tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Daisuke Nasu

Daisuke Nasu (; s. 10. lokakuuta 1981 Kagoshima) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nasu kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2004, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Kōji Morisaki

Kōji Morisaki (; s. 9. toukokuuta 1981 Hiroshima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Morisaki kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2004, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Takaya Kurokawa

Takaya Kurokawa (; s. 7. huhtikuuta 1981 Ehime) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kurokawa kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2004, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Riukukääpä

Riukukääpä ("Fuscoporia viticola", synonyymi "Phellinus viticola") on pohjoispainotteisesti Suomessa esiintyvä kääpälaji, joka viihtyy luonnontilaisissa vanhoissa metsissä. Sen isäntäpuina ovat yleensä kuusi ja mänty, harvoin kelottunut haapa, raita tai koivu. Maapuiden lisäksi riukukääpä voi kasvaa korkealla elävien puiden kuolleissa oksissa.
Riukukäävän monivuotinen itiöemä voi olla pileaattinen, puoliresupinaattinen tai resupinaattinen. Resupinaattinen itiöemä löytyy yleensä maapuun alapinnalta. Pileaattinen lakki on joskus typäkkä mutta yleisemmin hyllymäinen, ohut ja pieni, kynnenkokoinen. Lakin yläpinta on rosoinen, kylmän puna- tai mustanruskea. Terävä reuna, malto ja pillipinta ovat ruosteenruskeat. Malto on korkkimaista ja pillejä mahtuu 3-5 millimetrille. Riukukääpä tuoksuu nahalle.
Vertaa lajeihin: lämpimämmän väriset siperiankääpä ja kuusenkääpä, pehmeämmät ja isopillisemmät liekokääpä ja hiilikääpä.
Yōhei Kajiyama

Yōhei Kajiyama (; s. 24. syyskuuta 1985 Tokio) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kajiyama kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Hiroyuki Taniguchi

Hiroyuki Taniguchi (; s. 27. kesäkuuta 1985 Yokosuka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Taniguchi kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Kaito Yamamoto

Kaito Yamamoto (; s. 10. heinäkuuta 1985 Shizuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamamoto kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Taisuke Muramatsu

Taisuke Muramatsu (; s. 16. joulukuuta 1989 Shizuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Muramatsu kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012.
Keigo Higashi

Keigo Higashi (; s. 20. heinäkuuta 1990 Kitakyushu) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Higashi kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012.
Shunsuke Andō

Shunsuke Andō (; s. 10. elokuuta 1990 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Andō kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012.
Takashi Sekizuka

Takashi Sekizuka (; s. 26. lokakuuta 1960 Chiba) on japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
2010 Sekizukasta tuli Japanin U-23 maajoukkueen päävalmentaja.
Makoto Teguramori

Makoto Teguramori (; s. 14. marraskuuta 1967 Aomori) on japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura.
2014 Teguramorista tuli Japanin U-23 maajoukkueen päävalmentaja.
Masatoshi Kushibiki

Masatoshi Kushibiki (; s. 29. tammikuuta 1993 Aomori) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kushibiki kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Riki Harakawa

Riki Harakawa (; s. 18. elokuuta 1993 Yamaguchi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Harakawa kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Shin’ya Yajima

Shin’ya Yajima (; s. 18. tammikuuta 1994 Saitama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yajima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Masashi Kamekawa

Masashi Kamekawa (; s. 28. toukokuuta 1993 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kamekawa kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Karhunkääpä

Karhunkääpä ("Phaeolus schweinitzii") on ainoa sukuaan edustava kääpälaji Suomessa. Se on Etelä-Suomen puistoissa yleisehkö, yleensä maassa kasvava puiden juuriloinen ja tyvilahottaja. Kaupunkiluonnon ulkopuolella karhunkääpää tavataan harvinaisena vanhoissa metsissä. Sen isäntäpuita ovat pääasiassa havupuut, Suomessa lähinnä mänty ja lehtikuusi.
Karhunkäävän yksivuotinen itiöemä on (hyvin) suurikokoinen, helposti lohkeava, jalallinen ja lakiltaan kerroksellinen. Hyvin harvoin puussa kasvaessaan kääpä on jalaton ja lakit muodostavat leveän rykelmän. Itiöemän kasvava reuna on keltainen, josta se tummuu vyöhykkeittäin kahvinruskeaksi. Täysikasvuinen kääpä on kasvun lopetettuaan kokonaan ruskea. Malto on ruskeaa ja haurasta, jalka pahvimaisen kova. Nuori pillipinta on okran- tai vihertävänkeltainen ja tummuu kosketuksesta, vanhempana koko alapinta on ruskea. Pillit ovat sokkeloisia ja niitä 0,5–1,5 millimetrillä. Mustuneet ja haurastuneet kuolleet itiöemät säilyvät kasvupaikallaan vuosia.
Takuya Iwanami

Takuya Iwanami (; s. 18. kesäkuuta 1994 Kobe) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Iwanami kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Uuden-Taipein vesipuistoräjähdys 2015

Uuden-Taipein vesipuistoräjähdys 2015 tapahtui 27. kesäkuuta 2015 Formosa Fun Coast -vesipuistossa Uudessa-Taipeissa Taiwanissa, kun siellä järjestetyssä Color Play Asia -juhlassa ilmassa leijunut värijauhe syttyi tuleen aiheuttaen pölyräjähdyksen. Räjähdyksessä loukkaantui yli 500 ihmistä, joista noin 190 vakavasti. Loukkaantuneista 15 menehtyi vammoihinsa.
Tausta.
Color Play Asia -juhlan idea oli peräisin hindulaisesta holi-juhlasta, jossa käytetään värijauhetta. Color Play Asia järjestettiin ensimmäisen kerran Kaohsiungissa elokuussa 2013, ja siitä tuli sen jälkeen jokavuotinen tapahtuma. Asiantuntija Tsing Huan kansallisesta yliopistosta varoitti vuonna 2013, että tapahtumassa käytetty värijauhe voi aiheuttaa pölyräjähdyksen, jos se on syttyvää.
Tapahtumat.
Color Play Asia -juhla järjestettiin 27. kesäkuuta 2015 Formosa Fun Coast -vesipuistossa. Juhlaan oli myyty noin 4 000 lippua. Jokaiselle juhlijalle annettiin kolme pakettia värijauhetta (värjättyä maissitärkkelystä), jota he saivat levittää juhla-alueelle. Henkilökunta puhalsi lisäksi paineistetulla hiilidioksidilla jauhetta kohti juhlijoita. Tapahtuman päälavan lähistölle jauhetta kertyi kerrokseksi, joka ulottui juhlijoita nilkkoihin asti. Ilmassa leijunut jauhe muodosti sakean pilven lavan ympärille.
Kello 20.30 jauhepilvi päälavan läheisyydessä syttyi tuleen aiheuttaen pölyräjähdyksen. Lavan ympäristöön levisi suuri tulipallo. Maassa ollut jauhekerros syttyi tuleen aiheuttaen palovammoja pääosin uhrien raajoihin ja vartaloihin. Tulipalo saatiin nopeasti hallintaan, mutta noin 500 ihmistä ehti loukkaantua. Pelastustöissä ensihoitajia auttamassa oli mukana sotilaita.
Uhrit.
Pölyräjähdyksessä ja tulipalossa loukkaantui yli 500 ihmistä, joista noin 190 vakavasti. Osa uhreista sai palovammoja jopa 90 prosenttiin ihostaan. Loukkaantuneista 15 kuoli vammoihinsa, heistä viimeinen marraskuussa 2015. Suurin osa loukkaantuneista oli alle 25-vuotiaita taiwanilaisia. Taiwanin ulkoministeriön mukaan loukkaantuneiden joukossa oli 14 ulkomaalaista: kahdeksan Japanista, kaksi Malesiasta ja yksi Singaporesta, Yhdysvalloista, Etelä-Afrikasta sekä Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
Polymyksiini B

