tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Azerbaidžan Eurovision laulukilpailussa

Azerbaidžan osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna 2008. Maa olisi halunnut mukaan jo vuonna 2007, mutta EBU:n säännöt eivät sallineet tätä, koska maata ei katsottu sen aktiivijäseneksi. Kolmesta Kaukasian tasavallasta se tuli viimeisenä mukaan viisuihin: Armenia osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2006 ja Georgia vuonna 2007. Azerbaidžan kuitenkin voitti Kaukasian maista ensimmäisinä, jo neljännellä osallistumiskerrallaan vuonna 2011. Azerbaidžan on edennyt finaaliin suhteellisen hyvin; kaikkina muina vuosina paitsi 2018, 2023 ja 2024. Maan edustuskappaleet ovat aina olleet englanninkielisiä. Ensimmäisen kerran maa käytti kansalliskieltään azeria vuoden 2024 Euroviisuissa.
Vuoden 2013 skandaali.
Heti vuoden 2013 kilpailun jälkeen internetissä alkoi levitä video, jossa kaksi azerbaidžanilaista yritti ostaa Liettuassa ääniä paikallisilta nuorilta. He tarjosivat rahaa vastineeksi siitä, että he saisivat nuorten puhelimet lainaan ja äänestäisivät niillä. EBU:n virallisen ääntenvalvojan Jon Ola Sandin mukaan asiasta ei voida olla varmoja. Kuitenkin 6. helmikuuta 2014 vahvistettiin, että jonkun maan televisioyhtiö oli yrittänyt huijata ostamalla ääniä vuoden 2013 Euroviisuissa. Huijausyritystä tehneestä maasta ”ei oltu varmoja”, mutta vahvoja epäilyksiä Azerbaidžania kohtaan on.
Sijoitukset.
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä.
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1–8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Azerbaidžanin äänestyshistoria.
Azerbaidžanin antamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa.
Azerbaidžanin saamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Azerbaidžan ei selviytynyt finaaliin vuonna 2018. Vuodesta 2004 lähtien myös semifinaaleissa karsiutuneet maat ovat voineet äänestää finaalissa.
Lähteet.
Lisa Kekaula

Lisa Kekaula (s. 31. heinäkuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rock-muusikko. Hän on The Bellrays -yhtyeen laulusolisti. Kekaula oli myös mukana kahdella house-yhtye Basement Jaxxin singlellä: ”Good Luck” (sijoittui Britannian singlelistan 12. sijalle) ja ”U Don't Know Me” (sijoittui Britannian singlelistan 26. sijalle).
Elämä ja ura.
Varhainen elämä.
Lisa Kekaula syntyi 31. heinäkuuta 1967 Los Angelesissa Kaliforniassa. Hänen äitinsä on afroamerikkalainen ja isänsä havaijilainen Alan Kekaula. Hän vietti lapsuutensa Riversideissä ja muutti myöhemmin esikaupunkialueelle Moreno Valleyyn, Kaliforniaan. Siellä Lisa alkoi uppoutua laulamiseen ja esiintyi ensimmäisen kerran lahjakkuuskilpailussa Edgemontin alakoulussa. Juuri siellä Lisa ymmärsi, että musiikki oli hänen kutsumuksensa. 
Nuoresta iästä alkaen Lisa vetäytyi musiikin pariin, kuunnellen ja laulaen vanhempiensa kokoelmista löytyviä albumeja. Hän sai inspiraatiota artisteilta kuten Stevie Wonder, Etta James ja monilta muilta. He olivat hänen ensimmäiset suunnannäyttäjät, jotka näyttivät hänelle, kuinka laulaa ja opettivat, mitä kaikkea hänen äänellään voikaan tehdä. Heti valmistuttuaan Moreno Valleyn lukiosta Lisa tapasi tulevan miehensä Bob Vennumin, joka oli kotoisin läheisestä Fontanasta. He tapasivat työskennellessään The Bull in Mouth -nimisessä voileipäkahvilassa. 
Vuonna 1987 pariskunta sai tyttären, Twyllan, samalla kun molemmat opiskelivat Kalifornian yliopistossa Riversidessä (University of California at Riverside). Lisa on ollut naimisissa Robert Vennumin kanssa 10. maaliskuuta 1988 lähtien Vuodesta 1990 lähtien Kekaula on toiminut The BellRaysin laulajana. 
Ura.
Kekaulan rakkaus musiikkia kohtaan kasvoi iän myötä, ja hänen valitsemaksi genreksi tuli soul, vaikka hän myös rakasti laulaa jazzia, rockia ja dance-musiikkia. Hänen musiikilliset vaikutteensa laajentuivat kattamaan monia lahjakkaita artisteja kuten Lou Rawls, Oscar Brown Jr., Prince, Michael Jackson, Betty Davis, Patti LaBelle, Phil Lynott, Roger Daltry ja Little Richard. Kekaula vetäytyi aina laulajiin, joilla oli voimakkaita ääniä, sillä hänkin on luonteeltaan huutaja. 
Kekaula on tehnyt yhteistyötä useiden artistien kanssa. Vuosina 2003–2007 Kekaula liittyi vierailevien laulajien joukkoon, jotka esiintyivät MC5:n elossa olevien jäsenten kanssa. The BellRays esiintyi MC5:n uuden kokoonpanon kanssa myös heidän Euroopan-kiertueellaan vuonna 2004. 
Kekaula on esiintynyt myös brittiläisen house-musiikkiryhmän Basement Jaxxin singleillä, myös kappaleella ”Good Luck”. Hän on ollut mukana muun muassa kappaleissa ”Realizer” ja ”High and Low” The Crystal Methodin vuoden 2004 albumilta "Legion of Boom", sekä "Talkin’ in My Sleep" The Bloody Beetrootsin "Romborama"-albumilla. Vuonna 2009 hän työskenteli The Legendary Tigermanin "Femina" -albumin parissa. Vuonna 2014 Kekaula lauloi Iggy and the Stooges - yhtyeen kitaristin James Williamsonin sooloalbumilla "Re-Licked" ja vuonna 2016 James Williamsonin hyväntekeväisyyssinglellä "I Love My Tutu", jolla tuettiin Havaijin kodittomia lapsia.
Israel Eurovision laulukilpailussa

Israel osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäisen kerran vuonna . Maa on voittanut kilpailun neljä kertaa: vuosina 1978, 1979, 1998 ja 2018. Vuoden 1998 voitto oli erityisen kohuttu, kun sen voitti transsukupuolinen laulajatar Dana International. Israel on kilpaillut 39 kertaa vuosina 1973–2016. Maa on ohittanut viisi kilpailua: 1980 (vaikka se oli voittanut vuonna 1979), 1984, 1994, 1996 ja 1997. 
Israel on käyttänyt monessa kappaleessaan kansalliskieltään hepreaa. Joissakin lauluissa on käytetty myös englantia. Vuonna lavalla nähtiin ensimmäistä kertaa Israelin arabi laulamassa arabian kielellä.
Edustajat.
Kaksivaiheinen loppukilpailu.
Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
Kaksi semifinaalia.
Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa. 
Uusi pisteidenlaskujärjestelmä.
Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1–8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Israelin kappale esitettiin ilman orkesterisäestystä vuoden 1998 kilpailussa.
Maria Taylor

