tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paavo Helistö

Paavo Olavi Helistö (21. syyskuuta 1934 Kemi – 8. lokakuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja, toimituspäällikkö, musiikkikirjailija ja musiikkikriitikko.
Koulutus.
Helistö valmistui ylioppilaaksi Kajaanin Lyseosta 1953, minkä jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa kotimaista kirjallisuutta, musiikkitiedettä, suomen kieltä, kansatiedettä ja kansanrunoutta. Helistö suoritti klarinetinsoitossa Sibelius-Akatemian diplomin vuonna 1957 opettajanaan Sven Lavela ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1961, gradun aiheenaan Eino Leinon sävelletyt runot.
Ura.
Paavo Helistön työura Yleisradion musiikkiosastossa alkoi toimittajana vuosina 1957–1963. Vuodet 1963–1997 hän toimi musiikkitoimituksen toimituspäällikkönä ja jäi eläkkeelle 1998. Hän toimitti lukuisia musiikkiaiheisia radio-ohjelmia ja -dokumentteja.
Helistö toimi musiikkiarvostelijana ja -avustajana muun muassa "Suomen Sosialidemokraatissa" (1973–1978) ja "Ilkassa" vuodesta 1977 alkaen. Hän on toiminut myös Kaustisen kansanmusiikkijuhlien organisaatiotehtävissä.
Helistö on myös sanoittanut muutamia lauluja salanimellä Paul Holm. Niistä tunnetuin lienee Konsta Jylhän säveltämä "Konstan joululaulu".
Vuonna 2000 Helistölle myönnettiin valtion journalistipalkinto.
Kirjallinen tuotanto.
Lukuisten radio-ohjelmien ja -dokumenttien lisäksi Helistö on kirjoittanut myös musiikkiaiheisia julkaisuja, kirjoja ja oppikirjoja. Ellen Urhon ja Erkki Pohjolan kanssa kirjoitettu "Musiikki eilen ja tänään I–II" sai valtion tiedonjulkistamispalkinnon vuonna 1974.
Adriaan J. van Rossem

Adriaan J. van Rossem (1892–1949) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä, joka tutki etenkin Kalifornianlahden linnustoa.
Van Rossem oli kuollessaan American Ornithologists' Unionin Pohjois-Amerikan lajilistan (Check-list of North American Birds) toimikunnan jäsen. Hän oli myös AOU:n Lintujen luokittelu- ja nimistökomitean (Committee on Classification and Nomenclature) jäsen.
Van Rossem julkaisi kirjoituksen vuonna 1945 "A Distributional Survey of the Birds of Sonora, Mexico". Van Rossem kuvaili ja nimesi kymmeniä lintujen alalajeja, muun muassa amerikanpääskyn ("Petrochelidon pyrrhonota") alalajin "minima" ja aavikkosirkun ("Amphispiza bilineata") alalajin "tortugae".
Vinyyli (albumi)

Vinyyli on 2. Maanantain vuonna 1996 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Jääkärin barbara", ja "Kännykkämies".
Muuta.
Albumi on klassikoksi muodostunut palkinto Matti Airaksisen Ylex-kanavan radio-ohjelman "Parasta ennen" "Mikä Hitti" -kilpailussa. Levyä on jaettu jo useamman vuoden ajan viikoittain.
Pier Gerlofs Donia

Pier Gerlofs Donia (noin 1480 – 28. lokakuuta 1520) oli legendaarinen friisiläinen soturi, merirosvo ja kapinallinen. Hänet tunnetaan länsifriisinkielisellä lempinimellään "Grutte Pier" eli "Suuri Pier" (vanhalla friisillä "Greate Pier", tai "Lange Pier", ). Kertomusten mukaan hän oli poikkeuksellisen suurikokoinen ja voimakas.
Grutte Pier oli maanviljelijä synnyinkylässään Kimswerdissä kunnes liittyi kylänsä hävityksen myötä merirosvoutta harjoittavien friisiläisten vapaustaistelijoiden joukkoon. Hän taisteli heidän johtajanaan aktiivisesti hollantilaisia ja burgundilaisia vastaan 1500-luvun alussa erityisesti Zuiderzeellä. Uransa suurimmassa taistelussa vuonna 1515 hän kaappasi 28 hollantilaista laivaa ja niiden mukana 400 miestä.
Masauji Hachisuka

Masauji Hachisuka (15. helmikuuta 1903 Tokio – 14. toukokuuta 1953 Atami, Japani) oli japanilainen lintutieteilijä ja Hachisukan 18. markiisi.
Hachisuka opiskeli eläintiedettä Cambridgen yliopistossa Englannissa ja oli oppiarvoltaan filosofian tohtori (1927).
Hachisuka matkusti Islantiin 1925 ja 1927 Ernst Hartertin kanssa Pohjois-Amerikkaan. Hän matkusti myös Kongossa, Kiinassa ja Koreassa. Vuosina 1928–1929 hän tutki Filippiinien linnustoa ja kirjoitti Lontoossa kaksiosaisen teoksen "The Birds of the Philippine Islands with notes on the Mammal Fauna". Osa 1. H.F. &amp; G. Witherby, 326 High Holborn, London, W.C.1. 16. maaliskuuta 1931.
Hachisuka avioitui 7. maaliskuuta 1939 Chiye Negaminen kanssa Los Angelesissa. Heidän tyttärensä opiskeli Yhdysvalloissa.
Toisen maailmansodan jälkeen Hachisuka tutki Maskareenien linnustoa, josta hän julkaisi kirjan.
Hachisuka kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa mindanaonmedestäjän ("Aethopyga primigenia").
Adam Hann-Byrd

Adam Hann-Byrd (s. 23. helmikuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 7-vuotiaan Fred Taten roolista Jodie Fosterin ohjaustyössä "Pieni mies Tate" (1991). Myöhemmin hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa "Digger" (1993), "Jumanji" (1995), "Jäämyrsky" (1997) ja "Halloween H20" (1998). 
Hann-Byrd syntyi New Yorkissa ja valmistui vuonna 2004 Wesleyan Universitystä Connecticutissa. Roolistaan elokuvassa "Pieni mies Tate" hän sai lupaavimman nuoren tulokkaan Young Artist Awardin.
Maameren velho

Maameren velho () on yhdysvaltalaisen kirjailijan Ursula K. Le Guinin kirjoittama fantasiaromaani, joka julkaistiin alun perin vuonna 1968. Teos on Le Guinin luoman "Maameren tarinat" -kirjasarjan ensimmäinen osa. "Maameren velhoa" seuraa sarjan toinen teos "Atuanin holvihaudat", joka julkaistiin alkuperäiskielellä vuonna 1971. 
"Maameren velho" sijoittuu nimensä mukaisesti Maameren fantasiamaailmaan, ja sen pääosassa on nuori velho Ged. Kustantaja WSOY julkaisi "Maameren velhon" suomeksi vuonna 1976. Kirjan on kääntänyt suomeksi Kristiina Rikman. 
Juoni.
Tarinan alussa 12-vuotias poika Duny (myöh. Varpushaukka eli Ged) Gontin saarella joutuu käyttämään kaikki tädiltään kylänoidalta ja säänmanaajalta oppimansa taidot sekä omat synnynnäiset mahtivoimansa karkottaakseen taikuuden avulla sotaisat kargit pois kylästään. 
Tästä alkaa pitkä tie, jonka aikana Varpushaukka saa arvet kasvoihinsa pimeän voimien hyökkäyksessä velhokoulussa Roken viisaiden saarella. Maameren saaristomaailman herkkã tasapaino on järkkynyt. Lopulta Ged kaukana ulkomerellä voittaa taistelun ja kohoaa lopulta lohikäärmeitten herraksi ja on "Kaukaisin ranta" -kirjassa korkein velho eli arkkimaagi.
François-Xavier Fabre

