tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaisa Hernberg

Kaisa Mirjam Thi-Li Hernberg (s. 1976 Tampere) on suomalainen poliitikko ja yrittäjä. Vuodesta 2017 Hernberg on toiminut vihreiden kaupunginvaltuutettuna Helsingissä. Hän on myös ollut vihreiden puoluevaltuuskunnan puheenjohtaja vuosina 2017–2019.
Hernbergin äiti on entinen ministeri, europarlamentaarikko ja vihreiden puheenjohtaja, kansanedustaja Satu Hassi ja isä professori Rolf Hernberg.
Politiikka.
Kaisa Hernberg on ollut vuodesta 2017 lähtien vihreiden kaupunginvaltuutettu Helsingissä saatuaan 2017 kuntavaaleissa 1268 ääntä. Hän toimi vuosina 2017–2019 vihreiden puoluevaltuuskunnan puheenjohtajana ja vihreiden kaupunginvaltuustoryhmän puheenjohtajana 2019 tammikuusta joulukuuhun. Helsingin kaupunkiympäristölautakunnan jäsenenä hän toimi 2017–2019. Vuoden 2019 alussa hän siirtyi kaupunginhallituksen jäseneksi. 
Hernberg toimi vihreiden puoluesihteerin Lasse Miettisen sijaisena syyskuusta 2017 helmikuuhun 2018.
Syksyn 2015 ja kevään 2016 aikana Hernberg johti Vihreiden strategiatyöryhmää yhdessä kansanedustaja Emma Karin kanssa. Puolueen uusi strategia hyväksyttiin puoluekokouksessa Lahdessa toukokuussa 2016.
Hernberg on toiminut vihreiden puoluevaltuuskunnan jäsenenä 2015–2017, Vihreiden Yrittäjien varapuheenjohtajana 2015 sekä Vihreiden Yrittäjien puheenjohtajana 2015–2017.
Hernberg oli ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2015, sai 2053 ääntä eikä tullut valituksi. 
Poliittisella urallaan Kaisa Hernbergille ovat olleet erityisen tärkeitä ilmasto- ja energiakysymykset, yrittäjyys, elinkeinopolitiikka, tasa-arvo ja yhdenvertaisuus sekä perheiden asemaan liittyvät kysymykset.
Ura.
Hernberg on työskennellyt kehitysjohtajana Climate Leadership Coalitionissa, joka edistää liiketoiminnallisia ratkaisuja ilmastonmuutoksen torjuntaan. Hän myös toteuttaa ilmasto- ja cleantech-aiheisiin liittyviä koulutus- ja konsultointitoimeksiantoja sekä sijoittaa startupyrityksiin yrityksensä Afabla Oy:n kautta. Hernberg on sijoittajaosakkaana viidessä cleantech-yrityksessä sekä hallituksen jäsenenä Helen Oy:ssa ja muissa yrityksissä.
Ennen nykyisiä tehtäviään Kaisa Hernberg työskenteli vuosina 2013–2014 johtajana Finpron (nyk. Business Finland) alaisessa Cleantech Finland -ohjelmassa, joka edistää suomalaisen ympäristöteknologian vientiä.
Vuosina 1998–2012 Hernberg työskenteli lukuisissa tehtävissä markkinointiviestinnän alalla. Vuonna 2004 hän perusti asiantuntijayritysten strategiseen markkinointiviestintään erikoistuneen Frank Communicationsin, jonka toimitusjohtajana työskenteli 2005–2012. Tammikuussa 2013 Hernberg myi yrityksen työntekijälleen.
Hernberg on kunniajäsen helsinkiläisessä Havis Amandan Nuorkauppakamarissa. 
Koulutus.
Hernberg on koulutukseltaan Bachelor of Arts with Honours. Hän on valmistunut Stirlingin Yliopistosta Isosta-Britanniasta vuonna 2001, pääaineenaan Film &amp; Media Studies. Hernberg on opiskellut myös Tampereen yliopistossa vuosina 1995–1997 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Hernberg valmistui ylioppilaaksi Tampereen Yhteiskoulun lukiosta 1995.
Irena Krzywicka

Irena Krzywicka (o.s. Goldberg; 28. toukokuuta 1899 Jeniseisk, Venäjä – 12. heinäkuuta 1994 Bures-sur-Yvette Ranska) oli puolalainen kirjailija, kääntäjä ja feministi. Hän kampanjoi naisten oikeuksien, perhesuunnittelun ja sukupuolivalistuksen edistämiseksi Puolassa.
Elämäkertaa.
Irena Goldberg syntyi Puolan juutalaiseen perheeseen, joka oli karkotettu Siperiaan syytettynä sosialismista. Hänen isänsä sairastui karkotuksessa tuberkuloosiin ja äiti kasvatti tyttärensä rakastamaan kirjallisuutta, olemaan suvaitsevainen ja rationaalinen.
Vuonna 1922 Goldberg valmistui Varsovan yliopistosta. Väitöskirja jäi tekemättä, koska hän oli riitaantunut sen tarkastajan kanssa. Samana vuonna hän julkaisi ensimmäisen esseensä. Avioliiton hän solmi seuraavana vuonna sosiologi Jerzy Krzywickin kanssa. He tekivät sopimuksen avoimesta avioliitosta. Häiden jälkeen Krzywicka matkusti Korsikalle rakastajansa Walter Hasencleverin kanssa, joka oli tuolloin kuuluisa saksalainen kirjailija. Virallisesta avioliitosta syntyi kaksi poikaa, Piotr ja Andrzej.
Krzywicka käänsi puolaksi Herbert George Wellsin, Max Frischin ja Friedrich Dürrenmattin teoksia. Hän kirjoitti myös romaaneja. Herätyksensä feminismiin hän sai tavattuaan Tadeusz Boy-Żeleńskin, jonka kanssa hän ystävystyi ja ryhtyi rakkaussuhteeseen. Krzywicka ryhtyi kampanjoimaan sukupuolivalistuksen puolesta, puhui avoimesti abortista ja naisen seksuaalisuudesta. Hän oli ennen vuotta 1939 Puolan tunnetuin feministi. Hänen kirjoituksensa ja puheensa herättivät inhoa ja vihaa vanhoillisissa ja häntä syytettiin jopa kansakunnan vahingoittamisesta. Tähän yhtyivät myös itseään liberaaleina pitävät.
Toisen maailmansodan alussa vuonna 1939 Saksa valtasi Puolan ja Krzywickan oli pakko piileskellä väärän nimen turvin, koska hän oli miehittäjien tekemällä tappolistalla. Hän menetti miehityksessä itselleen kolme tärkeää miestä: poikansa Piotrin, rakastaja murhattiin Lvivissä ja aviomies luultavimmin Katynissa. Krzywicka osallistui vastarintaan auttamalla Puolan kotiarmeijaa.
Sodan jälkeen Krzywicka työskenteli Puolan suurlähetystössä Pariisissa. Hän palasi Puolaan vuonna 1946. Vuonna 1962 hän muutti kotimaastaan auttamaan poikansa uraa ensiksi Sveitsiin ja sittemmin Ranskaan. Hän julkaisi muistelmansa vuonna 1992.
Ramona Straub

