tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ropsunhovi

Ropsunhovi () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Taajamassa on asukkaita noin 800 henkeä. Ropsu on myös taajaman vieressä sijaitseva kylä, venäläiseltä nimeltään "Mihailovskaja" () sekä entinen luterilainen seurakunta Inkerissä.
Ropsunhovi sijaitsee 49 kilometriä Pietarista lounaaseen Länsi-Inkerin ylängön Ropsun harjanteilla 120–130 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen kautta kulkevat Kuippinan ja Strelnan sekä Paastonkylän ja Kraasselan väliset maantiet. Taajaman läpi virtaa Nuolijoki.
Ropsun kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Nimi perustuu muinaisvenäläiseen henkilönimeen "Hrapša" (). 1600-luvulla paikalla oli ruotsalainen aateliskartano. 1700-luvun alussa seudun lähteiden vettä alettiin ohjata Pietarhovin suihkulähteisiin. Eräiden lähteiden vettä käytettiin parannustarkoituksiin. Vuonna 1714 Pietari I lahjoitti rakentamansa kartanon ruhtinas Fjodor Romodanovskille. Myöhemmin se muutettiin keisarin residenssiksi. 1700-luvun puolivälissä rakennettiin arkkitehti Bartolomeo Rastrellin suunnittelema barokkityylinen palatsi ja sitä ympäröivä maisemapuisto. Vuonna 1762 Ropsunhovissa murhattiin Pietari III. Katariina II lahjoitti palatsin suosikilleen kreivi Grigori Orloville. 1800-luvun lopulla palatsi muutettiin klassismin mukaiseksi. Vuonna 1801 palatsi siirtyi Paavali I:n omistukseen ja se toimi tsaariperheen lomanviettopaikkana aina Venäjän vallankumoukseen saakka. 
Nykyään rappeutunut Ropsunhovin palatsi on yksi Unescon maailmanperintökohteista. Taajamassa on raunioitunut ortodoksinen Jumalansynnyttäjän ilmestyksen kirkko, joka on alun perin rakennettu luterilaiseksi kirkoksi 1600-luvun puolivälissä. Vuosina 1787–1789 rakennetussa Ropsun paperitehtaassa on kalankasvatuksen tutkimuslaitoksen kokeiluasema. Kaksi kilometriä Ropsunhovista pohjoiseen sijaitsee suuri puutarha-alue "Novaja Ropša".
Ropsu-niminen kylä on myös Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa.
Luettelo valtioista, joiden pääkaupunki ei ole valtion suurin kaupunki

Tämä on luettelo valtioista joiden pääkaupunki ei ole asukasluvultaan valtion suurin kaupunki. Egypti rakentaa uutta pääkaupunkia korvaamaan Kairon. Uudella kaupungilla ei ole vielä nimeä. Myös Indonesia rakentaa uutta pääkaupunkia Nusantaraa Borneon saaren itäosaan korvaamaan vajoavaa Jakartaa.
Jorge Fernández

Jorge Fernández Madinabeitia (s. 8. elokuuta 1972 Arrasate, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen malli, juontaja ja näyttelijä.
Ennen nykyistä uraansa Fernández työskenteli liikunnanopettajana. Hän myös pelasi koripalloa ammattilaisena, mutta pääsarjaura rajoittui yhteen otteluun Saski Baskonian paidassa kaudella 1997–1998.
Fernández valittiin Mister Espanjaksi vuonna 1999. Seuraavana vuonna kilpailua ei pidetty, joten hän on ainoa henkilö, joka on pitänyt titteliä kaksi vuotta peräkkäin. Valintansa jälkeen Fernández aloitti televisiotyöt sekä näyttelijänä että juontajana. Hän näytteli muun muassa "Serranon perheessä" Candelan veljeä Andrésia sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella. Viimeksi hän on juontanut ohjelmia "La ruleta de la suerte" (Espanjan versio "Onnenpyörästä") ja "Esta casa era una ruina" ("Hurja remontti").
Allumwandlung

Allumwandlung (AUW) on saksankielinen shakkitermi, joka kuvaa shakkitehtävää, jossa korotetaan sotilas eri ratkaisussa aina eri upseeriksi. Sotilas korotetaan siis tilanteesta riippuen ratsuksi, lähetiksi, torniksi tai kuningattareksi. Joskus korotettava sotilas on joka kerralla sama, mutta joskus voidaan korottaa eri sotilaita.
Diagrammin tehtävässä valkean tarkoituksena on matittaa kolmessa siirrossa. Oikea alkusiirto on 1.f7!. Mustan vastauksesta riippuen valkea korottaa aina eri upseeriksi.
1...e4 2. f8D ja 3.De7 tai 3.Df6#
1...Kd6 2. f8D Kc6 3.Dc5#
1...exf4 2. f8T Kd6 3.Tf6#
1...exd4 2. f8L Kf6 3.Ta6#
1...Kf6 2. f8R exd4 3.Tf7#
One Step Further

One Step Further on suomalaisen Francine-yhtyeen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 21.
Sytyke (yhdistys)

Sytyke ry yhdistää suomalaiset ohjelmistokehityksen ammattilaiset liiketoiminnasta teknisiin asiantuntijoihin. Yhdistyksen muodostavat erikoisalueisiin keskittyvät osaamisyhteisöt, joiden jäsenet välittävät toisilleen omien alojensa syvällisintä tietoa ja tuoreimpia trendejä. 30-vuotiaan yhdistyksen juuret ovat systeemityössä (joka ei ole sama asia kuin englannin "systems engineering"). Termillä tarkoitetaan organisaatioiden yksilöllisten tarpeiden analysointiin perustuvaa tietojärjestelmien suunnittelu- ja kehitystyötä, joka tähtää automatisoitavaksi soveltuvien prosessien toteuttamiseen ohjelmistojen avulla.
Tällä hetkellä Sytyke ry:ssä toimii kymmenen osaamisyhteisöä, jotka keskittyvät ohjelmistoliiketoimintaan, ketterään kehitykseen, käytettävyyteen, mallinnukseen, projektitoimintaan, relaatiotietokantoihin, suorituskykyyn, palveluarkkitehtuuriin (SOA), testaukseen ja kokonaisarkkitehtuuriin. Osaamisyhteisöjen tavoitteena on auttaa jäseniään kehittymään yhä vahvemmiksi omien alojensa ammattilaisiksi mm. korkeatasoisten seminaaritilaisuuksien sekä yhdistyksen lehdessä julkaistavien asiantuntija-artikkelien kautta.
Sytyke ry on Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset ry:n (TIVIA) suurin valtakunnallinen teemayhdistys, jolla oli vuoden 2014 lopussa 1 086 henkilöjäsentä ja 20 yhteisöjäsentä. Sytyke ry toimii yhteistyössä Tivian alueyhdistysten kanssa tarjoamalla niille jäsenkuntansa asiantuntemusta erikoisaloja käsittelevien tilaisuuksien suunnitteluun ja toteutukseen.
Julkaisut.
Sytyke julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Sytyke-lehteä (vanha nimi oli Systeemityö), joka on ilmestynyt vuodesta 1988.
80- ja 90-luvuilla yhdistys tuotti useita raportteja, joissa työryhmät kirjoittivat suomeksi uusista systeemityön aiheista. Raportit julkaisi Tietotekniikan liitto ry ja kustansi Suomen Atk-kustannus Oy.
Vuonna 2013 Sytyke tuotti kirjapyrähdys-tekniikalla kirjan 398 vuotta ketteriä kokemuksia , joka kerää suomalaisten ketterien työmenetelmien konkareiden kokemuksia yksiin kansiin.
Kesäparalympialaiset 1992

