tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Madina Sacko

Madina Sacko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Banambasta pohjoiseen. Kunnassa on 26 100 ja kylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Madina Sackon kunta rajoittuu pohjoisessa Banamban piirin Boronin, idässä Toubacoron ja Toukoroban, etelässä Banamban ja Benkadin ja lännessä Kolokanin piirin Massantolan kuntiin. Maisemaa leimaavat Korossan tasanko ja ylängöt.
Kuntaan kuuluu 28 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, fulbeja ja maureja.
Madina Sackosta on yhteys Banambaan johtavalle RR7-paikallistielle. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, seesami, maissi ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Madina Sackossa pidetään viikoittaiset markkinat.
Sébété

Sébété on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 72 kilometriä Banambasta koilliseen. Kunnassa on 4 100 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Sébétén kunta rajoittuu etelässä Banamban piirin Toubacoron, lännessä Boronin, pohjoisessa Naran piirin Niamanan ja Guirén ja idässä Ségoun piirin Bellenin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on pensassavannia.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, kakoloja ja maureja. Puhutuin kieli on bambara. Uskontoja ovat islam ja animismi.
Sébétén kautta kulkee Bamakosta Nionoon johtava maantie RN27. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Toubacoro

Toubacoro on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Banambasta koilliseen. Kunnassa on 14 400 ja keskuskylässä 700 asukasta (vuonna 2009).
Toubacoron kunta rajoittuu etelässä Banamban piirin Toukoroban, lännessä Madina Sackon ja Boronin, pohjoisessa Sébétén ja idässä Ségoun piirin Bellenin kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä hiekkaista tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 20 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, soninkeja, fulbeja ja maureja. Vallitseva uskonto on islam.
Toubacoron kautta kulkee Bamakosta Nionoon johtava maantie RN27. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset, vähäisessä määrin kamelit sekä siipikarja. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Touba-Syllassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Toukoroba

Toukoroba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Banamban piirissä Malissa. Se sijaitsee 50 kilometriä Banambasta itään. Kunnassa on 12 000 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Toukoroban kunta rajoittuu lännessä Banamban piirin Duguwolowulan, Kibanin, Banamban ja Madina Sackon, pohjoisessa Toubacoron, etelässä Koulikoron piirin Nyaminan ja idässä Ségoun piirin Bellenin kuntiin.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä, riisi, maissi ja maapapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Toukorobassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Virgil Abloh

Virgil Abloh (30. syyskuuta 1980 – 28. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen vaatesuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten italialaisen muotitalo Off-Whiten perustajana. Abloh toimi maaliskuusta 2018 lähtien Louis Vuittonin miesten pääsuunnittelijana. Abloh asui vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa Lincoln Parkissa, Chicagossa.
Vuonna 2009 Abloh aloitti työharjoittelun Fendi-muotitalossa, jossa hän tapasi muusikko Kanye Westin. Heistä tuli kavereita ja West palkkasi Ablohin työskentelemään Donda-asioimistossa vuonna 2011. Vuonna 2011 hän suunnitteli Westin ja Jay-Z:n Watch the Throne -albumin kansikuvan. Kansitaide voitti Grammy-palkinnon parhaasta albumin pakkauksesta. Abloh myös päätyi vuonna 2018 Time-lehden listaan sadasta vaikutusvaltaisesta ihmisestä.
Abloh kuoli 28. marraskuuta 2021 sairastettuaan harvinaista ja aggressiivista angiosarkoomaa kahden vuoden ajan. Hän piti sairautensa salassa. Kuollessaan Abloh oli 41-vuotias.
Anatoli Myškin

Anatoli Dmitrijevitš Myškin (, s. 14. elokuuta 1954 Sylva, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Miesten maajoukkuekilpailuissa Myškin edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, MM-hopeaa vuonna 1978, kaksi Euroopan mestaruutta ja kolme muuta EM-mitalia. Pelaajauransa jälkeen on toiminut valmentajana. Hän on valmentanut muun muassa TsSKA Moskovan naisten joukkuetta ja Venäjän naisten maajoukkuetta.
Vladimir Žigili

Vladimir Viktorovitš Žigili (, s. 16. joulukuuta 1952 Oleksandrivka, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Miesten maajoukkuekilpailuissa Žigili edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Puerto Ricossa 1974, MM-hopeaa vuonna 1978, Euroopan mestaruuden vuonna 1979 ja kaksi EM-hopeaa.
Žigili avioitui lentopallon olympiavoittaja Ljudmila Boroznan kanssa.
Sarkaoja

