tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalle Tähtelä

Kaarlo ”Kalle” Aleksander Tähtelä (sukunimi vuodesta 1906 Franzén, aikaisemmin Junno; 26. toukokuuta 1891 Leppävirta – 23. lokakuuta 1919 Sisto-Palkino, Neuvosto-Venäjä) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja sotilaslentäjä.
Elämä.
Varhaiset vuodet.
Tähtelän vanhemmat olivat Aleksanteri Franzen, ent. Hagert ja Retriikka Jaakontytär Junno. Tähtelän perhe vietti liikkuvaa elämää ja niinpä hän kävi koulua Leppävirralla, Kuopiossa ja Porvoossa, asui pari vuotta Venäjällä ja kävi sitten vielä lyseota Helsingissä. Tähtelä jätti lyseon käynnin kesken siirtyen lehtialalle. Hän oli työssä ensin "Etelä-Suomen Sanomissa" ja sitten "Aamulehdessä". Vuonna 1910 hän lähti ensin Saksaan ja sieltä vuonna 1911 Yhdysvaltoihin. Tähtelä teki Yhdysvalloissa aluksi sekalaisia töitä mutta palasi sitten lehtialalle ja oli toimittajana suomenkielisissä Yhdysvalloissa ilmestyneissä työväenlehdissä. Suomeen Tähtelä palasi marraskuussa 1917.
Suomen ja Venäjän sisällissodat.
Suomen sisällissodan aikana Tähtelä toimitti Turussa ilmestynyttä "Sosialisti"-lehteä. Siirryttyään sodan loppuvaiheissa Venäjälle hän pyrki punalaivaston ilmasotakouluun ja opiskeli lentäjäksi koulun kansainvälisellä osastolla. Läpäistyään lento- ja teoriakokeet hän palveli sitten Venäjän sisällissodassa punaisten puolella sotilaslentäjänä Itämeren laivaston ilmavoimien 1. vesilentolaivueessa. Muita suomalaisia lentäjiä oli noin kymmenkunta, joista Tähtelän lisäksi tunnetaan Werner ja Jalmar Lehtimäki, Valter Bergström, Konstantin Taskinen, Kaarlo Renkas, Manne Tynys, Kaarlo Nenonen ja Otto Kalvitsa.
Kuolema.
Kenraali Judenitšin joukot ampuivat 22. lokakuuta 1919 alas Tähtelän ohjaaman M-20 lentoveneen Pietarin lähistöllä. Tähtelä ja koneen mekaanikkotähystäjä A. Baldanov piiloutuivat yön ajaksi erääseen maalaistaloon. He jäivät kuitenkin vangiksi seuraavana päivänä yrittäessään päästä takaisin punaisten puolelle. Lentäjät tuomittiin kenttäoikeudessa kuolemaan ja heidät teloitettiin 24. lokakuuta 1919 Sisto-Palkinon kylässä. Silvotut ruumiit löydettiin valkoisten perääntymisen jälkeen ja heidät haudattiin 11. marraskuuta Oranienbaumin vallankumoussankarien yhteishautaan. Yrjö Sirola piti muistopuheen Tähtelän haudalla. 
Tähtelän mukaan nimettiin yksi Mustanmeren laivaston lento-osasto ja 1919 Tähtelän ja vuonna 1919 taiteilija Yersova maalasi taulun "Itämeren lentäjien uroteko" Tähtelän ja Bahvalovin kunniaksi.
Femme nue couchée

Femme nue couchée () on ranskalaisen realistisen taidemaalarin Gustave Courbet'n (1819–1877) öljyvärimaalaus vuodelta 1862, kooltaan 75 cm × 97 cm. Se esittää nuoren tummahiuksisen naisen makaamassa sohvalla pukeutuneena ainoastaan kenkiin ja sukkiin. Naisen takana osittain sivuun vedetyn punaisen verhon takaa paljastuu suljetusta ikkunasta näkyvä pilvinen taivas. Työ on todennäköisesti saanut vaikutteita Goyan "La maja desnudasta".
Maalaus oli alun perin Alexandre Berthierin omistuksessa ja myöhemmin se kuului Marcell Nemesin kokoelmiin. Vuonna 1913 sen osti unkarilainen keräilijä Ferenc Hatvany. Eräässä vaiheessa Hatvany maalasi työstä pilailumielessä kopion ja lähetti sen alkuperäisenä työnä Belgradin näyttelyyn. Yhdessä muun Hatvanyn kokoelman kanssa se vietiin sotasaaliina Budapestin kassaholvista vuoden 1945 Neuvosto-valtauksen aikana toisessa maailmansodassa. Seuraavan kerran se nähtiin kiinnitettynä Puna-armeijan sotilasajoneuvon suojapressuun Budan linnakukkulalla, mutta tämän jälkeen maalaus näytti kadonneen jälkiä jättämättä.
Maalaus ilmestyi seuraavan kerran julkisuuteen vuosina 2000 ja 2003, kun slovakialainen antiikkikauppiaaksi itseään väittänyt mies, joka keskustelukumppaneistaan vaikutti olevan tekemisissä järjestäytyneen rikollisuuden kanssa, tarjosi sitä myytäväksi ensin Budapestin Kaunotaiteen museoon ja sitten Commission for Art Recoverylle (CAR). Kauppias esitti valaehtoisen todistuksen siitä, että neuvostosotilaat olivat antaneet maalauksen palkkiona Bratislavan lähikylässä asuneelle lääkärille vastapalveluksena haavoittuneiden sotilaiden hoitamisesta. CAR totesi lausunnon paikkansapitäväksi ja maalauksen halkeamien tutkija vahvisti, että kyseessä oli todellakin aito maalaus eikä Hatvanyn maalaama kopio.
Vuosia kestäneiden neuvotteluiden, Interpolin väliintulojen ja Yhdysvaltain ja Slovakian hallitusten diplomaattisten kiistojen jälkeen, CAR sai hankittua maalauksen Hatvanyn perikunnalta 300 000 Yhdysvaltain dollarilla. Se esiteltiin ensimmäisen kerran yleisölle sitten 1930-luvun vuoden 2007 "Courbet"-näyttelyssä Pariisin Grand Palaisissa.
Philippe Dagenin mukaan "Femme nue couchée" on eräs Courbet'n kauneimmista ja eroottisimmista maalauksista.
Mal Waldron

Malcolm Earl "Mal" Waldron (16. elokuuta 1925 – 2. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hän levytti useissa kokoonpanoissa ja sävelsi lisäksi muun muassa elokuvamusiikkia.
Waldron vieraili Suomessa moneen kertaan. Helsingissä vuosina 1975 ja 1981, Tampereella 1989 ja Turussa vuonna 1999 sekä Raahessa vuonna 2001.
New Yorkissa syntynyt Waldron kuoli syöpään 77-vuotiaana Brysselissä, Belgiassa.
Chad Doreck

