tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tyrskyputket

Tyrskyputket ("Astydamia") on sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluva pieni suku, johon luetaan kuuluvaksi vain tyrskyputki ("Astydamia latifolia").
Astydamia

Astydamia voi viitata seuraaviin:
Tyrskyputki

Tyrskyputki ("Astydamia latifolia") on sarjakukkaiskasvien heimoon kuuluvan tyrskyputkien suvun kasvi. Sitä tavataan osalla Makaronesian saarista ja Luoteis-Afrikassa merenrannalta. Se on sopeutunut kiviseen maaperään, auringon paahteeseen ja suolaisiin Atlantin tyrskyihin.
Kuvaus.
Varsi ja lehdet.
Tyrskyputki kasvaa noin 20–50 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat paksuja ja meheviä, lehtilapa on liuskainen.
Kukat.
Tyrskyputki kukkii helmi-toukokuussa. Sen kukinnot ovat kerrannaissarjoja, joissa on suuri määrä keltaisia kukkia.
Kasvupaikat ja levinneisyys.
Tyrskyputki on sopeutunut tyrskyvyöhykkeellä kivisessä maaperään, auringon paahteeseen ja on suolakkokasvi eli halofyytti. Tyrskyputkea kasvaa luonnonvaraisena Kanariansaarilla ja Selvagenssaarilla sekä Luoteis-Afrikassa: Mauritaniassa, Marokossa ja Länsi-Saharassa.
Gillian Whitehead

Gillian Whitehead (s. 1941 Hamilton) on uusiseelantilainen säveltäjä. Hän opiskeli Aucklandin yliopistossa vuosina 1959–1962 ja Wellingtonin Victoria-yliopistossa vuonna 1963. Hän sai musiikin kandidaatin arvon vuonna 1964 ja jatkoi sitten sävellysopintoja Peter Sculthorpen johdolla Sydneyn yliopistossa, josta sai musiikin maisterin arvon vuonna 1966. Samana vuonna Whitehad osallistui Peter Maxwell Daviesin Adelaidessa pitämälle sävellyskurssille, ja vuonna 1967 hän matkusti Englantiin jatkaakseen opintojaan hänen johdollaan. Hän jäi työskentelemään Lontooseen kahden vuodeksi ajaksi säveltäjänä ja musiikin kopioijana. Vuosina 1969–1970 hän työskenteli New Zealand Arts Councilin stipendin avulla Portugalissa ja Italiassa.
Whitehead palasi toimimaan vapaana säveltäjänä ensisijaisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja oli vuosina 1978–1980 Newcastlen yliopiston Northern Arts -nimikkosäveltäjä. Vuodesta 1981 hän opetti sävellystä Sydneyn musiikkikonservatoriossa, ja neljän vuoden ajan hän toimi siellä sävellysjaoksen johdossa, kunnes jäi varhaiselle eläkkeelle vuonna 1996. Sittemmin hän on jakanut aikansa vapaana säveltäjänä Sydneyn ja Dunedinin välillä. Vuonna 1999 hän sai oopperallaan "Outrageous Fortune" SOUNZ:n "Contemporary Awardin" ja hänet otettiin Uuden-Seelannin ansioritarikunnan jäseneksi. Vuonna 2008 hänestä tuli tämän ritarikunnan "Distinguished Companion", ja vuonna 2009 hän sai arvonimen "Dame".
Vuonna 2000 Whiteheadista tuli yksi New Zealand Arts Foundationin ensimmäisistä laureaateista. Myöhemmin hän pääsi organisaation kuvernööriksi. Vuosina 2000 ja 2001 hän oli Aucklandin Philharmonia-orkesterin nimikkosäveltäjä, ja hänen tänä aikana säveltämänsä orkesteriteos toi hänelle jälleen SOUNZ:n vuoden 2001 "Contemporary Awardin". Kolmanteen otteeseen säveltäjä sai saman palkinnon "Alice"-teoksellaan mezzosopraanolle ja orkesterille vuonna 2003. Vuosina 1998–2003 Whitehead toimi Uuden-Seelannin säveltäjäliiton puheenjohtajana.
Whiteheadin levytettyjen teosten joukossa ovat ooppera "Outrageous Fortune" ja Wai-te-ata Pressin levyllä soitetut kamarimusiikkityöt. Hänen nuottinsa ovat tarjolla Australian ja Uuden-Seelannin musiikkikeskusten kautta. Whitehead sai vuonna 2003 Wellingtonin Victoria-yliopiston kunniatohtorin arvon ja vuonna 2007 Uuden-Seelannin säveltäjäliiton KBB-kunniamaininnan palveluksistaan Uuden-Seelannin musiikkielämässä. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin elinikäinen Arts Icon -palkinnon, joka voi olla vain kahdellakymmenellä saajalla kerrallaan.
Akhilesh Yadav

Akhilesh Yadav (s. 1. heinäkuuta 1973) on intialainen poliitikko, joka toimi Uttar Pradeshin entisenä pääministerinä vuosina 2012–2017. Tultuaan valituksi virkaan, 38-vuotiaana, hän oli osavaltion kaikkien aikojen nuorin pääministeri. Yadavin isä Mulayam Singh Yadav on toiminut Uttar Pradeshin pääministerinä kolmesti. Vuonna 2017 hän peri isältään asemansa Samajwadi Partyn puheenjohtajana.
Yadav pyrki vuoden 2019 parlamenttivaaleissa muodostamaan vastavoiman Intian kansanpuolueelle liittoutumalla pitkäaikaisen kilpailijan Bahujan Samaj Partyn kanssa vastoin isänsä tahtoa. Vaaliliitto voitti yhteensä vain viisi paikkaa parlamentin alahuoneessa. Uttar Pradeshin osavaltiovaaleissa 2017 Yadav liittoutui kongressipuolueen kanssa, minkä seurauksena puolueen paikat osavaltion 403-paikkaisessa lainsäädäntökokouksessa putosivat 47:ään, vuoden 2012 suurvoitosta jolloin paikkoja oli 224. Vuoden 2017 tappion seurauksena vaaleissa voitti Intian kansanpuolue, joka nimitti uudeksi pääministeriksi Yogi Adityanathin.
Yadavin ja hänen isänsä välillä on ollut eri mielisyyksiä aikaisemminkin. 30.12.2016 Mulayam Singh Yadav ilmoitti erottavansa poikansa puolueesta kuudeksi vuodeksi. Hän kuitenkin perui sanansa seuraavana päivänä, jonka jälkeen Yadav nousi isänsä paikalle puolueen puheenjohtajaksi.
Laiton nuuskakauppa Suomessa