Polymyksiini B on seos rakenteeltaan toisiaan muistuttavia peptidejä, joita tuottaa "Bacillus polymyxa" -bakteeri. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina bakteeri-infektioiden hoidossa. Polymyksiini B kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Polymyksiini B on seos useista peptideistä, joista tärkeimmät ovat polymyksiini B1 ja polymyksiini B2. Polymyksiini B:n komponenteissa on kymmenen aminohappoa ja rasvahappo-osa. Kuusi näistä aminohapoista muodostaa rengasrakenteen. Eräät aminohapoista ovat rakenteeltaan poikkeuksellisia kuten α,γ-diaminovoihappo ja D-fenyylialaniini. Lääkeaine tehoaa gramnegatiivisiin bakteereihin kuten enterobakteereihin ja "Pseudomonas"-suvun lajeihin. Grampositiiviset bakteerit ovat sille vastustuskykyisiä. Polymyksiini B tunkeutuu bakteerin solukalvon fosfolipidikerrokseen ja heikentää sen rakennetta. Polymyksiini B annostellaan tyypillisimmin ruiskeena lihakseen tai suoneen, inhalaatiovalmisteena, voiteena tai silmätippoina. Sitä voidaan käyttää muun muassa virtsatietulehdusten, keuhkokuumeen, aivokalvontulehduksen, ihotulehdusten ja silmätulehdusten hoitoon. Nykyään sitä käytetään erityisesti muiden antibioottien ollessa tehottomia. Polymyksiini B:tä käytetään myös eläinlääketieteessä esimerkiksi hevosilla.
Haittavaikutukset.
Polymyksiini B ärsyttää pistoskohtaa ja voi aiheuttaa ihottumaa. Vakavampia haittavaikutuksia ovat kuulovaurio, myrkyllisyys munuaisille ja vaikutukset hermostoon.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2020 – Pudotuspelit

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2020 karsintaturnauksen pudotuspeleissä ratkaistiin neljä viimeistä lopputurnaukseen selvinnyttä joukkuetta.
Joukkueet.
Pudotuspeleihin joukkueet valittiin UEFA:n kriteerien tehtävän kokonaissijoituksen perusteella:
&lt;section begin=Selite /&gt;
Selite
&lt;section end=Selite /&gt;
Arvonta.
Pudotuspelien arvonta suoritettiin 22. marraskuuta 2019. A-liigan polkua täydennettiin C-liigasta, koska vain Islanti jäi ilman kisapaikkaa varsinaisissa karsinnoissa. Pudotuspelien joukkueet olivat:
A-polku.
Turnauspuu.
&lt;section begin="A-polku"/&gt;
&lt;section end="A-polku"/&gt;
B-polku.
Turnauspuu.
&lt;section begin="B-polku"/&gt;
&lt;section end="B-polku"/&gt;
C-polku.
Turnauspuu.
&lt;section begin="C-polku"/&gt;
&lt;section end="C-polku"/&gt;
D-polku.
Turnauspuu.
&lt;section begin="D-polku"/&gt;
&lt;section end="D-polku"/&gt;
Otto Lumme

Otto Lumme, sukunimi vuoteen 1895 "Mukula" (2. maaliskuuta 1873 Iitti – 9. huhtikuuta 1957) oli suomalainen liikemies.
Otto Lumpeen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Mukala ja Maria Knaappila. Hän kävi kauppaopiston 1892. Lumme oli Suomen teollisuuskaupan konttoristina ja konttoripäällikkönä 1897–1906 ja hän perusti toiminimen "Otto Lumme &amp; Kumppani" vuonna 1908 ja johti sitä kuolemaansa saakka. Suomen sisällissodan jälkeen hän oli Sotavankilaitoksen talouspäällikkönä 1918. Lumme oli Suomen liikkeenharjoittajien keskinäisen vakuutusyhdistyksen hallintoneuvoston puheenjohtaja 1927–1928 ja yhdistyksen johtokunnan jäsen vuodesta 1928 alkaen. Hän oli Suomen liikemiesten yhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1899–1907 ja 1908–1922. Hän kuului Suomen tukkukauppiaiden liiton perustajiin ja oli liiton johtokunnan jäsenenä 1920–1923. Lumme oli myös mukana perustamassa Suomen agenttiyhdistystä ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1928–1932. Hän oli Finnish-American Foundationin hallituksen jäsen vuodesta 1927 ja Suomen ilmailuklubin johtokunnan jäsen vuodesta 1929. Lumme oli Suomen liikeapulaisten liiton kunniajäsen.
Sudoman ylänkö

