tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nurmon lukio

Nurmon lukio on Seinäjoella Nurmon keskustassa toimiva toisen asteen yleissivistävä oppilaitos. Lukion lisäksi samoissa tiloissa toimii Nurmon yläaste. 
Vuoteen 2008 saakka koulutuksen järjestäjänä toimi Nurmon kunta; vuoden 2009 alun kuntaliitoksen jälkeen toiminnasta on vastannut Seinäjoen kaupunki. Nurmon lukio on yksi kolmesta Seinäjoen lukiosta tai neljästä lukio-opetuksen toimipisteestä. Kuntaliitoksen jälkeen terveysasema lopetettiin Nurmosta. Välillä on ehdotettu lukiokoulutuksenkin keskittämistä, joka on herättänyt huolta Nurmon pitäjän asukkaissa.
Vuonna 2018 Nurmon lukiossa opiskeli noin 300 lukiolaista. Rehtorina toimii Pekka Manninen.
Nurmon lukioon hakeuduttaessa on valittava joko lukion yleislinja että luonnontieteellinen linja. Nurmon lukiolla on Opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymä erityistehtävä luonnontieteellisen opetuksen antamisessa. Luonnontieteellisellä linjalla opiskelijan tulee valita vähintään 12 kurssia (24 opintopistettä) yleislinjaa enemmän matematiikan, fysiikan, kemian, biologian ja maantieteen kursseja. Halutessaan opinto-ohjelmasta voi jättää pois kahdeksan muiden aineiden pakollista kurssia (16 op) kunhan pakollisesta aineksesta opiskelee vähintään puolet.
Saarenjärvi

Saarenjärvi on Kiskonjoen neljä kilometriä pitkä järvimäinen suvanto. Se sijaitsee Salon ja Raaseporin, aiemmin Perniön ja Tenholan (vuosina 1993–2008 Tammisaaren) rajalla. Saarenjärven pinta-ala on 79,1 hehtaaria ja se kuuluu Kiskonjoen Natura 2000 -suojelualueeseen.
Veden laatu.
Saarenjärven vedenlaatu on ennen järven yläpuolella tyydyttävä ja alapuolella osin tyydyttävä ja osin välttävä. Vesi on sameaa maaperänsaven takia ja vesistöä kuormittaa etenkin maatalous. Ravinnepitoisuuksien vuoksi Saarenjärvi luokitellaan reheväksi tai lievästi reheväksi järveksi. Järven pohja on tiivistä savimaista liejua.
Saarenjärven pintaa säännöstellään Hamarikosken padolla. Kiskonjokea on perattu ja syvennetty Saarenjärvelle saakka vuonna 1845. Järven pintaa laskettiin 77 senttimetriä 1940-luvulla ja samalla luusuan ja Hamarikosken väliä perattiin yhteensä 440 metriä. Latokartanon mylly lopetti toimintansa 1962, minkä jälkeen Kiskonjoen virtausta vapautettiin ja järven pinta laski 30–50 senttimetriä lisää. Vuosien 2011–2012 välillä Saarenjärven luusuaan rakennettiin pohjapato, jolla on tarkoitus nostaa järven vesimäärää kuivempina aikoina.
Eläimistö.
Saarenjärvi on rehevöitymisensä vuoksi se arvokas lintuvesistö. Alueen valtalajeja ovat sinisorsa, telkkä ja haapana. Yleisiä lajeja ovat muun muassa lapasorsa, punasotka, tukkasotka, tavi, silkkiuikku ja nokikana. Saaren järven kalastoon kuuluvat ainakin ahven, särki, hauki, made, sorva, lahna, ruutana ja suutari. Järveen on myös istutettu nieriää ja rapuja. Nisäkkäistä ainakin saukko elää Saarenjärven ympäristössä.
Muuta.
Saarenjärveen virtaa laskuoja Tuulijärvestä, joka sijaitsee kilometrin etelään.
P-Bentsokinoni

p-Bentsokinoni eli 1,4-bentsokinoni (C6H4O2) on kinoneihin kuuluva tyydyttymätön orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä ja polymeroitumisenestoaineena. 1,4-bentsokinonia esiintyy myös kasveissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ominaisuudet.
p-Bentsokinoni on huoneenlämpötilassa kirkkaankeltaista kiteistä ainetta. Yhdisteellä on pistävä kloorinkaltainen haju. p-Bentsokinoni ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Aineen reaktiot ovat tyypillisiä α,β-tyydyttymättömille ketoneille. Sillä tapahtuu muun muassa additioreaktioita karbonyyliryhmään ja konjugaattiadditioita. p-Bentsokinoni on hapetin ja pelkistyy näissä reaktioissa hydrokinoniksi. p-Bentsokinoni on voimakkaasti ärsyttävää ja sille altistumisesta voi seurata yskää, kurkkukipua, hengityksen vaikeutumista, vatsakipuja ja huonovointisuutta. 
Valmistus ja käyttö.
Ensimmäisen kerran p-bentsokinonia valmistettiin vuonna 1838 hapettamalla kiinihappoa mangaanidioksidilla. Nykyään teollinen valmistus perustuu suurelta osin fenolin hapetukseen. Aikaisemmin myös aniliinin hapetusta on käytetty. Tuote puhdistetaan vesihöyrytislauksella.
p-Bentsokinonista valmistetaan muun muassa hydrokinonia ja väriaineita. Sitä käytetään myös polymeroitumista estävänä aineena, hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä, analyyttisessä kemiassa reagenssina ja apuaineena liimoissa.
Kaukassalo

Kaukassalo eli "Kaukosalo" () on saari Salon kaupungin Särkisalossa. Saari sijaitsee mantereen ja Isoluodon välissä, joihin se on yhdistetty pengerteillä. Kaukassalo on myös Särkisalon maarekisterikylä.
Mantereen ja Kaukassalon välinen kapea salmi on nimeltään Varknansuntti. Salmi on matala ja rehevöitynyt. Laajempi Särkisalonsalmi erottaa Isoluodon Kaukassalosta. Merialueet Krailanselkä ja Finnarinselkä reunustavat saarta. Saari on pääasiassa alavaa maata, mutta kaksi korkeaa kalliomuodostumaa, Klintti etelässä ja Pyölinmäki pohjoisessa, murtavat maisemaa.
Pyölinmäellä on muinainen röykkiöhauta. Kaukassalon alkuperäinen kylärakenne on säilynyt ehjänä. Asutusta on syntynyt 1900-luvun alussa myös Isoluodon pengersillan läheisyyteen, jossa ennen on toiminut lossi. Kaukassalossa sijaitsee Salon kaupungin kesävirkistyskeskus Klippula.
Tarrain

