tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Netin Hauskimmat

Netin Hauskimmat on vuonna 2012 avattu palvelu. Viihdepalvelussa julkaistaan hauskoja sekä viihdyttäviä uutisia, kuvia, videoita sekä muuta mediaa. Palvelulle avattiin samaan aikaan myös samaa nimeä kantava Facebook-sivu. Lyhyessä ajassa Facebook-sivulle kertyi tykkääjiä yli 100 000. Vuonna 2019 Netin Hauskimmilla on tykkääjiä on jo yli 160 000. Tällä mittarilla mitattuna Netin Hauskimmat on yksi suomen suurimmista viihdejulkaisuista. Palvelun on perustanut Osku Andersson, palvelun toimintaa ylläpitämään perustettiin vuonna 2014 Rival House Media Oy jonka toimitusjohtajana Osku toimii.
Historia.
Netin Hauskimmat perustettiin vuonna 2012 alustaksi jolle ihmiset voivat jakaa hauskaa mediasisältöään helposti. Lisäksi samalla perustettiin Facebook fanisivu joka kasvoi todella nopeasti satojen tuhansien ihmisten palveluksi. Tämän myötä myös Netin Hauskimmat Internetsivun kävijämäärät lähtivät huimaan nousuun ja saavuttivat jo ensimmäisenä vuotena yli 200.000 viikkottaisen vierailijan tahdin ja nousi Suomen TOP 10 sivujen joukkoon. 
Sivuston sisältö koostui alun perin lähes kokonaan yksittäisistä kuvista kunnes vuonna 2014 sivustolle alettiin julkaisemaan kattavampia uutisia sekä kuvagallerioita. Tämän myötä muodostui myös Netin Hauskimpien toimitus joka koostui ensin päätoimittajasta sekä yhdestä toimittajasta. Vuonna 2019 Netin Hauskimpia toimittaa neljä toimittajaa.
Netin Hauskimmat on rekisteröity tavaramerkki 24.3.2017 alkaen 
Netin Hauskimmat yrityksenä.
Netin Hauskimpien palvelu perustettiin alkuperäisesti harrastepohjalta alustaksi jolle ihmiset voivat jakaa hauskaa mediasisältöään helposti. Toiminnan ja käviämäärien kuitenkin nopeasti kasvaessa toimintaa pyörittämään oli perustettu Tm:i muotoinen yhtiö. Vuonna 2014 toiminnan kasvaessa niin laajaksi että sitä ei pystynyt Tm:i muodossa jatkamaan perustettiin Rival House Media Oy. 
Rival House Media Oy on useana vuotena peräkkäin palkittu Bisnoden parhaalla AAA luottoluokituksella.
Rival House Media Oy on kasvanut vuosien varrella kattavaksi mediatoimistoksi joka myy Netin Hauskimpien sekä useiden muiden suurien verkkopalveluiden mainosinventaaria
Laajentuminen.
Netin hauskimmat on kasvanut vuosien varrella yhdeksi Suomen tunnistettavimmiksi brändeistä. Sen ympärille on luotu verkkokauppa hauskimmat.store sekä useita liittyviä facebook sivuja joilla on satoja tuhansia faneja. Lisäksi Hauskimpien Instagram kanavaa seuraa 26.000 Suomalaista.
Yksi Netin Hauskimpien operoima facebook sivusto on nimeltään Eläinlaakson Tarinoita jota seuraa 142.000 Suomalaista. Eläinlaakson Tarinoita julkaisee eläinaiheisia kuvia ja videoita faneilleen. Sivustosta on muodostunut eläinrakkaiden suurin Suomalainen palvelu.
Hauskimmat Store on kasvannut suureksi huumori tuotteiden verkkokaupaksi muutaman vuoden aikana. Kaupassa on satoja tuhansia käviöitä kuukausittain.
Netin Hauskimmat alkoi myymään omaa mainosinventaariotaan alkuvuonna 2019.
A Milli

A milli on yhdysvaltalaisräppäri Lil Waynen tekemä kappale vuodelta 2008. Kappaletta on pidetty Waynen parhaimpana.
William Thomas Turner

William Thomas Turner (23. lokakuuta 1856 – 23. kesäkuuta 1933) oli RMS Lusitanian kapteeni silloin kuin alus upposi saksalaisten sukellusveneen torpedon iskusta.
Brian Hallisay

Brian Hallisay (s. 31. lokakuuta 1978 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa televisiosarjoissa, kuten "Rahaa ja rakkautta", "The Client List" ja "Kosto".
Tausta.
Hallisay syntyi Washingtonissa ja valmistui Cornell Universitystä vuonna 2000. Hän työskenteli Wall Streetillä ennen kuin muutti Los Angelesiin näyttelijänuran perässä.
Ura.
Hallisay debytoi televisiosarjassa "The Inside" vuonna 2005. Ensimmäinen merkittävä rooli hänellä oli The CW:n lyhytikäisessä draamasarjassa "Rahaa ja rakkautta" ("Privileged"). Hän teki lisäksi vierailevia rooleja sarjoihin, kuten "Strong Medicine – kovaa lääkettä", "Ilman johtolankaa" ja "C.S.I. New York".
Vuonna 2006 Hallisay oli Paris Hiltonin vastanäyttelijänä elokuvassa "Bottoms Up".
Yksityiselämä.
Vuonna 2012 Hallisay tapasi näyttelijä Jennifer Love Hewittin, kun molemmat esiintyivät televisiosarjassa "The Client List". Pari avioitui vuonna 2013 ja heille syntyi tytär samana vuonna. Vuonna 2015 he saivat pojan.
Beirutin amerikkalainen yliopisto

Beirutin amerikkalainen yliopisto (, , lyhenne "AUB") on Libanonin pääkaupungissa Beirutissa toimiva yksityinen, pääosin englanninkielinen yliopisto. Se on eräs arabimaiden ja Lähi-idän kansainvälisesti arvostetuimpia yliopistoja. Liberaalin yhdysvaltalaisen korkeakoulumallin mukaista opetusta tarjonnut yliopisto perustettiin alkujaan vuonna 1866 nimellä "Syrian Protestant College". Sen joulukuussa 1866 aloittanella ensimmäisellä vuosikurssilla oli yhteensä 16 opiskelijaa. Yliopiston 24,6 hehtaarin laajuinen kampus sijaitsee Välimeren rannalla Beirutin kantakaupungissa.
Helmikuussa 2019 yliopistossa oli 9 408 opiskelijaa, joista 8 274 opiskeli täysiaikaisesti ja 1 134 osa-aikaisesti. Opiskelijoista valta-osa opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa; vain 1 626 tähtäsi opinnoissaan maisteri- tai tohtoritutkintoon. Yliopiston lukuvuosimaksu vaihteli tiedekunnasta riippuen välillä noin 22 000 ja 41 000 Yhdysvaltain dollaria. Yliopiston opetushenkilökuntaan kuului noin 1 200​ henkeä, joista runsas 900 oli täystoimisesti ja vajaa 300 osatoimisesti tässä tehtävässä.
Beirutin amerikkalainen yliopisto arvioidaan lähteestä ja arviointitavasta riippuen yleensä tasoltaan Libanonin parhaimmaksi yliopistoksi ja tasoltaan kymmenen parhaan arabimaiden yliopiston joukkoon kuuluvaksi. Mikäli tarkastellaan koko Lähi-itää mukaan lukien Turkki ja Iran, sijoittuu Beirutin amerikkalainen yliopisto tyypillisesti 30 arvostetuimman yliopiston joukkoon. Vuonna 2018 Beirutin amerikkalainen yliopisto oli ainoana yliopistona maastaan kansainvälisen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistorankingin 500 huippuyliopiston jälkeisellä ehdokaslistalla, ja arvioitiin lukeutuvan sijaluvulle 601-700 maailman korkeatasoisimpien yliopistojen listalla. Englanninkielisiä yliopistoja mahdollisesti korostava Times Higher Education (THE) sijoitti yliopiston vuoden 2019 listallaan seitsemänneksi parhaaksi yliopistoksi arabimaissa ja jaettuun sijaluokkaan 401.–500. maailmassa.
Startuplifers

