tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Minna Lainio

Minna Lainio (s. 22. elokuuta 1968 Mynämäki) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija, joka voitti kaksi sisäratojen Suomen-mestaruutta 1993. Häneen ehdittiin kohdistaa suuria odotuksia. Lainio voitti 800 ja 1 500 metrin SM-kultaa Kalevan kisoissa 1993 ja hänet valittiin kisojen parhaaksi urheilijaksi, mutta kesän 1993 tulokset hylättiin myöhemmin dopingin takia.
Lainion dopingtapaus.
Lainio antoi positiivisen dopingnäytteen maaliskuussa 1993. Se sisälsi nandroloni-nimistä anabolista steroidia, mutta testitulos ei kuitenkaan ollut täysin aukoton. Hormonijäämien katsottiin mahdollisesti tulleen Lainion virtsaan ehkäisypillereistä. Lainio perusteli positiivista näytettään, että hänen aineenvaihduntansa oli epänormaali. Lainiolle järjestettiinkin myöhemmin useita lisätestejä. Lainio kuitenkin jatkoi e-pillereiden syömistä välillä lopettaen syömisen seurauksella, että tulokset olivat keskenään ristiriitaisia. Lopullinen varmuus dopingepäilylle saatiin, kun Lainiolle syötettiin lumelääkettä, josta jäänteitä ei voinut tulla. Testitulos oli kuitenkin positiivinen.
Lainiolle ehdotettiin kontrolloitua testiä, johon hän ei kuitenkaan suostunut. Lopulta Lainio saatiin testeihin valmentajansa kanssa. Suunniteltu testi piti suorittaa niin sanottuna kaksoistestinä. Testissä pyrittiin estämään tilanne, että virtsarakko olisi keinotekoisesti täytetty ennakolta. Kun Lainio kuuli testijärjestelyn, hän kieltäytyi testin suorittamisesta, mikä tulkittiin epäluottamuksena testaajia kohtaan. Lainio kuitenkin jatkoi puolustustaisteluaan ja häntä avusti oikeudessa huippujuristi, professori Hannu Tapani Klami. 
Vaikka Lainio oli antanut positiivisen näytteen maaliskuussa 1993, hän sai testiepäselvyyksistä huolimatta kilpailla kesän aikana normaalisti eikä dopingista tiedotettu julkisuuteen. Lainio antoi kisanäytöt Stuttgartin MM-kisoihin, mutta doping tuli esille myöhemmin loppukesästä. Tietojen ristiriitaisuutta käytettiin tietoisesti puolustuksessa hyväksi. Lainion mielestä antidoping-toimikunta on tehnyt hänen kohdallaan virheen, eikä dopingtapausta ole pystytty näyttämään toteen. Lainio haki muutosta neljän vuoden kilpailukiellolle siviilioikeudesta, mutta käräjäoikeus hylkäsi Lainion kanteen Suomen Urheiluliittoa vastaan ja tuomio jäi voimaan. Lainio oli päätökseen pettynyt ja antoi julkisuuteen lausunnon lokakuussa 1998: ”...minunkin tapauksessa vastapuoli hävitti todisteita ja muunteli totuutta oikeudessa...”. Lopullinen päätös asiasta saatiin lokakuussa 1998, kun korkein oikeus ei taipunut kilpailukiellon kumoamiseen.
Mitogaku

Mitogaku () tarkoittaa japanilaista historian ja šintolaisuuden tutkimuksen koulukuntaa, joka syntyi Miton hanissa nykyisen Ibarakin prefektuurin alueella. Koulukunta sai alkunsa vuonna 1657, kun Tokugawa Mitsukuni, Miton hanin toinen daimio, määräsi koottavaksi "Dainihonshi" -teoksen ("suuren Japanin historia"). Projektiin osallistuneisiin oppineisiin kuuluivat esimerkiksi Asaka Tanpaku, Sassa Munekiyo, Kuriyama Senpō ja Miyake Kanran. Projektin lähtökohta oli uuskungfutselainen, perustuen näkemykseen historiallisesta kehityksestä moraalisääntöjen seurauksena. Tokugawa Mitsukuni uskoi, että Japani oli pitkään keisarin yhtenäisessä hallinnossa olleena valtiona täydellinen esimerkki kiinalaiskeskeisen ajattelun mukaisesta "kansakunnasta". "Dainihoshistä" tuli siten erityisesti keisarin hallitseman Japanin historia, ja se painotti kunnioitusta keisarillista hovia ja šintolaisia kameja kohtaan. 
Historiallisten tietojen tallentamiseksi koulukunnan historioitsijat keräsivät paikallisia historiallisia lähteitä ja usein kokosivat samalla omia historiateoksiaan. Aikainen mitogaku keskittyikin historiografiaan ja tutkimukseen. 
1700-luvun lopun tienoilla mitogaku alkoi puuttua ajan sosiaalisiin ja poliittisiin kysymyksiin. Yhdeksäs Miton daimio Tokugawa Nariaki laajensi huomattavasti mitogakua perustamalla "Kōdōkan"-koulun. Kungfutselaisuuden ja kokugaku-ajattelun lisäksi koulussa käsiteltiin lääketiedettä, tähtitiedettä ja muita luonnontieteitä. Myöhemmän mitogakun aika kesti Bakumatsu-kaudelle Tokugawa-bakufun loppuun. Koululla oli merkittävä vaikutus "sonnō jōi" -liikkeeseen ja se oli yksi Meiji-restauraatiota ajavista voimista. Se ei kuitenkaan saanut uuden, restauraation jälkeisen hallinnon tukea, joten "Kōdōkan" hajotettiin ja sen kirjasto otettiin suureksi osaksi valtion haltuun.
Tongi

Tongi () on kaupunki Bangladeshissa. Vuonna 2011 siellä oli 476 350 asukasta, mikä teki siitä Bangladeshin viidenneksi suurimman kaupungin.
Se sijaitsee 25 km maan pääkaupungin Dhakan pohjoispuolella Turag-joen varrella. Monet tongilaiset käyvät Dhakassa töissä.
Kaupunki kasvaa nopeasti, ja sen oletetaan sulautuvan pian yhtenäiseen pääkaupunkiseutuun. 
Tongissa järjestetään vuosittain uskonnollinen juhla Turag-joen penkalla. Juhla on järjestetty vuodesta 1966 alkaen. Vuonna 2007 siihen osallistui kolme miljoonaa muslimia.
Siikaneva

Siikaneva on Ruoveden kunnassa sijaitseva Pirkanmaan suurin yhtenäinen suoalue ja maakunnan tärkein soidensuojelualue. Suojelualueen pinta-ala on 9,5 neliökilometriä ja se on perustettu vuonna 1988. Itse suoalueen pinta-ala on yli 10 neliökilometriä.
Siikanevan suot ovat keidas- ja aapasoita. Turvekerros on paksuimmillaan 7 metriä. Suurin osa suoalueesta on täysin luonnontilassa, ainoastaan alueen reunaosia on ojitettu. Siikaneva on myös Pirkanmaan arvokkain lintusuo. Uhanalaista lajistoa ovat muun muassa hyönteiset nahkuri ja lymylude.
Bhagalpur

Bhagalpur on kaupunki Pohjois-Intiassa Biharin osavaltiossa. Se on Bhagalpurin piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 siellä oli 398 138 asukasta, joten se oli osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki.
Kaupunki tunnetaan silkkituotteistaan. Se on merkittävä satamakaupunki Ganges-joen etelärannalla. Osavaltion pääkaupunkiin Patnaan on matkaa 220 kilometriä. 
Bhagalpurin alueen historia ulottuu ainakin Anga-valtion aikoihin noin 700 eaa.
Muzaffarpur