Laiton nuuskakauppa Suomessa on tavallisesti Ruotsista tuotujen nuuskatuotteiden jälleenmyyntiä Suomessa. Nuuskan myynti ja välittäminen Suomessa on laitonta. Ruotsista saa tuoda yhden kilon nuuskaa vuorokaudessa omaan käyttöön. Tämä on synnyttänyt laajan nuuskan laittoman jälleenmyymisen Suomessa. Suomen laiton nuuskakauppa on tullin mukaan noin 50 miljoonan euron arvoinen. Suomen tulli takavarikoi 6 744 kiloa nuuskaa vuonna 2018.
Myynti.
Nuuskaa tuodaan Ruotsista Suomeen satojen nuuskakiekkojen erissä. Nuuskamyyjät myyvät nuuskaa tolppa (10 nuuskakiekon paketti) kerrallaan. Tolppa maksaa Ruotsissa noin 15-20 euroa ja se myydään Suomessa yleensä hintaan 30-35 euroa. Usein nuuskatolppia taas jälleenmyyvät yksi kiekko kerrallaan nuuskan välittäjät kappalehintaan 5 euroa kiekosta. Tolppa tuottaa tällä tavoin noin 15-25 euroa, ellei nuuskia osteta suoraan Ruotsista. Nuuskan halpa hinta ja suuri määrällinen saatavuus johtaa alaikäisten käsiin suuren määrän nuuskaa.
Suomeen tuonti.
Suurin osa Suomeen tuodusta nuuskasta tulee Haaparannalta. Haaparanta on Tornion ja Haaparannan muodostama kaksoiskaupunki. Nuuska on Ikean huonekalujen ohella suosituin kauppatavara Haaparannalla ja koko Tornionlaaksossa.
Lainvalvonta ja rikosoikeudellinen vastuu.
Kesään 2024 asti nuuskan tuonti yli sallitun määrän johti syytteeseen salakuljetuksesta ja veropetoksesta tai törkeästi veropetoksesta. Kesäkuussa 2024 Korkein oikeus antoi päätöksen, jonka mukaan Suomen perustuslakiin kuuluvan itsekriminointisuojan takia henkilöä ei voida syyttää siitä, että hän on laiminlyönyt valmisteveron ilmoitusvelvollisuuden sallitun ylittävästä nuuskamäärästä, koska ilmoitus johtaisi rikosoikeudelliseen vastuuseen. Täten Korkein oikeus katsoi, että ilmoitusvelvollisuuden laiminlyöntiä ei voitu lukea vastaajaan syyksi veropetoksena ja hänet tuomittiin vain salakuljetuksesta. Vuonna 2025 Suomen Tulli kommentoi ratkaisun vaikutuksia tullivalvonnan vuosijulkaisussaan toteamalla, että päätös rajoittaa tullin mahdollisuuksia käyttää pakkokeinoja tapauksissa, jotka olisivat aiemmin katsottu törkeäksi veropetokseksi. Tällaisia pakkokeinoja ovat mm. televalvonta ja valvottu läpilasku, jotka eivät ole käytettävissä, jos epäilty rikosnimike on vain salakuljetus.
Suomirokkia 15

Suomirokkia 15 on samannimisen, Poko Rekordsin julkaiseman, kokoelmalevysarjan viidestoista osa. Se julkaistiin vuonna 2010.
Peep and the Big Wide World

Peep and the Big Wide World on vuoden 2004 lastenohjelma. Katsojat seuraavat Peepiä, Chirppejä ja Quackia tutkiessaan ja tutkiessaan heidän ympärillään olevaa maailmaa. 9 minuutin animoidun segmentin jälkeen on 2 minuutin live-toiminta-segmentti, jossa lapset tutkivat ja esittelevät samaa aihetta, joka esitettiin animoidussa segmentissä. Animaatio koostuu kirkkaista väreistä ja yksinkertaisista muodoista.
FK Dunav Ruse

Futbolei Klub Dunav Ruse () on bulgarialainen jalkapalloseura Rusen kaupungista. Seura pelaa kaudella 2019–20 Bulgarian korkeimmalla sarjatasolla A PFG:ssä. Seura on perustettu vuonna 1908. Seuran historian alkuvaiheilla joukkue vaihtoi nimeä useasti sekä muodosti fuusioita muiden joukkueiden kanssa. Vuonna 1948 seura sai nimen Dynamo. Vuotta myöhemmin Dynamo fuusioitui Rusenetsin ja Lokomotivin kanssa ja uuden seuran nimeksi tuli Dunav. Vuonna 2010 seura lakkautti toiminnan rahoituksen puutteen vuoksi, mutta seura jatkoi toimintaansa kaudella 2011–12. Tällöin seura otti myös käyttöön hetkeksi nimen FK Dunav 2010.
Anne Szumigalski

Anne Szumigalski (3. tammikuuta 1922 Lontoo, Englanti – 22. huhtikuuta 1999 Saskatoon, Saskatchewan) oli kanadalainen runoilija. Hän varttui Hampshiren maaseudulla, toimi Punaisen Ristin tulkkina toisen maailmansodan aikana ja muutti vuonna 1951 miehensä sekä perheensä kanssa Kanadaan.
Szumigalski toimi paitsi runoilijana, myös toimittajana, kielenkääntäjänä, näytelmäkirjailijana ja opettajana. Hän oli merkittävä vaikuttaja Saskatchewan Writers' Guildin perustamisen taustalla. Hän vaikutti myös kirjallisuuslehti "Grainin" perustamiseen. Hän kirjoitti tai oli mukana kirjoittamassa neljäätoista kirjaa, jotka koostuvat enimmäkseen runoudesta. Näiden joukossa ovat "Woman Reading in a Bath" (1974) ja "A Game of Angels" (1980).
Omaelämäkerrallisen teoksen "The Voice, the Word, the Text" Szumigalski julkaisi vuonna 1990. Hän kirjoitti myös holokaustiaiheisen näytelmän. Runoillaan hän voitti Kenraalikuvernöörin palkinnon.
Élisabeth Jacquet de La Guerre

Élisabeth Jacquet de La Guerre (kastettu 17. maaliskuuta 1665 Pariisi – 27. kesäkuuta 1729) oli ranskalainen säveltäjä, cembalisti ja urkuri. 
Jacquet de La Guerre pääsi hovimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän lähti aktiivisesta palveluksesta hovissa vuonna 1684 ja meni samana vuonna naimisiin cembalisti, urkuri, musiikkipedagogi, säveltäjä Marin de la Guerren kanssa. Pariskunta sai lapsen, joka osoitti musiikillista lahjakkuutta, mutta menehtyi kymmenenvuotiaana. Jacquet de La Guerre omisti suurimman osan julkaistuista teoksistaan kuninkaalle, joten hän säilytti yhteytensä kuninkaallisiin piireihinsä koko uransa ajan. 
Hänen ensimmäinen sävellyskokoelmansa, "Pièces de clavessin", julkaistiin vuonna 1687. Tämä on huomionarvoista, sillä cembalomusiikin julkaiseminen oli Ranskassa vielä harvinaista tuohon aikaan. Jacquet de La Guerre oli edelläkävijä vokaalimusiikin saralla. Hänen Lully-tyylinen oopperansa "Céphale et Procris" kantaesitettiin 1800-luvulta peräisin olevan lähteen mukaan 15. maaliskuuta 1694 Pariisissa. Ooppera ei saavuttanut suurta suosiota, mutta Jacquet de La Guerre sai sen ansiosta kunnian olla Ranskan ensimmäinen naispuolinen oopperasäveltäjä. Hän sävelsi myös muun muassa kantaatteja.
Ruggero Gerlin

Ruggero Gerlin (5. tammikuuta 1899 Venetsia, Italia – 17. kesäkuuta 1983 Pariisi, Ranska) oli italialainen cembalisti. Hän sai maisteridiplominsa pianoesityksessä Milanon konservatoriosta. Vuonna 1920 hän aloitti cembalonsoiton opiskelun Wanda Landowskan johdolla Pariisissa. Hän jatkoi työskentelyä Landowskan kanssa vuoteen 1940, usein tämän konsertointikumppanina musiikissa kahdelle kosketinsoittimelle. 
Palattuaan Italiaan vuonna 1941 Gerlin työllistyi cembalonsoiton professorina Napolissa. Vuonna 1947 hän perusti vuosittaiset kesämestarikurssit Accademia Musicale Chigianassa, Sienassa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Huguette Dreyfus, Kenneth Gilbert ja Blandine Verlet. 
Gerlin toimi aktiivisena solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa. Hän teki monia levytyksiä, joihin sisältyy François Couperinin, Louis Couperinin ja Jean-Philippe Rameaun teosten tulkintoja. Hän myös toimitti painoksia muiden muassa Alessandro Scarlattin sävellyksistä.
Angela East

