tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ali Koskimaa

Ali Walter Aleksander Koskimaa (vuoteen 1927 Dahlström 19. heinäkuuta 1906 Oulu – 15. helmikuuta 1973) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Elämäkerta.
Koskimaa osallistui sisällissotaan Oulun suojeluskunnassa 1918. Koskimaa suoritti kadettikoulun 1927 ja sotakorkeakoulun 1937. Hän toimi komppanianpäällikkönä 1933–1935 ja 2. divisioonan esikunnassa 1937–1939.
Talvisodassa Koskimaa toimi III armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä. Jatkosodassa hän toimi pataljoonan komentajana JR 12:ssa vuosina 1941–1942 ja Päämajan järjestelyosaston toimistopäällikkönä vuosina 1943–1944. Vuonna 1944 hän toimi Kannaksen joukkojen esikunnan esikuntapäällikkönä ja JR 48:n komentajana. Jatkosodassa Koskimaa taisteli mm. Kiestingissä, jossa haavoittui. Koskimaa oli komennuksella Saksan 9. armeijassa itärintamalla vuosina 1942–1943.
Sodan jälkeen Koskimaa toimi loppuvuodesta 1944 seuraavaan vuoteen 2. divisioonan esikuntapäällikkönä. Hän opetti taktiikkaa Sotakorkeakoulussa 1945–1948. Hämeen ratsurykmentin komentajana Lahdessa hän toimi 1948–1951 ja sen jälkeen 3. divisioonan esikuntapäällikönä 1951–1954. Vuosina 1954–1956 hän työskenteli pääesikunnassa osastopäällikkönä ja päämajamestarina 1956–1957.
Koskimaa johti Sotakorkeakoulua 1957–1959. 3. divisioonan komentajana Koskimaa oli 1959–1960. Uransa päätteeksi Koskimaa toimi 1960–1966 pääesikunnassa jalkaväen tarkastajana ja samanaikaisesti pääesikunnankoulutuspäällikkö 1961–1966.
Koskimaa oli 1961–1969 Suomen olympiakomitean varapuheenjohtajana. Lisäksi hän toimi vuosina 1960–1967 Hiihtoliiton puheenjohtajana. Koskimaa toimi Suomen joukkueen ylijohtajana talviolympialaisissa 1960 ja 1964 ja hiihdon MM-kisoissa 1962 ja 1966.
Ylennykset: reservinvänrikki 1927, luutnantti 1929, kapteeni 1933, majuri 1940, everstiluutnantti 1941, eversti 1951, kenraalimajuri 1956, kenraaliluutnantti 1960.
Muuta.
Koskimaa oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Louise McPaul

Louise McPaul, avioiduttuaan Currey, (s. 24. tammikuuta 1969 Port Kembla, Uusi Etelä-Wales) on australialainen entinen yleisurheilija.
Seitsenottelijana uransa aloittanut McPaul erikoistui sittemmin keihäänheittoon. Hän voitti vuoden 1994 Kansainyhteisön kisojen keihäskilpailun ja saavutti Heli Rantasen jälkeen hopeaa Atlantan olympialaisissa 1996. Hän uusi Kansainyhteisön mestaruutensa vuonna 1998. McPaul heitti ennätyksensä 66,80 vuonna 2000, mutta karsiutui samana vuonna Sydneyn olympialaisten loppukilpailusta.
Arkoosihiekkakivi

Arkoosihiekkakivi on lähinnä kvartsia ja maasälpää sisältävä graniitin tai muun kivilajin rapautumistuotteen kivettynyt muoto. Se on hiekkakivi, jonka koostumus ja väri määräytyvät sen sisältämien mineraalien määrästä.
Sebastian Sylvester

Sebastian Sylvester (s. 9. heinäkuuta 1980 Greifswald, Saksan demokraattinen tasavalta) on uransa lopettanut saksalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hänen valmentajansa oli Gertmut Schröder.
Ammattilaisura.
Vuonna 2002 alkaneella ammattilaisurallaan 172-senttinen Sylvester otteli 40 kertaa (34–5–1). 2005 hän saavutti ensimmäisen kerran Euroopan nyrkkeilyliiton (EBU) mestaruustittelin kukistettuaan tuolloisen keskisarjan mestarin, Morrade Hakarin. EBUn mestaruusvyö säilyi hänellä kolmen ottelun verran, kesäkuuhun 2006 saakka, jolloin Amin Asikainen voitti hänet kahdeksannessa erässä teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester otti kuitenkin runsaan vuoden kuluttua revanssin, ja voitti Asikaisen kotikentällään Zwickaussa kesällä 2007, teknisellä tyrmäyksellä. Sylvester puolusti titteliään kolmesti Simone Rotoloa Francois Bastientiä ja Javier Castillejoa vastaan. Vuoden 2008 marraskuussa Sylvester kohtasi WBA liiton titteliottelussa Felix Sturmin joka on myös saksalainen. Sylvester hävisi kamppailun tuomariäänin täysien erien jälkeen.
Vuoden 2009 helmikuussa Sylvester tyrmäsi Gaetano Nespron seitsemännessä erässä. Kamppailussa oli panoksena IBF-liiton international-vyö. Hän puolusti international-titteliään Lajuan Simonia vastaan täydet 12 erää kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin.
19. syyskuuta 2009 Sylvester voitti IBF-liiton maailmanmestaruuden hajaäänituomiolla (111–116, 116–112, 115–113) Giovanni Lorenzolta. 
Sylvesterin piti kohdata Pablo Navascues tammikuun 30. päivänä mutta kamppailu peruuntui Navascuesin antaman positiivisen dopingnäytteen jälkeen.
Sylvester ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa vuonna 2012.
Dead By Sunrise

Dead By Sunrise oli yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka tunnetaan Linkin Parkin laulaja Chester Benningtonin sivuprojektina. Muut yhtyeen jäsenet ovat Amir Derakh, Ryan Shuck, Brandon Belsky, Elias Andra ja Anthony "Fu" Valcic Julien-K- ja Orgy -yhtyeistä. Yhtyeen ensimmäinen albumi, "Out of Ashes" julkaistiin lokakuussa 2009.
Historia.
Out of Ashes (2005–2009).
Dead By Sunrise perustettiin vuonna 2005, jolloin sen nimi oli vielä "Snow White Tan". Bennington oli työskennellyt Linkin Parkin "Minutes to Midnight" -albumin parissa tehden samalla omia kappaleitaan. Bennington kertoi tiedotteessaan: "Keksin muutamia kappaleita, jotka tuntuivat ja kuulostivat hyviltä, mutta tiesin, että ne eivät sopisi Linkin Parkin tyyliin. Ne olivat synkempiä ja oikukkaampia, kuin mikään mitä olen tehnyt yhtyeeni kanssa. Joten päätin työstää niitä itsekseni enkä sovittaa Linkin Parkille sopivaksi." Dead By Sunrisen perusta oli luotu kuitenkin jo paljon aiemmin, kun tuleva bändikaveri Shuck tapasi Benningtonin Linkin Parkin äänittäessä ensimmäistä albumiaan, "Hybrid Theorya". Haastattelussa Shuck kertoi, että "minulla oli aina tapana mennä hänen kotiinsa, ja kuunnella häntä soittamassa akustista kitaraa. Ajattelin aina itsekseni, että 'voi luoja, nämä ovat niin hyviä kappaleita.'"
10. toukokuuta 2008 Dead By Sunrise esiintyi ensimmäisen kerran, kun se esitti kolme kappaletta (”Walking In Circles”, ”Morning After” ja ”My Suffering”) Benningtonin ja hänen kaverinsa omistaman Club Tattoon 13-vuotisjuhlissa Tempessa, Arizonassa.
Debyyttialbumin äänitykset alkoivat heinäkuussa 2008, kun Linkin Parkin kiertue oli päättynyt. Bennington työskenteli samanaikaisesti sooloalbuminsa sekä Linkin Parkin seuraavan albumin kanssa. Hän äänitti "Out of Ashes" -albumia yhdessä tuottaja Howard Bensonin kanssa. Linkin Parkin Mike Shinoda totesi että "Out of Ashes" on "paljon enemmän rockalbumi [kuin Linkin Parkin albumit]." Albumi julkaistiin lopulta lokakuussa 2009.
Bennington oli mukana Dead By Sunrisen ja Linkin Parkin yhteiskiertueella vuonna 2009 ja myös vuoden 2010 puolella, välillä jopa pelkästään Dead By Sunrisen kanssa.
Mahdollinen paluu.
Chester Benningtonin mukaan Dead By Sunrise aikoo tehdä toisen albumin. Bennington kertoi keväällä 2011 dome.fi -sivuston haastattelussa keskittyvänsä nyt Linkin Parkiin, mutta muut Dead By Sunrisen jäsenet todennäköisesti aloittavat jo uuden musiikin tekemisen.
Väylä (Inari)

