tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pepe Romero

Pepe Romero (s. 8. maaliskuuta 1944) on espanjalainen kitaristi, joka kuuluu klassisen musiikin alalla soittimensa kansainvälisesti tunnetuimpiin taitajiin. 
Romero on esiintynyt sekä solistina että eri kokoonpanojen ja orkesterien kanssa. Hän on kuulunut "Los Romeros" -kvartetin jäseniin vuodesta 1960 ja levyttänyt klassisen musiikin ohella flamencoa. 
Málagassa syntynyt Pepe Romero on kitaristi Celedonio Romeron toinen poika. Perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1957.
Aamuyö (albumi)

Aamuyö on 101:n eli Yxnollaykkösen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumilta löytyvät muun muassa yhtyeen läpimurtohitit "Aamuyö" sekä Gyllene Tider -yhtyeen hittikappaleesta tehty coverversio "Sommartider".
Albumi pysyi vuonna 1995 Suomen virallisella listalla kymmenen viikkoa, joista parhain sijoitus oli 18. sija viikoilla 36 ja 37.
Kóstas Axelós

Kóstas Axelós (; 26. kesäkuuta 1924 – 4. helmikuuta 2010) oli Ateenassa, Kreikassa syntynyt filosofi, joka asui suurimman osan iästään Ranskassa. Hän opiskeli Pariisin yliopistossa, jossa hän myöhemmin opetti pitkään.
Axelós julkaisi kirjoituksensa pääosin ranskaksi. Keskeisimpiin teoksiin kuuluu "Le jeu du monde" (1969).
Luc Montagnier

Luc Montagnier (18. elokuuta 1932 Chabris, Ranska – 8. helmikuuta 2022 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli keskeisiin AIDS-tutkijoihin lukeutuva ranskalainen virologi. Hänen johtamansa tutkimusryhmä löysi vuonna 1983 taudinaiheuttaja HI-viruksen. Hän sai Françoise Barré-Sinoussin kanssa työstä Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 2008, samalla palkittiin myös Harald zur Hausen papilloomaviruksia käsittelevästä työstä.
Montagnier johti HI-viruksen löytänyttä tutkimusryhmää Pasteur-instituutissa Pariisissa.
Montagnier’le on myönnetty muun muassa Albert Lasker -palkinto kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä 1986, Gairdner-palkinto 1987, ja Kuningas Faisalin palkinto 1993.
Montagnier ajautui myöhemmin huuhaa-maailmaan. Hänen julkaisemiensa tutkimusten mukaan tautia aiheuttavien bakteerien ja virusten dna lähettää tietyn taajuisia radioaaltoja. Hän esitti vuonna 2020 että koronavirus olisi ihmisen tekemä. Hänen mukaansa koronavirus saattoi liittyä hiviä vastaan kehiteltävään rokotteeseen. Hän vastusti koronarokotetta, sillä hänen mukaansa rokotteet ovat vastuussa koronaviruksen muunnosten kehittymiseen.
Zell am See

Zell am See on talviurheilupaikkana tunnettu kaupunki Itävallassa Salzburgin osavaltiossa. Kaupungissa oli vuoden 2019 arvion mukaan 9 854 asukasta ja sen pinta-ala on 55,1 neliökilometriä.
Zell am See sijaitsee aivan Schmittenhöhe-vuoren (1 965 mpy) juurella, joten hiihtohissillä pääsee rinteisiin aivan kaupungin keskustasta. Noin viiden kilometrin etäisyydellä olevaan Kaprunin kylään ja sen hiihtokeskukseen on tiheät linja-autoyhteydet. Kesämatkailua palvelee jonkin matkaa keskustasta länteen sijaitseva Schmittenhöhebahn-köysirata ja alueen patikointireittiverkosto. Sekä talvella että kesällä avoinna oleva hiihtokeskus Alpinecenter Kitzsteinhornin juurella sijaitsee noin 10 kilometrin etäisyydellä Zell am Seesta. 
Zell am Seen kautta kulkee Salzburgin ja Innsbruckin välinen rautatie. Matkaa Salzburgiin on maanteitse noin 80 kilometriä ja Müncheniin Saksaan noin 200 kilometriä. Lähimmät lentoasemat ovat Salzburgissa ja Münchenissä. 
Muun muassa kuuluisa yhdistetyn hiihtäjä Felix Gottwald on syntynyt Zell am Seessä.
Vuosisadan rakkaustarina (SIGin albumi)

Vuosisadan rakkaustarina on SIG-yhtyeen huhtikuussa vuonna 1982 julkaistu albumi. Albumi on yhtyeen kolmas ja sen tuotti Gösta Sundqvist. Levyn tuotantopäällikkö oli Atte Blom ja äänittäjänä sekä miksaajana toimi Måns Groundstroem. Yhtyeen laulaja ja lauluntekijä Matti Inkinen otti levyn nimen Märta Tikkasen kirjan "Århundradets kärlekssaga" suomenkielisestä nimestä. 
Suosio.
Albumin kappale ”Vuosisadan rakkaustarina” nousi hitiksi.
Tämä oli toinen Sigin myydyimmistä albumeista. Sitä myytiin miltei 25 000 kappaletta, eli kultalevyraja ei mennyt aivan rikki. 
Albumi "Vuosisadan rakkaustarina" nousi Suomen virallisen listan sijalle 22. Se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Silti tämä riitti nostamaan Sigin takaisin Suosikin karvapäägalleriaan..
Soundin 4/1982 mukaan albumi oli Soundin listalla sijalla 15. Soundin arvostelun mukaan Sig teki ajan henkeen harvinaista romanttista poppia, ja kopioi itseään. Esimerkiksi "Laitakaupungin laulu" oli omistettu Sam Cookelle. Soundin kriitikko kysyi, miksei yhtye tuolloin herättänyt enempää huomiota.
Tappava ase 4

Tappava ase 4 () on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Richard Donner ja pääosissa ovat Mel Gibson sekä Danny Glover.
Juoni.
Elokuva kertoo poliisikaksikosta Martin Riggsistä ja Roger Murtaughista, jotka ovat kiinalaisen rikollisjärjestön Triadin jäjillä. Jäljet johtavat heidät Los Angelesin Chinatowniin. Triadit harrastavat orjakauppaa, rahan väärentämistä sekä murhia, ja heillä on johtajanaan taistelulajeja omaava Wah Sing Ku. Riggs ja Murtaugh perheineen joutuvat tappolistalle paljastettuaan Triadin toimet.
Kun Triadit tekevät ihmisvaihtokaupat rakennustyömaalla, Riggs ja Murtaugh saapuvat paikalle muiden poliisien kanssa paljastamaan heidät rahanväärennöksestä. Pian alkaa tulitaistelu, jossa Wah Sing Kun veli saa surmansa Murtaughin luodista. Kaksikko seuraa Sing Kuta, jonka kanssa he käyvät loppukamppailun. Murtaugh iskee terävällä esineellä Sing Kun vatsaan, kun hän potkii Murtaughin tajuttomaksi. Riggs onnistuu kuitenkin ampumaan Sing Kun kuolleeksi. Lattia sortuu Riggsin alla ja vetää hänet veteen, mutta tajuihinsa palannut Murtaugh pelastaa hukkumaisillaan olevan Riggsin viime hetkellä.
Christen Købke