Muzaffarpur on kaupunki Pohjois-Intiassa Biharin osavaltiossa. Vuonna 2011 siellä oli 396 590 asukasta, joka teki siitä osavaltionsa neljänneksi suurimman kaupungin.
Kaupunki tunnetaan litsi-hedelmistä. Se sijaitsee Himalajalta valuvan joen rannoilla. Joen tuoman kosteuden ja ravinteiden takia alue on rehevää ja hedelmällistä. Ilmasto on mantereinen: kesällä kuuma (yli +45 astetta) ja kostea, monsuunikaudella sateinen ja talvella kylmä.
Canon EOS 40D

Canon EOS 40D on japanilaisyhtiö Canonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera. Kamera julkistettiin 20. elokuuta 2007 Canon EOS 30D:n seuraajaksi. Kamera on yhteensopiva sekä EF- että EF-S -objektiivien kanssa. Siinä on 10 megapikselin CMOS-kenno ja kolmen tuuman näyttö. Kameralla pystyy ottamaan 6,5 kuvaa sekunnissa.
Ghaziabad

Ghaziabad on kaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 siellä oli 968 256 asukasta, mikä teki kaupungista osavaltionsa seitsemänneksi suurimman. Vuonna 2011 asukkaita oli 1,6 miljoonaa. Kaupunki on käytännössä Delhin lähiö, se sijaitsee 20 km Delhistä itään ja 46 km Meerutista lounaaseen. 
Ghaziabadin perusti vuonna 1740 visiiri nimeltä Ghazi-un-ddin. Hän rakennutti kaupunkiin seraljin, jossa sanotaan olleen 120 huonetta. Rakennuksesta on jäljellä portti, osia ulkoseinästä ja massiivinen pilari. Vuonna 1857 Meerutista alkanut sepoykapina levisi pian myös Ghaziabadin alueelle. 
Nykyään Ghaziabad on raskaan teollisuuden kaupunki, joss on myös useita teknillisiä oppilaitoksia.
Seventh Tour of a Seventh Tour

Seventh Tour of a Seventh Tour oli brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin konserttikiertue. Kiertue tuki yhtyeen seitsemättä studioalbumia "Seventh Son of a Seventh Son", joka julkaistiin 11. huhtikuuta 1988. Seventh Tour of a Seventh Tour käynnistyi 28. huhtikuuta 1988 Saksan Kölnistä ja päättyi 12. joulukuuta 1988 Englantiin, jossa yhtye esiintyi Lontoon Hammersmith Odeonissa. Kiertue jäi kitaristi Adrian Smithin viimeiseksi yhtyeessä, sillä hän erosi Iron Maidenista vuonna 1990. Hän kuitenkin palasi yhtyeeseen uudelleen vuonna 1999. Kiertue oli myös yhtyeen ensimmäinen, jolla basisti Steve Harrisin bassoteknikko Michael Kenney soitti kosketinsoittimia.
Kiertue kattoi 98 konserttia Britanniassa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Yhtye konsertoi kiertueen aikana myös Suomessa esiintyen Helsingin jäähallissa vuoden 1988 lokakuussa. Britanniassa yhtye oli pääesiintyjänä Castle Doningtonin Monsters of Rock -festivaaleilla, jossa yhtye teki uuden yleisöennätyksen konsertoidessaan yli 107 000 hengen yleisölle. Marraskuussa yhtye taltioi kaksi konserttiaan Birminghamissa konserttivideoksi "Maiden England", joka julkaistiin vuoden 1989 marraskuussa.
Iron Maidenin lämmittelijöinä kiertueella esiintyivät David Lee Roth, Anthrax, Megadeth, Guns N’ Roses, W.A.S.P., Helloween, Killer Dwarfs, Ossian, Trust, Great White, L.A. Guns, Backstreet Girls ja Frehley’s Comet. 
Kiertueen lavasteet mukailivat albumin "Seventh Son of a Seventh Son" kansitaidetta ja kuvitusta; lavasteisiin lukeutui muun muassa jäävuoria sekä yhtyeen maskotti Eddie the Head.
Air Canada Jetz

Air Canada Jetz on Montrealissa, Quebecissa, Kanadassa sijaitseva tilauslentoyhtiö. Se tarjoaa business-luokan palveluita yritysasiakkaille, ammattilaisurheilujoukkueille ja viihdetaiteilijoille.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin 31. lokakuuta vuonna 2001. Yhtiö on täysin Air Canadan omistama. Perustamisesta lähtien yhtiön johdossa on toiminut Robert Perreault, joka aikaisemmin johti Air Alliance -lentoyhtiötä. NHL-kauden 2006–2007 aikana Jetz kuljetti useita joukkueita, kuten Vancouver Canucks, Calgary Flames, Edmonton Oilers, Ottawa Senators, Montreal Canadiens ja Toronto Maple Leafs. Vuosina 2005-2006 Jetz kuljetti NBA-joukkuetta Toronto Raptors. Jetz on myös kuljettanut useita muusikoita heidän kiertueillaan Pohjois-Amerikassa, kuten U2 ja Rolling Stones.
Laivasto.
Air Canada Jetzin laivastoon (vuonna 2023) kuuluu kolme Airbus A319-konetta, joissa on 58 business-luokan matkustajapaikkaa.
Air BC

Air BC on entinen lentoyhtiö, jonka kotipaikka sijaitsi Brittiläisessä Kolumbiassa. Air Canada Jazz sulautti yhtiön itseensä ostamalla koko osakekannan, ja Air BC lopetti toimintansa 27. maaliskuuta 2002.
Historia.
Lentoyhtiön perusti vuonna 1980 Jim Pattison Group yhdistämällä useita Kanadan länsirannikolla sijaitsevia paikallisia lentoyhtiöitä, kuten "Canadian Air Transit", "Flight Operation", "Gulf Air Aviation", "Haida Airlines", "Island Airlines", "Ominecca Air", "Pacific Coast Air Services" ja "West Coast Air Services". Yhtiöiden laivasto koostui pääasiassa sulatetuilta yhtiöiltä perityistä De Havillandin koneista, DHC-6 Twin Otter:eistä ja joistakin vesilentokoneista. Vuonna 1983 laivasto sai täydennystä DCH-7 Dash-7 -koneista. Vuonna 1988 yhtiö hankki omistukseensa ensimmäiset suihkukoneet, tilattujen BAe 146-200 koneiden saavuttua. Vuonna 1986 laivastoa täydennettiin DHC-8 Dash 8-100 -koneilla.
Vuonna 1987 Air Canada sai haltuunsa 85% yhtiön osakekannasta ja teki yhtiöstä paikallisen kumppaninsa. Maaliskuussa 1995 Air Canada lunasti loputkin yhtiön osakkeista. Samana vuonna yhtiö täydensi laivastoaan uusilla DHC-8 Dash 8-300 -koneita.
Tammikuussa 2001 Air Canadan täysin omistama uusi yhtiö Air Canada Regional perustettiin yhdistämällä neljä paikallista lentoyhtiötä: Air BC, Air Nova, Air Ontario ja Canadian Regional Airlines. Yhdistäminen saatiin päätökseen vuonna 2002 ja samalla yhtiön nimi muutettiin Air Canada Jazziksi.
Esa Ojala

Esa Ojala (s. 19. helmikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen graafinen suunnittelija. Ojala on yksi palkituimmista suomalaisista graafikoista ja suunnitellut monia julisteita, liikemerkkejä ja logoja. Hän on työskennellyt ennen oman toimiston perustamista muun muassa Marimekossa 1976–1982. Asko Kekkosen kanssa hänellä oli muotoilutoimisto Alform Oy 1984–1988 ja Kyösti Variksen kanssa Varis &amp; Ojala Oy 1988–1999. Sittemmin hän on ollut osakkaana ja suunnittelujohtajana Incognitossa. Lisäksi hän on toiminut luennoitsijana ja ollut mukana alan kehittämisessä muun muassa Valtion muotoilutoimikunnassa ja Grafiassa. Hän on pitänyt töistään useita näyttelyjä.
Ojala on käynyt Hausjärven lukion ja valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista 1970-luvulla ja Taideteollisesta korkeakoulusta 1990 taiteen maisteriksi.
Patty Schnyder