Väylä () on kylä Inarin kunnassa entisessä Lapin läänissä. Se sijaitsee Karigasniemeltä Näätämöön johtavan kantatien 92 varrella Inarijärven Väylävuonon rannalla Väyläjoen suulla.
Kylän alueelta on löydetty asuinpaikkaan viittaavia muinaisjäännöksiä sekä esihistorialliselta että historialliselta ajalta. Inarijärveen pistävän Palttoniemen länsilaidalta on löydetty kodanpohja ja itälaidalta piikärjen katkelma.. Myös Väyläjoen suulta on löytynyt jäännöksiä muutamasta kodansijasta
Väylän alueella on jonkin verran voimassa olevan yleiskaavan mukaista loma-asutusta. Itse kylässä on vain pari vakituisesti asuttua taloa.
Natalia Bäck

Natalia Rudolfovna Bäck (aik. Kilpeläinen, o.s. Kuzina, s. 18. maaliskuuta 1970 Petroskoi, Neuvostoliitto) on suomalainen yleisurheilija. Hän kilpaili aktiiviurallaan pääasiassa kolmiloikassa ja pituushypyssä. Seuratasolla hän edusti Joensuun Katajaa.
Bäck voitti ensimmäisen SM-mitalinsa Tampereen sisäratojen SM-kisoissa 1998, joissa hän voitti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 13,36. Samana vuonna hän loikki Kalevan kisoissa toiseksi tuloksella 13,45. Seuraavana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa SM-kultaa tuloksella 13,86. Vuonna 2000 Bäck voitti sisäratojen SM-kisoissa kolmiloikassa kultaa ja pituudessa hopeaa hypättyään 633. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Kalevan kisoissa sekä pituudessa että kolmiloikassa toiseksi.
Bäck voitti 2002 sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa pituudessa pronssia tuloksella 637 ja kolmiloikassa hopeaa. Seuraavana vuonna hän oli sisäratojen SM-kisoissa ensimmäinen kolmiloikassa ja toinen pituudessa. Kalevan kisoissa hän voitti kolmiloikassa hopeaa tuloksella 14,01. Bäck loikki sisäratojen SM-kisoissa 2004 hopealle kolmiloikassa. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen Budapestin sisäratojen MM-kisoihin, joissa hän karsiutui tuloksella 14,02. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen kolmiloikan sisäratojen SM-kultaa. Porin Kalevan kisoissa hän voitti hopeaa pituudessa ja kultaa kolmiloikassa, jonka ansiosta hänet valittiin Suomen joukkueeseen Helsingin MM-kisoihin. Kisoissa Bäck karsiutui molemmissa lajeissa.
Bäck voitti 2006 jälleen sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Hän voitti samana vuonna Jyväskylän Kalevan kisoissa kultaa kolmiloikassa ja osallistui Göteborgin EM-kisoihin, joissa karsiutui sekä pituudessa että kolmiloikassa. Vuonna 2007 hän voitti sisäratojen SM-kultaa kolmiloikassa. Bäck hyppäsi 30. tammikuuta 2000 kolmiloikan sisäratojen Suomen ennätyksen 14,09. Ennätyksen rikkoi Kristiina Mäkelä 4. helmikuuta 2015. Kilpeläinen on pituushypyssä Suomen kaikkien aikojen tilastossa jaetulla kuudennella tilalla ja kolmiloikassa neljäntenä.
Bäck lopetti aktiiviuransa vuoteen 2007. Häntä valmensi viimeksi hänen aviomiehensä Mikael Bäck.. 
Lähde: Tilastopaja
Redwoodin kansallispuistot

Redwoodin kansallispuistot () sijaitsevat Yhdysvaltojen länsirannikolla, Kalifornian osavaltion pohjoisosassa. Yhdessä ne kattavat 45 500 hehtaarin kokoisen maa-alan, jonka sisällä kasvaa 45 prosenttia maailman jäljellä olevista punapuumetsistä. Punapuumetsien lisäksi puistoihin kuuluu preeriaa, viljelysmaata ja 60 kilometriä Tyynenmeren rantaviivaa. Puistoissa elää useita uhanalaisia lintu- ja kalalajeja kuten lohikaloja, stellerinmerileijona ja valkopäämerikotka.
Puistot ovat olleet Unescon maailmanperintökohde vuodesta 1980.
Invarianssi

Invarianssilla tarkoitetaan säännönmukaista ja ennustettavaa tapahtumaketjua. Esimerkiksi luonnontieteille ja taloustieteille on ominaista vakioisten, ennustettavien tapahtumaketjujen eli invarianssien jäljittäminen ja löytäminen. Suhteellisuusteoriassa nimitystä "invariantti" käytetään suureesta, jonka arvo ei riipu havaitsijan liiketilasta -- näitä ovat mm. valonnopeus ja sähkövaraus.
Rovan seisake

Rovan seisake () oli rautatieseisake Rovan kylässä Muhoksen kunnassa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Muhoksen asemalta yhdeksän kilometrin päässä Pikkaralan aseman suuntaan. Liikennepaikka oli käytössä seisakkeena lättähattuliikenteen päättymiseen saakka, jonka jälkeen se lakkautettiin. 
Liikennepaikalla on ollut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellströmin suunnittelema pysäkkirakennus, joka on ollut rakenteeltaan samankaltainen kuin muut rataosan läntisen osuuden pysäkkirakennukset. Radan pohjoispuolella sijainnut asemarakennus on myöhemmin purettu.
Naohiro Takahara

Naohiro Takahara (s. 4. kesäkuuta 1979 Mishima, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Takahara on pelannut muun muassa Jubilo Iwatassa, Boca Juniorsissa, Hamburger SVssä, Eintracht Frankfurtissa ja Urawa Red Diamondsissa.
Takahara edusti Japania vuoden 2000 kesäolympialaisissa mutta joutui jättämään vuonna 2002 Japanissa ja Etelä-Koreassa pidetyt MM-kilpailut väliin loukkaantumisen takia. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi Japanin kaikissa kolmessa ottelussa ja niistä kahdessa avauskokoonpanossa.
Takahara teki ensimmäisen hattutemppunsa Bundesliigassa 3. joulukuuta 2006 ottelussa Alemannia Aachenia vastaan.
Wolf (Tennessee)

Wolf on Länsi-Tennesseen ja Pohjois-Mississippin alueella virtaava pieni joki, joka laskee Mississippiin. Mississippijoen ja Wolfin liittymäkohtaan muodostui useita chickasawien, ranskalaisten, espanjalaisten ja amerikkalaisten yhteisöjä ja linnakkeita, joista lopulta syntyi Memphisin kaupunki.
Vuonna 1997 laulaja ja lauluntekijä Jeff Buckley hukkui tapaturmaisesti Wolfjokeen. Hänen ruumiinsa löytyi viikkoa myöhemmin. Sekä poliisi että kuolinsyyntutkija totesivat, että kyseessä oli puhdas hukkumisonnettomuus.
Lakshmana