François-Xavier Fabre (1766 Montpellier Ranska – 1837) oli ranskalainen taidemaalari, joka maalasi historiallisia aiheita. 
Fabre oli Jacques-Louis Davidin oppilas ja nousi maineeseen voitettuaan Prix de Romen vuonna 1787. Ranskan vallankumouksen aikana hän muutti Firenzeen, ja hänestä tuli Firenzen akatemian jäsen ja maalauksen opettaja. Hän ystävystyi Italiassa kirjailija Vittorio Alfierin kanssa, ja hänen väitetään avioituneen tämän lesken Luise zu Stolberg-Gedernin kanssa. Louisen kuoltua vuonna 1824 hän peri tämän omaisuuden, jonka hän käytti kotikaupunkiinsa perustamansa taidekoulun rahoittamiseen. Hän itse testamenttasi taidekokoelmansa kaupungille, josta tuli Musée Fabren perusta.
Fabren maalauksia ovat muun muassa "Kuoleva pyhä Sebastian" (1789) ja "Narkissoksen kuolema" (1814).
Pieni mies Tate

Pieni mies Tate ("Little Man Tate") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Scott Frankin käsikirjoittama ja Jodie Fosterin ohjaama elokuva. Sen tapahtumat keskittyvät seitsemänvuotiaan lapsinero Fred Taten ympärille. Hänen roolinsa esittää Adam Hann-Byrd. Elokuvaohjaajana debyyttinsä tekevä Foster myös näyttelee itse Fredin yksinhuoltajaäidin Deden osassa. 
"Pieni mies Tate" kuvattiin pääosin Ohion Cincinnatissa. Elokuvan julkaissut yhtiö oli Orion Pictures Corporation. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa "Pieni mies Tatea" koskettavaksi ja inhimilliseksi pikkuelokuvaksi, joka sopii kouluikäisistä alkaen koko perheelle. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen piti Scott Frankin käsikirjoitusta sovinnaisena aiheen mahdollisuuksiin nähden, mutta kehui Fosterin konstailematonta ohjausta ja keskittynyttä näyttelijäntyötä. Ylänen piti nuorta lapsinäyttelijää elokuvan parhaana puolena: ”Adam Hann-Byrdissä ei havaitse lainkaan näyttelemistä, mutta lapsen mielen avaruuden voi silti tajuta.”
Katolinen kirkko Irlannissa

Katolinen kirkko Irlannissa toimii osana maailmanlaajuista katolista kirkkoa paavin ja hänen kuuriansa hengellisessä ohjauksessa.
Historia.
Kristillinen kirkko on toiminut Irlannissa yli 1500 vuoden ajan. Pyhä Patrick on Irlannin suojeluspyhimys, jonka ansioksi on nimetty kristinuskon vakiinnuttaminen Irlantiin 400-luvulla.
Englannin kuningas Henrik VIII julisti itsensä Englannin kirkon pääksi vuonna 1534, ja vuonna 1536 hänestä tehtiin myös Irlannin kirkon päämies. Hän oli uskonnollisesti konservatiivi ja toteutti reformaatiota lähinnä ottamalla luostarien varat valtiolle. Henrikin seuraajat toteuttivast selvemmin protestantismia. Irlannin kirkko oli anglikaaninen, ja valtiovalta piti roomalaiskatolista kirkkoa vihamielisenä ja epäilyttävänä. Sillä oli kuitenkin kansan laaja tuki, varsinkin Dublinin ulkopuolella, missä kuninkaan valta oli muutenkin heikkoa.
Paul Cullen oli Dublinin arkkipiispa, joka kohosi ensimmäisenä irlantilaisena kardinaaliksi. Hän osallistui 1869–1870 Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen, jossa hän kannatti enemmistön tavoin uutta oppia paavin erehtymättömyydestä.
Kun paavi vieraili Dublinissa vuonna 2018, puoli miljoonaa irlantilaista halusi osallistua hänen pitämäänsä messuun.
Organisaatio.
Irlannin katolisella kirkolla on neljä arkkipiispaa, 22 piispaa hiippakuntien johdossa ja lisäksi kaksi apulaispiispaa. Arkkihiippakunnat ovat Dublin, Armagh, Tuam ja Cashel. Hiippakuntien rajat määriteltiin Kellsin synopdissa vuonna 1152.
Arkkihiippakunnat ja hiippakunnat ovat:
Kirkko ja yhteiskunta.
Irlantilaisista 78,6 prosenttia ilmoitti olevansa katolisia vuonna 2016. Aikuisista 36 prosenttia käy kirkossa kerran viikossa tai useammin - Euroopan keskiarvo on alle 15 prosenttia. Pohjois-Irlannissa katolisten osuus on paljon pienempi kuin tasavallan puolella, 41 % vuonna 2011.
Katolisen kirkon suosio oli suurimmillaan 1960-luvun alussa. Silloin yli 90 prosenttia asukkaista kuului kirkkoon, kirkko mainittiin perustuslaissa ja avioero ja ehkäisy olivat laittomia. Avioero on ollut laillinen vuodesta 1995. Avioeroluvut ovat edelleen Euroopan pienimpiä. Ennen eron myöntämistä parin on asuttava erillään neljän vuoden ajan. Vuonna 2018 kansanäänestys hyväksyi myös abortin - tulosta pidettiin osoituksena katolisen kirkon hiipuvasta arvovallasta.
Kirkossa on raportoitu useita väärinkäytöstapauksia. Ensimmäinen tutkimus julkaistiin vuonna 2005, ja se käsitteli 1960-luvulta asti tapahtuneita lasten seksuaalisia hyväkskäyttöjä ja piispaa, joka ei erottanut kiinni jääneitä pappeja. Vuonna 2009 ilmestynyt raportti kertoi hyväksikäytöstä ja väkivallasta orpokodeissa ja sisäoppilaitoksissa. Seuraavat raportit kertoivat naimattomien, raskaana olevien naisten pakottamisesta orjatyöhön ja ensikodin pihalta löytyneestä merkitsemättömästä satojen lasten joukkohaudasta.
Scott Frank

Scott Frank (s. 10. maaliskuuta 1960) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Työ elokuvassa "Mieletön juttu" (1998) toi hänelle muun muassa Edgar-palkinnon ja Oscar-ehdokkuuden. Muiden teosten joukossa ovat "Pieni mies Tate" (1991), "Murha menneisyydestä" (1991), "Petos mielessä" (1993), "Get Shorty – hyvä pätkä" (1995), "Minority Report" (2002), "Tulkki" (2005). Frankin ensimmäinen ohjaustyö nähtiin elokuvassa "The Lookout" (2007). Vuoden 2014 jännityselokuva "Tanssi haudoilla" on myös Frankin ohjaama.
Jacob Dolson Cox

 
Jacob Dolson Cox (27. lokakuuta 1828 Montréal, Kanada – 4. elokuuta 1900 Magnolia, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen lakimies, sisällissodan aikainen kenraali ja republikaanipoliitikko. Cox syntyi Kanadassa, mutta muutti vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1829.
Cox oli perustamassa Ohion republikaanipuoluetta vuonna 1855 ja tuli valituksi Ohion osavaltion senaattiin vuonna 1860. Yhdysvaltain sisällissodassa Cox toimi ensin prikaatikenraalina, mutta sai myöhemmin ylennyksen kenraalimajuriksi. Cox toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1866–1868. Presidentti Ulysses S. Grantin sisäministerinä hän toimi vuosina 1869–1870.
Cox edusti Ohiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa republikaanipuolueen jäsenenä yhden kauden vuosina 1877–1879, jonka jälkeen hän toimi Cincinnatin yliopiston rehtorina vuosina 1885–1889.
Maija-Liisa Márton