Angela East on brittiläinen sellisti. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen, aloitti musisoinnin 4-vuotiaana ja sai 14-vuotiaana Arts Councilin Suggia-palkinnon, jonka turvin pääsi opiskelemaan Muriel Taylorin johdolla. Tämän jälkeen hän lähti Royal Academy of Musiciin opiskelemaan ensin Derek Simpsonin, sittemmin André Navarran ja Christopher Buntingin johdolla.
Esiinnyttyään alun perin nykyaikaisen sellon soittajana East hankki vuonna 1979 barokki-instrumentin varhaisen musiikin tunnettavuutta edistäneen liikkeen inspiroimana. Hän pääsi esiintymään John Eliot Gardinerin johtaman English Baroque Soloists -kokoonpanon kanssa muun muassa La Scalaan, Sydneyn oopperataloon ja Carnegie Halliin. East perusti vuonna 1990 monisoittimisen The Revolutionary Drawing Room -kokoonpanoon, joka teki kahdeksan levytystä Luigi Boccherinin ja Gaetano Donizettin jousikvarteteista CPO Records -levymerkille. Stanley Sadie valitsi yhden näistä levyistä "Gramophone"-lehden "Critics' Choice" -tunnustuksen saajaksi. 
East on myös pitänyt resitaaleja ja toiminut vuodesta 1997 barokkiyhtye Red Priestin jäsenenä. Hän on pitkään opettanut yksityisesti. Hän on esiintynyt kaikkiaan sadoilla levytyksillä.
Emily Murphy

Emily Murphy (o.s. "Ferguson", kirjailijanimeltään "Janey Canuck"; 14. maaliskuuta 1868 Cookstown, Ontario – 27. lokakuuta 1933 Edmonton, Alberta) oli kanadalainen feministi, kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan "Persons Casessa". Se oli menestyksekäs kampanja, joka johti naisten julistamiseen "henkilöiksi" brittiläisen lain näkökulmasta. Murphy kuvasi itseään kapinalliseksi. Hän on saanut sittemmin kritiikkiä eugeniikkaa ja maahanmuuttoa koskeneista näkemyksistään, mutta myös tunnustusta aktiivisuudestaan naisten äänioikeuden puolestapuhujana. 
Murphy oli tuottelias kirja-arvostelujen ja artikkelien tekijä kanadalaisissa lehdissä. Hän myös kirjoitti neljä hyvin suosittua persoonallisten sketsien kirjaa, jotka olivat "The Impressions of Janey Canuck Abroad" (1901); "Janey Canuck in the West" (1910), "Open Trails" (1912) ja "Seeds of Pine" (1914).
Irene Parlby

Mary Irene Parlby (o.s. "Marryat"; 9. tammikuuta 1868 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. heinäkuuta 1965 Red Deer, Alberta, Kanada) oli kanadalainen feministi, aktivisti ja poliitikko. Hän istui Albertan lainsäädäntöelimen jäsenenä neljäntoista vuoden ajan (1921–35). Hän oli Albertan ensimmäinen ja Brittiläisen imperiumin toinen ministerin asemaan noussut nainen.
Parlby oli yksi Famous Five -ryhmän jäsenistä. Famous Five kävi läpi menestyksekkään kampanjan, joka johti Persons Case -tapauksen seurauksena naisten tunnustamiseen "henkilöiksi" brittilain näkökulmasta. Parlby omisti aktivisminsa etenkin maaseudun naisten ja lasten asemien parantamiseen. Hän oli ensimmäinen Albertan yliopiston kunniaoppiarvon saanut nainen.
Nellie McClung

Nellie Letitia McClung (o.s. "Mooney"; 20. lokakuuta 1873 Chatsworth, Ontario – 1. syyskuuta 1951 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen kirjailija ja naisasianainen. 
McClung oli aktiivinen Naisten kristillisessä raittiusseurassa. Hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa, "Sowing Seeds in Dannyn", vuonna 1908. Siitä tuli menestysteos, jota seurasivat lukuisat novellit ja kanadalaisissa sekä yhdysvaltalaisissa lehdissä julkaistut artikkelit. McClung muistetaan ehkä parhaiten Famous Five -ryhmittymän jäsenenä. Famous Fiven jäsenenä hän oli mukana ajamassa läpi Persons Casea, jonka seurauksena naiset tunnustettiin lain silmissä "henkilöiksi".
Läänerannan kunta

Läänerannan kunta sijaitsee Länsi-Virossa Pärnumaan maakunnassa.
Sijainti.
Läänerannan kunta sijaitsee Pärnun luoteispuolella rajoittuen lännessä Matsalunlahteen, Suur Väinin salmeen ja Riianlahteen. Pohjoisessa kunta rajoittuu Lääne-Nigulan ja Märjamaan kuntiin, idässä Põhja-Pärnumaahan ja etelässä Pärnuun.
Hallinto.
Läänerannan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Koongan ja Varblan kunnat sekä Läänemaahan aiemmin kuuluneet Lihulan ja Hanilan kunnat. Läänerannan kunnassa on 5 494 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Lihulan kaupungista, Virtsun pienkauppalasta (alevik) sekä 150 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Lihula.
Liikenne.
Valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle ja kantatie 60 Lihulasta Pärnuun kulkevat Läänerannan kautta. Virtsusta on lauttayhteys Saarenmaalle.
Põhja-Pärnumaan kunta

Põhja-Pärnumaan kunta sijaitsee Pärnumaan maakunnassa Länsi-Virossa.
Sijainti.
Kunta sijaitsee Pärnun pohjoispuolella rajoittuen pohjoisessa Märjamaan ja Kehtnan kuntiin, idässä Türiin ja Põhja-Sakalaan, etelässä Toriin ja Pärnuun sekä lännessä Läänerannaan.
Hallinto.
Põhja-Pärnumaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändran kauppala. Põhja-Pärnumaan kunnassa on 8 435 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Pärnu-Jaagupin, Tootsin ja Vändran kauppaloista (alev) sekä 86 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Vändra.
Liikenne.
Valtatie 4 Tallinnasta Pärnuun ja Valtatie 5 Rakverestä Pärnuun kulkevat Põhja-Pärnumaan kautta. Rautatie Tallinnasta Pärnuun kulkee kunnan poikki.
Adelien Wijnerman

Adelien Wijnerman on surinamelainen poliitikko. Hän on tehnyt pitkän uran valtiovarainministeriössä ja toimi 2011–2013 valtiovarainministerinä. Hän erosi ministerintehtävästä 2013. Hän on sittemmin toiminut valtiovarainministeriön velkaviraston johtajana.
Mabel Daniels

