tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
S-Video

S-Video on standardi analogisen videosignaalin siirtämiseen televisiolaitteistojen välillä. S-Video tulee sanasta "separated video". S-Videota kutsutaan usein virheellisesti S-VHS:ksi tai "super videoksi". Ammattilaiset käyttävät S-Videosta nimitystä Y/C, joka tarkoittaa yksinkertaisesti kahta johdinta, joista toisessa kulkee kirkkaus- (Y, luminanssi ja tahdistuspulssit) ja toisessa väritieto (C, krominanssi). S-Video -kaapelissa ei kulje audiosignaalia lainkaan, joten ääntä varten tarvitaan erillinen kaapeli. S-Video -kaapelin kautta siirretty kuvasignaali on parempilaatuista kuin komposiittivideo, jossa kirkkaus- ja väritieto kulkevat yhdessä johtimessa. S-Video kuitenkin häviää kuvanlaadussa RGB- ja komponenttivideosignaaleille sekä uusille digitaalisille kuvasignaalin siirtotavoille.
Liitin.
S-Video -kaapeleissa käytetään 4-pinnisiä mini-DIN-liittimiä. S-Videota voi kuitenkin siirtää myös SCART-liittimen välityksellä, mutta ominaisuus ei ole osa alkuperäistä SCART-standardia.
Yhteensopivuus.
Mikäli S-videosignaali johdetaan SCART-liittimeen, kuva saattaa näkyä mustavalkoisena, koska laite ei tunnista signaalia oikein ja luulee S-videosignaalin kirkkaussignaalia komposiittisignaaliksi. Värit saa näkymään vaihtamalla videokanavaa tai muulla tavoin säätämällä laitteen asetuksista S-videovastaanoton päälle. Syynä mustavalkoiseen kuvaan voi olla myös vääränlainen SCART-kaapeli tai sovitin. Mikäli televisiossa on kaksi SCART-liitintä, yleensä niistä vain toinen kykenee vastaanottamaan S-videosignaalia ja toinen RGB-signaalia.
Aarne Ankka

Aarne Ankka () on ruotsalainen sarjakuvahahmo, jonka on luonut Charlie Christensen. Aarne on kirjallisuutta harrastava, rahaton tukholmalainen, joka arvostelee sapekkaasti ruotsalaista yhteiskuntaa ja elämäntapaa, vippailee kaveriltaan Krilleltä rahaa oluen ostoon ja yrittää houkutella naisseuraa tekeytymällä väärinymmärretyksi runoilijasieluksi. Epäsympaattisista piirteistään huolimatta Aarnessa on myös idealistin ja romantikon vikaa, mikä ehkä selittää hänen huonon sopeutumisensa nyky-yhteiskuntaan. 
Christensen piirsi sarjakuvaa ensimmäisen kerran vuosina 1983–1995. Sarjakuvan lopettamista Christensen perusteli sillä, että Espanjaan muutettuaan hän ei enää kyennyt arvostelemaan ruotsalaista yhteiskuntaa riittävän aidolla asenteella. Sarjakuvassa Aarne avioitui, ryhtyi viettämään tavallista perhe-elämää ja jätti hyvästit lukijoille.
Joulukuussa 2004 Aarne ilmaantui yllättäen toiseen Christensenin sarjakuvaan, "Konrad K.:hon", "Dagens Arbete" -sanomalehdessä. Aarne on ottanut avioeron ja on elämänasenteeltaan jos mahdollista entistäkin kyynisempi. Pian Aarnesta tuli uudelleen sarjakuvan päähenkilö. 
Aarne muistuttaa ulkonäöltään suuresti Aku Ankkaa, mistä syystä Disney uhkasi Christenseniä oikeudellisilla toimilla. Aarnen nokka muuttui joksikin aikaa teräväkärkiseksi, mutta sittemmin nokka palautui alkuperäiseen akuankkamaiseen muotoonsa. Tarinassa nokan samanmuotoisuus on selitetty sillä, että Aarne on käynyt ostamassa pilailupuodista Akun nokan. Silloin tällöin piirroksissa näkyykin Aarnen takaraivon yli kulkeva naru, jolla nokka on kiinnitetty kasvoille. Christensen myös käytti Carl Barksiin viittaavaa taiteilijanimeä Alexander Barks.
Aarne Ankka -sarjakuvien pohjalta on tehty myös näytelmä, joka on esitetty Suomessa Teater Viirusin, Suomen Kansallisteatterin ja Svenska Teaternin yhteistuotantona ruotsiksi. Syyskuussa 2006 näytelmä kantaesitettiin suomeksi Tampereen Työväen Teatterin näyttämölle Marika Vapaavuoren ohjaamana. Aarnea esitti näytelmässä Lari Halme.
Andalusiitti

Andalusiitti (Al2(SiO5)) on yksi kolmesta alumiinisilikaatin muodosta. Sillä on täsmälleen sama kemiallinen koostumus kuin sillimaniitilla ja kyaniitilla. 
Andalusiitti on saanut nimensä espanjalaisen Andalusian alueen mukaan.
Fysikaaliset ominaisuudet.
Andalusiitti on väriltään punertava, harmaa tai vihertävä mineraali. Se on kidejärjestelmältään rombinen. Kiteet ovat poikkileikkaukseltaan lähes neliön muotoisia, hyvin muodostuneet kiteet täydellisiä neliöitä. Andalusiitin kovuus Mohsin asteikolla on 7,5 ja ominaispaino noin 3,1–3,2. Kiilto on lasikiilto tai hieman himmeä lasikiilto. Viirun väri on valkoinen. Andalusiitti ei liukene happoihin, eikä sula tai pehmene asetyleeniliekillä.
Pleokroismi.
Andalusiitilla on voimakas pleokroismi, joka on otettava huomioon kiteitä hiottaessa. Pleokroismi on optinen ominaisuus, joka aiheuttaa kivessä värimuutoksia: kiteet ovat eri suunnista katsottuna eri värisiä.
Esiintyminen.
Andalusiitti esiintyy liuskeissa, gneisseissä ja niiden rapautumistuotteissa. Andalusiitti on usein läpinäkymätöntä ja hiottavaksi kelpaamatonta. Suuret jalokiviluokkaiset kappaleet ovat hyvin harvinaisia; niitä esiintyy muun muassa Brasiliassa, Sri Lankalla, Kanadan Québecissä, Espanjan Almeriassa ja Andalusiassa, Mankobassa Uralilla sekä Yhdysvalloissa Massachusettsin ja Mainen osavaltioissa.
Andalusiittia esiintyy jonkin verran myös Suomessa. A. Laitakarin Suomen mineraalien hakemistossa (1967) on lueteltu esiintymiä 35 eri kunnan alueelta. Näistä merkittävin on Puolangan Suksiharjun kiilleliuske, jossa esiintyy myös paljon stauroliittia.
Andalusiitti kiteytyy korkeahkossa lämpötilassa ja pienen paineen olosuhteissa. Koska se kestää korkeita lämpötiloja, sitä käytetään keraamisten tuotteiden raaka-aineena.
Chiastoliitti.
Chiastoliitti on andalusiitin muunnos, joka esiintyy pitkinä pylväinä. Chiastoliitissa on kiteen kohtisuoraa leikkauspintaa nähden saviliuskesulkeumien muodostama risti (ks. kuva), joka on chiastoliitin ehdottomin tunnusmerkki. Tällaista kuviota ei esiinny muilla mineraaleilla.
Chiastoliitin kovuus Mohsin asteikolla on hieman andalusiittia pienempi: 5–5,5.
Chiastoliittia esiintyy muun muassa Etelä-Australiassa, Boliviassa, Chilessä, Ranskan Bretagnessa, Espanjan Galitsiassa, Siperiassa Venäjällä sekä Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Suomesta chiastoliittia ei ole toistaiseksi vielä löydetty.
Chiastoliittia on käytetty aikoinaan amulettina, nykyisin sitä kerätään lähinnä kokoelmakiviksi joko kiteinä tai mataliksi kuvuiksi hiottuina, jolloin ristikuvio tulee parhaiten esille.
Huulipuna