Maija-Liisa Márton (ent. Turkka, o.s. Poutiainen; s. 14. joulukuuta 1944 Oulu) on suomalainen näyttelijä ja teatterivaikuttaja. Hänellä on ollut uransa varrella useita kiinnityksiä Etelä- ja Itä-Suomen teattereissa. Lisäksi hän on toiminut Teatterikorkeakoulun johtajana ja teatterinjohtajana. Valkokankaalla Márton on näytellyt muun muassa Martta Niskavuoren roolin elokuvassa "Niskavuori".
Perhetausta.
Maija-Liisa Márton syntyi faktori Toivo Henrik Matias Poutiaisen ja kunnalliskodinjohtaja Annikki Seppä-Murron perheeseen. Hän oli aviossa teatteriohjaaja Jouko Turkan kanssa 1966–1980 (ero) ja unkarilaissyntyisen näyttelijän András Mártonin kanssa 1980–1990 (ero). Hänellä on yksi poika, Juha Turkka (syntynyt 1970).
Ura.
Márton valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964, minkä jälkeen hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1965–1968. Ammattilaisuransa hän aloitti Joensuun kaupunginteatterista 1968. Hänen näyttelijänuransa kohokohtia ovat olleet muun muassa Katerina ("Ukonilma"), Polly Peachum ("Kolmen pennin ooppera"), Kyllikki ("Kyllikki ja Runar"), Loviisa ("Niskavuoren nuori emäntä") ja Ebba Fleming ("Daniel Hjort"). Mártonin ohjauksia ovat muun muassa "Punahilkka", "Entäs nyt Niskavuori", "Anu ja Mikko", "Pohjalaisia" sekä "Myrskyluodon Maija".
Márton työskenteli Teatterikorkeakoulun rehtorina vuosina 1988–1990. Hän toimi Teatterikorkeakoulussa myös lehtorina ja näyttelijäntyön laitoksen johtajana. Vuodesta 1994 vuoteen 2000 hän oli teatterinjohtajana Espoon teatterissa.
Vuonna 1984 valmistuneessa "Niskavuori"-elokuvassa Márton näytteli Martta Niskavuorta, suurtilan rikasta miniää. Hänet palkittiin osastaan Jussi-patsaalla. Vuonna 1981 hän tulkitsi Magdan osan unkarilaisessa elokuvassa "A remény joga". Suomalais-unkarilaisena yhteistuotantona valmistuneessa televisioelokuvassa "Vieras" (1984) Márton näytteli Maija-Liisaa.
Viittä kieltä taitava Márton on toiminut myös kielenkääntäjänä. Hän on suomentanut muuan muassa "Robert Cohen"in teoksen "Näyttelemisen mahti". Vuonna 1992 hän oli vierailevana taiteilijana James Madisonin yliopistossa Virginiassa. Samana vuonna hänet valittiin Vuoden kellokkaaksi ja Unkarin valtio myönsi hänelle Pro Cultura Hungarica -tunnustuksen. Vuonna 1994 virginialainen Shenandoahin yliopisto myönsi Mártonille Doctor of Arts -kunniatohtorin arvon.
Elokuvavuosi 1933

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1933 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Leni Riefenstahl ohjasi ensimmäisen elokuvansa kansallissosialisteille. "Der Sieg des Glaubens" oli propagandistinen dokumenttielokuva vuoden 1933 natsipuolueen Nürnbergin puoluepäiviltä.
Sergei Tarasov

Sergei Petrovitš Tarasov (, s. 15. helmikuuta 1965) on entinen venäläinen ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja. 
Tarasov hiihti kolmannen osuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka sijoittui Saksan jälkeen toiseksi Lahden MM-kisojen 1991 viestikilpailussa. Lisäksi hän kuului Neuvostoliiton pronssikvartettiin joukkuekilpailussa. Borovetsin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui Andreas Zingerlen jälkeen toiseksi normaalimatkalla (20 km), hiihti kolmannen osuuden Venäjän viestijoukkueessa, joka sai Italian jälkeen hopeaa sekä sijoittui pronssille sprintissä (10 km) Mark Kirchnerin ja Jan Åge Tyldumin vietyä kirkkaammat mitalit.
Lillehammerin olympialaisissa 1994 Tarasov voitti kultaa normaalimatkalla 3,4 sekunnin erolla Frank Luckiin – molemmat ampuivat kolme sakkominuuttia. Sprinttikilpailussa Tarasov kiersi yhden sakkokierroksen ja saavutti pronssia 20 sekuntia puhtaasti ampuneelle Sergei Tšepikoville hävinneenä. Viestissä hän hiihti jälleen kolmannen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa – kultaa voitti Saksa. Samana vuonna hän kuului lisäksi Venäjän hopeamiehistöön MM-joukkuekilpailussa Canmoressa. 
Tarasov voitti Ruhpoldingin MM-kisoissa 1996 kultaa sekä normaalimatkalla että viestissä, jossa hän hiihti jälleen kolmannen osuuden. Brezno-Osrblien MM-kilpailuissa 1997 hän oli takaa-ajokilpailussa toinen Viktor Maigurovin jälkeen. Tarasov saavutti pronssia vielä Naganon olympiaviestissä 1998, jossa hän hiihti Venäjän joukkueessa tutun kolmannen osuuden. 
Tarasov voitti maailmancupissa neljä osakilpailua: Lillehammerin kultamitalikilpailun lisäksi 10 km Ruhpoldingssa kaudella 1990–1991 sekä 20 km Bad Gasteinissa kaudella 1993–1994 ja Ruhpoldingissa kaudella 1995–1996. Lisäksi hän sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kolmanneksi. Kokonaispisteissä hän oli parhaimmillaan kuudes kaudella 1995–1996.
Tarasov myönsi vuonna 2015 käyttäneensä veridopingia Albervillen talviolympialaisissa 1992. Veritankkaus epäonnistui kuitenkin pahan kerroin, sillä veri oli joko saastunut tai se oli vaihtunut toisen henkilön vereen. Tarasovin pulssi räjähti Albertvillen ensimmäisissä harjoituksissa, hänen sydämensä hakkasi neljän vuorokauden ajan 160 kertaa minuutissa ja hän kävi lähellä kuolemaa.
Peugeot 308

Peugeot 308 on Peugeot’n vuodesta 2007 lähtien valmistama alemman keskikokoluokan automalli, joka korvasi Peugeot 307:n. Se oli valmistajansa ensimmäinen auto, jossa mallinimi on muotoa X08. Mallin pitempiakselivälinen sedan-korinen rinnakkaismalli on Peugeot 408, mutta sitä ei myydä lainkaan Länsi-Euroopassa.
Peugeot 308 I (2007–2013).
Ensimmäisen sukupolven 308 esiteltiin kesäkuussa 2007 Barcelonassa. Se perustuu samalle PF2-pohjalevylle kuin edeltäjänsä 307, joten ulkomitat pysyivät lähes ennallaan. Ensimmäiset korimallit olivat kolmi- ja viisioviset hatchbackit, farmarimalli SW esiteltiin keväällä 2008 ja kokoontaittuvalla kovakatolla varustettu avomalli CC vuotta myöhemmin. Lisäksi 308-malliin perustuu myös kaksiovinen coupé-korinen Peugeot RCZ. Kolmiovisen valmistus päättyi vuonna 2010. Kiinassa tuli vuonna 2011 markkinoille myös neliovinen sedan, jota ei myyty muilla markkina-alueilla.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. Erikseen samana vuonna testattu 308 CC ansaitsi sekin viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011 esiteltiin uudistunut 308, joka sai kasvojenkohotuksessa muutoksia keula- ja peräosaansa.
 