Mabel Wheeler Daniels (27. marraskuuta 1878 Swampscott, Massachusetts – 10. maaliskuuta 1971) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen lähellä Bostonia. Hänen isovanhempansa olivat kirkkomuusikoita, ja hänen vanhempansa lauloivat Bostonin Händel- ja Haydn-seurassa, jonka johdossa isä toimi.
Daniels opiskeli pianonsoittoa pienestä pitäen ja aloitti lyhyiden kappaleiden säveltämisen kymmenenvuotiaana. Hän pääsi toteuttamaan musiikki-innostustaan Radcliffe Collegeen, jossa hän lauloi sopraanona ja esiintyi muun muassa operettien päärooleissa. Hän myös sävelsi ja johti Radcliffe College -aikoinaan kaksi opiskelijaoperettia. 
Valmistuttuaan "magna cum laude" -arvosanoin vuonna 1900 Daniels jatkoi sävellyksen opiskelua George Chadwickin johdolla New England Conservatory of Musicissa. Tämän kehotuksesta Daniels haki Müncheniin opiskelemaan yhden aiemman luokkatoverinsa, Ludwig Thuillen johdolla. Hän pääsi läpi kokeista ensimmäisenä naisopiskelijana.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Daniels liittyi Bostonin Cecilia Societyyn, jossa hän pääsi kosketuksiin orkesterin säestämien nykykuoroteosten kanssa. Hän toimi vuosina 1913–18 Simmons Collegen musiikkijohtajana. Hän perusti myöhemmin Radcliffessa sävellyspalkintoja ja -säätiöitä, joiden tarkoituksena oli auttaa musiikin opiskelijoita. Tuftsin yliopisto myönsi hänelle kunniaoppiarvon vuonna 1933 ja Bostonin yliopisto 1939.
Ida McKinley

Ida Saxton McKinley (8. kesäkuuta 1847 Ohio, Yhdysvallat – 26. toukokuuta 1907) oli Yhdysvaltain presidentti William McKinleyn ensimmäinen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1897−1901.
McKinley syntyi Ohiossa menestyvän pankkiirin perheeseen, ja vapaamielisen isänsä kehotuksesta hän työskenteli itsekin pankissa. Hän tutustui William McKinleyyn, joka oli tullut kaupunkiin aloittamaan uraansa lakimiehenä, rakastui ja meni naimisiin. Kaksi tytärtä syntyivät 1871 ja 1873, mutta samaan aikaan Ida McKinley sairastui epilepsiaan. Hän hoiti kuitenkin edustustehtävänsä presidentin puolisona ja istui yleensä sinisessä samettituolissa. Hänen tilansa salattiin ovelasti: hänellä oli kukkakimppu kädessään, ettei kukaan yrittäisi kätellä, päivällisillä hän istui presidentin vieressä, joka tarvittaessa kätki hänen poissaolokohtauksensa lautasliinan avulla. Hänen sairauksistaan kerrottiin laajemmin vasta 2000-luvulla.
Vanessa Harwood

Vanessa Harwood (s. 14. kesäkuuta 1947 Cheltenham, Englanti) on kanadalainen balettitanssija, koreografi, taiteellinen johtaja, pedagogi ja näyttelijä. Hän oli yksi Betty Oliphantin ensimmäisistä opiskelijoista Kanadassa ja kävi Kansallisen balettikoulun. Vuonna 1965 hän pääsi Kanadan kansallisbalettiin. Hänestä tuli solisti vuonna 1967 ja ensitanssija 1970. Hän vetäytyi Kansallisbaletista vuonna 1987 ja tanssi tässä yhteydessä Swanhildan roolin Eric Bruhnin "Coppélia"-tuotannossa. Harwood tunnetaan myös muun muassa "Joutsenlammesta". 
Kansallisbaletissa luomansa uran jälkeen Harwood on tehnyt koreografioita Kanadan oopperayhtiön (Canadian Opera Company) sekä Dallasin oopperan esityksiin ja tanssinut niissä. Hän on tehnyt koreografioita niin oopperaa kuin taitoluisteluakin varten; jälkimmäisessä hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Tracy Wilsonin ja Rob McCallin kanssa. Harwood johti pientä kamaribalettiyhtiö Balletto Classicoa vuosina 1989–93. Näyttelijänä Harwood debytoi näytelmässä "The Mousetrap". Hän on myös esiintynyt Liza Minelli -elokuvassa "Stepping Out" ja televisiossa.
Harwoodista tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1984.
Anisa Hajimumin

Anisa Hajimumin on somalianamerikkalainen aktivisti, kirjailija ja poliitikko. Hän syntyi Puntmaan alueella koillissomaliassa. Hän on asunut Minneapolisissa, Yhdysvaltoissa jossa hän myös opiskeli. Hajimumilla on tutkinnot naistutkimuksesta ja hallinnosta. Vuonna 2013 hän perusti nuorten ja naisten olojen kehittämiseen keskittyvän Hajimumin &amp; Associates kansalaisjärjestön. Helmikuussa 2014, Hajimumista tuli Puntmaan naisten ja perheasioiden ministeri ja hän otti vastaan tehtävän Puntmaan pääkaupungissa Garowessa.
Pentti Kiiski

Pentti Johannes Kiiski (s. 28. syyskuuta 1953 Savonlinna) on suomalainen farmaseutti, josta tuli tiedottaja, journalisti ja päätoimittaja. 
Pentti Kiiski syntyi rovasti Juho Heikki Kiisken ja kanslisti Hilkka Susanna Lamminpään perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1990 on toimittaja Raija Marjatta Nikkilä. Kiiski tuli ylioppilaaksi 1972 ja valmistui farmaseutiksi 1977. Hän oli Suomen Farmasialiiton tiedottaja 1981–1983 ja "Rakennustuotanto"-lehden toimitussihteeri 1983–1984. Polar-Rakennuksen tiedottajana Kiiski työskenteli 1984. 1984-1986 hän työskenteli Rakennustuotannon toimituspäällikkönä. "Hyvinkään Sanomien" toimituspäällikkönä 1986–1988 ja päätoimittajana vuodesta 1988 ja sen ohella toimitusjohtajana vuosina 1994-1996. Vuonna 1998 hän siirtyi "Mediuutisten" päätoimittaja-toimitusjohtajaksi ja vuonna 2003 "Keski-Uusimaan" päätoimittajaksi. Ennen eläkkeelle siirtymistään keväällä 2016 hän toimi päätoimittajuuden ohella lehteä kustantaneen Suomen Lehtiyhtymän paikallislehtiryhmän johtajana. "Keski-Uusimaan" päätoimittajana häntä seurasi Joonas Romppanen.
Lee Maracle

Lee Maracle (2. heinäkuuta 1950 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 11. marraskuuta 2021 Surrey, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen kirjailija ja kriitikko. Hän on yksi maansa tuotteliaimmista alkuperäiskansoihin kuuluvista kirjailijoista, ja hän on kirjallisuudessaan tuonut esiin alkuperäiskansoja koskevia aiheita muun muassa feministisestä ja rasisminvastaisesta näkökulmasta. Hän julkaisi romaaneja, runoutta sekä novellikokoelmia ja oli mukana tekemässä yhteistyöantologioita.
Maraclen saamiin tunnustuksiin lukeutuvat J. T. Stewart Voices of Change -palkinto (2000), Before Columbus Foundationin American Book Award (2000) ja St. Thomasin yliopiston kunniatohtorin arvo (2009).
Santi Vila

