tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Roi (Bilal Hassanin kappale)

Roi on ranskalaisen laulajan Bilal Hassanin esittämä kappale, jolla hän edusti Ranskaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 105 pistettä ja saavutti sijan 16.
Negaprion acutidens

Negaprion acutidens on härkähaiden (Carcharhinidae) heimoon kuuluva hailaji.
Kuvaus.
"Negaprion acutidenson" on suurikokoinen hailaji. Se voi kasvaa 3,80 metrin pituiseksi. Lajin yksilöillä on suuri ja pyöreähkö ruumis, joka on väriltään kellertävänruskea ja vaaleampi vatsan alta. Kuono on muodoltaan leveä.
Ravinto.
"Negaprion acutidens" syö ravinnokseen pienempiä haita, rauskuja ja muita pohjaeläimiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"Negaprion acutidensia tavataan" Länsi- ja Keski-Tyynenmeren alueella. Levinneisyysalue ulottuu Etelä-Afrikasta, Australiaan ja muuhun Oseaniaan. Se elää pääasiassa koralliriutoilla, laguuneeissa ja luhtissa.
Lisääntyminen.
Naaras synnyttää 1–14 poikasta 10 kuukauden raskausajan jälkeen. Poikaset syntyvät lokakuussa, marraskuussa, joulukuussa tai tammikuussa paikasta riippuen. Vastasyntyneen poikasen pituus on 45–80 senttimetriä.
Uhanalaisuus.
Kyseistä lajia metsästetään useissa maissa lihan, maksaöljyn ja evien takia.
Vaara ihmiselle.
"Negaprion acutidens" on luonteeltaan melko arka ja lajin lähestyminen on todettu hankalaksi jopa syötin kanssa. Laji kuitenkin voi reagoida nopeasti ja aggressiivisesti, jos se tuntee itsensä uhatuksi.
The Daily Wire

The Daily Wire on yhdysvaltalainen konservatiivinen uutis- ja mielipidesivusto, jonka poliittinen kommentaattori Ben Shapiro perusti vuonna 2015. Hän toimii tällä hetkellä päätoimittajana, Michael Knowles toimii toimituspäällikkönä, ja Jeremy Boreing on toimitusjohtaja. Sivuston toimisto sijaitsee Los Angelesin maakunnan San Fernando Valleyn kaupunginosassa, Sherman Oaksin alueella, Kaliforniassa. 
Historia.
Daily Wiren on suunnitellut Ben Shapiro ja Jeremy Boreing, jotka molemmat työskentelivät uutissivusto TruthRevoltille, jota aiemmin rahoitti konservatiivijärjestö David Horowitz Freedom Center. Duo sai useita miljoonia dollareita siemenrahoituksena miljardööriveljeksiltä Dan ja Farris Wilksiltä. The Daily Wire julkaistiin vuonna 2015, usean entisen ThruthRevoltin työntekijän kanssa 
Formaatti.
Kirjallisen sisällön lisäksi sivusto tuottaa "The Ben Shapiro Show’ta," "The Michael Knowles Show’ta", "The Matt Walsh Show’ta" ja "Andrew Klavan Show’ta". 
Vuonna 2018 Floridan koulusurman jälkeen verkkosivusto ilmoitti, että se ei enää käytä joukkoampujien kasvoja tai nimiä tapahtumasta puhuessa.
Myllykoski (kaupunginosa)

Myllykoski on Kouvolan kaupunginosa ja tilastoalue, Anjalankosken suuralueella. Sen alueella sijaitsee Myllykosken taajama, joka on entisen Anjalankosken kaupungin keskustaajama. Asukkaita Myllykosken tilastoalueella on noin 6 500, joista suurin osa (noin 6 000) asuu Myllykosken taajamassa.. Myllykoski on väkiluvun mukaan Kouvolan suurin tilastoalue. 
Myllykosken tilastoalueeseen kuuluu myös Keltakankaan, Ummeljoen ja Rautakorven alueet.
Matti Waris

Matti Jouko Olavi Waris (28. helmikuuta 1930 Helsinki – 10. tammikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkintäkenraalimajuri, joka toimi puolustusvoimien ylieläinlääkärinä.
Matti Wariksen vanhemmat olivat everstiluutnantti Paavo Gustaf Waris ja Toini Tellervo Sinervä. Hänen puolisonsa vuodesta 1951 oli Armi Kristina Kamprad. Waris pääsi ylioppilaaksi 1948 Helsingin suomalaisesta lyseosta ja valmistui eläinlääkäriksi Tukholman kuninkaallisesta eläinlääketieteellisestä korkeakoulusta 1956, elintarvikehygienikko hänestä tuli 1966. Waris oli eläinlääkäri Pohjois-Savon prikaatissa 1957–1958, Hevoshuoltokoulussa 1958–1965, 1. Divisioonan esikunnassa 1965–1966 ja Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunnassa 1966–1968. Puolustusvoimien ylieläinlääkäri hän oli vuodesta 1968 vuoteen 1990, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Waris ylennettiin eläinlääkintäluutnantiksi 1957, -kapteeniksi 1958, -majuriksi 1961, -everstiluutnantiksi 1965, -everstiksi 1968 ja -kenraalimajuriksi 1989.
Täpläripsimonni

Täpläripsimonni ("Synodontis notatus") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Ulkonäkö ja koko.
Täpläripsimonnin pohjaväri on harmaanruskea tai oliivinsävyinen, ja siinä on selkäpuolella kullanhohdetta. Vatsapuoli on valkea. Kyljessä, suunnilleen selkäevän takareunan kohdalla, on yksi, noin kalan silmän kokoinen tumma täplä. Joskus täpliä on kaksi. Nuoren yksilön täplä on suurempi suhteessa kalan kokoon. Täpläripsimonnin rasvaevä on pieni ja sijaitsee lähellä pyrstöä. Aikuisen kalan tyypillinen pituus on noin 23 cm.
Vaikka kalasta käytetään englanniksi nimeä "one-spot squeaker", siitä esiintyy muotoja, joissa on kolme tai neljä täplää. Pariripsimonni ("Synodontis nummifer") ja kongonripsimonni ("Synodontis congicus") muistuttavat paljon täpläripsimonnia, ja niitä myydään akvaariokaupassa sen nimellä. Näiden kolmen lajin erottaminen käy parhaiten kalan viiksiä ja rasvaevän muotoa tarkastelemalla.
Elinympäristö.
Täpläripsimonnit elävät Afrikassa Kongo-joen sekä sen sivujokien Kasain ja Ubangin vesistöissä, sekä Stanley Poolin alueella, mutta ei Mweru-järvessä tai Luapulassa.
Käyttäytyminen.
Täpläripsimonnit kutevat tulvaniityille, missä on paljon mikro-organismeja poikasten syötäväksi. Ne sirottelevat mädin hajalleen eivätkä hoida kehittyviä poikasia. 
Täpläripsimonnit ovat varsin kaikkiruokaisia. Akvaarioissa ne ovat suosittuja, koska ne liikkuvat valoisaan aikaan enemmän kuin monet muut ripsimonnilajit. Niiden kanssa yhdessä ei kuitenkaan voi pitää kovin pieniä kaloja, joita täpläripsimonni kohtelisi ravintoeläiminä. Aikuistuessaan kalasta tulee reviiritietoinen, se tappelee oman lajinsa edustajien kanssa ja ärhentelee muillekin ripsimonneille. Siksi samassa akvaariossa voi yleensä pitää vain yhtä yksilöä.
Charles Yerkes