Kesäparalympialaiset 1992 järjestettiin Barcelonassa, Espanjassa.
Saman vuoden olympialaisten järjestelykomitea pelkäsi, että paralympialajien suuri määrä vähentäisi olympialaisten uskottavuutta, ja määräsi erittäin tiukat säännöt paralympiaurheilijoille. Tämä aiheutti pienoisen skandaalin, mutta samalla se yksinkertaisti ja auttoi nostamaan kisojen tasoa. 83 maasta kisoihin osallistui 2 999 kilpailijaa, heistä 2 301 oli miehiä ja 700 naisia. He kilpailivat 15 eri lajissa.
Kisojen avajaistilaisuuteen 3. syyskuuta osallistui KOK:n silloinen puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch sekä Espanjan kuningas Juan Carlos ja kuningatar Sofía sekä Barcelonan pormestari Pasqual Maragall. Päätösseremonia järjestettiin 14. syyskuuta.
Barcelonan olympiakisojen järjestäjät pienensivät mitalitapahtumien määrää huomattavasti edellisiin kisoihin verrattuna, koska he pelkäsivät niiden vähentävän olympialaisten uskottavuutta.
Heti kisojen jälkeen järjestettiin Madridissa omat kisat älyllisesti vammaisille. Näihin kisoihin osallistui 1 400 urheilijaa 74 maasta.
Oleksandr Petriv

Oleksandr Petriv (, s. 13. elokuuta 1974 Lviv) on ukrainalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Petriv on saavuttanut olympialaisissa Pekingissä 2008 kultaa 25 metrin olympiapistoolissa uudella finaali olympiaennätyksellä 780,2 (580+200,2). Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa joukkuepronssia Lahdessa 2002 25 metrin isopistoolissa ja Zagrebissa 2006 25 metrin vakiopistoolissa.
Ptychopteromorpha

Ptychopteromorpha on pieni sääskiin kuuluva osalahko. On esitetty epäilyjä, että se ei välttämättä ole monofyleettinen eli ryhmä joka sisältää yhteisen esi-isän ja kaikki sen jälkeläislajit.
Ptychopteromorpha kattaa vain kaksi heimoa, joiden kaikki lajit ovat ohutvartaloisia ja pitkäjalkaisia hyönteisiä. Ulkonäöltään heimot muistuttavat paljon toisiaan. Huomattavan vaaksiaismaisesta ulkonäöstään huolimatta Ptychopteromorpha on lähempänä hyttysiä.
Toukat elävät vesistöissä ja hengittävät pitkän hengitysputken kautta tai kosteassa maaperässä. Toukat elävät syömällä kariketta. Aikuiset sääsket viihtyvät soilla ja muissa kosteissa ympäristöissä.
Donots

The Donots on saksalainen punk rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1993 Ibbenbürenissä.
Alun perin yhtyeen nimeksi piti tulla The Donuts, mutta nykyiseen muotoonsa se päätyi basistin kirjoittaessa nimen vahingossa väärin.
Alessandro Lambruschini

Alessandro Lambruschini (s. 7. tammikuuta 1965 Fucecchio, Italia) on italialainen entinen kestävyysjuoksija, jonka päälaji oli 3 000 metrin estejuoksu. Hänen merkittävin arvokisavoittonsa on Euroopan-mestaruus Helsingistä 1994. Hän saavutti EM-kilpailuissa myös yhden hopean ja pronssin, MM-kilpailuissa pronssin sekä olympiapronssia.
Lambruschini voitti 3 000 metrin estejuoksussa Italian mestaruuden ennätykselliset kuusi kertaa vuosina 1986, 1987, 1990, 1992, 1994 ja 1996.
Myrkkyukonsieni

Myrkkyukonsieni ("Lepiota brunneoincarnata") on kartiomainen, viininpunainen tai ruskea pikku-ukonsienilaji. Sen heltat ovat valkoiset tai kermanväriset. Jalka on kellanvalkoinen ja siinä on heikosti havaittava rengas. Sieni kasvaa metsänreunoissa varsinkin rikkoutuneissa paikoissa. Myrkkyukonsieni on nimensä mukaisesti myrkyllinen. Sen myrkyllisyys vastaa Suomessa yleisesti esiintyvää valkokärpässientä ja on täten hengenvaarallinen pienemmissäkin määrin nautittuna. Myrkkyukonsieni kasvaa Keski-Euroopassa, lajista ei ole Suomesta tehty löytöjä.
Arnaldo da Silva

Arnaldo da Silva (s. 26. maaliskuuta 1964) on entinen brasilialainen yleisurheilija, joka kilpaili lähinnä 100 metrin juoksussa.
Da Silvan paras saavutus on pronssimitali Atlantan kesäolympialaisissa 1996 4 x 100 metrin juoksussa, yhdessä Robson da Silvan, Edson Ribeiron ja André da Silvan kanssa.
Soutu ja suomalaiset

Tämä artikkeli kertoo kilpasoudusta suomalaisten näkökulmasta.
Historiaa.
Vanhin edelleen järjestettävä suomalainen soutukilpailu on Turussa pidettävä Aurasoutu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1927.
Suomalaiset ovat saavuttaneet soudussa yhteensä seitsemän olympiamitalia, joista kolme on kultaisia. 1950-luvulla suomalaiset soutivat olympiamitaleja erityisesti neloskilpailuista. Pertti Karppinen sai peräti kolme kultaa vuosien 1976, 1980 ja 1984 olympialaisissa, ja nämä ovat edelleen Suomen ainoat kultamitalit lajista. Karppinen sai myös useita mitaleja MM-kisoista. Kun hän oli lopettanut uransa, suomalainen soutu vietti hiljaiseloa, kunnes 24 vuoden tauon jälkeen Minna Nieminen ja Sanna Stén palauttivat Suomen olympiamitalikantaan hopeamitalilla 2000 metrin kevyen pariairokaksikon kilpailussa Pekingin olympialaisissa 2008 .
Soutu on toiminut myös joidenkin suomalaisten hiihtäjien sivulajina varsinkin 1950- 1960-luvuilla. Muun muassa Jorma Kortelainen ja Väinö Huhtala olivat tunnettuja sekä soudussa että hiihdossa.
Olympialuokkien soutu.
Suomessa olympiasoutua voi harrastaa kilpailu- ja harrastemielessä noin 10 seurassa eri puolilla maata. Kotimaassa järjestetään vuosittain Suomen mestaruuskilpailuiden lisäksi useita kansallisia kilpailutapahtumia. Suomessa on järjestetty soudun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1995 Tampereella Kaukajärven soutustadionilla.
Suomalaisia olympiakilpaveneluokan kilpaseuroja:
Puuvenesoutu.
Suomessa järjestetään maailman suurimmaksi mainostettu soututapahtuma, puuveneillä käytävät Sulkavan Suursoudut. Tapahtuma ollaan järjestetty jo 41 kertaa, ja vuonna 2008 siihen osallistui lähes 8 000 soutajaa. Puuvenesoudussa järjestetään myös SM-kilpailuja, joissa kilpaillaan neljässä eri sarjassa, joiden matkat vaihtelevat kahden ja 58 kilometrin välillä.
Metyylisalisylaatti

Metyylisalisylaatti on väritön tai kelta-punainen öljymäinen neste, jolla on tunnusomainen haju. Metyylisalisylaatin kemiallinen kaava on C8H8O3. Siitä käytetään myös nimiä "salisyylihapon metyyliesteri", "metyyli-2-hydroksibentsoaatti", "2-(metoksikarbonyyli)fenoli" ja "Wintergreen-öljy". Metyylisalisylaatti on esteri. Monet kasvit, esimerkiksi metsätähti tuottavat metyylisalisylaattia.
Metyylisalisylaatin moolimassa on 152,1494 g/mol, sulamispiste −8,6 °C, kiehumispiste 222 °C, leimahduspiste 96 °C c.c., itsesyttymislämpötila 451 °C ja CAS-numero 119-36-8. Aine liukenee veteen 20 °C:n lämpötilassa 0.07 g/100ml.
Metyylisalisylaatti reagoi voimakkaiden hapettimien ja vahvojen emästen kanssa.
Lyhytaikaisessakin altistumisessa metyylisalisylaatti voi ärsyttää silmiä ja ihoa. Aineelle altistumisesta voi seurata myös vaikutuksia keskushermostossa, viime kädessä šokki ja kuolema. Aine voi imeytyä elimistöön hengitysteitse, ihon läpi ja nieltynä. Aine on haitallista myös vesieliöille.
Metyylisalisylaattia voidaan valmistaa esteröimällä metanolista ja salisyylihaposta:
CH3OH + HOC6H4COOH → HOC6H4COOCH3 + H2O
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja myös kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Hugo Gunckel Lüer