Ramona Straub (s. 19. syyskuuta 1993) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuemäen maailmanmestari. Hänen seuransa on SC Langenordnach.
Straub sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 33:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä kahdeksanneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Straub oli mukana voittamassa historian ensimmäistä naisten joukkuemäkeä.
Maailmancupissa Straub esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2012 Hinterzartenissa sijoittuen 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Tšaikovskissa tammikuussa 2014. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lillehammerissa joulukuussa 2018.
Continental Cupissa Straub oli kokonaiskilpailun kolmas kaudella 2012–2013.
Nuorten MM-kilpailuihin Straub on osallistunut neljä kertaa. Vuonna 2009 hän sijoittui normaalimäessä kuudenneksi ja vuonna 2011 22:nneksi. Vuoden 2012 kisoissa hän sai joukkuemäessä hopeaa ja oli normaalimäessä 18:s. Vuonna 2013 joukkuemäestä tuli pronssia ja normaalimäestä 17. sija.
Bispebjerg

Bispebjerg on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Kööpenhaminan pohjoisosissa. Vuonna 2016 alueella asui noin 54,5 tuhatta asukasta. Bispebjerg rajautuu pohjoisessa Gentoften ja Gladsaxen kuntaan, lännessä Brønshøj-Husumiin, lounaassa Vanløseen, etelässä Frederiksbergin kuntaan, kaakossa Nørrebrohon ja idässä Østerbrohon.
Alueen raja on paikoin häilyvä, mutta selkeästi se rajautuu Borups Alléen, S-junalinjaan Hellerupista Ny Ellebjergiin sekä Utterslev Mosen ja Emdrup Søn väliseen kanavaan. Alueen määrittelemätöntä osaa kutsutaan usein Nordvestiksi ja Nordvestkvarteretiksi.
Nimen alkuperä.
Bispebjergin alue on nimetty pitkänomaisen kukkulan ja pellon mukaan, joka kuului Utterslevin kylään. Vanhin tunnettu nimimuoto on vuodelta 1635 "Bissebierre". Vuonna 1682 alueesta käytettiin muotoa "Biszebierg" ja nimeä jatkettiin myöhemin myllyn nimenä 1821 Bissebjerg Væirmølle. Varhaisin Bispebjerg-muodon esiintyminen on vuodelta 1854, jolloin käsitettiin että kukkula tulisi nimetä Roskilden piispan mukaan, jolla oli keskiajalla omaisuutta Utterslevissä. Alkuperäisen presposition on kuitenkin tulkittu pikemminkin viittaavan purevaan karjaan.
Suzanne Romaine

Suzanne Romaine (s. 1951) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, jonka tutkimusalaa ovat kielihistoria ja sosiolingvistiikka. Hän oli vuosina 1984–2014 Oxfordin yliopiston englannin kielen Merton-professuurin haltija.
Tausta ja ura.
Romaine on suorittanut A.B.-tutkinnon arvosanoin "magna cum laude" saksan kielessä ja lingvistiikassa 1973 Bryn Mawr Collegessa. Sen jälkeen hän suoritti 1975 M.A.-tutkinnon s fonetiikassa ja lingvistiikassa Skotlannissa Edinburghin yliopistossa ja Ph.D lingvistiikassa Birminghamin yliopistossa 1981.
Romaine on ollut vuodesta 1984 Oxfordin yliopiston Merton-professuurin haltija. Hän sai vuonna 1998 kunniatohtorin arvon Norjasta Tromssan yliopistosta in ja 1999 Ruotsista Uppsalan yliopistosta. Hänet kutsuttiin vuonna 2010 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi..
Tutkimus.
Romainen tutkimus on kohdistunut pääasiassa kielihistoriaan ja sosiolingvistiikkaan ja erityisesti monikielisyyden, kielellisen moninaisuuden, kielenmuuttamisen, kielen omaksumisen ja kielikontaktin ongelmiin. Muita hänen kiinnostuksensa kohteita ovat korpuslingvistiikka, kieli ja sukupuoli, lukuja kirjoitustaito, kaksikielinen ja kielikylpyopetus. Hän on tehnyt kenttätyötä Skotlannissa työväenluokasta peräisin olevien koululaisten kielestä, Englannissa asuvien punjabin puhujien kaksikielisyyden ja kielen kadottamisen malleista, Papua-Uusi-Guineassa maaseudun ja kaupungin koululaisten kielestä ja myös Hawaijilla.
Romainen monografia "Socio-historical Linguistics; Its Status and Methodology" (1982), korreloi ulkoisten tekijöiden aiheuttamien lingvististen muunnelmien kanssa joita on löydetty historiallisesta datasta, ja sitä pidetään sosiolingvistiikan alatieteenalan alkuna tai perustana.
Brønshøj-Husum

Brønshøj-Husum on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Luoteis-Kööpenhaminassa. Vuonna 2022 alueella asui noin 44 tuhatta asukasta. 
Brønshøj-Husum sijaitsee kaupungin luoteiskolkassa, 6-8 km keskustasta. Se rajautuu pohjoisessa Gladsaxen kuntaan, luoteessa Herlevin kuntaan, lännessä Rødovren kuntaan, etelässä Vanløseen ja idässä Bispebjergiin. 
Kaupunginosan joukkoliikenne perustuu paljon busseihin, sillä Husumin paikallisjuna-asema on syrjässä suurimpiin asuinaluueisiin nähden.
Indre By

Indre By () on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista ja kaupunginosista. Vuonna 2016 alueella asui noin 54 tuhatta asukasta. Indre By rajautuu pohjoisessa Østerbrohon ja Nørrebrohon. Lännessä se rajautuu Frederiksbergin kuntaan, lounaassa Vesterbro/Kongens Enghaven tilastoalueeseen. Etelässä se rajautuu Amagerin saareen ja idässä Juutinraumaan. Indre By sijaitsee Kööpenhaminan länsiosassa ja käsittää Kööpenhaminan historiallisen keskustan. Alueeseen lukueutuvat kävelykatu Strøget, Slotsholmenin linnasaari ja Nyhavnin satama. Alueella on myös kuninkaanlinna, satama makasiineineen, kirkkoja ja yliopisto. Indre Byn korttelit muodostivat jo varhain Kööpenhaminan poliittisen vallan, kaupankäynnin ja sivistyselämän keskuksen. Aluella on nykyisin putiikkeja, trendikahviloita ja ravintoloita.
Kiki Kogelnik