Lakshmana (Sanskrit: लक्ष्मण) on sekä Raman veli että tämän läheinen ystävä, ja yksi Ramayanan sankareista.
Lakshmana on Shatrughnan kaksosveli, joka syntyi Ayodhyassa. Hänen äitinsä on Sumitra, Kosalan kuninkaan Dasarathan kolmas vaimo. Vaikka Lakshmanalla on kaksosveli, hän oli erityisen kiintynyt Ramaan, jotka olivat erottamattomia. 
Kun Rama meni naimisiin Sitan kanssa, Lakshmana avioitui tämän nuoremman sisaren kanssa.
Laksmana Ramayanassa.
Laksmana tunnetaan suuresta lojaalisuudestaan, rakkaudestaan ja sitoutumisestaan Ramaan, niin vastoinkäymisten kuin ilojenkin aikana. Hänet tunnetaan suurena sotilaana, joka ei koskaan epäröi palvella veljeään. Lakshman tappoi Indrajitin, joka oli Ravanan poika.Lakshmana palvelee Ramaa ja Sitaa erityisesti heidän pakomatkansa aikana, rakentaen heille kotia metsään ja vartioiden heitä öisin, sekä seuraten heitä pitkille väsyttäville vaelluksille ja yksinäiseen elämään valittamatta koskaan tai huolehtimatta omista tarpeistaan.
Kerran Raman ollessa pyydystämässä kultaista peuraa Sitalle, Lakshmana jää vahtimaan Sitaa. Demonikuningas Ravana kuitenkin onnistuu uskottelemaan Sitalla ja sitä kautta Lakshmanalle että Rama on vaikeuksissa, jolloin Lakshmana lähtee pelastamaan Ramaa. Sita jää mökkiin yksin, ja Lakshmana piirtää mökin ympärille taikavoimillaan Lakshmanan kehän, jonka yli kukaan ei voi kuolematta astua Sitaa uhkaamaan. Ravana onnistuu kuitenkin houkuttelemaan hyväuskoisen Sitan pois alueelta, ja täten onnistuu kidnappaamaan hänet.
Patrick Dwyer

Patrick Dwyer (s. 3. marraskuuta 1977) on australialainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Dwyer kilpaili Australian 4 x 400 metrin viestijuoksujoukkueessa 1997 Universiadeissa, joissa joukkue sijoittui kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän osallistui Kansainyhteisön kisoihin, joissa karsiutui 400 metrin välierissä ja oli mukana maansa viestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän oli seitsemäs ajalla 46,99. Dwyer oli mukana maansa viestijoukkueessa Sevillan MM-kisoissa 1999. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,70. Hän oli mukana Australian seitsemänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa.
Dwyer kilpaili maansa viestijoukkueessa 2002 Kansainyhteisön kisoissa, joissa joukkue sijoittui viidenneksi, sekä yleisurheilun maailmancupissa, jossa joukkue oli kuudes. Hän oli mukana viestijoukkueessa myös Ateenan olympialaisissa, joissa Australia ylsi olympiahopeaan.
Šárka Kašpárková

 
Šárka Kašpárková [] (s. 20. toukokuuta 1971 Karviná) on tšekkiläinen yleisurheilija, kolmiloikan maailmanmestari. Hän on 186 cm pitkä ja painaa 69 kiloa. 
Kašpárková sijoittui vuonna 1988 junioreiden MM-kilpailuissa korkeushypyssä kuudenneksi ja saavutti junioreiden EM-kilpailuissa pronssia 1989. Hän osallistui Barcelonan kesäolympialaisiin 1992 korkeushypyssä, mutta karsiutui loppukilpailusta. Hän hyppäsi korkeusennätyksekseen ulkoradoilla 192 vuonna 1992 ja sisäradoilla 195 vuonna 1993. Hänen ennätyksensä 100 metrin aidoissa on 14,72 vuodelta 1994 ja pituushypyssä 656 vuodelta 1998.
Naisten kolmiloikan tultua arvokilpailujen ohjelmaan Kašpárková päätti keskittyä siihen. Hän sijoittui neljänneksi vuoden 1992 sisäratojen EM-kilpailuissa. Vuonna 1993 hän oli seitsemäs niin sisäratojen kuin ulkoratojenkin MM-kilpailuissa. Vuonna 1994 hän hyppäsi neljänneksi halli-EM-kilpailuissa ja kuudenneksi Helsingin EM-kilpailuissa. Talvella 1995 hän sijoittui neljänneksi sisäratojen MM-kilpailuissa. Universiadeissa Kašpárková voitti kolmiloikan vuonna 1995 ja hyppäsi hopealle vuonna 1993.
Kašpárková saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa loikittuaan toiseksi sisäratojen EM-kilpailuissa 1996 tuloksella 14,50. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti pronssia Atlantan olympialaisissa hypättyään 14,98. Inna Lasovskaja sai hopeaa samalla tuloksella; voittoon loikki Inesa Kravets huipputuloksella 15,33. 
Kašpárková oli kolmas vuoden 1997 halli-MM-kilpailuissa, mutta kirkasti mitalin kultaiseksi myöhemmin samana vuonna Ateenan MM-kilpailuissa tuloksella 15,20. Romanian Rodica Mateescu hävisi hänelle neljä senttiä.
Vuonna 1998 Kašpárková saavutti hopeaa niin sisäratojen kuin ulkoratojenkin EM-kilpailuissa.
Seuraavana vuonna hän oli kolmas sisäratojen ja kuudes ulkoratojen MM-kilpailuissa. Monen vaisumman vuoden jälkeen Kašpárková loikki neljänneksi vuoden 2005 halli-EM-kilpailuissa.
Tammikuussa 2009 Kašpárková pelasi koripalloa Valosun Brno -joukkueessa Tšekin pääsarjassa.
Andy Gray

Andrew Mullen Gray (s. 30. marraskuuta 1955 Glasgow, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija. Hän toimi uransa jälkeen jalkapallokommentaattorina Sky Sports -televisiokanavalla, kunnes sai potkut tammikuussa 2011 esitettyään TV-lähetyksessä seksistisiä kommentteja naispuolisesta avustavasta erotuomarista.
Jalkapalloilu-ura.
Hyökkääjänä pelannut Gray aloitti uransa Dundee Unitedissa, josta siirtyi 20-vuotiaana englantilaiseen Aston Villaan. Kolmannella kaudellaan birminghamilaisseurassa hän teki 29 maalia ja voitti sekä että n palkinnot. Gray oli ainoa molemmat palkinnot samalla kaudella saanut vuoteen 2007 asti, kunnes Manchester Unitedin Cristiano Ronaldo sai myös molemmat palkinnot. Vuoden pelaaja -palkintojen voittaminen ei kuitenkaan vakuuttanut Skotlannin valmentajaa Ally McLeodia, joka jätti Grayn ulos vuoden 1978 jalkapallon MM-kisoista. Hän siirtyi seuraavaksi vuodeksi Wolverhampton Wanderersiin silloisella ennätyssummalla 1,5 miljoonalla punnalla (noin 2,2 miljoonaa euroa). Gray ratkaisi maalillaan vuoden 1980 Englannin liigacupin Nottingham Forestia vastaan. Vuonna 1983 Everton maksoi hänestä 250 000 puntaa. Gray pelasi Evertonissa kaksi upeaa kautta, saaliinaan FA Cupin voitto 1984 ja Englannin liigamestaruus ja Cup-voittajien cupin voitto vuotta myöhemmin. Evertonista matka jatkui takaisin Aston Villaan, jonka jälkeen seurasivat vielä lyhyet ajanjaksot Notts Countyssä, West Bromwichissa ja Rangersissa, jonka kannattaja Gray on ollut koko ikänsä. Hän koetti valmentamista vielä 1980-luvun lopussa Englannin Kansallisessa Konferenssissa pelaavassa Cheltenham Townissa, mutta heikolla menestyksellä. 
Muuta.
Andy Gray on toiminut myös FIFA-pelisarjassa kommentaattorina.
Suikkila