Startuplifers on vuonna 2011 perustettu voittoa tavoittelematon organisaatio, joka tarjoaa työmahdollisuuksia pohjoismaisille opiskelijoille ja korkeakoulusta valmistuneille Piilaakson startup-yrityksissä. Toiminnan tarkoituksena on auttaa nuoria keräämään kansainvälistä työkokemusta ja kasvattaa suomalaista yrittäjyyttä.
Organisaation kautta tarjottuja työpaikkoja voi hakea Suomen ja Ruotsin yliopistoissa opiskelevat tai niistä valmistuneet henkilöt. Kriteerit täyttävät työnhakijat saavat sekä rekrytoijan että ohjelman käyneiltä alumneilta apua CV:n, hakemuksen ja LinkedIn-profiilin kehittämisessä sekä haastatteluihin valmistautumisessa. Kaikki työtarjouksen hyväksyneet saavat Startuplifersin kustantaman J1-viisumin sekä lentoliput San Franciscoon.
Startuplifersilla on yli 60 yhteistyöyritystä, joista valtaosa ovat tunnettujen startup-kiihdyttämöiden Y-combinatorin, SkyDeckin ja StartX:n alumneja. Tunnetuimpia näistä ovat Stripe, Coinbase, Webflow ja Leap Motion.
Historia.
Startuplifers-ohjelma sai alkunsa Aalto-yliopiston opiskelijoiden toimesta vuonna 2011. Se toimi aluksi Aalto-yliopiston yrittäjyysekosysteemin osana nimellä Startup Life ja sen perustajiin kuuluvat muun muassa kirjailija Linda Liukas ja startup-yrittäjä Kristo Ovaska. Ohjelman alkuperäisenä ideana nähdään toimineen matka San Franciscoon, missä opiskelijat ymmärsivät suomalaisten opiskelijoiden lähettämisen Piilaakson startup-yrityksiin olevan toimiva tapa parantaa yrittäjyyttä Suomessa. 
Vuonna 2015 organisaatio vaihtoi nimensä Startuplifersiksi ja vuonna 2018 toiminta siirtyi Aalto-yliopistolta oman yhdistyksen alle. Aalto-yliopisto on edelleen ohjelman merkittävä rahoittaja.
Alumnit.
Ohjelmalla on tällä hetkellä yli 200 alumnia, joista merkittävä osa työskentelee startup-yrityksien johtotehtävissä tai ovat perustaneet omia yrityksiä.
Yhteiskunnallinen merkitys.
Startuplifers ohjelmalle myönnettiin yhteinen valtion kärkihankerahoitus Aalton-yliopiston yrittäjyysyhteistö Aaltoes:n kanssa. Rahoitus on 2,5-vuotinen ja sen myöntävä taho on Opetus- ja kulttuuriministeriö.
Markus Niemi

Markus Niemi on Salosta kotoisin oleva näyttelijä ja -muusikko. Hän on tehnyt ääninäyttelijän töitä muun muassa Disneyn Coco-elokuvassa Héctorina, Maija Poppasen paluu -elokuvassa Jaakkona ja Seven and me -sarjassa.
Niemi lukee myös äänikirjoja.
Musiikki.
Niemi on tehnyt musiikkia yhtyeessä nimeltä Miehuuskoe. Yhtye teki vain kolme kappaletta: "Roswell", "Valkoista kohinaa" ja "Muovailuvahaa". 
Soolouransa aikana Niemi on tehnyt taiteilijanimellä Markus monia kappaleita, joita voi kuunnella Spotifysta. Markuksen musiikin tyylilajia voisi luonnehtia popiksi.
Wolfhart Pannenberg

Wolfhart Pannenberg (2. lokakuuta 1928 Stettin – 4. syyskuuta 2014 München) oli saksalainen luterilainen teologi, Karl Barthin oppilas, joka on vaikuttanut merkittävästi oman aikamme teologiaan. Hänen ajatteluaan on tutkittu myös suomalaisissa yliopistoissa.
Lil Nas X

Montero Lamar Hill (s. 9. huhtikuuta 1999 Lithia Springs, Georgia), taiteilijanimeltään Lil Nas X, on yhdysvaltalainen rap-artisti ja -laulaja. Hänet tunnetaan loppuvuonna 2018 julkaistusta singlestään ”Old Town Road”, joka nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle. Kappaleen remix, jolla on mukana myös Billy Ray Cyrus, vietti listaykkösenä 19 peräkkäistä viikkoa ja siitä tuli siten pisimpään listan kärjessä pysynyt kappale. Aiemmin ennätystä oli pitänyt hallussaan 16 viikkoa ensimmäisellä sijalla ollut Luis Fonsin, Daddy Yankeen ja Justin Bieberin kappale ”Despacito”. Remix palkittiin vuonna 2020 parhaan pop-duo/ryhmäesityksen Grammy-palkinnolla ja sen musiikkivideo voitti parhaan musiikkivideon kategorian samassa gaalassa.
Kesäkuussa 2019 Lil Nas X kertoi olevansa homoseksuaali.
Hillin esikoisalbumi "Montero" julkaistiin 17. syyskuuta 2021. Albumille kuuluvat muun muassa suurta suosiota saavuttaneet kappaleet ”Montero (Call Me by Your Name)” ja ”Industry Baby”.
Elokuussa 2025 Lil Nas X sai syytteet kolmesta poliisiin kohdistuneesta väkivaltatapauksesta ja yhdestä virkamiehen vastustamisesta. Hän oli Los Angelesissa hyökännyt alastomana poliisien kimppuun, minkä jälkeen hänet vietiin paikalliseen sairaalaan mahdollisen huumeiden yliannostuksen vuoksi.
Nakajima C6N

Nakajima C6N1 Saiun (, liittoutuneiden raportointinimi "Myrt") oli keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien Nakajiman valmistama torpedopommittaja ja tiedustelulentokone.
Kone oli puhdaslinjainen yksimoottorinen alataso, jota käytettiin paljon kaukotiedusteluun. Siihen voitiin asentaa kolme kameraa, joista keskimmäinen otti pystykuvia ja sivukamerat viistokuvia. Tiedustelutehtävissä kone oli kolmipaikkainen ja torpedokoneena kaksipaikkainen. Laskutelineiden väliin voitiin asentaa 21 tuuman torpedo. Puolustusaseina koneessa oli kaksi liikkuvaa takaohjaamoon sijoitettua 7,7 mm konekivääriä. Moottori oli 18-sylinterinen 2 000 hevosvoiman Nakajima Homare 21 -kaksoistähtimoottori. Potkuri oli nelilapainen vakiokierrospotkuri. Koneen kärkiväli oli 12,5 ja pituus 11,1 metriä. Tyhjäpaino oli 3 500 kiloa ja paino 5 000 kilometrin lentomatkaa varten lähes 6 000 kiloa. Koneen nopeus 5 000 metrissä oli 630 km/h.
Kaksi C6N1 -konetta osallistui sodan viimeiseen kamikaze-lentoon Okinawalle.
Tšetšeenien ja inguušien karkottaminen