Charles Tyson Yerkes [ˈjɜːrkiːz] (1837–1905) oli yhdysvaltalainen liikemies ja rahoittaja, jolla oli keskeinen merkitys Lontoon ja Chicagon metroverkostojen syntymisessä.
Yerkes sai nuorena vankeustuomion kavalluksesta, mutta nousi sitten Yhdysvalloissa merkittäväksi rautateiden ja raitioteiden rakennuttajaksi. Chicagossa hänen sanottiin lahjoneen poliittisia päättäjiä miljoonan dollarin arvosta. Vuonna 1900 jo 63-vuotias ja 20 miljoonan dollarin omaisuuden luonut Yerkes saapui Lontooseen ja osti Hampsteadin rataa rakentaneen yhtiön ja pian muitakin valmiita tai rakenteilla olleita rataosuuksia. Hän yhdisti ne 1902 The Underground Electric Railway Co. -yhtiöksi, josta alkoi syntyä Lontoon sähköistetty metro Britannian parlamentin päätöksellä ja tuntuvine lisäpanostuksineen. Yerkes ehti kuolla ennen kuin sähköistetty metro saatiin käyttöön.
Black Royal

Black Royal on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin alkuvuonna 2013 Tampereen Dogs Homessa. Se yhdistelee musiikissaan stoner rock -ja sludge metal -elementtejä. Rappioromantiikasta, pimeydestä sekä maailman epäkohdista syntyvissä sanoituksissa käsitellään mm. mystiikkaa, ahneutta ja maailmanloppua.
Yhtyeen suurimpiin vaikuttajiin lukeutuvat Entombed, Down, Carcass, Nine ja Disfear.
Diskografia.
EP:t
Wojciech Krzemiński

Wojciech Krzemiński (20. toukokuuta 1933 Varsova – 5. elokuuta 2017) oli puolalainen tähtitieteilijä ja Puolan tiedeakatemiaan (PAN) Nikolaus Kopernikuksen tähtitieteellisen keskuksen professori. Hän toimi pitkään Carnegie Institution for Science -tiedejärjestössä.
Krzemiński oli eräs varhaisia kataklysmisten muuttujien tutkijoita yhdessä Bohdan Paczyńskin ja Józef Smakin kanssa. Hän teki vuonna 1961 tarkkoja havaintoja U Geminorum -kaksoistähtijärjestelmästä ja muista kääpiönovista. Hän havaitsi U Geminorumin kirkkauden muuttuvan voimakkaasti 4 tunnin, 14 minuutin ja 15 sekunnin jaksossa. Krzemińskin alkuperäinen malli selitti kirkkauden muutosten pitkin havaittua valokäyrää valkoisen kääpiön epätasaisesti hehkuvalla pinnalla, joka johtuisi kumppanista virtaavasta materiaalivirrasta. Tämä malli ei kuitenkaan sopinut myöhempiin havaintoihin. Järjestelmän oikean mallin antoi Józef Smak, joka selitti kaksoistähtijärjestelmän äkillisten kirkkauden muutosten johtuvan valkoisen kääpiön ympärille muodostuvan kertymäkiekon epävakauksista.
Krzemiński löysi röntgenpulsari Centaurus X-3:n näkyvän seuralaisen, joka tunnetaan nykyisin hänen mukaansa nimettynä Krzemińskin tähtenä. 
Hän oli myös eräs ensimmäisistä tähtitieteilijöistä, joka tulkitsi oikein AM Herculis -tähtien luonteen.
Jolo (kaupunki)

Jolo on Sulun maakunnan pääkaupunki Filippiineillä Jolon saarella. Se on satamakaupunki ja sijaitsee saaren luoteisrannikolla.
Jolo oli Sulun sulttaanikunnan pääkaupunki, kunnes sulttaanikunta 1940 lakkautettiin. Kaupunki tuhoutui 1974 miltei kokonaan hallituksen joukkojen ja moro-kapinallisten välisissä taisteluissa.
Kaupungin väkiluku vuonna 2015 oli 125 564. Pääosa asukkaista on muslimeja, lisäksi on pieni kristittyjen vähemmistö. Jolon keskustassa on katolinen kirkko, joka aiemmin symboloi muslimien ja kristittyjen hyviä välejä. Aiemmin kirkko oli aina avoin mutta sittemmin hyökkäysten vuoksi sisäänpääsy on järjestetty sivuovesta. Esimerkiksi tammikuussa 2019 kirkon luona tapahtui kaksi pommi-iskua, joissa kuoli ainakin 27 ihmistä. Iskun tekijöistä ei ole tietoa, mutta aiemmin hyökkäyksiä on tehnyt separatistiryhmä Abu Sayyaf.
Bulgariantörö

Bulgariantörö ("Gobio bulgaricus") on karppikalojen lahkoon kuuluva pienikokoinen makean veden kalalaji. Se kuvattiin alun perin Bulgarian Maritsajoesta.
Ulkonäkö ja koko.
Bulgariantörön kylkiviivan tuntumassa on noin 8 mustaa laikkua. Selkä- ja rintaevät ja pyrstö ovat tummien laikkujen kuvioittamat. Laji on suurimmillaan 10 senttimetrin mittainen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Bulgariantöröä tavataan Euroopan-puoleisessa Turkissa sekä Bulgariassa, Kreikassa ja Pohjois-Makedoniassa. Sen uhanalaisuusluokitus on elinvoimainen.
Kuviokotkarausku

Kuviokotkarausku ("Aetomylaeus vespertilio") on kotkarauskuihin kuuluva rustokalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1852.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kuviokotkarauskun levinneisyysalue käsittää hajanaisia alueita pitkin Kaakkois-Aasian Tyynenmeren rannikkoa Kiinasta ja Taiwanista Indonesian, Malesian ja Filippiinien tietämiltä aina Australian pohjoispuolen vesiin saakka. Sitä on havaittu myös Intian rannikolla, Malediiveillä ja Persianlahdella. Lisäksi lajia elää Mosambikin rannikolla. Laajasta levinneisyysalueesta huolimatta kalaa tavataan vain harvoin.
Kuviokotkarausku elää mannerjalustojen rannikoiden vesissä. Tyypillisesti sen elinaluetta ovat matalat rannikot, mutta niitä on tavattu jopa 110 metrissä. Sen elinalueilla on usein hiekkapohja, mutta niitä on tavattu myös mutaisista jokisuistoista ja koralliriuttojen läheisyydestä. 
Käyttäytyminen ja ekologia.
Kuviokotkarausku on luonnostaan harvinainen laji, jonka käyttäytymisestä ei tiedetä paljonkaan.
Kuviokotkarausku on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraat synnyttävät yhdestä neljään poikasta. Lajin lisääntymisestä ei tiedetä paljonkaan, mutta sukupolven pituudeksi on arveltu 15 vuotta ja maksimaaliseksi eliniäksi 24 vuotta. Täysi-ikäinen kala voi olla 240 cm leveä.
Käyttö.
Kuviokotkarauskua käytetään ruokakalana vähäisissä määrin, silloin kun sitä satunnaisesti saadaan saaliiksi. Myös kuviokotkarauskun, kuten muidenkin suurten kotkarauskujen, epäillään joskus päätyvän haineväkeittoon ”täytteeksi”.
Kerubiveisu

