tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jyväskylän Ylioppilaslehti

Jyväskylän Ylioppilaslehti eli Jylkkäri on Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema lehti. Paperilehden levikki on noin 5 000 kappaletta. Jylkkäri ilmestyi vuonna 2015 yksitoista kertaa. Vuodesta 2022 printtilehti on ilmestynyt kuudesti lukuvuoden aikana. Lehden toimitus sijaitsee ylioppilastalo Ilokivessä.
Lehden päätoimittaja on Henri Häkkinen. Lisäksi toimituksessa työskentelee kahdesti vuodessa vaihtuva toimittajaharjoittelija.
Lehden aikaisempia päätoimittajia ovat olleet muun muassa Timo Harakka, Marja Honkonen (2008–2011), Harri Uusitorppa ja Jouni Vauhkonen.
Historia.
Ylioppilaskunta julkaisi vappuna 1960 Tärsky-nimisen lehden, jonka myynnillä pyrittiin keräämään rahaa opiskelija-asuntolan rakentamiseen. Liikevaihtoveron välttämiseksi lehteä tuli julkaista ainakin kolme numeroa. Toisesta numerosta lähtien lehti ilmestyi nimellä Niitelmä. Lehti sai nykyisen nimensä kesäkuussa 1961. Uudella nimellä haluttiin lisätä lehden tunnettuutta.
Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun ylioppilaskunta julkaisi jo 1950-luvulla samannimistä julkaisua.
Eurovision laulukilpailu 1969

Eurovision laulukilpailu 1969 järjestettiin 29. maaliskuuta 1969 Teatro Realissa Madridissa, TVE:n (Espanjan television) järjestämänä. Kilpailun juonsi Laura Valenzuela. Itävalta vetäytyi kisasta pois, koska Espanjassa oli tuolloin vielä vallassa Francisco Franco, eikä maa halunnut osallistua Francon vallan alla järjestettyihin viisuihin.
Kilpailusta tuli historiallinen, koska ensimmäisen ja ainoan kerran euroviisujen historiassa voittajia oli useita, peräti neljä: Alankomaat, Espanja, Iso-Britannia ja Ranska saivat kaikki saman pistemäärän. Koska säännöissä ei kerrottu mitään tasapisteistä, edellä mainitut maat jakoivat voiton keskenään. Niinpä EBU:ssa ratkaistiin näistä neljästä maasta arvalla seuraavan vuoden viisujen isäntämaa, ja isännyyden sai Alankomaat.
Suomea kisoissa edustivat Jarkko &amp; Laura kappaleella "Kuin silloin ennen" ja sijoittuivat kahdenneksitoista.
1960-luvun loppu oli seura- eli valmismatkailun yleistymisen aikaa, ja Espanja oli suomalaisten tärkein lomakohde. Niinpä suomalainen lehdistö esitteli kilpailukaupunkia ja Espanjaa yleisemminkin viemällä Jarkon ja Lauran Madridin ostoskaduille ja härkätaisteluun. Artikkelien tekstissä kilpailijat kuitenkin korostivat, etteivät ole Madridissa lomamatkalla vaan suorittamassa tärkeää tehtävää.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappaleen, paitsi Luxemburg, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Augusto Algueró. Alankomaiden kapellimestarina oli poikkeuksellisesti Frans de Kok heidän silloisen vakiokapellimestarinsa Dolf van der Lindenin sijasta.
Pistetaulukko.
Jokaisen maan 10-henkisen tuomariston jokaisella jäsenellä oli käytettävissään yksi ääni. Puolet raatilaisista tuli olla alle 30 vuoden ikäisiä.
Autio talo

Autio talo - Sherlock Holmesin paluu (usein lyhyemmin pelkkä Autio talo, ) on yksi Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoista. Se sijoittuu kirjojen keskinäisen aikajanan mukaan tarinan "Viimeinen tapaus" jälkeiseen aikaan vuoteen 1894. Alkujaan "Viimeisen tapauksen" piti jäädä kirjailijan viimeiseksi tarinaksi, mutta tämä päätti myöhemmin yleisön pyynnöstä alkaa kirjoittaa uusia Holmesin seikkailuja. 
Juoni.
Tohtori Watson tapaa sattumalta ystävänsä Sherlock Holmesin, vaikka tämän piti olla ollut kuolleena jo neljä vuotta. Holmes selittää Watsonille, että hän vain lavasti kuolemansa tarinassa "Viimeinen tapaus" ja että hän on palannut Lontooseen vangitsemaan yhden professori Moriartyn kätyreistä. 
Eräs eurooppalainen taiteilija on valmistanut Holmesille tämän vahakuvan, jonka Holmes sijoittaa Baker Street -huoneistonsa ikkunan luokse. Holmesin palvelija rouva Hudson käy varttitunnin välein kääntämässä vahakuvaa lisätäkseen aitouden vaikutelmaa. Holmes ja Watson piiloutuvat vastapäiseen hylättyyn taloon odottamaan murhaajan saapumista. Pian Moriartyn kätyri saapuu erikoisvalmisteisen kiväärinsä kanssa ja ampuu vahakuvaa, jolloin Watson ja Holmes ryntäävät hänen kimppuunsa ja pidättävät hänet. 
Tarinan sivujuonena on myös nuoren englantilaisen miehen murha, josta poliisilla ei ole mitään johtolankaa. Selviää, että Moriartyn kätyri ampuma-aseineen oli asialla.
Itikka

Itikka on vuonna 1914 perustettu osuuskunta, joka toimii yhdessä Lihakunnan ja Pohjanmaan Lihan kanssa. Ne omistavat yhteensä yli puolet Atrian pörssinoteeratuista osakkeista ja 90 prosenttia äänivallasta. Itikan toimitusjohtaja on Ilkka Nykänen.
Itikka omistaa 27,68 % lihajalosteita valmistavasta ja markkinoivasta Atriasta sekä 47,3 % lihan hankinnasta vastaavasta A-Tuottajat Oy:stä. Osuuskunnan jäsenet ovat lihantuottajia. Vuonna 2015 jäseniä oli noin 1600. Jäsenmäärä on pienentynyt yli tuhannella vuodesta 2009. 
Nimi tulee pohjalaismurteen lehmää tarkoittavasta sanasta "itikka". Ennen Atrian perustamista Itikka oli myös elintarvikealan tuotemerkki.
Historia.
Perustaminen.
Karjanmyyntiosuuskunnan perustaminen Etelä-Pohjanmaalle oli ensimmäisen kerran esillä 1908, jolloin agronomi Jaakko Svan piti asiasta alustuksen. Vuonna 1910 karjanhoitokonsulentiksi tuli Pellervon konsulentti Yrjö Collan joka toimi myös Ilmajoen karjanhoitokoulun johtajana. Vuonna 1913 Collan teki uuden aloitteen Ilmajoella, jossa osuustoimintaa oli jo harjoitettu tuloksekkaasti. Osuuskunta Itikka perustettiin 28. tammikuuta 1914 Seinäjoen Rautatieläisten talossa.
Somerset

Somerset on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Lounais-Englannissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu viisi hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Tauntonin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi kreivikunnan hallinnosta riippumattomat yhtenäishallintopiirit Bath and North East Somerset ja North Somerset. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Somerset on alankojen, rotkolaaksojen ja kukkuloiden muodostamaa maalaismaisemaa. Exmoorin nummien kansallispuisto ulottuu Somersetistä Devonin puolelle.
Hallinto.
Somersetin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö.
Vuonna 2020 Somersetin muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Somersetin nimikkokukaksi valittiin vuorineilikka Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Kesäkurpitsa

