tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brett Lievers

Brett Lievers (s. 18. kesäkuuta 1971 Syracuse, New York, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa viisi kautta keräten runsaasti tehopisteitä. Lievers oli keskushyökkääjä ja hyvä aloittaja.
Lievers tuli Eurooppaan pelaamaan syksyllä 1997. Hän pelasi Sveitsissä ja Saksassa kunnes kaudella 1999–2000 päätyi Suomeen. Ensimmäisen kauden hän edusti lahtelaisseura Pelicansia ja sen jälkeen neljä kautta Oulun Kärppiä. Hän voitti Suomen mestaruuden Kärppien joukkueessa vuonna 2004. Ratkaisevassa viidennessä välieräottelussa HIFK:ta vastaan hän teki voittomaalin jatkoajalla. Mestaruuden jälkeen hän lopetti kiekkouransa ja palasi Yhdysvaltain Minneapolisiin työskentelemään elektroniikka-alalla.
Doctor’s Advocate

Doctor's Advocate on The Gamen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006. Albumilta on julkaistu singlet "It's Okay (One Blood)", "Let's Ride (Strip Club)", "Wouldn't Get Far" ja "Why You Hate The Game".
Game halusi näyttää, että osaa tehdä musiikkia ilman Dr. Dren tai 50 Centin apua, vaikka levyllä esiintyy miltei yhtä suuria rap-maailman vaikuttajia kuin Dr. Dre ja 50 Cent, esimerkiksi Busta Rhymes, Nas, Nate Dogg, Snoop Dogg, Tha Dogg Pound ja Will.i.am. 
Levyä on myyty Yhdysvalloissa yli miljoona kappaletta ja maailmalla yhteensä noin 3 500 000 kappaletta. Se nousi ensimmäisellä viikoilla U.S. Billboard 200:n kärkeen.
Tekijät.
Vierailijat ja tuottajat on ilmoitettu erikseen albumin kappalelistassa.
Roman Šimíček

Roman Šimíček (s. 4. marraskuuta 1971 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on edustanut NHL:ssä Minnesota Wildia ja Pittsburgh Penguinsia. 
Ura.
Šimíček varattiin Pittsburgh Penguinsiin 273. pelaajana . Hän pelasi Pittsburghissa 29 peliä kaudella 2000–2001 ennen kuin hänet kaupattiin Minnesota Wildiin vastineeksi Steve McKennasta. Hän pelasi Minnesotassa vielä 34 ottelua lisää kausien 2000–2001 ja 2001–2002 aikana. Tämän jälkeen hän palasi HIFK:n kautta takaisin kotimaahansa. 
11. elokuuta 2010 Šimíček siirtyi yhden vuoden sopimuksella puolalaiseen Polska Liga Hokejowassa pelaavaan GKS Tychyyn. Kolmen joukkueessa pelatun kauden jälkeen hän lopetti pelaajauransa ja siirtyi valmentamaan Viktoviceen.
Girlicious

Girlicious oli yhdysvaltalainen pop-yhtye. Ryhmän kokosi Robin Antin, The Pussycat Dollsien luoja ja koreografi, yhdysvaltalaisessa tv-sarjassa . Sarja pyöri The CW -kanavalla 18. helmikuuta - 23. huhtikuuta 2008. Suomessa ohjelmaa nähtiin Subilla.
Yhtye oli aluksi Geffen Recordsin listoilla, ja sen jäsenet olivat Nichole Cordova, Tiffanie Anderson, Chrystina Sayers ja Natalie Mejia. Debyyttialbumi "Girlicious" julkaistiin Kanadassa elokuussa 2008, ja se ylsi Kanadan albumilistan sijalle kaksi. Sen jälkeen kun Tiffanie Anderson lähti ryhmästä kesäkuussa 2009, 
ryhmän levy-yhtiöksi vaihtui Universal Music Canada. Toinen studioalbumi "Rebuilt" julkaistiin marraskuussa 2010. Mejia ja Sayers lähtivät ryhmästä helmikuussa 2011. Nichole Cordova ilmoitti myöhemmin ryhmän hajoamisesta, ja hän liittyi uuteen tyttöyhtyeeseen Girls United.
Kesällä 2008 oli Backstreet Boysin lämppärinä Unbreakable Tour -kiertueella. Pian sen loputtua he aloittivat toisen kiertueensa Kanadassa, klubikiertueen Danny Fernandesin kanssa.
Amerikankäärmekaula

Amerikankäärmekaula ("Anhinga anhinga") on Pohjois-Amerikan lämpimissä osissa ja Etelä-Amerikassa elävä vesilintu.
Koko ja ulkonäkö.
Amerikankäärmekaulat voivat kasvaa 90 cm pitkiksi. Ne tunnistaa tikarimaisesta suorasta ja terävästä nokasta ja nimensä mukaisesti käärmemäisestä, ohuesta ja pitkästä kaulasta. Lintu muistuttaa merimetsoa, mutta niillä on pitempi pyrstö ja kaula. Sukupuolet ovat erinäköiset. Koiraalla on valkea siipitäplä ja sen kaula ja pää ovat tummat.
Levinneisyys.
Lintua tavataan Pohjois-Amerikan eteläosissa, Keski-Amerikassa sekä Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosissa, muun muassa läpi Amazonasin sademetsäalueen.
Elinympäristö.
Amerikankäärmekaulat oleilevat sisävesistöissä, erityisesti rehevillä järvillä, joilla, lammilla ja kosteikoilla.
Pesiminen.
Lintu rakentaa pesänsä risuista puuhun hataraksi rakennelmaksi. Se pesii yhdyskunnissa, monesti yhdessä merimetsojen ja haikaroiden kanssa.
Rodney Mullen

Johnny Rodney Mullen (s. 17. elokuuta 1966 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen ammattirullalautailija, jolla on ollut merkittävä vaikutus lajin kehitykseen, erityisesti katuskeittaukseen. Häntä onkin harkittu kaikkein vaikutusvaltaisimmaksi skeittaajaksi koko rullalautailun historiassa. Mullen on keksinyt ja hionut useita rullalautatemppuja, muun muassa nykyaikaisen kickflipin.. Hän on kehittänyt sen lisäksi 39 temppua joita skeittaajat käyttävät nykyäänkin. Jotkut ihmiset sanovat häntä "rullalautailun laululinnuksi." Hänelle on myös annettu monia lempinimiä, kuten "tasapainon mestari".
1977 Rodney ilmoittautui ensimmäiseen skeittikilpailuunsa Konassa ja tuli kolmanneksi poikien vapaan tyylin tapahtumassa. Bruce Walker huomasi hänet ja alkoi sponsoroimaan häntä välittömästi pitämällään Bruce Skateboards -yhtiöllä. Seuraavana kolmena vuotena hän osallistui kilpailuihin ja voitti lähes 30 kertaa, jotka hän saavutti enimmäkseen Floridassa, ja huipennukseksi hän voitti Oceansidessa kesäkuussa 1979. Barry Zaritsky valmensi Mullenia, ja hän sieti radikaalia harjoittelua. Tämä perusteellinen treeni vei Mullenin voittoon 1980 The Oasis Pro -tapahtumassa Steve Roccosta, joka oli tuolloin alan hallitseva maailmanmestari. Rodney on myös esiintynyt monissa Tony Hawk -pelisarjan peleissä.
Atheism, Ayn Rand and Other Heresies

Atheism, Ayn Rand and Other Heresies (Ateismi, Ayn Rand ja muita harhaoppeja, ei suomennettu) on George H. Smithin esseekokoelma, jonka on julkaissut yhdysvaltalainen kustantamo Prometheus Books vuonna 1990. 
Teoksessaan Smith muun muassa luokittelee ateistisia käsityksiä seuraavasti:
Hitman (vuoden 2007 elokuva)