Chad Doreck (s. 19. marraskuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet esiintyi televisiosarjassa "My Life as a Teenage Robot". Hänellä oli myös pieni osa "ssa" (2006).
Kaliforniasta kotoisin oleva Doreck aloitti uransa kuuden ikäisenä. Hän kilpaili "Grease: You're the One that I Want!" -ohjelmassa vuonna 2007.
Bulgaria yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Bulgaria on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 16 mitalia, joista viisi on kultaisia. Vuoteen 2001 saakka maa saavutti kaikissa kisoissa vähintään yhden mitalin, mutta sen jälkeen se on saanut yhteensä vain yhden mitalin ja senkin jälkikäteen toisen kilpailijan dopinghylkäyksen vuoksi.
Bulgarian menestynein MM-kisaurheilija on Stefka Kostadinova, joka voitti kultaa korkeushypyssä vuosina 1987 ja 1995. Ginka Zagortševa voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa Roomassa 1987 ja pronssia Helsingissä 1983. Kiekonheittäjä Tsvetanka Hristova sai kultaa Tokiossa 1991 ja pronssia Roomassa 1987. Miehistä kultamitaliin on yltänyt kolmiloikkaaja Hristo Markov Roomassa 1987. Edmontonissa 2001 Tereza Marinova sai kolmiloikassa pronssia. Pariisissa 2003 paras bulgarialainen oli korkeushypyssä neljänneksi sijoittunut Venelina Veneva, Helsingissä 2005 yksikään bulgarialainen ei päässyt pistesijoille, ja Osakassa 2007 ainoa pistesijoille päässyt bulgarialainen oli Daniela Jordanova, joka nousi 1 500 metrin juoksussa pronssille kilpakumppanin dopinghylkäyksen jälkeen. Berliinissä 2009 paras bulgarialainen oli kolmiloikassa yhdeksänneksi sijoittunut Momtšil Karailiev. Daegussa 2011 Bulgarian seitsenhenkisestä joukkueesta pistesijoille pääsivät 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi sijoittunut Vanja Stambolova ja 100 metrin juoksussa seitsemänneksi sijoittunut Ivet Lalova. Moskovassa 2013 Bulgarialla oli yhdeksän urheilijaa, joista pistesijoille ylsi vain kuulantyönnössä kahdeksanneksi sijoittunut Georgi Ivanov. Pekingissä 2015 kilpaili kymmenen bulgarialaisurheilijaa, joista Gabriela Petrova sijoittui kolmiloikassa neljänneksi ja Ivet Lalova-Collio 200 metrin juoksussa seitsemänneksi. Lontoossa 2017 pistesijoille ylsi vain seitsemänneksi sijoittunut korkeushyppääjä Mirela Demireva. Dohassa 2019 Bulgarian seitsemästä urheilijasta pistesijoille ylsi 200 metrin juoksussa seitsemänneksi sijoittunut Lalova-Collio. Eugenessa 2022 Bulgarian joukkueessa oli ainoastaan maratonjuoksija Militsa Mircheva, joka sijoittui viidenneksitoista. Budapestissä 2023 Bulgarian joukkueessa oli kolme urheilijaa.
Nikki Blonsky

Nikki Blonsky (s. 9. marraskuuta 1988 New York, New York Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa vuoden musikaalielokuvassa "Hairspray" (2007), jossa hän esitti ylipainoista, musiikkia ja tanssia rakastavaa Tracy Turnbladia.
Doomsday (elokuva)

Doomsday on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut brittiläinen toimintaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Neil Marshall.
Juoni.
Elokuva alkaa vuodesta 2008, jolloin Reaper-virus ilmestyy Glasgow’hun. Virukselle ei löydy hoitokeinoa eikä rokotetta. Lentokentät, satamat ja rautatiet suljetaan, ihmisiä kehotetaan jäämään koteihinsa, välttämään kontaktia muihin ja odottamaan apua.
Poikkeuslaki astuu voimaan, ja Britannian hallitus päättää asettaa koko Skotlannin karanteeniin. Rannikkovesistöt miinoitetaan, ilmatila asetetaan lentokieltoon alasampumisen uhalla, ja itse mannerta halkoo yhdeksänmetrinen 130 kilometriä pitkä teräsmuuri noudattaen samaa linjaa muinaisen Rooman rajan kanssa. Muurin toiselle puolelle jääneet jätetään kuolemaan, sosiaalinen järjestys mätänee ruumiiden mukana ja lopulta koko Skotlanti unohdetaan.
28 vuotta myöhemmin eli vuonna 2035 Reaper-virus ilmaantuu Lontoon slummeissa, mihin kodittomiksi jääneet skotlantilaiset on sullottu. Satelliitin ottamista valokuvista näkyy merkkejä elämästä muurin tuolla puolen, jolloin retkikunta lähetetään Skotlantiin etsimään parannuskeinoa siellä olevien selviytyjien luota. Selviytyneet ovat kahdenlaisia: ihmissyöjäpunkkareita ja uutta keskiaikaa eläviä haaveilijoita, jotka sotivat keskenään. Selviää, että selviytyneillä on luonnollinen vastustuskyky virusta vastaan ja heidän verestään voidaan tehdä rokote virusta vastaan. Mutta vallan kaapannut pääministerin neuvonantaja kuitenkin pidättäytyy rokotteen käytöstä politiikan takia.
Pippuripallokala

Pippuripallokala ("Arothron nigropunctatus") on pallokalojen heimoon kuuluva kalalaji. Lajia näkee joskus suurissa meriakvaarioissa. Pippuripallokaloja ei suositella pidettäviksi riutta-akvaariossa, koska ne syövät selkärangattomia ja korallien kärkiä. On myös tietoja, joiden mukaan pippuripallokala ei koskisi koralleihin akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö.
Pippuripallokala voi kasvaa luonnossa jopa 35 cm pitkäksi. Vartalossa on harvakseltaan selvärajaisia mustia pilkkuja. Pohjaväri muuttuu siniharmaasta keltavatsaiseksi. Myös täysin keltaisia ja melko sinisiä yksilöitä on. 
Alkuperä.
Pippuripallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta. Se viihtyy koralliriuttojen ulkoreunoilla missä on paljon selkärangattomia.
Käyttäytyminen.
Pippuripallokaloja pidetään älykkäinä ja hyvämuistisina; ne oppivat tuntemaan ruokkijansa. Kala on reviiritietoinen, ja useampia kuin yhtä yksilöä varten pitää olla suuri akvaario.
Vesiolot ja ravinto.
Pippuripallokala elää aidossa merivedessä. Toisin kuin jotkut muut pallokalat, se ei siirry jokisuiden murtoveteen missään elämänsä vaiheessa.
Pippuripallokala syö koralleja, äyriäisiä, nilviäisiä, sienieläimiä ja levää. Akvaariossa se syö lihapitoista ruokaa, ja on huolehdittava, että ruoassa on tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi katkaravunkuoria) jotta kalan hampaat kuluvat tasaisesti. Ruokailutottumuksiensa takia pippuripallokalat likaavat vettä, joten akvaarion puhdistus ja suodatus on tärkeää.
Verkkopallokala

Verkkopallokala ("Arothron reticularis") on pallokalalaji, jota näkee joskus suurissa meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö.
Verkkopallokala kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen vartalossa on tummanharmaalla pohjalla vaaleanharmaa verkkokuvio.
Alkuperä.
Verkkopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta. 
Vesiolot ja ravinto.
Verkkopallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia. Sopiva lämpötila on 25-28 astetta.
Dustin Diamond

