tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valmistevero

Valmistevero on määriteltyjen tuotteiden valmistajilta, tuottajilta tai maahantuojilta kannettava vero. Euroopan unionissa jotkin valmisteverot on yhdenmukaistettu direktiivien avulla. Valmisteveroja saatetaan kantaa muun muassa alkoholista, polttoaineista, sähköstä, tupakkatuotteista ja juomapakkauksista, sekä virvoitusjuomista. Valmisteveron luonteisia ovat kaatopaikoille toimitetusta jätteestä kannettava jätevero ja voiteluöljyistä kannettava öljyjätemaksu. Suomessa valmisteverojen määräämisestä, maksuunpanosta ja kannosta huolehtii Verohallinto. Valmisteverojen edeltäjiä olivat aksiisit.
Suomen ensimmäinen valmistevero-niminen vero oli vuonna 1919 säädetty tupakkavalmistevero, jota maksettiin savukkeista, sikareista, polttotupakasta, nuuskasta ja savukepaperista. Verollisia olivat tehdasmaisesti valmistetut tai muutoin ansiotarkoituksessa tehdyt tupakkavalmisteet. Vero kannettiin vähittäismyyntipakkaukseen kiinnitettävän leimamerkin myynnillä.
Valvonta Suomessa.
Valmisteveroja on Suomessa valvonut tullilaitos. Vuosina 1937–1949 valvonnasta huolehti leima- ja valmisteverokonttori, joka muodostettiin yhdistämällä Suomen leimakonttori ja tullilaitoksen yhteydessä toiminut aksiisikonttori. Leima- ja valmisteverokonttorin antamaan päätökseen voitiin hakea muutosta korkeimmasta hallinto-oikeudesta 60 päivän kuluessa päätöksen tiedoksi saannista.
Vuonna 1949 leima- ja valmisteverokonttorin leimatoimiston tehtävät siirrettiin Suomen Pankille ja muu osa konttorista muutettiin valtiovarainministeriön alaiseksi valmisteverokonttoriksi. Päätöksistä valittaminen tapahtui samoin kuin ennenkin. Valmisteverokonttori lakkautettiin vuoden 1970 alussa ja sen tehtävät siirrettiin tullihallitukselle.
Suomen valmisteverot.
Kustakin valmisteverosta on säädetty oma lakinsa, jossa määritellään verovelvollisuus ja veron määräytymisen perusteet.
Howard Stern

Howard Allan Stern (s. 12. tammikuuta 1954 New York, New York) on yhdysvaltalainen radio- ja televisiopersoona sekä kirjailija.
Sternin tunnetuin radio-ohjelma on neljästi viikossa Howard 100 -kanavalla esitettävä "The Howard Stern Show". Stern on julkaissut kaksi kirjaa, "Private Parts" ja "Miss America". "Private Parts" -kirjasta tehtiin myös "Howard Sternin intiimit osat" -niminen elokuva vuonna 1997, jossa Stern näytteli itse pääosaa.
Stern tunnetaan persoonallisesta ja kiistanalaisesta esiintymistavastaan. Hänen shokeeravaksi ja räävittömäksi kuvattu juontamisensa on järkyttänyt useita konservatiivisempia kuulijoita. Sternin ohjelmassa on luvattu muun muassa myydä erään neidon neitsyys. Hänen show’nsa sai vuosina 1990–2004 2,5 miljoonan dollarin sakot kielenkäytön takia.
Elämä.
Stern syntyi vuonna 1954 juutalaiseen perheeseen Queensissa, ja myöhemmin perhe muutti Long Islandille. Sternin isä omisti levytysstudion.
Stern opiskeli yhtenä harvoista valkoisista afroamerikkalaisessa Roosevelt Junior High Schoolissa ennen kuin siirtyi opiskelemaan South Side High Schooliin muuttaessaan toiseen kaupunginosaan. Valmistuttuaan vuonna 1972 lukiosta Stern haki Bostonin yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1976 pääaineenaan viestintä. Opiskellessaan yliopistossa Stern työskenteli kampuksen radioasemalla.
Vuonna 1994 Stern oli ehdolla New Yorkin osavaltion kuvernöörin vaaleissa.
Sternillä on ollut vuodesta 2006 alkaen oma show tilauspohjaisessa SiriusXM-satelliitti-radiossa (satelliitin kautta ohjelmaa lähettävä radio-kanava).
Stern on tuottanut "Rantojen kunkku" -televisiosarjan, jota esitettiin FX-kanavalla 2000-luvun alussa.
Stern avioitui vuonna 1978 college-aikaisen tyttöystävänsä Alison Bernsin kanssa, ja perheeseen syntyi kolme tytärtä. Lokakuussa 1999 Stern ilmoitti eroavansa vaimostaan, ja virallinen ero astui voimaan vuonna 2001. Myöhemmin Stern alkoi seurustella mallina toimivan Beth Ostroskyn kanssa, ja he menivät kihloihin.
Koivuvahakas

Koivuvahakas ("Hygrophorus hedrychii") on kupera limainen kermanvalkoinen ja keskeltä kellanpunainen vahakaslaji. Sen heltat ovat aluksi kellanpunaiset ja vanhemmiten vaalenevat. Jalka on valkoinen. Malto on kellanvalkoista ja maku on epämiellyttävä. Sieni kasvaa koivun seuralaisena lehti- ja sekametsissä melko yleisenä.
Limavahakas

Limavahakas ("Gliophorus irrigatus", syn. "Hygrocybe irrigata" tai "Hygrocybe unguinosa") on kupera hyvin limainen harmaa tai harmaanmusta vahakaslaji. Lakki voi olla joskus miltei ruskea. Heltat ovat harmaanvalkoiset tai harmaat. Jalka on ontto, limainen ja harmaa mutta lakkia vaaleampi. Malto on vaaleanharmaata. Sieni kasvaa yksittäin tai ryhminä metsänreunoilla ja lehdoissa. Se on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa.
Rusotäplävahakas

Rusotäplävahakas ("Hygrophorus erubescens", aikaisemmin "punertuva vahakas") on kupera tahmealakkinen metsävahakkaiden sukuun kuuluva sienilaji. Lakin vaaleankeltaisen pohjavärin päällä on punertavia täpliä. Vanhemmiten lakki haalistuu ja siihen tulee keltaisia laikkuja. Lakki on leveydeltään 4–12 senttimetriä. Sienen heltat ovat valkoiset tai kellertävät ja punapilkkuiset. Malto on valkoista. Sienen jalka on valkoinen tai kellertävä. Pituudeltaan se on 5–12 senttimetriä. Sieni maistuu karvaalta, eikä se ole ruokasieni. Rusotäplävahakas kasvaa kuusikoiden ja lehtojen sammalmättäillä kehinä. Se on kalkinsuosija ja yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa. Pohjois-Suomessa se on harvinaisempi. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Punikkivahakas

Punikkivahakas ("Hygrocybe punicea") on helovahakkaiden sukuun kuuluva sienilaji.
Sen lakki on kellomainen tai laakea ja väriltään verenpunainen tai tummanpunainen. Lakki on leveydeltään 3–15 senttimetriä ja se on kostealla säällä tahmainen. Heltat ovat harvat, paksut ja nuorina vaaleankeltaiset ja vanhemmiten oranssinpunaiset. Jalka on kellanpunainen ja punaviiruinen. Pituudeltaan jalka on 3–15 senttimetriä. Malto on kellertävää tai valkoista. Maku on mieto ja se on hyvä ruokasieni. Punikkivahakkaan kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Sitä muistuttavia lajeja ovat punavahakas, mönjävahakas ja kartiovahakas.
Punikkivahakas kasvaa lehdoissa, tuoreissa kangasmetsissä ja niityillä. Sitä tavataan laajoilla alueilla eri puolilla Eurooppaa. Suomessa sitä tavataan yleisenä lähinnä Etelä-Suomessa. Kansainvälisesti punikkivahakas on luokiteltu vaarantuneeksi, mutta Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Euterpe-ryhmä