Kerubiveisu (; muinaiskirkkoslaaviksi "Херувімскаѧ пҍснь" 'kerubien (enkelten) laulu') on ortodoksiseen pyhän Johannes Krysostomoksen liturgiaan kuuluva tropari, joka veisataan liturgian kahteen osaan jakavan niin sanotun suuren saaton edellä. Kerubiveisu lisättiin liturgiaan keisari Justinus II:n määräyksestä noin vuonna 573. Veisun katsotaan kuvaavan näkymättömien kerubien läsnäoloa jumalanpalveluksessa.
Kerubiveisun teksti.
&lt;poem&gt;Nyt me salaisesti kuvaamme,
salaisesti kuvaamme
kerubeja.
Nyt me kuvaamme,
salaisesti kuvaamme
kerubeja, kerubeja.
Ja eläväksitekevälle Kolminaisuudelle
pyhintä virttä
virttä veisaamme,
eläväksitekevälle Kolminaisuudelle
pyhintä virttä
virttä veisaamme, veisaamme.
Heittäkäämme pois siis kaikki huolet,
maalliset huolet
heittäkäämme pois,
heittäkäämme pois siis kaikki
maalliset huolet,
heittäkäämme pois maalliset huolet.
Amen.
Ottaaksemme vastaan kaikkeuden Kuninkaan,
ottaaksemme vastaan
kaikkeuden Kuninkaan,
jota näkymättömästi seuraavat,
seuraavat enkelein joukot,
enkelein joukot.
Halleluja, halleluja,
halleluja,
halleluja, halleluja.&lt;/poem&gt;
Paul von Etter (1861)

Paul von Etter (4. joulukuuta 1861 Pietari – 21. lokakuuta 1938 Helsinki) oli Venäjällä upseeriksi kouluttautunut ja palvellut sotilas ja virkamies, josta tuli vajaan kuukauden ajaksi myös Suomen armeijan kenraalimajuri.
Paul von Etter syntyi kenraaliluutnantti Sebastian Albrekt von Etterin ja Emilia von Jacobsonin ensimmäisenä lapsena 4. joulukuuta 1861. Von Etter toimi paašina keisarin hovissa vuodesta 1865 ja kävi keisarin paašikoulua vuodesta 1873. Sieltä valmistuttuaan hän palveli ensin aliluutnanttina ja sitten vänrikkinä kenttätykistöprikaatissa vuodesta 1880. Nikolain yleisesikunta-akatemiassa von Etter opiskeli 1883–1884, mutta ei suorittanut loppututkintoa. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1887, alikapteeniksi 1895, kapteeniksi 1896 ja everstiksi 1898. Vuodesta 1902 von Etter oli keisarin kenttäkanslian rahastonhoitaja. Hän erosi tehtävästä 1906 kenraalimajurina ja keisarin hovin kunniatallimestarina. Von Etter toimi seuraavasta vuodesta keisarin kanslian virkamiehenä ja vuosina 1909–1913 Suomen ministerivaltiosihteerin apulaisena. Työskenneltyään vuosina 1914–1917 Venäjän Punaisen Ristin edustajana Suomessa hänestä tuli Suomen sisällissodan aikana Suomen Punaisen Ristin edustaja valkoisten päämajassa huhtikuussa 1918. Toukokuun 3. päivänä hänet merkittiin kenraalimajurina Suomen armeijan upseeriluetteloihin, mutta hän siirtyi reserviin jo toukokuun 29. päivä.
Paul von Etter edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1905–1906.
Paul von Etterin nuorempia veljiä olivat kenraalimajurit Johan Emil von Etter ja Nikolai. Nuorempi veli Alexander von Etter palasi vallankumousten jälkeen, kuten vanhemmat veljensäkin Paul, Johan Emil ja Nikolai, takaisin Suomeen.
Mia Love

Ludmya ”Mia” Love (o.s. Bourdeau, 6. joulukuuta 1975 New York City, New York, Yhdysvallat – 23. maaliskuuta 2025 Saratoga Springs, Utah, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka edusti Utahin 4. vaalipiiriä Yhdysvaltain kongressissa vuosina 2015–2019. Hänellä oli haitilaiset sukujuuret, ja hän oli ensimmäinen republikaaninen musta nainen, joka valittiin kongressiin.
Love syntyi Haitista Yhdysvaltoihin muuttaneille vanhemmille Brooklynissa New Yorkissa. Hän aloitti työt Utahissa sijaitsevan Saratoga Springsin pormestarina 2010. Tätä ennen Love oli ollut Saratoga Springsin kaupunginvaltuuston jäsen. Hän oli republikaanien ehdokas vuoden 2012 kongressivaaleissa mutta hävisi täpärästi demokraattien Jim Mathesonille. Love voitti Mathesonin vuoden 2014 välivaaleissa. Hän voitti myös vuonna 2016. Love oli ehdokkaana 2018 välivaaleissa mutta hävisi demokraattien Ben McAdamsille.
Emile Zuckerkandl

Emile Zuckerkandl (1922–2013) oli itävaltalaissyntyinen ranskalainen molekyylibiologi, joka kehitti yhdessä Linus Paulingin kanssa molekyylikelloksi nimetyn ajoitusmenetelmän California Institute of Technology -yliopistossa Kalifornian Pasadenassa 1960-luvun alkupuolella. Häntä pidetään yhtenä molekyylievoluution tutkimuksen uranuurtajista.
Zuckerhandl syntyi Itävallassa juutalaisperheeseen, jonka äiti lapsineen pakeni perheen isän luo Pariisiin natsien noustua valtaan Itävallassa 1938. Natsien vallattua myös Ranskan perhe pakeni Algeriaan, jossa asui vuoteen 1945 saakka. Emile-poika haaveili lääkärin urasta, mutta oli myös lahjakas pianisti. Matemaatikko Walther Mayer, Albert Einsteinin läheinen työtoveri Princetonin yliopistossa, kuului Zuckerhandlin perheen ystäviin ja järjesti pojalle jo perheen Algerian-vuosina stipendin, jolla tämä olisi päässyt opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen perhe palasi kuitenkin Pariisiin, jossa Emile Zuckerkandl opiskeli aluksi Sorbonnen yliopistossa, mutta huomasi stipenditarjouksen olevan yhä voimassa ja sai opiskelupaikan Illinois’n yliopistosta. Master-tutkinnon tutkielmaprojektin hän teki Massachusettsin osavaltion Woods Holessa sijaitsevassa merentutkimuslaitoksessa ja palasi sitten valmistuttuaan Ranskaan. Siellä hän jatkoi biokemian opintojaan, meni naimisiin ja työskenteli sitten useita vuosia Ranskan suurimmassa merentutkimuslaitoksessa. 1950-luvun keskivaiheilla hän tutustui Linus Paulingiin, joka houkutteli Zuckerkandlin pariskunnan muuttamaan vuonna 1959 Kaliforniaan ja otti Emile Zuckerkandlin tutkijaksi Caltech-yliopistoon. Vuonna 1963 Zuckerkand vieraili tutkijana Dick Jonesin laboratoriossa Oregonissa. 1970-luvun alussa hän meni mukaan vastaperustetun "Journal of Molecular Evolution" -lehden toimittajaryhmään.
Osuuspankintalo (Tampere)

