Norna-Gestrin tarina

Norna-Gestrin tarina (isl. "Norna-Gests þáttr") on keskiaikainen islantilainen lyhytsaaga eli "þáttr", jonka alkuperäistä kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin muinaissaagoihin ja vanhaan germaaniseen sankariperinteeseen liittyvän sisältönsä perusteella tämän saagalajin vanhempiin edustajiin eli sankarisaagoihin (saks. "Heldensagas"), tai vaihtelevasti myös viikinkisaagoihin (saks. "Wikingersagas"). Tarinassa vanha, 300-vuotias mies nimeltä Norna-Gestr saapuu kuningas Olavi Tryggvenpojan luokse, viihdyttää hovia kertomalla tarinoita Skandinavian muinaisesta menneisyydestä sekä oman tarinansa siitä, miten hänen nornilta saamansa kynttilä, jonka palaessa loppuun Norna-Gestr kuolisi, on alkujaan sammutettu ja siksi taannut hänelle pitkän elämän. Olavi Tryggvenpojan luona Norna-Gestr vastaanottaa kristillisen kasteen ja antaa sitten kynttilänsä palaa loppuun."Norna-Gestrin tarinaa" ei ole suomennettu.
Ajoitus ja käsikirjoitukset.
"Norna-Gestrin tarina" on todennäköisesti kirjoitettu 1300-luvun alkupuolella. Tarinan pääkäsikirjoitukset ovat AM 6 fol (1300-l. lopulta) sekä Flateyjarbók (n. 1390), joissa tarina esiintyy Olavi Tryggvenpojan saagan ("Óláfs saga Tryggvasonar") yhteydessä, sekä GkS 2845 4to (1400-l. lopulta). 
"Norna-Gestrin tarina" lähteenä.
"Norna-Gestrin tarina" pohjautuu vanhalle sankaritarinoiden perinteelle ja sivuaa samoja sisältöjä, joita käsitellään muissa muinaissaagoissa, esimerkiksi "Ragnarr Karvahousun saagassa". Saagan kirjoittaja on oletettavasti käyttänyt lähteenään jotain Eddan sankarirunoutta sisältävää käsikirjoitusta ja esimerkiksi eddarunoja "Brynhildrin Helin-matka" (isl. "Helreið Brynhildar") ja "Reginnin runo" (isl. "Reginsmál"). Kirjoittaja on myös tuntenut Sigurðr Fáfnirinsurmasta (isl. "Fáfnisbani") kertovia runoja tai mahdollisesti nyt jo kadonneen Sigurðrista kertovan saagan (isl. *"Sigurðar saga") sekä Proosa-Eddan.&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Flateyjarbókissa ja käsikirjoituksessa AM 6 fol "Norna-Gestrin tarina" edeltää "Helgi Þóririnpojan tarinaa". Sen tavoin "Norna-Gestrin tarinan" tavoitteena on ollut edistää kristillistä maailmankuvaa ja ylistää kristinuskoa ja sen saagassa esiintyvää personifioitumaa eli läntisen Skandinavian kristillistänyttä kuningas Olavi Tryggvenpoikaa. Kummassakin tarinassa pakana kertoo Olaville pakanallisista ajoista tai paikoista. Näissä tarinoissa keskiössä ei ole Olavin poliittinen toiminta, vaan hänen roolinsa uuden uskon opettajana ja puolestapuhujana.
"Norna-Gestrin tarina" suurvalta-ajan Ruotsissa.
"Norna-Gestrin tarinan" tapahtumat keskittyvät Norna-Gestrin vierailun osalta kuningas Olavi Tryggvenpojan aikakaudelle eli historialliseen aikaan myyttisen ajan sijaan. Norna-Gestrin Olaville ja tämän hoville kertomat tarinat taas kuvaavat muinaista ja myyttistä menneisyyttä. Tällaisesta kaukaisesta ja myyttisestä menneisyydestä kertovat islantilaiset muinaissaagat, kuten "Norna-Gestrin tarina", alkoivat 1600–1700-luvulla herättää kiinnostusta erityisesti suurvalta-ajan Ruotsissa. Niiden katsottiin olevan lähteitä, jotka voisivat kertoa jotain Ruotsin muinaisesta ja loistokkaasta menneisyydestä, josta muuten oli saatavilla hyvin vähän lähteitä. Tämän seurauksena muinaissaagoja käytettiin ilman asianmukaista lähdekritiikkiä myös suurvaltaideologian rakennusaineena ja propagandatarkoituksessa, huolimatta siitä, että osa aikalaistutkijoista suhtautui muinaissaagojen lähdearvoon epäillen jo tuolloin.&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
"Norna-Gestrin tarinaa" ei voida pitää lähteenä ajasta ja henkilöistä, joita se kuvaa. Suurvalta-ajan Ruotsissa kyseistä tarinaa käsiteltiin kuitenkin historiallisena lähteenä. Norna-Gestrin kertomat tarinat myyttisestä menneisyydestä sijoittuivat pääosin Itä-Skandinavian alueelle, nykyisen Tanskan ja Ruotsin alueelle, mikä aikaansai kiinnostuksen heräämisen. Tarinalla on sisältönsä puolesta myös yhteyksiä muihin ruotsalaisten oman historiansa kannalta merkittävinä pitämiin muinaissaagoihin, kuten "Ragnarr Karvahousun saagaan" sekä "Völsungain saagaan". Koska ruotsalaiset eivät tuolloin enää ymmärtäneet muinaissaagojen kieltä, ilmestyi "Norna-Gestrin tarina" ruotsiksi käännettynä Eric Julius Björnerin teoksessa "Nordiska Kämpa Dater" vuonna 1737 (Stockholm).