Tarrain on hissin tärkein turvalaite. Jos hissin nopeus kasvaa liian suureksi, tarrain aktivoituu ja pysäyttää hissin. Yleensä vähintään hissikori tulee varustaa tarraimilla, ja tästä säännöstä on poikettu harvoin. Mikäli hissin vastapainon vapaa putoaminen aiheuttaisi vaaraa, on myös vastapaino varustettava tarraimella. Joissain tapauksissa tarrain saattaa olla yhdistetty nostomekanismiin. Hissin nopeudenrajoitin kytkee tarraimen päälle tunnistaessaan ylinopeuden. Tarrain tarttuu hissin johteeseen ja pysäyttää hissin.
Nykyaikaisten hissien tarraimet ovat useimmin luisutarraimia. Myös salpatarraimia on käytössä. Luisutarraimen suosio johtuu nykyaikaisten hissien nopeudesta. Luisutarrain mahdollistaa tasaisemman ja pidemmän hidastuksen kuin salpatarrain. Salpatarraimet, jotka ovat kiilatarraimia tai rullatarraimia, pysäyttävät hissikorin hyvin äkillisesti, ja siksi ne soveltuvat vain hitaisiin hisseihin. Tarraimen ohjaus on mekaaninen. Tarrainmekanismi seuraa nopeudenrajoittimen köyden kireyttä, ja liian kireä tai löysä köysi kytkee tarraimen päälle.
Historia.
1800-luvulla teollistuminen oli lisännyt kaivostoimintaa, ja kaivoksissa käytettiin yleisesti hissejä myös henkilöiden kuljetukseen. Hissit olivat alkuun vailla minkäänlaisia turvalaitteita. Hissikoneen käyttäjän vastuulla oli, että hissi pysähtyi oikealle tasolle. Toisinaan hissin köysi katkesi, eikä mikään pysäyttänyt tai hidastanut hissin putoamista ennen hissikuilun pohjaa. Kuolemantapaukset kaivoshisseissä olivatkin yleisiä.
Englantilainen John Foster julkaisi tammikuussa 1841 kuvauksen keksimästään tarraimeksi tunnistettavasta hissin turvalaitteesta. Fosterin keksimässä turvalaitteessa oli hissikoriin nivelletyt ulokkeet, jotka nostoköyden ja kettinkien kireys piti normaaliasennossa osoittamassa viistoon alaspäin siten, etteivät ne haitanneet hissin kulkua. Jos nostoköysi katkesi, kettingin jännitys kiskaisi kettingin ja köyden alas kääntäen samalla nivelletyt ulokkeet vaakasuoraan asentoon, jolloin ne tarttuivat hissikuilun poikittaisiin tukipalkkeihin ja pysäyttivät hissikorin putoamisen. Näin hissikori putosi enintään kolme jalkaa alaspäin ennen pysähdystä. Fosterin ideoima hissin turvalaite otettiin käyttöön Evenwoodin hiilikaivoksessa.
Yhdysvalloissa Elisha Otis keksi ja patentoi tarraimen hienostuneemman version, jossa tarrain pysäytti hissin putoamisen hissin johteisiin tehtyjen pykälien avulla. Nostoköyden katkeamisesta johtuva köyden jännityksen katoaminen oli ainoa tarrainta ohjannut signaali. Otis tehosti tarraimen toimintaa jousilla, jotka pakottivat pysäytyskiilat johtimien pykälien väliin. Hissikorin pysähdys oli lähes välitön, ja pudotusmatka oli korkeintaan kahden pykälän välimatka. Otis esitteli keksintöään New Yorkin maailmannäyttelyssä vuonna 1854 nousemalla hissillä korkealle yleisön nähden ja antamalla apulaisen katkaista nostoköyden.
Maio-luokka

Maio-luokka oli Portugalin laivaston kahdeksan aluksen muodostama partioveneluokka.
Alukset.
Alukset muistuttivat Ranskan laivaston Le Fougueux -luokan aluksia.
BMW 3-sarja (G20)

BMW G20 on BMW 3-sarjan seitsemännen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen F30-mallin.
BMW 3-sarja (G20) 2018–.
BMW G20 esiteltiin sedan-korisena Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2018. Se perustuu samalle CLAR-pohjalevylle kuin esimerkiksi suurempi 5-sarja (G30). Edeltäjäänsä verrattuna malli on kasvanut hieman kokoa, lisäksi tavaratilaa on 36 litraa aiempaa enemmän. Farmarimalli Touring on edeltäjäänsä 76 millimetriä pidempi, 16 millimetriä leveämpi ja kahdeksan millimetriä korkeampi. Akseliväli kasvoi 41 millimetrillä.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä G20 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
Alkuvaiheessa bensiinimallit olivat 320i (184 hv) ja 330i (258 hv). Dieselvalikoiman muodostivat 318d (150 hv), 320d (190 hv) ja 330d (265 hv), joista keskimmäisen yhteyteen on saatavana neliveto. 
Urheilullinen M3 esiteltiin syksyllä 2020. Se erottuu ulkonäöltään selkeästi perusmalleista, sillä keulan ilme suurikokoisella, vertikaalisella etusäleiköllä on samanlainen kuin 4-sarjassa (G22). Kuusisylinterisen 3,0-litraisen moottorin teho on 480 hevosvoimaa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto ja vetotapana takaveto. Competition-versiossa teho on nostettu 510 hevosvoimaan, ja kyseisessä mallissa on kahdeksanportainen automaattivaihteisto. M3 on saatavana takavetoisen lisäksi myös nelivetoisena. Lisäksi ensimmäistä kertaa siitä tulee saataville farmarikorinen malli.
Kuka kukin on 1909

Kuka kukin on 1909 on vuonna 1908 julkaistu ensimmäinen suomalainen Kuka kukin on -hakuteos, joka sisältää alanimensä mukaisesti julkisuudessa esiintyvien suomalaisten henkilö- ja elämäkertatietoja. 
Teoksen julkaisi kirjankustantamo Kansa, joskin sivut 211-357 eli henkilöesittelyt M-alkuisista sukunimistä Ö-alkuisiin on painettu Raittiuskansan Kirjapainossa. Teoksen toimittajia ei kerrota eikä avustajia. Henkilöesittelyjen muodon toimitus toteaa olevan vielä epäyhtenäisen ja ettei kaikkien teokseen esille haluttujen kansalaisten tietoja saatu hankittua. Esimerkiksi Juho Kusti Paasikivi ja K. J. Ståhlberg puuttuvat teoksesta.
Osa kahdelle palstalle painetuista henkilöesittelyistä sisältää valokuvan, esittelyjen pituus vaihtelee muutamasta rivistä lähes sivuun. Ensimmäinen teokseen listattu henkilö on nimimerkki "A-a", kirjailija Alma Suppanen, ja varsinaisesti esitelty henkilö näyttelijä Ida Aalberg eli teoksen mukaan "paroonitar, näyttelijätär Aalberg-Uexkull-Güldenband, Ida Emilia". Vastaavasti, teoksen viimeinen listattu henkilö on Arnold Öhrnberg eli kirjakauppias Arnold Kotkavuori. Varsinaisesti viimeinen esitelty henkilö on virkamies, opettaja ja kirjailija Johannes Öhquist, teoksen mukaan "yliopistonlehtori Öhqvist, Johannes Wilhelm". Kaiken kaikkiaan teoksessa esitellään lähes parituhatta henkilöä (1752 nimeä). Yhdellä sivulla on tyypillisesti esillä viidestä seitsemään henkilöä. Esimerkiksi taiteilija Sigrid Granfeltista (s. 84) kerrotaan molemmat etunimet, syntymäaika ja -paikka sekä vanhemmat viittauksella samalla sivulla esiteltyyn veljeen George Granfeltiin. Myös toinen veli Hjalmar Granfelt todetaan. Sigrid Granfeltin taiteellista toimintaa kuvataan sanomalla, että hän on "erittäinkin eläinmaalauksen alalla työskennellyt".
Seuraava Kuka kukin on -teos ilmestyi vuonna 1920. Sitä varten vuoden 1909 kirjan toimitus suunnittelee sekä henkilöesittelyjen eli "elämäkerrallisten tiedonantojen" muotoa henkilön sukunimestä puolison ja tämän vanhempien nimiin, samoin kuin julkista huomiota herättävään asemaan joutuneiden henkilöiden ohella katettavaksi tiettyjä muita henkilöitä. Sellaisiksi esitetään senaatin virkamiehet protokollasihteeristä alkaen, keskusvirastojen päälliköt, hovioikeuksien jäsenet, tuomarit, kaupunkien pormestarit, eduskunnan jäsenet, kirjailijat, taiteilijat, sanoma- ja aikakauslehtien päätoimittajat, suurimmat kustantajat, ylempien oppikoulujen johtajat, yliopiston opettajat sekä tiedemiehet.
Vuonna 1920 julkaistu Aikalaiskirja toteutettiin kuitenkin edeltäjästään riippumattomasti, teos pyrittiin saamaan muita vastaavia "helppokäyttöisemmäksi ja laajemmillekin kansalaispiireille soveliaaksi".
Suomusiimalevät