Dustin Neil Diamond (7. tammikuuta 1977 San José, Kalifornia – 1. helmikuuta 2021 Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka muistetaan parhaiten Samuel ”Screech” Powersin roolista televisiosarjassa "Saved by the Bell" (1989–1993).
Dustin Diamond syntyi San Joséssa 1977. Hän kävi Anaheimissa Zion Lutheran Schoolia, ja hänen vanhempansa työskentelivät tietokonealalla.
Diamond aloitti elokuvauransa jo nuorena, sillä vuonna 1987 hän näytteli televisioelokuvassa "Yogi’s Great Escape" ja yhdessä televisiosarjan "It’s a Living" jaksossa. Diamond sai vuonna 1988 roolin 5 000 hakijan joukosta Disney Channelin komediasta "Good Morning, Miss Bliss". Diamond näytteli sarjassa Samuel ”Screech” Powersia, jota hän esitti myös sarjaa seuranneessa komediassa "Saved by the Bell", jota esitettiin neljän kauden ajan 1989–1993. Diamond jatkoi samassa roolissa myös sarjoissa ' (1993–1994) ja ' (1994–2000).
"Saved by the Bellin" jälkeen Diamond esiintyi omana itsenään monissa elokuvissa ja sarjoissa. Hän sai myös vuonna 2006 julkisuutta seksinauhasta "Screeched — Saved by the Smell". Hän myönsi vuonna 2013, että todellisuudessa 52 minuuttia kestäneellä nauhalla oli ”stunt-esiintyjä”, jonka kasvot muutettiin editointivaiheessa. Sen jälkeen Diamond oli mukana monissa tositelevisio-ohjelmissa, kuten "Celebrity Big Brotherissa" ja "Celebrity Boxing 2:ssa".
Diamond oli vuosina 2009–2013 naimisissa Jennifer Misnerin kanssa. Diamond ilmoitti tammikuussa 2021 sairastuneensa syöpään. Hän kuoli sairauteensa 1. helmikuuta 2021.
Soltau

Soltau on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Heidekreisin piirikunnassa Saksassa. Siellä on arviolta 21 414 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 203,25 neliökilometriä. 
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Soltausta ovat vuodelta 937. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1388. Vuoteen 1977 asti se oli Soltaun piirikunnan keskus, jonka jälkeen se yhdistettiin Fallingbostelin piirikuntaan. Yhdessä ne muodostavat nykyään Heidekreisin piirikunnan. Kaupungin vaakunan aiheena on Welfen hallitsijasuvun tunnus leijona, taustanaan punainen kaupungin portti. Leijona esiintyi jo vanhimmassa kaupungin vaakunassa 1400-luvulta, jolloin kaupunki kuului Lüneburgin herttualle, Welfen hallitsijasuvusta.
Géza Maróczy

Géza Maróczy (3. maaliskuuta 1870 – 29. toukokuuta 1951) oli oman aikansa johtava unkarilainen shakin suurmestari ja yksi maailman parhaista pelaajista. Hän oli myös insinööri.
Maróczy sopi Emanuel Laskerin kanssa maailmanmestaruusottelusta, mutta se peruttiin maailmansodan takia.
Richard Réti

Richard Réti (28. toukokuuta 1889 – 6. kesäkuuta 1929) oli itävaltaunkarilainen, myöhemmin tšekkoslovakialainen shakinpelaaja, shakkikirjailija ja shakkiongelmien luoja. Hän syntyi Pezinokissa, joka oli osa Itävalta-Unkaria.
Réti oli hypermodernistisen koulukunnan vakaa kannattaja ja käytti usein hypermodernistisia avauksia. Jälkipolvet tuntevat Rétin paitsi hänen nimeään kantavasta avausjärjestelmästä, kahdesta teoksesta: "pamfletista" "Die neuen Ideen im Schachspiel" (1922) ja postuumisti julkaistusta "Die Meister des Schachbretts" (1930). Molemmat on sittemmin suomennettu.
Xkcd

xkcd on yhdysvaltalaisen Randall Munroen luoma verkkosarjakuva ”romantiikasta, sarkasmista, matematiikasta ja kielestä”. Munroen mukaan sarjakuvan nimi "xkcd" ei tarkoita mitään, se on vain lausuntakelvoton kirjainyhdistelmä. Sarjakuvan aiheet vaihtelevat matemaattisista tai tieteellisistä sisäpiirin vitseistä aforistisiin pohdintoihin. Stripeissä on usein populaari- tai nörttikulttuuriviittauksia. Sarjakuva tunnetaan rujosta piirrostyylistään, jossa sarjakuvan hahmot ovat tikku-ukkoja. "Xkcd" julkaistaan Creative Commons -lisenssillä ja uusia strippejä ilmestyy kolmesti viikossa.
"Xkcd" sai alkunsa syyskuussa 2005, kun Munroe skannasi vanhojen kouluvihkojensa sisältämiä piirroksia ja laittoi osan esille verkkoon. Saatuaan hivenen huomiota hän alkoi julkaista sarjakuvaa säännöllisesti ja lukijakunnan kasvaessa julkaisi myös oheistuotteita kuten t-paitoja. Sarjakuva on saavuttanut suuren kulttisuosion internetissä ja siitä on kirjoitettu muun muassa "The New York Timesissa".
Valikoiduista "xkcd"-stripeistä koottu kirja "xkcd: volume 0" julkaistiin syyskuussa 2009.
Munroen toinen "xkcd"-projekti on "What If?", jossa hän antaa vakavia, tieteellisesti pääteltyjä vastauksia lukijoiden lähettämiin absurdeihin kysymyksiin. What If? -artikkeleista koostettu kirja "What If?: Serious Scientific Answers to Absurd Hypothetical Questions" nousi "New York Timesin" bestseller-listalle.
Verkosta käytäntöön.
Sarjakuvan stripit ovat innostaneet lukijoita toteuttamaan joitakin niissä esitettyjä ideoita käytännössä. Esimerkiksi kun "xkcd:ssä" julkaistiin ”Chess photo” -sarjakuva, jonka hahmot liimaavat shakkinappulat lautaan kiinni voidakseen ottaa itsestään kuvan pelaamassa shakkia huvipuiston vuoristoradassa, alkoivat lukijat lähettää piirtäjälle valokuvia itsestään toteuttamassa ideaa.
Toukokuussa 2008 sarjakuvassa julkaistiin ”Geohashing”-algoritmi, jolla lasketaan päivämäärän, DOW-indeksin ja omien sijaintikoordinaattien avulla näennäissatunnainen karttapiste. Lukijat voivat käydä tässä pisteessä tapaamassa muita sarjakuvan lukijoita. Ajatus mukailee geokätköilyä ().
Jefim Bogoljubov

Jefim Dmitrijevitš Bogoljubov (, , 14. huhtikuuta 1889 – 18. kesäkuuta 1952) oli ukrainalais-saksalainen shakin suurmestari.
Bogoljubov otteli maailmanmestaruudesta kahdesti Aleksandr Alehinia vastaan, mutta hävisi molemmat ottelut.
Bogoljubovin mukaan on nimetty Bogointialainen puolustus: 1.d4 Rf6 2.c4 e6 3.Rf3 Lb4+
Giorgi Leonidze