Euterpe-ryhmä oli samannimisen vuosina 1900–1905 ilmestyneen kirjallisen lehden ympärille kerääntynyt suomenruotsalaisten kirjailijoiden ja taiteilijoiden ryhmä.
Euterpelaisia kiehtoivat ranskalainen kulttuuri, symbolismi ja Friedrich Nietzschen filosofia sekä kirjailija Oscar Wilden edustama dekadenssi. Vastustajat kuvasivat ryhmän jäseniä ”Esplanadia pitkin ikävystyneinä vaeltaviksi nuoriksi, joiden suupielestä roikkuu suuri sikaari ja jotka savuisissa kahviloissa tuijottavat absinttilasiin”. Omasta mielestään he halusivat avata ikkunoita Eurooppaan ja tuulettaa ummehtunutta suomalaista kulttuurielämää. Valtaosa Euterpe-lehden tilaajakunnasta asuikin Helsingissä.
Euterpe-ryhmä sai alkunsa eräänä vuoden 1901 myöhäissyksyn iltana, kun joukko tulevia ryhmän jäseniä poistettiin helsinkiläisen Grand Hotelin ravintolasta heidän osoitettuaan mieltä naapuripöytään saapunelle venäläisseurueelle. Ryhmän jäsenet päättivät, että heidän olisi saatava mielipiteilleen julkaisukanava. Koska sensuuriviranomaiset eivät olisi sallineet oman lehden perustamista, he päättivät käyttää tähän tarkoitukseen Karl Flodinin vuonna 1900 perustamaa Euterpe-nimistä musiikkilehteä. Lehti oli saanut nimensä antiikin mytologian huilunsoiton muusan mukaan.
Ryhmään kuuluneen Rolf Lagerborgin vapaata sukupuolimoraalia kannattanut, lokakuussa 1902 julkaistu näytelmä "Öfver bräddarna" ja hänen kuukautta myöhemmin Euterpe-lehdessä ilmestynyt naiskysymystä käsitellyt artikkelinsa "I kvinnofrågan" saivat aikaan huhumyllyn Euterpe-lehden toimituksessa Aleksanterinkadulla muka pidetyistä yöllisistä orgioista. Lehden saamaa mainetta lisäsivät Lagerborgin artikkeleiden lisäksi vielä erityisesti pahennusta herättäneet Bertel Gripenbergin runot.
Euterpe-ryhmän illanistujaisissa vierailivat myös Jean Sibelius, Albert Edelfelt ja Eino Leino. Ryhmän jäsenet edustivat sortovuosina perustuslaillisuutta, he hyväksyivät Bobrikovin murhan ja heillä oli suhteita aktivistipiireihin. 
Vuonna 1905 rahavaikeuksiin kaatuneen Euterpe-lehden seuraajaksi perustettiin vuonna 1908 Argus-lehti (myöhemmin Nya Argus).
Dagdrivare-ryhmä

Dagdrivare-ryhmä oli 1910-luvulla vaikuttanut suomenruotsalaisten pääasiassa yläluokkaan kuuluneiden nuorten kirjailijoiden joukko. Ryhmä oli korostetun urbaani ja sen kirjailijoille oli ominaista yhtäältä dekadenssin ja pinnallisten elämännautintojen korostaminen ja toisaalta tunne ulkopuolisuudesta ja elämän tarkoituksettomuudesta. Heillä oli paljon yhteisiä piirteitä hiukan vanhemman Euterpe-ryhmän kanssa. Ryhmä sai nimensä Torsten Helsingiuksen vuonna 1914 ilmestyneen romaanin mukaan ja heitä kutsuttiin myös "flanööreiksi" (kuljeksija, maleksija).
Dagdrivare-ryhmän piirissä toimineita kirjailijoita olivat muun muassa:
Kaislakorennot

Kaislakorennot (Megaloptera) on pieni, vain noin 190 lajia käsittävä hyönteislahko. Suomessa kaislakorentoja tavataan viisi lajia.
Kaislakorentojen sedimentteihin tallentuneita fossiileja tunnetaan permi-, trias-, jura- liitu- ja paleogeenikausilta. Näihin sisältyy myös toukkien fossiileja. Meripihkaan säilyneet yksilöt ovat harvinaisia ja rajoittuvat muutamiin paleogeenikaudella syntyneisiin meripihkaesiintymiin. Fossiiliaineistosta on tunnistettu vajaa 30 eri kaislakorentolajia.
Piirteitä.
Kaislakorennot ovat muutaman senttimetrin pituisia tummia hyönteisiä, joilla on leveä pää ja voimakkaasti suonittuneet siivet. Siivet ovat kookkaat, mihin lahkon tieteellinen nimikin viittaa. Aikuiset korennot ovat lyhytikäisiä, eivätkä ruokaile lainkaan, huolimatta niiden hyvin kehittyneistä suuosista. Erityisesti amerikkalaisilla "Corydalus"-suvun lajien koirailla on näyttävät leuat, joita ne esittelevät kosiorituaaleissa. Kaislakorennot ovat kehnoja lentäjiä, eivätkä liiku juuri rantakaislikon ulkopuolelle. Lentoaika Suomessa rajoittuu touko-kesäkuun vaihteeseen.
Naaras munii kaisloihin lähelle veden pintaa, mistä toukat pudottautuvat veteen. Toukat elävät vedessä ja pohjalietteessä ja pyydystävät voimakkailla leuoillaan ravinnokseen muita vesieläimiä. Toukka elää jopa useita vuosia ennen kuin nousee maalle ja koteloituu kiven tai puunrungon alle. Muodonvaihdos on täydellinen.
Lajit Suomessa.
Lajien luotettava erottaminen toisistaan vaatii genitaalien tutkimista
Torsten Helsingius

Torsten Gustaf Jakob Lorenz Helsingius (17. toukokuuta 1888 Lohja – 3. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja ja kirjailija. 1910-luvulla hän kuului Dagdrivare-ryhmään, joka sai nimensä Helsingiuksen 1914 ilmestyneen esikoisromaanin mukaan.
Elämä.
Torsten Helsingiuksen vanhemmat olivat köyhäinhoidontarkastaja ja kanslianeuvos Gustaf Adolf Helsingius ja Anna Elisabeth Roos. Hänen puolisonsa vuodesta 1918 oli Margherita Helena Malmberg. Helsingius pääsi ylioppilaaksi 1906 Svenska normallyceumista, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914.
Helsingius toimi Porvoon ruotsalaisen lyseon latinan ja ruotsin kielen vt. lehtorina 1914–1918 ja Björneborgs svenska samskolan ruotsin kielen opettajana ja rehtorina vuosina 1920–1957.
Kauko-Karjala

Kauko-Karjala on maantieteellis-historiallinen nimi, jota on käytetty vaihtelevasti koko Venäjän Karjalan tai pelkästään Vienan Karjalan rinnakkaisnimenä.
Historiantutkimuksessa nimellä on viitattu myös tai yksinomaan Äänisjärven ja Uikujärven itäpuoliseen alueeseen, joka ulottuu suurin piirtein Vienanjoelle saakka. Tämän viimeksi mainitun alueen varhaisin historiallinen asutus oli suurelta osin karjalaista tai muuten itämerensuomalaista, mutta Suomessa sitä ei yleensä pidetä varsinaisen Karjalan osana. Alueesta käytettiin keskiajalla venäjänkielistä nimeä "Zavolotše", "taipaleen takainen", ja sen asukkaita kutsuttiin "taipaleen takaisiksi tšuudeiksi".
Kirkkotalli