Tšetšeenien ja inguušien karkottaminen oli Neuvostoliiton suorittama tšetšeenien ja inguušien pakkosiirto Pohjois-Kaukasiasta Keski-Aasiaan 23. heinäkuuta 1944. Vuosien 1940–1944 kapinan seuraaman karkotuksen pani toimeen NKVD:n johtaja Lavrenti Berija. Se oli osa Neuvostoliiton väestönsiirtoja, jotka koskivat 1940- ja 1950-luvuilla useita miljoonia etnisiin vähemmistöihin kuuluneita.
Karkottamisen valmistelu oli aloitettu ainakin lokakuussa 1943, ja siihen osallistui 19 000 poliisia ja 100 000 NKVD:n poliisia eri puolilta Neuvostoliittoa. 400 000 karkotetusta tšetšeenistä ja inguušista kolmasosa kuoli. Yli sata tuhatta kuoli tai tapettiin kokoamisten ja kuljetuksen aikana sekä Kazahstanin ja Kirgiisien sosialistisissa neuvostotasavalloissa, jonne karkotetut lähetettiin. Karkotus kesti 13 vuotta, ja karkotetut saivat palata koteihinsa vasta vuonna 1957, kun Nikita Hruštšovin johtamat uudet Neuvostoliiton viranomaiset tuomitsivat Stalinin politiikan, mukaan lukien kansojen karkotukset.
Vuoteen 1961 mennessä 432 000 tšetšeeniä ja inguušia oli palannut Tšetšeenien ja inguušien autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan. Palatessaan he kohtasivat monia ongelmia, kuten työttömyyttä, majoituksen puutetta ja yhteenottoja venäläisten kanssa.
23. heinäkuuta on nykyään tragedian muistopäivä tšetšeenien ja inguušien keskuudessa. Monet Tšetšeniassa ja Ingušiassa pitävät tapahtumaa kansanmurhana. Vuodesta 2012 lähtien Tšetšeniassa muistopäivää on juhlittu 10. toukokuuta, joka on tasavallan entisen johtajan Ahmat Kadyrovin kuolinpäivä.
Mielty

Mielty on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Keria (kaupunki)

Keria () tai Kereia () () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") samannimisellä saarella (nyk. Kéros) Kreikassa.
Kerian poliksen kaupunkikeskuksen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Kerian kaupunkivaltion hallussa ollut alue käsitti koko Kerian saaren, jolla ei ollut muita poliksia. Sen lisäksi siihen on kuulunut mahdollisesti pienempiä lähisaaria. Saari luetaan nykyisin Kykladeihin.
Kerian historiasta ei tiedetä paljoakaan. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Keria kuului oletettavasti Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuonna 425/424 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Keraïtas" ().
Kérokselta ei ole tehty merkittäviä klassisen antiikin aikaisia löytöjä. Sen sijaan saari tunnetaan varhaisemman kykladisen kulttuurin löytöpaikkana (Kávos ja Daskalió).
Mediahub

Mediahub eli Mediahub Helsinki Oy oli suomalainen sisällöntuotantoyhtiö, joka tuotti muun muassa Huomenta Suomen, MTV Uutiset, Rikospaikan ja Tulosruudun MTV3:lle. Vuonna 2015 MTV:n uutistuotanto siirrettiin Mediahub Helsinki -nimiselle yhtiölle. Vuosina 2016–2019 Mediahub oli Bonnier Broadcastingin tytäryhtiö ja sitä ennen Mediahub oli MTV Oy:n tytäryhtiö. Toukokuussa 2019 ilmoitettiin MTV:n ja Mediahubin yhdistymisestä.
Arvi Tienheimo

Arvi Alarik Tienheimo (22. elokuuta 1896 Pori – 14. huhtikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja kunnallismies.
Henkilöhistoria.
Arvi Tienheimon vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Frans Anselm Tienheimo ja Anna Sofia Sillanpää ja puoliso vuodesta 1919 Lyyli Johanna Pylkkänen. Tienheimo toimi "Mikkelin Sanomain" toimitussihteerinä 1920–1925 ja päätoimittajana 1925–1928 ja 1930–1945 ja "Länsi-Savon" päätoimittajana vuodesta 1945. Oy Mikkelin Sanomain toimitusjohtaja Tienheimo oli 1929–1945. Hänellä oli myös runsaasti erilaisia luottamustoimia, Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1931–1933 ja 1939–1947, kaupunginhallituksen jäsen 1940 ja 1946–1947.
S-100

S-100 oli vuonna 1975 kehitetty väylä Intel 8080 -suoritinta ja TTL-logiikkaa käyttäville tietokoneille.
Väylästä oli kolme versiota:
Väylää laajennettiin 16-bittisille suorittimille soveltuvaksi vuonna 1979.
IEEE-696-standardi on julkaistu vuonna 1983 ja vedetty pois vuonna 1994.
Altair 8800 ja S-100 -väylä oli ensimmäinen henkilökohtaisten tietokoneiden "de facto" -standardi, jonka IBM PC ja ISA-väylä myöhemmin syrjäytti.
Käyttökohteita.
Väylän käyttökohteita:
Väylälle sopivia laajennuskortteja olivat muun muassa videokuvaa tuottavat kortit, jolloin tietokone ei tarvinnut erillistä päätettä, sekä suorittimen tai RAM-muistia sisältävät kortit.
Sulttaani Qaboosin yliopisto

Sulttaani Qaboosin yliopisto (, ) on Omanin väkirikkaimpiin piirikuntiin (wilayat) kuuluvassa Seebissa toimiva, vuonna 1986 perustettu julkinen yliopisto. Yliopisto on nimetty Omanin pitkäaikaisen hallitsijan, sulttaani Qaboos bin Saidin mukaan.
Hajarvuoriston äärellä Batinan tasankolla sijaitsevan yliopistoalueen rakennusten päämateriaali on valkoinen ja vaaleanpunainen hiekkakivi. Kampuksen ydinosan rakennukset muodostavat linjan, jonka läntinen pääakseli osoittaa Mekkaan. Kampusalueella on oma moskeija ja lähes kaikissa yliopiston rakennuksissa on rukoushuone. Rakennuksissa on sukupuolen mukainen erottelu (segrekaatio): naiset ja miehet käyttävät eri sisäänkäyntejä rakennuksiin ja luokkien istumapaikatkin on ryhmitelty sukupuolen mukaisiin alueisiin.
Yliopistossa opiskelee yli 7 500 opiskelijaa. Heistä valta-osa opiskeli alempaa korkeakoulututkintoa.
Sulttaani Qaboosin yliopisto, joka on Omanin ainoa julkinen yliopisto, arvioidaan usein tasoltaan kolmenkymmenen parhaan arabimaiden yliopiston joukkoon kuuluvaksi. Mikäli tarkastellaan koko Lähi-itää mukaan lukien esimerkiksi Turkki ja Iran, sijoittuu Sulttaani Qaboosin yliopisto tyypillisesti 60 arvostetuimman yliopiston joukkoon. Times Higher Education (THE) sijoitti yliopiston vuoden 2019 listallaan jaettuun sijaluokkaan 
801.–1000. maailmassa. Shanghain yliopistorankingin (2018) tuhannen parhaan yliopiston listalle Sulttaani Qaboosin yliopisto ei kuitenkaan yltänyt.
Sulttaani Qaboosin yliopiston kirjasto sijaitsee kampusalueen itälaidalla. Yliopistokirjasto hoitaa monia tyypillisesti kansalliskirjastolle kuuluvia tehtäviä. Omanissa ei ole vuonna 2019 vielä ollut varsinaista kansalliskirjastoa.
Jakob Arrhenius