Suomusiimalevät on luokka yksisoluisia viherleviä, jonka lajit elävät sekä meri- että makeassa vedessä. Hyvin tutkittuja sukuja ovat muun muassa "Ostreococcus" ja "Micromonas". Suomusiimalevät ovat morfologisesti monipuolisia. Niillä ovat yksinkertaiset, yhden viherhiukkasen ja mitokondrion, sisältävät solurakenteet. Luokan lajien genomit ovat suhteellisesti pieniä verrattuna muihin aitotumaisiin (noin 12 Mbp "Ostreococcusella" ja 21 Mbp "Micromonasalla").
Ekologia.
Suomusiimalevät ovat "Prasinovirus"-suvun ja Reoviridae-heimon tartunnan alaisena. On arvioitu että noin 2–10 prosenttia "Micromonas pusilla"-populaatiosta kuolee joka päivä virusten takia.
Hurrikaani Dog

Hurrikaani Dog oli voimakas pyörremyrsky, jonka vaikutus tuntui Leewardsaarilla, Kuubassa ja Yhdysvaltain itärannikolla. Se oli 1950 Atlantin hurrikaanikauden voimakkain ja 4. nimetty myrsky.
Tuulen nopeudeksi arveltiin lentokoneista noin 80 m/s, ja myrskyn nostattamat aallot kohosivat yli 30 metriin. Myrsky havaittiin laivasta 20. elokuuta, se saattoi olla sama joka havaittiin Kap Verdellä viikkoa aiemmin, mutta koska väliltä ei ole havaintoja eikä satelliittikuvia vielä ollut, yhteys ei ole varma.
Dog aiheutti suuria tuhoja Antigualla ja Bermudalla.
Kanadassa kaksi venettä, joissa molemmissa oli kuusi miestä, katosi Nova Scotian rannikolla. Myrsky haihtui 17. syyskuuta.
Eläinten viestintä

Eläinten viestintä on eläinten pyrkimystä viestimällä vaikuttaa viestin vastaanottavien eläinten päätöksentekoon. Viestisignaali voi olla esimerkiksi ääni, värikuvio, asento, liike, sähköpurkaus, kosketus, hajusignaali, tai monen signaalin yhdistelmä.
Tarkoitus.
Eläimet viestivät monenlaisista syistä. Moni eläinlaji viestii varoitukseksi, alistumisen osoitukseksi, houkutellakseen parittelukumppania tai ilmoittaakseen reviirinsä omistuksen. Yhteisölliset lajit koordinoivat ryhmän liikkeitä ja osoittavat sosiaalista arvojärjestystään viestimällä. Vanhemmat viestivät kaksisuuntaisesti poikastensa kanssa näitä hoitaessaan. Eläimet osaavat myös hälyttää lajitoverinsa löytäessään ruokaa tai havaitessaan vihollisen. Lepakot ja jotkin muut eläimet käyttävät itse lähettämiään äänisignaaleja suunnistukseen.
Kyvyt ja tavat.
Eläinten viestintäkykyjä rajoittaa niiden perimä. Esimerkiksi monet hyönteiset pystyvät tuottamaan ja kuulemaan vain tietyn korkuisia ääniä. Joidenkin lajien yksilö erittää vain omanlaistaan tuoksua, jonka perusteella tuoksun vastaanottaja joutuu opettelemaan tunnistamaan yksilön. Jotkin lajit voivat oppia viestimään: esimerkiksi laululinnut voivat oppia lauluja nuorena, ja papukaijat oppivat tuottamaan uudenlaisia viestejä koko ikänsä.
Eri viestisignaalien lukumäärä vaihtelee lajeittain. Yksinkertaisimmat ei-yhteisölliset eläimet tuottavat ehkä vain viittä erilaista signaalia, yhteisölliset hyönteiset kuten mehiläiset ja muurahaiset tuottavat 10–20 signaalia, ja yhteisölliset selkärankaiset kuten sudet ja kädelliset tuottavat 30–40 signaalia.
Eläimet viestivät tavoilla, jotka soveltuvat olosuhteisiin. Ääniviestintä on tehokasta suurten etäisyyksien välillä, näköesteiden kuten puiden ja lehvästön läpi sekä pimeässä. Jotkin suuret maaeläimet ja valaat voivat tuottaa hyvin matalia ääniä, jotka kantautuvat maan tai veden kautta kauemmas kuin korkeammat äänet. Pienemmät eläimet kiipeävät tai lentävät joskus korkeaan paikkaan ääntelemään saadakseen signaalilleen kantavuutta. Äänisignaalin heikentyminen etäisyyden kasvaessa ei kuitenkaan aina ole epätarkoituksenmukaista, sillä eläimet saattavat pysytä kuulemaan äänisignaalin heikentymisestä kuinka kaukana viestin lähettäjä on.
Jotkin lajit ovat kehittäneet bioluminesenssin pystyäkseen viestimään visuaalisesti pimeässä.
Hajusignaalit leviävät hitaasti ja vaikeasti paikallistettavasti ilmavirran mukana. Eläimet käyttävätkin hajuviestintää vain lähviestintään ja toistuvaan reviirin puolustamiseen ja puolison etsintään.
Kieli.
Ihminen on yrittänyt opettaa simpansseille ja gorilloille kieltä. Jotkin yksilöt ovatkin oppineet suurehkon vaikkakin ihmiseen verrattuna rajallisen joukon merkkejä ja käsitteitä, joilla ne pystyvät viestimään symbolisesti. On kuitenkin kyseenalaista, onko siinä kyseessä kieli.
Michael Fora

Michael Fora (s. 30. lokakuuta 1995 Giubiasco, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NLA-joukkue HC Davosissa. Hän laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Fora on GDT Bellinzonan kasvatti. Hän voitti kaudella 2008–2009 pelipaikastaan huolimatta seuran U15-junioreiden piste- ja syöttöpörssin tehoilla 26+24=50. Kaudella 2009–2010 Fora siirtyi HC Ambrì-Piottaan. Kaudella 2013–2014 hän toimi seuran A-nuorten kapteenina. Fora oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+4=9. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan kasvattajaseurassaan GDT Bellinzonassa seitsemän runkosarja- ja viisi karsintasarjan ottelua Sveitsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. ligassa sekä yhden Sveitsin Cupin karsintojen ottelun.
WHL-joukkue Kamloops Blazers varasi Foran 66. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Kaudeksi 2015–2016 Fora palasi Ambrì-Piottaan. Hänen tulokaskautensa National League A:ssa toi 32 runkosarjaottelussa tehot 3+3=6 ja kuudessa playout-ottelussa yhden syöttöpisteen. 
Kesällä 2016 Fora osallistui Dallas Starsin kehitysleirille. Kaudella 2017–2018 hän nousi vain 21-vuotiaana Ambrì-Piottan kapteeniksi. Fora teki NLA:n yhden kauden piste-ennötyksensä tehoilla 6+21=27.
Kesäkuussa 2018 Fora teki kaksivuotisen NHL-tulokassopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Charlotte Checkersin vahvuuteen. Fora mahtui joukkueen kokoonpanoon neljän ensimmäisen kierroksen aikana vain yhteen otteluun. Checkersin oli määrä lähettää hänet edelleen ECHL-joukkue Florida Everbladesin vahvuuteen, mutta Fora ei kuitenkaan suostunut siirtoon. Lopulta Hurricanes asetti hänet siirtolistalle aikomuksenaan purkaa Foran sopimus. Koska mikään toinen NHL-organisaatio ei napannut häntä vuorokauden kuluessa, Fora palasi kevääseen 2021 asti ulottuvalla sopimuksella kotimaahansa HC Ambrì-Piottan riveihin.
Maajoukkueura.
Fora edusti Sveitsiä MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Fora on pelannut 24 A-maaottelua tehopistein 4+2=6.
Fora pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2013. Yhteensä Fora on pelannut 26 nuorten ja kolme poikien maaottelua.
David Sun

