tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Beni (Kongon demokraattinen tasavalta)

Beni on Kongon demokraattisen tasavallan koillisosassa, Pohjois-Kivun maakunnassa sijaitseva kaupunki. Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee Iturin sademetsä ja itäpuolella Virungan kansallispuisto, joka jatkuu Ugandan puolella Rwenzorivuorten kansallispuistona. Vuonna 2013 Benissä asui arviolta 231 952 ihmistä. Kaupunki jakautuu neljään hallinnolliseen osaan: Beniin, Bunguluun, Muhekeraan ja Ruwenzoriin.
Benissä on yhdeksän kylää: Baraka, Bandundu, Beni, Boma, Butembo, Likasi, Mwene-Ditu, Uvira ja Zongo.
Benissä sijaitsee Benin lentoasema ja Kongon kaksikielinen kristillinen yliopisto (UCBC).
Ilmasto.
Benin ilmasto kuuluu kuuman vyöhykkeen sademetsäilmastoon. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 1582 mm ja keskilämpötila 23 °C.
Historia.
Vuonna 2001 toisen Kongon sodan (1998–2003) taistelut ulottuivat Beniin. Beniä hallitsi kapinallisryhmä "Kongolaisten kokous demokratian puolesta –Vapautusrintama" (RCD-K/ML). 
Vuonna 2007 pormestarina toimi Jules Mungwana Kasereka sen jälkeen, kun hänen edeltäjänsä Julien Kahongya valittiin Pohjois-Kivun maakuntajohtajaksi.
Lokakuun 2014 ja toukokuun 2016 välillä yli 500 ihmistä kuoli Ugandan kapinallisten hyökkäyksissä Benissä ja sen lähiseudulla.
Elokuussa 2016 Benissä tehtiin joukkosurma.
Vuonna 2016 pormestarina toimi Bwanakawa Nyonyi.
Nina Hemmingsson

Nina Hemmingsson (s. 30. marraskuuta 1971) on ruotsalainen sarjakuvapiirtäjä.
Hemmingsson on vahvasti satiirinen ja humoristinen piirtäjä, jonka aiheina ovat usein ihmissuhteet, yhteiskunnalliset normit ja sukupuoliroolit. 
Hemmingssonin ensimmäinen sarjakuva-albumi "Hjälp!: serier." (yhteistyössä Sara Olaussonin kanssa) julkaistiin vuonna 2004. Hänen sarjakuviaan on julkaistu muun muassa sarjakuvalehdessä "Galago" sekä sanoma- ja aikakauslehdissä, kuten "Aftonbladet" ja "Bang." Vuonna 2007 Hemmingsson palkittiin ruotsalaisen sarjakuva-akatemian Adamson-patsaalla. 
Hemmingssonin sarjakuva-albumeista on suomennettu "Olen sinun tyttöystäväsi nyt" (ruotsiksi "Jag är din flickvän nu"), joka ilmestyi Sammakko-kustantamossa 2011. Suomalainen teatteriryhmä Blaue Frau käytti Nina Hemmingssonin ja toisen ruotsalaisen sarjakuvataiteilijan Liv Strömquistin teoksia esityksissään "Jag är din flickvän nu" (2008) ja "Mina vackra ögon" (2012).
Ruotsin kruununprinsessa Victorian häiden aikaan vuonna 2010 Hemmingsson teki "Aftonbladetille" satiirisen ja antirojalistisen sarjakuvan "Prinsessan och gemålen""."
Carita Nyström

Fanny Carita Kristina Nyström (20. helmikuuta 1940 Vaasa – 12. lokakuuta 2019 Korsnäs) oli suomenruotsalainen kirjailija, toimittaja ja feministi. Hänen puolisonsa oli kirjailija Erik Ågren (1924–2008). 
Nyström opiskeli muun muassa ruotsinkielistä kirjallisuutta ja pohjoismaista filologiaa Helsingin yliopistossa ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1968. Hän oli apulaisrehtori Folkets bildningsförbundissa 1974−1978 ja Vaasan läänin läänintaiteilija 1991−1993. 1970-luvulla hän oli aktiivinen feministinen keskustelija, erityisesti kirjallaan "Denna värld är vår! Handbok i systerskap" (1975, Birgitta Bouchtin kanssa). Hän toi feminismiä esiin edelleen myöhemmissä runokokoelmissaankin. Hän perusti kustannusyritys Hantverkin 1984 ja johti kirjoittajakursseja ruotsinkielisen Suomen alueella.
Nyström toimi 1970-luvulla marxilaisen feministiryhmän Marxist-Feministernan aktiivina. Yhdessä Birgitta Bouchtin kanssa he määrittivät analyysissaan ryhmän luonteen vallankumoukselliseksi, täydentäen marxilaisuutta ja marxilaisuuden sukupuolikäsitystä.
Colin Thiele

Colin Thiele, salanimi: Phoenix (16. marraskuuta 1920 Eudunda, Etelä-Australia, Australia – 4. syyskuuta 2006 Brisbane, Queensland, Australia) oli australialainen kirjailija
Colin Thiele asui lapsena saksankielisessä maanviljelijäyhteisössä ja luki lapsesta pitäen sekä saksankielisiä että englanninkielisiä kirjoja. Hän sai uransa alkuaikoina vaikutteita Henry Lawsonilta, jonka teoksen "While the Billy Boils" hahmoihin ja maalaisympäristöön hän samastui. Hän aloitti opinnot Adelaiden yliopistossa 1937 ja loi siellä kestäviä ystävyyssuhteita moniin runoilijoihin, joita olivat esimerkiksi Rex Ingamells, Max Harris, Flexmore Hudson, Geoffrey Dutton, Paul Pfeiffer ja D. B. Kerr. Hänen runojaan julkaistiin Jindyworobakin antologioissa, Angry Penguinsissa ja Poetryssa. Thiele valmistui Adelaiden yliopistosta 1941 ja palveli toisessa maailmansodassa tutkamekaanikkona. Hänen opetusuransa alkoi Port Lincolnissa 1946, ja hänet nimitettiin 1965 Adelaiden Wattle Park Teachers' Collegen rehtoriksi. Thieleen oli yliopistoaikana tehnyt vaikutuksen Douglas Mawsonin loistava opetustyö, ja se vaikutti hänen omaan suuresti arvostettuun opettajantyöhönsä.
Opettajan- ja puhujantyönsä ohella Thiele kirjoitti runsaasti runoja, kaunokirjallista proosaa, lastenkirjoja, elämäkertoja, kuunnelmia ja oppikirjoja. Hänen kirjojensa tapahtumaympäristö on yleensä Etelä-Australia, vaikkakin aiheet ovat yleismaailmallisia. Hänen tunnetuimpia lastenkirjojaan ovat "Myrskyn poika" (1963) ja " Blue Fin" (1969), joiden kummankin pohjalta on tehty elokuvat "Myrskyn poika" (1976), "Storm Boy" (2018) ja "Kalastajapojan seikkailu" (1978).
Thielen lapsuus näkyy monissa kirjoissa, kuten "The Sun on the Stubble" (1961), johon pohjautuu palkittu televisiosarja "Auringon laakso". Thiele kirjoitti ja toimitti runsaat sata kirjaa ja sanoi, että erityisen merkityksellisiä niistä ovat hänelle Storm Boy, Pinquo, Jodie's Journey, Blue Fin, Coorong ja Heysen of Hahndorf, sillä niitä kirjoittaessa hän tavoitti parhaiten olennaisen. 
Ympäristöasioista kiinnostunut Thiele kirjoitti Australian uhanalaisista seuduista muutamia kirjoja, esimerkiksi kirjat "Coorong" (1972) ja "Range Without Man: The North Flinders" (1974). Useita hänen kirjojaan on käännetty muille kielille. Thielen ahkera kirjeenvaihto esimerkiksi lapsilukijoiden kanssa on tallennettu Australian kansalliskirjastoon ja Etelä-Australian yliopistoon. Thielellä diagnosoitiin 1950-luvulla nivelreuma, ja hän joutui useisiin tekonivelleikkauksiin. Hän muutti vaimonsa Rhondan kanssa 1993 Queenslandiin, jossa jatkoi kirjoittamista lähes kuolemaansa saakka.
Vuonna 1977 Thiele sai arvon Companion of the Order of Australia työstään kirjallisuuden ja opetuksen hyväksi. Thiele valittiin 150 merkittävän australialaisen joukkoon. Valinnan teki 12. huhtikuuta 2008 The Advertiser -lehden vanhemmista toimittajista muodostettu paneeli lehden 150-vuotisjuhlan kunniaksi.
Nimellä Phoenix Thiele julkaisi runon "Two Homecomers" RAAFin lehdessä Wings mahdollisesti vuonna 1943.
Marie Besnier Beauvalot