Jacob (Jakob) Arrhenius (31. lokakuuta 1642 Linköping – 13. huhtikuuta 1725, Hembringen kartano) oli ruotsalainen historian professori, Uppsalan yliopiston rehtori ja virsirunoilija.
Arrhenius oli linköpingiläisen kauppiaan poika, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hänestä tuli yliopiston sihteeri ja rahastonhoitaja 1679 sekä historian professori 1687. Hän erosi virastaan 1716. Työssään hän oli tunnollinen ja hoiti yliopiston taloutta hyvin. Hän hoiti kuntoon yliopiston arkiston ja talouden. 
Arrhenius tunnetaan ennen muuta virsirunoilijana. Hän julkaisi vuosina 1689 ja 1691 kokoelmat "Psalmeprofwer," ja muutamia hänen virsiään otettiin vuoden 1696 virsikirjaan, ns. karoliiniseen virsikirjaan. Monet hänen kirjoittamansa virret ovat Psalmien kirjan psalmien parafraaseja, joiden hän on kertonut syntyneen sodan aikana, joka oli Ruotsin ja Tanskan välinen sota 1675–1679. Virsirunoilijana hänen runoissaan on pietismin ja Kristus-mystiikan vaikutteita. Hän on myös kääntänyt saksalaisia virsiä, ja saksalainen pappi, pietismin edelläkävijä Johan Arndt on vaikuttanut hänen tuotantoonsa. 
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kuusi Arrheniuksen kirjoittamaa virttä, tosin yhdessä hänen kääntämässään virressä kaksi säkeistöä, sekä viisi virttä, jotka hän on kääntänyt ruotsiksi. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa ja kolme hänen kääntämäänsä virttä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on kaksi hänen kirjoittamaansa ja neljä hänen kääntämäänsä virttä.
Arrheniuksen kirjoittamat virret Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa:
Arrheniuksen kirjoittamat virret Ruotsin kirkon virsikirjassa
Turkin naisten jalkapallomaajoukkue

Turkin naisten jalkapallomaajoukkue on Turkin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Turkin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 61. Sen historian paras rankingsijoitus on 56.
Nernstin yhtälö

Nernstin yhtälö on sähkökemian käsite. Yhtälö osoittaa galvaanisissa ja elektrolyyttisissä kennoissa muun muassa kennon elektrodien välisen elektrodipotentiaalin (E) eli sähköjännitteen yhteyden standardisoiduissa oloissa mitattuun elektrodipotentiaaliin (Eθ). Nernstin yhtälö on
formula_1
Esimerkiksi hapetus-pelkistysreaktiossa
xA + yB ⇌ zC + vD
A ja B ovat lähtöaineet ja C ja D tuotteet. w, x, y ja z ovat niiden stoikiometriset kertoimet. Q on
formula_2
an ovat reagenssien aktiivisuudet ja ne ovat korotettu stoikiometrisen kertoimen osoittamiin potensseihinsa.
Johtaminen.
Sähkökemiallisessa kennossa elektrodien välinen reaktio tapahtuu mitättömän eli infinitesimaalisen määrän "dξ" verran ja kussakin reaktiossa siirtyy "n" verran elektroneja. Tällöin siirtyy "n·dξ" verran elektroneja anodilta katodille. Siirtynyt varaus on "–nF" per mooli ja infinitesimaalisessa reaktiossa "–nF·dξ". Enimmäistyö, jonka varaus voisi tehdä, on "dw". Työ riippuu elektrodien välisestä jännitteestä E eli "dw = –nFE·dξ". Sähköpiirin tekemän työn voidaan olettaa tapahtuvan vakiopaineessa ja lämpötilassa. Siksi maksimityötä, jonka piiri voisi tehdä, kuvataan Gibbsin energian muutoksen "ΔG" avulla. Eli "dw = ΔG·dξ. dξ" sulkevat toisensa pois yhtälössä "ΔG·dξ = –nFE·dξ". Jäljelle jää 
formula_3 
eli 
formula_4 
Jos elektrodireaktiot ovat edenneet loppuun eli ovat saavuttaneet tasapainotilan, niillä ei enää ole Gibbs-energiaa käytettäväksi työhön. Muualla perusteltujen syiden takia kaikkien reaktioiden Gibbs-energioille pätee tasapainotilassa yhtälö 
formula_5 
ΔGθ on elektrodireaktioiden lähtöaineiden ja reaktiotuotteiden välinen standardi Gibbs-energian ero. K on elektrodireaktioiden tasapainovakio. Jos elektrodireaktiot eivät ole tasapainossa, kuvataan niitä yhtälöllä 
formula_6 
Q on johdannossa esitelty reaktio-osamäärä. Jaettaessa edeltävä yhtälö termillä -nF, saadaan Nernstin yhtälö 
formula_7
Esimerkkejä.
Puolireaktio.
Yksittäisen platinaelektrodin reaktio eli ns. puolireaktio on
Pt2+(aq) + 2 e– ⇌ Pt(s)
Joistakin standardipotentiaaleja listaavista taulukoista luettuina tälle reaktiolle Eθ = 1,188 V. Reaktiossa siirtyy 2 elektronia per reaktio, eli n = 2. Yksinkertaistuksen vuoksi aktiivisuuksien sijaan käytetään suoraan epätarkempia molaarisuuksia (M). Aktiivisuudet saisi selville esimerkiksi Debye-Hückel-yhtälön avulla. Jos kennon lämpötila on 25 °C (298,15 K), Pt2+-ioneita oli alun perin 1 M ja platinaa on muodostunut 0,001 M, on kennon jännite
formula_8
Tasapainovakio.
Koko kennoreaktio on
2 Ag+(aq) + Fe(s) ⇌ 2 Ag(s) + Fe2+(aq)
Anodin reaktio on
Fe(s) → Fe2+(aq) + 2 e–
Katodin reaktio on
Ag(aq) + e– → Ag(s)
Taulukoista luettuina anodin Eθa = –0,447 V ja katodin Eθk = 0,7996 V. Koko kennoreaktion standardipotentiaali Eθ on
Eθ = Eθk – Eθa = 1,2466 V
Koska tasapainossa kennon jännite on nolla (E = 0 V) ja reaktio-osamäärä on yhtä suuri kuin tasapainovakio (Q = K), Nernstin yhtälö on
formula_9
Elektroneja siirtyy koko kennoreaktiossa 2 (n = 2) ja reaktio tapahtuu vaikkapa 25 °C:ssa (T = 298,15 K). Edeltävä yhtälö voidaan järjestää uudelleen tasapainovakion selvittämiseksi ja siihen sijoitetaan Eθ, n, T ja vakiot R ja F
formula_10
Kyllikki Tiensuu

Kyllikki Elina Tiensuu (s. 17. tammikuuta 1945 Parkano) on suomalainen kirkkohistorioitsija, teologian tohtori ja Helsingin yliopiston aiempi yliopistonlehtori. Hän on toiminut lukuisissa tieteellisissä ja kirkollisissa luottamustehtävissä.
Kansanopisto- ja yliopistoura.
Valmistuttuaan Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1969 Tiensuu työskenteli Nurmeksen evankelisen opiston rehtorina vuosina 1970–1994. Hän toimi Suomen Kansanopistoyhdistyksen hallituksen jäsenenä 1972–1994 ja toisena varapuheenjohtajana 1985–1994.
Vuonna 1985 Tiensuu väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa arkkipiispa Edvard Bergenheimia koskevalla tutkimuksellaan. Hän toimi vuosina 1980–1985 kirkkohistorian assistenttina ja sen jälkeen määräaikaisissa tehtävissä apulaisprofessorina, professorina ja tutkijana. Vuonna 2003 hänet valittiin kirkkohistorian yliopistonlehtorin virkaan, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2012.
Tiensuu on toiminut muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran hallituksessa varapuheenjohtajana ja Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallituksessa ja työvaliokunnassa. Hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen vuodet 1986–2006, joista puheenjohtaja vuodet 2000–2006. Hän on toiminut pitkään myös Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran hallituksessa.
Kirkolliset tehtävät.
Tiensuu sai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon lehtorin oikeudet vuonna 1973. Hän toimi kirkolliskokouksen jäsenenä 1986–2003 ja ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1996–2003. Varapuheenjohtajana toimiessaan hän poikkeuksellisesti avasi kevään 1998 kirkolliskokouksen arkkipiispa John Vikströmin sijasta. Avauspuheessaan hän painotti kristittyjen yhteisen todistuksen tarvetta. Tiensuu on ollut jäsenenä myös Suomen Kirkon Seurakuntatoiminnan Keskusliiton hallituksessa, Kirkon ulkoasiain neuvostossa ja Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnassa.
Tunnustukset.
Tiensuu on Suomen Kansanopistoyhdistyksen, Suomen kirkkohistoriallisen seuran ja Satakuntalaisen Osakunnan kunniajäsen. Hän sai Alfred Kordelinin Säätiön yleisen kansansivistyspalkinnon vuonna 1989 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Magister Bonus -palkinnon vuonna 1999. Kirkollisista ansioista hänelle myönnettiin vuonna 2010 Mikael Agricolan risti. Professorin arvonimen hän sai vuonna 2014.
Yksityiselämä.
Tiensuu on avioliitossa HTM Jari Lampisen kanssa.
Kecia Nyman