Hitman on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Xavier Gensin ohjaama toimintaelokuva, joka perustuu samannimiseen videopelisarjaan. Elokuvan pääosissa esiintyvät Timothy Olyphant, Dougray Scott, Robert Knepper ja Olga Kurylenko. "Hitmanin" ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2007 ja Suomessa 14. joulukuuta.
Elokuvan pääosaan, Agentti 47:n rooliin, suunniteltiin aluksi Vin Dieseliä, mutta hän kieltäytyi osallistuakseen "Babylon A.D":n kuvauksiin. Hän toimi kuitenkin "Hitmanin" vastaavana tuottajana.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa toinen "Hitman"-filmatisointi, "". Agentti 47:ää esittää elokuvassa Rupert Friend, eikä tarina ole yhteydessä vuoden 2007 elokuvaan.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula kirjoitti, ettei "Hitman" tämän päivän mittapuilla sisällä erityisen julmia raakuuksia, mutta tarjoaa kuitenkin samastumismalliksi ”yli-ihmisajattelua pönkittävää, äärimmäisen vastuutonta ja itsekästä nihilismiä”.
Tiede, filosofia ja maailmankatsomus

Tiede, filosofia ja maailmankatsomus: Filosofisia esseitä tiedosta ja sen arvosta on Ilkka Niiniluodon esseekokoelma, jonka on julkaissut Otava vuonna 1984.
Niiniluoto esittää käsityksensä maailmankuvan ja maailmankatsomuksen käsitteistä tehden rajanvetoa tieteestä muun muassa kreationismin suuntaan.
Niiniluodon mukaan maailmankuva on uskonnollinen, jos siihen sisältyy väitteitä, joiden ainoana tukena on vetoaminen joihinkin uskonnollisiin arvovaltoihin (esimerkiksi Raamattuun) tai henkilökohtaisiin uskonnollisiin kokemuksiin. Maailmankuva on epätieteellinen, jos se sisältää tieteellisen maailmankuvan kanssa ristiriidassa olevia väitteitä. Vaikka tieteessä ei olekaan ehdottomia takeita totuudesta, tällaisessa ristiriitatilanteessa on Niiniluodon mukaan järkiperäisempää hyväksyä tieteen tulokset. Näin ei tule menetellä siksi, että ne välttämättä olisivat tosia, vaan siksi, että ne on saavutettu kriittisen ja julkisesti valvottavissa olevan menetelmän avulla.
Uskonnollisiin arvovaltoihin tai elämyksiin vetoavia perusteluja ei voi Niiniluodon mukaan pitää tieteellisesti todistusvoimaisina, sillä ne rikkovat tieteen menetelmää koskevia kriittisyyden ja puolueettomuuden vaatimuksia. Mikään tai kukaan arvovalta ei voi vaatia tieteessä itselleen ikuista asemaa. Vetoaminen uskonnollisiin arvovaltoihin sisältää lisäksi kehäpäätelmän. Yksityisten henkilöiden omat kokemukset ja elämykset eivät ole sisällöltään julkisesti koeteltavissa, joten ne eivät myöskään kelpaa tieteelliseksi todistusaineistoksi niiden kohteen olemassaolosta. Itse nämä elämykset voidaan kylläkin asettaa psykologian tutkimuskohteeksi, ja niiden syntytavalle voidaan yrittää antaa tieteellinen selitys.
Uskonnollinen maailmankuva on Niiniluodon mukaan edellä mainitussa mielessä epätieteellinen, jos se sisältää väitteitä, jotka ovat ristiriidassa tieteen tulosten kanssa. Uskonnollinen ja tieteellinen maailmankuva voivat tässä suhteessa joutua ristiriitaan keskenään.
Niiniluodon mukaan tieteellinen ja uskonnollinen "maailmankuva" voivat olla joissakin tapauksissa yhteensopivia. Tieteellinen ja uskonnollinen "maailmankatsomus" ovat hänen mukaansa kuitenkin ristiriidassa keskenään. Uskontojen arvovaltoina pitämiin kirjoituksiin nojautuva käsitys todellisuutta koskevan tiedon hankkimisesta ja perustelemisesta on Niiniluodon mukaan välttämättä ristiriidassa tieteen epädogmaattisen menetelmän kanssa. Tieteellisen maailmankatsomuksen kannattaja hyväksyy arvokäsityksen, jonka mukaan tieteellisen tutkimuksen keskeinen tavoite on totuus, ja tieto-opin, jossa sallitaan vain kriittinen tieteellinen menetelmä todellisuutta koskevan tiedon muodostamisen välineeksi.
Punavyöseitikki

Punavyöseitikki ("Cortinarius armillatus") on punaruskealakkinen kookas helttasieni, jonka jalassa on selviä punaisia vöitä. Se on runsassatoisimpia ja yleisimpiä Suomessa kasvavia sieniä. Tämän lajin voi sekoittaa tappavan myrkylliseen suippumyrkkyseitikkiin.
Ulkonäkö ja koko.
Punavyöseitikin lakki on 5–15 cm, nuorena kellomainen ja myöhemmin kuperaksi laakeneva, keskuskohoumallinen, punertavan ruosteenruskea, vanhempana mutkalaitainen. Lakin pinta on kuiva, säteittäissäikeinen ja monesti keskeltä pienipunasuomuinen. Heltat aluksi vaaleanruskea, mutta kun itiöt kypsyvät niin väri muuttuu kanelinruskeaksi. Jalka lakkia vaaleampi 6-12×1-2 cm, pitkä ja solakka, tyvi nuijamainen. Jalassa on useita suojusjätteistä muodostuneita punaisia vöitä. Ylin vyö on yleensä paksuin ja kokonainen, alemmat vyöt yleensä vaaleampia ja katkonaisia. Malto on vaaleanruskea. Ei voimakasta tuoksua. Maku on mieto.
Kasvupaikka ja elinympäristö.
Se kasvaa melkein koko maassa tuoreissa ja kosteissa kangasmetsissä, erityisesti kuusikoissa ja kosteissa koivikoissa, soistuneillakin paikoilla. Punavyöseitikki on luultavasti Suomen satoisin seitikkilaji kasvattaa itiöemiä hyvin jopa kaikkein huonoimpina sienivuosina elokuusta lokakuuhun. Koivujen mykorritsasieni.
Käyttö.
Sienivärjäyksessä punavyöseitikistä saadaan purettamatta vaaleanpunaista väriainetta. Purettamalla punavyöseitikkiä alunalla saadaan siitä tummaa vaaleanpunaista väriainetta, tinalla ja kuparilla kellertäviä ja vihertäviä harmaita sekä raudalla oliivinväristä väriainetta.
Erityistä.
Jos ei tunne seitikkejä kannattaa jättää se keräämättä, sillä jotkut seitikkilajit ovat kuolettavan myrkyllisiä. Seitikit saattavat olla Suomen runsaslukuisin sienisuku. Euroopassa seitikkejä on ainakin 450–500 lajia. Punavyöseitikin on ruoaksi kelpaava, vaikka sisältääkin kortinariini-A-ainetta pienen määrän. Kuitenkaan kortinariini-B:tä siitä ei löydy ollenkaan. Englantilaisten tutkijoiden mukaan juuri kortinariini A ja B, etenkin silloin kun ne esiintyvät yhdessä, ovat myrkytyksen vaikuttavia aineita. Koska punavyöseitikki ei ole maultaan kehuttava ja seitikkien suvussa on myös hyvin myrkyllinen suippumyrkkyseitikki, lajia ei suositella perussienestäjien kerättäväksi. Myrkytysvaaraan on aina suhtauduttava vakavasti, joten mikäli poimit tämän sienen, ole varma lajitunnistuksesta.
Ahdekaunokki