Peugeot 308 II (2013–2021).
Toisen sukupolven 308 esiteltiin viisiovisena hatchbackina Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013, farmarimallin ensiesittely oli seuraavana keväänä. Syksyllä 2016 esiteltiin lisäksi neliovinen sedan Kiinan markkinoille. Peugeot’n käytännön mukaan mallin olisi tullut saada nimekseen 309, mutta numeroa oli jo aiemmin käytetty vuosina 1985–1993 valmistetussa mallissa. Peugeot 308 valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 2014.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2017 malli sai pienen kasvojenkohotuksen, jossa uudistettiin muun muassa ajovaloja ja puskureita. Lisäksi esiteltiin uusi 1,5-litrainen (130 hv) dieselmoottori sekä kahdeksanvaihteinen automaattivaihteisto, joka oli saatavana tehokkaimman 2,0-litraisen (180 hv) dieselmoottorin yhteyteen.
Peugeot 308 III (2021–).
Kolmannen sukupolven 308 esiteltiin maaliskuussa 2021. Se perustuu samalle EMP2-perusrakenteelle kuin edeltäjänsä, mutta siihen verrattuna akseliväli on kasvanut 55 millimetriä ja kokonaispituus 110 millimetriä. Auto on kuitenkin 20 millimetriä aiempaa matalampi. 308 on nyt saatavana ensimmäistä kertaa ladattavana hybridimallina, ja se oli ensimmäinen malli, jossa Peugeot otti käyttöön uuden logonsa. 
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä 308 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Wilhelm Petersen

Wilhelm Petersen (10. elokuuta 1900 Elmshorn – 22. toukokuuta 1987 Elmshorn) oli saksalainen taidemaalari.
16-vuotiaana Petersen harjoitteli ootraamista ja koristelumaalausta Peter Gustav Dorénin opissa Hampurissa. Vuonna 1918 hän liittyi Freikorpsiin, jossa palveli vuoteen 1920 saakka. Seuraavaksi hän teki maalauksia ja restaurointeja eri asiakkaille. Vuonna 1923 hän toimi Störtebeker-laivan puosuna. Laiva teki useita matkoja eri puolelle Skandinaviaa.
1930-luvulla hän maalasi jäljitellen hollantilaisia mestareita, joiden kanssa hän tunsi yhteyttä pohjois-saksalaisen verenperintönsä vuoksi. Hänen pääaiheenaan oli maalaisromanttinen vanhanaikaisen elämän sankarillisuuden kuvaaminen. Petersen teki vuosikymmenen puolivälissä viikinkien elämästä kertovan maalaussarjan, joka miellytti kansallissosialisteja. Matkakirjassaan "Kolmannen valtakunnan vieraana" Olavi Paavolainen vierailee muun muassa Petersenin näyttelyssä 1936 ja kertoo vaikutelmiaan tämän maalauksista ja natsi-Saksan taiteesta. Vuonna 1938 hän sai laajempaa tunnustusta ja hänet nimitettiin taiteen professoriksi. 
Toisen maailmansodan sytyttyä 1939 Petersen liittyi armeijaan, jossa toimi sotilaana, sotapiirtäjänä ja sotakirjeenvaihtajana. Seuraavana vuonna hänet palkittiin Schleswig-Holsteinin kulttuuripalkinnolla. Vuonna 1941 hän piti retrospektiivin Kielin taidekeskuksessa. 
Petersen oli tutustunut Eduard Rhein-nimiseen kustantajaan 1920-luvulla. Sodan jälkeen Rhein antoi Petersenille töitä Hörzu-aikakauslehden kuvittajana. 
Vuonna 1953 Petersen rupesi tekemään suosittua lasten kuvakirjasarjaa "Mecki". Vuonna 1975 hänet palkittiin Friedrich Hebbel-palkinnolla Mecki-kirjojen kuvituksesta. Samana päivänä, kun hän sai palkinnon hänen kotitalonsa paloi tuhopolton seurauksena. Yli kolmannes hänen töistään tuhoutui palossa. Kaksi vuotta myöhemmin hän alkoi kärsiä näön heikkenemisestä, mikä teki työskentelyn vaikeaksi. Hän kuoli 1987 melkein näkönsä menettäneenä.
Additiivinen funktio

Lukuteoriassa additiivisena pidetään sellaista lukuteoreettista funktiota formula_1, jolle on voimassa
formula_2, kun formula_3 ja formula_4 ovat keskenään jaottomia eli kun formula_5.
Additiivinen funktio on täydellisesti additiivinen, jos 
formula_2 kaikilla luonnollisilla luvuilla formula_7.
Koska tarkastellaan lukuteoreettisia funktioita, niin nollan ei katsota kuuluvan luonnollisten lukujen joukkoon.
formula_9 kaikilla luonnollisilla luvuilla formula_7.
Esimerkkejä additiivisista funktioista.
Eräs ei-vakio esimerkki asiasta on logaritmifunktio, sillä formula_11.
Troll (norjalainen yhtye)

Troll on norjalainen black metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1992, kun 14-vuotias Stian Arnesen (Nagash) alkoi tehdä musiikkia ystäviensä Glaurungin ja Fafnirin kanssa. He kuitenkin lähtivät pian projektista, jolloin Nagash jatkoi Troll-projektia soolona ja julkaisi EP:n "Trollstorm over Nidingjuv" vuonna 1995 ja "Drep de kristne" 1996. Drep de kristne -levyssä (suomeksi Tappakaa kristityt) on voimakkaasti kristillisen uskonnon vastaiset sanoitukset.
Drep de kristnen jälkeen Nagash keskittyi enemmän tärkeämpiin yhtyeisiinsä Dimmu Borgiriin ja Covenantiin. Tämän takia Troll ei ollut aktiivisena ennen vuotta 2000, jolloin Fafnir liittyi uudestaan bändiin. Yhtyeeseen liittyi myös uusia jäseniä. Nagashin huolehtiessa sekä kitaroista ja syntikoista Troll julkaisi vuonna 2000 levyn "The Last Predators" ja 2001 levyn "Universal".
Vuonna 2008 Nagash kokosi uuden kokoonpanon yhtyeelleen ja aloitti uuden levyn levyttämisen vuoden 2009 tammikuussa. Tammikuussa 2010 Troll julkaisi uuden levyn "Neo-Satanic Supremacy", joka oli tyyliltään sinfonista black metallia.
Bla (ohjelmointikieli)

Bla on Wouter van Oortmerssenin 1996 kehittämä yleiskäyttöinen ohjelmointikieli. Tyypiltään se on niin sanottu epäpuhdas funktionaalinen ohjelmointikieli. Kielen merkittävin ominaisuus on tuki ensimmäisen luokan ympäristöille, joka mahdollistaa olio-ohjelmointia muistuttavan ohjelmointitavan muuten funktionaalisessa kielessä.
Kielen kääntäjä on saatavilla Unix- ja Amiga-alustoille.
Georgi Voronoi

