tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tommi Kärkkäinen

Tommi Kärkkäinen (s. 15. kesäkuuta 1969 Savonlinna) on suomalainen säveltäjä. Kärkkäinen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Paavo Heinisen oppilaana. Hänen tuotantonsa sisältää pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Kärkkäisen orkesteriteos "Seitsemän miniatyyriä" voitti vuonna 1998 Unescon kansainvälisen säveltäjärostrumin sarjan alle 30-vuotiaille.
Kärkkäisen tyyli sisältää vaikutteita jälkisarjallisuudesta.
Kärkkäinen on soittanut kosketinsoittimia YUP-yhtyeessä.
Douglas Robb

Douglas Seann "Doug" Robb (s. 2. tammikuuta 1975) on yhdysvaltalainen rock-muusikko, joka on tullut tunnetuksi Hoobastank-yhtyeen laulusolistina ja yhtenä lauluntekijöistä. Hänen isänsä on skotlantilais- ja äitinsä japanilaistaustainen. 
Douglas Robb syntyi Agoura Hillsissä, Kalifornian osavaltiossa, ja valmistui Agoura High Schoolista. Hän aloitti kitaransoiton 15-vuotiaana ja kuului Hoobastankin perustajajäseniin vuonna 1994. Hän on saanut vaikutteita mm. Faith No Moren, Van Halenin ja Red Hot Chili Peppersin tuotannosta.
Avec

Avec ("ransk." "kanssa") voi tarkoittaa seuraavia:
Rakkaudenhauta

Rakkaudenhauta tarkoittaa yleensä yksityistä naisen hautaa, joka on sijoitettu varsinaisen hautausmaan ulkopuolelle. Nykypäivän Suomessa tällainen on varsin harvinaista, joitakin hautoja kuitenkin on. 
Eräs tunnetuimpia rakkaudenhautoja on Karjalankannaksella Vammelsuussa sijaitseva hauta. Kirjassa "Karjala – muistojen maa" haudan sanotaan olleen ennen talvisotaa Kannaksen valokuvatuin kohde. Tapio Rautavaaran levyttämä, Toivo Kärjen säveltämä ja Orvokki Idän eli Reino Helismaan sanoittama "Rakkauden hauta" -laulelmafoksi kertoo tästä "rikkaan miehen" luomasta muistomerkistä.
Vuonna 2008 hautakivenä toimiva luonnonkivi oli edelleen paikallaan, samoin tekstit olivat vielä luettavissa, joskin kiveen kiinnitetty naisen muotokuva on kadonnut. Vuoden 2015 tienoilla luonnonkiven päälle pystytettiin alkuperäisen patsaan näköispatsas.
Toinen merkittävä rakkaushauta sijaitsee Sääksjärven rannalla Hyvinkään ja Nurmijärven rajalla. Sinne on haudattu Kytäjän kartanon entisen omistajan tytär.
Central Hockey League (1963–1984)

Central Hockey League oli jääkiekon alasarja, joka toimi Yhdysvalloissa vuosina 1963-1984. Sarjaa kutsuttiin myös Central Professional Hockey Leagueksi. Sen perustaja oli Jack Adams, joka toimi liigan johdossa kuolemaansa asti 1968. CHL:n mestaruuspokaali oli nimeltään Adams Cup.
Historia.
Liigan ensimmäisellä vuonna 1963 kaudella joukkueita oli viisi, jotka kaikki toimivat NHL-seurojen farmeina. CHL:ään kuului Indianapolis Capitols (Detroit Red Wings), Minneapolis Bruins (Boston Bruins), Omaha Knights (Montreal Canadiens), St. Louis Braves (Chicago Blackhawks) and the St. Paul Rangers (New York Rangers). Ainoa NHL-joukkue, jolla ei ollut farmijoukkuetta sinä vuonna oli Toronto Maple Leafs. Sekin hankki farmijoukkueen, Tulsa Oilersin seuraavaksi kaudeksi.
1979-80 kaudella Yhdysvaltojen jääkiekon olympiajoukkue pelasi otteluja jokaista CHL:n joukkuetta vastaan. Joukkue voitti kultaa 1980 talviolympialaisissa. 1983-84 kaudella sekä USAn, että Kanadan olympiajoukkueet pelasivat CHL:ssä.
CHL:n viimeinen mestarijoukkue, Tulsa Oilers jäi vaille kotihallia kesken viimeisen kauden, kun omistajat tekivät konkurssin. Liiga tuki joukkuetta maksamalla sen kustannukset, ja joukkue pelasi joka ottelun vieraissa. Liiga lopetettiin kyseisen kauden jälkeen, sillä joukkueiden innostus oli lopahtanut.
Adams Cup voittajat.
‡ Oilers jäi ilman kotia, koska sen omistajat Tulsassa menivät konkurssiin; joukkue pelasi viimeiset kaksi kuukautta ja pudotuspelit jatkuvana vierasjoukkueena ja liiga maksoi palkat.
Seleukidinen ajanlasku

Seleukidinen ajanlasku oli Seleukidien valtakunnassa ja laajemminkin hellenistisessä maailmassa käytetty vuosilukujärjestelmä. Ajanlasku alkaa Seleukos I:n paluusta Babyloniin vuonna 311 eaa. hänen oltuaan maanpaossa Ptolemaioksen Egyptissä. Seleukos ja hänen hovinsa pitivät tätä hetkeä Seleukidien valtakunnan perustamisajankohtana. Alun perin ajanlasku perustui Seleukos I:n hallitusvuosiin, mutta hänen poikansa ja kanssahallitsijansa Antiokhos I jatkoi ajanlaskua isänsä kuoleman jälkeen.
Seleukidien ajanlaskusta käytettiin kahta versiota:
Nämä eroavaisuudet vuoden alkukohdan määrittelyssä aiheuttavat sen, että vuosiluvut voivat vaihdella yhdellä. Elias J. Bickerman antaa seuraavan esimerkin:
Jerusalemin temppelin kunnostus Juudas Makkabin johdolla (n. 15. joulukuuta 164 eaa.) tapahtui juutalaisten ja babylonialaisten laskutavan mukaan vuonna 148, mutta hovin laskutavalla vuonna 149.
Seleukidinen ajanlasku oli käytössä 500-luvulle jaa. asti, mm. Zebedin piirtokirjoituksessa, joka on päivätty Syyriassa Gorpiaios-kuun 24. päivänä 823 (24. syyskuuta 512 jaa.)
Kai Lappalainen

Kai Uolevi Lappalainen (10. marraskuuta 1924 Oulu – 19. toukokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja lavastaja. Lappalainen työskenteli aluksi teatteriohjaajana ja -näyttelijänä, myöhemmin elokuvalavastajana ja elokuvanäyttelijänä.
Rakennusmestariperheeseen Oulussa syntynyt Kai Lappalainen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1948–1951 sekä muun muassa Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella. Hän oli Ylioppilasteatterissa lavastajana, näyttelijänä, ohjaajana ja johtokunnan jäsenenä vuosina 1946–1965. Lappalainen oli samaan aikaan lavastajana Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa 1951–1958 sekä vuodesta 1958 vapaana lavastajana ja ohjaajana vieraillen monissa teattereissa. Lavastajana Lappalainen oli muun muassa Kansallisteatterissa, Tampereen Teatterissa, Intimiteatterissa, Jyväskylän Huoneteatterissa ja Varkauden Teatterissa sekä Kansallisoopperassa. Hän oli lavastajana parissakymmenessä elokuvassa ja näyttelijänä noin kymmenessä elokuvassa.
Lappalainen ohjasi ja lavasti Ylioppilasteatterissa Mestari Patelin-näytelmän ja esitti siinä pääosaa. Lappalainen ohjasi ja esitti pääosaa myös tästä näytelmästä Suomen Televisiota varten vuonna 1963 tehdyssä kolmiosaisessa versiossa "Mestari Patelin eli sukkela asianajaja". Muita merkittäviä Lappalaisen lavastustöitä olivat islantilaisen David Stéfanssonin Kultainen portti-televisionäytelmä (1961) ja Irving Berlinin musikaali Annie mestariampuja (1957).
Kai Lappalainen oli naimisissa 1953–1960 näyttelijä Marjatta Kallion kanssa. Lappalainen kuoli 53-vuotiaana toukokuussa 1978 Helsingissä.
Lappalaisen kuolinvuonna 1978 hänestä tehtiin pronssinen patsas. Lappalainen on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
Gruppenführer