Kesäkurpitsa on ryhmä kurpitsan ("Cucurbita pepo") lajikkeita. Kesäkurpitsa on Italiassa 1800-luvun alussa jalostettu vihannes, joka muistuttaa yleensä ulkonäöltään kurkkua, vaikka saattaa olla myös keltainen tai pyöreähkö. Myös nimityksiä zucchini tai courgette saatetaan käyttää.
Suomessa kesäkurpitsaa syödään noin puoli kiloa henkeä kohti vuodessa. Hedelmän lisäksi myös kesäkurpitsan kukat ovat syötäviä. Taimet pitää esikasvattaa, mikä onnistuu kotioloissa. Siemenet kylvetään halkaisijaltaan 6–10 cm ruukkuihin. Esikasvatuksessa käytetään peruslannoitettua ja kalkittua kasvuturvetta. Taimet istutetaan ulos ilmojen lämmettyä siten, ettei lämpötilan pitäisi laskea alle 10 celsiusasteen. Istutettaessa riittää, että taimissa on yksi kasvulehti.
Kesäkurpitsa valittiin vuonna 2003 vuoden vihannekseksi.
Terveysvaikutukset.
Kesäkurpitsan väitetään olevan erityisen tehokas kuona-aineiden poistaja. Se edistää ruoansulatusta ja suojaa suoliston limakalvoja.
Ravintosisältö per 100 g.
Kesäkurpitsassa on paljon A-vitamiinia.
Staffordshire

Staffordshire on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Länsi-Midlandsin hallintoalueella Keski-Englannissa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu kahdeksan hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Staffordin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi kreivikunnan hallinnosta riippumaton Stoke-on-Trentin yhtenäishallintopiiri. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Staffordshiren etelä- ja pohjoisosassa on korkeahkoja kukkuloita, kreivikunnan keskiosa on tasaisempaa. Koko alueella on hiilikenttiä, etelässä myös rikkaita rautamalmiesiintymiä. Maaperä on savista eikä maanviljely ole ollut kovin kehittynyttä varsinkaan ennen sen koneellistumista. Toisaalta savea käytettiin posliinin valmistamiseen.
Staffordshiren koillisosassa lähellä Altonin kylää sijaitsee suuri huvipuisto Alton Towers. 
Staffordshirenbullterrieri on Staffordshiren kaivosmiesten tappelunäytöksiä varten jalostama laji.
Hallinto.
Staffordshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö.
Vuonna 2020 Staffordshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Lippu.
Staffordshiren lipussa on suuri, kultainen staffordinsolmu punaisen polviorren päällä kultaisella pohjalla. Staffordinsolmu on vanha kreivikunnan tunnus – jo anglosaksien 600- tai 700-luvulla hautaamaan Staffordshiren aarteeseen kuului esine, joka oli koristeltu solmulla. Lippua ehdotti Staffordshire Heritage Group, ja se otettiin viralliseen käyttöön 28. maaliskuuta 2016.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Staffordshiren nimikkokukaksi valittiin kanerva Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
13 (luku)

13 (kolmetoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 12 ja seuraa luku 14.
Kirovin alueen lippu

Kirovin alueen lippu on Venäjän federaatioon kuuluvan Kirovin alueen virallinen lippu, joka otettiin käyttöön 26. kesäkuuta 2003. 
Kirovin alueen lippu on vaakasuoran muotoinen, jonka leveyden ja pituuden suhde on 2:3. Lippu jakaantuu kolmeen vaakasuoraan kenttään. Ylimmäisen leveys on 3/4 lipun leveydestä ja se on väriltään valkoinen. Tämän valkoisen kentän alapuolella on vihreä ja sininen kenttä, joiden kummankin leveys on 1/8 lipun leveydestä. Valkoisen kentän keskellä on Kirovin alueen vaakuna, jonka ääriviivat ovat punaiset. Vaakunakilven oikeassa reunassa on sininen pilvi, josta tuleva punainen käsi pitää kädessään jousipyssyä. Vaakunan vasemmassa yläkulmassa on punainen risti. Lipun valkoinen väri symboloi moraalia, ystävyyttä ja vaatimattomuutta sekä talvista lunta. Vihreä symboloi toivoa, iloa ja terveyttä sekä maan ja metsien hedelmällisyyttä. Sininen symboloi uskollisuutta, rehellisyyttä ja ansioita sekä viittaa myös alueella sijaitsevaan Vjatka-jokeen.
Toinen tahra

 
Toinen tahra (suom. myös nimellä "Valtiosalaisuus", engl. "The Adventure of the Second Stain") on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -tarina ja samalla viimeinen Holmesia käsittelevä tarina. Tarina sijoittuu aikaan ennen kuin Holmes päätti lopettaa uransa salapoliisinsa ja jäädä eläkkeelle kasvattamaan mehiläisiä. 
Juoni.
Kaksi brittiläistä poliitikkoa (pääministeri ja Euroopanasianministeri) saapuvat Holmesin luokse, sillä heiltä on kadonnut eräs todella tärkeä kirje erään Brittiläisen imperiumin siirtomaan hallitsijalta. Kirje on kuulemma kirjoitettu hyvin harkitsemattomaan sävyyn ja sen julkinen ilmitulo johtaisi todennäköisesti sotaan. 
Holmes ryhtyy tutkimaan tapausta. Hän rajaa mahdolliset ryöstäjät kolmeen ulkomaalaiseen salaiseen asiamieheen. Samana päivänä yksi heistä murhataan, joten Holmes lähtee paikalle. Asiamiehen talosta hän löytää salalokeron, jossa kirjettä on todennäköisesti säilytetty. Kirje ei kuitenkaan ole enää siellä, joten Holmes laittaa ystävänsä tarkastaja Lestraden kuulustelemaan taloa vartioinutta poliisia. Selviää, että tämä oli päästänyt erään nuoren naisen sisään. Holmes arvaa heti kenet ja kiiruhtaa Euroopanasiainministerin talolle, missä hän paljastaa tämän vaimon (miehen ollessa vielä muualla). Vaimo tunnustaa kaiken ja anoo Holmesia unohtamaan tämän seikan. Holmes päättää antaa naiselle anteeksi ja palauttaa kirjeen kertomatta sen ryöstäjää.
Shamva

Shamva on Keski-Mashonamaan provinssiin kuuluva kylä Zimbabwessa. Se sijaitsee Mazowen laaksossa noin 80 kilometriä Hararesta koilliseen. 
Vuoden 1982 väestönlaskennan mukaan Shamvan asukasluku oli 4 617. Kylä perustettiin vuonna 1895, kun alueelta löytyi kultaa. Sen alkuperäinen nimi oli Abercorn.
Guild Wars Nightfall

Guild Wars Nightfall on Guild Wars verkkopelin kolmas versio. Nightfallia alettiin kehittää marraskuussa 2005, ja sen virallinen julkaisupäivämäärä on 27. lokakuuta 2006. Pelialueeltaan Nightfall on saanut vaikutteita Pohjois-Afrikasta, pelin perustuessa savanneja ja aavikoita omaavalle mantereelle "Elona". Elona jakautuu neljään eri maakuntaan - Istaniin, Kournaan, desolationiin sekä Vabbiin.
Kuten aikaisempi lisäosa Factions, toimii myös Nightfall ilman alkuperäistä kopioita pelistä. Ilman alkuperäistä peliä ei kuitenkaan pääse alkuperäisen pelin alueelle, pelkästään Nightfallin omalle. Nightfallin uutuuksiin kuuluvat uuden pelialueen lisäksi kaksi uutta hahmoluokkaa ("Paragon" ja "Dervish"), satoja uusia taitoja, uusia suojavarusteita sekä kehittyneemmät tietokoneen ohjastamat apurit, joita kutsutaan "hero"-nimikkeellä. Näiden taidot, aseet ja suojavarusteet voi itse päättää, ja he saavat tasoja yhtä lailla kuin itse pelaajakin.
(P): Paragon on johtajatyyppinen ammatti, joka käyttää aseena keihästä, ja huutoja, kaikuja yms. esimerkiksi parantamaan ryhmän jäseniä. 
(D): Dervish käyttää aseenaan viikatetta ja erilaisia tuuli- ja maataikoja.
Kirjava nauha

