tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hamza Šahhata

Hamza Šahhata (s. 1908 Mekka, Hijaz, Saudi-Arabia – k. 1972) oli saudiarabialainen runoilija ja ajattelija.
Šahhata oli Jeddassa lapsuutensa viettänyt uranuurtaja, joka oli johtavia hahmoja 1900-luvun alkupuolella Hijazin kulttuurin heräämisessä. Toisen hijazilaisen runoilija Muhammad Hasan Awwadin ohella hän oli ensimmäisiä nykyaikaisia arabirunoilijoita. Hänet tunnetaan myös filosofisista teoksistaan, jotka käsittelevät eettisiä ja vapautta puolustavia aiheita, ja hänet tunnetaan taitavana kielenkäyttäjänä. Hän sai vaikutteita arabi-amerikkalaisesta kirjallisuudesta ja muun muassa Khalil Gibranilta.
Stasanor

Stasanor (, 300-luku eaa.) oli kreikkalainen sotilas joka palveli Aleksanteri Suurta. Hän oli kotoisin Kyproksen Soloista ja luultavasti Soloin hallitsijasuvun jäsen. 
Stasanor kuului Aleksanteri Suuren lähipiiriin ("hetairoi") vuodesta 332/331 eaa. alkaen. Stasanor sai tehtäväkseen vangita Arian kapinaan nousseen satraapin Arsakeen vuonna 328 eaa. Stasanor toi kapinallisen Aleksanterille kahleissa ja hänet nimitettiin Arian uudeksi satraapiksi. Myöhemmin Aleksanteri antoi Stasanorin hallitavaksi myös Drangianan. Kun Aleksanteri oli palaamasta Intian sotaretkeltään Stasanor saapui häntä vastaan Karmaniaan mukanaan suuri määrä kameleja ja muita kuormaeläimiä. Stasanor palasi maakuntaansa, mutta saapui taas Aleksanterin luokse tämän ollessa Susassa. Tällä kertaa Stasanorilla oli mukanaan persialaisia sotilaita, joita oli koulutettu Aleksanterin määräysten mukaan. Stasanor oli mukana Medeios Larissalaisen järjestämissä juhlissa, joiden jälkeen Aleksanteri sairastui ja myöhemmin menehtyi. Diadokit päättivät Babylonissa että Stasanor saisi jatkaa Arian ja Drangianan satraappina. Triparadisoksessa vuonna 321 eaa. Stasanor nimitettiin tärkeämmän Baktrian ja Sogdianan satraapiksi. 
Antigonos I:n ja Eumeneen välisessä sodassa Stasanor tuki ilmeisesti Eumenesta, mutta ei itse lähtenyt sotaan vaan lähetti ainoastaan joukkoja joita johti Stasandros. Vuoden 317 eaa. jälkeen Stasanorista ei tiedetä mitään. Seleukos I valtasi Baktrian vuonna 305 eaa., joko Stasanorilta tai tämän seuraajalta.
Dm3 ja Dm4

Dm3 ja Dm4 olivat Valtionrautateiden kiitojunissa käytössä olleita dieselmoottorivaunuja. Vaunuja tilattiin kymmenen kappaletta molempia sarjoja vuonna 1949. Vaunut valmisti Valmet vuosina 1952–1953. Myöhemmin Dm4-vaunuja tilattiin vielä neljä kappaletta lisää, ja ne valmistuivat vuonna 1954. Kaikki vaunut on sittemmin romutettu.
Dm4-vaunuissa oli moottori vaunun molemmissa päissä, Dm3-sarjassa toisen pään moottorin tilalla oli matkatavaraosasto. Vuosina 1956–1959 kaikki Dm3-sarjan vaunut muunnettiin Dm4-sarjan vaunuiksi lisäämällä niihin moottori matkatavaraosaston tilalle. Vaunu 1607 tuhoutui Kuurilan junaturmassa vuonna 1957.
Viljo Paula

Frans Vilhelm Palin, kirjailijanimeltään Viljo Paula (17. syyskuuta 1901 Tampere – 20. elokuuta 1981) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija. Paula kuului jäsenenä 1950-luvun alussa Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän johdolla kokoontuneeseen Mäkelän piiriin.
Kivenhakkaajana ja kaivosmiehenä työskennellyt Palin oli myös mallina kuvanveistäjä Väinö Rikhard Rautalinin vuonna 1934 valmistuneelle "Tampere"-veistokselle.
Palinin vanhemmat olivat kivenveistäjä Frans Edvard Palin ja Hilma (o.s. Laajala). Palinin puoliso oli Bertta Alina (o.s. Palonen) vuodesta 1921. Palin kävi kansakoulun. Hän työskenteli myös kaivertajana Näsin kiviteollisuus yhtiössä.
Visavuori

Visavuori on kuvanveistäjä Emil Wikströmin entinen taiteilijakoti ja ateljee, joka sijaitsee Vanajaveden etelärannalla Sääksmäen Tarttilassa Valkeakoskella. 
Wikström rakennutti ateljeensa vuosina 1893–1912. Aluksi paikalla oli vuosina 1893–1894 rakennettu karjalaistyylinen hirsirakennus, joka oli koko Suomen ensimmäinen erämaa-ateljee. Tässä rakennuksessa ateljee- ja asuintilat olivat samassa yhteydessä, mutta rakennus tuhoutui perustuksiaan myöten tulipalossa vuonna 1896, joten Wikström rakennutti tämän jälkeen erilliset asuin- ja ateljeerakennukset. 
Näistä ensimmäisenä valmistui kansallisromanttinen asuinrakennus vuonna 1902 ja vuosi sen jälkeen keskieurooppalaista rakennustyyliä edustava ateljee. Ateljeen yhteyteen Wikström suunnitteli myös tähtitornin ja Suomen ensimmäisen pronssivalimon. Wikström oli ensimmäinen suomalainen, joka oppi salaisena pidetyn pronssivalun taidon, ja hänen kauttaan saman taidon oppivat myös muut suomalaiset taidevalajat. Vuonna 1912 Wikström rakennutti ateljeeseensa laajennusosan, jonka yhteyteen valmistuivat myös talvipuutarha sekä urkuparvi Wikströmin veljen rakentamille uruille.
Visavuoren rakennukset ovat säilyneet 1900-luvun alun asussa, ja asuinrakennuksessa on myös alkuperäinen irtaimisto jäljellä. Suuri osa huonekaluista on ostettu Pariisista. Visavuori on vuodesta 1967 lähtien ollut yleisölle avoin museo, jonka omistaa vuonna 1966 perustettu Visavuoren museosäätiö.
Visavuoren alueella on myös Emil Wikströmin tyttärenpojan pilapiirtäjä Kari Suomalaisen tuotantoa esittelevä Kari-paviljonki, joka valmistui vuonna 1990 Emil Wikströmin entisen kasvihuoneen paikalle. Kari Suomalainen lahjoitti vuonna 1988 koko elämäntuotantonsa (yli 8 000 pilapiirrosta ja lisäksi maalauksia ja muita piirroksia) Visavuoren museosäätiölle.
Visavuoren taiteilijakoti ja ateljee ovat valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Pitkäjärvi (Rautjärvi)