Gruppenführer oli SS:n ja SA:n käyttämä sotilasarvo. Se on myös yleisnimitys ryhmänjohtajalle.
Suomalaisten Saksan puolella ensimmäisessä maailmansodassa palvelleiden jääkärien sotilasarvojärjestelmässä arvo Gruppenführer tarkoitti ryhmänjohtajaa. 
SA käytti arvoa vuodesta 1925. SA-Gruppenführer komensi useita suuria SA-Standarte-osastoja ja arvo vastasi sen käytössä kenraalia. 
SS puolestaan käytti arvoa vuodesta 1930 alkaen. Aluksi arvo vastasi kenraalia, mutta vuonna 1934 arvo Obergruppenführer asetettiin tarkoittamaan kenraalia, ja Gruppenführer puolestaan kenraaliluutnanttia. 
Nykyinen käyttö.
Saksan armeija Bundeswehr, palokunta ja poliisi käyttävät arvoa Gruppenführer. Näiden laitosten arvona tai tehtävänkuvauksena Gruppenführer tarkoittaa yleensä alempaa esimiestä tai ryhmänjohtajaa.
Ruugit

Ruugit () olivat itägermaaninen heimo, joka asui ensimmäisellä vuosisadalla Itämeren etelärannoilla, nykyisen Puolan luoteisosissa. He olivat ilmeisesti muuttaneet sinne alun perin Norjasta, asuttaen ensiksi Rügenin saaren ja sen lähialueet. Heimon nimi on lähtöisin muinaisnorjan sanasta "rugr", joka tarkoittaa ruista, ja Norjan Rogalandin lääni on saattanut olla heimon alkukoti, josta osa muutti liikakansoituksen vuoksi etelään.
Ruugit asuivat jonkin aikaa Pommerissa, missä heidän uskotaan antaneen nimensä Rügenille. 300-luvun alkupuolella he muuttivat etelään Tisza-joen yläjuoksulle nykyisessä Unkarissa. Myöhemmin Ruugit joutuivat hunnien valloittamiksi ja osallistuivat Attilan sotaretkeen vuonna 451. Attilan kuoltua ruugit nousivat kapinaan ja perustivat oman valtakunnan nykyisen Itävallan alueelle.
Joitakin ruugien kuninkaita vuosilta 451–487 tunnetaan nimeltä:
Tämän valtakunnan kukisti ja liitti omaan kuningaskuntaansa ostrogoottien kuningas Odovakar vuonna 487. Uusien isäntiensä alaisina ruugit ottivat osaa kuningas Teoderik Suuren hyökkäykseen Italiaan vuonna 489. Italiassa ruugit muodostivat yhden ostrogoottien haaroista ja katosivat Italiasta näiden mukana.
Latinankieliset kirjailijat sekoittavat toisinaan ruugit ja rusit.
CPT-symmetria

CPT-symmetria eli varaus–pariteetti–aika-symmetria on symmetriaan liittyvä fysiikan laki, jonka mukaan jokainen luonnonlakien mukainen ilmiö on mahdollinen myös siten muunnettuna, että tapahtuman paikallinen ympäristö käännetään peilikuvakseen, kaikki ilmiöön osallistuvat hiukkaset korvataan antihiukkasillaan ja ilmiö tapahtuu ajallisesti takaperin. Kirjainyhdistelmä CPT tulee englannin kielen sanoista "Charge, Parity" ja "Time". C tarkoittaa varauskonjugointia eli hiukkasen muuntamista antihiukkasekseen, P tarkoittaa pariteetin kääntämistä eli avaruuskoordinaatistojen peilaamista origon suhteen ja T tarkoittaa ajan suunnan kääntämistä. Käytännössä CPT-symmetria tarkoittaa, että jos hiukkasen varaus vaihdetaan vastakkaismerkkiseksi, avaruuden koordinaatit muutetaan peilikuviksi ja ajan suunta muutetaan, tilanne on ulkoapäin tarkasteltuna sama kuin alkuperäinen tilanne. 
Fysiikan ajateltiin noudattavan kolmea symmetriasääntöä, C-symmetriaa, P-symmetriaa ja T-symmetriaa. C-symmetriassa hiukkaset ja antihiukkaset noudattavat samoja luonnonlakeja, P-symmetriassa luonnonlait eivät muutu peilikuvatilanteessa ja T-symmetrian mukaan systeemi palaa aiempiin tiloihin, kunnes vuonna 1956 huomattiin, ettei yksikään symmetria päde yksinään heikon vuorovaikutuksen aikaansaamissa ilmiöissä. Sen sijaan symmetria toimii, kun kaikki erilliset symmetriat yhdistetään yhdeksi. Toistaiseksi ei ole havaittu CPT-symmetrian rikkoutumista, mutta sitä vastoin CP-symmetrian rikko on havaittu.
David Ogilvy

David MacKenzie Ogilvy [ˈoʊɡəlviː] (23. kesäkuuta 1911 – 21. heinäkuuta 1999) oli brittiläinen mainosmies, josta käytettiin myös nimitystä ”mainonnan isä”. 
Ogilvy opiskeli Oxfordin yliopistossa mutta jätti opintonsa kesken. Hän aloitti uransa kaupallisella alalla myymällä AGA-liesiä hyvällä menestyksellä. Tämän jälkeen Ogilvy kirjoitti pyynnöstä liesien myymistä käsittelevän ohjekirjasen "The Theory and Practice of Selling the AGA cooker." Hän liittyi "Mather &amp; Crowther" -mainostoimiston henkilökuntaan, jossa hänen veljensä Francis jo työskenteli.
Ogilvy teki galluptutkimuksia ja harjoitti maanviljelystä, ennen kuin hän ryhtyi osaomistajaksi mainostoimistossa "Ogilvy &amp; Mather". Eläkkeelle hän jäi 1973. Suurelta osin hänen luomansa "Ogilvy Group" päätyi WPP:n omistukseen 1989.
Kaikki kunnossa

Kaikki kunnossa on 12-osainen draamasarja, jota alettiin esittää Nelosella 3. huhtikuuta 2007 alkaen. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Liisa Kuoppamäki ja Vera Kiiskinen.
Sarja kertoo perheellisen Oonan (Liisa Kuoppamäki) ja hänen sinkkuna elävän siskonsa Tean (Matleena Kuusniemi) halusta siirtyä toistensa elämään. Tea haluaisi löytää oikean miehen ja perustaa perheen. Oona taas on miehensä Ilarin (Kari-Pekka Toivonen) ja kahden lapsensa kanssa muuttanut vastikään Helsinkiin, ja Oonalla on työn alla hänen esikoisromaaninsa. Hän on myös kyllästynyt mustasukkaisesti ja typerästi käyttäytyvään mieheensä. Sarjan vakioideana on, että Tea haluaa perustaa perheen ja Oona haluaa päästä perheestään eroon.
Sarjan tunnusmusiikkina on käytetty Scandinavian Music Groupin kappaletta "Hölmö rakkaus".
Ewingin sarkooma