Sarkaoja on peltolohkon sisällä kulkeva avo-oja tai vesivako, jonka tarkoituksena on kuljettaa pellon pintavesi peltolohkoa ympäröivään piiriojaan. Peltolohkolla kulkevia yhdensuuntaisia avo-ojia kutsutaan sarkaojitetuksi pelloksi, jossa ojien välinen pellonosuus on sarka. Sarkaojan päässä on päiste, jonka kautta voidaan työkoneilla siirtyä saralta toiselle. 
Sarkaojan syvyys riippuu maalajista, mutta Suomessa se on keskimäärin 32–42 cm. Avo-ojat ovat noin 10–25 metrin välein riippuen maalajista ja pinnanmuodosta. Sarkaojan leveys on Suomessa keskimäärin 80 cm ja ojasta johtuva hukkaleveys 132 cm, jota ei voi viljellä. Sarat pyritään muotoilemaan kuperiksi, jotta vesi valuisi pellonpinnalta sarkaojaan. Sarkaojien pituus oli keskimäärin koko maassa 123 metriä.
Peltolohkojen jakaminen avo-ojitettuihin sarkoihin yleistyi Suomessa varsin nopeasti Suomen Talousseuran neuvonnan ansiosta 1800-luvun alkupuolella. Peltojen sarkaojittamisesta maksettiin myös palkkioita. Sarkaojien haitoista viljelyn kannalta oltiin myös tietosia 1800-luvulla. Sarkaojitus yleistyi Suomessa erityisesti peltojen pienikuvioisuudesta ja hajanaisuudesta sekä viljelmien pienuudesta johtuen. Tästä syntyi suomalaiselle peltomaisemalle ominainen piirre, joka eroaa monista muista maatalousmaista.
Sarkaojitus aiheuttaa monenlaisia ongelmia varsinkin nykyaikaiselle koneelliselle viljelylle. Huolimattomasti tehty kyntö siirtää vesivaon keskelle päin peltosarkaa, jolloin vesi jää seisomaan vaon pohjaan, eikä kulkeudu ojaan. Pellolla olevat avo-ojat supistavat peltolohkon viljelyalaa 7–16 %. Sarkaojia joudutaan puhdistusperkaamaan oja-auralla 7–10 vuoden välein, josta aiheutuu ylimääräistä vaivaa ja kustannuksia. Ojanpenkkoja joudutaan myös pyöristämään vuosittain pellonpinnan kuivumisen varmistamiseksi. 
Entisaikaan sarkaojat on kaivettu joko lapiolla tai vedetty hevosvetoisella oja-auralla. Koneellistumisen myötä ojien puhdistuksessa siirryttiin traktorivetoisiin oja-auroihin. Nykyään salaojitus on korvannut sarkaojat lähes täysin. Sarkaojat laskevat vetensä ympäröiviin piiriojiin ja niistä edelleen valtaojiin ja vesistöihin.
Myönteisenä puolena sarkaojilla on ollut, että ne lisäävät luonnon monimuotoisuutta viljely-ympäristössä. Avo-ojitus taas voi lisätä huuhtoutumista, johon kuitenkin on mahdollisuus vaikuttaa eri tavoin.
Paul Pratt

Paul Pratt (25. marraskuuta 1894 Longueuil – 8. toukokuuta 1967 Longueuil) oli kanadalainen klarinetisti, pianisti, kapellimestari, pedagogi ja säveltäjä. Hän myös toimi Longueuilin pormestarina vuosina 1935–1966 ja sai mitalit sekä Yrjö V:ltä että Yrjö VI:ltä.
Pratt opiskeli aluksi pianonsoittoa opettajanaan muiden muassa Arthur Letondal Montrealissa. Klarinetinsoitossa hänen opettajanaan toimi François Héraly. Sittemmin Pratt itse opetti molempien instrumenttien soittoja. Hän toimi yhtyeenjohtajana ja eri orkesterien klarinetistina. Hän oli muun muassa South Shore Bandin ja Metropolitan Concert Bandin musiikillinen johtaja. Hänen omaan sävellystuotantoonsa kuuluu marsseja, valsseja, "Fantaisie-Impromptu" yhtyeelle ja pianokappaleita.
Badia

Badia on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Daféla sijaitsee 15 kilometriä Kitasta kaakkoon. Kunnassa on 7 100 ja keskuskylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009).
Badian kunnan pinta-ala on arviolta 2 306 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Bendougouban, kaakossa Senkon ja lounaassa Benkady Founian kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on mandinkoja ja bambaroita.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, durra, maissi, hirssi ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Bendougouba

Bendougouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 12 kilometriä Kitasta itään. Kunnassa on 11 900 ja kylässä 1 400 asukasta (vuonna 2009).
Bendougouban kunta rajoittuu koillisessa Kitan piirin Sébékoron, etelässä Senkon ja Badian, lännessä Benkady Founian ja Kitan ja luoteessa Kita Nordin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot, alangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 16 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on fulbeja ja diawandoja. Puhutuin kieli on maninka.
Kunnan läpi kulkevat Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsien hyödyntäminen, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Bendougoubassa ja kolmessa muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Benkadi Founia

Benkadi Founia (myös "Benkady Founia") on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Founia Moribougou sijaitsee 15 kilometriä Kitasta etelään. Kunnassa on 9 300 ja keskuskylässä 1 300 asukasta (vuonna 2009).
Benkadi Founian kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan ja Bendougouban, idässä Badian, etelässä Senkon ja Gadougou II:n ja lännessä Kita Ouestin kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Pysyviä vesistöjä ei ole. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja mandinkoja.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja pienimuotoinen kaupankäynti. Founiassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Bougaribaya

Bougaribaya on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 55 kilometriä Kitasta lounaaseen. Kunnassa on 10 100 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009).
Bougaribayan kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Tambagan ja Kita Ouestn, idässä Gadougou II:n, etelässä Gadougou I:n ja lännessä Kokofatan kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt, kukkulat ja tasangot. Pohjoisrajalla virtaa Bakoyejoki. Kasvillisuus on puusavannia.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat mandinkoja ja fulbeja.
Kunnan läpi kulkee hyväkuntoinen paikallistie. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kaupankäynti. Kalastuksen ja käsityöammattien merkitys on vähäinen.
Didenko

Didenko (myös "Didanko", "Dindenko", "Dindanko") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 150 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 9 900 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Didenkon kunnan pinta-ala on 912 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Guémoukouraban, idässä Madinan, etelässä Namala Guimban ja Saboulan ja lännessä Kourouninkoton ja Djougounin kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Etelärajalla sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää, joista neljässä asuu mandinkoja, kahdessa kakoloja ja yhdessä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, soninkeja ja maureja.
Didenkosta johtaa paikallistie RR5 Kitaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, hirssi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Almedalen