Kirkkotalli on etäältä kirkkoon tulevien seurakuntalaisten hevosille tarkoitettu hirsirakennus kirkon läheisyydessä. Kirkkotalleja oli aiemmin käytössä eri puolilla Ruotsia sekä Länsi-Suomessa ja Pohjanmaalla. Nämä useimmiten ikkunattomat rakennukset oli joillakin paikkakunnilla jaettu kahteen eri osastoon, toinen hevosille, toinen ihmisiä varten. Paikoin kirkkotalli oli kaksikerroksinen rakennus, jonka alakerrassa oli talli ja yläkerrassa liedellinen kirkkotupa. Tällaisessa rakennuksessa oli yleensä ikkunoita.
Kirkossa kävijät oleskelivat kirkkotallin tuvassa ennen ja jälkeen jumalanpalvelusta. Entisaikaan tuvassa saattoi myös asua kirkonkylän itsellisiä eli ihmisiä, joilla ei ollut omaa maatilaa eivätkä he olleet vakinaisesti kenenkään palveluksessa. Usealla paikkakunnalla kirkkotallit olivat riveissä molemminpuolin maantietä. Joillain paikoin Ruotsissa tällaiseen rakennusryhmään saattoi kuulua pari sataakin rakennusta, jolloin sitä nimitettiin kirkkokyläksi. Suomessa tällainen kaupunkimainen taloryhmä on ollut muun muassa Kruunupyyn kirkon luona.
Suomesta ei ole tietoja asuttavista kirkkotalleista, mutta kirkkotalleja on aikoinaan ollut monessa pitäjässä. Vähänkyrön kirkon luona pitäjän kullakin talolla oli oma pieni kirkkotallinsa, johon mahtui kaksi tai kolme hevosta. Toisinaan muutamalla kylän talolla oli yhteinen talli, johon oli vain yksi avain. Sen sai haltuunsa se talo, jonka vuoro oli mennä kirkkoon. Kirkossa käynti oli merkityksellistä paitsi sananjulistuksen takia, myös siksi että kirkossa luettiin julkiset kuulutukset, joiden kuuleminen ennen sanomalehtien aikakautta oli tärkeää. Valtiovaltakin on kiinnittänyt kirkkomatkoihin huomiota. Esimerkiksi 1728 velvoitettiin Länsi-Pohjan maaherra huolehtimaan siitä, että Tornion pitäjäläiset hankkisivat itselleen kirkkotupia, joissa he voisivat yöpyä etäällä Tornion kaupungin kapakoiden houkutuksista.
Zarni an

Zarni an (, ) eli ”Kultainen akka” on komien legendaarinen jumala. Kultaisen naisjumalan patsaan palvonnasta muinaisten komien keskuudessa mainitaan venäläisissä kronikoissa Stefan Permiläisen kuoleman yhteydessä vuonna 1396. Tarkempia tietoja esiintyy 1500-luvun länsieurooppalaisissa Venäjä-kuvauksissa. Mehovski sijoittaa patsaan Vjatkajoen taakse skyyttien maan rajalle. Muiden kirjoittajien mukaan se sijaitsi lähellä Objoen suuta. Kuvauksissa kerrotaan lasta kantavasta vanhan naisen patsaasta tai naista muistuttavasta kalliosta.
1700-luvun venäläisten tiedemiesten Gerard Millerin ja Ivan Lepjohinin teoksissa Kultaisen akan kerrotaan olevan muinaisten komien jumala, jonka patsaan kristinuskoa pakenevat pakanat veivät Obin varrelle. Komien kansanperinteessä ei esiinny termiä Zarni an, vaikka se useissa tieteellisissä tutkimuksissa mainitaan ylimpänä naisjumalana, hedelmällisyyden ja hyvinvoinnin symbolina. Suullisessa perinteessä tällaisen jumalan olemassaolosta on vain epäsuoria merkkejä. 
Hantit ja mansit käyttävät Kultaisesta akasta nimitystä Sorni Nai. Myös nimitys Kaltaš-Ekva on käytössä ja merkitsee maan äitiä eli Kultaista akkaa.
Ture Janson

Ture (Thure) Johan Ludvig Janson (alk. Jansson; 5. helmikuuta 1886 Turku – 24. joulukuuta 1954 Mariefred, Ruotsi) oli suomenruotsalainen toimittaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä H.X.
Jansonin vanhemmat olivat litografi Frans Janson ja Bertha Schylander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja työskenteli toimittajana Helsingissä aluksi "Arbetarbladet"-lehdessä ja sitten "Hufvudstadsbladetissa" sekä "Svenska Tidining"- ja "Dagens Tidning" -lehdessä vuoteen 1921 saakka. Janson oli vuodesta 1929 lähtien Tukholmassa "Stockholms Dagbladin", "Stockholms-Tidningenin" ja "Aftonbladetin" avustajana.
Gustav Alm

Richard Malmberg, kirjailijanimi Gustav Alm (5. syyskuuta 1877 Töysä – 1. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomenruotsalainen opettaja, kansakoulujen tarkastaja ja dagdrivare-ryhmään 1910-luvulla kuulunut kirjailija.
Malmbergin vanhemmat olivat varapastori Elias Malmberg ja Olga Mathilda Sandelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1914. Malmberg toimi kansakoulunopettajana Helsingissä 1900–1917, Vaasan kansakoulujen tarkastajana 1917–1921, kouluneuvoksena 1921–1927 ja viimeksi Helsingin ruotsinkielisten kansakoulujen tarkastajana 1927–1944.
Malmberg julkaisi runsaasti oppikirjoja ja niiden ohella kirjailijanimellä "Gustav Alm" kaksi romaania ja novelleja. Hän toimi Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtajana.
Teoksia.
Nimimerkillä "Gustav Alm":
Stefanie Böhler

Stefanie Böhler (s. 27. helmikuuta 1981 Bad Säckingen) on saksalainen uransa lopettanut hiihtäjä ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa 4 × 5 kilometrin viestissä sekä Torinon olympialaisissa 2006 että Sapporon MM-kilpailuissa 2007. Sotšin olympialaisissa 2014 Böhler hiihti toisen osuuden Saksan olympiapronssia saavuttaneessa joukkueessa. 
Böhler lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019.
Arvokilpailut.
Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 Böhler sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 hän hiihti viestissä Saksan joukkueessa neljänneksi ja oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 18:s. Torinon olympialaisissa 2006 Böhler saavutti viestissä hopeaa ja sijoittui 20:nneksi vapaalla tyylillä sekä 30 kilometrillä että sprintissä. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän sai viestissä hopeaa mutta ei menestynyt henkilökohtaisilla matkoilla, ja Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän ei päässyt viestijoukkueeseen. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 17:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Böhler sijoittui viestissä viidenneksi ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä seitsemänneksi.
Sotšin olympialaisissa 2014 Böhler saavutti viestissä pronssia sekä sijoittui perinteisellä hiihtotavalla parisprintissä neljänneksi ja 10 kilometrillä kuudenneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui viestissä ja perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa kuudenneksi sekä 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli kuudes viestissä ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä, kymmenes perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä sekä kahdestoista vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui viestissä kuudenneksi ja perinteisen hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 16:nneksi.
Maailmancup.
Maailmancupissa Böhler saavutti ensimmäisen palkintosijansa oltuaan kolmas 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Rybinskissä kaudella 2008–2009. Hän oli Rybinskissä kolmas myös 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kaudella 2014–2015. Lisäksi hän on kuulunut Saksan voittoisaan viestijoukkueeseen kaudella 2006–2007 La Clusaz'ssa ja Falunissa. Parisprinttiä hän on ollut voittamassa Rybinskissä kaudella 2009–2010.
Söderlund