Hugo Gunckel Lüer (10. elokuuta 1901, Valdivia – 17. kesäkuuta 1997, Santiago de Chile) oli chileläinen kasvitieteilijä, professori ja farmaseutti. Hän opiskeli ensin Concepciónin yliopistossa farmasiaa ja työskenteli sen jälkeen eri apteekeissa. Lüer toimi myös Araucarían alueellisen museon johtajana vuodesta 1940 alkaen. Lisäksi hän oli mukana useissa eri järjestöissä, tuntiopettajana kouluissa ja jopa joidenkin koulujen johtajana. Harrastuksenaan hän keräili kasveja.
Gerald Anderson

Gerald Frank Anderson (1898–1983) oli englantilainen shakkitehtävien laatija, joka oli kotoisin Etelä-Afrikasta. Hänet tunnetaan parhaiten kolmesiirtoisista ja satushakkitehtävistä. Anderson julkaisi vuonna 1924 120 laatimaansa tehtävää nimellä "Adventures of my Chessmen (1914–1923)". Vuonna 1938 hän alkoi laatimaan Kriegspiel-tehtäviä ja julkaisi niitä vuonna 1959 kokoelmassa "Are There Any?". Anderson työskenteli myös Britannian ulkoasiainministeriössä ja Washingtonin lähetystössä.
Andersonin kunniaksi julkaistiin vuonna 1974 sadankahdentoista tehtävän kokoelma nimeltä "A Tribute to G. F. Anderson".
Romeo &amp; Rafael Desperados

Romeo &amp; Rafael Desperados oli MTV3:n netti-tv:ssä elo-lokakuussa 2008 esitetty kymmenenosainen "Salattujen elämien" spin-off -sarja. Kesällä 2008 kuvattu sarja tehtiin ainoastaan internetiä varten ja tuotettiin MTV3:n netti-tv:hen. 
Sarjan jaksot nähtiin uusintana MTV3 Katsomossa 17. heinäkuuta – 1. elokuuta 2012.
1. elokuuta 2018 sarjan kaikki jaksot julkaistiin MTV Katsomoon.
Juoni.
Veljekset Romeo ja Rafael Aro pakenivat Suomesta keväällä 2008. Helena Kuulan antamien rahojen turvin he lähtivät pakomatkalle ja jättivät Maijan tämän äidille, Emmalle. Ongelmia syntyy matkan varrella useita: veljekset eivät tiedä, missä maassa ovat ja menettävät rahansa pikkurikollisille. 
Lopulta pakomatka päättyy ja veljekset päätyvät Las Vegasiin ja saavat sieltä töitä: Rafael pääsee kokiksi ja Romeo tarjoilijaksi. Emma tuo Maijan takaisin Romeolle.
Esittäminen Internetissä.
"Romeo &amp; Rafael Desperados" kuului maksulliseen Salatut elämät -tuotteeseen. Joka maanantai julkaistiin uusi jakso ja sen sai katsoa ostamalla seuraavan päivän Salatut elämät -jakson ennakkoon. Lisäksi internetiin lisättiin lisämateriaalia kuvauksista. Kun sarjan kaikki kymmenen jaksoa oli julkaistu, sarjan jaksot olivat katsottavissa ilmaiseksi.
BESSY (hiukkaskiihdytin)

Berliner Elektronenspeicherring-Gesellschaft für Synchrotronstrahlung m. b. H. (BESSY) on synkrotroni Berliinissä. Se aloitti toimintansa tutkimusyrityksenä, joka tuotti synkrotronisäteilyä tieteen ja teollisuuden tutkimuskäyttöön. Yritys perustettiin 5. maaliskuuta 1979 synkrotronin rakentamista ja ylläpitämistä varten, ja se yhdistyi Hahn Meitner -instituutin kanssa 1. tammikuuta 2009 muodostaen uuden Helmholtz-Zentrum Berlin -instituutin.
Nimi BESSY yhdistettiin yleensä BESSYn ylläpitämään synkrotroniin pikemminkin kuin itse yritykseen. Ensimmäinen BESSYn rakennuttama synkrotroni, BESSY I, aloitti toimintansa 19. joulukuuta 1981 Wilmersdorfin kaupunginosassa Berliinissä. Synkrotroni tuotti ultravioletti- ja röntgensäteilyä. Sen ympärysmitta oli noin 60 metriä. Se jatkoi toimintaansa vuoteen 1999, jolloin se kustannussyistä lopetettiin, kun BESSYn uusi synkrotroni Berliinin Adlershofin kaupunginosassa oli aloittanut toimintansa. Suuri osa BESSY I:stä purettiin ja lahjoitettiin vuonna 2001 SESAME-projektille ("Synchrotron-light for Experimental Science and Applications in the Middle East"), joka rakentaa UNESCO-projektin osana Lähi-idän ensimmäisen synkrotronin Jordaniaan.
BESSY II -synkrotronisäteilylähteen rakentaminen Adlershofiin aloitettiin 1993, ja ensimmäiset tieteelliset kokeet sen tuottamalla synkrotronisäteilyllä tehtiin lokakuussa 1998. Se on niin sanottu kolmannen sukupolven synkrotroni. BESSY II:n ympärysmitta on 240 metriä, ja sitä käyttää noin 50 sädelinjaa. Vuosittain synkrotronilla vierailee yli 2500 tutkijaa. BESSY II:n toiminnasta vastaa Helmholtz-Zentrum Berlin.
Forssan yhteislyseo

Forssan yhteislyseo on Forssan kaupungissa toimiva Forssan seutukunnan ainoa lukio. Oppilaitos on Suomen ensimmäinen maaseudulle perustettu oppikoulu. Yhteislyseo on perustettu vuonna 1899 nimellä "Forssan yhteiskoulu", ja keisarillisen senaatin toimiluvan se sai tammikuussa 1900. Vuonna 2009 Forssan yhteislyseo vietti 110-vuotisjuhlia.
Vuonna 1948 Forssan (suomalaisesta) yhteiskoulusta tuli valtion oppilaitos, ja samalla se otti käyttöön nimen "Forssan yhteislyseo". Lukion nimi ehti muuttua pariin otteeseen, mutta yhteislyseon vanha nimi otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1998 silloisten Linikkalan lukion ja Kuhalan lukion yhdistymisen myötä.
Lyseota hallinnoi seutukunnallinen johtokunta. Sopimuskuntia ovat Forssa, Humppila, Jokioinen ja Tammela. Lyseossa on oppilaita myös Ypäjältä. Lyseolla suorittaa kaksois- ja kolmoistutkintoa Ypäjän Hevosopiston ja Forssan ammatti-instituutin opiskelijoita. Lukiossa toimii Urheiluakatemia ja kuvataide- ja muotoilulinja. Lukiolla on ollut 2000-luvun alusta lähtien monia kansainvälisiä yhteistyötahoja, muun muassa monissa Euroopan valtioissa ja Keniassa. 
Lukion rehtorina on toiminut keväästä 2001 alkaen FT Simo Veistola. Häntä ennen rehtorina toimi Kuhalan lukiosta siirtynyt rehtori Veikko Rantanen. Lukiosta valmistuneita ylioppilaita ovat muun muassa teollisuusneuvos Juhani Yli-Paavola, säveltäjä Kalevi Aho, Mika ja Turkka Mali, 2010- ja 2020-luvuilla ministerinä toiminut Sanni Grahn-Laasonen ja yksi maailman siteeratuimmista ilmakehän tutkijoista, akateemikko Markku Kulmala.
Koulurakennus.
Aluksi lyseo toimi väliaikaistiloissa, kunnes se vuonna 1906 sai ensimmäisen oman toimitalonsa, jonka on suunnitellut arkkitehti Yrjö Sadeniemi. Jugendosana tunnettuun rakennukseen Sadeniemi suunnitteli samaan tyyliin laajennusosan, joka valmistui vuonna 1923. Ensimmäinen rakennus oli alun perin suunniteltu kokonaan hirsiseksi, mutta keskustelujen perusteella alakerroksen materiaaliksi päätettiin tiili. Sisäosissa oli väreiksi alun perin valittuja tummahkoja ajan henkisiä värejä, punaista, ruskeaa ja vihreää, mutta vuonna 1928 kaikki peitettiin vaalealla maalilla.
Arkkitehti Einari Wennervirran suunnittelema lyseorakennuksen kivinen funkkisosa rakennettiin jugendosan jatkoksi vuonna 1958. Rakennuksiin tehtiin peruskorjaus vuosina 2010–2011, jonka jälkeen sekä jugend- että funkkisosat ovat olleet lukion käytössä. Ennen peruskorjausta jugendosassa toimi Linikkalan ala-aste.
Ballarat (Yhdysvallat)