Maria Taylor (s. 21. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Birminghamista, Alabamasta. Hän on jäsenenä yhtyeissä Azure Ray ja Now It's Overhead.
Taylor soittaa useita instrumentteja, kuten pianoa, kitaraa ja rumpuja. Hän on tehnyt yhteistyötä Bright Eyesin, Mobyn, Abra Mooren, David Barben ja Crooked Fingersin kanssa. 
Taylor on julkaissut kaksi sooloalbumia indie-yhtiöllä Saddle Creek Records: "11:11" (2005) ja "Lynn Teeter Flower" (2007) ja kolmannen "LadyLuck" (2009) Nettwerk Music Group levy-yhtiöllä
Taiteilijaelämää

Taiteilijaelämää on Ismo Alangon kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Albumia on myyty 29 049 kappaletta. Se myi ilmestymisvuotenaan kultaa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko.
Alpersin tauti

Alpersin tauti on periytyvä häiriö, joka aiheuttaa aivojen harmaan aineen rappeuman ja maksavaurion. Oireet alkavat yleensä 0–2 vuoden iässä. Tauti on autosomaalisesti perityvä ja sen ilmaantuvuus vastasyntyneissä on 1:50 000 – 1:100 000.
Alpersin tauti johtaa usein kehitysviiveeseen ja -vammaisuuteen, spastisuuteen ja mahdolliseen halvaukseen, hypotoniaan, dementoitumiseen ja kouristuksiin. Monilla on sokeuteen johtava optinen atrofia. Harvemmista tulee kuurosokeita.
Alpersin tautiin ei tunneta parantavaa eikä toistaiseksi edes sen kulkua hidastavaa hoitoa. Annettava hoito on lähinnä oireidenmukaista. Bernard Jacob Alpersin mukaan nimetty tauti johtaa yleensä kuolemaan ensimmäisen kymmenen vuoden aikana. Kuolema aiheutuu tyypillisimmin maksan, sydämen ja hengityselinten vaurioista.
Sveitsi Eurovision laulukilpailussa

Sveitsi on osallistunut Eurovision laulukilpailuihin yli 50 kertaa ja voittanut ne kolmesti, ensimmäisen kerran vuonna 1956 Lys Assian tulkinnalla balladista ”Refrain”, joka valittiin voittajaksi seitsemän ehdokkaan joukosta. Silloin kaikki osallistuvat maat esittivät kaksi laulua. Assian toinen laulu oli ”Das alte Karussell”. Sveitsi oli myös laulukilpailujen pitopaikka. Lys Assia edusti Sveitsiä joka vuosi vuoteen 1958 asti.
Vuonna 1988 Sveitsi voitti laulukilpailut uudelleen Céline Dionin kappaleella ”Ne partez pas sans moi”. Vuonna 2024 Sveitsi voitti kilpailun Nemon kappaleella ”The Code”.
Sveitsi on sijoittunut toiselle sijalle kahdesti ja kolmannelle sijalle kolmesti. Sveitsi on menestyksestä huolimatta jäänyt yhdeksän kertaa kilpailussa viimeiseksi mukaan lukien semifinaalit ja finaalit, joista neljällä se on jäänyt ilman pisteitä. Sveitsin edustajat ovat laulaneet kaikkiaan viidellä eri kielellä: italiaksi, ranskaksi, saksaksi, retoromaaniksi ja englanniksi.
Sijoitukset.
Sveitsi kilpaili joka vuosi 1956–1994. Vuonna 1995 Sveitsi jätti ensimmäistä kertaa kilpailun väliin johtuen vuoden 1994 huonosta menestyksestä ja siitä, että tuli voimaan sääntöjä, jotka määräsivät montako maata saa kilpailla samaan aikaan. Sveitsi on ollut poissa kilpailusta kaikkiaan neljästi, vuoden 1995 lisäksi vuosina 1999, 2001 ja 2003.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Sveitsin kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1987 ja 1998.
Pieni punainen kirja

Otteita puheenjohtaja Mao Tse-Tungin teoksista (), joka tunnetaan länsimaissa parhaiten nimellä Pieni punainen kirja, on kokoelma sitaatteja Kiinan kommunistisen puolueen puhemies Mao Zedongin puheista ja kirjoituksista. Vuonna 1964 ensimmäisen kerran julkaistu teos koostuu 427 sitaatista, jotka on jaettu teemoittain 33 lukuun. Kirja ilmestyi suomeksi käännettynä vuonna 1967.
Tunnetuimpia kirjasta lähtöisin olevia sanontoja ovat ”antaa kaikkien kukkien kukkia”, ”valta kasvaa kiväärin piipusta” ja ”paperitiikeri".
Kirjan tavoite oli vahvistaa Maon henkilökulttia, ja hän itse väitetysti piti siitä, miten Pieni punainen kirja esitti hänet Kungfutsen kaltaisena filosofina.
Historia.
Kirja sai alkunsa kenraali Lin Biaon ideasta. Tavoitteena oli levittää Maon ajatuksia mahdollisemman yksinkertaisessa muodossa huonosti koulutetun väestön keskuudessa. Kirja alkaakin Lin Biaon kehotuksella: "opiskelkaa puheenjohtaja Maon teoksia, seuratkaa hänen opetuksiaan ja toimikaa hänen ohjeittensa mukaan."
Aluksi kirjaa jaettiin vain puolueen avainhenkilöille. Tämän jälkeen laajennettu versio jaettiin kansan vapautusarmeijan sotilaille. Vuonna 1965 ympäri maata avattiin lukuisia kirjapainoja, joiden kautta kirjaa alettiin jakaa koko kansalle. Kirjan hinnaksi määritettiin vain vähän valmistuskustannuksia suurempi hinta, ja valtion pankit tarjosivat korottomia lainoja kaikille kirjaa valmistaville ja levittäville tahoille. Kirja on käännetty useille kielille ja sitä luettiin myös esim. Neuvostoliitossa, kunnes se kiellettiin maiden välisen välirikon takia.
"Pieni punainen kirja" on maailman laajalevikkisin kirja Raamatun jälkeen. Sitä on painettu noin 1,5 miljardia kappaletta. Kirjan merkitys laski Maon kuoltua 1976, ja puolue on pyrkinyt tekemään pesäeroa sen oppeihin. Suomeksi kirjan julkaisi Kiinan suurlähetystö (Kustannus Oy Käännöskirjat) joulukuussa 1967. Toinen painos ilmestyi vuonna 1971 yhteistyössä Suomi–Kiina-seuran kanssa.
Loma Linda

Loma Linda on kaupunki San Bernardinon piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Sen asukasluku on 18 681 ().
United States Census Bureaun mukaan Loma Lindan pinta-ala on 19,0 km², josta kaikki on maata. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 54,18 % asukkaista oli valkoisia, jonka lisäksi kaupungissa on huomattava aasialaisvähemmistö (24,38 %). Espanjalais- tai latinalaisamerikkalaisperäisiä oli väestöstä 16,33 %.
Loma Lindan yliopisto on kristillinen opisto, ja seitsemännen päivän adventistikirkolla on kaupungissa vahva edustus. Erään tutkimuksen mukaan kaupungin asukkaiden keskimääräinen elinajanodote on länsimaalaiseen tasoon verrattuna huomattavan korkea.
Loma Lindassa on syntynyt mm. tunnettu näyttelijä Matthew Modine.
Kärpänen (vuoden 1986 elokuva)