Söderlund tai Søderlund on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Entisenä nimenä:
Elämys

Elämys on moniaistinen ja merkittävä kokemus, joka voi tuottaa kokijalleen henkilökohtaisen muutoskokemuksen. Elämyksen aikana koettu ja opittu voidaan omaksua osaksi omaa arkipersoonaa, tai elämyksen kokeminen voi johtaa oman maailmankuvan muuttumiseen.
Elämys on siis huomattavasti enemmän kuin mukava ja miellyttävä kokemus tai hyvä palvelu. 
Elämys on aina henkilökohtainen; ihminen määrittää itse oman elämyskokemuksensa. Elämyksiä ei siten voida takuuvarmasti tuottaa. On kuitenkin mahdollista luoda puitteet, joissa elämysten syntyminen on mahdollista ja jopa todennäköistä.
Clermontin piirikunta

Clermontin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka suurin kaupunki on Union Township.
Maantiede.
Clermontin naapuripiirikuntia ovat Hamilton lännessä, Warren pohjoisessa, Clinton luoteiskulmassa, Brown idässä ja Kentuckyn puolella Brackenin, Pendletonin ja Campbellin piirikunnat.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 197 363 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,1%, mustiin (1,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (1,0%).
Kotitalouden mediaanitulo on 60 219 ja köyhyysrajan alapuolella oli 9,6% väestöstä vuosina 2007–2011.
Tsinandali

Tsinandali () on kylä Kakhetin alueella Georgiassa. Se tunnetaan kartanostaan ja historiallisesta viinitilastaan, jotka kuuluivat 1800-luvun aatelisrunoilija Aleksandre Tšavtšavadzelle (1786–1846). Se sijaitsee Telavin piirikunnassa 179 kilometriä Tbilisistä itään. 
Aleksandre Tšavtšavadze peri Alazanin jokilaakson kylän isältään prinssi Garsevanilta. Hän kunnosti kartanoa, rakensi sinne uuden italialaistyylisen palatsin ja perusti koristepuutarhan vuonna 1835. Siitä tuli paikka, jossa Tšavtšavadze viihdytti ulkomaisia vieraitaan musiikilla, huumorilla ja erityisesti hienoilla vuosikertaviineillä, joita valmistettiin kartanon viinitilalla ("marani"). Eurooppalaiset tavat tuntenut Tšavtšavadze rakensi Georgian vanhimman ja suurimman viinitilan, jossa hän yhdisti eurooppalaisia ja vuosisatoja vanhoja georgialaisia viininvalmistusperinteitä toisiinsa. Korkeassa arvossa pidettyä kuivaa Tsinandali-valkoviiniä tuotetaan edelleen.
Kylä ja Tšavtšavadzen kartano saivat lisää kuuluisuutta imaami Šamilin joukkojen yllätyshyökkäyksestä 2. heinäkuuta 1854. Šamil oli karismaattinen muslimijohtaja, joka vastusti Venäjän laajentumista Pohjois-Kaukasuksen alueelle. Hyökkäystä komensi Šamilin poika Ghazi-Muhammad. Vuoristolaiset kostivat Tšavtšavadzen suvulle sen jäsenten osallistumisen Venäjän toimiin Kaukasian sodassa, ryöstivät kartanon ja sieppasivat Aleksandren pojan prinssi Davit Tšavtšavadzen vaimon, lapset ja sukulaiset. Tapahtuma järkytti paitsi Venäjää myös länsimaita. 22. maaliskuuta 1855, mutkikkaiden neuvottelujen jälkeen, panttivangit palautettiin vastineeksi Šamilin vangitusta pojasta Jamal al-Dinista ja 40 000 hopearuplasta osana laajempaa vanginvaihtosopimusta.
Davit Tšavtšavadzen kuoleman jälkeen tila siirtyi Venäjän hallitsijasuvun haltuun, koska suku ei kyennyt maksamaan velkaansa Venäjän kansallispankille. Tsinandalin puutarha kunnostettiin vuonna 1887 ja siirrettiin valtion omistukseen vuonna 1917. Vuonna 1947 siitä tehtiin museo.
Helsinki University Bulletin

Helsinki University Bulletin eli HUB on Helsingin yliopiston julkaisema, tiedemaailmaa esittelevä ja tiedettä popularisoiva aikakauslehti. Helsingin yliopisto on julkaissut kansainvälistä lehteä vuodesta 1982 (ennen vuotta 2008 nimillä "University", "University Circle" ja "Universitas Helsingiensis"). 
HUB kertoo yliopiston yhdentoista tiedekunnan tutkimuslöydöistä. Uutisten ja ajankohtaisia ilmiöitä taustoittavien artikkelien lisäksi lehdessä on yliopistolaisten henkilökuvia ja tietoa yliopiston palveluista. Vakiopalstoja ovat muun muassa tutkijoiden pakastimet avaava "From the freezer", tutkimusaiheet piirroksina esittelevä "Science illustrated" ja sarjakuvajänis Buffin the Bunnysta kertova the "Academy of Pseudology".
HUBista ilmestyy vuosittain kaksi englanninkielistä printtinumeroa sekä neljä sähköistä numeroa, jotka tuotetaan englanniksi ja ruotsiksi. Printtinumeroiden painos on 13 000 kappaletta. Lehden toimitus sijaitsee yliopiston viestintäosastolla, ja päätoimittaja vuonna 2008 oli Virve Pohjanpalo.
Lehden vanhat numerot löytyvät HUBin nettisivuilta sekä artikkeleittain arkistoituna että selailtavina näköislehtinä. Lehti on maksuton, ja sen voi tilata nettisivulta löytyvällä sähköisellä lomakkeella.
Haavankeltajäkälä

Haavankeltajäkälä ("Xanthoria parietina") on keltaoranssi jäkälä, jota kasvaa puiden rungoilla ja kivipinnoilla. Se muodostaa leveäliuskaisia, pyöreähköjä laikkuja, joiden pinnalle nousee kanelinruskeita kotelomaljoja. Laji on hyvin yleinen maapallolla tundraa lukuun ottamatta, ja esimerkiksi Uuteen-Seelantiin sen arvellaan levinneen ihmisen vaikutuksesta.
Haavankeltajäkälää on käytetty lankojen värjäykseen. Siitä saadaan vaaleanruskeaa väriä, mutta ammoniakkikäsittelyllä on päädytty myös violetin ja liilan tapaisiin väreihin. Väriaineena on lähes yksinomaisesti antrakinonipigmentti nimeltä fyskioni eli parietiini.
Cisse Abshir

Cisse Aadan Abshir (s. 1. kesäkuuta 1986) on somalialainen jalkapalloilija, joka pelaa Norjan pääsarjajoukkueessa Lillestrømissä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Ennen siirtymistään nykyiseen seuraansa tammikuussa 2008 Abshir pelasi kotimaassaan Somaliassa Elmanissa, Tansaniassa Simbassa sekä maltalaisessa Pietá Hotspursissa. 
Abshir on 183 senttimetriä pitkä.
Revolution 9

