tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alan Shugart

Alan Field Shugart (27. syyskuuta 1930 Los Angeles, Kalifornia – 12. joulukuuta 2006 Monterey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen insinööri ja liikemies. Hän oli yksi merkittävistä tietokoneiden kiintolevyjärjestelmien kehittäjistä.
Ura.
Shugart opiskeli teknillistä fysiikkaa University of Redlandsissä ja valmistui 1951. Hän aloitti kenttäinsinöörinä IBM:n palveluksessa niin ikään 1951 ja eteni pian johtotehtäviin. Hän oli mukana kehittämässä tietokoneiden levymuisteja. Tuotekehityksen merkkipaaluja oli ensimmäinen kiintolevy, vuonna 1956 esitelty IBM 305 RAMAC. Shugart jätti IBM:n 1969 ja siirtyi Memorexille. Vuonna 1972 Shugart perusti oman yrityksen, tietokoneiden oheislaitteita kehittävän ja valmistavan Shugart Associatesin. Hän johti 8-tuumaisen levykkeen eli lerpun kehitystyötä, mutta erosi yrityksestä jo 1974.
Vuonna 1979 Alan Shugart perusti Finis Connerin kanssa Seagate Technology -yrityksen, joka kehitti kiintolevyjä henkilökohtaisiin tietokoneisiin. Yritys toi markkinoille 5¼-tuumaisen kiintolevyn, jonka kapasiteetti oli viisi megatavua. Seagate kasvoi yhdeksi maailman johtavista kiintolevyjen valmistajista.
Näkinpuisto

Näkinpuisto on Helsingin Sörnäisiin, nykyiselle Vilhonvuoren osa-alueelle 1980- ja 1990-luvulla rakennettu kerrostaloalue. Se nousi purettujen Wärtsilän teollisuuslaitosten paikalle. Hakaniemen torilta koilliseen sijaitseva Näkinpuisto rajautuu luoteessa Hämeentiehen, koillisessa Haapaniemenkatuun, kaakossa Sörnäisten rantatiehen ja lounaassa Näkinkujaan.
Suunnitteluvaiheessa Merihaka II -työnimellä tunnetun alueen rakentamisen piti alkaa jo vuonna 1976, mutta kaavoitusriitojen, tehdasrakennusten suojelupyrkimysten ja valitusten vuoksi kaava valmistui vasta 1981 ja ensimmäinen talo 1983. Alueen ensimmäisestä korttelista käydyn suunnittelukilpailun voitti arkkitehtitoimisto Gullichsen-Kairamo-Vormala, kilpailun toisesta korttelista arkkitehdit Matti K. Mäkinen, Erkki Forsman ja Mauri Tommila. Kolmas kortteli annettiin Eero Valjakan suunniteltavaksi. Alueen rakensi valtaosin Rakennuskunta Haka, joka oli tehnyt myös viereisen Merihaan. Suomen 1990-luvun alun lama kaatoi Hakan, ja Skanska teki valmiiksi kesken jääneen Näkinkuja 6:n vuokratalon. Viimeinen alueen tonteista, Näkinkuja 8, myytiin Alfred A. Palmbergille, joka rakensi sille omistusasuntoja. Valmiiksi alue saatiin 1996. 
Valtiokonttorille rakennettiin Näkinpuiston eteläkulmaan toimitalo Sörnäisten rantatien varrelle. Rakennuksen eteläpuolelle rakennettiin jalankulun ja pyöräilyn pitkä Näkinsilta, joka johtaa Sörnäisten rantatien yli Merihakaan. Vuosien 2022–2023 aikana Näkinsilta korvataan uudella.
Gullichsen-Kairamo-Vormalan alkuperäisessä suunnitelmassa joitakin teollisuusrakennuksia ja savupiippu olisi säilytetty, mutta lopulta niistä säilyi vain Haapaniemenkadun ja Sörnäisten rantatien kulman rakennus, joka muutettiin toimistotiloiksi. Ne eivät menneet kaupaksi ja taloon muutti rakennusliike Haka.
Historiaa.
Alueen vanhimmat teollisuusrakennukset oli rakennuttanut 1860-luvulla Oskar Osberg ja August Baden Hämeentien eli silloisen Itäisen Viertotien varrelle. 1880-luvulla teollisuusalueella alkoi toimia Osbergin ja Baden konepajasta ja Siltarakennus Oy:stä syntynyt Kone- ja Siltarakennus Oy, joka liitettiin 1930-luvulla Wärtsilään. Jo 1940-luvun taitteessa aluetta kaavailtiin asuinkäyttöön arkkitehti Dag Englundin toteutumattoman suunnitelman mukaisesti. Kun Wärtsilä siirtyi alueelta muualle, alueen omistajaksi tuli Rakennuskunta Haka vuonna 1974.
Tunnettuja asukkaita.
Presidentti Tarja Halonen ja hänen puolisonsa Pentti Arajärvi ovat asuneet Näkinpuistossa vuodesta 2012 lähtien.
Finis Conner

Finis Conner on yhdysvaltalainen liikemies ja tietokoneiden kiintolevyjen kehittäjä.
Ura.
Conner perusti 1970-luvun alussa Alan Shugartin kanssa tietokoneiden oheislaitteita kehittävän ja valmistavan Shugart Associatesin, jonka merkittävin saavutus oli kahdeksantuumainen levyke. Vuonna 1979 Shugart ja Conner perustivat Seagate Technology -yrityksen, joka kehitti kiintolevyjä pc-tietokoneisiin. Yritys toi markkinoille 5¼-tuumaisen kiintolevyn, jonka kapasiteetti oli viisi megatavua. Seagatesta kasvoi maailman johtava kiintolevyjen valmistaja.
Vuonna 1986 Conner perusti Conner Peripherals -yrityksen, joka kehitti 3½- ja 2½-tuumaiset kiintolevyt pc-tietokoneisiin. 1990-luvulla Seagate osti Conner Peripheralsin. 2010-luvulla Conner työskenteli johtotehtävissä Milleniatassa, joka on Utahissa toimiva optisia tallennusjärjestelmiä kehittävä yritys.
Tame Impalan diskografia

Tame Impala on australialainen psykedeelinen rock -yhtye, joka on julkaissut neljä studioalbumia, kaksi livealbumia, kolme EP-levyä ja 13 singleä.
Long Tall Sally (EP)

Long Tall Sally on 19. kesäkuuta 1964 julkaistu brittiläisen The Beatles -yhtyeen viides Britanniassa ilmestynyt EP-levy. Se on ensimmäinen, joka sisältää pelkästään ennenjulkaisematonta materiaalia. EP:llä on kappaleet ”Long Tall Sally”, ”I Call Your Name”, ”Slow Down” ja ”Matchbox”. Niistä ainoastaan ”I Call Your Name” on yhtyeen itse kirjoittama, muut ovat lainakappaleita.
"Long Tall Sally" nousi Britannian EP-listalle 4. heinäkuuta 1964 ja oli seitsemän viikkoa kärjessä. Singlelistalla se ylsi 11:nneksi. Sitä oli vuoden 1965 alkuun mennessä myyty yli 250 000 kappaletta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Leveäevämolli