Sudoman ylänkö tai myösSudomskajan ylänkö () eli on pieni ylänkö tai laaja mäki Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen keskiosassa.
Ylänkö on pyöreän muotoinen ja sen halkaisija on noin 35–40 kilometriä, jolloin sen pinta-alaksi arvioidaan 1 200 neliökilometriä. Sen korkein huippu on Sudoman vuorella (Судома), joka kohoaa 293,1 metriä mpy. Ylängön länsipuolelle laskeutuu Velikajan alava jokilaakso, joka viettää Peipsin alangon eteläosaan. Sen eteläpuolella kohoaa Bežanitsyn ylänkö, joiden välissä Sorotin joki kerää vetensä ja laskee ne lännessä Velikajaan. Pohjoispuolella kohoaa Lugan ylänkö. Ylänköjen väli on vedenjakaja-aluetta Velikajan ja Olhavanjoen vesistöalueeseen kuuluvan, ja Ilmajärveen laskevan, Šelonjoen valuma-alueille. Ylängöstä katsoen sen itäinen puoli kuuluu Ilmajärven valuma-alueelle.
Asutus.
Ylänkö sijaitsee enimmäkseen Dedovitšin piirin alueella. Siitä kuuluu osa myös Porhovin piirin eteläosaan ja Novorževin piirin pohjoisosaan, ja pieni osa Ostrovin piiri itäkulmaan. Ylängön alarinteillä, missä vielä on viljelysmaita, sijaitsee muutama taajama. Pohjoisessa sijaitsee Jasno (Ясно), idässä Požerevitsy (Пожеревитсы), etelässä Vjoska (Вëска) ja kaakossa Šiki (Шики). Ylängön järvialueella on muutamia pikkukyliä.
Joet.
Šelonin neljä sivujokea Tišinka (Тишинка), Sudoma (Судома) ja Uzan (Уза) sivujoki Dubenka (Дубенка) alkavat ylängöltä. Niihin yhtyvät ylängön koillispuolen ojat. Muut joet ovat Velikajan sivujokia. Ylängön etelä- ja lounaispuolen ojat yhtyvät suoraan Sorotin pääuomaan tai sen sivujokiin Milja (Милья), Sevka (Севка) ja sivujoen Udan (Уда) sivujokeen Tsvenka (Цвенка). Ylängön luoteispuolen ojat yhtyvät Tšerjohan pääuomaan tai sen sivujokiin Borovenka (Боровенка), Dybenka (Дубенка), Dybnja (Дубня) ja Listvenka (Лиственка).
Ernest Haycox

Ernest James Haycox (1. lokakuuta 1899 Portland Oregon – 13. lokakuuta 1950) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija. Hän julkaisi yli kaksikymmentä romaania ja yli 250 novellia, joista monet ilmestyivät ensin ns. pulp-lehdissä 1920-luvun alkupuolella.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Haycox osallistui taisteluihin Euroopassa. Vuonna 1923 hän valmistui Oregonin yliopistosta journalistiksi. Vuonna 1925 Haycox meni naimisiin Jill M. Chordin kanssa, ja heille syntyi kaksi lasta.
John Fordin ohjaama ja John Waynen tähdeksi nostanut lännenelokuvaklassikko "Hyökkäys erämaassa" (Stagecoach, 1939) perustuu Haycoxin novelliin "Stage to Lordsburg" (1937, suom. "Postivaunut Lurdsburgiin", 1959). Usein hänen parhaana tuotantonaan pidetään juuri novelleja. Haycoxin tarinoista on tehty monia muitakin filmatisointeja.
Suomalaisen pulp-kirjallisuuden tutkijan Juri Nummelinin mukaan Haycox on hyvä kirjoittaja, mutta ei välttämättä kovin hyvä juonenrakentaja pitkissä tarinoissa. "Haycox eroaa monista lännenkirjoittajista siinä, että hän osaa kirjoittaa hienosti" ja "kirjoittaa yleensä melko kovaksikeitetyssä lajityypissä runollista dialogia", Nummelin toteaa.
Nobel-kirjailija Ernest Hemingway, joka lukeutui Haycoxin ihailijoihin, on kirjoittanut: "Luin The Saturday Evening Postin aina, kun siinä oli Ernest Haycoxin jatkokertomus."
Haycox kuoli epäonnistuneen syöpäleikkauksen jälkeen vuonna 1950, 51-vuotiaana, Portlandissa. Vuonna 2005 Western Writers of America äänesti Haycoxin yhdeksi 1900-luvun 24:stä parhaasta lännenkirjailijasta.
Kalzeubet Pahimi Deubet

Kalzeubet Pahimi Deubet (s. 1. tammikuuta 1957) on tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 2013–2016. Hän on koulutukseltaan ekonomi, ja toimi ennen pääministerikauttaan Cotontchadin toimitusjohtajana.
Montsoreaun linna – Nykytaiteen museo

Nykytaiteen museo – Montsoreaun linna (Ranska: Château de Montsoreau – Musée d'art contemporain) on ranskalainen nykytaiteen museo Loiren laaksossa Montsoreaussa. Vuonna 2016 avattu museo sijaitsee Montsoreaun linnassa, joka on muutettu tätä tarkoitusta varten.
Museo ja kokoelma.
Museon kokoelma keskittyy vuoden 1965 jälkeiseen taiteeseen, ja se on peräisin Philippe Méaille -kokoelmasta. Käsitetaide on erityisen edustettuna, mukaan lukien kansainvälisten taiteilijoiden teokset. Tässä on maailman suurin Art &amp; Language (suomi: "Taide ja kieli")-teosten kokoelma.
Djimrangar Dadnadji

Djimrangar Dadnadji (1. tammikuuta 1954 – 31. joulukuuta 2019) oli tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä tammikuusta marraskuuhun 2013. Hän nousi pääministeriksi edeltäjänsä erottua ja säilytti hallituksen keskeiset ministerit ennallaan. Hän erosi vajaan vuoden kuluttua parlamentin aloittaman epäluottamusäänestyksen edellä.
Biografinen Nimikirja

