tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Free Willy – Pelastakaa Willy

Free Willy – Pelastakaa Willy ("Free Willy") on elokuva Jesse-pojasta, joka joutuu suorittamaan yhdyskuntapalvelusta delfinaariossa jäätyään kiinni seinien töhrimisestä spraymaalilla. 
Elokuva keräsi lipputuloista yli 153 miljoonaa dollaria ja siitä on tehty useampi jatko-osa. 
Tarina.
Delfinaariossa uiskentelee Willy-niminen miekkavalas, johon Jesse tutustuu lähemmin pudottuaan tämän altaaseen. Willy on ollut haluton yhteistyöhön kouluttajien kanssa, mutta Jesseä se alkaa kuunnella. Kaikki alkavat ihmetellä pojan taitoa kontrolloida ennen niin hankalaa eläintä. Jessen ohjauksella Willy pääsee esiintymään, mutta ihmiset ahdistavat Willyä. Poika haluaa saada Willyn vapauteen ja tämä tahto saa aikaan suuren tapahtumavyöryn, jossa Jessen sijaisperhe ja intiaanimies sekä eläinlääkäri auttavat Jesseä parhaansa mukaan.
Helsingør

Helsingør on Tanskan Pääkaupunkialueella sijaitsevan Helsingørin kunnan keskustaajama. Vuoden 2012 alussa taajamassa oli 46 368 asukasta. Taajaman asukkaista 46 300 asuu Helsingørin kunnassa ja 68 Fredensborgin kunnassa.
Helsingør sijaitsee Sjællandin saaren pohjoisosassa Tanskan Ruotsin eteläisimmistä osista erottavan Juutinrauman länsirannalla, sen kapeimmalla kohdalla. Kaupungin englanninkielinen nimi on "Elsinore".
Historia.
Helsingørista on väitetty löydetyn mainintoja jo vuodelta 79 eaa., mutta varmuudella se mainittiin ensimmäistä kertaa kuningas Valdemar II:n aikana vuonna 1231.
Kaupungin merkittävimmät rakennukset ovat Kronborgin linna, jonne Shakespeare lienee Hamletin kuvaillut, sekä Sankt Olai Kirke, Pyhän Olavin kirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvulta.
Kuningas Eerik Pommerilainen antoi Helsingørille laajennetut kaupunginoikeudet, ja kaupunki alkoi periä tullia Juutinrauman läpi kulkevilta laivoilta. Tullin periminen lopetettiin vuonna 1857, mikä tiesi taloudellisia vaikeuksia. Vuosina 1710–1711 rutto hävitti kolmasosan kaupungin asukkaista.
Kaupunki alkoi teollistua voimakkaasti vuodesta 1882 alkaen. Tuolloin sinne rakennettiin suurtelakka ja konetehdas. Vuodesta 1892 lähtien Helsingørin ja Ruotsin Skånessa sijaitsevan Helsingborgin välillä on toiminut säännöllinen lauttayhteys. Se oli lyhin reitti Tanskasta Skandinavian niemimaalle, kunnes Kööpenhaminan ja Malmön välille valmistui Juutinrauman silta vuonna 2000.
Painajainen Paratiisitiellä

Painajainen Paratiisitiellä on Sanoma Magazines Finlandin kustantama Disneyn eläinmaailman ankkasarjoja käsittelevän "Ankantekijät"-sarjan neljäs teos. Teoksen kaikkien tarinoiden piirrokset ovat italialaisen sarjakuvapiirtäjän, ”Milanon maestroksi” kutsutun ankkapiirtäjän Marco Rotan käsialaa. Hän on myös käsikirjoittanut osan tarinoista. Kirja julkaistiin vuonna 2005, ja siitä on tehty myös nahkakantinen painos. Nimikirjoituksella varustettuja nahkakantisia painettiin tasan 200 kappaletta, joista ensimmäisiin Marco Rota antoi oman signeerauksen.
Wilhelm-huuto

Wilhelm-huuto () on etenkin yhdysvaltalaisissa toiminta- ja seikkailuelokuvissa usein käytetty äänitehoste, miesäänen esittämä kauhunkirkaisu.
Wilhelm-huutoa käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1951 ilmestyneen elokuvan "Etäiset rummut" kohtauksessa, jossa alligaattori syö miehen. Wilhelm-huudon huusi todennäköisesti muusikko Sheb Wooley, joka teki elokuvien äänitehosteita. Alkuperäisen "Tähtien sota" -elokuvan äänisuunnittelija Ben Burtt löysi huudon arkistonauhoilta ja lisäsi sen kohtaukseen, jossa Imperiumin sotilas putoaa kuiluun. Burtt antoi tehosteelle sen nykyisen nimen: hän kutsui sitä Wilhelm-huudoksi, koska elokuvassa "Palava nuoli" (1954) huuto kuuluu, kun Wilhelm-nimistä miestä ammutaan nuolella.
"Tähtien sodan" myötä Wilhelm-huutoa alettiin käyttää enemmän ja tehosteesta itsessään tuli vitsi. Tehostetta käytetään muun muassa elokuvissa "Kadonneen aarteen metsästäjät", "Gremlins 2 – uusi pesue", "Reservoir Dogs" ja "Toy Story – leluelämää" sekä useissa televisiosarjoissa, nettivideoissa ja peleissä. Suomalaisista elokuvista Wilhelm-huutoa on käytetty elokuvissa "Ainoat oikeat" (2013) ja "Onnelin ja Annelin talvi" (2015).
Lady Byng Memorial Trophy

Lady Byng Memorial Trophy, aikaisemmin Lady Byng Trophy, on palkinto, jonka NHL jakaa vuosittain pelaajalle, joka on osoittanut kauden aikana parasta urheiluhenkeä ja herrasmiesmäistä käytöstä yhdistettynä pelin hyvään tasoon. Voittajasta äänestävät runkosarjan lopussa jääkiekkotoimittajat.
Palkinto on nimetty Kanadan kenraalikuvernöörinä toimineen sotamarsalkka Julian Byngin puolison lady Evelyn Byngin kunniaksi. Molemmat olivat suuria urheilun ja etenkin jääkiekon ystäviä. Lady Byng lahjoitti ensimmäisen palkinnon kaudelle 1924–1925.
Kun New York Rangersin Frank Boucher voitti Lady Byng Trophyn seitsemännen kerran kahdeksaan vuoteen kaudella 1934–1935, pokaali annettiin hänelle omaksi ja lady Byng lahjoitti uuden palkinnon. Lady Byngin kuoltua vuonna 1949 NHL otti käyttöön uuden palkinnon ja nimesi tämän Lady Byng Memorial Trophyksi.
Ainoat suomalaiset, jotka on palkittu Lady Byng Memorial Trophyllä, ovat Jari Kurri ja Aleksander Barkov.
Lady Byng Memorial Trophy -voittajat.
Voittajat maittain
Ted Lindsay Award

Ted Lindsay Award (aikaisemmalta nimeltään Lester B. Pearson Award) on NHL:n vuosittain myöntämä palkinto. NHLPA:n (NHL:n pelaajayhdistys) jäsenet äänestävät keskuudestaan kauden parhaan pelaajan (), jolle tämä palkinto myönnetään.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran kaudella . Sen alkuperäinen nimi viittasi Kanadan entiseen pääministeriin Lester B. Pearsoniin, ja se olikin NHL:n ainoa palkinto, joka oli nimetty poliitikon mukaan. Palkinto sai kuitenkin uuden nimen vuonna 2010, kun se nimettiin NHLPA:n ensimmäisen puheenjohtajan Ted Lindsayn mukaan.
Palkitut.
Ted Lindsay Award.
Voittajat maittain: (1971–2025)
Maurice ”Rocket” Richard Trophy