Patty Schnyder (s. 14. joulukuuta 1978 Basel, Sveitsi) on sveitsiläinen tennispelaaja.
Vasenkätinen Schnyder aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994. Hän voitti urallaan yksitoista WTA-turnausta kaksinpelissä ja viisi turnausta nelinpelissä sekä 3 ITF-kiertueen kaksinpeliturnausta. Grand Slam -turnauksissa hän ylsi kerran välieriin, Australian avoimissa 2004, jolloin hän hävisi Kim Clijstersille eräluvuin 2–6, 6–7(2). Puolivälieriin hän ylsi Australian avoimissa 2005 ja 2006, Ranskan avoimissa 1998 ja 2008 sekä Yhdysvaltain avoimissa 1998 ja 2008. Wimbledonissa hän ylsi parhaimmillaan neljännelle kierrokselle vuonna 2007.
Schnyderiä valmensi Rainer Hoffmann ja hänen uransa paras sijoitus maailmanlistalla oli seitsemäs. Nelinpelissä hän oli parhaimmillaan listan sijalla 15. Schnyder asuu Baechissa Sveitsissä.
Schnyder ilmoitti uransa lopettamisesta Ranskan avoimissa 2011.
Heinäkuussa 2015 Schnyder tekee paluun ammattilaiskentille saatuaan pääsarjan villin kortin Darmstadtin ITF turnaukseen.
Kyösti Varis

Kyösti Varis (s. 4. tammikuuta 1933 Joensuu) on graafinen suunnittelija ja tunnetuimpia suomalaisia graafikkoja.
Varis on koulutukseltaan käsinlatoja, jonka tarkoituksena oli seurata faktori-isänsä jälkiä kirjapainoalalla. Kirjapainossa Varis innostui typografiasta ja kuvallisten harrastusten myötä hän päätyi mainosalalle. Ensimmäinen työpaikka tällä toimialalla oli 1957 typografin työ Mainos Taucherilla. Eteneminen uralla oli nopeaa ja Varis toimi mainostoimisto SEK:n taiteellisena johtajana 1959–1967 sekä Markkinointi Viherjuuren suunnittelujohtajana 1967–1969.
Yrittäjäksi Varis ryhtyi 1969 perustamalla Variksen toimiston, jonka suunnittelijana ja toimitusjohtajana hän toimi. Ensimmäistä yritystä seurasi Varis Poteri Veistola Oy, jossa Varis työskenteli vuoteen 1987. Yhtiöllä oli palveluksessaan 1978 yli kolmekymmentä mainosalan ammattilaista. Seuraavaksi Varis työskenteli suunnittelijana Varis &amp; Ojala Oy:ssä 1988–1994 ja Varis Original Oy:ssä 1994–2020. Eläkkeelle Varis jäi muodollisesti täyttäessään 60 vuotta, mutta hän ei kuitenkaan halunnut jättää suunnittelijan työtä, vaan perusti oman toimiston eli Varis Originalin.
Varis piti itseään graafikkona, merkkien ja julisteiden suunnittelijana. Hän pyrki siihen, että juliste ei tarvitse tekstiä, vaan pelkkä kuva synnyttää halutun mielleyhtymän. Monet hänen julisteensa ovat merkkimäisiä eli tekniikaltaan niukkoja ja kuvallisesti pelkistettyjä. Varis halusi julisteidensa olevan ytimekkäitä ilman ylimääräistä taiteilua.
Varis on maailmalla tunnettu julisteistaan, mutta hän on suunnitellut erityisesti liikemerkkejä, kuten Finnairin, Alkon, Ingmanin ja Pohjoismaiden Neuvoston tunnukset. Japanilainen "Idea"-lehti nimesi hänet vuonna 1993 maailman sadan merkittävimmän graafisen suunnittelijan joukkoon. Hän käyttää töissään hyväkseen huumoria. Julisteista ovat keskeisiä kantaa ottavat työt, joissa hän kiinnittää huomion yhteiskunnallisiin ja globaaleihin ongelmiin.
Tracker (yritys)

Tracker Oy valmistaa ja myy paikannuslaitteita ja -ohjelmistoja. 
Yhtiö aloitti vuonna 1977 metsästyskoirien paikantamiseen tarkoitettujen radiotaajuuspaikantimien valmistamisen. Nykyisin yritys valmistaa niiden lisäksi GPS-satelliittipaikannukseen perustuvia laitteita sekä matkapuhelimissa toimivia paikannus- ja karttaohjelmistoja. 
Trackerin pääkonttori on Oulunsalossa.
Elävää musiikkia

Elävää musiikkia on Ismo Alanko Säätiön toinen live-albumi, ja kaikkiaan viides albumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ismo Alanko, ellei toisin mainittu. Kaikki kappaleet sovittanut Ismo Alanko Säätiö.
Remes

Remes on suomalainen sukunimi. Nimi on nykyisin 1 712 henkilöllä. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Klaus Juhana Kemell

Claes Johan (Klaus Juhana) Kemell tai Kemelli (11. maaliskuuta 1805 Ylivieska – 19. joulukuuta 1832 Alavieska) oli Alavieskan vt. kappalainen, kääntäjä ja runoilija.
Kemellin vanhemmat olivat Ylivieskan lukkari Jakob (Jaakko) Kemell ja Brita Katariina Karlberg. Hän kävi Oulun triviaalikoulua yhdessä muun muassa J. V. Snellmanin ja Samuel Gustaf Berghin kanssa ja pääsi ylioppilaaksi 1824. Kemell valmistui papiksi 1827 ja oli siitä alkaen Köyliössä ja Säkylässä kappalaisenviran armovuoden saarnaajana, kunnes pääsi 1828 Alavieskaan pitäjän sairastuneen kappalaisen Henrik Piponiuksen sijaiseksi. Kemell oli tässä tehtävässä kuolemaansa saakka. Viimeisinä vuosinaan hän liittyi Pohjanmaalla levinneeseen herännäisyyteen.
Kemell oli Oulun Wiikko-Sanomia -lehden avustajana heti lehden perustamisesta 1829 lähtien. Lehdessä julkaistiin vuosina 1830–1831 viisi Kemellin kirjoittamaa runoa. Niistä yksi, Carl Michael Bellmanin "Fredmanin yhdeksännen epistolan" suomennos "Ystäväkullat, siukut ja veljet" vuodelta 1831, oli niin suosittu, että siitä painettiin arkkiveisu vuonna 1834. Kemellin merkittävin kirjallinen työ oli Tuomas Kempiläisen "Kristuksen seuraamisesta" hartauskirjan suomennos. Hän sai tämän käännöksen valmiiksi vähän ennen kuolemaansa, ja teos voitiin julkaista 1836. Kemell käytti suomennostyössään apuna Keski-Pohjanmaan murteen sanastoa ja lausetapoja, ja niinpä hänen käännöksensä erottuikin edukseen siihen asti tavallisesti käytetystä ruotsinvoittoisesta suomen kirjakielestä. "Kemell-suomi" olikin kielenkäytössä varsinkin herännäispappien suosima esikuva.
Kemell keräsi myös materiaalia mustalaiskielen sanakirjaa varten, mutta hän poltti kertyneen aineiston erään ystävänsä kehotuksesta.
Myös Kemellin nuorempi veli Frans Petter Kemell kirjoitti runoja, joita julkaistiin Oulun Wiikko-Sanomissa.
Kemell kuoli naimattomana Alavieskassa vuonna 1832.
Runoja.
Julkaistu nimimerkillä "K-lli" Oulun Wiikko-Sanomissa:
Bob Berg