Georgi Feodosjevitš Voronoi (; 28. huhtikuuta 1868 Žuravki, Venäjä, nyk. Ukraina – 20. marraskuuta 1908 Varsova, Puola) oli tunnettu ukrainalaista syntyperää ollut venäläinen matemaatikko. Hän määritteli muun muassa Voronoin diagrammin.
Voronoi syntyi Pultavan alueella sijaitsevassa Žuravkin kylässä. Vuodesta 1889 lähtien hän opiskeli Pietarin yliopistossa Andrei Markovin johdolla. Maisterintutkinnon Voronoi suoritti 1894. Samana vuonna hänestä tuli Varsovan yliopiston professori. Siellä hän työskenteli ketjumurtolukujen parissa. Vuonna 1897 hän puolusti menestyksekkäästi väitöskirjaansa, jonka aiheena oli ketjumurtolukualgoritmin yleistys.
Voronoi kuoli vakavaan sairauteen 20. marraskuuta 1908. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Wacław Sierpiński ja Boris Delone .
Veljeni Leijonamieli (elokuva)

Veljeni Leijonamieli ("Bröderna Lejonhjärta") on Astrid Lindgrenin samannimiseen kirjaan pohjautuva ruotsalainen elokuva vuodelta 1977. Elokuvan on ohjannut Olle Hellbom ja sen käsikirjoittajana toimi Astrid Lindgren itse. 
Juoni.
Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä, Kaarlesta ja Joonatanista. Kaarle sairastaa tuberkuloosia ja tietää kuolevansa. Isoveli Joonatan lohduttaa häntä, että he tapaavat tähtien tuolla puolen taikamaailmassa nimeltä "Nangijala". Jonatan kuolee onnettomuudessa ennen Kaarlea, joka seuraa häntä pian. Veljekset tapaavat kuin tapaavatkin Nangijalassa ja joutuvat seikkailuihin pahan voimia ja niitä johtavaa Tengiliä vastaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa loppuun asti viimeistellyksi, kunnianhimoiseksi ja monitasoiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Kohtauksia eräästä avioliitosta

Kohtauksia eräästä avioliitosta ("Scener ur ett äktenskap)" on Ingmar Bergmanin ohjaama ruotsalainen televisiosarja vuodelta 1973. Siitä on tehty myös elokuvaversio.
Sarjan kuusi osaa kuvattiin pääosin Fårön saarella, Gotlannin pohjoispuolella. Sen kuvasi Bergmanin vakiokuvaaja Sven Nykvist.
Vuonna 2003 Bergman teki sarjalle jatkoa. Hän ohjasi ja käsikirjoitti televisioelokuvan "Saraband", joka jäi hänen viimeiseksi ohjauksekseen.
Juoni.
Sarjassa on kuusi osaa, jolla on kullakin oma teemansa. Jokainen osa päättyy rentouttaviin ja kauniisiin kuviin Fårön saaresta. 
Televisiosarja kertoo Mariannen ja Johanin avioliittokriisistä, joka syvenee sarjan myötä. Pariskunta on ollut naimisissa 10 vuotta ja heillä on kaksi tytärtä. Alun ilmiselvän tylsistymisen jälkeen pariskunnan molemmat jäsenet harrastavat syrjähyppyjä, riitelevät ja Johan turvautuu jopa väkivaltaan. 
Myös pienet ja lähes näkymättömät teot ja sanat vaikuttavat suhteeseen. He vuoroin etääntyvät toisistaan ja palaavat takaisin yhteen. Viimein he eroavat, mutta jonkin ajan kuluttua pettävät uusia puolisoitaan toistensa kanssa. Bergmanin väittämä on, että kerran tunnettu läheisyys ei pääty viralliseen eroon.
Vastaanotto.
Sarja ja siitä tehty elokuvaversio voittivat useita kansainvälisiä palkintoja, muun muassa Golden Globen vuoden 1975 parhaasta ulkomaisesta elokuvasta. Myös pääosanesittäjä Liv Ullmann sai palkintoja ja ehdokkuuksia pääosastaan Mariannena.
"Kohtauksia eräästä avioliitosta" on toiminut innoittajana monille elokuvantekijöille. Susanne Bierin ohjaama "Rakastan sinua ikuisesti" (2002) ja Aubrey Lamin hongkong-elokuva "Twelve Nights" (2000) ovat sille velkaa. Samoin Woody Allen, jonka elokuvassa "Annie Hall" (1977) on siitä jälkiä. Stanley Kubrickin "Eyes Wide Shut" (1999) oli erään amerikkalaiskriitikon mukaan kuin "Kohtauksia eräästä avioliitosta", Kenin ja Barbien esittämänä. 
Elokuvalla oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen käsikirjoittaja David Jacobsiin, joka oli kiinnostunut perhe-elämän tutkimisesta. Koska Jacobs tiesi elokuvan olevan liian vahva ja totuudenmukainen amerikkalaisyleisölle, hän kirjoitti helpommin myyvän perhe-elämää käsittelevän käsikirjoituksen, josta tehtiin televisiosarja "Dallas".
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kohtauksia eräästä avioliitosta" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Piikkiohdake

Piikkiohdake ("Cirsium vulgare") kuuluu ohdakkeiden sukuun ja asterikasvien heimoon. Se on yleinen muinaistulokas koko Suomessa aina Oulun korkeuksille asti. Kasvia tavataan myös Keski- ja Etelä-Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa, missä se on tulokaslaji.
Piikkiohdake kasvaa yleensä ottaen aika kuivilla kasvupaikoilla, kuten esimerkiksi niityillä, tienvarsilla, joutomailla, laitumilla, pihoilla ja hakkuuaukeilla. Piikkiohdake kasvaa noin 30–120 senttimetriä korkeaksi ja sen kukinto on vaaleahkonpunainen tai vaaleahkonvioletti. Se kukkii heinä-syyskuussa. Sen mykeröt ovat yksittäisiä tai muutaman mykerön kokoisissa tertuissa. Mykeröt ovat noin 3–4 senttimetrin levyisiä. Piikkiohdakkeen lehdet ovat yleensä ottaen vihreitä, pariliuskaisia, päältä hienopiikkisiä ja alta harmaakarvaisia. Varren siipipalteiden, lehtilaitojen ja kehtosuomujen piikit ovat vankkoja ja keltaisia. Piikkiohdakkeen vanha tieteellinen nimi oli "Cirsium lanceolatum".
Piikkiohdake on Skotlannin kansalliskukka.
Keltaohdake

Keltaohdake ("Cirsium oleraceum") on monivuotinen ohdakelaji. Se on Suomessa harvinainen ja kasvaa yleisempänä Keski- ja Itä-Euroopassa. Kasvi on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi, mutta vuoden 2010 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin vaarantuneeksi.
Ulkonäkö.
Keltaohdake kasvaa 50–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat vihreitä, lähes kaljuja, pariliuskaisia ja laidoiltaan ohut- ja keltapiikkisiä. Ylimmät lehdet ovat sepiviä ja yleensä liuskattomia. Lisäksi sen mykeröiden alla on leveitä vaaleanvihreitä ylälehtiä. Mykeröiden kukat ovat vaaleankeltaisia. Keltaohdake kukkii heinä–syyskuussa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keltaohdake esiintyy Länsi-Euroopasta Ranskasta läntiseen Siperiaan. Suomessa keltaohdake on melko harvinainen ja sitä esiintyy Etelä-Suomesta Etelä-Lapin korkeudelle. Satunnainen löytö tunnetaan myös Itä-Lapista. Laji on alkuperäisenä harvinainen ja esiintyy luonnontilaisella kasvupaikalla Ahvenanmaalla Jomalassa. Muuten kasvi esiintyy Suomessa yleensä uustulokkaana tai viljelykarkulaisena. Keltaohdaketta on käytetty Suomessa myös koristekasvina ja muutamilla paikkakunnilla on syntynyt pysyviä kasvustoja sen levitessä asutuksen lähiympäristöön. Leviämistä on tapahtunut myös puutavaran tuonnin tai sodanaikaisten rehukuormien mukana.
Keltaohdake kasvaa kosteilla niityillä, ojanpientareilla, puronvarsilla, soilla, lehtimetsissä ja joutomailla.
Savijäkkärä