Maurice ”Rocket” Richard Trophy on palkinto, joka annetaan vuosittain NHL:n runkosarjan parhaalle maalintekijälle. Liigan uusimpiin kuuluvaa palkintoa on jaettu kaudesta 1998–1999, jolloin Montreal Canadiens lahjoitti sen NHL:lle.
Palkinto on nimetty Montrealin entisen hyökkääjän Maurice Richardin mukaan. Richard voitti NHL:n maalipörssin viisi kertaa ja oli ensimmäinen pelaaja, joka teki enemmän kuin 50 maalia NHL-kauden aikana.
Palkinnon ensimmäinen voittaja oli Teemu Selänne, joka voitti NHL:n maalintekijätilaston 47 maalillaan kaudella 1998–1999. Kaudella 2003–2004 palkinto jaettiin kolmen pelaajan kesken, kun Jarome Iginla, Ilja Kovaltšuk ja Rick Nash jakoivat tilaston kärkipaikan 41 maalillaan. Aleksandr Ovetškin on voittanut palkinnon ennätykselliset yhdeksän kertaa, Pavel Bure, Jarome Iginla, Sidney Crosby ja Steven Stamkos kahdesti. Ovetškin voitti ensimmäisenä pelaajana samalla kaudella sekä Hart Memorial Trophyn että Maurice ”Rocket” Richard Trophyn. Ovetškin on myös ensimmäinen Maurice ”Rocket” Trophyn neljä kertaa voittanut pelaaja.
Maalipörssin voittajat ennen palkinnon perustamista.
Voittajat maittain: (1918-1998)
Voittajat.
Voittajat maittain: (1999-2025)
Subboreaali

Subboreaalinen kasvillisuus- ja ilmastokausi Suomessa 
noin 5 900–2 760 vuotta sitten. Tällöin ilmasto alkoi hitaasti viiletä edeltävästä lämpimästä Atlanttisesta lämpökaudesta kohti nykyistä ehkä noin 1–2 astetta. Kuusi levisi vuoteen 2000 eaa. mennessä idästä koko Järvi-Suomeen, ja 1200 eaa. koko Manner-Suomeen.
Kauden alussa noin 3800 eaa. jalot lehtipuut alkoivat vähetä.
Kauden lopulla hävisivät lauhkean vyöhykkeen puulajit tammi, jalava, pähkinäpensas ja lehmus Suomesta suureksi osaksi. Kaudella Itämeri oli vielä Litorinameri-vaiheessaan. Leppä harvinaistui tällä kaudella hieman. Kauden lopulla koivu harvinaistui ja mänty yleistyi siitepölyistä päätellen.
Subatlanttinen

Subatlanttinen ilmasto- ja kasvillisuuskausi Pohjois-Euroopassa alkoi noin 2 760 vuotta sitten ja jatkuu vielä nykyään. Kaudelle on ollut ominaista ilmaston hidas viileneminen ja vaihtelut lämpimästä kylmään, esimerkiksi pieni jääkausi oli kylmä kausi noin vuosina 1600–1900. 
Kuusi ja mänty Suomessa ovat yleisimmät puulajit, lehtipuut harvinaisempia.
Ilmasto on kostea ja sateinen. Kauden alussa Suomen pronssikausi loppui, ja rautakausi alkoi.
Yleinen pitkän aikavälin viileneminen on ennen nykyistä ilmastonmuutosta ollut nopeampaa kuin edeltävällä subboreaalisella kaudella.
Viimeisen sadan vuoden aikana lämpötila on ollut voimakkaassa nousussa. Leppä on hieman harvinaistunut. Kauden lopulla mänty ja koivu ovat yleistyneet. Keskiajalla noin 1 000 vuotta sitten koivu oli nykyistä harvinaisempi.
Tarika

Tarika (malagassiksi 'ryhmä') on vuonna 1983 perustettu madagaskarilainen yhtye. Laulaja-lyömäsoittaja Hanitra Rasoanaivon johtama yhtye on viimeisen 15 vuoden aikana tehnyt itselleen nimeä kiertämällä maailmaa ja sitä on kutsuttu maansa suurimmaksi musiikilliseksi vientituotteeksi.
Historia.
Ryhmän alku voidaan jäljittää vuoteen 1983 jolloin Rasoanaivo toimi kääntäjänä Madagaskariin paikallisia muusikoita äänittämään saapuneille brittimuusikoille. Hän esitteli vieraille Sammy Andraimanahiranan ja tämän jälkeen perusti hänen sekä siskonsa Norosoan kanssa "Tarika Sammy" -nimisen yhtyeen, joka sai muutamia kappaleita eri kokoelma-albumeille ("Current Modern Music of Madagascar" sekä "A World Out Of Time"). Ryhmä äänitti yhden albumin "Fanafodyn", jonka jälkeen se hajosi. Andraimanahirana jatkoi Tarika Sammy -nimellä, siskokset taas päättivät kutsua itseään "Tarikaksi". Kitaran, basson ja lyömäsoitinten lisäksi he käyttivät perinteisiä madagaskarilaisia soittimia valihaa (harppu), marovanya (erääntyyppinen sitra) ja kabosyä (pieni kitara).
Huolimatta siitä, että kotimaassaan harvat muusikot ansaitsevat elantonsa musiikilla, Tarika näki mahdollisuutensa ja muutti Lontooseen luomaan uraa. Debyyttialbumi "Bibiango" ilmestyi 1994 ja se sai hyvän vastaanoton. Ryhmä kiersi Eurooppaa ahkerasti ja loi uskollisen yleisön. Toiselle albumille, "Son Egalille", Tarika toi vaikutteita senegalilaisesta musiikista Baaba Maalin yhtyeen jäsenten vierailulla. Se käsitteli vuoden 1947 kapinaa Madagascarilla, jossa paikallinen väestö nousi ranskalaisia siirtomaaherroja vastaan. Nämä lähettivät saarelle senegalilaisia joukkoja, josta juontuu paha veri näiden kahden afrikkalaisvaltion välillä. Levy sai ylistäviä arvosteluja ja voitti mm. AFIMin palkinnon luokassa "Contemporary World Music Album".
Seuraavan vuoden "D" oli tunnelmaltaan iloisempi. Sillä yhtye esitteli eri tanssimusiikkityylejä kotisaareltaan ja lämmitteli 60- ja 70-luvun hittejä. Vuonna 1999 yhtye kiinnitettiin Wicklow-levymerkille ja alkoi "Soul Makassar" -albumin työstö. Lontoossa ja Indonesiassa äänitetty levy tutki madagascarilaisten Kaakkois-Aasiasta peräisin olevaa kulttuurista perintöä. Wicklow'n romahdettua levyn kesälle 2000 aiottu julkaisu viivästyi, levy ilmestyi lopulta tammikuussa 2001.
Sol Hoopii

Sol Hoopii (1902 Honolulu − 16. marraskuuta 1953 Seattle) oli havaijilainen kitaristi, ukulelen soittaja ja näyttelijä. Hän muutti vuonna 1919 Kaliforniaan, jossa hän aloitti uransa muusikkona. Hän oli 1930-luvulla tunnetuin niin kutsutun "slack key" -tyylin kitaristeista. 
Hoopii esiintyi muun muassa elokuvassa "Waikiki Wedding".
Harri Vuori