Huulipuna on kosmeettinen aine, jota levitetään huulille värin antamiseksi. Useimmat huulipunat ovat sävyltään punaisia tai punertavia, mutta huulipunia saa lähes joka värissä ja sävyssä. Huulipunaa käyttävät useimmiten – mutta eivät yksinomaan – naiset. 
Koostumus.
Tyypillinen huulipuna koostuu monista kemikaaleista, pääasiassa erilaisista väriaineista, öljyistä, vahoista ja pehmittävistä aineista. Huulipunaan voidaan myös lisätä sen hajuun ja/tai makuun vaikuttavia aineita, jotta muiden ainesosien tuoksut ja maut peittyisivät.
Historia.
Huulipunaa käytettiin noin 5 000 vuotta sitten muinaisessa Babyloniassa, kun puolijalokiviä murskattiin ja syntynyttä jauhetta laitettiin huuliin ja joskus myös silmien ympärille. Muinaiset egyptiläiset uuttivat sinisenpunertavaa väriainetta elohopeaa sisältävistä kasveista, joten näiden väriaineiden käyttäminen aiheutti vakavia sairauksia. Kleopatra teetti oman huulipunansa murskatuista karmiininpunaisista kovakuoriaisista (syvä punainen väri) ja muurahaisista (pohja-aine). Kimmeltävät huulipunat valmistettiin alun perin kalojen suomuista saatavasta aineesta. Huulipunaa voi myös valmistaa hunajasta ja mangonmehusta. Huulipunaa on myös valmistettu lehmän nahasta. Lehmän nahka on murskattu ja liotettu eri väriaineissa.
Kuningatar Viktoria julisti meikkaamisen olevan epäsopivaa, koska yleensä vain prostituoidut maalasivat kasvonsa. Tuohon aikaan oli myös kiellettyä käyttää meikkiä ennen avioliittoa, jotta naiset eivät valheellisesti uskottelisi aviomiehelleen olevansa kauniita.
Huulipuna tuli suosituksi Elisabet I:n hallituskaudella, jolloin verenpunaiset huulet ja kalpeat kasvot olivat muodissa. Tuohon aikaan huulipuna valmistettiin mehiläisvahasta ja erilaisten kasvien väriaineista. 
Huulipunan teollinen valmistus alkoi vuonna 1915, kun amerikkalainen Maurice Levy kehitti sille nykyisen kaltaisen sylinterimäisen kotelon. 1930-luvun lamavuosina ja toisen maailmansodan aikana huulipuna oli yksi harvoista ylellisyyksistä, jotka länsimaiset naiset soivat itselleen. Huulipunan suosio kasvoi elokuvateollisuuden ansiosta, nopeimmin 1950-luvulla.
Allergisoivuus.
Huulipuna saattaa olla hengenvaarallista, jos sen ainesosille on allerginen. Silloin henkilö saattaa reagoida esimerkiksi lanoliiniin, joka on yleinen allergisoiva ainesosa.
Stockmannin Oulun tavaratalo

Oulun Stockmann oli Suomen toiseksi nuorin ja samalla kaikkein pohjoisin Stockmann-tavaratalo. Tavaratalo avattiin 1. syyskuuta 2001 ja suljettiin 31. tammikuuta 2017. Tavaratalon yhteydessä ollut Akateeminen Kirjakauppa avattiin vuonna 2007 ja suljettiin jo vuonna 2015, kun Stockmann myi ketjun Bonnierille. Stockmannin korttelin uudisrakennukset ja vanhojen rakennusten peruskorjaukset suunnitteli Arkkitehtitoimisto Laatio Oy.
Tavaratalo sijaitsi Oulun Rotuaarilla osoitteessa Kirkkokatu 14. Nykyään paikalla sijaitsee Kauppakortteli Pekuri.
Venla Saartamo

Venla Vanessa Saartamo (ent. Saartamo-Barquero, s. 28. syyskuuta 1981 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi Miia Laitelan roolistaan MTV3-kanavan saippuasarjassa "Salatut elämät". Vuoden 2016 helmikuussa hän teki lyhyen vierailun sarjaan 14 vuoden tauon jälkeen, mutta hän ei esittänyt Miiaa. Saartamo kuitenkin palasi esittämään Miiaa sarjasta tehtyyn spin-off-sarjaan "Pihlajasatu" kahtena kesänä 2018 ja 2019. Hän on lisäksi näytellyt teatterissa "Ronja Ryövärintytär" -näytelmässä Ronjaa ja Veikkolan Kartanoteatterin kesäteatterissa kesinä 2016–2019. Hänellä on ollut myös sivurooli "Saippuaprinssi"-elokuvassa. 
Saartamo on tehnyt myös musiikkiuraa. Hän on laulanut Runosielut- ja Northbound-yhtyeissä. Vuonna 2015 Saartamo julkaisi ensimmäisen singlensä ”Enjoy the Ride”.
Saartamo on valmistunut joogaohjaajaksi vuonna 2013. Hän työskentelee joogaohjaajana (Scaravellijooga) sekä tekee äänimaljahoitoja.
Yksityiselämä.
Saartamo oli naimisissa costaricalaisen miehen kanssa ja heillä on kaksi poikaa. Pariskunta haki eroa vuosina 2011, 2012 ja jälleen vuonna 2015. Vuoden 2015 hakemus päätyi avioeroon.
Vuonna 2020 Saartamo kertoi olevansa parisuhteessa saksalaisen miehen kanssa.
Saartamon äiti on näyttelijä Eija Ahvo ja veli näyttelijä Joonas Saartamo.
Euromarket

Euromarket (aik. "Eka-market") oli suomalainen hypermarketketju, joka toimi vuosina 1973–2017.
Historia.
Ensimmäinen Eka-market perustettiin Helsingin Kannelmäkeen nykyisen kauppa­keskus Kaaren paikalle vuonna 1973. Nimi tuli yhdistelmästä "E"lanto ja "Ka"nnelmäki. Marketin nykyinen perillinen on kauppakeskus Kaaren Prisma. Aluksi nämä hypermarketit, alkuperäiseltä nimeltään ”automarketit”, olivat E-liikkeen paikallisten osuusliikkeiden ja Keskusosuusliike OTK:n yhdessä omistamia. Kun osuusliikkeet pääkaupunkiseudulla toiminutta Elantoa lukuun ottamatta yhdistyivät OTK:n kanssa valtakunnalliseksi E-osuuskunta Ekaksi vuonna 1983, omistus siirtyi sille. Itsenäisenä osuusliikkeenä pysynyt Elanto yhdisti Eka-markettinsa Maxi-ketjuun, jolloin Eka-market-ketju jäi toimimaan vain pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Eka-yhtymän ketju laajeni 1980-luvun lopussa, kun Centrum-tavaratalot liitettiin siihen.
Eka-market-ketju uudistettiin 1990-luvulla, ja se sai nimen Euromarket. Euromarket oli vuosina 1995–2004 Elannon Maxin sisarketju, jota johdettiin sen kanssa yhtenä kokonaisuutena. Tuolloin Maxi toimi pääkaupunkiseudulla ja Euromarket pääkaupunkiseudun ulkopuolella. 2010-luvun lopulla Eka-marketin nimi oli verkossa toimineen elintarvike- ja päivittäistavarakauppa Ekamarket.comin käytössä.
Vuonna 2005 Tradekan ja Wihurin Ruokamarkkinoiden vähittäiskauppaketjut yhdistettiin, minkä seurauksena kolme Etujättiä ja Mäntsälän Sesto muuttuivat Euromarketeiksi.
Euromarketien määrä oli vähentynyt vähitellen vuodesta 2009 alkaen joko liiketoimintakauppojen tai lopetusten kautta. Suomen Lähikauppa perusteli luopumisia strategiallaan, joka keskittyi lähikauppaan. Lisäksi Euromarket-ketju oli ollut pitkään tappiollinen; erityisesti haasteita Euromarketille oli aiheuttanut saksalainen kilpailija Lidl. Marraskuussa 2013 jäi jäljelle vain Kotkan Euromarket, kun Uudenkaupungin myymälä suljettiin ketjun toiseksi viimeisenä toimipisteenä.
Kesko osti Suomen Lähikaupan marraskuussa 2015, mutta Kilpailu- ja kuluttajaviraston ehtojen mukaan Kotkan Euromarket oli myytävä jollekin kilpailevalle kaupparyhmälle. Lopulta Kotkan Euromarket lopetettiin kokonaan 27. huhtikuuta 2017, sillä kaupalle ei löytynyt ostajaa ajoissa.
Twix

