Verinen katu

Verinen katu ("Across 110th Street") on yhdysvaltalainen vuonna 1972 valmistunut blaxploitaatioelokuva. Elokuvan ohjasi Barry Shear ja käsikirjoitti Wally Ferrisin romaanin pohjalta Luther Davis. Vaikka elokuva luetaankin yleensä blaxploitaatiogenreen kuuluvaksi, on se saanut paljon arvostusta kriitikoilta, kuten Greil Marcusilta, ja elokuvan on sanottu ylittävän genrensä rajat.
Elokuva on kuvattu Harlemissa, ja se oli ensimmäisiä Arriflex 35BL-I -kameralla kuvattuja elokuvia.
Elokuva sai ensi-iltansa 19. joulukuuta 1972. Suomessa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran 23. maaliskuuta 1973 elokuvateatteri Bostonissa. Elokuva on Suomessa lisäksi julkaistu VHS-videolla vuonna 1987 ja DVD:llä vuonna 2005. Televisiokanava Nelonen esitti elokuvan heinäkuussa 2002.
Juoni.
Elokuva sijoittuu Harlemiin, jonka yhtenä rajapyykkinä 110th Streetiä pidetään. 
Kolme tummaihoista pikkurikollista ryöstää mafian pyörittämän numeropelin. Paul Benjaminin esittämä "Jim Harris" on vankilasta vapautunut, mutta epilepsiaa sairastava kovanaama ja Ed Bernardin esittämä "Joe Logart" hänen kokemattomampi apumiehensä. Keikka menee kuitenkin pieleen ja lopputuloksena on verilöyly, jossa kuolee kaksi poliisia, kolme amerikanitalialaista ja kaksi afroamerikkalaista mafian jäsentä. Antonio Fargas esittää nuorta pakoautonkuljettajaa "Henry J. Jacksonia" jonka avulla ryöstäjät pakenevat paikalta, mukanaan 300 000 dollaria mafian rahaa.
Alkaa mafian ja poliisin välinen kilpajuoksu, sillä molemmat haluavat saada miehet kiinni. Anthony Quinnin esittämä ylikomisario "Mattelli" on ikääntyvä, kovaotteinen, korruptoitunut ja rasistinen poliisi, joka joutuu työskentelemään Yaphet Kotton esittämän nuoremman tummaihoisen komisario "Popen" kanssa. Vastapuolella on Anthony Franciosan esittämä mafioson vävypoika "Nick D'Salvio", joka tarvitsee mafian paikallisjohtajan, Richard Wardin esittämän tummaihoisen "Doc Johnsonin" apua. Miesten välillä käydään arvovaltataistelu, mutta yhteinen tavoite yhdistää, ja Gilbert Lewisin esittämä Doc Johnsonin apumies "Shevvy" lähtee D'Salvion mukaan.
Elokuva on erittäin väkivaltainen, mutta väkivaltaa ei esitetä runollisena eikä sitä glorifioida. Elokuvassa väkivalta ei ratkaise ongelmia, vaan näyttäytyy latteana vallan välineenä. Tyypillisestä blaxploitaatioelokuvasta poiketen elokuvassa ei myöskään ole sankaria eikä varsinaista samaistumisen tai ihailun kohdetta suurelle yleisölle.
Soundtrack.
 Elokuvan musiikki on jazzpasunisti J.J. Johnsonin säveltämää. Orkestereineen hän myös esitti instrumentaalit. Kappaleiden välissä on elokuvasta otettuja dialogipätkiä. Elokuvan tunnussävelmä, Across 110th Street on Bobby Womackin esittämä. Hän esitti myös muut lauletut kappaleet yhdessä Peace-yhtyeensä kanssa. Across 110th Street nousi sijalle 19. Billboardin Best Selling Soul Singles -listalla vuonna 1973. Se on myöhemminkin saanut laajaa radiosoittoa, etenkin sen jälkeen kun Quentin Tarantino käytti sitä elokuvassaan Jackie Brown vuonna 1997, ja Ridley Scott elokuvassaan American Gangster vuonna 2007.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvaa erittäin väkivaltaisesi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä. Elitisti-sivuston Juho Malaninin mukaan "Verinen katu" on ”antoisimpia ja kaunistelemattomimpia rikoselokuvia, jota tulee verrattua niin Scorsesen kuin Friedkininkin elokuviin”. Häneltä elokuva saa neljä ja puoli tähteä viidestä..