Osuuspankintalo (alun perin Kansallis-Osake-Pankin talo) on arkkitehti Vilho Penttilän suunnittelema, vuonna 1910 valmistunut pankkirakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa osoitteessa Kauppakatu 4. Talon rakennutti toimipaikakseen Kansallis-Osake-Pankki. Vuonna 1938 se muutti muihin tiloihin ja myi kiinteistön Tampereen Seudun Osuuskassalle, josta myöhemmin tuli Tampereen Seudun Osuuspankki. Nykyään talon omistaa rakennusyhtiö Peab.
Arkkitehtuuri.
Talo oli alkuaan kolmikerroksinen, ja se edusti kansallisromanttista tyyliä niin ulkoa kuin sisältäkin. Keskellä pääjulkisivua kohosi korkea vuolukivillä verhottu torni. Vuonna 1940 talon länsipäätyyn osui talvisodassa pommi, joka hajotti tornin ja vaurioitti kaikkia kerroksia. Korjaustyöt vaikuttivat huomattavasti rakennuksen myöhempään ulkoasuun: 1950-luvulla talo korotettiin viisikerroksiseksi, mikä toi siihen piirteitä senaikaisesta liikerakentamisesta. Korotuksen suunnitteli arkkitehti Bertel Strömmer.
Viidennestä kerroksesta tehtiin sisäänvedetty.
Alkuperäisestä pääjulkisivusta ovat enää jäljellä lähinnä toisen ja kolmannen kerroksen graniittiset lohkomaiset pinnat. Myös porttikäytävän pielissä on säilynyt kiveen hakattuja jugendtyylisiä koristeita. Pankin sisätilat on nykyaikaistettu, eikä alkuperäisiä rakenteita juurikaan ole näkyvissä. Pankkisalin päätyä koristaa kuitenkin edelleen taiteilija Joseph Alasen seinämaalaus "Elonkorjuu", joka oli osa vanhaa sisustusta.
Osuuspankintalon julkisivut ja pankkisali on suojeltu asemakaavalla. Suojelumerkinnän mukaan kyseessä on ”rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas sekä kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeä rakennus”, jota ei saa purkaa.
Biewerterrieri

Biewerterrieri () on Saksassa yorkshirenterrieristä jalostettu uusi koirarotu. Pohjoismainen Kennelunioni päätti vuonna 2018 tunnustaa sen viralliseksi roduksi, ja täten myös Suomen Kennelliitto aloitti sen rekisteröimisen vuonna 2019. Ensimmäiset koirat rekisteröitiin tammikuussa 2019. Lokakuussa 2018 syntyi ensimmäinen suomalainen pentue – 3 urosta ja 1 narttu – joka niin ikään rekisteröitiin alkuvuonna 2019. Vuonna 2024 Saksan Kennelliitto (VDH) tunnusti biewerterrierin kansalliseksi roduksi.
Ulkomuoto.
Biewerterrieri on rungoltaan hieman korkeuttaan pidempi ja sillä on vaakasuora ylälinja. Kallo on hieman holvautunut, otsapenger kohtuullinen ja kuono noin 1/3 pään pituudesta. Keskikokoiset silmät ovat joko mantelinmuotoiset tai pyöreät. Silmien väri on tumma. Korvat ovat V:n muotoiset, pienet ja pystyt. Häntä on korkealle kiinnittynyt, kaartuu selän yläpuolelle ja saattaa riippua koiran ollessa levossa. Karva on pitkää ja silkkistä, ja se muodostaa selän päällä jakauksen. Päässä oleva karva kiedotaan rusetiksi päälaelle. Toivotuin väritys on kolmivärinen: joko musta tricolor (tan- ja valkoisin merkein) tai sininen tricolor (tan- ja valkoisin merkein). Myös kaksivärinen black and tan, blue and tan tai kullanruskea-valkoinen sallitaan. Sallittu säkäkorkeus on 18–28 senttimetriä ja paino 1,8–3,6 kilogrammaa.
Luonne ja käyttäytyminen.
Biewerterrieri on iloinen, leikkisä, älykäs ja tottelevainen. Se kiintyy syvästi omistajaansa. Koostaan huolimatta se kestää hyvin myös pitkiä lenkkiä, jopa patikointia, ja soveltuu loistavasti myös agilityyn.
Alkuperä.
Rotu on saanut nimensä saksalaisilta herra ja rouva Bieweriltä, jotka kasvattivat alun perin yorkshirenterrierejä. Tammikuussa 1984 syntyi ensimmäinen värivirheellinen yorkshirenterrieri, Schneeflockchen von Friedheck. Saman vuoden huhtikuussa syntyi toinen tricolor-värinen pentu, joka ei myöskään sopinut yorkshirenterrierin rotumääritelmään. Nähtyään kyseiset koirat muuan eläinlääkäri ehdotti, että näille "värivirheellisille yorkshirenterriereille" annettaisin uusi nimi kasvattajapariskunnan mukaan. Molemmat koirat päätyivät saksalaiselle laulajalle Margot Eskensille, joka päätti lisätä rodun nimeen "a la Pom Pon". Vuonna 1986 "Biewer Yorkshire Terrier a la Pom Pon" esiteltiin ensi kerran uutena rotuna erotuksena värivirheellisestä yorkshirenterrieristä. Herra Biewerin sairastuttua ja rouva Biewerin keskitettyä huomionsa hänen hoitamiseensa rodun jalostus loppui heidän osaltaan kokonaan. Vuonna 2003 biewerterrierejä alettiin kuitenkin tuoda Yhdysvaltoihin, missä heräsi kiinnostus niitä kohtaan. Biewer Terrier Club of America alkoi selvittää rodun taustoja tarkemmin ja pyysi geenitutkimuksia tekevän yrityksen Mars Veterinaryn apua todistaakseen, että kyse oli oikeasta uudesta rodusta eikä pelkästä värivirheestä. Se kuuluu American Kennel Clubin Foundation Stock Service -rekisterin rotuihin, mikä on Yhdysvalloissa viimeinen askel ennen täydellistä hyväksyntää roduksi.
Škoda Kamiq

Škoda Kamiq on Škoda Auton vuodesta 2019 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2019. Se perustuu samalle MQB A0 -pohjalevylle kuin esimerkiksi Škoda Scala ja Volkswagen T-Cross.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Kamiq sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) ja nelisylinterinen 1,5-litrainen (150 hv). Dieselmoottori on 1,6-litrainen (115 hv). 95-hevosvoimaista lukuun ottamatta kaikkien moottorien yhteyteen on valittavissa seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Manuaalivaihteisto on viisivaihteinen pienitehoisimmassa moottorissa, muissa kuusivaihteinen.
Škoda Kamiq valittiin vuoden autoksi Suomessa 2020.
Katkerokala

Katkerokala ("Rhodeus amarus") on särkikaloihin kuuluva pienikokoinen eurooppalainen sisävesikala.
Koko ja ulkonäkö.
Katkerokala on yleensä noin viiden senttimetrin pituinen, enintään yhdentoista. Sen silmät ovat särjen tapaan punertavat. Evät ovat harmaat, hieman punertavat.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Katkerokala on euroopplainen laji, jonka luontainen levinneisyysalue ulottuu Ranskan Rhône-joen vesistöalueelta Turkkiin ja pohjoiseen Nevajoelle.
Katkerokala Suomessa.
Suomessa katkerokala on vieraslaji, joka tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2020 varsinaissuomalaisesta lammesta, johon sen epäillään joutuneen ihmisen tahallaan levittämänänä.
Lisääntyminen.
Katkerokalan lisääntymistapa on omituinen. Naaras laskee mädin munanasettimella pohjassa elävän simpukan sisälle, johon simpukka imee koiraan levittämän maidin sifollaan suodattamansa veden mukana. Poikaset kehittyvät simpukan sisällä. Katkerokalaa on aikoinaan käytetty hyväksi ihmisen raskaustestinä. Hedelmöittyneen naisen virtsa saa katkerokalan munanasettimen työntymään esille.
Aaltosalakka