Leveäevämolli ("Poecilia latipinna") on hammaskarppien (Poeciliidae) heimoon kuuluva subtrooppisissa vesissä elävä kalalaji. Kalan tieteellinen lajinimi "latipinna" tulee latinan kielen sanoista "latus", joka merkitsee leveää tai laajaa ja "pinna", joka merkitsee evää.
Luonnossa leveäevämollit ovat väriltään hopeanhohtoisen vihreitä, mutta akvaarioissa pidettävät kannat ovat usein mustia. Lajin suu on ylöspäin suuntautunut. Huomattavin ominaisuus on urosten suuri purjemainen selkäevä. Leveäevämollin pituus on luonnossa tavallisesti 3,4 senttimetrin luokkaa. Naaraiden maksimipituus on 10 ja urosten 15 senttimetriä. Akvaario-olosuhteissa laji kasvaa tavallisesti 10 senttimetrin mittaiseksi.
Leveäevämollia tavataan Yhdysvalloissa alueella Pohjois-Carolinasta Teksasiin ja Jukatanin niemimaalle Meksikossa. Sitä tavataan myös vieraslajina useilla alueilla, kuten Kaliforniassa, jossa se on verottanut aavikkokillin ("Cyprinodon macularius") populaatioiden kokoa. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen LC.
Luonnossa leveäevämolli saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 6,7 senttimetrin mittaisena, mutta tämä voi vaihdella 5 ja 9,5 senttimetrin välillä. Leveäevämollin peräevä on kehittynyt sauvamaiseksi eväsiittimeksi, ja siittiöt siirtyvät parittelussa sitä pitkin. Naaras synnyttää noin 28 päivän kantoajan jälkeen 10–100 poikasta. Luonnossa leveäevämollit elävät enimmäkseen murtovesissä, joten niiden akvaarion veteen voi lisätä hiukan suolaa. Tämä voi auttaa sieni-infektioiden torjumisessa.
Markus Markkola

Markus Markkola (s. 30. marraskuuta 1995 Espoo) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän edustaa salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä ja hänen numero on 88. Markkola on aloittanut salibandyn Kirkkojärven loiskeessa. Markkola siirtyi Westend Indiansiin ja pelasi siellä vuoteen 2015. Sen jälkeen hän siirtyi Esport Oilersiin ja on pelannut siellä siitä saakka. Markkola on pelannut 21 ottelua kansainvälisellä tasolla. Markkola on 178 cm pitkä.
Thomas Gilbert

Thomas Gilbert oli englantilainen merikapteeni. Hänen mukaansa on nimetty Tyynellämerellä sijaitsevat Gilbertsaaret ja Kiribatin valtio, sillä nimi Kiribati tulee nimen Gilbert monikkomuodon ääntämyksestä paikallisella gilbertin kielellä.
Gilbert oli vuosina 1787–1789 "Charlotte"-laivan kapteenina laivastossa, joka kuljetti ensimmäiset karkotusvangit Australiaan. Ollessaan paluumatkalla Australiasta Kiinaan vuonna 1788 Gilbert ja hänen kanssaan purjehtinut "Scarborough"-laivan kapteeni John Marshall löysivät ja kartoittivat useita eurooppalaisille entuudestaan tuntemattomia saaria, muun muassa Aranukan, Kurian, Abaiangin ja Tarawan. Venäläinen tutkimusmatkailija Adam Johann von Krusenstern nimesi 1820-luvulla koko saariryhmän Gilbertsaariksi Gilbertin mukaan. Marshallin mukaan nimettiin puolestaan Marshallinsaaret.
Pakopeli

Pakopeli on videopelien lajityyppi, joka on vastaava kuin tosielämän pakohuonepeli. Lajityyppi on seikkailupelien alalaji, jossa on vastaava esineiden kerääminen ja käyttö kiinnostavilla tavoilla. 
Lajityypin pelit ovat usein pienellä budjetilla tehtyjä ja vähäisellä juonella tai tarinalla.
Lajityypin pelit eivät ole teknisesti monimutkaisia ja usein tehty Adobe Flashillä, mutta niitä on paljon: eräs henkilö on tehnyt yli 100 lajityypin peliä. Lajityypin peleissä on hyvin yksityiskohtainen ja spesifinen ratkaisu, mutta rajattuja pienemmälle alueelle kuin peleissä kuten "Myst". 
Merkittävä osa lajityypin peleistä on peräisin Japanista.
M. Karunanidhi

Muthuvel Karunanidhi (; 3. kesäkuuta 1924 – 7. elokuuta 2018) oli intialainen elokuvakäsikirjoittaja ja poliitikko, joka toimi Tamil Nadun pääministerinä viisi kautta vuosina 1969–1971, 1971–1976, 1989–1991, 1996–2001 ja 2006–2011.
Karunanidhi syntyi vuonna 1924 Thirukkuvalain kylässä nykyisessä Tamil Nadun osavaltiossa. Hän lopetti koulunkäynnin 14-vuotiaana ajaakseen Etelä-Intian tamiliväestön asiaa. Häntä innoitti itsekunnioitusliike, joka ajoi alhaiskastisten oikeuksia. Hän otti myös kantaa alueensa kielipolitiikkaan vastustaen hindin leviämistä. Koulunsa keskeyttäessään hän siirtyi elokuvakäsikirjoittajaksi Kollywoodiin.
Tamilinationalistista politiikkaa edistäessään hän perusti nuoriso- ja opiskelijajärjestöjä sekä Murasoli-lehden. Murasolista tuli myöhemmin Dravida Munnetra Kazhagam (DMK) -puolueen äänenkannattaja. Yhdessä C. N. Annadurain kanssa hän osallistui DMK:n perustamiseen vuonna 1949. Puolueen voitettua Tamil Nadun osavaltiovaalit vuonna 1967 Annaduraista tuli osavaltion pääministeri. Annadurain kuoltua kahden vuoden kuluttua voitostaan, Karunanidhi peri hänen paikkansa puolueen puheenjohtajana ja Tamil Nadun pääministerinä. Pääministeriksi päästyään Karunanidhi perusti komission selvittämään osavaltion alhaiskastisten asemaa ja nosti niiden kiintiöpaikkojen määrää. Viimeisellä pääministerikaudellaan vuonna 2009 hän muutti koulutuksen ilmaiseksi alhaiskastisille. 
Karunanidhi aiheutti kohua vuonna 2007 väittämällä, että Rama on fiktiivinen hahmo ja alkoholisti. Aikaisemmin vuonna 2002 hän oli väittänyt, että hindu tarkoittaa varasta. Hän sai osakseen myös kritiikkiä nepotismista, jonka katsottiin edistäneen hänen poikansa M. K. Stalinin ja tyttärensä Kanimozhin poliittista uraa.
Rakennuksen käyttöikätavoite