Christen Schiellerup Købke (26. toukokuuta 1810 Kööpenhamina – 7. helmikuuta 1848 Kööpenhamina) oli tanskalainen taidemaalari. Hän on maansa tunnetuimpia kansallisromantikkoja.
Leipurin pojaksi Kööpenhaminassa syntynyt Købke pääsi vuonna 1822 Kuninkaalliseen taideakatemiaan. Hänen varhaiseen tuotantoonsa lukeutuu "Parti af Århus Domkirke" (1830), joka nykyään kuuluu Tanskan valtion taidemuseon kokoelmiin. Varhaisessa tuotannossa ovat nähtävissä Christoffer Wilhelm Eckersbergilta saadut vaikutteet.
Vuosina 1838–1840 Købke oleskeli Italiassa, ja kotiin palattuaan hänen oli tarkoitus viimeistellä luonnoksensa monumentaalisiksi maisemamaalauksiksi. Henkilökohtaisen elämän vastoinkäymiset haittasivat kuitenkin hänen työtään, ja hän joutui myös pettymään jäätyään valitsematta Kuninkaallisen taideakatemian jäseneksi. Vuonna 1848 Købke kuoli keuhkokuumeeseen vain 37-vuotiaana. Hänet on haudattu Assistensin hautausmaalle Kööpenhaminaan.
Købke kuoli varsin tuntemattomana taiteilijana, mutta hän nousi 1800-luvun lopulla suureen suosioon ja häntä pidetään nykyisin yhtenä aikakautensa keskeisimmistä tanskalaisista taidemaalareista.
Milka Planinc

Milka Planinc (21. marraskuuta 1924 Drniš, Jugoslavian kuningaskunta – 7. lokakuuta 2010 Zagreb, Kroatia) oli kroatialainen kommunistipoliitikko, joka toimi vuosina 1982–1986 Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan pääministerinä. Hän oli historian ensimmäinen kommunistisen valtion naispääministeri.
Planincin ura käynnistyi 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa, kun Kroatiassa nousi kansallismielinen liike. Planic vastusti sitä, ja kun Titon keskusjohto erotti puolueen johdon ja Franjo Tudjman pidätettiin, nationalistit kuriin, Planinc nimitettiin Kroatian kommunistipuolueen keskuskomitean johtoon. Hän jatkoi siinä virassa yli kymmenen vuotta, kunnes 1982 hänet nimitettiin koko Jugoslavian pääministeriksi. Tuohon aikaan Tito oli kuollut ja Kosovon albaanien joukossa oli puhjennut levottomuuksia. Aikaisemmin titolaiseksi konservatiiviksi nimitetty Planic oli pääministerinä uudistusmielinen. Hän vakautti maan taloutta lujin ottein, ja sai kutsumanimiä kuten "rautarouva" ja "jugoslavian thatcher". Planic ajautui erimielisyyksiin tasavaltalaispuolueen poliitikkojen kanssa ja joutui eroamaan vuonna 1986.
Edmund Purdom

Edmund Anthony Cutlar Purdom (19. joulukuuta 1924 – 1. tammikuuta 2009) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Welwyn Garden Cityssä, Hertfordshiressa, ja opiskeli St Ignatius' Collegessa.
Purdom aloitti uransa teatterin lavalla 1945 näytellen Shakespearen "Romeossa ja Juliassa" ja Molièren "Luulosairaassa". Hänen tunnetuimmaksi elokuvaroolikseen jäi nimiosa Mika Waltarin romaanin Hollywood-filmatisoinnissa "Sinuhe, egyptiläinen" (1954).
Purdom muutti Roomaan ja oli naimisissa neljästi. Hänen puolisonsa oli 1960-luvun alussa lyhyen aikaa näyttelijä Linda Christian.
Linda Christian

Linda Christian, alun perin Blanca Rosa Welter, (13. marraskuuta 1923 – 22. heinäkuuta 2011 Palm Desert, Yhdysvallat) oli meksikolainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Hollywoodista 1940–1950-luvuilla.
Christian syntyi Tampicossa, Tamaulipasissa. Häntä pidetään ensimmäisenä Bond-tyttönä: hän esiintyi vuonna 1954 "Casino Royalen" televisioversiossa. 
Christian esiintyi vuonna 1948 Maran roolissa Johnny Weissmullerin viimeisessä Tarzan-elokuvassa "Tarzan and the Mermeids" ("Tarzan ja nainen mereltä").
Christian meni vuonna 1949 naimisiin näyttelijä Tyrone Powerin kanssa. Parin tyttäristä Taryn Power on menestynyt näyttelijänä ja Romina Power laulajana. Tyrone Power eli enää pari vuotta 7. elokuuta 1956 voimaan tulleen avioeron jälkeen, ja Christian avioitui vuonna 1962 Edmund Purdomin kanssa. Tämä liitto kesti vain vuoteen 1963.
Lars Hörmander

Lars Valter Hörmander (24. tammikuuta 1931 – 25. marraskuuta 2012) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän tuli tunnetuksi työstään lineaarista osittaisdifferentiaaliyhtälöä käsittelevän teorian parissa.
Hörmander syntyi Mjällbyn kylässä Etelä-Ruotsissa. Hän valmistui Lundin yliopistosta, jonka professorina hän toimi vuodesta 1968 lähtien. Vuonna 1996 hänestä tuli emeritusprofessori. Hörmander työskenteli myös Yhdysvalloissa, missä hänet nimitettiin Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1976. Vuosina 1987–1990 Hörmander toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön "International Mathematical Unionin" (IMU) varapuheenjohtajana.
Tärkeimpiä Hörmanderille vuosien varrella myönnettyjä tunnustuksia ovat Fieldsin mitali vuodelta 1962 ja Wolfin palkinto vuodelta 1988. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1990.
Alan Baker

Alan Baker (19. elokuuta 1939 – 4. helmikuuta 2018) oli brittiläinen matemaatikko. Hän syntyi Lontoossa ja on työskennellyt Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa lukuteorian parissa.
Baker oli Royal Societyn jäsen. Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1998. Hänelle myönnettiin Fieldsin mitali vuonna 1970 sekä Adamsin palkinto vuonna 1972.
Helend Peep

Helend Peep (etunimi alun perin "Ernst-Helmut"; 29. heinäkuuta 1910 – 20. lokakuuta 2007) oli virolainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi varsinkin "Kerjuse laul" -kappaleen tulkinnasta musikaalissa "Ainult unistus".
Peep aloitti uransa vironkielisessä Vanemuine-teatterissa Tartossa vuonna 1938. Hänellä oli niin ikään rooleja elokuvissa.
Virolaiset tiedotusvälineet ilmoittivat Peepin kuolemasta lokakuussa 2007. Näyttelijä oli 97 vuoden ikäinen.
Aš’ariitit

Ašʿariitit ( "al-ašaʿirah") oli islamilaisen filosofian ja teologian ("kalam") koulukunta, jonka perusti shafi'ilainen imaami Abū al-Ḥasan al-Ašʿarī (874–936). Imaami Ibn Hajar Haytami määritteli sunnalaisuuden opiksi, joka seuraa joko imaami Abū al-Ḥasan al-Ašʿarīa tai imaami Abu Mansur Maturidia. Maturidin koulukunta rajoittui kuitenkin Transoxianaan ja katosi mongolivalloituksen jälkeen. Tämän jälkeen aš’arilaisuus on ollut standardi-islamia sunnalaisuuden piirissä. Se kääntyi etenkin mu’taziliittien oppeja vastaan, joissa oli näkynyt vahva hellenistinen painotus.
Kamila Rajdlová

Kamila Rajdlová (s. 22. huhtikuuta 1978) on tšekkiläinen uransa lopettanut maastohiihtäjä. 
Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 30 kilometrillä sijalle 11 ja viestissä viidenneksi Tšekin joukkueessa. Hän on osallistunut Salt Lake Cityn ja Torinon olympialaisiin. Paras henkilökohtainen saavutus talviolympialaisista on 26. sija 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailusta Salt Lake Cityssä 2002. 
Maailmancupissa hänen paras sijoituksensa on kymmenes sija Otepäässä tammikuussa 2007.
Damaskin (Kononov)

