tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rune Andréasson

Rune Herbert Emanuel Andréasson (11. elokuuta 1925 Lindome – 15. joulukuuta 1999 Viken) oli ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuimmat sarjansa ovat 1961 suunniteltu "Maailman vahvin Nalle" ja "Pellefantti".
1970-luvulla Andréasson lopetti piirtämisen ja keskittyi käsikirjoittamiseen. Hän lopetti sarjakuvien tekemisen vuonna 1990. Andréasson kuoli syöpään 15. joulukuuta 1999.
Andréasson myös näytteli 1940-luvulla muutamassa elokuvassa.
Mandrake

Mandrake voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kasveja:
De jure

De jure tai de iure on ilmaus, joka sananmukaisesti tarkoittaa ”lakiin perustuen”. Sen rinnalla esiintyy termi "de facto", joka viittaa käytäntöön.
"De jure" kuvaa poliittista tilannetta, jossa valtiolla tai muulla poliittisella toimijalla on laki tai sopimus asiasta. Esimerkiksi Suomessa on "de jure" kaksi kansalliskieltä, jotka yleensä luetaan "virallisiksi kieliksi", joita on voitava käyttää viranomaisen kanssa asioitaessa, kun taas esimerkiksi Yhdysvalloissa ei ole "de jure" virallisia kieliä. Ilmaus sisältää usein piiloviestin siitä, että tosiasiassa, "de facto", asia ei ole aivan yksinkertainen.
Asiaa voidaan havainnollistaa siten, että vaikka Suomessa on "de jure" kaksi virallista kieltä, ei moni suomalaisista todellisuudessa, "de facto", osaa käyttää kuin suomea.
Vasili Zaitsev

Vasili Grigorjevitš Zaitsev (, 23. maaliskuuta 1915 Jelino – 15. joulukuuta 1991 Kiova) oli neuvostoliittolainen tarkka-ampuja toisessa maailmansodassa.
Hän tuli kuuluisaksi erityisesti toiminnastaan Stalingradin taistelun aikana 10. lokakuuta – 17. joulukuuta 1942. Neuvostoliiton asiakirjojen mukaan hän surmasi yli 225 vihollisen sotilasta ja upseeria.
Zaitsev myös koulutti tarkka-ampujia, ja eräiden arvioiden mukaan hänen kouluttamansa 28 ampujaa tappoivat yli 3 000 vihollissotilasta.
Kaksintaistelu Stalingradissa.
Neuvostoliitossa Zaitsevista tuli kansallissankari, ja hänen toimistaan kuulutettiin pitkin maata jo Stalingradin taistelun aikana. Puna-armeijan propagandan mukaan saksalaiset lähettivät Stalingradiin parhaan tarkka-ampujansa SS-majuri Heinz Thorvaldin/Erwin Königin pelkästään tappamaan Zaitsevin. Väittämän mukaan Thorvaldilla oli jo tappanut yli 400 vihollista. Puna-armeijan ensimmäisissä maininnoissa saksalainen tarkka-ampuja on merkitty nimellä Erwin König, joka muuttui myöhemmin Thorvaldiksi. Edelleen tarinan mukaan Zaitsev olisi kuitenkin onnistunut ampumaan Thorvaldin viikkoja kestäneen kaksintaistelun ja molemminpuolisen ajojahdin jälkeen. Zaitsevin kivääri, jossa väitetään olevan Thorvaldin käyttämä kiikaritähtäin, on yhä esillä sotamuseossa Moskovassa. Tarinan epäillään silti olevan keksitty propagandatuote, sillä Thorvaldista tai Königistä ei löydy mainintaa Saksan armeijan sotilastiedoista. Myös mainintaa SS:n minkäänlaisesta osallistumisesta Stalingradin taisteluun ei ole ja saksalaisten parhaaksi tarkka-ampujaksi on nimetty Matthäus Hetzenauer, jolla oli tilillään 345 tappoa.
Vuoden 2001 elokuva "Vihollinen porteilla" kertoo Zaitsevin ja Thorvaldin kaksintaistelusta, tosin elokuvassa Heinz Thorvald on nimetty Erwin Königiksi, ja on pukeutunut Wehrmachtin univormuun.
Ernst Mach

Ernst Mach (18. helmikuuta 1838 – 19. helmikuuta 1916) oli itävaltalais-tšekkiläinen fyysikko ja filosofi. 
Ernst Mach syntyi Chrlicessa, Böömissä, Itävallassa (nykyisin osa Brnoa Tšekissä). 14-vuotiaaksi saakka hän oli kotiopetuksessa ja 17-vuotiaana hän pääsi Wienin yliopistoon. Siellä hän opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja filosofiaa. Fysiikan tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Vuonna 1864 hän vastaanotti matematiikan professorin viran ja kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1866, myös fysiikan professorin viran. 1867 hän otti vastaan kokeellisen fysiikan viran Kaarlen yliopistossa Prahassa. Mach palasi vielä Wienin yliopistoon induktiivisen filosofian professoriksi 1895, mutta kärsittyään kaksi vuotta myöhemmin sydänkohtauksen hän jäi eläkkeelle saatuaan nimityksen Itävallan parlamenttiin. Hän jatkoi luennoimista ja julkaisemista vielä eläkkeelläkin. Mach kuoli 19. helmikuuta 1916 Haarissa Saksassa.
Fysiikka.
Machin kokeellisen fysiikan tutkimus keskittyi interferenssiin, diffraktioon, polarisaatioon ja valon heijastumiseen. 1877 Mach julkaisi tutkimuksen yliääninopeudesta. Tässä julkaisussa hän kuvasi yliäänellä liikkuvasta ammuksesta havainnoidut äänivaikutukset. Mach päätteli ja vahvisti matemaattisesti kartion muotoisen iskuaallon olemassaolon yliäänisen liikkeen aikana. Kappaleen nopeuden ja äänennopeuden suhdetta kuvaavaa lukua kutsutaan Machin luvuksi. Kosmologiassa tunnetaan Machin esittämä Machin periaate -niminen hypoteesi.
Mach kiisti atomien olemassaolon.
Aistihavainnot.
Aistihavaintojen alalta Mach tunnetaan Machin nauhana tunnetusta optisesta illuusiosta.
Tieteenfilosofia.
Machin tieteenfilosofian perustana on ajatus, että tieteelliset lait ovat kokeellisten tapahtumien summauksia. Näillä laeilla pyritään ymmärtämään muuten inhimillisesti käsittämättömän monimutkaista todellisuutta. Tieteelliset lait ovat siten tiukasti kiinni inhimillisessä ajattelussa. Koska tieteelliset lait tehdään inhimillisen ymmärryksen rajallisuuden mukaan, ne pyritään tekemään mahdollisimman yksinkertaisiksi ja taloudellisiksi. Siksi lait eivät sisällä todellisuutta objektiivisena kokonaisuutena vaan inhimillisenä näkökulmana. Vain tietyllä tarkkuudella voidaan tehdä kokeita, joilla on keskenään samat olosuhteet ja samat tulokset, koska tismalleen samanlaisia olosuhteita ei ole mahdollista toistaa. Vain ajatuksellisesti voidaan toistaa yhtäpitäviä tapahtumia.
Machin ajattelulla oli suora vaikutus Wienin piiri -nimiseen filosofien ryhmittymään, joka toimi Wienissä nimellä "Verein Ernst Mach" (Ernst Mach -yhdistys), sekä yleisesti loogisen positivismin koulukuntaan. Albert Einstein nimesi Machin suhteellisuusteorian edelläkävijäksi.
Tuomarilan rautatieasema