Marie Besnier Beauvalot (s. ) on ranskalainen Lactalis-meijerijätin perijätär ja miljardööri. 
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 351. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,4 miljardia dollaria. Hän peri isänsä Michel Besnierin (1928-2000) kuoltua noin 20,7 prosentin osuuden ranskalaisesta, maailmanjaaluisesti toimivasta Lactalis-konsernista. Vastaavan perintöosuuden sai myös hänen veljensä Jean-Michel Besnier (s. 1967/68, yhtymän hallituksen varapuheenjohtaja). Määräävän omistusosuuden sai sisaruksista Emmanuel Besnier (s. 1970), josta tuli Lactalis-yhtymän toimitusjohtaja.
Marien isoisä André Besnier oli perustanut meijeriyhtiön vuonna 1933. Nykyisen nimensä se otti vuonna 1999. Nykyään Lactalis-yhtymällä on 236 tuotantolaitosta maailmanlaajuisesti. Yhtymällä on 75 000 työntekijää yhteensä 44 eri maassa. Se on maailman suurin meijerialan yritys sekä Euroopan suurin maidonkerääjä ja juustonvalmistaja. Tuotteista tunnetuimpia ovat ranskalainen briejuusto "President", jota myydään yli 140 maassa ja joka tuottaa yhtiölle 1,8 miljardin euron liikevaihdon sekä "Galbani", jota myydään yli 130 maahan (1,5 mrd. euron osuus liikevaihdosta).
Gabriele von Lutzau

Gabriele von Lutzau (o.s. Dillmann; s. 15. elokuuta 1954 Wolfsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen kuvanveistäjä ja entinen lentoemäntä. Hän oli vuonna 1977 lentoemäntänä Lufthansan lennolla 181, jonka Palestiinan vapautuksen kansanrintaman edustajat kaappasivat, ja häntä pidettiin matkustajien ja muun miehistön kanssa viisi päivää panttivankina, kunnes heidät vapautettiin Mogadishussa. Hänet tunnetaan panttivankitilanteessa osoittamansa rohkeuden vuoksi Mogadishun enkelinä (). Lennon 181 kaappauksen jälkeen hän lopetti työnsä lentoemäntänä ja ryhtyi kuvanveistäjäksi.
Lennon 181 kaappaus.
Gabriele Dillmann oli yksi lentoemännistä Lufthansan lennolla 181 Palma de Mallorcasta Frankfurtiin 13. lokakuuta 1977. Koneen kaappasi neljä palestiinalaisterroristia. Kone lensi Rooman, Larnakan, Bahrainin ja Dubain kautta Salalaan, jossa kapteeni ammuttiin. Perämiehen lentämänä lento jatkoi Mogadishuun, jonne se laskeutui aamuyöllä 17. lokakuuta. Paikalle lennätetyt länsisaksalaiset turvallisuusjoukot valtasivat koneen keskiyön jälkeen 18. lokakuuta. Dillmann rauhoitteli matkustajia kaappauksen aikana ja yritti neuvotella kaappaajien kanssa, ja lehdistö antoi hänelle lempinimen ”Mogadishun enkeli” (). Hän loukkaantui kaappauksessa lievästi, kun yksi terroristeista räjäytti käsikranaatin.
Kaappauksen jälkeen Dillmann lopetti työnsä lentoemäntänä ja meni naimisiin miesystävänsä, Lufthansan lentäjä Rüdiger von Lutzaun kanssa.
Taiteilijana.
Von Lutzau opiskeli taidetta Strasbourgin yliopistossa vuosina 1984–1995. Hän tekee puisia veistoksia käyttäen liekinheitintä. Hän on osallistunut taidenäyttelyihin muun muassa Berliinissä, Miamissa, Shanghaissa, Luxemburgissa ja New Yorkissa.
Maddie Rooney

Maddie Rooney (s. 7. heinäkuuta 1997 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 Yhdysvaltain joukkueen ykkösmaalivahtina sekä maailmanmestaruuden kotikisoissaan 2017 ja Suomessa 2019. Pekingin talviolympialaisissa 2022 hän saavutti Yhdysvaltain joukkueessa hopeaa. Hän pelasi kausina 2015–2017 ja 2018–2020 Minnesota Duluthin yliopiston joukkueessa.
Yvonne Lefébure

Yvonne Lefébure (29. kesäkuuta 1898 Ermont – 23. tammikuuta 1986 Pariisi) oli ranskalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Alfred Cortot'n johdolla Pariisin konservatoriossa ja esiintyi sekä resitalistina että orkesterien kanssa. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa Prades-festivaalilla vuonna 1950. 
Lefébure opetti eri opinahjoissa ja piti myös omalla festivaalillaan Saint-Germain-en-Layessa mestarikursseja. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Dinu Lipatti, Samson François, Imogen Cooper, Janina Fialkowska, André Laplante, Branka Musulin, Catherine Collard, Michaël Levinas, Françoise Thinat, Jean-Marc Savelli, Évelyne Crochet, Hélène Boschi, Martin Hughes ja Avi Schönfeld. 
Lefébure meni vuonna 1947 naimisiin musiikintutkija Fred Goldbeckin kanssa.
Christel Sundqvist

Christel Sundqvist (s. 1970 Uusikaarlepyy) on suomalainen kirjailija.. Hän on kasvatustieteiden tohtori ja asuu Vaasassa, jossa hän opettaa Åbo Akademin erityisopettajakoulutuksessa. Sundqvistin esikoisteos on "Flickan i flaskan" (2009).
Sundqvistin sisar on kirjailija Ulrika Nielsen.
Megan Keller

Megan Keller (s. 1. toukokuuta 1996 Farmington, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa neljä kultaa ja yhden hopean. Yliopistosarjoissa hän edusti Boston Collegea kausina 2014–2017 ja olympiavuoden vuoksi pitämänsä tauon jälkeen kaudella 2018–2019.
Keller on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2019. Vuoden 2021 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Budapestissa 2014.
Wivan Nygård-Fagerudd