Twix on Mars Incorporatedin valmistama suklaapatukka, jonka sisällä on toffeeta ja keksiä. Twix-pakkauksissa on yleensä kaksi suklaapatukkaa. Twixin myynti alkoi aluksi Isossa-Britanniassa vuonna 1967. Yhdysvalloissa niitä alettiin myydä vuonna 1979. Twixiä myytiin vuoteen 1991 asti monissa muissa maissa nimellä Raider. Pohjoismaissa ja Turkissa suklaapatukan nimi vaihtui Raiderista Twixiin vuonna 2000.
Twixistä oli vuonna 2007 myynnissä koeajalla valkosuklaaversio nimeltä Twix White. Vuonna 2009 tuli Twix Dark, ja Twix White palasi myyntiin Limited editionina.
Lokakuussa 2015 Raider teki paluun kauppoihin rajalliseksi ajaksi.
Sami Sarjula

Sami Sarjula (s. 30. heinäkuuta 1978 Kangasniemi) on suomalainen näyttelijä, muusikko ja entinen showtanssija. Sarjula on ollut päätanssijana Scandinavian Hunksissa. Suuren yleisön tietoisuuteen Sarjula on tullut "Salatut elämät" -sarjan Ossi Puolakkana. 
Ura.
Sarjulan merkittävin rooli näyttelijänä on Ossi Puolakan rooli saippuasarjassa "Salatut elämät". Sarjula valittiin Ossi Puolakan rooliin keväällä 2003. Roolihahmo nähtiin televisiossa ensimmäisen kerran talvella 2004. Sarjulan esittämä roolihahmo Ossi Puolakka poistui sarjasta joulukuussa 2013. Kesällä 2018 esitettävässä "Salattujen elämien" spin-off-sarjassa "Pihlajasatu" Sarjula palasi Ossi Puolakan rooliin.
Keväällä 2007 Sarjula osallistui "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan, jossa hän selviytyi kolmanneksi parinsa Sanna Hirvaskarin kanssa. Sarjula juonsi Suomen Neito -kilpailun finaalin syksyllä 2007 ja Miss Suomi -kilpailun finaalit vuosina 2008 ja 2009, vuonna 2008 Noora Hautakankaan ja vuonna 2009 Hirvaskarin kanssa.
Sarjula on lisäksi näytellyt myös Karstulan kesäteatterissa. Sarjula on kertonut haaveilevansa laulajan urasta ja tekeekin keikkaa laulajana. Salatut elämät -kuvausten loputtua Sarjula on vaihtanut uransa ja ryhtynyt automyyjäksi. Myyjäntyön ohella Sarjula tekee viikonloppuisin juonto- ja laulukeikkoja. Häneltä ilmestyi heinäkuussa 2016 "Ainutlaatuinen"-niminen ensisingle ja video.
Yksityiselämä.
Sarjula tunnetaan myös rallikuskina. Syyskuussa 2008 hän pääsi otsikoihin ajettuaan ulos Turku Karting XXXII Rantarallissa, Mynämäellä. Sarjula ja hänen kartanlukijanaan toiminut isänsä Esko Sarjula selvisivät kuitenkin tapahtumasta säikähdyksellä turvavarusteiden ansiosta. Sarjula on osallistunut myös muihin ralleihin, muun muassa Nuutajärven lasiralliin 2010 ja kartanlukijana Neste Oil Ralliin vuonna 2009 ja osallistui vuonna 2012 samaiseen ralliin itse rallikuskina.
Sarjula oli naimisissa Anna-Maija Sarjulan kanssa, heillä on vuonna 2012 syntynyt poika ja he erosivat vuonna 2018. Sen jälkeen Lohjalla asuva Sarjula seurusteli muusikko Jenny Villasen kanssa.
Arseenikiisu

Arseenikiisu (FeAsS) eli arsenopyriitti on hopeanvalkoinen tai teräksenharmaa, metallinkiiltoinen mineraali. Sitä ei tule sekoittaa vaaleaan rikkikiisuun. Arseenikiisu on kidejärjestelmältään monokliininen ja kidemuodot on yleisiä. Tavallisesti kiteet ovat pitkänomaisia, prismamaisia tai neulasmaisia, mutta arseenikiisu voi olla rakeista tai massamaista muotoa. 
Viirun väri on tummanharmaanmusta. Kovuus on 5,5–6 Mohsin asteikolla, kuitenkin korkeahkosta kovuusasteestaan huolimatta arseenikiisu on aika hauras. Ominaispaino on 5,9–6,2 g/cm³. 
Arseenikiisua esiintyy yhdessä muiden malmimineraalien, kuparikiisun, rikkikiisun ja magneettikiisun, lyijyhohteen ja sinkkivälkkeen kanssa.
Johnny Rebel

 Johnny Rebel (tai John Reb) oli puhekielinen nimitys Yhdysvaltain sisällissodassa Etelävaltioiden puolella taistelleista sotilaista. Nykyisin nimitystä käytetään Etelävaltioissa lähinnä romantisoiduissa yhteyksissä, esimerkiksi vapaustaistelijoista elokuvissa ja laulujen sanoissa. Johnny Rebelin vastine on Billy Yank, joka kuvaa Unionin puolella taistelleita sotilaita.
Scandinavian Hunks

Scandinavian Hunks oli suomalainen miehistä koostuva showtanssiryhmä, joka lopetti toimintansa 5. joulukuuta 2022. Ryhmä teki jäähyväiskiertueen keväällä 2022.
Hunksien toiminta alkoi vuonna 2001, jolloin viisi miestä (Petri Ahonen, Samuli Järvinen, Jucci Hellström, Mikko Nummenmaa ja Tommi Mäkinen), perusti tanssiryhmän. Vuonna 2003 mukaan otettiin kuusi nuorta miestä lisää. Samalla ryhmä otti käyttöön nimen Scandinavian Hunks. 
Heti toiminnan alusta esitysten myynti lähti nousuun kokonaismäärän yltäessä yli 200 esitykseen vuodessa. Scandinavian Hunks on saanut osakseen runsaasti huomiota myös tiedostusvälineissä, erityisesti vuosien 2002 ja 2003 aikana, ja ryhmä on nähty useasti erilaisissa televisio-ohjelmissa, niin vieraina kuin esiintyjinäkin, sekä useissa eri printtimedioissa. Hunkseilta on tullut myös kalenteri, jonka tuotto menee rintasyöpätutkimuksiin. Vuoden 2011 kalenterin tuotot menivät hyväntekeväisyyteen, jonka katsojat ja Hunksit päättivät yhdessä.
Scandinavian Hunkseihin kuului kahdeksantoista miestä vuonna 2011. Sen jäseniä olivat muun muassa Esko Eerikäinen ja Niko Nousiainen.
"Scandinavian Hunks" -tanssiryhmässä oleva tanssija Sami Sarjula näytteli MTV3:n saippuasarjassa "Salatut elämät". Myös tanssija Petri Ahonen vieraili sarjassa. Scandinavian Hunks vieraili myös "Putous" -televisiosarjassa.
Ihalan koulu