David Sun (s. 21. lokakuuta 1951) on yhdysvaltalainen liikemies. Hän oli perustamassa Kingston Technology -nimistä teknologian yritystä, joka valmistaa muun muassa massamuisteja tietokoneisiin. Hän perusti yhtiön yhdessä John Tun kanssa, ja tietokoneiden muistikauppa alkoi autotallista. Liiketoiminta myytiin myöhemmin PC-tietokoneita valmistavalle AST-yhtiölle. Yhtiön nimi keksittiin John Tun suosikkiyhtyeestä Kingston Trio.
Sun oli vuonna 2018 sijalla 315 "Forbes"-lehden luettelossa maailman rikkaimmista ihmisistä. Hänen netto-omaisuutensa on 5,5 miljardia dollaria. 
Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1977. Perheeseen kuuluu vaimo Diana Sun sekä kaksi lasta.
Luettelo Unkarin valtionpäämiehistä

Tämä on luettelo Unkarin valtionpäämiehistä. Unkarin ensimmäinen valtionpäämies oli Lajos Kossuth, joka astui virkaan Unkarin vallankumouksen aikana 1848.
Unkarin valtio (1849).
Unkarin vallankumouksen romahtamisen jälkeen vuonna 1848 palautetusta Unkarin kuningaskunnasta tuli erottamaton osa Itävallan valtakuntaa vuoteen 1867 asti, jolloin perustettiin Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia ja Unkarin kuningaskunnan maat järjestettiin Pyhän Tapanin kruunun maiksi.
Huntsville (Texas)

Huntsville on kaupunki Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 38 548. Se kuuluu Walkerin piirikuntaan ja on sen hallintokeskus. Huntsville sijaitsee noin 113 kilometriä pohjoiseen Houstonista. Kaupungissa sijaitsee mm. Sam Houstonin osavaltioyliopisto ja Huntsville Unit -vankila. 
Yhdysvaltalainen sotilas ja poliitikko Sam Houston vietti viimeiset kuukautensa Huntsvillessa, jossa on hänen muistomuseonsa ja paljon muuta häntä kunnioittavaa. Hänen orjansa poika Sam Walker Houston oli myös merkittävä kaupunkilainen.
Freienbach

Freienbach on kaupunki Sveitsissä Schwyzin kantonissa. Kunnassa on runsaat 16 000 asukasta, ja se on väkiluvultaan kantonin suurin kunta.
Maantiede.
Freienbach sijaitsee Zürichinjärven etelärannalla ja Etzelvuoren (1 096 m mpy.) rinteellä. 
Kaupunki koostuu viidestä kylästä (Freienbach, Pfäffikon, Wilen, Bäch ja Hurden) ja kahdesta Zürichinjärven saaresta (Lützelau, Ufenau). Pfäffikon on kunnan keskuspaikka.
Liikenne.
Moottoritie A3 Zürichistä Sargansiin kulkee Freienbachin kautta. Pfäffikon on rautateiden risteysasema: SOB:n rautatie Rapperswilistä Einsiedelniin ja Arth-Goldauhun sekä SBB:n rata Thalwilistä Sargansiin kulkevat Freienbachin kautta.
NRP Açor (P1163)

NRP Açor (runkonumero P1163) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1974 ja otettiin palvelukseen 9. joulukuuta.
Palvelus.
Alus luovutettiin 2002 Itä-Timorille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Ataúro" ja runkonumerolla P102.
NRP Andorinha (P1164)

NRP Andorinha (runkonumero P1164) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1974 ja otettiin palvelukseen 20. joulukuuta 1975.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2005 ja romutettiin.
NRP Águia (P1165)

NRP Águia (runkonumero P1165) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1974 ja otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1975.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2016 ja romutettiin.
NRP Condor (P1166)

NRP Condor (runkonumero P1165) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1975 ja otettiin palvelukseen 23. huhtikuuta 1976.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin koulutusalukseksi Taguksen estuaariin runkonumerolla UAM630.
NRP Cisne (P1167)

NRP Cisne (runkonumero P1167) oli Portugalin laivaston Albatroz-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 5. maaliskuuta 1975 ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1976.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 2017 ja romutettiin.
St Mary-le-Bow

St Mary-le-Bow on vuonna 1683 valmistunut kirkko Lontoon Cityn Cheapside-kadun varrella. Sen on suunnitellut Christopher Wren. Samassa paikassa on saattanut olla kirkko jo saksilaisajalla, ja kun Vilhelm Valloittaja saapui Lontooseen, hän määräsi uuden kirkon rakennettavaksi siihen. Silloisen kirkon rakennuttaja oli Canterburyn arkkipiispa Lanfranc. Kirkon piirustukset suunnitteli ehkä Rochesterin piispa Gandulf, joka suunnitteli myös Lontoon Towerin.
Keskiaikainen kirkko vaurioitui tornadossa vuonna 1091 ja tulipalossa vuonna 1196, jonka jälkeen rakennettiin uusi. Lontoon suuren palon jälkeen Christopher Wren suunnitteli barokkityylisen St Mary-le-Bow’n, jonka esikuvana hän käytti Rooman Maxentiuksen basilikaa, vaikkei ollutkaan sitä koskaan omin silmin nähnyt. St Mary-le-Bow tuhoutui saksalaisten pommituksessa 10.–11. toukokuuta 1941. Se rakennettiin uudelleen vuosina 1956–1964, osin ulkomaisella rahoituksella. Kirkon kellot, joita on kaksitoista, valettiin vuonna 1956. Vanhoina aikoina kelloja soitettiin aina iltayhdeksältä, jolloin työpäivä päättyi ja kaupungin portit suljettiin. Kirkon nykyinen krusifiksi on lahja Saksan liittotasavallan kansalaisilta.
Normanniajalla kirkon nimi oli Sancta Maria de Arcubus ("”Kaarten Pyhä Maria”"), joka myöhemmin muuntui samaa tarkoittavaan muotoon St Mary-le-Bow. Nimityksen perustana olivat kirkon näyttävät holvikaaret. Tästä tulee nimitys myös kirkolliselle oikeusistuimelle "Arches Courtille", joka kokoontuu St Mary-le-Bow’ssa.
St Mary-le-Bow -kirkkoon liittyy paljon lontoolaista kansanperinnettä. Sen kellojen ääni saa päähenkilön palaamaan kaupunkiin Riku Huittisesta ("Dick Whittington") kertovassa sadussa. Lastenlaulussa ”Oranges and Lemons” mainitaan useita kirkkoja, joista yksi on Bow. Aidon cockneyn puhujan määritelmänä on vanhastaan pidetty sitä, että henkilön pitää olla syntynyt niin lähellä Bow’ta, että kellojen ääni kuuluu sinne missä hän syntyi.
NRP Alvor (P1156)