Rakennuksen käyttöikätavoite on lähtökohta rakennuksen eri osien ja järjestelmien huoltotarpeelle. Käyttöikätavoitteiden määrittely edellytetään Suomen rakentamismääräyskokoelmassa A4 (Rakennuksen käyttö- ja huolto-ohje, määräykset ja ohjeet). 
Käyttöikä tarkoittaa rakentamismääräyskokoelmassa käyttöönoton jälkeistä aikaa, jona rakenteen tai rakennusosan kaikki toimivuusvaatimukset täyttyvät, kun kohdetta hoidetaan, huolletaan ja kunnossapidetään suunnitelmallisesti ja ohjeiden mukaan. 
Suunniteltu käyttöikä (tai suunnittelukäyttöikä) tarkoittaa rakennushankkeeseen ryhtyvän, rakennuttajan tai suunnittelijan määrittämää käyttöikävaatimusta. 
Rakennuksen koko elinkaaren kustannuksiin vaikuttavat asetetut käyttöikätavoitteet ja kunnossapitojaksot. Käyttöikätavoitteiden asettaminen tulee tarkemmaksi, jos samalla asetetaan tavoitteita kunnossapitojaksoille.
Rakentamismääräyskokoelmassa ei aseteta minkäänlaisia vaatimuksia käyttöikätavoitteiden suuruudesta.
Rakennuksen huoltokirjan huolto-ja kunnossapitotoimilla pyritään varmistamaan, että valittuihin käyttöikätavoitteisiin päästään.
Käsitteitä.
Käyttöikäsuunnittelun ja toimivuusajattelun käsitteitä ovat:
Luokittelu.
Käyttöiän luokittelussa on seuraavia tekijöitä:
Rakennuksen osien ja laitteiden käyttöikä.
Muoviset viemäriputket.
1960- ja 1970-luvuilla rakennettujen PVC-viemäriputkien käyttöikä on noin 40 vuotta. 1980-luvun viemäreille kannattaa varata kuntotutkimus, jotta saadaan selville niiden kunto ja mahdollinen remontin tai huollon tarve. 1990-luvulla taas muoviviemäreitä alettiin valmistaa PP-muovista, joka on laadukkaampi materiaali kuin PVC. Nykyisten putkien käyttöikäennuste on noin 50 vuotta, mutta todellista käyttöikää ei kuitenkaan vielä tiedetä varmasti, koska nykyisenmallisia muoviputkia on asennettu vasta vähän aikaa.
Putkien käyttöikään vaikuttavat lisäksi putkiston kunnossapito ja käyttö. Usein ongelmia syntyy myös asennusvirheistä.
Betonirakenteet.
Betoninormit uudistuivat vuonna 2005. Normissa edellytetään betonirakenteilta käyttöikämitoitus. Betonirakenteet on suunniteltava ja valmistettava 50–200 vuoden käyttöiälle. Piirustuksiin on merkittävä betonirakenteiden rasitusluokat sekä suunnittelukäyttöikä. Suunnittelukäyttöikä kertoo, kuinka kauan rakenteen kyseisessä ympäristössä tulee kestää.
Romanian senaatti

Romanian senaatti () on Romanian parlamentin ylähuone. Se muodostuu 136 jäsenestä, ja joita johtaa senaatin presidentti ("Președintele Senatului"). 
Historia.
Vuoden 1866 perustuslain mukaan senaattin kuului niin elinikäisiä kuin vaaleilla valittuja edustajia. Äänioikeus oli sidoksissa kansalaisen tulotasoon. Vaaleilla valittujen senaattorien kausi kesti kahdeksan vuotta ja jokaisesta vaalipiiristä valittiin kaksi senaattoria. Vaaleissa puolet senaattoreista vaihtui. 
Kun Romanian edustajainhuone perustettiin, vuoden 1923 perustuslaki lyhensi vaaleilla valittujen senaattorien kauden neljään vuoteen. Senaattoreiksi, joita ei valittu vaaleilla, nimettiin uskonnollisia johtajia, professoreita ja muiden alojen (kuten kaupan, teollisuuden ja maatalouden) asiantuntijoita.
Vuonna 1938 perustuslakia muutettiin jälleen ja nyt kuninkaalla oli oikeus nimittää senaattoreita. Jo tätä ennen mm. kuningashuoneen jäseniä oli nimitetty senaattiin.
Vuonna 1946 senaatti lakkautettiin Neuvostoliiton painostuksesta ja parlamentista muuttui yksikamariseksi. Senaatti palautettiin Romanian vallankumouksen jälkeen vuonna 1990.
Senaatti nykyisin.
Nykyisin senaattorit valitaan neljän vuoden välein. Perustuslaki ei määrittele senaattorien määrää. Senaatti voi pitää yhteisiä istuntoja alahuoneen kanssa, mikäli siihen on aihetta painavan syyn vuoksi.
Romanian perustuslakituomioistuimen 22. tammikuussa tekemän päätöksen mukaan Teodor Meleșcanun nimittäminen senaatin presidentiksi ei ollut perustuslain mukainen ja tämä joutui eroamaan.
Dainis Turlais

Dainis Turlais (s. 24. marraskuuta 1950) on latvialainen poliitikko, joka toimi Riian pormestarina alle kuukauden vuonna 2019. Hänet valittiin pormestariksi 30. toukokuuta, mutta hän joutui eroamaan epäluottamuslauseen vuoksi kesäkuun 20. päivä. Aikaisemmin hän oli toiminut maansa puolustusvoimien komentajana vuosina 1992–1994. Vuosina 1995–1997 hän toimi maansa sisäministerinä, mutta joutui eroamaan kahdeksan lapsen hengen vaatineen onnettomuuden vuoksi.
Sheila Jackson Lee

Sheila Jackson Lee (12. tammikuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat – 19. heinäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän edusti Texasin 18. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Vaalipiiriin kuuluu suurin osa Houstonin keskustasta.
The Garden’s Tale

The Garden’s Tale on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin vuonna 2007 toisena singlenä albumilta "Rock the Rebel / Metal the Devil".
Kappaleen kirjoitti Volbeatin laulaja Michael Poulsen ja se on osittain esitetty tanskan kielellä. Kappaleella vierailee tanskalaisen The Corridors of Power -yhtyeen laulaja Johan Olsen. Kappaleen musiikkivideon ensiesitys oli 5. helmikuuta 2007 MTV Denmark-televisiokanavalla.
Yrjö Haahti

Yrjö Aarre Haahti (20. tammikuuta 1902 Virrat – 2. marraskuuta 1975) oli suomalainen everstiluutnantti ja sotahistorian opettaja. 
Yrjö Haahden vanhemmat olivat rovasti Hannu Haahti, vuoteen 1906 Hahnsson ja Lovisa Gabriela Geitlin. Hänen sisaruksiaan olivat tuberkuloosiopin professori Hannu Haahti, sairaanhoitaja ja henkilökohtaisen sosiaalityön kehittäjä Helvi Boothe, kirjailija Elli Kaarlehto ja everstiluutnantti Usko Haahti.
Yrjö Haahti kävi Kadettikoulun 1920–1922 ja Sotakorkeakoulun 1927–1929. Hän palveli ennen sotia Viipurin rykmentissä nuorempana upseerina ja oli Helsingin kadettipiirin ensimmäinen puheenjohtaja vuodesta 1930 alkaen. Hän oli Kadettikoulun sotalaitosopin tuntiopettajana 1930, Taistelukoulun majurikurssi 1:n sotahistorian opettajana 1931, Kadettikoulun sotahistorian opettajana 1932–1937, Suojeluskuntain Päällystökoulun aktiiviupseerikurssien sotahistorian opettajana 1933–1935 sekä Sotakorkeakoulun sotahistorian opettajana 1937–1938. Talvisodan aikana hän oli muun muassa 3. divisioonan esikuntapäällikkönä ja jatkosodassa 18. divisioonan esikuntapäällikkönä ja vuonna 1944 virolaisista vapaaehtoisista muodostetun upseerikurssin johtajana.
Julkaisuja.
Nimellä "Y. Haahti":
Nimellä "Y. A. Haahti":
Pra di Tori

Pra di Tori on laskettelurinne Skiarea Carezzan talviurheilukeskuksessa San Giovanni di Fassassa Italiassa.
Pra di Tori -rinteessä järjestetään lumilautailun maailmancupin parisuurpujottelu- ja paripujottelukilpailuja.
Historia (kaunokirjallisuus)