Kiki Kogelnik (22. tammikuuta 1935 Bleiburg – 1. helmikuuta 1997 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Tyyliltään hän oli lähellä pop-taidetta. Kogelnik opiskeli Wienin kuvataideakatemiassa ja muutti opintojen jälkeen Yhdysvaltoihin, New Yorkiin. Vuonna 1966, kun Kogelnik oleskeli Lontoossa, hänen ateljeensa tuhoutui tulipalossa.
Vuonna 1969 kuumatkan aikaan, Kogelnik järjesti "Moonhappeningin" Wienissä, jossa hän tuotti kuuta kuvaavia silkkipainotöitä yhtä aikaa matkasta kertovan televisiolähetyksen kanssa. Tämän jälkeen hän alkoi tehdä feminismiä kuvaavia teoksia, jossa näkökulma on usein humoristinen tai pop-kulttuurin sävyttämä. Vuonna 1974 hän ryhtyi työskentelemään myös keramiikan parissa.
Myöhemmissä töissään Kogelnik kuvasi ihmisvartaloa. Hän kuvasi sen usein fragmentoina ja manipuloituna. Hän ryhtyi tekemään myös kasvotutkielmia ekspressiivisellä tyylillä. Hän teki näiden lisäksi lasiveistoksia. 
Kogelnik oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti vuonna 1961 Wienissä.
Nørrebro

Nørrebro on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Kööpenhaminan keskiosassa. Vuonna 2016 alueella asui noin 80 000 asukasta. Nørrebro rajautuu pohjoisessa Bispebjergiin, lännessä Frederiksbergin kuntaan, etelessä Indre Byhyn ja idässä Østerbrohon.
Nørrebro on ennen kaikkea asuntoaluetta, myös sen entisiä teollisuusalueita on muokattu asunnoiksi. Suurin osa asunnoista on yksiöitä tai kaksioita.
Alue on maahanmuuttajien asuttama, ja väkivallasta, katujengeistä ja muusta rikollisuudesta on tullut kasvava ongelma alueella 2010-luvulla. Aiheesta on uutisoitu Tanskassa paljon.
Østerbro

Østerbro on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Koillis-Kööpenhaminassa. Vuonna 2022 alueella asui noin 80 tuhatta asukasta.
Østerbro rajautuu pohjoisessa Gentoften kuntaan, lännessä Nørrebrohon ja Bispebjergiin, etelässä Indre Byhyn ja idässä Juutinraumaan.
Pääosa Østerbron rakennuskannasta on valmistunut vuosina 1890–1940, mutta vanhojen talojen joukkoon on rakennettu uusia ja korkeampia. Ensimmäinen 16-kerroksinen rakennus on vuodelta 1961.
Valby

Valby on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Lounais-Kööpenhaminassa. Vuonna 2022 alueella asui noin 64 tuhatta asukasta. Valby rajautuu koillisessa Frederiksbergin kuntaan, pohjoisessa Vanløseen, idässä Rødovren ja Hvidovren kuntaanan ja idässä Vesterbro/Kongens Enghaveen.
Vanløse

Vanløse on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Länsi-Kööpenhaminassa. Vuonna 2022 alueella asui noin 41 tuhatta asukasta. Vanløse rajautuu pohjoisessa Brønshøj-Husumiin, lännessä Rødovren kuntaan, etelässä Valbyhyn, kaakossa Frederiksbergin kuntaan ja idässä Bispebjergiin.
Vanløse on asuinaluetta, jossa kulkee paljon läpikulkuliikennettä. Siellä on neljä paikallisjuna-asemaa ja kahden Kööpenhaminan metrolinjan M1 ja M2 pääteasemat. Se oli maaseutua 1800-luvun loppupuolelle asti, kunnes alueelle rakennettiin rautatie.
Vesterbro/Kongens Enghave

Vesterbro/Kongens Enghave on yksi Kööpenhaminan tilastoalueista. Se sijaitsee Kööpenhaminan eteläosassa. Vuonna 2022 alueella asui noin 77 tuhatta asukasta. Vesterbro/Kongens Enghave rajautuu etelässä Amagerin saareen, idässä Indre Byhyn, pohjoisessa Frederiksbergin kuntaan ja lännessä Valbyhyn.
Alue muodostettiin vuonna 2007 yhdistämällä Vesterbron ja Kongens Enghaven alueet. Vesterbron pääkatu Vesterbrogade oli vuosisatojen ajan Kööpenhaminan portti länteen ja mjuualle kuningaskuntaan.
Karen Pritzker

Karen Pritzker (s. 1958) on yhdysvaltalainen sijoittaja, elokuvatuottaja, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hän on Pritzkerin miljardöörisukua, johon kuului alkuvuonna 2018 yhteensä 11 dollarimiljardööriä. Hänen isoisänsä oli kiinteistö- ja sijoitustoiminnalla rikastunut lakimies A. N. Pritzker, joka loi pohjan kolmen poikansa sittemmin perustamalle Marmot-teollisuuskonsernille (nyttemmin myyty osaksi miljardööri Warren Buffettin Berkshire Hathawaytä) ja Hyatt-hotellikonsernille. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi Karen Pritzkerin omistusten arvoksi 5,0 miljardia dollaria.
Pritzker toimii yritysten alkuvaiheen rahoitukseen osallistuvassa LaunchCapital LLC -sijoitusyhtiössä ja mikroluototukseen keskittyvässä Grameen America LLC -yhtiössä. Hän on perustanut ja johtaa Grameen America LLC:n Seedlings -säätiötä, joka pyrkii tukemaan fyysisistä tai psyykkisistä sairauksista kärsiviä perheitä. Elokuvatuottaja Pritzker toimii KPJR Films -elokuvayhtiönsä kautta; yhtiö on tuottanut muutamia muutosta edistämään pyrkiviä dokumenttielokuvia aiheenaan dysleksia, resilienssi ja lapsuuden traumaattisista kokemuksista toipuminen. Hän on myös ollut perustamassa ja tukenut "My Hero Project" -verkkosivustoa.
Pritzker on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Northwestern-yliopistossa. Hän on naimisissa sijoittaja Michael Vlockin kanssa ja heillä on neljä lasta. Pariskunta on tehnyt rahalahjoituksia muun muassa Yalen yliopistolle, Teach for America -hankkeelle ja Michael J. Foxin säätiön Parkinsonin tautia koskevaan tutkimukseen. 
Hänen sisaruksiaan ovat Jennifer Pritzker (s. 1950) ja Linda Pritzker (s. 1953), jotka ovat myös miljardööriperijöitä.
April McMahon

April Mary Scott McMahon (s. 30. huhtikuuta 1964) on brittiläinen kielitieteilijä. Hän on ollut vuodesta 2016 opetuksesta vastaava vt. apulaisrehtori Kentin yliopistossa. Hän oli aiemmin englannin kielen Forbes-professori Edinburghin yliopistossa 2005–2011 ja Aberystwythin yliopiston varakansleri 2011–2016.
Hänet kutsuttiin vuonna 2008 Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2010.
Palkinnot ja tunnustukset.
McMahon valittiin 2003 Edinburghin Royal Societyn jäseneksi (FRSE). Vuonna 2005 hänet valittiin British Academyn jäseneksi (FBA), joka on Britannian humanististen aineiden ja yhteiskuntatieteiden kansallinen akatemia. Vuonna 2012 hänet valittiin Learned Society of Walesin jäseneksi (FLSW).
Gabi Zange