Suikkila on asuinalue Turussa, Pitkämäen kaupunginosassa. Alueella on vuosina 1964-1981 rakennettuja kerros- ja rivitaloasuntoja. Ympärillä on laaja omakotitaloalue. Alueen keskellä on 1 500 metrin pituinen mutkainen ja mäkinen kuntorata.
Alue on saanut nimensä 1800-luvun alusta peräisin olevasta Suikkilan kartanosta, joka sijaitsee Suikkilan ja Mälikkälän välissä lähellä Pläkkikaupunkia ja Länsikeskusta. Kartano on nykyisessä seutukaavassa suojelukohde. 
Urakoitsijat Oy toteutti lähiön rakentamisen vuosina 1964–1981. Alueen pohjoisosan kaavoitti ja rakennukset suunnitteli arkkitehti Pekka Pitkänen vuonna 1964 ja eteläosan Jouko Rastimo 1967. Pohjoinen alue on suunniteltu metsäkaupungin hengessä maaston muotoja mukaillen. Alueen rakennukset jakaantuvat kolmeen ryhmään. Suikkilantien pohjoispuolella sijaitsee nelikerroksisia kerrostaloja ja rivitaloja. Talinkorventien varrella on valkoisia pistetaloja. Eteläinen osa on suunniteltu kurinalaisemmin, sillä talot sijoittuvat viivasuoriin riveihin ja tornitalojen kattolinjat ovat maastosta riippumatta samalla korkeudella. 
Suikkilan alueella sijaitsee muun muassa Suikkilan alakoulu, nykyisin Teräsrautelan koulun Suikkilan yksikkö, jossa on noin 150 oppilasta. Muita palveluja ovat muun muassa päivittäistavarakauppa, etninen ravintola, parturi-kampaamo, seurakuntakoti sekä kunnallinen ja yksityinen päiväkoti. Alueella sijaitsee myös Jaska Jokusen leikkipuisto, kaksi tenniskenttää sekä esikoislestadiolaisten rukoushuone.
Useimmat Suikkilan kaduista on nimetty Turun ystävyyskaupunkien mukaan. Lisäksi osa Suikkilan kaduista on saanut nimensä Volter Kilven nimistöstä.
Peter Lorenz

Peter Lorenz (22. joulukuuta 1922 – 6. joulukuuta 1987) oli länsisaksalainen CDU-puolueen poliitikko, joka joutui vuonna 1975 kesäkuun 2. päivän liike -nimisen äärivasemmistolaisen järjestön sieppaamaksi. Lorenz kaapattiin Länsi-Berliinissä ja häntä pidettiin panttivankina viisi päivää.
Sieppaus.
Lorenz kaapattiin 27. helmikuuta 1975 Länsi-Berliinin Zehlendorfin kaupunginosassa ollessaan matkalla työhön Mercedes-Benz-virka-autossaan. Silminnäkijän mukaan Lorenzin auton eteen kaarsi yllättäen kuorma-auto, joka sulki kapean esikaupunkikadun. Samanaikaisesti pieni auto ajoi Lorenzin auton taakse. Kun autonkuljettaja tuli ulos autosta, hänet lyötiin maahan. Kaappaajat nousivat Lorenzin autoon ja ajoivat kovalla vauhdilla pois Lorenz vankinaan. Kaappaus käynnisti suuren etsinnän. Auto löydettiin, mutta Lorenz ja kaappaajat olivat poissa. Poliisi lupasi 100 000 D-markan palkkion sille, joka antaisi kaappaajien tavoittamiseen johtavia tietoja. 24 tuntia kaappauksen jälkeen tietotoimisto DPA sai valokuvan Lorenzista ja paperin, jossa luki ”Peter Lorenz – Kesäkuun 2. päivän liikkeen vanki”.
Kaappaajat esittivät seuraavana päivänä kirjeessä viranomaisille kovia uhkavaatimuksia. Niiden mukaan kuusi pitkään vankeusrangaistukseen tuomittua anarkistia pitäisi vapauttaa, muuten Lorenz surmattaisiin. Vapautettaviksi vaaditut anarkistit olivat Horst Mahler, Verena Becker, Gabriele Kröcher, Ingrid Siepman, Rolf Pohle ja Rolf Heissler. Lisäksi vaadittiin rahaa, Boeing 707 -lentokone ja Länsi-Berliinin entinen pormestari, pastori Heinrich Albertz, panttivangiksi mukaan lentokoneeseen. Bonnin hallitus päätti yhdessä Berliinin senaatin kanssa 2. maaliskuuta suostua vaatimuksiin. Mahler, 14 vuoden vankeusrangaistukseen tuomittu anarkistijuristi, kieltäytyi lähtemästä vankilasta. Viisi muuta vankia vapautettiin sen jälkeen, kun poliisi ja Lorenzin perhe sai tietää Peterin olevan hengissä. Kone lähti Rhein-Mainin lentokentältä Frankfurtista ja laskeutui 3. maaliskuuta Adeniin, Etelä-Jemeniin. Pormestari Albertz ja neljän miehen miehistö oli mukana lentokoneessa kaappaajien ja vapautettujen vankien kanssa. Länsi-Saksan hallitus pyysi Etelä-Jemenin hallitusta antamaan oleskeluluvan terroristeille. Pastori ja lentokoneen miehistö palasivat takaisin kotiin.
Poliisi käynnisti kaappaajien kiinni saamiseksi valtavan operaation heti sen jälkeen, kun Lorenz oli vapautettu.
Lorenz kaapattiin vain kolme päivää ennen Länsi-Berliinin osavaltiovaaleja. Vaaliasiantuntijoiden mukaan kaappaus tulisi vaikuttamaan vaalien tulokseen. Peter Lorenzin CDU saavutti suuren voiton. Lorenz sai itse 53,1 % annetuista äänistä omassa piirissään. Vaalimenestyksen tulos oli se, että CDU:sta tuli Berliinin vahvin puolue, kun taas SPD menetti ääniä.
Jürgen Ponto

Jürgen Ponto (17. joulukuuta 1923 – 30. heinäkuuta 1977) oli saksalainen pankkiiri ja Dresdner Bankin pääjohtaja. Ponto ammuttiin vuonna 1977 kotonaan Oberurselissa, Frankfurt am Mainin lähellä. Murhaajat, jotka kuuluivat Baader–Meinhof-ryhmään, olivat Brigitte Mohnhaupt, Christian Klar ja Ponton kummitytär Susanne Albrecht. Epäselväksi jäi, suunnittelivatko terroristit Ponton kaappausta. Ponton murhan jälkeen Saksan hallitus päätti laajentaa maan turvallisuuspalvelun valtaa.
Mario Terán

Mario Terán (9. huhtikuuta 1941 – 10. maaliskuuta 2022) oli Bolivian armeijan kersantti, joka teloitti majuri Zenteno Anayan käskystä kuubalaisen vallankumouksellisen Che Guevaran La Higueran koulurakennuksessa 9. lokakuuta 1967. CIA:n agentin Félix Rodríquezin mukaan tehtävään valittu kersantti Terán vaikutti selvästi päihtyneeltä. Terán astui sisään huoneeseen, jossa Guevaraa pidettiin sidottuna, ja hetken emmittyään ampui tätä puoliautomaattikiväärillään (M1) useita kertoja keskivartalon alueelle. Che Guevaran väitetään sanoneen teloittajalleen: "Tiedän, että olet tullut ampumaan minut. Ammu, pelkuri, sinä ammut vain ihmisen." 
Terán sai vuonna 2006 Kuuban valtion ilmaiseksi tarjoaman harmaakaihileikkauksen, joka palautti hänen näkönsä ennalleen.
Eisai