Ihalan koulu on Raisiossa sijaitseva peruskoulun ala-aste. Koulun rehtorina on syyslukukaudesta 2025 lähtien toiminut Matti Luoma.
Ihalan koulu koostuu kolmesta erillään olevasta rakennuksesta. Päärakennuksessa toimivat luokat 1–6. Vuonna 2007 koulussa aloitti myös kaksi esiopetusryhmää. Konsan ja Krookilan kouluissa toimii kummassakin kaksi alkuopetuksen luokkaa.
Ihalan, Konsan ja Krookilan kouluissa käy yhteensä noin 450 lasta. Yhteensä esiopetusryhmiä on kolme. Nämä kolme koulua ovat hallinnollisesti yhdessä Raision oppilasmäärältään suurin alakoulu.
Koulun päärakennuksen peruskorjaus valmistui syksyllä 2007. Ihalan pääkoulu on virallinen äänestyspaikka.
Ihalan koulussa aloitettiin englantipainotteinen luokka vuonna 2000.
Historiaa.
Ihalan koulu perustettiin vuonna 1902 nykyisen Konsan koulun tiloihin. 1950-luvun alussa kouluun ilmoittautui yli 200 oppilasta, jonka vuoksi alettiin rakentaa Ihalan pääkoulua. Lauantaina 28. syyskuuta 2002 vietettiin Konsan koululla Ihalan koulun 100-vuotispäivää.
Augiitti

Augiitti (Ca,Na)(Mg,Fe,Al,Ti)(Al,Si)2O6 on pyrokseeniryhmään kuuluva mineraali. Kidejärjestelmältään augiitti on monokliininen. Augiitti on väriltään useimmiten mustaa vivahtaen vihreään tai ruskeaan. Kiilto vaihtelee himmeästä lasimaiseen. Kovuus on 5,5–6 ja ominaispaino on 3,2–3,6 g/cm³.
Augiittia esiintyy yleensä piioksidiköyhissä magmakivilajeissa. Augiittia on yleensä sisältyneenä gabroissa, diabaaseissa ja basaltissa.
Dolomiitti

Dolomiitti (CaMg(CO3)2) on kemialliselta koostumukseltaan kalsiummagnesiumkarbonaattia. Dolomiitti on kidejärjestelmältään trigoninen. Väriltään dolomiitti on usein kellertävää tai ruskehtavaa, hyvin harvoin puhtaan valkoista. Dolomiitti voi olla myös hyvin voimakkaanvärinen, mutta silloin se johtuu epäpuhtauksista. Harmahtavia, punaisia ja vihreitäkin värisävyjä esiintyy. Ääritapauksissa dolomiitti voi olla tiilenpunaista, vihreätä tai mustaa. 
Kiilloltaan dolomiitti on lasikiiltoinen ja viiru on valkoinen. Kovuudeltaan dolomiitti on 3,5–4 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 2,8–3 g/cm³. 
Dolomiittia esiintyy kidemuotoisena onkaloissa, Suomessa sitä on Paltamossa, Joroisissa, Virtasalmella, Vampulassa, Siikaisissa.
Dolomiittia käytetään rakennuskivissä ja maanparannusaineissa. Maanparannuksessa dolomiitti vähentää maan happamuutta ja lisää maahan kalsiumia ja magnesiumia.
Mineraali on nimetty 1791 ranskalaisen minerologin ja geologin Déodat Gratet de Dolomieu'n mukaan.
Lindsay Davenport

Lindsay Ann Davenport (s. 8. kesäkuuta 1976 Palos Verdes, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennisammattilainen ja olympiavoittaja. Hän on yksi neljästä naispelaajasta (muut ovat Steffi Graf, Martina Navratilova ja Chris Evert) vuoden 1975 jälkeen, joka on vuoden lopussa ollut maailman ykköspelaaja vähintään neljä kertaa. Davenport oli ykkönen kausien 1998, 2001, 2004 ja 2005 päättyessä.
Tennisura.
Maailman ranking-listan ykkösenä ensimmäisen kerran jo vuonna 1998 ollut Davenport aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993. Oikeakätinen tähti sijoitettiin maailman ykköseksi myös vuoden 2006 alussa julkistetulla listalla. Davenportin parhaat saavutukset ovat kolme Grand Slam -turnauksen voittoa ja olympiakulta 1996. WTA-tason kaksinpelin turnauksia Davenport voitti urallaan 55. Davenportin peli perustui hyvään syöttöön, sekä painaviin ja tarkkoihin peruslyönteihin. Heikoin osa-alue löytyi liikkumisesta. 
Davenportin Grand Slam -turnausvoitot ovat tulleet 1998 Yhdysvaltain avoimissa, 1999 Wimbledonissa ja 2000 Australian avoimissa.
Davenport voitti naisten kaksinpelin olympiakultaa Atlantan olympialaisissa vuonna 1996. Hän on myös International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1998.
Joulukuussa 2006 Davenport ilmoitti olevansa raskaana ja samalla hän kertoi lopettavansa uransa. Davenport palasi kuitenkin takaisin kilpakentille syksyllä 2007 Balin turnauksessa. Davenport ohitti Steffi Grafin eniten palkintorahoja ansainneena naistennispelaajana, kun hän voitti Australian avointen 2008 ensimmäisellä kierroksella Sara Erranin. Samalla hänestä tuli kaikkien aikojen eniten urheilukilpailuissa palkintorahoja ansainnut nainen. 
Davenport ei pelannut kilpakentillä kauden 2008 jälkeen, koska 30.6.2009 hän synnytti toisen lapsensa. Davenport palasi kaudella 2010 nelinpeleihin. Vuoden 2011 Ranskan avoimissa hän voitti Women's Legends Doubles -turnauksen yhdessä Martina Hingiksen kanssa. Vuoden 2011 jälkeen hän ei ole kilpaillut, sillä hän sai miehensä kanssa kolmannen lapsen tammikuussa 2012.
Yksityiselämä.
Davernportin isä on olympialaisissakin pelannut lentopalloilija Wink Davenport. Vuonna 2003 Lindsay Davenport meni naimisiin investointipankkiirin ja entisen tennisammattilaisen Jon Leachin kanssa. Jon Leach on tennispelaaja Rick Leachin veli.
Wollastoniitti

Wollastoniitti (CaSiO3) on pyroksenoidiryhmään kuuluva mineraali. Se on kidejärjestelmältään trikliininen. Harvoin wollastoniitti esiintyy omamuotoisena. Ulkonäöltään se on sälöinen tai neulasmainen. Sälöt ovat hauraita. Väriltään wollastoniitti on usein valkoista, kellertävänvalkoista tai punertavanvalkoista ja joskus harmaata. Viiru on valkoinen. Wollastoniitti on lasikiiltoinen tai silkkikiiltoinen. Kovuus on 4,5–5 Mohsin asteikolla. Wollastoniitti on kohtalaisesta kovuudestaan huolimatta haurasta. Wollastoniitin ominaispaino on 2,8–3,1 g/cm³.
Wollastoniittia käytetään keraamisessa teollisuudessa ja wollastoniittia saadaan Suomessa muun muassa Lappeenrannasta.
Montreux

Montreux (ääntyy ,) on Sveitsissä Vaud’n kantonissa Genevenjärven rannalla sijaitseva noin 26 000 asukkaan kaupunki. Kaupunki tunnetaan sijainnistaan 2 000 metrin korkuisten vuorenhuippujen suojassa, leppeästä ilmastostaan ja rantapromenadin subtrooppisesta kasvillisuudesta.
Kulttuuri.
Montreux’n nimi on tunnettu Kultaisesta ruususta, joka on televisio-ohjelmille jaettava palkinto. Juhla, jossa palkinto jaetaan, pidettiin aiemmin Montreux’ssä, mutta nykyisin Luzernissa. Montreux’ssä järjestetään vuosittain Montreux’n jazzfestivaalit. 
Deep Purple -yhtye sävelsi kuuluisan kappaleensa ”Smoke on the Water” ja koko muun "Machine Head" -albumin Montreux’ssä. ”Smoke on the Water” -kappaleen inspiroi Montreux’n vanhan kasinon palo. Deep Purplen studio oli kasinon viereisen kadun varrella. Kasinoa uusittaessa studio rakennettiin sinne. Queen-yhtye osti studion ja siellä on äänitetty muun muassa Queenin albumit "Innuendo" ja "Made in Heaven". Studiossa on nykyään "Queen Studio Experience" -museo.
Montreux’ssä on Suomen marsalkka Mannerheimin nimeä kantava puisto ja muistomerkki, osoite Quai des Fleurs 9, 1820 Montreux (). Mannerheim vietti viimeiset vuotensa seudulla, Glionin kylässä sijaitsevassa Valmontin yksityissairaalassa. Valmontin parantola (Sanatorium Valmont) on nykyään Klinik Valmont.
Pyhä kivi