Kärpänen ("The Fly") on vuonna 1986 valmistunut yhdysvaltalainen tieteis- ja kauhuelokuva, jonka on ohjannut David Cronenberg. Pääosissa näyttelevät Jeff Goldblum, Geena Davis ja John Getz. Elokuva kuvattiin vuosina 1985–1986 Torontossa Kanadassa.
"Kärpänen" perustuu löyhästi George Langelaanin kirjoittamaan novelliin ”The Fly”, joka ilmestyi "Playboyssa" heinäkuussa 1957 ja johon myös vuonna 1958 valmistunut Kurt Neumannin ohjaama elokuva "Kärpänen" perustuu, joskin niiden juonet eroavat jossain määrin toisistaan. Monien Cronenbergin elokuvien tapaan "Kärpäsessä" käsitellään ihmisen muodonmuutosta vääristyneeksi hahmoksi, jossa ilmentyvät ihmismielen pimeät puolet.
"Kärpänen" kertoo tieteilijän ja toimittajan tuhoon tuomitusta rakkaussuhteesta, johon kolmantena osapuolena liittyy toimittajan entinen rakastaja.
Elokuvalle tehtiin jatko-osa, "Kärpänen II", jonka on ohjannut Chris Walas ja muukin tuotantoryhmä ja näyttelijät olivat pääosin toiset.
Juoni.
Tieteilijä Seth Brundle rakentaa teleportteja, joiden avulla voi elävän olennon siirtää paikasta toiseen. Brundle esittelee työnsä toimittaja Veronica Quaifelle, joka haltioituneena suostuu dokumentoimaan Brundlen työn. Myöhemmin heidän välilleen syttyy romanssi.
Brundlen ensimmäinen yritys elävän paviaanin siirtämiseksi epäonnistuu, mutta toinen yritys tuottaa toivotun tuloksen. Brundle päättää kokeilla teleportaatiota itseensä, vaikka ei ole tehnyt teleportaatiosta selvinneelle paviaanille lääketieteellisiä tutkimuksia. Brundlen ollessa sisällä teleportissa laitteeseen joutuu kärpänen ja teleportautuu miehen mukana.
Brundlen ja Quaifen suhde viilenee, kun Brundle kuvittelee naisen tapailevan entistä poikaystäväänsä Stathis Boransia. Quaife huomaa Brundlen käytöksen muuttuneen teleportaation jälkeen ja yrittää varoittaa miestä. Tämä ei kuitenkaan suostu kuuntelemaan, mutta huolestuu itsekin, kun hänen kyntensä alkavat irrota. Brundle tarkastaa tietokoneelta teleportaation vaiheet ja huomaa hänen ja kärpäsen geenien yhdistyneen. Mies tajuaa muuttuvansa vähitellen olioksi, joka ei ole ihminen eikä hyönteinen.
Palkinnot.
Ehdokkuudet:
Anita Björk

Anita Björk (25. huhtikuuta 1923 – 24. lokakuuta 2012) oli ruotsalainen näyttelijä. 
Björk syntyi Tällbergissä, Taalainmaalla, ja opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa vuosina 1942–1945. Hän esiintyi Dramatenissa 1940-luvulta lähtien. 
Björk oli vuosina 1945–1951 naimisissa Olof Bergströmin ja vuodesta 1953 Stig Dagermanin kanssa tämän kuolemaan saakka vuonna 1954. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Neiti Julie" (1951), "Odottavia naisia" (1952) ja "Valkoisen naisen arvoitus" (1962).
Vjatšeslav Kozlov

Vjatšeslav Anatoljevitš Kozlov (, s. 3. toukokuuta 1972 Voskresensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan yli 1 000 ottelua NHL-liigassa.
Detroit Red Wings valitsi Kozlovin numerolla 45 vuonna 1990. Hänestä tuli Detroitin vakiopelaaja, ja osa Detroitin venäläisviisikkoa Sergei Fjodorovin, Igor Larionovin, Vladimir Konstantinovin ja Vjatšeslav Fetisovin kanssa. Hän voitti Stanley Cupin 1997 ja 1998.
Kozlov pelasi Detroitissa kesään 2001 asti, kun hänet myytiin Buffalo Sabresiin. Lyhyen loukkaantumistäyteisen kauden jälkeen hänet myytiin Atlantaan. Atlantassa hän pelasi kauteen 2009–2010 saakka, lukuun ottamatta , jolloin hän pelasi Venäjän superliigassa.
Kaudeksi 2010–2011 Kozlov siirtyi KHL-liigaan TsSKA Moskovan joukkueeseen. Kesken kauden hän vaihtoi toiseen KHL-seuraan Salavat Julajev Ufaan. Seuraavaksi kaudeksi Kozlov siirtyi niin ikään KHL:ssä pelaavaan OHK Dinamo Moskovaan.
Belisario Betancur

Belisario Betancur Cuartas (4. helmikuuta 1923 Amagá, Kolumbia – 7. joulukuuta 2018 Bogotá, Kolumbia) oli kolumbialainen konservatiivipoliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1982–1986. 
Betancur valmistui oikeus- ja taloustieteen tohtoriksi Universidad Pontificia Bolivarianasta Medellínissä. Hän toimi maansa työministerinä vuonna 1963 ja Espanjan-suurlähettiläänä 1975–1977. Hän pyrki presidentiksi vuosina 1970 ja 1978 ja tuli vihdoin valituksi 1982 maansa historian suurimmalla äänimäärällä. Presidenttinä ollessaan hän edisti rauhaa Keski-Amerikassa ajamalla rauhanneuvotteluja Contadora-ryhmän kanssa. 
Betancur oli Coloradon ja Georgetownin yliopistojen kunniatohtori, ja hänelle myönnettiin Asturian ruhtinaan rauhanpalkinto. Hän julkaisi urallaan lukuisia kirjoja, sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjoja.
Englantilainen jujutsu

Englantilainen jujutsu tarkoittaa Suomen Jujutsuliiton piirissä soke Derroll Connellyn (10. dan) kehittämää ja Suomeen tuomaa jujutsu tyylisuuntaa. Tyylisuunta tunnetaan myös nimellä "Connelly Jujitsu". Sen tunnusomaisena piirteenä on liikkeiden luontevuus ja ki:n hyväksikäyttö. Tyyli on suoraviivaista ja oman fyysisen ja henkisen kehittymisen kautta saavutettu rentous tuo liikkeille niiden räjähtävän voiman. Tyylissä on vaikutteita Juko-ryu jujutsusta sekä Wing Tsun kungfusta. Juko-ryu vaikutteet juontavat Connellyn aiemmasta harjoittelusta soke Richard Morrisin (10. dan) tai soke Robert Clarkin (9. dan) kanssa. 
Kokenut kamppailuohjaaja Kaj Westersund (4. dan) kuvaa Derroll Connellya mahtavaksi taistelijaksi. Hänen mukaansa Connelly pyrkii istuttamaan oikean henkisen asenteen - taistelutahdon - oppilaisiinsa jo alussa. Kaikessa tekemisessä on oltava ”spiritiä”.
Englantilaista jujutsua on harrastettu Jujutsuliiton alaisissa seuroissa 1980-luvun alkupuolelta lähtien. Sitä voi harjoittaa Helsingissä Helsingin Yawarassa ja Jokotaissa, Oulussa Oulun Karateseurassa ja Porvoossa Porvoon Yawarassa. Suomen ohella englantilaista jujutsua harjoitellaan Englannissa, Irlannissa ja Saksassa .
Muita tunnettuja englantilaisia jujutsun tyylisuuntia ja jujutsuvaikuttajia ovat esimerkiksi soke Richard Morris (10. dan), "World Ju Jitsu Federation" (WJJF) tyylisuunnan perustanut soke Robert Clark (9. dan), Jukoshin ryu -tyylisuunnan perustanut soke Bryan Cheek (10. dan) ja soke James Blundell (9. dan). Englantilaisen jujutsun vaikutus suomeen on vahva, sillä esimerkiksi Hokutoryu ju-jutsu tyylisuunnan perustaja, soke Auvo Niiniketo teki yhteistyötä Morrisin ja Clarkin kanssa.
Farrah Fawcett