Pitkäjärvi on kyläkokonaisuus nykyisessä Rautjärven kunnassa, käsittäen Innasennurkan ja Kaljusenkylän kyläalueet entisen Simpeleen kunnan alueelta. Kylien alueella on n. 300 asukasta.
Pitkäjärvi sijaitsee Rautjärven pohjoisosassa noin kuusi kilometriä kunnan keskustaajaman Simpeleen luoteispuolella.
Kylässä on useita pieniä järviä ja lampia. Pitkäjärven koulu on lakkautettu ja se toimii nykyisin Pitkäjärven toimintakeskuksena. Toimintakeskus on Innasennurkan-Kaljusenkylän ("In-Ka") kyläyhdistys ry:n omistuksessa. Kylän keskustan lisäksi asutusta on Innasennurkassa. 
Pitkäjärvellä asuu paljon yrittäjiä. Keskellä Pitkäjärveä on laavu-lato sekä lintutorni.
Nähtävyyksiä.
Etelä-Karjalan korkein maastonkohta ja samalla yksi merkittävistä näköalapaikoista sekä historiallinen rajapaikka Haukkavuori sijaitsee Innasennurkassa, Sarajärven pitkän lahden pohjukassa noin 8,5 kilometrin päässä Pitkäjärveltä. Myös Innasennurkassa sijaitsevan Koantaus-järven Iivanansaaressa on kalterijääkärin Jussi Reinikaisen hautakammio. 
Koantauksen rannalla sekä Rautjärven ja Ruokolahden välisen retkeilyreitin varrella sijaitsee Junkkarikämppä, josta käsin on helppo soutaa Iivanansaareen ja vaeltaa retkeilyreittä myöten Haukkavuorelle.
Pitkäjärveltä Kivijärven salmeen asti kulkee Suomen kauneimmaksi maitotieksi vuonna 1995 valittu tie (Kaljusenkyläntie).
Nautsijoki

Nautsijoki () on Luoteis-Venäjällä Murmanskin alueen Petsamon piirissä sijaitseva joki. Se saa alkunsa Ala-Nautsijärvestä (153 m mpy., 68°50’N, 29°00’E) ja laskee Venäjän ja Norjan rajalla Paatsjokeen, joka virtaa edelleen Barentsinmereen. Venäjän vesistörekisterin mukaan joen pituus on 32 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 539 neliökilometriä.
Joen alue kuului Suomeen (Petsamoon) ennen Pariisin rauhaa 1947. Lähellä joen suuta sijaitsi Suomen aikana Nautsin kylä.
Kari E. Turunen

Kari Ensio Turunen (8. helmikuuta 1948 Kitee – 19. joulukuuta 2020 Jyväskylä) oli suomalainen filosofi ja tietokirjailija. Hän toimi Kuopion yliopiston määräaikaisena filosofian apulaisprofessorina. Turunen oli Reijo Wileniuksen oppilaita ja oppiarvoltaan yhteiskuntatieteiden tohtori. Hänellä oli myös dosentuuri Jyväskylän yliopiston yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan filosofian laitoksella. Hän oli erikoistunut kasvatusfilosofiaan. Turunen keskittyi erityisesti myöhäisemmässä tuotannossaan myös filosofiseen antropologiaan ja filosofiseen psykologiaan. Hän painotti tuotannossaan ihmistuntemuksessa psykodynaamisen ajattelun ja -ymmärtämisen tärkeyttä. Muutoin hän edusti läheisesti suomalaista Erik Ahlmanista ja Sven Krohnista lähtenyttä filosofisen ihmistutkimuksen linjaa, jossa huomioidaan ihminen kokonaisvaltaisesti ajattelevana, tuntevana ja tahtovana olentona. Turusen tuotannon erityisyys tässä tutkimusperinteessä on ns. henkisen ihmiskäsityksen yhdistäminen psykodynaamiseen käsitykseen ihmisen sielunelämästä, joka on melkein poikkeuksetta unohdettu filosofisessa antropologiassa. Turunen on myös esitellyt tietoteoriassaan uudenlaisen, 'hahmollisen käsitteenmuodostuksen' idean. 
Turunen kirjoitti useita kansantajuisia filosofisia teoksia, jotka ovat käsitelleet erityisesti ihmisen olemusta ja arvoja. Hän oli myös ahkera kolumnisti (muun muassa Kriittisen Korkeakoulun Katsaus-lehdessä). Hänen tuotannossaan ovat olleet esillä myös muut filosofian alueet, esimerkiksi tieto-oppi ja filosofinen psykologia hahmotettuna ihmisen elämänkulun näkökulmasta. Varhaistuotannossaan Turunen oli tietyssä yhteydessä Rudolf Steinerin edustamaan filosofiseen tuotantoon, mutta väitöskirjastaan lähtien hän otti kriittistä ja arvioivaa etäisyyttä Steineriin ja kehittyi omintakeiseksi, useampia näkökulmia syntetisoivaksi ajattelijaksi. Myöhäisimmässä tuotannossaan Turunen yhdisti psykodynaamista käsitteistöä kristinuskon tulkintaan.
Kari Turunen

Kari Turunen voi tarkoittaa jotakuta seuraavista:
Kalela

Kalela on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan entinen erämaa-ateljee, joka sijaitsee Ruovedellä Näsijärven Pöytäselän rannalla noin kahdeksan kilometriä Ruoveden keskustasta itään. Gallen-Kallelan itse suunnittelema kelohonkarakennus rakennettiin 13 kirvesmiehen voimin vuosina 1894–1895. Rakennus on ulkomitoiltaan 18 × 18 metriä, ja sen harjakorkeus on 13 metriä. Gallen-Kallela asui Kalelassa perheineen vuosina 1895–1900, sitten kesällä 1905 ja viimeksi vuosina 1915–1921. Gallen-Kallela maalasi Kalelassa tärkeimmät "Kalevala"-aiheiset maalauksensa ja suunnitteli tekstiilit, huonekalut ja freskot vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljonkiin.
Kun Gallen-Kallela lähti Kalelasta syyskuussa 1921, rakennus jäi autioksi 15 vuoden ajaksi ja kärsi tällöin sekä luonnonvoimien että ihmisten aiheuttamia vaurioita. Gallen-Kallelan poika, taiteilija Jorma Gallen-Kallela, muutti perheineen Kalelaan kesällä 1937 ja käynnisti talossa korjaus- ja entisöintityöt, joiden ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1939. Jorma Gallen-Kallela kaatui talvisodan alkupäivinä Terijoella 1. joulukuuta 1939, mutta hänen aloittamaansa työtä jatkoivat hänen puolisonsa Pirkko Gallen-Kallela (1905–1999) ja myöhemmin tytär, sisustusarkkitehti Aivi Gallen-Kallela.
Kotimuseona toiminut Kalela oli avoinna yleisölle lähes joka vuosi vuodesta 1965 alkaen. Siellä järjestettiin jokavuotisia vaihtuvia kesänäyttelyitä, joissa esiteltiin eri taiteilijoiden tuotantoa. Sittemmin Kalela on suljettu yleisöltä.
Emut

Emut ovat Australiasta peräisin olevia lentokyvyttömiä lintuja, jotka muodostavat heimon Dromaiidae ja sen ainoan suvun "Dromaius". Nykyisin emuista on elossa vain yksi laji, emu ("Dromaius novaehollandiae").
Mustapikkuemu ("Dromaius ater"), joka oli noin puolet emun koosta, alkoi kuolla sukupuuttoon 1800-luvulla, jolloin merimiehet metsästivät sitä ruoaksi. Viimeinen mustapikkuemu kuoli vuonna 1822 Pariisissa.
Pikkuemu ("Dromaius baudinianus") eli pääasiassa Adelaiden lähellä olevalla saarella, jonne nykyinen emu asettui 1920-luvulla. Pikkuemu kuoli sukupuuttoon noin vuonna 1827 metsästyksen ja tulipalojen takia.
Amandla (täsmennyssivu)

Amandla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
IZArc

IZArc pakkausohjelma joka toimii Windows-käyttöjärjestelmissä. Ohjelma tukee useita pakkausformaatteja kuten: 7-ZIP, A, ACE, ARC, ARJ, B64, BH, BIN, BZ2, BZA, C2D, CAB, CDI, CPIO, DEB, ENC, GCA, GZ, GZA,
HA, IMG, ISO, JAR, HA, LIB, LZH, MDF, MBF, MIM, NRG, PAK, PDI, PK3, RAR, RPM, TAR, TAZ, TBZ, TGZ, TZ, UUE, WAR, XXE, YZ1, Z, ZIP ja ZOO.
Ohjelmasta on tehty myös versio IZArc2Go, jonka voi asentaa USB-tikulle.
Ominaisuudet.
IZArc on käännetty useille eri kielille, myös suomeksi.
Päätöslauselma