Savijäkkärä eli liejujäkkärä ("Gnaphalium uliginosum") on jäkkärien ("Gnaphalium") sukuun ja asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Laji on Lappia ja Kainuuta lukuun ottamatta koko Suomessa yleinen. Se kasvaa avoimilla kosteilla paikoilla.
Savijäkkärän korkeus on noin 5–25 cm, ja sen kukat ovat kellertävänruskeita. Savijäkkärän lehdet ovat kapeansuikeita tai kapean vastapuikeita tai jotain välimuotoja näiden väliltä. Ylimmät lehdet suojaavat pienistä mykeröistä koostuvia palleromaisia latvaryhmiä. Savijäkkärän kehtosuomut ovat suurimmaksi osaksi tummanruskeita tai oljenkellertäviä tai joitain siltä väliltä. Savijäkkärä on tiheäkarvainen. Etenkin sen alimmat haarat ovat kohenevia tai rentoja.
Savijäkkärä on kosteita peltoja vaivaava yksivuotinen ruohovartinen rikkakasvi.
Hekseeni

Hekseeni (C6H12) on kuuden hiiliatomin ja kahdentoista vetyatomin muodostama kemiallinen yhdiste, jossa on joidenkin hiiliatomien välillä oltava yksi kovalenttinen kaksoissidos. Hekseeni kuuluu hiilivetyihin ja tarkemmin luokiteltuna alkeeneihin, joita ovat myös eteeni, propeeni, buteeni, penteeni, hepteeni, okteeni, noneeni ja dekeeni.
Hiiliatomien välinen kaksoissidos voi olla monessa kohtaa, eli hekseenillä on monia isomeerisia muotoja, kuten esimerkiksi 1-hekseeni (CAS-numero 592-41-6) ja 2-hekseeni (CAS-numero 592-43-8). Tällöin saadaan erilaisia hekseenejä. Lisäksi hiilivetyketju voi olla haaroittunut tai muodostaa ympyrän. Ympyrän muodostaessaan hekseenistä tulee syklohekseeni. Syklohekseenin rakennekaava on vain hieman erilainen kuin aromaattisten hiilivetyjen perusyhdisteen eli bentseenin rakennekaava.
Pimeyden talo

Pimeyden talo ("Black House") on Stephen Kingin ja Peter Straubin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 2001. Sen on suomentanut Ilkka Rekiaro, ja suomennos julkaistiin vuonna 2002 Tammen kustantamana. Kirja on jatko-osa aiemmalle myös yhteistyönä kirjoitetulle romaanille "Talismaani".
Juoni.
Tarinassa tuttu päähenkilö Jack Sawyer on varttunut jo aikamieheksi (kolmekymppiseksi) ja jälleen hänet vedetään mukaan ihmeelliselle matkalle (jo hänen unohtamaansa) Territorioihin ja muihinkin mystisiin paikkoihin. Rappio on tullut jäädäkseen tähän maailmaan ja etenkin sen pieneen kauniiseen ja idylliseen asuinympäristöön, ja jälleen on Jackin otettava ohjat käsiinsä. Siitä alkaa suuri seikkailu, josta ei ihmeellisyyksiä puutu.
Kirjassa viljellään yhtymäkohtia ja tarinallisia viitteitä Kingin Mustaan torniin (sekä Pedon sydämeen) mainitsemalla muun muassa Murtajista, revolverimies Rolandista ja tämän Ka-Tetistaan sekä Punaisesta Kuninkaasta.
American Recordings

American Recordings on levy-yhtiö jonka Rick Rubin perusti vuonna 1988, sen jälkeen kun hän oli lähtenyt Def Jam Recordingsin erimielisyyksien takia. Aluksi yhtiö toimi nimellä Def American, mutta muutti sen myöhemmin nykyiseen muotoonsa. Nykyään emoyhtiönä on Sony Music.
Artistit.
Hänen ohjauksellaan Red Hot Chili Peppers teki vuonna 1991 monikertaisen platinalevyn saavuttaneen Blood Sugar Sex Magik -levyn. Hän sai myös Johnny Cashin suosio oli hiipunut mutta hänen levytettyään American Recordingsille vuonna 1994 ja hän sai viisi Grammy-palkintoa ja hänen uransa lähti uuteen nousuun. Hän kuuluikin yhtiön suositumpiin artisteihin, joihin kuuluvat myös Danzig, Slayer, System of a Down ja The Black Crowes. Levy-yhtiön ensimmäinen albumijulkaisu oli Danzigin debyyttialbumi Danzig elokuussa 1988.
David Tod

 
David Tod (21. helmikuuta 1805 Youngstown – 13. marraskuuta 1868) oli yhdysvaltalainen poliitikko.
Tod oli demokraattien ehdokas Ohion kuvernööriksi vuosina 1844 ja 1846, mutta hävisi kummallakin kerralla. Presidentti James Knox Polk nimitti hänet suurlähettilääksi Brasiliaan, jossa hän toimi vuosina 1847–1851. 
Sisällissodan alettua vuonna 1861 Tod tuki republikaani Abraham Lincolnin hallintoa. Myöhemmin samana vuonna hänet valittiin Ohion kuvernööriksi republikaanien ja sotaa kannattaneiden demokraattien yhteisehdokkaana, vastaehdokkaanaan demokraatti Hugh J. Jewett. Hän toimi kuvernöörinä vuosina 1862–1864.
Gustaf Cederberg &amp; Co

Gustaf Cederberg &amp; Co oli vuosina 1871–1920 Pohjois-Karjalassa toiminut metsäteollisuusyritys, joka omisti aikanaan Penttilän, Karsikon ja Pekkalan sahat Joensuussa. Yritys aloitti toimintansa avoimena yhtiönä ja se muutettiin osakeyhtiöksi 1908. Yhtiön toiminta päättyi 1920 ja se fuusioitiin 1943 Kaukas Oy:hyn.
Yhtiön perustaja oli Pietarsaaresta kotoisin ollut Jakob Gustaf Cederberg (1823–1875). Kirvesmiehenä työskennellyt Cederberg muutti 1843 Liperiin ja toimi sitten Penttilän lastauspaikan hoitajana ja suolanmittaajna. Joensuun kaupungiksi tulon jälkeen 1848 Cederberg haki porvarioikeuksia ja ryhtyi kauppiaaksi. Hän hankki haltuunsa Penttilän tilan maanviljelijä Antti Mustoselta kahdella kaupalla vuosina 1859 ja 1870 ja aloitti 1870 sahaustoiminnan vuokraamallaan Hasanniemen sahalla.
Vuonna 1871 Cederberg yhdessä Petter Parviaisen kanssa perusti Penttilän sahan, joka aloitti toimintansa saman vuoden syksyllä. Penttilän tilan alueelle perustettiin myös laivanveistämö. Cederberg oli aloittanut myös laivaliikenteen harjoittamisen muutamia vuosia aikaisemmin. Penttilän saha paloi 1872, mutta se rakennettiin pian uudelleen. Vuonna 1875 Cederberg luovutti yrityksen pojilleen Bernhard Cederbergille (1852–1886) ja Carl Johan "Janne" Cederbergille (1847–1908) ja vuonna 1879 Petter Parviainen myi osuutensa yhtiöstä. Yhtiön toinen suurempi sahalaitos, Karsikon saha, aloitti toimintansa 1877 ja samana vuonna vuokrattiin myös vientilautatarha Viipurin läheltä Ryövälinniemestä.
Penttilän saha paloi uudelleen 1896. Vuosikymmenen lopulla Cederbergin yhtiö perusti myös villankehruu-, kutomo-, ja värjäystehtaan. Vuonna 1904 aloitettiin sahan rakentaminen Pekkalaan. Suurlakon jälkeen 1906 Cederbergien kaikilla kolmella sahalla oli lakko, joka päättyi työntekijöiden tappioon. Vuonna 1910 yhtiön laivanveistämöllä oli kirvesmiesten lakko, mutta sekin vesittyi rikkurityövoiman käyttöön.
"Osakeyhtiö Gustaf Cederberg &amp; Co" perustettiin 20. tammikuuta 1908. Kahta kuukautta myöhemmin Janne Cederberg kuoli Pariisissa. Hänen seuraajakseen yhtiön johtoon tuli Väinö Cederberg (1881–1917). Vuonna 1916 tehtiin päätös keskittää kaikki sahaustoiminta uudistettavalle Penttilän sahalle ja lopettaa samalla Karsikon ja Pekkalan sahat. Uusi Penttilän saha otettiin käyttöön 1918 ja se oli valmistuessaan Pohjoismaiden suurin sahalaitos. Väinö Cederbergin kuoltua 25. marraskuuta 1917 yhtiön myynti tuli ajankohtaiseksi. Pari vuotta tämän jälkeen vuonna 1920 Penttilän saha myytiin Kaukas Fabrikille. Saha siirtyi 1924 Repola Wood Ltd:lle ja sitä laajennettiin voimakkaasti 1920-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen Penttilän sahan omistajaksi tuli Rauma-Repola Oy. Sahan toiminta jatkui vuoteen 1988 saakka ja sen rakennukset paloivat 1996.
Nationalpolitische Erziehungsanstalten