Pyhä kivi viittaa kiviin, joilla on rituaalista tai uskomuksellista merkitystä. Yksittäiset, usein tavallista isommat tai näkyvämmässä asennossa tai paikalla olevat kivet ovat olleet pyhiä. Kivi on usein ollut haltijan tai jumalan koti tai palvonta- ja uhripaikka. Saamelaisilla on ollut paljon pyhiä seitakiviä. Islannissa on uskottu, että haltijat asuvat erikoisissa, suurikokoisissa kivissä, joita seisoo siellä täällä muuten avoimella ja melko tasaisella seudulla. Kiviä on pidetty haltijoiden kotipaikkoina tai uhripaikkoina kaikkialla Pohjois-Euroopassa. Suomessa alueen haltijat ovat voineet asua napakivessä.
Monessa tapauksessa erikoisiin kiviin liittyy myyttinen kertomus, joka kertoo, miten kivi sai paikkansa tai muotonsa maailman alkuaikana. Esimerkiksi Suomessa ja Virossa monet siirtolohkareet on uskottu jättiläisten (kalevanpoikien tai jatulien) tai hiisien paikoilleen siirtämiksi. Kerrotaan myös erään rannalla olevan siirtolohkareen luona uhratun ”kalajumalalle”. Varsinkin Karjalassa monet esikristilliset pyhät kivet ovat saaneet kristillisen merkityksen, jolloin ne on yhdistetty pyhiin tai Neitsyt Mariaan. 
Suomessa pyhiksi kiviksi on arveltu myös kuppikiviä, joiden pintaa ihmiset ovat muokanneet.
Pyhänä kivenä voidaan pitää myös Saudi-Arabian Mekassa sijaitsevaa Kaaban mustaa kiveä, jonka luo tuhannet muslimit vuosittain vaeltavat pyhiinvaellusmatkoillaan. Kiven uskotaan olevan ihmisten synneistä tummunut rubiini, joka on pudonnut taivaasta, ja kiven palvontaan kuuluvat esimerkiksi moninkertainen kävely kiven ympäri, sen suuteleminen ja kumartaminen.
Kuparihohde

Kuparihohde (Cu2S) eli kalkosiitti on kuparisulfidi. Kuparihohteen kidejärjestelmä voi olla ortorombinen tai heksagonaalinen riippuen sen syntylämpötilasta. Kuparihohdekiteitä on tavattu omamuotoisena muualla maailmassa, mutta Suomessa sitä ei ole juurikaan löydetty. 
Kuparihohde esiintyy yleensä rakeina tai hyvin hienorakenteisina massoina, jotka ovat tiiviitä. Tavallisesti se esiintyy kuparikiisun ja muiden kuparimineraalien kanssa. Väriltään kuparihohde on tumman lyijynharmaa. Sen viiru on samanvärinen. Ilman kanssa kosketuksiin joutuessaan kuparihohde patinoituu sinertäväksi. Kuparihohteen kiilto on himmeän metallimainen. Kuparihohteen kovuus on 2,5–3 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 4,8–5,5 g/cm³.
Kuparihohde muistuttaa hieman ulkonäöltään magnetiittia. Ainoat erot ovat, että kuparihohde ei ole magneettinen ja kovuus on magnetiittia alhaisempi. 
Kuparihohdetta esiintyy muun muassa karsikivissä, pegmatiiteissa, kvartsijuonissa ja tummissa vulkaniiteissa.
Kuparihohde on kuparirikas sulfidimineraali, jossa on noin 80% kuparia. Muualla maailmassa se on tärkeä kuparimalmimineraali, mutta Suomessa sen merkitys on pieni.
Laura Gemser

Laura Gemser (s. 5. lokakuuta 1950 Java, Indonesia) on malli, näyttelijä ja pukusuunnittelija. Häntä pidetään yhtenä 1970-luvun seksisymboleista. Hän on esiintynyt myös nimillä Moira Chen, Laura M. Gemser tai Laurette Marcia Gemser. 
Gemserin läpimurtorooli oli elokuvassa "Emmanuelle 2" (1975), jossa hän näytteli hierojaa. Ikimuistettavan kohtauksen johdosta hänelle tarjottiin pääroolia elokuvaan "Black Emanuelle" (1975). Kulttielokuvien maineen saaneet "Black Emanuelle" -sarjan elokuvat ovat kuuluisia eksoottisista kuvauspaikoista ja joskus hyvinkin vastenmielisistä aiheista, joita toimittaja Emanuelle tutkii.
Suurin osa Gemserin elokuvista on lajityyliltään seksploitaatioelokuvia ja joissain näytetään myös yhdyntä. Gemser ei koskaan itse näytellyt hardcore-seksikohtausta, vaikka "Black Emanuelle" -elokuvassa annetaan niin ymmärtää: kohtauksissa käytettiin sijaisnäyttelijöitä. "Black Emanuelle" -elokuvasarjan lisäksi hän on näytellyt pää- ja sivurooleja myös komedia- ja kauhuelokuvissa, sekä tehnyt myös cameo-esiintymisiä.
Elokuvaharrastajien joukossa Gemser on noussut jopa palvotummaksi kuin alkuperäinen "valkoinen" Emmanuelle, Sylvia Kristel. Yleinen harhaluulo on, että Gemser olisi syntynyt Alankomaissa, koska toimittajat ovat sekoittaneet hänet Kristeliin.
Gemser oli naimisissa useissa hänen elokuvissaan vastanäyttelijänä olleen Gabriele Tintin kanssa vuodesta 1976 vuoteen 1991, Tintin kuolemaan, saakka. Nyttemmin Gemser on muuttanut Italiaan viettämään eläkepäiviään.
Game Boy Pocket

Game Boy Pocket on Nintendon vuonna julkaisema käsipelikonsoli.
Edeltäjäänsä eli tavalliseen Game Boyhin verrattuna Game Boy Pocket on pienempi, kevyempi ja kuluttaa vähemmän virtaa. Se tarvitsee kaksi AAA-kokoista paristoa, joilla pystyy pelaamaan noin kymmenen tuntia. Game Boy Pocketissa on pienempi linkkiportti kuin vanhemmissa Game Boy -malleissa, joten niiden yhteenliittämiseen tarvitaan sovitin. (Tätä porttimallia käytettiin kaikissa myöhemmissä Game Boy -malleissa aina Game Boy Microon asti.) Pocketin näyttö on aidosti harmaasävyinen eikä vihertävä kuten alkuperäisessä Game Boyssa. Ensimmäisessä Game Boy Pocket -mallissa ei ollut LED-valoa osoittamassa pariston tilaa, mutta se lisättiin pian käyttäjien vaatimuksesta.
Game Boy Pocketin seuraaja oli Game Boy Color, jos vain Japanissa julkaistua Game Boy Lightia ei lasketa.
Bremerhaven

Bremerhaven [] (suom. "Bremenin satama") on noin 115 000 asukkaan kaupunki Luoteis-Saksassa, Weser-joen suulla, Bremenin osavaltiossa. Kaupunki perustettiin vuonna 1827, mutta asutusta sen seudulla on ollut 1100-luvulta saakka. Bremerhavenissa sijaitsee Euroopan kymmenen suurimman sataman joukkoon kuuluvien Bremenin satamien pääsatama ja siellä on runsaasti telakkateollisuutta. Bremerhavenin autosatama on Euroopan suurin. Bremerhaven on erossa varsinaisesta Bremenin osavaltiosta ja siten eksklaavi.
Ystävyyskaupungit.
Bremerhavenin ystävyyskaupungit ovat Pori Suomessa, Kaliningrad Venäjällä, Szczecin Puolassa, Grimsby Britanniassa, Frederikshavn Tanskassa ja Cherbourg-Octeville Ranskassa.
Thomas Henry Huxley