Farrah Leni Fawcett (vuosina 1973–1982 Fawcett-Majors; 2. helmikuuta 1947 Corpus Christi, Texas, Yhdysvallat – 25. kesäkuuta 2009 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Fawcett nousi kuuluisuuteen vuonna 1976 televisiosarjan "Charlien enkelit" myötä. Hän on saanut ansioistaan tähden Hollywood Walk of Famelle. 
Fawcett kuoli syöpään 62-vuotiaana.
Ura.
Fawcettista tuli supertähti ja aikansa suurin seksisymboli, kun hän aloitti vuonna 1976 televisiosarjassa "Charlien enkelit". Fawcett oli sarjassa seksikäs Jill Munroe. Hänestä tuli ilmiö, jonka uimapukujulisteita myytiin miljoonittain, kunnes kuvista saatu tuotto ylitti itse sarjan tuoman palkkion. 
Fawcett jätti sarjan jo vuonna 1977 vain 22 jakson jälkeen, mutta vieraili siinä aika ajoin vuoteen 1980 asti. Hänen tilalleen tuli Cheryl Ladd, joka näytteli Jillin nuorempaa sisarta Kris Munroeta. "Charlien enkelien" jälkeen Fawcett ei kuitenkaan yltänyt enää entisenlaiseen suosioon.
Fawcett kokeili myös teatteriuraa. Hänellä oli vuonna 1983 päärooli näytelmässä "Extremities" ja sen pohjalta tehdyssä elokuvassa "Naisen kosto" (1986), josta hän sai Golden Globe -palkinnon, joita hänelle myönnettiin uransa aikana kaikkiaan kuusi. Vuonna 2003 hänellä oli rooli Broadwaylla Nancy Hastyn näytelmässä "Bobbi Boland", mutta kuuden ennakkoesityksen saaman huonon vastaanoton vuoksi kappaleen varsinaisia esityksiä ei aloitettu. Hän näytteli menestyksekkäästi televisiossa ja oli kolmesti ehdokkaana Emmyn saajaksi.
Yksityiselämä.
Fawcettin vanhempi sisar Diane Fawcett Walls kuoli keuhkosyöpään juuri ennen 63:tta syntymäpäiväänsä 16. lokakuuta 2001. Fawcettin Texasissa asuvat vanhemmat James ja Pauline esiteltiin vuonna 2005 televisiosarjassa "Chasing Farrah". Pauline Fawcett kuoli pian jakson esittämisen jälkeen 91-vuotiaana 4. maaliskuuta 2005.
Helmikuussa 2006 Fawcettilta poistettiin syöpäkasvain, joka uusiutui. Helmikuussa 2009 hän ilmoitti kuolevansa sairastamaansa peräsuolisyöpään. Fawcettin miesystävä Ryan O'Neal kosi häntä 23. kesäkuuta 2009, mutta häät jäivät pitämättä, sillä Fawcett kuoli kahden päivän kuluttua. Fawcettin ja O'Nealin yhteinen poika Redmond O'Neal ei ehtinyt hyvästellä äitiään; huumeriippuvuudesta kärsinyt ja huumeiden hallussapidosta tuomittu poika istui tuomiota kalifornialaisessa vankilassa.
Iberiantiltaltti

Iberiantiltaltti ("Phylloscopus ibericus") on uunilintujen sukuun kuuluva tiltaltin ja pajulinnun näköinen lintu, jonka tunnistaa sen lauluäänestä. Vuoteen 2003 asti sitä pidettiin tiltaltin alalajina.
Koko ja ulkonäkö.
Iberiantiltaltti on päältä vihreänharmaa, vatsapuolelta vaaleampi, vaaleankeltainen juova silmäkulmassa. Sillä on tummat jalat ja lyhyehkö nokka. Iberiantiltaltin erottaa tavallisesta tiltaltista laulun lopussa kuuluvasta pärinästä, ja kutsuäänten alaspäin laskevasta melodiasta.
Levinneisyys.
Iberiantiltaltti pesii Lounais-Ranskassa, Espanjassa ja Portugalissa.
Laji tavattiin hyväksytysti Suomessa Pyhtään Ristisaaressa keväällä 2011. Linnun epäiltiin kuolleen kiinnioton seurauksena. Havainto sai Rariteettikomitean hyväksynnän vuonna 2013. Vuonna 2007 ilmoitettiin kaksi mahdollista havaintoa, mutta kumpikaan ei saanut Rariteettikomitean hyväksyntää.
Etyleeni-imiini

Etyleeni-imiini on sekundäärinen amiini ja heterosyklinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C2H5N ja rakennekaava CH2NHCH2. Siitä käytetään myös nimiä "atsiridiini", "atsasyklopropaani" ja "dihydro-1H-atsiriini".
Etyleeni-imiini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan helposti syttyvää, väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Etyleeni-imiinin moolimassa on 43,1 g/mol, sulamispiste −74 °C, kiehumispiste 56–57 °C, tiheys 0,8 g/cm3, leimahduspiste −11 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 322 °C ja CAS-numero 151-56-4. Aine sekoittuu veteen ja on ominaisuuksiltaan keskivahva emäs.
Etyleeni-imiini muodostaa palaessaan myrkyllisiä ja syövyttäviä typen oksideja sekä voi polymeroitua happojen ja hapettavien aineiden vaikutuksesta. Etyleeni-imiinin höyryt voivat polymeroituessaan tukkia venttiilit.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset.
Lyhytaikaisessakin altistumisessa etyleeni-imiini voi syövyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Höyryn hengittäminen voi aiheuttaa keuhkopöhöä ja altistumisesta aineelle voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, munuaisissa ja maksassa. Aine on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) sekä perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle vaaraa aiheuttavaksi. Etyleeni-imiini on haitallista vesieliöille.
Valmistus ja käyttö.
Etyleeni-imiinin kaupallinen valmistui alkoi vuonna 1938 ja käytetty reaktio oli 2-kloorietyyliamiinin reaktio natriumhydroksidiliuoksen kanssa. 1960-luvulla kehitettiin prosessi, jossa dikloorietaani reagoi ammoniakin kanssa kalsiumoksidin läsnä ollessa etyleeni-imiiniksi. Näiden prosessien haittapuolena on mahdollinen tuotteen kontaminoituminen lähtöaineilla ja korroosiota aiheuttavan kloridijätteen syntyminen. Tämän vuoksi nykyään yleisimmin käytetty menetelmä on monoetanoliamiinin vetysulfaatin reaktio natriumhydroksidin kanssa. Myös monoetanolin katalyyttistä dehydrausta etyleeni-imiiniksi käytetään. Etyleeni-imiiniä käytetään erityisesti polyetyleeni-imiinien, joita käytetään paperinvalmistuksessa, tekstiiliteollisuudessa ja vedenpuhdistuksessa, valmistuksessa sekä eräiden lääkeaineiden valmistuksessa.
Hapen kiertokulku