Eisai tai Yōsai (), myös Minnan Eisai tai Minnan Yōsai (; 20. huhtikuuta 1141 − 5. heinäkuuta 1215) oli japanilainen buddhalainen munkki, jonka ansioksi on laskettu zenbuddhalaisen rinzai-koulukunnan ja vihreän teen tuonti Kiinasta Japaniin. Hänet tunnetaan usein nimellä Eisai-zenji (), ”zen-mestari Eisai”.
Eizai syntyi Bitchūn provinssissa (nykyinen Okayama) ja aloitti buddhalaisuuden opiskelun tendai-lahkon temppelissä. Tyytymättömänä buddhalaisuuden sen aikaiseen tilaan hän lähti vuonna 1168 ensimmäiselle matkalleen lahkon alkupaikalle Tiantai-vuorelle, jossa hän kohtasi chan-ajattelun (myöhemmin Japanissa zen) ensimmäisen kerran. Hän vietti Kiinassa aluksi vain kuusi kuukautta, mutta palasi vuonna 1187 pidemmäksi aikaa Xuan Huaichangin oppilaana.
Tultuaan virallisesti zen-opettajaksi Eisai palasi Japaniin vuonna 1191 ja toi samalla mukanaan zen-kirjoituksia ja teensiemeniä. Hän perusti Japanin ensimmäisen zen-temppelin Kyūshūlle.
Eisai alkoi hitaasti edistää uuden uskon asemaa, yrittäen saada tendai-koulukunnan ja keisarillisen hovin kunnioituksen hienovaraisen diplomatian keinoin. Kohdattuaan vastustusta perinteisiltä buddhalaisilta koulukunnilta, kuten tendai, shingon ja jōdo-shū, Eisai lähti lopulta Kiotosta koilliseen Kamakuraan vuonna 1199, jossa shōgun ja hänen sotilasluokkansa samurait ottivat innolla vastaan kamppailulajeihin positiivisesti suhtautuvat Zen-opetukset. Hōjō Masako salli hänen rakentaa Jufuku-jin, Kamakuran ensimmäisen Zen-keskuksen.
Eisai kuoli vuonna 1215 75-vuotiaana. Hänen oppilaansa Dōgen perusti Zen-buddhalaisen sōtō-koulukunnan.
Inna Lasovskaja

Inna Aleksandrovna Lasovskaja ( s. 17. joulukuuta 1969) on venäläinen entinen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti. Hän on pituudeltaan 177 cm ja painaa 67 kg.
Lasovskaja saavutti pronssia vuoden 1993 sisäratojen MM-kilpailussa tuloksella 14,35. Seuraavana vuonna hän loikki kultaa halli-EM-kilpailuissa sekä hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 14,85; voiton vei maannainen Anna Birjukova neljän sentin erolla. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 Lasovskaja sijoittui neljänneksi tuloksella 14,90. 
Atlantan olympialaisissa 1996 Lasovskaja saavutti hopeaa hypättyään 14,98, Šárka Kašpárková jäi samalla tuloksella kolmanneksi. Olympiakultaa voitti Inesa Kravets huipputuloksella 15,33. Seuraavana talvena Lasovskaja voitti hallimaailmanmestaruuden Pariisissa loikittuaan 15,01. Hän hyppäsi ennätyksensä 15,09 saman vuoden toukokuussa Valenciassa.
Richard Mastracchio

Richard Alan ”Rick” Mastracchio (s. 11. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen insinööri ja astronautti. Hän on kotoisin Waterburysta, Connecticutin osavaltiosta. 
Koulutus.
Mastracchio suoritti alemman korkeakoulututkinnon Connecticutin yliopistossa vuonna 1982 pääaineenaan sähkötekniikka ja tietojenkäsittelytiede. Hänellä on kaksi ylempää luonnontieteellistä korkeakoulututkintoa. Sähkötekniikan pääaineopinnot hän suoritti 
Rensselaerin teknillisessä instituutissa vuonna 1987. Lisäksi hän valmistui Houstonin yliopistosta vuonna 1991 luonnontieteet pääaineenaan.
Astronauttiura.
Mastracchio valittiin astronautiksi vuonna 1996. Sitä ennen hän työskenteli Johnsonin avaruuskeskuksessa insinöörinä kehittäen muun muassa sukkulalento-ohjelmistoja. Lisäksi hän on toiminut sukkulalentoavustajana ja lennonvalvojana 17 tehtävässä.
Ensimmäisen sukkulalentonsa Mastracchio lensi Atlantiksen kyydissä vuonna 2000 (STS-106). Tuolla lennolla hänen toimenkuvaansa tehtäväspesialistina kuuluivat toiminta sukkulan laskeutumisinsinöörinä, robottikäden ohjaajana sekä lastin siirtäjänä sukkulasta Kansainväliselle avaruusasemalle. Avaruudessa Mastracchio on viettänyt 283 tuntia ennen lentoa STS-131. STS-118 -sukkulalennolla Mastracchio toimii toisena tehtäväspesialistina. Hänet laukaistiin 5. huhtikuuta 2010 lennolle STS-131.
La Higuera

La Higuera (suom. ’viikunapuu’) on kylä Boliviassa Santa Cruzin departementissa Vallegranden provinssissa, noin 150 kilometrin päässä Santa Cruz de la Sierrasta. La Higuera sijaitsee Itä-Andeilla 1 950 metrin korkeudella merenpinnasta. Kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 119 henkeä. La Higuera kuuluu Pucarán hallintopiiriin.
8. lokakuuta 1967 argentiinalainen sissijohtaja Che Guevara vangittiin läheisessä Quebrada del Churon rotkossa. Vangittu sissijohtaja vietiin La Higueran kylän koulurakennukseen, jossa hänet teloitettiin seuraavana päivänä 9. lokakuuta. La Higuerasta Guevaran ruumis siirrettiin helikopterilla noin 60 kilometrin päässä sijaitsevaan Vallegrandeen, jossa hänet asetettiin näytteille Hospital Señor de Maltan sairaalan pesutupaan, ja haudattiin salaiseen paikkaan valmisteilla olleen kiitotien alle.
Nykyään La Higuera ja sen koulurakennus ovat suosittu turistinähtävyys ja osa Ruta del Chetä (Chen vaellusreittiä), joka avattiin 2004.
Tiikerikotilo