Revolution 9 on The Beatlesin kokeellinen kappale yhtyeen vuoden 1968 albumilta "The Beatles". Se on yhtyeen pisin virallisesti julkaistu kappale ja kestää yli 8 minuuttia. Kappale on äänikollaasi, joka koostuu lähinnä lyhyistä, muunnelluista musiikinpätkistä sekä äänitehosteista ja puheesta. Kappaleesta löytyy myös pätkä Sibeliuksen 7. sinfoniaa soitettuna väärin päin. ”Revolution 9:n” koostivat John Lennon, George Harrison, Ringo Starr ja Lennonin vaimo Yoko Ono EMI:n studiolla Lontoossa. Paul McCartney oli tuohon aikaan toisaalla.
Kappaleessa on myös kuuluisa Paul on kuollut -myyttiä koskeva nauhaefekti: toistettu puheääni ”Number 9”, jonka takaperin soitettuna on mahdollista tulkita kuulostavan samalta kuin ”Turn me on, dead man”.
Edward Neumeier

Edward ”Ed” Neumeier (s. 1957) on yhdysvaltalainen Saturn-palkittu elokuvakäsikirjoittaja, joka on käsikirjoittanut muun muassa elokuvia "RoboCop" ja "Starship Troopers – universumin sotilaat".
Elämäkerta.
Neumeier opiskeli journalismia Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa, minkä jälkeen hän siirtyi opiskelemaan elokuva- ja televisioalaa UCLAan. Valmistumisensa jälkeen Neumeier löysi varsin nopeasti töitä Hollywoodista, toimiessaan apulaistuottajana televisiosarjassa "Taxi" (1978). Sittemmin hän työskenteli Paramount Picturesilla, Columbia Picturesilla ja Universal Picturesilla. Tuona aikana hän kirjoitti ensimmäiset tarinansa RoboCopista. Neumeier jopa kieltäytyi tarjouksesta työskennellä varapääjohtajana Universal Picturesilla kehittääkseen RoboCop-tarinaansa Michael Minerin kanssa.
RoboCop.
RoboCopin käsikirjoituksesta tuli väkivaltainen yrityssatiiri, jossa oli mukana vaikutteita sarjakuvahahmoista Rautamies ja Judge Dredd. Pitkän odottelun ja kaupittelun jälkeen Orion Pictures osti elokuvankäsikirjoituksen. Se tarjosi 15 miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetin ja ohjaajaksi Paul Verhoevenin. Neumeier tuotti elokuvan muun muassa Jon Davisonin ja Arne Schmidtin kanssa. "RoboCop" sai ensi-iltansa vuonna 1987 ja siitä tuli suuri menestys, ja se tuotti yli 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Lisäksi Neumeier palkittiin yhdessä Michael Minerin kanssa Saturn-palkinnolla parhaasta käsikirjoituksesta. Elokuvan jälkeen siitä tuotettiin kaksi jatko-osaa sekä muutamia televisiosarjoja, joiden kanssa Neumeier itse ei ollut enää tekemisissä.
Ensimmäisen jatko-osan "RoboCop 2" oli tarkoitus olla Neumeierin käsikirjoittama. Hän ehti kirjoittaa tarinan alkupuoliskon, mutta käsikirjoittajien lakon vuoksi hän ei voinut kirjoittaa tarinaa loppuun. Sittemmin Orion Pictures palkkasi sarjakuvien parista tunnetun Frank Millerin kehittämään käsikirjoituksen elokuvalle.
Starship Troopers.
Vuonna 1997 Neumeier ja Verhoeven tekivät uudelleen yhteistyötä elokuvan "Starship Troopers – universumin sotilaat" parissa. Elokuva perustuu löyhästi Robert A. Heinleinin kirjoittamaan tieteisromaaniin "Starship Troopers". Elokuva sai 98,7 miljoonan Yhdysvaltain dollarin budjetin, mikä oli tuolloin suurin budjetoitu elokuva Hollywoodissa. Elokuva kuitenkin menestyi paremmin Euroopassa kuin Yhdysvalloissa huolimatta, että se äänestettiin Artforum-lehdessä vuoden 1997 kymmenen parhaan joukkoon kuuluvaksi taiteelliseksi saavutukseksi. Lisäksi Neumeier huomioitiin Saturn-ehdokkuudella käsikirjoituksestaan.
Vuosia myöhemmin Neumeier palasi takaisin "Starship Troopersin" pariin käsikirjoittaessaan ja ohjatessaan elokuvasarjan vuonna 2008 ilmestyneen kolmannen osan "".
Harmaahankakarve

Harmaahankakarve eli hankakarve ("Pseudevernia furfuracea") on harmahtava jäkälä, jota kasvaa havupuiden rungoilla ja oksissa. Se kasvaa röyhelöisinä tuppaina etenkin oksanhangoissa. Sen voi erottaa valkohankajäkälästä ("Evernia prunastri") siitä, että harmaahankakarve on harmaa myös alapinnaltaan. Harmaahankakarve kasvaa lähes koko Suomessa. Laji viihtyy erityisesti Etelä- ja Keski-Suomessa ja sitä esiintyy myös Euroopassa.
Harmaahankakarveella on kaksi kemotyyppiä. Harmaahankakarveen jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy toisessa kemotyypissä atranoriinia (C19H18O8) ja fysodihappoa (C26H30O8) sekä toisessa atranoriinia ja olivetorihappoa (C26H32O8).
Käyttö.
Harmaahankakarve on ilmanlaadun indikaattori, ja melko herkkä saasteille.
Harmaahankakarvetta on aiemmin käytetty hajuvesiteollisuudessa tuoksujen kiinnittymisen vaikuttavana aineosana, mutta sen käyttö on sittemmin kielletty EU:n toimesta, koska se saattaa aiheuttaa joillekin ihmisille allergisia oireita.
Harmaahankakarvetta on kerätty Kreikassa balsamointiaineiden ainesosaksi. Sillä on antibioottinen vaikutus.
Steven Bradbury

Steven John Bradbury (s. 14. lokakuuta 1973 Sydney) on australialainen kaukalopikaluistelija.
Bradbury muistetaan ehkäpä parhaiten olympiavoitostaan tuhannen metrin matkalla 2002 Salt Lake Cityn kisoissa. Hän selviytyi alkukarsinnasta jatkoon Marc Gagnonin hylkäyksen ansiosta. Välierässään Bradbury oli viimeisenä kunnes kolme edellä olevaa luistelijaa kolaroivat ja kaatuivat, jolloin Bradbury kakkossijallaan varmisti paikan loppukilpailussa. Itse finaalissa Bradbury oli vielä viimeisessä kaarteessa joukon viimeisenä, mutta kaikki hänen edellään olleet neljä muuta luistelijaa kaatuivat ja Bradbury voitti Australian talviolympiahistorian ensimmäisen kultamitalin. Aikaisemmin Bradburyllä oli olympialaisista viestipronssi 1994 Lillehammerista.
Ammunta kesäparalympialaisissa 2008

Pekingin kesäparalympialaisissa 2008 kilpailtiin 7.–12. syyskuuta 2008 yhteensä 12 eri lajissa, joista miehet kolmessa, naiset kolmessa ja kuudessa yhteisessä. Kilpailut järjestettiin Pekingin ampumaradalla.
Ennätykset.
Kisoissa syntyneet maailman- ja paralympiaennätykset.
Harmaaröyhelö

Harmaaröyhelö ("Platismatia glauca") on etenkin puiden oksilla leveäliuskaisina harmaina röyhelöinä kasvava jäkälälaji. Sen yläpinta on ruskeanharmaa, alapinta reunoilta vaaleanruskea, keskeltä lähes musta. Jäkälälaikut voivat olla halkaisijaltaan jopa 20-senttisiä. Lajia kasvaa kallioilla, korvissa ja kuivissa kangasmetsissä Kasvaa koko Suomessa.
Harmaaryöhelö on melko herkkä ilmansaasteille, joten sitä voidaan käyttää ilmanlaadun indikaattorina. 
Harmaaröyhelön jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy atranoriinia (C19H18O8) ja kaperaattihappoa (C21H38O7).
Creciendo en Gracia