Tuomarilan rautatieasema (, ) on lähijunien rautatieasema Tuomarilassa, Espoon keskuksessa. Asema sijaitsee rantaradalla Koivuhovin ja Espoon asemien välissä, noin 19 kilometrin päästä Helsingin rautatieasemasta.
Tuomarilan asema otettiin käyttöön 1. syyskuuta 1931. Asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström ja se valmistui vuonna 1936. Junasuoritus Tuomarilan asemalla lopetettiin vuonna 1969. Paikalle rakennettiin uudet matkustajalaiturit aikaisempia lännemmäksi vuonna 1998. Seuraavana vuonna liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi ja lipunmyynti lopetettiin. Asemarakennus peruskorjattiin vuonna 2001. Nykyisellään asemarakennus on yksityisomistuksessa.
Asemalla pysähtyvät junat.
Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Cryptic Writings

Cryptic Writings on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin seitsemäs studioalbumi. Albumin tuottivat Dann Huff ja yhtyeen laulaja ja kitaristi Dave Mustaine. Cryptic Writings on viimeinen albumi, jolla vaikuttaa Megadethin niin kutsuttu “klassinen kokoonpano“, sillä rumpali Nick Menza erotettiin yhtyeestä albumin kiertueen aikana. Cryptic Writings äänitettiin The Tracking Room -äänitysstudiolla Nashvillessa, Tennesseessä ja levy-yhtiö Capitol Records julkaisi albumin 17. kesäkuuta 1997.
Cryptic Writings muokkasi Megadethin musiikkia yhä radioystävällisemmäksi, ja albumin kappalemateriaali kirjoitettiinkin yhtyeen edellisestä tuotannosta poiketen tarkoituksella paremmin radioon soveltuvaksi. 
Albumi toi Megadethille sen historian ensimmäisen listaykkösen Yhdysvaltain rockradioissa kappaleella "Trust". Albumin muista singleistä kolme olivat myös top-10:ssä, mutta nekään eivät vaikuttaneet juurikaan myyntilukuihin.
Cryptic Writings julkaistiin vuonna 2004 uudelleen miksattuna ja uudelleen masteroituna.
Koivu (Tervola)

Koivu eli Koivukylä on kylä Tervolassa noin 20 kilometriä pohjoiseen kuntakeskuksesta. Koivu sijaitsee valtatien 4 sekä Kemin–Kelloselän rautatien varressa. Nykyisin Koivun kylä on muuttotappioaluetta. Koivun koulu lakkautettiin 2010-luvun puolessa välissä. Maakuntahistorian mukaan ensimmäinen suomalainen asukas Koivukylässä on ollut Tapio Viinikka ‑niminen henkilö, joka todennäköisesti on asunut Ryynäsen niemellä 1540-luvulla. 
Liikenne.
Kylän läpi kulkevat sekä valtatie 4 että Kemin ja Rovaniemen välinen rautatie. Myös kylän ohitse virtaava Kemijoki on aiemmin ollut tärkeä kulkuväylä.
Julkinen liikenne on nykyisin valtatietä kulkevien linja-autovuorojen varassa. Ennen kylästä lähti ja tuli useita linja-autovuoroja päivässä, niitä liikennöivät V. Aho, Oy Pohjolanliikenne Ab, Postiauto, Liikenne Oy Kuusela, Veljekset Salmela ja P. Nurminen (joka hoiti pääasiassa koululaiskuljetuksia). Rautateiden henkilöliikenteen pysähdykset lakkautettiin 31. toukokuuta 2003. 
Koivun katsotaan jakautuneen maantieteellisesti molemmille puolen Kemijokea, joista runsaampi asutus on ollut länsipuolella. Itäpuolen tunnetuimpia paikkoja ovat Suukosken keidas ja Ryynäsenniemen karavaanarialue, joka levittäytyy kohti Kemijoen suistoa. 
Koivun rautatieasema ja sen yhteydessä sijainnut asemaravintola on ollut kuuluisa voileivistään ja ternimaidosta tehdystä leipäjuustosta. Asemaravintola lakkautettiin vuonna 1960.
Asemarakennus mainitaan myös Museoviraston valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt-sivuilla. Nykyisellään asemalla ei ole virallista toimintaa.
Koivua tunnetuksi ovat tehneet myös Silvolan Puukkotehdas sekä keihäänheittäjä Päivi Alafrantti. Kylässä oli vielä 1970-luvulla urheilukenttä. Koivussa on ollut parhaimmillaan neljä kauppaa: ensimmäisen pysyvän kaupan perusti Tuomas Jurvelin vuonna 1905. Kylässä on ollut myös postitoimisto sekä kahvila ja tiilitehdas, joka perustettiin vuonna 1938 mutta aloitti varsinaisen toimintansa vuonna 1944. Tiilitehdas työllisti kesäaikana noin 20 henkilöä. Tehdas lopetti toimintansa vuonna 1965.
Vielä 1990-luvulla kylässä toimi leirintäalue, jonka toiminta loppui vuosikymmenen puolivälissä. Koivun kylään voidaan lukea myös vuonna 1962 perustettu Räihän leipomo, joka on tunnettu rieskapaikka Nelostien varressa 50 kilometriä Rovaniemen eteläpuolella. Nelostien varrella toimii Peurassa oleva huoltoasema (ent. Esso, Teboil, nyk. St1).
Grevynseepra

Grevynseepra eli kuningasseepra ("Equus grevyi") on yksi kolmesta nykyisestä seepralajista. Se elää luonnossa pensasalueilla Etiopiassa, Keniassa ja Somaliassa. Grevynseepran raidat ovat kapeammat ja korvat ja säkäkorkeus suurempi kuin muilla seeproilla (noin 150 cm). Lajin kantoaika on 13 kuukautta, mikä on pitempi kuin millään muulla kavioeläimellä. 
Laji on saanut nimensä Ranskan presidentti Jules Grévyn mukaan, joka sai seepran 1880-luvulla lahjaksi Abessiniasta. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin suomenkielisen nimen muuttamista "isoseepraksi".
Grevynseepra on erittäin uhanalainen. Sitä metsästettiin aikoinaan sen huomiota herättävän nahkan takia. Nyt sitä uhkaa elinympäristön menetys, kotieläinten aiheuttama kilpailutilanne ja leijonat.
Sardi

Sardin kieli ("sardu") on romaaninen kieli, jota puhutaan Sardiniassa. Kieltä pidetään yleensä latinan kielen lähimpänä elävänä sukulaiskielenä, ja monet vulgaarilatinan piirteet ovatkin säilyneet siinä käytännössä muuttumattomina. Sardinialla on neljä päämurretta: sassarin, logudorin, galluurin ja kampidaanin murteet. Ne poikkeavat toisistaan varsin paljon, mikä on vaikeuttanut sardinian kielen standardointia. Sassarin ja galluurin puhujat eivät edes pidä omia murteitaan sardinian kielenä; galluuri onkin pikemminkin korsikan kielen murre. Logudori poikkeaa italiasta eniten ja on puhujamäärältään suurin; toisaalta kampidaania puhutaan Sardinian pääkaupungissa Cagliarissa, mikä on omiaan nostamaan sen arvostusta.
Sardia puhuu yli 1,5 miljoonaa ihmistä Sardinian saarella. Sardinian murteita käytetään kaunokirjallisuudessa, radiolähetyksissä ja paikalliskulttuurin tarkoituksiin, mutta kouluopetus on Sardiniassa yksinomaan italiankielistä.
Fonologia.
Konsonantit.
Lähde:
Vokaalit.
Lähde:
Pekka ja Susi (yhtye)