Harri Vuori (s. 10. tammikuuta 1957 Lahti) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä. Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Esko Syvingin, Einojuhani Rautavaaran, Paavo Heinisen ja Eero Hämeenniemen johdolla ja sai sävellysdiplomin vuonna 1989. Vuoren tyyli on modernistista ja hyödyntää yläsävelharmoniaa. Hän aloitti uransa uusklassismista ja on edennyt dodekafonian ja jälkisarjallisuuden kautta kohti värikkäämpää sointi-ilmaisua. Harri Vuoren sävellyksiä inspiroivat vahvasti luonto ja luonnonilmiöt. 
Vuori on säveltänyt lähinnä orkesteriteoksia ja kamarimusiikkia, jonkin verran myös lauluja ja teoksia soolosoittimille. Vuoren orkesteriteoksia ovat muun muassa "Mandelbrotin kaiut", "Lopetetut liikkeet", "Ylitse kuun, alitse päivän" lisäksi tuotantoon kuuluu kamariooppera "Kuin linnun jäljet taivaalla". Vuori on säveltänyt myös konsertot bassoklarinetille ja saksofonille. Vuoren ensimmäinen sinfonia sai kantaesityksensä vuonna 2004 ja toinen vuonna 2007. Molemmat on levytetty Toccata-levymerkille. Harri Vuoren jousiteos "Lentoon" sai kantaesityksen Kokkolassa syksyllä 2015. Vuoren uusimpia teoksia on kitarakonsertto "Cthulhu's Dreams" ja Lappeenrannan kaupunginorkesteri kantaesitti teoksen osana Ja kitara soi -festivaalia marraskuussa 2016.
Vuori on toiminut 1990-luvun alkupuolelta lähtien myös sävellyksenopettajana, ja hän on vaikuttanut merkittävästi lukuisiin nuoremman polven suomalaissäveltäjiin. Vuoren sävellysoppilaisiin ovat kuuluneet mm. Uljas Pulkkis ja Osmo Tapio Räihälä. Vuodesta 1993 hän on toiminut musiikkitieteen lehtorina Helsingin yliopistossa, ja hänelle myönnettiin yliopiston Pacius-palkinto vuonna 1997. Keväällä 2016 Helsingin yliopisto lakkautti sävellyksenopettajan viran. Sävellyksenopettajan tehtävä on Turun akatemian peruja 376 vuoden takaa. Oppituolia ovat hoitaneet säveltäjät Paciuksesta Sibeliukseen.
Harri Vuori on "Jälkeläiset"-dokumenttielokuvan päähenkilö. "Jälkeläiset" kertoo taiteilijaelämästä Tuusulanjärven kulttuurimiljöössä. Dokumentissa käsitellään myös hallituksen säästölinjauksia suhteessa kulttuuripoliittisiin päätöksiin. Dokumentti sai ensi-iltansa huhtikuussa 2017.
Harri Vuorelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Kyyrölän seurakunta

Kyyrölän seurakunta oli ortodoksinen seurakunta luovutetussa Karjalassa. Se kuului Viipurin hiippakunnan toiseen valvontapiiriin. Seurakunnan alue käsitti Muolaan, Heinjoen, Äyräpään ja Valkjärven kunnat. Kyyrölän seurakunnan ydinalue muodosti oman Kyyrölän kunnan vuoteen 1934 asti, jolloin se liitettiin Muolaaseen.
Kirkot.
Kyyrölän seurakunnan pääkirkko, Kristuksen temppeliintuomisen kirkko (rakennettu 1898), sijaitsi Kyyrölän kylässä, jossa sijaitsi myös seurakunnan pappila. Lisäksi seurakunnalla oli Kangaspellon kylässä Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko (1921) ja Perkjärven asemakylässä Pyhän Sergei Radonežilaisen kirkko (1901).
Historia.
Perustaminen.
Kyyrölän ortodoksinen seurakunta perustettiin vuonna 1725, jolloin kreivi Grigori Petrovitš Tšernyšev siirsi lahjoituksena saamilleen ja sodassa autioituneille tiloille Muolaan keskiosaan parisataa venäläistä maaorjaa. Samana vuonna valmistui myös Kyyrölän ensimmäinen kirkko. Oman papin seurakunta sai vuonna 1765.
Lakkauttaminen.
Kyyrölän seurakunta lakkautettiin muiden luovutettujen alueiden seurakuntien tavoin 1940-luvun lopulla. Sotien jälkeen monet kyyrölälaiset sijoitettiin Hämeenlinnan seudulle ja Hämeenlinnan ortodoksinen seurakunta on ylläpitänyt Kyyrölän ortodoksisen seurakunnan perinteitä.
Vesiliirto

Vesiliirto on ilmiö, jossa auton tai muun tiekulkuneuvon renkaat nousevat vauhdissa tien pinnalla olevan vesikerroksen päälle. Tällöin renkaan ja tien pinnan välinen kitka pienenee niin pieneksi että kulkuneuvon ohjattavuus häviää, minkä seurauksena se jatkaa etenemistä liikemäärän suuntaan eikä ole ohjattavissa. Kun kitka palaa, seurauksena saattaa olla voimakas ja ennalta-arvaamaton nykäisy, jonka johdosta ajoneuvo voi ajautua pois ajokaistalta. Vesiliirron syntymiseen vaikuttavat vesikalvon paksuus, ajonopeus ja renkaan kuviointi. Kaikki renkaat joutuvat vesiliirtoon kun vettä on riittävästi, kun ajonopeus ylittää tietyn rajan, renkaan pintakuvio ei enää ehdi syrjäyttää vettä pois renkaan alta.
Välttääkseen ajoneuvon ajautumisen ojaan tai vastaantulevien kaistalle, ohjauspyörää ei tulisi kääntää, koska kun kitka palautuu renkaan ja tien välille ajoneuvo kääntyy välittömästi sinne minne rattia on käännetty, joka johtaa yleensä tieltä suistumiseen. Suositeltu ohje on, että jalka tulisi ottaa kaasupolkimelta ja painaa kytkin pohjaan joka vähentää vauhtia, sekä pitää ohjaussuunta samana ettei auto lähde heittelehtimään.
Taveuni

Taveuni on Fidžin kolmanneksi suurin saari Vanua Levun ja Viti Levun jälkeen. Sen asukasluku on noin 14 200 (2017) ja pinta-ala 435 neliökilometriä. Saari sijaitsee Vanua Levusta 6,5 kilometriä itään. Taveunin asutus on keskittynyt saaren länsiosiin. Sen hallinnollinen keskus on Waiyevo. Ensimmäinen Taveunin nähnyt eurooppalainen oli Abel Tasman, joka näki saaren vuonna 1643.
Jigme Singye Wangchuck

Jigme Singye Wangchuck (; s. 11. marraskuuta 1955) on entinen Bhutanin kuningas. Hän oli kuningas vuosina 1972–2006. Hän nousi valtaan isänsä Jigme Dorji Wangchuckin kuoltua. Jigme Singye Wangchuck kruunattiin virallisesti 2. kesäkuuta 1974. 
Valtaan noustessaan 17-vuotias Jigme Singye Wangchuck oli maailman nuorin kuningas. 1980-luvulla hän otti kansansa menestyksen mittariksi bruttokansanonnellisuuden.
Jigme Singye Wangchuck luopui yksinvallasta vuonna 1998. Hän suunnitteli alun perin luopuvansa kruunusta poikansa Jigme Khesar Namgyal Wangchuckin hyväksi vuonna 2008, mutta tekikin sen jo 14. joulukuuta 2006.
Jigme Singye Wangchuckilla on kymmenen lasta.
Jigme Dorji Wangchuck

Jigme Dorji Wangchuck (; 2. toukokuuta 1928 Trongsa, Bhutan – 21. heinäkuuta 1972 Nairobi, Kenia) oli Bhutanin kuningas, joka oli vallassa 1952–1972. Hän modernisoi valtiota ja muutti sitä pois itsevaltiudesta sekä perusti monia kansallisia instituutioita. Wangchuckin johdolla Bhutan liittyi vuonna 1971 Yhdistyneisiin kansakuntiin.
Jigme Dorji Wangchuckista tuli kuningas 30. maaliskuuta 1952. Hänen isänsä, kuningas Jigme Wangchuck oli kuollut 24. maaliskuuta. Wangchuck alkoi tehdä monia muutoksia, ja Bhutan muuttui hänen aikanaan itsevaltaisesta järjestelmästä demokraattisen suuntaan. Kuninkaan aloitteesta perustettiin 1953 Bhutanin parlamentti eli "Tshogdu".
Intian pääministeri Jawaharlal Nehru vieraili Bhutanissa syyskuussa 1958. Nehru antoi lupauksen tukea Bhutania taloudellisesti ja puolustaa sitä kaikkia ulkovaltoja vastaan. Wangchuk loi vierailun innoittamana viisivuotissuunitelman, joka käynnistyi 1961. Wangchuck perusti metsäministeriön, lakkautti orjuuden ja kuolemanrangaistuksen sekä rakennutti muun muassa kansallismuseon, -kirjaston, -arkiston ja -stadionin.
Jigme Dorji Wangchuck kärsi lähes koko ikänsä huonosta terveydestä. Hän sai 20-vuotiaana ensimmäisen sydänkohtauksen. Hän kuoli 1972 Kenian Nairobissa, missä hän oli saamassa hoitoa brittiläiseltä lääkäriltä. Dorjin seuraajaksi nousi hänen 16-vuotias poikansa Jigme Singye Wangchuck.
Einstein (yksikkö)