Ballarat on vuonna 1896 perustettu, nykyisin lähes asumaton kaupunki Inyon piirikunnassa Kaliforniassa. Se autioitui vähitellen 1900-luvun alkupuolella. 
Kaupunki perustettiin Panamint Rangen kanjonien kaivoksien huoltopaikaksi. Nimensä kaupunki sai Australian Victoriassa sijaitsevan kultakaivoskaupunki Ballaratin mukaan. Vuosina 1897–1905 Ballaratissa oli 400–500 asukasta, ja siellä oli seitsemän saluunaa, kolme hotellia, Wells Fargon asema, posti, koulu, vankila ja ruumishuone. Kaupungin hiipuminen alkoi, kun sen itäpuolella oleva Ratcliffin kaivos supisti toimintaansa. Muutkin kaivokset alkoivat hiipua, ja Ballaratin postitoimisto lopetti vuonna 1917. Nykyisin Ballaratissa asuu vakituisesti pari ihmistä. Charles Manson asui 1960-luvulla "perheineen" Barkerin karjatilalla Ballaratin eteläpuolella.
Asemalla

Asemalla on suomalaisen rockyhtye Happoradion debyyttialbumi, joka julkaistiin 14. huhtikuuta 2003. Se on myös ainoa Happoradion albumi jolla kitaraa soittaa Miki Pii. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24.
Ikävä ihollesi on kokonaan Aki Tykin käsialaa ja muut kappaleet sävelletty yhdessä Miki Piin kanssa kuten krapulankatkuinen biisi Pois Kalliosta.
Pienet ja keskisuuret elämät

Pienet ja keskisuuret elämät on suomalaisen rockyhtye Happoradion toinen studioalbumi, joka julkaistiin 15. syyskuuta 2004. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.
Pieni osa albumin kappaleista kuten Linnusta sammakoksi on kokonaan Aki Tykin käsialaa, lisäksi albumin biisejä ovat olleet säveltämässä myös AH Haapasalo ja Jari Torkkeli.
Vuosipäivä

Vuosipäivä on suomalaisen rockyhtye Happoradion kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23. Vuosipäivä-albumista lähtien Aki Tykki ja AH Haapasalo on säveltäneet yhdessä biisejä. Albumi tuotettiin ja äänitettiin Loimaan Popstudiolla.
Weno

Weno on Mikronesian liittovaltion suurin kaupunki, joka sijaitsee Chuukin osavaltiossa. Wenolla on lentokenttä, hotelleja, ravintoloita sekä sukeltajille luonnonluolia.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Wenolla on 13 856 asukasta.
Ruttokellot

Ruttokellot on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani. Kirjan on julkaissut WSOY 2000.
Juoni.
Brysseliin lentävä kone, jonka kyydissä istuu Suomen pääministeri, kaapataan. Poliisipsykologi Johanna Vahtera joutuu tulikasteeseen, josta alkaa Suomen rikoshistorian suurin poliisioperaatio - ja Johannan elämän kauhein painajainen. 
Ohjaaja Otso Vaismaa saa rahakkaan tarjouksen oudon työtehtävän suorittamisesta. Vaismaan suostuessa tarjoukseen hän tekee virheen, josta tulee kärsimään koko Suomen kansa.
Kritiikki.
Pekka Holopainen kirjoittaa Ilta-Sanomissa: "Ruttokellot päihittää minkä tahansa tällä vuosituhannella maailmassa ilmestyneen jännityskirjan."
Kai Hirvasnoro kirjoittaa Kansan Uutisissa: "Ruttokelloja parempaa jännäriä on vaikea kuvitella... Näin hyviä jännityskirjoja ei montaa ilmesty koko maailmassa... Ruttokellot tekee erityisen tehokkaaksi se, että jotain tämän kaltaista voisi aivan hyvin tapahtua myös oikeasti."
Solofa Fatu

Solofa Fatu jr. (s. 11. lokakuuta 1965) on samoalainen ammattilaisvapaapainija. Hänet tunnetaan parhaiten paininimellään Rikishi. Rikishi on 185 senttiä pitkä ja painaa 185 kiloa. 
Fatun kaksoispojat Jonathan (Jimmy Uso) ja Joshua Samuel (Jey Uso) ovat esiintyneet vuodesta 2010 WWE:ssä showpainijoukkuessa The Usos. Vuodesta 2021 lähtien myös Fatun kolmas poika Joseph (Solo Sikoa) on työskennellyt WWE:ssä. Fatu kuuluu samoalaiseen Anoaʻi-perheeseen merkittävänä jäsenenä yhdessä veljiensä Sam Fatun ja Umagan kanssa. Hän on Jacob Fatun setä sekä hänen serkkujaan ovat Rosey, Roman Reigns ja The Rock.
...ja Jumala loi naisen

...ja Jumala loi naisen () on vuonna 1956 valmistunut ranskalainen elokuva, jonka ohjasi Roger Vadim. Elokuva nosti Brigitte Bardot’n maailmanlaajuiseksi sensaatioksi, seksisymboliksi ja tähdeksi. Elokuvan kuuluisin kohtaus on lopussa oleva tanssikohtaus, jossa Bardot tanssii avojaloin pöydällä.
Elokuvaa markkinoitiin Yhdysvalloissa tunnuslauseella "Jumala loi naisen, mutta paholainen loi Brigitte Bardot’n", mikä aiheutti skandaalin.
Juoni.
Elokuva kertoo 18-vuotiaasta Etelä-Ranskassa asuvasta orpotytöstä Juliettesta (Brigitte Bardot), joka on vapaasieluinen tyttö täynnä seksuaalista energiaa. Juliettea piirittävät monet miehet, eikä hänen käytöksensä miellytä kaikkia. Juliette on rakastunut Antoineen (Christian Marquand), joka ei kuitenkaan suhtaudu tähän vakavasti. Kun Juliettea uhkaa käytöksensä takia paluu takaisin orpokotiin, tarjoutuu Antoinen veli Michel (Jean-Louis Trintignant) menemään hänen kanssaan naimisiin. Juliette suostuu ja he menevät naimisiin. Pariskunnan avioliitto alkaa onnellisesti, mutta kun Antoine palaa, pariskunnan onnen ylle alkaa kertyä synkkiä pilviä.
Tokugawa Hidetada