Historia ("history") oli varhaismodernissa englannissa käytetty kaunokirjallisuuden genremääritelmä. Sillä kuvattiin sellaista proosamuotoista fiktiota, joka sijoittui menneeseen aikaan ja joka väitti kuvaavansa tarkasti ja luotettavasti todellisia tapahtumia.
Historia ymmärrettiin romaanista erilliseksi lajityypiksi, sillä romaanilla tarkoitettiin lähinnä aikalaisyleisölle tuttuun aikaan ja paikkaan sijoittuvaa realistista proosaa. Teoksen pituudella ei ollut väliä, eli novellimittainenkin teksti saattoi olla ”romaani”. Romaanista ja historiasta erillinen lajityyppi oli vielä romanssi, joka historian tavoin sijoittui menneisyyteen, mutta oli avoimen fantastinen ja seikkailullinen kertomus rakkaudesta ja sankarillisista urotöistä.
Siinä missä romanssigenre palautui keskiajan ritariromantiikkaan, kaunokirjallinen historia vertautui tieteelliseen historiankirjoitukseen ja sekoitti todellisia ja keksittyjä tapahtumia. Toden ja sepitteen rajaa hämmensi se, että aikakauden historiankirjoitus oli hyvin spekulatiivista ja tieteellinen käytäntö salli kerronnan täydentämisen tutkijan uskottaviksi katsomilla otaksumilla. Lisäksi historiankirjoitukselta edellytettiin kronologisessa järjestyksessä etenevää tarinallista narratiivia ja opettavaista sisältöä. Tieteellinen historiankirjoitus olikin tyylillisesti lähellä elämäkerran, muistelman ja romaanin kaltaisia genrejä. Vastaavasti kaunokirjallisuuden yläkäsitettä ei vielä ollut, vaan romaanikirjallisuus ymmärrettiin historiallisen elämäkerran sepitteelliseksi vastineeksi.
Kaunokirjallisuuden määritteleminen historiaksi yleistyi 1700-luvulla, kun tositarinoiksi väitettyjen romaanien ja romanssien esiinmarssi oli heikentänyt elämäkertojen uskottavuutta. Käytännössä genrerajat olivat kuitenkin hyvin epämääräisiä ja määritelmiä käytettiin usein keskenään ristiriitaisissa merkityksissä. Esimerkiksi Ephraim Chambersin "Cyclopædia, or an Universal Dictionary of Arts and Sciences" mainitsee historian eräänä merkityksenä romanssin: satumaisen mutta sisäisesti johdonmukaisen kuvauksen kirjailijan sepittämistä seikkailuista. Fiktion järjestelmällinen markkinointi joko tositarinoina tai käännöksinä vanhoista käsikirjoituslöydöistä hämärsi toden ja tarun rajaa entisestään. Myöskään tiede ja retoriikka eivät vielä olleet eriytyneet selvästi omiksi traditioikseen. Vuosisadan loppuun mennessä romaanikirjallisuuden ja historiankirjoituksen erot olivat kuitenkin muodostuneet jo varsin selkeiksi.
Historian kaunokirjalliseksi perilliseksi muotoutui nykyaikainen historiallinen romaani. Toisin kuin ”historia”, historiallinen romaani ei pelkästään sijoitu menneeseen vaan sen kuvaamat fiktiiviset tapahtumat nivoutuvat elimellisesti todellisen historian käännekohtiin. Tällaisen kirjallisuuden ajatellaan yleensä syntyneen vasta Ranskan suuren vallankumouksen (1789–1799) jälkeen, jolloin ymmärrettiin, että menneisyys ei ole pelkästään staattinen miljöö vaan maailma voi muuttua nopeasti ja radikaalisti.
Adenostoma

Adenostoma on ruusukasvien heimoon kuuluva pensassuku, joka sisältää vain kaksi lajia, chamissepensaan ("Adenostoma fasciculatum") ja lajin "Adenostoma sparsifolium". Molemmat lajit kasvavat luonnonvaraisina Kalifornian rannikolla ja Baja Californiassa, minkä lisäksi chamissepensasta esiintyy Sierra Nevadan alemmilla rinteillä.
Suvun molemmilla lajeilla on jäykät, tasasoukat, ainavihannat lehdet. Kermanvalkoiset kukat kasvavat huiskilomaisissa kukinnoissa; niillä on laajentunut kukkapohjus kuten muillakin ruusukasveilla. Hedelmä on pähkylä.
Tieteellinen nimi "Adenostoma" tulee kreikan kielestä ja tarkoittaa ”nystykarvaista suuta”, viitaten kukkapohjuksen eritenystyihin.
Adenostoma sparsifolium

Adenostoma sparsifolium on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Etelä-Kaliforniasta ja pohjoiselta Kalifornian niemimaalta. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä.
"Adenostoma sparsifolium" -lajin läheinen sukulainen on samaan sukuun kuuluva chamissepensas ("Adenostoma fasciculatum").
Ulkonäkö ja koko.
"Adenostoma sparsifolium" on 2–6 metrin korkuiseksi kasvava puumainen, pyöreämuotoinen pensas, jonka kuoresta irtoaa suikaleita. Kapeat lehdet ovat tahmean pihkan peittämät. Tyypillisesti 5–14 senttimetriä pitkä ja 0,4–0,6 senttimetriä leveä lehtilapa on keltavihreä ja vaihtelee muodoltaan tasasoukasta liereään. Korvakkeet puuttuvat.
"Adenostoma sparsifolium" kukkii heinäkuusta elokuuhun. 0,8–5 senttimetrin mittainen kukinto on muodoltaan huiskilo tai terttu. Esilehtiä on viisi tai kuusi. Kukat kasvavat 2–3 kukan perättömissä ryppäissä; 0,6–1 senttimetrin mittaiset verholehdet ovat puikeita ja vaaleat 1,5–2,2 millimetrin mittaiset terälehdet puikeita-soikeita. Heteitä on 10 tai korkeintaan 12. Hedelmä on 1,1–1,6 senttimetrin mittainen, hypantiosta erkaneva pähkylä. Siementen itävyys on alhainen ja kasvi lisääntyykin pääasiassa suvuttomasti.
Kasvin kromosomiluku on 2n = 18.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Adenostoma sparsifolium" kasvaa luonnossa hajanaisina populaatioina Kalifornian ja Meksikon Kalifornian niemimaan kuivilla graniittirinteillä, ylätasangoilla, rotkoissa, chaparralissa ja mäntymetsiköissä 200–2000 metrin korkeudella merenpinnasta. "Adenostoma sparsifolium" -chaparralia esiintyy pääasiassa San Jacinto- ja Santa Monica- vuorilla, missä se muodostaa usein avoimia, lähes yksilajisia kasvustoja. Usein samoilla kasvupaikoilla esiintyviä lajeja ovat muun muassa "Quercus dumosa" -tammi, eräät tuoksiolajit ja sianpuolukan sukuinen "Arctostaphylos glandulosa".
"Adenostoma sparsifolium" kykenee kasvamaan juurakostaan nopeasti uudelleen maastopalon jälkeen. Kasvi voi elää yli satavuotiaaksi.
Käyttö.
Intiaanit ovat käyttäneet "Adenostoma sparsifoliumin" kuorta ja lehtiä kupan hoitoon ja kasviöljyjä ihoinfektioiden lievittämiseen. Kalifornian espanjalaisten keskuudessa kasvilla on hoidettu vilustumista, käärmeenpuremia ja jopa jäykkäkouristusta.
Heaven Nor Hell

Heaven Nor Hell on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä 10. marraskuuta 2010 yhtyeen kolmannelta studioalbumiltaan "Beyond Hell / Above Heaven". Kappaleella vierailee tanskalaisen Love Shop -yhtyeen Henrik Hall, joka soittaa kappaleella huuliharppua.
Kappale nauhoitettiin keväällä 2010 Hansen Studiossa Tanskassa. 
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Tempelhofin lentoasemalla, Saksa, Tempelhofin kaupunginosassa, Berliinissä.
Fallon Sherrock

