Beninin viestintä

Beninin viestintää kuvataan sitä tarkkailevien raporteissa eläväksi. Mutta köyhyys, huono infrastruktuuri ja pieni mainosmarkkina aiheuttavat heikon kattavuuden uutispeitolle ja riittämättömän sanomalehtien jakelun erityisesti maaseudulla.
Viestintävälineet.
Lehdet.
Beninissä ilmestyy kuusi sanomalehteä. "La Nation" on valtion omistama, ja yksityisiä sanomalehtiä ovat "Le Matinal", "Fraternite", "Le Republicain", "L'Aurore" ja "L'Evenement Preci". Sanomalehdet ovat ranskankielisiä.
Lukutaitoisuus oli Beninissä vuonna 2018 38.4 prosenttia. Ranskaa puhuu noin neljä miljoonaa beniniläistä eli noin 35 prosenttia väestöstä.
Radio ja televisio.
Valtion yleisradion televisio "Television Nationale", jota hoitaa ORTB (Office de Radiodiffusion et de Television du Benin), esittää laaja-alaista ohjelmaa. Kaupallisia kanavia ovat "Golfe TV", "La Chaine 2" (LC2), sekä "Canal 3".
Informaation päälähde on erityisesti maaseudulla radio. Radio on suosittu paikallisten kielten takia. Erityisen suosittuja ovat ohjelmat, joihin voi soittaa puhelimella. 
Yleisradio ORTB:n radioasemia ovat "Radio Nationale", "Radio Parakou" ja Cotonoussa "Atlantic". Yksityisiä radioasemia ovat "CAPP FM" Cotonoussa, "Golfe" FM sekä katolinen radioasema "Radio Immaculee Conception". Kansainvälisiä FM-asemia ovat Cotonoussa esimerkiksi "BBC World Service", "Radio France Internationale" ja Gabonn "Africa No1".
Beniniläinen uutistoimisto on "Agence Benin-Presse", ABP.
Internet.
Benin oli eräs Länsi-Afrikan ensimmäisiä maita, joka liittyi internetiin. Internetin käyttäjämäärien kasvu on ollut seuraava:
Vuonna 2017 Facebookin tilaajia oli 920 000.
Beninin afrikkalaiskielistä julkaistaan jorubankielistä ja foninkielistä Wikipediaa. Wikimedian tietojärjestelmiä edistää Beninissä kesällä 2018 perustettu organisaatio Wikimédiens du Bénin.
Viestinnän vapaus.
Freedom Housen yleisarvio sananvapauden toteutumisesta Beninissä on ”osittain vapaa” . Se luonnehtii Beninin lehdistöä moniarvoiseksi mutta usein poliitikkojen rahoittamaksi, eikä se ole aidosti vapaa. Lehdet julkaisevat artikkeleita ”jotka ovat hyvin kriittisiä sekä hallitusta että opposition puoluejohtajia kohtan." 
Toimittajia vastaan on sovellettu ankaria kunnianloukkauslakeja, mutta perustuslaki takaa median vapauden. Viranomaiset ovat rankaisseet sanomalehteä sellaisen aineiston julkaisemisesta, jonka on arveltu olevan liian hyökkäävää valtionjohtoa kohtaan.
MFA:n mukaan vapaa ilmaisu ja mediavapaus kehittyvät jatkuvasti Beninissä huolimatta aikaisemmin esiintyneistä oikeuksien tukahduttamisesta ja loukkauksista. Nykyisin pääongelmat ovat ammattillisen tason heikkous, heikko johtamishallinta ja koulutus sekä logistisen kapasiteetin vähäisyys. Myös valtio vaikuttaa ja ohjaa mediaa paljon, erityisesti valtion omistamassa mediassa.
Mediaa sääntelee perustuslain määräämä korkea viestintäviranomainen (HAAC), jota pääasiassa ohjaa hallitus. Itsesääntelyelin on mediaeettisyyden tarkkailuun tarkoitettu (ODEM), ja lisäksi on lukuisia ammatillisia järjestöjä, kuten median tekijöiden ammattijärjestö (UPMB), kansallinen median harjoittajien liitto (SYNAPRMEB), mediatyöntekijöiden liitto (Syntra-Médias) ja Synprop-Bénin.