Aaltosalakka ("Alburnoides oblongus") on Syrdarjan vesistöalueella esiintyvä keskiaasialainen särkikalalaji. Se on verrattain pieni kala, alle 15 senttimetrin mittainen.
Marcus Elieser Bloch

Marcus Elieser Bloch (1723 Ansbach – 1799 Carlsbad) oli saksalainen lääkäri ja luonnontieteilijä. Häntä pidetään yhtenä 1700-luvun parhaista iktyologeista.
"Acanthurus blochii" -niminen kalalaji on nimetty hänen mukaansa.
Plottinajokoira

Plottinajokoira () on yhdysvaltalainen koirarotu, joka kuuluu kotimaassaan ryhmään Hound Group. Se on ollut Pohjois-Carolinan virallinen osavaltiokoira vuodesta 1989 lähtien. FCI ei ole tunnustanut sitä, mutta Pohjoismainen Kennelunioni ja sitä myötä myös Suomen Kennelliitto ovat. SKL-rotumääritelmä on vuodelta 2010.
Ulkonäkö.
Päälaelta pyöristynyt kallo on melko tasainen, kuono keskipitkä ja huulet mustat. Kirsu on aina musta. Ainoa sallittu purenta on leikkaava. Silmät voivat olla joko pähkinän- tai tummanruskeat. Korvat ovat melko leveät, keskipitkät ja kauniisti riippuvat. Ylälinja on loivasti laskeva, selkä vahva, lihaksikas ja tasainen. Häntä on melko pitkä, sapelimainen ja vapaasti liikkuva. Karvapeite on sileä, kiiltävä ja yleensä yksinkertainen, mutta joillain koirilla esiintyy myös kaksinkertaista karvapeitettä. Toivotuin väritys on brindle eri sävyissään kelta-, puna- ja ruskeabrindlestä sini- ja mustabrindleen asti. Haalistunut sinertävän harmaa brindle tunnetaan rodulla värityksenä nimeltä "maltese". Brindlellä koiralla sallitaan myös musta satula, vaikkei se olekaan yhtä toivottu kuin "puhdas" brindle. Samoin myös yksivärinen musta ja musta brindle-merkein sallitaan. Lisäksi rotumääritelmä mainitsee harvinaisen riistanvärin, joka vaihtelee sävyltään vaaleasta kermasta ja hiekasta punaiseen tai kullankeltaisesta kellertävään tumman ruskeaan. Uroksen säkäkorkeus on 51-63,5 cm ja paino 23-27 kg; nartulla vastaavat mitat ovat 51-58 cm ja 18-25 kg.
Luonne ja käyttäytyminen.
Plottinajokoira on älykäs, tarkkaavainen, tasapainoinen, uskollinen ja miellyttämishaluinen. Metsästäessään se on rohkea, kestävä, ketterä, nopea ja sisukas. Sillä on kaksi työskentelytapaa: joko ajaa riista puuhun tai pysäyttää se.
Alkuperä.
Rotu polveutuu saksalaisen maahanmuuttajan Johannes Plottin vuonna 1750 mukanaan tuomasta viidestä brindlestä hannoverinvihikoirasta. Hän alkoi metsästää karhuja Pohjois-Carolinan vuoristoalueella, ja hänen poikansa Henry jatkoi hänen jalostustyötään risteyttämällä Saksasta tuotuja koiria paikallisiin ajokoiriin. Plottien perheen mukaan saksalaisia koiria risteytettiin kuitenkin ainoastaan yhden kerran koko jalostuksen aikana toiseen rotuun, georgialaiseen "leoparditäpläiseen karhukoiraan" 1800-luvun alkupuolella.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" ("treeing dogs"). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella.
Japaninkotkarausku

Japaninkotkarausku ("Myliobatis tobijei") on kotkarauskuihin kuuluva rustokala. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1854.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"M. tobijei" -lajin levinneisyysalue on rannikolla Hongkongista ja Taiwanista pohjoiseen Korean niemimaan, Okinawan ja Japanin rantavesille. Sitä mahdollisesti esiintyy myös Indonesiassa, mutta tämä on epävarmaa.
"M. tobijei" viihtyy hiekka- tai mutapohjaisilla alueille sekä rannikoilla että hieman syvemmissä vesissä, aina 220 metriin saakka. Se on lihansyöjä, joka syö pohjaeläimistöä, katkarapuja, rapuja, muita kaloja ja simpukoita.
Käyttäytyminen ja ekologia.
"M. tobijei" on luonnostaan harvinainen laji, jonka käyttäytymisestä ei tiedetä paljonkaan.
"M. tobijei" on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Täysi-ikäinen kala voi olla 114 cm leveä ja 150 cm pitkä. Naaraat synnyttävät yhdestä kahdeksaan poikasta pentueeseen. Lajin lisääntymisestä ja biologiasta ei tiedetä paljonkaan.
Käyttö.
Kalaa käytetään ruokakalana vähäisissä määrin, silloin kun sitä satunnaisesti saadaan saaliiksi.
Poikakuoro (elokuva)

Poikakuoro ("Boychoir") on François Girardin ohjaama kanadalais-yhdysvaltalainen perhe-elokuva vuodelta 2014. Pääosia näyttelevät Dustin Hoffman, Debra Winger, Eddie Izzard ja Kathy Bates sekä nuori Garrett Wareing.
Juoni.
Musikaalisesti lahjakkaan Stet-pojan alkoholistiäiti kuolee auto-onnettomuudessa. Stetin opettaja (Debra Winger) järjestää pojan arvostetun poikakuoron sisäoppilaitokseen. Stetin isä on salannut pojan olemassaolon uudelta perheeltään, mutta kustantaa pojan kuorokouluopinnot. Kapinallinen Stet on vähällä tulla erotetuksi koulusta, mutta kehittyy lopulta kuoron uudeksi tähtisopraanoksi. Pian äänenmurros iskee ja poika jättää koulun, mutta pääsee asumaan isänsä perheeseen.
Tsaarinpoppeli (Heinola)

Tsaarinpoppeli on Suomen suurin puuyksilö. Se kasvaa Heinolan rantapuistossa. Lajiltaan se on tsaarinpoppeli ("Populus" × "petrowskiana"). Tsaarinpoppelin korkeus on 34,5 metriä, latvuksen läpimitta 23 metriä ja ympärysmitta rinnan korkeudelta mitattuna 6,37 metriä.
Puun tilavuus on yli 30 kuutiota. Tilavuuslaskelmassa ovat mukana vain päärunko ja puun seitsemän jättihaaraa, jotka ovat kukin normaalin puun veroisia. Isoista haaroista erkanevia oksia ei ole laskettu tilavuuteen mukaan. Heinolan tsaarinpoppeli selvisi vuoden 1901 Kymijoen tulvasta.
Sotisaari