Almedalen on puisto Visbyssä Gotlannissa. Siellä oli keskiajalla vanha satama, jossa oli yhdeksän porttia, jotka johtivat silloiselle kauppakadulle Strandgatanille. Suuren lammen vieressä on ympärysmuurin vanhin torni ruutitorni Kruttornet, jossa järjestetään vuosittaisen Keskiaikaviikon avajaiset. Almedalenissa pidetään kaupungin virallinen vappujuhla. Puiston vieressä on kirjasto Almedalsbiblioteket, kongressihalli Wisby Strand, Uppsalan yliopiston Campus Gotland ja Gotlannin ylioppilaskuoro Rindin kuorotalo Rindiborgen, joka on entinen uimahalli.
Puisto on tullut tunnetuksi myös siellä järjestettävästä Almedalsveckan-nimisestä vuosittaisesta ruotsalaispoliitikkojen tapaamisesta.
Djidian

Djidian on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 16 400 ja kylässä 4 400 asukasta (vuonna 2009).
Djidianin kunnan pinta-ala on noin 400 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Souransan Tomoton ja Namala Guimban, idässä Sébékoron, etelässä Kita Nordin ja Boudofon ja lännessä Saboulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Tärkein vesistö on sadekauden jälkeen kuivuva Baoulén sivujoki Badinko. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu 13 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, diawandoja, fulbeja ja soninkeja.
Djidianin kautta kulkee Kitasta pohjoiseen johtava paikallistie RR5. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Luumäen kunnankirjasto

Luumäen kunnankirjasto on Luumäellä Etelä-Karjalassa toimiva yleinen kirjasto. Sillä on kaksi toimipistettä, Luumäen pääkirjasto Taavetissa ja Kangasvarren kirjasto Jurvalassa.
Luumäen pääkirjasto muutti 2013 saneerattuihin tiloihin keskustaan. Remontti maksoi 1,5 miljoonaa euroa. Pääkirjasto on kaksikerroksinen, ja siellä on esimerkiksi asiakastietokoneita, lehtisali ja tutkijahuone. Jurvalan kirjasto on noin 100 neliön tiloissa monitoimitalon alakerrassa ja myös siellä on asiointikone. 
Luumäen kunnankirjasto on osa Heili-kirjastokimppaa.
Djougoun

Djougoun on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 165 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 8 400 ja kylässä 2 500 asukasta (vuonna 2009).
Djougounin kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Guémoukouraban ja Didenkon, etelässä Kourouninkoton, lännessä Séféto Ouestin ja Séféto Nordin ja pohjoisessa Diéman piirin Lambidoun kuntiin. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on soninkeja, fulbeja, bambaroita ja kakoloja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.
Djougounista on sadekaudella kulkukelvoton yhteys Kourouninkotoon. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Wilfrid Pelletier

Joseph Louis Wilfrid (joskus "Wilfred") Pelletier (20. kesäkuuta 1896 Montreal – 9. huhtikuuta 1982 New York) oli kanadalainen kapellimestari ja pianisti. Hänen opettajanaan oli vuosina 1904–1914 François Héraly. Hän aloitti ammattimaisen uransa 12-vuotiaana lyömäsoittajana. Vuonna 1910 hän päätti keskittyä oopperaan, ja vuonna 1915 hän voitti Prix d'Europen. Hän lähti Eurooppaan ensimmäisestä maailmansodasta huolimatta ja pääsi muiden muassa Charles-Marie Widorin oppiin. Lähdettyään Ranskasta sodan takia kesäkuun lopussa 1917 Pelletier päätti koettaa onneaan Yhdysvalloissa ja asettui New Yorkiin. Hän työskenteli Metropolitan-oopperassa ja johti ensimmäistä kertaa kokonaisen oopperan ("Trubaduuri") toukokuussa 1920. 
Pelletier oli yksi Metropolitan-oopperan vakituisista kapellimestareista vuoteen 1950 saakka. 1930-luvulla hän pääsi ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi orkesteriin, josta sittemmin tuli Montrealin sinfoniaorkesteri. Orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa tammikuussa 1935. Vuonna 1951 hänestä tuli Québecin sinfoniaorkesterin taiteellinen johtaja. Hän sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, joiden joukossa on Kunnialegioonan ritarin arvo (1947). Yli 80-vuotias Pelletier teki poikkeuksellisen esiintymisen kapellimestarina vielä vuonna 1978. Hänet on haudattu lähelle Philadelphiaa.
Kourouninkoto

Kourouninkoto on kaupunkikunta ja sen ainoa taajama Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 105 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 5 500 asukasta (vuonna 2009).
Kourouninkoton kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Djougounin, idässä Didenkon, etelässä Saboulan ja lännessä Séféto Ouestin kuntiin. Maisemaa leimaavat alangot ja kukkulat. Etelärajalla virtaa Baouléjoki. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, kakoloja, fulbeja, soninkeja ja diawandoja.
Kourouninkoton kautta kulkee Kitasta pohjoiseen johtava paikallistie RR5. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maapähkinä, maissi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Palveluihin kuuluvat ala- ja yläkoulu sekä terveys- ja kulttuurikeskukset. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Verteporfiini