Einstein on valokemiassa käytetty yksikkö. Se on nimetty Albert Einsteinin mukaan. Yksi einstein on yksi mooli fotoneja, riippumatta fotonien taajuudesta. Säteilytysvoimakkuus voidaan ilmaista einsteinin avulla. Tällöin yksiköksi tulee einsteinia per neliömetri per sekunti. 
Einstein ei ole IUPAC:n hyväksymä yksikkö.
Kaatunut astronautti

 Kaatunut astronautti ("Fallen Astronaut") on noin 8,5 senttimetrin mittainen alumiininen muistomerkki Kuussa. Sen on tehnyt belgialainen taiteilija Paul Van Hoeydonck, joka tapasi astronautti David Scottin lounaskutsuilla. 
Tämä Kuun ainoa taideteos on niiden astronauttien ja kosmonauttien muistomerkki, jotka ovat menettäneet henkensä työssään avaruustutkimuksen hyväksi. 
Muistomerkin vietiin Kuuhun NASAn Apollo 15 -lennolla vuonna 1971. Veistos sijoitettiin Kuuhun Hadley Rille -laaksoon 1. elokuuta 1971. Astronauttipatsaan lisäksi muistomerkkiin kuuluu laatta, jossa on kahdeksan ajankohtaan mennessä kuolleeksi tiedetyn astronautin ja kuuden kosmonautin nimet:
Veistoksen ja laatan jäljennös on esillä YhdysvalloissaNational Air and Space Museumissa.
Voimaleikkuri

Voimaleikkuri eli pulttisakset on työkalu, jolla katkaistaan pultteja, ketjua ja rautalankaa. Voimaleikkureissa on yleensä pitkät kahvat ja lyhyet terät, jolloin voimaa ei tarvita paljon katkaisuun. Uudemmissa voimaleikkureissa on monesti myös rattaat joiden ansiosta saadaan enemmän momenttia. Purjeveneissä voimaleikkuria tarvitaan maston katkettua, vanttien katkaisuun.
Pienillä rakennustyömailla pulttisaksilla katkotaan myös harjateräksiä. Harjateräksiä käytetään vahvistamaan betonivalua.
Lisäksi pienimmillä pulttisaksilla voi leikata teräsverkkoa.
Cantinovum

Kamarikuoro Cantinovum on Jyväskylän ammattikorkeakoulun (JAMK) vuonna 1989 perustettu edustuskuoro. Kamarikuoroa johtaa diplomikuoronjohtaja Rita Varonen. Cantinovumin laulajista suuri osa opiskelee musiikkia, joko Jyväskylän ammattikorkeakoulussa tai Jyväskylän yliopistossa.
Kuoron nimi on latinaa ja tarkoittaa ”uutta laulua”. Cantinovumille on ominaista esittää juuri sille sävellettyä musiikkia, ja nimensä mukaisesti kuoro onkin kantaesittänyt lukuisia kuoroteoksia. Cantinovumin ohjelmisto koostuu a cappella- ja orkesteriteoksista, renessanssimusiikista aina moderniin ja kevyeen musiikkiin. Cantinovum on tehnyt useita kertoja yhteistyötä Jyväskylä Sinfonian ja muiden orkestereiden kanssa. Kuoro on saavuttanut menestystä monissa kuorokilpailuissa.
Peter Beardsley

Peter Andrew Beardsley (s. 18. tammikuuta 1961 Newcastle upon Tyne, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Juniorina Newcastlea ja Wallsendia edustanut Beardsley edusti uransa alkuaikoina Carlisle Unitedia, Vancouver Whitecapsia ja Manchester Unitedia ennen kuin siirtyi Newcastleen. Neljä kautta kotikaupungissaan pelannut hyökkääjä siirtyi Liverpooliin vuonna 1987 1,9 miljoonan punnan siirtokorvauksella. Poolissa John Barnesin kanssa hyvän hyökkäyslinjan muodostanut Beardsley oli auttamassa seuraa kahteen liigamestaruuteen, FA Cupin voittoon kaudella 1988/89 ja kolmeen FA Community Shieldin voittoon. Vuosien 1987 ja 1991 välillä "Beardo" pelasi 175 Pool-ottelua, tehden 59 maalia. Vuonna 2006 Liverpoolin nettisivuilla olleessa äänestyksessä Beardsley äänestettiin 19. kautta aikojen parhaaksi Liverpool-pelaajaksi. Äänestykseen osallistui 110 000 fania.
Liverpoolin paikallisvastustaja Everton hankki Beardsleyn 5. elokuuta 1991 miljoonalla punnalla. Debyyttinsä hän teki 17. elokuuta ottelussa Nottinghamia vastaan, ollessaan 30-vuotias. Pari kautta Evertonissa pelannut Beardsley oli loppuaikoinaan joukkueen paras maalintekijä. 
Vuonna 1993 Beardsley palasi Newcastleen. Uransa aikana Beardsley edusti vielä Boltonia, Manchester Citya, Fulhamia, Hartlepool Unitedia, Melbourne Knightsia ja Doncaster Roversia.
Englannin maajoukkuetta Beardsley edusti vuosien 1986 ja 1996 välillä 59 ottelussa, joissa hän teki yhteensä yhdeksän maalia. Kapteeninakin toiminut newcastlelainen edusti maataan vuoden 1986 ja 1990 MM-kisoissa ja 1988 EM-kisoissa.
Kontakti-improvisaatio

Kontakti-improvisaatio on eräs uuden tanssin muoto, jossa improvisoinnilla on tärkeä rooli. Tanssijat pitävät yllä kontaktia eri ruumiinosien välityksellä, ja vaikuttavat toistensa liikkeisiin ja asentoihin vapaasti vaihtelemalla painon jakautumista ja kontaktipintoja. Se on yksi postmodernin tanssin muoto.
Historia.
Kontakti-improvisaation lasketaan syntyneen vuonna 1972, kun yhdysvaltalainen Steve Paxton alkoi yhdessä oppilaidensa ja muiden tanssijoiden kanssa kehittää tanssia, joka ei perustu koreografioituun liikemateriaaliin vaan tanssijoiden väliseen fyysiseen dialogiin. Näin kehittyi uusi tanssin muoto, jossa liike syntyy kosketuksen ja painon aistimuksista.
Kontakti-improvisaatio yhdistettiin 1970-luvulla yhteiskunnalliseen ideologiaan, joka pyrki hylkäämään perinteiset sukupuoliroolit ja sosiaalisen hierarkian. Koskettaminen ja painon jakaminen, itsen ja muiden kohtaaminen ikään kuin erilaisina kappaleina tilassa sekä esityksen vapaasti improvisoitu syntyminen loi kokemuksen maailmasta, joka ei jakautunut enää hierarkkisiin, valmiiksi määriteltyihin roolisuhteisiin. Kontakti-improvisaation vaikutus tanssitaiteessa oli 1970-luvulla kaikkiaan varsin huomattava.
Tanssi- ja teatteritaiteessa 1990-lukua voi kutsua improvisaation hypyksi marginaalista keskustaan. Tuolloin eurooppalaiset teatterit alkoivat ottaa improvisaatiota ohjelmistoihinsa, ja improvisaatioon keskittyvien festivaalien ja seminaarien määrä kasvoi nopeasti. Improvisaation asema osana taiteen traditioiden rikkomista tai uusintamista on muuttunut yhä selvemmin osaksi taiteen valtavirtaa.
Teoria ja käytäntö.
Kontakti-improvisaation erityisluonteena on, että siinä ei ole ennalta suunniteltua koreografista rakennetta. Tanssissa fyysisen kontaktin seuraaminen eli liikkeiden virta nähdään synonyyminä elämän spontaaniudelle, tapahtumien virtaan antautumiselle. Tämän nähdään symboloivan tasa-arvoista yhteisöä, jossa kukaan ei ollut hallitsevassa asemassa. Kontakti-improvisaation ideologisella perustalla onkin vahvoja liittymiä feminismiin, mutta samalla laajemmin sekä naisen että miehen emansipaatioon.
Kontakti-improvisaation ohella improvisaatioon suuntautuneisiin tanssitaiteilijoihin vaikuttivat myös release-tekniikka ja erilaiset keho-mieli-yhtenäisyyttä tukevat menetelmät. Näillä menetelmillä on edelleen tärkeä sija tanssilajin jokapäiväisissä harjoituksissa. 
Kontakti-improvisaatiota voidaan harrastaa sekä seuratanssina että esittävänä taiteena. Seuratanssimuodossa tanssitapaamisia kutsutaan jameiksi, joihin osallistujat voivat olla mukana tanssimassa tai vain katselijoina. Tällaiset tanssijamit ovat tavallaan samanlaisia kuin jazz-muusikkojen järjestämät jamitilaisuudet, joissa tunnustellaan jazz-variaatioiden rajoja improvisoinnin keinoin. Epävirallinen tapa kokoontua ja harjoittaa tanssia on hieman kuin seuratanssitapahtumat, joissa ei ole rajoja ammattilaisten ja harrastelijoiden välillä.
Dawson City