Damaskin (maallikkonimeltään Damian Kononov, "Дамиан Кононов", 22. lokakuuta 1795 – 23. tammikuuta 1881) oli Valamon luostarin igumeeni vuosina 1839–1881.
Elämä.
Hän syntyi pienessä venäläisessä kylässä talonpoikaiseen perheeseen; kutsumus vei hänet nopeasti Valamoon. Hän ahkeroi kuten kaikki muutkin ja kohosi aikanaan pappismunkiksi. Kun Valamossa henki oli laskenut liikaa vieraasta luostarista nimitetyn igumeeni Venjaminin vuoksi, isä Damaskin kutsuttiin vuonna 1839 luostarin johtajaksi. Nopeasti hän saikin hengen nousuun ja luostarin viimeinen ja suurin kukoistuskausi alkoi; nyt rakennettiin mm. suuri pääkirkko, jota varten valettiin Pietarissa erityinen tuhat puutaa eli yli 16 tonnia painava Pyhän Andreaksen kello. 
Isä Damaskinin johdolla luostarin väkiluku kasvoi ja uusia pyhättöjä jos muitakin tiloja valmistui. Mm. päärakennuksen sairaalasiiven yhteyteen rakennettiin suuri kirjasto, joka jo rakennusvaiheessa suojattiin erityisillä tulenkestävistä tiilistä tehdyillä paloseinillä, mikä sittemmin talvisodan aikana pelasti kirjaston pommitustulipalolta, joka tuhosi koko muun sairaalasiiven. 
Isä Damaskin sairasti viimeiset vuotensa, ja lopulta koitti pelätty hetki: Pyhän Andreaksen kello löi kolme yksittäislyöntiä merkkinä igumeenin kuoleman hetkestä ja käynnissä ollut liturgiapalvelus keskeytyi hetkeksi; välittömästi alkoivat palvelusta toimittaneet pappismunkit muistella äsken poisnukkunutta Jumalan palvelija Damaskinia.
Isä Damaskin on vahvasti ehdolla kanonisoitavaksi. Hänen hautansa on Laatokan Valamossa igumeenien hautausmaalla, jota joissakin hakuteoksissa kutsutaan uudeksi hautausmaaksi. Hautausmaa on pääluostarista itään.
Sabrina (animaatiosarja)

Sabrina () on yhdysvaltalainen DiC Entertainment -yhtiön tuottama Young Artist -palkittu animaatiosarja, joka perustuu samannimiseen sarjakuvaan ja televisiosarjaan Sabrina, teininoita. Sarjaa tehtiin yhteensä 65 jaksoa, jotka esitettiin alun perin Yhdysvalloissa vuosina 1999–2000. Suomessa sarjaa esitti Nelonen suomeksi tekstitettynä.
Juoni.
Sarja keskittyy 13-vuotiaaseen Sabrinaan, joka kokee ikäiselleen tyypillisiä arkipäivän ongelmia. Hänen kokemattomuutensa noituudessa aiheuttaa myös lisäongelmia, kun hän käyttää niitä ystävänsä Chloen kanssa useissa tilanteissa. Myös Sabrinan tädit Hilda ja Zelda joutuvat läksyttämään tyttöä tekemistään virheistä, jotka yleensä ilmenevät jakson lopussa opetuksena siitä, ettei taikuuttaa tarvita päivittäisiin tekemisiin.
The Number of the Beast (kappale)

”The Number of the Beast” on brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin kappale. Sen on kirjoittanut yhtyeen basisti Steve Harris, ja se on viides raita Iron Maidenin vuoden 1982 studioalbumilla "The Number of the Beast". ”The Number of the Beast” on yhtyeen uran tunnetuimpia kappaleita, ja se on ollut julkaisustaan lähtien vakionumerona lähes kaikissa yhtyeen konserteissa. Kappale julkaistiin myös "The Number of the Beast" -albumin toisena singlenä 26. huhtikuuta 1982 b-puolenaan vuonna 1981 konsertissa äänitetty versio kappaleesta ”Remember Tomorrow”.
Julkaisunsa yhteydessä kappale sai osakseen runsaasti huomiota uskonnollisissa ryhmissä erityisesti Yhdysvalloissa, jossa vanhemmat muun muassa polttivat lastensa levyjä pitäen kappaletta saatananpalvontana.
Kappale on Activisionin kehittämässä pelissä "". Lisäksi se kuuluu myös Activisionin kehittämään Tony Hawk-pelisarjan neljännen osan soundtrackilla.
Tausta.
Albumin nimikappale "The Number of the Beast" () aiheutti Yhdysvalloissa paljon keskustelua ja kohua Raamatusta otetun nimensä ja sanoitustensa vuoksi. Useat fundamentalistiset, kristilliset järjestöt väittivät kappaleen houkuttelevan nuorisoa saatananpalvontaan ja vaativat amerikkalaisvanhempia hävittämään lastensa heavy metal -albumit. Iron Maidenin jäsenet joutuivat rauhoittamaan kohua kertomalla, että kappale pohjautui basisti Steve Harrisin näkemään painajaiseen ja että sillä ei nimestään huolimatta ole mitään tekemistä saatananpalvonnan tai satanismin kanssa. 
Kappale alkaa Ilmestyskirjan 12. luvun 12. jaetta ja 13. luvun 18. jaetta mukailevalla siteerauksella: 
Suomenkielisen Uuden testamentin vastaavat jakeet ovat:
Glen Brand

Glen Brand () oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
Brand voitti olympiakultaa vapaapainin keskisarjassa (alle 79-kiloiset) Lontoon 1948 olympialaisissa.
Henry Wittenberg

Henry Wittenberg (18. syyskuuta 1918 Jersey City, New Jersey – 9. maaliskuuta 2010 Somers, New York) oli yhdysvaltalainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
Wittenberg voitti olympiakultaa vapaapainin raskaassa keskisarjassa (alle 87-kiloiset) Lontoon 1948 olympialaisissa. Finaalikierroksella hän voitti molemmat kilpailijansa – Sveitsin Fritz Stöcklin ja Ruotsin Bengt Fahlkvistin – tuomariäänin 2–1.
Helsingin 1952 olympialaisissa Wittenberg sai raskaassa keskisarjassa hopeaa hävittyään Ruotsin Viking Palmille.
Maia (mytologia)

Maia () oli kreikkalaisessa mytologiassa vanhin plejadeista, Atlaan ja Pleionen tyttäristä. Hän asui sisariensa kanssa Kyllenen vuorella Arkadiassa, ja heitä kutsutaankin joskus vuorinymfeiksi, oreadeiksi. Maian kerrottiin olleen vanhin, kaunein ja ujoin sisaruksista.
Zeus saattoi Maian raskaaksi, ja tämä synnytti hänelle salaa luolassaan pojan, Hermeen. Maian kapaloitua tämän ja nukahdettua Hermes ryömi tiehensä Thessaliaan, jossa hän yön laskeuduttua ensimmäiseksi varasti Apollonin karjaa ja sen jälkeen keksi lyyran. Näkijänlahjojensa avulla Apollon löysi lopulta varkaan, mutta Maia ei voinut uskoa syytöstä, että hänen poikansa olisi varas. Apollon kutsui Zeuksen paikalle, joka kehotti palauttamaan karjan, mutta lopulta Apollon ihastui lyyraan niin, että vaihtoi varastetun karjansa siihen.
Myöhemmin Maia huolehti myös Arkaan kasvattamisesta suojellakseen lasta Heralta. Zeus oli aiemmin muuttanut lapsen äidin Kalliston karhuksi, mutta Hera oli pyytänyt Artemista kaatamaan karhun. Kalliston kuoltua Zeus vei lapsen Maian hoidettavaksi.
Sen jälkeen kun Atlas oli joutunut kannattelemaan taivasta hartioillaan, Orion alkoi jahdata tämän tyttäriä, myös Maiaa. Zeus muutti heidät ensin kyyhkysiksi ja sittemmin tähdiksi tyynnytelläkseen heidän isäänsä. Orionin tähdistön sanotaan edelleen jahtaavan heitä läpi öisen taivaan.
RWE