Santiago Vila i Vicente (kutsumanimeltään Santi Vila; s. 1973 Granollers) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi Katalonian aluehallinnon alue- ja ympäristöministerinä vuosina 2012–2016. Tämän jälkeen hän oli ensin kulttuuriministerinä ja myöhemmin yritysministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Vila erosi ministerin tehtävistään 26. lokakuuta 2017 eli päivää ennen kuin Katalonian parlamentti julisti Katalonian itsenäiseksi.
Espanja nosti kansanäänestyksen järjestämisen takia kaikkia Katalonian hallituksen ministereitä vastaan syytteet ”kapinasta”, josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Syytteitten seurauksena viisi ministeriä (Carles Puigdemont, Antoni Comín, Lluís Puig, Meritxell Serret ja Clara Ponsatí) lähtivät maanpakoon Belgiaan. Myös Joaquim Forn, Dolors Bassa ja Meritxell Borràs lähtivät aluksi Belgiaan, mutta palasivat myöhemmin Espanjaan oikeuden kuultaviksi. Lopulta yhteensä kahdeksan Espanjassa oikeuden kuultaviksi mennyttä ministeriä (Fornin, Bassan ja Borràsin lisäksi Oriol Junqueras, Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Carles Mundó) määrättiin tutkintavankeuteen 2. marraskuuta 2017. Samana päivänä oikeuden edessä ollut Vila vältti tutkintavankeuden, koska oli eronnut ministerin tehtävistään ennen itsenäisyysjulistuksen antamista. Hän joutui kuitenkin maksamaan 50 000 euron takuut ja viettämään vankilassa yhden yön ennen kuin oli maksanut ne.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä Vilan osalta kapinasyyte ( lievennettiin syytteeksi ”kansalaistottelemattomuudesta” () ja ”julkisten varojen väärinkäytöstä” ().
Rebecca Belmore

Rebecca Belmore (s. 22. maaliskuuta 1960 Upsala, Ontario) on kanadalainen eri taiteenlajeja yhdistelevä taiteilija. Hän on ojibwa ja on tuonut teoksillaan esiin alkuperäiskansojen asemaan Kanadassa liittyviä epäkohtia. Hän on tuotannossaan yhdistellyt performanssitaidetta, valokuvausta, kuvanveistoa ja videoita. 
Belmoresta tuli vuonna 2004 Kanadan kuninkaallisen taideakatemian jäsen. Samana vuonna hänelle myönnettiin VIVA-palkinto. Vuonna 2005 hän edusti Kanadaa Venetsian biennaalissa, ja samana vuonna hän sai kunniatohtorin arvon Ontarion taide- ja designkorkeakoulusta. Vuonna 2013 Belmore voitti Kenraalikuvernöörin palkinnon ja vuonna 2016 Gershon Iskowitz -palkinnon.
Formica

Formica on alaheimon suomumuurahaiset suuri suku, johon kuuluu muun muassa Suomessa yleinen alasuku kekomuurahaiset ("F""ormica s.str."). Suvun tyyppilaji on "punakekomuurahainen". Suomessa esiintyy 20 "Formica"-lajia, joista suurin osa rakentaa kekomaisia pesiä. 
Suomen "Formica"-lajit.
Kekoja rakentavat lajit.
Ainakin seuraavien "Formica"-suvun alasukujen ja lajien on todettu rakentavan kekopesiä Suomessa: 
Lajit jotka eivät yleensä rakenna kekoja.
Nämä lajit pesivät tyypillisesti maan alla, mättäissä tai kannoissa eivätkä rakenna varsinaisia kekoja, vaikka joskus pesän päälle hajanaisemmin kasvimateriaalia tai maa-ainesta kasaavatkin.
Lähteet
Françoise Aubut

Françoise Aubut-Pratte (o.s. "Aubut"; 5. syyskuuta 1922 St-Jérôme, Québec – 8. lokakuuta 1984 Montreal, Québec) oli kanadalainen urkuri. Hän oli yksi ensimmäisistä Marcel Duprén ja Olivier Messiaenin teoksia laajassa mittakaavassa Kanadassa tulkinneista esiintyjistä. Hän opiskeli Eugène Lapierrandin ja Antonio Létourneaun johdolla Montrealin kansallisessa konservatoriossa sekä Duprén ja Messiaenin johdolla Pariisin konservatoriossa. Pariisin konservatoriossa hän oli ensimmäinen pohjoisamerikkalainen, joka voitti "Grand Premier Prix'n".
Aubut työskenteli pedagogisissa tehtävissä eri opinahjoissa ja piti lukuisia resitaaleja. Hänen ohjelmistoonsa kuului muun ohella kanadalaisten säveltäjien, kuten Jean Papineau-Couturen ja Roger Mattonin teoksia. Hän voitti Prix de musique Calixa-Lavalléen vuonna 1961.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Vietnamissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Vietnamissa. 
Edustustot Hanoissa.
Monika Mauch

Monika Mauch on saksalainen sopraano. Hän opiskeli laulamista Richard Wistreichin johdolla Trossingenin konservatorion varhaisen musiikin instituutissa, josta hän sai diplominsa. Hän sai opetusta myös Jill Feldmanilta Pariisissa. Hän on konserttiohjelmissaan, CD-levyillä ja radiolähetyksissä jatkanut erikoistumistaan vanhaan musiikkiin. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Taverner Consortin, Ricercar Consortin, Cantus Cöllnin ja René Jacobsin johtaman Double Banden kanssa. 
Keskiaikaisen musiikin saralla Mauch on tehnyt läheistä yhteistyötä Ordo Virtutum -kokoonpanon kanssa.
Trifenyylimetanoli

Trifenyylimetanoli eli trifenyylikarbinoli (C19H16O) on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi väriaineiden valmistamiseen. 
Ominaisuudet.
Trifenyylimetanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste liukenee myös vahvojen happojen väkeviin liuoksiin muodostaen voimakkaan keltaisen liuoksen. Väri johtuu trifenyylimetyyli- eli trityylikationin muodostumisesta. Trifenyylimetanoli ei helposti reagoi muodostaen estereitä, mutta hydroksyyliryhmä voidaan korvata muilla ryhmillä.
Valmistus ja käyttö.
Tyypillisesti trifenyylimetanolia valmistetaan bentsofenonin tai metyylibentsoaatin ja fenyylimagnesiumbromidin välisellä Grignard-reaktiolla. Toinen tapa on trifenyylimetaanin hapetus kromihapolla. Trifenyylimetanolia voidaan käyttää muiden yhdisteiden esimerkiksi värien ja trifenyylikloorimetaanin valmistamiseen.
Gefen Primo

Gefen Primo (s. 26. maaliskuuta 2000) on israelilainen judon MM- ja EM-mitalisti. Hän kilpailee alle 52 kg:n painoluokassa.
Primo saavutti vuonna 2017 alle 18-vuotiaiden EM-hopeaa ja alle 21-vuotiaiden EM-pronssia sarjassa 52 kg. Hän voitti samana vuonna kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla. Hän saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018. Hän sijoittui samana vuonna seitsemänneksi Bakun MM-kilpailuissa ja sai hopeaa nuorten MM-kilpailuissa. Hän saavutti 2021 pronssia sekä Lissabonin EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli viides Sofian EM-kilpailuissa. Taškentin MM-kilpailuissa hän saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia ja sijoittui 52-kiloisissa viidenneksi. Vuonna 2023 hän sijoittui seitsemänneksi sekä Dohan MM-kilpailuissa että Montpellier'n EM-kilpailuissa. Hän oli seitsemäs myös Pariisin olympialaisissa 2024. Podgorican EM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui viidenneksi.
Primo on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa neljä turnausvoittoa, yhden kakkossijan ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on saavuttanut aikuisten sarjassa kaksi Israelin-mestaruutta.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Laosissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Laosissa. Tällä hetkellä Vientianessä on 27 suurlähetystöä. Useiden maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu lähimaista.
Suurlähetystöt.
Vientiane
Pääkonsulaatit.
Luang Prabangissa
Paksessa
Savannakhetssa
Akkreditoidut suurlähetystöt.
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Bangkokissa ellei toisin mainita
Retrofuturismi