Thomas Henry Huxley (4. toukokuuta 1825 – 29. kesäkuuta 1895) oli brittiläinen biologi, joka puolusti Charles Darwinin evoluutioteoriaa. Hän saikin lempinimen "Darwinin bulldoggi".
Hänen väittelynsä Richard Owenia vastaan todistivat, että ihmisen ja gorillan ruumiinrakenteessa oli suuria yhtäläisyyksiä. Huxley ei itse hyväksynyt monia Darwinin ajatuksia, kuten gradualismia, jonka mukaan kehitys muodostuu pienistä asteittaisista muutoksista.
Huxley kehitti termin "agnostisismi" kuvaamaan omaa uskonnollisuuttaan.
Matkalan vaihde

Matkalan vaihde (; 31.5.1981 saakka Kostamusvaihde, lyh. K-vh) on Suomen rataverkon entinen risteysasema Kontiomäen rautatieaseman pohjoispuolella Paltamossa, Taivalkosken–Ämmänsaaren radan ja Vartiuksen radan erkanemiskohdassa. Asema otettiin käyttöön Vartiuksen radan rakentamisen käynnistyessä 1975 ja se oli käytössä aina vuoteen 1995, jolloin se lakkautettiin uuden Kontiomäen ohitusraiteen valmistuttua. Tällöin Matkalaan asennettiin sähkökääntölaitteilla varustetut vaihteet, joita ohjataan Kontiomäen asemalta käsin, ja samalla Matkalasta tuli osa Kontiomäen liikennepaikkaa.
Liikennepaikka.
Matkalan liikennepaikka käsitti ainoastaan pääratojen erkanemisvaihteen ja vaihteen soraraiteelle, sekä näitä suojaavat opastimet. Vaatimaton liikennepaikkarakennus sijaitsi vain kolmen ja puolen kilometrin päässä Kontiomäen aseman kohdalta.
Aluksi liikennepaikka oli miehitetty aina silloin, kun Vartiuksen ja Kontiomäen välillä oli junaliikennettä. Muina aikoina liikennepaikan vaihteet asetettiin johtamaan Kontiomäeltä Taivalkosken suuntaan. Taivalkosken radan liikenteen vähentyessä 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa miehittämätön asento muutettiin johtamaan Kontiomäeltä Vartiukseen. Matkalan miehitys väheni, ja loppui lähes kokonaan jo ennen lakkauttamista.
Leonel Fernández

Leonel Antonio Fernández Reyna (s. 26. joulukuuta 1953 Santo Domingo) on dominikaanilainen poliitikko, joka on ollut kaksi kertaa maansa presidenttinä, 1996−2000 ja 2004−2012.
Fernández asui teini-ikäisenä New Yorkissa ja kävi koulunsa siellä. Hän palasi dominikaaniseen tasavaltaan opiskelemaan ja suoritti oikeustieteen tutkinnon Santo Domingon yliopistossa. Hän työskenteli opettajana ja toimittajana sekä lakimiehenä ennen politiikkaan ryhtymistään.
Hän pääsi presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 1996. Fernándezin kauden päätyttyä vuonna 2000 hänen seuraajakseen valittiin kilpailevan PRD-puolueen Hipólito Mejía. Fernández valittiin uudelleen 2004 ja toiselle kaudelle 16. elokuuta 2008. Perustuslaki rajoittaa peräkkäiset kaudet kahteen. Vuonna 2012 Fernándezin seuraajaksi nousi saman puolueen, PLD:n Danilo Medina.
Vastustajat ovat kuvailleet Fernándezia "perustuslailliseksi diktaattoriksi"; hän vaihdatti kannattajiaan maan korkeimpaan oikeuteen ja tilintarkastuslaitokseen, ja yhdessä vaiheessa hallintoon sisältyi 334 varaministeriä ja 113 suurlähettilästä (vaikka maalla on vain 45 lähetystöä). Talouselämän luottamus Fernándeziin oli kuitenkin hyvä, ja hän sai inflaation laskemaan 50%:sta alle kymmeneen prosenttiin.
Eger

Eger [] () on kaupunki Unkarissa Hevesin läänissä Budapestista koilliseen. Asukkaita kaupungissa on 56 429 (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 92,24 neliökilometriä. 
Egerin vanhassa keskustassa on kapeita kujia, kävelykatuja, toreja, katukahviloita ja -ravintoloita sekä ja vanhoja historiallisia rakennuksia. Keskustassa on 1400-luvulta peräisin oleva linnoitus, ja se on viininviljelyalueen keskus. 1980-luvulla Suomessa suosittu punaviini Egri Bikavér (”Egerin häränveri”) on täältä kotoisin.
Kirjailija Géza Gárdonyi asui Egerissä pitkään ja sijoitti kaupunkiin tunnetuimman romaaninsa "Egerin tähdet". Hänet on myös haudattu Egeriin.
Ystävyyskaupungit.
Egerillä on 11 ystävyyskaupunkia:
Sandra Shine

Sandra Shine (s. 9. syyskuuta 1981 Budapest) on unkarilainen pornonäyttelijä. Hänen oikea nimensä on Judit Dios. Shine on käyttänyt myös taiteilijanimeä "Judith Divine". 
Shine muutti 13–vuotiaana Unkarista Yhdysvaltoihin kahden siskonsa kanssa kerättyään tarvittavat matkarahat. Hän aloitti pornoelokuvissa esiintymisen vuonna 2001. Hänen kuviaan on julkaistu myös "Penthouse"-lehdessä, jossa hän oli kuukauden Penthouse Pet helmikuussa 2001 (Judith Divine) ja elokuussa 2003 (Sandra Shine).
Training Day

Training Day on yhdysvaltalainen Antoine Fuquan ohjaama elokuva. Sen pääosia esittävät Denzel Washington palkittuna mutta korruptoituneena etsivänä ja Ethan Hawke nuorena tulokkaana, joka aikoo huumeryhmän etsiväksi. Elokuva kuvaa yhtä vuorokautta, jonka aikana kummankin poliisin elämä muuttuu.
Fuqua halusi elokuvasta mahdollisimman realistisen, joten sitä kuvattiin monilla Los Angelesin pahamaineisimmilla alueilla. Paikalliset asukkaat antoivat kuvausryhmällä lämpimän vastaanoton, sillä he olivat iloisia siitä, että elokuva näyttäisi hieman sitä elämää, joka on arkipäivää heidän maaillmassaan. Fuqualla oli käytettävänään kaksi poliisia teknisinä neuvonantajina sekä Shiheed "Bone" Sloania jengineuvojana.
Washingtonin roolityö sai kriitikoilta ylistystä. Hän voittikin uransa toisen Oscarinsa, joka tuli tällä kertaa parhaasta miespääosasta. Hän oli myös ehdolla Golden Globeen parhaasta miespääosasta draamaelokuvasta. Hawke sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta.
Sinkkivälke

Sinkkivälke eli sfaleriitti (Zn(Fe)S) on yleisin sinkkimineraali. Sen kidejärjestelmä on kuutiollinen, ja kiteet ovat harvinaisia. Sinkkivälke on yleensä karkea- tai hienorakenteinen. Melkein kaikki sinkkivälke sisältää jonkin verran rautaa, joka korvaa sinkkiä.
Sinkkivälkkeen väri määräytyy sen rautapitoisuuden mukaan. Värittömyys on mahdollista, mutta kuitenkin hyvin harvinaista. Vähän rautaa sisältävät ovat keltaisia tai ruskeita. Suomessa yleisimmät sinkkivälkkeet ovat väriltään harmaita tai miltei mustia. Viirun väri riippuu rautapitoisuudesta: mitä enemmän rautaa sinkkivälke sisältää, sitä tummempi viiru on. Yleensä viiru vaihtelee ruskeasta vaaleankeltaiseen. Viiru on mineraalin omaa väriä vaaleampi. 
Sinkkivälkkeen kiderakenne muistuttaa timanttirakennetta, mutta siinä joka toinen atomi on sinkki-, joka toinen rikkiatomi.
Karkearakenteisella sinkkivälkkeellä on metallikiilto ja hienorakenteisella rasvakiilto. Myös pihkankiilto on mahdollinen. Sinkkivälke on haurasta.
Sen kovuus on 3,5–4 Mohsin asteikolla. Ominaispaino on 3,9–4,1 g/cm³.
Sinkkivälkettä esiintyy usein lyijyhohteen ja muiden sulfidien yhteydessä. Se voi sisältää myös arseenia, elohopeaa, rautaa ja kadmiumia. Suomessa sinkkivälkettä esiintyy myös Pyhäsalmen malmissa sekä Vihannin ja Outokummun kaivoksissa.
Kołobrzeg