Tokugawa Hidetada (, 1579–1632) oli Japanin Tokugawa-shōgunaatin toinen shōgun. Hän oli ensimmäisen Tokugawa-shōgunin Tokugawa Ieyasun kolmas poika. Hidetada toimi shōgunina vuodesta 1605 vuoteen 1623, mutta oli vastuussa shōgunaatin päätöksenteosta vasta isänsä kuoltua 1616. Tätä ennen vastuu päätöksenteosta oli pääsääntöisesti edelleen Ieyasulla, joka oli luopunut shōgunin asemasta vain päästäkseen eroon sen asettamista rituaalisista velvollisuuksista.
Sekigaharan taistelussa Hidetada melkein maksoi Ieyasulle taistelun voiton, koska viivytteli matkallaan taisteluun yrittäen valloittaa linnoitusta, jonka hän olisi voinut kiertää. Sekigaharassa osoittamastaan liiallisesta varuillaan olosta huolimatta historioitsijat pitävät juuri Hidetadan huolellisuutta ja varovaisuutta syynä hänen valintaansa seuraavaksi shōguniksi.
Shōguniksi noustuaan Hidetada avioitui Oeyon kanssa, ja he saivat kaksi poikaa, Tokugawa Iemitsun ja Tokugawa Tadanagan. He saivat myös kaksi tytärtä, joista Kazukon Hidetada naittoi keisari Go-Mizunoolle ja tästä liitosta syntyi keisarinna Meishō.
Suomalais-venäläinen koulu

Suomalais-venäläinen koulu (lyh. SVK) on vuonna 1955 perustettu kaksikieliseen opetukseen erikoistunut koulu Helsingin Kaarelassa Maununnevalla. Koulussa toimii esikoulu, peruskoulu ja lukio sekä vuonna 1990 SVK:n naapuritontilla toimintansa aloittanut päiväkoti Kalinka. Koulu toimii Opetushallituksen hallinnon alaisena.
Vuonna 2023 peruskoulussa oli noin 510 oppilasta, lukiossa noin 140 opiskelijaa ja esikoulussa noin 60 oppilasta.
Historia.
Suomalais-venäläinen koulun juuret ulottuvat vuoteen 1861, jolloin perustettiin kauppias Nikifor Tabunovin myötävaikutuksella kotikoulu venäläisille lapsille Helsingin keskustaan. Tästä kolmen vuoden kuluttua, vuonna 1864, perustettiin varsinainen venäläinen koulu Suomessa, joka tunnetaan niin sanottuna Tabunovin kouluna. Sen seuraajaksi perustettiin 1930 Helsingin venäläinen lyseo, jota ylläpitämään perustettiin 1955 Helsingin venäläisten koulujen kannatusyhdistys. Vuonna 1963 nimi muutettiin Helsingin suomalais-venäläiseksi kouluksi. Koulu toimi Neitsytpolku 1 A:ssa Ullanlinnassa, kunnes uusi koulurakennus valmistui osoitteeseen Kaarelankuja 2 vuonna 1964. Perusrakennuksen suunnitteli arkkitehti Osmo Sipari. Marraskuussa 1964 presidentti Urho Kekkonen kävi tutustumassa Suomalais-venäläisen koulun uuteen koulurakennukseen. Sitä laajennettiin 1970 sekä lukio-osalla vuonna 1985.
Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä 177 koulusta tuli valtion ylläpitämä. Sitä varten annettiin 21. toukokuuta 1976 laki suomalais-venäläisestä koulusta, jota täydennettiin asetuksella 7. huhtikuuta 1977. Normaalin oppimäärän ohella oppilaat tuli perehdyttää venäjän kieleen sekä Neuvostoliiton kansojen kulttuuriin. Asetuksen mukaan koulun johtokunnassa tuli olla opettajien ja vanhempainneuvoston ohella edustaja myös Suomi-Neuvostoliitto-Seurasta, mikä vaihdettiin joulukuussa 1994 Suomen ja Venäjän kansojen ystävyysseuraan. Laki suomalais-venäläisestä koulusta kumottiin vuonna 1998, mutta asetus on muutettuna edelleen voimassa.
Mihail Gorbatšovin silloinen vaimo Raisa Gorbatšova ja Mauno Koiviston vaimo Tellervo Koivisto toimivat koulun yhteyteen vuonna 1990 valmistuneen päiväkoti Kalinkan kummeina.
Vuonna 2018 ryhdyttiin valmistelemaan asemakaavamuutosta, joka mahdollisti vanhojen, huonokuntoisiksi todettujen koulurakennusten purkamisen. Uudisrakennuksen suunnittelukilpailu pidettiin keväällä 2018, ja voittajaehdotus valittiin lokakuussa 2018. Uusi rakennus valmistui kesällä 2021 entisen paikalle.
Henkilökunta.
Koulussa oli vuonna 2025 noin 60 opettajaa.
Entiset rehtorit.
Lauri Teivaisen kauden jälkeen Suomalais-venäläisen koulun johtokunta valitsi rehtoriksi Käpylän koulun rehtorin Martti Arkonsuon. Hän kuitenkin jätti paikkansa koeajan jälkeen. Boris Novitsky palasi koulun vastaavaksi rehtoriksi Arkonsuon jälkeen. Vuonna 1971 Martti Ruohonen aloitti pitkän kautensa koulun rehtorina.
Hussilaissodat

Hussilaissodat käytiin vuosina 1419–1436 Böömin kuningaskunnassa ja sen lähialueilla. Niissä vastakkain olivat katolista kirkkoa vastustaneet tšekit (hussilaiset) ja alueen valtaa tavoitelleet saksalaiset. Taistelut päättyivät vuonna 1436 rauhansopimukseen saksalaisten ja maltillisten hussilaisten välillä, jonka myötä Böömiin syntyi kansallinen kirkko ja otettiin käyttöön monia kirkon toimintaan liittyviä uudistuksia.
Taloudellinen taantuma ja sisäiset erimielisyydet aiheuttivat Böömissä 1300-luvun lopulta voimistuvia katolisen kirkon vastaisia asenteita. Samaan aikaan aluetta hallinneen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan ja tšekkiläisten välit kiristyivät. Rikkaat tilanomistajat ja kirkko joutuivat vastakkain alhaisaatelistoa ja kaupunkien porvaristoa vastaan. Böömiläinen uskonpuhdistusliike käynnistyi Jan Husin johdolla. Kuningas Venceslaus IV (, , suomeksikin joskus "Václav IV") tuki kansallismielisten tšekkien tavoin Husin uudistusvaatimuksia niin kauan, että Böömi joutui Rooman paavin julistamaan kirkonkiroukseen ja sinne alettiin suunnitella ristiretkeä. Hän myös menetti keisarin valtaistuimen vuonna 1400, vaikka säilyttikin Böömin kuninkaan kruunun.
Kun Jan Hus oli tuomittu kuolemaan ja poltettu roviolla 1415, nousivat tšekkiaateliset ja talonpojat kapinaan Prahassa ja maaseudulla. Kapinajoukot koostuivat talonpojista, alhaisaatelistosta ja kaupunkien porvaristosta. Tämän seurauksena saksalaiset pakenivat Prahasta ja Böömin saksalaisväestö menetti asemansa Tšekin kirkossa ja hovissa. Tapaukset käynnistivät vuonna 1420 saksalaisten ristiretken Böömiä vastaan, joka tunnetaan ns. "hussilaissotana". 
Ylivoimastaan huolimatta saksalaiset kärsivät pelkkiä tappioita porvarillis-talonpoikaiselle kapina-armeijalle. Hussilaiset käyttivät taisteluissa niin sanottua vaunulinnoitusta (, ), joka oli liikuteltava suojavarustus: hevosvaunuja käännettiin kyljelleen, niin että taistelijoilla oli suoja kaikilta suunnalta ampumista vastaan.
Baselin kirkolliskokoukselle tarjoutui lopulta mahdollisuus solmia rauha hussilaisten maltillisen siiven utrakvistien kanssa vuonna 1433. Jyrkimmät hussilaiset, taboriitit, jatkoivat taistelua vielä pari vuotta, mutta hävisivät 1434 ristiretkeläisten ja maltillisten hussilaisten yhdistetyille joukoille.
Vuoden 1436 rauhassa katolinen kirkko antoi hussilaisille uskonnollisia erivapauksia: sallittiin lähes kaikki Jan Husin vaatimat kirkon uudistukset (mm. kansankielinen saarna).
Al-Tariq