Tiikerikotilo ("Achatina achatina") on maailman suurin maakotilolaji. Tiikerikotilot ovat kotoisin Afrikan sademetsistä. Niitä käytetään kotialueillaan ruokana.
Ulkonäkö, koko, elinkaari.
Tiikerokotilon kuori voi kasvaa halkaisijaltaan 30 cm:n kokoiseksi, vankeudessa se jää yleensä noin 18 cm:n kokoiseksi. Jalka on harmaa tai lähes musta ja kuoressa on mustia raitoja oranssin tai keltaisen sävyisellä pohjalla. Kuori on myös huomattavasti pyöreämpi kuin tavallisten akaattikotiloiden.
Tiikerikotilot elävät tavallisesti 5–7 vuotta, joskus jopa 10 vuotta. Ne tulevat sukukypsiksi noin kolmen vuoden iässä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Tiikerikotiloiden kotiseutua ovat Sierra Leone, Liberia, Norsunluurannikko, Togo, Dahomey, Ghana, ja Nigeria. Ne elävät metsän pohjalla, varsinkin kosteissa joenvarsimetsissä.
Hoito.
Tiikerikotiloita pidetään terraarioissa lemmikkeinä Britanniassa ja muualla Euroopassa. Niiden pitäminen Yhdysvalloissa on laitonta, sillä villiintyvät kotilot voivat tuhota puutarhakasveja. Suomessa tiikerikotilot ovat vielä suhteellisen harvinaisia lemmikkeinä, mutta monilta foorumeilta ja sivustoilta voi löytää kasvattajia jotka postittavat kotiloita kesäisin.
Tiikerikotilot ovat lähinnä kasvinsyöjiä, mutta luonnossa ne syövät satunnaisesti myös kuolleita lajitovereitaan. Terraario-oloissa niille voidaan tarjota monipuolisesti juureksia, vihanneksia ja hedelmiä, silloin tällöin myös maustamatonta lihaa tai vaikka koirannappuloita. Maustettuja, rasvaisia ja vahvan makuisia ruokia pitää välttää.
Tiikerikotilot ovat tiukemmin yöaktiivisia kuin esimerkiksi tavalliset akaattikotilot. Suuren kokonsa vuoksi ne vaativat enemmän tilaa kun useat muut lajit. Terraarion kooksi sopii noin 100 litraa kotiloa kohden. Terraarion pinta-ala on korkeutta tärkeämpi. Paras pohjamateriaali on lannoittamaton turve. Sitä laitetaan paksu kerros, jotta eläin voi halutessaan kaivautua. Suotuisin lämpötila on +28–30 astetta.
Terraariota voi halutessaan sisustaa. Kivet tai muut kovat esineet saattavat kuitenkin satuttaa kotiloa tai rikkoa sen kuoren. Pohjalle voi asettaa matalan vesiastian, juurakoita tai tekokasveja. Halutessaan voi laittaa myös oikeita viherkasveja. Silloin tulee valita vahvoja ja kestäviä viherkasveja, sillä muuten ne tulevat helposti syödyksi tai jyrätyksi. 
Kotiloille on aina oltava kalkkia: sen lähteeksi käy parhaiten seepiansuomu, jota myydään eläinkaupoissa. Terraario pidetään kosteana sumuttelemalla sitä päivittäin. Jos terraario on liian kuiva, kotilo vetäytyy horrokseen ja tekee läpän kuorensa suulle.
Kari Paljakka

Kari Paljakka (s. 3. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. 
Paljakka opiskeli elokuvaohjausta Taideteollisessa korkeakoulussa 1979 alkaen. Hänen esikoiselokuvansa oli 1973 valmistunut lyhyt dokumenttielokuva "Kaksi Pasilaa". 1980-luvulla Paljakka käsikirjoitti ja ohjasi lukuisia lyhytelokuvia, kuten "Sadetanssi" (1983). Hänen ensimmäinen pidempi elokuvansa oli 50-minuuttinen fantasiapiirteitä lainaileva "Enkelipeli", jonka pääosaa näytteli Esko Kovero. 
Lyhytelokuvien tekoa Paljakka jatkoi koko 1980-luvun. Vuonna 1992 hän ohjasi ensimmäisen kokopitkän elokuvansa, Juha Lehtovuoren palkittuun käsikirjoitukseen pohjautuneen "Veturimiehet heiluttaa". Seuraava pitkä elokuva "Äidin tyttö" valmistui vuonna 1993. 
1990-luvulla Paljakka piti kahden vuoden tauon uupumuksen takia. Sen jälkeen hän keskittyi enemmän tuottamiseen ja on tuottanut muun muassa "Studio Julmahuvi" -televisiosarjan vuodelta 1998. Kolmas pitkä elokuva, lapsen kuolemasta kertova "Eläville ja kuolleille", valmistui 2005.
Hannu Salaman jumalanpilkkaoikeudenkäynnistä kertova "Katso ihmistä" valmistui syksyllä 2008 ja esitettiin Yle TV1:n "Kotikatsomossa". Raija Talvion kanssa hän teki käsikirjoituksen televisiosarjaan, joka pohjautui Salaman teokseen "Siinä näkijä missä tekijä".
Lyhytelokuva "Isän kuolema" (2010) perustuu toimittaja Minna Lindgrenin palkittuun lehtijuttuun, joka kertoo Lindgrenin isän viimeisistä vaiheista ja hänen hoitotahtonsa toteutumisesta. Elokuvassa tytärtä näyttelee Saija Lentonen ja isää Antti Litja. 
Paljakka on aktiivinen kilpapurjehtija pohjoismainen kansanvene -luokassa.
Taina Ojaniemi

Taina Maria Ojaniemi (ent. Kolkkala, o.s. Uppa, s. 24. lokakuuta 1976 Pori) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti Porin Tarmoa vuoteen 2003, ja on sen jälkeen edustanut Porin Yleisurheilua.
Ojaniemi voitti 1994 Kalevan kisoissa SM-hopeaa tuloksella 58,50. Hänet valittiin Suomen joukkueeseen saman vuoden Helsingin EM-kisoihin, joissa hän heitti kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti sisäratojen SM-hopeaa heitettyään 63,52. Myöhemmin samana vuonna hän voitti pronssia Kalevan kisoissa ja karsiutui Göteborgin MM-kisoissa. Hän kilpaili Atlantan olympialaisissa 1996, mutta karsiutui. Seuraavana vuonna hän voitti Kalevan kisoissa hopeaa, mutta karsiutui Ateenan MM-kisoissa. Hän karsiutui myös Budapestin EM-kisoissa 1998. Hän voitti nuorten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 1994.
Ojaniemi sijoittui 1999 Kalevan kisoissa kolmanneksi tuloksella 58,13. Samana vuonna Sevillan MM-kisoissa hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kymmenenneksi heitettyään 59,83. Seuraavana vuonna Lahden Kalevan kisoissa hän voitti hopeaa tuloksella 60,01. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän selviytyi loppukilpailuun, jossa sijoittui kahdenneksitoista. Vuonna 2002 Kolkkala voitti SM-pronssia. Hän heitti Münchenin EM-kisoissa seitsemänneksi.
Ojaniemi heitti 2003 Kalevan kisoissa pronssia. Saman vuoden Pariisin MM-kisoissa hän oli kymmenes. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen SM-pronssia Vaasan Kalevan Kisoissa. Ateenan olympialaisissa hän selviytyi finaaliin, jossa heitti kymmenenneksi. Ojaniemi voitti SM-pronssia Porin Kalevan Kisoissa 2005 sekä Jyväskylän Kalevan Kisoissa 2006. Hän voitti 2007 sisäratojen SM-hopeaa. Samana vuonna hän karsiutui ensimmäisenä Osakan MM-kisoissa finaalista tuloksella 59,52. . Kalevan kisoissa 2008 Ojaniemi saavutti hopeaa.
Ojaniemi on keihäänheitossa uuden keihäsmallin Suomen kaikkien aikojen tilastossa toisena Paula Tarvaisen jälkeen. 
Yksityiselämä.
Ojaniemi työskentelee poliisina ja on ollut ammattinsa tiimoilta mukana televisiosarjoissa "Poliisit" ja "Poliisit – kotihälytys". Hänellä on vuonna 2006 syntynyt tytär. Hän erosi ex-miehestään vuonna 2012 ja avioitui kesällä 2016 myös "Poliisit"-sarjasta tutun Janne Ojaniemen kanssa. Heille oli syntynyt yhteinen poika marraskuussa 2015. Ojaniemi osallistui "Selviytyjät Suomi" -tosi-tv-ohjelmaan, joka esitettiin Nelonen-kanavalla syksyllä 2019. Hän sijoittui kilpailussa neljännelle sijalle.
Anna-Maija Nilsson