 
 
 
 
Gabriele "Gabi" Zange (s. 1. kesäkuuta 1961) on 1980-luvulla menestynyt, Itä-Saksaa edustanut pikaluistelija, joka saavutti kolme olympiapronssia ja kaksi MM-mitalia sekä voitti yhden Euroopan-mestaruuden. Hän oli parhaimmillaan pidemmillä matkoilla eli 3 000:lla ja 5 000 metrillä.
Zange saavutti ensimmäisissä yleisluistelun EM-kilpailuissaan pronssia ja sijoittui ensimmäisissä yleisluistelun MM-kilpailuissaan 11:nneksi vuonna 1981. Kauden päätteeksi hän luisteli Alma-Atassa 3 000 metrillä maailmanennätyksen 4.21,70. Kaksi seuraavaa vuotta toivat neljännen sijan sekä MM- että EM-kilpailuissa. Alma Atassa 1984 hän voitti Euroopan-mestaruuden luistellen 5 000 metrillä maailmanennätyksen 7.39,44 ja tehden yhteispisteiden maailmanennätyksen 174,710. Kaksi viikkoa myöhemmin Deventerissä hän saavutti MM-pronssia. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän saavutti 3 000 metrillä olympiapronssia edellään kaksi muuta itäsaksalaista ja 1 500 metrillä hän sijoittui neljänneksi edellään kaksi maannaistaan ja yksi neuvostoliittolainen.
Zange saavutti vuonna 1985 yleisluistelun MM-hopeaa Sarajevossa ja sijoittui EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1986 hän oli MM-kisoissa viides ja EM-kisoissa neljäs. Vuonna 1987 hän sijoittui EM-kilpailuissa seitsemänneksi. Joulukuussa 1987 hän luisteli Calgaryssä maailmancupin kilpailussa 3 000 metrillä maailmanennätyksen 4.16,76. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia sekä 3 000 metrillä että 5 000 metrillä; molemmilla matkoilla hänen edellään olivat maailmanennätykset luistellut Alankomaiden Yvonne van Gennip ja Itä-Saksan Andrea Ehrig. Zange päätti arvokisauransa yleisluistelun MM-kilpailujen neljänteen sijaan Skienissä maaliskuussa 1988.
Marija Isakova

Marija Isakova (1917 – 25. maaliskuuta 2011) oli neuvostoliittolainen pikaluistelija. Hän oli Neuvostoliiton ensimmäinen pikaluistelun maailmanmestari aikana, jolloin naiset eivät vielä kilpailleet olympialaisten pikaluistelussa.
Neuvostoliittolaiset kilpailivat yleisluistelun naisten MM-kilpailuissa ensimmäisen kerran Turussa vuonna 1948. Isakova oli nopein 1 000 ja 3 000 metrillä sekä sijoittui toiseksi 500 metrillä ja kolmanneksi 5 000 metrillä. Hän voitti yhteispisteissä maailmanmestaruuden ennen kahta maannaistaan. Kongsbergin MM-kilpailuissa 1949 hän voitti kolme matkaa ja Neuvostoliitto otti jälleen kolmoisvoiton. Kolmannen maailmanmestaruutensa Isakova voitti Moskovassa vuonna 1950, mihin riitti tällä kertaa vain yksi matkavoitto (500 metrillä). Kahdeksan ensimmäistä sijaa menivät emäntämaahan. Vuonna 1951 Neuvostoliitto ei osallistunut Eskilstunan MM-kilpailuihin poliittisista syistä ja Isakova ei enää kilpaillut tämän jälkeen kansainvälisellä tasolla.
Jennifer Pritzker

Jennifer Natalya Pritzker (aiemmin James, s. 1950) on yhdysvaltalainen transsukupuolinen, pitkän sotilasuran tehnyt ja everstiluutnanttina sotilaspalveluksesta eläkkeelle jäänyt sijoittaja, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hän on Pritzkerin miljardöörisukua, johon kuului alkuvuonna 2018 yhteensä 11 dollarimiljardööriä. 
Pritzkerin isoisä oli kiinteistö- ja sijoitustoiminnalla rikastunut lakimies A. N. Pritzker, joka loi pohjan kolmen poikansa sittemmin perustamalle Marmot-teollisuuskonsernille (nyttemmin myyty osaksi miljardööri Warren Buffettin Berkshire Hathawaytä) ja Hyatt-hotellikonsernille. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi Jennifer Pritzkerin omistusten arvoksi 1,9 miljardia dollaria.
Pritzker on maailman ensimmäinen transsukupuolinen dollarimiljardööri. Hän ilmoitti vuonna 2013 aikovansa elää elämäänsä naisena. Hän on perustamansa kiinteistösijoitusyhtiö Tawani Enterprisesin toimitusjohtaja. Hän on perustanut Tawani-säätiön ja kotikaupunkiinsa Chicagoon sotamuseon (Pritzker Military Museum &amp; Library). Hän on lahjoittanut rahaa kotiyliopistolleen, sotahistoriaan liittyviin tarkoituksiin, monille transsukupuolisuutta tutkivalle tai aiheesta opetusta antavalle yliopistolliselle laitokselle ja hankkeelle (esim. ). Tämä on herättänyt pohdintaa esimerkiksi alkujaan miehinä eläneiden transsukupuolisten naisten tulemisesta naisten suojatuille alueille, naisten korkeakouluihin ja urheiluun sekä varakkaiden valkoihoisten transsukupuolisten tai homoseksuaalisten miesten suuresta vaikutusvallasta transsukupuolisuuden tutkimisessa ja määrittämisessä.
Pritzker on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A./B.Sc.) Loyola-yliopistossa (Chicago, Illinois) historia pääaineenaan. Hän on eronnut ja hänellä on kolme lasta. Hänen sisaruksiaan ovat Linda Pritzker (s. 1953) ja Karen Pritzker (s. 1958), jotka ovat myös miljardööriperijöitä.
Linda Pritzker