 
Kirjava nauha (myös Pilkullinen nauha, engl. "The Adventure of the Speckled Band") on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -novelli. Se ilmestyi ensimmäisen kerran Strand Magazine -lehdessä helmikuussa 1892 Sidney Pagetin kuvittamana. Doyle itse pitää sitä parhaimpana Holmes-tarinanaan.
Suomeksi novelli ilmestyi ensimmäisen kerran 1893 novellikokoelmassa "Ystäwäni yksityissalapoliisin seikkailuja" ja 1896 novellikokoelmassa "Ystävämme salapoliisin seikkailuja". 
Juoni.
Neiti Stoner saapuu Sherlock Holmesin luokse hakemaan apua. Hänen nuori siskonsa kuoli vuosia sitten kuultuaan vihellyksen huoneessaan. Nyt neiti Stoner joutui remontin takia muuttamaan siskonsa vanhaan huoneeseen. Edellisenä yönä hänkin kuuli vihellyksen ja peloissaan kääntyi Holmesin puoleen. 
Holmes saapuu paikalle. Talossa asuu vain palvelijoita ja neiti Stonerin äkäinen isäpuoli, joka ajaa Holmesin tiehensä. Holmes kuitenkin palaa salaa ja asettuu nukkumaan asiakkaansa huoneeseen odotellen murhaajan saapumista. Aikaa kuluu. Samassa Holmes huomaa jotain ja iskee sitä kävelykepillään. Iskun kohde on murhaaja, koulutettu käärme, joka liikkuu talon ilmanvaihtokanavien kautta. Pillillä sitä taas kutsuttiin takaisin tapporetkeltään, mikäli käärme epäonnistui. Holmesin rynnätessä toiseen huoneeseen on jo liian myöhäistä. Käärmeen omistaja ja lähettäjä, isäpuoli, makaa kuolleena. Kepiniskusta suuttunut käärme on surmannut hänet.
Sovitukset.
Teatteri.
Doyle kirjoitti ja tuotti novelliin perustuvan näytelmän. Sen ensi-ilta oli 4. kesäkuuta 1910 Lontoon Adelphi-teatterissa. Sherlock Holmesia esitti H. A. Saintsbury. Näytelmän alkuperäinen nimi on "The Stonor Case", ja se poikkeaa muutamissa yksityiskohdissa novellista, esimerkiksi joidenkin henkilöiden nimet on muutettu.
Elokuva.
Novellin ensimmäinen elokuvasovitus on brittiläis-ranskalainen lyhyt mykkäelokuva "The Speckled Band" 1912. Sen on ohjannut Georges Tréville, joka myös näyttelee Holmesia. Elokuva ei tiettävästi ole säilynyt.
George W. Ridgwell on ohjannut Britanniassa 1923 lyhyen mykkäelokuvan "The Speckled Band". Sherlock Holmesia esittää Eille Norwood. Elokuvan kohtalosta ei ole tietoa, ja todennäköisesti se on kadonnut. 
Ensimmäinen novellin pohjalta tehty äänielokuva on brittiläinen "The Speckled Band" 1931. Sen on ohjannut Jack Raymond ja käsikirjoituksen on tehnyt W. P. Lipscomb. Holmesia esittää Ramond Massey.
Televisio.
Novellin pohjalta on 1949 muokattu yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Your Show Time" jakso "The Adventure of the Speckled Band". Sen on ohjannut Sobey Martin ja Holmesia esittää Alan Napier.
"Sherlock Holmesin seikkailut" -televisiosarjaan se sovitettiin 1984. Sen on ohjannut John Bruce ja käsikirjoituksen tehnyt Jeremy Paul. Pääosissa ovat Jeremy Brett Sherlock Holmesina ja David Burke tohtori Watsonina.
Suomennokset.
Novellin suomennokset ovat ilmestyneet seuraavissa kokoelmissa:
Nimellä ”Kirjava nauha”
Nimellä ”Täplikäs otsavyö”
Nimellä ”Pilkullinen nauha”
Vanha sukusalaisuus

Vanha sukusalaisuus () on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -novelli. Se julkaistiin alun perin Strand Magazinessa toukokuussa 1893 Sidney Pagetin kuvittamana. Suomeksi novelli ilmestyi ensimmäistä kertaa nimellä ”Musgraven perhesalaisuus” 1901.
Poikkeuksellista tarinassa on, ettei tarinan kertojana toimi tavalliseen tapaan tohtori Watson vaan itse Sherlock Holmes, joka selostaa ystävälleen tätä yhtä varhaisimmista tapauksistaan (se on Holmesin kolmas tapaus).
Juoni.
Tarinassa Sherlock Holmes saa tehtäväkseen selvittää erään vanhan sukulinnan hovimestarin yllättävän katoamisen. Muutamaa päivää ennen katoamista linnan isäntä oli tavannut tämän silmäilemässä joitakin suvun aikuistumisriittejä koskevia papereita. Muutamaa päivää tämän jälkeen hovimestari - joka sattui aikanaan rakastamaan erästä linnan palvelijatarta, ennen kuin hylkäsi tämän - katosi salaperäisesti, samoin tämän entinen rakastettu.
Seuraamalla sukuriitin monimutkaisia ohjeita ja arvoituksia Holmes onnistuu lopulta löytämään kellarin, jonka lattiassa on raskaan kivilaatan peittämä aukko. Sen alta löytyy hovimestarin ruumis ja pussi, jonka sisällön arvelee myöhemmin olevan Englannin kuninkaiden muinainen kruunu, joka katosi 1600-luvulla, kun Kaarle I syöstiin vallasta. Holmes arvelee, että suvun monarkistinen jäsen on piilottanut kruunun tarkoituksenaan antaa se Kaarlen seuraajalle, mutta rituaali ei ole siirtynyt suvun seuraavalle jäsenelle, ja kruunu on unohtunut. 
Holmes päättelee, että hovimestari on saanut tietää suvun aarteesta, jonka vuoksi tämä on salaa tutkinut sukuriitin sisältöä. Noudattamalla ohjeita hänkin on löytänyt kellarin. Kivi on kuitenkin ollut liian raskas hänelle, joten hän on pyytänyt entisen rakastettunsa apuun. Tämä on kuitenkin kostanut miehelle ja sulkenut aukon kivellä miehen ollessa aukossa. 
Sovitukset.
Novellin pohjalta on tehty kaksi mykkäelokuvaa, kumpikin nimellä "The Musgrave Ritual". Brittiläis-ranskalaisen version ohjasi 1913 Georges Tréville, joka myös näytteli Holmesia. Brittiläisen version ohjasi vuonna 1922 George W. Ridgwell, ja Holmesia näytteli Eille Norwood.
Novellin pohjalta on tehty televisiosarjaan "Sherlock Holmesin paluu" jakso "Musgraven sukusalaisuus" ("The Musgrave Ritual" 1986).
Suomennokset.
Novellin suomennokset ovat ilmestyneet nimillä ”Musgravien perhesalaisuus”, ”Sukulinnan salaisuus” ja ”Vanha sukusalaisuus”:
Tanssivat kuviot