Hapen kiertokulku tarkoittaa hapen kiertoa eri prosesseissa maapallolla. Happi kiertää muiden muassa biosfäärin, ilmakehän, maaperän, vesistöjen ja kivikehän välillä.
Planeetan kaikesta hapesta noin 99,5 % on sitoutunut maankuoren mineraaleihin, noin 0,36 % hapesta on ilmakehässä ja 0,01 % biosfäärissä eli eliöissä.
Hapen vapautuminen.
Keskeisin tapa, jolla happea vapautuu ilmakehään, on kasvien yhteyttäminen eli fotosynteesi. Siinä vesi ja hiilidioksidi reagoivat keskenään sitoen auringonsäteilyn energiaa ja synnyttäen sokeria ja happea. Osa veden ja hiilidioksidin happiatomeista sitoutuu muodostuviin orgaanisiin yhdisteisiin, mutta suurempi osa niistä vapautuu happikaasuna ilmakehään: 
6 CO2 + 6 H2O + energia → C6H12O6 + 6 O2
Tämä reaktio tuottaa suurimman osan Maan ilmakehän hapesta. Yhteyttävien eliöiden kehittyminen synnytti nykyisen hapekkaan ilmakehän, jossa happea on 20,94 %.
Happea vapautuu myös veden ja typpidioksidin hajotessa auringon säteilyn vaikutuksesta.
Hapen sitoutuminen.
Happea sitoutuu muiden muassa eliöiden soluhengityksessä, jossa yhteyttäminen tapahtuu ikään kuin takaperin, sekä myös palamisessa. Lisäksi happea sitoutuu mineraalien hapettumisessa. Monet mineraalit ovat oksideita eli hapen yhdisteitä. Esimerkiksi raudan ruostuessa rauta hapettuu rautaoksidiksi Fe2O3.
Tähtikuonokontiainen

Tähtikuonokontiainen eli tähtikuonomaamyyrä ("Condylura cristata") on pohjoisamerikkalainen pieni kontiaisten eli maamyyrien heimoon kuuluva nisäkäs. Lajia esiintyy Itä-Kanadassa ja Yhdysvaltojen koillisosissa.
Tähtikuonokontiainen elää kosteilla alankoseuduilla syöden pieniä selkärangattomia, vesihyönteisiä, matoja ja nilviäisiä. Se on hyvä uimari ja voi etsiäkin ruokansa jokien ja lampien pohjasta. Kuten muutkin kontiaiset, tämäkin kaivaa matalia tunneleita ruuankeruuta varten. Usein nämä tunnelit johtavat veden alle. Se on aktiivinen sekä päivällä että yöllä. Tähtikuonokontiainen pysyttelee aktiivisena talvella, jolloin sen on havaittu kaivavan tunneleita lumen läpi ja uivan jään peittämissä joissa. Lajin sosiaalisesta käyttäytymisestä ei tiedetä paljoakaan, mutta sen arvellaan elävän yhdyskunnissa.
Tähtikuonokontiaisella on paksu, lähes musta, ruskea vettähylkivä turkki ja pitkä, paksu häntä, joka ilmeisesti toimii rasvavarastona kevään lisääntymiskautta varten. Aikuiset ovat 15–20 cm pitkiä, painavat 55 grammaa ja niillä on 44 hammasta. Lajin huomattavin piirre on sen kuonon päässä 22 kehässä olevaa liikkuvaa, vaaleanpunaista tuntosarvea. Näitä se käyttää ruuan tunnistamiseen koskettamalla.
Tähtikuonokontiainen lisääntyy myöhään talvella tai aikaisin keväällä ja naaras synnyttää myöhään keväällä tai aikaisin syksyllä poikueen, johon kuuluu yleensä 4–5 poikasta.
Lajin luontaisiin vihollisiin kuuluu amerikanhiirihaukka, amerikanhuuhkaja, useita haisunäätälajeja, näätäeläimiä ja jopa isoja kaloja.
Clear Air Turbulence

Clear Air Turbulence on Ian Gillan Bandin levy vuodelta 1977. Ian Gillan ei ollut tyytyväinen alkuperäiseen miksaukseen ja niinpä levy miksattiin uudestaan. Alkuperäiset versiot julkaistiin 1997 nimellä "The Rockfield Mixes".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ian Gillan Band.
Ytyk-Kjujol

Ytyk-Kjujol () tai Ytyk-Küöl () on Tattan naslegin (kunnan) keskuskylä ja Tattan ulusin (piirin) hallinnollinen keskus Sahan tasavallassa. Se sijaitsee Tattajoen varrella piirin keskiosassa, 255 kilometriä tasavallan pääkaupungista Jakutskista länteen.
Ytyk-Kjujolissa on kulttuuritalo, teatteri, ala- ja yläkoulu sekä musiikkikoulu. Kylässä toimii myös liha- ja maitokombinaatti.
Asukasluvun kehitys:
Toukokuussa 2007 kylä kärsi pahoin Tattajoen tulviessa. Tulvavesi kasteli 873 taloa ja yli 3 000 ihmistä täytyi evakuoida.
Sotajumala

Sotajumala oli suomalainen, suomenkielistä death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 1998. Yhtye ilmoitti 31.12.2016 Facebook-sivuillaan lopettavansa toimintansa. Yhtye soitti viimeisen hautajaiskeikkansa kotikaupungissaan Jyväskylän Lutakossa 13.5.2017. Yhtyeen solisti Mynni Luukkainen sanoi, että keikka oli ensimmäinen kerta, kun Sotajumala esiintyi loppuunmyydylle Lutakolle.
Vaiheet.
"Sotajumala" perustettiin vuonna 1998. Yhtye koki jonkin verran miehistönvaihdoksia, joskin bändin kokoonpano säilyi vuodesta 2004 lopettamiseen asti samana. Sotajumala soitti suomenkielistä death metallia, sekä sotametallia, jonka sanoitukset kertovat sodasta. Yhtye sai levytyssopimuksen ensimmäisen, bändin nimeä kantavan, demon jälkeen Woodcut Recordsilta, jonka nimissä he tekivät yhden MCD:n, kaksi pitkäsoittoa sekä yhden split-julkaisun Torture Killerin kanssa. Viimeiseksi jääneen albuminsa yhtye julkaisi oman Sotajumala-Yhtiöt Oy:n kautta.
Yhtyeen suomenkieliset sotaa käsittelevät sanoitukset ovat luoneet osaan kuulijakuntaa mielleyhtymiä äärioikeistolaisuudesta. Entinen laulaja 105 on sanonut Imperiumi.netin haastattelussa, että bändi on isänmaallinen, muttei missään nimessä natsistinen eikä ihannoi sotaa. Levy-yhtiö Woodcut Recordsin esittelytekstin mukaan Sotajumalan sanoitusten ei ole tarkoitus levittää fasismia eikä yhtye ota kantaa poliittisiin tai muihinkaan ideologioihin. 
Viimeinen tunnettu kokoonpano.
Entiset jäsenet
Diskografia.
EP:t
Live in L.A. (Death &amp; Raw)