Freedom Housen mukaan vuonna 2016:
Vaikka Beninin media on yleisesti vapaa ja moninainen, median ja journalismin vapaata kehitystä hidastaa toimittajien heikko asema, sekä suora ja epäsuora sensuuri, jota valtio ja HAAC pääasiassa harjoittavat, sekä itsesensuurin asenteet ja sävyt.
Beninissä hyväksyttiin kesällä 2018 sosiaalisen median vero, mutta vastustuksen takia siitä luovuttiin.
Freedom House arvioi vuonna 2019, että vaikka Beninin perustuslaki takaa lehdistön vapauden ja painetussa mediassa on mielipiteen moninaisuutta, useimmat mediayhtiöt saavat suoraa taloudellista tukea poliitikoilta, ja harva julkaisu on aidosti poliittisesti itsenäinen.
Valtion viestintäviranomainen keskeytti vuonna 2018 maan laajalevikkisimpiin kuuluvan sanomalehden jakelun, koska se julkaisi presidenttiä arvostelevia artikkeleita. Digitaalisen median laki sallii, että valtio voi tuomita ja vangita toimittajia valheellisen sisällön tai ihmisten kiusaamisen takia. Toimenpidettä on käytetty toistuvasti toimittajien ja bloggareiden rankaisemiseen. Beninissä suljettiin internet jälleen vuoden 2019 vaalipäivänä.
Historiaa.
Joukkoviestintä tuli hitaasti Dahomeyhin, toisin kuin englanninkielisiin siirtomaihin. Ensimmäiset sanomalehdet olivat virallisia lehtiä, joita siirtomaahallinto ja paluumuuttajat julkaisivat pääkaupungissa Porto-Novossa. 1930-1940-luvulla perustettiin useita riippumattomia sanomalehtiä, mutta niitä myös kiellettiin myöhemmin toimittajien kolonialismin vastaisuuden takia. Katolinen kirkko, joka oli ollut maassa 1800-luvulta lähtien, perusti 1946 aikakauslehden "La Croixin", joka ilmestyy edelleen.
Itsenäistymisen jälkeen esiintyi useita valtion kustantamia sanoma- ja aikakauslehtiä, kuten "Daho Express". Ne olivat informaatioministeriön alaisia. Vuosina 1960–1972 ilmestyi vain muutamia riippumattomia aikakauslehtiä. Sähköinen viestintä tuli maahan, kun Radio Cotonou perustettiin vuonna 1953. Beninin itsenäistyttyä se nimettiin Radio Dahomeyksi ja yhdistettiin perustettuun yleisradioyhtiö ORTB:hen.
Laajat radiolähetykset alkoivat useilla afrikkalaiskielillä 1970-luvulla nimellä La Voix de la Révolution ('vallankumouksen ääni'). Valtio perusti alueellisen radioaseman Parakouhun. Vuonna 1978 perustettiin televisio, joka levisi maahan hitaasti. Sosialistisella ajalla (1972–1989) valtion propaganda ja kasvatukselliset ohjelmat hallitsivat useimpia ohjelmia.
Vuonna 1990 säädetty perustuslaki takasi ilmaisun vapauden ja suojelun sekä lehdistön vapauden. Vapautuminen aikaan uusia riippumattomia sanomalehtiä, ja myöhemmin perustettiin uusia radioasemia maaseudulle. Mediatuotanto oli vapaampaa ja runsaampaa, ja varsinkin vaalien aikaan viestintä lisääntyi.
Vuonna 1997 säädetyn viestintälain ansiosta voitiin perustaa itsenäisiä radio- ja televisioasemia. Luvat myöntää HAAC (Haute Autorité de l’Audiovisuel et de la Communication), ja median laajeneminen on kasvattanut avoimuutta varsinkin poliittisissa väittelyissä. Viestintälaki vuodelta 2015 tarjosi toimittajille jonkin verran enemmän toimintavapauksia. Journalismin ja mediatuotannon kenttä kasvaa, samoin elävä elokuvateollisuus ja videotuotanto sekä myös useat erikokoiset kaupalliset mediatuotantoyhtiöt.
Median laajenemisesta huolimatta radio on Beninissä edelleen tärkein joukkoviestintäväline. Radio tavoittaa enemmän ihmisiä, ja radiolaitteita on helposti saatavilla. Radio-ohjelmia kuunnellaan yhä enemmän myös älypuhelimista. Beninissä on noin 80 eri puolilla maata toimivaa radioasemaa, ja ohjelmatoiminta on vilkasta varsinkin Cotonoussa ja Parakoussa.