Tanssivat kuviot () on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista. Tarinan perusajatuksena ovat salaperäiset kuviot, kuten nämä: 
Tarinassa on siis paljon kryptoanalyyttisiä piirteitä. Pelkkä rikoksen selvittäminen ei ole pääosassa, vaan huomiota vievät paljon Sherlock Holmesin nerokkaat kryptologiset taidot.
Juoni.
Erään aatelismiehen talon pihalle on alkanut ilmestyä outoja tuherruksia, jotka mies palkkaa Sherlock Holmesin tulkitsemaan. Holmes käyttää muinaisten arabien keksimää kryptoanalyyttistä menetelmää, jonka avulla onnistuu lopulta lukemaan salakirjoitusta ja saa selville, että miehen vaimo on vaarassa. Holmes saapuu paikalle kuitenkin liian myöhään: mies on kuollut ja tämän vaimo kuolemaisillaan. Tapaus näyttää itsemurhalta, mutta lähettämällä salakirjoitusviestin murhaajalle Holmes saa oikean murhaajan, Abe Slaneyn, kiinni.
Selviää, että salakirjoitus on New Yorkista lähtöisin olevan rikollisliigan johtajan keksimä. Vaimo oli johtajan tytär ja Abe Slaney tyttären kihlattu. Tytär oli lähtenyt liigaa pakoon Lontooseen.
Freeman

Leo Christer Friman (s. 14. syyskuuta 1951 Lahti) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan taiteilijanimellä Freeman. Hänen hittejään ovat "Ajetaan tandemilla", "Kaksi lensi yli käenpesän", "Osuuskaupan Jane" ja "Mattolaituri".
Nuoruus.
Nuoruutensa Hämeenlinnassa viettänyt Friman kävi pianotunneilla sekä esiintyi Yleisradion lastenradiossa ja televisiossa Kylli-tädin satuohjelmassa. Hän oli myös lahjakas pitkänmatkan juoksija. Friman soitti nuorena kitaraa Waterloo-nimisessä yhtyeessä Hämeenlinnassa vuosina 1970–1980. Yhtye soitti ensimmäisissä pop-yhtyeiden SM-kilpailuissa vuonna 1970 ja pääsi levyttämään muiden kilpailun finalistien kanssa "Popmestarit"-levylle. Yhtye esittää levyllä Frimanin kappaleen ”Smiling Face”. Waterloon lisäksi hän oli väliaikaisena kitaristina Kirkan Islandersissa ja Paula Koivuniemen orkesterissa.
Ura.
Taiteilijanimen Freeman ottaneen Frimanin oma levytysura alkoi vuonna 1976. Love Recordsin kustantaman kultaa myyneen esikoisalbumin nimi oli pelkistetysti "Freeman". Tältä LP:ltä löytyvät Freemanin tunnetuimmat sävellykset: ”Ajetaan tandemilla”, ”Kaksi lensi yli käenpesän” ja ”Osuuskaupan Jane”. Viimeksi mainittu oli Syksyn sävel -kisassa kolmantena. Sanoitukset näihin kuten suurimpaan osaan muitakin levyn kappaleita teki Hector, joka oli tuolloin Freemanin lanko. Ykköshitiksi noussut ”Ajetaan tandemilla” julkaistiin puoli vuotta ennen esikoisalbumia.
1980-luvulla Freeman toimitti ja juonsi Yleisradion musiikki- ja nuortenohjelmia sekä radiossa että televisiossa. Radio-ohjelmia olivat "Torstaimakasiini, Kultiveera" ja "Tärinätori". Televisiossa Freemania työllisti rockohjelma "Tuubi", jonka juontajaksi hän tuli Hectorin jälkeen keväällä 1981.
Vuodesta 1991 Freeman on soittanut Menneisyyden Vangit -yhtyeessä, jossa mukana on myös toinen 1970-luvun laulajatähti Vicky Rosti. Vuonna 2010 Freeman vieraili Uuden Fantasian ”Liian myöhään” -kappaleen solistina. Kappaleen suuren menestyksen johdosta Freemanin ja Uuden Fantasian yhteistyö jatkui ja lokakuussa 2011 julkaistiin Uuden Fantasian kanssa levytetty Freemanin uran neljäs sooloalbumi "Freeman 4".
Freeman &amp; Uusi Fantasia osallistuivat kappaleella ”Noitanainen” vuoden 2012 Uuden musiikin kilpailuun (UMK), joka oli Ylen uudistettu euroviisukarsintakilpailu. Freeman vierailee myös rap-duo JVG:n kappaleella "Karjala takaisin", joka julkaistiin singlenä huhtikuussa 2012.
Frimanille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Perhe.
Leo Friman ja hänen vaimonsa Tarja asuvat Helsingin Vallilassa.
Latvijas Televīzija

Latvijas Televīzija (LTV) on Latvian valtion omistama televisioyhtiö.
Maan hallitus tukee kanavaa taloudellisesti noin 60 prosentin osuudella. Kanava esittää myös TV-mainoksia . LTV:n toiminnan muuttamisesta lupamaksupohjaiseksi on kiistelty pitkään. Hallitus on kuitenkin koko ajan vastustanut tätä. Jotkut tutkijat pitävät syynä tähän hallituksen huolta siitä, että se menettäisi rahoituksensa kautta saamansa hallintavallan yhtiöön .
LTV aloitti lähetyksensä 6. marraskuuta 1954 ja siirtyi SÉCAM-väritelevisiotekniikkaan vuonna 1974. Värijärjestelmäksi vaihdettiin PAL vuonna 1998. Yhtiö liittyi Euroopan yleisradiounioniin 1. tammikuuta 1993. LTV isännöi vuosittaisen Eurovision laulukilpailun vuonna 2003.
LTV toimii kahdella kanavalla: LTV1:llä latvian kielellä ja nuorisolle suunnatulla LTV7:llä (aiemmin LTV2) sekä latviaksi että venäjäksi. Kumpikin kanava on nähtävissä Sirius-satelliitin kautta.
Lähteet.
Television across Europe. Bd. 2 Budapest : Open Society Institute, 2005; 5. syyskuuta 2006
Paloahde

Paloahde on kaupunginosa Pohjois-Raumalla. Ydinkeskustaan on matkaa Paloahteelta noin kolme kilometriä. Paloahteen asuinalue rakennettiin pääosin 1990-luvun alkupuoliskolla. Alue on omakotitaloaluetta, rivitaloja on myös muutama kymmen. Asukkaita Paloahteella on noin 700.
Kaaro

Kaaro on kaupunginosa Raumalla, keskustan pohjoispuolella. 
Kaaro on historiallisesti ollut osa Sorkan kylää. Vielä 1900-luvun puolivälissä alueen koulu ja osuuskauppa sijaitsivat Sorkassa. Kaaro oli silloin metsäistä aluetta, jonne rakennettiin teitä ja sähkölinjoja talkoovoimin. Kaaron asukasluku on kasvanut huomattavasti viime vuosina. Vuonna 1999 Kaarolla oli kotitalouksia noin 340. Nykyään kotitalouksien määrä alueella on yli 500. Asutus on laajentunut etenkin eteläosassa, mutta vieressä sijaitsevaa Paloahdetta ei katsota kuuluvaksi Kaaroon. 
Maastollisesti alue erottuu kohoumana, joka pysyy melko tasaisesti 20 metriä merenpinnan yläpuolella, kun ympäröivillä alueilla on selvästi matalampaa. Kohouman keskellä on Kaarojärvi, jonka pinta on 19,1 metriä merenpinnan yläpuolella. Se virtaa mereen Sorkan kautta.
Keskeinen osa kylää on Sorkantie, vanha maantie kaupunkiin, jonka ympärille Kaaron asutus sijoittautuu. Ydinkeskustaan on matkaa 4–5 kilometriä. Vuonna 2012 Kaaron etelärajalle valmistui Pohjoiskehä, joka helpottaa kulkemista sekä kaupungin ranta-alueille että valtatie 8:lle ja valtatie 12:lle.
Palvelut.
Kaaron koulussa on peruskoulun luokat 1.–6. Koulurakennus on peruskorjattu sekä laajennettu vuosina 2002–2003. Laajennus ja peruskorjaus maksoivat runsaat kaksi miljoonaa euroa. Lisäksi kasvaneen oppilasmäärän vuoksi koulun kentälle on pystytetty lisärakennus. Koulun yhteydessä on myös iltapäiväkerho, joka rakennettiin Kaaron sivukirjaston paikalle. Kirjasto lakkautettiin vuonna 1999.
Alue on varsinkin lapsiperheiden suosiossa koulun ja hyvien ulkoilumahdollisuuksien vuoksi. Koripallon tyttöjen SM-liigassakin mitaleita kahminut Kaaron Roima on Kaarolta. 
Kaarolla toimi kyläkauppa, jonka yhteydessä asiamiesposti ja Kaaron oluttupa. Vuonna 2016 Pohjoiskehän varteen avattiin uusi S-Market, joka sijaitsee kolmen kilometrin päässä Kaarolta. Kaaron kyläkauppa lopetti samoihin aikoihin.
Kaarolla on myös Rauman seurakunnan seurakuntatalo. 
Kaarolla toimii myös Kaaron Kyläyhdistys, jolla on rantasauna Kaarojärven rannassa. Yhdistys lämmittää saunaa kesäaikaan useamman kerran viikossa ja saunominen on ilmaista. Muina kuin saunapäivinä on kyseinen mökki vuokrattavissa kaikille halukkaille. Pakkastalvina on ollut myös mahdollisuus avantouintiin.
Suffolk