Wivan Nygård-Fagerudd (s. 1964 Raippaluoto, Suomi) on suomenruotsalainen mezzosopraano, kulttuuritoimittaja ja yhteiskunta-aktivisti.
Wivan Nygård-Fagerudd vietti lapsuutensa Raippaluodon saaristokunnassa, joka myöhemmin on liitetty Mustasaareen. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemian oopperaosastolta musiikin maisteriksi 1998.. Vuosina 1985-1991 hän työskenteli opintojen ohessa musiikkikriitikkona ja kulttuuritoimittajana Hufvudstadsbladetissa.
Wivan Nygård-Fagerudd kuului Radion kamarikuoroon 1987–1991 ja on laulanut useiden orkestereiden solistina.
Laulamisen ohella Nygård-Fagerudd on vuodesta lähtien 1997 toiminut ohjelmaesittelijänä ja kulttuuritoimittajana Ylen ruotsinkielisissä ohjelmissa ja myös tehnyt useita dokumenttiohjelmia. 
Eduskuntavaaleissa 2007 Nygård-Fagerudd sai 116 ääntä liian vähän tullakseen valituksi, ja hän on ensimmäinen RKP:n edustaja varalla Vaasan vaalipiirissä.
Nygård-Fagerudd oli Svenska kulturfondenin delegaation puheenjohtajana 2008-2014.
Nygård-Fageruddin puoliso on näyttelijä Johan Fagerudd.
Cayla Barnes

Cayla Barnes (s. 7. tammikuuta 1999 Eastvale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän voitti Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 ja MM-kultaa Espoossa 2019.. MM-kisoissa hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Kanadan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuosina 2015, 2016 ja 2017, ja hänestä tuli ensimmäinen kolme peräkkäistä mestaruutta tällä tasolla voittanut pelaaja. Vuonna 2016 hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen sekä vuosina 2016 ja 2017 kisojen parhaaksi puolustajaksi. Kaudesta 2017–2018 alkaen hän on pelannut yliopistosarjoissa Boston Collegen joukkueessa.
Kelly Pannek

Kelly Pannek (s. 29. joulukuuta 1995 Plymouth, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden kotikisoissaan 2017 ja Suomessa 2019. Vuonna 2021 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 2022 olympiahopeaa. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa Suomessa 2013. Hän on vuodesta 2014 pelannut Minnesotan yliopiston joukkueessa.
Chauhan

Chauhan-dynastia, tai Chahamana-dynastia, oli nykyisen Keski- ja Pohjois-Intian alueilla hallinnut rajput-dynastia 600-luvulta vuoteen 1192. Dynastian pääkaupunkina toimi Ajmer. Laajimmillaan Chauhanit hallitsivat suurinta osaa nykyisestä Pohjois-Intiasta.
Elisa Gebhard

Elisa Sisko Gabriela Gebhard (s. kesäkuu 1993 Helsinki) on Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen sekä kansanedustaja. Hän on toiminut muun muassa Helsingin kulttuuri- ja kirjastojaoston puheenjohtajana. Gebhard on puoluekannaltaan sosialidemokraatti, ja hän on aiemmin toiminut myös Suomen nuorisoalan kattojärjestö Allianssi ry:n puheenjohtajana sekä Sosialidemokraattiset Opiskelijat SONK:n puheenjohtajana (vt.). Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Gebhard valittiin eduskuntaan Helsingin vaalipiiristä 5 872 äänellä.
Ennen valintaansa eduskuntaan Gebhard työskenteli Suomen Asianajajaliiton oikeuspoliittisena juristina. Aiemmin hän on työskennellyt esimerkiksi kansanedustaja Jutta Urpilaisen avustajana ja pääministeri Sanna Marinin erityisavustajana sekä Finanssialan yhteiskuntasuhteiden asiantuntijana. Hän on valmistunut oikeustieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta.
Näkemykset.
Arvot.
Gebhard sijoittuu vaalikonevastausten perusteella keskusta-vasemmistoon tai vasemmistoon. "Ylen" vaalikoneessa Gebhard sijoittuu arvoasteikolla vahvasti liberaalille puolelle. "Helsingin Sanomien" vaalikoneen käyttämällä GAL–TAN-jakaumalla Gebhardin näkemykset ilmentävät liberaalivihreyttä (GAL). HS:n vaalikoneeseen Gebhardin antamissa näkemyksissä korostuu voimakkaimmin vasemmistolaiset ja liberaalivihreät mielipiteet.
Ulko- ja turvallisuuspolitiikka.
Gebhard on ilmoittanut vastustavansa rajaturvallisuuslakia, jonka mukaan turvapaikkahakemusten vastaanottamista voitaisiin rajoittaa valtakunnan rajalla tai sen läheisyydessä. Gebhardin mukaan näyttöä lain ennaltaehkäisevästä toiminnasta ei ole. Gebhardin mukaan EU-oikeuden tulisi olla tilanteissa ensisijainen ja hän on pitänyt lakia epävarmana työkaluna.
Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka.
Gebhard on toiminut eduskunnan sateenkaariverkoston puheenjohtajana vuodesta 2023 lähtien. Gebhard on pitänyt esillä intersukupuolisteen lasten kehollisen koskemattomuuden vahvistamista. Gebhard on allekirjoittanut Setan ehdokasitoumuksen eduskuntavaaleissa 2023. Ehdokassitoumuksen allekirjoittajana Gebhard on sitoutunut tukemaan sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöjen tavoitteita eduskuntatyössään, vastustamaan syrjintää ja vihapuhetta sekä edistämään näiden ryhmien osallistumista päätöksentekoon.
Yksityiselämä.
Gebhardin puoliso on Bettiina Heino. Pari meni kihloihin joulukuussa 2024. Pari sai lapsen lokakuussa 2025. Lapsi sai alkunsa lapsettomuushoidoista tuntemattoman lahjasoluista.
Gebhardin sukujuuret ovat Saksasta, ja hänen isänsä Hannu Gebhard oli taidemaalari. Elisa Gebhard harrastaa myös maalaamista ja on käynyt Helsingin Kuvataidelukion. Hän on kasvissyöjä ja asuu Helsingin Kruununhaassa.
Ulriika Eleonoora (vanhempi)

Ulriika Eleonoora (11. marraskuuta 1656 Kööpenhamina – 26. heinäkuuta 1693 Solna) oli Tanskan prinsessa, Fredrik III:n tytär, josta tuli Kaarle XI:n puolisona Ruotsin kuningatar. Heidän naimisiinmenonsa aikoihin Ruotsi ja Tanska olivat vihamielisissä väleissä, ja avioliiton solmimisen yksi tarkoitus oli saada takeet rauhasta.
Kuningattarena Ulriika Eleonoora jäi voimakastahtoisen anoppinsa leskikuningatar Hedvig Eleonooran varjoon. Hän ei juurikaan osallistunut hovielämään tai hallintoasioihin, vaan keskittyi kasvattamaan maalle kruununperillistä. Perheeseen syntyi viisi poikaa ja kaksi tytärtä. Vain yksi pojista, tuleva Kaarle XII, selvisi elossa yli lapsuusvuosiensa. Sen sijaan molemmat tyttäret, Hedvig Sofia ja perheen kuopus Ulriika Eleonoora kasvoivat aikuisiksi.
Ulriika Eleonooraa on kuvattu kärsivälliseksi ja lempeäksi. Hän oli oppineempi kuin miehensä, luki mielellään, suosi taiteita ja harjoitti hyväntekeväisyyttä.
Ulrika Eleonoran kirkko Helsingissä, nykyisen Senaatintorin kohdalla, sai nimensä "Ulrikan kirkko" vanhemman Ulriika Eleonooran mukaan, samoin kuin Ulrika Eleonoran kirkko Kristiinankaupungissa.
Zaynab