Verteporfiini (C41H42N4O8) on porfyriineihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa silmänpohjan rappeuman fotodynaamisessa hoidossa.
Ominaisuudet ja käyttö.
Verteporfiini on porfyriinijohdannainen, jonka yhteen pyrrolirenkaista on fuusioitunut disykloheksadieenirakenne. Verteporfiini absorboi voimakkaasti säteilyä aallonpituuksilla 689 ja 693 nm, jotka ovat punaisen valon aallonpituusalueella. Valolla säteilytettäessä verteporfiini saa aikaan happiradikaalien muodostumisen. Verteporfiinia käytetään silmänpohjan rappeuman, rappeuttavan likitaittoisuuden, ja toksoplasman aiheuttaman silmän suoni- ja verkkokalvontulehduksen fotodynaamisessa hoidossa. Verteporfiini annetaan ruiskeena verisuoneen ja se sitoutuu lipoproteiineihin ja kulkeutuu silmään. Silmässä valohoidon aikana muodostuneet happiradikaalit tuhoavat liiallisia verisuonia.
Verteporfiinin haittavaikutuksina voi ilmetä ihon valoherkkyyttä, mutta se kestää vain hetken aikaa. Muita mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, heikkous sekä selkä- tai rintakivut.
Verteporfiinia valmistetaan nautaeläinten verestä eristetystä protoporfyriini IX:stä, josta muodostetaan ensimmäisessä vaiheessa diesteri. Tämä diesteri reagoi dimetyyliasetyleenidikarboksylaatin kanssa, jolloin muodostuu heksadieenirengas ja hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa johtaa verteporfiiniin.
Henri Delcellier

Joseph Henri Jean Delcellier (21. syyskuuta 1872 Béziers – 27. joulukuuta 1967 Montreal) oli ranskalaissyntyinen, kanadalaistunut klarinetisti, viulisti ja kapellimestari. Hän aloitti klarinetinsoiton isänsä johdolla. Hän myös opiskeli viulunsoittoa ja musiikin teoriaa Pariisin École Niedermeyerissä, josta sai diplomin. Orkesterinjohtoa hänelle opettivat Alexandre Luigini ja Léon Jehin.
Delcellier toimi muun muassa konserttimestarina Pariisin oopperassa ennen muuttoaan Kanadaan vuonna 1911. Uudessa asuinmaassaan hän toimi oopperan kuoronjohtajana. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja palasi Montrealiin vuonna 1917. Hänen johtamiensa teosten joukossa ovat "Faust" ja "Mignon". Hän myös sävelsi joitain teoksia orkesterille ja konserttiyhtyeelle. Hänen veljensä oli klarinetisti Joseph Delcellier. Hänen poikansa oli klarinetisti Henri-Aimé Delcelliers ja tyttärensä sellisti Marthe Delcelliers.
Alexis Contant

Joseph Pierre Alexis Contant (12. marraskuuta 1858 Montreal – 28. marraskuuta 1918 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, urkuri, pianisti ja opettaja. Hän oli pitkälti itseoppinut, mutta sai myös opetusta Calixa Lavalléelta. Hän toimi Johannes Kastajan kirkon urkurina Montrealissa vuodesta 1885 kuolemaansa saakka. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Victor Brault, Claude Champagne, Orpha-F. Deveaux, Joseph Gagnier, Rodolphe Mathieu ja Wilfrid Pelletier.
Constantin sävellysten joukkoon lukeutuvat oratorio "Caïn" (1905), neljä messua orkesterisäestyksellä ja sävelruno "L'aurore".
Akhisar Belediyespor

Akhisar Belediye Gençlik ve Spor Kulübü eli Akhisar Belediyespor on urheiluseura Akhisarin kaupungista. Akhisarilla on toimintaa jalkapallossa ja koripallossa.
Jalkapallo.
Seuran jalkapallojaosto pelaa kaudella 2018–2019 Turkin korkeimmalla sarjatasolla Turkin Superliigassa. Se on perustettu vuonna 1970. Kotiottelunsa Spor Toto Akhisar Belediye Stadılla. Se voitti kaudella 2017–2018 Turkin Cupin, mikä takasi paikan seuraavan kauden Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
Koripallo.
Seuran koripallojaosto pelaa Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Türkiye Basketbol 1. Ligissä.
Albert Clerk-Jeannotte

Albert Clerk-Jeannotte (15. tammikuuta 1881 St-Hilaire – 21. heinäkuuta 1945 New York) oli kanadalainen tenori, pedagogi ja musiikin hallinnollisen puolen vaikuttaja. Hänen opettajiaan olivat Pariisissa Xavier Leroux, Jacques Bouhy, Victor Maurel ja Pauline Viardot-Garcia. Hänen laulu-uraansa varjostivat terveysongelmat. Montrealissa hän pääsi opettamaan McGillin konservatorioon, ja vuosina 1906–1909 hän asui New Yorkissa. 
Frank S. Meighenin taloudellisella tuella Clerk-Jeannotte perusti Montreal Musical Societyn, jonka pohjalta kehittyi sittemmin Montreal Opera Company. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Georges Dufresne, Hope Hampton, Ludovic Huot, Fabiola Poirier ja Henri Pontbriand.
Guémoukouraba

Guémoukouraba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 180 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 10 100 ja kylässä 3 400 asukasta (vuonna 2009).
Guémoukouraban kunta rajoittuu idässä ja etelässä Kitan piirin Madinan, lännessä Didenkon ja Djougounin ja pohjoisessa Diéman piirin Lambidoun, Fataon, Madiga Sackon ja Dianguirdén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Etelärajalla virtaa Baouléjoki.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat kakoloja, bambaroita, mandinkoja, fulbeja ja maureja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja maissi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Guémoukourabassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Kharsusin kieli

Kharsusin kieli on seemiläinen kieli, jota puhutaan Omanin Dhofarin alueella. Tarkemmin kieli kuuluu eteläarabiaan, joka poikkeaa esimerkiksi arabiasta.
Kharsusin kielen puhujat kuuluvat Kharsus- ja Ifar-heimoihin. Heidän asuttamansa Jiddat al-Kharsusinin alue sijaitsee Dhofarin koillisosassa. Kharsusi on läheistä sukua mehrille ja pienemmälle batharin kielelle.
Vuonna 2008 tehdyn arvion mukaan kharsusin puhujia on 3 500–4 000. Unescon mukaan kieltä pidetään vaarantuneena.
Kita Nord