RWE AG (vuoteen 1990 asti "Rheinisch-Westfälisches Elektrizitätswerk AG") on Saksan toiseksi suurin energiayritys. Sen kotipaikka on Essen ja sen toimitusjohtaja on Jürgen Großmann (1. lokakuuta 2007 alkaen). 
Vuonna 2000 RWE AG fuusioitui kilpailijansa Vereinigte Elektrizitätswerke Westfalen (VEW) kanssa. Vuonna 2004 yritystä kritisoitiin vahvasti lobbaamisestaan (RWE-Affäre). Joulukuussa 2005 yrityksen sähköverkko kaatui joillain seuduilla useamman päivän ajaksi. 
Vesi.
Vesivoimaloihin sisältyy vesivoimalat an der Mosel, Saar, Ruhr, Nahe ja in der Eifel, Voimala Heimbach ja pumppausasemat Koepchenwerk (Herdecke), Schluchsee ja Vianden in Vianden, Luxemburg.
Jäte.
MHKW Essen-Karnap
Kaasu.
Kaasuvoimaloita ovat Gersteinwerk, Werne (Stockum), Emsland (KEM), Lingen (Ems) ja Dortmund
Hiilivoimalat.
Yhtiön omistamat hiilivoimalat ovat Frimmersdorf, Goldenberg, Neurath, Niederaußem, Weisweiler, Ibbenbüren, Gersteinwerk, Werne (Stockum), Westfalen (Hamm-Uentrop), Ensdorf, ja Duisburg-Huckingen.
Ydinvoimalat.
RWE:n ydinvoimaloita ovat: Ydinvoimala Biblis, Ydinvoimala Emsland (KLE), Ydinvoimala Gundremmingen, 
Ydinvoimala Lingen (Rückbau) ja Ydinvoimala Mülheim-Kärlich (Rückbau).
Heisuke Hironaka

Heisuke Hironaka (; s. 9. huhtikuuta 1931) on japanilainen matemaatikko. Hän valmistui Kioton yliopistosta ja Harvardista. Hänen alaansa on algebrallinen geometria. 
Hironaka työskenteli professorina Harvardissa 1968–1992. Hän on Ranskan tiedeakatemian jäsen ja sai vuonna 1970 Fieldsin mitalin.
Ihme ja kumma

Ihme ja kumma on lastenlaulu, jonka Marjatta Pokela sävelsi ja yhdessä Pirkko Koskimiehen kanssa sanoitti. Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran "Pupu Tupunan lauluja" -albumilla Katri Helenan esittämänä vuonna 1983. Sittemmin laulu on esiintynyt usealla lastenlaulualbumilla eri laulajien esittämänä. Ihme ja kumma lukeutuu suosituimpien suomalaisten lastenlaulujen joukkoon.
Laulussa ihmetellään lapsen silmin maailman ihmeellisyyttä. Ihmetyksen kohteena ovat muun muassa lumpeiden kelluminen veden pinnalla ja muurahaisten ainainen ahertaminen.
Julkaisuja.
Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran "Pupu Tupunan lauluja" -albumilla Katri Helenan esittämänä ja Seppo Hovin sovittamana vuonna 1983. Albumilla on lisäksi muita Pokelan ja Koskimiehen lastenlauluja. Seppo Hovi sovitti kaikki albumin kappaleet.
Finntrio julkaisi laulun vuonna 1986 albumillaan "". Albumilla ei ole samanlaista teemaa kuin "Pupu Tupunan lauluja" -albumilla, vaan sen kappaleet ovat monipuolisempia. Albumin kappaleet on sovittanut Kari Hillo. ”Ihme ja kumma” julkaistiin Finntrion lisäksi Tenavatahdit 1 -albumilla, jonka laulut ovat eri artistien esittämiä.
Eeva-Leena Sariola nauhoitti laulun yhdessä Tapiola-kuoron kanssa vuonna 1986. Heidän esittäminään se on julkaistu useammalla albumilla. Näitä ovat "Ihme ja kumma", "Ihme ja kumma – 30 lasten suosikkia", "Lapset siinä hyörii", "Maailma on lapsen" ja "Suuret suomalaiset / lastenlaulut". Laulun sovitti Olli Heikkilä.
Vuonna 1987 Kirsti ja Pepe Willberg äänittivät laulun. Heidän esittäminään se julkaistiin usealla albumilla: "Kissamaisen kivoja lauluja", "Laserhitit lapsille", "Lasten tv-suosikit", "Peukaloinen ja muut suositut" ja "Pikku poni".
Henry Haapalaisen ja Tiina Hannelen esittämänä ”Ihme ja kumma” nauhoitettiin vuonna 1988. Se julkaistiin "Halinallen tuutulaulut", jonka laulut koostuvat eri artistien esittämistä lastenlauluista.
Liisa Hyttinen, Reetta Marjamäki, Sini Paananen, Antti Rasi ja Sanni Rasi lauloivat laulun nauhalle vuonna 1988. Heidän esittäminään se julkaistiin lastenlaulualbumeilla "40 kaikkien aikojen lastenlaulua", "Aja hiljaa isi – lastenlaulujen aarteita osa 3" ja "Lasten suosikit".
1980-luvun lopulla laulun levyttivät vielä muun muassa Marina ja Marino, Eero ja Jussi Raittinen, Jari Helmisaari ja Kari &amp; Kakrut. Laulu esiintyi muun muassa albumeilla "Ihme ja kumma – lasten lauluja", "Villahousurock" ja "Elämän laulut".
Benny Törnroos on sanoittanut ja levyttänyt kappaleesta ruotsinkielisen version ”Jag undrar och funderar” albumille ”Hoppsan!” vuonna 1991.
Laulun on levyttänyt myös Anna Hanski, jonka esittämänä ”Ihme ja kumma” julkaistiin Elämä Lapselle -albumilla vuonna 1993.
Viimeisimpänä laulun on esittänyt Vuokko Hovatta, Maija Vilkkumaa, Maarit Hurmerinta, Johanna Iivanainen vuonna 2012 julkaistulla levyllä "Lasten aarteita".
This Is Me... Then

This Is Me... Then on Jennifer Lopezin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Euroopassa 25. marraskuuta 2002. Sen ensimmäinen single oli "Jenny From the Block". Toinen single oli "All I Have". Kolmas "I'm Glad" ja neljäs ja viimeinen Baby I Love U!".
Arnold Harberger

Arnold C. Harberger (s. 27. heinäkuuta 1924) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, jonka mukaan hyvinvointitaloustieteessä laajalti hyödynnetty Harbergerin kolmio on nimetty.
Harberger syntyi Newarkissa, New Jerseyssä, ja valmistui Johns Hopkinsin yliopistosta ja Chicagon yliopistosta. Hän on itse myöhemmin opettanut näiden kahden koulun lisäksi Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa ja ollut vierailevana professorina muun muassa Pariisissa ja Harvardissa. 
Harberger on ollut vuodesta 1989 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä. Hän meni 15. maaliskuuta 1958 naimisiin Anita Valjalon kanssa; pari sai yhdessä kaksi lasta.
Egil Hovland