Ewingin sarkooma on luusyöpä, jota esiintyy pääasiassa lapsilla, nuorilla ja nuorilla aikuisilla. Se on harvinainen alle 5-vuotiailla ja yli 30-vuotiailla.
Ewingin sarkooman kuvasi ensimmäisenä yhdysvaltalainen James Ewing. Kasvain kehittyy useimmiten reisi-, sääri-, olka- tai pohjeluuhun. Tavallisia oireita ovat kipu ja turvotus. Myös kuumetta saattaa ilmetä. Sairaus on yleisempi miespuolisilla henkilöillä, ja riski on suurempi murrosiässä, jolloin luut kasvavat nopeasti.
Ewingin sarkooman on havaittu olevan epätavallinen afroamerikkalaisilla, afrikkalaisilla ja kiinalaisilla lapsilla. Vaikka kasvain ei ole yleinen, sen esiintyvyys on hieman suurempi pojilla kuin tytöillä. Sairauden syy on tuntematon, mutta jollain tapaa sen kehittyminen murrosiässä kytkeytyy kasvupyrähdykseen.
Nykyisin Ewingin sarkooman tavallisimmissa hoito-ohjelmissa käytettävät solunsalpaajat ovat vinkristiini, doksorubisiini, ifosfamidi, syklofosfamidi, etoposidi ja osin daktinomysiini. 
Ennuste.
Ewingin sarkooman ennuste on hyvin yksilöllinen ja riippuu muiden tekijöiden ohessa syövän levinneisyydestä. Leikkaushoidolla ja kemoterapialla 5-vuotiseloonjäämisennuste on noin 74 %.
Leo Burnett

Leo Burnett (21. lokakuuta 1891 – 7. kesäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen mainosmies. Alallaan hän oli historian menestyneimpiä. Tupakkaikoni Marlboro-mies () on todennäköisesti Burnettin luomuksista kuuluisin. 
Journalistisessa koulutuksessa ollut Burnett päätyi mainosalalle toimiessaan Cadillacin copywriterina Detroitissa. Tämän jälkeen hän työskenteli mainostoimistoissa ja muutti Chicagoon, jonne hän avasi oman toimistonsa 1935. Burnett pyrki luomaan tuotteelle ytimekkään imagon laajojen tuote-esittelyjen laatimisen sijaan. Ajan saatossa hänen toimistostaan kasvoi yritys nimeltä Leo Burnett Worldwide, joka on nykyisin osa ranskalaista Publicis-konsernia.
Viialan rautatieasema

Viialan rautatieasema on seisake Suomen rataverkolla Viialan taajamassa Akaassa rataosalla . Liikennepaikalla on matkustajien suojaksi tarkoitetut katokset molemmilla laitureilla. Laitureilla on myös liikenneinformaationäytöt.
Liikennepaikalla oli myös kaksi raidetta käsittävä sähköistämätön ratapiha, josta oli raideyhteys toimintansa jo lopettaneelle Viialan vaneritehtaalle. Nykyisin tehtaan yhteys päärataan on katkaistu.
Asemalla pysähtyvät Tampereen seudun lähiliikenteen M-junat sekä Helsingin seudun lähiliikenteen R-junat. Päivittäisiä junavuoroja on arkisin yhdeksän vuoroparin verran, viikonloppuisin 6–7 vuoroparia. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 2. Raiteet alittaa tunneli, jota käytetään radan toiselta laiturilta toiselle siirtymiseen.
Historiaa.
Hämeenlinnan ja Tampereen välistä rautatietä rakennettaessa Viialasta kaavailtiin alun perin Turun radan risteysasemaa, koska Viialan sijainti oli Vanajaveden läheisyyden ansiosta hyvä. Suunnitelmien muututtua risteysasema sijoitettiin kuitenkin Toijalaan ja Viialasta tuli IV luokan rautatieasema Parolan, Kuurilan ja Lempäälän tavoin. Asemarakennus valmistui lähelle Viialan kartanoa IV luokan asemarakennusten tyyppipiirustusten mukaan vuonna 1876 ja sitä laajennettiin arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan vuonna 1908. Lipunmyynti Viialan asemalla päättyi vuonna 1998 ja samana vuonna sinne rakennettiin uudet matkustajalaiturit aiempaa pohjoisemmaksi. Asemarakennus ja tavarasuoja purettiin alueen muutostöiden vuoksi seuraavana vuonna. Tavaraliikenne lopetettiin ja pistoraide lakkautetulle vaneritehtaalle katkaistiin vuonna 2004.
Tulevaisuus.
Lempäälästä Toijalaan tulevaisuudessa mahdollisesti rakennettavan kolmannen raiteen pitäisi lisätä lähijunaliikennettä Etelä-Pirkanmaan alueella.
Keskuslukitus

Keskuslukitus on autojen varuste ja osa lähes kaikkien uusien autojen sähköjärjestelmiä. Sen tehtävänä on avata ja lukita ajoneuvon ovien ja luukkujen lukot.
Historia.
Pitkään 1980-luvulle keskuslukitus oli vain kalliimmissa malleissa, joko vakiona tai lisävarusteena. Joihinkin malleihin oli mahdollista asentaa jälkikäteen tarvikesarja, tämä koostui useista johtonipuista, kytkimistä ja muista osista. Usein monen automallin erikoisvarustellut versiot sisälsivät poikkeuksetta keskuslukituksen. 1990-luvun lopulla keskuslukitus alkoi yleistyä nopeasti. Yksi yleistymisen syy oli etenkin CAN-väylän käyttöönotto autojen sähköjärjestelmissä. Koska keskuslukituksen komponentit saavat ohjauskomennot väylältä, jonka johdotus on joka tapauksessa olemassa, tarvitsee tehtaalla sen lisäksi asentaa vain kyseinen huokea alihankkijan toimittama yleismallinen vakiokomponentti.
Nykyään keskuslukitus on autoissa vakiovarusteena.
Keskuslukituksen eri muodot.
Keskuslukitusta on pääasiassa kolmea eri tyyppiä:
Johann Georg Wagler

Johann Georg Wagler (28. maaliskuuta 1800 Nürnberg, Saksa – 23. elokuuta 1832 Moosach, München, Saksan liitto) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan herpetologia.
Wagler väitteli tohtoriksi 1820. Hän oli Johann Baptist von Spixin (1781–1826) apulainen. Spixin kuoltua 1826 Wagler seurasi häntä "Ludwig-Maximilians-Universität München"in eläinmuseon johtajana. Hänen suuri työnsä oli osallistuminen Spixin Brasiliasta keräämän luonnonhistoriallisen kokoelman järjestämiseen ja tulosten julkaisemiseen. Kokoelman perusteella hän kirjoitti ja julkaisi papukaijoista teoksen "Monographia Psittacorum" vuonna 1832, missä hän nimesi siniaran ("Cyanopsitta spixii") Spixin kunniaksi. Wagler nimesi myös muita lintuja, muun muassa preerianaurulokin ("Larus pipixcan").
Wagler kuoli oman aseensa vahinkolaukaukseen ollessaan keräämässä näytteitä.
Beg for Mercy

Beg for Mercy on yhdysvaltalaisen hip hop -ryhmä G-Unitin debyyttialbumi vuodelta 2003. Menestyneen "Get Rich or Die Tryin"' -albumin jälkeen rap-artisti 50 Cent perusti oman levymerkkinsä G-Unit Recordsin. Hän teki sopimukset jo entuudestaan tuntemiensa artistien Lloyd Banksin, Young Buckin ja Tony Yayon kanssa. Yayo joutui kuitenkin vankilaan laittomasta aseiden hallussapidosta albumin nauhoituksien aikana. Tästä syystä hänen ääntään ei juurikaan albumilla kuulla. "Beg for Mercyä" myytiin 2,3 miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa ja neljä miljoonaa maailmanlaajuisesti. Albumilla esiintyy vain yksi vieraileva artisti, mikä on hip hop -albumeille hyvin harvinaista. Esiintyvä artisti on Joe.
The Best of Both Worlds (Van Halenin albumi)