NRP Alvor (runkonumero P1156) oli Portugalin laivaston Alvor-luokan partioalus.
Valmistus.
Alus tilattiin Arsenal do Alfeitelta Lissabonista. Alus laskettiin vesille 16. elokuuta 1966 ja otettiin palvelukseen 27. kesäkuuta 1967.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975 ja romutettiin.
The Holy

The Holy oli suomalainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2014. Vuonna 2016 julkaistun "More Escher and Random Notes" -EP:n jälkeen indie rock -yhtye The Holy onnistui hankkimaan itselleen mainetta niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Yhtyeeseen kuului poikkeuksellisesti kaksi rumpalia ja yhtyeen debyyttialbumi "Daughter" oli vuoden 2018 Emma-ehdokas Kriitikoiden valinta -kategoriassa. Yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa vuonna 2024.
Kiuruveden pyhän Nikolaoksen kirkko

Kiuruveden pyhän Nikolaoksen kirkko on ortodoksinen kirkkorakennus, joka sijaitsee Kiuruvedellä ja kuuluu Iisalmen ortodoksiseen seurakuntaan.
Rakennus tehtiin alun perin apteekiksi vuonna 1918. Kiuruveden ortodoksinen seurakunta osti sen vuonna 1951 ja muutostöiden jälkeen arkkipiispa Paavali vihki sen vuonna 1957 pyhälle Nikolaokselle pyhitetyksi kirkoksi. Kirkon itäpäädyssä oleva nykyinen seurakuntasali toimi aiemmin Kiuruveden ortodoksisen seurakunnan pappilana.
Kirkon ikonostaasi on peräisin Korpiselän pyhän Nikolaoksen kirkosta. 
Kirkkoon alettiin maalata uusbysanttilaisia ikonifreskoja vuoden 1982 kesästä alkaen. Kiuruveden kirkko oli ensimmäinen sotien jälkeen jälleenrakennuslain mukaisesti rakennettu kirkko, jossa alettiin koko kirkon seinien ja katon täyttö ikoniaiheilla. 
Kirkon edessä on Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki vuodelta 1959.
Ivena (laulaja)

Iva Dobreva (; s. 26. huhtikuuta 1981 Ruse, Bulgaria) on bulgarialainen pop-folk-laulaja, joka käyttää taiteilijanimeä Ivena ()
Ylivieskan kirkon tuhopoltto

Ylivieskan kirkon tuhopoltto oli maaliskuussa 2016 tehty tuhopoltto. Tuhopolton kohde oli Ylivieskan kirkko.
Tapahtumien kulku.
Mies lähti 26. maaliskuuta 2016 kello 18 kotoaan autolla, mukanaan kanisteri ja rautakanki. Kello 18.40 hän haki huoltoasemalta kanisteriin bensiiniä. Saavuttuaan kirkolle hän pääsi sisään sakastin ovesta noin tunnin murtautumisyritysten jälkeen. Sisälle päästyään mies sytytti kirkon bensiinillä palamaan ja poistui rakennuksesta viiden minuutin kuluessa. Kirkosta poistuttuaan mies soitti itse hätäkeskukseen. Kaksi minuuttia miehen ilmoituksesta hätäkeskus oli jo saanut palosta useita soittoja. Kirkko tuhoutui tulipalossa täysin, ja mies otettiin tekopaikalta kiinni noin kello 20.
Tekijä.
Tekijä oli vuonna 1989 syntynyt pohjoispohjalainen mies. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos totesi miehen syyntakeettomaksi. THL:n lausunnossa todettiin, että mies ei ymmärtänyt tekonsa tosiasiallista luonnetta. Hän oli sairastanut paranoidista skitsofreniaa vuodesta 2013.
Tuomio oikeudessa.
Ylivieska-Raahen käräjäoikeus tuomitsi miehen syyllistyneen syyntakeettomana törkeään vahingontekoon. Oikeus totesi miehen sytyttäneen Ylivieskan seurakunnan omistaman kirkon palamaan. Vahingonteosta törkeän teki se, että teossa käytettiin palavia nesteitä palon auttamiseksi ja sen varmistamiseksi. Käräjäoikeuden mukaan mies yritti sitkeästi polttaa kirkkoa. Mies ei väittänyt oikeudessa esim. ääniharhojen olleen osallisia kirkon polttamiseen. Tämän vuoksi oikeus totesi miehen olevan oikeudenvasteinen. Tuomioistuimen mukaan mies ei sairautensa takia ollut syyntakeinen. Mielentilatutkimuksen mukaan mies oli tahdosta riippumattoman hoidon tarpeessa, joten käräjäoikeus lähetti miehen tahdosta riippumattomaan hoitoon. Oikeus määräsi miehen maksamaan Ylivieskan seurakunnalle 5 200 euroa. Mies tunnusti tekonsa.
Uusi kirkko.
Tuhopoltetun kirkon tilalle rakennettiin uusi kirkko.
Syksyllä 2019 kirkolliskokous teki avustuspäätöksen seurakunnalle vuonna 2018. Tuolloin seurakunta esitti hankkeen kooksi 10 miljoonaa euroa, ja seurakunta sai avustusta miljoona euroa. Kirkolliskokouksen päätöksen jälkeen kulut nousivat 13,4 miljoonaan euroon. 
Pyhän Kolminaisuuden kirkko vihittiin käyttöön 4. huhtikuuta 2021.
Kestrikki

Kestrikki () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön lounaiskulmalla Perniönjoen eteläpuolella. Kestrikki sijaitsee Preitin ja Krootilan välissä ja kylän asutuskanta myötäilee kylät yhdistävää tietä.
Kylästä on käytetty useaa nimitystä. Vanha ruotsinkielinen nimi on ollut "Gestrikaby", joka on taipunut muotoon Gästerby ja sittemmin Gesterby. Gestrikabyn on arveltu viittaavan uudisastukseen Gästriklandista. Suomeksi kylästä on käytetty myös nimiä Kestrikinkylä ja Kestriki. Jossain vaiheessa kylä on ollut jakautuneena kahtia: Stor Gesterby (Iso Kestrik) ja Lilgesterby (Vähä Kestrik).
Kestrikissä on ollut 1700- ja 1800-luvuilla lastauslaituri Perniönjoen rannalla, jonne on kuljetettu Kuuston ruukin raaka-aineita ja tuotteita. Kestrikissä toimi kansakoulu vuosina 1902–1962. Kylässä on yhä seurojentalo.
Palkkatuki

Palkkatuki maksetaan työnantajalle osaamiseltaan tai työkyvyltään puutteellisen työttömän ihmisen työllistämisestä. Sitä voidaan myöntää myös osa-aikaiseen tai määräaikaiseen työsuhteeseen tai oppisopimuskoulutukseen. Vuonna 2018 palkkatukea sai keskimäärin 21 000 henkilöä ja siihen käytettiin 250 miljoonaa euroa.
Valtioneuvostolle tehdyn selvityksen mukaan yrityksiin kohdistuva palkkatuki lisää tuloja ja työkuukausia ja vähentää työttömyysriskiä tukijakson jälkeenkin, mutta vaikutukset eivät ole suuria. Muille yksityisille toimijoille tai kuntasektorille maksettu palkkatuki ei näytä edistävän kohdehenkilöiden työllisenä pysymistä eikä työllistymistä avoimille markkinoille.
Työnantajien mukaan palkkatukea pitäisi antaa vain yksityisiin yrityksiin tapahtuvalle työllistämiselle. Tutkimukset puoltavat tätä esitystä, koska kolmannelle sektorille palkatut eivät tahdo työllistyä palkkatukijakson jälkeen.
Palkkatuen byrokraattisuutta on pidetty ongelmallisena, joten vuonna 2019 työmarkkinajärjestöt ja hallitus kannattivat byrokratian minimoimista. Tähän kaavailtiin "palkkatuki-Tinderiä", jossa TE-toimisto antaisi netissä päätöksen työntekijän palkkatuesta jo etukäteen, jolloin työnantajat voisivat valita tukeen oikeutetuista työntekijöistä.
Metakroninen aaltoliike