Ahdekaunokki ("Centaurea jacea") on 30–80 cm korkea, monivuotinen, vahvajuurinen, punakukkainen ruohokasvi. Ahdekaunokin varsi on umpinainen, harvahaarainen sekä mykeröt ovat yksittäin ja 3–4,5 cm leveitä. Sen lehdet ovat kapeanpuikeita ja kehtosuomut tavallisesti vaalean punaruskeita. Ahdekaunokki kukkii heinä-elokuussa.
Suomessa ahdekaunokki on muinaistulokaskasvi. Se on Etelä-Suomessa yleinen ja Keski-Suomessa harvinainen. Koeluontoisesti se on menestynyt myös Rovaniemen korkeudella. Ahdekaunokki kasvaa pelloilla, kuivilla niityillä, pientareilla ja joutomailla. Sitä kasvatetaan myös puutarhakasvina.
Ahdekaunokki on eräs mahdollinen tulevaisuuden energiakasvi, sillä kasvatuskokeissa sen tuottaman kuiva-aineen määräksi on mitattu parhaimmillaan 20–24 tonnia hehtaarilta. Ahdekaunokki tuottaa metaania hehtaaria kohden 27–61 megawattitunnin edestä, toiseksi eniten maissin jälkeen.
Ahdekaunokkia käytetään myös värjäyksessä. Alunapuretteella kukista saadaan vihertävää tai vaaleankeltaista värjäysainetta.
Suomessa esiintyviä muita kaunokkilajeja ovat: nurmikaunokki ("Centaurea phrygia"), mustakaunokki ("Centaurea nigra") ja ruiskaunokki ("Centaurea cyanus").
Kehnäsieni

Kehnäsieni ("Cortinarius caperatus" syn. "Rozites caperata") on seitikkilaji ja Suomessa yleinen herkullinen ruokasieni. Se on kuitenkin monelle sienestäjälle tuntematon sieni. 
Ulkonäkö.
Kehnäsienen 5–15 senttimetriä leveä, kellertävän vaaleanruskea lakki on nuorena munamainen tai puolipallomainen, mutta se muuttuu hieman myöhemmin kuperaksi ja vanhemmiten laakeaksi. Lakki on säteittäisesti ryppyinen, himmeän mattapintainen, keskeltä hieman koholla ja etenkin nuorena lakin keskikohouma on vaalean helmenhohtoisen härmän eli "kehnän" peitossa. Lakin alapinnan tiheät ja kolotyviset heltat ovat nuorena hyvin vaalean rusehtavat ja vanhemmiten itiöpölyn värjäämänä kanelinruskeat. Sienen 5–15 senttimetriä pitkä ja 1–2 senttimetriä leveä, tasapaksu tai hiukan tyvestä levenevä jalka on tyypillisesti lakkia vaaleampi, tanakka ja pitkittäissäikeinen. Jalan yläosassa on vaalea, leveä, sormusmainen rengas. Renkaan yläpuolella jalassa on sahanteräkuvioita. Itiöpöly on punaruskeaa kuten monilla muillakin seitikkien sukuun kuuluvilla sienillä.
Näköislajeja.
Kehnäsienen tunnistamista vaikeuttaa se, että kehnäsieni muistuttaa jossain määrin myrkyllisiä seitikkejä, tosin se on hyvin helppo erottaa hengenvaarallisesta suippumyrkkyseitikistä. Kehnäsienen voi sekoittaa mesinuppiseitikkiin ("Cortinarius multifomis"), valkovillaseitikkiin ("Cortinarius laniger"), vaskiseitikkiin ("Cortinarius saginus") tai vanujalkaseitikkiin ("Cortinarius claricolor"). Näillä seitikeillä ei ole rengasta eikä kehnää lakin päällä, kun taas kehnäsienellä puolestaan ei ole muille seitikeille tyypillistä seittisuojusta yhdistämässä lakkia ja jalkaa eikä myöskään kehnäsienen jalassa roiku ulkosuojuksen jäänteitä. Käytännössä sekoittaminen myrkylliseen isokaulussieneen näyttää olevan mahdollista, mutta se on mustuvahelttainen ja ainakin jalastaan erinäköinen, vaikka sillä rengas onkin.
Kasvuaika ja -paikka.
Kehnäsieni kasvaa hyvin yleisenä koko Suomessa havupuiden ja koivujen seurassa. Etelässä sitä löytää todennäköisimmin sammaleisista harjumänniköistä, kun taas Lapissa se kasvaa tunturikoivikoissa. Kehnäsieni saattaa paikoin olla hyvinkin satoisa. Kehnäsienen satokausi alkaa usein jo heinäkuussa, mutta elo-syyskuulla sitä saa parhaiten. Vuotuiset vaihtelut itiöemien määrässä ovat paikallisesti suuria.
Käyttö ravintona.
Kehnäsieni on herkullinen ja hienon makuinen ruokasieni, joka sopii monenlaisiin sieniruokiin. Säilöntämenetelmistä paras on pakastaminen. Kehnäsientä ei suositella kuivattavaksi maun kitkeröitymisen takia.
Radioaktiivisuus.
Jotkut sienilajit, kuten mm. kehnäsieni, mustavahakas ja rouskut ja suppilovahvero keräävät itseensä enemmän radioaktiivisuutta kuin muut. Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksena kehnäsieniin voi kertyä Suomessa yhä nykyään radioaktiivisuutta jopa mittavia määriä.
Verenpisarat

Verenpisarat ("Fuchsia") on horsmakasvien suku, jonka monia lajeja kasvatetaan koristekasveina. Sukuun kuuluu ainakin sata lajia, ja lisäksi on jalostettu useita lajikkeita. Useimmat lajit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, mutta lajeja on myös Meksikossa, yksi Tahitilla ja neljä Uudessa-Seelannissa.
Ulkonäkö.
Verenpisarat ovat pensaita tai puita, jotka pudottavat lehtensä talveksi viileässä ilmastossa mutta kasvavat ikivihreinä lämpimämmillä alueilla. Kukan terälehdet muodostavat alaspäin suuntautuvan torven ja sen kantaan kiinnittyneen kruunun. Suurimmat verenpisarat ovat 12–15 metriä korkeita puita.
Lye’s Unique -lajikkeen lohenpunaiset kukat ovat vuodelta 1886. Kestävä pensaslajike Charming on vuodelta 1877. 
Historia.
Euroopassa verenpisaroita kasvatettiin ensimmäisen kerran 1780-luvulla. Useita 1800-luvulla jalostettuja lajikkeita viljellään edelleenkin. Vuodelta 1872 tunnetaan ’Bland’s New Striped’ ja vuodelta 1880 ’Claire de Lune’.
Verenpisara ravintona.
Verenpisaran hedelmät ovat meheviä, ja yhtä lajia kasvatetaan lähinnä marjojensa takia. 
Koristekasveina kasvatettavat verenpisarat ovat kookkaita, noin 50 cm korkeita kasveja. Ne kasvavat pensaan muodossa, ja niiden kukat ovat melko isot, fuksianpunaiset. Uudessa-Seelannissa elävät, hyvin harvinaiset kakapo-papukaijat käyttävät verenpisaran hedelmiä ravinnokseen.
Verenpisarat huonekasveina.
Sisätiloihin kannattaa valita pienikasvuisia lajikkeita. Esimerkiksi lajike ’Ballet Girl’ kasvaa vain 30-47 cm:n korkuiseksi, ja sillä on suuret, kerrannaiset, kirsikanpunaiset ja valkoiset kukat. Rentovartiset muodot, kuten lajike ’Marinka’, sopivat mainiosti kukkapylvään päälle. Ne tulevat noin 30 cm:n korkuisiksi ja jopa 60 cm:n levyisiksi. Multa pidetään kosteana. Keväästä syksyyn kasvia lannoitetaan kerran viikossa miedolla nestemäisellä, kukkiville kasveille sopivalla lannoitteella. Keväällä voi ottaa puutumattomia pistokkaita ja myöhäiskesällä puolipuutuneita pistokkaita, jotka juurrutetaan kylvömullassa.
Hevonen (elokuva)