Pekka ja Susi oli poprock-yhtye, joka voitti Rockin Suomen mestaruuden vuonna 1993. 1990-luvun alkupuolelle saakka yhtyeen nimi oli Yhdeksäs Hetki. Yhtye aloitti gospel-yhtyeenä. Yhtyeen kappaleet sävelsi ja sanoitti pääosin laulaja-basisti Anssi Kela.
Historiaa.
Pekka ja Susi aloitti nimellä Yhdeksäs Hetki vuonna 1986 jäsenten ollessa teini-ikäisiä. Ensimmäisellä keikalla lokakuussa 1986 laulusolistina vieraili Mikko Kuustonen. Aluksi yhtye soitti kitarapoppia kristillistä sanomaa välittävillä sanoituksilla, mutta musiikkityyli muuttui alkuaikojen jälkeen raskaammaksi. Kesällä 1989 yhtye julkaisi 8-raitastudiossa äänitetyn omakustannekasetin nimeltään "Kasetti". Keväällä 1991 Anssi Kela siirtyi yhtyeen laulajaksi ja rumpaliksi tuli Anssin pikkuveli Ville. Vuonna 1993 nimeksi vaihtui Pekka ja Susi ja yhtyeeseen liittyi taustalaulaja-perkussionistiksi Markus ”Zarkus” Poussa. Anssi Kela toimi yhtyeen pääasiallisena laulunkirjoittajana ja musiikkityyli muuttui rauhallisemmaksi.
Vuonna 1993 Pekka ja Susi menestyi valtakunnallisessa Nuorten taidetapahtumassa ja se lähetettiin Suomen edustajana Ranskan Niortiin l’Europe d’Art d’Art -festivaalille. Ranskassa yhtyeellä oli kolme esiintymistä. Vihdin kunta kustansi yhtyeelle 24-raitastudiossa äänitetyn demon ja yhtye osallistui Rockin SM-kisojen karsintaan, josta selviytyi finaaliin. Pekka ja Susi voitti Tampereen Pakkahuoneella 15. lokakuuta 1993 järjestetyn Rockin SM-finaalin. Sen jälkeen yhtye solmii levytyssopimuksen BMG:n kanssa.
Helmikuussa 1994 yhtye äänitti studiossa neljä kappaletta ja heinäkuussa lisää kappaleita. Ensisingle ”Karhun elämää” sai radiosoittoa ja albumi julkaistiin 18. lokakuuta 1994. Vaikka "Karhun elämää" ja seuraava single ”Aurinkosade” saivat radiosoittoja, albumi sai kriitikoilta murska-arvioita eikä menestynyt kaupallisesti. Yhtye keikkaili harvakseltaan ja äänitti maaliskuussa 1996 tuottajanaan Hiili Hiilesmaa kappaleet ”Tuulet” ja ”Tähtilaulu”. Jälkimmäinen kappale julkaistiin singlenä seuraavana vuonna. Tammikuussa 1999 Pekan ja Suden jäsenet päättivät lopettaa yhtyeen. Vuonna 2001 Anssi Kela julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Nummela". Vuonna 2002 Pekka ja Susi palasi studioon ja yhtyeeltä julkaistiin tupla-CD-kokoelma, jolle studiossa äänitettiin kolme kappaletta uusina versioina. Tämän jälkeen Pekan ja Suden kappaleita on satunnaisesti kuultu Anssi Kelan keikoilla.
Pekka ja Susi teki yhden keikan comebackin syksyllä 2019 Espoon kulttuurikeskuksessa juhlistaakseen yhtyeen 25 vuoden takaista esikoisalbumia.
Kokoonpano.
Pekka ja Susi
Yhdeksäs hetki
Simon Le Bon

Simon John Charles Le Bon (s. 27. lokakuuta 1958 Bushey, Hertfordshire) on brittiläinen muusikko, joka on ollut Duran Duran -yhtyeen laulusolisti vuodesta 1980 alkaen. Le Bon toimi myös Duran Duranin jäsenistä koostuvan Arcadian solistina vuosina 1985–1986.
Ura.
Duran Duran perustettiin vuonna 1978 Nick Rhodesin, John Taylorin ja Stephen Duffyn kesken. Duffy kuitenkin jätti ryhmän jo vuotta myöhemmin, koska ei uskonut sillä olevan tulevaisuutta. Lukuisien kokoonpanomuutosten jälkeen Le Bon esiteltiin yhtyeelle toukokuussa 1980. Todettuaan, että hänen kirjoittamansa runot soveltuvat muiden soitantaan, Le Bon päätti kokeilla Duran Durania ”kesän yli”. Jo kuudessa viikossa yhtye keikkaili ahkerasti Englannissa ja Hazel O'Connorin kiertueen lämmittely poiki myös levytyssopimuksen EMIn kanssa. Yhtyeen mukaan nimetty ensilevy julkaistiin vuonna 1981 ja sitä seurasi sarja albumeja: "Rio" (1982), "Seven and the Ragged Tiger" (1983) ja "Arena" (1984).
Le Bon ja Rhodes halusivat tehdä musiikkia Duran Duranin keikkatauonkin aikana vuonna 1985 ja Arcadia syntyi. Tiivis rytmi kuitenkin vaati myös veronsa: Andy Taylor ja Roger Taylor erosivat joukosta vuonna 1986. Kun vuonna 1997 John Taylorkin jätti yhtyeen, alkuaikojen kokoonpanosta olivat jäljellä enää Rhodes ja Le Bon. Andy, John ja Roger Taylor alkoivat taas soittaa yhdessä vuonna 2001, ja kun Rhodes ja LeBon liittyivät mukaan, yhtye oli jälleen viisijäseninen. Se äänitti seuraavien kolmen vuoden aikana uutta albumia ja konsertoi harvakseltaan. Duran Duran on kuitenkin jatkanut levyttämistä ja keikkailua jäsenistömuutoksista huolimatta ja tuorein, järjestyksessä kolmastoista studioalbumi "All You Need Is Now" julkaistiin 2010.
Yksityiselämä.
Le Bon avioitui vuonna 1985 huippumalli Yasmin Parvanehin kanssa. Pariskunnalla on kolme tytärtä, jotka ovat syntyneet vuosina 1989, 1991 ja 1994. Tyttäristä vanhin, Amber Le Bon, on seurannut äitiään mallin uralle.
John Entwistle

John Alec Entwistle (9. lokakuuta 1944 Lontoo, Englanti – 27. kesäkuuta 2002 Las Vegas, Yhdysvallat) oli brittiläinen rockmuusikko, joka soitti bassokitaraa The Who -yhtyeessä aina kuolemaansa saakka. John Entwistlen, Pete Townshendin ja Roger Daltreyn yhteinen soittoura alkoi jo 1960-luvun alussa yhtyeessä The Detours, jonka nimeksi vaihdettiin myöhemmin The High Numbers ja lopulta The Who.
Entwistle oli oman sukupolvensa kuuluisimpia ja arvostetuimpia rockbasisteja. Hän myös lauloi ja soitti käyrätorvea joillakin The Whon kappaleilla. The Whon kuuluisista kappaleista ”Boris the Spider” (1966) ja ”My Wife” (1971) olivat hänen säveltämiään. Entwistle viljeli tunnusmerkkinään pidettyä mustaa huumoria myös soololevyillään, joista tunnetuin lienee "Smash Your Head Against The Wall" (1971).
Ajoittain päihdeongelmien kanssa painiskellut Entwistle kuoli 57-vuotiaana kokaiinin aiheuttamaan sydänkohtaukseen Las Vegasissa The Whon Amerikan kiertueen aattona 2002. Townshendin mukaan kiertueen tarkoituksena oli auttaa velkaantunutta Entwistleä taloudellisesti.
Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulu

Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulu (Helia) oli Suomen suurin liiketalouden ammattikorkeakoulu. Se oli yksityinen säätiön pyörittämä korkeakoulu, jonka taustalla oli Helsingin liike-elämä. Sen päätoimipiste Helia-talo 1 oli Itä-Pasilassa ja toinen toimipiste Porvoossa.
Heliassa oli mahdollisuus opiskella liiketaloutta, tietojenkäsittelyä, johdon assistenttityötä, kieliä, viestintää ja matkailua. Heliasta valmistui tradenomeja, it-tradenomeja, medianomeja ja restonomeja. Heliassa oli noin 6000 opiskelijaa ja henkilöstöä noin 380, joista päätoimisesti opetustehtävissä toimi noin 230 henkilöä. Helia palkittiin vuosina 2002 ja 2003 opetusministeriön vaikuttavuuspalkkiolla kaikilla valintakriteereillä.
28. maaliskuuta 2006 ilmoitettiin Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulun ja HAAGA Instituutin ammattikorkeakoulun yhdistymisestä uudeksi Haaga-Helia ammattikorkeakouluksi. Uusi koulu aloitti toimintansa vuoden 2007 alusta, jolloin opiskelijoita oli 10 000 ja henkilökuntaa 600.
Konsentraatio

Konsentraatio eli molaarisuus (tunnus c) on erityisesti kemiassa käytetty suure, joka ilmoittaa liuenneen aineen pitoisuuden liuoksessa. Konsentraatio on ainemäärä (hiukkasten lukumäärä) tilavuusyksikössä, ei massa tai tilavuus, ja siitä riippuu liuoksen kemiallinen "väkevyys".
Konsentraation yksikkö on mol/m³. Yksikkönä voi olla myös moolia per kuutiodesimetri (mol/dm³) tai moolia per litra (mol/l). Kaavoissa konsentraatiota merkitään myös hakasulkumerkinnällä: esimerkiksi kaliumkloridin konsentraatio merkitään [KCl].
Konsentraatio on lämpötilasta riippuva suure, sillä kun lämpötila muuttuu, niin muuttuu myös liuoksen tilavuus. Aktiivisuus on "tehollinen konsentraatio", joka riippuu liuoksen ionivahvuudesta. Esimerkiksi happamuusarvo eli pH-arvo on määritelty aktiivisuuden eikä konsentraation mukaan.
Suomessa käytetään termiä "konsentraatio" ainemäärälle tilavuusyksikössä (mol/dm³) ja termiä "pitoisuus" massalle tilavuusyksikössä (kg/m3). Muissa kielissä, esimerkiksi englannissa, vastaava termi ("concentration") voi viitata molempiin.
Suureita.
Molaarisuus.
Molaarisuus ilmoittaa liuotetun aineen ainemäärän liuoksen tilavuutta kohden (mol/l) ja joskus yksikkö ilmaistaan symbolilla M.
Molaalisuus.
Molaalisuus (tunnus m) on liuotetun aineen ainemäärä suhteessa liuottimen (ei liuoksen) massaan. Molaalisuuden yksikkö on mol/kg.
Mooliosuus.
Mooliosuus (xi) on komponentin i moolimäärä seoksessa suhteessa koko seoksen yhteenlaskettuun moolimäärään. Arvo on yksikötön ja aina välillä 0–1, joka voidaan myös ilmaista prosentteina: 0–100 %.
Massaprosentti.
Aineen massaprosenttisuus seoksessa tarkoittaa aineen massan osuutta koko seoksen massasta. Massaprosenttiosuus lasketaan jakamalla tutkitun aineen massa koko systeemin massalla. Painoprosentti ei ole kuitenkaan sama asia kuin massaprosentti.
Tilavuusprosentti.
Tilavuusprosentti kertoo liuenneen aineen tilavuuden osuuden koko liuoksen tilavuudesta. Tilavuusprosentti määritellään seuraavasti:
formula_1
formula_2
Tilavuusprosentti merkitään joko "til-%" tai "vol-%". Alkoholijuomien väkevyys ilmaistaan usein tilavuusprosentteina. On huomattava, että liuoksen ominaistilavuus muuttuu hienoisesti liuetessa. Esimerkiksi sekoitettaessa etanolia ja vettä liuoksen tilavuus ei ole täsmälleen sama kuin sekoittamattomien etanolin ja veden tilavuuksien summa.
Ideaalikaasujen kohdalla voidaan olettaa, että tilavuusprosentti on yhteneväinen mooliprosentin kanssa. Tätä sovelletaan erittäin usein kaasuseoksiin, joissa lämpötila, paine ja kokonaistilavuus ovat kaikilla kaasuseoksen kaasuilla samat.
Herttoniemenranta

Herttoniemenranta () on Helsingin 43. kaupunginosaan eli Herttoniemeen kuuluva osa-alue, jossa asuu noin 9 000 ihmistä. Herttoniemenranta sijaitsee Herttoniemen eteläosassa entisen öljysataman paikalla. Se muutettiin asuinkäyttöön pääosin 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Työpaikkoja alueella oli vuoden 2022 lopussa 2 448. Herttoniemenrantaan kuuluvaksi luetaan myös vieressä sijaitseva Herttoniemen kartanon puistoalue. Sitä lukuun ottamatta alue on rakennettu tiiviisti ja kaupunkimaisesti: valtaosa alueen rakennuksista on matalia asuinkerrostaloja.
Historia.
Ennen nykyisen Herttoniemenrannan alueen ottamista asuinkäyttöön samalla alueella sijaitsi öljysatama. Sinne johti Oulunkylän rautatieasemalta lähtenyt Herttoniemen tavaraliikennerata. Silloin osa-alueen nimikin oli Herttoniemen satama. Alueen asuinrakentamisen edellytyksenä olivat mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysataman maaperä oli pahoin saastunutta. Lähes 100 miljoonan markan hintaiset puhdistustyöt kustansivat aluetta vuokranneet Teboil ja Shell.
Helsingin kaupunginvaltuustossa päätettiin vuonna 1986 Herttoniemenrannan muuttamisesta asuinalueeksi. Asemakaavoitus alkoi loppuvuonna 1989, ja sen pääarkkitehtina oli aluksi Päivi Herkola ja myöhemmin Kristiina Peltomaa. Alueen puhdistustöiden lisäksi rannalle tehtiin maantäyttöjä muutaman korttelin verran. Rakentaminen aloitettiin vuoden 1993 syksyllä ja se valmistui pääosin 2000-luvun alussa, tosin yksittäisiä kohteita on valmistunut vielä pitkin vuosituhatta. Herttoniemenrannasta suunniteltiin rakenteeltaan tiivis ja kantakaupunkimainen. Sorsavuoren kalliot tuovat vaihtelua pinnanmuotoihin, ja alueen puistot edustuvat muun muassa Pikku Huopalahdessa näkyvää 1990-lukulaista tyyliä.
Liikenneyhteydet.
Herttoniemenranta sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Herttoniemenrannasta on linja-autoyhteydet läheisille metroasemille. Liityntälinjalla 81 pääsee Kulosaaren ja Herttoniemen metroasemilta Herttoniemenrantaan. Linjat 84–89 kulkevat Herttoniemen metroasemalta Linnanrakentajantietä Laajasalon suuntaan alueen vierestä.
Autoliikenteen tukirangan muodostavat Itäväylä ja Laajasaloon johtava Linnanrakentajantie.
Syväys