Kita Nord on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sibikily sijaitsee 10 kilometriä Kitasta koilliseen. Kunnassa on 8 600 ja keskuskylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Kita Nordin kunta rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Djidianin, idässä Sébékoron, kaakossa Bendougouban, etelässä Kitan ja lännessä Boudofon kuntiin. Alue on enimmäkseen tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on puu- ja heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaista valtaosa on mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran bambaroita ja fulbeja. Puhutuin kieli on maninka.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, puuvilla, maapähkinä ja okra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Batharin kieli

Batharin kieli on seemiläinen kieli, jota puhutaan Omanin etelärannikolla. Tarkemmin kieli kuuluu eteläarabiaan, joka poikkeaa esimerkiksi arabiasta.
Batharin puhujat kuuluvat Batahiran heimoon. Heimon jäsenet asuttavat alueita Omanin etelärannikolla niin sanotulla Jazirin alueella Hasikin ja Ras Sharbithatin välillä Kuria Murian lahden rannikolla. Alueen asukkaat ovat harjoittaneet perinteisenä elinkeinonaan kalastusta. Bathari on läheistä sukua kharsusin ja mehrin kielille.
Vuonna 1983 kielellä arvioitiin olevan vain 300 puhujaa. Ethnologuen arvion mukaan puhujia on noin 400. Unesco pitää kieltä äärimmäisen uhanalaisena.
Ils (muusikko)

Ils, oikealta nimeltään Illian Walker, on brittiläinen elektronisen musiikin artisti ja tuottaja, joka on julkaissut äänitteitä levy-yhtiöillä kuten Marine Parade ja Distinctive. Hän aloitti tuottajanuransa LTJ Bukemin drum and bass -levy-yhtiöllä Good Looking Records. Marine Parade -levy-yhtiön omistaja Adam Freeland allekirjoitti levytyssopimuksen Ilsin kanssa.
Ilsin vuoden 2002 single ”Next Level” oli viikon Britannian singlelistan 75. sijalla helmikuussa 2002. Kappale julkaistiin hänen toisella studioalbumillaan "Soul Trader".
Won’t Last a Day Without You

 Won’t Last a Day Without You on Raz dela Torren ohjaama vuonna 2011 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva.
Ibeerin kieli

Ibeerin kieli oli Pyreneiden niemimaan itä- ja kaakkoisalueilla eläneen alkuperäiskansan puhuma kieli. Ibeereistä ei tiedetä paljoa, mutta he asuttivat aluetta vuosien 700–100 eaa. välillä. Ibeeri sammui muiden paleohispaanisten kielten (baskia lukuun ottamatta) joukossa 100–200-luvulle jaa. mennessä, kun niiden sijaan siirryttiin käyttämään latinaa. Historioitsija Menéndez Pidalin mukaan se saattoi kuitenkin säilyä joillain alueilla Visigoottien valtakunnan perustamiseen asti.
Ibeerin kielestä on säilynyt joukko piirtokirjoituksia, ja niitä pystytään lukemaan, mutta ei tulkitsemaan. Niiden perusteella ei myöskään ole voitu selvittää, onko ibeeri sukua millekään muulle tunnetulle kielelle. Kielen katsotaan olevan isolaattikieli. Sen on arveltu olevan sukua baskin kielelle, koska baskin ja ibeerin numerojärjestelmät muistuttavat toisiaan.
Ensimmäiset kirjalliset todisteet ibeerin kielestä ovat peräisin 300-luvulta eaa. ja sata vuotta myöhemmin kieli alkoi kadota. Tähän vaikutti mm. se, että ensin karthagolaiset ja sitten roomalaiset valloittivat ibeerin kielen puhuma-alueita. 
Levinneisyys.
Ibeeriä puhuttiin laajalti Välimeren rannikolla Pyreneiden niemimaan alueella. Pohjoisessa kielellä tehtyjä kaiverruksia on löydetty jopa Ranskan Hérault-joelta asti. Tärkeitä tekstien jäänteitä on löydetty Ranskan Oppidum d'Ensérunen historiallisesta kylästä, Narbonnen ja Béziers'n välistä. Etelässä kielen puhujien asuinala rajoittui Espanjan Jaénin Porcunaan, josta on myös löydetty ibeeriratsastajia kuvaavia patsaita. Levinneisyyttä sisämaassa ei tunneta varmasti. Ilmeisesti ibeerien elinalue ulottui sisämaassa vain nykyiseen Zaragozaan asti.
Ennen roomalaisten saapumista Pyreneiden niemimaalle alueella asui lukuisia kansoja, joista seuraavat ehkä puhuivat ibeeriä: Ausetanit (Koillis-Katalonia), Ilegetet (Lleida ja Huesca), Indigetet (Gironan rannikko), Layetanot (Barcelona), Cosetanot (Tarragona), Ilercavonet (Murcia ja Levante), Edetanot (Caencia, Castellón ja Teruel), Contestanot (Valencia, Alicante, Cartagena ja Albacete), Bastetanot (Granada, Almería ja Murcia) ja Oretanit (Jaén, Ciudad Real, Albacete ja Cuenca).
Kita Ouest

Kita Ouest on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koféba sijaitsee 10 kilometriä Kitasta länteen. Kunnassa on 16 800 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Kita Ouestin kunnan pinta-ala on noin 900 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Boudofon, idässä Kitan ja Benkadi Founian, etelässä Gadougou II:n ja Bougaribayan ja lännessä Tambagan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja pohjoisen kukkulajonot. Länsirajalla virtaa Bakoye. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja, diawandoja ja bozoja.
Koféban kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maapähkinä, puuvilla, hirssi, durra, maissi, riisi ja lehmänpapu. Lisäksi hyödynnettän metsiä ja harjoitetaan kaupankäyntiä.
Lasi (kirjain)