El Ministerio Internacional Creciendo en Gracia () on puertoricolaisen José Luis de Jesús Mirandan (s. 1946/1947) perustama uskonnollinen ryhmä. Se ei virallisesti tunnusta helvettiä, Saatanaa eikä syntiä. Perustajan asema on keskeinen; Jesús Miranda on viitannut itseensä muun muassa Kristuksena. Muita uskontoja vastustetaan jyrkästi. Jopa perinteisiä kristittyjä arvostellaan kovin sanoin.
Jesús Mirandalla oli vaikea nuoruus, johon kuului muun muassa heroiiniongelma. Hänen perustamansa liikkeen historia alkaa ilmestyksestä, jonka hän ilmoittaa kokeneensa vuonna 1976. Ryhmä perustettiin virallisesti vuonna 1986 perustajan muutettua Miamiin. Toimintaa sillä on jo useissa maissa. Jesús Miranda on puhunut julkisesti omistaan ja kirkkonsa valtapyrkimyksistä.
Varoja Creciendo en Gracia saa jäsenten maksamista kymmenyksistä ja annetuista rahalahjoituksista. Jäsenet tunnetaan muun muassa kehoilleen tatuoiduista 666-luvuista. Joskus liike on viitannut perustajaan "Antikristuksena" korostaakseen sitä, että hänen katsotaan tulleen korvaamaan Jeesus. Creciendo en Gracia on järjestänyt erilaisia protesteja, ja Jesús Mirandan pääsy joihinkin Latinalaisen Amerikan maihin onkin estetty. Vaikka kritiikkiä ryhmää vastaan esiintyy, on liike jatkanut aktiivista toimintaansa ja saavuttanut laajan kannattajamäärän.
The Shock of the Lightning

The Shock of the Lightning on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 22. syyskuuta, 2008, ja nousi Britannian singlelistan sijalle 3. Singlen kansi on Julian Housen suunnittelema. Singlen B-puoli on Dig Out Your Soul albumilta löytyvä "Falling Down" mutta Chemical Brothersien uudelleen miksaamana.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Noel Gallagher.
David Vetter

David Phillip Vetter (21. syyskuuta 1971 – 22. helmikuuta 1984) oli texasilainen poika, joka sairasti harvinaista synnynnäistä immuunipuutosta eli SCID:tä. Hän eli suurimman osan elämästään texasilaisessa lastensairaalassa eristetyssä muovisessa kuplassa. Hänen sairautensa yritettiin parantaa siirtämällä hänelle sisarensa luuydin. Ensimmäisellä kerralla siskon solutyyppi ei osoittautunut sopivaksi. 
Vuonna 1983 kehitettiin Bostonissa keino siirtää epäsopivaa luuydintä ja lokakuussa luuydin siirrettiin. Oli toivoa, että Davidin immuunijärjestelmä käynnistyisi ja parantuminen tapahtuisi, mutta vuoden 1983 lopussa Vetterin tila oli huonontunut, jonka seurauksena hänellä nousi korkea kuume, joka ei laskenut yrityksistä huolimatta. Lääkärit päättivät, että Vetter saisi poistua kuplasta ja oleskella steriilissä huoneessa, jossa vanhemmat saivat kosketella poikaansa. Pian tämän jälkeen Vetter kuoli. Kuolinsyynä selvisi luuytimeen levinnyt virus, jonka David oli saanut eristyksen aikana. 
Hänet nimettiin ”Bubble Boyksi”, eli kuplapojaksi. Suomessa Yleisradio on esittänyt Vetteriin liittyvän dokumenttiohjelman ”Poika kuplassa” () "Prisma"-tiedesarjassa.
Tupsunaava

Tupsunaava ("Usnea hirta") on keskikokoinen pensasmainen jäkälä. Se roikkuu tai harittaa pensasmaisesti yhdestä kiinnittymiskohdasta alkaen 2-8 cm pitkänä pensaana. Sitä kasvaa havupuiden rungoilla, joskus myös lehtipuilla ja kivipinnoilla. Laji on Suomessa vakiintunut ja elinvoimainen esiintyen Rovaniemen korkeudelle saakka.
Kansan parissa 1

Kansan parissa 1 on suomalaisen Sielun Veljet -yhtyeen live-albumi ja ensimmäinen osa Provisualin tuottamasta livesarjasta. Se julkaistiin 15. lokakuuta 2008.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 31.
Kansan parissa 2

Kansan parissa 2 on suomalaisen Sielun Veljet -yhtyeen live-albumi ja toinen osa Provisualin tuottamasta livesarjasta. Se julkaistiin 19. marraskuuta 2008. Albumi sisältää pääosin versioita Tuomari Nurmion kappaleista. Kappaleet ”Just siks”, ”Kurjuuden kuningas” ja ”Lasten mehuhetki” ovat Sielun Veljien versioina ennenjulkaisemattomia.
Kansan parissa 3

Kansan parissa 3 on suomalaisen Sielun Veljet -yhtyeen live-albumi ja kolmas osa Provisualin tuottamasta livesarjasta. Se julkaistiin 21. tammikuuta 2009. Levy on äänitetty "Softwood Music Under Slow Pillars" -levyn kiertueella. Kappale ”Rundown But Romantic” on ennenjulkaisematon.
Judith Hoag

Judith Hoag (s. 29. kesäkuuta 1968 Newburyport, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten roolistaan April O’Neilina vuoden 1990 elokuvassa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat".
Elämäkerta.
Hoag syntyi Newburyportissa, Massachusettsissa, jossa hän aloitti näyttelemisen teatterissa 13-vuotiaana ja pääsi opiskelemaan näyttelemistä yksityiseen Walnut Hill School of Performing Artsiin Natickissa, Massachusettsissa.
Hän on naimisissa näyttelijä Vince Grantin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Ura.
Hoag muutti Cambridgeen, Massachusettsiin, jossa hän osallistui paikallisen teatterin toimintaan. Myöhemmin Hoag muutti New Yorkiin, jossa noin kuukausi myöhemmin eräs näytelmäkirjailija pyysi häntä näyttelemään uudessa näytelmässään "The Times &amp; Appetites of Toulouse Lautrec". Pian tämän jälkeen Hoag sai mahdollisuuden näytellä televisiossa saippuasarjassa "Loving" vuosien 1986–1987 aikana. Sarjan jälkeen hän kokeili esiintymistä mainoksissa, mikä osoittautui kannattavaksi uransa kannalta. Sittemmin Hoag pääsi esiintymään elokuviin, kuten "Cadillac Man", jossa hän näytteli muun muassa Robin Williams. Parhaiten Hoag kuitenkin muistetaan ensimmäisestä pääroolistaan elokuvassa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat".
Muutettuaan Los Angelesiin aviomiehensä Vince Grantin kanssa Hoag ryhtyi näyttelemään enimmäkseen televisiosarjoissa. Hänen listaansa mahtuu sarjoja, kuten "Carnivàle", "C.S.I.", "NYPD Blue", "Kunnian miehet", "Rouva presidentti", "Yhä vedossa", "Aavekuiskaaja" ja "Greyn anatomia".
Kansan parissa 4