Päätöslauselma eli resoluutio on yleensä kirjallinen julkilausuma, jonka päättää ja julkaisee jonkin organisaation päättävä elin. Päätöslauselman sisältö voi koskea organisaatiosta riippuen mitä tahansa.
Useimmiten päätöslauselmat ovat kansainvälisten järjestöjen tai niiden toimielinten antamia. Esimerkkeinä muun muassa Yhdistyneet kansakunnat ja Euroopan parlamentti. Tällainen päätöslauselma on yleensä järjestön tai sen toimielimen painokas suositus jonkin asiaintilan tai lainsäädännön saattamiseksi päätöslauselmassa esitettyyn muotoon.
Myös yritysten johtoryhmät voivat laatia resoluutioita. Poliittisilla foorumeilla päätöslauselman on tarkoitus kuvata jonkin ongelman sisältö ja jonkin enemmistön ratkaisumalli siihen. Englannissa parlamentti voi julkistaa ei-sitovia resoluutioita asiakohdista, joista ei tehdä lakia tai asetusta. Yhdysvalloissa esimerkiksi perustuslain muutokset ja sodanjulistukset on julkaistu resoluutioina.
Amandla! A Revolution in Four-Part Harmony

Amandla! A Revolution in Four-Part Harmony on vuonna 2002 valmistunut dokumentti, joka käsittelee Etelä-Afrikan apartheidia vastustaneen kansanliikkeen musiikkia. Dokumentin nimi tulee xhosan- ja zulunkielen sanasta "amandla", joka tarkoittaa valtaa.
Elokuva käsittelee kronologisesti Etelä-Afrikan vapaustaistelua ja kertoo miten musiikkia käytettiin sen välineenä. Se sisältää historiallista arkistomateriaalia sekä muusikoiden, vapaustaistelijoiden ja muun muassa apartheidhallinnon poliisijoukkojen jäsenten haastatteluja.
Dokumentti voitti yhden Emmy-palkinnon ja lukuisia muita palkintoja eri elokuvafestivaaleilta ja -kilpailuista.
Bhimbetka

Bhimbetka on arkeologinen alue Intiassa, Madhya Pradeshin osavaltiossa. Se sijaitsee 45 kilometriä Bhopalista lounaaseen Vindhyavuorilla. Seitsemän kukkulan alueella on yli 500 hiekkakivistä kalliosuojaa, joihin on tehty kalliomaalauksia.
Vuonna 2003 UNESCOn maailmanperintökohteeksi hyväksytty alue muodostuu viidestä erillisestä maalausrykelmästä. Nämä edustavat kalliomaalausperinteitä mesoliittiselta kaudelta historialliselle ajalle. Lisäksi Bhimbetkassa on havaittu asutuksen jälkiä jo paleoliittiselta kaudelta. Varhaisimmat jäljet asutuksesta on luultavasti myöhäisestä Acheulin kulttuurista noin 100 000 vuotta eaa.
Löytöhistoria.
Intialainen arkeologi V. S. Wakankar löysi Bhimbetkan vahingossa vuonna 1958 (tai vuonna 1957). Hän oli matkalla Bhopaliin junalla, kun hän huomasi samantapaisia kivimuodostelmia kuin Ranskassa ja Espanjassa. Myöhemmin samana vuonna Wakankar saapui alueelle arkeologiryhmän kanssa ja he löysivät esihistorialliset kalliosuojat. Ensimmäiset maininnat alueesta ovat tosin jo vuodelta 1888, jolloin sen kerrottiin olevan buddhalainen kohde
Löytämisen jälkeen alueella on tehty monia kaivauksia. Vuonna 1972 Bhimbetkaan tehtiin laajamittainen ja systemaattinen tutkimus, josta on edelleen peräisin yksittäisten kallioiden nimeäminen arabialaisin numeroin. Kaivauksista on löydetty jatkuva kivikautinen kulttuuri Acheulin kulttuurista myöhäismesoliittiselle kaudelle. Kalliosuojista on kaivettu myös yhdet maailman vanhimmista kivimuureista ja -lattioista.
Maalaukset.
Bhimbetkan kalliomaalaukset on tehty pääosin punaisella ja valkoisella värillä. Keltaista ja vihreää väriä löytyy muutamasta piirroksesta, mutta nämä värit eivät olleet ilmeisesti niin kestäviä, sillä näillä värjätyt kohteet ovat huomattavasti haaleampia. Maalaukset on luultavasti tehty risuista tehdyillä siveltimillä ja väriaine on saatu magnesiumista, punaisesta hiekkakivestä, puuhiilestä, kasviuutteista ja hematiitista.
Maalaukset esittävät aluetta ympäröivän tiheän metsän eläimiä ja ihmisten jokapäiväistä elämää. Kuvissa on eläimiä, mytologisia hahmoja, kesytettyjä eläimiä, rattaita, vaunuja, muotoja, kuvioita, kirjoituksia, buddhalaisia symboleita sekä jopa tapahtumia, kuten taisteluita. Osa maalauksista koostuu vain muutamista kuvista, kun taas osassa niitä on jopa satoja. Kuvat vaihtelevat realistisista tyyliteltyihin ja kooltaan ne ovat noin viidestä senttimetristä lähes viisimetrisiin koko katon peittäviin eläinhahmoihin.
Bogointialainen puolustus

Bogointialainen puolustus on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:
codice_1 
Avaus on nimetty kehittäjänsä Jefim Bogoljubovin mukaan. Kolmannella siirrollaan valkea välttää Nimzo-intialaisen puolustuksen, ellei vastaa mustan siirtoon 3...Lb4+ siirrolla 4. Rc3
Bogointialaista puolustusta on käyttänyt muun muassa maailmanmestari Garri Kasparov.
codice_2
codice_3
codice_4
codice_5 "mustalla on kaksoissotilas"
codice_6
codice_7 "Kuningatarintialainen puolustus"
codice_8 "torjuttu Kuningatargambiitti" 
codice_9 "Nimzo-intialainen puolustus"
Larsenin avaus

Larsenin avaus on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
codice_1
Avaus on nimetty tanskalaisen suurmestarin Bent Larsenin mukaan, ja sitä kutsutaan myös nimellä Kuningartarfiancetto. Valkean tarkoituksena on antaa mustalle tilaa keskustasta ja hyökätä sivustoitujen lähettiensä avulla.
Muunnelmia.
Mustalla on useita keinoja kohdata Larsenin avaus. Usein käytettyjä jatkoja ovat:
codice_2
codice_3
codice_4
codice_5
Näistä ensimmäinen vähentää valkean lähetin vaikutusaluetta, kaksi ensimmäistä ottaa jalansijaa keskustasta, kolmas kehittää upseerin ja viimeinen tuottaa seuraavan aseman:
Ketsaalin pyrstösulka

Ketsaalin pyrstösulka eli quetzalli tarkoittaa keskiamerikkalaisen trogonilintuihin kuuluvan mayaketsaalin ("Pharomachrus mocinno") pyrstön pitkiä ja koristeellisia sulkia. Niillä on ollut rooli muinaisissa mesoamerikkalaisissa intiaanikulttuureissa.
Paitsi että pyrstösulat olivat arvokasta kauppatavaraa, ne olivat myös mitta, johon verrattiin, ja joiden kaltaisia asioita elämältä toivottiin. Suurten jumaluuksien ja suurten päälliköiden olemus oli verrattavissa kvesaalin pyrstösulkiin, quetzalleihin.
Pyrstösulkien mukaan on nimetty myös Guatemalan rahayksikkö quetzal.
Wienin etnologisessa museossa on Montezuman alkuperäinen quetzallipäähine, jonka kopio on Meksikon antropologisessa museossa.
John Kuck