Kołobrzeg (; ) on kaupunki Luoteis-Puolassa, Itämeren etelärannikolla. Kołobrzeg on ollut Kołobrzegin piirikunnan pääkaupunki Länsi-Pommerin voivodikunnassa vuodesta 1999. Kaupungissa oli vuoden 2019 arvioiden mukaan noin 46 300 asukasta.
Historia.
Saksalaiset rakensivat kaupungista linnoituksen toisen maailmansodan aikana. Sodan loppupuolella neuvostoliittolaiset joukot valtasivat Kołobrzegin kaksiviikkoisessa taistelussa. Kolbergissa oli yhteensä 3 300 puolustajaa, joista valtaosa kuului Volkssturmiin.
Darmstadt

Darmstadt on noin 150 000 asukkaan kaupunki Saksassa Hessenin osavaltiossa lähellä Frankfurt am Mainia.
Darmstadt sai kaupunkioikeudet vuonna 1330, jolloin se oli Hessenin kreivin asuin- ja pääkaupunki, ja myöhemmin osavaltion pääkaupunki. Se kärsi pahoin toisen maailmansodan pommituksista, joten sodan jälkeen pääkaupungin asema siirtyi Wiesbadenille. Sodan jälkeen kaupungista kehitettiin tiede- ja kulttuurikaupunki. Siellä sijaitsee EUMETSATin sääsatelliittikeskus sekä Euroopan avaruusjärjestön lennonjohtokeskus. Kaupungissa on hyvin säilynyt jugend-kaupunginosa.
Kaupunginjohtajana toimii Jochen Partsch.
Suura

Suura () on Koraanin luku. Koraani jakautuu 114 suuraan eli lukuun. Suurat jakautuvat edelleen jakeisiin (aya). 
Rakenne ja muodot.
Koraanin suurat on järjestetty kutakuinkin pituuden mukaan. Suurat vastaavasti jakautuvat jakeisiin (aya). Lyhyttä ensimmäistä suuraa ("Avauksen suura") seuraa Koraanin pisin suura, Lehmän suura, jossa on kaikkiaan 286 jaetta. Viimeinen, Ihmisten suura käsittää vain 6 jaetta. Pituusjärjestyksen lisäksi on havaittu, että Koraanin suurat noudattavat jossain määrin ikäjärjestystä. Koraanin lopussa olevat lyhyemmät suurat ovat yleensä vanhimpia ja alussa olevat pitemmät suurat nuorimpia. Koraanissa on yleensä merkintä siitä, onko suura Mekan (610–622) vai Medinan (622–632) kaudelta. Jako perustuu Gustav Weilin ja Theodor Nöldeken tekemään vertailevaan tutkimukseen. 
Suurat ovat "saj’"-riimiproosamuodossa. Riimiproosa ei ole mitallista mutta täysin loppusoinnullista. Rytmillisyys helpottaa myös ulkoa muistamista. Suurat ovat saarnaavia ja mahtipontisia. Vain aiheeseen koulutettu muslimi ymmärtää Koraanin klassista arabiaa. Koraanin lukeminen onkin luonteeltaan rituaalista toimintaa, missä sisällön ymmärtäminen ei ole varsinaisena tarkoituksena. 
Uskonnonhistorioitsija K-H. Ohlig on arvellut, että syynä Koraanin suurien lukumäärään 114 on voinut olla halu jäljitellä Tuomaan evankeliumia, jossa on 114 Jeesuksen sanomaksi kerrottua lauselmaa. Tuomaan evankeliumi syntyi itäisessä Syyriassa, missä apostoli Tuomasta pidettiin jopa kristinuskon kantaisänä. Tuomaan evankeliumi tunnettiin siten hyvin Lähi-idässä. Teoriaan sopisi, että Koraanin myyttinen kokoaja ”Uthman” on Tuomaan metateesi eli sana, jossa kirjaimet ovat vaihtaneet paikkaa. 
Sisältö.
Koraani sisältää samojen asioiden toistoa suurasta toiseen. Yleisin aihe on varoitus siitä, että oikein uskovat pääsevät kuoltuaan Paratiisiin mutta vääräuskoiset joutuvat Helvettiin. Koraani antaa kuvauksia Helvetin kärsimyksistä ja Paratiisin ihanuudesta. Kirja sisältää myös Mooseksen kirjoista ja vanhasta kristillisestä perinteestä tuttuja kertomuksia lyhennyksinä ja muunnetussa muodossa.
Kaiken alku noudattelee Raamatun esikuvaa, jonka mukaan maailma luotiin kuudessa päivässä. Jumala loi Aadamin ja hänen vaimonsa Eevan savesta ja yhdestä sielusta. Maailmankaikkeus koostuu Helvetistä ja seitsemästä taivaasta. Koraani jakaa olevaiset viiteen ryhmään: Jumala, enkelit, jinnit (joista yksi on Paholainen), ihmiset sekä muu luomakunta. Jumala on yksi. Enkelit ovat Jumalan sanansaattajia. Paholainen viettelee ihmisiä pahaan.
Koraanin suurille on annettu jälkikäteen nimet, joiden käytössä tosin esiintyy vaihtelua. Nimi on annettu asiasisällön tai yleensä alussa esiintyvän sanan mukaan, joka usein on "hapax", eli sellainen sana, joka esiintyy vain yhden kerran. Islamilaisissa maissa suuraan viitataan nimellä, kun taas länsimaissa yleensä numerolla.
Mâcon

Mâcon [] on kunta Ranskassa Burgundi-Franche-Comtén hallintoalueella Saône-et-Loiren departementissa. Asukkaita siellä on 35 393, ja se on maa-alaltaan 27,04 neliökilometrin suuruinen. Asukastiheys on 1 263,7 asukasta neliökilometriä kohden, ja kaupunki sijaitsee keskimäärin 175 metrin korkeudella. Mâcon on kuuluisa muun muassa laadukkaista viineistään. Se on Porin ystävyyskaupunki. Sen läpi kulkee E62. Maajoukkuejalkapalloilija Antoine Griezmann on kotoisin Mâconista.
Hyrkäs (Muhos)

Hyrkäs on kylä Muhoksen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla valtatien 22 ja Oulu–Kontiomäki-rautatien varrella, noin kuusi kilometriä kuntakeskuksesta itään. Hieman kylän pohjoispuolella sijaitseva Hyrkkään seisake rautatien varrella oli toiminnassa vuosina 1927–1986.
Hyrkäs on maatalousvaltainen kylä Muhosjoen varren maatalouskaistalla kuntakeskuksen palveluiden läheisyydessä. Vain 40 kilometrin päässä Oulusta sijaitseva alue on hitaasti kehittymässä omakotitaloalueeksi.
Sideriitti

Sideriitti (FeCO3) eli rautasälpä on karbonaattimineraali ja on myös rautamalmimineraali. Kemiallisesti se on rauta(II)karbonaattia. Mineraali sisältään 48 % rautaa. Sideriitti on saanut nimensä kreikan rautaa tarkoittavasta sanasta "sideros".
Sideriitti on kidejärjestelmältään ortorombinen. Kiteet on tavallisesti perusromboedreja, jos mineraali on saanut kiteytyä vapaasti. Sideriitin väri vaihtelee harmaanvalkoisesta tuhkanharmaaseen, kellanruskeaan tai ruskeaan. Viiru on valkoinen, vaaleanruskea, tummanruskea tai jopa musta. Kiilto on lasinkiilto. Joskus se voi olla myös helmiäskiilto tai silkkikiilto. Sideriitin kovuus on 3,5–4,5 Mohsin asteikolla ja ominaispaino on 3,7–3,9 g/cm3.
Sideriittiä tavataan usein ruskeina tai ruskeanmustina multamaisina tai kovina, rakeisesti massamaisina tai kuitumaisina kasaumina yhdessä götiitin ja limotiitin kanssa. Suomessa puhdasta sideriittiä on löydetty saostuneena pohjavedestä Keski-Pohjanmaalta. Sideriittiä on myös esiintynyt soiden pintaosissa mm. Vihannin, Paavolan ja Oulaisten alueella.
Hyrkkään seisake