Dawson City on noin 1 400 asukkaan kaupunki Yukonin territoriossa, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee lähellä Kanadan ja Alaskan välistä rajaa. Siellä käy vuosittain noin 60 000 matkailijaa. Sen pääelinkeinoja ovat kullankaivanta ja matkailu.
Historiaa.
Kaupunki sai nimensä geologi George M. Dawsonin mukaan vuonna 1897. Se oli territorion pääkaupunki vuosina 1898–1952. Kaupunki kukoisti Klondiken kultaryntäyksen aikana. Enimmillään asukkaita oli 40 000. Vuonna 1902 kultakuume oli ohi ja asukkaita jäljellä enää noin viisituhatta.
Kirjailija Jack London asui Dawson Cityssä kultaryntäyksen aikana.
Whoa, Nelly!

Whoa, Nelly! on Nelly Furtadon esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2000. Albumia oli myyty kansainvälisesti noin 6 miljoonaa kappaletta vuoden 2006 elokuuhun mennessä.
Albumilta on julkaistu kolme kansainvälistä singleä: ”I'm like a Bird”, ”Turn off the Light” ja ”...On the Radio (Remember the Days)”. Ennen albumia julkaistu single ”Party’s Just Begun (Again)” on uudelleen nimetty albumille nimellä ”Party”. Se julkaistiin ainoastaan club-singlenä yhdysvalloissa. Levy-yhtiö julkaisi kappaleen ”Trynna Find Way” Meksikossa ja Etelä-Amerikassa, radio remix -version ”Hey, Man!” -kappaleesta Isossa-Britanniassa ja Saksassa ja kappaleen ”Legend” Etelä-Afrikassa.
Isla de Alborán

Isla de Alborán on Espanjalle kuuluva pieni saari Alboráninmerellä, läntisellä Välimerellä. Se sijaitsee 39 kilometriä pohjoiseen Marokon rannikolla sijaitsevasta Melillasta ja 48 kilometriä etelään espanjalaisesta Adran satamasta. Saaren lähettyvillä on toinen saari nimeltä Islote de La Nube.
Pinta-alaltaan noin seitsemän hehtaarin kokoisella saarella on pieni Espanjan laivaston varuskunta ja automatisoitu majakka. Saari kuuluu hallinnollisesti Almerían maakunnan pääkaupunkiin Almeríaan.
Historia.
Isla de Alborán on ollut espanjalaisten hallinnassa vuodesta 1540, jolloin se otettiin Al Boranin johtamilta barbareskeilta Alboránin taistelussa. Saari on saanut nimensä Al Boranin merirosvojoukolta. Tämän jälkeen saarta ovat käyttäneet salakuljettajat. 1800-luvun lopulta vuoteen 1966 saarella asui majakanvartijoita. 1800-luvun lopulla saarella vieraili arkkiherttua Ludwig Salvator. 
Saaren strategisen sijainnin vuoksi Espanjan hallitus perusti sinne sotilastukikohdan vuonna 1968. 
Marokko on vaatinut saarta itselleen, yhdessä muiden Espanjan Pohjois-Afrikassa sijaitsevien alueiden kanssa.
Luonto.
Isla de Alborán on muodostunut laavakivestä. Pituutta saarella on 600 metriä ja leveyttä 265 metriä. Korkein kohta on 15 metriä merenpinnan yläpuolella. Saari on tärkeä pysähtymispaikka muuttolinnuille, jotka matkaavat Euroopan ja Afrikan välillä. 
Saarella kasvaa kaksi endeemistä asterikasveihin kuuluvaa kasvia: "Senecio alboranicus" ja "Anacyclus alboranensis". Molemmat ovat tiukasti Euroopan unionin lailla suojeltu. Kolmas endeeminen kasvilaji, "Diplotaxis siettiana", oli vuonna 1986 jo lähes hävinnyt. Isla de Alboránin kaakkoispuolella elää "Corallium rubrum" -niminen korallilaji. Lisäksi saaren lähistöllä elää "Posidonia oceanica" -meriruoholaji. 
Merellä elää muun muassa merikilpikonnia, delfiinejä, valaita sekä runsaasti eri kalalajeja ja rapuja.
Anne Brown

Anne Wiggins Brown (9. elokuuta 1912 – 13. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen sopraano, joka tuli tunnetuksi Bessin roolistaan George Gershwinin oopperassa "Porgy ja Bess.
Brown syntyi Baltimoressa, Marylandissa, ja opiskeli Morgan Collegessa sekä New Institute of Musical Artissa. Hän oli afroamerikkalainen. Gershwinin lisäksi hän tulkitsi muun muassa Gian Carlo Menottin, Johannes Brahmsin, Franz Schubertin ja Gustav Mahlerin tuotantoa. 
Brown avioitui norjalaisen olympiamitalistin Thorleif Schjelderupin kanssa, ja pari asettui Osloon. Brown sai Norjan kansalaisuuden vuonna 1948. Hänen laulajanuransa lopetti vuonna 1953 puhjennut astma, mutta laulunopettajana hän oli edelleen suosittu. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Liv Ullmann ja Åse Kleveland.
Brown nimettiin vuonna 1999 Baltimoren kunniakansalaiseksi.
Hans Georg Dehmelt

Hans Georg Dehmelt (9. syyskuuta 1922 Görlitz, Saksa – 7. maaliskuuta 2017 Seattle, Washington, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen fyysikko. Hän ja Wolfgang Paul saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1989 ionikaappauksen löytämisestä.
Dehmelt syntyi Görlitzissä ja aloitti fysiikan opiskelut Breslaun yliopistossa vuonna 1943. Palvellessaan maataansa Ardennien offensiivissä Yhdysvaltain armeija vangitsi hänet. Hänet vapautettiin vuonna 1946 ja hän suuntasi tiensä kohti Göttingenin yliopistoa. Vuonna 1950 hän valmistui filosofian tohtoriksi.
Kakolanmäki