Zaynab (myös Zainab, Zeinab, Zinab; ) on naisen etunimi, joka viittaa isän aarteeseen tai kaunottareen. Se on johdettu sanoista "zeenah" (arabiaksi: زينة, kaunotar) ja "ab" (arabiaksi: الآب, isä). Zaynab liittyy heprealaiseen Zenyeb-nimeen, joka tarkoittaa isän ylpeyttä. 
Islamin profeetta Muhammadin lapsella ja lapsenlapsella oli tämä nimi. Profeetalla oli myös vaimot Zaynab bint Jahsh ja Zaynab bint Khuzayma. Alkujaan nimen uskotaan liittyneen myös kuningatar Zenobian nimeen. Nimen bosnialaisia versioita ovat Zeineb, Zejneb ja Zejneba. Turkissa sama nimi tunnetaan muodossa Zeynep.
Gerli

Gerli on virolainen naisen etunimi, joka tunnetaan myös muodossa Kerli. 
Suomessa etunimi Gerli on yleisimmillään vuosina 1980–99 syntyneiden ikäluokassa, jossa se on käytössä sadalla naisella. Vuosina 1960–1979 syntyneitä Gerlejä on Suomessa 28 ja vuosina 2000–09 syntyneitä Gerlejä 13.
Magdalena Martullo-Blocher

Magdalena Martullo-Blocher (s. , Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen EMS-Chemie-kemianteollisuusyrityksen toimitusjohtaja ja miljardööri. Hän on mukana politiikassa Sveitsin kansanpuolueen kansanedustajana (2015-) ja puolueen varapuheenjohtajana (2018-).
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 334. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,5 miljardia dollaria. Tämä vastasi 30 prosentin osuutta EMS-Chemie-yhtiöstä, joka on pörssinoteerattu kemikaali- ja polymeerivalmistaja Sveitsin Herrlibergissä. Magdalena Martullo-Blocher siirtyi kemikaaliyhtiön johtoon vuonna 2004, kun hänen isänsä Christoph Blocher, joka oli aiemmin johtanut yhtymää, siirtyi Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi Sveitsin kansanpuoluetta edustavaksi Sveitsin oikeus- ja poliisiministeriksi. Tällöin hän myi yhtiön määräysvaltaan oikeuttavat osakkeensa Magdalenalle ja hänen kolmelle sisarukselleen, jotka myös ovat nykyisin miljardöörejä. Sisaruksista Rahel Blocherilla on likimain vastaava 30 prosentin osuus yhtiöstä. Miriam Baumann-Blocher on myynyt pääosan kemianyhtiön osakkeistaan siskoilleen ja investoinut toisaalle. Markus Blocher myi osuutensa yhtiöstä, mutta omistaa siitä irronneen spin off -yrityksen (Dottikon).
Magdalena Martullo-Blocher on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän on suorittanut MBA-tutkinnon St. Gallenin yliopistossa. Hän on toimiut EMS-Chemie-yhtiön hallituksen jäsenenä vuodesta 2001 ja toimitusjohtajana vuodesta 2004. Tätä ennen hän työskenteli johtotehtävissä Johnson &amp; Johnson -yhtiön ja sveitsiläisen virvoitusjuomavalmistaja Rivellan palveluksessa.
Gerli Liinamäe

Gerli Liinamäe (s. 21. maaliskuuta 1995 Tallinna) on virolainen taitoluistelija. Hän on naisten yksinluistelussa kolminkertainen Viron-mestari (2011, 2015, 2018). MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 34:nneksi vuonna 2018. EM-kilpailuissa hänen sijoituksensa ovat olleet kolmastoista vuonna 2011 ja 22:s vuonna 2015. Juniorien MM-kilpailuissa hän sijoittui 15:nneksi vuonna 2011, 14:nneksi vuonna 2012, 27:nneksi vuonna 2013 ja 20:nneksi vuonna 2014. Hän voitti Riiassa kilpaillun Volvo Open Cupin vuonna 2017.
Liinamäe on ollut Tiiu Valgemäen ja Karin Nurmetalon valmennettavana.
Rahel Blocher

Rahel Marianne Blocher (s. , Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen EMS-Chemie -kemianteollisuusyrityksen suuromistaja ja miljardööri. Hän johtaa isänsä, EMS-Chemien aiemman toimitusjohtajan ja ex-ministerin Christoph Blocherin varoja hallitsevaa sijoitusyhtiö Robinvestiä ja osallistuu Schweizer Musikinsel Rheinau -säätiön hallituksen toimintaan. 
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 334. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,5 miljardia dollaria. Tämä vastasi 30 prosentin osuutta EMS-Chemie -yhtiötä, joka on pörssinoteerattu kemikaali- ja polymeerivalmistaja Sveitsin Herrlibergissä. Vuonna 2004 hänen isänsä Christoph Blocher, joka oli aiemmin johtanut yhtiötä, siirtyi Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi Sveitsin kansanpuoluetta edustavaksi Sveitsin oikeus- ja poliisiministeriksi. Tällöin hän lahjoitti ja myi yhtiön määräysvaltaan oikeuttavat osakkeensa Rahelille ja hänen kolmelle sisarukselleen, jotka myös ovat nykyisin miljardöörejä. Sisaruksista Magdalena Martullo-Blocherilla (EMS-Chamien toimitusjohtaja ja hallituksen varapuheenjohtaja) on myös noin 30 prosentin osuus yhtiöstä, joten yhdessä kahdella sisaruksella on määräysvalta yhtiössä. Muista sisaruksista Miriam Baumann-Blocher on myynyt pääosan kemianyhtiön osakkeistaan siskoilleen ja investoinut toisaalle. Markus Blocher myi osuutensa yhtiöstä, mutta omistaa siitä irronneen spin off -yrityksen (Dottikon).
Rahel Blocher valmistui ekonomiksi Universität St. Gallenista. Hän työskenteli vuodesta 2004 lähtien Clariant and Elma Electronic -yhtiössä. vuodesta 2009 lähtien hän on työskennellyt isänsä sijoitusyhtiössä Robinvestissä. 
Perheen, ja erityisesti hänen politiikkaan siirtyneen isänsä toimintaa on arvosteltu runsaasti perheen mediaomistuksen salamisen vuoksi. Asioiden hoitamista - johon Rahelkin on osallistunut - on luonnehdittu oligarkiamaiseksi.
Rikissa Puolalainen