The Best of Both Worlds on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin vuonna 2004 toinen kokoelma-albumi. Se ei ole jatkoa edelliselle kokoelma-albumille, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumilla on kappaleita Van Halenin kaikista muista albumeista paitsi "Van Halen III", jossa yhtyeen laulaja oli Gary Cherone. Kokoelma-albumi ylsi Billboard 200 -listalla kolmanneksi ja on myynyt Yhdysvalloissa platinaa eli yli miljoona kappaletta. Albumilla oli myös mukana kolme uutta kappaletta (”It’s About Time”, ”Up for Breakfast” ja ”Learning to See”), joista missään ei soittanut yhtyeen pitkäaikainen basisti Michael Anthony.
Albumi.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Singlet.
Billboard (Pohjois-Amerikka)
Tears Are Falling

”Tears Are Falling” on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia soittavan Kissin kappale. Se on yhtyeen vuoden 1985 albumin "Asylum" seitsemäs kappale, ja se julkaistiin albumin singlenä vuoden 1985 syyskuussa. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja ja kitaristi Paul Stanley, joka myös laulaa kappaleen. Stanley tuotti kappaleen yhdessä yhtyeen basistin ja toisen laulajan Gene Simmonsin kanssa.
Kappale sai singlejulkaisuna kohtalaisen menestyksen Pohjois-Amerikassa ja Isossa-Britanniassa. Kappaleesta tehdyn musiikkivideon ohjasi David Mallet Lontoossa vuonna 1985. Kappale löytyy myös Kissin kokoelma-albumilta "Smashes, Thrashes &amp; Hits". Singlen b-puolella on kappale ”Any Way You Slice It”, jota yhtye esitti konserttien aloituskappaleena vuosien 1985-1986 Asylum-kiertueella. 
”Tears Are Falling” on yksi harvoista kappaleista, jonka Paul Stanley on kirjoittanut kokonaan yksinään ja viimeisin, ennen kappaletta ”Loving You Without You Now”, joka julkaistiin Stanleyn sooloalbumilla "Live to Win" (2006).
Mike Conway

Mike Conway (s. 19. elokuuta 1983 Iso-Britannia) on brittiläinen kilpa-ajaja. 
Ura.
Karting ja pienet Formula-sarjat.
Mike Conway aloitti uransa kartingissa. Hän ajoi kartingia vuosina 1996–2000. Vuonna 2001 Conway ajoi Britannian Formula Ford Zeter Junior -sarjassa, jossa hän sijoittui pisteissä kuudenneksi. Vuonna 2002 Conway ajoi Britannian Formula Ford -sarjassa, tuloksena sarjan neljäs sija loppupisteissä.
Formula Renault ja F3-luokat.
Vuonna 2003 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2000 -sarjassa ja Britannian Formula Renault 2000 -talvisarjassa. Sijoitukset sarjoissa olivat neljäs ja toinen sija. Vuonna 2004 Conway ajoi Britannian Formula Renault 2.0 -sarjassa ja voitti samalla kaudella sarjan mestaruuden. Vuonna 2005 Conway ajoi Britannian F3-sarjassa, jossa hän sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hän ajoi myös arvostetussa Macaon F3-kisassa, jossa hän sijoittui neljänneksitoista. Hän ajoi myös mestareiden F3-kisassa, jossa hän sijoittui kolmanneksitoista. Kaudella 2006 Conway voitti Britannian F3-sarjan mestaruuden ja myös Macaon F3-kisan.
GP2.
Conway ajoi vuonna 2006 F3-sarjan ohella myös pari kilpailua GP2-sarjassa DPR-tallissa. Kaudeksi 2007 Conway siirtyi vakituiseksi kilpailukuljettajaksi Super Novalle. Sarjan loppupisteissä hän sijoittui neljänneksitoista saavuttaen yhden kakkossijan. Conway jatkoi uraansa kaudella 2008 Tridentillä voittaen Monacon sprinttikilpailun ja sijoittuen loppupisteissä 12:nneksi.
IndyCar.
Kaudeksi 2009 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan IndyCar-sarjaan. Indy 500 -kilpailussa 31. toukokuuta 2010 Conway törmäsi kilpailun viimeisellä kierroksella Ryan Hunter-Reayn autoon. Conwayn auto hajosi kahteen osaan, kun se törmäyksestä lensi ilmaan ja osui aitaan. Hän sai onnettomuudessa murtumia sääreensä ja selkäänsä. Conway toipui kuitenkin nopeasti ja jatkoi IndyCar-sarjassa vuonna 2011 voittaen Long Beachin kilpailun.
Formula E ja WEC-sarja.
Vuodesta 2012 lähtien Conway on ajanut Le Mans, IndyCar ja WEC-sarjoissa. Conwayn oli tarkoitus ajaa vuonna 2014 Formula E-sarjan debyyttikaudella Dragon Racingin kuljettajana, mutta hän päätti keskittyä Toyotan LMP1-projektiin FIA World Endurance Championshipissä ja Dragon valitsi hänen tilalleen Oriol Servian. Vuonna 2016 Conway sai paikan Venturi Grand Prix -tallista korvaten Jacques Villeneuven.
Conway, Kamui Kobayashi ja José María López voittivat Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 2021 Toyotalla.
Luna 13

Luna 13 () oli Neuvostoliiton 21. joulukuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta lähettämä kuuluotain. Se laskeutui pehmeästi Kuun Myrskyjen valtameren pinnalle 24. joulukuuta 1966. Suojakuorien avautumisen ja antennien nostamisen jälkeen luotain aloitti radiolähetykset neljä minuuttia laskeutumisensa jälkeen. Luotaimen lähetysten uskotaan päättyneet joulukuussa 1966 kuluessa, erään lähteen mukaan 28. joulukuuta 1966.
Laskeutumispaikka oli Myrskyjen valtameressä Krafft- ja Seleucus-kraatterien välissä. Sen koordinaatit ovat 18°52° pohjoista leveyttä, 62°03' läntistä pituutta (latitudi= 18,87°, longitudi 297,95°).
Luotaimessa oli Kuun pintaan tunkeutuvia mittareita, dynamograafi ja säteilyntiheysmittari. Työntämällä laskeutuessaan puikkoja Kuun pintaan se tutki kiihtyvyysmittareilla Kuun pinnan lujuutta. Tutkimusten mukaan lujuus muistuttaa keskitiheää Maan kamaraa, kuten märkää rantahiekkaa. Radiometri mittasi Kuun pinnan lämpötilaksi keskipäivällä 117 °C. Luotain otti myös kuvia.
Yhden panoraamakuvan lähettäminen Maan pinnalle kesti noin sata minuuttia. Maahan lähetettiin yhteensä viisi laajaa panoraamakuvaa Auringon eri korkeuskulmilla (6, 19 ja 32 astetta). Toinen luotaimen kameroista ei toiminut, mutta toisen kuvat olivat hyvälaatuisia.
Luna 13 kuului E-6M-sarjaan; se oli hieman paranneltu versio Luna 9:stä. Luotaimen massaksi ilmoitetaan 1 620 tai 1 700 kilogrammaa. Venäläislähteen mukaan Kuuhun laskeutuneen luotaimen massa oli vain 112 kilogrammaa (110–116 kg).
Maggiorejärvi

Maggiorejärvi ( tai "Lago Verbano", piemontiksi "Lagh Magior", lombardiksi "Lagh Magiô", , kirjaimellisesti ) on suuri ja syvä järvi Alppien eteläpuolella, Italian ja Sveitsin rajalla. Järven pinta-ala on 212 km², josta 167 km² on Italian puolella ja 45 km² Sveitsissä. Järven läpi virtaa Pon sivujoki Ticino. Muita järveen laskevia jokia ovat muun muassa Maggia, Tresa ja Toce.
Pitkänomainen, pohjois-eteläsuuntainen järvi on noin 66 km pitkä ja keskimäärin 3–5 km, enimmillään 10 km leveä. Järven suurin syvyys on 372 metriä ja tilavuus 37 kuutiokilometriä. Järven rannoilla on monia matkailupaikkakuntia kuten Locarno, Ascona, Brissago ja Verbania, sekä saaria kuten Borromeonsaaret ja Isole de Brissago. Järvi on pinta-alaltaan Italian toiseksi suurin.
Shy–Dragerin oireyhtymä