Al-Tariq (, ) on Koraanin 86. suura. Se sisältää 17 jaetta.
Teksti.
Suura kuuluu Ahsen-Bören suomennoksen mukaan seuraavasti:
Sisältö.
Valaformulan jälkeen (jae 1) esittää kysymyksen aamutähdestä, mikä avaa vertauskuvallisesti suuran aiheen (jakeet 2–3). Jakeissa 4–10 annetaan varoitus ihmisille: sielulla on suojelijansa, mutta tuomiopäivänä ihminen on omillaan. Jakeet 11–17 sisältävät uuden valaformulan ja kertovat annetun viestin tärkeydestä. Uskottomille on eläessään aikaa punoa juoniaan, mutta Jumalalla on lopullinen suunnitelmansa.
Tyskerjente

Tyskerjente, alatyylisemmin tyskertøs () oli Norjassa käytetty pilkkanimitys, jota käytettiin Norjan miehityksen jälkeen toisen maailmansodan aikana saksalaiseen sotilaaseen rakkaussuhteessa olleista norjalaisnaisista. Norjassa ilmaisua on käytetty myös vastaavasti tanskalaisnaisista. Useimmat naisista olivat hyvin nuoria, vain harvat olivat tutkijoiden mukaan Norjan Nasjonal Samling -kansallissosialistisen puolueen jäseniä. Hyvin monet heistä olivat palvelustyttöjä ja noin kaksi kolmannesta heistä oli kotoisin maaseudulta. Noin puolet heistä kihlautui tai avioitui, tai oli aikeissa avioitua, saksalaissotilaan kanssa.
Lukumäärä.
Saksalaissotilaaseen miehityksen aikana suhteissa olleiden norjalaisnaisten lukumäärää on arvailtu saksalaisille sotilaille norjalaisnaisten synnyttämien lasten lukumäärän pohjalta. Kyseisten sotalasten lukumäärä oli 10 000–12 000. Historioitsija Terje Andreas Pedersenin mukaan noin yhdessä kymmenestä suhteesta syntyi lapsi, jolloin saksalaistyttöjen lukumäärä kokonaisuudessaan Norjassa olisi ollut 100 000–120 000. Hän perustaa arvionsa Oslon poliisin sodan jälkeen suorittamaan 800 naisen kuulusteluun, jonka perusteella yksi kymmenestä naisesta sai lapsen saksalaisrakastettunsa kanssa. Arvio on samansuuntainen tanskalaistutkija Anette Warringin johtopäätösten kanssa, jonka mukaan Tanskassakin noin yksi kymmenestä naisesta sai tällaisessa suhteessa lapsen. Tanskassa saksalaissotilaille syntyneitä sotalapsia oli 5 500 ja Warring arvioi tanskalaisia saksalaistyttöjä olleen noin 50 000.
Aiheen arkaluontoisuuden vuoksi asiaa on tutkittu vähän ja Pedersenin mukaan tilastomateriaalia on niukasti. Samaten tällaisen rakkaussuhteen määritelmäksi saattoi sodan jälkeen riittää se, että nainen hymyili, flirttasi tai kävi elokuvissa saksalaissotilaan kanssa. Bergens Tidende -lehti arvioi omien lähteidensä perusteella saksalaistyttöjen lukumäärän Norjassa olleen noin 50 000 ja 100 000 välillä.
Sodan jälkeen.
Norjan miehityksen päätyttyä 8. toukokuuta 1945 "saksalaistytöt" katsottiin maanpettureiksi huolimatta siitä, että he eivät olleen varsinaisesti rikkoneet mitään lakia. Naiset joutuivat laajalti julkisten nöyryytysten kohteiksi Norjan kotirintamajoukkojen, lääkärien, poliisin, oikeuslaitoksen ja Norjan hallituksen taholta. Naisten hiukset ajeltiin, monet internoitiin, jopa karkotettiin maasta ja heiltä otettiin pois Norjan kansalaisuus. Naisiin suunnatut julkiset ja hallinnon taholta suunnatut toimenpiteet, kuten pidätykset, olivat laittomia. Esimerkiksi Bergenissä 599 naiselta otettiin pois Norjan kansalaisuus. Bergenin valtionarkiston hoitaja kertoo, esimerkkinä naisten kohtelusta, erään naisen joutuneen sodan jälkeen alistetuksi viikoittaiseen sukupuolitautikontrolliin, koska tällä oli ollut suhde saksalaissotilaaseen vuonna 1942. Jälkikäteen asiasta on Norjassa enimmäkseen vaiettu, eikä sitä ole juurikaan tutkittu. Tutkijat pitävät erikoisena sitä, että vastaavasti saksalaisnaisten kanssa suhteessa olleet norjalaismiehet eivät käyneet läpi vastaavaa julkista häpäisyä. Naisten kohtelua onkin pidetty jopa rasistisista ja rotuhygieenisistä lähtökohdista motivoituneena toimintana.
Al-Qari’a

Al-Qari’a (, "tai Vyöryvän tuhon suura") on Koraanin 101. suura. Se sisältää 11 jaetta. Jaakko Hämeen-Anttilan mielestä se kuuluu suuran 99 ohella kirjallisesti parhaisiin Koraanissa. 
Teksti.
Ahsen-Bören islamilaisessa suomennoksessa vuodelta 1942 suura on käännetty seuraavasti:
Sisältö.
Suura kertoo Tuomiopäivästä ja siitä, miten Viimeisellä tuomiolla ihmisten teot punnitaan käyttämällä vaakaa, minkä jälkeen toiset tuomitaan Helvettiin, toiset pääsevät Paratiisiin. Ajatus aritmeettisesta vaakatuomiosta, jossa hyvät teot punnitaan pahoja vastaan, on peräisin Persian zarathustralaisuudesta. Tuomiopäivän vaakatuomio tunnettiin myös jo muinaisessa Egyptissä. Günter Lüling on tulkinnut suuraa kristillisenä hymninä.
Marie-France Dufour

Marie-France Dufour (8. elokuuta 1949 Nancy – 18. lokakuuta 1990) oli ranskalainen laulaja. Hän teki ensimmäisen menestyslaulunsa "Sun""" vuonna 1971. Marie edusti Monacoa Eurovision laulukilpailussa 1973 kappaleella "Un train qui part" ja sijoittui 9. sijalle.
Marie kuoli leukemiaan 41-vuotiaana vuonna 1990.
Christian Hendrik Persoon

Christian Hendrik Persoon (1761 – 1836) oli kasvitieteilijä, joka laajensi Carl von Linnén sienten taksonomiaa. 
Persoon syntyi Etelä-Afrikassa saksalaisten ja hollantilaisten vanhempien jälkeläisenä. Hänet lähetettiin Eurooppaan opiskelemaan aluksi teologiaa, myöhemmin lääketiedettä. Persoon eli Pariisissa vaatimattomissa oloissa vuodesta 1802 alkaen elämänsä loppuun asti. Vuosien 1805 ja 1807 välillä hän julkaisi kaksiosaisen teoksen "Synopsis plantarum", jossa kuvataan kaksikymmentätuhatta eri kasvilajia. Hän oli yksi uranuurtajista sienten taksonomiassa ja julkaisi useita teoksia, joista ensimmäisen "Synopsis methodica fungorum" vuonna 1801.
Taksonomian auktorinimissä Persoonista käytetään lyhennettä Pers..
Nahwa