 
Giorgi Leonidze (, 27. joulukuuta 1899 – 9. elokuuta 1966) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja kirjallisuuden tutkija.
Leonidze syntyi Patardzeulin kylässä itägeorgialaisessa Kakhetin provinssissa. Hän valmistui Tbilisin teologisesta seminaarista vuonna 1918 ja jatkoi opintojaan Tbilisin valtionyliopistossa. Hänen ensimmäiset runonsa ilmestyivät Georgian lehdistössä vuonna 1911, minkä jälkeen hän teki lyhyen aikaa yhteistyötä Siniset sarvet -symbolistiryhmän kanssa. Hänen todelliset kykynsä nousivat esiin vuonna 1925 luontoa käsittelevien runojen sarjassa, joka kertoi romanttisesti ja elävästi Leonidzen synnyinalueen Kakhetin maisemista. Koko neuvostokauden ajan hän yritti noudattaa "oikeaa" poliittista linjaa: hänen runoudestaan tuli historiallisempaa ja isänmaallisempaa. Leonidze ammensi Georgian tapahtumarikkaasta historiasta värikkäitä, keskiaikaisia aiheita ja muunsi ne impulsiivisiksi rytmeiksi ja vertauskuviksi. Hänestä tuli nopeasti yksi Georgian suosituimmista runoilijoista, mutta kun monet hänen kirjailijatovereistaan ja hänen oma veljensä, mikrobiologi Leon Leonidze, surmattiin Stalinin suuressa puhdistuksessa 1930-luvulla, hänet pakotettiin käyttämään taitojaan panegyriikkojen kirjoittamiseen Stalinille. Hän laati vuonna 1936 kesken jääneen eepoksen, joka käsitteli Stalinin lapsuutta ja nuoruutta ja jonka huomattava piirre on elämäkerrallisten yksityiskohtien, todellisten tai keksittyjen, täydellinen puuttuminen.
Hän kirjoitti myös huolellisia tutkimuksia varhaisemmista georgialaisista runoilijoista, kuten Besikistä ja Baratašvilistä, ja tuotti elävää, lapsuutensa muistoihin ja kokemuksiin perustuvaa proosaa. Esimerkiksi teoksesta "Natvris khe" (, "halun puu") Tengiz Abuladze teki kuuluisan elokuvatrilogiansa ensimmäisen osan vuonna 1976. Myöhempinä vuosinaan Leonidze käytti vaurauttaan kotikylänsä auttamiseen ja johti Georgian kirjallisuuden instituuttia Georgian tiedeakatemiassa vuodesta 1958 kuolemaansa saakka vuonna 1966. Hänet on haudattu Mtatsmindan pantheoniin Tbilisissä.
Joutjärvi (Lahti)

Joutjärvi on Päijät-Hämeessä Lahdessa Möysässä sijaitseva järvi.
Maantietoa.
Järven pinta-ala on 39 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Järven länsirannalla on melontaseura Vesisamoilijoiden ylläpitämä Vellamo-melontakeskus (Joutjärven melontakeskus), joka toimii kilpamelonnan harjoittelukeskuksena. Kesäisin järven poikki Möysän rannasta Jovinrantaan on merkitty melontaradat länsi–itä-suunnassa.
Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä. Möysän koulu toimii järven länsirannan lähellä melontakeskuksen naapurina. Järven länsirannalla Möysän koulun pohjoispuolella on yleinen uimaranta (Uimarannantie). Itäiseltä Jovinrannalta uimaranta lakkautettiin jo 1980-luvulle tultaessa. Sinne alkoi kasvaa lumpeita rehevöitymisen seurauksena. Järven pohjoisrannalle on perustettu korvaava uimaranta Kokkokallion länsipuolelle.
Joutjärvi Oy.
Joutjärven itärannan puolella on Merivaaran tehdas, joka on toiminut paikalla vuodesta 1978. Aiemmin paikalla oli Jovi Oy. Merivaara valmistaa sairaalasänkyjä. Jovi Oy valmisti tehtaassa muun muassa lastenrattaita ja naulakoita sekä muita metalliteollisuuden tuotteita. 1978 lähinnä Helsingin Osakepankin aikaansaamasta konkurssihakemuksesta konkurssiin ajautuneen Jovi Oy:n tilat siirtyivät Instrumentariumille, minkä jälkeen tuotantolaitoksista tuli Merivaaran yksikkö.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Vesijärven valuma-alueella (14.24), jonka Vesijärven lähialueeseen (14.241) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,1 metriä mpy. Sen laskujoki on Joutjoki, joka lähtee järven itäpäästä ja joka aluksi alittaa maantien ja Lahti–Heinola-radan ja laskee viiden kilometrin päässä Enonselän Niemessä venesatamaan.
Viro yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Viro on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä kymmenen mitalia, joista kaksi on kultaa, kuusi hopeaa ja kaksi pronssia. Mitaleista kahdeksan on miesten heittolajeista ja kaksi miesten kymmenottelusta.
Viron ainoat maailmanmestarit ja samalla ainoat useampikertaiset MM-mitalistit ovat keihäänheittäjä Andrus Värnik ja kiekonheittäjä Gerd Kanter. Värnik voitti hopeaa Pariisissa 2003 ja kultaa Helsingissä 2005. Kanter sai hopeaa Helsingissä 2005, kultaa Osakassa 2007, pronssia Berliinissä 2009, hopeaa Daegussa 2011 sekä pronssia Moskovassa 2013. Maan ensimmäinen MM-mitalisti oli Edmontonissa 2001 kymmenottelun hopeaa saavuttanut Erki Nool.
Kahdeksan parhaan joukkoon Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ylsi Gerd Kanterin lisäksi vain seitsemänneksi sijoittunut pituushyppääjä Ksenija Balta ja Daegussa 2011 toinen kiekonheittäjä Märt Israel, joka sijoittui neljänneksi. Moskovassa 2013 toiseksi paras virolainen oli kahdeksanneksi keihäänheitossa sijoittunut Risto Mätas. Pekingissä 2015 Kanter sijoittui kiekonheitossa neljänneksi ja oli ainoa virolainen pistesijoille päässyt urheilija. Lontoossa 2017 pistesijoille ylti kymmenottelija Janek Õiglane. Dohassa 2019 keihäänheittäjä Magnus Kirt ja kymmenottelija Maicel Uibo saavuttivat hopeaa. Lisäksi pistesijoille ylti kymmenottelija Janek Õiglane. Eugenessa 2022 pistesijoille yltivät seitsemänneksi sijoittuneet korkeushyppääjä Karmen Bruus ja kymmenottelija Maicel Uibo sekä kahdeksanneksi sijoittunut aitajuoksija Rasmus Mägi. Budapestissä 2023 pistesijoille yltivät neljänneksi ja kuudenneksi sijoittuneet kymmenottelijat Karel Tilga ja Janek Õiglane sekä seitsemänneksi sijoittunut aitajuoksija Rasmus Mägi.
Tiedustelupatteristo