Kecia Nyman (myös Kecia Bertell ja Kecia Fluevog, s. 17. tammikuuta 1941) on suomalaissyntyinen entinen malli, joka teki uraa New Yorkissa ja Pariisissa 1960-luvulla ja esiintyi arviolta parin tuhannen aikakauslehtinumeron kannessa. Myös hänen vanhempi sisarensa Tamara Nyman oli valokuvamalli. 
Kecia Nyman syntyi köyhään evakkoperheeseen 1940-luvun alussa nykyiseen Pirkanmaahan kuuluvassa Mäntässä, jonne perhe oli juuri paennut Laatokan Karjalasta. Suojärvellä syntynyt Tamara oli esikoinen, Kecia toiseksi vanhin, ja lapsia syntyi kaikkiaan kahdeksan. Heidän isoisänsä oli venäläissukuinen, ja heidän isänsä työskenteli sähköasentajana Valmetilla. Kecia oli lapsista ainoa, joka ei käynyt oppikoulua, koska joutui huolehtimaan sisaruksistaan isonsiskon muutettua sotien jälkeen sukulaisten luo Ruotsiin. Keciakin asui Tamaran kanssa varakkaassa pankkiiriperheessä Tukholmassa Ruotsissa sotalapsena, jonka jälkeen he joutuivat opettelemaan uudestaan suomen kielen. Vuonna 1958 Nymanin perhe lähti siirtolaisiksi Kanadan Vancouveriin, jossa isä joutui pitkälle sairauslomalle ja Kecia hankki perheelle elantoa vanhainkodin siivoojana, lastenhoitajana, tarjoilijana ja sokeritehtaan pakkaajana. Loppuunpalamisesta toivuttuaan hän meni mannekiinikurssille toiveenaan samanlainen ura, jonka isosisko Tamara oli jo saanut alkuun Yhdysvalloissa.
Vuonna 1963 Kecia muutti Tamaran luo New Yorkiin ja sai tämän suhteiden avulla uransa käyntiin. Pian muun muassa valokuvaajat Richard Avedon ja Helmut Newton käyttivät Kecia Nymania paljon muoti- ja mainoskuvauksissaan. Sisarukset matkustivat työskentelemään Pariisiin, ja Tamara jäi sille tielle saatuaan paikan Chanelin muotitalosta ja tutustuttuaan Liechtensteinin prinssiin, jonka kanssa meni vuonna 1966 naimisiin. Kecia palasi hektiseen New Yorkiin mutta teki välillä töitä myös rauhallisemman työtahdin Euroopassa, jotta jaksoi pitää uraansa yllä.
Vuoden 1968 paikkeilla Kecia Nyman siirtyi New Yorkista asumaan Eurooppaan, muutti nimensä Kecia Berteliksi ja näytteli José Bénazérafin eroottisessa trillerissä "Un épais manteau de sang" (1967, IMDb:ssä nimellä Katia Bartell). Vuoden 1971 paikkeilla Kecia Nyman avioitui kanadalaisen jalkinesuunnittelija John Fluevogin kanssa. Heille syntyi poika Jonathan, ja perhe asettui Vancouveriin. Kecia Nyman koki uskonnollisen heräämisen ja esiintyi useita kertoja karismaattisen saarnaajan Kathryn Kuhlmanin televisioshow’ssa "I Believe in Miracles" Yhdysvaltojen CBS-verkossa. Avioliitto päättyi vuonna 1977, minkä jälkeen kouluja käymätön yksinhuoltajaäiti oli taloudellisesti tiukilla.
Sadat 1960-luvun keskivaiheilla syntyneet tytöt Yhdysvalloissa ja Kanadassa saivat etunimen Kecia. Nimeä ei ollut juuri annettu sitä ennen.
ITV Studios

ITV Studios Ltd on brittiläinen televisiotuotantoyhtiö, jonka omistaa televisioyhtiö ITV.
ITV Studios omistaa ITV Studios Finlandin, joka tunnettiin aikaisemmin nimellä Tarinatalo.
Endemol Shine Group

Endemol Shine Group B.V. oli hollantilainen televisiotuotantoyhtiö, joka syntyi kun Endemol, Shine Group ja Core Media yhdistyivät. Suomen tytäryhtiön nimi oli Endemol Shine Finland.
Endemol Shine Finlandin toimitusjohtaja oli Unne Sormunen.
Ranskalainen Banijay Group ilmoitti lokakuussa 2019 ostavansa Endemol Shine Groupin. Euroopan komissio hyväksyi kaupan 30. kesäkuuta 2020.
Gustaf Düben

Gustaf Düben vanhempi (1624 Tukholma – 19. joulukuuta 1690 Tukholma) oli ruotsalainen kapellimestari, urkuri ja säveltäjä.
Gustaf Düben oli Anders Düben vanhemman poika ja Gustaf Düben nuoremman isä. Anders Düben oli saksalainen muusikko, joka toimi Tukholman hovin kapellimestarina ja urkurina Tukholman saksalaisessa kirkossa. Gustaf Düben seurasi isäänsä hänen tehtävissään 1633 ja hän oli Ruotsin musiikkielämän keskeinen henkilö 1660–1690 luvuilla.
Gustaf Dübenin toimesta 1684 uusittiin Tukholman saksalaiseen kirkon urut pohjoissaksalaistyylisiksi barokkiuruiksi, jotka aikanaan olivat Tukholman merkittävimmät urut. 1777 ne kuitenkin myyntiin vanhentuneina Ruotsin Ylitornion (Matarengin) kirkkoon, jossa ne ovat edelleen. 2004 rakennettiin niiden mukaan rekonstruktio Tukholman saksalaiseen kirkkoon, ja ne tunnetaan ”Düben-urkuina” ("Dübenorgel").
Vuodesta 1640 alkaen Gustaf Düben oli koonnut laajan kokoelman oman aikansa nuotteja, jossa on yli 200 säveltäjän teoksia noin 2000. Nämä ns. Dübenkokoelmat "(Dübensamlingar") Uppsalan yliopiston kirjastossa, ovat merkittävä lähde 1600-luvun musiikin tutkimukselle.
Dübenin omat sävellykset ovat virsiä, aarioita, kuoroteoksia sekä tansseja jotka on kirjoitettu ajalle ominaiseen pohjoissaksalaiseen tyyliin. Hän julkaisi vuonna 1674 Samuel Columbuksen runokokoelman "Odæ Sveticæ" teksteihin tehtyjä sävellyksiä sooloäänelle ja basso continuolle. Tässä kokoelmassa ilmestyi muun muassa Jacob Arrheniuksen virren ”Jeesus, parhain ystäväni” sävelmä, tekstiin ”Stämmen upp, i Sångarinnor, stämmer upp ett sorgespel” (Tröste-sång). Samassa kokoelmassa on myös Ruotsin kirkon virsikirjan virren 503 alkuteksti (Alt efter Guds behag).
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi Dübenin sävelmä, jolla lauletaan neljää virttä. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kaksi Dübenin sävelmää, joista toisella lauletaan kolmea virttä.
Dübenin sävelmä Suomen ev. lut kirkon virsikirjassa
Dübenin sävelmät Ruotsin kirkon virsikirjassa
Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi

Texasin moottorisahamurhaaja – uusi sukupolvi on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva ja se on jatko-osa vuoden 1990 elokuvalle "Leatherface: Texas Chainsaw Massacre III". Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Kim Henkel ja päärooleissa ovat Renée Zellweger, Matthew McConaughey, ja Robert Jacks, joka näyttelee elokuvassa Leatherfacea.
Juoni.
Elokuva alkaa, kun joukko nuoria ajaa autolla kohti Teksasia. Matkalla yksi nuorista jää pois toisten kyydistä huomattuaan loukkaantuneen miehen. Apuun tulee Vilmer Sawyer, joka taittaa niskat loukkaantuneelta. Hetken päästä Vilmer ajaa myös nuoren yli kolme kertaa, tappaen tämän. Tällä välin muut nuoret ovat saapuneet Sawyereiden talolle. Kaksi nuorista menee pahaa aavistamatta sisään. Leatherface tappaa toisen heistä ja ripustaa lihakoukkuun toisen, samalla tappaen tämän. Viimeinen selviytyjä joutuu Sawyereiden sukujuhlaan, jossa Vilmer polttaa yhden sukulaisen selän tappaen tämän. Elokuvan päähenkilö pakenee juhlista ja Leatherface sekä Vilmer lähtevät perään. Nuori pääse vanhan pariskunnan kyytiin, Leatherfacen yrittäessä samalla huitoa häntä moottorisahalla. Pariskunnan asuntoauto kolaroi kuitenkin (Leatherfacen huidottua kuljettajaa moottorisahalla). Elokuvan lopussa Leatherface ja Vilmer jahtaavat päähenkilöä lentokenttää pitkin ja Vilmerin pää osuu laskeutuvan lentokoneen propelliin tappaen tämän.
Amirkabirin teknillinen yliopisto

Amirkabirin teknillinen yliopisto (; , lyhenne "AUT") on Iranin pääkaupunki Teheranissa toimiva julkinen teknillinen yliopisto. Pääkampuksensa ohella yliopistolla on kolme sivukampusta Garmsarissa, Mahshahrissa ja Bandar Abbasissa. 
Alkujaan yleisyliopistona aloittanut oppilaitos on vuodesta 1958 lähtien toiminut teknillisenä yliopistona. Yliopistosta on käytetty myös nimitystä Teheranin polyteknillinen yliopisto, minkä yliopisto yhä julkituo kotisivullaan.
Yliopistossa on runsas 5 300 alempaa korkeakoulututkintoa suorittavaa ja runsas 8 200 tätä ylemmän tason opiskelijaa (maisteri- ja tohtoriopiskelijat). Noin 2 prosenttia opiskelijoista on ulkomailta. Yliopiston henkilökuntaan kuuluu runsas 520 henkeä, johon joukkoon lukeutuu 110 professoria. 
Yliopisto on useissa yliopistorankingeissa arvioitu arvostetuimpien iranilaisyliopistojen joukkoon kuuluvaksi. Shanghain yliopistorankingissa (2018) se sijoittui toiseksi parhaana iranilaisena yliopistona sijoille 401–500 (edellään ainoastaan Teheranin yliopisto). Espanjalainen Webometrics luokitteli yliopiston tammikuussa 2019 kansallisesti sijaluvulle 4 ja maailmanlaajuisesti sijalle 815. Iranin neljän kärkiyliopiston joukkoon ylsivät lisäksi Teheranin lääketieteellinen yliopisto ja Sharifin teknillinen yliopisto (Teheran), jotka Shanghain ehdokaslistalla löytyivät maailmanlistan sijaluokasta 501–600. Nämä neljä iranilaisyliopistoa ovat myös Lähi-idän 30 parhaan yliopiston joukossa.
Yilmaz Güney

Yilmaz Güney eli kurdiksi Yılmaz Güney (syntyjään turkiksi Yılmaz Pütün, 1. huhtikuuta 1937 – 9. syyskuuta 1984 Pariisi, Ranska) oli Turkin kurdeihin kuulunut elokuvaohjaaja, kirjailija ja näyttelijä.
Güney on maanviljelystä harjoittaneen kurdiperheen poika kaakkois-Turkista. Hän kirjoitti elokuvakäsikirjoitusten ohella romaaneja, novelleja ja poliittisia tekstejä ja aloitti uransa elokuvissa 1960-luvun Turkin suosittuna filmitähtenä. Ensi kerran hän joutui vankilaan vuonna 1961 julkaistuaan poliittisen runon. Guney ryhtyi ohjaamaan omia elokuvia 1960-luvun lopulla ja ehti tehdä niitä parikymmentä, vaikka istui vuodesta 1972 lähtien valtaosan ajastaan vankilassa poliittisista syistä.
Hänen elokuvansa "Toivo" ("Umut", 1970) on keskeinen Turkin uudemman polven elokuvan teos.
Güney voitti Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnon, Kultaisen palmun käsikirjoittamallaan ja vankilasta käsin ”ohjaamallaan” elokuvalla "Yol" (1982). Käytännössä filmin ohjasi Serif Gören Güneyn ohjeiden mukaan. Myös aiemman elokuvansa "Lauma" (Sürü, 1979) Güney teki vankilasta käsin Zeki Öktenin avulla. Viimeiset vuotensa hän vietti Turkin kansalaisuutensa menettäneenä maanpaossa Sveitsissä ja Ranskassa. Hän kuoli Pariisissa 47-vuotiaana 1984.
Tamara Nyman

Tamara Nyman (s. 17. kesäkuuta 1939 Suojärvi) on suomalaissyntyinen entinen valokuvamalli, joka teki 1960-luvun alkupuolella kansainvälistä uraa New Yorkissa ja Pariisissa yhdessä sisarensa Kecia Nymanin kanssa. Vuosina 1966–1971 hän oli avioliitossa Liechtensteinin ruhtinassukuun kuuluneen Albrecht Johannes Géza Augustinus Wilhelm Maria Prinz von und zu Liechtensteinin kanssa ja käytti arvonimeä Landskronin paronitar.
Tamara Nyman syntyi köyhän perheen esikoisena Raja-Karjalan Suojärvellä. Perhe tuli sodan sytyttyä evakkoina Mänttään, jossa syntyi seitsemän lasta lisää, toiseksi vanhimpana Kecia-sisko. Heidän isoisänsä oli venäläissukuinen, ja heidän isänsä työskenteli sähköasentajana Valmetilla. 
Tamara muutti heti sotien jälkeen sukulaisten luo Ruotsiin, jossa hän kävi koulunsa. Tukholmassa hänet löysi ranskalainen valokuvaaja Gilbert Roy, ja siitä lähti liikkelle tumman Tamaran kansainvälinen malliura. 
Vuonna 1958 Nymanin perhe lähti Suomesta siirtolaisiksi Kanadan Vancouveriin, ja pian Tamara pääsi mallintöihin Yhdysvaltoihin. 1960-luvun alkupuolella hän auttoi myös Kecia-sisaren mallinuran alkuun New Yorkissa. 1960-luvun keskivaiheilla Tamara Nyman sai paikan Chanelin muotitalosta Pariisissa, jossa hän asui vuonna 1962 New Yorkissa tapaamansa Liechtensteinin prinssi Albrechtin kanssa. Heidän vuonna 1966 solmittu avioliittonsa kesti viitisen vuotta, ja he saivat kaksi lasta, Tatianan (1965–2001) ja Albrechtin (s. 1967). He asuivat avioeroonsa asti Pariisissa, ja sittemmin Tamara Nyman on asunut Zürichissä, Sveitsissä.
Kristianstads IK