Metakroninen aaltoliike on peräkkäisten värähtelyjen tai toimien synnyttämä aaltoileva liike, jota esiintyy esimerkiksi värekarvoissa tai kastematojen segmenteissä. Liikkeet puolestaan muodostavat etenevän aallon.
Metakronisen liikkeen voi havaita yleisöaalloissa, joissa katsojaryhmät nousevat istuimiltaan ja nostavat käsivartensa korkealle ilmaan. Tuloksena on seisovan yleisön luoma aalto, joka etenee väkijoukon läpi, vaikka katsojat eivät siirtyisi pois istuimiltaan.
Irlantilainen mytologia

Irlantilainen mytologia tarkoittaa muinaisten irlantilaisten myyttejä, legendoja ja uskomusjärjestelmiä
Muinaisen Irlannin mytologia ei selvinnyt täysin kristinuskon saapumisesta Irlantiin. Uskonnollisia piirteitä lukuun ottamatta useita osia siitä säilyi kuitenkin keskiaikaisen Irlannin kirjallisuudessa. Vaikka kaikkia kirjoituksia ei ole säilynytkään tähän päivään asti eikä kaikkia taruja ole edes luultavasti kirjoitettu muistiin, on jäljelle jääneestä materiaalista tunnistettu neljä tarusikermää eli sykliä, joihin irlantilainen mytologia jaetaan: Mytologinen, Ulsterin, Fionnin ja Kuninkaiden sykli. Kaikki olemassa olevat mytologiset tekstit eivät kuulu mihinkään sykliin, ja on myös useita kansantarinoita, jotka eivät välttämättä ole mytologisia, mutta joissa esiintyy syklienkin taruista tuttuja henkilöhahmoja.
Mytologiseen sykliin kuuluvat tarut kertovat Irlannin muinaisjumalista. Ulsterin syklin tarut kertovat ulaidien kansan sankariajasta, Fionnin syklin tarut Fionn mac Cumhaillin urotöistä ja Kuninkaiden syklin tarut Irlannin kuninkaista.
Nykyään ehkä tunnetuimmat tarut kertovat Tír na nÓgista, Fionn MacCumhaillista, Na Fiannasta, Aes Sídheistä, Cú Chulainnista, Jumalatar Danan heimosta, Lirin lapsista, Cooleyn niemimaan karjaryöstöstä ja Tiedon Lohesta.
EGSY8p7

EGSY8p7 (EGSY-2008532660) on kaukainen galaksi, jonka punasiirtymä on 8,68. Se sijaitsee noin 13,2 miljardin valovuoden päässä Maasta. Kun se havaittiin, se oli ollut olemassa 570 miljoonaa vuotta alkuräjähdyksen jälkeen. Heinäkuussa 2015 se julistettiin vanhimmaksi ja kaukaisimmaksi galaksiksi. Maaliskuussa 2016 Pascal Oesch, joka oli yksi EGSY8p7:n löytäjistä, ilmoitti GN-z11:n löydöstä, joka on vielä kaukaisempi ja vanhempi galaksi.
Havaitseminen.
Galaksin valo suurentui kaksinkertaisesti gravitaatiolinssin avulla, mikä teki sen mahdolliseksi havaita.
Länsi-Euroopan aika

Länsi-Euroopan aika (), UTC±0, on aikavyöhyke, johon maantieteellisesti sisältyvät alueet läntisen pituuspiirin 7,5° ja itäisen pituuspiirin 7,5° välillä.
Joissain maissa aikavyöhykkeestä käytetään myös nimitystä Greenwichin aika (GMT).
Länsi-Euroopan aikaa käyttävät:
Kesäisin on käytössä "Länsi-Euroopan kesäaika" (WEST) eli Länsi-Euroopan aika lisättynä yhdellä tunnilla (UTC+1).
GRB 090423

GRB 090423 oli gammapurkaus, joka havaittiin 23. huhtikuuta 2009 klo 7:55:19 UTC. Sen havaitsi ensimmäisenä Swift-teleskooppi. Sen jälkiloiste näkyi infrapunana, jonka avulla tähtitieteilijät määrittivät sen punasiirtymän (8.2). Tämän perusteella se on yksi kaukaisimmista kohteista, jolla on punasiirtymää (GN-z11:n, joka löydettiin vuonna 2016, punasiirtymä on 11).
Se on yksi varhaimmista haivaituista kohteista. Maailmankaikkeus oli 630 miljoonaa vuotta vanha, kun GRB 090423:n lähetti valoa.
Havaitseminen.
23. huhtikuuta 2009 klo 7:55:19 UTC, Swift-teleskooppi havaitsi GRB 090423:n, joka kesti noin 10 sekuntia, Leijonan tähdistössä.
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2024

Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2024 () järjestettiin Saksassa. Ne olivat järjestyksessään 17. jalkapallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut. Saksa järjesti Euroopan-mestaruuskilpailut toista kertaa.
Hakuprosessi.
Kilpailujen isännyyttä hakivat Saksa ja Turkki. Myös Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska harkitsivat isännyyttä yhteisellä hakemuksella, mutta lopulta vetäytyivät valintaprosessista. Kisaisännästä päätettiin 27. syyskuuta 2018. Saksa voitti äänin 12–4.
Karsinnat.
Lopputurnaukseen pääsi yhteensä 24 joukkuetta. Karsintoihin osallistui jokainen UEFA:n 55 jäsenmaasta, lukuun ottamatta kisojen isäntämaata Saksaa, jolla oli suora paikka lopputurnauksessa ja Venäjää, joka suljettiin pois kisoista Ukrainaan tekemänsä hyökkäyksen johdosta. EM-kilpailujen karsintalohkot arvottiin 9. lokakuuta 2022. Joukkueet jaettiin kymmeneen lohkoon, joista seitsemässä pelaa viisi joukkuetta ja kahdessa lohkossa kuusi. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta pääsi suoraan kisoihin. Loput kolme paikkaa varattiin Kansojen liigan pudotuspelien voittajille.
Pelipaikat.
Hakuprosessin aikana Saksa ilmoitti 10 stadionia ottelupaikoiksi. Kisojen loppuottelu pelattiin Berliinin Olympiastadionilla.
Lohkoarvonta.
Lopputurnauksen lohkoarvonta suoritettiin 2. joulukuuta 2023 Hampurissa.
Pelijärjestelmä.
Lopputurnaukseen päässeet 24 maata jaettiin kuuteen neljän joukkueen alkulohkoon. Pudotuspeleihin, jotka koostuivat neljännesvälieristä, puolivälieristä, välieristä ja loppuottelusta, pääsivät jokaisen lohkon ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet joukkueet sekä neljä parasta lohkokolmosta.
Alkulohkot.
Lohkovoittajat, toiseksi sijoittuneet joukkueet sekä neljä parasta kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.
Sijoituksen määräytyminen.
Tasapisteissä olevien joukkueiden sijoitukset määräytyvät seuraavasti:
Pudotuspelit.
Pudotuspelit pelattiin aina ratkaisuun saakka. Ottelun ollessa tasan varsinaisen peliajan (mahdollisine lisäaikoineen) päättyessä pelataan 2 × 15 minuutin jatko-ottelu, joka pelataan kokonaan riippumatta siitä, syntyykö maaleja vai ei. Kultainen maali -sääntö ei ole käytössä. Mikäli peli on tasan jatko-ottelun jälkeen, suoritetaan jatkoonpääsystä tai loppuottelussa lopullisesta sijoituksesta rangaistuspotkukilpailu.
Maalintekijät.
3 maalia:
2 maalia:
1 maali:
Oma maali:
Televisiointi.
Suomessa.
Suomessa EM-kilpailut televisioi yksinoikeudella Yle. Kaikki ottelut näytettiin Yle Areenassa, ja suurin osa otteluista näytettiin myös Yle TV2 -kanavalla.
Dark Sarah