Biografinen Nimikirja on Suomen Historiallisen Seuran vuosien 1879 ja 1883 välisenä aikana toimittama ja G. W. Edlundin kustantama elämäkertateos. Sen joitakin tekstejä hyödynnettiin vielä viitisenkymmentä vuotta myöhemmin julkaistussa "Kansallisessa elämäkerrastossa".
"Biografinen Nimikirja" ilmestyi alkujaan useana vihkona, jotka painettiin Hufvudstadsbladetin kirjapainossa Helsingissä. Valmistelutyöhön oli ryhdytty 1878 ja vihkoja ilmestyi 1879 yksi, 1880 kolme ja muina vuosina kaksi. Elämäkerrat koottiin pääosin ilman painettuja lähteitä, toimituskunnan mukaan painettujen lähteiden perusteella laadittuja tekstejä oli "tuskin neljäsosa". Toimituskuntaan kuuluivat eli "ovat olleet osalliset" Suomen Historiallisen Seuran jäsenistä J. R. Aspelin, Sv. G. Elmgren, K. F. Ignatius, Yrjö Koskinen, J. Krohn, E. G. Palmén ja Th. Rein.
Toimituskunnalla oli käytettävissä F. J. Rabben laatimat, julkaisemattomat kokoelmat, minkä lisäksi todetaan useiden kansalaisten, papiston sekä Suomen muinaismuistoyhdistyksen tuki ja usean muun nimeltä mainitun henkilön kuin toimituskunnan jäsenten teokseen tarjoamat valmiit elämäkerrat. Nämä nimetyt henkilöt ovat Eliel Aspelin, A. Boehm, A. A. Borenius, J. R. Danielson, And. Donner, A. G. Fontell, Jaakko Forsman, N. K. A. Gejtel, B. F. Godenhjelm, Kustaa Grotenfelt, Arvi Grotenfelt, Edv. Hjelt, Aug. Hjelt, Konrad Hällstén, G. Lönnbäck, A. J. Mela, J. P. Norrlin, J. A. Palmén, Volmari Porkka, J. W. Ruuth, B. O. Schauman ja Valfrid Vasenius. Ensimmäisten julkaistujen vihkosten painattamista valvoi Volmari Porkka, myöhempien vihkosten painattamista valvoivat Kustaa ja Arvi Grotenfelt.
Vihkosista kootussa elämäkertakirjassa on yhteensä 844 sivua kahdelle palstalle painettuna, ensimmäinen henkilö on Ruotsin ja Suomen kuningas Aadolf Fredrik ja aakkosjärjestyksessä viimeinen henkilö sivulla 771 valtiopäivämies Pehr Edvard Östring. Teoksen lopussa on kuitenkin varsin laaja sivulta 773 alkava "Lisiä ja oikaisuja" -osio, jonka aakkosjärjestyksessä ensimmäinen henkilö on näyttelijä Ida Aalberg ja viimeinen virka- ja valtiopäivämies Robert Isidor Örn. 
Teoksessa on henkilöelämäkertojen ohella tekstejä useista eri suvuista, samoin kuin kuvattuna sukupuita. Henkilöiden elämäkerrat esitetään sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä ja saman sukunimen yhteydessä syntymävuoden järjestyksessä. Tekstien laatijoiden nimilyhenteet esitetään useiden elämäkertojen yhteydessä, mutta ei kaikkien. Esiteltyjen henkilöiden ammatti ja syntymätiedot, mahdollinen kuolinaikatieto sekä vanhempien ja puolison tiedot esitetään useimmiten, samoin kuin henkilöiden laatimien julkaisujen nimiä ilmestymisvuosineen. Elämäkertojen pituus on vaihteleva, mutta monet ovat lyhyehköjä, yhdellä teoksen sivulla on usein kahdesta neljään elämäkertatekstiä.
Gerald Finley

Gerald Finley (s. 30. tammikuuta 1960 Montreal) on kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.
Finley aloitti laulu-uransa kuorossa Ottawassa ja opiskeli Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hänen varhaisimpia oopperaroolejaan olivat Wolfgang Amadeus Mozartin baritoniroolit, kuten "Don Giovannin" nimirooli ja "Figaron häiden" kreivi. Hänen muuhun perinteiseen oopperaohjelmistoonsa on kuulunut rooleja esimerkiksi Gioacchino Rossinin, Richard Wagnerin, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin teoksissa. Hän on myös luonut uusia rooleja: J. Robert Oppenheimerin John Adamsin "Doctor Atomicissa", Jaufré Rudelin Kaija Saariahon "L'amour de loinissa", Harry Heeganin Mark-Anthony Turnagen "The Silver Tassiessa", Howard K. Sternin Turnagen "Anna Nicolessa" ja Mr Foxin Tobias Pickerin "Fantastic Mr. Foxissa". Finley on esiintynyt säännöllisesti muiden muassa Metropolitan-oopperassa, Covent Gardenissa, Wienin valtionoopperassa, Glyndebournen festivaalissa ja Salzburgin festivaalissa.
Finley sai Grammy-palkinnon parhaasta oopperalevytyksestä (Adams: "Doctor Atomic") ja Juno-palkinnon parhaasta vokaalimusiikin albumista julkaisullaan "Arias in English" (Chandos).
Finleyn konserttiohjelmistoon on kuulunut musiikkia muiden muassa Arnold Schönbergiltä, Gustav Mahlerilta ja Witold Lutosławskilta. Uutta konserttiohjelmistoa häntä varten ovat säveltäneet Peter Lieberson ("Songs of Love and Sorrow"), Turnage ("When I Woke"), Huw Watkins, Julian Philips, Saariaho ("True Fire") ja Einojuhani Rautavaara ("Rubáiyát"). Resitalistina Finley on tehnyt säännöllistä yhteistyötä pianisti Julius Draken kanssa. Hän on kiertänyt resitalistina ympäri Eurooppaa ja saanut Wigmore Hallin residenssin.
Finley on Royal College of Musicin Fellow ja vieraileva professori. Hän kiipesi vuonna 2014 Kilimanjaron huipulle hyväntekeväisyysjärjestö Help Musicians UK:ia tukeakseen. Hänet nimitettiin vuonna 2014 Kanadan ritarikunnan upseeriksi ja vuonna 2017 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi.
Firmin Ngrébada

Firmin Ngrébada (s. 1968) on keskiafrikkalainen poliitikko, jonka presidentti Faustin-Archange Touadéra nimitti Keski-Afrikan tasavallan pääministeriksi helmikuun lopussa 2019. Ennen nimitystään Ngrébada oli presidentin esikunnan johdossa, ja johti hallituksen ryhmää rauhanneuvotteluissa, jotka johtivat rauhansopimuksen allekirjoittamiseen hallituksen ja 14 aseistetun ryhmän välillä 6. helmikuuta 2019.
Levottomuudet voimistuivat jälleen 2020, kun korkein oikeus esti Francois Bozizen ehdokkuuden joulukuun presidentinvaaleissa. Presidentti Faustin-Archange Touadéra valittiin uudelle kaudelle vaaleissa, joiden äänestysprosentti oli huono.
Maa jakaantui Bozizen ja Touaderan kannattajiin. Ngrébadan ja Touaderan puolue menetti enemmistön parlamentissä, ja Ngrébadan eroa vaadittiin laajasti. Kun maassa olleet ranskalaiset sotilaskouluttajat lähtivät, poliittinen kriisi paheni ja Ngrébadan hallitus jätti eronpyyntönsä kesäkuussa 2021.
Sven Grahn