Kakolanmäki () on Turun keskusta-alueella sijaitseva mäki, joka on yksi Turun seitsemästä kukkulasta. Mäellä toimivat vuoteen 2007 Turun vankilan keskusvankila ja lääninvankila.
Mäen korkeus on 42 metriä merenpinnan yläpuolella.
Historia.
Kakolanmäki oli 1500-luvulta 1800-luvulle paljaaksi hakattu ja kivikkoinen kukkula. Carl Ludvig Engelin asemakaavassa mäki jätettiin rakentamattomaksi. Vuonna 1858 valmistui vankilarakennus mäen laelle ja 1850-luvun lopussa vankilan ja Kakolanmäen vieressä kulkevan Linnankadun välinen alue istutettiin puistoksi.
Vankila muutti mäeltä syksyllä 2007 Turun Saramäkeen, jolloin Kakolanmäki ja sillä sijaitsevat vankilan kiinteistöt vapautuivat kaupungin käyttöön. Vankilakäytöstä vapautuvalle alueelle on suunniteltu rakennettavaksi sekä asuntoja että liiketiloja. Alueen kaavoitus perustuu suurelta osin arkkitehti Pekka Helinin "Linnavuori"-nimiseen suunnitelmaan. Kakolanmäen rinteeseen on myös rakennettu Funikulaari-niminen köysirata, kansan suussa "jumikulaari" tai "Funeraali" (Sv.: "funeralen").
Kakolanmäkeen valmistui vuonna 2008 Kakolan jätevedenpuhdistamo, joka on rakennettu kallion sisälle. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa.
Museovirasto on määritellyt Kakolanmäen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Sam Walton

Samuel Moore Walton (29. maaliskuuta 1918 Kingfisher, Oklahoma – 6. huhtikuuta 1992) oli Yhdysvaltain suurimman kauppaketjun ja yksityisen työnantajan Wal-Martin perustaja. Hän oli "Forbes"-talouslehden mukaan vuonna 1987 Yhdysvaltain rikkain ihminen 8,5 miljardin omaisuudellaan.
Sam Walton syntyi maanviljelijäperheeseen Oklahomassa. Perhe asui maatilallaan vuoteen 1923 asti. Samin isän mielestä maanviljely ei tuonut tarpeeksi tuloja, joten hän päätti palata entiseen työhönsä hautausurakoitsijaksi. Perhe muutti Oklahomasta Missouriin. He muuttivat pikkukaupungista toiseen useiden vuosien ajan. Suuri lama vaikeutti amerikkalaisten elämää, ja myös nuori Sam joutui tekemään töitä. Hän lypsi perheen lehmää, pullotti maidon ja vei sen asiakkaille. Myöhemmin hän jakoi sanomalehtiä. 
Valmistumisensa jälkeen Sam päätti hakea yliopistoon, jotta voisi tukea perhettään paremmin. Hän valmistui Missourin yliopistosta pääaineenaan kauppatiede. Sam tapasi Helen Robsonin vuonna 1942. He menivät naimisiin ystävänpäivänä 14. helmikuuta 1943. Sam palveli toisessa maailmansodassa vuoteen 1945 asti, jonka jälkeen he perustivat sekatavarakaupan Newportiin Arkansasiin. Viisi vuotta myöhemmin he muuttivat Bentonvilleen, missä Sam jatkoi uraansa kauppiaana. Vuonna 1962 Waltonit avasivat ensimmäisen Wal-Martin lähellä Rogersia. Kauppoja perustettiin paljon lisää, ja lopulta ketjusta kasvoi maailman suurin vähittäiskauppaketju. Päämaja sijaitsee kuitenkin edelleen Bentonvillessä.
Walton kuoli vuonna 1992 syöpään. Hänellä on kolme lasta: S. Robson Walton (Rob), Jim Walton ja Alice Walton. Yksi hänen lapsistaan, John T. Walton, kuoli lento-onnettomuudessa Wyomingissa vuonna 2005. Hänellä on kahdeksan lastenlasta ja neljä lastenlastenlasta. Rob Walton on Wal-Martin hallituksen puheenjohtaja.
Aiheesta muualla.
Wal-Martin viralliset sivut
George Carlin

George Denis Patrick Carlin (12. toukokuuta 1937 New York, Yhdysvallat – 22. kesäkuuta 2008, Santa Monica) oli yhdysvaltalainen Grammy-palkittu stand up -koomikko, näyttelijä, tunnettu ateisti ja kirjailija. Carlin oli kuuluisa ennen kaikkea kieleen, psykologiaan, uskontoon ja tabuihin kohdistuneista huomioistaan.
Carlinin tunnetuin numero oli nimeltään "The Seven Words You Can Never Say On TV". Kun hän esitti sitä kerran vuonna 1972 Milwaukeessa, hänet pidätettiin rauhan rikkomisesta. Vuonna 1978 Yhdysvaltain korkein oikeus päätti säilyttää viranomaisten mahdollisuuden määrätä sanktioita asemille, jotka lähettävät loukkaavaa kielenkäyttöä. Tämä päätös pohjautui pitkälti Carlinin esiintymiseen newyorkilaisella radioasemalla.
Carlinin viimeinen televisioitu stand-up-show oli maaliskuussa 2008 Santa Rosassa, Kaliforniassa. Kyseessä oli HBO-kanavan stand-up-erikoisohjelma "It’s Bad For Ya". Carlin kuoli 22. kesäkuuta 2008 sairaalassa sydämen vajaatoimintaan. Carlinilla oli ollut sydänvaivoja jo aiemmin.
Vuonna 2017 populaarikulttuuriin keskittynyt "Rolling Stone" -lehti listasi Carlinin toiseksi (Richard Pryorin taakse) listatessaan 50 kaikkien aikojen parasta stand up -koomikkoa. Vuonna 2015 Carlinin albumi "Class Clown" (1972) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Unikulma

Unikulma on suomalainen Vesa Tuomisen vuonna 1985 perustama perheyritys. Unikulma valmistaa yksilöllisesti räätälöityjä patjoja ja on huomattava toimija myös hoiva- ja sairaalavuodepuolella. Vuonna 2021 yrityksellä on noin 100 työntekijää. 
Yrityskonsernissa on yhteensä 11 Unikulma-liikettä, joista kaksi sijaitsee Baltiassa. 
Unikulma valmistaa kaikki vuoteet omalla tehtaallaan Vantaan Petikossa.
Leon Max Lederman

Leon Max Lederman (15. heinäkuuta 1922 – 3. lokakuuta 2018) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Lederman, Melvin Schwartz ja Jack Steinberger saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1988 neutriinoihin liittyvän työn tekemisestä.
Lederman opiskeli kandidaatiksi New Yorkin Collegessa vuonna 1943 ja filosofian tohtoriksi 1951. Lederman työskenteli Fermilabissa ja Chicagon yliopistossa sekä Columbian yliopistossa.
Lederman on yksi Illinoisin matematiikka- ja tiedeakatemian perustajista. Hän sai akateemikon arvonimen Suomessa vuonna 1990.
Lederman kärsi viimeisinä vuosinaan muistisairaudesta. Hän joutui huutokauppaamaan Nobel-mitalinsa vuonna 2015 maksaakseen lääkärin- ja hoitokulut.
Sammas (yhtye)

Sammas oli vuosina 1988-1990 toiminut Veltto Virtasen yhtye. Se julkaisi yhden singlen ja albumin.
Yhtye esiintyi vuoden 2008 Provinssirockissa nimellä "Veltto V. &amp; Sammas".
Reijo Kela

Reijo Veli Kela (s. 8. lokakuuta 1952 Suomussalmi) on suomalainen tanssija, koreografi ja performanssitaiteilija. 
Kela on kuulunut Tanssiteatteri Raatikkoon 1978–1980, mutta suurimman osan työurastaan Kela on tehnyt vapaana taiteilijana. Tunnetuimpia teoksia ovat olleet Helsingissä toteutettu "CityMan" (1989) sekä Suomussalmen seudulla luonnossa toteutetut tanssiteokset. Hän on esittänyt performanssejaan myös ympäristötaideteoksensa "Hiljaisen kansan" ympäristössä Suomussalmella.
Kela on saanut valtion 15-vuotisen taiteilija-apurahan vuonna 1995. Hänet on palkittu Pro Finlandia -mitalilla 1993, Oulun läänin taidetoimikunnan taidepalkinnolla 1994, Suomi-palkinnolla 1996. ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 2009. Vuonna 2012 Kelalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Chicago Spire