Kristianstads IK on ruotsalainen jääkiekkoseura Kristianstadin kaupungista Skånen läänistä. Se pelaa tällä hetkellä Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Kristianstads IK perustettiin vuonna 1966 ja se pelaa kotiottelunsa Kristianstads Ishallissa.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Grüner Ishockey

Grüner Ishockey on norjalainen jääkiekkoseura Oslosta. Joukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisjonissa. Joukkue pelasi kotiottelunsa Grünerhallenissa, jonka yleisökapasiteetti on 500.
Joukkue.
"(Tilanne 31. lokakuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Narvik Hockey

Narvik Hockey on norjalainen jääkiekkoseura Pohjois-Norjasta Narvikista. Joukkue pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Divisjonissa. Joukkue pelasi kotiottelunsa Nordkraft Arenassa jonka yleisökapasiteetti on 1 000.
Joukkue.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Mohamed Malas

Mohamed Malas, myös Mohammad Malas (, s. 1945 Kuneitra, Syyria) on tunnettu ja palkittu syyrialainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli elokuvantekoa Moskovassa (VGIK).
Malas on voittanut esimerkiksi kahdesti Karthagon elokuvajuhlen pääpalkinnon Kultaisen Tanitin ohjaustyöllään. Ensimmäisen kerran voitto tuli elokuvalla "Ahlam el Madina" ("Dreams of the City", 1984) ja toisen kerran elokuvalla "Al-Lail" ("The Night", 1992). Jälkimmäinen elokuva sisältyi esimerkiksi brittiläisen "The Guardian" -sanomalehden vuonna 2013 julkaisemalle kymmenen kautta aikojen parhaan arabialaisen elokuvan listalle.
Arabiemiraattien naisten jalkapallomaajoukkue

Yhdistyneiden arabiemiraattien naisten jalkapallomaajoukkue on Yhdistyneiden arabiemiraattien naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Arabiemiraattien jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Aasian-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 98. Sen historian paras rankingsijoitus on 73.
Arvi Karpov

Arvi Andreas Karpov (23. elokuuta 1924 Sammatsaari, Sortavalan maalaiskunta – 23. heinäkuuta 2007 Helsinki) oli ortodoksinen pappi ja kirjailija.
Arvi Karpov syntyi kalastajan perheeseen Laatokan Sammatsaaressa. Isän kuoltua keuhkotautiin perhe muutti Sortavalaan, missä perheen neljän lapsen äiti elätti itsensä ja lapsensa hierojana ja kupparina.
Sortavalassa Karpov tutustui Lavanoski-nimiseen entiseen everstiin, joka työkseen kunnosti huonekaluja. Häneltä Karpov oppi puolalaisia sotilasmarsseja, ja pian kaksikko esiintyi siellä, missä Karpovin äiti kävi hieromassa. He saivat laulustaan palkintojakin.
Kuuden tai seitsemän vuoden iässä Karpov siirtyi Valamon luostarin poikakouluun Valamon saarelle. Hänen parhaan ystävänsä oli pitänyt mennä sinne kouluun, mutta tämä oli hukkunut onkiessaan, ja paikka tuli nyt Karpoville. Karpovista tuli sittemmin eräs tuon poikakoulun tunnetuimmista kasvateista. Koulu toimi Ylösnousemusskiitalla eli Uuden Jerusalemin skiitalla.
Karpov menestyi koulussa hyvin ja suoritti viisi luokkaa priimuksena ja siirtyi sitten pääluostariin suorittamaan jatkoluokkia. Kun luostari sodan aikana siirtyi Heinävedelle, myös Karpov siirtyi sinne. Siinä vaiheessa hän johti luostarin kuoron toista kliirosia. Hänet oli ehditty jo kelpuuttaa noviisiksi, ja hän oli vakavasti suunnitellut jäävänsä luostariin pappismunkiksi, mutta sota ja evakkotaival muuttivat suunnitelmia. 
Sodan jälkeen Karpov ryhtyi opiskelemaan Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Hänen valmistuessaan oli vaara, että Uuden Valamon toiminta hiipuisi, hän erosi veljestöstä silloisen isä igumeni Nestorin siunauksella ja astui avioliittoon ennen papiksi vihkimistä. Karpov olisi alun perin halunnut opiskella kirkkomusiikkia. Hän valmistui seminaarista vuonna 1948 ja toimi sen jälkeen kanttorina ja uskonnonopettajana Joensuussa vuoteen 1951 saakka. Sinä vuonna hän meni naimisiin ja hänet vihittiin papiksi. Sen jälkeen hän työskenteli pappina Pielaveden ortodoksisessa seurakunnassa usean vuoden ajan.
Pisimpään Karpov työskenteli Helsingin ortodoksisessa seurakunnassa ensin uskonnonopettajana ja sitten sen toisena pappina.
Eläkkeelle hän jäi vuonna 1978 mutta toimi senkin jälkeen pitkään Helenan vanhainkodin pappina ja rippi-isänä. Eläkkeelle jäätyään hän myös toimi uskonnonopettajana vuoden ajan Suomalaisessa yhteiskoulussa.
Karpov kirjoitti useita kirjoja, muun muassa muistelmia lapsuutensa Valamosta.
Iranin naisten jalkapallomaajoukkue

Iranin naisten jalkapallomaajoukkue on Iranin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Iranin jalkapalloliiton alaisuudessa. Se ei ole koskaan edennyt maailman- tai Aasian-mestaruuskilpailuihin. Maaliskuussa 2019 sen sijoitus maailmanrankingissa oli 66. Sen historian paras rankingsijoitus on 48.
Marcel Gerbidon

Marcel Sylvain Marie Gerbidon (26. syyskuuta 1868 Pariisi – 29. lokakuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja. Gerbidon teki runsaasti yhteistyötä kollegansa Paul Armontin kanssa. Tyylilajiltaan Gerbidonin näytelmät edustavat usein komediaa. Hänen tuotannostaan tehtiin lukuisia filmatisointeja 1920–1950-luvuilla, kuten "L'École des cocottes" vuonna 1958.
Ganga

Ganga tai Gaṅgā on hindulainen jumalatar, pyhänä pidetyn Ganges-joen henkilöitymä sekä puhdistautumisen ja anteeksiannon jumalatar. 
Ganga tunnetaan monilla nimillä, ja hänet kuvataan usein kauniina ja oikeudenmukaisena naisena, joka ratsastaa jumalallisella olennolla nimeltä Makara. Jotkut Gangan varhaisimmista maininnoista löytyvät Rigvedasta, jossa hänet mainitaan "jokien pyhänä". Hänen tarinansa esiintyvät pääasiassa Vedan jälkeisissä teksteissä, kuten Ramayanassa, Mahabharatassa ja Puranassa. Ramayanassa Gangan kerrotaan olevan Himavatin esikoinen, Himalaja-vuoriston personifikaatio ja jumalatar Parvatin sisar. Muut tekstit kuitenkin mainitsevat hänen olevan lähtöisin Vishnun yhdestä jalasta. 
Ganga kuvataan joko kaksi- tai nelikätiseksi. Oikeassa kädessään hänellä on vesikannu, vasemmassa lootus. 
Legendat kertovat Ganga-jumalattaren laskeutuneen maan päälle kuninkaallisen ja viisaan Bhagirathan vuoksi. Mahabharatassa Ganga on Kurun kuningas Shantanun soturin Bhishman äiti. Legendoissa Ganga lentää Kuuhun ja tähtien täyttämään taivaanvahvuuteen.
Hindulaisuudessa Gangaa pidetään ihmiskunnan äitinä. Pyhiinvaeltajat upottavat sukulaistensa tuhkat Ganges -jokeen, jonka he katsovat tuovan nämä puhdistetut sielut lähemmäksi mokshaa, eli vapautumista elämän ja kuoleman kiertokulusta. Festivaaleja, kuten Ganga Dussehra ja Ganga Jayanti juhlitaan hänen kunniakseen useissa pyhissä paikoissa Gangesin rannoilla. Gangaa palvotaan myös Gautama Buddhan ohella Thaimaassa Loy Krathong -festivaalin aikana.
Mikko Viherjuuri