Hevonen ("Equus") on Sidney Lumetin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1977. Se perustuu Peter Shafferin yli tuhat kertaa Broadwaylla esitettyyn menestysnäytelmään, jonka pohjalta Shaffer kirjoitti myös elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan pääosassa on Richard Burton.
Juoni.
Psykiatri Martin Dysart alkaa tutkia kuuden hevosen vahingoittamista Hampshiressä Englannissa. Hevoset sokaistiin puhkomalla niiden silmät metallipiikillä. Tekoon syyllisenä pidetään 17-vuotiasta tallipoikaa Alan Strangia, joka on itsepäisen mutta sisäisesti aran Frank Strangin ja hänen herraskaisen ja uskonnollisen vaimonsa Doran ainoa lapsi. Kaivautuessaan pojan ajatusmaailmaan Dysart huomaa olevansa kasvotusten myös omien demoniensa kanssa. Alan Strang on luonut oman uskontonsa, johon liittyvät hevoset ja ylin jumaluus, "Equus".
Vastaanotto.
"Helsingin Sanomien" Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla kesällä 1988 sen olevan sisällöltään kiinnostava ja toteutukseltaan vakuuttava työ, jossa ohjaaja Lumet välttää teatterimaisuuden käsittelemällä menestysnäytelmän kiehtovaa sisältöä elokuvan keinoin.
Etelä-Arabian federaatio

Etelä-Arabian federaatio (, ) oli vuosina 1962–1967 Yhdistyneen kuningaskunnan alainen protektoraatti, joka myöhemmin itsenäistyi Etelä-Jemeniksi. Valtio perustettiin 4. huhtikuuta 1962 ja siihen kuului 15 emiirikuntaa. 18. tammikuuta 1963 siihen liitettiin Adenin siirtokunta. Etelä-Arabian federaatio lakkautettiin 30. marraskuuta 1967, kun se itsenäistyi Adenin kanssa Jemenin kansantasavallaksi.
Etelä-Arabian federaatio julkaisi myös omia postimerkkejä vuosina 1963–1967. Aluksi postimerkit olivat käyttökelpoisia koko Kansainyhteisössä.
Adenin siirtomaa

Adenin siirtomaa (, ) oli vuosina 1937–1963 Ison-Britannian kruununsiirtomaa, joka käsitti Adenin satamakaupungin ja sen lähialueet. Ennen vuotta 1937 tätä 121 neliökilometrin laajuista territoriota hallittiin Bombaystä Brittiläisestä Intiasta ja sen nimi oli Adenin setlementti. 18. tammikuuta 1963 Adenin siirtomaasta tuli "Adenin valtio" (), joka kuului Etelä-Arabian federaatioon. Federaatio itsenäistyi Jemenin demokraattisen kansantasavallan nimisenä 30. marraskuuta 1967. Adenin ulkopuolinen alue oli nimeltään Adenin protektoraatti.
CD Puertollano

Club Deportivo Puertollano on vuonna 1948 perustettu espanjalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Puertollano. Seuran kotistadion on 8 000 -paikkainen Estadio Francisco Sánchez Menor. Seuran edustusjoukkue pelaa Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä.
Historia.
Seura on tunnettu historiansa aikana myös nimillä CF Calvo Sotelo (1948–1988, samannimisen valtionyrityksen mukaan) ja Puertollano Industrial CF (1988–1999), joissa kuvastuu seuran kotikaupungin asema teollisuuskeskuksena. Nimi muutettiin muotoon Unión Deportiva Puertollano seuran yhdistyttyä muutaman muun paikallisseuran kanssa vuonna 1999 ja nykyisekseen vuonna 2010.
Seuran edustusjoukkue on pelannut vaihtelevalla menestyksellä Segunda Divisiónissa (11 kautta), Segunda División B:ssä (11) ja Tercera Divisiónissa (37) eli Espanjan toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Parhaimmillaan joukkue sijoittui Segundan toiseksi kaudella 1967–1968. Vuosina 1994 ja 2006 Puertollano voitti Copa RFEF:n, joka on Copa del Reyn ulkopuolelle jääneille Segunda B:n ja Terceran joukkueille tarkoitettu cup-kilpailu.
Ruokaa ei aseita

Ruokaa ei aseita (REA) ("Food Not Bombs") on löyhä aktivistien yhteenliittymä, joka jakaa ilmaista kasvis- ja vegaaniruokaa. Liikkeen ajatus on kiinnittää huomiota siihen, että suuryritykset ja valtiot käyttävät paljon resursseja asevarusteluun, kun suuri osa maailmasta näkee nälkää. REA:n jakama ruoka on ekologisista syistä kasvisruokaa ja, kuten freeganismissa, usein markettien ja leipomoiden ylijäämäruokaa, joka käyttämättömänä menisi kaatopaikalle.
Historia.
Ruokaa ei aseita sai alkunsa 1980-luvun alussa Cambridgessa Yhdysvaltain Massachusettsissa, kun ryhmä Seabrookin ydinvoimalaa vastustaneita aktivisteja alkoi spray-maalata iskulausetta "Money for food, not for bombs" ("Rahaa ruokaan, ei pommeihin") ympäri kaupunkia. Iskulause lyheni muotoon "Food Not Bombs", ja siitä tuli heidän ryhmänsä nimi. Pian he päättivät panna iskulauseensa käytäntöön. Ryhmä ilmestyi erääseen ydinvoimaloita rahoittaneiden pankinjohtajien tapaamiseen ja alkoi jakaa ilmaista ruokaa ulkopuolella olleille kolmellesadalle kodittomalle. Tempaus oli niin suosittu, että ryhmä alkoi säännöllisesti kerätä ruokakaupoista ylijäämäruokaa ja valmistaa siitä aterioita.
Nykytila.
Nykyään Ruokaa ei aseita -ryhmiä on liikkeen kotisivujen mukaan yli 400, joista noin puolet toimii liikkeen syntymaan Yhdysvaltain ulkopuolella. Liikkeellä on löyhä rakenne: jokainen REA-ryhmä noudattaa tiettyä perusperiaatteita ja järjestää samankaltaista toimintaa, mutta jokainen ryhmä voi vapaasti tehdä omat päätöksensä yhteisönsä tarpeiden mukaan. Ryhmät myös toimivat konsensusperiaatteella: kaikilla on yhtäläinen sananvalta päätöksenteossa. Paitsi ruuan keräämiseen ja ilmaiseksi jakamiseen, moni ryhmä toimii myös köyhyyden- ja sodanvastaisesti ja maahanmuuton puolesta.
Suomessa Ruokaa ei aseita -tapahtumia on järjestetty 14 kaupungissa.
Tao Luna

Tao Luna (s. 11. helmikuuta 1974 Shanghai) on kiinalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Tao Luna saavutti olympialaisissa Sydneyssä 2000 olympiakultaa 10 m ilmapistoolissa ja olympiahopeaa 25 m urheilupistoolissa. Lisäksi hän on saavuttanut molemmissa lajeissa monia MM-joukkuemitaleita. Hänellä on hallussaan sivuava joukkuemaailmanennätys 10 m ilmapistoolissa ja 25 m urheilupistoolissa sivuava peruskilpailun maailmanennätys, sekä joukkuemaailmanennätys.
Mika Skyttä

Mika Skyttä (s. 25. huhtikuuta 1973 Varkaus) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi SM-liigassa 10 kautta edustaen suurimman osan SaiPaa, yhden kauden verran HPK:ta. Hän teki parhaalla liigakaudellaan 17 maalia. Skyttä tunnettiin pahana ärsyttäjänä ja kulmavääntäjänä.
Tomáš Kucharčík