Live in L.A. (Death &amp; Raw) on Death -yhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Albumin tuottoja käytettiin yhtyeen perustajan Chuck Schuldinerin syöpähoitojen rahoittamiseen.
Albumille taltioitu Los Angelesin konsertti vuoden 1998 joulukuulta on julkaistu myös DVD:nä.
Çayıralan

Çayıralan on kaupunki ja piirikunta Turkissa, Yozgatin maakunnassa Keski-Anatoliassa. Kaupungin asukasluku on noin 4 000 ja koko piirikunnan 12 000 (2022). Kaupunki sijaitsee yli 1,3 kilometrin korkeudessa merenpinnasta.
Alueella on merkittävät metsävarannot sekä marmorilouhoksia.
They Can’t Stop the Spring

They Can’t Stop the Spring on John Watersin ja Tommy Moran sanoittama Irlannin Eurovision kappale, jonka lauloi Irlannin Euroviisuedustaja Dervish Helsingissä järjestetyissä Euroviisuissa 12. toukokuuta 2007. Irlanti sai yhteensä viisi pistettä, jotka kaikki tulivat Albanialta, ja näin ollen se tuli viimeiselle sijalle. Maa oli sijoittunut edellisvuoden kisoissa Ateenassa kymmenen parhaan joukkoon, sen ansiosta Irlanti nähtiin Helsingissä automaattisesti finaalissa.
Liubi, Liubi, I Love You

Liubi, Liubi, I love You ("Rakasta minua, rakasta minua, rakastan sinua") on romanialaisen Todomondo-nimisen yhtyeen kappale, jonka yhtye lauloi edustaessaan maataan vuoden 2007 Euroviisuissa Helsingissä. Kappale sai 84 pistettä ja saavutti sijan 13.
Laulussa lauletaan kuudella eri kielellä; englanniksi, italiaksi, espanjaksi, venäjäksi, ranskaksi ja romaniaksi. Kappaleen alussa ja puolivälissä kuullaan kitarasoolo. Kappaleen tempo kiihtyy koko ajan kappaleen edetessä.
Tadžikinkielinen Wikipedia

Tadžikinkielinen Wikipedia on Wikipedian tadžikinkielinen versio. 26. kesäkuuta 2007 siellä oli 7 657 artikkelia ja 1. lokakuuta 2012 artikkeleita oli 10 432.
Child’s Play

Child’s Play on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on ensimmäinen osa "Child’s Play" -elokuvasarjassa, jonka pääosassa on murhanhimoinen tappajanukke Chucky. Elokuvan on ohjannut Tom Holland ja sen pääosissa ovat Alex Vincent ja Brad Dourif.
Elokuvalle on tehty kuusi jatko-osaa: "Child’s Play 2 – murhaava nukke", "Child’s Play 3", "Bride of Chucky", "Seed of Chucky," "Curse of Chucky" ja "Cult of Chucky". Lisäksi elokuvasta on tehty samanniminen uusintaversio vuonna 2019.
Juoni.
Elokuva kertoo sarjamurhaajasta nimeltä Charles Lee Ray. Ray pakenee poliiseja paikalliseen lelukauppaan ja käyttää hyödykseen oppimiansa voodoo-taikoja ja siirtää henkensä ”Kiva Kaveri” -nukkeen, ja Charles Lee Ray todetaan kuolleeksi. Andy Barclay saa äidiltään syntymäpäivälahjaksi sattumalta juuri sellaisen nuken ja pian omituinen murhasarja käynnistyy, Andyn ollessa aina paikalla kun tapahtuu. Kukaan ei kuuntele Andya, kun hän väittää "Chucky" -nimisen nuken olevan syypää tapahtumiin ja Andy aiotaan huostaanottaa Andyn äidiltä, Karenilta. Lopulta Karenin epäluulo nuken viattomuudesta alkaa herätä ja nukke paljastuukin ilmieläväksi, uuden kehon hankkineeksi Charles Lee Rayksi. Rayn suunnitelmana on seuraavaksi siirtää sielunsa Andyyn ennen kuin jää lopullisesti jumiin nuken kehoon samalla kun Karen ja Rayn tappanut poliisi Mike Norris aloittavat taistelun nuken pysäyttämiseksi ja Andyn sielun pelastamiseksi.
Kohtelu Suomessa.
Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ennakkotarkastuksessa 7.4.1989 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei ollut laillista Suomessa levittää eikä esittää.. Elokuva vapautui sensuurista vasta vuonna 1.1.2001 kuvaohjelmien tarkastusta koskevan lakimuutoksen yhteydessä.
Biologiset reumalääkkeet

Biologinen reumalääke tarkoittaa tulehduksellisissa reumataudeissa tulehduksen leviämiseen liittyvän välittäjäaineen vasta-ainetta.
Biologinen lääke tarkoittaa valmistetta, jonka elävät solut ovat tuottaneet. Biologisiin lääkkeisiin sisältyy monia lääketieteellisiä tuotteita, esimerkiksi rokotukset. Ne ovat uuden bioteknologian tuotteita. Tavanomaisia lääkkeitä valmistetaan yhdistelemällä erilaisia kemikaaleja, kun taas biologisia lääkkeitä tuotetaan luonnollisista valkuaisaineista. Lääkkeiden kehitys on siis siirtynyt takaisin käyttämään eliöiden tuottamia lääkkeitä. 
Elimistön tärkeimpiä tulehduksen välittäjäaineita nivelreumassa ja vastaavissa tulehduksellisissa reumataudeissa ovat nykykäsityksen mukaan TNF (kasvainnekroositekijä) ja IL-1 (interleukiini-1). Uusien teknologioiden avulla on kyetty valmistamaan vasta-aineita ja liukoisia reseptoreita TNF:ää kohtaan sekä myös niin sanottua reseptoriantagonisti IL-1:ä kohtaan. Näitä kutsutaan biologisiksi reumalääkkeiksi. Nämä uudet biologiset lääkkeet vaikuttavat reumatulehdusta rauhoittavasti. Lääkkeitä voidaan antaa joko tiputuksena suoraan suoneen tai ihonalaisina pistoksina valmisteesta riippuen. 
Biologiset lääkkeet voidaan yhdistää samanaikaisesti käytettäväksi jonkin toisen reumalääkkeen kanssa. Yleensä se on solunsalpaajiin kuuluva metotreksaatti. Biologisia lääkkeitä käytetään myös muiden autoimmuunisairauksien, kuten nivelpsoriasiksen, selkärankareuman sekä tulehduksellisten suolistosairauksien hoitoon.
Suomessa biologisista reumalääkkeistä ovat kliinisessä käytössä adalimumabi, etanersepti ja infliksimabi (tuumorinekroositekijän esto), anakinra (interleukiini 1:n esto), rituksimabi (B-imusolujen esto) ja abatasepti (T-imusolujen kostimulaation esto).
Yoriki