Dark Sarah on vuonna 2012 perustettu sinfonisen metallin yhtye. Musiikki sisältää elementtejä elokuvamusiikista, musiikkiteatterista sekä oopperasta. Dark Sarahin levyn ovat konseptilevyjä ja kertovat jatkokertomusta. 
Historia.
Yhtyeen perusti vuonna 2012 Heidi Parviainen, joka on Amberian Dawnin entinen laulaja.
Dark Sarahin albumien ensimmäinen trilogia "The Chronicles" ("Behind the Black Veil", "The Puzzle", "The Golden Moth") kertoi naisesta nimeltä Sarah ja hänen pahasta alter egostaan Dark Sarahista sekä matkasta kolmessa maailmassa: Keskisessä, Alisessa ja Ylisessä. Trilogia sai päätöksensä "The Golden Moth" -levyllä. Dark Sarah on kustantanut kaikki äänitteensä joukkorahoituksella.
Dark Sarahin uusi jatkokertomus alkoi levyllä nimeltä "Grim" (2020). Albumi "Attack Of Orym" julkaistiin tammikuussa 2023. Albumi on konseptialbumi kuten edeltäväkin ja jatkaa fantasiamaailmaan sijoittuvaa tarinaa.
Valkoinen roskaväki

Valkoinen roskaväki (myös valkoroska, , lyh. "WT") on halventava nimitys valkoihoisista ihmisistä, jotka kuuluvat alempaan yhteiskuntaluokkaan. Nimitystä käytetään muun muassa ihmisistä, joiden epäillään olevan esimerkiksi vähän koulutettuja, köyhiä, rikollisia tai asuvan puutteellisissa elinoloissa. Nimitys on yleinen Yhdysvalloissa.
Kirjailija Jari Tervon mukaan Suomeen on syntynyt "oma valkoinen roskaväki", johon kuuluvat muun muassa huonosti koulutetut, epäterveellisesti syövät, homoja ja muukalaisia vihaavat, kulttuuria inhoavat ja kiihkoisänmaalliset. Jari Tervon kirjoitus herätti vastustusta, sillä Tervon itsensä katsottiin sortuneen rasismiin kirjoituksellaan.
Cham

Cham on kaupunki Sveitsissä Zugin kantonissa. Kaupungissa on runsaat 16 000 asukasta.
Maantiede.
Cham sijaitsee Zuginjärven luoteisrannalla ja Lorzejoen varrella. 
Liikenne.
Moottoritie A4 Zürichistä Altdorfiin kulkee Chamin kautta. SBB:n rautatiet Zugista Luzerniin ja Affoltern am Albisiin kulkevat Chamin kautta.
Hallintosääntö

Hallintosääntö on kokoelma määräyksiä, joiden perusteella hallinto tulee järjestää organisaation sisällä. Hallintosäännön sisällöstä päättää yleensä organisaation ylin päättävä toimielin.
Hallintosääntö Suomessa.
Suomessa jokaisessa kunnassa on kuntalain nojalla oltava hallintosääntö. Siinä säädetään muun muassa kokousten järjestämisestä, pöytäkirjan pitämisestä sekä muista kunnallishallintoa koskevista asioista. Hallintosäännön sisällöstä ja muuttamisesta päättää kunnanvaltuusto.
Sipilän hallituksen suunnitteleman sote- ja maakuntauudistuksen myötä jokaiseen perustettavaan maakuntaan tulee myös oma hallintosääntönsä.
Maakuntien liitoilla on hallintosääntö, jonka hyväksyy maakunnan liiton valtuusto.
Ylioppilaskunnalla voi olla hallintosääntö, jossa säädetään edustajiston ja hallituksen tehtävistä.
Yhdistyksellä voi olla hallintosääntö, jolla tarkennetaan yhdistyksen hallintorakennetta.
Väinölänniemi (kaupunginosa)

Väinölänniemi yksi Kuopion keskustan kaupunginosista, joka on yleisemmin tunnettu tähän kaupunginosaan sijoittuvasta, Kallaveden ympäröimästä, kaupunginosalle nimen antaneesta Väinölänniemen niemestä (lempinimeltään "Vänäri") uimarantoineen, urheilukenttineen ja puistoalueineen.
Väinölänniemen kaupunginosa kattaa Väinölänniemen niemen lisäksi Kuopion ruutukaava-alueen kaakkoisosan. Lännessä rajana on Vuorikatu ja pohjoisessa Minna Canthin katu. Sen naapurikaupunginosia ovat lännessä Kuopionlahti, pohjoisessa Vahtivuori ja kaakossa Rönö, jonne johtaa siltayhteys. 
Alueella sijaitsevat muun muassa Väinölänniemi (kaupunkipuisto), Brahenpuisto, J. V. Snellmanin kotimuseo, Kallaveden lukio, Kanttila, Kuopion korttelimuseo, Kuopion lääninhallitusrakennus, Kuopion muotoiluakatemia, Piispanpuisto, Pyhän Nikolaoksen katedraali, ja VB-valokuvakeskus. Siellä toimii myös arvostettu ravintola Musta Lammas sekä Hotelli Scandic Kuopio.
Aiemmin kaupunginosassa on toiminut esimerkiksi Lignell &amp; Piispasen likööritehdas ja Raninin mylly.
Vernon (Eure)

Vernon on kunta Pohjois-Ranskassa Euren departementissa Normandian alueella. Se sijaitsee Seinejoen varrella noin 75 kilometriä Pariisista luoteeseen.
Nähtävyydet.
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulla rakennettu puolustuslinna Château des Tourelles. Se rakensi Ranskan kuningas Filip II puolustaakseen maataan englantilaisten hyökkäyksiltä. Linna on ollut Ranskan historiallisten monumenttien listalla vuodesta 1926.
Toinen linna, Château de Bizy, koostuu useasta 1700-luvulta peräisin olevasta rakennuksesta. Linnan rakentamiseen ovat vaikuttaneen Belle-Islen herttua, Penthièvren herttua sekä Ranskan kuningas Ludvig Filip I. Linnan salongissa on näytteillä Albuferan herttua, marsalkka Louis-Gabriel Suchetin jälkeläisten keräämiä 1700-luvun puutöitä, gobeliinejä sekä muistoesineitä Napoleonin imperiumista.
Egil Nicklin

Karl Egil Hugo Nicklin (19. heinäkuuta 1906 Tammisaari – 27. kesäkuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka sai professorin arvonimen. 
Henkilöhistoria.
Egil Nicklinin vanhemmat olivat rehtori Karl Hugo Nicklin ja Signe Hedvig Ekholm ja puoliso vuodesta 1937 Hjördis Inkeri LIndbohm. Nicklin tuli ylioppilaaksi 1923 ja valmistui diplomiarkkitehdiksi 1937. Hän toimi puolustusministeriössä toimistoarkkitehtina 1937–1940, Petsamon nikkelin palveluksessa arkkitehtina 1940, Strömbergin palveluksessa 1940–1947 ja SAFA:n standardoimislaitoksen päällikkönä vuodesta 1947 sekä johtajana vuodesta 1950. Viimeksi mainittua tehtävää, sittemmin Rakennustietosäätiö RTS:n toimitusjohtajan työtä, Nicklin hoiti yli 20 vuotta aina eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1971. Rakennustöiden laatuvaatimusten parissa elämäntyönsä tehnyt Nicklin toimi asiantuntijana lukuisissa eri työryhmissä ja hankkeissa, vaikutti alan tekniseen termistöön ja vakiinnutti muun muassa johtamansa organisaation harjoittaman julkaisutoiminnan kautta rakennusalan laadunvarmistusta ja standardointia Suomessa. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1970.
Burkesville