Sven Primus Gabriel Grahn (9. kesäkuuta 1902 Pohja – 17. marraskuuta 1988 Helsinki) oli suomalaisen ikkuna- ja ovihelatehdas Primon perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Sven Grahn kävi kauppakoulun ja työskenteli vuodesta 1920 helsinkiläisissä liikkeissä myynnin, huolinnan ja kirjanpidon parissa. Vuonna 1925 hän siirtyi tamperelaisen helatehtaan Oy Excelsior Ab:n (Exo) palvelukseen ja eteni sen toimitusjohtajaksi 1928. Vuonna 1936 hän lähti itsenäiseksi yrittäjäksi ja perusti Primo Oy:n, jonka nimeksi vuonna 1944 tuli Primon Tehdas Sven Grahn. Primo rakennutti punatiilisen kaksikerroksisen tehtaan 1930-luvun lopulla silloisen Helsingin maalaiskunnan Malmille, Ormuspellon teollisuusalueelle. Alkuvuosina Primon päätuote oli piikkilanka, ja rakennushelojen rinnalla tuotettiin myös hevosten valjasheloja ja erilaisia nauloja. Vuonna 1942 Grahn perusti Valu Oy -nimisen valimon ja vuonna 1950 osti Oy Keskusvalimo – Centralgjuteriet Ab:n. 
Primo-yritysryhmään kuului 1960-luvun alkuvuosina myös Helsingin Autokoritehdas Tikkurilassa, ja Grahn johti sitäkin kunnes se lakkautettiin 1965 ja keskityttiin kasvussa olleeseen rakennushelatuotantoon. 1960-luvulla Malmin tehdastiloja laajennettiin pariinkin otteeseen. Sven Grahn sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon vuonna 1976. Vuonna 1979 Primo osti Oy John Stenberg Ab:n teräsvalimon Vantaan Veromiehenkylästä, minkä lisäksi sillä oli valimo myös Porvoossa. 1980-luvulla Primo oli Suomen johtava ikkuna- ja ovihelojen valmistaja noin 70 prosentin markkinaosuudella (v. 1980), minkä lisäksi suuri osa tuotannosta meni vientiin. Primo työllisti noin 400 ihmistä. Yritysryhmään kuului vuodesta 1983 myös Veijo Hahlen perustama kalustehelojen maahantuontiyritys Hahle sekä vuodesta 1985 kilpailija Exo Tampereella.
Grahn toimi Primon toimitusjohtajana vuoteen 1972 ja sitten hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1987 saakka. Grahn toimi myös monissa metalliteollisuusjärjestöjen luottamustehtävissä. Hän kuoli vuonna 1988, minkä jälkeen Primo myytiin Wärtsilälle osaksi sen lukkoryhmää. Malmin tehdas lopetettiin ja tuotanto siirrettiin Tampereelle.
Primon entisen tehtaan alue Helsingin Ala-Malmin Ormuspellossa on 2010-luvulla muutettu asuinkortteleiksi. Alueen keskellä on Grahnin mukaan nimetty hiekkakenttä, Sven Grahnin puisto.
Haïdara Aïchata Cissé

Haïdara Aïchata Cissé (kutsumanimeltään "Chato", s. 26. heinäkuuta 1958 Bourem) on malilainen yrittäjä ja poliitikko.
Aïchata Cissé on suorittanut Pariisissa korkeakoulututkinnot kirjanpidosta, liiketaloudesta ja markkinoinnista. Myöhemmin hän suoritti matkailualan tutkinnon Air Afriquen ammattikorkeakoulussa. Cissé työskenteli Air Afriquella kirjanpitäjänä, matkailupäällikkönä ja tiedottajana. Vuosina 1983–1997 hän toimi lentoyhtiön työntekijäliiton ja ilmailualan ammattiliiton pääsihteerinä Malissa. Vuosina 1984–2000 hän oli Kansainvälisen kuljetustyöntekijöiden liiton ITF:n pääsihteeri ranskankielisessä Afrikassa. Cissé perusti oman matkailuyrityksen Wani Tourin vuonna 2005. Vuodesta 2011 lähtien hän on toiminut myös kuljetusyritys Wani Transitin toimitusjohtajana.
Cissé on ollut Malin kansalliskokouksen edustaja vuodesta 2007. Hän liittyi Parti pour le développement économique et la solidarité -puolueeseen vuonna 2010. Cissé osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin Alliance Chato 2013 -kannattajaryhmän ehdokkaana saaden 0,8 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa hänet valittiin Union malienne du rassemblement démocratique africain -puolueen listalta. Poliitikkona Cissé on pyrkinyt vaikuttamaan varsinkin vuoden 2012 sisällissotaa seuranneen Malin pohjoisosien kriisin ratkaisemiseksi.
Cissé on naimisissa Timbuktua kansalliskokouksessa edustaneen insinööri Baba Haïdaran kanssa. Hänellä on kolme lasta.
Haridwar

Haridwar on noin 230 000 asukkaan kaupunki Intian Uttarakhandin osavaltiossa. Hindulaisille Haridwar on yksi tärkeimmistä pyhistä kaupungeista ja merkittävä pyhiinvaelluspaikka. Kumbh Mela -juhla järjestetään siellä joka kahdestoista vuosi. Gangesin vedenlaatua testaavan tutkimuksen mukaan joki oli kaikkein puhtain Haridwarissa verrattuna muihin sen verralla sijainneisiin kaupunkeihin, jotka testattiin.
Kaupungin väestöstä noin 83 prosenttia on hinduja, toiseksi suurin uskonto on islam, jota tunnustaa noin 16 %.
Pihkovanjoki

Pihkovanjoki () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.
Joen kulku.
Joen alkulahde sijaitsee Lugan ylängöllä Strugi-Krasnyjen piirin puolella Pskovjanskojen (järvi, Псковянское) pohjoispuolella Radogovskogon järven (Радоговского озера) alueella. Aluksi joki virtaa etelään ja sitten kaakkoon päin. Lopuksi joki ottaa lounaisen suunnan, joka vie sen Pihkovan keskustaan, ja siellä se yhtyy Velikajaan sen oikealta puolelta. Joki putoaa tällä matkalla noin 123 metriä. Joen varressa on kyliä: Torošino (Торошино), Tšernjakovitsy (Черняковицы) ja Golubovo (Голубово).
Historiaa.
1500-luvulla oli Pihkovan kaupunkimuurien sisällä vähintään kaksi tusinaa vesimyllyä ja runsaasti muita vesimyllyjä muurien ulkopuolella joen ylävirran puolella. Virolaiset Kukkin veljekset rakensivat kaksi vesimyllyä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa. Toisen myllyn rauniot ovat edelleen olemassa ja niitä on ehdotettu kulttuuriperintökohteeksi.
Valuma-alue ja sivujoet.
Pihkovanjoki sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen ja tämä vuorostaan laskee Itämeren Suomenlahteen Narvanjokea myöten. Velikajan sivujoen Pihkovanjoen valuma-alue sijaitsee kokonaan Pihkovan alueella. Valuma-alueen pinta-ala on noin 1 000 neliökilometriä. Pihkovanjoen suurimpia sivujokia on esitelty alla taulukossa.
Lähteet: 1 = 
Joen valuma-alueella on joitakin järviä kuten esimerkiksi turvetuotannosta kärsinyt Štširitskoje, joka sijaitsee sivujoen Torošinkan valuma-alueella.
Hallintoalue.
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000029447 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan- ja Leningradin alueeseen.
Egidius