Retrofuturismi on termi taiteelle, jossa kuvataan aikaisemman aikakauden vaikutuksia tulevaisuuteen. Jos ”futurismia kutsutaan joskus ’tieteeksi’, joka ennakoi mitä tulee, retrofuturismi on tämän ennakoinnin muistamista.” Retrofuturismille on ominaista sekoitus vanhanaikaista ”retroa” tyyliä, jossa on futuristinen teknologia. Retrofuturismi tutkii teemoja ja jännitteitä menneisyyden ja tulevaisuuden välillä sekä myös vieraannuttavia ja voimaannuttavia teknologian vaikutuksia.
Science fictionin lajina retrofuturismi ilmentää kuviteltua rinnakkaista todellisuutta ja sen esineitä. Sitä kuitenkin esiintyy myös muodissa, arkkitehtuurissa, muotoilussa, musiikissa, kirjallisuudessa, elokuvissa ja videopeleissä.
Ominaisuudet.
Retrofuturismi sisältää kaksi päällekkäistä suuntausta, jotka voidaan tiivistää: "tulevaisuus nähtynä menneisyydestä" ja "menneisyys nähtynä tulevaisuudesta".
Ensimmäinen suuntaus, varsinainen retrofuturismi, on suoraan tulevaisuuden ennustamista yrittäneiden kirjoittajien, taiteilijoiden ja elokuvantekijöiden mielikuvitusta ajalta ennen 1960-lukua. Tällaiset futuristiset mielikuvat ovat kunnostettu ja päivitetty nykyaikaan, ja ne tarjoavat nostalgisen, vaihtoehtoisen kuvan siitä, mitä tulevaisuus olisi voinut olla, mutta ei ole.
Toinen suuntaus on päinvastainen ensimmäisestä: futuristinen retro. Se alkaa retron lisäämisestä; vanhoja taidetyylejä, vaatetusta ja tapoja, sitten lisätään futuristisia teknologioita päälle, näin luodaan sekoitus menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden elementtejä.
Tyylilajit.
Retrofuturismin tyylilajeja ovat kyberpunk, steampunk, dieselpunk, atompunk ja ”Raygun Gothic”, jokainen viitaten tietyn aikakauden teknologiaan.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Bahrainissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Bahrainissa. Tällä hetkellä Manamassa on 38 suurlähetystöä. 
Suurlähetystöt.
Manama
Isabella Andreini

Isabella Andreini Canali (1562 Padova – 10. kesäkuuta 1604 Lyon) oli italialainen näyttelijä, kirjailija ja runoilija. Häntä pidetään commedia dell’arten mestarina ja eräänä aikakautensa lahjakkaimmista näyttämötaiteilijoista.
Elämä ja ura.
Isabella Canalin vanhemmat olivat venetsialaisia, muutoin hänen lapsuudestaan tiedetään sangen vähän. Vuonna 1576 tuolloin neljätoistavuotias Isabella liittyi Bolognassa näyttelijäryhmään, jonka nimi oli I Gelosi. Ryhmään kuului muun muassa Flaminio Scala. Isabella alkoi näytellä prima donna innamorata -rooleja, joista hän sittemmin sai kuuluisuutta.
Isabellan edeltäjä I Gelosi -ryhmän prima donnana oli ferraralainen näyttelijätär Vittoria Piissimi, joka vetäytyi kokoonpanosta vuonna 1580.
Isabella Canali avioitui pistoialaisen Francesco Andreinin kanssa 1578, Francesco oli Isabellan lailla koomikkona I Gelosi -ryhmässä. Isabella jatkoi prima donna -roolejaan ja Francesco Andreini näytteli hänen romanttista vastapariaan. Isabellan nimikkonäytelmäksi tuli "Pazzia d'Isabella". Se esitettiin muun muassa Ferdinand I:n ja Cristina di Lorenan häissä Firenzessä 13. toukokuuta 1589. Menestys oli valtaisa.
Isabella Andreini näytteli toisinaan myös muissa ryhmissä, kuten Confidentissa vuonna 1589 ja Unitissa vuonna 1601. Vuonna 1604 Isabella matkusti Gelosin kanssa kolmannen kerran Ranskaan. Hän kuoli Lyonissa paluumatkallaan Pariisista Italiaan.
Isabella Andreinin ensimmäinen julkaistu kirjallinen teos oli pastoraalinäytelmä "La Mirtilla", joka ilmestyi 1589. Seuraavalla vuosikymmenellä hän keskittyi näyttelijän uraansa ja hänen toinen näytelmänsä ilmestyi vasta 1601. Isabella Andreinin kolmas kirjallinen teos "Lettere di Isabella Andreini padovana comica gelosa" ilmestyi kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Julkaisijana oli Francesco Andreini. Myös muuta Isabella Andreinin tuotantoa julkaistiin postuumisti.
Pariskunnalla Andreini-Canali oli neljä tytärtä ja kolme poikaa. Yksi pojista, Giovan Battista Andreini, seurasi vanhempiensa polkua näyttelijänä. Hän omisti runokokoelman äidilleen vuonna 1606.
Nancy Telfer

Nancy Ellen Telfer (o.s. "Linsey"; s. 8. toukokuuta 1950 Brampton, Ontario) on kanadalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Opetettuaan musiikkia, näyttämötaiteita ja erityisopetusta vuosina 1972–1976 hän lähti Länsi-Ontarion yliopistoon opiskelemaan musiikkia. Valmistuttuaan vuonna 1979 musiikin kandidaatin arvolla hän on kehittynyt yhdeksi Kanadan tuotteliaimmista säveltäjistä. Hänet tunnetaan parhaiten mielikuvituksellisista kuoroteoksistaan, mutta hän on kirjoittanut myös laulusolisteille ja soitinkokoonpanoille. Monet hänen sadoista sävellyksistään ovat julkaistuja ja laajalti esitettyjä. 
Telfer on kansainvälisesti kysytty kuoronjohtaja. Hän on julkaissut myös kuorolaulannan opaskirjoja. Näitä ovat "Successful Sight Singing" (1992, 1993), "Successful Warmups" (1995, 1996), "Singing in Tune" (2002), "Singing High Pitches with Ease" (2002) ja "Successful Performing" (2005). Monet näistä kirjoista ovat saatavilla myös muille kielille käännettyinä.
Melissa O’Neil