Bob Berg, (7. huhtikuuta 1951 – 5. joulukuuta 2002) oli yhdysvaltalainen saksofonisti, joka tuli tunnetuksi Miles Davisin yhtyeestä. 
Elämäkerta.
Berg soitti Davisin yhtyeessä vuosina 1984–1986. Sitä ennen hän oli ollut muiden muassa Jack McDuffin, Horace Silverin ja Cedar Waltonin yhtyeissä. Berg oli mukana myös pianisti Chick Corean yhtyeessä kuluneen vuosikymmenen alkupuoliskolla. Hän loi myös omaa uraansa, mistä esimerkkinä on Chick Corean perustamalla Stretch-levymerkillä ilmestynyt levy "Another Standard". Levyllä on muutamia Frank Sinatran ohjelmistoon kuuluneita lauluja, mutta myös uusi tulkinta Beatles-klassikko "Michellestä". Englantilainen kriitikoitten kirjoittama hakuteos "Jazz: The Rough Guide" ilmaisee Bergin aseman jazzin maailmassa: ”Bob Berg on yksi lahjakkaimmista post-Coltrane-alalajin saksofonisteista täydellisellä tekniikalla, mahtavalla harmonisella avarakatseisuudellaan, itsevarmalla aikakäsityksellään ja massiivisella, tunnerikkaalla soitolla.” 
Berg kuoli liikenneonnettomuudessa 5. joulukuuta 2002.
Anders Aschelinus

Anders (Anterus) Aschelinus (k. 1703 Askainen) oli Askaisten kappalainen ja runoilija.
Turusta kotoisin ollut Aschelinus kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1683. Hän toimi opettajana (kollegana) Turun katedraalikoulussa vuodesta 1688 alkaen kunnes hänet nimitettiin Askaisten kappalaiseksi 1703. 
Aschelinus kirjoitti useita runoja joista tunnetuimpia ovat "Virsi suuresta nälästä 1697", "Suomen Ilo-ääni Narvan voitosta" (Narvan taistelussa vuonna 1700 saadun voiton kunniaksi) ja "Uron uhri Jumalalle Kahdennentoista Kaarlen edestä".
Kotaperä

Kotaperä on kyläalue, joka sijaitsee Uuraisten kunnan länsirajalla Multian kunnanrajaa vasten. Kotaperä on Uuraisten kunnan Kyynämöisten kylän osakeskus. Kotaperän alkuperäisasukkaista on viitteitä 2006 ilmestyneessä kirjassa "Kodasta taloon". Kirjan mukaan kyläalue on alun perin ollut saamelaisten asuttamaa aluetta.
Kotaperän alueella sijaitsee paljon kesähuviloita, jotka vilkastuttavat alueen elämää etenkin kesäaikaan. Kyläkunnan keskus on entisen kyläkaupan ja koulun tuntumassa. Kyläseura on yhteisenä projektina toteuttanut muun muassa urheilukentän reunaan kodan vapaaseen käyttöön, sekä hankasuolle pitkospuut.
Liikenne.
Kotaperän kautta kulkevat seuraavat valtatiet:
Yrjö Rauanheimo

Yrjö Sakari Rauanheimo (sukunimi vuoteen 1906 Järnefelt; 6. maaliskuuta 1904 Viipuri – 29. marraskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen sanomalehtimies ja kirjailija.
Yrjö Rauanheimon vanhemmat olivat pääkonsuli Akseli Kustaa Rauanheimo ja tämän ensimmäinen vaimo Johanna (Hanna) Mariana Nylund (1872– 1918). Hänen veljiään olivat konsuli Mauri Rauanheimo ja eversti Uljas Rauanheimo. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon suomalaisesta yhteiskoulusta 1921 ja oli sitten merillä purjehtien muun muassa maailman ympäri. Rauanheimo oli "Lännen Suomettaren" toimittaja Oregonissa Yhdysvalloissa 1923–1924, "Uuden Suomen" toimittaja 1926–1930, Ulkosuomalaisseura Suomen yleissihteeri 1930–1933 sekä Yhtyneiden Kuvalehtien avustaja 1934–1939. Myöhemmin hän toimi tiedotussihteerinä ensin kansanhuoltoministeriössä 1939–1947 ja sitten Kansaneläkelaitoksessa 1947–1949.
Rauanheimo oli naimisissa 1927–1932 Anja-Marjatta Kaskion kanssa. Avioeron jälkeen hän meni 1933 uusiin naimisiin Doris Maria Lindebäckin kanssa. Jälkimmäisen avioliiton kautta Yrjö Rauanheimo on muun muassa Richard Järnefeltin isoisä.
Aiheesta muualla.
Yrjö Rauanheimon lehtiartikkeleita:
Reino Rauanheimo

Reino Rauanheimo (sukunimi vuoteen 1906 Järnefelt) (14. syyskuuta 1901, Nurmes – 21. huhtikuuta 1953) oli kustannustoimittaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Rauanheimon vanhemmat olivat tilanomistaja, vakuutustarkastaja Alfred Rauanheimo ja Aada Pennanen. Hän kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua, oli suojeluskunnan aluepäällikkönä 1923-1926 ja toimi sitten WSOY:n palveluksessa kustannustoimittajana vuodesta 1926. 1940-luvun alussa Rauanheimo kuului Arvi Kalstan johtaman Kansallissosialistien Järjestön hallitukseen. Rauanheimo oli naimisissa 1932-1946 Helvi Saloviuksen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni 1951 uusiin naimisiin filosofian maisteri Tuovi Tellervo Maria Puputin kanssa.
Glitch

Glitch on ohjelmiston tai laitteiston tahaton häiriö tai ongelma. Laitteiston glitchissä ongelma tulee vääriä signaaleja antavasta viallisesta laitteistosta. 
Elektroniikassa kyse on lyhytaikaisesta poistuvasta viasta ennen signaalin asettumista halutulle tasolle.
Videopeleissä glitcheiksi kutsutaan usein pelin bugeja, jotka mahdollistavat toimintoja, joita pelintekijät eivät ole tarkoittaneet tapahtuviksi. Tunnettuja glitchejä videopeleissä ovat muun muassa putoaminen maan läpi, pääsy kentän ulkopuolelle, ilmassa uiminen ja kohtausten ohittaminen. Pienempiä ja huomaamattomia usein esiintyviä glitsejä ovat muun muassa ylimääräiset, puuttuvat tai virheelliset ääniefektit, väliaikaiset vähäpätöiset törmäyksenhavaintavirheet (esimerkiksi luodit, jotka eivät vahingoita pelaajaa), grafiikoiden puute tietyistä suunnista katsottuna sekä viiveet. Usein glitchejä ja bugeja voidaan suorittaa tekemällä pelissä tiettyjä liikkeitä. Tällaisia liikkeitä ovat nopeuspeleissä kohtausten ohittaminen, lentäminen hyvin nopeasti, hidastuksen käyttäminen, tippuminen 3D-peleissä maan alle valkoisille ja mustille alueille, joilla pelaajan ei pitäisi olla, NPC-hahmojen (ei pelattavien hahmojen) käyttäymisen muutos, ympäristön muutokset tai näytön palaminen kiinni tietyissä kohdissa, kuten Lego-peleissä ja muissa 3D-peleissä.
Schenker

Schenker on saksalainen sukunimi, ja voi viitata ainakiin seuraaviin:
Henkilöitä:
Muita:
Akseli Rauanheimo