Suffolk on hallinnollinen, muodollinen ja historiallinen kreivikunta Itä-Englannissa, Pohjanmeren rannalla. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu viisi hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Ipswichin kaupunki. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Suffolkin Felixstowe on yksi Euroopan suurimmista konttisatamista.
Suffolkin maisema on alavaa maanviljelysmaata ja kosteikkoa. Sen rannikko kärsii eroosiosta, ja useita taloja on romahtanut.
Sutton Hoo on Itä-Anglian muinaisten anglosaksisten kuninkaiden hautapaikka, jossa on tehty merkittäviä arkeologisia löytöjä.
Hallinto.
Suffolkin muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö.
Vuonna 2020 Suffolkin kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Nimikkokukka.
Vuonna 2004 Suffolkin nimikkokukaksi valittiin lehtoesikko Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Tommi Satosaari

Tommi Satosaari (s. 17. helmikuuta 1975) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hänen viimeinen seuransa on ruotsalainen IF Troja-Ljungby.
Satosaari aloitti uransa JYP:ssä ja ensimmäisen liigapelinsä hän pelasi kaudella 1997–98. Parin kauden ajan Satosaari torjui Marko Leinosen kakkosmaalivahtina. Ensimmäisen kerran Satosaari sai maistaa ykkösmaalivahdin paikkaa kaudella 1999–2000. Vuosi oli kuitenkin JYP:lle vaikea ja Satosaarikin lähti kauden jälkeen Englantiin Newcastle Jesters -joukkueeseen. Tämän jälkeen Satosaari on pelannut Suomessa SM-Liigassa Ässissä, Ilveksessä, uudelleen JYP:ssä sekä Pelicansissa. Ulkomailla Satosaari on käynyt Englannin lisäksi REV Bremerhavenissa Saksan 2. bundesliingassa, Olimpija Hertz Ljubljanassa Sloveniassa, Diables Rouges de Briançonissa Ranskassa ja Alba Volán Székesfehérvárissa Unkarissa. Myöhemmin Satosaari on toiminut opettajana Hollolassa. Kaudella 2016–2017 Satosaari toimi Arabiemiraattien maajoukkueessa apuvalmentajana. Nykyään Satosaari toimii maalivahtivalmentajana KooKoo:ssa.
Ostrovnoi

Ostrovnoi () on suljettu kaupunki ja kaupunkipiirikunta Kuolan niemimaan koillisosassa Barentsinmeren rannalla 360 km Murmanskista itään. Kaupunki palvelee Venäjän pohjoisen laivaston Gremiha-nimistä tukikohtaa (), joka on myös tärkeä käytetyn ydinpolttoaineen varastointipaikka. Paikkakunnan entinen koodinimi oli Murmansk-140.
Ostrovnoin asukasluku vuonna 2010 oli 2177 asukasta. Paikkakunnalle ei ole maaliikenneyhteyttä.
Kaupunkipiirikuntaan kuuluvat itse Ostrovnoin kaupungin ohella asutuskeskukset Drozdovka, Lumbovka, Svjatoi Nos, Mys-Tšornyi, Majak-Gorodetski ja Tersko-Orlovski Majak.
Historiaa.
Kaupunki on syntynyt lähelle paikkaa, jossa aiemmin sijaitsi Jokanga-niminen kylä (saameksi "Jovkkoš"). Ensimmäiset maininnat Jokangajoen suulla olevasta asutuksesta ovat 1500-luvulta. 
Paikalle perustettiin ensimmäinen laivastotukikohta ensimmäisen maailmansodan aikaan 1915. Sen tarkoitus oli suojata Vienanmeren suuta. Kylä sai uuden nimen Gremiha vuonna 1938, ja sinne perustettiin neuvostolaivaston tukikohta 1941.
Vuonna 1951 Gremihaan alettiin rakentaa rautatietä niemimaan poikki Apatityn kaupungista, mutta työt keskeytettiin Stalinin kuoltua 1953.
1960-luvulla muutaman kilometrin päähän asutuksesta organisoitiin ydinsukellusvenetukikohta ja sen yhteyteen uusi salainen kaupunki, joka tunnettiin koodinimellä Murmansk-140. Vuonna 1981 asutukset yhdistettiin. Vuonna 1992 paikkakunta sai nykyiset kaupunkioikeudet nimellä Ostrovnoi, vuonna 2006 siitä tuli kaupunkipiirikunta.
Vuonna 1996 Ostrovnoissa oli vielä noin 14 000 asukasta, mutta sen jälkeen väkiluku romahti. Vielä 2006 asukasluku oli noin 4600. Ostrovnoin tulevaisuus on 2000-vuosikymmenen lopulla ollut vaakalaudalla puolustusministeriön toimintojen vähetessä paikkakunnalla, väestön poistuessa ja elinkustannusten ollessa moninkertaiset muihin kaupunkeihin nähden.
Pekka

Pekka on suomalainen yleinen miehen etunimi, Pietari-nimen muoto. Pekan nimipäivä on 29. kesäkuuta, jolloin on myös Petrin, Petran, Pietarin, Petterin, Pekon ja Petjan nimipäivä. Suomessa on vuoden helmikuuhun 2025 mennessä ollut 104 376 Pekka-nimistä miestä. Aiemmin Pekka-nimeä annettiin vain Itä-Suomessa; Länsi-Suomessa sitä pidettiin alatyylisenä, kunnes presidentti Pehr Evind Svinhufvudin lempinimi "Ukko-Pekka" nosti sen koko Suomessa suosituksi, hyvään tyyliin kuuluvaksi miehennimeksi. Pekka on myös jälkiosana suuressa osassa Suomen yleisimmistä miesten yhdysnimistä: Ari-Pekka, Juha-Pekka, Jukka-Pekka, Jussi-Pekka, Kari-Pekka, Olli-Pekka, Veli-Pekka, Vesa-Pekka, Ville-Pekka.
Pekka on myös harvinainen suomalainen sukunimi, joka on käytössä sekä sellaisenaan että osana yhdysnimiä kuten Jussi-Pekka.
Pohjanmerinorsu