Egil Hovland (18. lokakuuta 1924 – 5. helmikuuta 2013) oli norjalainen säveltäjä. 
Elämänvaiheet ja työ.
Hovland syntyi Rådessa. Hän sai koulutusta useilta maineikkailta musiikkivaikuttajilta: opettajia olivat Arild Sandvold, Bjarne Brustad, Vagn Holmboe, Aaron Copland ja Luigi Dallapiccola. Hän työskenteli urkurina ja kuoronjohtajana Fredrikstadissa vuodesta 1949. Norjan tuotteliaimpiin nykysäveltäjiin kuuluva Hovland valittiin vuonna 1983 Pyhän Olavin ritarikunnan jäseneksi. Hovlandin sävellysten joukkoon kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa ja useita muita orkesteriteoksia sekä kuoro- ja urkumusiikkia.
Hovland tunnetaan erityisesti virsisäveltäjänä. Hän teki paljon yhteistyötä ruotsalaisen virsirunoilijan Britt G. Hallqvistin kanssa. Norjan kirkon virsikirjassa on 67 Hovlandin säveltämää virttä, ja yhdessätoista niistä on Hallqvistin teksti. Ruotsin kirkon ruotsin- ja suomenkielisissä virsikirjoissa on 18 Hovlandin säveltämää virttä, ja seitsemässä niistä on Hallqvistin teksti. Suomen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa on seitsemän Hovlandin sävellystä, ja niistä neljässä Hallqvistin teksti. Sen lisävihkossa "Sång i Guds värld" (2016) on neljä Hovlandin sävellystä, joista kolmessa Hallqvistin teksti.
Hovlandin sävelmiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa.
Ruotsin kirkon virsikirja.
Virret
Kertosäkeiset psalmivirret:
Cantemus.
Lähde:
Seurakunta laulaa.
Lähde:
Simeon ten Holt

Simeon ten Holt (24. tammikuuta 1923 – 25. marraskuuta 2012) oli alankomaalainen säveltäjä. 
Ten Holt syntyi Bergenissä ja opiskeli alun alkaen Jakob van Domselaerin johdolla. Vuonna 1949 hän lähti Pariisiin, jossa häntä opettivat Arthur Honegger ja Darius Milhaud.
Ten Holt palasi kotimaahansa vuonna 1954 ja nousi sitä seuraavina vuosikymmeninä yhdeksi maansa johtavista nykysäveltäjistä. Hänet tunnetaan varsinkin pianomusiikista, joka edustaa tyylillisesti ennen kaikkea minimalismia.
Suomen molekyylilääketieteen instituutti

Suomen molekyylilääketieteen instituutti (FIMM) on kansainvälinen tutkimuslaitos, jonka toiminta keskittyy sairauksien molekyylitason mekanismien selvittämiseen genetiikan ja lääketieteellisen systeemibiologian menetelmin. Tutkimustyössä yhdistyvät korkeatasoinen tutkimus ja teknologia sekä ainutlaatuiset potilas- ja biopankkiaineistot. Tavoitteena on tutkimustiedon siirtäminen terveydenhuollon käyttöön mm. henkilökohtaista lääketiedettä edistämällä.
FIMM perustettiin vuonna 2007 Helsingin yliopiston, HUSin, Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ja VTT:n yhteisenä tutkimuslaitoksena. Vuoden 2017 alusta FIMM liittyi itsenäisenä operatiivisena yksikkönä Helsingin yliopiston uuteen Helsinki Institute of Life Science (HiLIFE) -yksikköön. FIMM sijaitsee Biomedicum Helsingissä. 
FIMMin johtajana on toiminut vuodesta 2023 lähtien tilastotieteilijä ja biometrian professori Samuli Ripatti. FIMMin aikaisempia johtajia ovat olleet professori Eero Saksela (2007), professori Olli Kallioniemi (2007–2015) ja akatemiaprofessori Jaakko Kaprio (2016–2018). Vuosina 2018-2023 johtajana toimi Harvardin yliopistosta Suomeen rekrytoitu Mark Daly. Instituutin entinen johtaja professori Kallioniemi siirtyi vuonna 2015 Karoliinisen instituutin molekyylilääketieteen professoriksi ja ruotsalaisen SciLifeLab-tutkimusyhteisön johtajaksi. Vuonna 2024 Kallioniemen ilmoitettiin kuitenkin palaavan FIMMiin viisivuotisen Aivotuonti-apurahan avulla.
Ritta Jacobsson

Ritta Jacobsson (oik. Riitta Helena Nurmi, s. 1950) on suomalainen, vuodesta 1969 Ruotsissa asunut nuortenkirjailija. Hän syntyi Tampereella ja aloitti uransa 1990-luvulla.
Nuortenromaanien lisäksi Jacobsson on julkaissut rikoskirjallisuutta ja voittanut vuonna 2006 ja vuonna 2013 ruotsalaisen Vainukoira-palkinnon. 
Hänen teostensa alkuperäiskieli on ruotsi, ja hän pitää omia suomen kielen taitojaan siinä määrin ruostuneina, että kielen vaihtaminen suomeen tuskin enää luonnistuisi.
"Nina"-kirjojensa lisäksi Jacobsson on kirjoittanut "Jonzon, Jonsson" -nimistä sarjaa nuorelle lukijakunnalle.
Kiyoshi Itō

Kiyoshi Itō (; 7. syyskuuta 1915 – 10. marraskuuta 2008) oli japanilainen matemaatikko, jonka mukaan on nimetty Itōn lemma.
Itō valmistui Tokion yliopistosta ja toimi Kioton yliopiston professorina aina eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1979 asti. Hän työskenteli lisäksi Århusin ja Cornellin yliopistoilla. Hän oli Ranskan tiedeakatemian ja vuodesta 1998 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen. 
Itō sai vuonna 1987 Wolfin palkinnon matematiikasta yhdessä Peter Laxin kanssa. Hänet palkittiin kaikkien aikojen ensimmäisellä Carl Fredrich Gaussin palkinnolla vuonna 2006.
Token (Formula 1 -talli)

Token on entinen brittiläinen Formula 1 -talli, joka osallistui neljään osakilpailuun kaudella . Talli ei saavuttanut suurta menestystä – paras sijoitus oli 11. sija Saksan GP:sta 1974.
Ron Dennisin Rondel Racing omisti aluksi tallin, mutta taloudellisten ongelmien vuoksi Tony Vlassopoulo ja Ken Grab nimesivät sen Tokeniksi etunimiensä mukaan (Tony Vlassopoulo, Ken Grab).
Myöhemmin tallin autolla kilpailtiin MM-sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa Safir-nimellä.
Carlos Saavedra Lamas

Carlos Saavedra Lamas (1. marraskuuta 1878 Buenos Aires – 5. toukokuuta 1959 Buenos Aires), oli argentiinalainen poliitikko ja professori, joka sai ensimmäisenä latinalaisamerikkalaisena Nobelin rauhanpalkinnon, joka oli myös ensimmäinen alueelle myönnetyistä kaikista Nobel-palkinnoista. 
Elämäkerta.
Saavedra syntyi argentiinalaiseen aristokraattiperheeseen, opiskeli juridiikkaa ja väitteli Buenos Airesin yliopistosta. Valmistuttuaan hän toimi sosiologian ja juridiikan opettajana "Universidad Nacional de La Platassa" ja kohosi myöhemmin professoriksi Buenos Airesin yliopistoon.
Hänen keskeisin akateeminen julkaisutuotantonsa kohdistui työlainsäädäntöön ja eritoten kansainväliseen työtekijöiden kohtelua koskevaan normistoon. Eräät hänen merkittävimmistä töistään täällä alueella ovat "Centro de legislación social y del trabajo" (1927), "Traités internationaux de type social" (1924) ja "Código nacional del trabajo" (1933). Hän osallistui heti alussa Kansainvälisen työjärjestön ILO:n toimintaan. Kansainvälisen vaikutuksen lisäksi hänen työnsä ovatkin olleet monessa kohdassa Argentiinan kansallisen työlainsäädännön perusteina.
Saavedran poliittinen ura alkoi tärkeissä yhteiskunnallisissa tehtävissä, ja kahteen otteeseen hän toimi Argentiinan parlamentin jäsenenä. Jäsenyyden aikana hän osoitti erityistä kiinnostusta kansainvälisiin kysymyksiin. Vuonna 1915 hänestä tuli Argentiinan oikeus- ja opetusministeri.
Nobelin rauhanpalkintoon hänen tiensä johti hänen toimiessaan Argentiinan ulkoministerinä vuosina 1932–1938 presidentti, kenraali Agustín Pedro Juston virkakaudella. Hän kunnostautui toimiessaan välittäjänä Paraguayn ja Bolivian välisessä sodassa. Lisäksi hän toimi useissa yhteyksissä monenvälisten sopimusten aikaansaamiseksi sekä Euroopan että Amerikan valtioiden välille. Hänen merkittävin saavutuksena lienee Etelä-Amerikan maat kattava hyökkäämättömyys­sopimus, jossa maat sitoutuivat perustamaan yhteistyöelimen, jos sopimuksen kahden osapuolen kesken syntyisi aseellinen konflikti. Tämän lisäksi sopimuksen maat sitoutuivat sekä taloudellisiin että diplomaattisiin pakotteisiin molempia sotijaosapuolia vastaan, elleivät ne lopeta aggressiota. Sopimus otettiin Kansainliiton piirissä tyytyväisenä vastaan.
Saavedra valittiin 1936 Kansainliiton yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Vuodet 1941–1944 hän toimi Buenos Airesin yliopiston kanslerina ja saman yliopiston professorina aina vuoteen 1946 saakka.
S/S Rauha

