Gregory Peck

Eldred Gregory Peck (5. huhtikuuta 1916 La Jolla, Kalifornia, Yhdysvallat – 12. kesäkuuta 2003 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Karismaattinen ja maskuliininen Peck esitti usein suoraselkäisiä, karheita ja romanttisia hahmoja, jotka puolustivat perinteisiä arvoja.
Nuoruus.
Peck syntyi vuonna 1916 ja varttui pääasiassa La Jollan seudulla Kaliforniassa. Hänen vanhempansa erosivat kun Peck oli vielä lapsi. Hän asui osan lapsuudestaan äidinäitinsä hoivissa ja meni kymmenvuotiaana St. Johnin sotilaskouluun Los Angelesissa. Akatemian jälkeen hän muutti isänsä luo ja kävi high schoolin.
Ura.
Peck opiskeli Kalifornian yliopiston collegessa Berkeleyssä mutta päätti ryhtyä näyttelijäksi lääkäriopintojen sijaan. Hän otti vuonna 1939 kutsumanimekseen toisen etunimensä Gregory ja muutti New Yorkiin. Siellä hän esitti aluksi pieniä rooleja ja teki ensiesiintymisensä Broadwaylla näytelmässä "The Morning Star" vuonna 1942.
Peckin ensimmäiset elokuvaroolit olivat vuoden 1944 elokuvissa "Kunnian päivät" sekä "Taivasten valtakunnan avaimet", josta hän sai skotlantilaisen lähetyssaarnaajan roolisuorituksestaan Oscar-ehdokkuuden. Elokuvan myötä Peckistä tuli tunnettu näyttelijä, ja hän sai seuraavina vuosina rooleja esimerkiksi Alfred Hitchcockin, King Vidorin ja Elia Kazanin elekuvissa. Peck sai 1940-luvulla Oscar-ehdokkuudet myös elokuvista "Elämän kevät", "Hiljainen sopimus" ja "Ilmojen kotkat". Peck ei tehnyt sopimusta yhdenkään yksittäisen studion kanssa, mikä oli tuohon aikaan uutta. Hän myös valitsi roolinsa tarkkaan, jotta ei joutuisi aina samanlaisiin rooleihin.
1960- ja 1970-luvuilla Peck esiintyi monipuolisesti trillereissä, sotaelokuvissa ja lännenelokuvissa. Yhdessä tunnetuimmista elokuvistaan "Kuin surmaisi satakielen" (1962) hän esitti asianajajaa. Peck sai suorituksestaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon.
Peck näytteli myös "Tuomitun kosto" -rikoselokuvan alkuperäisversiossa 1962 ja uusintaversiossa 1991. Hänen tunnetuimpia myöhempiä roolisuorituksiaan on kauhuelokuvassa "Ennustus" (1976).
Peck näytteli elokuvissa ja televisiossa 1990-luvulle saakka. Viimeisinä vuosinaan hän kierteli maan pieniä teattereita ja collegeja pitämässä puheita elämästään.
Yksityiselämä.
Peck oli ensimmäisen kerran naimisissa vuosina 1942–1955, toisen kerran vuodesta 1955 kuolemaansa asti. Hänellä oli neljä poikaa ja yksi tytär. Peckin ensimmäinen vaimo oli amerikansuomalainen Greta Kukkonen, ja Peckiä kutsuttiinkin lempinimellä ”suomalaisten vävypoika”. Pariskunta sai kolme poikaa, ja Peckin pojanpoika Ethan Peck on myös näyttelijä. 
Peckin kaksipäiväinen vierailu Helsingissä tammikuussa 1953 oli aikansa suuri mediatapahtuma. Jo Helsinki-Vantaan lentoasemalla häntä oli vastassa lehtimiesten lisäksi suuri ihailijajoukko. Ensimmäisen vierailupäivän iltana Peck osallistui Suomen ensi-iltaan tulleen "Kilimanjaron lumet" -elokuvan kutsuvierasnäytäntöön, jossa häntä haastatteli Yleisradioon kreivi Carl-Erik Creutz. Peckin suomalaissyntyinen vaimo ei saapunut miehensä kanssa vanhaan kotimaahansa, mitä tosin ei enemmälti ihmetelty. Myöhemmin ilmeni, että Greta ja Gregory Peckin avioliitto oli vierailun aikana viimeisillään.
Peck oli demokraattien kannattaja ja yhteiskunnallisesti aktiivinen kansalaisoikeuksien puolestapuhuja. Hän toimi myös Yhdysvaltain elokuvainstituutin hallituksessa ja Yhdysvaltain elokuva-akatemian puheenjohtajana 1967–1970.