Melissa Crystal O’Neil (s. 12. heinäkuuta 1988 Calgary, Alberta) on kanadalainen laulaja ja näyttelijä. Hän voitti Canadian Idol kilpailun kolmannella tuotantokaudella vuonna 2005. Hänet tunnetaan myös Two/Portia Lin hahmona scifisarjassa "Dark Matter".
Hän julkaisi "Melissa O’Neil" nimisen esikoisalbumin Sony BMG Canadan alaisuudessa vuonna 2005. Kyseiseltä albumilta julkaistiin kolme singleä.
Nuoruus.
O’Neil syntyi ja kasvoi Albertan provinssissa Calgaryssä. Hän opiskeli Terry Fox Junior High Schoolissa ja Lester B. Pearson High Schoolissa. Nuorena hän työskenteli lasten päivähoitokeskuksessa ja on ollut mukana useassa musikaali– ja teatterituotannossa.
Ura.
Muusikkona.
O’Neil osallistui alkuvuonna 2005 Canadian Idol kilpailun karsintoihin. Tuomarit pitivät hänen äänestään ja hän eteni ensin 100 parhaan ja tuon jälkeen 32 parhaan joukkoon. Kilpailun pudotuskierroksella hänen esittämä "Concrete Angel" kappale sai kisojen suurimman äänimäärän. 10 parhaan joukkoon päästyään tuomarina toiminut Zack Werner sanoi O’Neilin olevan mahdollisuudet voittaa koko kisa. Syyskuun alussa O’Neil eteni kisan finaaliin Rex Goudien kanssa.
14. syyskuuta 2005 pidetyssä finaalissa O’Neil voitti Goudien, jonka myötä hänestä tuli ensimmäinen naisvoittaja ja nuorin voittaja kisan historiassa.
Canadian Idol kilpailun voiton jälkeen O’Neil kiirätettiin nauhoittamaan studioalbumia, josta hän on sanonut: "vain yksi kappale on minun tekemäni" ja "olin vain lapsi, en tiennyt mitä olin tekemässä". "Melissa O’Neil" niminen studioalbumi julkaistiin 22. marraskuuta 2005. Albumilta julkaistiin kolme singleä; "Alive", "Let It Go" ja "Speechless".
Näyttelijänä.
Vuoden 2007 jälkeen O’Neil on esiintynyt teatterissa ja musikaaleissa muun muassa ""High School Musical on Stage!", "British Invasion", "Jesus Christ Superstar" "Camelot" ja "Les Misérables"" esityksissä. Vuonna 2014 hän voitti Dora Awards palkinnon roolistaan musikaalissa "Les Misérables".
Joulukuussa 2014 O’Neil valittiin esittämään Two/Portia Lin hahmoa Syfyn scifisarjaan "Dark Matter". Hänet valittiin vastapariksi Nathan Fillionin hahmolle ABC:n rikossarjaan The Rookie vuonna 2018.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Afganistanissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Afganistanissa. Tällä hetkellä Kabulissa on 37 suurlähetystöä. Useiden maiden suurlähettiläät ovat akkreditoitu lähimaista.
Akkreditoidut suurlähetystöt.
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Islamabadista ellei toisin mainita
Mater Marium

Mater Marium vuodelta 2012 on valosuunnittelija ja taiteilija Tarja Ervastin mediataidetos Aurajoen suulla Turussa. Teos kunnioittaa satama-alueen laivateollisuuden pitkäaikaista historiaa ja muistuttaa samalla kaupungin teollisesta menneisyydestä.
Teos koostuu telakkanosturista, jossa valo- ja videoelementit vaihtelevat vuoden- ja vuorokaudenaikojen mukaan. Talvella videokuvaa hallitsevat laivojen valmistusprosessit, teräksen työstäminen ja lämpimät värit. Kesällä on vaaleampi väriskaala, jossa aiheina ovat muun muassa purjelaivojen ja merenkulun maailmat ja vapaa vesi.  
"Mater Marium" on osa Turku 2011 –säätiön ja Turun kulttuuriasiakeskuksen Nosturitaidehanketta. Toteutusta tukivat myös Turun Satama ja Turku Energia. Teoksen nimi tarkoittaa merten äitiä. Taiteilija Ervasti näkee nosturin äitihahmona kaikille laivoille, jotka nosturi on saatellut merille. Ja kuten kaikki äidit, niin myös nosturikin kantaa kehossaan käytön jälkiä synnyttämistään laivoista ja siitä työstä, mitä Aurajoella on tehty vuosisatojen ajan. Teoksessa on käytetty energiaa säästävää tekniikkaa, kuten led-valaisimia ja led-videonäyttöjä.
Šigirin puuveistos

Šigirin puuveistos on 11 600 vuotta vanha puuveistos, joka löytyi vuonna 1894 Jekaterinburgin läheltä. Sen materiaali on lehtikuusta. Veistoksen tarkoituksesta ei ole tietoa.
Veistos saatiin kootuksi vuonna 1914 niistä paloista, jotka ovat löytyneet. Sen korkeus on viisi metriä. Kullankaivajat löysivät palat turvekerroksesta neljän metrin syvyydestä.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Kazakstanissa

Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Kazakstanissa. Tällä hetkellä Astanassa on 66 suurlähetystöä. 
Akkreditoidut suurlähetystöt.
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Moskovassa ellei toisin mainita
Lucy Peng

Lucy Peng, oik. Peng Lei (; s. syyskuu 1973; Hangzhou, Zhejiang, Kiina), on kiinalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hän on yksi kiinalaisen Alibaba-verkkokauppajätin 18 perustajista ja on toiminut erilaisissa johtotehtävissä yhtymässä perustamisen (1999) jälkeen. Huhtikuussa 2018 hän toimi Alibabasta irtautuneen pankki- ja rahoitusyhtiö Ant Financialin (aiempi Alipay) hallituksen puheenjohtajana ja Alibaban ostaman kaakkoisaasialaisen Lazada-verkkokaupan toimitusjohtajana. Tätä ennen hän oli toiminut muun muassa Ant Financialin toimitusjohtajana ja Alibaban henkilöstöjohtajana. 
Talousjulkaisu Forbesin nosti Pengin miljardöörilistalleen; maaliskuussa 2018 hänen varallisuudekseen arvioitiin 1,1 miljardia dollaria. Varallisuus on peräisin erityisesti verkkokauppajätti Alibaban omistajuudesta; Peng oli yksi 18 verkkokauppajätti Alibabaa perustaneista henkilöistä. Yhtiö listautui New Yorkin pörssiin vuonna 2014 ja useista perustajista on tullut dollarimiljardöörejä. 
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Pengin vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 34. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 18. sijalle (2017). 
Pengillä on alempi taloushallinnon korkeakoulututkinto (BBA, 1994) Zhejiang Gongshang -yliopistosta. Hän on naimisissa Alibaban perustajiin myös kuuluvan Tongyu Sunin kanssa. Valmistumisensa jälkeen ja ennen Alibaban perustamista Peng toimi viisi vuotta yliopisto-opettajana (Zhejiang University of Finance and Economics).
Salibandyn P21 SM-sarja

P22 SM-sarja (joskus myös Nuorten SM-sarja) on salibandyn alle 22-vuotiaiden poikien korkein sarjataso. Sarjan järjestämisestä vastaa Suomen Salibandyliitto. Sarja pelataan yhdessä 14 joukkueen lohkossa yksittäisinä otteluina. Peliaika otteluissa on 3×20 minuuttia.
Toisin kuin muissa junioreiden SM-sarjoissa, P21-ikäluokassa SM-sarjaan ei tarvitse joka vuosi karsia, vaan sarjapaikka on periytyvä.
Sarjajärjestelmä.
Runkosarja.
Runkosarja pelataan kaksinkertaisena, eli ottelumäärä runkosarjassa on 22. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan viiden minuutin jatkoaika. Tarvittaessa jatkoajan jälkeen pelataan rangaistuslaukauskilpailu. 
Runkosarjan 8 parasta jatkavat puolivälieriin. Viimeinen tippuu 1. divisioonaan ja 10. sekä 11. karsivat paikastaan SM-karsinnoissa. 
Pudotuspelit.
Puolivälierissä runkosarjan 1. saa valita vastustajan sijoilta 7.-8. Runkosarjan 2. saa valita vastustajan sijoilta 6.-8. Runkosarjan 3. valitsee vastustajan sijoilta 5.-8. ja runkosarjan 4. saa vastaansa valitsematta jääneen joukkueen. Puolivälierien voittajat etenevät välieriin. 
Välierien häviäjät pelaavat pronssiottelussa ja voittajat finaaleissa. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras viidestä. Pronssinsta pelataan vain yksi ottelu. 
Pudotuspeleissä ja SM-karsinnoissa jatkoaika kestää 20 minuuttia. 
SM-karsinnat.
SM-karsinnat pelataan paras kolmesta ottelusarjoina. Otteluparit ovat SM-sarjan 10. vastaan I-divisioonan 3. ja I-divisioonan 2. vastaan SM-sarjan 11. Otteluparien voittajat pelaavat kaudella 2019-2020 SM-sarjassa ja häviäjät 1. divisioonassa.
Park Guy-lim