Tiedustelupatteristo ("TiedPsto") oli Kankaanpään Niinisaloon sijoitettu tykistöprikaatin joukkoyksikkö, joka koulutti varusmiehiä ja kantahenkilökuntaa kenttätykistön tiedustelutehtäviin sekä maa- ja merivoimien sääalan tehtäviin. Patteristo muodostettiin 1. maaliskuuta 1992 yhdistämällä Mittauspatteriston tiedustelutoiminta ja Suojelu- ja Sääkoulun ballistinen säätoiminta. 
Vuoden 2001 alussa Tiedustelupatteristoon yhdistettiin lakkautettu Kankaanpään patteristo, minkä jälkeen tehtäväkenttä laajeni kattamaan myös sotilaspoliisien, koiranohjaajien ja sotilaskuljettajien koulutuksen. Kussakin saapumiserässä saapui noin 300 varusmiestä. 
Tiedustelupatteristo lakkautettiin vuoden 2015 alussa, kun Tykistöprikaati yhdistettiin Porin prikaatiin. Tiedustelupatteriston organisaatiosta TVM-osasto ja Lentotiedustelupatteri siirrettiin uuteen Pohjanmaan jääkäripataljoonaan, Raskas raketinheitinpatteri Satakunnan tykistörykmenttiin ja Kuljetuspatteri luovutettiin Varsinais-Suomen huoltopataljoonalle. Vuonna 1958 käyttöön vihitty Tiedustelupatteriston, alkujaan Mittauspatteriston, lippu luovutettiin Sotamuseon kokoelmiin tammikuussa 2015.
Organisaatio.
Patteriston kokoonpanoon vuonna 2014 kuuluivat:
Komentajat.
Patteristonkomentajina ovat olleet:
Perinteet.
Patteristo vaalii vuonna 1924 perustettujen Mittauspatteriston ja Keskussääaseman perinteitä. Näiden lisäksi se vaalii Kankaanpään patteriston perinteitä. Perinnepäivää vietetään vuosittain Mittauspatteriston perustamisen vuosipäivänä 11. kesäkuuta. Joukkoyksikön perinteiden vaalimiseen osallistuvat mm. Mittamies- ja Topografikilta ry ja Tykistöprikaatin kilta.
Nordenswan

Nordenswan on suomalainen Ruotsin vallan aikainen aatelissuku. Suku polveutuu savolaisesta Alopaeus-pappissuvusta. Osa suvun jäsenistä on suomentanut nimen muotoon Norosmaa.sekä Tuomas-Kettunen.
Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkamreeri "Johan Alopaeus" (1731–1811) aateloitiin vuonna 1772 ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 2114 nimellä "Nordenswan". Suomen ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 157.
Suvun jäseniä.
Suvun valtiopäivämiehet.
Suvun edustajat Ruotsin säätyvaltiopäivillä ja Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivillä:
Tom Lenk

Thomas Loren Lenk (16. kesäkuuta 1976 Westlake Village, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Andrew Wellsin roolissa televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja" (1997–2003). 
Ura.
"Buffy" &amp; "Angel".
Lenk tunnetaan parhaiten roolistaan Andrew Wellsina televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Hän esiintyi sarjassa sen kuudennen tuotantokauden jaksosta "Vesihuuhtelu" lähtien. Hän vieraili sarjassa kerran aikaisemminkin, sarjan viidennen tuotantokauden jaksossa "Todellinen minä". Tällöin hän esitti vampyyri Cyrusia. Hän oli mukana sarjassa aina sen päättymiseen vuonna 2003 saakka. Lenk on myös vieraillut Andrewna "Buffyn" sisarsarjassa "Angel" sarjan viidennellä tuotantokaudella jaksossa "Vampyyrintappaja".
Muuta.
"Buffyn" ja "Angelin" lisäksi Lenk on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa. Hän on ollut mukana esimerkiksi televisiosarjoissa "Joey", "House" ja "Ensisilmäyksellä". Lenk on esiintynyt myös elokuvissa. Hänellä oli pienet roolit elokuvissa "Date Movie" (2006), "Numero 23" (2007) ja "Transformers" (2007). Näyttelijän työn lisäksi Lenk toimii laulajana ja näytelmäkirjailijana.
Latvia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Latvia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut kaksi mitalia.
Latvian ensimmäiset MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneet urheilijat olivat Igors Kazanovs ja Valentina Gotovska Stuttgartissa 1993. Kazanov oli jo vuonna 1987 Neuvostoliittoa edustaessaan sijoittunut 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi ja saavutti Stuttgartissa kuudennen sijan. Gotovska sijoittui Stuttgartissa korkeushypyssä kahdeksanneksi. Ateenassa 1997 kaksi latvialaista ylti pistesijoille: Jelena Blazevica oli kolmiloikassa seitsemäs ja Anita Liepina 10 kilometrin kävelyssä kahdeksas. Edmontonissa 2001 pistesijan saavuttivat 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi sijoittunut Aigars Fadejevs, pituushypyssä viidenneksi sijoittunut Valentina Gotovska ja keihäänheitossa kahdeksanneksi sijoittunut Ēriks Rags. Helsingissä 2005 Rags sijoittui kuudenneksi ja Ainārs Kovals samassa lajissa seitsemänneksi. Osakassa 2007 Vadims Vasiļevskis sijoittui keihäänheitossa neljänneksi. Berliinin 2009 keihäänheittokilpailussa Vasilevskis sijoittui jälleen neljänneksi ja Ainārs Kovals seitsemänneksi. Ensimmäisen mitalinsa Latvia voitti Daegussa 2011, jossa Ineta Radēviča hyppäsi pituudessa alun perin pronssille, mutta nousi vuonna 2017 hopealle venäläisen Olga Kutšerenkon dopinghylkäyksen takia. Seuraava mitalisti oli Laura Ikauniece-Admidiņa, joka saavutti Pekingissä pronssia seitsenottelussa. Keihäänheittäjä Sinta Ozoliņa sijoittui Pekingissä seitsemänneksi, keihäänheittäjä Līna Mūze Eugenessa 2022 kuudenneksi ja keihäänheittäjä Anete Kociņa Budapestissä 2023 neljänneksi.
Liettua yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Liettua on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä yhdeksän mitalia, joista kolme on kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssia. Ennen Liettuan itsenäistymistä maan urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa.
Liettuan menestynein yleisurheilija on kiekonheittäjä Virgilijus Alekna. Hän voitti MM-hopeaa Ateenassa 1997 ja Edmontonissa 2001 sekä kultaa Pariisissa 2003 ja Helsingissä 2005. Hän oli maansa paras myös Sevillassa 1999, Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009 sijoittuessaan neljänneksi sekä Daegussa 2011 sijoittuessaan kuudenneksi. Mitaleille ovat Aleknan lisäksi yltäneet Andrius Gudžius, joka voitti kiekonheiton Lontoossa 2017 ja saavutti pronssia Eugenessa 2022, Virgilijus Aleknan poika Mykolas Alekna, joka saavutti hopeaa Eugenessa 2022 ja pronssia Budapestissä 2023, ja Remigija Nazarovienė, joka saavutti seitsenottelussa pronssia vuonna 1997. Toinen seitsenottelija Austra Skujytė on ollut 2000-luvulla Liettuan menestynein naisurheilija sijoittuessaan vuonna 2001 kuudenneksi, vuonna 2003 kymmenenneksi, vuonna 2005 neljänneksi, vuonna 2007 kuudenneksi ja vuonna 2011 seitsemänneksi. Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 Kristina Saltanovic sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi. Moskovassa 2013 Liettuan parhaiten sijoittunut urheilija oli Zinaida Sendriuté, joka oli kiekonheitossa yhdeksäs. Pekingissä 2015 pistesijoille pääsi vain 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi sijoittunut Brigita Virbalyté. Lontoossa 2017 Gudžiusin kultamitalin lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi sijoittunut Airinė Palšytė. Dohassa 2019 parhaiten sijoittunut liettualainen oli 20 kilometrin kävelyssä 11:nneksi sijoittunut Marius Žiūkas.
Rock laahausta vastaan