Nationalpolitische Erziehungsanstalten, lyh. NPEA (. Yleisesti käytetty kutsumanimitys Napola, joka oli lyhenne termistä "Nationalpolitische Lehranstalt" ) olivat natsi-Saksassa toimineita sisäoppilaitoksia. Ne perustettiin ”yhteisöllisiksi koulutuspaikoiksi” lapsille ja nuorisolle sen jälkeen kun Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue otti vallan vuonna 1933.
Koulujen tarkoitus oli kasvattaa Saksalle uusi sukupolvi poliittisia, sotilaallisia ja hallinnollisia johtajia. Niihin pääsivät pelkästään rodullisesti täysin puhtaiksi luokitellut pojat ja tytöt. Päässeiden tuli olla täysin terveitä, eikä kouluihin hyväksytty lapsia, joilla oli ongelmia näön tai kuulon kanssa. Hampaiden tuli olla terveet ja hyvin hoidetut. Myös keskinkertaista korkeampaa älykkyyttä odotettiin ja hakijoiden tuli läpäistä kahdeksan päivää kestävät pääsykokeet. 
Napoloihin päässeille pojille annettiin kadettia vastaava arvo "Jungmann". Jungmannit olivat iältään 11–18-vuotiaita. 
Kouluissa vallitsi sotilaallinen kuri ja järjestys. Varsinkin poikien kouluissa oppilaita kannustettiin keskinäiseen kamppailuun ja nokkimisjärjestyksen luomiseen väkivalloin. Siksi loukkaantumiset olivat yleisiä opetuksen ulkopuolella, mutta myös sen aikana. Noin viidesosa Napoloiden oppilaista karsittiin kouluista erilaisten koulussa saatujen ruumiinvammojen vuoksi.
Kollivuoret

Kollivuoret (tamiliksi கொல்லி மலை) on pieni vuorijono Tamil Nadun keskiosassa Intiassa. Vuorten korkeus on noin 1 000–1 300 m ja pinta-ala 280 km². Kollivuoret kuuluvat Itä-Ghatien vuoristoon, joka kulkee pitkin Etelä-Intian rannikkoa lähes yhdensuuntaisena sen kanssa.
Kollivuorten rinteillä on paikallisella heimolla malayaleilla pyhiä lehtoja joita on yli 250 kappaletta. Näiden lehtojen vuoksi alue on säilynyt melko koskemattomana. Sen vuotuinen sademäärä on keskimäärin 1467,05 millimetriä. Alueella kasvaa perinteisiä lääkekasveja, joista osa on harvinaisia, niitä myös kerätään ja myydään. Kollivuorilla on myös perinteistä maanviljelyä jossa viljellään riisiä, hedelmiä, palkokasveija, linssejä, maniokkia sekä kahvia ja pippuria. Alueella elää myös useita endeemisiä eläinlajeja.
Malesian Grand Prix 2008

Malesian Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Petronas Malaysian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 toinen osakilpailu, joka ajettiin 23. maaliskuuta Sepangin moottoriradalla Malesiassa.
McLaren kuljettajat saivat rangaistuksen estelystä aika-ajojen lopussa. Palkintokorokkeella nähtiin kaksi suomalaista kuljettajaa. Kilpailu oli kautta aikojen menestyksekkäin suomalaiskilpailu, sillä aiempi menestyksekkäin kilpailu oli päättynyt suomalaisten sijoituttua toiselle ja kolmannelle sijalle edellisen kauden Japanin GP:ssä. 
Ferrarin Kimi Räikkönen voitti kilpailun ennen BMW Sauberin Robert Kubicaa.
Bahrainin Grand Prix 2008

Bahrainin Grand Prix 2008 (virallisesti 2008 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2008 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 6. huhtikuuta Bahrain International Circuitin moottoriradalla Sakhirissa Bahrainissa.
Harjoituksissa McLarenin Lewis Hamilton ajautui rajusti ulos radalta. Paalupaikalle ylsi ensimmäistä kertaa urallaan ja tallinsa BMW Sauberin historiassa puolalainen BMW Sauber -kuljettaja Robert Kubica. Kilpailun voitti toisesta ruudusta lähtenyt Felipe Massa, joka otti näin kauden ensimmäiset pisteensä ja samalla uransa ensimmäisen voiton kilpailussa, johon ei lähtenyt paalupaikalta.
Espanjan Grand Prix 2008

Espanjan Grand Prix 2008 (virallisesti Formula 1 Gran Premio de España Telefónica 2008) oli Formula 1 -kauden 2008 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 27. huhtikuuta Circuit de Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa.
Heikki Kovalaiselle sattui onnettomuus, kun McLarenin vasen eturengas räjähti ja auto syöksyi täysillä Campsa-mutkasta sisään rengasvalliin. Hänet vietiin helikopterilla sairaalaan. Kimi Räikkönen voitti kilpailun.
Kilpailu jäi talousvaikeuksiin ajautuneen Super Aguri -tallin viimeiseksi F1-sarjassa.
Tour de Ski 2007–2008

Tour de Ski 2007–2008 kilpailtiin 28. joulukuuta–6. tammikuuta. 
Kilpailusarjassa oli kahdeksan osakilpailua. Kilpaa hiihdettiin Tšekin Nove Mestossa ja Prahassa sekä Italian Asiagossa ja Val di Fiemmessä. Vuoden 2007–2008 voittajat olivat Charlotte Kalla ja Lukas Bauer.
Rahapalkinnot.
Tour de Skillä 2007–2008 jaetut rahapalkinnot Sveitsin frangeina. Yksi Sveitsin frangi on noin 0,61 euroa. (5.1.2008)
Pisteytys.
Kauden 2007–2008 Tour de Skillä maailmancupin pisteitä jaettiin myös osakilpailuiden 15:lle parhaalle, voittajalle 50 pistettä ja sijalle 15 yltäneelle 8 pistettä. Edellytyksenä pisteiden saannille oli, että hiihtäjä kilpailee Tour de Skin loppuun asti.
Hepteeni