Yoriki () oli Japanissa feodaaliajalla shōgunaattia poliisijoukoissa palvellut samurai. Yoriki oli yleensä samuraiden keskiluokkaan kuulunut samurai ja tavallisesti hän palveli shōgunaattia machi-bugyō-shōssa eli kaupungin maistraatissa. Kamakura ja Muromachi kausilla yoriki oli daimion läheinen komentaja ja "oikea käsi" sotilastoimissa. Edo-kaudella Yorikin virka muuttui shōgunaattin palveluksessa olevaksi viraksi. Yorikin virka on valvova päällystövirka. Esimerkiksi Edon kahdessa machi-bugyō-shōssa eli maistraatissa työskenteli yhteensä noin viitisenkymmentä yorikia. Yoriki vastaa nykyaikana poliisin viroista lähinnä poliisipäällikköä tai nimismiestä. 
Machi-bugyō-shō yoriki.
Yoriki-virkoja oli Edo-kaudella useita eri tasoisia. Machi-bugyō-shōlla eli kaupungin maistraatissa työskentelevä yoriki oli näistä alin ja samurait tähän virkaan valittiin yleensä "gokenin"-samurai luokasta. Machi-bugyō-shō yorikin virka saattoi olla isältä pojalle periytyvä mutta ei kuitenkaan säännönmukaisesti. Yoriki saattoi lähteä kentälle tarkkailemaan rikostutkintaa tai seuraamaan pidätystä mutta puuttui itse käytännön poliisitoimeen kentällä vain äärimmäisessä tilanteessa.
Machi-bugyō-shō yorikin virkaan kuului myös säännöllisesti toimiminen tuomarina jokapäiväisissä siviili- ja rikosoikeudessa. Yorikin ollessa palveluksessa tuomarina häntä kutsuttiin "ginmi-yoriki"ksi.
Oikeusistuimen ja ministeriöiden yorikit.
Ylemmillä virkasijoilla toimivat yorikit valittiin yleensä "hatamoto"-samurai luokasta. Tapana oli myös että ylemmät yorikivirat eivät olleet periytyviä vaan virkaan valittiin omasta samurai-luokasta pystyvimmät kokelaat.
Vesisamoilijat

Vesisamoilijat ry on lahtelainen melontaseura. Seuralla on kaksi toimipaikkaa: Kahvisaari Vesijärven rannalla ja Vellamostadion Joutjärven rannalla. Kahvisaari on pääasiassa keskittynyt virkistys- ja retkimelontaan, kun taas Joutjärvellä on kilpamelontaa, ratamelontaa ja kanoottipooloa. Seurassa on noin 400 jäsentä Lahdesta ja ympäryskunnista. Seura on perustettu vuonna 1950. 
Joutjärvellä on kansainvälisen tason ratamelontaradat, mikä mahdollisti nuorten MM-kilpailujen järjestämisen vuonna 1997 yhdessä Suomen Kanoottiliiton kanssa. Nuorten MM-kilpailuissa meloi tuolloin seuran jäsen Jenni Honkanen, joka on myöhemmin edustanut Suomea aikuisten MM-kilpailuissa ja olympialaisissa. 
Kanoottipoolossa Vesisamoilijat voitti lukuisia Suomen mestaruuksia 1980- ja 1990-luvuilla.
Kazirangan kansallispuisto

Kazirangan kansallispuisto () on kansallispuisto ja UNESCOn maailmanperintökohde Assamissa, Intiassa. Kansallispuisto on laajuudeltaan 430 neliökilometriä ja se perustettiin vuonna 1974. Puistoa lähin kaupunki on Golaghat.
Kaziranga on merkittävä eläinten suojelualue. Peräti kaksi kolmasosaa maailman intiansarvikuonoista elää Kazirangassa . Alueen intiantiikeritiheys on suurempi kuin missään muussa kansallispuistossa. Kazirangassa on myös merkittävä lisääntymisalue aasiannorsuille, vesipuhveleille ja barasingoille. BirdLife International on julistanut Kazirangan kansallispuiston kansainvälisesti tärkeäksi lintualueeksi. Alueella asuu huomattava määrä harvinaisia suofrankoliineja, bengalinkorppikotkia ja gangesinkorppikotkia . Puiston alueella on muuttolintujen suosimia järviä ja soita, missä talvehtivat harmaa- ja lapasorsat, merihanhet ja punapäänarskut. Järvillä ja soilla vakituisesti esiintyvät muun muassa meri- ja arokotkat sekä Bramiini- ja idänsuohaukat. Puiston alueella on avoimia alueita ja ruohostomaita. Kansallispuiston alue soveltuu eläinbongareille. 
Kazirangan kansallispuisto sijaitsee Brahmaputran etelärannalla. Aluetta halkoo useat pienemmät joet ja siellä on monia pienempiä järvialueita. Kasvistoltaan Kazirangassa on ruohikkoa, sekä korkeata että matalaa, trooppista sademetsää ja suomaata.
Kazirangaa kutsutaan yleisesti lajien monimuotoisuutensa ansiosta monimuotoisuuskeskukseksi.
Puistossa oli kaudella 2005–2006 5 228 kävijää.
Max Abraham

Max Abraham (26. maaliskuuta 1875 – 16. marraskuuta 1922) oli saksalainen fyysikko, joka kehitti 1910-luvulla painovoimateoriaa, joka haastoi Albert Einsteinin teorian.
Elämä.
Abraham syntyi Danzigissa (nyk. Gdańsk, Puola) juutalaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa Max Planckin ohjaamana. Abraham valmistui vuonna 1897 ja työskenteli seuraavat kolme vuotta Planckin apulaisena. Seuraavat yhdeksän vuotta hän jatkoi uraansa Göttingenin yliopistossa dosenttina, palkattomana luennoitsijana.
Abraham aloitti elektronia koskevan teorian kehittämisen vuonna 1902. Hänen mukaansa elektronilla on täydellinen pallopinta, mihin sähkövaraus on jakautunut tasaisesti. Hendrik Lorentz ja Albert Einstein kehittivät toisenlaista teoriaa, josta tuli laajemmin hyväksytty kuin Abrahamin teoriasta. Abraham muistetaan myös tiedemiehenä, joka vastusti koko elämänsä suhteellisuusteoriaa.
Abraham otti vastaan viran Illinois'n yliopistosta Yhdysvalloista, mutta vain muutaman kuukauden jälkeen hän jätti viran ja matkusti takaisin Göttingeniin. Myöhemmin Tullio Levi-Civita pyysi Abrahamia töihin Milanon korkeakouluun ja hän otti vastaan klassisen mekaniikan professuurin vuonna 1914.
Ensimmäisen maailmansodan alettua Abraham pakotettiin palaamaan takaisin Saksaan. 
Abrahamilla todettiin aivokasvain ja hän kuoli vuonna 1922 Münchenissä.
Vilho Sorvari