Rock laahausta vastaan on Terveiden Käsien vuonna 1980 julkaisema EP, joka on samalla "Käsien" ensimmäinen julkaisu. EP:n julkaisi laulaja Läjä Äijälän oma levy-yhtiö IKBAL eli Ismon Karkean Brutaalit Aavikko Levyt. EP on ensimmäisiä tunnettuja suomalaisia hardcore punk-julkaisuja.
Kappaleet.
Sävellykset Läjä Äijälä ja Tiimo Viik, sanoitukset Läjä Äijälä.
Intia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Intia on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen ainoat mitalistit ovat pituushyppääjä Anju Bobby George ja keihäänheittäjä Neeraj Chopra. George voitti pronssia Pariisissa 2003 ja Chopra hopeaa Eugenessa 2022 ja kultaa Budapestissä 2023. Anju Bobby George sijoittui lisäksi neljänneksi Helsingissä 2005. Kiekonheittäjä Vikas Gowda sijoittui seitsemänneksi Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Pituushyppääjä Mayookha Johny sijoittui kahdeksanneksi Daegussa 2011. Estejuoksija Lalita Babar sijoittui kahdeksanneksi Pekingissä 2015. Dohassa 2019 Intian joukkue (joukkueessa Yahiya Muhammed Anas, Velluva Koroth Vismaya, Jisna Mathew, Noah Nirmal Tom) sijoittui seitsemänneksi 4 × 400 metrin sekaviestissä ja keihäänheittäjä Annu Rani sijoittui kahdeksanneksi. Eugenessa 2022 seitsemänneksi sijoittuivat pituushyppääjä Sreeshankar ja keihäänheittäjä Annu Rani. Budapestissä 2023 miesten 4 × 400 metrin viestissä Intian joukkue sijoittui viidenneksi ja miesten keihäänheitossa kaikki Intian heittäjät sijoittuivat kuuden parhaan joukkoon kun Chopran kultamitalin lisäksi Kishore Jena sijoittui viidenneksi ja D.P. Manu kuudenneksi. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita Intialla ei ole.
Viherpallokala

Viherpallokala ("Tetraodon fluviatilis") on värikäs kaakkoisaasialainen pallokalalaji. Sitä on vaikea erottaa kongonpallokalasta ja pantteripallokalasta.
Koko ja ulkonäkö.
Viherpallokala voi kasvaa 17 cm pitkäksi. Sillä on valkea vatsapuoli, ja selkäpuolella kellanvihreällä pohjalla tummia pilkkuja. Sen vartalo on pantteripallokalaan verrattuna virtaviivaisempi.
Alkuperä.
Viherpallokaloja tavataan luonnossa Intiassa, Sri Lankalla, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Borneolla. Aikuiset pysyttelevät hitaasti virtaavilla alueilla jokien suuosissa.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Viherpallokalat ovat usein aggressiivisia muita akvaariokaloja kohtaan. Ne kutevat kivelle tai pohjahiekalle, ja koiras vartioi mätiä. Poikasia voi pitää makeassa vedessä, mutta kalojen kasvaessa suositellaan niiden totuttamista murtoveteen.
Vesiolot ja ravinto.
Viherpallokala elää tyypillisesti murtovedessä. Se on herkkä ammoniakin ja nitriittien pitoisuuksille, ja koska se sotkee paljon vettä ruokailutapojensa takia, tiheät vedenvaihdot ovat akvaariossa välttämättömiä. Se syö lihapitoista sekaruokaa, mutta tarvitsee myös jonkun verran kasviksia. Sopiva lämpötila on 24–28 astetta.
Bardiani–CSF–Faizanè

VF Group–Bardiani CSF–Faizané (UCI-tunnus VBF) on maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka kilpailee pääasiassa UCI Continental Circuits -tason kilpailuissa, mutta osallistuu villin kortin turvin toisinaan myös UCI World Tour -sarjan kilpailuihin.
Talli aloitti toimintansa vuonna 1987 nimellä Selca. Navigare sponsoroi joukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 1990 ja on sittemmin toiminut tukijana useaan otteeseen, viimeksi pääsponsorina 2008–2009. Vuosina 2000–2007 päätukijana oli Ceramica Panaria ja 2010–2012 Colnago. Bardiani on ollut pääsponsorina vuodesta 2013 lähtien. Talli on rekisteröity Irlantiin.
Joukkue on saavuttanut suurimmat menestyksensä Italian ympäriajossa. Julio Alberto Pérez Cuapio voitti yhden etapin 2001 ja kaksi etappia sekä mäkikilpailun 2002. Emanuele Sella voitti vuoden 2004 kilpailussa sooloajon jälkeen 11. etapin. Vuoden 2005 kilpailussa Brett Lancaster voitti prologin saaden maglia rosa -paidan haltuunsa ja Luca Mazzanti voitti samana vuonna neljännen etapin. Luis Felipe Laverde voitti etapin sekä 2006 että 2007. Lisäksi Maximiliano Richeze nousi vuoden 2007 kilpailun 18. ja 21. etapin voittajaksi, kun Alessandro Petacchin suoritus hylättiin dopingrikkomuksen takia.
Richeze puolestaan jäi itse kiinni dopingin käytöstä juuri ennen vuoden 2008 Italian ympäriajon alkua . Vajaamiehisellä joukkueella kilpailuun lähtenyt CSF Group-Navigare menestyi kuitenkin erinomaisesti. Matteo Priamo voitti kuudennen osuuden ja Emanuele Sella voitti ylivoimaisesti kolme vaativaa vuorietappia. Lisäksi Sella voitti mäkikilpailun, jota johti alusta loppuun, ja CSF Group-Navigare joukkuekilpailun yli 40 minuutin erolla Astana Teamiin.
Manuel Belletti voitti etapin Italian ympäriajossa 2010 ja Domenico Pozzovivo 2012. Stefano Pirazzi voitti Giron mäkikirikilpailun 2013. Enrico Battaglin voitti etapin sekä 2013 että 2014 ja Marco Canola 2014.
George Russell

George Allen Russell (23. kesäkuuta 1923 – 27. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -rumpali sekä pedagogi, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän syntyi Cincinnatissa Ohiossa ja sairasti nuorena tuberkuloosin.
Russell kiersi ja levytti esiintyvänä artistina laajasti. Hän ei säveltäjänä keskittynyt ainoastaan perinteiseen jazziin, vaan loi myös klassista musiikkia. Monet teokset ovat olleet tilaustöitä.
Russell on vaikuttanut merkittävästi myös musiikin teoriaan, ja hän julkaisi teoriansa teoksessa "The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization" (1953). Hänen ajatuksensa olivat vaikuttamassa modaalisen jazzin syntyyn. Muun muassa Miles Davisin ja John Coltranen sanotaan saaneen vaikutteita teoksesta. Davisin albumia "Kind of Blue" pidetään Russellin vaikutteiden malliesimerkkinä. Russell opetti pitkään New England Conservatory of Musicissa Bostonissa.
Solveig Rogstad