Linda Pritzker (s. 1953 Oberlin, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen psykoterapeutti, lama (tiibetinbuddhalainen opettaja), kirjailija, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hän on Pritzkerin miljardöörisukua, johon kuului alkuvuonna 2018 yhteensä 11 dollarimiljardööriä.
Pritzkerin isoisä oli kiinteistö- ja sijoitustoiminnalla rikastunut lakimies A. N. Pritzker, joka loi pohjan kolmen poikansa sittemmin perustamalle Marmot-teollisuuskonsernille (nyttemmin myyty osaksi miljardööri Warren Buffettin Berkshire Hathawaytä) ja Hyatt-hotellikonsernille. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi Linda Pritzkerin omistusten arvoksi 1,8 miljardia dollaria.
Pritzker syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen vuonna 1953. Hän on suorittanut ylemmän korkeakoulututkinnon psykologiasta jungilaiseen psykoterapiaan suuntautuen (M.A., Antioch University). Työskenneltyään useita vuosia psykoterapeuttina, hän perehtyi vähitellen tiibetinbuddhismiin. Hän kehittyi tämän uskonnollisen näkemyksen opettajaksi (lama) Yhdysvalloissa ja Nepalissa opiskellen, hän puhuu sujuvasti tiibetin kieltä ja sai lamana vuonna 2005 nimen Lama Tsomo. Hän on osaperustaja Namchak-säätiössä ja toimii opettajana tiibetinbuddhismiin syventymistä varten luodulla Namchak Retreat Ranch -maatilalla. Vielä alkuvuodesta 2018 rakenteilla ollut maatila sijaitsee Montanan osavaltion ylänköseudulla, lähelle Hot Springsin kaupunkia, Flathead-intiaaniresevaatin alueella. 
Pritzker on eronnut ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu Montanan Missoulassa. Hänen sisaruksiaan ovat Jennifer Pritzker (s. 1950) ja Karen Pritzker (s. 1958), jotka ovat myös miljardööriperijöitä.
Teokset.
Pritzker on kirjoittanut kirjat:
Penny Pritzker

Penny Pritzker (s. ) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, poliitikko, hyväntekijä ja miljardööriperijätär. Hän oli keskeinen varainkerääjä Barack Obaman vuoden 2008 presidenttikampanjassa. Vuosina 2013–2017 hän toimi Yhdysvaltain kauppaministerinä presidentti Obaman toisella virkakaudella. Penny Pritzker on Pritzkerin miljardöörisukua, johon kuului alkuvuonna 2018 yhteensä 11 dollarimiljardööriä.
Hänen isoisänsä oli kiinteistö- ja sijoitustoiminnalla rikastunut lakimies A. N. Pritzker, joka loi pohjan kolmen poikansa sittemmin perustamalle Marmot-teollisuuskonsernille (nyttemmin myyty osaksi miljardööri Warren Buffettin Berkshire Hathawaytä) ja Hyatt-hotellikonsernille. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi Penny Pritzkerin omistusten arvoksi 2,8 miljardia dollaria.
Pritzker valmistui ensin Harvardin yliopistosta, ja opiskeli Stanfordin yliopistossa oikeustieteen tohtorin (J.D.) ja MBA-pätevyyden. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
"(Artikkeli on keskeneräinen, alussa)"
Sergei Sergejev-Tsenski

Sergei Nikolajevitš Sergejev-Tsenski (, oikea sukunimi "Sergejev"; 30. syyskuuta 1875 Tambovin kuvernementin Preobraženskojen kylä – 3. joulukuuta 1958 Alušta) oli venäläinen kirjailija.
Sergejev-Tsenski syntyi opettajan perheeseen. Hän valmistui Gluhovin opettajainstituutista vuonna 1895, työskenteli vuoteen 1904 saakka opettajana ja palveli armeijassa vuosina 1904–1905 ja 1914–1915. Vuodesta 1905 lähtien hän asui Krimillä.
Kirjailija julkaisi ensimmäisen teoksensa vuonna 1898. Hänet tunnetaan erityisesti historiallisesta proosastaan. Sergejev-Tsenskin pääteos on romaanisarja "Preobraženije Rossii" (1914–1958), joka keskittyy ensimmäisen maailmansodan vuosiin. Krimin sotaa kuvaava suurromaani "Sevastopolskaja strada" (1937–1939) sai Stalin-palkinnon vuonna 1941. Kirjailija valittiin Neuvostoliiton tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1943.
Ivan Kozlov

Ivan Andrejevitš Kozlov (, 6. heinäkuuta 1888 Kolomnan kihlakunnan Sandyrin kylä – 27. maaliskuuta 1957 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Ivan Kozlov syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen. Hän liittyi vuonna 1905 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen, osallistui vallankumousliikkeeseen, tuomittiin vankeuteen ja pakeni ulkomaille. Kozlov osallistui Venäjän sisällissotaan Ukrainassa ja Krimillä. Vuosina 1923–1925 hän opiskeli Valeri Brjusovin kirjallisuusinstituutissa Moskovassa. Toisen maailmansodan aikana Kozlov työskenteli Krimin maanalaisen puoluekeskuksen sihteerinä ja johti saksalaisten vastaista toimintaa Kertšissä ja Simferopolissa.
Kozlov aloitti näytelmäkirjailijana vuonna 1920. Vuonna 1926 ilmestyi hänen vuoden 1905 vallankumouksesta kertova pienoisromaaninsa "Vstrjaska". Kirjailijan dokumenttiromaania "Maanalainen Krim" ("V Krymskom podpolje", 1947) on pidetty yhtenä parhaista neuvostopartisaaneista kertovista teoksista. Se sai Stalin-palkinnon vuonna 1948.
Nikolai Mihailov

Nikolai Nikolajevitš Mihailov (, 23. joulukuuta 1905 Moskova – 5. maaliskuuta 1982 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Mihailov valmistui Moskovan teollisuus- ja talousinstituutista vuonna 1930. Hän matkusteli paljon eri puolilla Neuvostoliittoa sekä ulkomailla. Kirjailijan ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1927. Hänen pääteemansa oli Neuvostoliiton talousmaantieteen muutosten tieteellis-taiteellinen, tyyliltään yksinkertainen ja romanttinen kuvaus. "Kotimaamme kartan ääressä" ("Nad kartoi rodiny", 1947) sai Stalin-palkinnon vuonna 1948 ja "Moja Rossija" (”Minun Venäjäni” 1964–1966) Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1968.
As Oy Atrium

As Oy Atrium tai Atriumin talo on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus Turun Yliopistonkadulla. Aloiteen takana olivat arkkitehti itse sekä varatuomari Brynolf Kyrklund ja lääkärit Lennart Sjöström ja Erkki Warén vuonna 1925. Itse rakennus valmistui 1927. Atrium-nimen keksi rakennuksen ensimmäisiä asukkaita ollut runoilija, antiikin ihailija sekä yleisen ja kotimaisen kirjallisuuden professori, V. A. Koskenniemi.
Atriumissa on tyypillisiä klassistisia piirteitä, jotka näkyvät julkisivun koristelussa, käytävien värimaailmassa ja ornamentiikassa. Antiikin ihailua korostaa myös rakennuksen länsipuolella oleva italialaistyyppinen aukio, joka rajoittuu toisella puolella olevaan Bryggmanin suunnittelemaan Hospits Beteliin eli nykyiseen Scandic Plaza -hotelliin. Eikä pidä unohtaa myöskään talon B-portaan pohjakerroksessa sijainnutta roomalaista kylpylää, jossa oli roomalaisten saunojen ja höyrykaappien lisäksi myös perinteinen suomalainen sauna.
Huoneistojen pohjakaavat noudattelivat perinteistä kaupunkiasumisen traditiota, eli vähemmän arvokkaat huoneet kuten keittiö ja makuuhuone olivat pihan puolella ja salongit sekä salit kadun puolella. B- ja C-portaissa oli pienempiä asuntoja ja A-portaassa suurempia edustusasuntoja. Palvelijoille oli talon sisäpihalta oma sisäänkäyntinsä.
Rakennuksen julkisivussa on mielenkiintoisia yksityiskohtia. Kuvanveistäjä Aarre Aaltonen ja Erik Bryggman toteuttivat yhteistyössä muun muassa kahdeksan pyöreää medaljonkireliefiä, joiden aiheina olivat Atrium, lääketiede, kauppa, musiikki, maanviljely, oikeus, merenkulku ja valta. Porrashuoneiden kuvioinnit ja muun muassa takorautaiset kaiteet ovat Bryggmanin suunnittelemat. Bryggman suunnitteli kaikkien asuntojen kiinteät sisustukset, mutta A-portaan edustusasuntojen keittiöt suunnitteli arkkitehti Elna Kiljander. Katri Warén suunnitteli hänen ja Erkki Warénin asunnon sisustuksen.
Kelly Jonker