Chicago Spire oli suunnitteilla ollut 150-kerroksinen ja 610-metrinen pilvenpiirtäjä, joka olisi rakennettu Chicagoon Illinoisin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennusta kutsuttiin myös nimillä "Fordham Spire" ja "400 North Lake Shore Drive" Se olisi valmistuessaan ollut länsimaiden korkein rakennus ja maailman korkein kokonaan asuinkäytössä oleva rakennus.
Chicago Spiren suunnitteli espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava, joka on aiemmin suunnitellut muun muassa Ruotsiin Malmöön vuonna 2005 valmistuneen Turning Torso -pilvenpiirtäjän. Spiressa on samoja piirteitä kuin Turning Torsossa; molemmat kiertyvät akselinsa ympäri matkalla maasta ylimpään kerrokseen.
Ensimmäisen suunnitelman rakennuksesta julkaisi alun perin chicagolaisen Fordham Company -rakennusyhtiön puheenjohtaja Christopher T. Carley heinäkuussa 2005. Rakennustyöt aloitettiin kesällä 2007. Carley ei kuitenkaan onnistunut keräämään riittävästi taloudellisia resursseja projektin jatkamiseksi, vaan muutaman kuukauden kuluttua projekti siirtyi irlantilaiselle Shelbourne Development -yhtiölle. Muun muassa finanssikriisistä johtuvien rahoitusongelmien takia rakennushanke peruttiin kokonaan vuonna 2010.
Yrjö Taajamaa

Yrjö Taajamaa (s. 26. helmikuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän aloitti salibandyuransa Nurmijärven SB-Pro:ssa. Hän pelasi seitsemän kautta miesten salibandyliigassa HIFK:n riveissä ja toimi HIFK:n kapteenina kausina 2005-2006 ja 2006-2007. Hän pelaa puolustajana, ja hänen pelinumeronsa on 14. 
Kautena 2008-2009 hän siirtyi vahvistukseksi liiganousijan Nokian KrP:n riveihin, ja pelasi siellä myös toisen kauden.
Taajamaalle kertyi kaikkiaan 215 liigaottelua. Hän pelasi myös poikien maajoukkueessa.
William Henry Sykes

William Henry Sykes (25. tammikuuta 1790 Bradford, Yorkshire – 16. kesäkuuta 1872) oli englantilainen upseeri, poliitikko ja lintutieteilijä.
Sykes liittyi intialaiseen Bombayn armeijaan, joka oli brittien Itä-Intian komppanian joukko-osasto, vuonna 1804. Intian vuosinaan Sykes keräsi kokoelman lintuja ja nisäkkäitä. Hän julkaisi luettelon Deccanin tasangon näytteistään 1832 "Proceedings of the Zoological Society" sarjassa. Luettelossa oli 56 tieteelle uutta lintulajia, muun muassa aavikkokultarinta ("Hippolais rama"). Hän tutki myös alueen kaloja, viiriäisiä ja pyyjuoksijoita ("Turnicidae").
Sykes oli Bombayn armeijan tilastotieteilijä ja oli perustamassa brittiläistä "Royal Statistical" "Society"a 1835 ja oli myös järjestön presidentti 1863–1865. 
Sykes jätti Bombayn armeijan 18. heinäkuuta 1833, ja muutti takaisin Englantiin 1837 everstin arvoisena. 1840 hänestä tuli Itä-Intian komppanian johtaja. 1857 hän ryhtyi Aberdeenin parlamenttiedustajaksi. Hän oli myös Aberdeenin yliopiston rehtori.
Vihteljärvi

Vihteljärvi on Kankaanpäässä sijaitseva kylä. Se sijaitsee kantatie 44:n eli niin sanotun Pohjanmaantien varrella vajaat 10 kilometriä Kankaanpään keskustasta Lavian suuntaan. 
Maantiede ja historia.
Vihteljärvi kuuluu Satakunnan pohjoisosan järviseutuun. Kylää halkoo Kuninkaanlähteen vesistö, johon kuuluvat Kuninkaanlähteenoja, Vihteljärvi, Isojoki ja Kaukojärvi. Vesistö jatkuu Lavian Karhijärveen Susikosken kautta. Alue on syntynyt ruhjelaaksoon, johon jääkauden jälkeen on kulkeutunut hienojakoisia maa-aineksia, kuten savea, hietaa ja hiesua. Pohjoisreunastaan kylä rajautuu Hämeenkankaan harjualueeseen. Hämeenkankaan reuna-alueella purkautuu pohjavettä lähteinä ja Kuninkaanlähde on Suomen runsasvetisin lähde. Vihteljärvi on vesilintujen, kuten hanhien ja laulujoutsenten, levähdyspaikka niiden muuttomatkoilla ja kalasääsken pesimäaluetta.
Historiallisissa lähteissä kylästä käytetään usein muotoa Wihteljärwi tai nimitystä Vihtiläjärvi. 1500-luvulla käytettiin myös ruotsinkielistä nimitystä Vichtisträsk. Kylästä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja, mutta ensimmäiset nykyiset asukkaat asettuivat Vihteljärvelle 1500-luvulla. Vuodesta 1992 lähtien kylä on ollut osa kansallisesti arvokkaaksi arvioitua kulttuurimaisema-aluetta.
Kankaanpään kenkäteollisuus sai syntynsä Vihteljärvellä, kun Iisak Koskela aloitti kenkä- ja nahkatukkuliikkeensä vuonna 1906. 1970-luvulle asti Vihteljärvellä toimi useita pieniä kenkätehtaita. Iisak Koskelan kuoltua perheyritys Koskelan Kenkätehtaan toimitusjohtajaksi tuli Jorma Koskela, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1978.
Palvelut ja tapahtumat.
Vihteljärvellä sijaitsevat Kuninkaanlähteen caravan-alue, kylätalo sekä kyläkauppa (lopetettu). Vihteljärven koulu on peruskoulun ala-aste, jonka koulurakennus on valmistunut vuonna 1961. Aikaisemmin Vihteljärvellä ovat toimineet myös Ruonin, Polven ja Kiviniemen kansakoulut. Kylässä toimivia yhdistyksiä ovat urheiluseura Vihteljärven Urheilijat, Vihteljärven metsästysseura, Vihteljärven maatalousnaiset sekä Vihteljärven kylätoimikunta.
Vihteljärven ympärijuoksu järjestetään vuosittain syyskuussa. Vuodesta 1960 lähtien järjestetty tapahtuma on Satakunnan vanhin yhtäjaksoisesti järjestetty juoksutapahtuma.
Muuta.
Kansanedustajat Arvo Sävelä ja Jari Koskela ovat kotoisin Vihteljärveltä.
Tukiasema