Syväys tarkoittaa laivan tai veneen rungon alimpien kiinteiden rakenteiden (yleensä kölin tai peräsimen) etäisyyttä tyynestä vesirajasta. Laivan tiedoissa ilmoitettu syväys tarkoittaa laivan- tai veneenrakentajan tai luokituslaitoksen ilmoittamaa suurinta syväystä, joka ilmaisee kuinka matalassa vedessä alus voi kulkea täydessä lastissa saamatta pohjakosketusta.
Syväys ei ole aluksen pysyvä ominaisuus, vaan se muuttuu aluksen lastin lisääntyessä tai vähentyessä, esimerkiksi polttoainemäärän pienentyessä. Mitä kevyempi aluksen ja kuorman yhteenlaskettu kokonaispaino on, sitä korkeammalla runko kelluu ja sitä pienempi on aluksen syväys. Aluksen syväys muuttuu myös veden lämmön ja suolapitoisuuden suhteen, jos muutokset lämmössä ja suolapitoisuudessa ovat merkittäviä. Esimerkiksi muutos syväyksessä suolapitoisuuden muuttumisen vuoksi tapahtuu aluksen tullessa Pohjanmereltä Itämerelle.
Syväykseen saattaa myös vaikuttaa aluksen nopeus varsinkin kapeassa ja matalassa uomassa: kun nopeasti kulkevan aluksen aluksen pohjaan syntyy imua, alus alkaa uida paikallaankelluntasyväystä syvemmässä. Ilmiö on sitä suurempi mitä suurempi aluksen nopeus on. Englanniksi ilmiön nimi on "squat effect", joka viittaa aluksen kyykkäämiseen tavallista syvemmälle.
Kevytveneissä, joissa on nostoköli, voidaan veneen syväystä säädellä purjehdusolosuhteiden mukaan.
Syväysmerkit.
Aluksen syväys luetaan aluksen vesirajaan maalatusta asteikosta. Syväysmerkit merkitään laivan keulaan, perään ja keskelle 200 millimetrin välein, 100 millimetriä korkein numeroin. Merkintä 40 osoittaa neljän metrin syväystä, vedenpinnan ollessa merkinnän alapäässä. Merkinnät tehdään esimerkiksi välille 4 000–7 000 millimetriä, riippuen laivan koosta.
Syväysmerkit mitataan laivan pohjan alta, niin että laivan rungon alin kohta on nollapiste. Mittaus tehdään kayttäen apuna vaaituskojetta ja mittanauhaa tai takymetriä.
Ankka

Ankka ("Anas platyrhynchos" f. "domestica") on sinisorsan kesytetty, kotieläimeksi jalostettu muoto. Sinisorsasta jalostetun tavallisen ankan lisäksi ankoiksi voidaan nimittää Amerikasta peräisin olevan myskisorsan ("Cairina moschata") tarhattuja ja jalostettuja muotoja.
Historia.
Ankkaa on todennäköisesti alettu kasvattaa Kiinassa yli 2 000 vuotta sitten, ja niitä on myös kasvatettu Rooman valtakunnassa ainakin jo 100 jaa. Kiinassa ankkoja on jo satoja vuosia laidunnettu korjatuilla riisiviljelmillä.
Koko ja ulkonäkö.
Tavallinen sinisorsasta jalostettu ankka on sinisorsaa suurempi ja yleensä lentokyvytön. Ankan keskimääräinen paino on noin 1,8–2,7 kg, kun sinisorsan paino jää selvästi tämän alle. Uros on yleensä suurempi kuin naaras.
Myskisorsa on sinisorsaa huomattavasti suurempi, ja sen sukupuolten kokoero on vielä suurempi kuin sinisorsan. Ankkakoiraan ja myskisorsanaaraan jälkeläistä kutsutaan muuliaasiankaksi, ja myskisorsakoiraan ja ankkanaaraan jälkeläistä muuliankaksi (engl. "hinny" ja" mule").
Lisääntyminen.
Tavalliset ankat lisääntyvät hyvin keskenään, ja niiden jälkeläiset ovat normaalisti lisääntymiskykyisiä. Sinisorsasta ja myskisorsasta jalostetut ankat voivat risteytyä keskenään, mutta hedelmällisyys on pieni ja jälkeläiset steriilejä. Tavallisen ankan haudonta-aika on 4 viikkoa, myskisorsa hautoo muniaan 5 viikkoa.
Käyttö.
Yleensä ankka syödään 1,5–3 kuukauden ikäisenä, mutta nuoremmat ankanpojat painavat tavallisesti noin 1,6–1,8 kg, ja ne valmistetaan yleensä paistamalla kokonaisena. 7-viikkoiset Pekingin ankat voivat painaa 3,2 kg. 13-viikkoisen myskisorsakoiraan rintalihas voi painaa 700 g. Tavallisen ankan rintalihas eli lentolihas on vaatimaton, koska se ei lennä. Pekingin ankan liha on runsasrasvaista. Myskisorsan liha on huomattavasti vähärasvaisempaa.
Ankanrasvaa on käytetty perinteisesti ruoanvalmistuksessa. Siinä on silkkinen rakenne ja hienostunut maku. Ankanrasva kestää lisäksi hyvin kuumennusta.
Ankanmunat ovat hiukan kananmunaa suuremmat ja ne soveltuvat hyvin leivontaan. Eräät munintaan jalostetut rodut (khaki campbell, tsaiya, intialainen juoksuankka) voivat munia 200, jopa 300 munaa vuodessa. Nämä munijarodut ovat tavallisesti pienikokoisempia kuin liharodut, poikkeuksena Pekingin ankka, joka on hyvä munija, vaikka onkin liha-ankaksi jalostettu.
Gary Bettman

Gary Bruce Bettman (s. 2. kesäkuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen entinen koripalloliiga NBA:n johtaja, joka siirtyi NHL:n komissaariksi 1. helmikuuta 1993. Hänen päätehtäväkseen omistajat antoivat liigan joukkueiden lisäämisen ja lajin levittäytymisen Yhdysvalloissa.
Bettmanin aikana NHL on laajentunut voimakkaasti läntiseen ja eteläiseen Yhdysvaltoihin ja joukkueiden määrä on noussut 24:stä 32:een. 
Bettmanin arvioitiin tienanneen vuoteen 2022 mennessä yli 150 miljoonaa dollaria palkkoina sen jälkeen, kun tuli NHL:n johtajaksi vuonna 1993.
Yksityiselämä.
Bettman on yksi merkittävimmistä juutalaisista urheiluvaikuttajista.
Hässi

Hässi on Lappeenrannassa ilmestyvä teekkarien ja kylterien (kauppatieteiden ylioppilaiden) vappulehti. Hässiä julkaisee Lappeenrannan teknillisen yliopiston ylioppilaskuntaa lähellä toimiva "Polytekninen Willimiesklubi PoWi ry". Ensimmäinen Hässi ilmestyi vuonna 1998.
Hässin tunnuksena toimii kettu, joka on komeillut jokaisen julkaistun lehden kannessa. Hässi on vappulehdistä artikkelipitoisemmasta päästä ja sisältö ei rajoitu vain lyhyisiin vitseihin ja kuviin. Vuonna 1998 Hässi ilmestyi A4-kokoisena, mutta vuodesta 1999 alkaen on käytetty B5-kokoa. Samalla lehden kansien taustaväriksi vakiintui musta vuoteen 2015 asti, jonka jälkeen Kansikuvat ovat olleet vapaamuotoisempia.
Yhteisvastuu puolue