Kelly Jonker (s. 23. toukokuuta 1990 Amstelveen) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Jonker pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa huhtikuussa 2008. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 141 maaottelua ja tehnyt niissä 53 maalia. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014 ja saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuonna 2012. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Jonker edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Hän aloitti uransa Myrassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ellen Hoog

Ellen Hoog (s. 26. maaliskuuta 1986 Bloemendaal) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneissa joukkueissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Hoog pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2004. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 233 maaottelua ja tehnyt niissä 60 maalia. Hän oli tuolloin alankomaalaisnaisista pelannut viidenneksi eniten maaotteluita. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa Madridissa 2006 ja kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuosina 2004, 2005 ja 2007, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2006, 2009 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2005, 2009 ja 2011 sekä saanut hopeaa vuosina 2007 ja 2015 sekä pronssia vuonna 2013.
Kansainvälinen maahockeyliitto (FIH) valitsi Hoogin vuoden 2014 parhaaksi naispelaajaksi.
Hoog edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Aiemmin hän on pelannut SCHC:ssä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Naomi van As

Naomi van as (s. 26. heinäkuuta 1983 Den Haag) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneissa joukkueissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Van As pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2003. Hän on pelannut 229 maaottelua ja tehnyt niissä 45 maalia. Hän on alankomaalaisnaisista pelannut seitsemänneksi eniten maaotteluita. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa Madridissa 2006 ja kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuosina 2004, 2005 ja 2007, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2006, 2008, 2009, 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2005, 2009 ja 2011 sekä saanut hopeaa vuosina 2007 ja 2015.
Kansainvälinen maahockeyliitto (FIH) valitsi van Asin vuosien 2009 ja 2016 parhaaksi naispelaajaksi, ensimmäisellä kerralla yhdessä Argentiinan Luciana Aymarin kanssa.
Van As edustaa vuonna 2018 seuratasolla MHC Larenia. Aiemmin hän on pelannut HDM:ssä ja HC Klein Zwitserlandissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Naomi van As elää yhdessä pikaluistelun olympiavoittaja Sven Kramerin kanssa.
Weckman Steel

Weckman Steel Oy valmistaa ja kehittää traktoreiden perävaunuja, teräshalleja sekä teräksisiä katto- ja seinätuotteita Vierumäellä Heinolassa. Yrityksellä on tehdas myös Iisalmessa, jossa sillä on ohutlevyprofiilituotantoa. 
Yhtiön perusti vuonna 1962 Pekka Weckman veljiensä kanssa Weckmanin Konepaja -nimisenä. Traktoreiden perävaunujen ohella yhtiö ryhtyi valmistamaan teräksisiä katto- ja seinäprofiileja ja teräshallien itsekantavia kehiä. Weckman Steel -nimen yhtiö otti käyttöön 1997. Vuonna 2018 perheyrityksessä on kahdeksas omistajasukupolvi. Weckman Steel Oy on osa laajempaa Weckman Group -konsernia.
Maartje Paumen

Maartje Paumen (s. 19. syyskuuta 1985 Geleen) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneissa joukkueissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Paumen pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa marraskuussa 2004. Kaikkiaan hän pelasi 235 maaottelua ja teki niissä 195 maalia kunnes lopetti maajoukkueuransa vuoden 2016 olympialaisiin. Hän on alankomaalaisnaisista pelannut kolmanneksi eniten maaotteluita. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa Madridissa 2006 ja kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuosina 2004, 2005, 2007 ja 2011, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2006, 2009, 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2005, 2009 ja 2011 sekä saanut hopeaa vuosina 2007 ja 2015 sekä pronssia vuonna 2013.
Kansainvälinen maahockeyliitto (FIH) valitsi Paumenin vuosien 2011 ja 2012 parhaaksi naispelaajaksi.
Paumen edustaa vuonna 2018 seuratasolla Den Boschia. Aiemmin hän on pelannut HC Geleenissä ja Oranje Zwartissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Danny Joe Brown

Danny Joe Brown (24. elokuuta 1951 – 10. maaliskuuta 2005) oli yhdysvaltalainen Molly Hatchet -yhtyeen alkuperäinen laulaja. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1976 ja kuului siihen vuoteen 1998, jolloin lopetti uransa saatuaan sairauskohtauksen. Brownilla oli myös oma yhtye The Danny Joe Brown Band.
Brown muistetaan raspikurkkuisena ja karheaäänisenä tulkitsijana. Hänen esikuvansa olivat Elvis Presley, Phil Everly ja Paul Rodgers. 
Elämä ja ura.
Danny Joe Brown syntyi Jacksonvillessä, Floridassa vuonna 1951. Brownilla diagnosoitiin kaksivuotiaana krooninen diabetes, josta hän kärsi koko elämänsä. Brown valmistui Terry Parker High Schoolista vuonna 1969, jonka jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain rannikkovartiostoon. Brown palveli vartiostossa kaksi vuotta New Yorkissa. Lähdettyään sieltä hän ryhtyi muusikoksi ja lauloi yhtyeissä Rum Creek ja What ennen liittymistään Molly Hatchetiin vuonna 1976. 
Brown laulaa Molly Hatchetin tunnetuimmilla albumeilla ja kappaleilla. Hän sävelsi ja sanoitti useita lauluja yhtyeelle Dave Hlubekin ja Steve Hollandin kanssa sekä itse, kuten kappaleet "Flirtin' with Disaster", "Whiskey Man", ja "Fall of The Peacemakers". Molly Hatchet nousi suosioon vuonna 1978, mutta Brown jätti yhtyeen vuonna 1980 diabeteksen ja haimavaivan aiheutettua ongelmia pitkillä kiertueilla. Brownin korvasi yhtyeessä Jimmy Farrar. Brown perusti oman yhtyeen The Danny Joe Brown Band, joka levytti yhden albumin vuonna 1981. Molly Hatchetin muiden jäsenten pyynnöstä hän palasi yhtyeeseen vuonna 1982.
Brown sai aivohalvauksen vuonna 1995 ollessaan äänittämässä Molly Hatchetin kanssa albumia "Devil's Canyon". Brown lähti yhtyeestä kuntoutuakseen ja hänet korvasi laulajana Phil McCormack. Brown ei päässyt enää jatkamaan uraansa diabeteksensa alettua oireilla vakavasti. Heinäkuussa 1999 hänelle järjestettiin Orlandossa hyväntekeväisyyskonsertti "Jammin’ for DJB", jolla kerättiin varoja Brownin sairaalakulujen maksamiseen. Konsertissa esiintyi Dixie Jam Band, jossa soitti Molly Hatchetin entisiä jäseniä. Brown itse nousi lavalle laulamaan viimeisenä esitetyn kappaleen ja kertomaan faneilleen olevansa kiitollinen saamastaan tuesta.
Brown kuoli 10. maaliskuuta 2005 äitinsä kotona munuaisten vajaatoimintaan Floridassa. Ennen kuolemaansa Brown oli ollut neljä viikkoa sairaalassa ja oli juuri palannut äitinsä kotiin hoidettavaksi.
Yksityiselämä.
Danny Joe Brown oli viiden lapsen isä ja naimisissa. Ennen kuolemaansa hänet oli haastettu avioeroon.
Electric Youth (yhtye)