Tomáš Kucharčík (s. 10. toukokuuta 1970 Vlašim, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa 4 kautta. Hän edusti Ässiä ja HPK:ta. Kucharčík voitti SM-liigan pistepörssin kaudella 2002–2003 tehden tehot 28+27=55. Kucharčík on pelannut myös Tšekin maajoukkueessa.
Kucharčíkin omalaatuisena tapana oli, että hän jäi jokaisen erän jälkeen istuskelemaan yksinään vaihtoaitioon.
Marko Ojanen

Marko Mauno Tapani Ojanen (s. 27. maaliskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on ollut HIFK:n apuvalmentaja vuodesta 2023.
Ojanen pelasi 15 kautta SM-liigassa ja edusti HIFK:ta, KalPaa, JYPiä, Tapparaa ja SaiPaa. Lopetettuaan pelaajauransa vuonna 2007 Ojanen siirtyi Tapparan C-junioreiden valmentajaksi. Vuonna 2009 hän siirtyi B-junioreiden valmentajaksi, ja kaudella 2010–2011 hän aloitti Tapparan edustusjoukkueen apuvalmentajana. Ojanen on työskennellyt myös Ilveksen apuvalmentajana.
Björn Ferry

Björn Ferry (s. 1. elokuuta 1978 Stensele) on ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Ferry aloitti ampumahiihtouransa kaudella 2001–2002, jolloin hän sijoittui seitsemänneksitoista Salt Lake Cityn olympialaisten sprinttikilpailussa. Oberhofin MM-kisoissa 2004 hän oli Ruotsin viestijoukkueen mukana kuudes. Torinon olympialaisissa 2006 Ferry hiihti toisen osuuden viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi vain 0,03 sekuntia Ranskalle hävinneenä. Sprinttikilpailussa hän oli kolmastoista.
Ferry hiihti kolmannen osuuden Ruotsin joukkueessa, joka voitti sekaviestin maailmanmestaruuden Anterselvassa 2007. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat Helena Jonsson, Anna Carin Olofsson ja Carl Johan Bergman. Ferry oli samoissa kisoissa neljäs sprintissä, neljästoista normaalimatkalla ja viidestoista yhteislähtökilpailussa. Östersundin MM-kisoissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi yhteislähdössä ja viidenneksitoista sprintissä sekä Ruotsin joukkueen jäsenenä neljänneksi sekaviestissä ja kuudenneksi miesten viestissä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti takaa-ajossa kultaa sekä oli viestissä neljäs, sprinttikilpailussa kahdeksas ja yhteislähdössä kahdestoista. Saman vuoden sekaviestin MM-kilpailuissa Hanty-Mansijskissa hän hiihti kolmannen osuuden Ruotsin pronssijoukkueessa. 
Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 Ferry oli normaalimatkalla viides, takaa-ajossa kymmenes sekä miesten viestissä ja sekaviestissä neljäs. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sai yhteislähdössä hopeaa sekä sijoittui sprintissä seitsemänneksi, takaa-ajossa 11:nneksi ja sekaviestissä neljänneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimatkalla viides, yhteislähdössä kahdeksas, takaa-ajossa yhdeksäs ja sprintissä kolmastoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa 12:nneksi.
Ferry saavutti ensimmäisen palkintokorokepaikkansa maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Torinon sprinttikilpailussa kaudella 2004–2005. Ensimmäisen voittonsa hän sai Anterselvan takaa-ajokilpailussa 19. tammikuuta 2008. 
Ferry lopetti uransa keväällä 2014.
Ilkka Paananen

Ilkka Olavi Paananen (s. 29. marraskuuta 1960 Keitele) on suomalainen pianisti.
Valmistuttuaan Kuopion Yhteiskoulun Musiikkilukiosta Paananen opiskeli pianonsoittoa muun muassa Eero Heinosen ja Ralf Gothónin johdolla Sibelius-Akatemiassa. Hän voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1982 ja kolme vuotta myöhemmin tanskalaisen Léonie Sonningin musiikkistipendin.
Paananen on esiintynyt pianosolistina, säestäjänä ja kamarimuusikkona kotimaan lisäksi useissa Euroopan maissa, Kaukoidässä ja Yhdysvalloissa. Liedpianistina hän on tehnyt yhteistyötä monien maineikkaiden laulajien kanssa, kuten Jorma Hynninen, Jaakko Ryhänen, Matti Salminen, Jorma Silvasti, Soile Isokoski, Elīna Garanča ja Dilbèr.
Laugerie-interstadiaali

Laugerie-interstadiaali oli viime jääkauden huipun jälkeinen lämmin vaihe noin 24 000–22 000 kalenterivuotta eli 20 100–18 200 radiohiilivuotta sitten. Maisieresin kanavalla Laugerie-tapahtuma ajoitetaan aikaan 23 000–19 000 radiohiilivuotta sitten. Venäjällä näkyy 21 700 ± 900 (ajoitus numero SOAN-12) ja 19 550 ± 900 (SOAN-76) vuoden ikäisiksi ajoitettuja kosteuslinssejä Iskitimin maannoksessa Tulan seuduilla, liittyen luultavasti jokien tulvimiseen.
Rasonkiuru

Rasonkiuru ("Alauda razae") on kiurujen sukuun kuuluva äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, jota tavataan vain Rason pikkuruisella saarella Kap Verden saaristossa.
Koko ja ulkonäkö.
Rasonkiuru on 12–13 cm pitkä lintu, jolla on voimakas nokka. Se on kooltaan huomattavasti kiurua pienempi. Höyhenpeite on voimakkaasti mustan ja kermanvärisen kirjava, vatsapuolelta vaaleampi kuin selästä. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Koiraiden nokka on suurempi kuin naaraiden ja sukupuolet pystyvät siten välttämään keskinäistä kilpailua ravinnosta.
Esiintyminen.
Rasonkiuru elää vain Rason saarella Kap Verden saaristossa, São Nicolaun länsipuolella. Luulöytöjen perusteella tiedetään, että rasonkiuruja oli aiemmin myös Santa Luzian, São Vicenten ja Santo Antãon saarilla. Laji hävisi niiltä samoihin aikoihin kun ihmiset saapuivat 1400-luvulla. Luultavaa on, että ihmisten mukana tulleet lajit hävittivät rasonkiurun, ja vain Rason viljelykelvottomuus säästi lajin sukupuutolta. Santa Luzia on jälleen asumaton, ja onkin ehdotettu, että rasonkiuruja yritettäisiin istuttaa sinne takaisin.
Elinympäristö.
Rasonkiuru elää lähes aavikkomaisissa olosuhteissa tasaisella, noin sadan hehtaarin suuruisella laavakentällä, jossa kasvaa laihaa ruohoa. Pieni osa populaatiosta elää lähistön rotkossa. Populaation koko oli alle 50 paria vuonna 1965 ja noin 20 paria vuosina 1979−1982, mutta yli 150 yksilöä vuonna 1985. Vuosina 1998 ja 2003 suoritetuissa tarkoissa laskennoissa löytyi noin 100 yksilöä, joista naaraita oli 30. Ilmastollisesti suotuisien vuosien jälkeen populaatio oli kasvanut 1 490 yksilöön vuonna 2011.
Lisääntyminen.
Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on maassa ruohoston tai kiven suojassa. Yksi kolmimunainen pesye tunnetaan. Haudonta-aika on noin 13 päivää. Varsinaista pesimäaikaa ei ole, vaan linnut pesivät, kun sateet sen mahdollistavat.
Ravinto.
Rasonkiuru syö sekä siemeniä että hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, joita se kaivelee maasta tukevalla nokallaan. Koiraan nokka on noin 20 prosenttia pidempi kuin naaraan, mikä viittaa erilaisiin ruokailutapoihin.
Bianchi Bisiklet