Rikissa Puolalainen "Ryksa, Rychesa" (1116 – 25. joulukuuta 1156 jälkeen) oli puolalainen prinsessa, josta tuli kaksi kertaa Ruotsin kuningatar sekä Minskin ruhtinatar. 
Suku.
Hänen vanhempansa olivat Puolan herttua Bolesław III Vinosuu (Krzywousty) ja tämän toinen puoliso Salome von Berg (n. 1093/1101 – 27. heinäkuuta 1144), joka oli saksalainen, Berg-Schelklingenin kreivi Henrikin tytär. Hänellä oli 12 sisarusta, joista hän oli vanhin tytär sekä kaksi sisaruspuolta. Isän kuoleman jälkeen Puolan alue jaettiin hänen viiden veljensä kesken.
Avioliitot ja lapset.
Hän avioitui kolme kertaa: noin vuonna 1127 Tanskan prinssi Magnus Nilssonin, tulevan Länsi-Götanmaan eli Ruotsin kuningas Maunu Niilonpoika Vahvan kanssa, jotta hänen sukunsa sai Tanskan tukea sodassa Saksaa vastaan, mutta vuonna 1134 Tanska asettui Saksan puolelle tästä huolimatta. Magnuksen kuoltua vuonna 1134 Ryksa palasi Puolaan. Tämän jälkkeen hän avioitui Minskin ja Hrodnon ruhtinas Volodar Glebovitšin kanssa; tämä avioliitto solmittiin liittouman vahvistamiseksi Unkaria vastaan. Hänen kolmas avioliittonsa oli 1140-luvun lopulla Ruotsin kuningas Sverker vanhemman kanssa.
Rikissan lapsia olivat Maunu Niilonpojan kanssa Knuut Maununpoika, josta tuli Tanskan kuningas vuosiksi 1146–1157, ja Volodarin kanssa Sofia, tulevan Tanskan kuningas Valdemar I:n puoliso sekä Sverkerin kanssa Burislev, joka huudettiin Ruotsin kuninkaaksi vuosien 1167–1173 kuninkuustaistelussa, mutta kuninkaaksi valittiin Knuut Eerikinpoika.
Virginie Ledoyen

Virginie Ledoyen (oikealta nimeltään "Virginie Fernandez", s. 15. marraskuuta 1976 Pariisi) on ranskalainen elokuvanäyttelijä, joka on esiintynyt myös yhdysvaltalaisissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Hänellä on espanjalainen sukutausta.
Saarenmaan kunta

Saarenmaan kunta sijaitsee Länsi-Virossa Saarenmaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta sijaitsee Viron länsirannikolla. Saarenmaan kunta koostuu valtaosin Saarenmaan saaresta, jonka ainoa kunta se on.
Naapurikuntia ovat idässä Muhun saarella sijaitseva Muhun kunta ja pohjoisessa Hiidenmaan saarella sijaitseva Hiidenmaan kunta. Saarenmaata ympäröi etelässä Riianlahti, pohjoisessa Väinämeri ja lännessä varsinainen Itämeri..
Hallinto.
Saarenmaan kunta muodostettiin lokakuussa 2017 yhdistämällä Kuressaaren kaupunki ja Saarenmaan saaren kaikki 11 kuntaa (Lääne-Saare, Orissaare, Pihtla, Valjala, Salme, Kihelkonna, Laimjala, Mustjala, Torgu, Leisi ja Pöide). Saarenmaan kunnassa on 31 819 asukasta (1.1.2018). Kunnan pinta-ala on 2 718 neliökilometriä, ja se on pinta-alaltaan maan suurin kunta.
Kunta muodostuu Kuressaaren kaupungista (linn), yhdeksästä pienkauppalasta (alevik) sekä 427 kylästä (küla).
Liikenne.
Valtatie 10 kulkee Kuressaaresta Muhulle ja edelleen lauttayhteyden kautta mantereelle Virtsuun. Kuressaaressa on lentoasema.
Kunnan alueella on useita satamia, joista merkittävimmät ovat Roomassaaren satama Kuressaaren eteläpuolella ja Saarenmaan satama saaren pohjoisrannalla.
Spyro Reignited Trilogy

Spyro Reignited Trilogy on Toys for Bobin kehittämä ja Activisionin julkaisema pelikokoelma. Se sisältää uudistetut versiot "Spyro"-videopelisarjan kolmesta ensimmäisestä pelistä: "Spyro the Dragon", ' ja ', jotka Insomniac Games kehitti alun perin PlayStationille. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 13. marraskuuta 2018. Se julkaistiin 3. syyskuuta 2019 myös Nintendo Switchille ja Microsoft Windowsille.
Tom Kenny, joka ääninäytteli Spyroa peleissä "Ripto’s Rage!", "Year of the Dragon" ja "", palaa rooliinsa "Reignited Trilogyssa". Toys for Bobin työntekijä Stephan Vakov remasteroi trilogian alkuperäisen musiikin, jonka Stewart Copeland aikoinaan sävelsi.
Yleiskatsaus.
"Reignited Trilogy" on kokoelma, johon sisältyvät uudistetut versiot kolmesta "Spyro"-pelistä: "Spyro the Dragon", ' (eurooppalainen PlayStation-versio nimeltään "Spyro 2: Gateway to Glimmer") ja '. Niissä kaikissa pieni violetti lohikäärme Spyro voi siirtyä kotimaailmoista tasoihin portaalien kautta ja liikkua tasojen läpi maaliin pääsemiseksi. Alkuperäisten pelien tavoin, Spyro käyttää liekittämistä tai sarvet edellä ryntäämistä vihollisten voittamiseksi, kirstujen ja ruukkujen rikkomiseksi ja kerätäkseen jalokiviä, sekä saadakseen pikkueläimistä perhosia ravinnoksi Sparx-sudenkorennolle tämän pitämiseksi terveenä. Sparxin väri muuttuu aina kun tämän terveys heikkenee jokaisesta osumasta, jonka Spyro viholliselta saa, ja riittävän monen osuman jälkeen Sparx jättää Spyron yksin. Jos Spyro saa iskun ilman Sparxia, hän menettää yhden elämän.
Joihinkin uusiin maailmoihin ja tasoihin pääseminen vaatii jalokivien keräämisen lisäksi "Spyro the Dragonissa" kristallipatsaisiin vangittujen lohikäärmeiden vapauttamista, "Ripto’s Ragessa" jalokivikuulien () keräämistä tai uusien kykyjen (pinnan alla uimisen, kiipeämisen ja pääpuskun) oppimista jalokivimaksua vastaan ja "Year of the Dragonissa" lohikäärmeenmunien keräämistä tai uusien pelattavien hahmojen (Sheila, kersantti Byrd, Bentley ja Agentti 9) vapauttamista jalokivimaksua vastaan. Pelissä on 4K-resoluutio sekä remasteroitu ääni. Trilogiassa esiintyy myös uusia ominaisuuksia, kuten "Ripto’s Ragen" alkuperäisversiossa esiintynyt kartta, "Spyro the Dragoniin" lisätyt taitopisteet (), jotka esiintyivät aiemmin "Ripto’s Ragen" ja "Year of the Dragonin" alkuperäisversiossa, sekä mahdollisuus vaihtaa Vakovin remasteroimat tasojen musiikit Copelandin alkuperäisiin versioihin.
"Reignited Trilogyn" fyysinen julkaistu sisältää vain "Spyro the Dragonin" remasteroinnin, kun taas remasteroidut "Ripto’s Rage!" ja "Year of the Dragon" on ladattava peliin digitaalisesti.
Ääninäyttelijät.
Suomenkieliset.
Dubbausstudio: Uptempo Oy
Holly Robinson Peete

Holly Elizabeth Robinson Peete (s. 18. syyskuuta 1964 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, juontaja, kirjailija ja laulaja. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten nuortensarjasta "21 Jump Street", sekä tilannekomedioista "Hangin' with Mr. Cooper" ja "For Your Love". Peete toimi juontajana CBS:än keskusteluohjelmassa "The Talk" ja hän on kirjoittanut NAACP:n kirjallisuuspalkinnon saaneen lastenkirjan "My Brother Charlie".
Kesäkuussa 1995 Holly Robinson meni naimisiin NFL-pelinrakentaja Rodney Peeten kanssa. Heillä on neljä lasta.
Zeynep Üçbaşaran