John Kuck (27. huhtikuuta 1905 Wilson, Kansas – 21. syyskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
John Kuck voitti kuulantyönnön olympiakultaa Amsterdamin 1928 kisoissa. Alkukilpailun kolmannella kierroksella hän työnsi tuloksen 15,43, jolla hän oli alkukilpailun jälkeen kolmantena. Loppukilpailun toisella eli koko kilpailun viidennellä kierroksella hän työnsi ME-tuloksen 15,87. Se on edelleenkin ainoa olympiakisoissa tehty miesten kuulantyönnön maailmanennätys. Jo vuoden 1928 keväällä hän oli työntänyt maailmanennätyksen ylittävät tulokset 15,55 (Fresnossa 28. huhtikuuta 1928) ja 15,59 (Los Angelesissa 5. toukokuuta 1928), mutta jostain syystä näitä ei kirjattu virallisiksi ME-tuloksiksi.
Kuck oli myös hyvä keihäänheittäjä. Hän teki Lappeenrannassa 1926 Yhdysvaltain ennätyksen 65,63, joka oli sen vuoden maailmantilaston kärkitulos.
Leo Sexton

Leo Sexton (27. elokuuta 1909 Danvers, Massachusetts – 6. syyskuuta 1968 Perry, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
194-senttinen Leo Sexton aloitti korkeushyppääjänä ja teki ennätyksekseen 190, mutta hän siirtyi kuulantyöntäjäksi ja voitti olympiakultaa Los Angelesin 1932 kisoissa, jossa hänen työntönsä kantoivat 15,60, 15,58, 15,77 (joka oli jo parempi kuin hopeamitalistin lopputulos), 15,94, 15,37 ja 16,00 metriä. Myöhemmin samana vuonna hän työnsi ME-tulokset 16,14 ja 16,16, jälkimmäisen syntymäpäivänään.
Luettelo Idän assyrialaisen kirkon patriarkoista

Assyrian patriarkka tai assyrialainen patriarkka on Idän assyrialaisen kirkon päämies.Ennen assyrialaisen kirkon patriarkkojen pääkeskus oli Mosulissa, Irakissa. Nykyinen patriarkka, Mar Dinkha IV, asuu maapaossa Chicagossa. 
Idän assyrialaisen kirkon patriarkka käyttää arvo nimeä Mar. Mar tarkoittaa syyriankielellä "Isä"ä. 
Seleucia-Ctesiphonian katolikokset ja Idän assyrialaisen kirkon patriarkat.
"Efesoksen kirkolliskokous päätti vuonna 431 ettei se hyväksyisi Idän assyrialaista kirkkoa sen nestoriolaisuudesta".
"(Mar Theodossious siirsi patriarkan istuimen Bagdadiin.)"
"( Mar Yab-Alaha siirsi patriarkan istuimen Tabriziin.)"
"(Mar Shimun II, siirsi patriarkan istuimen Mosuliin.)"
"(Mar Shimun VII, siiri patriarkan istuimen Alkoshiin.)"
"Vuonna 1552 kilpaileva Kaldealainen katolilainen patriarkka valittiin"
"'Vuonna 1610 Mar Eliyya VIII, liitti kirkon läheisiin suhteisiin Roomalaiskatolilaisen kirkon kanssa."
95 Mar Eliyya IX (1617–1660)
patriarkka Eliyya X to Eliyya XIII:sta lähtien kirkko liittyi yhteen Rooman kirkon kanssa. 
99 Mar Eliyya XIII Isho-Yab (1778–1804)
"Vuonna 1804 Idän assyrialainen kirkko Alqoshissa patriarkka Youhanan VIII Hormez (virassa 1830–1838) päätti hyväksyä Kaldean katolilaisen kirkon vallan. 
"Vuonna 1681 Mar Shimun XIII Denkha Qochanissa rikkoi välinsa kokonaan Rooman kirkon kanssa. Vatikaani valitsi oman patriarkan Kaldean katolilaisen kirkosta. 
"(Mar Shimun XIII Dinkha siirsi patriarkan istuimen Mosuliin.)"
"( Mar Shimun XXIII Eshai joutui lähtemään Mosulista maapakoon Chicagoon, Yhdysvaltoihin)"
"Kirkon hajaannus vuonna 1964 koska kilpaileva patriarkka Mar Thoma Darmo julistit itsenä patriarkaksi Bagdadissa."
Eliica

Eliica (Electric Lithium-Ion Car) on Japanilaisen Keion Yliopiston professori Hiroshi Shimizun luoma tulevaisuuden loistoauto. Se kulkee kahdeksan moottoroidun pyörän voimin ja jokaisessa renkaassa on levyjarru sekä lataava jarrutusjärjestelmä. Kokonaisteho on 470 kilowattia ja päästöjä kertyy 0 hiilidioksidikiloa. 
Eliican kevyemmän mallin huippunopeus on 370 kilometriä tunnissa ja litium-akkujen antama täysi toimintamatka sen pienemmillä akuilla on 200 kilometriä. Suuremmilla akuilla huippunopeus jää 190 km/h, mutta toimintamatka kasvaa 320 kilometriin. Auto painaa 2 400 kg ja siinä on tilaa kuljettajan lisäksi kolmelle hengelle. 
Suurempien akkujen kapasiteetti on 55 kWh, joten täydellä teholla autoa ei voi pitkään käyttää. Nykyisen mallin rakentaminen yksittäistyönä maksaa arviolta 300 000 dollaria, josta puolet johtuu akkukustannuksista. Tiedossa ei ole, paljonko kyseinen auto maksaisi, jos sitä tuotettaisiin esimerkiksi 100 000 kappaleen erä.
Hans Woellke

Hans Woellke (18. helmikuuta 1911 – 22. maaliskuuta 1943) oli saksalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Hans Woellke voitti kuulantyönnön olympiakultaa Berliinin 1936 kisoissa tuloksella 16,20. Hän työnsi voittotuloksen viidennellä kierroksella ja ohitti toiselta kierrokselta lähtien kilpailua johtaneen Suomen Sulo Bärlundin.
Vuonna 1936 Woellke työnsi Euroopan ennätykset 16,54 ja 16,60. Pariisin EM-kisoissa 1938 hän sai pronssia.
Woellke oli ammatiltaan poliisi. Sodan aikana hän kuului SS-joukkoihin, ja valkovenäläiset partisaanit hirttivät hänet Guba-nimisessä kylässä 1943.
Wilbur Thompson

Wilbur Marvin Thompson (6. huhtikuuta 1921 Frankfort, Etelä-Dakota – 25. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
”Moose” Thompson sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 1948 toiseksi Jim Delaneyn jälkeen. Lontoon olympiakisoissa Thompson voitti Yhdysvaltain kolmoisvoittoon päättyneessä kisassa kultaa työnnettyään toisella kierroksella ennätystuloksensa ja olympiaennätyksen 17,12 metriä.
Thompson kuoli 25. joulukuuta 2013, 92-vuotiaana.
Bill Nieder