Solveig Rogstad (s. 31. heinäkuuta 1982) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Rogstad sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Östersundin MM-kisoissa 2008 normaalimatkalla kymmenenneksi, sprintissä viidenneksitoista, takaa-ajossa 24:nneksi, yhteislähdössä kuudenneksitoista ja viestissä kuudenneksi.
Rogstad saavutti debyyttikaudellaan 2007–2008 ensimmäisen maailmancupin voittonsa Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa 13. tammikuuta. Oslon yhteislähdössä 16. maaliskuuta hän sijoittui toiseksi. Kokonaispisteissä hän oli neljästoista.
Robert Sabatier

Robert Sabatier (17. elokuuta 1923 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, kriitikko ja journalisti. Hän oli Académie Goncourtin jäsen.
Sabatier syntyi Pariisissa ja alkoi 1950-luvulla suuntautua kirjallisuuteen työskennellessään yliopistopaino Presses Universitaires de Francessa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli vuonna 1953 ilmestynyt "Alain et le negre", jota on kutsuttu ensimmäiseksi antirasistiseksi ranskalaiseksi romaaniksi. Sabatier sai kansainvälistä mainetta erityisesti omaelämäkerrallisesta romaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa "Les Allumettes suédoises" ilmestyi 1969.
Sabatier valittiin 1971 ranskalaiseen kirjallisuusjärjestöön Académie Goncourtiin. Hän kirjoitti romaanien ja runojen lisäksi yhdeksänosaisen ranskalaisen runouden historiikin, "Histoire de la poésie françaisen". Sabatier väitti lukeneensa historiikkia varten neljän vuosikymmenen aikana 25 miljoonaa runoa.
Sabatier kuoli sairaalassa Pariisin esikaupunkialueella kesäkuussa 2012.
Oscar Garré

Oscar Alfredo Garré (s. 9. joulukuuta 1956 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Garré voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kilpailuissa.
Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin "Ferroon". Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta. 
Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Oscar Garré pelasi 41 ottelua vuosina 1983–1988. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1986.
Pelaajauran jälkeen Garré on valmentanut Argentiinassa ja Chilessä. Hän on luotsannut muun muassa yhtä Chilen suurseuroista Universidad Católicaa ja entistä seuraansa Ferro Carril Oestea, josta sai lähteä toukokuussa 2007.
Sheila Jordan

Sheila Jeanette Jordan, o.s. Dawson (18. marraskuuta 1928 – 11. elokuuta 2025) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä. 
Jordan syntyi Detroitissa, Michiganissa, mutta asui lapsuudessaan myös Pennsylvaniassa. Lähdettyään vuonna 1951 New Yorkiin hän sai opetusta Lennie Tristanolta ja Charles Mingusilta. Hän oli vuosina 1952–1962 naimisissa jazzpianisti Duke Jordanin kanssa. 
Jordanin levyjen joukossa on Blue Note Recordsilla julkaistu "Portrait of Sheila Jordan" (1963). Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa George Russellin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin ja Steve Kuhnin kanssa.
Villeroy &amp; Boch

Villeroy &amp; Boch on saksalainen keramiikkatuotteita valmistava yritys. Yritys valmistaa kylpyhuonekalusteita, astiastoja, lasistoja, ja aterimia. Pääkonttori ja tehtaat sijaitsevat Mettlachissa, Saksassa.
Historia.
Yrityksen perusti alun perin François Boch Ranskassa kolmen poikansa kanssa 1748. Yritys siirtyi myöhemmin Luxemburgiin ja Saksaan.
Ruth Park

Ruth Park (24. elokuuta 1917 – 16. joulukuuta 2010) oli Australiassa vuodesta 1942 asunut uusiseelantilaissyntyinen kirjailija. Jo hänen ensimmäinen romaaninsa, "Harp in the South" (1948), käännettiin useille vieraille kielille.
Park oli Australian ritarikunnan jäsen.
Park oli monipuolinen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu aikuislukijoille suunnattujen romaanien ohella muun muassa lastenkirjallisuutta.
Menahem Pressler

Menahem Pressler (16. joulukuuta 1923 – 6. toukokuuta 2023) oli saksalaissyntyinen juutalainen pianisti.
Presslerin perhe pakeni Kristalliyön jälkeen Saksasta ja muutti vuonna 1938 Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle. Pressler saapui 1946 Yhdysvaltoihin, missä hän voitti jo samana vuonna San Fransciscossa kansainvälisen pianokilpailun ja pääsi esiintymään Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa.
Pressler perusti vuonna 1955 Beaux Arts Trion yhdessä viulisti Daniel Guilet’n ja sellisti Bernard Greenhousen kanssa. Trio pysyi yhdessä vuoteen 2008 asti ja soitti tuona aikana yli 4 000 konserttia. Yhtye julkaisi myös yli 50 albumia. Pressler julkaisi myös lukuisia levytyksiä myös yhtyeen ulkopuolella.
Pressleristä tehtiin vuonna 2000 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen, ja hänelle myönnettiin vuonna 2005 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz.
Rudolph Pariser

Rudolph Pariser (8. joulukuuta 1923 – 2. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän työskenteli pitkään polymeerikemistinä DuPontille.
Pariser syntyi kauppiasvanhemmille Harbinissa, Kiinassa; Yhdysvaltain kansalaisuuden hän sai vasta vuonna 1944. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1944 ja Minnesotan yliopistosta vuonna 1950.
Pariser–Parr–Pople-menetelmä on nimetty Pariserin, Robert Parrin ja John Poplen mukaan.
Robert Parr

Robert Ghormley Parr (22. syyskuuta 1921 – 27. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli International Academy of Quantum Molecular Sciencen perustajajäseniä ja pääsi vuonna 1973 myös Kansalliseen tiedeakatemiaan.
Parr valmistui Brownin ja Minnesotan yliopistoista. Hän työskenteli muun muassa Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä.
Kansainvälisesti Parr tunnetaan varsinkin Pariser–Parr–Pople-menetelmästä, joka on nimetty hänen mukaansa sekä Rudolph Pariserin ja John Poplen mukaan.
Ivan Rabuzin

Ivan Rabuzin (27. maaliskuuta 1921 – 18. joulukuuta 2008) oli kroatialainen taidemaalari. Hänet tunnetaan naivistisista töistä, joita on ollut esillä laajasti eri puolilla maailmaa.
Rabuzin istui myös maansa parlamentin jäsenenä.
Pierre Samuel

Pierre Samuel (12. syyskuuta 1921 – 23. elokuuta 2009) oli ranskalainen matemaatikko. Hän kuului Nicolas Bourbaki -ryhmään.
Samuel tuli tunnetuksi työstään algebran alalla. Hän kirjoitti aiheesta kaksiosaisen teoksen "Commutative Algebra" yhteistyössä Oscar Zariskin kanssa. 
Samuel oli Université Paris-Sudin emeritusprofessori.
Mongolian kansantasavalta