Pyhä Egidius () oli keskiaikaisen Euroopan palvotuimpia pyhimyksiä. Hän syntyi legendojen mukaan Ateenassa mutta vietti suurimman osan elämästään Etelä-Ranskassa Arlesin ja Nîmesin seuduilla. Hän kuoli noin vuonna 710.
Egidius eli erakkona eteläranskalaisessa metsässä, jossa hänen seuranaan oli metsäkauris. Visigoottien kuninkaan Wamban kerrotaan jahdanneen kaurista ja ampuneen nuolen, mutta nuoli ei osunut kauriiseen vaan Egidiukseen. Kuningas hyvitti tekonsa rakennuttamalla alueelle luostarin, jonka ympärille kasvoi kylä, Saint-Gilles-du-Gard, joka sai nimen Egidiuksen mukaan. Siitä tuli Santiago de Compostelaan tai Pyhään maahan matkaaville tärkeä pyhiinvaelluskohde. Joillekin pääkohde oli itse Saint-Gilles.
Pyhä Egidius on yksi neljästätoista hädässäauttajasta. Hän on rampojen, spitaalisten, kerjäläisten ja seppien suojelija. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 1. syyskuuta. Pyhä Egidius on ainoa hädässäauttaja, josta ei tullut marttyyria.
Littoral (Kamerun)

Littoral on Kamerunin luoteisosassa sijaitseva maakunta. Maakunnan hallinnollinen keskus on rannikolla sijaitseva Douala. Maakunnassa asui vuoden 2015 ennusteen mukaan noin 3,35 miljoonaa ihmistä, joista valtaosa Doualassa.
Shikokuchūō

Shikokuchūō () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Ehimen prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäreunalla Seton sisämeren Hiuchinmeren rannikolla ja rajautuu Kagawan, Tokushiman ja Kōchin prefektuureihin. Etelässä kaupungin alue nousee korkealle Hōō- ja Ishizuchivuorille, joiden välissä itään virtaa Dōzanjoki. Shikokuchūōssa on 86 499 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 421,24 neliökilometriä.
Shikokuchūō on hallinnollisena alueena suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Kawanoen ja Iyo-Mishiman kaupungit, Doin maaseutukaupunki ja Shingūn kyläkunta. Kaupungin nimi (”Keski-Shikoku”) valittiin, koska se sijaitsee keskeisesti hyvien liikenneyhteyksien päässä kaikista Shikokun prefektuurien pääkaupungeista ja voisi siten toimia koko saaren keskuksena. Nimivalintaa arvosteltiin laajalti; kaupunkilaisten keskuudessa suosituin vaihtoehto oli entinen piirikunnan nimi Uma (). Kawanoen kaupunki kukoisti jo Nara-kaudelta lähtien Kōchiin johtavan Tosa-kaidō-tien varren solmukohtana. Alueelle syntyi 1700-luvun puolivälissä paperinvalmistusta. Tuotantomenetelmien kehityttyä Meiji-kauden loppupuolelta alkaen Iyo-Mishiman ja Kawanoen kaupungit nousivat toisen maailmansodan jälkeen Japanin paperintuotannon merkittävimäksi keskukseksi. "Mizuhiki"-paperinaru on maan laajuisesti tunnettu erityistuote. Muita elinkeinoja ovat muoviteollisuus sekä riisin, teen, vihannesten ja hedelmien viljely. 
Shikokuchūōn nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Kinshajärven seutu luonnonnähtävyyksineen, paperimuseo ja Kawanoen linna. Kaupunkia palvelee JR Shikokun Yosan-linja.
Hanumangarh

Hanumangarh on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 150 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupungin nimi oli ennen Bhatner kunnes Bikanerin ruhtinaskunnan hallitsija Surat Singh valloitti sen vuonna 1805. Uusi hallitsija päätti nimetä kaupungin uudelleen Hanumanin mukaan, koska valloitus tapahtui tämän päivänä eli tiistaina. Kaupungista on rautatieyhteys Ganganagariin, Bikaneriin ja Jodhpuriin. 
Kaupungin väestöstä 82 prosenttia on hindulaisia, miltei 10 prosenttia sikhejä ja seitsemän prosenttia muslimeita.
Boban Babunski

Boban Babunski (s. 5. toukokuuta 1968 Skopje) on pohjoismakedonialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Babunski debytoi Jugoslavian maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 25 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin maalia.
Goce Sedloski

Goce Sedloski (s. 10. huhtikuuta 1974 Golemo Konjari) on pohjoismakedonialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sedloski debytoi Pohjois-Makedonian maajoukkueessa helmikuussa 1996. Hän on pelannut 100 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Stevica Ristić

Stevica Ristić (s. 23. toukokuuta 1982 Vršac) on pohjoismakedonialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ristić debytoi Pohjois-Makedonian maajoukkueessa 2007. Hän on pelannut 17 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Ahrik Tsveiba

Ahrik Sokratovitš Tsveiba (, s. 10. syyskuuta 1966 Gudauta) on venäläinen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tsveiba debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa 1990. Hän kuului Neuvostoliiton joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Igor Ledjahov

Igor Anatoljevitš Ledjahov (, s. 22. toukokuuta 1968 Sotši) on venäläinen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ledjahov debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa 1992. Hän kuului Venäjän joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1994. Hän on pelannut 16 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Juri Nikiforov

Juri Valerjevitš Nikiforov (, s. 16. syyskuuta 1970 Odessa) on venäläinen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nikiforov debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa 1992. Hän kuului Venäjän joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1994 ja 2002. Hän on pelannut 62 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Ľubomír Moravčík

Ľubomír Moravčík (s. 22. kesäkuuta 1965 Nitra) on slovakialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Moravčík debytoi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1987. Hän kuului Tšekkoslovakian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut 80 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia.
Richard Witschge

Richard Witschge (s. 20. syyskuuta 1969 Amsterdam) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Witschge debytoi Alankomaiden maajoukkueessa 1990. Hän kuului Alankomaiden joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut 31 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Henny Meijer

Henny Meijer (s. 17. helmikuuta 1962 Paramaribo) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Meijer debytoi Alankomaiden maajoukkueessa 1987.
Wynton Rufer

Wynton Rufer (s. 29. joulukuuta 1962 Wellington) on uusiseelantilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Rufer debytoi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 1980. Hän kuului Uuden-Seelannin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1982. Hän on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia.
Michael McGlinchey

Michael McGlinchey (s. 7. tammikuuta 1987 Wellington) on uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
McGlinchey debytoi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 2009. Hän kuului Uuden-Seelannin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2010. Hän on pelannut 54 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Bismarck Barreto Faria

Bismarck Barreto Faria (s. 17. syyskuuta 1969 Niterói, Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Jalkapallomaajoukkue.
Bismarck debytoi Brasilian maajoukkueessa 1989. Hän kuului Brasilian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut 11 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Fábio Júnior

Fábio Júnior (s. 20. marraskuuta 1970 Manhuaçu) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Fábio Júnior debytoi Brasilian maajoukkueessa 1998. Hän pelasi kolme A-maaottelua.
Marcelinho Carioca