William (Bill) Nieder (10. elokuuta 1933 Hempstead, New York – 7. lokakuuta 2022 Angels Camp, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Bill Nieder saavutti kuulantyönnössä olympiahopeaa Melbournen 1956 kisoissa. Vuonna 1960 hän paransi kolme kertaa maailmanennätystä ja ylitti ensimmäisenä kuulantyöntäjänä 20 metrin rajan 12. elokuuta 1960 Walnutissa. Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa hän jäi neljänneksi tuloksella 18,84 mutta pääsi silti kisoihin, kun vuokraamallaan vesitasolla ja autokyydillä kesken kisan karsintoihin ehtinyt ja siellä kolmanneksi sijoittunut Dave Davis loukkaantui ennen olympialaisia. Rooman olympiakisoissa Nieder voitti kultaa työnnettyään viidennellä kierroksella tuloksen 19,68.
Vuonna 1961 Nieder yritti ammattilaisnyrkkeilijän uraa mutta tuli tyrmätyksi ensimmäisen ja ainoan ottelunsa ensimmäisessä erässä.
Bill Fagerbakke

William Mark ”Bill” Fagerbakke (s. 4. lokakuuta 1957 Fontana, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Nuorena hän pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa.
Näyttelijäuransa 1980-luvulla aloittanut Fagerbakke on esiintynyt enimmäkseen sivurooleissa televisiosarjoissa ja elokuvissa kuten "Kylmä rinki", "Saman katon alla", "Heroes" ja "Maalla on mukavaa". Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan televisiosarjoista "Coach" ja "Paavo Pesusieni". Hän on myös esittänyt Marshall Eriksenin isää tilannekomediasarjassa "Ensisilmäyksellä".
Buduaari

Buduaari tai budoaari (ranskaksi "boudoir") tarkoittaa pientä huonetta tai salonkia, jossa nainen viimeistelee pukeutumistaan tai ottaa vastaan lähimpiä ystäviään. Oikeinkirjoitusasun vaihtelu selittyy sanan alkuperän mukaan. U:lla kirjoitettu asu kuvaa sanan ääntämystä ranskassa, o-asuinen muoto taas sen oikeinkirjoitusta ruotsissa. Siinäkin toinen tavu äännetään ranskan mukaisesti lähinnä u:na. 
Sana "boudoir" on ajoitettu ranskan kielessä vuoteen 1740. Se on johdettu verbistä "bouder", joka tarkoittaa huonolla tuulella olemista, mököttämistä. Silloinen merkitys kuuluu suomeksi: ”huone, jonne voi vetäytyä mököttämään”. Pian kuitenkin korostui mielentilan sijasta vetäytyminen. Sanan nykymerkitys kuuluu: ”naisen pieni ja tyylikäs salonki”. Esimerkiksi Guy de Maupassant käytti sanaa tässä merkityksessä. 
Buduaarin nykyvastine on lähinnä pukeutumishuone. Korsettimuodin aikana buduaari oli yksityinen tila, paikka jossa naiset saattoivat oleskella kevyemmin nyöritettyinä ja käyttää mukavampia ja kevyempiä asuja kuin tiloissa, jonne saattoi tulla vieraita. Buduaari sijaitsi tavallisesti talon rouvan tai pariskunnan makuuhuoneen vieressä. Sellainen saattoi kuulua myös edustustiloihin, esimerkiksi tanssi- ja ruokasalien läheisyyteen, kuten 1800-luvun lopussa Berliiniin rakennetussa Strousbergin modernissa kaupunkipalatsissa. 
Tunnettuja buduaareja.
Tunnetaan myös kokonainen rakennus, joka on nimetty buduaariksi. Se sijaitsee Versailles'n palatsin maille rakennetussa Kuningattaren kylässä ("Hameau de la Reine"), joka rakennettiin 1700-luvun lopulla Marie-Antoinettelle pakopaikaksi palatsin paineista. Kokonaisuuteen kuuluu kaikkiaan tusinan verran rakennuksia, kuten kuningattaren talo, buduaari, vesimylly, kyyhkyslakka ja vartijan talo.
Sinipunainen buduaari eli Liila oleskeluhuone kuului Venäjän viimeiselle keisarinnalle, Aleksandra Fjodorovna Romanoville. Se sijaitsee Pietarissa Aleksanterin palatsin vasemmassa siivessä. Huoneen seinät oli päällystetty syreenin värisellä ranskalaisella silkillä. Matot, verhot, huonekalut ja jopa kiinalaisten maljakoiden syreenit ja orkideat olivat hiukan vaaleamman sinipunaisia, kuten myös pianoa peittävä liina. Aleksandran väitetään valinneen värityksen Nikolailta saamansa syreeninoksan mukaiseksi.
Dallas Long

Dallas Long (13. kesäkuuta 1940 Pine Bluff, Arkansas – 10. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.
Dallas Long tuli kuulantyöntäjänä kansainvälisestikin tunnetuksi jo ennen 18-vuotissyntymäpäiväänsä, kun hän toukokuussa 1958 työnsi 5,44 kg:n juniorikuulalla tuloksen 21,10 ja miesten kuulalla tuloksen 18,60, joka jäi vain 65 cm maailmanennätyksestä. Vuosina 1959–64 hän paransi maailmanennätystä seitsemän kertaa menettäen sen välillä Parry O'Brienille ja Bill Niederille. Vuonna 1962 hänestä tuli kaikkien aikojen toinen 20 metrin ylittäjä. Viimeisen maailmanennätyksensä 20,68 hän työnsi Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton maaottelussa Los Angelesissa 25. heinäkuuta 1964.
Rooman 1960 olympiakisoissa 193-senttinen Long sai pronssia ja varmisti Yhdysvalloille ylivoimaisen kolmoisvoiton: paras eurooppalainen hävisi Longille toista metriä. Uransa päätöskilpailussa Tokion 1964 olympialaisissa Long voitti kultaa tuloksella 20,33.
Ammatiltaan Long oli hammaslääkäri. Hän esiintyi oikeudessa todistajana Los Angelesissa 1991 tapahtuneessa Rodney Kingin pahoinpitelytapauksessa.
Takk...

Takk… () on islantilaisen Sigur Rós yhtyeen neljäs kokopitkä studioalbumi. Ensimmäiset singlet ”Glósóli” ja Sæglópur" julkaistiin 15. ja 16. elokuuta 2005. Seuraava single ”Hoppípolla” julkaistiin 28. marraskuuta samana vuonna. 
Takk… myi julkaisuaan seuranneena viikkona Yhdysvalloissa 30 000 kappaletta, ja sitä on myyty Britanniassa yli 100 000 kappaletta. Maailmanlaajuisesti myytyjen levyjen lukumäärä kohoaa yli 800 000:een.
Takk…:in kaikista singleistä on myös tehty musiikkivideot, joista kaikki toimivat ikään kuin lyhytelokuvina kertoen jokainen itsenäisen tarinan. 
Toinen single, Sæglópur, laajennettiin myös saman nimiseksi EP:ksi. Tämä EP sisälsi myös kolme uutta kappaletta, joiden sanotaan olevan jotain Ba Ba Ti Ki Di Do:n, untitled #9 (Vaka EP:ltä) ja Glósólin lopun väliltä. Takk…:in kaikki kolme musiikkivideota ovat mukana EP:llä erillisenä DVD:nä.
Toisin kuin Takk…:ia edeltäneellä ():llä, suurin osa levyn sanoituksista on islantia. Sigur Rós ei ole kuitenkaan unohtanut myöskään vonlenskaa; kappaleet "Andvari", "Gong", "Mílanó" ja "Sé lest” on laulettu kokonaan vonleskaksi ja esimerkiksi ”Hoppípolla”:n nimi on vonleskaa. 
BBC käyttää ja on käyttänyt useita Takk…:in kappaleita erilaisissa mainoksissa ja ohjelmissa. Levyn raitoja on mahdollista kuulla myös useissa amerikkalaisissa TV-sarjoissa, esimerkiksi Greyn anatomiassa.
Sigur Rós voitti kolme palkintoa vuoden 2006 islantilaisessa Music Awardsissa; paras albumi, paras vaihtoehtoinen yhtye ja paras rockalbumi.
Technotronic