Mongolian kansantasavalta () oli 26. marraskuuta 1924 – 13. helmikuuta 1992 toiminut aasialainen kommunistinen valtio, joka kuului Neuvostoliiton etupiiriin. Mongolian kansantasavalta ei kuitenkaan koskaan ollut osa Neuvostoliittoa.
Tausta.
Mongolian kansantasavallan syntyä edelsi vaihe, jossa syntyi Venäjän keisarikunnan tuella Ulko-Mongolia, joka itsenäistyi Kiinan keisarikunnan luhistuessa vuonna 1911. Maata johti ensin kuningas ja sittemmin Vallankumouksellinen kansanpuolue. Koska Mongolia taloudellisesti oli varsin kehittymätön, ei sitä johtavaa työväenpuoluetta voitu materialistisen yhteiskuntateorian perusteella kutsua kommunistiseksi. Vuonna 1919 kiinalaisen Duan Qiruin yksityisarmeijan komentaja Xu Shuzhengin joukot valtasi Mongolian pääkaupungin, mutta vain hetkeksi. Vuoden 1920 lopulta vuoden 1921 alkupuolelle venäläisten valkoisten joukkojen kenraaliluutnantti Roman von Ungern-Sternberg miehitti Mongolian pääkaupungin jouduttuaan bolsevikkien vastaisessa taistelussa häviölle Siperiassa. Bolševikit varustivat mongolialaisen armeijan, joka vuoteen 1924 mennessä vapautti Mongolian ulkopuolisista valloittajista.
1930-luku ja toinen maailmansota.
12. maaliskuuta 1936 Mongolia allekirjoitti Neuvostoliiton kanssa puolustussopimuksen. Tällöin Neuvostoliiton johtaja Josif Stalin kehotti Kiinan kommunistista puoluetta muodostamaan Guomindangin kanssa yhteisrintaman Japanin vastaisen taistelun tehostamiseksi. Nämä kiinalaiset puolueet olivat joutuneet välirikkoon vuonna 1927 sotien keskenäänkin. Mongolia pysyi kuitenkin tämän kiistan ulkopuolella.
Vuonna 1939 Japanin 1930-luvulla miehittämä niin sanottu Mantšukuon nukkevaltio hyökkäsi Mongolian kansantasavaltaa vastaan. Tämä johti sotatoimiin Halhin-Golissa. Japanin eteneminen pysäytettiin. Tämä johti laajempiin sotatoimiin mongolialais-neuvostoliittolaisten ja Japanin Kwantungin armeijan välillä.
Neuvostoliitto takasi Mongolian kansantasavallan turvallisuuden Japanin uhalta toisessa maailmansodassa. Vuodesta 1939 vuoteen 1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Syksyllä 1945 Neuvostoliiton joukot vapauttivat myös loput Mongoliasta Japanin miehityksestä. Vapautettu alue päätti kansanäänestyksessä liittyä Mongolian kansantasavaltaan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen. 
Neuvostoliiton etupiirissä vuoteen 1990.
Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin vuonna 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961.
Vuonna 1990, jolloin Mongoliaa taloudellisesti tukeneen Neuvostoliiton talous alkoi luhistua, Mongolian kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslaki muutti kansantasavallan parlamentaariseksi valtioksi.
Oscar Zariski

Oscar Zariski (24. huhtikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1986) oli nykyisen Valko-Venäjän alueella juutalaiseen perheeseen syntynyt matemaatikko. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa ja Roomassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1927.
Zariski työskenteli Johns Hopkinsin ja Harvardin yliopistojen professorina. Hän nousi yhdeksi algebrallisen geometrian johtavista nimistä.
Zariski sai matematiikan Wolfin palkinnon vuonna 1981. Hänelle oli lisäksi vuonna 1965 myönnetty Kansallinen tiedemitali. Hän julkaisi muun muassa kaksiosaisen teoksen "Commutative Algebra" yhdessä Pierre Samuelin kanssa.
Kiikoisten vaakuna

Kiikoisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa Kiikoisten vanhasta nimityksestä ”kuttukappeli”, jota vaakunan pukki edustaa. Sen kaulassa riippuva tuohikontti puolestaan on viittaus torpparien päivätöihin eli taksvärkkiin.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 3. toukokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva, musta, punakielinen pukki, jonka kaulassa hihnastaan riippuva, hopeinen tuohikontti”.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kiikoinen liittyi Sastamalan kaupunkiin.
Tanska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

Tanska on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, joista kolme on kultaisia.
Menestynein tanskalainen MM-kisaurheilija on kenialaissyntyinen Wilson Kipketer, joka voitti 800 metrin juoksussa kultaa vuosina 1995, 1997 ja 1999. Ensimmäisen tanskalaismitalin voitti pituushypyssä pronssille vuonna 1993 sijoittunut Renata Nielsen, joka on alun perin puolalainen. Ateenassa 1997 kahdeksanneksi 1 500 metrin juoksussa sijoittui kenialaissyntyinen Robert Andersen. Ensimmäiset pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet tanskalaissyntyiset urheilijat olivat Helsingissä 2005 keihäänheitossa neljänneksi sijoittunut Christina Scherwin ja kuulantyönnössä alun perin seitsemänneksi, mutta dopinghylkäysten jäljiltä viidenneksi noussut Joachim Olsen. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013, Lontoossa 2017, Eugenessa 2022 ja Budapestissä 2023 ei yksikään tanskalaisurheilija yltänyt pistesijoille. Moskovassa Tanskalla oli vain kahden urheilijan suuruinen joukkue. Pekingissä 2015 kolmihenkisestä tanskalaisjoukkueesta Sara Slott Petersen ylsi 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Dohassa 2019 estejuoksija Anna Emilie Møller sijoittui seitsemänneksi.
Göran Enckelman

Göran Enckelman (s. 14. kesäkuuta 1948 Lahti) on suomalainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja, joka pelasi 1966–1984 ja jatkoi sen jälkeen valmentajana. Hän voitti urallaan neljä Suomen-mestaruutta ja pelasi myös Suomen A-maajoukkueessa 21 ottelua.
Enckelman aloitti uransa vuonna 1966 Lahden Reippaassa. Reippaan jälkeen Enckelman pelasi kauden Kuopion Palloseurassa ja siirtyi vuonna 1971 Turun Palloseuraan. Enckelman pelasi Turussa viisi kautta ja voitti sinä aikana kolme Suomen-mestaruutta. Vuonna 1975 hänet valittiin Suomen vuoden jalkapalloilijaksi. Hän saavutti neljännen Suomen-mestaruutensa vuonna 1977 Valkeakosken Hakassa. Enckelman päätti uransa Ruotsissa Nyköpings BIS:n joukkueessa, jonne siirtyi samana vuonna 1977 ja edusti seuraa vuoteen 1984 asti.
Pelaajauransa jälkeen Enckelman toimi Turun Palloseuran apuvalmentajana, Suomen A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana ja olympiajoukkueen joukkueenjohtajana. Tämän lisäksi hän oli päävalmentajana Kaarinan Pojissa 1994–1997 ja Pargas IF:ssä 1998. Enckelman toimi Eerikkilän urheiluopiston rehtorina vuodesta 1999 alkaen, aina eläköitymiseensä asti 31.12.2013.
Elokuussa 2009 Enckelman ilmoitti tavoittelevansa Suomen Palloliiton puheenjohtajuutta, mutta tehtävään valittiin yksimielisesti ilman vastaehdokkaita eduskunnan puhemies Sauli Niinistö. Palloliitto palkitsi Enckelmanin vuonna 2013 Captain's Ball -palkinnolla. Tasavallan presidentti myönsi 13.12.2013 Enckelmanille liikuntaneuvoksen arvonimen.
Enckelmanin poika Peter Enckelman on myös maalivahti.