Fallon Sherrock (s. 1. heinäkuuta 1994) on englantilainen dartsinpelaaja.
Sherrock on voittanut naisten sarjassa Zuiderduin Mastersin vuonna 2015 ja BDO World Trophyn vuonna 2018 sekä yltänyt loppuotteluun World Mastersissa vuonna 2014 ja BDO-liiton MM-kilpailuissa vuonna 2015.
Sherrock kilpaili joulukuussa 2019 kaikkien aikojen viidentenä naisena PDC-liiton MM-kilpailuissa ja ylsi ensimmäisenä naisena otteluvoittoon. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella englantilaisen Ted Evettsin 3–2 ja toisella kierroksella 11:nneksi sijoitetun itävaltalaisen Mensur Suljovićin 3–1. Kolmannella kierroksella Sherrock hävisi maailmanrankingissa sijalla 22 olevalle Englannin Chris Dobeylle erin 2–4.
The Hangman’s Body Count

The Hangman’s Body Count on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin vuonna 2013 toisena singlenä yhtyeen viidenneltä studioalbumiltaan "Outlaw Gentlemen &amp; Shady Ladies".
Kappale saavutti ensimmäisen sijan Yhdysvalloissa valtavirran rock-listoilla.
Keltalyhtytetra

Keltalyhtytetra eli harmaaevätetra ("Hyphessobrycon luetkenii") on amerikantetrojen (Acestrorhamphidae) heimoon kuuluva subtrooppisissa vesissä elävä kalalaji. Keltalyhtytetraa tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Paraguayn ja Uruguayn vesistöissä. Keltalyhtytetra on kooltaan melko pieni ja sen maksimipituus on 9,6 senttimetriä. Suurin tavattu paino on 12,4 grammaa. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on kaksi mustaa pilkkua, toinen kiduksien takana ja toinen pyrstön tyvessä.
A Warrior’s Call

A Warrior’s Call on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin yhdeksäntenä singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumiltaan "Beyond Hell / Above Heaven". Kappale on kirjoitettu tanskalaiselle uransa lopettaneelle ammattilaisnyrkkeilijä Mikkel Kesslerille.
Nuoli-imuri

Nuoli-imuri ("Aspasmichthys ciconiae") on imurien (Gobiesocidae) heimoon ja imurien (Gobiesocinae) alaheimoon kuuluva lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji. Sen levinneisyys kattaa luoteisen Tyynenmeren alueella Japanista Taiwaniin. Lajia tavataan vuorovesi-altaista veden neriittisellä vyöhykkeellä. Nuoli-imuri on melko pieni kalalaji ja voi kasvaa korkeintaan viiden senttimetrin mittaiseksi. David Starr Jordan ja Henry Weed Fowler kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1902 Japanista läheltä Wakayamaa keräämiensä näytteiden perusteella.
Neillia affinis

Neillia affinis on ruusukasvien heimoon kuuluva pieni pensas, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Aasiassa, Itä-Aasiassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä.
Kuvaus.
"Neillia affinis" on jopa kahden metrin korkuinen pensas, jolla on punaruskeat, kulmikkaat ja kaljut versot. Silmut ovat pitkiä, soikeita, purppuranpunaisia, terävä- tai tylppäkärkisiä; reunuksessa on 4–5 kevyesti karvaista silmusuomua. Lehdillä on 8–12 millimetriä pitkä, hieman karvainen tai melkein kalju lehtiruoti. Terävät, sahalaitaiset korvakkeet ovat noin 4 millimetriä pitkät, muodoltaan pitkiä tai soikeita, lähes kaljuja. Sahalaitainen lehtilapa on yksinkertainen, 3,5–6,8 senttimetriä pitkä ja 3–5 senttimetriä leveä, pitkähkö tai munanmuotoinen; lehtilavan pohja on enemmän tai vähemmän munanmuotoinen. Molemmat pohjalavat ovat usein pitkästi teräviä. Lehden alapinta on hieman karvainen lehtisuonien kohdalta.
Tiheissä, terttumaisissa 3–8 senttimetriä pitkissä kukinnoissa on 5–15 kukkaa. Kukkien halkaisija on 4–5 millimetriä; kukkavarsi on karvainen, 3–5 millimetriä pitkä. Kukkapohjus on kellomainen tai uurnamainen, 2–5 millimetriä pitkä ja ulkopuolelta tiheäkarvainen. Verhiöputkea lyhyemmät verholehdet ovat kolmiomaisia, molemmin puolin karvaisia, kokoreunaisia ja pitkästi teräväkärkisiä. Soikeat terälehdet ovat vaaleanpunaisia, 2–5 millimetriä pitkiä. Jokaissa kukassa on noin 20 hedettä ja 1–5 emiä. Sikiäin on lieriömäinen ja hieman karvainen; siinä on 4–6, harvemmin jopa 10 siemenaihetta. Hedelmä on soikea, karvainen tuppilo; siemenet ovat soikeita. Laji kukkii toukokuusta kesäkuuhun, hedelmät kypsyvät heinäkuusta syyskuuhun.
Levinneisyys.
Lajin luonnollinen levinneisyysalue on Kiinan Sichuanin, Tiibetin ja Yunnanin maakunnissa. Se kasvaa lajirikkaissa metsissä 1100–3500 metrin korkeudessa tuoreessa–kosteassa, happamassa–neutraalissa, hiekkaisessa tai savisessa humusmaassa aurinkoisilla tai puolivarjoisilla paikoilla. Laji on lämmönkestävä, enimmäkseen myös pakkasenkestävä.
Luokittelu.
"Neillia affinis" kuuluu ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, alaheimoon Spiraeoideae, tribukseen Neillieae ja neillioiden ("Neillia") sukuun. Lajin kuvaili ensimmäisen kerran William Botting Hemsley vuonna 1892.
Lajilla on kolme muunnosta:
Käyttö.
"Neillia affinis" -lajia käytetään joskus koristepuuna kauniiden kukkiensa vuoksi.
Siroseppelvarpu

Siroseppelvarpu eli pikkuseppelvarpu, seppelvarpu ("Neillia incisa") on ruusukasvien heimoon ja neillioiden sukuun kuuluva koristekasvi, joka aiemmin luokiteltiin kuuluvaksi seppelvarpujen ("Stephanandra") sukuun.
Ulkonäkö ja koko.
Siroseppelvarpu on 1,5–2,5 metriä korkea kesävihanta ja nopeakasvuinen pensas, jolla on ohuet, kaarevat, karmiininpunaiset versot. Kasvin lehdet ovat 2–4,5 senttimetriä pitkät, syvälohkoiset; syksyllä niissä on voimakas ruskaväri.
Kaksineuvoiset, toukokuun loppupuolella tai alkukesällä puhkeavat kukat ovat valkoisia, halkaisijaltaan noin 5 millimetriä; ne ovat kerääntyneet kukkasarjoiksi versojen päihin. Karvainen, noin 2 millimetriä pitkä hedelmä kypsyy syys-lokakuussa. Siemenet ovat pallomaisia.
Levinneisyys.
Siroseppelvarpu on kotoisin Kiinasta (Liaoning, Shandong) ja muualta Itä-Aasiasta Japanista (Hokkaidō, Honshū, Kyūshū, Shikoku), Koreasta ja Taiwanilta. Japanissa laji on erittäin yleinen.
Elinympäristö.
Laji kasvaa luonnossa matalien vuorten rinteillä, usein purojen varsilla.
Käyttö.
Siroseppelvarpua on viljelty koristekasvina Pohjois-Amerikassa vuodesta 1872 lähtien. Nykyisin taimitarhat viljelevät lajia yleisesti koristeeksi Yhdysvalloissa ja laji on levinnyt luontoon Yhdysvaltain Virginian osavaltiossa. Lajin arvellaan tulevaisuudessa valtaavan kaikki Pohjois-Amerikan lauhkeat metsät.
Venäjälle laji vietiin vuonna 1959; ensimmäisen yksilön korkeus oli 33-vuotiaana 1,5 metriä, latvan halkaisija 220 senttimetriä.
Lisääminen.
Kasvia on helppo lisätä siemenistä ja pistokkaista, jotka juurtuvat hyvin ilman esikäsittelyä.
Talvenkestävyys.
Talvenkestävyys on keskimääräinen. Vaikeina talvina kasvi jäätyy lumen yläpuolella, mutta toipuu nopeasti keväällä. Oksat on suositeltavaa taivuttaa maahan loppusyksyllä. Menestymisvyöhykkeet Venäjällä: 3a (-37,2 – -40 °C), 7b (-12,2 – -15 °C).
Neillia ribesioides