Sotisaari on vehreä saari ja kaupunginosa Kemijoen suistossa Kemin kaupungin alueella. Sotisaari on asukasmäärältään yksi Kemin pienimmistä kaupunginosista, ja se sijaitsee viiden kilometrin päässä Kemin keskustasta. Sotisaaressa on mm. Uiton muistomerkki, laavu, Sotisaaren puutarha ja laavun läheltä löytyy Karulan talo.
Sotisaari on pieni kaupunginosa, eikä sieltä löydy esimerkiksi ruokakauppoja, ravintoloita tai kouluja. Lähin ruokakauppa on kuitenkin vain kahden kilometrin päässä Karihaarassa. Muita lähellä olevia ruokakauppoja ovat esimerkiksi K-Market Pörhölänkangas, Sale Mäntylä ja K-Citymarket Keminmaa. Puolestaan lähimpänä olevat ravintolat ovat Keminmaan kauppakeskuksen Scan Burger, Torvisen Markko's Pizza, Beer &amp; Lunch ja Karihaaran Ruokala Koivu Pizza &amp; Kebab. Puolestaan lyhyimmän matkan päästä löytyvät toiminnassa olevat koulut ovat Karihaaran koulu (Peruskoulu), Pölhön koulu (Peruskoulu), Lassilan koulu (Alakoulu), Kirkonmäen koulu (Peruskoulu) ja Koivuharjun koulu (Alakoulu). Metsäisessä Sotisaaressa elää useita eläinlajeja, kuten hirviä, jäniksiä metsäkauriita, sammakkoja ja joskus harvoin on löytynyt pöllökin.
Aaltosargi

Aaltosargi ("Polysteganus undulosus") on hammasahvenien heimoon kuuluva kala. Charles Tate Regan kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1908. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Lajilla on keltaisia juovia kyljissä lähellä selkää. Pohjaväritys on kellertävänsävyinen harmaa. Selkäevä on kaksiosainen kuten ahvenella. Kyljessä on huomiota herättävä musta viiru. Aaltosargi on suurikokoinen, tavallisesti noin 80 senttimetrin mittainen kala. Suurimmat yksilöt ovat olleet 1,2 metrin mittaisia. Aaltosargi voi saavuttaa jopa 16 kilogramman painon.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia esiintyy enimmäkseen Mosambikissa. Aiemmin aaltosargi oli yleisempi myös Etelä-Afrikan KwaZulu-Natalissa, mutta liikakalastuksen johdosta lajin kanta romahti, ja nykyisin niiden pyynti onkin kielletty. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan erittäin uhanalainen.
Myliobatis peruvianus

Myliobatis peruvianus on kotkarauskuihin kuuluva rustokala. Samuel Garman kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1913.
Levinneisyys ja elinympäristö.
"M. peruvianus" -lajin levinneisyysalue käsittää hajanaisia alueita pitkin Tyynenmeren rannikkoa Perun pohjoisosasta aina Chilen rannikon eteläosiin saakka. "M. peruvianus" elää enemmän avomerellä kuin aivan rannikon tuntumassa. Sitä esiintyy 1–100 metrin syvyydellä. Lajia ei ole juurikaan tutkittu. 
Biologia ja lisääntyminen.
"M. peruvianus" on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraiden kerralla synnyttämien jälkeläisten määrää ei tiedetä, mutta sen arvellaan olevan alhainen samoin kuten Aetobatus narinari ja Aetomylaeus nichofii rauskulajeilla jotka saavat yhdestä neljään jälkeläistä.
Rauskun suurin tunnettu pituus on 47,0 cm.
Steven Crowder

Steven Blake Crowder (s. 7. heinäkuuta 1987) on kanadalais-amerikkalainen konservatiivinen poliittinen kommentaattori, näyttelijä ja koomikko. Hän on isäntä Louder with Crowder show-nimisessä ohjelmassa, joka sisältää uutisia, popkulttuuria ja politiikkaa. Hän on myös Fox Newsin entinen avustaja ja PBS Kidsin lasten piirretyn "Arthurin" entinen ääninäyttelijä. Hän on usein mukana "The Glenn Beck Programissa" ja "The Dana Show'ssa". 
Change My Mind -meemi.
Change My Mind (suomeksi: 'muuta mieleni') on Internet-meemi, joka on peräisin valokuvasta, jossa on Crowder istuu merkin takana ja lukee "Male Privilege is a myth (miesten ylivalta on myytti) / Change my mind (muuta mieleni)." Crowder pystytti pöydän Texasin kristillisen yliopiston kampuksen ulkopuolelle ja kutsui ohi käveleviä opiskelijoita haastamaan hänen mielipiteensä aiheesta. Se kuului säännölliseen segmenttiin, jota Crowder esittää YouTube-kanavallaan ja podcastissaan. Hän istuu pöydän ääressä, ja edessä on kyltti, jossa sanotaan "Change my mind". Kun Crowder julkaisi sen Twitter-tilillään 18. helmikuuta 2018, ihmiset alkoivat muokata mielen muuttamisen aiheita. 
Louder With Crowder.
Steven Crowder julkaisi ensimmäisen videon YouTube-kanavalleen Louder With Crowder (suomeksi: Äänekkäämmin Crowderin kanssa) 4. tammikuuta 2009.
Edmund Wilson

Edmund Wilson (1895 – 12. kesäkuuta 1972 Talcottville, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjallisuuskriitikko, esseisti ja historioitsija. Häntä pidetään 1900-luvun alkupuolen valkoisen anglosaksisen protestanttisuuden keskeisenä edustajana amerikkalaisessa kirjallisuudessa, jota toisen maailmansodan jälkeen hallitsivat juutalaiset ja afroamerikkalaiset. Hän käsitteli kansantajuisesti marxilaisuutta teoksessaan "To the Finland Station" ja kirjallisuuden symbolismia teoksessaan "Alex's Castle". Hän oli naimisissa kirjailija Mary McCarthyn kanssa, ja hänen lähipiiriinsä kuului muun muassa kirjailija F. Scott Fitzgerald.
Rauta(III)fluoridi

Rauta(III)fluoridi (FeF3) eli ferrifluoridi on rauta- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä ja fluoraavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä sekä magneettien valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rauta(III)fluoridi on vihreää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on rombinen. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (FeF3·3H2O). Tämä on väriltään kellertävänruskeaa kiteistä ainetta ja sillä on kaksi kidemuotoa α- ja β-muodot. Rauta(III)fluoridi liukenee hieman veteen ja on liukenematonta orgaanisiin liuottimiin. Fluoridiliuoksiin aine liukenee muodostaen heksafluoroferraatti(III)ioneja ([FeF6]3-).
Kidevedetöntä rauta(III)fluoridia valmistetaan rauta(III)kloridin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla. Kidevedellistä yhdistettä saadaan liuottamalla rauta(III)oksidia vetyfluoridin vesiliuokseen ja haihduttamalla vesi pois. Se voidaan myös kiteyttää vetyfluoridiliuoksesta.
FeCl3 + 3 HF → FeF3 + 3 HCl
Fe2O3 + 6 HF → 2 FeF3 + 3 H2O
Rauta(III)fluoridia käytetään pääasiassa rautakobolttineodyymimagneettien valmistamiseen. Sitä käytetään myös orgaanisen kemian synteeseissä fluoraavana reagenssina sekä fluoraus-, polymerointi- ja hydrokrakkausreaktioiden katalyyttinä. Se katalysoi myös ksenonin ja fluorin välisten sidosten muodostumista. Rauta(III)fluoridia voidaan myös lisätä valuraudan joukkoon ja siitä valmistetaan eräitä keraameja.
Mustapyrstöpiikkihai

Mustapyrstöpiikkihai ("Squalus melanurus") on piikkihaiden heimoon kuuluva rustokalalaji.
Kuvaus.
Mustapyrstöpiikkihait ovat pieniä haita. Naaraspuolisen kalan pituus on noin 75–80 senttimetriä. Niiden ruumiit ovat melko hoikkia ja niillä on pitkä ja kapea kuono.
Ravinto.
Mustapyrstöpiikkihait syövät ravinnokseen katkarapuja, nilviäisiä ja erilaisia pohjaeläimiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mustapyrstöpiikkihai asustaa pelkästään Uuden-Kaledonian saaren ympärillä.
Eigenmannia