Akseli Kustaa Rauanheimo (vuoteen 1906 Axel Gustaf Leonard Järnefelt; ) oli suomalainen sanomalehtimies, konsuli, kansanedustaja ja kirjailija. Rauanheimo asui Yhdysvalloissa 1893–1898, 1918–1920 ja Kanadassa 1920–1932.
Henkilöhistoria.
Rauanheimon vanhemmat olivat nimismies Otto Adolf Järnefelt ja Ada Adolfiina Pfaler. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1893 ja maisteriksi 1894. Rauanheimo oli New Yorkissa "New Yorkin Lehden" toimittajana 1893–1894 ja "Siirtolainen"-lehden päätoimittajana 1894–1898. Suomeen palattuaan hän oli päätoimittajana "Uusimaa"-lehdessä 1900–1901, "Viipuri"-lehdessä 1902–1904, "Suomen Virallisessa Lehdessä" 1905 ja "Lahti"-lehdessä 1906–1907. "Uudessa Suomettaressa" Rauanheimo oli päätoimittajan apulaisena 1908–1913 ja päätoimittajana 1913–1915. Rauanheimo oli elintarvikeministeriön osastonjohtajana 1918 ja Suomen hallituksen tiedonantotoimiston (Suomi-Bureaun) johtajana New Yorkissa 1920. Hän oli Suomen ensimmäinen konsuli Montrealissa 1923–1925, toimien pääkonsulina 1925–1932 ja Viron konsulina Kanadassa 1927–1932. Rauanheimo oli myös Amerikansuomalaisten keskusliiton puheenjohtaja.
Rauanheimo oli aatelissäädyssä edustaja säätyvaltiopäivillä 1904–1905 ja toimi suomalaisen puolueen kansanedustajana 1914–1917, edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä.
Rauanheimo oli naimisissa 1895–1918 Johanna Maria (Hanna) Nylundin (1872–1918) kanssa. Leskeksi jäätyään hän meni 1920 uusiin naimisiin filosofian maisteri Elisabet Josefina Nyleniuksen (1879–1939) kanssa. Akseli Rauanheimon poikia 1. avioliitosta olivat eversti Uljas Rauanheimo, konsuli Mauri Rauanheimo ja sanomalehtimies ja kirjailija Yrjö Rauanheimo.
Teoksia.
Nimellä "Akseli Järnefelt":
Nimellä "Akseli Järnefelt-Rauanheimo":
Nimellä "Akseli Rauanheimo":
Lakotahin tasavalta

Lakotah tai Lakota on lakota-intiaanien kotimaaksi perustettu Yhdysvaltain sisällä sijaitseva valtio, joka käsittää tuhansia neliökilometrejä Pohjois-Dakotasta, Etelä-Dakotasta, Nebraskasta, Wyomingista ja Montanasta. Mikään valtio ei ole tunnustanut Lakotahin itsenäisyyttä.
Tausta.
Joulukuussa 2007 joukko itseään nimellä Lakota Freedom Delegation kutsuvia intiaaneja esitti Washingtonissa Lakotahin itsenäisyysjulistuksen. Heidän mukaansa kyse ei ole Yhdysvalloista eroamisesta, sillä alue kuuluu Yhdysvaltojen 1800-luvulla allekirjoittamien sopimusten mukaan Lakota-intiaaneille, joten julistus vain vahvistaa ennestään laillisen suvereenisuuden. Ryhmän johtaja on Amerikan intiaanien kansalaisliikkeessä 1960- ja 1970-luvuilla vaikuttanut Russell Means.
Alue.
Lakotahin rajoina ovat joet Yellowstone, North Platte ja Missouri. Alueen suurin kaupunki on Omaha Nebraskassa. Muita kaupunkeja ovat muun muassa Rapid City Etelä-Dakotassa ja Casper Wyomingissa.
Musta hevonen

Musta hevonen () on kielikuva, jolla tarkoitetaan esimerkiksi vaaleissa ennakolta arvaamatonta voittajaa. Sanonta on jo tuttu 1800-luvulta ja se mainitaan kirjailija Benjamin Disraelin teoksessa "The Young Duke" (1831). Kielikuvaa musta hevonen voi käyttää esimerkiksi myös urheilussa, jolloin joku urheilija tai joukkue on ennalta arvaamaton voittaja.
Suomen presidentinvaaleissa.
Suomessa nimitystä on käytetty ennen kaikkea presidentinvaalien yhteydessä. Sillä tarkoitettiin henkilöä, jota ei ennen vaaleja ollut asetettu presidenttiehdokkaaksi, mutta joka kuitenkin sai ääniä valitsijamiesten toimittamassa presidentinvaalissa.
Vuoden 1919 hallitusmuodon mukaan vaalin toimitti 300 yleisillä vaaleilla valittua valitsijamiestä. Alkujaan perustuslaissa ei ollut säädöksiä siitä, keitä valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi, ja niinpä joskus he saattoivatkin äänestää myös ”mustaa hevosta”, toisin sanoen muuta henkilöä kuin ennen vaaleja asetettuja presidenttiehdokkaita. Vuonna 1925 valitsijamiehet valitsivatkin Lauri Kristian Relanderin presidentiksi, vaikka häntä ei ollut ennen valitsijamiesvaaleja asetettu ehdokkaaksi. Vuonna 1956 siihenastinen presidentti Juho Kusti Paasikivi pyydettiin ehdokkaaksi toiselle äänestyskierrokselle, vaikka hän ei enää ollut ehdolla vaaleissa. Paasikivi ei kuitenkaan päässyt kolmanteen äänestykseen.
Vuoden 1982 presidentinvaalien edellä Keskustapuolueen johto kannatti puolueen presidenttiehdokkaaksi Ahti Karjalaista, mutta puoluekokous valitsi ehdokkaaksi Johannes Virolaisen. Tällöin julkisuudessa esiintyi arveluja, että puoluekokouksen päätöksestä huolimatta Keskustapuolueen valitsijamiehet saattaisivat kuitenkin äänestää Karjalaisen ”mustana hevosena” presidentiksi. Kaikki valitsijamiesehdokkaat kuitenkin kiistivät aikovansa näin tehdä, eikä Karjalainen saanut enää presidentinvaaleissa yhtään ääntä.
Vuonna 1987 hallitusmuotoa muutettiin niin, että valitsijamiehet saivat äänestää presidentiksi ainoastaan ennen valitsijamiesvaaleja asetettuja ehdokkaita. Täten mustan hevosen mahdollisuus poistui.
Vladimir Prelog

Vladimir Prelog (23. heinäkuuta 1906 Sarajevo − 7. tammikuuta 1998 Zürich) oli kroatialainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1975 orgaanisia reaktioita ja stereokemiaa koskevista tutkimuksista. Prelog jakoi palkinnon John Cornforthin kanssa. Prelog työskenteli elämänsä aikana Prahassa, Zagrebissa ja Zürichissä.
Kun Prelog oli nuori hänen perheensä muutti Kroatiaan Zagrebiin. Hän kävi koulunsa siellä ja Osijekissa. Prelog valmistui Prahan teknillisestä yliopistosta vuonna 1929 kemianinsinööriksi opettajanaan Emil Votoček. Votočekin assistentti Rudolf Lukeš tutustutti Prelogin orgaanisen kemian maailmaan.
Prelog työskenteli G.J. Drízan Prahan laboratoriossa, joka tuotti harvinaisia kemikaaleja, joita ei ollut myynnissä sinä aikana. Hänen vapaa-aikansa kului hänen omiin tutkimuksiinsa kaakaopuun alkaloideista.
Tieteellinen ura.
Zagreb.
Vuonna 1935 Prelog kutsuttiin Zagrebin yliopistoon opettamaan orgaanista kemiaa. Hän opetti myös kemiantekniikkaa.
Kollegojen ja oppilaittensa avustuksella sekä lääketehdas Pliva ( silloinen Kaštel) rahoituksella Prelog aloitti kiniinin ja sen johdannaisten tutkimisen. Hänen viimeinen työnsä lääkeyhtiön kanssa johti Streptazolin yhden ensimmäisistä sulfonamidilääkkeistä valmistukseen.
Prelogin tieteellisen uran huippukohta Zagrebissa oli adamantaanin, hiilivedyn, jolla on epätavallinen alisyklinen rakenne, onnistunut syntetisointi.
Zürich.
Vuonna 1941 Prelog hyväksyi Lavoslav Ružičkan kutsun ja siirtyi ETH Zürichiin. Siellä hänestä tuli professori.
Ružičkan siirryttyä eläkkeelle 1957 Prelog otti laboratorion johtoonsa. Hän laajensi sen tutkimusaluetta heterosyklisiin yhdisteisiin, alkaloideihin, alisyklisiin yhdisteisiin sekä biokemiallisesti aktiivisiin yhdisteisiin, joita eliöt sisältävät vähän. Hän myös tutki antibiootteja sekä entsyymien stereokemiaa.
Prelogin töitä olivat myös lukuisten yhdisteiden kuten steroidien, terpeenien, kiniinin, strykniinin, solaniinin ja useiden muiden alkaloidien rakenteen selvittäminen. Prelog teki yhteistyötä myös Robert Cahnin ja Christopher Kelk Ingoldin kanssa ja he laativat Cahn–Ingold–Prelog-prioriteettisäännöt.
Prelog julkaisi yli 400 tieteellistä teosta.
Kadulla