Bianchi Bisiklet on turkkilainen yritys, joka valmistaa polkupyöriä. 
Bianchi Bisikletin pääjohtaja on Ovadya Sarda. Yritys valmistaa polkupyöriä Manisassa, joka sijaitsee 40 kilometrin etäisyydellä Izmiristä. Vuonna 2000 avatun tehtaan vuosituotanto on noin 350 000 polkupyörää. Tehtaalla työskentelee 340 työntekijää.
Suurin osa polkupyöristä menee vientiin. Tehdas voi viedä polkupyöriä Euroopan unionin alueelle tullivapaasti, koska pyörissä on paljon eurooppalaisia osia.
Bianchi Bisiklet ei ole tekemisissä kansainvälisesti tunnetun polkupyörämerkin Bianchin kanssa. Yrityksen nimi on perua yrityskaupoista vuodelta 1997, jolloin Sarda Group osti Turkin tehtaan Bianchi-polkupyöriä valmistaneelta italialaiselta Piaggiolta. Bianchi Bisiklet valmistaa kotimaansa Turkin markkinoille Bianchi-merkkisiä polkupyöriä.
Vuonna 2005 Bianchi Bisiklet osti tunnetun italialaisen polkupyörämerkin Atalan tuotemerkin, jälleenmyyjäverkoston ja varaston.
Bianchi Bisikletin valmistamia polkupyöriä myydään ainakin Suomessa ja Isossa-Britanniassa Sarda-tuotemerkillä. 
Aiheesta muualla.
Yrityksen sivusto
Sarda

Sarda ("Sarda sarda") on keskikokoinen, tonnikaloja muistuttava makrillien heimon kala, joka elää Atlantin valtameren rannikkovesissä. Sarda on voimakasrakenteinen parvissa liikkuva petokala, joka syö muuta kalaa ja mustekaloja. Se on ammattimaisen ja urheilukalastuksen kohde.
Koko ja ulkonäkö.
Sarda kasvaa noin 75-senttiseksi ja 5–6-kiloiseksi, ennätyskalat jopa 90 sentin ja 11 kilon mittaan.
Sarda on tukevarakenteinen kala, joka muistuttaa paljon pientä tonnikalaa tai boniittia. Koko iho on pienten suomujen peittämä. Pyrstön tyvi on huomattavan kapea, ja kaksi selkäevää ovat lähes kiinni toisissaan. Sardalle tyypillisesti sen etummainen selkäevä on kuitenkin kolmiomainen, evän yläreuna on suora eikä kovera. Selkäpuolella on tummia vinoja raitoja; raidat ovat jyrkemmässä kulmassa kuin muilla "Sarda"-suvun lajeilla. 
Esiintyminen.
Sarda on Atlantin valtameren lämpimien ja lauhkeitten rannikkovesien kala, joka esiintyy 80–200 metrin syvyydessä mutta voi myös nousta estuaareihin. Atlantin itärannikolla sen levinneisyys ulottuu Etelä-Norjasta Etelä-Afrikkaan, ja sitä tavataan myös Välimeressä ja Mustassameressä. Amerikassa sardaa tavataan Nova Scotiasta etelään Argentiinan pohjoisosaan saakka, muttei juuri Karibianmerellä.
Sarda on tavattu harhailijana Itämerestä, kerran myös Suomen vesillä.
Kalastus ja käyttö.
Sardaa pyydetään muun muassa avorysällä ja etenkin Mustanmeren alueella, ja sitä saadaan sivusaaliina uistellessa. Maailman vuosisaaliit ovat olleet 20 000 ja 40 000 tonnin välillä. Tärkein pyyntimaa on Turkki. Sarda on öljyisempi kuin varsinaiset tonnikalat eikä ehkä yhtä arvostettu ruokana. Sitä myydään mm. purkkisäilykkeenä.
Hampuri-Altonan rautatieasema

Hampuri-Altonan rautatieasema on rautatieasema Saksassa Hampurin Altonan kaupunginosassa. Se on lähtöasema monelle etelään päin kulkevalle kaukojunalle. Ensimmäinen asema paikalla avattiin Tanskan hallitessa Schleswigiä ja Altonaa vuonna 1844, kun Altona–Kiel-radan ensimmäinen osuus Elmshorniin otettiin käyttöön. Asema on remontoitu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 2005.
Kaukoliikenteen raiteille Altonan asema on pääteasema, ja useimmat etelään kulkevat ICE-junat lähtevät sieltä. S-Bahnin asema on läpiajettava, ja se sijaitsee maanpinnan alapuolella. Asemalta on myös autojunayhteyksiä Etelä-Saksaan, Itävaltaan ja Italiaan.
Kaukoliikenne aiotaan siirtää vuonna 2023 pois Altonan rautatieasemalta uudelle Diebsteichiin, pari kilometriä nykyasemalta pohjoiseen sijaitsevalle asemalle. Tällöin Altonan rautatieasemalla kulkisi vain S-Bahn.
Bob Feller

Robert William Andrew "Bob" Feller (3. marraskuuta 1918 – 15. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän loi poikkeuksellisen pitkän Major League Baseball -uran: ensimmäisen ottelunsa hän pelasi 19. heinäkuuta 1936 ja viimeisensä 30. syyskuuta 1956.
Fellerin ainoa joukkue oli Cleveland Indians. Hän oli syöttäjä. Hän liittyi vuonna 1941 Yhdysvaltain laivastoon, mutta palasi baseballkentälle toisen maailmansodan päätyttyä. 
Feller oli kahdeksankertainen All Star -pelaaja, ja hänet kelpuutettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1962.
Georgia State Capitol

Georgia State Capitol on hallintorakennus Atlantassa, Yhdysvaltain Georgiassa. Rakennuksessa toimii Georgian hallitus ja parlamentti. Se on ollut listattuna Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterissä () vuodesta 1971 lähtien. Rakennus valmistui vuonna 1889 arkkitehtitoimisto Edbrooke &amp; Burnhamin suunnittelemana. Se edustaa arkkitehtoniselta tyylisuunnaltaan uusrenessanssia sekä uusklassismia.
Bartınin maakunta

Bartınin maakunta on pieni maakunta Turkissa Mustanmeren rannalla. Maakunnan pääkaupunki on Bartın. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 190 708.
Piirikunnat.
Bartınin maakunta on jaettu neljään piirikuntaan.
Mickey Vernon

James Barton ”Mickey” Vernon () oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, hänen pelipaikkansa ulkokentällä oli ykköspesä. Hän syntyi Marcus Hookissa, Pennsylvaniassa ja opiskeli Villanova Universityssa. 
Vernon pelasi Major League Baseballissa pitkän uran: hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 8. heinäkuuta 1939 ja viimeisensä 27. syyskuuta 1960. Uran katkaisi ainoastaan kahden vuoden asepalvelus Yhdysvaltain laivastossa toisen maailmansodan aikana. 
Vernon oli 1940–1950-luvuilla seitsenkertainen All Star -pelaaja, ja hän ylsi "Most Valuable Playerin" valintaäänestyksessä parhaimmillaan kolmannelle sijalle. Hän toimi vuosina 1961–1963 Washington Senatorsin joukkueenjohtajana.
Joukkueet.
Suurimman osan aktiivisesta peliurastaan Mickey Vernon vietti Washington Senatorsissa, jonka pelaajana hän oli vuosina 1939–1943, 1946–1948 ja 1950–1955. Hänen muut joukkueensa olivat:
Kööpenhaminan päärautatieasema