Neillia ribesioides on neillioiden sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka on kotoisin Kiinasta. Sen kuvaili ensimmäisenä Alfred Rehder vuonna 1913. Catalogue of Lifen mukaan lajilla ei ole alalajeja. Sillä ei ole suomenkielistä nimeä.
Kfar Rosh Hanikra

Kfar Rosh Hanikra () on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella lähellä Libanonin rajaa. Paikka tunnetaan etenkin Rosh Hanikran luolista. Kibbutsin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365.
Maantiede.
Kfar Rosh Hanikra sijaitsee Israelin pohjoisosassa Akkon tasangolla Israelin Libanonin vastaisen rajan tuntumassa Rosh Hanikran-Hanitahin harjanteen rinteellä.
Kibbutsin vieressä sijaitsevat aaltojen, sadevesien ja maanjäristysten muovaamat Rosh Hanikran luolat.
Historia.
Nimi Rosh Hanikra on johdettu paikan arabiankielisestä nimestä Ras al-Naqura. Nykyisen Kfar Rosh Hanikran aluetta asuttivat aikanaan kanaanilaiset. Aikanaan alueella sijaitsi kivilouhoksia, joilta vietiin kiviä rakennustarpeiksi muihin rannikon asutuskeskuksiin. Kivilouhoksia käytettiin myös suolan keruuseen merivedestä. Alueella sijaitsevaa rannikkotietä käyttivät puolestaan monet alueella liikkuneet armeijat. Ristiretkeläiset linnoittivat viereisen Achzivin reittiä puolustaakseen. Britit valtasivat alueen Osmanien valtakunnalta ensimmäisessä maailmansodassa. Harjanteen läpi louhittiin tuolloin rautatie Haifasta Tripoliin.
Kfar Rosh Hanikran kibbutsi perustettiin vuonna 1949. Paikalliset harjoittivat maanviljelyä ja vieressä sijaitsi rajan yhteyteen perustettu poliisiasema. Kibbuttsiin perustettiin myös lomakeskus ja kylpylä, sekä Israelin poliisin lomakeskus. Rosh Hanikran harjanteelta alas luolille kulkee nykyisin köysirata.
Väestö.
Kfar Rosh Hanikran asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 365. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 491 ja vuonna 1969 318.
Matti Oinonen

Niilo Matti Oinonen (23. joulukuuta 1897 Tampere – 25. syyskuuta 1946) oli suomalainen yleisesikuntaeversti, pioneeriupseeri ja pioneeritaktiikan opettaja ja uudistaja. 
Matti Oinonen suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin B-kurssin Markovillassa 1918–1919. Hän kävi Sotateknillisen koulun 1927–1929 ja Sotakorkeakoulun 1933–1935 saaden yleisesikuntaupseerin arvon 1937. Oinonen oli 1935–1939 Sotakorkeakoulun ja Sotateknillisen koulun linnoitusopin ja pioneeritaktiikan opettajana. Opettajana ollessaan hän uudisti pioneeritaktiikan opetuksen Suomessa. Sotavuosina Oinonen toimi muun muassa IV armeijakunnan ja Kannaksen Ryhmän pioneerikomentajana.
Oinonen joutui sotavuosien jälkeen syytteeseen ns. Oeschin-Neron tapauksessa, jonka yhteydessä oli vuosina 1941–1942 ammuttu laittomasti 51 venäläistä sotavankia Kannaksen Ryhmän alaisissa sotavankikomppanioissa. Oinosen allekirjoittama käsky linnoitustöissä käytettyjen vankien kohtelusta edellytti äärimmäistä ankaruutta ja välitöntä teloitusta niskurointitapauksissa. Oinonen tuomittiin 23. helmikuuta 1945 kahden vuoden ja kuuden kuukauden vankeusrangaistukseen tahallisesta virkarikoksesta. Oikeusministeri Urho Kekkonen piti tuomiota liian lievänä, ja korkein oikeus palautti jutun takaisin sotaylioikeuden uuteen käsittelyyn huhtikuussa 1945. Oinosta syytettiin nyt yllytyksestä 18 sotavangin murhaan. Tässä vaiheessa Oinonen ilmoitti, että aloite kyseisiin käskyihin oli tullut kenraaliluutnantti Lennart Oeschilta. Oinonen joutui jutun käsittelyn aikana syyskuussa 1945 sairaalahoitoon ruuansulatusvaivojen takia, ja hänellä todettiin kasvain. Sotaylioikeus tuomitsi Oinosen heinäkuussa 1946 11 vuoden kuritushuonerangaistukseen. Oinonen kuoli syyskuussa 1946 oltuaan vangittuna vuoden ja yhdeksän kuukauden ajan. Matti Oinonen on haudattu Lahden vanhalle hautausmaalle Radiomäelle.
Julkaisuja.
Nimellä "N. M. Oinonen":
Jean Moreau de Séchelles

Jean Moreau de Séchelles (10. toukokuuta 1690 Pariisi – 31. joulukuuta 1760) oli ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka toimi Ranskan valtiovarainministerinä Ludvig XV:n valtakautena. Hänen mukaansa on nimetty Intian valtamerellä sijaitsevat Seychellit.
Séchelles oli Ranskan valtiovarainministerinä ("contrôleur-général des finances") vuosina 1754–1756. Hän oli Ranskan tiedeakatemian kunniajäsen vuodesta 1755 ja sen puheenjohtaja vuonna 1757. Ranskan vallatessa Seychellit vuonna 1756 ne saivat nimekseen "Séchelles" hänen mukaansa. Kun saariryhmä siirtyi vuonna 1810 Isolle-Britannialle, nimi muutettiin muotoon "Seychelles".
Ranskan vallankumouksen aikainen poliitikko Marie-Jean Hérault de Séchelles oli Séchellesin tyttärenpojanpoika.
Caenis

Caenis on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Caenidae-heimoon kuuluva hyönteissuku. Suvun lajit ovat kaikki hyvin pieniä, noin 3 millimetrin mittaisia. Monia "Caenis"-suvun lajeja käytetään syötteinä perhokalastuksessa.
Anastasija Hripunova