Shy–Dragerin oireyhtymä on harvinainen, tuntemattomasta syystä aiheutuva sairaus, joka etenevästi vaurioittaa potilaan keskushermostoa. Oireisiin kuuluvat vapina, verenpaineen lasku, liikehäiriöt, erektiohäiriöt, näköhäiriöt sekä ongelmat virtsanerityksessä, suolen toiminnassa ja puheessa. 
Shy–Dragerin oireyhtymä on parantumaton sairaus. Se johtaa kuolemaan keskimäärin noin 7–10 vuoden kuluessa oireiden alkamisesta. Tavallisimmat kuolinsyyt ovat keuhkokuume ja rytmihäiriöt.
Shy–Dragerin oireyhtymä sai nimensä Milton Shyltä ja Glenn Dragerilta, jotka ensimmäisinä kuvasivat häiriön vuonna 1960.
Luna 10

Luna 10 () oli Neuvostoliiton rakentama ja ensimmäinen onnistunut Kuuta kiertävä luotain. Kuuluotain Luna 10 laukaistiin 31. maaliskuuta 1966, ja se jarruuntui Kuun kiertoradalle 3. huhtikuuta 1966. Kiertolaisluotain toimi siellä 60 päivää. Luotain kiersi Kuuta 350 × 1 017 kilometrin korkuisella soikealla radalla, jonka kaltevuus oli 71,9° ja kiertoaika 178 minuuttia.
Neuvostoliitto ilmoitti 4. huhtikuuta, että Luna 10 oli asettunut kuuta kiertävälle radalle ja että sen tehtävänä oli valita paikka, johon ensimmäinen kuulentäjä aikanaan laskeutuu.
Tämä kiireellä koottu luotain kuului niin sanottuun E6S-sarjaan ja muistutti laiteosaltaan Luna 9 -tyyppistä laskeutumisluotainta. Luotaimen pääosasta irronneen mittausosan paino oli 245 kiloa. 
Luotaimen aikataulu oli suunniteltu niin että se päätti ensimmäisen kierroksensa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen puoluekokouksen aikaan. Se soitti sävelmää ”Kansainvälinen”.
Luotaimen tekemät havainnot.
Luotain totesi kuun magneettikentän olevan alle 1/10 000 Maan magneettikentästä. Se myös havaitsi Kuun liikkuvan Maan aurinkotuulen venyttämän magneettikentän ”pyrstössä”. Kuun pinnan säteilymittausten mukaan sen pinta muistutti basalttikiveä, ainakin graniitti oli poissuljettu vaihtoehto. Kuun pinnan vaaleiden ylänköjen ja tummien merien välillä ei havaittu eroja. Luna 10:n radanmuutoksista pääteltiin maskonien, Kuun pinnan alaisten massatihentymien olemassaolo.
Muumipeikon metsäretki

Muumipeikon metsäretki () on Harald Sonessonin kirjoittama vuonna 2001 ilmestynyt lapsille suunnattu kuvakirja.
Kirjassa Muumipeikko ja Nipsu haluavat näyttää Niiskuneidille, että pystyvät nukkumaan yön metsässä. Pikku Myy epäilee kuitenkin sen onnistumista. Vähän matkan päässä Muumin ja Nipsun kanootti törmää kiveen ja uppoaa joella. Muumi ja Nipsu pelastautuvat ja he joutuivat heittämään kaiken pois köyttä lukuun ottamatta. Sitten he kuulevat kauhistuttavan laahaavan äänen ja menevät piiloon. Se on Mörkö, joka lähestyy heitä uhkaavasti. Sitten Muumipeikko ja Nipsu säntäävät pakoon ja pelastautuvat jyrkänteeltä, johon he joutuivat köyden avulla ja Mörkö jää ylös kyräilemään. Tuon jälkeen he huomaavat luolassa pelottavat silmät ja lähtevät taas juoksemaan pakoon. He harhailevat metsässä, kohtaavat susia ja melkein jäävät kivivyöryn alle. Sitten he jäävät nukkumaan kuusen alle sateisessa metsässä. 
Aamulla he heräävät, kun Pikku Myy tulee heidän luo. Pikku Myy naureskelee, että taas se nähtiin, etteivät Muumipeikko ja Nipsu uskalla mennä edes puutarhaa kauemmas. Mutta Muumi ja Nipsu ovat huojentuneita seikkailustaan ja lähtevät aamiaiselle Muumitaloon. Myöhemmin iltapäivällä he istuvat puutarhassa miettimässä hurjaa seikkailuaan.
Luna 11

Luna 11 () oli toinen Kuuta kiertävä venäläinen luotain Luna 10:n jälkeen. Kuuluotain laukaistiin 24. elokuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta. Se asettui kiertämään Kuuta (tarkastelupaikasta/lähteestä riippuen) 27. elokuuta–28. elokuuta 1966.
Kuun kierto toteutettiin käyttäen rataa, joinka inklinaatio oli 27 astetta ja kiertoaika 178 minuuttia. Radan matalin kohta oli 1,09 ja kaukaisin 1,69 kertaa Kuun säteen (1 738 km) etäisyydellä Kuusta tai 160 km ja 1200 kilometriä pinnalta. Luotaimen akut loppuivat 1. lokakuuta 1966. Tätä ennen Luna 11 lähetti 137 radiolähetystä ja kiersi 277 kertaa Kuun.
Venäläislähde ilmoittaa luotaimen painon (AMS) olleen 1 640 kilogrammaa, yhdysvaltalaislähteen mukaan massa oli 3 616 kg.
Luotaimen televisiokamera ei toiminut, koska asennonsäätörakettiin oli mennyt jokin sirpale tukkeeksi, mutta muut laitteet toimivat hyvin.
Oho

Oho! oli Allerin kustantama suomalainen aikakauslehti. Se lopetettiin vuonna 2009.
Vielä Kansallisen mediatutkimuksen syksy 2006/kevät 2007 -tilastoissa Oholla oli 280 000 lukijaa, mutta vuoden 2008 tilastossa lehden lukijamäärä oli enää 151 000. Markkinointi &amp; Mainonta -lehti arvioi syyksi pudotukseen "juorukisan" kovenemista iltapäivälehtien viihteellistymisen myötä sekä internetiä.
Lehti julkaisi henkilöhaastatteluja tunnetuista suomalaisista ja esitteli Hollywood-tähtien elämää. Lehdessä oli myös muoti- ja tyylijuttuja sekä niin sanottuja tosielämän juttuja tavallisten ihmisten kohtaloista. Lehden linja oli naistenlehtien ja yleisaikakauslehtien välissä.
Lehden vastaava päätoimittaja oli julkaisujohtaja Eeva-Helena Jokitaipale, joka työskenteli samassa toimessa myös "7 päivää" -lehdessä. Lehden päätoimittaja oli Pia Parkkonen-Hyöppinen. Kun lehti perustettiin vuonna 2002, vastaavana päätoimittajana aloitti Timo Kiiski. Vuonna 2003 vastaavaksi päätoimittajaksi nimitettiin Mikko Sokero, joka työskenteli tehtävässä joulukuuhun 2006 asti. Sokero toimi lehden perustamisen alussa päätoimittajana.
Luna 12