Kööpenhaminan päärautatieasema () on Tanskan suurin rautatieasema. Se sijaitsee Kööpenhaminan ydinkeskustassa Tivolin sisäänkäynnin vieressä.
Asemalta on lähi- ja kaukojunayhteyksiä eri puolille Tanskaa sekä kansainvälisiä yhteyksiä Ruotsiin ja Saksaan. Aseman kautta kulkevat myös lähes kaikki S-tog -linjat ja Kööpenhaminan metron linjat M3 ja M4
Asemahallissa on useita pikkukauppoja sekä pikaruokapaikkoja.
Historia.
Kööpenhaminan ensimmäinen rautatieasema avattiin vuonna 1847. Se palveli Roskildeen vievää rataa ja oli rakennettu puusta. Tämän korvannut asema avattiin vuonna 1864.
Toinenkin asema osoittautui liian pieneksi, varsinkin, koska vain yksi raide kulki sieltä kaupungin ulkopuolelle. Uusi ja nykyinen asema, tunneli Østerportin asemalle sekä uudet raiteet kaupungista etelään valmistuivat joulukuussa 1911.
Asema kunnostettiin vuonna 1980. Laitureille vievät liukuportaat ja hissit rakennettiin sekä aseman sisätilat uusittiin täysin. Viimeisin remontti päättyi 2008. Aseman katto korjattiin ja laiturit 3–6 parannettiin kansainvälisiin standardeihin. Myös aseman muita osia on remontoitu.
Metroasema avattiin 29. syyskuuta 2019.
Tulevaisuus.
Suunnitteilla olevan M5-linjan on tarkoitus kulkea päärautatieasemalta Østerportin asemalle. Osana hanketta päärautatieasemalle rakennetaan uusi laituritaso linjaa varten.
Siliana (kuvernementti)

Siliana () on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee sisämaassa Pohjois-Tunisiassa ja sen pääkaupunki on Siliana. Kuvernementissa on 223 087 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 4 631 neliökilometriä.
Araripentanssija

Araripentanssija ("Antilophia bokermanni") on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, joka on endeeminen laji Araripen ylängöllä koillisessa Brasiliassa. Lajista on kovin vähän tietoa, mutta kannan arvioidaan olevan alle 250 yksilöä.
Araripentanssija on vajaat 15 cm pitkä. Koiraslinnun päälaki ja niska ovat kirkkaanpunaiset, siivet mustat ja muu höyhenpeite vaaleanharmaa. Naaras on oliivinvihreä, vatsapuolelta vaaleampi.
He-Man (vuoden 1983 animaatiosarja)

He-Man () on Filmationin tuottama yhdysvaltalainen animaatiosarja, joka perustuu Mattelin lelusarjaan Masters of the Universe. Sarjasta tuotettiin 130 jaksoa kahden tuotantokauden verran, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1983–1985 välisenä aikana. Suosion myötä tuotettiin spin-off animaatio , jossa seurattiin He-Manin siskon seikkailuja.
Sarjasta tuli erittäin suosittu animaatiosarja 1980-luvulla. He-Man tunnettiin myös sensuurirajojen rikkomisesta, muun muassa lasten animaatioissa sai ensimmäistä kertaa olla mukana lihaksikkaita hahmoja, jotka saivat lyödä muita hahmoja. He-Man ei kuitenkaan saanut käyttää miekkaansa usein ja hän tyytyi enimmäkseen heittämään vihollisensa maahan heidän lyömisensä sijaan. He-Man käytti miekkaansa enemmän puolustukseen eikä koskaan hyökätäkseen ja pyrki muutenkin käyttämään fyysisiä voimiaan mahdollisimman vähän toisen vahingoittamiseen.
Tarina.
Sarja sijoittuu kuvitteelliselle taikuuden, myytin ja fantasian planeetalle nimeltä Eternia. Päähahmona on Eternian hallitsijan kuningas Randorin ja kuningatar Marlenan nuori poika prinssi Adam. Hän ei vaikuta miltään taistelijalta, mutta kukaan ei tiedä hänen pitävän hallussaan taikamiekkaa ja taikasanojen "Harmaakallon tähden! -- Minä olen vahvin!" sanomisen jälkeen prinssi Adam muuntautuu universumin voimakkaimmaksi mieheksi He-Maniksi. He-Man on rohkea ja lihaksikas vaaleahiuksinen sankari, joka yhdessä Teelan, Asemiehen ja Orkon kanssa taistelee pahaa Skeletoria vastaan, joka yrittää valloittaa Eternian ja erityisesti Harmaakallolinnan.
Jokaisen jakson lopussa joku sarjan sankareista kertoo tarinaan liittyneen tosielämää koskettavan opetuksen.
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 He-Manin sijalle 52 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 58. Kaksi kuukautta myöhemmin Gunaxin listasi sarjan sijalle kolme laatimassaan 1980-luvun kymmenen parhaan animaatiosarjan listalle.
Suomessa ilmestyneet julkaisut.
DVD-julkaisut.
DVD:t ovat saatavilla englanninkielisenä ilman tekstityksiä (Contender yhtiön julkaisema 2003-2005 Britanniassa)
DVD:t ovat saatavilla englanninkielisenä ilman tekstityksiä (BCI yhtiön julkaisema 2005-2007 Yhdysvalloissa)
Philophrosyne

Philophrosyne (väliaikainen nimi S/2003 J 15) on Jupiteria kiertävä kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2003.
S/2003 J 15 on läpimitaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 22 721 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 699,676 päivää. Radan inklinaatio on 142° ja eksentrisyys 0,0932.
Simon Dach

Simon Dach (29. heinäkuuta 1605 Memel – 15. huhtikuuta 1659 Königsberg) oli saksalainen barokkiajan runoilija. 
Dach syntyi preussilaisessa Memelin kaupungissa (nyk. Klaipėda Liettuassa). Hän sai klassisen koulutuksen Königsbergin katedraalikoulussa sekä myöhemmin Wittenbergin latinakoulussa ja Magdeburgin kymnaasissa. Magdeburgista Dachin joutui lähtemään ruttoa pakoon Danzigin kautta takaisin Königsbergiin. Hän aloitti opinnot Königsbergin Albertus-yliopistossa vuonna 1626 ja opiskeli teologiaa ja filosofiaa. Opintojen päätyttyä hän aloitti vuonna 1633 opettajana katedraalikoulussa. Myöhemmin hänestä tuli katedraalikoulun vararehtori.
Kirjallisuuden maailmaan Dachin tutustutti hänen ystävänsä Adrian Brauer. Brandenburgin vaaliruhtinas Yrjö Vilhelm nimitti Dachin runotaiteen professoriksi Königsbergin yliopistoon vuonna 1630. Dach promovoitiin tohtoriksi Königsbergissä vuonna 1640, ja vuonna 1656 hän aloitti kaupungin yliopiston rehtorina. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Dachista tuli Kürbishütte-ryhmän huomattavimpia henkilöitä. Ryhmä julkaisi useita runokirjoja ja lauluja, joista suurin osa oli Dachin tuotoksia.
Vickers VC10

Vickers VC10 on brittiläinen nelimoottorinen, kapearunkoinen pitkän toimintamatkan matkustajalentokone. Koneen on suunnitellut ja rakentanut Vickers-Armstrongs (Aircraft) Ltd, ja se lensi ensilentonsa vuonna 1962. Kone on kapearunkoinen, ja siinä on noin 150 matkustajapaikkaa. Koneen neljä suihkumoottoria on sijoitettu rungon takaosaan, kaksi rungon molemmille puolelle. Kone suunniteltiin operoimaan lämpimässä ilmanalassa korkealla sijaitsevilta lentoasemilta.
Konetyyppiä valmistettiin vain 54 kappaletta, eikä se ollutkaan taloudellisesti kovin menestynyt. Koneen käyttö Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisilla ilmavoimilla ilmatankkauskoneena loppui 20. syyskuuta 2013. Pian tämän jälkeen viimeiset lentokelpoiset yksilöt siirtolennettiin niitä ylläpitäviin museoihin.
S/2003 J 19