Lasi (asomtavruli Ⴊ, nuskhuri ⴊ, mkhedruli ლ) on 12. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Lasi äännetään yleensä .
Mani (kirjain)

Mani (asomtavruli Ⴋ, nuskhuri ⴋ, mkhedruli მ) on 13. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Mani äännetään yleensä .
Nari (kirjain)

Nari (asomtavruli Ⴌ, nuskhuri ⴌ, mkhedruli ნ) on 14. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Nari äännetään yleensä .
Oni (kirjain)

Oni (asomtavruli Ⴍ, nuskhuri ⴍ, mkhedruli ო) on 16. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Mani äännetään yleensä , mutta svanissa sillä voi olla myös äännearvo .
Kotouba

Kotouba on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 150 kilometriä Kitasta koilliseen. Kunnassa on 5 800 ja kylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Kotouban kunnan pinta-ala on 927 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Kitan piirin Kassaron, lännessä ja pohjoisessa Madinan ja idässä Koulikoron alueen Kolokanin piirin Guihoyon ja Katin piirin Dabanin kuntiin. Itärajalla virtaa Baouléjoki. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat fulbeja, kakoloja ja bambaroita. Yhteinen kieli on bambara.
Seudun liikenneyhteydet ovat huonot. Elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, hirssi, maissi, maapähkinä ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja.
Alueella sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.
P’ari (kirjain)

P'ari (asomtavruli Ⴎ, nuskhuri ⴎ, mkhedruli პ) on 17. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
P'ari äännetään yleensä .
Žani

Žani (asomtavruli Ⴏ, nuskhuri ⴏ, mkhedruli ჟ) on 18. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Žani äännetään yleensä .
Rae (kirjain)

Rae (asomtavruli Ⴐ, nuskhuri ⴐ, mkhedruli რ) on 19. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Rae äännetään yleensä .
Sani (kirjain)

Sani (asomtavruli Ⴑ, nuskhuri ⴑ, mkhedruli ს) on 20. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Sani äännetään yleensä .
Namala Guimba

Namala Guimba (myös "Namala Guimbala") on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Namala sijaitsee 45 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 11 900 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Namala Guimban kunta rajoittuu koillisessa ja idässä Kitan piirin Madinan, etelässä Djidianin, lännessä Souransan Tomoton ja Saboulan ja luoteessa Didenkon kuntiin. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Pohjoisessa sijaitsee Boucle du Baoulén kansallispuisto.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on bambaroita, fulbeja ja bozoja.
Seudun liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekaudella. Väestön elinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä ja puuvilla.
Séféto Nord

Séféto Nord on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Niagané sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 205 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 11 600 ja kylässä 3 900 asukasta (vuonna 2009).
Séféto Nordin kunnan pinta-ala on 2 250 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa ja kaakossa Kitan piirin Djougounin, lounaassa Séféto Ouestin, lännessä Bafoulabén piirin Diallanin ja luoteessa Diéman piirin Diéouran ja Lambidoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja alangot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, mandinkoja, kakoloja ja diawandoja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.
Seudun liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekaudella. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, fonio, maapähkinä, hirssi ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Séféto Ouest

Séféto Ouest on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Séféto sijaitsee historiallisella Kaartan alueella 165 kilometriä Kitasta luoteeseen. Kunnassa on 17 500 ja kylässä 6 600 asukasta (vuonna 2009).
Séféto Ouestin kunnan pinta-ala on 2 400 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Kitan piirin Séféto Nordin, idässä Djougounin ja Kourouninkoton, kaakossa Toukoton, lounaassa Bafoulabén piirin Oualian, lännessä Kontélan ja luoteessa Diallanin kuntiin. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä kakoloja, mandinkoja, bambaroita ja fulbeja. Alueelta suuntautuu voimakas muuttoliike ulkomaille.
Séféton kautta kulkee Kitasta Nioroon johtava maantie RN25. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, maissi, maapähkinä ja lehmänpapu. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Séfétossa, Djougountéssa ja Kéniéninféssä pidetään viikoittaiset markkinat.
Ämpin silta

Ämpin silta on teräsbetoninen jatkuva palkkisilta Kauhavalla. Silta on valmistunut vuonna 2016. Silta ylittää Lapuanjoen.
Senko

Senko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 33 kilometriä Kitasta kaakkoon. Kunnassa on 8 300 ja kylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Senkon kunnan pinta-ala on noin 800 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kitan piirin Sébékoron, etelässä Makanon ja Sirakoron, lännessä Gadougou II:n ja pohjoisessa Benkadi Founian, Badian ja Bendougouban kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Tärkein vesistö on Bakoye. Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaista valtaosa on Wasulun alueelta muuttaneita fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Senkon kautta kulkee Kitasta Guinean rajalle johtava maantie RN25. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Birgoksi kutsutun alueen ensimmäisten asukkaiden muurilla varustettu linnoitus eli "tata", Kémétan ja Kolaminin luolat sekä eräiden kylien pyhät metsät. Kunnassa ei juurikaan käy matkailijoita.
Souransan Tomoto

Souransan Tomoto on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 8 500 ja kylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Souransan Tomoton kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Namala Guimban, etelässä Djidianin sekä lännessä ja pohjoisessa Saboulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulajonot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat mandinkoja, fulbeja, bambaroita, kakoloja, diawandoja ja soninkeja.
Souransan Tomotosta on yhteys RR5-paikallistielle Manbiriin. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi sekä myytäväksi kasvatettavat maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kulttuurihistorian museo (Oslo)