Technotronic oli belgialainen elektronista musiikkia tekevä yhtye. Yhtyeen suurin suosio ajottui 1980-luvun loppuun ja 1990-luvun alkuun.
Yhtyeen keulahahmo oli Jo Bogaert, oikealta nimeltään Thomas De Quincey. Muita yhtyeen jäseniä sen elinkaaren aikana olivat MC Eric eli Eric Martin (s. 1970, Wales), Ya Kid K eli Manuela Kamosi (s. 1973 Zaire), Réjane ”Reggie” Magloire, Melissa Beckford ja Daisy Dee Rollocks.
Yhtyeen läpimurtohitti oli vuonna 1988 julkaistu ”Pump Up the Jam”, joka nousi monissa maissa listaykköseksi. Technotronic levytti kappaleen uudelleen vuonna 1998 "D.O.N.S"-yhtyeen kanssa.
Muita tunnettuja kappaleita yhtyeeltä ovat muun muassa; ”Get Up!”, ”Move That Body” ja ”Hey Yoh, Here We Go”.
Aladár Valmari

Aladár Valmari (13. tammikuuta 1922 Porvoo – 4. kesäkuuta 1993 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut kirjailija ja taidearvostelija. Kartanpiirtäjänä työskennellyt Valmari kuului jäsenenä 1950-luvun alussa Tampereen kaupunginkirjaston johtajan Mikko Mäkelän johdolla kokoontuneeseen Mäkelän piiriin.
Valmarin muistiinpanoista koostuneet kalenterit olivat tärkeä lähde Yrjö Varpion Väinö Linna -elämäkertateokselle "Väinö Linnan elämä" (2006). Näissä kalentereissa Valmari kuvasi usean vuoden ajalta kokemuksiaan Väinö Linnasta ja kertoi muun muassa heidän yhteisistä käynneistään taidenäyttelyissä ja elokuvissa.
Deutsche Reichsbahn

Deutsche Reichsbahn, lyh. DR oli vuonna 1924 perustettu tasavaltaisen Saksan ja kansallissosialistisen Saksan valtiollinen rautatieyhtiö, josta tuli Saksan demokraattisen tasavallan rautatiet Itä-Saksaa perustettaessa 1949.
DR oli Itä-Saksan suurin työnantaja ja sen omisti liikenneministeriö ja liikenneministeri oli yhtiön johtajana 1954-1989. Sen pääkonttori sijaitsi lähellä Berliinin muuria osoitteessa Voßstraße 33. DR oli jaettu direktoraatteihin "(Reichsbahndirektionen)" joita oli Berliinissä, Cottbusissa, Dresdenissä, Erfurtissa, Greifswaldissa, Hallessa, Magdeburgissa sekä Schwerinissä. Mitropa tuotti yhtiölle ravintolapalvelut asemilla sekä ravintolavaunuissa.
DR:n kalusto oli vanhentunutta ja höyryveturit otettiin pois käytöstä vasta vuonna 1988. Junat olivat usein täysiä ja lippujen hinnat olivat alhaalla. 70-luvun alkupuolella vain pieni osa maan rautateistä oli sähköistetty, mutta 80-luvulla tapahtunut energian hinnannousu nopeutti rautateiden sähköistämistä. 
DR yhdistyi Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Deutsche Bundesbahniin ja syntyi Deutsche Bahn 1994.
Jelena Nikolajeva

Jelena Nikolajevna Nikolajeva (, s. 1. helmikuuta 1966 Tšuvassia, Neuvostoliitto) on venäläinen kävelijä, joka voitti olympiakultaa ja maailmanmestaruuden.
Neuvostoliittoa edustanut Nikolajeva sijoittui Rooman MM-kisoissa 1987 10 kilometrin kävelyssä viidenneksi ajalla 44.54. Neljä vuotta myöhemmin Sevillan sisäratojen MM-kisoissa hän oli viides 3 000 metrin ratakävelyssä ajalla 12.09,40. Hän voitti olympiahopeaa Barcelonan olympialaisissa 1992 10 kilometrillä ajalla 44.33. Vuonna 1993 hän voitti kultaa Toronton sisäratojen MM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 11.49,73 ja käveli Stuttgartin ulkoratojen MM-kisoissa 10 kilometrillä seitsemänneksi ajalla 43.47 ja kävelyn maailmancupissa kolmanneksi samalla matkalla. 1994 hän voitti EM-pronssia Helsingin EM-kisoissa ja 1995 käveli toiseksi kävelyn maailmancupissa ja kolmanneksi Göteborgin MM-kisoissa ajalla 42.20.
Nikolajeva voitti olympiakultaa Atlantan olympialaisissa 1996 10 kilometrillä ajalla 41.49. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ateenan MM-kisoissa 10 000 metrin ratakävelyssä yhdeksänneksi ajalla 45.01,90. Hän voitti 1998 Hyvän tahdon kisoissa kultaa 10 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1999 hän käveli kävelyn maailmancupissa 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi ajalla 1.28.23 ja Sevillan MM-kisoissa samalla matkalla kahdenneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli viides kävelyn Euroopan cupissa ajalla 1.28.20 ja Münchenin EM-kisoissa 2002 toinen samalla ajalla. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui kävelyn maailmancupissa neljänneksi.
Nikolajeva voitti vuonna 2003 kävelyn Euroopan cupin 20 kilometrillä ajalla 1.26.22. Myöhemmin samana vuonna hän voitti MM-kultaa Pariisin MM-kisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti kävelyn maailmancupin, mutta sijoittui Ateenan olympialaisissa seitsemänneksitoista.
Fiona May

Fiona May (s. 12. joulukuuta 1969, Slough, Englanti) on Isoa-Britanniaa ja Italiaa edustanut pituushypyn olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Fiona May voitti synnyinmaataan Isoa-Britanniaa edustaen juniorien sarjassa pituushypyn Euroopan mestaruuden 1987 ja maailmanmestaruuden 1988. Ensiesiintyminen aikuisten arvokisoissa Soulin 1988 olympialaisissa toi tulokseksi kuudennen sijan.
May avioitui seiväshyppääjä Gianni Iapichinon kanssa ja edusti Italiaa vuodesta 1994. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa – pronssia – May saavutti Helsingin EM-kisoissa 1994. Tuon kisan viisi parasta hyppääjää olivat vaihtaneet jossain vaiheessa kansalaisuuttaan – yksi Saksan jälleenyhdistymisen ja yksi Neuvostoliiton hajoamisen seurauksena sekä kolme muutettuaan toiseen maahan. Göteborgin MM-kisoissa 1995 May hyppäsi finaalin ensimmäisellä kierroksella tuloksen 693, jota kukaan muu kilpailija ei pystynyt ylittämään. Voittotuloksen 698 May hyppäsi viimeisellä kierroksella 4,3 m/s:n myötätuulessa.
Atlantan 1996 olympialaisissa May sai hopeaa hypättyään 702 ja hävittyään Nigerian Chioma Ajunwalle 10 cm. Kaksissa seuraavissa MM-kisoissa May sai pronssia ja hopeaa ja Budapestin EM-kisoissa 1998 hopeaa. Sydneyssä 2000 hän sai jälleen olympiahopeaa 7 cm Saksan Heike Drechslerille hävinneenä.
Toisen ulkoratojen maailmanmestaruutensa May sai Edmontonissa 2001. Hänen kauden paras tuloksensa ennen kisoja oli vain 679, mutta karsinnassa hän hyppäsi 680 ja finaalin kolmella ensimmäisellä kierroksella 686 myötätuulessa, 697 tilastokelpoisessa tuulessa ja 702 2,6 m/s:n myötätuulessa. Viimeksi mainittu säilyi voittotuloksena, kun Venäjän Tatjana Kotova hyppäsi parhaallaan 701.
Vuonna 2002 May vietti äitiyslomaa. Hän palasi vuosiksi 2003–2005 vielä kilpakentille, mutta paras saavutus oli yhdeksäs sija Pariisin MM-kisoissa 2003.
Sisäratojen maailmanmestaruuden May voitti Pariisissa 1997.
Kolmiloikassa May kilpaili ensimmäisen kerran 1998 ja hyppäsi heti Italian halliennätyksen 14,56. Ulkoradoilla hän hyppäsi ennätyksekseen 14,65, joka silloin oli Italian ennätys.
Lamma