S/S Rauha on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1878 Viipurin konepajalla Viipurissa kauppahuone Gustav Cederberg &amp; Co:n käyttöön. Yritysoston kautta Gustav Cederberg &amp; Co:sta tuli osa Kaukas osakeyhtiötä ja tässä yhteydessä myös S/S Rauha siirtyi Kaukaksen omistukseen. Kaukas osakeyhtion omistuksessa alus teki pitkän päivätyön hinaten kuusipaperinippuja vuoteen 1970 asti. Ammattiliikenteen päätyttyä alus siirtyi yksityisomistukseen ja se seilaa edelleen Saimaalla huvialuksena. 
Tekniset tiedot.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Iasion

Iasion () oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja plejadi Elektran poika sekä Dardanoksen veli.
Sisarensa Harmonian häissä Demeter rakastui tähän, ja he makasivat kolmasti kynnetyssä pellossa; suhteesta syntyi Plutos, vaurauden jumala. Tästä suuttuneena Zeus tappoi hänet salamallaan.
Hyginus tosin mainitsee, että Iasionin tappoivat hänen oman valjakkonsa hevoset. Ovidiuksen mukaan Iasion eli vielä vanhoilla päivillään harmaantuneena ja vuosien lyömänä, ja Demeter suri tämän vanhuutta.
Alena Poptšanka

Alena Poptšanka (s. 28. heinäkuuta 1979 Homel, Valko-Venäjä) on valkovenäläis-ranskalainen uimari.
Poptšanka voitti kultaa 200 metrin vapaauinnissa vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa Barcelonassa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä vuonna 2008 Eindhovenissa. Lyhyen radan kilpailuissa hän voitti Euroopan-mestaruuden 100:n ja 200 metrin vapaauinnissa vuonna 2002 Riesassa sekä 200 metrin vapaauinnissa vuonna 2006 Helsingissä.
Poptšanka edusti Valko-Venäjää olympialaisissa vuosien 1996, 2000 ja 2004 kisoissa. Hän sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi 100 metrin perhosuinnissa ja kahdeksanneksi 100 metrin vapaauinnissa Ateenassa 2004. Hän edusti Ranskaa Pekingin olympialaisissa 2008 ja sijoittui viesteissä viidenneksi ja kuudenneksi. Hän ylsi 100 metrin perhosuinnissa välieriin ja sijoittui kokonaistuloksissa kymmenenneksi.
Marraskuusta 2005 lähtien Poptšanka edusti Ranskaa, aviomiehensä kotimaata, mutta hän asui ja harjoitteli Edinburghissa Skotlannissa.
Mary Kay Bergman

Mary Kay Bergman (5. kesäkuuta 1961 – 11. marraskuuta 1999) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka esiintyi monissa televisiosarjoissa, elokuvissa, mainoksissa ja tietokonepeleissä. Hänet muistetaan erityisesti monista rooleista animaatiosarjassa "South Park". 
Yksityiselämä.
Bergman syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen vanhempansa olivat juutalaisia, mutta Bergman ei harjoittanut juutalaisuutta vaan kääntyi katolilaisuuden puoleen. Hän kutsui itseään myöhemmin "katolilaiseksi juutalaiseksi". Hän oli naimisissa ääninäyttelijä Dino Andraden kanssa vuodesta 1990 kuolemaansa saakka vuoteen 1999.
Ura.
Bergman aloitti vuonna 1986 ääninäyttelijänä radiossa, josta hän siirtyi animaatioihin vuonna 1990. Bergman teki naishahmojen äänirooleja animaatiosarjassa "South Park" ja siitä tehdyssä elokuvassa "" (1999). Hän esitti muun muassa Eric Cartmanin äitiä Liane Cartmania, Kyle Broflovskin äitiä Sheila Broflovskia, Stan Marshin äitiä Sharon Marshia, Kenny McCormickin äitiä sekä Wendy Testaburgeria. Sheila Broflovskin elokuvaroolista Bergman oli Annie-palkinto-ehdokas vuonna 1999. "South Park" -elokuvassa kuultu laulu ”Blame Canada”, jossa Bergman laulaa lähes kaikki soolo-osuudet neljän eri hahmon äänillä, sai hänen kuolemansa jälkeen Oscar-ehdokkuuden parhaan laulun sarjassa.
Alun perin Bergman käytti Shannen Cassidy -salanimeä, koska työskenteli Disneyssä. "South Park" -jaksot "Mr. Hankey's Christmas Classics" ja "Starvin' Marvin in Space" omistettiin hänen muistolleen. Bergman teki ääniä lisäksi yli 400 televisiomainokseen, kuten Mrs. Butterworthin äänenä Mrs. Butterworth's -siirappimainoksissa.
Kuolema.
Yleistyneestä ahdistuneisuushäiriöstä kärsivä Bergman teki itsemurhan ampumalla itseään Länsi- Los Angelesissa, Kaliforniassa, 11. marraskuuta 1999. Hänen aviomiehensä Dino Andrade perusti Mary Kay Bergman Memorial Fund -rahaston Suicide Prevention Centerin tueksi. Bergmanin kuoleman jälkeen ääninäyttelijä Eliza Schneider teki kaikki hänen ääniroolinsa South Parkissa.
Hiraya

Hiraya () on Japanin kyläkunta Honshūn saarella Chūbun alueella Naganon prefektuurin Shimoinan piirikunnassa. Se sijaitsee sisämaan ylänköalueella prefektuurin eteläosassa. Hirayan pinta-ala on 77,37 neliökilometriä ja siellä on 438 asukasta (vuonna 2017), joten se on Naganon prefektuurin kunnista pienin.
Hirayan kylä sijaitsee noin 920 metrin korkeudella merenpinnasta ja kehittyi Shio no michi -tien postiasemana. Lähes 97 prosenttia kunnan pinta-alasta on metsää.
Nasrallah Boutros Sfeir

Nasrallah Boutros (myös Pierre) Sfeir (; 15. toukokuuta 1920 – 12. toukokuuta 2019) oli maroniitti ja libanonilainen katolisen kirkon kardinaali.
Sfeir vihittiin papiksi 7. toukokuuta 1950 ja nimitettiin kesäkuussa 1961 Antiokian patriarkaatin vihkipiispaksi sekä Tarsus dei Maronitin titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi piispaksi 16. heinäkuuta Pierre-Paul Méouchi, jota avustivat João Chedid ja Michael Doumith.
Keväällä 1986 tuli valituksi Antiokian patriarkaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. helmikuuta 2011. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 26. marraskuuta 1994. Hän ei ikänsä vuoksi voinut äänestää uuden paavin valinnassa vuoden 2005 konklaavissa.
Luis Fernando Castillo Mendez