Hepteeni (C7H14) on seitsemän hiiliatomin ja neljäntoista vetyatomin muodostama yhdiste, jossa on joidenkin kahden hiiliatomin välillä kaksoissidos. Kaksoissidoksen paikka voi vaihdella ja hiiliatomiketjun ei tarvitse olla suora, vaan se voi haaroittua useasta kohtaa. Hepteenillä on isomeerisia muotoja kolme kuten esimerkiksi 1-hepteeni CAS-numero 592-76-7 2-hepteeni CAS-numero 592-77-8 ja 3-hepteeni CAS-numero 592-78-9. Rengasmuotoinen hepteeni on nimeltään syklohepteeni (C7H12).
Harri Kerminen

Harri Lasse Juhani Kerminen (s. 27. toukokuuta 1951 Sulkava) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. Hän toimi Kemira Oyj:n toimitusjohtajana ja Kemiran johtoryhmän puheenjohtajana vuosina 2008–2012.
Kerminen työskenteli Kemiran palveluksessa vuodesta 1985. Toimitusjohtajan tehtävään hän siirtyi Kemira Pulp &amp; Paper -liiketoiminta-alueen johdosta.
Ura.
Kerminen valmistui ylioppilaaksi Riihimäen lyseosta vuonna 1970 ja prosessiteollisuuden diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1977. Lisäksi hän suoritti MBA-tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa vuonna 1999.
Vuosina 1975–1984 Kerminen työskenteli Rautatiehallituksen suunnittelijana sekä vuosina 1984–1985 kehitysryhmän päällikkönä. Vuonna 1985 hän siirtyi Kemiran palvelukseen ja työskenteli ensin suunnitteluinsinöörinä (1985) ja sitten osastopäällikkönä (1985–1988). Kerminen vastasi projektipäällikkönä tehdasrakennushankkeista Suomessa, Ruotsissa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa vuosina 1989–1994. Vuosina 1990–1991 hän oli Kemi AB:n tuotantopäällikkö Ruotsissa ja vuosina 1991–1994 projektipäällikkö Kemira Chemicals Oy:ssä. Vuosina 1994–1996 Kerminen johti Kemiran Oulun tehtaita.
Ennen valintaa Kemiran toimitusjohtajaksi Kerminen oli vuosina 1996–2000 Kemira Chemicals Oy:n hallintojohtaja, vuosina 2000–2006 erikoiskemikaaleja tuottaneen Kemira Specialty -liiketoiminta-alueen johtaja ja vuosina 2006–2007 suurimman eli Pulp &amp; Paper -liiketoiminta-alueen johtaja. Vuoden 2008 alussa Kerminen seurasi toimitusjohtajan tehtävässä eläkkeelle siirtynyttä Lasse Kurkilahtea.
Kerminen on Finpron hallituksen puheenjohtaja (2011–), Finnairin hallituksen varapuheenjohtaja (2012–, jäsen vuodesta 2011) ja muun muassa Tikkurila Oyj:n (2012–) ja Normetin (2012–) hallituksen jäsen. Aiemmin Kerminen oli myös Tikkurilan hallituksen puheenjohtaja (2008–2010) ja Outokumpu Oyj:n hallituksen jäsen (2012–2014).
Vuorineuvoksen arvonimi Kermiselle myönnettiin vuonna 2010. Hän jäi eläkkeelle huhtikuussa 2012.
Timo Riihonen

Timo Riihonen (s. 10. helmikuuta 1983 Mikkeli)) on suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala on basso. 
Riihonen opiskeli Mikkelin musiikkiopistossa klassista laulua 1999–2003 opettajanaan Tuija Kiviranta. Vuonna 2003 hän aloitti opintonsa Sibelius-Akatemian laulumusiikin osastolla Pekka Kähkösen johdolla ja valmistui 2010 musiikin maisteriksi. 2008–2009 hän opiskeli ja lauloi Zürichin oopperan kansainvälisessä oopperastudiossa. Laulunopettajanaan hänellä oli siellä Roland Hermann. 
Hän on osallistunut myös useille mestarikursseille. 
Riihonen sai Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa miesten sarjan toisen palkinnon 2008.
Riihosen ensivierailu Suomen Kansallisoopperassa oli kaudella 2008–2009 Fredrik Paciuksen oopperan "Kaarle-kuninkaan metsästys" Lewenhauptina. 2011 hän lauloi siellä "Reininkullan" Fasoltin roolin.
Vuodet 2009–2013 Riihonen oli kiinnitettynä Deutsche Oper am Rheinin solistikuntaan Düsseldorfissa. Syksyllä 2013 hän siirtyi Kielin oopperan solistikuntaan. Vuonna 2010 hän esiintyi Milanon Teatro alla Scala -oopperatalossa "Reininkullan" Fafnerin osassa. Saman roolin hän lauloi 2010 myös Berliinin valtionoopperassa.
Riihonen on vieraillut solistina myös Savonlinnan Oopperajuhlilla ja Dijonin oopperassa. 
Keväällä 2016 Riihonen suuntasi basso Jaakko Ryhäsen kanssa kahdeksan kirkon (Tammisaari, Porvoo, Vaasa, Kokkola, Nivala, Kangasala, Mikkeli ja Naantali) kirkkokonserttikiertueelle teemalla Kaksi bassoa – sukupolvet kohtaavat.
Kalle Kuusela

Kalle Kuusela (s. 1975) on suomalainen vaatesuunnittelija. Hän perusti 1997 Kone Helsinki -nimisen vaateliikkeen, jonka hän kuitenkin myi vuonna 2007 mutta jatkaa yhteistyötä freelance-suunnittelijana.
Kuusela on vapaa suunnittelija ja suunnittelee paitsi entiselle yritykselleen, myös muun muassa Aarikalle. Hän on suunnitellut pukuja myös Linnan juhliin presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle meneville vieraille ja farkkukankaisia hääpukuja ranskalaisyritykselle. Kuusela oli "Young Professionals" -lehden Vuoden 2006 nuoret kyvyt -listalla. Hän on suunnitellut puvustuksen Minna Tervamäen koreografiaan "Something Else?".
Kone Helsinki.
Kone Helsinki oli Kuuselan vuonna 1997 perustama vaateliike, joka myi lähinnä miesten vaatteita, erityisesti farkkukankaasta valmistettuja, sekä lisäksi paitoja ja logovöitä. Yritys tuli tunnetuksi Idols-kilpailun puvustajana ja on sen jälkeen ollut Antti Tuiskun vaatettaja. Yrityksen omistaja oli vuodesta ollut 2007 Perttu Klaavo. Yritys itse käytti nimestä logon kirjoitusasua koneHELSINKI.
Castelnaudary

Castelnaudary on kunta Auden departementissa, Oksitanian alueella Kaakkois-Ranskassa. Kunnassa oli 10 851 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Castelnaudaryn pinta-ala on 48 neliökilometriä.
Moods-ilta

Moods-ilta oli Yleisradion Radiomafialla ja myöhemmin YleQ-kanavalla lähetetty musiikkiohjelmakokonaisuus. Sen muodostivat pääasiassa Hannu Blommilan juontama "Mustafan Basaari", Markus Partasen "Jatzofrenia" ja Jukka Mikkolan "Avaruusromua". Näistä ensimmäinen keskittyi moderniin maailmanmusiikkiin, toinen muun muassa elektroniseen ja kokeelliseen jazziin ja viimeinen kokeelliseen ja elektroniseen musiikkiin. "Jatzofrenia" ja "Avaruusromua" jatkoivat myöhemmin itsenäisinä radio-ohjelmina Yle Radio 1:ssä.