Kansan parissa 4 on suomalaisen Sielun Veljet -yhtyeen live-albumi sekä neljäs ja viimeinen osa Provisualin tuottamasta livesarjasta. Se julkaistiin 18. helmikuuta 2009. Levy on koostettu kahdesta konserttinauhasta vuosilta 1990 ja 1991. Levy sisältää ennenjulkaisemattomat kappaleet ”Kovaa peliä rakkaudessa”, ”Ränsistynyttä rakkautta”, ”Outo tarina” ja ”Palavia perseitä”. Kappale ”Don Quijote” on julkaistu aiemmin Ismo Alangon soololevyllä "Taiteilijaelämää" vuonna 1995. Kappaleesta ”Kovaa peliä rakkaudessa” on julkaistu "Musta laatikko" -boksilla instrumentaaliversio ja kappaleesta ”Ränsistynyttä rakkautta” livelevyllä "Kansan parissa 3" englanninkielinen versio nimellä ”Rundown But Romantic”.
Böömi olympialaisissa

Böömin kuningaskunta oli autonominen osa Itävalta-Unkaria ennen vuotta 1918, ja maa osallistui olympialaisiin kolme kertaa: vuosina 1900, 1908 ja 1912. Maa voitti historiansa aikana yhteensä neljä mitalia, joista yksi oli hopea ja kolme pronssia. Böömi ei osallistunut yksiinkään talviolympialaisiin. Vuodesta 1918 lähtien tshekkiläiset, böömiläiset mukaan lukien, osallistuivat olympialaisiin osana Tšekkoslovakian olympiajoukkuetta.
Olympiamitalistit.
Hedwiga Rosenbaumová voitti myös pronssia vuoden 1900 olympialaisissa tenniksen sekanelinpelissä, yhdessä brittiläisen Archibald Wardenin kanssa, mutta mitali lasketaan kuuluvaksi sekajoukkueelle.
Chris Sharrock

Chris Sharrock (s. 30. toukokuuta 1964, Bebington, Wirral, Merseyside, Englanti) on brittiläisen rumpali. Hän on soittanut lukuisissa yhtyeissä kuten Oasis, World Party, The Lightning Seeds, The Icicle Works, The La's, Del Amitri, Lou Reed ja ennen kaikkea vuodesta 1997 alkaen Robbie Williamsin rumpalina. Sharrock teki ensiesiintymisensä Oasiksen kanssa 14. elokuuta 2008.
Zaječar

Zaječar () on kunta ja kaupunki Serbiassa. Se on samannimisen piirikunnan pääkaupunki. Zaječar on pinta-alaltaan 1 069 neliökilometriä ja siellä on asukkaita 75 969 (2002).
Zaječar sijaitsee Serbian Bulgarian vastaisella rajalla. Kunnan keskustaajama on Timok-joen kahden haaran risteymäkohdassa. Lisäksi kunnassa on 41 kylää.
Historia.
Nykyisen Zaječarin kunnan alueelle rakennettiin 200-luvun lopussa ja 300-luvun alussa keisarillinen linnoitus ja palatsi. Rooman keisariksikin 300-luvun alussa noussut Galerius rakennutti nykyisen Gamzigradin kylän läheisyyteen linnoituksen, jossa oli mm. hänen palatsinsa, ja läheiselle kukkulalla omansa ja äitinsä hautakammiot.
Zaječar mainittiin ensimmäisen kerran kirjoituksissa vuonna 1466 osmanien väestönlaskennan aikana. Kylässä oli tuolloin kahdeksan perhettä. Paikasta ei ole paljoakaan tietoja 1500–1700-luvuilta.
Osmanien valtakunnasta Serbia irtautui 1800-luvun alussa hetkeksi ensimmäisen kansannousun jälkeen. Zaječar ja muut alueet liitettiin kuitenkin takaisin Osmanien valtakuntaan pian tämän jälkeen. Lopullisesti Zaječar vapautettiin vuonna 1833.
Ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa vieraat vallat valtasivat Zaječarin kaupungin. Ensimmäisen maailmansodan aikana bulgarialaiset pitivät hallussaan Zaječaria kolmen vuoden ajan ja toisessa maailmansodassa sen valtasivat saksalaiset.
Keltakarttajäkälä

Keltakarttajäkälä ("Rhizocarpon geographicum") on keltamustakirjava, kiven pinnassa tiiviisti kasvava jäkälä. Sen keltainen sekovarsi ja mustat kotelomaljat muodostavat karttamaisen kuvion.
Keltakarttajäkälää on käytetty ilmanlaadun indikaattorina sekä määrittämään kivirakennelmien ikää. Iänmääritys perustuu siihen, että oletetaan jäkäläläikkien kasvunopeus vakioksi, ja näin saadaan tietää minimi-ikä, jonka tietty kivipinta on ollut esillä ulkoilmassa.
Takeichi Nishi

Takeichi Nishi (; 12. heinäkuuta 1902 – 22. maaliskuuta 1945) oli keisarillisen Japanin armeijan eversti ja olympiatason esteratsastaja. Hän kuoli Iwo Jiman taistelussa toisessa maailmansodassa.
Takeichi Nishi oli valtiomies Tokujirō Nishin poika. Hän peri isältään danshakun (paronin) arvon. Hän voitti esteratsastuksessa kultamitalin vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Kyseessä on Japanin ainoa ratsastuksen olympiamitali. Hän osallistui vielä vuoden 1936 kesäolympialaisiin Berliinissä. Hänen hevosensa nimi oli Uranus.
Clint Eastwoodin elokuvassa "Kirjeitä Iwo Jimalta" (2006) Takeichi Nishin roolin esittää Tsuyoshi Ihara.
Robert John Burke

Robert John Burke (12. syyskuuta 1960 Washington Heights, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan kenties parhaiten RoboCopin roolista, korvatessaan Peter Wellerin elokuvassa "RoboCop 3".
Ura.
Burke on tullut tutuksi RoboCop-roolin lisäksi myös televisiosarjasta "Kylmä rinki", jossa hän esitti agentti Pierce Tayloria. Burkella oli myös pieni rooli elokuvassa "München" vuodelta 2005, jossa hän esitti kadulla humalassa hoipertelevaa amerikkalaista turistia. Burke näytteli myös roolin sarjassa "Gossip Girl" päähenkilö Chuck Bassin isää Bart Bassia kaikkien kuuden kauden ajan. Burkella oli myös toistuva sivurooli tv-sarjassa , jossa hän esitti NYPD:n sisäisen tutkinnan osaston tutkija Ed Tuckeria kaikkiaan 29 jaksossa vuosina 2002–2017.
Hän opiskeli näyttelemistä New Yorkin konservatorisessa yliopistossa.
Pietarsaaren tykistökoulu

Pietarsaaren tykistökoulu oli Suomen Valkoisen armeijan sisällissodan tarpeisiin perustama tykistökoulutusta antava oppilaitos.
Tykistökoulun perustaminen.
Tykistökoulun perustamisajankohtana voitaneen pitää 5. helmikuuta 1918, jolloin everstiluutnantti Nenonen saapui Pietarsaareen Oulun valtauksesta, mukanaan Oulussa perustamansa tykkipatteri, mutta varsinainen koulutoiminta voidaan katsoa alkaneen vasta kun ruotsalainen kapteeni, kreivi Adolf Hamilton saapui Pietarsaareen ja aloitti järjestelmällisen toimintansa. Tykkikalusto saatiin pääosin venäläisten Pohjanlahden rannikolle sijoittamista niin sanotuista asemapattereista, joiden tarkoitus oli alun perin ollut estää vihollisen maihinnousu. 
Tykistökoulussa antoivat opetusta ruotsalaiset upseerit. Koululla oli sen Pietarsaaressa olon aikana olennainen merkitys valkoisten voitolle sisällissodassa. Tykistökoulu toimi kaupungissa helmikuun alusta huhtikuun puoliväliin keväällä 1918.
Taulukko.
Asevelvollisuuden jälkeen perustettiin uusia patteristoja.
Pilkkunahkajäkälä