Luis Fernando Castillo Mendez (4. joulukuuta 1922 Caracas, Venezuela – 29. lokakuuta 2009) oli Brasilian katolisen apostolisen kirkon patriarkka. Hän toimi virassa 23. heinäkuuta 1961 alkaen.
Castillo sai pappisvihkimyksensä Kataloniassa 10. elokuuta 1944. Hänestä käytettiin usein nimitystä ”Dom Luis”.
José da Cruz Policarpo

José da Cruz Policarpo (26. helmikuuta 1936 Alvorninha – 12. maaliskuuta 2014) oli portugalilainen katolisen kirkon kardinaali. Hänet vihki papiksi Lissabonin patriarkaattiin Manuel Gonçalves Cerejeira 15. elokuuta 1961. Hänet nimitettiin Lissabonin vihkipiispaksi sekä Caliabrian titulaaripiispaksi 26. toukokuuta 1978, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat João Alves ja Manuel Franco da Costa de Oliveira Falcão.
Policarpo sai 5. maaliskuuta 1997 nimityksen Lissabonin koadjuuttoripatriarkaksi, ja 24. maaliskuuta 1998 hänestä tuli sen patriarkka. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 2001, jolloin hänet nimitettiin Sant'Antonio in Campo Marzion kardinaalipapiksi. Hän jäi eläkkeelle patriarkan tehtävistä 18. toukokuuta 2013, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Manuel José Macário do Nascimento Clemente. Policarpo osallistui vuosien 2005 ja 2013 konklaaveihin.
Policarpo sai teologian tohtorin arvon Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa Roomassa.
Ho (Ghana)

Ho on noin sadantuhannen asukkaan kaupunki Ghanan kaakkoisosassa. Se on Voltan alueen pääkaupunki. Alueella puhutaan pääasiassa ewen kieltä. Kaupunki on muodostettu Bankoen, Domen, Ahoen, Hlihan ja Heven kylistä. 
Kaupungissa on kolme sairaalaa, joista uusin valmistui vuonna 2000 Ison-Britannian hallituksen avustuksella. Kaupungissa on myös useita klinikkoja.
Ho on elinvoimainen ja suuri kauppapaikka, joka yhdistää ghanalaiset ja togolaiset. Kaupungissa sijaitsee useita kirkkoja sekä katedraali.
Eisagoge

Eisagoge (, ”Johdanto”; ) on Porfyrioksen 200-luvulla kirjoittama lyhyt johdanto Aristoteleen logiikkaan ja teokseen "Kategoriat". Teoksella oli suuri vaikutus keskiajalla erityisesti Boëthiuksen siitä tekemän kommentaarin ansiosta.
Historia.
Teoksen synty.
Porfyrios oli uusplatonilainen filosofi, joka kirjoitti 200-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla ja 300-luvun taitteessa. Teoksensa "Eisagoge" hän kirjoitti Sisiliassa noin vuosina 268–270 ollessaan siellä toipumassa hermoromahduksesta. Hän omisti teoksensa Khrysaoriokselle.
Teoksen alkuperäisestä nimestä ei ole tietoa. Eräissä käsikirjoituksissa sen nimenä esiintyy ”Viisi ääntä” () tai ”Viidestä äänestä” (). "Sudassa" nimenä on ”Suvuista ja lajeista ja eroista ja ominaispiirteistä ja aksidensseista” ().
Tekstihistoria ja vaikutus.
Porfyrioksen "Eisagogen" ensimmäisen latinankielisen käännöksen teki Marius Victorinus. Myöhemmin teoksen käänsi latinaksi Boëthius, joka myös kommentoi sitä yksityiskohtaisesti teoksessaan "In Isagogen Porphyrii commenta". Keskiajalla teos oli Boëthiuksen välittämässä muodossa tärkein lähde Aristoteleen ajatteluun ja aristoteeliseen logiikkaan, ja sitä käytettiin logiikan käsi- ja oppikirjana. Sitä käytettiin sekä Länsi-Euroopassa, Bysantissa että arabimaailmassa. Siitä johdettiin niin kutsuttu Porfyrioksen puu. Abu 'Uthman ad-Dimashqi käänsi teoksen arabiaksi noin vuonna 900. Se käännettiin jo varhain myös syyriaksi ja armeniaksi.
Porfyrioksen teoksesta on säilynyt lukuisia käsikirjoituksia useilla eri kielillä. Kreikankielisiä käsikirjoituksia tunnetaan 25. Ne kaikki perustuvat yhteen käsikirjoitukseen, joka kirjoitettiin Boëthiuksen tekemän käännöksen jälkeen.
Sisältö.
Porfyrios kuvaa teoksessa viisi perustavanlaatuista filosofista prinsiippiä, ns. predikaabelia ("praedicabilia", ”mitä voidaan predikoida?”, ”mitä sanotaan jostakin?”):
Heti teoksen alussa Porfyrios määritteli kolme kysymystä, jotka määrittelivät koko asetelman keskiajan universaalikiistalle, joka käsitteli sukujen ja lajien (universaalien) suhdetta todellisuuteen:
Porfyrios ei kuitenkaan varsinaisesti vastaa näihin kysymyksiin.
Lee Smolin

Lee Smolin (s. 1955) on yhdysvaltalainen fyysikko. Smolin epäilee nykyfysiikan valtavirtana olevaa säieteoriaa, ja myös kvanttiteoriaa, jonka muotoilua matemaattisiksi kaavoiksi hän ei pidä tyydyttävänä.
Koulutus, ura ja perhe.
Smolin opiskeli Hampshire Collegessa merkittävän fyysikon Herb Bernsteinin ohjauksessa. Teoreettisen fysiikan tohtoriksi hän valmistui Harvardin yliopistosta. Hän toimi useissa yliopistoissa ja vieraili myös eurooppalaisissa yliopistoissa, kuten Oxfordissa, Cambridgessa ja Rooman yliopistossa. Sen jälkeen hän muutti Kanadaan työskentelemään teoreettisen fysiikan Perimeter Instituteen, jonka perustamisessa hän oli mukana. 
Smolinin äiti Pauline Smolin on näytelmäkirjailija ja isänsä Michael Smolin on ympäristö- ja prosessi-insinööri. Hänen veljensä David M. Smolin on professorina Cumberlandin oikeustieteellisessä tiedekunnassa Samfordin yliopistossa Alabamassa. Hänen puolisonsa on juristi Dina Graser.
Teorioita.
Smolin on esittänyt teorioita liittyen kvanttigravitaatioon. Kvanttigravitaation tarkoitus on yhdistää kaksi fysiikan pääteoriaa. Hänen mielestään silmukkakvanttigravitaatio ja säieteoria voivat olla saman teorian eri puolia. Smolin tunnetaan parhaiten ajatuksesta, jonka mukaan mustan aukon synty luo uuden maailmankaikkeuden jonnekin maailmankaikkeutemme taakse, meille tuntemattomiin ulottuvuuksiin. 
Kirjassaan "Kvanttipainovoima" Smolin kuvaa kansantajuisesti yrityksiä yhdistää kvanttiteoria ja yleinen suhteellisuusteoria 1960-luvulta lähtien. Smolin tarkastelee esimerkiksi Wheeler–DeWitt-yhtälöä, jolle on aikaisemmin ollut vaiketa löytää ratkaisua, mutta jolle Smolin on löytänyt äärettömän määrän tarkkoja ratkaisuja.
Aika ja avaruus on ajateltu Newtonista lähtien jatkuviksi. Tämän Smolin kiistää ja väittää aika-avaruutta kvantittuneeksi: on olemassa sekä pienin aika, Planckin aika, että pienin pituus, Planckin pituus. 
Säieteorian ja yleisen suhteellisuusteorian heikkoudeksi Smolin laskee riippuvuuden oletetusta tausta-avaruudesta. Hänen mukaansa ajan ja avaruuden pitää päinvastoin rakentua teoriasta. Näitä rakennuspalikoita ovat äärimmäisen pienet silmukat. Toisiinsa lomittuneet ja kietoutuneet silmukat muodostavat spinverkon. Nämä alkeispinta-alat ja -tilavuudet ovat vain Planckin mittojen kokoisia. Kaukaa katsoen niiden muodostama rakenne näyttää sileältä ja jatkuvalta, jollaisena me ajan ja avaruuden koemme.
Säikeet, jotka ovat Planckin pituuteen verrattuna suuria, saattavat vastata spinverkossa eteneviä aaltoja. Näin silmukkapainovoima muodostaisi tausta-avaruuden säikeille.
Smolinin mielipiteet ovat herättäneet laajaa väittelyä fyysikoiden keskuudessa. Eräs johtavista säieteoreetikoista Joseph Polchinski on arvostellut Smolinin teoksessaan "The Trouble with Physics" esittämiä ajatuksia.
M/S Baltijsk