Vilho Sorvari (6. heinäkuuta 1906 Viipuri – 22. kesäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Sorvari pääsi kauppakoulusta 1926 ja hän opiskeli myös Viipurin kirkkomusiikkiopistossa sekä harjoitti jonkin aikaa viuluopintoja säveltäjä Väinö Haapalaisen johdolla. Sorvari työskenteli aluksi Viipurin kaupungin satamarakennusosastolla sekä Kaukas Oy:n palveluksessa laivaajana. Hän oli 1930-luvulla toimittajana Viipurissa, Joensuussa ja Helsingissä. Sotavuodet Sorvari palveli rannikkopuolustusjoukoissa. Sotavuosien jälkeen hän työskenteli toimittajana ja kustannusalalla käsikirjoitusten painokuntoon saattajana. Hän oli liikennetoimiston virkailijana Helsingin poliisilaitoksella 1945–1949, Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan kirjastovirkailijana ja kansakoulunopettajana Oulunsalossa 1952–1956. Vuodesta 1956 alkaen Sorvari oli vapaa kirjailija. Hän asui vuosina 1950–1960 Oulunsalossa kunnes palasi sitten Helsinkiin.
Vilho Sorvari julkaisi aluksi merimies- ja satamaelämää kuvanneita romaaneja ("Kongon Oskari", "Kultainen fregatti"), mutta keskittyi sen jälkeen historiallisten romaanien tekemiseen.
Favorinos

Favorinos (n. 80 – n. 150) oli kreikkalais-roomalainen sofisti ja filosofi, joka vaikutti keisari Hadrianuksen aikana.
Elämä.
Favorinos oli syntyjään gallialainen ja kotoisin Arelatesta (nyk. Arles). Hän aloitti kuitenkin jo varhaisella iällä matkansa Kreikassa, Italiassa ja idässä. Hän ansaitsi mainetta sekä Ateenassa että Roomassa laajojen tietojensa ja hyvien puhujanlahjojensa ansiosta. Hän oli läheinen sekä Plutarkhoksen, Herodes Atticuksen, jolle testamenttasi Roomassa sijainneen kirjastonsa, kyynikko Demetrioksen, Cornelius Fronton, Aulus Gelliuksen että Hadrianuksen itsensä kanssa. Hänen kilpailijansa ja kirjallisten hyökkäystensä kohde oli Polemon Laodikeialainen.
Kerrotaan, että kun Hadrianus vaiensi Favorinoksen väittelyssä, jossa sofisti olisi helposti kumonnut vastapuolensa näkemykset, Favorinos vastasi, että olisi typerää kritisoida kolmenkymmenen legioonan komentajan logiikkaa. Kun keisaria nöyristelevät ateenalaiset kaatoivat Favorinokselle aiemmin pystyttämänsä patsaan, Favorinos huomautti, että jos Sokrateella olisi myös ollut ateenalaisten hänelle pystyttämä patsas, hän olisi saattanut säästyä myrkyltä.
Filosofia ja teokset.
Favorinoksen lukuisista teoksista on säilynyt vain katkelmia Aulus Gelliuksen, Diogenes Laertioksen ja Filostratoksen teoksissa sekä "Sudassa" ja "Laropiassa" (sekalaisia historioita). Diogenes Laertios käytti Favorinoksen teosta "Muistelmia" (, "Apomnēmoneumata") lähteenään.
Filosofina Favorinos kuului skeptiseen koulukuntaan. Hänen merkittävin aikaansaannoksensa tässä suhteessa vaikuttaa olleen kymmenen kirjaa käsittänyt teos "Pyrrhonistisia trooppeja", jossa hän pyrki osoittamaan, että Pyrrhonin menetelmät olivat hyödyllisiä käytettäväksi myös oikeusistuimissa.
Pentti Tuikkala

Pentti Tuikkala (17. joulukuuta 1911 – 27. huhtikuuta 1969) oli suomalainen taiteilija ja kuvaamataidonopettaja.
Tuikkala syntyi Pyhäjoella vuonna 1911, mutta kävi koulunsa Raahessa. Kuvaamataidonopettajan pätevyyden hän hankki Taideteollisuuskeskuskoulussa. Valmistumisensa jälkeen hän joutui vuonna 1939 sotaan ja loukkaannuttuaan joutui viettämään vuosia sotasairaalassa.
Sotien jälkeen hän toimi lukuvuoden verran opettajana Lahdessa ja Kemissä. Lopulta hän palasi Raaheen keskikoulun piirustuksenopettajaksi vuonna 1946. Vuodesta 1964 lähtien Tuikkala toimi myös koulun vararehtorina.
Tuikkala menehtyi syöpään 57-vuotiaana vuonna 1969. Hän oli läpi elämänsä hyvin tuottelias ja kokeileva taiteilija. Paikallisille tunnetuimpia töitä ovat öljy- ja akvarellimaalaukset Raahen ja Pyhäjoen maisemista sekä meri- ja saaristoaiheiset työt. Lisäksi Tuikkala teki muun muassa puureliefejä ja -leikkauksia, veistoksia savesta ja puusta sekä suunnitteli useita muistomerkkejä.
Joe DeLoach

 
Joseph ("Joe") Nathaniel DeLoach (s. 5. kesäkuuta 1967 Bay City, Texas) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija, joka voitti olympiakultaa 200 metrillä Soulin kisoissa 1988 ajalla 19,75. DeLoach on ainoa urheilija, joka on voittanut Carl Lewisin olympiafinaalissa. DeLoach oli loukkaantuneena vuoden 1992 olympialaisten aikoihin ja lopetti urheilu-uransa.
Dafydd Williams

Dr. Dafydd Rhys "Dave" Williams (s. 16. maaliskuuta 1954) on kanadalainen lääkäri (M.D.) ja astronautti. Hän on kotoisin Saskatoonista, Saskatchewanin provinssista. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta. Vapaa-aikanaan Williams lentää, purjehtii ja hiihtää. Hänellä on walesilaiset sukujuuret. 
Koulutus.
Williams suoritti luonnontieteiden kandidaatin tutkinnon McGillin yliopistossa Montrealista vuonna 1976 pääaineenaan biologia. Ylemmän korkeakoulututkinnon hän suoritti samaisessa yliopistossa vuonna 1983 pääaineinaan psykologia ja lääketiede. Hän suoritti myös kirurgian tutkinnon. Harjoittelujakson Williams suoritti Ottawan yliopistossa vuonna 1985. Lisäksi hän suoritti hätälääketieteen harjoittelun Toronton yliopistossa vuonna 1988. Williams on toiminut muun muassa Toronton yliopiston kirurgian apulaisprofessorina.
Astronauttiura.
Williams valittiin Kanadan avaruusjärjestön astronauttijoukkoihin vuonna 1992. Hän on toiminut muun muassa tehtäväjohtajana sekä avaruuslääketieteellisessä ryhmässä. Vuonna 1994 hän osallistui seitsemänpäiväiseen avaruussimulaatioon.
NASA:n astronauttijoukkoihin Williams valittiin vuonna 1995 osana kansainvälistä tehtäväspesialistiryhmää. Ensimmäisen sukkulalentonsa hän suoritti tehtäväspesialistina vuonna 1998 Columbia -avaruussukkulalla (STS-90). Avaruudessa Williams on viettänyt 381 tuntia. Toukokuussa 2001 Williams osallistui seitsenpäiväiseen vedenalaiseen NEEMO 1 (NASA Extreme Environment Mission Operations) -tehtävään. Hänestä tuli tuolloin ensimmäinen kanadalainen, joka on asunut ja työskennellyt sekä veden alla että avaruudessa.
Tulevalla STS-118 -tehtävällä Williamsin on tarkoitus suorittaa kolme avaruuskävelyä. Avaruuskävelyiden tarkoituksena on asentaa uusi runkoelementti ja säätää edellisen sukkulamiehistön asentamia aurinkopaneeleita.