Yhteisvastuu puolue (YVP) oli suomalainen puolue. Se perustettiin vuonna 1986 nimellä Eläkkeensaajien ja Vihreä Yhteisvastuupuolue (EVY). Puolueen listoilta ei koskaan valittu yhtään kansanedustajaa tai kunnanvaltuutettua. 
Puolueen puheenjohtaja oli vuodesta 1988 lähtien helsinkiläinen Taisto Vaetoja. Annikki Kohvakka toimi puoluesihteerinä vuodesta 1990 alkaen. Puolueessa oli parhaimmillaan 40 jäsentä ja kahdeksan aktiivista toimijaa. Puolue ei kannattanut ideologioita tai vasemmisto–oikeisto-jakoa. Vaetojan mukaan puolue oli lähellä klassista liberalismia.
Historiaa.
EVY perustettiin vuonna 1986 ja se merkittiin puoluerekisteriin huhtikuussa 1987. Puolue oli rekisterissä vuoteen 1995 ja uudelleen 2002–2007.
Ensimmäisen kerran puolue asetti ehdokkaita vuoden 1991 eduskuntavaaleihin Helsingin, Uudenmaan, Pirkanmaan (silloin Hämeen pohjoinen vaalipiiri), Kymen ja Oulun vaalipiireissä. Eduskuntavaaleissa 2003 YVP:llä oli ehdokkaita mm. Helsingissä, Pirkanmaalla ja Vaasassa, mutta äänimäärä oli vain 404. 
Viimeisen kerran YVP osallistui eduskuntavaaleihin vuonna 2007, jolloin sen kahdesta ehdokkaasta toinen oli ehdolla Hämeen ja toinen Kymen vaalipiirissä. Ehdokkaat saivat yhteensä 164 ääntä ja YVP jäi puolueista pienimmäksi. Näiden vaalien jälkeen YVP poistettiin puoluerekisteristä toisen kerran. 
Puolueen nimi.
Suomen kielitoimisto suosittelee Yhteisvastuu puolueen nimen kirjoitettavaksi joko "Yhteisvastuun puolue" tai "Yhteisvastuupuolue". Puoluerekisteriin oli kuitenkin kirjattu "Yhteisvastuu puolue".
Hamsteri

Hamsteri eli eurooppalainen hamsteri ("Cricetus cricetus") on hamsterien alaheimoon (Cricetinae) kuuluva jyrsijälaji. Se elää Euroopassa, tarkemmin Keski- ja Itä-Euroopasta Venäjälle asti. Lajin elinympäristöä ovat joenrannat, arot ja pellot. Se on sukunsa "Cricetus" ainoa nykyisin elävä laji. Eurooppalaista hamsteria ei pidetä lemmikkieläimenä. Muun muassa elinympäristöjen pirstoutuminen, tehomaatalouden laajentuminen ja talvien lisääntynyt sateisuus uhkaavat hamsteria. Hamsterien lukumäärä on 2010-luvulla vähentynyt dramaattisesti, ja vuonna 2020 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pudotti hamsterin statuksen elinvoimaisesta suoraan äärimmäisen uhanalaiseen. Aiemmin hamsteria metsästettiin vuosittain kymmeniä miljoonia yksilöitä, koska lajin nahkoista tehtiin turkiksia. Toiminta hiipui kuitenkin pääosin 1970-luvulle tultaessa, ja nykyään hamsteria metsästetään vain Unkarissa ja sielläkin pienimuotoisesti.
Eurooppalainen hamsteri eroaa lemmikkinä pidettävistä hamsterilajeista, kuten kultahamsterista ja kääpiöhamstereista, varsinkin kokonsa puolesta. Se on kultahamsteria paljon suurempi, sillä sen pituus on 20–30 cm ja myös häntä on lähes 5 cm. Painoa sillä on 100–900 grammaa. 
Ulkonäöltään hamsteri on vankka. Pää on iso ja suippo, turkki on tuuhea ja suojaa kylmältä ja kastumiselta. Yleisemmin selkä on vaaleanruskea, mutta muuten hamsterin väri voi vaihdella valkeasta mustaan. 
Luonnonvaraisen hamsterin ravinto on lähes samanlaatuista kuin lemmikkinä pidettävien muiden hamsterilajienkin. Ravinto koostuu suurimmaksi osaksi kasvinsyöjien ruoasta, kuten esimerkiksi siemenet ja kasvit. Hamsteri syö kuitenkin myös lihaa, kuten toukkia, pieniä hiiriä ja linnunpoikasia.
Eurooppalainen hamsteri on erakko kuten kultahamsterikin. Ne eivät siedä lajikumppaneita muulloin kuin paritteluaikana. Ne ovat myös yöeläjiä ja aktiivisimmallaan iltaisin ja öisin.
Iloiset veronmaksajat

Iloiset veronmaksajat ry on vuonna 2004 perustettu ja 2006 rekisteröity Suomessa toimiva yhdistys, jonka tarkoitus on puolustaa veroilla rahoitettavaa yhteiskuntaa ja lisätä ihmisten halukkuutta maksaa veroja. Aktiivisimmin yhdistys toimi vuosina 2004–2013 ja toimintamallinaan yhdistys otti osaa julkiseen keskusteluun ja järjesti keskustelutilaisuuksia. Järjestön puheenjohtajana toimi vuonna 2013 Minna Salminen ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aleksis Nokso-Koivisto. Yhdistyksellä oli vuonna 2010 noin 600 maksavaa jäsentä. Vuonna 2008 iloisten veronmaksajien Kati Peltola julkaisi "Reilu verokirja" -pamfletin WSOY:n Barrikadi-sarjassa.
Tausta.
Iloisten veronmaksajien taustalla on ajatus verorahoilla rahoitetuista laadukkaista, tasa-arvoisista hyvinvointipalveluista ja vakaasta yhteiskunnasta ja se kohdisti kritiikkiä erityisesti yksipuoleiseen veronalennuskeskusteluun. Yhdistyksen perustamisaikaan keskustelua hallitsivat Veronmaksajain Keskusliitto ja valtiovarainministeriö, jotka molemmat kampanjoivat veronalennusten ja hyväosaisia suosivan veropolitiikan puolesta.
Yhdistystä perustettaessa vuonna 2004 Veronmaksajain Keskusliitto vastusti järjestön nimivalintaa, koska heistä sana "veronmaksajat" yhdistettiin Veronmaksajain Keskusliittoon ja nimi oli siten harhaanjohtava. Tästä syystä yhdistyksen rekisteröinti onnistui vasta vuonna 2006.
Valter Jung

Valter Gabriel Jung (27. marraskuuta 1879 Vaasa – 9. helmikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 
Elämä.
Jung valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta (nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta) vuonna 1902. Opintojensa jälkeen Jung työskenteli arkkitehti Lars Sonckin avustajana. Sonckin avustajana Jung oli mukana suunnittelemassa Jugendsalina nykyisin tunnettua Privatbankenin taloa Pohjoisesplanadilla. Vuonna 1905 Jung perusti yhteisen arkkitehtitoimiston Emil Fabritiuksen kanssa. Vuodesta 1915 Jungilla oli oma toimisto, kunnes hänen veljensä, tunnettu asemakaava-arkkitehti Bertel Jung, palasi Turusta Helsinkiin. Arkkitehtiveljekset perustivat yhteisen toimiston vuonna 1925.
Valter Jungin tytär oli tekstiilitaiteilija Dora Jung (1906–1980).
Manco Cápac