Tukiasema yhdistää langattomassa tietoliikenteessä päätelaitteen (matkapuhelin, tietokone) radioteitse kiinteään verkkoon. Tiedonsiirtoverkon päätelaitteet muodostavat radioyhteyden tukiasemaan ja ovat sen kautta yhteydessä muihin langattoman tai langallisen verkon laitteisiin. Tukiasema toimii lähettimenä ja vastaanottimena tietyllä alueella. Langatonta lähiverkkoa kutsutaan WLANiksi (Wireless Local Area Network). WLAN tukiasemalle annetaan SSID-tunnus.
Langattoman lähiverkon IEEE 802.11 tukiasemissa on yleensä silta ja reititin. 
Matkapuhelinverkon tukiasema.
Matkapuhelinverkon tukiaseman (BTS, Node B) kautta matkapuhelinverkon päätelaitteet muodostavat radioteitse puhe- tai datayhteyden matkapuhelinkeskukseen tai kiinteään verkkoon.
Jokainen tukiasema on yhdistetty oman maantieteellisen alueensa eli solunsa puhelimiin ja kaikki solun alueella olevat puhelimet lähettävät signaalinsa sille. Tukiasemassa on tietokone ja lähetin-vastaanotin yhdistettynä antenniin. Jokainen tukiasema on alainen jollekin matkapuhelinverkon kytkentäkeskukselle. Kytkentäkeskukset muodostavat yleensä laajemman verkoston, joka on yhteydessä myös kantapuhelinverkkoon.
Jokainen matkapuhelinverkossa oleva puhelin on aina yhdistyneenä johonkin tukiasemaan. Kun tukiasema huomaa kännykän signaalin heikkenevän sen poistuessa fyysisesti tukiaseman alueelta, se kysyy viereisiltä tukiasemilta, millä niistä on vahvin signaali tästä kännykästä ja siirtää tuon kännykän hallinnoinnin sille tukiasemalle. Puhelinta informoidaan tällöin uudesta isännästä ja jos puhelu on meneillään, se siirretään toiselle kanavalle, koska viereiset tukiasemat eivät käytä samoja tietyille taajuuksille varattuja kanavia. Koko siirtoprosessi kestää noin 300 millisekuntia. Tukiasemat itse ovat vain passiivisia radioreleitä ja kanavanvaihdoksen varsinaisesti hoitaa tukiasemien yläpuolella oleva matkapuhelinten kytkentäkeskus.
Yksi tukiasema voi käsitellä vain rajallisen määrän puheluita ja dataa samanaikaisesti. Samassa lähetyspaikassa voi olla useamman eri matkapuhelinoperaattorin tukiasema-antenneja. Tilapäisiä tukiasemia voidaan perustaa esimerkiksi suurten tapahtumien yhteydessä.
Tukiasematyypit.
Makrosolutukiasema on tukiasema, jota käytetään suurta maantieteellistä aluetta palveltaessa. Kaupungeissa ja taajamissa nämä asemat on sijoitettu usein talojen katoille, mutta harvaan asutuilla seuduilla käytetään enemmän tukiasemamastoja.
Mikrosoluasema on tukiasematyyppi, jota käytetään kaupungeissa hoitamaan liikennettä muutamien satojen metrien säteellä. Mikrosoluasemat osoittavat alaviistoon katolta tai talon seinältä.
Pikosolutukiasema on pienin tukiasematyyppi ja sitä käytetään rakennusten sisätiloissa. Ne sijoitetaan useimmiten seinälle katonrajaan parantamaan katvealueiden kuuluvuutta.
Parhaan naispääosan Jussi

Parhaan naispääosan Jussi oli yksi Filmiauran jakamista Jussi-palkinnoista vuosina 1944–2022.
Vuosina 1944–1965 sekä vuodesta 1981 eteenpäin palkinnon nimi oli parhaan naispääosan Jussi-palkinto, ja se jaettiin vuosittain yhdelle näyttelijälle; lisäksi sen rinnalla jaettiin parhaan naissivuosan Jussi-palkintoa. Vuosina 1966–1981 ei ollut erikseen pää- ja sivuosa-Jusseja, vaan ainoastaan parhaan naisnäyttelijän Jusseja, joita voitiin jakaa vuosittain useammalle näyttelijälle. Alla on listattu molemmat palkinnot. 
Keväällä 2022 Filmiauran hallitus ilmoitti, että sukupuoliperusteisista näyttelijäpalkinnoista luovutaan 2023. Jatkossa jaetaan parhaan pääosan ja parhaan sivuosan Jussit sekä parhaan näyttelijätulokkaan ja valkokankaan valopilkun Jussit.
Staplerfahrer Klaus

Staplerfahrer Klaus – Der erste Arbeitstag on vuonna 2001 valmistunut saksalainen lyhytelokuva trukinkuljettajana työskentelevän Klausin ensimmäisestä työpäivästä. Elokuva on parodia työturvallisuuden edistämiseen tähdätyistä opetusfilmeistä. 
Vajaan kymmenen minuutin pituisen splatter-elokuvan ohjasivat Stefan Prehn ja Joerg Wagner. Pääosassa trukinkuljettaja Klausina esiintyy näyttelijä Konstantin Graudus. Juontajan äänenä on – hirtehistä autenttisuuden tuntua luomassa – kotimaassaan television liikennevalistuksen tietoiskujen juontajana tunnettu Egon Hoegen. Elokuva kohosi nopeasti genrensä klassikoksi. Se sai useita palkintoja ja osallistui vuoden 2001 Cannesin festivaaleille. Vuodesta 2003 se on ollut saatavilla digitaalisena versiona DVD-levyllä Saksassa. 
Mielenkiintoinen yksityiskohta on, että jotkin saksalaiset yritykset ovat alkaneet käyttää elokuvaa trukinkuljettajien koulutukseen – huumoria käyttäen turvaohjeet jäävät helpommin oppilaan mieleen. Paikallinen ammattiliitto on kuitenkin kehottanut olemaan käyttämättä elokuvaa opetustarkoituksiin, koska sen näkeminen on aiheuttanut joidenkin oppilaiden pyörtymisen.
Sisältö.
Elokuva on tehty 1980-luvun alun työturvafilmien tyyliin käyttäen trukkia aidossa ympäristössään. Päähenkilö Klaus on juuri saanut trukin ajamiseen oikeuttavan ajokortin. Ensimmäisenä työpäivänään hän tekee jokseenkin kaikki mahdolliset virheet trukkia kuljettaessaan. Tämä johtaa lukuisiin onnettomuuksiin, joissa irtoilee käsiä, putoilee päitä ja ihmisiä lävistyy trukin haarukkaan. Elokuvan opetuksellisuus paljastuu pian näennäiseksi, ja alkaa verinen splatter, joka on kuitenkin koko ajan tunnistettavissa yliampuvasta toteutustavastaan parodiaksi.
Turun yliopiston varsinaissuomalainen osakunta

Turun Yliopiston Varsinaissuomalainen Osakunta ry (lyh. TVO) on ollut yksi Turun yliopiston ylioppilaskuntaan kuuluvista osakunnista. Vuonna 2007 Turun yliopiston varsinaissuomalaisella osakunnalla oli noin 500 jäsentä Turun yliopistosta, Åbo Akademista ja Turun kauppakorkeakoulusta. Osakunta perustettiin alun perin vuonna 1928 varsinaissuomalaisten opiskelijoiden maakuntakerhoksi, mutta sittemmin suuri osa yhdistyksen jäsenistä oli kotoisin muualta kuin Varsinais-Suomesta. Osakunnan toiminta on kesän 2019 jälkeen hiipunut eikä sillä ole enää näkyvää toimintaa.
Historia.
Osakunnan tilat olivat vuodesta 1956 sijainneet ylioppilastalolla. 1960-luvulta lähtien tilat toimivat myös rock-klubina. Tilan omistava Turun ylioppilaskyläsäätiö päätti irtisanoa toukokuussa 2010 osakunnan vuokrasopimuksen ja rakensi tiloihin pyöräkellarin. Häädön vastustamiseksi kerättiin adressi, jonka allekirjoitti 5 000 ihmistä. Osakunta siirtyi vuonna 2013 Köydenpunojakadulla sijaitseviin tiloihin, joihin oli tarkoitus saada jälleen myös esiintymispaikka pienemmille bändeille. Osakunta luopui tiloista kesällä 2019, eikä sillä ole sen jälkeen ollut näkyvää toimintaa.
Vefsn

Vefsn (eteläsaameksi "Vaapste") on kunta Nordlandin läänissä Pohjois-Norjassa. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Leirfjord, pohjoisessa ja idässä Hemnes, kaakossa Hattfjelldal, etelässä Grane sekä lännessä Brønnøy, Vevelstad ja Alstahaug.
Kunnan hallinnollinen keskus ja ainoa taajama on Mosjøenin kaupunki, jossa asuu nain kolme neljäosaa kunnan väestöstä. Muutoin asutus on hajautunut suhteellisen tasaisesti kunnan alaville alueille.
Media.
Paikallislehti "Helgelendingen" ilmestyy neljästi viikossa.