Anna-Maija Nilsson (ent. Kokkonen, o.s. Puonti, s. 1947) on suomalainen elokuvatuottaja. Hän oli avioliitossa elokuvaohjaaja Ere Kokkosen kanssa vuosina 1984–2008 tämän kuolemaan saakka. He perustivat yhdessä elokuvayhtiö Ere Kokkonen Oy:n. Ere Kokkonen ohjasi ja käsikirjoitti elokuvia, ja Anna-Maija Nilsson (silloinen Kokkonen) vastasi niiden tuotannosta.
Yhdystie 8460

Yhdystie 8460 on Oulussa sijaitseva itä-länsisuuntainen yhdystie. Se johtaa Martinniemestä Haukiputaan Asemakylän pohjoispuolitse Jokikylään, jossa se liittyy seututiehen 848.
Historia.
Alun perin tien osuus seututieltä 847 Jokikylän Varjolaan oli osa seututietä 848. Tuolloin seututie 847 oli numeroitu valtatieksi 4. Kun valtatien 4 uusi moottoriliikennetieosuus Haukiputaan ohitse valmistui, rakennettiin uusi tieyhteys Jokikylästä Annalankankaalle, joka numeroitiin seututieksi 848, ja nykyinen Jokikylä–Martinniemi-osuus numeroitiin maantieksi 846. 1990-luvun puolivälissä tie numeroitiin nykyiseksi yhdystieksi 8460.
Hannu Lauri

Hannu Juhani Lauri (s. 9. maaliskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Lauri on ollut kiinnitettynä Suomen Kansallisteatteriin sekä Jyväskylän, Turun ja Helsingin kaupunginteattereihin. Lauri toimi näyttelijäntyön professorina ja Tampereen yliopiston humanistisen tiedekunnan näyttelijäntyön laitoksen johtajana vuosina 1989–1993. Lukuisien merkittävien teatteriroolien, kuten Albert Camus’n ”Caligula” vuonna 1980 ja Juha Vakkurin ”Hertta ja Olavi” vuonna 2003, lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Jussi Pussi" (1970), "Meiltähän tämä käy" (1973), "Jäniksen vuosi" (1977), "Pedon merkki" (1981), "Hei kliffaa hei" (1985), "Jäähyväiset presidentille" (1987) ja "Isältä pojalle" (1996). Lauri on voittanut elokuvasuorituksistaan Jussi-palkinnon kahdesti: elokuvasta "Pedon merkki" vuonna 1982 ja "Jäähyväiset presidentille" vuonna 1988.
Lauri julkaisi omakustanteena elämäkerran "Toinen elämä" vuonna 2020.
Hannu Lauri oli naimisissa dramaturgi Marja Louhijan kanssa 1968–1975 ja näyttelijä Hannele Laurin (s. Markkula) kanssa vuosina 1976–1994. Jälkimmäisestä avioliitosta on kaksi poikaa.
John Moffitt

John Moffitt (s. 12. joulukuuta 1980 Winnsboro, Louisiana) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy.
Moffitt voitti 2004 pituushypyssä sekä sisä- että ulkoratojen NCAA-mestaruudet. Hän sijoittui samana vuonna kolmanneksi Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa, jolloin hänet valittiin edustamaan maataan Ateenan olympialaisiin. Olympialaisissa Moffitt voitti olympiahopeaa tuloksella 847. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi kolmanneksi .
Merja Korpela

Merja Tuulikki Korpela (s. 15. toukokuuta 1981 Soini) on suomalainen uransa lopettanut moukarinheittäjä. Hän edustaa Soinin Sisua ja häntä valmentaa Harri Huhtala. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Ilpo Kaukoranta (vuoteen 2002), Arto Rinta-aho (2002–2004), Jarmo Pöyry (2004–2007) ja Antti Vierula (2007–2009). Vuosina 2009–2010 hän valmensi itse itseään.
Korpela on kahdeksankertainen naisten moukarinheiton suomenmestari (2007–2014). Aikuisten arvokisoissa hänen paras sijoituksensa on seitsemäs sija Barcelonan EM-kilpailuissa 2010.
Ura.
SM-kisat.
Korpela hallitsi Suomen naisten moukarinheittoa vuosina 2007–2014. Hän on voittanut Kalevan kisoissa kahdeksan SM-kultaa (2007–2014), seitsemän SM-hopeaa (2002, 2004–2006, 2015–2017) ja neljä SM-pronssia (1999, 2001, 2003, 2018).
Korpelan kahdeksan suomenmestaruuden putki katkesi Porin Kalevan kisoissa 2015, kun 20-vuotias Inga Linna voitti suomenmestaruuden Korpelan tullessa toiseksi.
Arvokisat ja maaottelut.
Korpela saavutti pronssia 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Riiassa 1999 ja sijoittui neljänneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa Santiago de Chilessä 2000. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli viides 2001 ja kuudes 2003. Korpela heitti Belgradin Universiadeissa 2009 neljänneksi ennätyksellään 69,56 m.
Aikuisten maaotteluissa Korpela on edustanut Suomea vuodesta 1999 lähtien. Ensimmäisen maaotteluvoittonsa hän sai vuoden 2008 Suomi–Ruotsi-maaottelussa Helsingissä. Hän on voittanut maaottelun moukarikilpailun myös vuosina 2009, 2011 ja 2013.
Korpela on moninkertainen arvokisaedustaja. Hänen paras tuloksensa on Barcelonan EM-kilpailuista 2010, joissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 68,21. Lisäksi Korpela on ollut EM-kisaedustajana Münchenissä 2002, Göteborgissa 2006, Helsingissä 2012 ja Zürichissä 2014. MM-kisaedustajana hän on ollut Osakassa 2007, Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 sekä olympiaedustajana Pekingissä 2008 karsiutuen joka kerta loppukilpailusta.
Saavutukset.
Lähde
Pamir (laiva)

Pamir oli nelimastoinen parkki, joka rakennettiin vuonna 1905 Hampurissa Blohm + Vossin telakalla ”Lentävänä P-linjana” tunnetulle Laeiszin laivanvarustamolle. Aluksessa ei ollut koneita eikä potkureita, vain donkeykattila höyryvinttureita ja pumppuja varten.
Historia.
Alkuperäinen käyttö.
"Pamir" rakennettiin Etelä-Amerikan länsirannikolla käytyä salpietarikauppaa varten, ja siellä alus purjehti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen saakka. Sotavuodet "Pamir" vietti puolueettomassa satamassa Espanjalle kuuluvilla Kanariansaarilla. Vuonna 1924 laiva palautui Laeiszille ja jatkoi jälleen Etelä-Amerikan salpietarikaupan parissa. 
Pamir Suomessa.
Salpietarikaupan kannattavuuden heikennyttyä Laeisz myi "Pamirin" ahvenanmaalaiselle laivanvarustaja Gustaf Eriksonille vuonna 1931. 3. elokuuta 1941 "Pamir" saapui Wellingtonin satamaan, jossa Uusi-Seelanti valtasi sen, koska Suomea pidettiin ”vihollisen valtaamana alueena”. "Pamir" on ainoa Uuden-Seelannin koskaan valtaama laiva. Uusi-Seelanti käytti laivaa villan ja talin kuljettamiseen Vancouveriin ja San Franciscoon. Uusi-Seelanti palautti laivan Suomeen vuonna 1948. Myöhemmin se toimi Saksan laivaston harjoitusaluksena. 
"Pamir" oli viimeinen Kap Hornin kiertänyt, purjeilla kulkenut kauppa-alus. Tämä tapahtui vuonna 1949.
Kohtalo.
21. syyskuuta 1957 aluksen yllätti hurrikaani Carrie. Kovan merenkäynnin vuoksi "Pamir" upposi lähellä Azorien saariryhmää (35°57′N, 40°20′W). Vain kuusi miehistön jäsentä selviytyi haaksirikosta. Aluksen tuhoutuminen huomioitiin lehdissä ympäri maailman.
Jaakko Rytöniemi