S/2003 J 19 on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Carme-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä astronomeja vuonna 2003.
S/2003 J 19 on läpimitaltaan noin kaksi kilometriä ja se kiertää Jupiteria noin 22 709 000 kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 699,125. Radan inklinaatio on 165° ja eksentrisyys 0,1961.
Sen luultiin kadonneen, mutta löydettiin uudestaan vuonna 2018 ja sai pysyvän nimen Jupiter LXI.
Praxidike

Praxidike on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Ananke-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2000. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2000 J 7.
Praxidike on halkaisijaltaan noin 7 kilometriä. Se on toiseksi suurin Ananke-ryhmän jäsenistä, jos albedoksi oletetaan 0,04. Kuu on mitä todennäköisimmin c-tyypin asteroidi. Kuu kiertää Jupiterin kerran 625 päivässä etäisyyden planeettaan ollessa noin 20 824 000 kilometriä. Radan inklinaatio on 144° ja eksentrisyys 0,1840.
Kuu sai nykyisen nimensä vuonna 2003 kreikkalaisesta mytologiasta Praksidiken mukaan.
Johann Peter Hebel

Johann Peter Hebel (10. toukokuuta 1760 Basel, Sveitsi – 22. syyskuuta 1826 Schwetzingen) oli saksalainen runoilija, teologi ja pedagogi. Hebel oli yksi merkittävimmistä alemannisten murteiden runoilijoista. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa lukeutuu alemannitarujen kokoelma "Schatzkästlein des rheinischen Hausfreundes". 
Hebel opiskeli teologiaa Erlangenissa vuosina 1778–1780. Opintojensa jälkeen hän toimi hetken kotiopettajana, kunnes aloitti opettajana karlsruhelaisessa kymnaasissa jossa hänet ylennettiin rehtoriksi vuonna 1808. Vuonna 1819 Hebelistä tuli prelaatti luterilaisessa kirkossa ja siten jäsen Badenin parlamentin ensimmäiseen kamariin.
Murrerunoilija ja kansankirjailija Hebel valitsi runojensa kieleksi Lörrachin murteen. Hebelin tunnetuimmat teokset ovat runot "Alemannische Gedichte" (1803), jotka sisältävät esimerkiksi oivallisia luonnonkuvauksia ja idyllisiä tapainkuvauksia talonpoikaiselämästä. Hebelin kansankertomuksista mainittavimpia ovat "Schatzkästlein des rheinländischen Hausfreundes" (1811) ja "Biblische Geschichten" (1826). Hebelin kootut teokset ilmestyivät 1832–1834.
Praksidike

Praksidike () oli kreikkalaisessa mytologiassa oikeudenmukaisen rangaistuksen jumalatar ja koston vaatija; nämä kaksi asiaa liittyivät hyvin läheisesti toisiinsa antiikin Kreikan oikeuskäsityksessä. Tyttäriensä Areten ja Homonoian kanssa heitä kutsuttiin yhdessä nimellä "Praksidikai" (), ja heitä palvottiin Boiotian Haliartoksessa omassa pyhäkössään. Tyttäriensä lisäksi Praksidikellä oli myös poika, Ktesios.
Orfilaisissa hymneissä Persefonelle, Demeterin ja Zeuksen tytärelle ja manalan jumalattarelle, annetaan epiteetti Praksidike.
Slobo Horo

Slobo Horo oli tamperelainen balkanilaiseen musiikkiin erikoistunut yhtye, joka aloitti toimintansa vuonna 1986. Yhtyeen ensimmäinen levy "Mastika" ilmestyi vuonna 1992 ja sai huomiota ympäri maailmaa. Tämän jälkeen ilmestyivät levyt "Esma" (1994) ja "Divane" (2000). Alkuperäisten balkanilaisten rytmien lisäksi yhtyeen laulusolisti Jarkko Niemi lauloi Balkanin eri alueiden alkuperäiskielillä. Yhtye esiintyi kotimaan lisäksi laajasti eurooppalaisilla musiikkifestivaaleilla.
Yhtyeen nimi oli poimittu 1980-luvun suomalaisesta "Mutapainin ystävät" -sketsisarjasta. Nimi aiheutti jonkin verran hämmennystä 1990-luvun alun Keski-Euroopassa, kun sen luultiin viittaavan tuolloin ajankohtaiseen ”Balkanin teurastajaksi” kutsuttuun Slobodan Miloševićiin.
Bruun

Bruun on suomalainen kauppiassuku, joka on vaikuttanut ennen kaikkea Haminassa. 
Suvun historiaa.
Bruun-suvun kantaisä on Viipurin ja Savonlinnan läänin ratsuväen trumpetinsoittaja Ertman Bruun (s. 1620 Saksassa, Brun), joka tuli Suomeen 30-vuotisen sodan jälkimainingeissa. Ertman Bruun kohosi ratsumestarin arvoon ja asui ennen kuolemaansa Jääsken pitäjässä. Hän osallistui useisiin taisteluihin Viipurin Ratsuväkirykmentin ratsumestarina mm. Liivinmaalla. Hän osallistui vuonna 1676 eskadroonansa kanssa Lundin taisteluun, jossa haavoittui. Ertman Bruun kuoli ratsumestarina vuonna 1678.
Ertman Bruunin poika Johan Bruun oli Karjalan ratsurykmentin luutnantti. Hän kaatui vuonna 1701. Johan Bruunin kaatumisen jälkeen hänen vaimonsa jäi taloudelliseen ahdinkoon useiden lastensa kanssa. Johan Bruunin pojat Hindrich ja Johan muuttivat Juvalle Juvan kirkkoherrojen suojeluun. He saivat Kankaankylän Kaartilan ratsutilan haltuunsa vuonna 1705. Tästä Juvan haarasta kehittyi voimakas talonpoikaissuku Juvalle. Juvalla on syntynyt Bruuneja eniten Suomessa. 
Johan Bruunin poika Erik Bruun (1682–1719) toimi Turun jalkaväkirykmentin pastorina isonvihan aikana. Erik Bruunin kaksi poikaa perustivat suvun menestyneet porvarishaarat ja hänen tyttärestään Elsa Kristinasta tuli viipurilaisen Rosenius-kauppasuvun kantaäiti. Vanhempi poika, Johan Bruun (1714–1756), toimi kauppiaana Viipurissa ja Lappeenrannassa. 
Johan Bruunin vanhin poika Carl Bruun (1748–1809) vaikutti Haminassa. Carl Bruunille ja hänen kahdelle puolisolleen syntyi erittäin paljon lapsia. Neljä Carl Bruunin pojista jatkoi kauppiaina Haminassa. Kolmesta pojasta tuli Venäjän armeijan upseereita ja viidestä venäläisiä virka- ja tiedemiehiä.
Carl Bruun oli Theodor Bruunin (1821–1888) isoisä. Todellinen valtioneuvos Theodor Bruun aateloitiin ja hänen sukuhaaransa introdusoitiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1863 sukuna numero 234 nimellä "Bruun". Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1883 ja introdusoitiin vuonna 1884 vapaaherrallisena sukuna numero 56.
Suku on useiden avioliittojen kautta kytköksissä haminalaisiin ja viipurilaisiin sukuihin Clayhills, Naht ja Tesche. Bruun-suku on omistanut Summan kartanon Vehkalahdella ja Tavastilan kartanon Kymissä. Vapaaherrallinen sukuhaara sammui syksyllä 2010 Haminassa, kun Summan kartanon omistaja, vapaaherratar Christina Theodora Bruun kuoli.
Valletta FC

Valletta Football Club on vuonna 1943 perustettu jalkapalloseura Maltan pääkaupungista Vallettasta. Se pelaa Maltan pääsarjassa Maltan Valioliigassa. Joukkue on voittanut Maltan mestaruuden 16 kertaa ja cupin 11 kertaa.
Pelaajat ja valmentajat.
Nykyinen joukkue.
Päävalmentaja (1. heinäkuuta 2014 alkaen) Gilbert Agius