Manco Cápac (ketšuaksi "Manqo Qhapaq" ’loistava perustaja’) oli inkojen mytologiassa Cuzcon kuningaskunnan myyttinen ensimmäinen kuningas ("Cápac", sotaherra).
Inkojen varhaisvaiheista kertovat tarinat ovat enemmän mytologiaa kuin todellisiin tapahtumiin pohjautuvaa historiaa. Tarinoiden päätarkoitus on pyrkiä osoittamaan inkojen johtoaseman oikeutus ja hallitsijoiden jumalallinen syntyperä. Ei tiedetä varmasti, millainen Manco Cápac oli tai oliko häntä ollenkaan olemassa. Perimätiedon mukaan hän saattoi hallita noin vuosina 1198–1228.
Andien vuoristoseutujen myyteissä kansojen esi-isät nousivat esiin maassa olevista onkaloista. Tarujen mukaan Manco Cápac, hänen kolme veljeään ja neljä sisartaan ilmestyivät Cuzcosta etelään sijaitsevan Paqari-tampun keskimmäisestä luolasta. Kahdesta viereisestä luolasta nousi muita ihmisiä, yhteensä kymmenen ryhmää, ja Manco Cápac sisaruksineen johti heidät vuosia kestävälle matkalle. He saapuivat lopulta Cuzcoon ja alistivat seudun asukkaat. Manco Cápac kohosi päälliköksi, hallitsi pitkään, otti käyttöön lait ja lopetti ihmisuhrauksen. Hän nai siskonsa Ocllon ja sai pojan Rocan, josta tuli seuraava Sapa Inca.
Toisen myytin mukaan jumala Viracocha loi Manco Cápacin ja Mama Ocllon Titicacajärvellä. Pariskunnalla oli jumalallinen tehtävä: kulkea pohjoiseen ja asettua mihin kultainen sauva uppoaa. He kävivät useissa paikoissa ja saapuivat lopulta Cuzcoon. Siellä sauva upposi maahan. He asettuivat sinne, Manco Cápac opetti miehiä muokkaamaan maata, rakentamaan kanavia ja järjestämään asioita. Mama Ocllo opetti naisia kutomaan, laittamaan ruokaa ja huolehtimaan lapsista. He toivat mukanaan rauhan, kulttuurin, taiteet ja auringonjumala Intin, joka tarjosi kansalle lämpöä ja voimaa.
Myyteissä Manco Cápac oli auringon jumala Intin poika ja Pachacamacin veli. Häntä itseään palvottiin tulen ja auringon jumalana.
Ragdoll

Ragdoll on 1960-luvulla Kaliforniassa kehitetty sinisilmäinen, naamiokuvioinen kissarotu. Se on Suomen suosituin rekisteröity kissarotu.
Rodun historia.
Rodun kantaemo on valkoinen angoratyyppinen kissa nimeltään Josephine. Josephinen omistaja Ann Baker kehitti rodun tästä kantaemosta ja sen sekarotuisista pennuista. Varhaisissa pentueissa esiintyivät kaikki nykyiset ragdollien värimuodot. 
Värit ja rakenne.
Ragdolleilla on kolme kuviointia: colourpoint, mitted ja bicolour. Perinteiset värit ovat ruskea, sininen, suklaa ja lila. Uusina väreinä on tuotu punainen ja creme - niiden myötä myös kilpikonna. Kaikki värit voivat esiintyä myös tabbyvariaatioina. Colourpoint-kissoilla on tummaa väriä kaikissa vartalon ääripäissä: maskissa, korvissa, hännässä ja käpälissä. Mitted-kissoilla tassut ovat erotuksensa colourpointeista valkoiset. Mitted-kuvioiduilla kissoilla on hansikkaat etukäpälissä, mutta takajaloissa valkoisten "saappaiden" tulee ulottua kantapäähän saakka. Bicolour-kissoilla naamiokuviointi on korvissa, maskissa ja hännässä. Maskissa on suuri, käänteinen V-muotoinen laukki. 
Ragdoll on päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan suurimpana kesykissarotuna. Suuri ja lihaksikas ragdoll kehittyy hitaasti ja voi kulua 3–4 vuotta ennen kuin kissa on täysikasvuinen ja sen kuviointi ja väritys täysin kehittynyt. Uros painaa noin 6–10 kg ja naaras noin 4–7 kg..
Pää on kiilamainen: Korvat ovat tyvestä leveät ja vähän eteenpäin kallistuneet ja sijaitsevat kaukana toisistaan. Silmien ainoa hyväksytty väri on sininen: mitä tummempi, sen parempi. Etukumara asento on etujalkoja pitempien takajalkojen vuoksi ragdolleille tyypillinen.
Rodun nimen alkuperä.
Ragdoll () -nimitys juontuu rodulle tyypillisestä taipumuksesta valahtaa täysin veltoksi syliin nostettaessa. Ominaisuus havaittiin rodun kantaemon, Josephinen loukkaannuttua auto-onnettomuudessa ja tarun mukaan se periytyi myös sen pennuille. Saman onnettomuuden seurauksena ragdollien kipukynnyksenkin on väitetty olevan muita kissoja korkeampi. Väitteissä ei ole perää, sillä tällaiset hankitut ominaisuudet eivät voi olla perinnöllisiä. Tämä kertomus on kuitenkin osa rodun syntytarinaa. 
On myös todettu, että Ragdoll on hyvin koiramainen kissarotu. Se oppii helposti samoja temppuja kuin koira ja on myös yhtä seurallinen.
Kolmas pyhä sota

Kolmas pyhä sota käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi.
Sodan kulku.
Toisen pyhän sodan päätteeksi Delfoi jäi fokislaisten alaisuuteen vuonna 448 eaa. Epävarmaa rauhan aikaa kesti lähes sadan vuoden ajan. Rauha päättyi kun Theba liittolaisineen syytti vanhaa vihollistaan Fokista pyhäinhäväistyksestä. Theban mukaan Fokiin maakunnan asukkaat olivat viljelleet Apollonille pyhitettyä maata. Fokis määrättiin maksamaan sakkoa, mutta Fokista hallitseva Filomelos kieltäytyi maksamasta sakkoa. Sen sijaan hän valtasi vuonna 355 eaa. Delfoin temppelin, otti sen rikkaudet ja varustautui sotaan. Sparta tuki salaa Filomelosta.
Theban liittolaiset Lokriksen maakunnasta yrittivät pakottaa fokislaiset lähtemään Delfoista, mutta fokislaiset löivät heidät. Theba julisti sodan Fokiille vuonna 355 eaa. Thebalaiset löivät Filomeloksen Neonin taistelussa vuonna 354 eaa. ja pakottivat fokislaiset jättämään Delfoin samana vuonna.
Makedonian kuningas Filippos II halusi lisätä valtaansa Kreikassa ja ryhtyi tukemaan Thebaa sodassa. Tämä pakotti Spartan ja Ateenan tukemaan Fokista. Filippoksen avulla Theba valloitti Fokiin vuosina 351–347 eaa.
Vuonna 346 eaa. osapuolet tekivät rauhan: Filippos sai valtaansa Pohjois- ja Keski-Kreikan, mukaan lukien Thermopylain ja Delfoin. Neljäs pyhä sota syttyi vuonna 339 eaa.
Abu Ghraib

Abu Ghraib () on Irakin Bagdadin maakunnan länsiosassa sijaitseva piirikunta ja kaupunki. Se sijaitsee maanteitse noin 33 kilometriä pääkaupunki Bagdadin keskustasta länteen. Vuonna 2013 Abu Ghraibin piirikunnan asukasluvun arvioitiin olevan viisi prosenttia koko maakunnan väkiluvusta (6 696 596), eli noin 330 000.
Lokakuussa 2014 uutisoitiin ääri-islamistisen Isisin hyökänneen piirikuntaan. Vaikkei Isis olekaan vallannut Bagdadin kaupunkia tai sen maakuntaa, Isisin solujen raportoitiin vuonna 2015 tehneen alueella toistuvasti erilaisia terroristi-iskuja, kuten attentaatteja, kaappauksia ja iskuja tienvarsipommien avulla.
Marburg

Marburg on kaupunki, joka sijaitsee Lahnjoen laaksossa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on Marburg-Biedenkopfin piirikunnan pääkaupunki. Kesäkuussa 2021 kaupungissa asui 75 638 asukasta. Marburgin pinta-ala on 123,9 neliökilometriä.
Kaupungin tunnusmerkkeinä ovat Hessenin maakreivien keskiaikainen linna ja Saksan vanhin rakennustyyliltään gotiikkaa edustava Elisabethin kirkko. Kirkko on saanut nimensä Marburgissa eläneen Pyhän Elisabethin mukaan. Koko keskiaikainen vanhakaupunki on arvokas suojelukohde, koska se säästyi toisen maailmansodan pommituksilta. Kaupungissa sijaitsee vuonna 1527 perustettu Marburgin yliopisto, viralliselta nimeltään "Philipps-Universität Marburg".
Suomenmaa