Luna 12 () oli ensimmäinen onnistunut neuvostoliittolainen kuvia ottanut Kuuta kiertävä luotain lokakuussa 1966. Se laukaistiin 22. lokakuuta 1966 Baikonurin avaruuskeskuksesta ja saavutti Kuun kiertoradan 25. lokakuuta, toisen lähteen mukaan 26. lokakuuta.
Kuuluotain kuului kuuluontainten E6LF-tuotantosarjaan ja oli varustettu televisiokameralla, joka lähetti kuvia kuun pinnasta. Kuvausjärjestelmässä oli 1 100 skannausriviä ja kuvien tarkkuus oli enimmillään 15–20 metriä, jopa 5 metrin kokoisia yksittäisiä kohteita. Ensimmäiset kuvat välitettiin maahan 27. lokakuuta. Radiolähetykset Luna 12 -luotaimelta loppuivat 19. tammikuuta 1967. Kaikkiaan lähetyksiä oli 302 kertaa. Aktiivinen toiminta-aika oli 85 päivää.
Luotain kiersi Kuuta radalla, jonka inklinaatio oli 4 astetta, kiertoaika 205 minuuttia ja eksentrisyys 0,31. Radan lähin piste oli 1,08 ja kaukaisin piste 2 kertaa Kuun säteen (1 738 km) etäisyydellä Kuun keskipisteestä, tai toisen lähteen tavoin: rata oli alimmillaan 100 ja korkeimmillaan 1740 kilometriä Kuun pinnasta.
Luotaimen massa oli 1 620 kilogrammaa, toisen lähteen mukaan luotaimen ratamassa (AMS, ISL) oli 1 148 kg.
Luettelo Japanin rautatieyhtiöistä

Tämä on luettelo Japanin rautatieyhtiöistä. Kolmannen sektorin liikennöitsijät, puoliksi julkiset ja puoliksi yksityiset, on kirjoitettu kursiivilla. 
JR.
Ennen yksityistämistä Japanin valtionrautatiet (), nykyisin osa JR Groupia: 
Suuret yksityiset rautatieyhtiöt.
16 merkittävintä yksityistä rautatieyhtiötä, joista käytetään japaniksi termiä "ōte-shitetsu" ().
Keskisuuret yksityiset rautatieyhtiöt.
Kuusi keskisuurta yksityistä rautatieyhtiötä, joista käytetään japaniksi termiä "jun’ōte-shitetsu" ().
Pienet rautatieyhtiöt ja kolmannen sektorin rautatiet.
Luetteloitu pohjoisesta etelään prefektuurin mukaan.
Luna 14

Luna 14 () oli Neuvostoliiton Kuuta kiertänyt avaruusluotain, joka laukaistiin 7. huhtikuuta 1968.
Luotain muistutti Luna 12:a ja siinä oli Luna 10:n kojeita muistuttaneita laitteita. Luotain lienee liittynyt Neuvostoliiton miehitetyn, sittemmin keskeytyneen N1-kuuohjelman viestintälaitteiden testaukseen.
Amafanius

Gaius Amafanius (tai Amafinius; 100-luku eaa.?) oli yksi varhaisimpia roomalaisia kirjailijoita, joka suosi epikurolaisuutta. Hän kirjoitti useita teoksia, joita Cicero piti rakenteeltaan ja tyyliltään huonoina. Ciceron lisäksi muut antiikin aikaiset kirjailijat eivät mainitse häntä. Teoksessa "Academica" Cicero sanoo, että Amafanius käänsi kreikkalaisen atomi-käsitteen latinaksi "korpuskuleiksi" ("corpusculi"). Teoksessa "Keskusteluja Tusculumissa" Cicero sanoo, että Amafanius oli ensimmäisiä Roomassa latinaksi kirjoittaneita filosofeja. 
Michel de Montaigne viittasi esseissään Amafaniukseen samassa yhteydessä kuin Rabiriukseen, vaikkakaan hän ei mitä todennäköisimmin ollut koskaan lukenut kummankaan alkuperäisiä teoksia.
Nothing in This World

”Nothing in This World” on yhdysvaltalaisen Paris Hiltonin toinen virallinen single hänen debyyttialbumiltaan "Paris". Se julkaistiin 12. syyskuuta 2006. Se saavutti singlelistan ykkössijan muun muassa Puolassa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sen ovat sanoittaneet Sheppard Solomon ja Lukasz Gottwald, joka myös tuotti kappaleen. Single on toiminut lisäksi Hiltonin Music Television -spesiaalin "This is Paris" tunnuskappaleena. Kappaleen musiikkivideon on kuvannut Scott Speer, ja se kuvattiin Los Angelesissa.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Pariisi–Roubaix 2007

Pariisi–Roubaix 2007 -pyöräkilpailu ajettiin 15. huhtikuuta 2007 ja sen voitti australialainen Stuart O’Grady. Hän saapui yksin maalialueelle ja lopuksi maaliin, sillä seuraava sijoittui 52 sekunnin päähän voittajasta. Hänen voittonsa oli kiistaton, ja hän sai sen ensimmäisenä australialaisena kisojen historiassa. Aiempien vuosien eräs keskeinen johtohahmo Tom Boonen oli vasta kuudes ja hävisi voittajalle 55 sekuntia, mutta toiseksi sijoittuneelle Juan Antonio Flechalle vain kolme sekuntia.
Anaksilaos Larissalainen

Anaksilaos (, ensimmäinen vuosisata eaa.) oli kreikkalais-roomalainen lääkäri ja pythagoralainen filosofi. Hän oli kotoisin Larissasta.
Eusebioksen mukaan Augustus ajoi Anaksilaoksen maanpakoon Roomasta vuonna 28 eaa. magian harjoittamisen vuoksi. Anaksilaos kirjoitti mineraalien, yrttien ja muiden aineiden ja lääkkeiden "maagisista" ominaisuuksista. Plinius lainasi hänen kirjoituksiaan aiheeseen liittyen. Jotkut tutkijat uskovat, että hänen tietonsa luonnontieteistä mahdollistivat sen, että hän kykeni tekemään temppuja, joita luultiin maagisiksi.
Luna 15

Luna 15 () oli Neuvostoliiton kuuluotain, joka laukaistiin 13. heinäkuuta 1969, kolme päivää ennen USA:n Apollo 11 -kuulentoa. Luna 15 oli kuuhun laskeutuja-näytteennoutaja-tyyppiä E8-5 ja muistutti Luna 16:ta. Luotain painoi 5 700 kg. Sen kantoraketti oli Proton 8K82K ja Blok D.
Luotain oli jarruttanut Kuun kiertoradalle 17. heinäkuuta 1969. Siellä luotain suoritti radanmuutoksia ja kiersi Kuun 52 kertaa. 21. heinäkuuta 1969 kello 15.47 UTC luotain törmäsi Kuuhun Vaarojen mereen paikkaan 17° pohjoista leveyttä 60° itäistä pituutta, kun hallittu laskeutuminen ei onnistunut. Luotainta edeltäneet kolme laukaisua Luna 1969A, Luna 1969B ja Luna 1969C olivat myös epäonnistuneet.
Luna 15 yritti tuoda ensimmäiset näytteet Kuusta ennen amerikkalaisia. Vaikka luotain olisi onnistunut laskeutumisessa ja näytteidenotossa, se ei olisi ehtinyt takaisin Maahan ennen Apollo 11:n miehistöä. Törmäyshetkellä Armstrong ja Aldrin olivat jo suorittaneet ensimmäisen kuukävelyn ja olivat Kuun pinnalla valmistautumassa kuumoduulin nousuun.
Neuvostoliitto julkaisi amerikkalaisille luotaimen lentosuunnitelman varmistaakseen, että se ei törmää Apollo 11:n kanssa ja tämä oli ensimmäisiä esimerkkejä Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton avaruusyhteistyöstä.
Heikki Pulkkinen