 
Anastasija Andrejevna Hripunova (, s. 2. heinäkuuta 1986 Moskova) on venäläinen karateka. Hän on Kyokushinin 11-kertainen maailmanmestari ja nelinkertainen Euroopan-mestari. Hripunova on voittanut myös Venäjän mestaruuden kuudesti.
Kilpaura.
Hripunova saavutti ensimmäisen kerran menestystä 2005 voitettuaan EM- ja MM-pronssia. Sittemmin vuodesta 2007 lähtien Hripunova hallitsi MM-kisoja voittaen myös naisten historian ensimmäisen World Openin 2011, joka käytiin avoimessasarjassa. Hän voitti 2007 MM-kisojen loppuottelussa Hitomi Fukuin ja vuoden 2008 MM-loppuottelussa Dobroslawa Soltysikin. Sittemmin vuodet 2009, 2010 ja 2012 Hripunova kohtasi jokaisella kerralla voitokkaasti Yuma Tazakin. Hän eteni 2009 ensimmäistä kertaa EM-kisojen loppuotteluun, mutta hävisi mestaruuden Dobroslova Habraszkalle. Sitä vastoin 2010 Hripunova voitti Marianna Verbitstkayaa vastaan käydyn EM-loppuottelun, joka oli samalla hänen ensimmäinen Euroopan mestaruus.
2013 Hripunovan loppuotteluputki katkesi, kun hän saavutti EM-pronssia avoimessasarjassa ja voitti myös MM-pronssia keskisarjassa.
Vuodet 2014–2018 Hripunova jatkoi ylivoimaansa MM-kisoissa voittaen Chihiro Tanaka vuosien 2014 ja 2016 MM-loppuottelussa. Vuoden 2015 maailmanmestaruuden hän voitti Yuma Tazakia vastaan, kun kaksikko kohtasi neljännen kerran MM-loppuottelussa. 2017 puolestaan Hripunova voitti Aleksandra Matysiakin ja vei uransa yhdeksännen Euroopan-mestaruuden keskisarjassa.
2016 Hripunova saavutti kaksi Euroopan mestaruutta, aluksi keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Jelena Gulkon ja myöhemmin avoimessasarjassa voitettuaan Ksenija Zasorinan. Hän voitti loppuvuodesta myös kymmenennen maailmanmestaruuden. Hripunova voitti loppuottelussa Chihiro Tanakan.
2018 Hripunova siirtyi raskaaseen sarjaan ja eteni MM-kisoissa aina loppuotteluun saakka, jossa hän kohtasi viisinkertaisen raskaansarjan maailmanmestarin Uljana Grebenštšikovan. Hripunova voitti mestaruuden, joka oli samalla hänen uran yhdestoista maailmanmestaruus.
Teditsolidi

Teditsolidi (C17H15N6O3F) on oksatsolidinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti ihoinfektioiden hoidossa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Teditsolidin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu oksatsolidinoniryhmästään bakteerien ribosomin 50S-alayksikköön ja estää proteiinisynteesin. Yhdisteen sitoutuessa tRNA ei kykene sitoutumaan ribosomiin ja lisäksi 50S-alayksikkö ja 30S-alayksikkö eivät kykene muodostamaan proteiinisynteesiin tarvittavaa 70S-kompleksia. Lääkeaine tehoaa erityisesti grampositiivisiin bakteereihin kuten streptokokkeihin, stafylokokkeihin ja enterokokkeihin. Se tehoaa myös MRSA-kantoihin. Teditsolidilla on tehoa mykobakteereihin ja muutamiin gramnegatiivisiin bakteereihin. Sitä käytetään MRSA:n aiheuttamiin ihotulehduksiin. Teditsolidi hyväksyttiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2014, ja usein sitä käytetään aihiolääkkeenään teditsolidifosfaattina.
Haittavaikutukset.
Haittavaikutuksinaan teditsolidi voi aiheuttaa huonovointisuutta, ripulia, pääkipua ja harvinaisesti luuydinsuppressiota. Teditsolidi ei ole yhtä myrkyllistä maksalle kuin ensimmäisen sukupolven oksatsolidinoniantibiootteihin kuuluva linetsolidi.
Papu Gómez

Alejandro Darío Gómez eli Papu Gómez (s. 15. helmikuuta 1988 Buenos Aires) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Italian Serie Assa pelaavaa AC Monzaa. Hän voitti maailmanmestaruuden 2022.
Gómez edusti kotimaassaan Arsenal de Sarandía ja San Lorenzoa. Arsenalissa hän voitti Copa Sudamericanan. Kesällä 2010 hän siirtyi italialaisseura Cataniaan, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana Serie A:ssa 106 ottelua ja teki niissä 16 maalia. Kauden 2013–2014 hän edusti ukrainalaisseura Metalist Harkovaa ja pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa 23 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Elokuussa 2014 Gómez siirtyi italialaiseen Atalantaan. Kaudella 2016–2017 hän teki Serie A:ssa 37 ottelussaan 16 maalia, muun muassa hattutempun huhtikuussa Genoaa vastaan. Tuosta kaudesta alkaen hän toimi joukkueen kapteenina. Gómez pelasi Atalantassa kaikkiaan 209 pääsarjaottelua ja teki niissä 50 maalia. Kaudella 2018–2019 Atalanta ylsi Italian cupissa loppuotteluun ja Gómez teki molemmissa välieräotteluissa Fiorentinaa vastaan maalin.
Gómez pelasi kaudella 2017–2018 Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua ja teki maalin Evertonia sekä Lyonia vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Mestarien liigan alkulohkossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua sekä kolme pudotuspeliä ja teki maalin alkulohkon kotiottelussa Dinamo Zagrebia vastaan. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Mestarien liigan alkulohkossa joukkueensa kaikki kuusi ottelua ja teki maalin vierasottelussa FC Midtjyllandia vastaan.
Tammikuussa 2021 Gómez siirtyi espanjalaisseura Sevillaan. Loppukauden aikana hän pelasi 18 Primera Divisiónin ottelua ja teki kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän viimeisteli Espanjan pääsarjassa 29 ottelussa viisi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kaksi ottelua.
Gómez pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 kaksi ottelua, joissa molemmissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle. Argentiina voitti kisoissa kultaa. Argentiinan A-maajoukkueessa Gómez on pelannut 17 ottelua. Ensimmäisessä maaottelussaan kesäkuussa 2017 Singaporea vastaan hän teki maalin. Myöhemmin samana vuonna hän pelasi myös Perua, Venäjää ja Nigeriaa vastaan. Hän pelasi Argentiinan mestaruuteen päättyneessä vuoden 2021 Copa Américassa alkulohko-ottelut Paraguayta ja Boliviaa vastaan, ja teki molemmissa peleissä myös maalin. MM-kilpailuissa 2022 hän oli avauskokoonpanossa otteluissa Saudi-Arabiaa ja Australiaa vastaan, muttei pelannut muissa otteluissa Argentiinan voittaessa maailmanmestaruuden.
Saavutukset.
Päivitetty 1. kesäkuuta 2023.
Argentiina
Sevilla FC
Arsenal Fútbol Club
Copa Sudamericanan mestari: 2006-2007
Muinais-DNA