Kadulla ("Road Wars") on brittiläinen tositelevisiosarja, jossa seurataan brittiläisen Thames Valley Police -yksikön poliisien työtä. Sitä esitettiin vuosina 2003-2010. Ohjelmaa näyttävät Britanniassa Sky One, Sky Two ja Sky Three, minkä lisäksi sitä näytetään muuallakin maailmassa. Suomessa ohjelmaa esitti "Kadulla"-nimisenä MTV3 Fakta.
Ohjelmassa näytetään muun muassa takaa-ajotilanteita ja huumeratsioita, joiden lisäksi ohjelmaan sisältyy myös pienempien rikosten selvittelyjä. Osa videoista on kuvattu jo 1990-luvulla, mutta pääosa on 2000-luvulta. Joissain tapahtumissa kameramies kulkee Thames Valleyn poliisin matkassa. Osa näytetyistä tapahtumista on kuvattu Yhdysvalloissa.
Ohjelmaa juonsi Lee Boardman.
Madrid Open (tennis)

Mutua Madrid Open on vuosittainen miesten ja naisten tennisturnaus, joka järjestetään Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Miesten turnaus kuuluu ATP Tour Masters 1000 -sarjaan ja naisten turnaus -sarjaan.
Tapahtuma siirtyi Madridiin vuonna 2002. Aikaisemmin se järjestettiin Tukholmassa (1990–1994), Essenissä (1995) ja Stuttgartissa (1996–2001). Vuosina 2002–2008 tapahtumapaikkana oli Madrid Arena, jossa pelattiin kovapohjaisella kentällä. Vuonna 2009, jolloin myös naisten turnaus tuli ohjelmaan, siirryttiin Caja Mágican massakentille.
Uljas Rauanheimo

Uljas Vesa Rauanheimo (vuoteen 1906 Järnefelt; 11. elokuuta 1898 Nurmes – 15. huhtikuuta 1963) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "U. V. Nurmes". Rauanheimo osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Talonpoikaismarssin aikana Rauanheimo toimi Kymenlaakson rykmentin II pataljoonan komentajana. Sotilasarvoltaan hän oli eversti. U.V. Rauanheimo toimi Sotahistoriallisen toimiston päällikkönä 1946-1957. 
Uljas Rauanheimon vanhemmat olivat sanomalehtimies, konsuli, kansanedustaja ja kirjailija Akseli Rauanheimo, vuoteen 1906 Järnefelt ja tämän ensimmäinen puoliso Johanna (Hanna) Mariana Nylund (1872-1918). Hänen veljiään olivat konsuli Mauri Rauanheimo ja toimittaja, kirjailija Yrjö Rauanheimo.
Muita julkaisuja.
Nimellä "U. V. Rauanheimo":
Pääomalaina

Pääomalaina on yrityksen saama erityisehtoinen laina, jolla on muita lainoja huonompi oikeus takaisinmaksuun ja korkoon. Vaikka kyseessä onkin laina, se voidaan tiettyjen ehtojen täyttyessä lukea yhtiön omaan pääomaan, toisin kuin muut lainat.
Käyttötarkoituksia.
Osakeyhtiölain mukaan pääomalainaa voidaan käyttää muun muassa:
Lainaehdot.
Osakeyhtiön tai osuuskunnan saamaa lainaa voidaan pitää pääomalainana vain, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:
Jos nämä ehdot täyttyvät, pääomalaina rinnastetaan omaan pääomaan tutkittaessa, onko oma pääoma muuttunut negatiiviseksi siten, että siitä on tehtävä julkinen ilmoitus kaupparekisteriin.
Pääomalaina taseessa.
Pääomalaina esitetään yrityksen taseessa lähtökohtaisesti vieraassa pääomassa. Pääomalaina esitetään joko lyhytaikaisen tai pitkäaikaisen vieraan pääoman ensimmäisenä eränä. Jos pääomalainan, tai sen osan, lyhennykseen on aikaa vähemmän kuin 12 kuukautta, laina tai lainanosa kuuluu lyhytaikaiseen vieraaseen pääomaan. Muilta osin se kuuluu pitkäaikaiseen vieraaseen pääomaan.
Jos yritys pitää lainaa oman pääoman luonteisena, pääomalainan voi esittää omassa pääomassa erillisenä eränään. Omassa pääomassa esittämisen erityinen edellytys on, ettei pääomalainalla ole eräpäivää. Tämä tarkoittaa, että ajankohta, jolla lainapääoma maksetaan takaisin, on kirjanpitovelvollisen yksinomaisessa päätösvallassa.
Yrityksellä on näyttövelvoite perusteista, joilla laina on merkitty omaan pääomaan. Jos laina on merkitty vieraaseen pääomaan, näyttötaakkaa ei ole. Pääomalainan voi merkitä vieraaseen pääomaan, vaikka se olisi kiistatta oman pääoman ehtoinen. Merkitsemällä pääomalainan vieraaseen pääomaan yritysjohto minimoi riskin siitä, että ulkopuolinen luulisi omaa pääomaa todellisuutta suuremmaksi ja yrityksen vakavaraisuutta todellisuutta paremmaksi.
Niilo Pajunen

Niilo Sakarias Pajunen (8. syyskuuta 1894 Tyrvää – 5. tammikuuta 1983 Vammala) oli suomalainen poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuosina 1933–1936.
Elämä.
Tyrvään Kaltsilan kylässä syntynyt Pajunen kävi kiertokoulua, ja työskenteli kahdeksanvuotiaasta lähtien aluksi paimenena ja myöhemmin metsä- ja maatyöläisenä sekä rakennustöissä. Ennen sisällissotaa hän oli kahden vuoden ajan metsätöissä Harvialan kartanossa Vanajalla. Sodan sytyttyä Pajunen palasi kotiseudulleen ja liittyi Tyrvään punakaartiin. Maaliskuun aikana hän osallistui Noormarkun ja Pomarkun taisteluihin. Noormarkun rintamalta Pajunen perääntyi Tyrvään punakaartin mukana Putajaan ja sieltä taisteluiden päätyttyä Hämeenlinnan kautta kohti Lahtea. 1. toukokuuta Pajunen jäi saksalaisten vangiksi Vesalassa, josta hän Fellmanin leirin kautta päätyi lopulta Hämeenlinnan vankileirille. Pajunen sai 4 vuoden tuomion valtiopetoksesta, mutta pääsi myöhemmin vapaaksi armahduslakien nojalla.
Pajunen liittyi Stormin työväenyhdistykseen sisällissodan aikana maaliskuussa 1918, ja toimi myöhemmin sen puheenjohtajana. Tyrvään kunnanvaltuustoon hänet valittiin vuoden 1924 kunnallisvaaleissa. Vuonna 1929 Pajunen sai paikan Helsingistä Tapanilan työväenyhdistyksen taloudenhoitajana ja erosi Tyrvään valtuustosta.
Pajunen valittiin kansanedustajaksi Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuoden 1933 eduskuntavaaleissa. Presidentin valitsijamies hän oli vuonna 1943. Sotavuosien jälkeen Pajunen jatkoi aktiivisesti Stormin työväenyhdistyksessä. 1960-luvulla kaikki Tyrvään sosialidemokraattiset työväenyhdistykset yhdistettiin Pajusen aloitteesta Tyrvään Sosialidemokraatit ry:ksi.
Perhe.
Niilo Pajusen vanhemmat olivat itsellinen Juho Sakari Kustaanpoika Pajunen (1863–1956) ja Matilda Sofia Juhontytär Gren (s. 1868). Pajusella oli kymmenen sisarusta. Hänen siskoistaan Lempi Sofia (s. 1899) kuului myös punakaartiin ja katosi sisällissodan aikana.
Pajunen oli naimisissa vuodesta 1920 Elli Elviira Leppäsen (s. 1902) kanssa. Pariskunnalle syntyi viisi lasta.
Hyödyllisyysmalli