Pohjanmerinorsu eli pohjanisohylje ("Mirounga angustirostris") on suurikokoinen hyljelaji.
Levinneisyys.
Pohjanmerinorsu elää pohjoisen Tyynenmeren itäosissa, Pohjois-Amerikan länsipuolisilla vesillä.
Ulkonäkö ja koko.
Pohjanmerinorsu on jonkin verran pienempi kuin sukulaisensa etelänmerinorsu.
Kameoka

Kameoka () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Kioton länsipuolella. Kameokassa on 90 107 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 224,80 neliökilometriä.
Maantiede.
Kameoka sijaitsee Kioton kaupungin länsipuolella rajanaapurina, mutta vuoret erottavat Kameokan metropolista. Vuorten väliset kapeat solat ovat yhdistäneet kaupungit menneinä aikoina, mutta nykyisin nopeat yhteydet kulkevat tunnelien läpi. 
Kameokan läpi kulkee joki, joka saa alkunsa Tanban ylängöltä ja jatkaa Kiotoon yhtyen Osakanlahteen laskevaan Yodojokeen. Kameokassa jokea nimitetään Hozujoeksi ("Hozugawa"). Se virtaa mutkittelevan kanjonin läpi Kiotoon, jossa se tunnetaan nimellä Katsurajoki.
Historiaa.
Kameoka sijaitsee Kioton läheisyydessä ja on saanut sieltä paljon kulttuurivaikutteita. Kameoka on historiallisina aikoina tunnettu nimellä Kuchi-Tanba eteisenä Tanban muinaiseen valtioon, joka sijaitsi nykyisen Kioton pefektuurin keski- ja pohjoisosissa. 
1500-luvulla rakennettiin Kameyaman linna hallitsemaan väylää Kiotoon. Linnan rakennuttaja syöstiin melko pian vallasta, ja myöhemmin myös linna tuhottiin. Kuitenkin Kameoka on säilyttänyt asemansa tärkeänä reittinä Kiotoon.
Kaupunkioikeudet Kameoka sai 1955.
Nähtävyyksiä.
Hozukawa-kudari.
Hozujoen kanjoni on nähtävyys, johon tutustuvat monet Kiotossa käyvät turistit. Kanjoni kuljetaan läpi jokiveneillä, "Hozukawa-kudari". 
Sagano-Torokko-ressha.
Toinen tapa tutustua kanjonin maisemiin on "Sagano-Torokko-ressha". Vanha rautatie kulkee kanjonin rinteeseen rakennettuna mutkitellen kanjonin läpi. Siitä on tullut pelkästään turismia palveleva näköalarautatie sen jälkeen, kun uusi tunnelien kautta kulkeva sähköistetty rautatie avattiin 1989.
Liikenneyhteydet.
Rautatie.
Kameokan kautta kulkee JR Nishi-Nihon -yhtiön San’in-päälinja Kiotosta Fukuchiyamaan. Kaupungin alueen asemat ovat Umahori, Kameoka, Namikawa ja Chiyokawa. Lisäksi on edellä mainittu vanha näköalarautatie.
Moottoritie.
Kameokan kautta kulkee Kyōto-jūkan-moottoritie Kioton länsilaidalta Kyōtanbaan Kioton prefekturin keskiosassa. Moottoritie palvelee prefektuurin keski- ja pohjoisosien maantieliikennettä.
Karl August Nicander

Karl August Nicander (20. maaliskuuta 1799 – 7. helmikuuta 1839) oli ruotsalainen kirjailija ja runoilija.
Henkilöhistoria.
Nicander syntyi Strängnäsissä 1799. Hän opiskeli ensin Strängnäsin lukiossa ja sitten vuodesta 1817 alkaen Uppsalan yliopistossa. Hänen ensimmäiset julkaistut runonsa ilmestyivät "Kalender för damer" -kalenterissa 1819, olivat tyyliltään uusromanttisia ja saaneet vaikutteita ruotsalaisesta ja saksalaisesta runoudesta. 21-vuotiaana Nicander julkaisi näytelmän "Runesvärdet och den förste riddaren" (1820; suom. "Taika-miekka ja ensimmäinen ristin-sankari", 1855), joka käsitteli kristinuskon ja pakanuuden välistä kamppailua ja joka saavutti suuren suosion.
Nicander pääsi kirjuriksi Tukholman kuninkaalliseen kansliaan 1823 ja valmistui seuraavana vuonna maisteriksi. Vuonna 1825 ilmestyi hänen lyyristen runojen kokoelmansa "Runor", jonka tunnetuin runo on ”Erik Vasas runa”. Seuraavana vuonna oli vuorossa eeppinen runokokoelma "Tassos död", josta Nicander sai Ruotsin akatemian palkinnon.
Vuosina 1827–29 Nicander matkusteli Italiassa Ruotsin kruununprinssin ja Ruotsin akatemian myöntämän apurahan turvin ja julkaisi 1828 runoteoksen "Konung Enzio", joka sijoittui aiheeltaan Etelä-Eurooppaan. Matkustelu innoitti Nicanderia myös kirjoittamaan sarjan matkakertomuksia nimellä "Minnen från Södern" (1831–39). Hänen neljäs merkittävä runoteoksensa "Hesperider" julkaistiin 1835.
Nicanderin viimeiseksi teokseksi jäi "Lejonet i öknen" (’Erämaan leijona’, 1838), joka käsitteli runomuodossa erästä Napoleon I:n elämän tapahtumaa. Nicanderin elämä päättyi helmikuussa 1839. Nicanderin kuoleman jälkeen julkaistiin hänen kootut runonsa neljänä niteenä nimellä "Samlade dikter" (1839–41).
Snežnogorsk

Snežnogorsk () on suljettu kaupunki Murmanskin alueella Kuolan niemimaalla. Kaupunki sijaitsee 26 km Murmanskista pohjoiseen, Kuolanvuonon länsipuolella vähän Poljarnyistä sisämaahan päin. Asukkaita on 14 300 (2008).
Asutus perustettiin vuonna 1964 Vjužnyi-nimisenä () lähellä sijaitsevan Venäjän pohjoisen laivaston telakan henkilöstön asuinalueeksi. Vähän kaupungista pohjoiseen, Olenja guba -vuonon rannalla, on vuodesta 1970 toiminut Nerpa-niminen telakka, joka korjaa ja huoltaa ydinkäyttöisiä sukellusveneitä. Nerpa tarkoittaa norppaa, joka myös esiintyy kaupungin vaakunassa ja lipussa. Paikkakunnalla on 1990-luvulta korjattu myös kalastusaluksia ja siellä toimii Gazpromille betonisia maakaasuputkielementtejä valmistava tehdas.
Neuvostoaikana paikkakunta tunnettiin koodinimellä Murmansk-60 ja vuodesta 1973 se kuului Severomorskin alaisuuteen, kunnes sai kaupunkioikeudet vuonna 1980. Välillä Snežnogorsk oli suoraan Murmanskin alueen hallinnon alainen kaupunkipiirikunta. Vuodesta 2008 Snežnogorsk on osa koko Kuolanvuonon länsirannan kattavaa Aleksandrovskin kaupunkipiirikuntaa, joka sisältää myös Poljarnyin ja Gadžijevon suljetut kaupungit.
Ekvaattorijärjestelmä