Electric Youth on kanadalainen synthpop-duo Torontosta, Ontariosta. Duo koostuu Bronwyn Griffinista ja Austin Garrickista. 
Garrick ja Griffin ovat seurustelleet 8. luokalta asti. Pari teki läpimurron vuonna 2011, kun heidän Collegen kanssa tehty kappaleensa ”A Real Hero” esiintyi elokuvassa "Drive". Kappaleen sanoitti Garrick.
Lightning Bolt

Lightning Bolt on yhdysvaltalainen noise rock -yhtye, jonka jäseninä ovat rumpali ja laulaja Brian Chippendale sekä basisti Brian Gibson. Yhtye perustettiin vuonna 1994, ja se on julkaissut kuusi studioalbumia.
Yhtye tunnetaan parhaiten omalaatuisista live-esityksistään, joissa he eivät esiinny lavalla vaan permannolla. He alkoivat esiintyä vuonna 2014 kuitenkin lavalla, koska suurin osa yleisöstä ei nähnyt ollenkaan esiintyjiä. Brian Chippendale pitää päällään myös maskia, joka peittää suurimman osan hänen naamastaan.
Yhtyeen musiikki on tyyliltään aggressiivista, ja he ottavat vaikutteita muun muassa Boredomsilta, Ruinsilta, Philip Glassilta ja Sun Ralta.
Dave Hlubek

David Lawrence "Dave" Hlubek (28. elokuuta 1951 – 2. syyskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kitaristi ja Molly Hatchet -yhtyeen perustajajäsen. Hän soitti myös yhtyeissä Southern Rock Allstars ja Skinny Molly.
Elämä ja ura.
Dave Hlubek syntyi Jacksonvillessä, Floridassa. Hlubekin isä oli sotilas ja perhe muutti lapsena monta kertaa isän työn vuoksi. Hlubekit asuivat Oahussa, Sunnyvalessa ja San Joséssa ennen paluuta Jacksonvilleen vuonna 1965. Hlubek valmistui Forrest High Schoolista.
Hlubek perusti Molly Hatchetin vuonna 1971. Yhtyeen esikuvia olivat aluksi The Allman Brothers Band ja myöhemmin Lynyrd Skynyrd. Hlubek soitti yhtyeessä kitaraa ja myös lauloi ennen solisti Danny Joe Brownin liittymistä. Ennen levytyssopimuksen saamista Hlubek työskenteli yhtyeen ohella kitarateknikkona Blackfootille, krematorionhoitajana ja donitsien myyjänä.
Molly Hatchet nousi suosioon Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulla. Suurin menestys kesti 1980-luvun puoliväliin. Hlubek oli tuottoisa säveltäjä ja kirjoitti yhtyeen suurimmat hitit, kuten "Flirtin' With a Disaster", "Whiskey Man", "Fall Of The Peacemakers" ja "Gator Country". Hän sai urallaan seitsemän kulta- ja platinalevyä, kaikki Molly Hatchetin levytyksistä.
Hlubek erosi Molly Hatchetista vuonna 1987 vakavan kokaiiniriippuvuuden vuoksi. Hänen tilalleen liittyi Bobby Ingram, joka otti yhtyeen johdettavakseen. Hlubek vietti vuosia työttömänä ja sairaana, kunnes muutti läheisen ystävänsä auttamana Jacksonvillestä Port St. Lucieen, jossa hän tervehtyi ja palasi työelämään. Ystävä ryhtyi Hlubekin manageriksi ja kokosi yhtyeitä hänen ympärilleen. Näitä olivat Hlubek &amp; Friends, Southern Jam Band ja Southern Rock Allstars, joista jälkimmäisessä soitti useita nimekkäitä southern rock -muusikoita.
Vuonna 2003 Hlubek perusti yhtyeen Skinny Molly muusikoiden Mike Estesin, Kurt Pietron ja Pontus J. Backin kanssa. Tammikuussa 2005 hän palasi Molly Hatchetiin, jossa ei ollut jäljellä ketään alkuperäisjäsentä ennen paluuta. Alun perin hän oli liittymässä entisistä Molly Hatchet-jäsenistä koostuvaan Gator Countryyn. Varsinainen Molly Hatchet pelkäsi kuitenkin Gator Countryn kysynnän ohittavan heidät ja pyysi Hlubekin takaisin yhtyeeseen. Vuonna 2014 Hlubek lopetti keikkailun terveysongelmien vuoksi.
Hlubek kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 2017. Hänellä oli kaksi poikaa, Kyle David Hlubek ja Aaron Armstrong Hlubek.
Catalina Denis

Catalina Zarate Denis (s. 1985, Bucaramanga) on kolumbialainen näyttelijä ja malli.
Ura.
Denis aloitti näyttelijänuran vuonna 2007 esiintymällä vauhdikkaassa komediaelokuvassa "Taxi 4". Vuonna 2010 hän näytteli stripparia ranskalaisessa elokuvassa "Le mac".
Vuonna 2014 Denis esitti toimintaelokuvassa "Brick Mansions" päähahmon kidnapattua tyttöystävää, Lolaa. Elokuva julkaistiin viisi kuukautta toisen päänäyttelijän (Paul Walker) kuoleman jälkeen.
Denis esiintyi vuonna 2015 ABC:n draamasarjassa "The Whispers".
Duane Roland