Muinais-DNA on muinaisista näytteistä eristettyä DNA:ta. Muinais-DNA:ta tutkimalla menneisyydestä voidaan saada selville asioita, joita arkeologian menetelmillä ei voi nähdä.
Merkitys.
Muinais-DNA:n avulla voidaan selvittää esimerkiksi yksilöiden alkukoti, muuttoliikkeet ja risteytymiset. Lisäksi voidaan saada tietoa muinaisten ihmisten geneettisesti määräytyvistä ominaisuuksista kuten silmien väristä tai laktoosi-intoleranssin esiintyvyydestä. Myös sukupuutoista, ruokavalioista, kotieläinten kesytyksistä ja taudinaiheuttajista voidaan saada tietoa.
Muinais-DNA:n avulla on pystytty selkeyttämään esimerkiksi Euroopan asutushistoriaa. Maanviljelyksen on todettu tulleen Eurooppaan nimenomaan väestöliikkeen myötä eikä taitojen siirtymisen kautta. Denisovanihminen on pystytty erottamaan neandertalinihmisestä muinais-DNA:n avulla ja sen risteytyminen nykyihmisen kanssa saatu selvitettyä.
Historia.
Muinais-DNA-tutkimus on yleistynyt vuoden 2008 jälkeen voimakkaasti, kun menetelmien kehitys on tehnyt sen helpommaksi. Alan pioneereja ovat esimerkiksi Svante Pääbo ja David Reich. Vuonna 2009 muinais-DNA-tutkimus alkoi kehittyä suurin harppauksin. Max Planck -instituutin Svante Pääbon kehittämien tekniikoiden ansiosta alettiin voida tutkia muinaisten ihmisten koko perimiä eikä vain Y-DNA:ta ja mtDNA:ta. Näin voidaan selvittää tutkitun yksilön kaikkien esivanhempien vaiheita paljon laajemmin. Alle kymmenessä vuodessa oli saatu tutkittua jo tuhansia kokonaisia muinaisia perimiä, joita on verrattu kymmeniintuhansiin nykyisin eläviin ihmisiin. Tämän nopeasti laajenevan tutkimuksen myötä useat vanhat käsitykset ihmisen muinaisista muuttoliikkeistä ovat kumoutuneet tai tarkentuneet, ja muinais-DNA-tutkimus on jo ohittanut arkeologian syvän menneisyyden ihmisväestöjen muutosten paljastamisessa.
Näytteiden otto.
Muinais-DNA:ta eristetään vanhoista luista ja muista arkeologisista löydöistä. Eristäminen on vaikeaa, sillä ikivanhoissa näytteissä DNA:ta on jäljellä enää hyvin vähän. Tämän vuoksi sen on helppo kontaminoitua ulkopuolisella DNA:lla, minkä estämiseksi laboratoriotutkimukset tehdään hyvin suojatuissa olosuhteissa.
Muinais-DNA esiintyy tyypillisesti hyvin lyhyinä pätkinä, sillä se on ajan kuluessa pilkkoutunut. Muinais-DNA tunnistetaankin muinaiseksi juuri pätkien lyhyydestä.
Suurin osa muinais-DNA:sta on saatu alle 50 000 vuotta vanhoista näytteistä ja kylmän ilmaston alueilta. Vanhin vuoteen 2017 mennessä saatu kokonainen genomi oli hevoselta, joka oli elänyt Kanadan Yukonissa noin 650 000 vuotta sitten. Vanhin ihmisen suvun DNA-pätkä on neandertalilaiselta 430 000 vuoden takaa. Hyvin kylmässä paikassa DNA voisi teoriassa säilyä yhden miljoonan vuoden ajan.
Paras paikka muinais-DNA:n löytämiseen on erityisen tiheä "Pars petrosa ossis temporalis" -luu, joka on ohimoluun osa. Siinä DNA voi säilyä kuumallakin seudulla jopa 12 000 vuotta.
Dogs of War (täsmennyssivu)

Dogs of War voi tarkoittaa seuraavia:
Viipurin Rykmentti

Viipurin Rykmentti oli vuosina 1919–1940 toiminut Suomen armeijan rykmentti, joka perustettiin Suomen sisällissodan valkoiseen armeijaan kuuluneen Karjalan 2. rykmentin seuraajaksi. Sisällissodan päätyttyä Sortavalaan sijoitettu Karjalan 2. rykmentti nimettiin 30. elokuuta 1918 aluksi Laatokan jalkaväkirykmentiksi, kunnes se nimettiin uudelleen 15. maaliskuuta 1919 Haminaan sijoitettuna Viipurin rykmentiksi.
Viipurin rykmentti oli Haminan varuskuntarykmenttinä kokonaisuudessaan vuosina 1920–1933 ja se oli osaksi sijoitettuna Pampyölin huonokuntoisiin puukasarmeihin. Rykmenttiin kuului 1920-luvulla kolme pataljoonaa. Jokaisessa pataljoonassa oli kolme kiväärikomppaniaa ja konekiväärikomppania.
Syksyllä 1933 rykmentin pääosat siirtyivät Haminasta Jaakkiman Huuhanmäkeen, jonne oli valmistunut uusi kasarmialue. Rykmentin II pataljoonan esikunta, 4. ja 5. komppania sekä soittokunta jäivät kuitenkin Haminaan, koska uudessa varuskunnassa ei ollut niille tiloja. Rykmentin viimeinen osasto 2. komppania poistui Haminasta syksyllä 1939. Talvisodan aikana rykmentin sotilaat taistelivat 3. Prikaatin joukoissa. Viipurin rykmentti lakkautettiin talvisodan jälkeen.
Kuusi Viipurin Rykmentin sotilasta sai illalla 12. kesäkuuta 1935 vaikeita vammoja räjähdysonnettomuudessa Huuhanmäen pysäkkirakennuksen työmaalla kasarmialueen laidassa Jaakkimassa. Iltalomalla olleet sotilaat olivat menneet sammuttamaan pientä varastorakennusta, josta nousi savua kun rakennuksessa tapahtui voimakas räjähdys. Yksi loukkaantuneista kuoli samana iltana, neljä sotilasta vietiin Viipurin sotilassairaalaan ja yksi lievemmin loukkaantunut jäi hoidettavaksi rykmentinsairaalaan. Räjähdyksen aikeuttivat rakennuksessa säilytetyt parikymmentä kantopommia ja erä muita räjähdysaineita.
Viipurin rykmentin muistolaatta sijaitsee Haminan vanhalla kasarmialueella.
Mikko Tanner (koripalloilija)

Mikko Tanner (s. 27. maaliskuuta 1964) on suomalainen koripalloilija. Hän on pituudeltaan 180-senttimetrinen. 
Tanner pelasi SM-sarjassa Helsingin NMKY:n joukkueessa kausina 1983–1989 ja Torpan Poikien joukkueessa kausina 1989–1992. Hän voitti HNMKY:ssä neljä Suomen-mestaruutta, vuosina 1984, 1985, 1987 ja 1989. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1988 sekä SM-pronssia vuosina 1986 ja 1991. Hän pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 281 runkosarjaottelua ja 48 pudotuspeliä. Hän oli kolmen pisteen heittojen onnistumistilastossa SM-sarjan paras kaudella 1991–1992 sekä tilaston kakkonen kaudella 1985–1986 ja kolmas kaudella 1986–1987. SM-sarjan syöttötilastossa hän oli toinen kaudella 1987–1988 ja kolmas kaudella 1990–1991.
Tanner pelasi Suomen miesten maajoukkueessa 54 maaottelua vuosina 1984–1988.
Pasi Anttila

Pasi Heikki Mikael Anttila (s. 1971) on suomalainen yritysjohtaja. Hän aloitti Instru Optiikka Oy:n toimitusjohtajana vuoden 2018 lopussa. Ennen Instru Optiikkaa hän on työskennellyt johtotehtävissä useissa kansainvälisissä yrityksissä Suomessa ja asuen ja työskennellen myös Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa, muun muassa Lantmännen Cerelialla ja tunnettujen brändien, kuten Gilletten (Procter&amp;Gamblen), Mondelez/Kraftin ja Polarican, Lumenen ja Danonen parissa. 
Pasi Anttila on Näkeminen ja silmäterveys Näe Ry:n hallituksen jäsen.  Hän toimii myös Erikoiskaupan liiton hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana sekä puheenjohtajana ETU Terveysalat -yhteistyöryhmittymässä [Lähde].  Lisäksi Anttila on jäsenenä Silmäsairaala Valon hallituksessa. 
Helmikuussa 2023 Näkeminen ja silmäterveys NÄE ry myönsi Pasi Anttilalle Hopeisen ansiomerkin hallitustyöstä. Myöntämisperusteiden mukaan Pasi Anttila on vahvistanut alan asemaa osana erikoiskauppaa ja toiminut aktiivisesti lääkejakelun uudistamiseksi. 
Anttila on toiminut hallituskaudesta 2024 alkaen myös Kaupan Liiton hallituksessa [Lähde]. Uusimpana luottamustehtävänä Anttila valittiin Elinkeinoelämän keskusliitto EK:n edustajiston jäseneksi vuodelle 2025.