Park Guy-lim (; s. 27. helmikuuta 1999) on eteläkorealainen mäkihyppääjä.
Vuoden 2018 talviolympialaisissa Park hyppäsi normaalimäessä 35:nneksi eli viimeiseksi.
Maailmancupissa Park kilpaili ensimmäisen kerran helmikuussa 2017 Pyeongchangissa sijoittuen 30:nneksi. Se on myös hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Nuorten MM-kilpailuihin Park on osallistunut kerran. Vuoden 2016 kisoissa hän oli normaalimäessä 42:s. Park oli ilmoitettu myös vuoden 2018 kisojen normaalimäkeen, mutta ei hypännyt kilpailussa.
Troy Garton

Troy Garton (s. 20. helmikuuta 1988 Auckland) on uusiseelantilainen nyrkkeilijä.
Garton alkoi harrastaa nyrkkeilyä vuonna 2014, alun perin osallistuakseen työnantajansa Les Mills Gymin järjestämään hyväntekeväisyystapahtumaan. Vuonna 2016 hän alkoi osallistua amatöörinyrkkeilykilpailuihin ja vuonna 2017 hän voitti Uuden-Seelannin-mestaruuden kevytsarjassa eli alle 60-kiloisissa.
Helmikuussa 2018 Garton valittiin Uuden-Seelannin joukkueeseen Australian Gold Coastissa järjestettäviin Kansainyhteisön kisoihin. Päivä ennen kisoihin lähtöä hän loukkasi eturistisiteensä sparraustilanteessa, mutta päätti silti osallistua kisoihin. Hän voitti niissä pronssia, voitettuaan puolivälierissä botswanalaisen Aratwa Kasemangin, mutta hävittyään välierissä australialaiselle Anja Stridsmanille.
Garton opiskeli vaatesuunnittelua Aucklandin teknisessä yliopistossa. Vuonna 2013 hän kuului "Spartacus"-televisiosarjan pukuosaston työntekijöihin. Hän on toiminut aiemmin myös näyttelijänä, vuonna 2007 saippuasarjassa "Shortland Street", jossa hän esitti Caitlin Owensia.
Garton on maori.
Sakina Karchaoui

Sakina Karchaoui (s. 26. tammikuuta 1996 Salon-de-Provence) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Paris-Saint-Germainia.
Ura.
Nuoruusvuodet.
Provencen alueella Salon-de-Provencessa syntynyt Karchaoui varttui läheisessä Miramasin kunnassa marokkolaisten vanhempien kasvattamana. Jalkapallon pelaamisen hän aloitti naapurustossa asuneiden poikien kanssa. Kahden paikallisseura US Miramasissa vietetyn vuoden jälkeen hän liittyi Montpellier’hen.
Pääsarjaura.
Marraskuussa 2012 Karchaoui debytoi Montpellier’n edustusjoukkueessa 6–0-voitossa Vendenheimia vastaan. Hän pelasi joukkueessa vuoteen 2020 saakka. Kauden 2020–2021 hän edusti Olympique Lyonnais'ta ja kesällä 2021 hän siirtyi Paris Saint-Germainiin.
Maajoukkue.
Karchaoui on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 89 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän pelasi avauskokoonpanossa kaksi ottelua. EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi avauskokoonpanossa kolme ottelua ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi kentälle vain neljännesvälieräottelun viime minuuteille. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa ja tuli viimeisessä alkulohko-ottelussa vaihdosta kentälle. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi kolme ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1836

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1836 olivat 13:nnet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Ne järjestettiin 3. marraskuuta – 7. joulukuuta 1836. Vaaleissa istuva varapresidentti Martin Van Buren demokraattisesta puolueesta voitti neljä whig-puolueen ehdokasta.
Tulokset.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1836
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio
! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet
! Määrä
Liu Qing (yritysjohtaja)

Liu Qing () eli Jean Liu Qing tai Jean Liu (s. 1978, Peking) on kiinalainen yritysjohtaja.
Keväällä 2018 hän toimi kiinalaisen taksi- ja kuljetuspalvelujen varausohjelmistoa kehittävän DiDin hallituksen puheenjohtajana. Liun johdolla Didi hankki yhdysvaltalaisen Uberin Kiinan toiminnot vuonna 2016. Tämän jälkeen Didi hankki 5,5 miljardin dollarin rahoituksen toiminnalleen, jonka avulla yhtiö pyrki laajentamaan taksipalvelujaan Euroopan, Lähi-itään ja Afrikkaan.
Yhdysvaltalainen aikakauslehti Time sisällytti hänet vuoden 2017 keskeisten vaikuttajien joukkoon (Time 100). Talousjulkaisu Forbes luokitteli Liun vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 40. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 25. sijalle (2017). 
DiDi () on vuonna 2012 perustettu, Kiinan Hangzhousta käsin toimiva taksivarausten mobiiliohjelmiston kehittäjäyhtiö. Maaliskuussa 2016 yhtiön mobiiliohjelmistoilla varattiin Kiinassa yli kymmenen miljoonaa taksi- ja pienoisbussimatkaa päivittäin. Huhtikuussa 2018 yritys viesti, että sillä on jo 450 miljoonaa käyttäjää, jotka tekevät yhtiön tarjoaman palvelun avulla noin 25 miljoonaa matkaa päivässä. Yritys on tehnyt sijoituksia useisiin ulkomaisiin taksimatkoja tarjoaviin tai niiden varauspalvelua hoitaviin yrityksiin (esimerkiksi Viron Taxify, yhdysvaltalainen Lyft, brasilialainen 99 - 2018 jo Didin tytäryritys, intialainen Ola, Singaporen Grab ja Lähi-idän Careem). DiDi on kertonut yhteisyrityksen perustamisesta Softbankin kanssa Japanin henkilökuljetusmarkkinaa silmällä pitäen. DiDi toimii yhteistyössä myös useiden autovalmistajien kanssa erityisesti DiDin henkilökuljetuksiin soveltuvien automallien valmistamiseksi. Yritys myös tutkii erilaisia autojen omistus- ja rahoitusmalleja osana tarjontansa kehittämistä.
Liu valmistui tietojenkäsittelytiede pääaineenaan Pekingin yliopistosta (B.A./B.Sc.) ja myöhemmin Harvardin yliopistosta (M.Sc.). Liu työskenteli rahoituskonserni Goldman Sachsilla (yleten Aasian toimintojen toimitusjohtajaksi) ennen siirtymistään Didi Chuxingin palveluun vuonna 2014.
Liu on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Liun isä on pankkiiri ja suurliikemies Liu Chuanzhi, joka tunnetaan muun muassa tietokonevalmistaja Lenovon perustajana sekä IBM:n kannettavien tietokoneiden liiketoiminnan ja Pizza Expressin ostajana kiinalaisomistukseen.