Zeynep Üçbaşaran on turkkilainen pianisti. Hän syntyi Istanbulissa ja aloitti musiikinopintonsa neljän vuoden iässä Istanbulin konservatoriossa yhtenä nuorimmista sinne koskaan hyväksytyistä. 
Vuodesta 1987 alkaen Üçbaşaran opiskeli Franz Liszt -musiikkiakatemiassa Unkarin Budapestissa. Siellä häntä opettivat Kornél Zempléni, Béla Bartókin johdolla opiskellut Katalin Nemes, Balázs Kecskés ja István Lantos. Saatuaan opettaja- ja konserttiartistidiplominsa vuonna 1994 Üçbaşaran jatkoi opiskelujaan Tibor Szászin johdolla Freiburgin musiikkiyliopistossa sekä lopulta Etelä-Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa, jossa hän eteni musiikin tohtoriksi asti (2004). 
Üçbaşaran on levyttänyt muiden muassa Franz Lisztin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Domenico Scarlattin, Leonard Bernsteinin, Ahmet Adnan Saygunin ja Robert Muczynskin teoksia. Vuodesta 1996 lähtien pianisti on asunut Kalifornian Santa Barbarassa. 
Üçbaşaran on saanut muun muassa Yhdysvaltain Liszt-seuran palkinnon; hänet palkittiin myös Los Angelesin Liszt-kilpailussa vuosina 1996 ja 2000. Hän sai vuonna 2003 tunnustuksen ”Atatürkin tyttäret” -järjestöltä Yhdysvalloissa. Hän on esiintynyt sekä solistina että kamarimuusikkona lukuisissa eri maissa. Wigmore Hall -debyyttinsä Lontoossa hän teki marraskuussa 2004.
Cross (laskettelurinne)

Cross on laskettelurinne Phoenix Pyeongchangin talviurheilukeskuksessa Bongpyeong-myeonissa Pyeongchangin piirikunnassa Gangwonin maakunnassa Etelä-Koreassa.
Crossiin rakennetuilla cross-radoilla järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisten ski- ja lumilautacross-kilpailut. Katsajakapasiteetti olympialaisissa oli 18 000, niistä istumapaikkoja oli 10 200 ja seisomapaikkoja 7 800.
Katalin Nemes

Katalin Nemes (5. lokakuuta 1915 Debrecen – 29. maaliskuuta 1991 Budapest) oli unkarilainen pianisti. Hän oli alun perin nimeltään Katalin Frieder, mutta meni naimisiin kirjailija, journalisti György Nemesin kanssa. Kirjallisuuden kääntäjä Anna Nemes on Katalinin tytär. 
10-vuotiaana Nemes pääsi konservatorioon Debrecenissä, jossa häntä opetti Margit Halácsy. Vuosina 1932–37 hän opiskeli Franz Liszt -musiikkiakatemiassa, jossa hänen opettajiensa joukkoon lukeutui Béla Bartók. Hän itse toimi myöhemmin opetustehtävissä ja johti konsertteja. Hänen saamiinsa tunnustuksiin kuuluu Liszt Ferenc -palkinto vuodelta 1962.
Marie-Philip Poulin

Marie-Philip Poulin (s. 28. maaliskuuta 1991 Beauceville, Quebec) on kanadanranskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on ollut Kanadan maajoukkueen kapteeni ja voittanut olympialaisissa kolme kultamitalia ja yhden hopean sekä maailmanmestaruuskilpailuissa kolme kultaa, seitsemän hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Montréal Canadiennesiä.
Ura.
Maajoukkueura.
Poulin voitti olympiakultaa Vancouverissa vuonna 2010, Sotšissa 2014 ja Pekingissä 2022. Vancouverissa hän teki lukemiin 2–0 päättyneen loppuottelun molemmat maalit ja hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen. Sotšissa hän teki loppuottelun varsinaisen peliajan viimeisellä minuutilla tasoitusmaalin ja jatkoajalla voittomaalin. Pekingissä hän teki Kanadan maalein 3–2 voittamassa loppuottelussa kaksi maalia ja hänet valittiin tähdistökentälliseen. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti hopeaa.
Poulin on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2021, jolloin hän teki jatkoajalla 3–2-voittomaalin, ja 2022 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2009, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2023 sekä MM-pronssia vuonna 2019. Vuosien 2013 ja 2017 MM-kilpailuissa hänet valittiin tähdistökentälliseen ja vuonna 2013 hän oli myös kisojen arvokkain pelaaja, paras hyökkääjä, paras maalintekijä ja pistepörssin voittaja.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Poulin saavutti hopeaa vuosina 2008 ja 2009; vuoden 2008 turnauksessa hän voitti pistepörssin ja maalintekijätilaston ja hänet valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi.
Seuraura.
Poulin on seuratasolla edustanut Montréal Starsia, Dawson College Bluesia, Bostonin yliopistoa sekä vuodesta 2015 Montréal Canadiennesiä. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuosina 2009 ja 2017.
Lassi Vierikko

Lassi Vesa Johannes Vierikko (s. 17. syyskuuta 1983) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on työskennellyt myös näyttelijänä. Tyylilajiltaan Vierikon käsikirjoitukset ovat lähinnä komediaa.
Ura.
Vierikko valmistui medianomiksi 2011. Hän on käsikirjoittanut muun muassa MTV3:n komediasarjan "Brändärit" ja komediasarjan "Erinomanlaiset", joka on alkuaan Facebookissa julkaistu tuotanto. Televisiosarjojen lisäksi Vierikko on käsikirjoittanut erinäisiä lyhyitä fiktioelokuvia.
Käsikirjoittajan työnsä ohella Vierikko on näytellyt sivurooleja muutamissa televisio- ja elokuvatuotannoissa varhaisimpana Laurin rooli Yle TV1:n viisiosaisessa fiktiosarjassa "Hunajan maku" vuonna 1993.
Vierikko on kiinnostunut uskonnoista sekä niiden synnystä ja kehityksestä. Hän on tutkinut erityisesti gnostilaisuuden ilmenemismuotoja elokuvataiteessa.
Laura Hartman