Burkesville on kaupunki Warrenin piirikunnassa Kentuckyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu Cumberlandin piirikuntaan ja on sen hallintokeskus. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 1 521.
Mirko Lahti

Mirko Lahti (s. 11. lokakuuta 1996) on suomalainen alamäkiluistelija ja alamäkiluistelun maailmanmestari 2023. Lahti voitti kauden 2023 viimeisen finaali-osakilpailun Suomessa ja samalla hänestä tuli kautta aikain toinen suomalainen miesten MM-sarjan voittanut urheilija. Lahti on voittanut nuorten maailmanmestaruuden vuosina 2017 ja 2018. Hän on kilpaillut alamäkiluistelun MM-sarjassa vuodesta 2015 lähtien. Jo ensimmäisellä kaudellaan Lahti osoitti vahvoja otteita, joista kertoo mm. Riders Cup Wagrainin 10. sija, Red Bull Crashed Ice St. Paulin 18. sija sekä Suomenmestaruuskisojen pronssimitali. 
Kausi 2016/17 oli Mirko Lahden läpimurto kohti alamäkiluistelun eliittiä. Hän voitti ensimmäistä kertaa jaossa olleen junioreiden (16–21-vuotiaat) maailmanmestaruuden ja sijoittui miesten MM-sarjan kokonaistilanteessa parhaana suomalaisena sijalle 11. 
Lahti on palkittu urheilutoimittajain liiton toimesta vuoden alamäkiluistelijaksi seitsemän kertaa. Maailmanmestaruuksien lisäksi Lahti on voittanut lajin suomenmestaruudet vuosina 2020 sekä 2021.
Chicagon raitiovaunuonnettomuus 1950

Chicagon raitiovaunuonnettomuus tapahtui 25. toukokuuta 1950 Chicago Transit Authorityn (CTA) raitiovaunun törmättyä polttoainelastissa olleeseen säiliöautoon, mitä seuranneessa räjähdyksessä kuoli 33 ja loukkaantui 50 ihmistä. Lisäksi tuhoutui viisi rakennusta ja useita autoja, jotka olivat pysäköityinä kadun varrelle.
CTA luopui raitiovaunuista 1958 ja korvasi ne busseilla.
NRP Castor (P580)

NRP Castor (runkonumero P580) oli Portugalin laivaston partioalus.
Valmistus.
Aluksen valmisti Mondego. Alus laskettiin vesille 1964.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1976.
Peekskill

Peekskill on kaupunki Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltiossa Westchesterin piirikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 23 583. Peekshill sijaitsee Hudsonjoen itäpuolella.
Our Lady of the Angels Schoolin tulipalo

Our Lady of the Angels Schoolin tulipalo tapahtui 1. joulukuuta 1958, kun katolisessa Our Lady of the Angels School -koulussa Chicagon kaupungissa Illinois’ssa, Yhdysvalloissa syttyi tulipalo. Palo sai alkunsa roskakasassa koulun kellarissa, jossa se sai kehittyä rauhassa ainakin 20 minuuttia. Kun palon synnyttämä lämpö rikkoi ikkunan, sisään päässyt ilma puhalsi palon portaikkoa pitkin toiseen kerrokseen, jossa olleet 340 oppilasta ja nunnaa jäivät loukkuun. Palossa kuoli lopulta 95 ihmistä.
Tutkinnassa todettiin, että koulua ei ollut suojattu riittävästi tulipaloilta. Koulussa ei ollut sprinklereitä eikä paloilmoittimia, portaikossa oli palo-ovet vain ensimmäisessä kerroksessa ja poistumisteitä oli vain yksi. Lisäksi koulun sisustus oli pääosin syttyvistä materiaaleista tehty. Palon seurauksena National Fire Protection Association (NFPA) uudisti koulujen paloturvallisuussuositukset muun muassa poistumisteiden suhteen ja vaati jatkossa sprinklereiden asentamista. Lisäksi koko Yhdysvalloissa alettiin palon jälkeen siirtyä betonirakenteisiin kouluihin puurakenteisten sijaan. NFPA:n mukaan on pitkälti Our Lady of the Angles Schoolin palosta opittujen seikkojen ansiota, ettei Yhdysvalloissa ole vuoden 1958 jälkeen kuollut yhdessäkään koulupalossa yli kymmentä ihmistä.
Palon syytä ei virallisessa tutkinnassa saatu selville. Palon aikaan kymmenvuotias poika tunnusti kuitenkin myöhemmin sytyttäneensä palon, mutta perui myöhemmin tunnustuksensa. Vaikka todisteet viittasivat siihen, että hän oli sytyttänyt palon, hän tai kukaan muu ei joutunut palosta vastuuseen.
Paloa teki tunnetuksi "Chicago American" -lehden kuvaaja Steve Laskerin ottama valokuva, jossa palomies Richard Scheidt kantaa 10-vuotiaan John Jajkowskin ruumista ulos palaneesta koulusta. Kuva levisi tiedotusvälineisiin ympäri maailman, ja sitä käytettiin Yhdysvalloissa kampanjajulisteissa paloturvallisuuden puolesta.
Mikko Heiskanen (kenraali)

 
Mikko Petteri Heiskanen (s. 12. huhtikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. Hän toimi viimeiseksi Puolustusvoimien sotatalouspäällikkönä 1. tammikuuta 2023 – 31. lokakuuta 2024. 
Heiskanen kävi kadettikoulun vuosina 1983–1986 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuosina 1992–1995. Hän toimi Jääkäriprikaatissa opetusupseerina ja varapäällikkönä vuosina 1986–1988 sekä komppanian päällikkönä ja prikaatin viestipäällikkönä vuosina 1988–1990. Viestirykmentissä hän työskenteli opetusupseerina vuosina 1990–1991 ja 1995–1997 sekä Kadettikoulussa viestiopettajana 1991–1992. Vuonna 1997 hän siirtyi Pääesikuntaan osastoesiupseeriksi sekä vuodesta 2000 alkaen vanhemmaksi osastoesiupseeriksi. Vuosina 2001–2002 hän palveli osastoesiupseerina SFOR-joukoissa Bosnia-Hertsegovinassa.
Vuonna 2002 Heiskanen määrättiin Karjalan prikaatiin Itä-Suomen viestipataljoonan komentajaksi. Vuosina 2004–2006 hän toimi johtamisjärjestelmäedustajana Naton ja Euroopan unionin Suomen edustustoissa, vuosina 2007–2010 Kehitysosaston osastopäällikkönä Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksessa sekä vuosina 2010–2014 Pääesikunnan johtamisjärjestelmäosaston apulaisosastopäällikkönä.
Vuonna 2014 Heiskanen nimitettiin Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen johtajaksi. Vuonna 2015 hänet nimitettiin kenraalin virkaan ja ylennettiin prikaatikenraaliksi. Vuosina 2016–2021 hän toimi Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäpäällikkönä ja vuosina 2021–2022 Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa.
Heiskanen siirtyi reserviin 31. lokakuuta 2024.
Ylennykset: luutnantti 1986, yliluutnantti 1988, kapteeni 1991, majuri 1995, everstiluutnantti 2002, eversti 2010, prikaatikenraali 2015, kenraalimajuri 2020, kenraaliluutnantti 2022.