Nahwa () on Yhdistyneiden arabiemiirikuntien eksklaavi Omanille kuuluvan Madhan sisällä; Madha on puolestaan Omanin eksklaavi Yhdistyneiden arabiemiirikuntien sisällä. Nahwa on siis maantieteellisen sijaintinsa johdosta enklaavin enklaavi, jollaiset ovat harvinaisia. Nahwa on osa Sharjahin emiraattia. Nahwan eksklaavin alueella on kaksi asutuskeskusta ja marraskuussa 2002 Nahwassa oli noin 40 taloa sekä muun muassa oma sairaala.
Nahwa sijaitsee noin kahdeksan kilometriä länteen Madhaan kuuluvasta New Madhan asutuskeskuksesta.
Pianosonaatti nro 9 (Beethoven)

Pianosonaatti nro 9 op. 14 nro 1 on Ludwig van Beethovenin varhaisteoksiin kuuluva pianosonaatti, joka on sävelletty vuonna 1798. Teos julkaistiin 10. joulukuuta 1799 ja se on omistettu paroni Josefa von Braunille. Teoksen kesto on noin 13 minuuttia. 
Osat.
Teoksessa on kolme osaa:
Second Reality

Second Reality on suomalaisen Future Crew'n tekemä demo vuoden 1993 Assembly-tapahtumaan, missä se sijoittui ensimmäiseksi PC demo -kompossa. Demoa pidetään yhtenä parhaimpana 1990-luvun alun PC-demona, ja se valittiin Slashdotissa kymmenen kaikkien aikojen parhaimman "hakkauksen" joukkoon ("Top 10 Hacks of All Time").
"Second Realityssa" toteutetut efektit ylittivät vuoden 1993 PC-laitteiston uskotun suorituskyvyn. Demo käytti ja paransi monia jo aiemmin (myös Future Crew'n) demoissa käytettyjä efektejä. Purple Motion ja Skaven sävelsivät Scream Tracker 3:a käyttäen demoon soundtrackin. Musiikin yhdenaikaisuutta efektien kanssa pidettiin tuolloin hyvin vaikuttavana.
"Second Realityn" suorittaminen nykyaikaisilla tietokoneilla onnistuu varmimmin DOSBox-emulaattorilla, sillä siinä käytettiin monia tekniikoita, jotka hyödynsivät suoraan aikansa tietokonelaitteistoa. Demosta on tehty monia versioita eri laitteistoille.
"Second Realityn" koodi julkaistiin heinäkuussa 2013 kaikkien nähtäville, 20 vuotta sen julkaisun jälkeen.
Joe Kelly (käsikirjoittaja)

Joseph Kelly (s. 1. syyskuuta 1971) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka on tehnyt urallaan muun muassa tarinoita Ryhmä X:stä, Oikeuden Puolustajista, Teräsmiehestä, Terästytöstä ja Daredevilistä. Hän kuuluu Man of Action ryhmään, jotka käsikirjoittavat tarinoita niin sarjakuviin, kuin televisioon. Kelly tunnetaan myös yhteisluomasta animaatiosarjoista Ben 10 ja . Hän on muun muassa käsikirjoittanut jaksoja vuoden 2003 Turtleseihin ja vuoden 2006 Ihmenelosiin.
Siv Jensen

Siv Jensen (1. kesäkuuta 1969 Oslo) on norjalainen poliitikko, joka toimii Edistyspuolueen puheenjohtajana ja eduskuntaryhmän johtajana. Hänestä tuli Norjan valtiovarainministeri 16. lokakuuta 2013.
Siv Jensen toimi valtiovarainministerinä pääministeri Erna Solbergin hallituksissa yli kuusi vuotta siihen saakka, kun Edistyspuolue jätti hallituksen ja siirtyi oppositioon tammikuussa 2020.
Jensen valittiin Stortingetiin vuonna 1997. Puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtajana hän seurasi Carl I. Hagenia 5. lokakuuta 2005 ja puolueen puheenjohtajaksi hänet valittiin, niin ikään Hagenin seuraajaksi, 6. toukokuuta 2006.
Jensen on koulutukseltaan diplomiekonomi Norjan kauppakorkeakoulun "Kursvirksomhet" -yksiköstä. Hän toimi Radio 1:n myyntitehtävissä vuosina 1992–1994. Hän toimi Stortingetin talousvaliokunnan puheenjohtajana vuosina 2001–2005. Vuosina 2005–2013 hän oli Stortingetin ulkoasiainvaliokunnan jäsen. Hän osallistui Bilderberg-ryhmän kokoukseen Kanadassa 2006.
Michael Ryan

Michael Ryan on kaksi kertaa Emmy-ehdokkuuden saanut yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Ryanin ura sai alkunsa hänen luomastaan lyhytanimaatiosta "Hillbilly Blue", jonka jälkeen hän työskenteli koko 1990-luvun lopun enimmäkseen Hanna-Barberan tuotannoissa, kuten Dexterin laboratoriossa, Johnny Bravossa, Cow &amp; Chickenissä ja Olen Näätä -sarjassa. Sittemmin yhtiön lopettaessa toimintansa hän siirtyi työskentelemään tilalle tulleeseen Cartoon Network Studios -yhtiöön.
Sosialistinen vasemmistopuolue

Sosialistinen vasemmistopuolue () on norjalainen vasemmistopuolue. 
Historia.
Puolue perustettiin Norjan EU-kiistojen yhteydessä Sosialistisen kansanpuolueen ("Sosialistisk Folkeparti, SF"), Norjan kommunistisen puolueen ("Norges Kommunistiske Parti, NKP") ja Demokraattisten sosialistien ("Demokratiske Sosialister, AIK") ja useiden riippumattomien sosialistien yhteenliittymänä, joka vuoden 1973 vaaleissa esiintyi nimellä Sosialistinen vaaliliitto ("Sosialistisk Valgforbund"). Se sai ensimmäisissä vaaleissa 16 paikkaa. Puolueen perustamiskokouksessa Trondheimissa 1975 kommunistinen puolue jäi pois puolueesta, mutta muut muodostivat kyseisessä kokouksessa Sosialistisen vasemmistopuolueen.
Vuoden 2005 suurkäräjävaaleissa Sosialistinen vasemmistopuolue sai 8,8 % äänistä ja 15 edustajapaikkaa. Vaalitappiosta huolimatta puolue lähti ensimmäistä kertaa mukaan hallitukseen. Sosialistisen vasemmistopuolueen puheenjohtajasta Kristin Halvorsenista tuli valtiovarainministeri ja puolue sai viisi muutakin ministeripaikkaa Työväenpuolueen johtamaan hallitukseen.
Kristin Halvorsen

Kristin Halvorsen (2. syyskuuta 1960 Horten) on norjalainen poliitikko. Hän toimi sosialistisen vasemmistopuolueen puheenjohtajana vuosina 1997–2012.
Halvorsen on opiskellut sosiaalipedagogiikkaa ja kriminologiaa.
Halvorsen toimi Norjan valtiovarainministerinä 2005–2009. Hän on maansa ensimmäinen naispuolinen valtiovarainministeri. Vuosina 2009-2012 Halvorsen oli opetusministerinä.
Higgsiino

Higgsiino on hypoteettinen hiukkanen, joka esiintyy supersymmetrisissa teorioissa. Se on Higgsin bosonin superpartneri ja siten fermioni. 
Supersymmetrisissa teorioissa, kuten MSSM, on vähintään kaksi Higgsin dublettia. Supersymmetrisessä mallissa on oltava sama määrä niiden superpartnereita, higgsiinoja. MSSM:n tapauksessa siis neljä. Kaksi niistä on neutraalia ja kaksi varattua (plus ja miinus). 
Sähköheikon symmetriarikon jälkeen higgsiinoilla on samat kvanttiluvut kuin heikkoa isospiniä ja heikkoa hypervarausta vastaavilla gaugiinoilla. Tästä syystä higgsiinot ja gaugiinot sekoittuvat keskenään. Näiden lineaarikombinaatioina syntyvät neutraliinot sekä chargiinot. Neutraliinot ovat sähkömagneettisesti neutraaleiden superpartnereiden (bino ja neutraali wino sekä neutraalit higgsiinot) kombinaatioina neutraaleja. Vastaavasti chargiinot ovat varattujen superpartnereiden (varatut winot ja higgsiinot) kombinaatioina varattuja.
Keskustapuolue (Norja)