Laura Erikka Hartman, ent. "Larsson" (s. 28. syyskuuta 1973) on suomalais-ruotsalainen kansantaloustieteilijä, joka työskentelee Ruotsissa.
Hartman suoritti 1997 valtiotieteiden maisterintutkinnon Helsingin yliopistossa ja 2002 tohtorintutkinnon kansantaloustieteessä Uppsalan yliopistossa. Hän on sittemmin työskennellyt Uppsalassa dosenttina ja on ollut 2007–2011 Ruotsin talouspoliittisen neuvoston jäsen.
Hartman toimi heinäkuusta 2010 syyskuuhun 2011 tutkimusjohtana Studieförbundet Näringsliv och Samhälle (SNS). Syyskuussa 2011 hän esitteli toimittamansa raportin "Konkurrensens konsekvenser" Ruotsin yksityistämisistä. Raportin yleisluontoinen johtopäätös oli, että "kilpailun vaikutuksista hyvinvointialalla puuttuu tieteellisesti perusteltu tietoa" sekä että ei voi tehdä sellaista johtopäätöstä, että kilpailuttaminen lisäisi tehokkuutta.
Raportti herätti runsaasti keskustelua. Kirjoittajat ja Hartman katsoivat lähinnä muistuttaneensa tiedon puuttumisesta eivätkä niinkään arvostelleet yksityistämistä. Monet keskustelijat arvelivat kuitenkin, että etenkin Hartmanin laatima raportin yhteenveto kärsi niin sanotusta Nirvana-syndroomasta. Nirvana-argumentti tai -oletus, kuten muun muassa Bo Rothstein on sitä nimittänyt, tarkoittaa lyhyesti, että tosiasiallista tilannetta verrataan ihannetilanteeseen, mikä tässä tapauksessa implisiittisesti sai kilpailuedellytyksen liittymään todellisiin (väistämättömiin) puutteisiin.
SNS:ää arvostelivat muun muassa hyvinvointialan yritysten edustajat, ja tähän arvosteluun vastasivat vuorostaan raportin laatijat sekä kilpailuttamisen arvostelijat.
Hartman luopui pian tutkimusjohtajan tehtävästä ja palasi Uppsalan yliopistoon. Toinen syy oli se, että SNS:n toimitusjohtaja Anders Vredin oli estänyt häntä osallistumasta keskusteluun raportista, ja samasta syystä myös Olof Petersson jätti SNS:n vastalauseeksi.
Charlotta Wolff

Charlotta Wolff (s. 1976 Tammisaari) on suomenruotsalainen historioitsija, professori ja kääntäjä. Hän toimii Turun yliopiston Suomen historian professorina ja on aiemmin toiminut tutkijana Helsingin yliopistossa. Wolff väitteli 2004 historian tutkimuksella "Vänskap och makt", joka palkittiin Ruotsin akatemian Axel Hirschsin palkinnolla.
Wolff on ollut Helsingin yliopiston Euroopan historian dosentti vuodesta 2009, Suomen Akatemian tutkija 2013–2018, ja hän on vastuullinen tutkija ja projektinjohtaja hankkeessa "Agents of Enlightenment" (Suomen Akatemia) 2017–2020.
Wolff on kirjoittanut elämäkerrat hovijahtimestari Constantin Linderistä ja presidentti, kreivi Johan Fredrik Aminoffista.
Brianne Jenner

Brianne Jenner (s. 4. toukokuuta 1991 Oakville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa kaksi kultamitalia ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa, viisi hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
Jenner voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeoingchangissa 2018. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti uransa toisen olympiakullan, ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2021 ja 2022 sekä saavutti MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016, 2017 ja 2023 ja MM-pronssia vuonna 2019. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Jenner saavutti hopeaa vuosina 2008 ja 2009.
Jenner on seuratasolla edustanut Stoney Creek Sabresia, Mississauga Chiefsiä, Burlington Barracudasia, Cornellin yliopistoa sekä vuodesta 2015 Calgary Infernoa. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016.
Mäkikello

Mäkikello ("Campanula collina") on kellokasvien (Campanulaceae) heimoon, kellojen ("Campanula") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on Kaukasuksen alueelta kotoisin oleva monivuotinen ja ruohovartinen kellolaji, jota käytetään myös koristekasvina.
Mäkikello kasvaa noin 20–30 cm korkeaksi. Se muodostaa mättäitä, ja sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Tyvilehdet ovat puikeita, noin 5–8 cm pitkiä, tummanvihreitä, pehmeäkarvaisia ja hammaslaitaisia. Varsilehdet ovat tyvilehtiä pienempiä ja suikeita. Mäkikellon kukat ovat kellomaisia, nuokkuvia, tummanvioletinsinisiä. Kukat sijaitsevat yksittäin tai yksipuoleisena terttuna. Mäkikello kukkii kesä–heinäkuussa.
Puutarhassa mäkikello kasvaa parhaiten täydessä auringon valossa tai puolivarjossa olevilla kasvupaikoilla, joiden maaperän happamuus on neutraali tai hieman emäksinen. Mäkikello vaatii säännöllistä kosteutta. Mäkikello leviää hyvissä kasvuolosuhteissa juuriensa avulla kasvullisesti sekä siemenistä, mutta ei yleensä leviä hallitsemattomasti. Kukkavarsien leikkaamisella kukinnan jälkeen voi ehkäistä leviämistä siementen kautta. Mäkikellon mättäät on jaettava joka kolmas tai neljäs vuosi.
Haley Irwin

Haley Irwin (s. 6. kesäkuuta 1988 Thunder Bay, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa kaksi kultamitalia ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
Irwin voitti olympiakultaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014 sekä saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Irwin on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2009, 2011, 2013 ja 2017.
Irwin on seuratasolla edustanut Toronto Aerosia, Mississauga Aerosia, Minnesota Duluthin yliopistoa, Montréal Starsia sekä vuodesta 2014 Calgary Infernoa.
Weltcup-Piste

Weltcup-Piste on laskettelurinne Ofterschwangissa Saksassa.
Weltcup-Pistessä on järjestetty alppihiihdon maailmancupin naisten tekniikkalajikilpailuja.
Reitti.
Suurpujottelun lähtö sijaitsee 1 300 metriä merenpinnan yläpuolella Weltcup-Express-tuolihissin yläaseman vieressä.
Weltcup-Piste alkaa kumpuilevana "Herdebuch" (Kantakirja) -osuudella, jonka jälkeen rinne kääntyy oikealle. Sitten tulee "Sonnenhof" ja "Fäßlers Berg" -osuudet. Sen jälkeen tulee tiukahko oikea-vasen S-mutka, vasemmalle kääntyvän mutkan nimi on "Leitnercorner".
Leitnercornerin jälkeen avautuu loppujyrkänne "Zielhang", jossa sijaitsee koko rinteen jyrkin kohta 47 %. Weltcup-Pisten suur- ja pujotteluradat päättyvät 920 metriä merenpinnan yläpuolella lähelle Ofterschwangin keskustaa.
Prins-reaktio

Prins-reaktio on alkeenien ja karbonyyliyhdisteen, kuten aldehydin tai ketonin, välinen kemiallinen reaktio. Reaktio-olosuhteista riippuen Prins-reaktion tuote voi olla joko dioli, allyylialkoholijohdannainen, dieeni tai 1,3-dioksaanijohdannainen. Reaktion raportoi alankomaalainen kemisti H. J. Prins vuonna 1919, ja se on nimetty hänen mukaansa.
Reagenssit ja mekanismi.
Prins-reaktio tapahtuu useille alkeeneille ja tyypillisimmin käytetty karbonyyliyhdiste on formaldehydi. Alkeeni reagoi sitä helpommin mitä substituoidumpi se on. Katalyyttinä Prins-reaktiossa käytetään joko proottista happoa tai Lewis-happoa. Reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa karbonyyliyhdisteen karbonyyliryhmän happi ottaa vastaan protonin, jolloin siitä tulee entistä elektrofiilisempi. Alkeenit ovat tyypillisesti nukleofiilisia ja reagoivat karbonyyliryhmän kanssa additioreaktiolla. Näin muodostuu karbokationi, jossa on kahden hiiliatomin päässä eli β-asemassa hydroksyyliryhmä.
Tämä karbokationi ei ole stabiili vaan reagoi edelleen, ja reaktiotapa riippuu olosuhteista. Mikäli reaktiossa on ylimäärin karbonyyliyhdistettä, karbonyyliyhdisteen happiatomi reagoi karbokationin kanssa. Näin muodostuu uusi kationi, joka syklisoituu muodostaen 1,3-dioksaanirenkaan. Tämä on oheisessa kuvassa vihreällä esitetty reaktiopolku. Karbokationista voi myös eliminoitua protoni, ja tuotteena muodostuu allyylialkoholijohdannainen. Happamissa olosuhteissa tämä allyylialkoholi reagoi edelleen muodostaen dieenin. Tämä reaktio on esitetty oheisessa kuvassa mustana reaktioreittinä. Mikäli Prins-reaktiossa on läsnä vettä, vesi reagoi nukleofiilina karbokationin kanssa. Tämä reaktio johtaa diolien muodostumiseen, ja tämä reaktio on esitetty ylläolevassa kuvassa sinisellä.
Prins-reaktion sovellutuksia.
Prins-reaktio on runsaasti käytetty reaktio terpeenien kemiassa. Sitä käyttämällä on terpeeneistä valmistettu useita hajuaineena merkittäviä molekyylejä ja hyödyllisiä synteettisen kemian välituotteita. Formaldehydin ja isobuteenin välinen Prins-reaktio on myös tärkein isopreenin valmistusmenetelmä.
R. Smg. Torricelli (1934)