Lamma (), tunnetaan myös nimellä Pok Liu Chau () tai yksinkertaisesti Pok Liu, on Hongkongin kolmanneksi suurin saari ja osa Islandsin piiriä.
Lammalla on noin 6 500 asukasta. Se on ollut alun perin kalastajayhteisö, mutta siitä on sittemmin tullut suosittu turistikohde, joka tunnetaan rannoistaan, mereneläviä tarjoilevista ravintoloistaan ja patikointimahdollisuuksistaan.
Maantiede ja luonto.
Lamma on Hongkongin kolmanneksi suurin saari Lantaun ja Hongkongin saaren jälkeen. Sen pinta-ala on 13,85 neliökilometriä. Lammalla ja läheisillä Po Toi -saarilla oli yhteensä 6 724 asukasta vuonna 2021. Heistä lähes kaikki asuivat Lammalla, sillä Po Toin asukasluku on noin sata. Saarella on kaikkiaan 19 kylää, mutta näistä huomattavia ovat vain saaren pohjoisosassa oleva suurin kylä Yung Shue Wan ja saaren itäpuolella oleva pienempi Sok Kwu Wan. Näiden välillä kulkee seitsemän kilometrin mittainen kävelyreitti.
Saaren asutus on keskittynyt sen pohjoisosaan, eteläosa puolestaan on vuoristoisempi. Lamman korkein kohta on 353 metrin korkuinen Mount Stenhouse.
Lamman saarella Sham Wanissa sijaitsee Hongkongin ainoa tunnettu uhanalaisen liemikilpikonnan pesimäpaikka.
Historia.
Lamma on Hongkongissa merkittävä arkeologinen kohde. Löydösten perusteella siellä on ollut ihmisasutusta jo 5 000 vuotta sitten neoliittisella kaudella, varhaisemmin kuin muualla Hongkongin alueella. Erityisesti pronssikautista esineistöä on löytynyt saarelta runsaasti. Se liitettiin Brittiläiseen Hongkongiin vuonna 1898. Toisen maailmansodan aikaan japanilaiset käyttivät Lo So Shingin kylää laivastotukikohtana ja suunnittelivat säilyttävänsä saarella olevissa luolissa pikaveneitä itsemurhahyökkäyksiin, joskaan nämä suunnitelmat eivät toteutuneet.
Saaren perinteinen elinkeino on ollut kalastus. Sen asukkaista suuri osa on viiden alun perin Guangdongista lähtöisin olevan suvun jälkeläisiä. Lauttaliikenteelle soveltuvien laiturien rakentaminen Yung Shue Waniin ja Sok Kwu Waniin 1960-luvulla avasi saaren ulkopuolisille vierailijoille. Sen jälkeen saarelle on asettunut asumaan myös ulkomaalaisia. Noin kolmannes saaren asukkaista on syntynyt ulkomailla, ja etenkin Yung Shue Wanissa on huomattava ulkomaalaislähtöisten yhteisö. Teollisuutta saarella edustaa vuonna 1978 rakennettu voimalaitos, jonka lisäksi siellä sijaitsee Hongkongin ensimmäinen tuulivoimala.
Saaren pohjoispuolella tapahtui vuonna 2012 laivaonnettomuus, jossa kaksi lauttaa törmäsi toisiinsa. Toinen lautoista upposi, ja 39 ihmistä kuoli.
Riemann

Riemann on saksalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Lauttasaarensalmi

Lauttasaarensalmi () on Suomenlahdessa sijaitseva salmi, joka yhdistää Seurasaarenselän Lauttasaarenselkään Helsingissä. Noin kahden kilometrin pituinen pohjois–eteläsuuntainen salmi erottaa Lauttasaaren manner-Helsingistä. Lauttasaaren itäosaan 2000-vuosikymmenellä valmistunut asuinalue sijaitsee osittain salmen tulvinnalle alttiilla alueella. Alueelle on viime aikoina rakennettu myös muun muassa yksi saaren neljästä venesatamasta. Kantakaupungin puoleisella salmen rannalla sijaitsee Länsisatama. Kapeimmillaan salmi on Salmi­­saaren kohdalla, vain noin 320 metriä. 
Salmen yli johtaa kaksi siltaa, sen kapeimmalla kohdalla oleva Lauttasaaren silta sekä salmen pohjois­pään ylittävä Länsiväylään kuuluva Lapinlahden silta. Lautta­saaren silta rakennettiin alun perin vuonna 1935. Se teki tarpeettomaksi Lauttasaaren ja manner-Helsingin välisen lauttaliikenteen, jonka mukaan saari oli saanut nimensä. Alku­peräinen silta korvattiin nykyisellä vuonna 1969, neljä vuotta sen jälkeen kun sen pohjois­puolelle oli valmistunut Lapin­lahden silta. Salmen alittava monikäyttötunneli valmistui vuonna 2000. 1 200 metrin pituinen tunneli sijaitsee 75 metriä merenpinnan alapuolella. Salmen alitse kulkee myös Helsingin metron tunneli Lauttasaaren metroaseman ja Ruoholahden metroaseman välillä.
Schönefeldin lentoaseman rautatieasema

Schönefeldin lentoaseman rautatieasema on rautatieliikennepaikka Schönefeldissä Brandenburgin osavaltiossa lähellä Berliiniä Schönefeldin lentoaseman vieressä. Asemalla pysähtyvät paikallisjunat ja se on S-Bahnin linjojen S45 ja S9 pääteasema. Asema avattiin 26. helmikuuta 1962 nimellä "Zentralflughafen Schönefeld".
Matka-aika asemalta Berliinin keskustaan on noin puoli tuntia. 
Asemalla pysähtyivät ennen uuden rautatietunnelin avautumista 28. toukokuuta 2006 useimmat Dresdenin ja Leipzigin suunnan pikajunat. Tämä vapautti aseman kautta kulkevan rautatien kapasiteettia ja yhteydet keskustaan nopeutuivat ja vuoroväli tiheni.
Andy Hurley

Andrew John "Andy" Hurley (s. 31. toukokuuta 1980, Milwaukee, Wisconsin Yhdysvallat) on amerikkalaisen pop-punk yhtyeen Fall Out Boyn rumpali. Hän liittyi yhtyeeseen 2003.
Andyn isä kuoli, kun Andy oli viisivuotias. Andylla on useita tatuointeja, joista ensimmäisen hän otti yhdeksäntoistavuotiaana. Andy on ollut rumpalina yhtyeissä nimeltä Project Rocket ja Racetraitor. Hän opiskelee Wisconsin-Milwaukeen yliopistossa antropologiaa ja historiaa.
Satam al-Suqami

Satam al-Suqami (; 28. kesäkuuta 1976 Riad, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä miehestä, jotka FBI nimesi American Airlinesin lennon 11 kaappaajiksi Syyskuun 11. päivän iskujen yhteydessä New Yorkissa.
Al-Suqami opiskeli lakia Kuningas Saudin yliopistossa. FBI:n tietojen mukaan hän saapui Yhdysvaltoihin ensimmäistä kertaa 23. huhtikuuta 2001.
K-278 Komsomolets