Marcelinho Carioca (s. 1. helmikuuta 1971 Rio de Janeiro) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Marcelinho debytoi Brasilian maajoukkueessa 1998. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Paulo César Tinga

Paulo César Tinga (s. 13. tammikuuta 1978 Porto Alegre) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tinga debytoi Brasilian maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Silas Pereira

Silas Pereira (s. 27. elokuuta 1965 Campinas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Silas debytoi Brasilian maajoukkueessa 1986. Hän kuului Brasilian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1986 ja 1990. Hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Alexandre Lopes

Alexandre Lopes (s. 29. lokakuuta 1974 Rio de Janeiro) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Lopes debytoi Brasilian maajoukkueessa 1995. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Antônio Carlos Zago

Antônio Carlos Zago (s. 18. toukokuuta 1969 Presidente Prudente) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Zago debytoi Brasilian maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 37 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Humberlito Borges

Humberlito Borges (s. 5. lokakuuta 1980 Salvador) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Borges debytoi Brasilian maajoukkueessa 2011.
João Paulo

João Paulo (s. 7. syyskuuta 1964 Campinas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
João Paulo debytoi Brasilian maajoukkueessa 1987. Hän on pelannut 17 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Magno Alves

Magno Alves (s. 13. tammikuuta 1976 Aporá) on brasilialainen uransa päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Jalkapallomaajoukkue.
Magno Alves debytoi Brasilian maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Paulo Jamelli

Paulo Jamelli (s. 22. heinäkuuta 1974 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Jamelli debytoi Brasilian maajoukkueessa 1996. Hän on pelannut viisi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Ricardo Alexandre dos Santos

Ricardo Alexandre dos Santos (s. 24. kesäkuuta 1976 Passos) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ricardinho debytoi Brasilian maajoukkueessa 1996. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Ricardo Lucas

Ricardo Lucas (s. 2. toukokuuta 1974 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Dodô debytoi Brasilian maajoukkueessa 1997. Hän on pelannut viisi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Washington Stecanela Cerqueira

Washington Stecanela Cerqueira (s. 1. huhtikuuta 1975 Brasília) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Washington debytoi Brasilian maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Fábio Santos

Fábio Santos (s. 16. syyskuuta 1985 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Fábio Santos debytoi Brasilian maajoukkueessa 2012. Hän on pelannut neljä maaottelua.
França

França (s. 2. maaliskuuta 1976 Codó) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
França debytoi Brasilian maajoukkueessa 2000. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
João Carlos dos Santos

João Carlos dos Santos (s. 10. syyskuuta 1972 Sete Lagoas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
João Carlos debytoi Brasilian maajoukkueessa 1999. Hän on pelannut 10 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Beto (jalkapalloilija, 1975)

Joubert Araújo Martins eli Beto (s. 7. tammikuuta 1975 Cuiabá) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Beto debytoi Brasilian maajoukkueessa 1995. Hän on pelannut 11 maaottelua.
Márcio Miranda Freitas Rocha da Silva

Márcio Miranda Freitas Rocha da Silva (s. 20. maaliskuuta 1981 Campinas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Marcinho debytoi Brasilian maajoukkueessa 2005.
Márcio Rodrigues

Márcio Rodrigues (s. 20. joulukuuta 1978 São Paulo) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Magrão debytoi Brasilian maajoukkueessa 2004. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Arndt Johan Winter

Arndt Johan Winter (29. elokuuta 1744 Helsingin pitäjä – 13. marraskuuta 1819 Ispoisten kartano Kaarina) oli suomalainen kamarineuvos, kartanonomistaja ja maanviljelijä. 
Winterin vanhemmat olivat pitäjänapulainen Johan Winter ja Helena Elgman ja puoliso vuodesta 1778 Margareta Loviisa Werner (k. 1788). Senaattori, keräilijä Johan Petter Winter oli heidän poikansa. Arndt Johan Winter tuli ylioppilaaksi 1766 ja työskenteli sitten lääninkonttoristina Helsingissä ja vuodesta 1773 lääninkamreerina Turussa, ensimmäiset neljä vuotta virkaatekevänä. Lääninkamreerin tehtävää hän hoiti yhteensä 34 vuotta. Kamarineuvoksen arvon Winter sai 1796. Hän laati useita asiantuntijalausuntoja ja mietintöjä, muun muassa Porvoon valtiopäivien käyttöön. Vuonna 1812 hänet nimitettiin kamari- ja tilintekotoimituskunnan päälliköksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Winter oli Suomen Talousseuran ensimmäinen rahastonhoitaja ja edisti sekä seuran toiminnan että omistamiensa Ispoisten kartanon ja maatilojen kautta maatalouden kehittämistä. Hän harjoitti myös mehiläishoitoa.
Emerson Sheik

Márcio Passos de Albuquerque (s. 6. syyskuuta 1978 Nova Iguaçu) eli Emerson Sheik on brasilialaissyntyinen qatarilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Emerson debytoi Qatarin maajoukkueessa 2008. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Goran Jurić

Goran Jurić (s. 5. helmikuuta 1963 Mostar) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Jurić debytoi Jugoslavian maajoukkueessa 1988. Hän kuului Kroatian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1998. Hän on pelannut 19 maaottelua.
Igor Cvitanović

Igor Cvitanović (s. 1. marraskuuta 1970 Osijek) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Cvitanović debytoi Kroatian maajoukkueessa 1992. Hän on pelannut 29 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Tomislav Erceg

Tomislav Erceg (s. 22. lokakuuta 1971 Split) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Erceg debytoi Kroatian maajoukkueessa 1997. Hän on pelannut neljä maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Mladen Mladenović

Mladen Mladenović (s. 13. syyskuuta 1964 Rijeka) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Mladenović debytoi Kroatian maajoukkueessa 1990. Hän on pelannut 19 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Tomislav Marić

Tomislav Marić (s. 28. tammikuuta 1973 Heilbronn) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Marić debytoi Kroatian maajoukkueessa 2002. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Mato Neretljak

Mato Neretljak (s. 3. kesäkuuta 1979 Orašje) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Neretljak debytoi Kroatian maajoukkueessa 2001. Hän on pelannut 10 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Andrej Panadić

Andrej Panadić (s. 9. maaliskuuta 1969 Zagreb) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Panadić debytoi Jugoslavian maajoukkueessa 1989. Hän kuului Jugoslavian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Nino Bule

Nino Bule (s. 19. maaliskuuta 1976 Čapljina) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Bule debytoi Kroatian maajoukkueessa 1999. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Lorenzo Staelens

Lorenzo Staelens (s. 30. huhtikuuta 1964 Lauwe) on belgialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Staelens debytoi Belgian maajoukkueessa 1990. Hän kuului Belgian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1990, 1994 ja 1998. Hän on pelannut 70 maaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Piotr Świerczewski