Ekvaattorijärjestelmä eli ekvatoriaalinen koordinaatisto on tähtitieteessä taivaankappaleiden koordinaattien ilmoittamiseen käytännöllisyytensä vuoksi tavallisimmin käytetty koordinaattijärjestelmä. 
Ekvatoriaalisen koordinaatiston käytännöllisyys johtuu siitä, etteivät kohteen koordinaatit riipu tarkastelupaikkakunnasta tai ajasta samalla tavalla kuin vaikkapa horisonttijärjestelmässä. Tämä mahdollistaa kohteiden koordinaattien taulukoinnin. Myös tähtikartoissa näkyvä koordinaatisto on ekvatoriaalinen, ellei toisin mainita. Koska prekessio muuttaa tähtien koordinaatteja pikkuhiljaa, on ekvatoriaalisia koordinaatteja käytettäessä ilmoitettava, minkä ajankohdan koordinaatit ovat kyseessä. Tätä ajankohtaa kutsutaan koordinaatiston epookiksi.
Ekvatoriaalinen järjestelmä on kiinnitetty maapallon koordinaatistoon siten, että maapallon päiväntasaajan kohdalla kulkee taivaanekvaattori ja pohjois- ja etelänavan yläpuolella sijaitsevat "taivaannavat". Se siis vastaa täsmälleen maapallon pintaan "piirrettyjä" koordinaatteja. 
Taivaankappaleen paikka ilmoitetaan ekvatoriaalisessa koordinaatistossa kahden koordinaatin: pituusastetta vastaavan rektaskension formula_1 ja leveysastetta vastaavan deklinaation formula_2 avulla. 
Deklinaatio ilmoittaa kohteen ja taivaanekvaattorin välisen kulman (aivan kuten maapallolla leveysaste ilmoittaa paikkakunnan ja päiväntasaajan välisen kulman) ja se ilmoitetaan asteina väliltä [−90°,90°]. Negatiiviset deklinaatiot kertovat kohteen sijaitsevan eteläisellä taivaanpallonpuoliskolla eli taivaanekvaattorin eteläpuolella. Eteläisimmästä Suomesta on mahdollista nähdä sellaiset taivaankappaleet, joiden deklinaatio on väliltä [−30°,90°], luonnollisesti kesää lukuun ottamatta.
Rektaskensio lasketaan kevättasauspisteestä vastapäivään. Se siis kertoo kohteen ja kevätpäiväntasauspisteen välisen kulman mitattuna taivaanekvaattoria pitkin (samalla tavalla kuin maapallolla pituusaste ilmoittaa paikkakunnan etäisyyden Greenwichin nollameridiaanista). Rektaskensio ilmoitetaan tunteina, minuutteina ja sekunteina ja se voi saada arvoja väliltä [0h, 24h). Aikamittojen käyttö on käytännöllistä, sillä taivaanpallo pyörähtää kerran ympäri yhden tähtivuorokauden aikana. Näin kohteen rektaskensio ilmoittaa suoraan sen tähtiajan hetken, jolloin taivaankappale on etelässä ja siis korkeimmillaan horisontin yläpuolella.
­
North Yorkshire

North Yorkshire on hallinnollinen ja muodollinen kreivikunta Koillis-Englannin ja Yorkshiren ja Humberin hallintoalueilla Pohjanmeren rannalla. Historiallisesti se oli osa Yorkshiren kreivikuntaa. Hallinnolliseen kreivikuntaan kuuluu seitsemän hallintopiiriä ja sen keskuksena toimii Northallertonin kaupunki; muodolliseen kreivikuntaan luetaan lisäksi Middlesbroughin, Redcar ja Clevelandin ja Yorkin yhtenäishallintopiirit sekä Teesjoen eteläpuolinen osa Stockton-on-Teesin yhtenäishallintopiiristä. Vuonna 2020 muodollisen kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin ihmistä.
Kreivikunta syntyi vuoden 1974 hallintouudistuksessa. Sen pinta-ala on 8654 km2, joten se on Englannin laajin kreivikunta. Siihen kuuluu suuri osa Yorkshiren nummista ja Yorkshire Dales -laaksomaisemaa, jotka muodostavat kumpikin oman kansallispuistonsa. 40 % kreivikunnasta on kansallispuistoaluetta. Tärkeimmät joet ovat Swale, Ure ja Tees; niiden laaksot ovat nimiltään Swaledale, Wensleydale ja Teesdale. Korkein kohta on Whernside, joka on 736 metriä merenpinnan yläpuolella. North Yorkshiressä myös kuvataan suosittua "Emmerdale"-televisiosarjaa.
Hallinto.
North Yorkshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
Väestö.
Vuonna 2020 North Yorkshiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
Tunnukset.
Nimikkokukka.
North Yorkshirellä ei ole omaa nimikkokukkaa; sen sijaan koko historiallisen Yorkshiren nimikkokukaksi valittiin vuonna 2004 kissankello Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
Khaba

Khaba oli Egyptin faarao Egyptin 3. dynastian aikana. Hänen varsin lyhyen valtakautensa oletetaan olleen vuosien 2603 eaa. – 2599 eaa. välissä. 
Khaban nimi yhdistetään Zawyet el-Aryanin kerrospyramidiin. Se on keskentekoinen pyramidi, jonka rakennustapa viittaa kolmannen dynastian aikaiseen rakennustapaan.
Akira (elokuva)

Akira () on Katsuhiro Ōtomon samannimiseen mangaan pohjautuva anime-elokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1988. Ōtomo myös ohjasi itse elokuvan. Elokuva sijoittuu vuoteen 2019 Tokion raunioille rakennettuun Neo-Tokioon.
"Akira" on esitetty Suomessa vuonna 1992 Rakkautta &amp; Anarkiaa -elokuvajuhlilla. Se tuli videolevitykseen vuonna 1994, ja elokuvan restauroitu versio saapui teatterilevitykseen vuonna 2020.
Juoni.
Atomipommi räjäyttää Tokion kolmannen maailmansodan aikana 16. heinäkuuta 1988. 31 vuotta myöhemmin uudessa Neo-Tokiossa moottoripyöräjengiläinen Kaneda saa selville, että hänen entisestä ystävästään Tetsuosta on tullut verenhimoinen murhaaja, jolla on telekineettisiä kykyjä. Tämän seurauksena hän liittyy hallitusta vastustaviin terroristeihin, jotka etsivät mystistä Akiraa, jonka telekineettiset kyvyt ovat suuremmat kuin Tetsuolla. Myös Tetsuo, joka haluaa suurilla voimillaan saada vihdoin kunnioitusta, alkaa jäljittää Akiraa, jottei kukaan voisi pysäyttää häntä.
Morne Trois Pitonsin kansallispuisto

Morne Trois Pitonsin kansallispuisto on Dominicassa sijaitseva maailmanperintökohde. Siitä tuli Dominican saarivaltion ensimmäinen kansallispuisto vuonna 1975. Alueen nähtävyyksiin kuuluvat laakso, josta löytyy useita kiehuvia mutalampia ja geysireitä, Boiling Lake -fumarolijärvi, Titou Gorge ja Emerald Pool.
Morne Trois Pitons pääsi maailmanperintöluetteloon tunnusmerkillisen geologiansa ja trooppisten sademetsiensä monimuotoisuuden ansiosta .
Puistossa voi vaeltaa patikoiden Valley of Desolationille.
Jussi Selo