Duane Roland (3. joulukuuta 1952 – 19. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka tunnetaan parhaiten Molly Hatchet -yhtyeestä. Myöhemmin hän soitti yhtyeissä Southern Rock Allstars ja Gator Country.
Elämä ja ura.
Duane Roland syntyi Jeffersonvillessa, Indianassa, mutta varttui Jacksonvillessä, Floridassa. Hänen perheessään esiintyi musikaalisuutta, äiti soitti pianoa ja isä kitaraa. Rolandin ensimmäinen soitin oli rummut, mutta lopulta hän ryhtyi kitaristiksi. Hän soitti lukuisissa yhtyeissä, kunnes hän liittyi Molly Hatchetiin vuonna 1975. 
Molly Hatchet on ollut suosittu Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulta alkaen. Roland soittaa seitsemällä yhtyeen studioalbumilla. Hänen soittimiaan olivat Gibson Flying V sekä kaksikaulainen Gibson SG. Roland osallistui yhtyeen kappaleiden "Bloody Reunion" ja "Boogie No More" kirjoittamiseen. Hän erosi Molly Hatchetista vuonna 1990. Musiikki ei tämän jälkeen ollut Rolandille enää leipätyö. Hän omisti toimistotarvikkeita valmistavan yrityksen ja työskenteli myös puhelinkeskuksen hoitajana. 
Roland palasi musiikkielämään vuonna 2002, kun hän liittyi vanhan yhtyetoverinsa Dave Hlubekin perustamaan Southern Rock Allstars -yhtyeeseen. Roland perusti muiden entisten Molly Hatchet -jäsenien kanssa Gator Country-yhtyeen vuonna 2005. 
Duane Roland löydettiin kuolleena kotonaan St. Augustinessa 19. kesäkuuta 2006. Kuolinsyy oli luonnollinen. Hän oli vielä toukokuussa esiintynyt Gator Countryn kanssa.
Lucy Stitzer

Lucy C. MacMillan Stitzer (s. 1961) on yhdysvaltalainen rahoitusalalla työskentelevä yritysjohtaja ja miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill-suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi maaliskuussa 2018 Stitzerin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Sarah MacMillan ja Katherine Tanner.
Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä. 
Stitzer suoritti vuonna 1982 alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Virginian Hollins-yliopistosta englannin kieli pääaineenaan. Hän on työskennellyt pankkialalla useissa yrityksissä (Citibank, Sandler O'Neill &amp; Partners, AmeriGroup). Sittemmin hän on toiminut toimii muun muassa suvun sijoitusyhtiö Waycrossen johdossa ja Cargill Inc.:n johtokunnan jäsenenä. Hän asuu Yhdysvaltain Connecticutin osavaltion Greenwichissä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Eija Nivala

Eija Hannele Nivala (s. 27. helmikuuta 1967 Joensuu) on suomalainen rovasti, joka toimi Kirkon akateemiset AKI:n ja Suomen kirkon pappisliiton puheenjohtajana. Nivala on toiminut Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018 lähtien. Lisäksi hän on toiminut lyhyen aikaa Suomen Keskustan kansanedustajana kesällä 2018.
Ura.
Nivala valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992, ja samana vuonna hänet vihittiin papiksi. Aluksi hän toimi seurakuntapastorina Sievin seurakunnassa. Vuosina 1997–2003 hän oli perheineen lähetystyöntekijänä Angolassa. Nivala aloitti Alavieskan seurakunnan kirkkoherrana vuonna 2010. Vuonna 2017 hänet siirrettiin kyseisestä virasta virkamääräyksellä Oulaisten seurakunnan kirkkoherraksi määräajaksi kesäkuun 2018 loppuun asti. Vuonna 2022 hän aloitti sijaisena Oulun tuomiokirkkoseurakunnan vs. kirkkoherrana. Sijaisuus päättyi tammikuussa 2023, mutta Nivalan virkavapaus Ylivieskan kirkkoherran virasta jatkuu 2. huhtikuuta asti.
Nivala on ollut AKI:n puheenjohtaja kausilla 2013–2014, 2015–2016 ja 2017–2018 sekä Pappisliiton puheenjohtaja kausilla 2012–2014, 2015–2016 ja 2017–2018.
Kaudella 2012–2016 Nivala oli toinen Kirkkohallituksen täysistunnon pappisjäsenistä. Kaudella 2016–2020 Nivala on Mahdollisuuksien kirkko -ryhmän varaedustaja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksessa.
Nivala oli eduskuntavaaleissa 2015 keskustan ehdokas ja sai 4 476 ääntä, mutta ei tullut valituksi eduskuntaan. Kansanedustaja Mirja Vehkaperä nousi kesällä 2018 Paavo Väyrysen tilalle Euroopan parlamenttiin. Nivala nousi hänen tilalleen eduskuntaan 18. kesäkuuta 2018. Hän kuitenkin erosi 25. kesäkuuta 2018, jolloin hänen tilalleen nousi Hanna-Leena Mattila. Nivala aloitti Ylivieskan kirkkoherrana 1. syyskuuta 2018. Hän on ilmoittanut, ettei Ylivieskan kirkkoherrana ole ehdolla tu­le­vis­sa edus­kun­ta-, eu­ro-, tai maa­kun­ta­vaa­leis­sa.
Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Nivala oli ehdolla Keskustan listalla, muttei tullut valituksi.
Nivalalla on rovastin arvonimi.
Muuta.
Vuonna 2023 hän esiintyi otsikoissa vihittyään poikansa avioliittoon toisen miehen kanssa.
Katherine Tanner

Katherine Tanner (s. 1955) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill-suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi maaliskuussa 2018 Tannerin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Sarah MacMillan ja Lucy Stitzer.
Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä. 
Tanner asuu Yhdysvaltain Floridan osavaltion Marathonissa.
Alexandra Daitch

Alexandra Daitch (s. 1963) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill-suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi maaliskuussa 2018 Daitchin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Sarah MacMillan, Lucy Stitzer ja Katherine Tanner.
Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä. 
Daitch asuu Connecticutin osavaltion Old Lymessä.
Sarah MacMillan

Sarah MacMillan, aiemman avioliiton aikana "Sarah Stevens Chaney (MacMillan)" (s. 1954) on yhdysvaltalainen miljardööriperijätär. Hän edustaa Cargill-suvun viidettä sukupolvea ja omistaa noin kolme prosenttia perheyhtiönä toimivasta yhdysvaltalaisesta Cargill-suuryhtiöstä. Hän peri omistuksensa isänsä W. Duncan Macmillanin (k. 2006) jälkeen. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu "Forbes" arvioi maaliskuussa 2018 Daitchin varallisuudeksi 2,0 miljardia dollaria. Hänellä on kolme vastaavan omistusosuuden perinyttä miljardöörisiskoa: Alexandra Daitch, Lucy Stitzer ja Katherine Tanner.
Cargill on suuri Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion Wayzatasta käsin johdettu erityisesti maataloustuotteiden tuotantoa ja kauppaa harjoittava yrityskonserni, jonka liikevaihto oli keväällä 2017 päättyneeltä tilivuodelta noin 110 miljardia dollaria. Cargill-suku piti hallussaan noin 87,2 prosenttia yhtiön osakkeista. Yhtiön omistusosuuksien seurauksena suvussa on toistakymmentä dollarimiljardööriä. 
MacMillan asuu Los Angelesissa, Yhdysvaltain Kalifornian osavaltiossa. Hän on eronnut ja hänellä on kolme lasta.