Hyödyllisyysmalli, niin sanottu pikkupatentti, on patenttia muistuttava yksinoikeus keksintöön. Hyödyllisyysmallin suojaamalta keksinnöltä ei vaadita yhtä suurta keksinnöllisyyttä kuin patentilta, ja tästä syystä hyödyllisyysmallisuojan voi saada jonkin verran helpommin kuin varsinaisen patentin. 
Yksinoikeus on alueellisesti rajattu niihin maihin joihin se on saatu. Suomessa hyödyllisyysmallin myöntää Patentti- ja rekisterihallitus. Hyödyllisyysmalli on voimassa rajoitetun ajan, yleensä korkeintaan 10 vuotta hakemuksen tekemispäivästä. Patenttiin verrattuna hyödyllisyysmalli on selvästi edullisempi, mutta sen voimassaoloaika on lyhyempi. Hyödyllisyysmalli eroaa patentista erityisesti siinä, että se rekisteröidään heti, ilman teknistä tutkimusta, kun taas patenttihakemuksen käsittely tyypillisesti kestää 3–5 vuotta. Tämän vuoksi hyödyllisyysmalli on monessa maassa (esimerkiksi Saksassa) patenttia nopeampi suojamuoto keksinnöille.
Hyödyllisyysmallin omistaja voi myydä tai myöntää käyttölupia eli lisenssejä keksintöön. Käyttöluvan saaja maksaa hyödyllisyysmallioikeuden haltijalle hyvityksenä esimerkiksi tietyn prosenttiosuuden keksinnön käytön tuottamasta liikevaihdosta.
Osmo Lajula

Otto Lajula (sukunimi aiemmin Lindroos), käytti kirjailijanimeä Osmo Lajula (2. huhtikuuta 1874, Sääminki – 13. kesäkuuta 1935, Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "J. P. Raivio" ja "Homo Sapiens".
Lajula oli toimittajana Kotkan Sanomissa, Mikkelin Sanomissa ja Helsingin Sanomissa.
Teoksia.
Nimimerkillä "J. P. Raivio":
Nimimerkillä "Homo Sapiens":
Suorituskykyprisma

Suorituskykyprisma (, PP-malli) on tavoitejohtamisen periaatteille kehitetty toiminnan ohjauksen suorituskykymittaristo. Samaa tarkoitusta palvelevia mittaristoja ovat tulosmatriisi (1984), suorituskykypyramidi (1991) ja Balanced Scorecard (1992). Suorituskykymittariston tärkeitä ominaisuuksia ovat kyky kuvata suunnitelma tavoitemitoin ja kannustavasti sillä mittariston avulla on tarkoitus saada suunnitellut asiat tehdyksi. Kaikille mittaristoille on yhteistä, että niitä käytetään tavoitejohtamisen yleisissä puitteissa. Erot koskevat mittariston rakentamista eli miten tavoitteet luodaan ja esitetään.
Mallin synty.
Malli syntyi kehitysprojektissa vuosina 1997–2000 Cranfieldin yliopistossa. Kehityshankkeen tarkoitus oli Balanced Scorecard - ja suorituskykypyramidi-mallien pohjalta kehittää uusi kehittyneempi malli. Mallin nimi prisma tulee siitä että viisi tavoitealuetta kuvataan prisman avulla. Mallia esitellään laajassa (393 sivua) teoksessa "The Performance Prism" (Neely ym. 2002).
Tavoitteiden määrittelyprosessi.
Mallissa käytetään BSC-mallin tapaan syy-seurauskarttoja tavoitteiden määrittämiseen. Onnistumiskarttojen (Success Map) lisäksi laaditaan epäonnistumiskarttoja (Failure Mode Map), joiden tarkoitus on kuvata epäonnistumisen seurauksia ja sellaisena toimia strategisena hälytysjärjestelmänä. Mallin tavoitealueet, joilla tavoitteet asetetaan, ovat seuraavat viisi:
Mallin ajattelu perustuu kolmeen seikkaan. Ensinnäkin mallin tekijät korostavat, että sidosryhmät pitää ottaa tarkasteluun laajemmin kuin vain omistajat ja asiakkaat. Toiseksi yrityksen strategiat, prosessit ja kyvyt on voitava integroida, jotta yritys voisi saada aikaan riittävästi sidosryhmätyytyväisyyttä. Kolmanneksi on ymmärrettävä, että yrityksen ja sidosryhmien välisessä vaihdannassa on erotettava sidosryhmien kontribuutio sidosryhmätyytyväisyydestä. Mallin esittelyssä suurin huomio kiinnitetään sidosryhmäsuhteiden hoitamiseen ja johtamiseen. Sidosryhminä käsitellään seuraavat viisi: investoijat, asiakkaat, työntekijät, yhteisöt ja toimittajat.
Johtopäätös.
Ohjausprosessia mallissa ei pohdita. Tavoitteen asettamisen tekniikka on identtinen tavoitejohtamisen kanssa, joten on kysymys tavoitejohtamisen versiosta eikä itsenäisestä johtamismallista. Mallin lähtökohtana on ollut parannella tunnettuja malleja, mutta merkittäviä uusia ratkaisuja ei esitetä. Käytettävissä ei ole tutkittua tietoa mallin käytön leviämisestä.
Richard Avenarius

Richard Heinrich Ludwig Avenarius (19. marraskuuta 1843 Pariisi, Ranska – 18. elokuuta 1896 Zürich, Sveitsi) oli saksalais-sveitsiläinen filosofi. Hän muotoili radikaalin positivistisen opin, joka tunnetaan empiriokritisisminä.
Avenarius oli saksalaisen kustantajan Eduard Avenariuksen ja Richard Wagnerin nuorimman sisaren Cäcilie Wagnerin toinen poika. Wagner oli Avenariuksen kummisetä. Avenarius opiskeli Sveitsissä. Myöhemmin hän opetti Leipzigin yliopistossa vuoteen 1877, jolloin hän siirtyi professoriksi Zürichin yliopistoon. Siellä hän toimi kuolemaansa 1896 saakka.
Avenarius katsoi, että filosofian tulee perustua puhtaasti kuvaileviin ja kokemukseen perustuviin määritelmiin, joiden tulee olla vapaita sekä metafysiikasta että materialismista. Se, että Avenarius vastusti Karl Vogtin materialismia, johti siihen, että Vladimir Lenin hyökkäsi voimakkaasti häntä vastaan teoksessaan "Materialismi ja empiriokritisismi". Lenin näki Avenariuksen ajatukset idealismin puolustuksena materialismia vastaan.
Avenariuksen ajatukset vaikuttivat muun muassa Ernst Machiin, Ber Borochoviin ja vähäisemmässä määrin William Jamesiin.
Beelzebufo