Jussi Petteri Selo (ent. "Kykkänen", s. 21. tammikuuta 1985 Vantaa) on Uniklubi-yhtyeen laulaja. Selo on aiemmin laulanut myös muun muassa Lovex-yhtyeessä sekä ensimmäisessä yhtyeessään Pincenezissä. Selo soittaa pianoa, kitaraa ja saksofonia. Hän toimii yhtyeen pääasiallisena sanoittajana. Hän kuuntelee mm. Saraa, Michael Jacksonia sekä Hardcore Superstaria. 
Jussin vanhemmat ovat eronneet ja eron jälkeen Jussi otti äidin tyttönimen. Isän sukunimi on Kykkänen. Hänen veljensä on Uniklubi-yhtyeen kitaristi Janne Selo. Hänellä on kaksi muutakin veljeä, pikkuveli Teemu (Kykkänen) sekä isoveli Tommi, joka kuoli 2000-luvun alussa. Jussi Selo on syntynyt Vantaalla ja muuttanut perheensä kanssa viisivuotiaana Tampereen lähelle Hämeenkyröön, jossa hän on käynyt peruskoulun. Lukiota Jussi kävi Parkanossa, mutta jätti sen kesken. Nykyään Selo asuu Tampereella.
Selo osallistui vuonna 2011 Nelosen Kuorosodan neljännelle tuotantokaudelle, jonka hänen johtamansa Hämeenkyrön kuoro voitti. Kilpailun päävoittona oli 40 000 euroa kuoron itse valitsemalle hyväntekeväisyyskohteelle, joka oli Pirkanmaan Sydänlapset ry. 
Selo perusti vuonna 2011 sooloprojektin Jussi Selo &amp; Nefernefernefer ja heidän esikoisalbuminsa julkaistiin 7. maaliskuuta 2012.
Selo sai ensimmäisen lapsensa, tyttären, ystävänpäivänä 14. helmikuuta 2018.
Selo teki teatteridebyyttinsä Tampereen Teatterin musikaalissa Veriveljet, joka sai ensi-iltansa 5. syyskuuta 2012 Tampereen Teatterin päänäyttämöllä. Hän vuorottelee kertojan roolissa Sami Hintsasen kanssa.
2014 Selo näytteli myös Musiikkiteatteri Palatsilla Rauli Baddingiä musikaalissa " Paratiisi".
2015 Selo perusti Uniklubin rinnalle sivuprojektin nimeltä "SADETTA", joka julkaisi ensimmäisen digisinglensä "Yhteenkasvaneet" 1.1.2016. 
Selo on Uniklubin tuotannon ja oman sooloalbumin lisäksi tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Kaija Lustilalle.
Jakob Roggeveen

Jakob Roggeveen (1659 – 31. tammikuuta 1729) oli hollantilainen löytöretkeilijä. Hän antoi Pääsiäisaarelle sen nimen.
Elämäkerta.
Roggeveen lähti 21. elokuuta 1721 etsimään niin sanottua eteläistä mannerta ("Terra Australis"), jonka uskottiin sijaitsevan jossain Tyynen valtameren eteläpuolella. Hän sai hankkeelleen rahoitusta Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanialta. Roggeveenilla oli käytössään kolme laivaa ja noin 230 hengen miehistö.
Kierrettyään vaikeissa sääoloissa Kap Hornin Roggeveen päätti suunnata pohjoisempaan rauhallisemmille vesille. Hänellä oli tiedossaan, että englantilainen merirosvo Edward Davis oli noin 30 vuotta aiemmin nähnyt maata 27. eteläisen leveyspiirin kohdalla, jossain hyvin kaukana Chilen rannikon länsipuolella. Roggeveen päätti seurata tätä johtolankaa ja toivoi löytävänsä etsimänsä suuren manneralueen. Mannerta ei kuitenkaan löytynyt. Roggeveen löysi vain pienen ja karun saaren. Koska tuo saari löytyi pääsiäispäivänä 5. huhtikuuta 1722, päätti Roggeveen antaa sille nimeksi Pääsiäissaari.
Roggeveen ja hänen miehistönsä tutustuivat muutaman päivän ajan Pääsiäissaareen ja sen alkuasukkaisiin. Eniten ihmetystä herättivät suuret kivipatsaat, joita oli joka puolella saarta. Roggeveen ihmetteli ennen kaikkea sitä, miten patsaat oli pystytetty, sillä saarella ei kasvanut sellaisia puita, joista olisi saatu pystyttämisessä tarpeellisia telineitä ja vipuja. Hän ei myöskään käsittänyt, miten alkuasukkaat olivat tulleet saarelle, sillä heillä oli käytössään vain heiveröisiä ja vuotavia kanootteja.
Pääsiäissaarelta Roggeveen suuntasi kohti Tuamotun saariryhmää. Matka alkoi tässä vaiheessa muuttua tuskaisen vaikeaksi: yksi laivoista haaksirikkoutui, ruokavarat vähenivät ja miehistö sairasteli. Roggeveenin oli pakko hylätä suunnitelmat eteläisen mantereen etsimisestä ja suunnata suorinta tietä Hollannin Itä-Intiaan (vastaa suurin piirtein nykyistä Indonesiaa).
Matkalla Hollannin Itä-Intiaan Roggeveen löysi Samoan saariston. Päästyään lopulta Hollannin Itä-Intian pääkaupunkiin Bataviaan sai hän tylyn vastaanoton. Hänen epäiltiin rikkoneen Hollannin Itä-Intian kauppakomppanian yksinoikeutta kaupankäyntiin Itä-Aasian alueella, joten hänen laivansa takavarikoitiin ja hänet lähetettiin vangittuna Hollantiin. Myöhemmin Roggeveen sai kuitenkin hyvityksen tästä kärsimästään vääryydestä.
Hollannin asema kansainvälisenä merimahtina heikkeni 1700-luvulla. Roggeveenin jälkeen Tyynen valtameren tutkimista jatkoivat englantilaiset ja ranskalaiset.
Alma Skog -mitali

Alma Skog -mitali on Ruotsalaisen kansanpuolueen jakama mitali ansioituneille naisille. Sitä on jaettu vuodesta 1936. Ainoan hopeisen mitalin on saanut Agnes Lexander vuonna 1944. Pronssisia mitaleita on jaettu kahdeksan.
Mitalin saaneita.
Hopeisena.
1944
Pronssisena.
2006
Horisonttijärjestelmä

Horisonttijärjestelmä eli horisontaalinen koordinaatisto on eräs tähtitieteessä taivaankappaleiden paikkojen ilmoittamiseen käytetty koordinaatisto.
Horisonttijärjestelmä on havaitsijan kannalta luonnollisin koordinaatisto. Siinä kohteen paikka ilmoitetaan käyttämällä korkeutta "a" (myös altitudi tai elevaatio) joka vastaa leveysastetta sekä atsimuuttia "A" joka vastaa kohteen pituusastetta.
Kohteen korkeus ilmoitetaan asteina katsojan horisontista ja se voi saada arvoja [−90°, 90°]. Negatiiviset korkeusasteet kertovat kohteen olevan horisontin alapuolella. +90° korkeudella oleva kohde on suoraan havaitsijan yläpuolella, zeniitissä.
Atsimuutti ilmaisee ilmansuunnan, jossa kohde näkyy ja se ilmoitetaan asteina. Tähtitieteessä atsimuutti 0° vastaa yleensä "etelää" (joskus myös pohjoista). Atsimuutti saa arvoja väliltä [0°, 360°]. Tavallisesti atsimuutti kasvaa länteen (90° = länsi, 180° = pohjoinen ja 270° = itä), jolloin maapallon pyöriessä taivaankappaleiden atsimuutti kasvaa. Joskus valinta tehdään kuitenkin itään päin, joten horisonttijärjestelmää käyttäessä on aina varmistettava, kuinka atsimuutti on mitattu. Joskus 180 asteen ylittävät kulmat korvataan etelästä katsoen negatiivisilla kulmilla, jolloin atsimuutti saa arvot väliltä [−180°, +180°].
Horisonttijärjestelmän ongelma on, että maapallon vuorokautisen pyörimisliikkeen vuoksi sekä kohteen korkeus että atsimuutti muuttuvat koko ajan. Lisäksi koordinaattien arvot riippuvat täysin siitä, missä kohdassa maapalloa taivasta katsotaan. Tästä syystä horisonttijärjestelmää ei juuri käytetä taivaankappaleiden paikkojen ilmoittamiseen. Taulukoista nähtävät, yleensä ekvaattorijärjestelmän mukaiset, koordinaatit on kuitenkin muutettava horisonttijärjestelmän mukaisiksi koordinaateiksi, jotta kohteen voi paikallistaa havaintopaikan taivaalta.