Hyrkkään seisake (myös "Hyrkkään pysäkki", ) oli Suomen rataverkon liikennepaikka (virallisesti "laiturivaihde") rataosalla . 
Perustaminen.
Liikennepaikka sijaitsi Hyrkkään kylän pohjoispuolella Muhoksella. Liikennepaikka otettiin käyttöön 1928 rataosuuden Muhos–Utajärvi valmistuttua. Asemarakennus rakennettiin Thure Hellströmin tyyppipiirustusten pohjalta. Samanlaiset asemarakennukset rakennettiin myös Madekoskelle, Rovalle, Sosoon, Niskaan ja Nuojualle.
Voimalaitostyömaiden aika.
1940- ja 1950-lukujen vaihteessa Oulujokeen rakennettiin Muhoksen yläpuolelle kolme voimalaitosta, Montta, Pyhäkoski ja Pälli. Tuolloin Hyrkkäältä rakennettiin sivurata Pällin voimalaitostyömaalle. Sivuraide erkani Hyrkkään ratapihan länsipäästä ja kaartoi jyrkästi kääntyen kohti koillista. Vanha ratapenger toimii nykyisin metsäautotienä. Montan ja Pyhäkosken voimalaitostyömaille erkani sivurata Hyrkkään länsipuolelta Lehtoselästä. Näiden sivuratojen ratapohjat ovat nykyisin käytössä ulkoilu-, moottorikelkkailu- ja ratsastusreitteinä. Lehtoselässä on nykyisin myös suurmuuntajien siirtoraide, jonne ei ole kiinteää raideyhteyttä.
Lakkauttaminen.
Tavaraliikenne Hyrkkäällä päättyi 26. toukokuuta 1968, ja henkilöliikenne lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla. Hyrkkään liikennepaikka lakkautettiin henkilöliikenteen päättyessä yhdessä usean muun pienemmän liikennepaikan kanssa. Tavaraliikenteen päätyttyä Hyrkäs kuitenkin toimi sepelijunien kuormauspaikkana rataosan Oulu–Kontiomäki perusparannustöiden aikana. Liikennepaikan kaikki sivuraiteet purettiin ratatöiden päätyttyä.
Hyrkkään pysäkkirakennus siirrettiin 19. helmikuuta 2007 maanteitse lavettikuljetuksena kahdessa osassa Oulunsalon Karhuojalle äänitysstudioksi.
Aali Pitkonen

Ali ”Aali” Pitkonen (18. toukokuuta 1884 Hanhijärvi, Enonkoski – 15. tammikuuta 1976) oli enonkoskelainen työmies, kansanparantaja ja verenseisauttaja.
Pitkonen syntyi Hanhijärven kylässä Enonkosken pitäjässä nykyisen Pitkolan paikalla Antti Juhana Pitkosen ja Katarina Lovisan (o.s. Malkki) kuudentena lapsena. Nuorena Pitkonen oli kova työmies, joka elätti Enonkosken, Kerimäen ja Savonrannan rajaseudulla eläneen perheensä. 
Kerrotaan, että Pitkonen olisi ollut erityisen hyvänluontoinen ja sopuisa henkilö, joka oli kokenut elämässään paljon. Hän usein teki erilaisia palveluksia alkoholista ja usein harrasti juopottelua rikkaiden kanssa. Hänen kerrotaan sanoneen, että vaikka hän itse oli köyhä, ei hän koskaan ollut köyhien ystävä. Pitkonen oli luonteeltaan huumorimies, eikä hän kieltänyt runsasta alkoholinkäyttöään. Pitkosella kerrotaan olleen jopa oma pontikkatehdas, jota ei kuitenkaan nimismies löytänyt, vaikka sitä etsi. 
Erityisesti Pitkonen hämmästytti ihmisiä verenseisauttajan kyvyillään. Pitkonen itse kertoi, että pitää olla "sarvipään" kanssa hyvissä väleissä. Hänen kerrotaan kyenneen tyrehdyttämään suurenkin haavan verenvuodon vain saamalla tietää tapauksesta ja toteamalla "”Ei vuua ennee”". Pitkosen kerrotaan parantaneen lapsia ja itsensä loukanneita eläimiä puhelimen välityksellä. Pitkosen kerrotaan sanoneen, että mikäli hän joskus olisi löytänyt kissan, jossa ei olisi muuta väriä kuin mustaa, hän olisi kyennyt tekemään ”mitä vaan”.
Juomatavoistaan huolimatta Pitkonen eli yli 90-vuotiaaksi. Hän itse oli nuorempana maininnut, että oli tehnyt asiasta litviikin ”kippurasarven” kanssa. Aalin emäntä Selma osasi myös loitsia ja parantaa vaivoja.
Porsgrunn

Porsgrunn on kunta ja kaupunki Telemarkin läänissä, Norjassa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 37 056 asukasta ja sen maapinta-ala oli 161 neliökilometriä. Kaupungissa on kemianteollisuutta (Norsk Hydro, Elkem, Yara ja Norcem) ja se on tunnettu myös posliinituotteistaan (Porsgrunds Porselænsfabrik).
Kaupunki sijaitsee Frierfjorden-vuonon rannalla Skienselva-joen suulla. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu rokokoo-tyyliin rakennettu kirkko 1700-luvun puolivälistä. Porsgrunnissa oli toinenkin 1700-luvulla rakennettu rokokookirkko, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 2011.
Käytännössä Porsgrunnin kaupungin keskustaajama on kasvanut pohjoisesta yhteen naapurikaupunki Skienin keskustaajaman kanssa ja etelästä naapurikaupunki Bamblen taajaman puolelle. Norjan tilastokeskus luokitteleekin nämä yhdeksi taajamaksi, jonka asukasluku oli vuoden 2021 alussa yhteensä 94 102.
Norjan rahtimäärältään kolmanneksi suurin satamaa eli Grenlandin satama toimii osaksi Porsgrunnissa. Herøyan kaupunginosassa on Norjan suurimpiin kuuluva kemianteollisuuden keskittymä satamaterminaaleineen (Porsgrunnin terminaali). Herøyassa toimivat muun muassa Yara International ja Norsk Hydro. Kaupungin Brevikin terminaali palvelee puolestaan sementtivalmistaja Norcemin sementtitehdasta sekä ulkomaankaupan autolauttaliikennettä Norjasta Alankomaihin, Belgiaan, Britanniaan ja Ruotsiin. 
Porsgrunn on Porin ja Pieksämäen ystävyyskaupunki.
Media.
Paikallislehti "Porsgrunns Dagblad" ilmestyy kolmesti viikossa.
Harkovan taistelu

Toisessa maailmansodassa käytiin Harkovan kaupungista neljä taistelua Saksan ja Neuvostoliiton kesken:
Myöhemmin:
Stralsund

Stralsund on vuonna 1234 perustettu satamakaupunki, entinen hansakaupunki Saksassa Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Itämeren rannalla. Asukkaita siellä on 57 866 (2008), ja sen pinta-ala on 38,97 km². Kaupungissa on useita goottilaisia tiilirakennuksia, joihin kuuluu muun muassa Nikolainkirkko (1200–1300-luvulta). Stralsund oli Ruotsin hallinnassa vuosina 1648–1814. Stralsundin vanhakaupunki on Unescon maailmanperintökohde yhdessä Wismarin vanhankaupungin kanssa.
Stralsund on Porin ystävyyskaupunki.