Kulttuurihistorian museo (KHM, ) on Oslon yliopiston alainen museo-organisaatio, joka muodostettiin vuonna 1999. Se oli aluksi nimeltään "Universitetets kulturhistoriske museum" ja se muodostettiin yhdistämällä "Universitetets Oldsaksamling", "Vikingskipshuset på Bygdøy", "Myntkabinettet" ja "Etnografisk samling". Vuonna 2004 sen nimi yksinkertaistettiin muotoon "Kulturhistorisk museum".
Museon kokoelmat ja esittelytilat sijaitsevat neljässä rakennuksessa, jotka ovat Oslon keskustassa. Niiden katuosoitteet ovat: Historical Museum "Frederiks gate 2" ja "Frederiks gate 3", museon hallinto "St. Olavs gate 29" ja Vikingskipshuset sijaitsee Bygdøyn niemellä.
Kulttuurihistorian museo on eräs Norjan suurimmista kulttuurin museoista. Se säilyttää maan suurinta esihistoriallista ja keskiaikaista esinekokoelmaa, joka sisältää esimerkiksi viikinkilaivoja, keskiaikaisia kirkkoesineitä, kattavan riimuarkiston sekä etnografisen kokoelman kaikilta mantereilta. Lisäksi rahahuoneessa on suurin norjalainen rahakokoelma.
Salon uimahalli

Salon uimahalli on Salon urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Se rakennettiin alun perin 1970-luvulla, ja vuonna 2007 se uudistettiin ja laajennettiin perusteellisesti 8,4 miljoonan euron budjetilla Varsinais-Suomen toiseksi suurimmaksi uimahalliksi Turun Impivaaran jälkeen. Uudistuksen suunnitteli turkulainen arkkitehti Jarmo Saarinen, jonka toimisto on suunnitellut myös Raision ja Loimaan uimahallit.
Uimahallissa on kaksi 25 metrin allasta (vedenlämpö +27 °C) ja hyppytasot 1, 3 ja 5 m, lastenallas (+30 °C), lämpimät terapia- ja viihdealtaat (+30 °C) ja 31 metrin pituinen vesiliukumäki sekä kylmäallas (+7…8 °C). Rakennuksessa on myös kuntosali ja pieni liikuntasali.
Ennen vuoden 2007 remonttia Salon uimahallissa oli noin 100 000 kävijää vuodessa. Vuonna 2008 kävijöitä oli 214 000 ja vuonna 2015 runsaat 211 000. Kävijöistä on senioriliikuntakortin ansiosta yhä suurempi osa eläkeläisiä.
Uimahallin edustalla on Pekka Jylhän maalattu teräsveistos "Ilo", halkaisijaltaan viisimetrinen värikäs rantapallo.
Operaatio Sandstone

Operaatio Sandstone (suom. "Hiekkakivi") oli 3 ydinkokeen mittainen sotilasoperaatio. Ydinkokeissa tämä oli sekä Yhdysvaltain, että koko maailman kolmas. Se toteutettiin Enewetak-atollilla 14. huhtikuuta - 14. toukokuuta vuonna 1948. Tämä ydinkoesarja oli ensimmäinen kolmi-faasinen eli 3 koetta sisältävä. Myös ensi kertaa käytettiin radio-ohjattavaa droonia säteilyarvojen mittaukseen ydinlaskeuman osalta. Tuo lentokone oli tyypiltään B-17 "Lentävä Linnoitus".
Ydinkoetta edelsi Operaatio Crossroads, ja lineaarisella aikajanalla sitä seurasi Neuvostoliiton tekemä Joe-1 vuonna 1949. Kokeiden nimet olivat: "X-ray", "Yoke" sekä "Zebra". Niiden tehot olivat 37, 49 ja 18 kilotonnia. Ydinkokeiden laukaisusarja liittyi läheisesti Mark 4 -ydinpommin kehittelyyn. "Yoke-ydinkoe" oli maailman voimakkain vuoteen 1951 saakka.
Kaikki räjäytykset toteutettiin kokeisiin valmistelluista laukaisutorneista. Operaation komentoalus eli lippulaiva oli "USS Mount McKinley". Operaatioon osallistui 10 200 henkilöä, suurin osa heistä sotilaita. Vuodesta 1948 vuoteen 1949, kasvoi USA:n ydinasearsenaali 56 ydinräjähteeseen.
Robert Detweiler

Robert Milan ”Bob” Detweiler (20. heinäkuuta 1930 Centralia, Illinois – 8. joulukuuta 2003 Orem, Utah) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Detweiler voitti kahdeksikossa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Henry Proctor

Henry Arthur Proctor (19. lokakuuta 1929 Baxter Springs, Kansas – 13. huhtikuuta 2005 Camas, Washington) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Proctor voitti kahdeksikossa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Viljo Korpela (akrobaatti)

Viljo Korpela (8. tammikuuta 1925 Lappeenranta – 20. heinäkuuta 2005 Nummela) oli suomalainen akrobaatti ja keksijä. Hänen esiintyjänuransa alkoi 1930-luvun lopulla ja jatkui vuoden 1988 lopulle asti, yhteensä noin 50 vuotta.
Lappeenrannassa syntynyt ja varttunut Korpela kiinnostui akrobatiasta jo 1930-luvulla ja toimi läpi sotavuosien 1939–1945 huvitilaisuuksien ja sotarintaman viihdytysjoukkojen esiintyjänä. Vuonna 1949 hänet kiinnitettiin kiertävässä Punainen Mylly -revyyteatterissa esiintyneeseen 3 Amigos -akrobaattiryhmään. Sen jälkeen Korpela alkoi esiintyä Iloiset Nokipojat- ja Nokipojat-akrobaattiryhmien jäsenenä, ensin mainitussa yhdessä Matti Kaksosen ja Allan Raskin kanssa, jälkimmäisessä Matti Kaksosen kanssa. Vuonna 1955 Korpela ja Kaksonen esiintyivät Pariisin Moulin Rouge -varieteessa. Vuonna 1957 Korpela perusti poikansa Timon kanssa akrobatiaryhmän nimeltä Nokipoika &amp; Poika. 
Viljo Korpela toimi vuosina 1966–1983 Esiintyvät taiteilijat ry:n puheenjohtajana. än oli mukana perustamassa Sirkus- ja varieteetaiteen ystävät CiVa ry:tä ja toimi 1984–1996 sen sirkusneuvostossa.
Vuonna 1991 WSOY julkaisi Korpelan laatiman historiateoksen "Niin se on poijaat : viihdetaiteilijat sodissamme 1939–1945".
Keksijänä Viljo Korpela sai nimiinsä useita patentteja. Vuonna 1986 hänen kehittämänsä liikuntavammaisten nosto- ja siirtotuoli palkittiin Brysselin Eureka 86 -keksijämessuilla kultamitalilla.
Korpelalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hän oli kuollessaan 80-vuotias.
Ghil’ad Zuckermann