Heikki Pulkkinen (s. 12. elokuuta 1982 Savonlinna) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän toimi joukkueen kapteenina. Pulkkinen on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös oikealla.
Pulkkinen on Savonlinnan Työväen Palloseuran kasvatti. Hän pelasi pääsarjatasolla AC Allianssissa 2002–2005 ja Myllykosken Pallossa 2006–2008. Yhteensä Pulkkinen esiintyi Veikkausliigassa 137 ottelussa ja teki niissä kuusi maalia. Allianssissa hän voitti SM-hopeaa 2004 sekä Liigacupin 2004 ja 2005. Pulkkinen edusti myös FC Viikinkejä Ykkösessä kausina 2009–2011.
Pulkkinen esiintyi Suomen jalkapallomaajoukkueessa kahdesti vuonna 2004. Hän debytoi ottelussa Bahrainia vastaan 1. joulukuuta 2004 ja toisen maaottelunsa hän pelasi kaksi päivää myöhemmin Omania vastaan. Pulkkinen edusti myös alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta seitsemän kertaa 2002–2003.
Luna 21

Luna 21 () oli Neuvostoliiton avaruusluotain, joka kuljetti miehittämättömän kuukulkijan Lunohod 2:n Kuuhun.
Tammikuussa 1973 Luna 21 jäi Kuuta kiertävälle radalle, ja laskeutui Kuuhun La Monnierin kraatteriin 25°51' pohjoista leveyttä, 30°27' itäistä pituutta Mare Serenitatisin ja Taurus-vuorten väliin. Kolmen tunnin päästä laskeutumisesta kuukulkija Lunohod 2 vieri ulos.
Se liikkui Kuun pinnalla huomattavasti pidemmän matkan kuin edeltäjänsä, mutta epäonneksi jäi ansaan kraatteriin, ja aurinkopaneelit peittyivät kuupölyllä. Näin kuukulkija Lunohod 2 sammui.
Nuoruuteni savotat

Nuoruuteni savotat on marraskuussa 1988 ensi-iltansa saanut tukkilaiselokuva, jonka on ohjannut Mikko Niskanen. 
Elokuva perustuu Kalle Päätalon romaanisarjan "Juuret Iijoen törmässä" osiin "Kunnan jauhot", "Täysi tuntiraha" ja "Nuoruuden savotat", jotka ovat omaelämäkerrallisia kuvauksia kirjailijan nuoruudesta. "Nuoruuteni savotat" on jatkoa elokuvalle "Elämän vonkamies". Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1930-luvun Taivalkoskelle. Elokuvan kantavana teemana on päähenkilön varttuminen nuorukaiseksi ja kirjailijanhaaveet. Elokuvasta on nähtävillä 4K-restauroitu versio Elonet-internetsivustolla.
Tuotanto.
Ennen Niskasen edellisen elokuvan "Elämän vonkamies" (1986) Niskanen ja National-Filmin toimitusjohtaja Jukka Mäkelä alkoivat suunnitella lisää Päätalon omaelämäkerrallisen romaanisarjan filmauksia. Kalle Päätalon roolia varten koekuvattiin kymmeniä näytelijöitä, joiden joukossa oli muun muassa Samuli Edelmann. Lopulta roolin sai 22-vuotias Ari-Kyösti Seppo. 
Elokuva kuvattiin helmi-heinäkuussa 1988 Konginkankaalla, Taivalkoskella, Kuhmoisissa ja Nokialla. Elokuvan kuvaukset alkoivat helmikuussa Niskasen metsäpalstalla Äänekosken Konginkankaalla. Niskanen oli lähettänyt pääroolia näyttelevän Sepon perehtymään savottatöihin ja paikalliseen murteeseen muutama viikko ennen kuvausten alkua. 
Elokuva ensiesitettiin Taivalkoskella 11. marraskuuta 1988, jolloin Kalle Päätalo täytti 69 vuotta. Sydänvikaa potenut Päätalo pelkäsi liikuttuvansa elokuvaa katsoessa liikaa, joten hän katsoi elokuvan videolta edellisenä iltana salaa Niskaselta.
Elokuva jäi Niskasen viimeiseksi ohjaustyöksi. Niskanen menehtyi 61-vuotiaana marraskuussa 1990 eturauhassyöpään, joka oli todettu kevättalvella 1990. Niskanen oli suunnittelut mm. elokuvaa presidentti Urho Kekkosesta sekä Päätalon romaanista "Höylin miehen syksy" (1970).
Soundtrack.
Albumin soundtrack julkaistiin vinyylilevynä, C-kasettina ja CD-levynä Finnlevy-levymerkin toimesta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pekka Siistonen, ellei toisin mainita.
Arviot.
Ari-Kyösti Seppo sai kiitosta roolisuorituksestaan.
Elokuva keräsi noin 155 000 katsojaa, hieman edellistä Päätalo-filmatisointia vähemmän. Nuoruuteni savotat oli silti vuoden 1988 ensi-iltaelokuvista kolmanneksi katsotuin, edellään vain Pekka Parikan "Pohjanmaa" ja Hannu Seikkulan "Tupla-Uuno".
Tero Karhu

Tero Karhu (s. 28. syyskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen toimittaja, urheiluselostaja ja pelaajauransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Ura.
Jalkapalloilijana.
Karhu on edustanut Veikkausliigassa FC Jokereita (kausina 2000, 2001 ja 2003), Myllykosken Palloa (2004–2007) ja lainalla FC KooTeePeetä 2007. Urallaan 119 liigaottelua pelannut Karhu päätti kaudella 2005 neljä kautta kestäneen maalittoman jakson. Yhteensä hän on tehnyt kuusi maalia Veikkausliigassa. Hyvä joukkuehengen nostattaja Karhu on monipuolinen pelaaja, joka pystyy pelaamaan topparin paikasta hyökkäävään keskikenttäpelaajaan.
Karhu on pelannut 11 ottelua Suomen futsalmaajoukkueessa.
Toimittajana.
Tero Karhu toimi jalkapalloselostajana pelaajauransa ohessa Urheilukanavalla, Canal Plussalla sekä MTV Sportilla vuoteen 2013 asti. Hänet tunnetaan innokkaasta selostustyylistään ja ärräviastaan. 
Karhu selosti Jalkapallon MM-kisojen 2014 otteluita Ylellä. Jalkapallon EM-kisoissa 2016 Karhu selosti 12 ottelua Ylen kanavilla. Vuoden 2018 syksystä lähtien hän on selostanut jalkapalloa C Morella. Vuonna 2020 Karhu aloitti Ruutu+:n Veikkausliiga-lähetysten studioisäntänä.
Karhu on toiminut toimittajana Yle TV1:n "Puoli seitsemän" -keskusteluohjelmassa sekä MTV3:n "Huomenta Suomessa".
Luna 24

Luna 24 (; luotain Е-8-5М, projekti Nro 413) oli kolmas Neuvostoliiton Kuusta näytteitä noutanut avaruusluotain, niin sanottu ”automaattinen näytteidennoutaja”. Se laukaistiin Baikonurin avaruuskeskuksesta 9. elokuuta 1976 Proton-kantoraketilla.
Se laskeutui "Vaarojen mereen" (12°45’ pohjoista leveyttä, 62°12’ läntistä pituutta; eli latitudi 12,75°, longitudi 62,2°).
Paluukapseli lähti Kuusta 19. elokuuta 1976 ja laskeutui Maahan mukanaan 170,1 grammaa kuunäytettä 22. elokuuta 1976. Laskeutumisalus osui Länsi-Siperiaan, noin 200 kilometriä Surgutista kaakkoon. Tässä luotainmallissa oli aikaisempia Luna 16- ja Luna 20-luotaimia pidempi kahden metrin syvyyteen ulottuva pora.
Iskeytymisluotain