Pilkkunahkajäkälä ("Peltigera aphthosa") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä, joka kasvaa vuotamaisina, pyöreäliuskaisina levyinä tuoreissa metsissä ja kosteilla kallioilla tyypillisesti kivien pinnalla tai maassa sammalten seassa. Sen reunat kähertyvät ylöspäin. Se on päältä vihreä, mustapilkkuinen, alapinta on reunoilta vaalean harmaa, keskeltä mustanruskea. Kastuneena se erottuu erikoisen eloisan vihreän yläpintansa ansiosta muusta pohjakerroksesta, kuivana väri himmenee. Pienet rupimaiset kyhmyt pisteyttävät yläpintaa. Liuskat ovat 1,5–3 senttimetriä leveitä ja ne ovat pyöristyneitä. Kasvustot ovat yleensä 10–20 senttimetriä leveitä.
Pilkkunahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy tenuioriinia (C26H24O10), metyyligyroforaattia (C25H22O10) ja triterpenoideja, kuten zeoriinia (C30H52O2) ja dolikorritsiinia.
Tommy Lee koulunpenkillä

Tommy Lee koulunpenkillä on yhdysvaltalainen tosi-TV-sarja, joka esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran 16. elokuuta 2005. Se seuraa Mötley Crüen rumpalia, Tommy Leetä, joka alkaa käydä Nebraskan yliopistoa yrittäen sopeutua yliopistoelämään. Sarjaan kuuluu kuusi jaksoa.
Sarjassa esiintyy lukionsa kesken jättänyt Lee, joka joutuu sarjan aikana kohtaamaan uusia haasteita, kuten etsimään huonekaveria, kokeilemaan urheilujoukkueissa olemista ja opiskelemaan kemiaa. Lee on myös yksi sarjan tuottajista.
Semipalatinskin ydinkoealue

Semipalatinskin ydinkoealue () oli ensimmäinen Neuvostoliiton ydinaseen testausalue, ja toinen valtion kahdesta tärkeimmästä koealueesta sen historian aikana. Semipalatinskin ydinkoealue sijaitsee itäisessä Kazakstanissa Irtyš-joen eteläpuolella, 130 km Semein kaupungista (ent. Semipalatinsk) länteen. 
Alue on 18 000 km²:n laajuinen, ja siihen sisältyy alueen koillisnurkassa oleva Kurtšatovin kaupunki.
Alueen sijainnista päätti atomiaseohjelmasta vastannut Lavrenti Berija vuonna 1947, ja sen rakentaminen aloitettiin Gulag-vankityövoimaa käyttäen 1948. Alueen keskukseksi rakennettiin Kurtšatovin suljettu kaupunki, joka tunnettiin neuvostoaikaan postilokero-osoitteella Semipalatinsk-21.
Neuvostoliiton ensimmäinen ydinkoe tehtiin Semipalatinskissa 29. elokuuta 1949, neljä vuotta Yhdysvaltain ensimmäisen ydinräjäytyksen jälkeen. RDS-1 -pommin teho oli 22 kilotonnia. Ensimmäinen vetypommi räjäytettiin 1953. Yhteensä vuosien 1949 ja 1989 välisenä aikana Semipalatinskissa tehtiin 456 ydinräjäytystä uraani- ja vetypommeilla. Alkuun räjäytykset tehtiin ilmakehässä tai maan pinnassa, etupäässä räjäytystorneissa mutta myös lentopommeina. Vuodesta 1961 alkaen 340 räjäytystä tehtiin maanalaisina. Degelen-vuoreen kaivettiin maailman laajin ydinkokeita varten rakennettu tunnelijärjestelmä. Räjäytyksiä tehtiin myös 600 metrin syvyisissä pystysuorissa kallioporausrei'issä.
Semipalatinskin koealue suljettiin 29. elokuuta 1991 Kazakstanin hallituksen päätöksellä. Kurtšatovin kaupungissa ja muualla alueella sijaitsee nykyään Kazakstanin tasavallan kansallisen ydinkeskuksen () ja muiden tutkimuslaitosten toimipisteitä, mm. tutkimusydinreaktoreita. Koeräjäytyksissä käytetyt tunnelistot on tuhottu tai suljettu.
Muuten entisellä koelueella kulkemista ei ole rajoitettu ja siellä harjoitetaan nykyään muun muassa karjataloutta ja kaivostoimintaa.
Etelä-Vantaan Shakki

Etelä-Vantaan Shakki (EtVaS) on 1974 perustettu vantaalainen shakkiseura. Seuraan kuuluu noin 60 jäsentä ja junioritoimintaan 20 nuorta. Etelä-Vantaan Shakki toimii Shakin SM-liigassa sekä myös alemmilla sarjatasoilla.
Etelä-Vantaan Shakki on sijoittunut SM-liigassa kausilla 1990–1991, 1997–1998 ja 2016–2017 kolmanneksi, kausilla 1991–1992 ja 1992–1993 toiseksi ja kausilla 1995–1996, 1996–1997, 1998–1999, 2008–2009 ja 2009–2010 voittanut liigan.
Alexander Hanchett Smith

Alexander Hanchett Smith (1904–1986) oli yhdysvaltalainen agronomi ja sienitieteilijä. Hän teki poikkeuksellisen pitkän uran Michiganin yliopistossa, ja julkaisi kymmeniä artikkeleita ja sienikirjoja vuosina 1939−1984. Hänen vaimonsa Helen Vendler Smith ja tyttärensä Nancy Smith Weber ovat myös sienitieteilijöitä, ja perheenjäsenet julkaisivat yhdessä sienikirjoja ja yleistajuisia määritysoppaita.
Sienten tai kasvien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne A.H.Sm. tarkoittaa Smithiä.
Soul’d Out

Soul’d Out on japanilainen kolmen hengen hip hop -yhtye. Nimi on yhdistelmä soul-musiikkilajista ja englanninkielisestä ”sold out” -termistä (”loppuunmyyty”).
Soul’d Outin musiikki yhdistelee aineksia enimmäkseen 1990-luvun hip hopista, dance-musiikista ja hieman rockista. Yhtye on tunnettu erityisesti tekemistään tunnusmusiikeista muun muassa "Boondocks"-piirretyn japaninkieliseen versioon (”Megalopolis Patrol”) ja "Yakitate!! Japan" -animesarjaan (”To All tha Dreamers”).
Vierailevat esiintyjät.
DJ Mass on Diggy-MO:n mukaan "epävirallinen neljäs jäsen" Soul'd Out:ssa. DJ Mass vastaa DJ:stä, ja on ollut mukana useimmissa studioäänityksissä, sekä esiintyy usein myös lavalla S.O:n jäsenien kanssa. DJ Mass on tunnettu lähinnä musiikkipeli Beatmania IIDX:n tuottamastaan musiikista.
Erik Acharius

Erik Acharius (1757 – 1819) oli ruotsalainen biologi. Hän tutki sieniä ja varsinkin jäkäliä. Häntä pidetään jäkälien systemaattisen tutkimuksen isänä.
Acharius opiskeli lääketiedettä Uppsalassa, missä Carl von Linné ohjasi hänen lopputyötään vuonna 1776. Acharius väitteli Lundin yliopistossa ja asettui harjoittamaan lääkärin työtä ensin Landskronaan, myöhemmin Vadstenaan. Hän käytti mikroskooppia jäkälien rakenteen tutkimiseen, ja jakoi ne sukuihin, kun Linné oli jättänyt ne yhdeksi laajaksi suvuksi.
Teoksia.
Sienten tai jäkälien tieteellisen nimen jälkeen käytettävä määrittäjän lyhenne Ach. tarkoittaa Achariusta.