Ghil'ad Zuckermann (; s. 1. kesäkuuta 1971 Tel Aviv) on israelilainen kielitieteilijä ja Adelaiden yliopiston lingvistiikan professori. Zuckermannilla on tohtorintutkinnot Oxfordin ja Cambridgen yliopistoista.
Ali Oraee

 
Ali Oraee (, s. 1991 Mašhad) on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton maailmanmestaruuden 2016. Oraee työskentelee palomiehenä.
Kilpaura.
Oraee voitti Maebashissa järjestetyn kolmipäiväisen maailmanmestaruuskilpailut voitettuaan loppuottelussa Sajjad Mohajerin. Hän voitti myös raskaansarjan Euroopan-mestaruuden 2017 lokakuussa Espanjassa.
Hän voitti elokuussa 2011 Tehranissa järjestetyn vapaatyylisen karate turnauksen yli 90-kiloisten sarjan. Oraee voitti loppuottelussa Seyyed Mojtaban.
Saboula

Saboula on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Balandougou sijaitsee 40 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 6 200 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Saboulan kunnan pinta-ala on 439,67 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kourouninkoton ja Didenkon, idässä Namala Guimban, Souransan Tomoton ja Djidianin, etelässä Boudofon ja lännessä Toukoton kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulajonot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, mandinkoja, soninkeja ja kakoloja.
Balandougousta on ympärivuotinen tieyhteys Kitaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Matti Kaksonen

Matti Kaksonen (8. helmikuuta 1914 Sortavalan maalaiskunta – 6. joulukuuta 1993 Vantaa) oli suomalainen voimistelija, akrobaatti ja varieteetaiteilija. Hän ylsi mitalisijoille Antwerpenin vuoden 1937 työläisolympialaisissa ja esiintyi akrobaattina muun muassa Viljo Korpelan kanssa Pariisin Moulin Rougessa 1955.
Sortavalan maalaiskunnassa syntynyt Kaksonen muutti jo lapsena perheensä kanssa Helsinkiin, opiskeli peltisepäksi ja työskenteli hissiyhtiö Koneen verstaalla. Voimisteluharrastuksesta kehittyi ensin permantovoimistelijan kilpailu-ura Helsingin Työväen Voimistelijoissa ja sitten pitkä ura sirkus- ja varieteeakrobaattina, joka alkoi seuratovereiden Eino Pajun ja Allan Raskin kanssa perustetusta akrobatiaryhmästä. Jatkosodassa Kaksonen palveli aluksi konekiväärikomppaniassa, mutta esiintyi sitten viihdytysjoukoissa Unto Sariolan perustamassa Karhumäen tivolissa. Sotien jälkeen Kaksonen kiersi Suomea Pajun ja Raskin sekä Viljo Korpelan kanssa eri kokoonpanoissa, joiden nimiä olivat Ramos, 3 Amigos, Nokipojat ja Iloiset Nokipojat. Muita vantterampi Matti Kaksonen oli monissa akrobaattitempuissa ryhmän alimmaisena ”kivijalkana”. Vakituisia esiintymispaikkoja olivat ravintola Fennia Rautatientorilla ja Linnanmäen Peacock-teatteri. 1950-luvun keskivaiheilla Kaksosen ja Korpelan muodostama Nokipojat-ryhmä esiintyi myös Tukholmassa, Oslossa, Moskovassa, Englannin Blackpoolissa ja Pariisin Moulin Rouge -varieteessa.
Matti Kaksonen lopetti akrobatiaesityksensä 1960-luvun keskivaiheilla ja toimi sitten ravintola Kaivohuoneen huoltomiehenä. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen muutamaa vuotta ennen kuolemaansa 79 vuoden iässä joulukuussa 1993.
Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto

Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto on vuosittain jaettava kulttuuripalkinto, jonka ruotsalainen päivälehti Dagens Nyheter perusti vuonna 2007. Lehden kriitikot asettavat elokuvan, kuvataiteen, kirjallisuuden, musiikin ja näyttämötaiteen aloilta yhden ehdokkaan kultakin. Palkitun valitsivat vuoteen 2011 lukijat ja kuusijäseninen tuomaristo, jota johti Dagens Nyheters kulttuuriosaston päällikkö. Vuodesta 2012 valinnan on tehnyt tuomaristo.
Palkintona on 50 000 kruunua ja Eva Langen veistos "Lilla regnet" pienoismuodossa.
Tambaga

Tambaga on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Bagnakadougoun alueella 45 kilometriä Kitasta länteen. Kunnassa on 10 500 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009).
Tambagan kunnan pinta-ala on 502 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Toukoton, idässä Boudofon ja Kita Ouestin, etelässä Bougaribayan ja Kokofatan ja lännessä Kobrin kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt ja tasangot. Itärajalla virtaa Bakoyejoki. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran diawandoja, bambaroita ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös protestantteja.
Tambagan kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi ja riisi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.