R. Smg. Torricelli () oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1934 vesille laskettu Archimede-luokan sukellusvene.
Valmistus.
Alus tilattiin Cantiere navali Franco Tosilta Tarantosta. Se laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1934.
Palvelus.
Huhtikuussa 1937 Espanjan sisällissodassa Italia luovutti aluksen kansallismielisille, jotka liittivät sen laivastoonsa nimellä "General Sanjurjo". Se poistettiin 1959 alusluettelosta.
Mélodie Daoust

Mélodie Daoust (s. 7. tammikuuta 1992 Valleyfield, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut Kanadan maajoukkueen pelaajana olympialaisissa kaksi kultamitalia ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Montréal Canadiennesiä.
Daoust voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Pyeongchangin kisoissa hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja tähdistökentällisen jäseneksi; hän oli myös turnauksen paras aloittaja voitettuaan aloituksistaan 77,42 %. Pekingin olympialaisissa 2022 hän saavutti uransa toisen olympiakullan. Suomen MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia. MM-kotikisoissa 2021 hän voitti kultaa. Hän oli turnauksen pistepörssin ykkönen tehtyään kuusi maalia ja saatuaan kuusi maalisyöttöä, ja hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi, parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Daoust saavutti hopeaa vuonna 2009 ja voitti kultaa vuonna 2010.
Daoust pelasi CWHL:ää jo kaudella 2010–2011 Montréal Starsin riveissä kahden ottelun verran. Vuodet 2011–2017 hän edusti McGill-yliopistoa. Vuonna 2017 hän siirtyi Montréal Canadiennesiin.
Ilse Weber

Ilse Weber (11. tammikuuta 1903 – 6. lokakuuta 1944), omaa sukuaan Herlinger, oli tšekkiläinen runoilija, joka tunnettiin lähinnä saksan kielellä kirjoitetuista lauluista ja teatterikappaleista lapsille. Hän oli juutalainen ja suuntasi tuotantoaan juutalaisille lapsille. Hän meni naimisiin Willi Weberin kanssa vuonna 1930 ja kuoli Auschwitzissa kaasutettuna poikansa Tommyn kanssa oltuaan tätä ennen Theresienstadtissa helmikuusta 1942. Willi Weber eli vaimoaan ja poikaa kolme vuosikymmentä kauemmin. 
Weber oli kotoisin Ostravasta ja asettui avioliittonsa myötä asumaan Prahaan. Hän osasi lapsesta saakka soittaa eri kielisoittimia.
Meaghan Mikkelson

Meaghan Mikkelson (s. 4. tammikuuta 1985 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa kaksi kultamitalia ja yhden hopean sekä MM-kilpailuissa kaksi kultaa ja kuusi hopeaa. Seuratasolla hän on pelannut amerikkalaisseurojen lisäksi kaudella 2017–2018 ruotsalaisessa Luleå HF:ssä.
Mikkelson voitti olympiakultaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014 sekä saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018, jolloin hän oli joukkueensa vanhin pelaaja. Mikkelson on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012 ja 2022 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2016 ja 2017. Vuosien 2011 ja 2013 MM-kilpailuissa hänet valittiin tähdistökentälliseen ja vuonna 2011 hänet palkittiin turnauksen parhaana puolustajana.
Mikkelson on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2003–2007, Edmonton Chimosia 2007–2009 ja 2010–2011, Alberta Honeybadgersiä 2011–2013, Calgary Infernoa 2015–2017 sekä Luleå HF:ää kaudella 2017–2018. Hän voitti CWHL:n mestaruuden eli Clarkson Cupin vuonna 2016 ja Ruotsin mestaruuden vuonna 2018.
Meaghan Mikkelsonin isä Bill Mikkelson pelasi 1970-luvulla NHL:ssä neljä kautta ja veli Brendan Mikkelson on myös pelannut NHL:ssä.
Marietta Gazzaniga

Marietta Gazzaniga (1824 – 2. tammikuuta 1884) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Vogherassa ja opiskeli laulamista Alberto Mazzucaton johdolla Milanossa. Ensimmäisellä kaudellaan vuonna 1840 Vogherassa Gazzaniga esiintyi rooleissa Gaetano Donizettin oopperassa "Anna Bolena" ja Vincenzo Bellinin oopperassa "I Capuleti e i Montecchi". 
Gazzaniga esiintyi nimiroolissa Giuseppe Verdin oopperan "Luisa Miller" kantaesityksessä Napolin Teatro di San Carlossa vuonna 1849. Vuotta myöhemmin hän loi Linan roolin saman säveltäjän "Stiffeliossa" Triestessä. Vuodesta 1851 lähtien hän esiintyi La Scalassa. Vuonna 1852 hän tulkitsi Gildan roolin "Rigoletton" esityksessä Bergamossa; esitys ei ollut menestys, ja tästä syytettiin Gazzanigaa. Verdi väitti tällöin, ettei ollut pitänyt edes Gazzanigan esiintymisistä "Luisa Millerin" ja "Stiffelion" kantaesityksissä. Samana vuonna Gazzaniga esiintyi Bolognassa Bellinin "Norman" ja Donizettin "Poliuton" esityksissä. 
Myöhemmin Gazzaniga kiersi Pohjois- ja Väli-Amerikan alueella. Ensimmäinen tällainen matka alkoi vuonna 1857; sen aikana Gazzanigan aviomies kuoli merellä matkalla Havannaan. Myöhemmin Gazzaniga esiintyi New Yorkissa (1866–67) ja sai kriitikolta ylistävän arvion. Vuoteen 1870 saakka Gazzaniga esiintyi vuosittain Amerikan mantereella. Uransa lopussa hän tulkitsi myös mezzosopraanolle tehtyjä rooleja esimerkiksi Verdin oopperassa "Trubaduuri". Gazzaniga kuoli Milanossa.
Stadio Nissi

Stadio Nissi on yleisurheilukenttä Lappajärven Kirkonkylässä.
Ensimmäiset kilpailut stadionilla käytiin syksyllä 1985. Stadionin virallisia avajaisia vietettiin vuoden 1986 juhannuksena, urheilukentän kokonaiskustannukset olivat noin 4,5 miljoonaa markkaa. 
Stadionin alueelle valmistui vuonna 2018 frisbeegolfrata.