Piotr Świerczewski (s. 8. huhtikuuta 1972 Nowy Sącz) on puolalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Świerczewski debytoi Puolan maajoukkueessa 1992. Hän kuului Puolan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2002. Hän on pelannut 70 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Hannes Wolf

Hannes Wolf (s. 15. huhtikuuta 1981) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän toimii Saksan alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Ura.
Wolf aloitti pelaajauransa TuS Eichlinghofenin juniorina. Hän pelasi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Saksan alasarjajoukkueissa. Hän edusti Bundesliiga-joukkue FC Nürnbergin reservijoukkuetta vuosina 2002–2004. Hän aloitti valmennusuransa 23-vuotiaana SG Eintracht Ersten pelaajavalmentajana vuonna 2005 ja toimi myös ASC 09 Dortmundin pelaajavalmentajana. Wolf liittyi Borussia Dortmundin organisaatioon kesällä 2009, kun hänestä tuli reservijoukkueen apuvalmentaja. Wolf työskenteli Dortmundissa seitsemän vuoden ajan valmentaen eri ikäluokkien juniorijoukkueita ja myös reservijoukkuetta.
Syyskuussa 2016 Wolf jätti Dortmundin ja siirtyi VfB Stuttgartin päävalmentajaksi. Wolfin johdolla Stuttgart voitti kaudella 2016/17 2. Bundesliigan mestaruuden ja nousi Bundesliigaan. Kaudella 2017/18 Stuttgart juuttui Bundesliigan häntäpäähän ja lopulta seurajohto erotti Wolfin tammikuussa 2018.
Lokakuussa 2018 Wolf palasi valmennustehtäviin Hamburger SV:n peräsimessä. Wolf ei onnistunut tavoitteessaan luotsata HSV:tä takaisin Bundesliigaan ja hän jätti seuran kauden jälkeen.
Marraskuussa 2019 Wolfista tuli Belgian liigan KRC Genkin päävalmentaja. Wolf luotsasi Genkin seitsemänneksi koronaviruksen ennenaikaisesti päättämällä kaudella 2019/20. Heikosti alkanut kausi 2020/21 johti Wolfin potkuihin syyskuussa 2020.
Lokakuussa 2020 Wolfista tuli Saksan alle 18-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Maaliskuussa 2021 Wolfista tuli Bundesliiga-seura Bayer Leverkusenin päävalmentajana. Wolfin johdolla Leverkusen sijoittui kauden päätteeksi kuudenneksi. Hän palasi kauden jälkeen Saksan jalkapalloliiton palvelukseen alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Kesällä 2022 hän siirtyi alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Syyskuussa 2023 hänestä tuli Saksan miesten A-maajoukkueen väliaikainen apuvalmentaja, kun Hans-Dieter Flick tiimeineen sai potkut.
Stig Lindberg

Stig Lindberg (syntyjään Frederick Stigurd Lindberg; 17. elokuuta 1916 Uumaja – 7. huhtikuuta 1982 San Felice Circeo, Italia) oli ruotsalainen muotoilija, keraamikko ja kuvittaja.
Elämä.
Lindberg kasvoi synnyinkaupungissaan Uumajassa ja myöhemmin Jönköpingissä. Hän opiskeli piirtämistä Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa Konstfackissa ja jatkoi myöhemmin taideopintoja Kööpenhaminassa ja Pariisin kuulussa Académie Colarossissa. Lindberg aloitti työuransa kesätyöntekijänä muotoilija Wilhelm Kågen alaisuudessa Gustavsbergin posliinitehtaalla, jossa pysyi eri tehtävissä aina vuoteen 1980 saakka. Hän oli erityisesti keraamisista tuotteistaan tunnetun Gustavsbergin taiteellinen johtaja vuosina 1949–1959 ja 1972–1978.
Gustavsbergin tehtaalla muotoilijoita rohkaistiin kokeilemaan monipuolisesti erilaisia tekniikoita. Lindberg osoitti muotoilijana idearikkauttaan ja sai ottaa huomattavia taiteellisia vapauksia. Hän käytti työssään monia eri materiaaleja kuten muovia, metallia, savea ja paperia. Hänen muotoilemansa tuotteet olivat usein hyvin värikkäitä ja leikkisiä. Lindbergin huomattavimpiin töihin kuuluvat 1930- ja 1940-lukujen käsinmaalatut fajanssiastiat, 1940-luvun pariaaniposliinista muotoiltu veistossarja sekä 1950–1970-luvuilla esitellyt Spisa-, Berså- ja Birka-astiasarjat. Muotoilun ohella hän kuvitti surrealistisen leikkisillä piirroksillaan Lennart Hellsingin ja muiden lastenkirjailijoiden teoksia.
Lindberg sai työstään useita huomattavia tunnustuksia kuten Milanon triennaalin kultamitalit vuosina 1951 ja 1954 sekä Prinssi Eugenin mitalin vuonna 1968.
Amir Karić

Amir Karić (s. 31. joulukuuta 1973 Orahovica Donja) on slovenialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Karić debytoi Slovenian maajoukkueessa 1996. Hän kuului Slovenian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2002. Hän on pelannut 64 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Nejc Pečnik

Nejc Pečnik (s. 3. tammikuuta 1986 Dravograd) on slovenialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Pečnik debytoi Slovenian maajoukkueessa 2009. Hän kuului Slovenian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2010. Hän on pelannut 32 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.
Željko Milinovič

Željko Milinovič (s. 12. lokakuuta 1969 Ljubljana) on slovenialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Milinovič debytoi Slovenian maajoukkueessa 1997. Hän kuului Slovenian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2002. Hän on pelannut 38 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Kristian Heiskari

Kristian Johannes Heiskari (s. 22. toukokuuta 1992 Tammisaari) on suomalainen tositelevisioesiintyjä. Hän tuli tunnetuksi voitettuaan "Big Brotherin" vuonna 2019.
Julkisuudessa.
Heiskari tuli tunnetuksi voitettuaan "Big Brotherin" syksyllä 2019. Hän teki historiaa tositelevisiossa voitettuaan perään toisen ison televisioformaatin "Selviytyjät Suomen".
Heiskari oli mukana rap-artisti Jeijjon vuonna 2020 julkaisemalla singlellä "Kämppä tyhjän."
Heiskari piti podcastia nimeltä "Lainsuojattomat" yhdessä Archie Cruzin kanssa. Heidän välinen yhteistyönsä kuitenkin päättyi heti ensimmäisen jakson jälkeen. Samalle kanavalle Heiskari on aiemmin julkaissut matka-aiheisia vlogejaan voitettuaan "Big Brotherin".
Branko Ilić

Branko Ilić (s. 6. helmikuuta 1983 Ljubljana) on slovenialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ilić debytoi Slovenian maajoukkueessa 2004. Hän kuului Slovenian joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2010. Hän on pelannut 63 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.