M/S Baltijsk () on venäläisen Leasing Co Of Civil Aviationin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Alusta isännöi Baltic Transport Systems. Alus on rakennettu vuonna 1984 Bremerhavenissa, Saksassa. Kuollutta painoa "Baltijsk"illa on 9 887 tonnia. Nykyään laiva on rekisteröity Venäjän lipun alle.
Baltijskin sisaralus on M/S Runner.
Käyttöhistoria.
Kesäkuussa 1984 alus laskettiin vesille. 19. marraskuuta 1984 Partenreederei m.s. "Railship II" hankki aluksen ja rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. Tuolloin alus oli nimeltään "M/S Railship II". Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin Hangon ja Travemünden välillä. 1. kesäkuuta 1998 laiva siirtyi reitille Turku–Travemünde. 
25. toukokuuta 2002 Railship II törmäsi laituriin Travemünden satamassa. Törmäys vahingoitti aluksen perää. Alus korjattiin Flender Werftin telakalla Lyypekissä, Saksassa. 
Syyskuussa 2002 alus kastettiin "Finnrider"iksi. 19. marraskuuta 2003 norjalaisen RoRo K/S osti Finnriderin yhdessä neljän muun aluksen: M/S Transfinlandian, M/S Astrean, M/S Transbaltican ja M/S Finnrunnerin kanssa. Uusi omistaja vuokrasi aluksen Finnlinesille.
24. maaliskuuta 2004 alus nimettiin "Rider"iksi. Maaliskuussa 2005 Runner saarrettiin Travemündeen, koska aluksen miehistö oli alipalkkaista. Saman kuukauden aikana alus liputettiin Suomen lipun alle ja kotisatamaksi tuli Helsinki. 
Maaliskuussa 2006 venäläinen Rosmoport -varustamo osti Riderin. 17. huhtikuuta alus oli viimeistä päivää Finnlinesin liikenteessä, jonka jälkeen Rosmoport otti aluksen haltuunsa. Toukokuussa Rider rekisteröitiin Leasing Co Of Civil Aviationin haltuun. Baltic Transport Systems alkoi isännöidä alusta. Pian omistajan vaihtumisen jälkeen alus sai nykyisen "Baltijsk" -nimensä. Elokuun alussa Baltijsk aloitti liikennöinnin Pietarin ja Lyypekin välillä. Vielä ennen vuoden vaihdetta alus siirtyi reitille Ust-Luga–Baltijsk–Sassnitz. Jouluaattona 2006, laivan ollessa matkalla kohti Baltijskia, syttyi konehuoneessa tulipalo, jonka miehistö pystyi sammuttamaan. Tulipalon jälkeen alus hinattiin Sassnitziin, Saksaan.
László Lovász

László Lovász (s. 9. maaliskuuta 1948) on unkarilainen matemaatikko. Hänen pääasiallista työmaataan on kombinatoriikka, jonka alalla kertyneistä ansioistaan hän sai vuonna 1999 Wolfin palkinnon yhdessä Elias M. Steinin kanssa. Hän sai Abelin palkinnon yhdessä Avi Wigdersonin kanssa vuonna 2021.
Lovász syntyi Budapestissa. Hän on työskennellyt Yalessa ja kotimaansa maineikkaassa Eötvös Loránd -yliopistossa. Hänestä tuli vuoden 2007 alussa IMU:n ("International Mathematical Union") puheenjohtaja. Hän toimi puheenjohtajana vuosina 2007–2010.
Jacques Tits

Jacques Tits (12. elokuuta 1930 – 5. joulukuuta 2021) oli belgialais-ranskalainen matemaatikko, joka saavutti tärkeimmät ansionsa ryhmäteorian alalla.
Jacques Tits syntyi vuonna 1930 Ucclessa Brysselin eteläosassa. Hänen vanhempansa olivat professori Léon Tits ja Louisa André. Jacquesin isä oli matemaatikko, ja Jacques alkoi itsekin osoittaa jo nuorena matemaattista lahjakkuutta. Léon Tits kuoli, kun Jacques oli 13-vuotias. Perheen toimeentulon turvaamiseksi Jacques opetti neljä vuotta vanhempia opiskelijoita.
Tits pääsi jo 14-vuotiaana opiskelemaan Brysselin vapaaseen yliopistoon, ja tohtoriksi hän valmistui 20-vuotiaana. Valmistuttuaan hän toimi opettajana Brysselin vapaassa yliopistossa. Professoriksi hänet nimettiin vuonna 1962. Kaksi vuotta myöhemmin Tits sai siirron Bonnin yliopistoon professoriksi. Tits muutti vuonna 1973 Pariisiin, missä hänestä tuli Collège de Francen ryhmäteorian professori. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1974 ja työskenteli Collège de Francessa vuoteen 2000 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Titsin keskeisimmät saavutukset olivat ryhmäteorian alalta. Hänet palkittiin vuonna 1993 matematiikan Wolfin palkinnolla. Tuolloin palkintoperusteissa sanottiin, että Titsin geometrinen lähestymistapa ryhmäteoriaan oli edistänyt 1970-luvun jälkeen äärellisten ryhmien, p-adisten ryhmien ja aritmeettisten ryhmien tutkimusta. Ryhmäteorian keksintöjensä ansiosta Tits palkittiin myös vuonna 2008 Abelin palkinnolla. Tits oli myös Ranskan tiedeakatemian pitkäaikainen jäsen, ja hänet valittiin vuonna 1992 Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi.
Tits toimi vuosina 1980–1999 IHES-instituutin matemaattisten julkaisujen päätoimittajana. Hän oli vuosina 1978 ja 1994 Fieldsin mitalin palkintolautaukunnassa sekä Balzanin palkinnon vuonna 1985.
Luettelo Ranskan akatemian pääsihteereistä

Luettelo Ranskan akatemian pääsihteereistä käsittää Ranskan akatemian korkeimman virkamiehen katkeamattoman listan aina akatemian perustamisesta vuonna 1634 lähtien aina nykypäivään saakka.
Pääsihteerin (secrétaire perpétuel) valitsevat akatemian jäsenet keskuudestaan ja hän on Ranskan akatemian korkein virkamies, joka valitaan aina elinajaksi, mutta nykyisin on tullut tavaksi jättää tehtävä nuoremmille ja jatkaa itse tavallisena akateemikkona. Ranskan valtionpäämies on akatemian suojelija, mutta ei osallistu mitenkään hallintoon, ei jäsenten valintaan tai virkailijoiden valintaan.