Keskustapuolue () on norjalainen puolue, jonka perustana ovat norjalaiset talonpoikais- ja kalastajaliikkeet. Puolue perustettiin Norges Bondelagin kokouksessa 1920 nimellä "Bondepartiet". Siitä tuli siten maan toinen "luokkapuolue" työväenpuolueen jälkeen. Puolue erottautui talonpoikaisliikkeestä jo vuonna 1922 ja vuonna 1959 se vaihtoi nimensä "Senterpartietiksi".
Keskustapuolueella on vuoden 2021 vaalien jälkeen 28 paikkaa Norjan parlamentissa eli suurkäräjillä.
Historia.
Kun keskustapuolue perustettiin vuonna 1920, se oli aluksi vahvasti talonpoikien ja kalastajien eturyhmäpuolue. Ensimmäinen puoluetta edustanut Norjan pääministeri oli Peder Kolstad vuosina 1931–1932 ja hänen kuolemansa jälkeen Jens Hundseid 1932–1933. Vuonna 1935 keskustapuolue muodosti hallituksen työväenpuolueen kanssa ja alkoi kehittyä kohti yleiskeskustalaisuutta. Toisen maailmansodan aikana puolueen maine kärsi, koska sen pitkäaikainen johtaja Hundseid oli liittynyt Nasjonal Samling -puolueeseen ja maanpetturi Vidkun Quisling oli aiemmin edustanut keskustapuoluetta. Vuonna 1959 vielä nimeä Bondepartiet (Talonpoikaispuolue) käyttänyt keskustapuolue valitsi uudeksi nimekseen Norsk folkestyreparti – Demokratene (Norjan kansanvaltapuolue – Demokraatit), mutta joutui vaaliteknisistä syistä vaihtamaan nykyiseen nimeensä.
Työväenpuolueen pitkän valtakauden jälkeen keskustapuolueen Per Borten nousi vuonna 1965 keskustaoikeistolaisen hallituksen pääministeriksi. Bortenin hallitus kaatui vuonna 1971 erimielisyyksiin Norjan EY-jäsenyydestä, jota keskustapuolue vastusti jyrkästi. Tämän jälkeen keskustapuolue oli osa Korvaldin (1972–1973), Willochin (1983–1986), Sysen (1989–1990) ja Bondevikin (1997–2000) porvarillisia hallituksia. Sen kannatus laski 1970- ja 1980-luvuilla, mutta vuoden 1993 suurkäräjävaaleissa se teki ennätystuloksen keräten 16,7 prosenttia ja 32 paikkaa. Taustalla oli puolueen selkeä asettuminen Norjan EU-jäsenyyttä vastaan. Vuoden 1997 vaaleissa puolue putosi lähelle aiempaa kannatustasoaan, ja vuonna 2001 se sai historiansa siihen mennessä huonoimman tuloksen, 5,6 prosenttia.
Oltuaan vuosikymmeniä osa porvaripuolueiden blokkia keskustapuolue muodosti vuonna 2005 hallituksen työväenpuolueen ja sosialistisen vasemmistopuolueen kanssa. Samat puolueet jatkoivat hallitusyhteistyötään myös vuoden 2009 vaalien jälkeen. Vuonna 2013 hallituspuolueet kärsivät vaalitappion ja keskustapuolue siirtyi oppositioon. Sekä vuosien 2017 että 2021 vaaleissa keskustapuolueen kannatus nousi useita prosenttiyksiköitä, ja syksyllä 2021 se muodosti jälleen hallituksen työväenpuolueen kanssa. Se erosi hallituksesta helmikuussa 2025.
Vaalimenestys.
Lähteet:
Carl I. Hagen

Carl Ivar Hagen (6. toukokuuta 1944 Oslo) on norjalainen poliitikko. Hän toimi Edistyspuolueen pitkäaikaisena puheenjohtajana 1978–2006, jolloin hän nosti puolueensa pienpuolueesta erääksi maan suurimmista puolueista. Hagen on osallistunut 30 Stortingetin kokouskauteen. Hän on maansa toiseksi kokenein kansanedustaja Per-Kristian Fossin jälkeen ja Stortingetin varapuheenjohtaja vaalikaudella 2005–2009.
Tausta ja koulutus.
Carl Ivar Hagenin vanhemmat ovat Ragnar Hagen ja Gerd Gamborg. Hagen suoritti ylioppilastutkinnon () 1963 ja taloustieteellisen tutkinnon, "Higher National Diploma in Business Studies", 1968, sekä markkinointitutkinnon Institute of Marketingissa, Lontoossa, niin ikään 1968. Ennen poliittista uraansa hän toimi johtajana Tate &amp; Lyle -sokeriyhtiössä Norjassa 1970–1974, konsulttina "Finansanalyse A/S"-yhtiössä 1977–1979 sekä elinkeinopoliittisena konsulttina 1979. Hänellä on ensimmäisestä avioliitostaan kaksi lasta ja hän on ollut toisessa avioliitossa Eli Engum Hagenin kanssa vuodesta 1983.
Poliittinen ura.
Hagen aloitti Edistyspuolueen edeltäjän, "Anders Langes Parti":n (ALP), puoluesihteerinä 1973–1974. Puolue kannatti voimakkaita verojen ja julkisten maksujen alennuksia, sekä kannatti julkisen sektorin roolin leikkauksia yhteiskunnassa yleisemminkin. Hän nousi varasijalta puolueen kansanedustajaksi Stortingetiin 18. lokakuuta 1974 Anders Langen itsensä kuoltua. Hagen oli irtautunut jo heinäkuussa 1974 ALP:stä perustamansa "Reformpartiet" -puolueen kanssa, joka myöhemmin pääosin palasi ALP:hen. Ensimmäinen Stortinget-kausi kesti vuoteen 1977. Samana vuonna puolueen nimi vaihdettiin "Fremskrittpartiet"iksi (Edistyspuolue). Hän toimi Edistyspuolueen puheenjohtajana vuodet 1978–2006, jolloin häntä seurasi Siv Jensen. Hän on myös toiminut Oslon kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä. Hagenin puheenjohtaja-aikana Edistyspuolueen kannatus kasvoi voimakkaasti, mutta puolue ei päässyt koskaan hallitusvastuuseen.
Hagen toimii useissa Stortingetin valiokunnissa, kuten "Kontroll- og konstitusjonskomiteen":issa sekä "Fullmaktskomiteen":issa vaalikaudella 2005–2009. Samalla vaalikaudella hänet valittiin myös Stortingetin varapuheenjohtajaksi ().
Hagen rakensi Edistyspuolueen pienpuolueesta suureksi valtakunnantason puolueeksi. Hänen kuvailtiin tavoittavan kansan keskuudessa olevia virtauksia sekä opetelleen television hyödyntämisen politiikan tärkeänä mediana jo varhain. Hagenin väistymistä kuvailtiin erään aikakauden vaihtumisena maan politiikassa. Hänen siirtolaispolitiikkaansa kritisoitiin voimakkaasti konfliktien luomisesta etnisten norjalaisten ja siirtolaistaustaisten kansanryhmien välille.
Carl I. Hagen ilmoitti 30. huhtikuuta 2008 vetäytyvänsä politiikasta, eikä osallistunut vuoden 2009 storting-vaaleihin.