Pyhän Katariinan kirkko (Turku)

Pyhän Katariinan kirkko (ent. Kaarinan kirkko, ) on Turussa Nummen kaupunginosassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko, joka on rakennettu 1440–1450-luvuilla. Kirkko sijaitsi Kaarinan alueella vuoteen 1939, jolloin Nummen alue siirrettiin Turun kaupunkiin. Kirkon nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1991. Pyhän Katariinan kirkko on Varissuon kirkon ohella toinen Turun Katariinanseurakunnan kirkosta.
Historia.
Kaarinan seurakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1309, mutta se on todennäköisesti perustettu jo 1200-luvun alussa. Seurakunnan ja kirkkopitäjän alkuperäinen nimi oli Nummi, mutta vähitellen nimeksi vakiintui Kaarina. Seurakunnan kirkko rakennettiin Aurajoen tuntumaan Nummenmäelle, jossa sijaitsi rautakaudelta periytyvä kalmisto. Turun kaupungin asutus syntyi saman vuosisadan aikana pari kilometriä joen alajuoksulle päin ja se irrotettiin pian omaksi seurakunnakseen. Vuonna 1318 Turun seudulle hyökänneet novgorodilaiset tuhosivat mahdollisesti myös Kaarinan kirkon. Yksi paikalla seisseistä puukirkoista vihittiin käyttöön ilmeisesti vuonna 1351. Nykyinen kivikirkko rakennettiin 1440-1450-luvuilla. Suunnittelijana oli ilmeisesti sama Mecklenburgista saapunut mestari, joka rakensi myös Paraisten kirkon. Kirkon länsieteinen on muurattu vuosina 1697-1699. Vuonna 1939 Nummen alue liitettiin Turkuun, ja 1991 Turun puoleinen osa Kaarinan seurakunnasta erotettiin Turun Katariinanseurakunnaksi. Samalla Kaarinan kirkon nimeksi tuli Pyhän Katariinan kirkko sen keskiaikaisen suojeluspyhimyksen Katariina Aleksandrialaisen mukaan.
Arkkitehtuuri.
Kirkon harmaakivestä muurattu runkohuone on ulkomitoiltaan suhteellisen pieni, 26,1 x 14,7 m. Seinät on muurattu kokonaan harmaakivestä, ja päätykolmioista puuttuu tiilikoristelu. Runkohuoneesta ulkonee pohjoispuolella alkuperäiseen rakennusvaiheeseen kuuluva sakaristo, etelässä mahdollisesti hieman muuta kirkkoa nuorempi, mutta kuitenkin keskiaikainen asehuone ja lännessä eteishuone, joka on muurattu keskiaikaiseen tyyliin vuosina 1697–1699.
Kirkossa on joitakin Suomen kivikirkoille epätavallisia piirteitä. 1600-luvun länsieteinen on rakennettu vanhempien sidekivien varaan, mikä osoittaa, että kirkon alkuperäiseen suunnitelmaan on kuulunut toteuttamatta jäänyt länsitorni. Toinen toteuttamaton rakennuspiirre on pohjoisseinän oviaukko eteishuoneineen. Epätavallinen pohjoisovi on muurattu ulkoa umpeen ja muutettu komeroksi jo keskiajalla, eikä eteishuonetta ole koskaan rakennettu. Poikkeuksellinen piirre saattaa selittyä sillä, että pappila sijaitsee kirkon pohjoispuolella, ja pohjoinen sisäänkäynti olisi voitu suunnitella kirkkoherran käyttöön.
Myös kirkkosali on poikkeuksellisesti suunniteltu alun perin kaksilaivaiseksi, mutta jo rakentamisen aikaan suunnitelma on muutettu, kaksi kuori-ikkunaa on muurattu umpeen ja niiden tilalle on puhkaistu kirkon itäseinän keskelle uusi kuori-ikkuna. Kirkkosali on rakennusvaiheen lopuksi katettu tiilisillä ristiholveilla, joita kannattelee kuusi kahdeksankulmaista pilaria.
Sisustus ja esineistö.
Kirkko sai vuonna 2000 lasiteoksen, alttarireliefin "Lempeä Maria", jonka on tehnyt tunnettu lasimaalausten tekijä, turkulainen taiteilija Hannu Konola.
Kulttuuriympäristö.
Museovirasto on määritellyt Pyhän Katariinan kirkon ympäristöineen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Kirkkoympäristöön kuuluvat kirkkotarha kolmine hautakappeleineen, kellotapuli vuodelta 1826, kirkkotori, kirkkoaitat ja alkuperäisillä paikoillaan säilyneet Kaarinan Nummen kylän kantatalot Pappila, Kuikkula, Kylä ja Simola, joiden rakennuskanta on pääosin 1700–1800-luvuilta. Seurakunnan pappila on sijainnut kirkon pohjoispuolella samalla paikalla jo 1200-luvun alusta lähtien.