Jabbeke

Jabbeke on Belgian Länsi-Flanderin provinssissa sijaitseva kunta. Kuntaan kuuluvat Jabbeken lisäksi Snellegemin, Stalhillen, Varsenaren ja Zerkegemin taajamat. Tilanteessa 1. tammikuuta 2006 kunnan asukasluku oli 13 572. Jabbeken kunnan kokonaispinta-ala on 53,76 km², eli väestötiheys oli 252 hlö/km² vuoden 2006 tammikuun asukasluvun mukaan laskettuna. Jabbeken kuntaa halkovat A10/E40-moottoritie ja sen Jabbekessa risteävä, Ranskan tieverkkoon yhdistävä A18-moottoritie. Stalhillen taajaman eteläpuolella kulkeva Oostende-Brüggen kanava yhdistää Pohjanmeren lounaiskulman Brüggessä Belgian kanavaverkostoon. Kunnan suojapyhimys on katolisen kirkon pyhimys Blasius.
Historiaa.
Jabbeken kylä perustettiin Houtlandin (myos: Hiekka-Flanderin tai Pohjois-Flanderin) hiekka- ja suolaisen vesijättöalueen rajalle, jota asukkaat valtasivat ajan saatossa maantäytöillä viljelykäyttöön. Jabbeken seurakunta perustettiin yhdeksännellä vuosisadalla, ja ensimmäiset merkinnät ajankirjoissa ovat peräisin kymmenenneltä vuosisadalta. Patronaattioikeus oli tuolloin Tournain hiippakunnalla, ja taajama mainitaan kirjallisesti ensi kerran vuonna 941 "Jabeca"-nimisenä. Kylässä sijaitsi linna, mikä oli ensin "Van Straten"- ja myöhemmin "Van Haverskercke"-sukujen hallinnassa.
Jabbeke joutui ensin vuonna 1488 Itävallan keisari Maksimilian I:n sotajoukkojen, ja uudelleen vuonna 1579 alankomaisten kalvinististen aatelisten "Geuze"-liittokunnan (ransk. Les Gueux, engl. the Beggars) joukkojen ryöstelyn kohteeksi. Linnan maat siirtyivät 17. vuosisadalla kaupalla "Van Caloen"-perheelle, vuonna 1800 perintönä "Van Larebeke"-suvulle, ja sitten kaupalla varakreivi "Du Bus de Gisignies":n suvulle. Toisen maailmansodan päätyttyä linnan tilukset jaettiin, ja osa niistä erotettiin "Flaminckapark"-puistoalueeksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Saksan keisarikunnan joukot valtasivat Jabbeken alueen, ja siellä sijaitsi suuri sotilasjoukkojen kenttäsairaala. Ieperin kiistelty rintamalohko, jossa käytiin erityisen verinen Passchendaelen_taistelu, sijaitsee noin 50 kilometriä Jabbekesta lounaaseen. Toisen maailmansodan lopusta vuoden 1946 kesään asti Jabbeken ja Zedelgemin kuntien alueelle sijoitettiin brittiläiset leirit 2224 ja 2226 Wehrmacht- ja Waffen-SS-sotavangeille: 13 900 (Jabbeke) ja 10 000-15 000 (Zedelgem) vangin leirien hygienia ja lääketieteellinen hoito olivat riittämättömiä, ja ankaran talven 1946 aikana paleltumat ja aliravitsemuksen aiheuttamat ödeemat uhkasivat aiheuttaa vankien joukkokuolemia: heikoimmassa kunnossa oleville vangeille ("Gandhit") järjestettiin ylimääräisiä ravintoannoksia. Tuolloin menehtyneiden sotavankien määrästä ei ole luotettavaa tietoa.
Nopeusennätysajot 1940- ja 1950-luvuilla.
Jabbeken kunnan alueella Oostende–Ghent-maantien tasamaalla sijaitseva pitkä betonipintainen kaksikaistainen suora (nykyinen A10/E40-moottoritie; alkuperäistä tietä on jäljellä kapea kaistale Jabbeken Total-huoltoaseman ja moottoritien välissä) oli toisen maailmansodan jälkeen noin vuosikymmenen ajan sijaintinsa ja hyvien liikenneyhteyksiensä vuoksi suosittu ajoneuvojen lentävän kilometrin ja mailin nopeusennätysten suorituspaikkana, mutta siellä ajettiin Belgian kuninkaallisen automobiiliklubin valvonnan alaisena myös sarjatuotantoautojen virallisia nopeuskokeita. 
Ennätysajo-toiminta alkoi vuonna 1946 Donald Healey Motor Companyn Healey Elliott -autolla saavuttamalla 110,65 mailin nopeusennätyksellä, jolla se oli tuolloin nopein sarjatuotantoauto. Ennätys siirtyi pian Jaguar XK120 -autolle, joka nosti sarjatuotantoautojen virallisen ennätyksen 126 mailiin eli 202,78 kilometriin tunnissa. Standard Motor Co. Ltd.:n Triumph TR2:n "Jabbeke Speed Record" -auto, kuljettajana Ken Richardson, paransi vuonna 1953 Belgian kuninkaallisen autoklubin toimitsija, herra Lamot`n valvonnan alaisena luokkansa ennätyksen 124,889 mailiin l. 201.005 tuntikilometrin lukemaan. André Pilette nosti Belgian 2-litraisten autojen luokan ennätyksen Veritas RS-autolla lukemaan 206 km/t l. 128,00 mailia/t. Viimeiset merkittävät ennätysnopeudet saavutettiin 25.8.1953 espanjalaisella Pegaso Z-102:lla, mikä tehdaskuljettaja Celso Fernàndezin ohjaamana todistetun 243 km/t huippunopeuden lentävällä kilometrillä (241,602 km/t lentävällä maililla) saavutettuaan oli jälleen aikansa nopein sarjatuotantoauto, sekä 20.10.1953, kun Jaguar palasi nyt hyvin matalalla pleksikuvulla virtaviivaistetulla XK120-autollaan, ja nosti ennätyslukeman insinööri-testikuljettaja Norman Dewisin ajamana peräti 172,412 mailiin/t eli 277,472 km/t, mikä tiettävästi jäi korkeimmaksi lukemaksi. Jabbeke korvasi suorituspaikkana Pariisin eteläpuolen Linasista Arpajoniin johtavan, puiden reunustaman, 1920-luvulla erityisesti mp-ajoissa suositun maantiesuoran (nyk. maantie N20), mutta ennätysnopeuksien yhä noustessa maantiet korvautuivat sittemmin varta vasten tarkoitukseen eristetyillä, turvallisemmilla suorituspaikoilla - esimerkiksi Linasin lähelle vuonna 1925 avattu Autodrome_de_Montlhéry.