Suomenmaa on Suomen Keskustan pää-äänenkannattaja, joka perustettiin vuonna 1908 nimellä "Maakansa". Se oli nimenä vuoteen 1965, lukuun ottamatta vuosia 1942–1945, jolloin nimenä oli "Karjalan sanomat". Suomenmaa julkisti mobiilisovelluksen Android- ja Apple-laitteille vuonna 2017 ja ilmestyy vuodesta 2024 ainoastaan verkkolehtenä.
Historia.
Lehti perustettiin Viipurissa vuonna 1908 nimellä "Maakansa". Sieltä toimitus siirtyi talvisodan takia Lahteen 1939 ja palasi Viipuriin jatkosodan vuosiksi 1941–1944. Lehden nimi oli "Karjalan sanomat" vuosina 1942–1945. Jatkosodan lopulla toimitus siirtyi Helsinkiin ja Ouluun. Lehden nimi vaihdettiin Maakansasta Suomenmaaksi, kun Maalaisliitto muutti nimensä Keskustapuolueeksi vuonna 1965.
Vuoden 2012 levikintarkastuksen mukaan Suomenmaan levikki oli 11 197 kappaletta (76/-/23/1 LT 2012). Kuusi kertaa vuodessa Suomenmaa ilmestyy erikoisnumero Sentterinä, jonka levikki on noin 80 000 kappaletta. Sentteri jaetaan kaikkiin keskustan jäsenperheisiin.
Vuoden 2015 loppuun asti Suomenmaa ilmestyi sanomalehtenä, viimeiset vuodet kolme kertaa viikossa. Se muuttui kerran viikossa perjantaisin ilmestyneeksi aikakauslehdeksi vuoden 2016 alussa. Elokuusta 2019 se on ilmestynyt kerran kuukaudessa.
Vuoden 2019 vaaleissa Keskusta koki tappion, joka vei puolueelta 18 kansanedustajan paikkaa, minkä seurauksena keskustan saama puoluetuki väheni 2,6 miljoonalla eurolla. Sen jälkeen Suomenmaan puolueelta saama tuki puolittui yhteen miljoonaan. YT-neuvottelujen jälkeen lehden ilmestymiskertoja supistettiin. Työntekijöistä vähennettiin 8,6 henkilötyövuotta, minkä jälkeen lehden palvelukseen jäi vielä 13 henkilöä.
Vuoden 2023 vaalitappion jälkeen keskustan vuosittainen puoluetuki pieneni yli 1,4 miljoonaa euroa, minkä seurauksena puoluevaltuusto pienensi Suomenmaan saaman rahoituksen 450 000 euroon. Lehden julkaisija aloitti säästötoimenpiteet, joiden vuoksi Suomenmaa lakkasi vuoden 2024 alusta ilmestymästä painettuna lehtenä, mutta jatkaa verkkolehden muodossa.
Päätoimittajat.
Maakansan ja Suomenmaan päätoimittajina ovat toimineet:
Plagiointi

Plagiointi ( &lt; ’kidnappaaja’) on toisen henkilön tuotannon käyttöä ilman alkuperäisen lähteen asianmukaista ilmoittamista. Plagiointi voi kohdistua esimerkiksi toisen henkilön ideoihin, tietoihin, kieleen tai kirjoitukseen. Plagiointi voi ilmentää epärehellisyyttä, mikäli plagioija julkaisee tai yrittää julkaista plagioidun työn omana alkuperäisenä tuotantonaan. Plagiointi ei välttämättä ole sama asia kuin tekijänoikeusrikkomus, jossa nimenomaisesti rikotaan tekijänoikeuslakia. Plagiointi voi kohdistua myös tekstin, kirjoituksen tms. sisältöön, kun taas tekijänoikeus koskee näiden muotoa. 
Määritelmiä.
"Kielitoimiston sanakirja" määrittelee plagioinnin sanan "plagiaatti" kautta: 
Plagiaatti on ”kirjallinen t. taiteellinen varkaus, plagiointi; sellaiseen perustuva teos t. sen osa.”
"Merriam Webster Online" -sanakirja määrittelee plagioinnin () seuraavasti: 
Suomessa Tutkimuseettinen neuvottelukunta on määritellyt plagioinnin seuraavasti:
"Plagioinnilla ("plagiarism") eli luvattomalla lainaamisella tarkoitetaan jonkun toisen julkituoman tutkimussuunnitelman, käsikirjoituksen, artikkelin tai muun tekstin tai sen osan, kuvallisen ilmaisun tai käännöksen esittämistä omana. Plagiointia on sekä suora että mukaillen tehty kopiointi."
Maurice Ravel

Joseph Maurice Ravel (7. maaliskuuta 1875 Ciboure – 28. joulukuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Ravelin sävellystuotanto syntyi impressionismin ja neoklassismin tyylikausina.
Elämä.
Ravel syntyi Cibouressa, Ranskan baskialueella. Säveltäjän äiti Marie Delouart oli baski ja isä Joseph Ravel sveitsiläinen keksijä ja teollisuusmies. Perhe muutti Pariisiin, jossa Ravel aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Muutamia vuosia myöhemmin hän teki ensimmäiset sävellyksensä. Musiikin opinnot jatkuivat sittemmin Pariisin konservatoriossa. Ravelin opettajana konservatoriossa oli säveltäjä Gabriel Fauré. 
Ravel tavoitteli kolmena vuotena vuosina Prix de Rome -stipendiä. Konservatiivisen tuomariston mukaan Ravelin toimittamat työt olivat liian ”edistyneitä” ja tämä aiheutti eräänlaisen skandaalin. Protesteja julkaistiin ja muun muassa Romain Rolland tuki Ravelia. Lopputuloksena konservatorion johtajan Théodore Duboisin piti siirtyä syrjään ja hänen tilalleen tuli säveltäjä Gabriel Fauré.
Ravel on säveltänyt muun muassa "Daphnis et Chloé" -teoksen ranskalaisen kirjailijan Coletten kanssa. Muita Ravelin töitä on satiirinen vuonna 1911 ensiesityksen saanut "L’Heure espagnole".
Ravel ei koskaan mennyt naimiisiin ja eli puoli-erakkona Montfort-L’Amauryssa lähellä Pariisia. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa kuorma-auton kuljettajana lyhyen aikaa, mutta vapautettiin vuonna 1917.
Vuonna 1928 Ravel lähti neljän kuukauden kiertueelle Kanadaan ja Yhdysvaltoihin sekä samana vuonna loi "Boléron".
Viitenä viimeisenä vuotena Ravelin toimintaa haittasi afasia, joka esti häntä kirjoittamasta musiikkia sekä haittasi puhetta. Leikkaus verisuonitukoksen avaamiseksi ei onnistunut ja hänet haudattiin Levalloisiin lähellä Pariisia.
Keskeiset teokset.
Alla on luettelo Ravelin 60 keskeisestä teoksesta.
Raikuu

Raikuu on Savonlinnan Kerimäen pitäjässä, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva kylä. 
Raikuussa sijaitsee kaksi tunnettua Kerimäen nähtävyyttä: Raikuun salpa-asema ja Raikuun kanava. Salpalinja on rakennettu vuosina 1940–1941 ja 1944. Raikuun kanava on puolestaan valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö (RKY), jonka vesireitti on avattu myös matkaveneilyn käyttöön.