Iskeytymisluotain on avaruusluotain, joka osuu jarruttamatta taivaankappaleen pintaan. Sitä ennen luotain lähettää mittaustietoja ja/tai kuvia planeetasta, kuusta tms., johon murskautuu iskunopeuden voimasta. Iskeytyjä lähettää yleensä tietonsa kiertoradalla olevalle kiertolaisluotaimelle, joka sitten lähettää sen edelleen.
Neuvostoliiton Luna 2 oli ensimmäinen Kuuhun osunut iskeytymisluotain. Monet epäonnistuneet laskeutumisluotaimet ovat muuttuneet iskeytymisluotaimiksi. 
1960-luvun avaruuskilvan alussa sekä Yhdysvallat että Neuvostoliitto pyrkivät lennättämään kokonaisia avaruusluotaimia päin kohdetta, Kuuta, Venusta tai Marsia. Tällöin vieraan taivaankappaleen pinnalle pääsy oli poliittinen teko, ikään kuin valtaus.
Yhdysvallat on kokeillut myös pienen taivaankappaleen tuhoamista, jolla tieteellisellä kokeella on tiettyjä yhteyksiä sotilaalliseen toimintaan.
Antonio Muñoz Molina

Antonio Muñoz Molina (s. 10. tammikuuta 1956 Úbeda, Jaénin maakunta, Espanja) on espanjalainen kirjailija.
Muñoz Molina on naimisissa kirjailija Elvira Lindon kanssa ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
Ura.
Muñoz Molina aloitti kirjallisen uransa toimittajana ja kirjoittaa edelleenkin ahkerasti useisiin sanomalehtiin, muun muassa "El Paísiin". Hän valmistui taidehistorian maisteriksi Granadan yliopistosta. Lisäksi hän on opiskellut journalistiikkaa Madridissa. Hänen esikoisromaaninsa "Beatus ille" ilmestyi vuonna 1986. 
Muñoz Molina asuu osittain Madridin Prosperidadin kaupunginosassa. Madrid on yksi hänen romaaniensa teemoista; esimerkiksi kirjojen "Madridin mysteeri" ("Los misterios de Madrid", 1992) ja "El dueño del secreto" (1994) tapahtumat sijoittuvat Madridiin. Romaani "Sefarad" (2001), jota pidetään yleisesti hänen pääteoksenaan, kuvaa erilaisissa rajatiloissa häilyviä ja marginaaliin sysättyjä ihmisiä. Nykyisin hän asuu puoliksi New Yorkissa, jossa hän on johtanut Cervantes-instituuttia. Hänen teoksensa "Las ventanas de Manhattan" (2004) on vahvasti omaelämäkerrallinen, faktaa ja fiktiota yhdistävä rakkaudenosoitus New Yorkille.
Muñoz Molinan romaanien "El invierno en Lisboa", "Beltenebros" ja "Plenilunio" pohjalta on valmistunut myös samannimiset elokuvaversiot. Pilar Mirón ohjaama "Beltenebros" palkittiin kuvauksesta, leikkauksesta ja erikoistehosteista kolmella Goyalla.
Palkinnot ja tunnustukset.
Muñoz Molina on saanut muun muassa kahdesti kirjallisuuden valtionpalkinnon ja Ranskassa parhaasta käännösromaanista jaettavan Femina-palkinnon. Espanjan suurimman kirjallisuuspalkinnon Planetan hän sai romaanistaan "El jinete polaco" (1991).
Muñoz Molina on Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen vuodesta 1995 alkaen. 
Suomennetut teokset.
Muñoz Molinan laajasta, useisiin painoksiin yltävästä ja kaikkialla maailmassa käännetystä tuotannosta on suomennettu seuraavat teokset:
David Bentley

David Michael Bentley (s. 27. elokuuta 1984 Peterborough, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti vuonna 2013 päättyneellä pelaajaurallaan Englannin Valioliigassa muun muassa Blackburn Roversia ja Tottenham Hotspuria. Hän pelasi keskikentän laidalla.
Bentley aloitti uransa Arsenalissa hyökkääjänä, pelaten yleensä keskellä. Kauden aikana hän kuitenkin löysi itsensä useimmiten keskikentältä. Edustusjoukkueessa hän debytoi tammikuussa 2003 FA Cupin 3. kierroksella Oxford Unitedia vastaan. Bentley tuli kentälle 77. minuutilla korvaten Kolo Tourén. Ensimmäisen maalinsa hän teki Englannin liigacupin ottelussa Middlesbroughia vastaan tammikuussa 2004.
Kauden 2004–2005 Bentley vietti lainasopimuksella Norwichissa, tehden 2 maalia 26:ssa ottelussa. 
Vuodesta 2005 lähtien Bentley edusti Blackburnia, kunnes siirtyi heinäkuussa 2008 Tottenham Hotspuriin. Bentley teki debyyttipelinsä Tottenhamissa 16. elokuuta 2008 vieraspelissä Middlesbroughia vastaan. Debyyttimaali syntyi 4–4-tasapelissä Arsenalia vastaan lokakuussa 2008. Maali oli yksi hienoimmista koskaan Pohjois-Lontoon derbyssä nähdyistä maaleista. Bentley potkaisi pallon 35 metristä volleystä maaliin.
Maajoukkueura.
Bentley oli Englannin alle 18-vuotiaiden maajoukkueen kapteeni. Hän on pelannut myös Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. 24. maaliskuuta 2007 Bentleystä tuli ensimmäinen englantilainen, joka teki maalin uudella Wembley Stadiumilla, kun Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkue kohtasi stadionin ensimmäisessä pelissä Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen.
Englannin A-maajoukkueessa Bentley teki debyyttinsä 8. syyskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan. Hän pelasi vuoden aikana seitsemän A-maaottelua, joissa kerran avauskokoonpanossa. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi elokuussa 2008 ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan ja syötti ottelun lopulla 2–2-tasoitusmaalin.
Sikaduo

Sikaduo oli suomalainen huumorillista eurodance-musiikkia esittänyt yhtye, joka otti huomattavasti vaikutteita ruotsalaisyhtye Rednexin tyylistä ja musiikista. Vuosina 1994–1995 vaikuttanut Sikaduo julkaisi kolme singleä ja albumin "Pekoni-business", jonka nimi viittasi yhtyeen imagoon Texasista Suomeen palanneina sikatalouden harjoittajina. Sikaduo oli tuottaja Kristian Maukosen ideoima, ja sen taiteilijanimillä esiintyvien jäsenten roolin ohuus oli osa imagoa. Irtoviiksin ja aurinkolasein sonnustautuneen kaksikon on arveltu olleen aiemman Rapatin jäseniä.
Sikaduon laulajat olivat Adam ja Joshua Virtanen, joiden kerrottiin singlen "Kourin, kourin" kansitekstissä olevan identtiset kaksoset. Yhtyeeseen kuuluivat myös viulisti Franklin Kaustinen, banjisti George Kuhmo ja puimureita hoitanut Billy Nieminen sekä tanssijat Miss Oklahoma &amp; Miss Texas.
Lämpökilpi

Lämpökilpi on avaruusluotainta, satelliitin paluukapselia, avaruusalusta tai ohjuksen kärkeä kaasukehään syöksyn aikana suojaava kuori. Esimerkiksi Maan ilmakehään palaava miehitetty avaruusalus kuumenee ulkopinnaltaan, koska se syöksyy Maan ilmakehään niin kovalla vauhdilla, että ilmakehän harvojen yläosienkin aiheuttama kitka riittää kuumentamaan aluksen ulkopinnan tuhansiin asteisiin. Lämpökilven materiaalit ovat muun muassa keraamisia tai hiilikuitupohjaisia. Ensimmäinen amerikkalainen lämpökilpi oli USA:n Discoverer 1 -vakoilusatelliitissa 1959 ja varhainen venäläinen Neuvostoliiton Vostok-aluksessa 1960-luvun alussa. Avaruussukkula Columbia tuhoutui vuonna 2003 sen lämpökilven pettäessä.
NASA on heinäkuussa 2012 testannut onnistuneesti kaasutäytteistä lämpökilpeä IRVE-3:a (Inflatable Reentry Vehicle Experiment).