K-278 Komsomolets oli Neuvostoliiton laivaston projektin 685 Plavnik () ydinsukellusvene. Alus upposi tulipalon jälkeen 7. huhtikuuta 1989 Norjanmerellä, noin 180 kilometriä kaakkoon Karhusaaresta, jolloin 42 merimiestä sai surmansa. Veneessä oli mukana myös kaksi ydinkärjillä varustettua torpedoa. Meren syvyys paikalla on 1 500–1 700 metriä.
Suunnittelu.
SKB-18 Rubin aloitti 1966 kokeellisen aluksen suunnittelun. Sisempi runko oli titaania kuten Projekti 705:ssä, mikä mahdollisti kilometrin sukellussyvyyden. Voimalähteenä oli yksi 190 megawatin OK-650B-3-painevesireaktori. Aseistuksena oli kuusi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli 22 torpedoa tai sopivaa ohjusta ja miinaa. Miehistölle oli pakokapseli.
Valmistus.
Alus tilattiin Severodvinskistä, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1978. Alus laskettiin vesille voitonpäivänä 9. toukokuuta 1983 ja otettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1983. Lokakuussa 1988 alus nimettiin "Komsomoletsiksi".
Palvelus.
Alus oli 7. huhtikuuta 1989 Norjanmerellä palaamassa partiomatkalta tukikohtaan 385 metrin syvyydessä, kun aluksella syttyi tulipalo. Vene nousi pintaan 11 minuutissa tulipalon syttymisestä. Miehistö taisteli tulipaloa vastaan tunteja, ennen kuin vene upposi. Veneen komentaja ja neljä miestä jäivät uppoavaan veneeseen, josta he pakenivat lopulta pakokapselilla. Osittain veden ja myrkkykaasujen täyttämästä kapselista vain kaksi selvisi kapselin upotessa. Sukellusveneen miehistöstä pelastui 27 henkeä.
Paula-Irmeli Halonen

Paula-Irmeli "Pami" Halonen (s. 22. elokuuta 1945 Varkaus) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Halonen osallistui Innsbruckin 1976 talviolympialaisiin ja sijoittui siellä 500 metrin luistelussa kahdeksanneksi ja 1 000 metrillä 13:nneksi. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän oli samana vuonna neljäs ja yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa viides. Hän voitti Suomen mestaruuden viidesti ja luisteli 20 Suomen ennätystä. Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Joensuun Katajaa.
Halonen oli myös hyvä pesäpalloilija ja pääsi neljä kertaa Itä–Länsi-otteluun. 
Hän toimi Joensuussa Rantakylän ala-asteen sekä Karsikon yläasteen tyttöjen liikunnan opettajana ja Joensuun Lyseon lukion liikunnan- ja terveystiedonopettajana ja lentopallovalmentajana. Nykyisin hän asuu Joensuussa, eläkkeellä ja toimii edelleen aktiivisesti lentopallovalmennuksessa.
Harriet Andersson

Harriet Andersson (s. 14. helmikuuta 1932 Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä, joka on näytellyt monissa Ingmar Bergmanin elokuvista. Andersson on esittänyt usein impulsiivisia, työväenluokkaisia hahmoja.
Ura.
Andersson aloitti uransa Oscar-teatterissa ja esiintyi sitten Tukholman pienillä näyttämöillä, kunnes siirtyi Malmön kaupunginteatteriin Bergmanin ohjaukseen vuonna 1953.
Harriet Andersson voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1964 roolistaan Jörn Donnerin ohjaamassa elokuvassa "Rakastaa". Andersson ja Donner elivät siihen aikaan parisuhteessa keskenään. Muita Anderssonin voittamia palkintoja ovat esimerkiksi Bafta-palkinto elokuvasta "Kuin kuvastimesta", Guldbagge- ja David di Donatello -palkinnot elokuvasta "Kuiskauksia ja huutoja" sekä Robert-palkinto elokuvasta "Himmel og helvede". Ingmar Bergman on luonnehtinut Anderssonia elokuvataiteelliseksi neroksi, jollaisia tapaa vain harvoin.
May Allison

May Allison (14. kesäkuuta 1890 – 27. maaliskuuta 1989) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Allison syntyi Rising Fawnissa, Georgiassa, ja teki Broadway-debyyttinsä vuonna 1914. Ensimmäisen elokuvaesiintymisensä hän suoritti Theda Baran tähdittämässä mykkäelokuvassa "A Fool There Was" (1915). 
Ensimmäisen maailmansodan aikana Allison esiintyi lukuisissa menestyselokuvissa Harold Lockwoodin vastanäyttelijänä. Yhteistyö kuitenkin päättyi pian, kun Lockwood sairastui espanjantautiin ja kuoli vuonna 1918, ainoastaan 31 vuoden iässä.
Allison jatkoi elokuvauraansa 1920-luvulla. Viimeiseksi elokuvaksi ennen vetäytymistä jäi "Kuka hän oli?" ("The Telephone Girl", 1927). Näyttelijällä oli elämänsä aikana neljä avioliittoa, joista pisin kesti Carl Norton Osbornen kanssa yli 40 vuoden ajan tämän kuolemaan 4. toukokuuta 1982 saakka. 
Vanhana Allison vietti suuren osan ajastaan huvilallaan Bermudan Tucker's Townissa. Hän oli myös Clevelandin orkesterin suojelija ja kuoli 98-vuotiaana Ohion Bratenahlissa.
Stalinets-luokka

S- tai Stalinets-luokka oli Neuvostoliiton laivaston menestyksekkäin sukellusveneluokka toisessa maailmansodassa. Vuosina 1936–1948 veneitä valmistui 51 kappaletta. Luokan nimi tarkoittaa keskiraskasta (), tosin sille yleistyi epävirallinen merkitys "Stalinets" (, 'Stalinisti'), ehkä sen edeltäjän Leninets-luokan perusteella.
Suunnittelu.
Luokka oli Neuvostoliiton ja Saksan 1930-luvun alussa harjoittaman yhteistyön tulosta. Hollantilainen peiteyhtiö Ingenieurskantoor voor Scheepsbouw kehitti samanlaista E-1-venettä Espanjan Cádizissa. Neuvostoliiton insinöörit vierailivat 1932 telakalla. Tyyppiä kehitettiin edelleen ja neuvostoliittolaiset saivat E-2:n piirustukset Saksasta vuonna 1933. Sarjan IX veneet valmistuivat Leningradissa osin saksalaisin konein. Myöhemmät veneet olivat IXbis-sarjaa, johon sovellettiin neuvostoliittolaisia osia ja valmistusmenetelmiä. Veneitä rakennettiin Leningradissa, Gorkissa ja Nikolajevissa.
Veneet olivat satulatyyppisiä ja niiden painerunko oli jaettu seitsemään osaan. Niiden suunniteltu maksimisukellussyvyys oli 79,25 metriä ja toimintasäde 9 500 merimailia 10 solmun nopeudella pinta-ajossa sekä 135 merimailia 3 solmun nopeudella sukelluksissa.
Veneet oli varustettu kuudella 533 mm:n torpedoputkella, joista kaksi oli asennettu perään. Lisäksi veneeseen mahtui kuusi lisätorpedoa. Tornissa oli 45 mm:n puoliautomaattinen tykki ilmapuolustukseen ja 100 mm:n kansitykki.
Kolmessa ensimmäisessä veneessä oli MAN:in nelitahtinen 2 000 hevosvoiman (@465 rpm) М6V49/48-dieselmoottori, myöhemmissä neuvostoliittolainen 1D-turbodiesel. Moottorit pyörittivät kahta potkuria.
Sarja IX.
Kolme sarjan IX alusta tilattiin toisessa viisivuotisohjelmassa.
Sarja IXbis.
Toisessa viisivuotisohjelmassa tilattiin sarjan IX lisäksi 17 kappaletta paranneltuja sarjan IXbis veneitä.
Sarja XVI.
Sarjaan kuului kymmenen venettä, joiden rungot olivat täysin hitsattuja ja materiaalina korkealaatuista terästä.