Eigenmannia on lasiveitsikalojen heimoon (Sternopygidae) kuuluva kalasuku.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat 17 lajia:
Karheapiikkihai

Karheapiikkihai ("Cirrhigaleus asper") on piikkihaiden heimoon kuuluva rustokalalaji. Lajin nimesi Nigel Merrett vuonna 1973.
Kuvaus.
Karheapiikkihait saavat nimensä karkeasta ihostaan. Niillä on suuret silmät. Ne ovat väriltään tummanruskeita päältä ja valkoisia alta. Ne voivat kasvaa 120 senttimetrin pituisiksi, mutta niiden yleinen pituus on 90 senttimetriä. Urokset kasvavat yleensä noin 85–90 senttimetrin pituisiksi, kun taas naarat kasvavat noin 89–110 senttimetrin pituisiksi.
Ravinto.
Karheapiikkihait syövät ravinnokseen erilaisia luukaloja ja nilviäisiä mukaan lukien kalmareita.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Karheapiikkihain levinneisyysalue Länsi-Atlantilla on Pohjois-Carolina ja Pohjois-Meksikonlahti. Levinneisyysalue Intian valtamerellä on Etelä-Mosambik, Etelä-Afrikka ja Aldabransaaret ja Tyynellämerellä Havaijisaaret.
Elinympäristö.
Karheapiikkihai elää syvissä merivesissä noin 214–600 metrin syvyydessä.
Lisääntyminen.
Karheapiikkihai synnyttää 21–22 poikasta.
Wolf (tulivuori)

Wolf on tulivuori Galápagossaarten Isabelalla. Se on saariston korkein vuori. Se kohoaa 1 710 metrin korkeuteen, ja sen rinteet ovat jyrkemmät kuin monien muiden Galápagosin tulivuoren. Wolfin huipulla on 6 × 7 kilometrin laajuinen ja 700 metrin syvyinen kaldera.
Wolfilta purkautuva laava on useimmiten ʻAʻā-tyyppiä. Laavan isotoopit puolestaan muistuttavat poikkeuksellisesti merten keskiselänteillä purkautuvaa laavaa, kuten monilla muillakin Galápagossaarten tulivuorilla.
Wolf on aktiivinen tulivuori, ja se on purkautunut useita kertoja historiallisella ajalla. Vuoden 2015 purkaus oli vulkaanisen räjähdysasteikon lukemaltaan 4.
Archolaemus

Archolaemus on lasiveitsikalojen heimoon (Sternopygidae) kuuluva kalasuku. Maarten Korringa kuvasi suvun vuonna 1970. Sukuun kuuluu FishBasen mukaan kuusi lajia. Ensimmäinen suvun lajeista löydettiin vuonna 1970, loput vasta vuonna 2012.
Äʹvv

Äʹvv on Näätämön (koltansaam. "Njauddâm", norj. "Neiden") kylässä Etelä-Varangin kunnassa Norjassa sijaitseva kulttuurihistoriallinen kolttasaamelaismuseo. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Suomen rajalta. Museon tarkoituksena on kertoa kolttien elämäntavasta, historiasta ja kielestä. Museon nimi äʹvv tarkoittaa auringon kiloa.
James Leasor

James Leasor (20. joulukuuta 1923 Erith, Kent – 10. syyskuuta 2007 Salisbury, Wiltshire) oli tuottelias englantilainen kirjailija, joka kirjoitti historiallisia ja jännitysromaaneja sekä elämäkertoja. Jotkin hänen kirjoistaan on tehty myös elokuviksi; näihin kuuluvat "Ansa agentille" (1965) kirjasta "Passi unohdukseen" ja "Merten sudet" (1980) kirjasta "Boarding Party".
Leasorin tunnetuimpia teoksia on yhdeksän jännitysromaanin sarja brittipoliisi Jason Lovesta, joka kutsutaan salaiseen palveluun ja pääsee seikkailemaan ympäri maailmaa. Näistä Jarkko Laine on suomentanut neljä 1970-luvun taitteessa. Toinen Leasorin vakiohahmo on 1800-luvun Kaukoidässä seikkaileva kauppias Macpherson Gunn. Salanimellä Andrew MacAllan hän kirjoitti Afrikkaan ja Aasiaan sijoittuvia tarinoita sekä lontoolaisesta klassikkoautojen kauppiaasta kertovia romaaneja.
Opettajaperheeseen syntynyt James Leasor pääsi toimitusharjoittelijaksi kotiseutunsa Kentin sanomalehteen ja lähti sitten brittiarmeijan palvelukseen Intiaan ja Kaukoitään. Näiltä vuosilta juonsivat monet hänen kirjojensa aiheista. Palattuaan Englantiin hän pääsi opiskelemaan englantia Oxfordin yliopiston Oriel Collegeen ja sai vuonna 1946 julkaistuksi esikoisromaaninsa, armeija-aikana Burmassa käsin kirjoittamansa tarinan "Not Such a Bad Day", jonka hänen äitinsä kirjoitti puhtaaksi kirjoituskoneella.
Lagstads skola

Lagstads skola on Espoon keskuksessa sijaitseva ruotsinkielinen peruskoulu, jossa toimii luokat 1–10. Koulun rehtorina toimii Agneta Torsell.
Rakennushistoriaa.
Ruotsinkielinen Lagstads skola oli Espoon ensimmäinen kansakoulu, alun perin nimeltään Lagstads folkskola. Se rakennettiin vuosina 1871–1874 Espoonjoen varteen kirkon omistamalle tilalle Espoon kirkon vastarannalle. Puurakennuksessa oli luokkahuone erikseen tytöille ja pojille sekä naisopettajan asunto. Erikseen oli pihapiirissä oli miesopettajan asunto sekä talousrakennus. Vuonna 1954 valmistuneen kivikoulun on suunnitellut arkkitehti Toivo Pelli. Vuonna 2017 tehdyssä Espoon koulurakennusten inventoinnissa sen todetaan olevan hyvin toteutettua julkista arkirakentamista ajalleen tyypillisin ratkaisuin. Ensimmäisen laajennuksen sanotaan soveltuvan vanhaan rakennukseen ja ympäristöönsä paremmin kuin toisen, vuonna 2006 toteutetun.
Käkimonni

Käkimonni ("Synodontis multipunctatus") on ripsimonnien heimoon kuuluva kala, jota pidetään myös akvaarioissa.
Kuvaus.
Käkimonnin tunnistaa sen viiksistä, joissa on pienet ripset. Niiden ruumiissa ei ole suomuja vaan se on paljas. Niillä on pyöreä suu. Korkean tukevan piikillä varustetun selkäevän takana on suuri rasvaevä. Ne ovat usein ruskean värisiä ja niillä on mustia laikkuja niiden ruumissa. Ne voivat kasvaa 27 senttimetrin pituisiksi.
Ravinto.
Se syö ravinnokseen muun muassa etanoita, katkarapuja, planktonia ja krillejä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Käkimonni asuu Afrikassa, Tanganjikajärvessä.
Karnainen

