radikaalien määrän.