Mikko Ilmari Viherjuuri (s. 31. joulukuuta 1948 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös teatterinjohtajana. Viherjuuri on ohjannut Suomen Kansallisteatterissa, Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa sekä useissa muissa teattereissa ympäri Suomen. Hän on työskennellyt myös Yhdysvalloissa.
Ura.
Mikko Viherjuuren isä, mainostoimistoyrittäjä Matti Viherjuuri, oli toivonut pojasta yritykselleen jatkajaa, mutta poika valittiinkin Teatterikouluun. Mikko Viherjuuri opiskeli Suomen Teatterikoulussa 1968–1971. Ammattiuransa hän aloitti Kuopion Yhteisteatterista 1971, mitä seurasi kiinnitys Oulun kaupunginteatteriin 1972–1975. Vuosina 1975–1985 Viherjuuri toimi näyttelijänä ja ohjaajana Tampereen Työväen Teatterissa. Vuosina 1985–1987 hän johti Kuopion kaupunginteatteria, ja sen jälkeen ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi. Vuonna 1997 Viherjuuri alkoi johtaa Seinäjoen kaupunginteatteria. Pesti päättyi vuonna 2000, jolloin hän aloitti Tampereen Teatterin pääohjaajana.
Uransa alussa Viherjuuri toimi pääasiassa näyttelijänä: hän näytteli muun muassa teoksissa "Höpötintti", "Kullervo", "Nuori tohtori Finckelman" ja "Peter Pan".
Uran edetessä Viherjuuri suuntautui ohjaamiseen. Hänen teatteriohjauksiaan ovat muun muassa "Pirunnyrkki", "Hinta", "Tuhkimo", "Sukuvika" ja "Älä pukeudu päivälliselle". Viimeksi mainittu oli suuri menestys Tampereen Teatterissa: se sai 94 000 katsojaa 1990-luvun kuluessa. Ranskalaisfarssi teki paluun Tampereen Teatteriin 2014, silloinkin Viherjuuren ohjaamana.
Viherjuuren näytelmäkäsikirjoituksia ovat muun muassa "Naura nuori" (1972) ja "Pekka Pellen päivä" (1986). Lisäksi hän on kirjoittanut erinäisiä näytelmiä yhteistyössä Seppo Parkkisen kanssa, kuten "Prinsessa Ruusunen" (2003). Viherjuuri on kääntänyt koko joukon näytelmäkirjallisuutta, kuten Ray Cooneyn "It Runs in The Family", joka sai Viherjuuren kääntämänä nimekseen "Sukuvika". Se on esitetty useaan otteeseen teattereissa vuodesta 1994 alkaen, ja katsojia esityskerroille on kertynyt yhteensä yli 150 000. Cooneyn "Funny Money" sai Viherjuuren käännöksenä nimen "Riemurahat", näytelmän ensi-ilta oli Porin Teatterissa maaliskuussa 1995. Neil Simonin ja Burt Bacharachin musiikkinäytelmä "Promises, Promises" sai Viherjuuren kääntämänä nimekseen "Poikamiesboksi". Näytelmä sai ensi-iltansa Viherjuuren ohjaamana Tampereen Teatterissa syyskuussa 1999 ja katsojia 28 000.
Viherjuuren kääntämistä näytelmistä erityisen menestynyt on myös Cooneyn farssi "Out of Order", suomeksi "Hulvaton hotelli". Viherjuuri ohjasi sen Jyväskylän kaupunginteatteriin elokuussa 1995. Näytelmä sai 71 esityskertaa ja 27 000 katsojaa. Seinäjoella pari vuotta myöhemmin katsojia kertyi lähes saman verran. Musiikkinäytelmä "Punainen neilikka" näyteltiin Viherjuuren ohjaamana ja kääntämänä Tampereen Teatterissa syksyllä 2001, jolloin se sai lähes 40 000 katsojaa.
1970-luvulla Viherjuuri näytteli muutaman sivuosan suomalaisissa televisiotuotannoissa, kuten "Kämppä" (1970). Vuonna 1990 Viherjuurella oli Iivo Paasion rooli Maria Jotunin tekstiin perustuvassa avioliittodraamassa "Huojuva talo".
You’ll Never Lose This Love

You’ll Never Lose This Love oli osa Disneyn 2000 -luvulla tytöille suunnattua "Disney Princess Enchanted Tales" -sarjaa. Sarjaa julkaistiin muutaman osan verran suoraan DVD:lle, mutta se ei menestynyt ja lopetettiin. Bellelle omistettu jakso oli sarjan toisessa osassa Kingdom of Kindness. Sarjan jakso perustui "Kaunotar ja hirviö" -elokuvien hahmoihin ja heidän maailmaansa.
Juoni.
Tempuillaan Kippo saa linnan väen vihaiseksi ja karkaa linnasta. Rouva Pannun ja Belle lähtevät etsimään Kippoa jotta voisivat pyytää palaamaan linnaan ja lohduttaa. He löytävät Kipon joutuneena pulaan ja pelastavat tämän juuri viime hetkellä joesta. Belle opettaa Kipolle, että vaikka ihmiset olisivat joskus vihaisia he eivät silti lakkaa rakastamasta läheisiään. He palaavat linnaan, missä Belle pyytää Hirviötä olemaan ystävällisempi ja tämä pyytää Kipolta anteeksi.
Disney Princess Enchanted Tales.
Disney Princess Enchanted Tales oli Disneyn tytöille suunnattu animaatiosarja, mutta sen toteutuminen jäi vain muutamaan jaksoon ja sarja lopetettiin. Parhaiten sarja silti tunnetaan prinsessa Auroran jaksosta Keys to the Kingdom joka suomeksi tunnetaan nimellä "Hallussain on valtakunta" sekä prinsessa Jasminen jaksosta More Than A Peacock Princess, "En oo mikään riikinkukko".
Darunaviiri

Darunaviiri (C27H37N3SO7) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä HIV-infektion hoidossa. Darunaviiri kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Darunaviiri kuuluu lääkeaineryhmään nimeltä proteaasin estäjät. Se estää HI-viruksen proteaaseja pilkkomasta tiettyjä peptidejä. Näiden peptidien pilkkoutumisessa muodostuvat yhdisteet ovat olennaisia viruksen lisääntymiskyvylle. Darunaviiri sitoutuu entsyymin aktiiviseen keskukseen muodostamalla vetysidoksia entsyymin kanssa. Tällöin varsinaiset substraatit eivät pääse sitoutumaan. Lääkeaine on tehokas sekä HIV-1 että HIV-2-tyyppejä vastaan ja tehoaa usein myös muille lääkeaineille vastustuskykyisiin infektioihin. Darunaviiriä annetaan yhdistelmänä ritonaviirin tai kobisistaatin kanssa.
Haittavaikutukset.
Tyypillisimpiä darunaviirin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat ihottuma, huonovointisuus, oksentelu ja ripuli. Myös hepatiitti ja lipidiaineenvaihdunnan häiriöt ovat mahdollisia.