Beelzebufo ampinga on vuonna 2007 nimetty esihistoriallinen sammakko, jonka ensimmäiset tunnetut jäänteet löydettiin 1993 Madagaskarilta, jossa laji eli 65−70 miljoonaa vuotta sitten. Laji saattoi kasvaa yli 40 senttimetriä pitkäksi ja yli 4 kilogrammaa painavaksi, mikä tekisi siitä suurimman kaikista tunnetuista sammakkolajeista: suurin nykyisin elävä laji, goljatsammakko kasvaa sekin enintään 30 senttimetrin pituiseksi. "Beelzebufo" on Beelzebubista ja konnien "Bufo"-suvusta muodostettu yhdistelmäsana.
"Beelzebufo" saattoi elintavoiltaan ja ulkonäöltään muistuttaa nykyisiä sarvisammakoita. Kokonsa ansiosta se saattoi syödä hyvin pieniä dinosauruksia, lintuja, kaloja ja nisäkkäitä. Jurakaudella, "Beelzebufon" ja nykyisten sarvisammakoiden esi-isien eläessä Madagaskarilla saari oli vielä kiinni Afrikan mantereessa. Kun Madagaskar irtautui Afrikasta, "Beelzebufon" esivanhemmat jäivät saarelle.
Hans Larsson

Hans Larsson (18. helmikuuta 1862 Östra Klagstorp, Malmöhus – 16. helmikuuta 1944 Lund) oli ruotsalainen filosofi ja Ruotsin akatemian johtaja vuosina 1925–1944. Häntä kutsuttiin lempinimellä "Kloke-Hans".
Larsson toimi professorina Lundin yliopistossa. Hänen piirinsä toimi Uppsalan yliopistossa vaikuttaneen nk. Uppsalan koulukunnan kilpailijana. Larsson kannatti arvojen objektiivisuutta ja kirjoitti paljon myös estetiikasta. Lukuisten filosofisten teosten lisäksi Larsson kirjoitti myös useita romaaneja ja esseitä.
Nanako Matsushima

Nanako Matsushima ( "Matsushima Nanako", s. 13. lokakuuta 1973 Jokohama, Japani) on japanilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa "Ringu" ja draamasarjoissa "Great Teacher Onizuka", "Konna koi no hanashi" ja "Kaseifu no Mita". Helmikuussa 2001 hän meni naimisiin "Great Teacher Onizukassa" näytelleen Takashi Sorimachin kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Keskuskatu (Helsinki)

Keskuskatu () on kahden korttelin mittainen kävelykatu Helsingin keskustassa. Sen varrella sijaitsevat eteläpäästä, Pohjoisesplanadilta lukien muun muassa Stockmannin tavaratalo, Rautatalo, Litoniuksen talo, WTC Helsinki sekä kauppakeskus Citycenter eli niin kutsuttu Makkaratalo. Keskuskatu päättyy Kaivokadulle vastapäätä päärautatieasemaa. Puolessa välissä katua sitä risteää Aleksanterinkatu.
Historia.
Alkujaan nykyisen Keskuskadun nimi oli Hakasalmenkatu (), ja se ulottui vain Aleksanterinkadulta pohjoiseen. Idea kadun puhkaisemiseksi korttelin läpi helpottamaan Esplanadin puiston ja päärautatieaseman välistä liikennettä syntyi ensimmäisen kerran Helsingin Rakennusainekauppa Oy:n toimesta jo vuonna 1913. Kadusta oli julkistettu tuolloin myös arkkitehtuurikilpailu, jonka toteuttamisen kuitenkin esti ensimmäinen maailmansota.
Vuonna 1916 liikemies Allan Hjelt ja arkkitehti Eliel Saarinen rupesivat uudelleen lämmittämään ajatusta kadun puhkaisemisesta. Heidän yhteinen yrityksensä Ab Centralgatan Oy osti Helsingin Rakennuskauppa Oy:n (tuolloin nimeltään Oy Building) ja sai haltuunsa yrityksen kiinteistöt Aleksanterinkatu 52 ja Pohjoinen Esplanadikatu 37–41. Saarinen laati samana vuonna suunnitelmat kadusta ja sen liiketiloista, tuolloin runsaan kadunleveyden verran sivuun Hakasalmenkadusta. Suunnitelma julkistettiin vuoden lopulla ja vietiin kaupunginvaltuuston käsittelyyn. Kaupunginvaltuusto hyväksyi esityksen maaliskuussa 1917, todeten kuitenkin, että suora linja Hakasalmenkadun kanssa olisi ollut parempi liikenteen kannalta.
Vuoden 1919 lopulla kaupunki ja keskuskatuyhtiö aloittivat neuvottelut kadun siirtämisestä suoraksi jatkeeksi Hakasalmenkatua. Pian myös Ab Stockmann Oy liittyi neuvotteluihin, ja osti lopulta koko katuyhtiön huhtikuussa 1920. Näin katu rakennettiin lopulta suorana Hakasalmenkadun jatkeena vuonna 1920 vahvistetun asemakaavan muutoksen mukaisesti Pohjoisesplanadille saakka, jolloin samalla myös Stockmannin kortteli sai nykyisen muotonsa. Kadun jatkaminen liittyikin osaltaan myös tavaratalon rakennussuunnitelmiin, jolloin sekä tavaratalon että uuden katuosuuden tieltä purettiin useita vanhoja rakennuksia, kuten Ekbergin kahvilan alkuperäinen rakennus. Stockmann sai myös oikeuden rakentaa kadun alle varastotiloja, joiden kautta on myöhemmin avattu yhdyskäytävä tavaratalon ja Akateemisen Kirjakaupan välille. Vuonna 1928 katu sai Stockmannin esityksestä nykyisen nimensä.
Keskuskatu muutettiin kävelykaduksi remontissa, joka valmistui kesällä 2014. Osana töitä katu kivettiin jaksottomalla Penrosen laatoituksella.
Kulttuurissa.
Keskuskatu on yksi "Monopoly"-lautapelin suomenkielisen version kiinteistöistä.
Kalifornian ympäriajo

Kalifornian ympäriajo (, tai sponsorin mukaan "Amgen Tour of California") oli "UCI America Touriin" kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestettiin Kaliforniassa vuosina 2006–2019. Kilpailu käytiin aiemmin helmikuussa, vuodesta 2010 lähtien toukokuussa. Runsaan viikon kestäneen kilpailun lähtöpaikkoina toimivat San Francisco, Sacramento ja South Lake Tahoe sekä maalipaikkoina Los Angelesin, San Diegon ja Vanturan piirikunnat.
Kilpailuun osallistui vuosittain useita UCI ProTour / UCI World Tour -tasolla kilpailleita joukkueita ja siitä muodostuikin Yhdysvaltain merkittävin ammattipyöräilyn etappikilpailu. Kilpailun kategorialuokitus oli vuoteen 2016 saakka 2.HC, ja vuonna 2017 Kalifornian ympäriajo nousi UCI World Tour -sarjaan.
Kultainen TV

Kultainen TV oli palkinto, jolla palkittiin suomalaisia televisiosarjoja. Palkinnon myönsi SATU, ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2008. Kultainen TV -gaala järjestettiin Helsingissä ravintola Freda 51:ssä ja se näytettiin suorana lähetyksenä MTV3:lta. Gaalan televisioinnin tuotti Solar Television Oy. Viimeisen kerran Kultainen TV -palkinnot jaettiin vuonna 2010. Elokuussa 2010 ilmoitettiin, että Venla- ja Kultainen TV -palkinnot yhdistetään Kultainen Venla -palkinnoksi. 
Palkintojen saajista päätti SATU:n muodostama tuomaristo. Parhaan mies- ja naisesiintyjän sekä televisiosarjan palkintojen saajista päättivät katsojat, jotka äänestivät suosikkejaan internetin välityksellä.
Kultainen TV -voittajat vuosittain.
2008.
Palkinnot jaettiin 10. helmikuuta 2008 järjestetyssä tilaisuudessa. Gaalan juontajina toimivat Heikki Paasonen ja Anna Sorainen. Esiintymisvieras oli Eva Dahlgren.
2009.
Palkinnot jaettiin 11. tammikuuta 2009. Gaalan juontajina toimivat Jenni Pääskysaari ja Ilari Johansson. Esiintymisvieraita olivat Maria Lund ja Koop Arponen. 
2010.
Palkinnot jaettiin 10. tammikuuta 2010. Gaalan juontajina toimivat Krisse Salminen ja Jani Toivola. Esiintymisvieraita olivat Anna Eriksson ja Club For Five.