Karnainen (ruots. "Karnais") on Lohjan 22. kaupunginosa, keskustan pohjoispuolella.
Vesialueiden kuten Hormajärven ja Maikkalanselän ympäröimän metsäisen kylän läpi kulkee nykyisin valtatie 1 eli Helsinki–Turku-moottoritie, 2,2 kilometrin matkan Karnaisten tietunnelissa, joka oli Suomen pisin, kunnes sata metriä pidempi Tampereen rantatunneli valmistui 2016. Karnaisissa sijaitsevat myös Lohjan ABC-huoltamo ja Kisakallion Urheiluopisto. Järvien rannoilla on omakotitaloja ja kesämökkejä.
Karnaistenkorpi.
Jyrkkiä metsäisiä kallioita sisältävä Karnaistenkorpi on Lohjan laajin yhtenäinen ulkoilualue. Siellä on kaksi pientä lampea, kaksi opastein varustettua luontopolkua sekä lapsille ja perheille suunnattu tarinapolku.
Raivohuone

Raivohuone tai vihahuone on paikka, jossa asiakas saa tuhota asioita. Tuhoamisen hän voi suorittaa astalolla kuten golfmailalla, sorkkaraudalla tai lekalla. Tuhottavat esineet toimittaa huoneeseen palveluntarjoaja, mutta niitä saa myös asiakas itse tuoda mukanaan tietyin rajoituksin.
Raivohuoneita markkinoidaan keinona purkaa stressiä ja vihaa esineiden tuhoamisen avulla. Jotkut voivat käydä raivohuoneella huvin vuoksi.
Raivohuoneita on avattu vuoden 2015 jälkeen paljon erityisesti Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Myös Kiinassa niiden suosio on kasvussa. Suomen ensimmäinen raivohuone Rage Cube avattiin Jyväskylässä helmikuussa 2017. Sen jälkeen raivohuoneita on avattu myös ainakin Tampereelle ja Seinäjoelle. Viimeisin raivohuone avattiin Turkuun lokakuussa 2019.
Aleksei Ibatulov

Aleksei Olegovitš Ibatulov (; s. 28. toukokuuta 1993 Arkangeli) on venäläinen keskikenttää pelaava jääpalloilija, jolla on myös Viron passi, joten hän on edustanut Viron maajoukkuetta vuosien 2018 ja 2019 MM-kisoissa. Viron passioikeus perustuu siihen, että hänen isoäitinsä on Viron kansalainen. 
Ibatulov pelasi Suomessa Bandyliigaa Varkauden WP-35:n riveissä kaksi kautta eli kaudet 2016 ja 2017. Sen jälkeen hän siirtyi kasvattajaseuraansa Arkangelin Vodnikiin.
Ibatulov on edustanut MM-kisojen B-sarjassa pelaavaa Viroa vuosina 2018 ja 2019. Hän oli molempina vuosina B-sarjan paras maalintekijä, vuonna 2018 18 maalia ja vuonna 2019 peräti 27 maalia, jolloin hän oli nostamassa Viroa B-sarjan voitolla A-sarjaan. Hä'net valittiin molempina vuosina B-sarjan parhaaksi hyökkääjäksi.
Henry (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)

Prinssi Henry, Gloucesterin herttua, ("Henry William Frederick Albert", 31. maaliskuuta 1900 – 10. kesäkuuta 1974) oli kuningas Yrjö V:n ja kuningatar Maryn kolmas poika. Hän palveli Australian kenraalikuvernöörinä vuosina 1945–1947. Hän on ainoa kuninkaallisen perheen jäsen, joka on toiminut kyseisessä virassa.
Henry oli ensimmäinen brittiläisen monarkin poika, joka suoritti opintonsa kotiopetuksen sijaan koulussa. Hän opiskeli Eton Collegessa ja menestyi eri urheilulajeissa, kuten kriketissä, poolossa ja tenniksessä. Myöhemmin hän opiskeli yhdeksän kuukautta Cambridgen yliopistossa.
Henryn nuorempi veli Kentin herttua George oli alun perin valittu seuraamaan Gowrien jaarlia Australian kenraalikuvernöörinä, mutta tämä kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1942. 15. marraskuuta 1943 Australian pääministeri John Curtin ilmoitti, että Henry oli valittu seuraavaksi kenraalikuvernööriksi. Hän saapui maahan 28. tammikuuta 1945, ja hänet vihittiin tehtäväänsä kaksi päivää myöhemmin.
Amurinsampi

Amurinsampi ("Acipenser schrenckii") on sampien heimoon kuuluva pohjakalalaji. Johann Friedrich von Brandt kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1869.
Ulkonäkö ja koko.
Amurinsammen selässä ja kyljissä on rivi luukilpiä. Pohjaväritys on turkoosinharmaa. Amurinsampi on erittäin kookas kala: laji saattaa kasvaa jopa kolmen metrin mittaiseksi ja painaa lähes 200 kilogrammaa. Amurinsampi voi yltää lähes 70 vuoden ikään.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Amurinsampea tavataan Pohjois-Aasiassa ja Venäjällä. Laji elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Sopivin veden lämpötila lajille on 10–20 °C. Aikuiset yksilöt elävät lähinnä hiekkapohjaisissa joissa. Amurinsammen uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Ravinto ja elintavat.
Amurinsampi käyttää ravinnokseen pohjaeläimiä. Urokset tulevat sukukypsiksi 7–8 vuoden iässä, naaraat hieman vanhempina.
EuroFloorball Cup 2010

 
EuroFloorball Cup 2010 oli järjestyksessään 18. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin 5.–9. lokakuuta Latviassa. Turnauksen voittivat ruotsalaiset Storvreta IBK ja IKSU.
Vuonna 2010 Euroopan parhaiden seurajoukkueturnaus pelattiin viimeistä kertaa EuroFloorball Cup-nimellä. 2011 lähtien Euroopan parhaiden salibandymaiden seurajoukkueet pelaavat Champions Cupissa.
Kääpiötokko

Kääpiötokko ("Pandaka pygmaea") on hyvin pienikokoinen liejuryömijöiden heimon kalalaji. Se jää alle 15 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin. 
Kääpiötokkoja on tavattu Indonesiassa ja Filippiineillä. Laji löydettiin alkujaan Malabonjoesta, mutta alkuperäinen löytöpaikka on jäänyt rakentamisen alle ja koko alue on pahoin saastunut. Indonesiassa kääpiötokot elävät murtovedessä ja mangrovealueilla. Lajin uhanalaisluokitus vuodelta 1996 oli äärimmäisen uhanalainen ja perustui silloin ajateltuun suppeaan esiintymisalueeseen. Sittemmin lajia on löydetty muualtakin.
Janne Savenius

Janne Kalevi Savenius (23. heinäkuuta 1968 – 12. tammikuuta 2019) oli suomalainen salibandyn pelaaja. Savenius pelasi uransa aikana vuosina 1990–2004 Tampereen Gunnersissa lukuun ottamatta yhtä kautta SBS Porissa. Savenius pelasi 231 liigaottelua ja teki niissä 187 tehopistettä ja pelasi divarissa 83 ottelua ja teki niissä 103 tehopistettä. Maaotteluita Savenius pelasi 26 ja hän teki niissä kymmenen tehopistettä.
Savenius kuoli tammikuussa 2019 50-vuotiaana vaikeaan sairauteen. Saveniuksen kaksoisveli on Jarkko Savenius. Janne Savenius on haudattu Kangasalla Vatialan hautausmaalle.
EuroFloorball Cup 2009

EuroFloorball Cup 2009 oli järjestyksessään 17. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin lokakuussa 2009 Tanskassa. Ruotsalaisjoukkueet eivät osallistuneet miesten cupiin kustannussyistä.
Miehissä turnauksen voitti suomalainen SSV, joka voitti finaalissa Tapanilan Erän jatkoajalla 6-5. Santtu Manner teki finaalissa SSV:n jokaisen maalin. Naisissa turnauksen voitti ruotsalainen IKSU.