Jaakko Esko Rytöniemi (15. lokakuuta 1918 Sysmä – 17. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Ammatiltaan hän oli ravintoloitsija.
Korpraali Rytöniemi nimitettiin vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 176. Hän palveli panssaritorjuntatykin ampujana 10. divisioonan 32. tykkikomppaniassa. Sodan jälkeen hän valmistui poliisikoulusta nuoremmaksi konstaapeliksi. 24. helmikuuta 1968 hänet ylennettiin alikersantiksi. Vuonna 1969 hän ryhtyi ravintoloitsijaksi Helsingissä.
Rytöniemi oli viimeinen Helsingissä asunut Mannerheim-ristin ritari. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle (kortteli 8, linja 1, hauta 7)
Mannerheim-ristin perustelut.
"”Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Jaakko Esko Rytöniemen."
"Korpraali Rytöniemi on osoittautunut harvinaisen pelottomaksi, taitavaksi ja tulokselliseksi panssarintuhoojaksi. Raskaissa taisteluissa Rajajoelta Juustilaan oli hän mukana koko ajan ilman sanottavaa lepoa näyttäen sisukkaalla toiminnallaan pystyväisyytensä suuriin taistelutekoihin. 16.6.44 vihollisen kiivaasti hyökätessä Mustamäessä panssarien turvin korpraali Rytöniemi tuhosi kaksi raskasta panssaria ja vaurioitti kolmatta huolimatta tykkiasemaan kohdistetusta hirvittävästä tulesta. Seuraavana päivänä hän Uudenkirkon Peippolanmäessä tuhosi viidestä hyökänneestä vaunusta kaksi toisten aseittemme tuhotessa loput. 20.6. vihollisen hyökätessä Tammisuolla oli korpraali Rytöniemi jälleen panssareiden hyökkäystä torjumassa saaden tililleen kaksi raskasta vaunua ja vaurioittaen yhtä pahoin. Seuraavana päivänä hyökkäsi vihollinen jälleen voimakkaiden panssarimuodostelmien turvin. Ensimmäisestä aallosta ampui korpraali Rytöniemi alkavasta tulesta huolimatta kaksi vaunua, jolloin toiset perääntyivät. Myöhemmin samana päivänä vihollinen uudisti yrityksensä, jolloin korpraali Rytöniemi tuhosi kaikki kolme keulassa edennyttä vaunua. Yhteensä on korpraali Rytöniemi siis tuhonnut 11 vihollisen panssarivaunua, vaurioittanut pahoin kahta, saanut lukuisia osumia muihin ja tukenut tehokkaasti jalkaväen taistelua tuhoamalla sirpalekranaatein lukuisia vihollisen konetuliaseita.”"
Henri Lehtonen

Henri Lehtonen (s. 28. heinäkuuta 1980 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti pitkään Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Hän pelasi vasempana laitapuolustajana tai laitahyökkääjäänä.
Ura.
Lehtonen on FC Inter Turun kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa vuonna 1998 sen pelatessa Ykköstä. Veikkausliigassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2000 ottelussa FC Jokereita vastaan. Varsinainen läpimurto edustusjoukkueeseen jäi kuitenkin tapahtumatta, joten kausina 2001–2003 Lehtonen pelasi suurimmaksi osaksi Interin reservijoukkue VG-62:ssa Kakkosta ja Ykköstä.
Ensimmäinen kokonainen kausi Lehtosella Interissä oli kausi 2004, jolloin hän pelasi 24 ottelua ja teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella enemmän hyökkäyspäässä viihtynyt Lehtonen istutettiin laitapuolustajan tontille. Lehtonen toimi FC Interin kapteenina kaudeksi 2007 alkaen aina vuoteen 2017 asti. Hän lopetti uransa FC Interissä kauden 2017 jälkeen.
Kaudella 2018 Lehtonen pelaa Jyrkkälän Tykeissä. 
Lehtonen on pelannut myös futsalia Turun Pallokerhossa ja Suomen futsalmaajoukkueessa. Hänet on valittu myös Vuoden futsalpelaajaksi kaudella 2005–2006.
Muuta.
Myös Lehtosen veli Petri on pelannut jalkapalloa pääsarjatasolla.
Vaihdokit

Vaihdokit () on Walt Disney Television Animationin tuottama 52-osainen animaatiosarja, jonka loi Dan Santat. Sarja alkoi Yhdysvalloissa 8. syyskuuta 2006 ja päättyi 30. maaliskuuta 2009.
Juoni.
Sarja alkaa kahdesta orvosta lapsesta Toddista ja Rileysta. Heidän löytämässään lehdessä oli mainos FleemCo-yhtiöstä. Lapset tilasivat FleemCosta "Vaihtokännykät", joilla voi vaihtaa ihmisiä toisiin. Sarjassa Todd ja Riley vaihtavat muun muassa koulunsa opettajia parempiin.
Sarjan henkilöt.
Todd Urho
on Rileyn veli. Todd pitää muun muassa halloweenistä ja mäkiautoista. Todd saa yleensä huonoja numeroita koulusta. Hän on ollut myös pesäpallojoukkueessa.
Riley Urho
on Toddin sisko, joka pitää yksisarvisista. Hän raahaa aina isänsä "Sateenkaari-tyylisiin juhliin", jos jossakin on sellaiset. Riley saa hyviä numeroita koulusta ja pyytää apua FleemColta aina tarvittaessa, toisin kuin veljensä. Riley rakastaa yli kaiken kaikkea makeaa esimerkiksi, suklaata, jäätelöä ja irtokarkkeja.
A.U.T.O.
on perheen auto. Se on parodia Ritari Ässän autosta, K.I.T.T.:stä. Auto osaa puhua. Lisäksi siinä on high-techvarusteita. Muun muassa lasereita, tykkejä sekä paljon muita vekottimia. Hän inhoaa Dickiä.
Isä/Dick Urho
on hieman hullun oloinen stuntman.
Äiti/Agentti K
on vakooja, mikä näkyy hänestä selvästi, sillä hän käyttää muun muassa räjähteitä uunin sijaan. Hän on todella huono tekemään ruokaa.
Agentti G/mummi
on agentti K:oon äiti ja salaisen agenttikoulun opettaja.
Shelton Klutzberry on yksi Toddin parhaimmista ystävistä. Shelton on luonteeltaan hieman arka ja kömpelö. Sheltonia haukutaan yleensä nörtiksi ja häntä yleensä hieman kiusoitellaan.
Jacobo on Todin paras ystävä. Jacobolla ja Todilla on välillä kiistoja, mutta he sopivat ne aina. Jacobo on kotoisin Meksikosta ja hänen isänsä puhuu vain espanjaa. Jacobo on myös ihastunut Todin äitiin ja yrittää päästä hänen kanssa treffeille.
Tasumi
on yksi Rileyn ystävistä. Hän on kuuluisa japanilaissyntyinen pop-tähti ja käyttää julkisuuden välttämiseksi hieman Tokusatsu-sarjojen robottimaista asua. 
Abbey
on yksi Rileyn parhaimmista ystävistä. Abbey on todella rikas. Eräässä jaksossa hänen pikkusiskonsa rakastuu Todiin ja Todd häneen.
Buzz Winters
on koulun kiusaaja, joka haukkuu Rileya ja kiusaa Toddia. Buzzilla on tapana vedellä aina toisten housuja.
Sierra McCool
on yksi koulun kiusaajista. Sierra on suosittu ja olevinaan parempi kuin muut
koska on cheerleaderkapteeni. Hän halusi kiivaasti päästä cheerleading-joukkueeseen, koska muuten häntäkin olisi kiusattu. Sierra inhoaa Rileya.
Conrad Fleem
On FleemCo.-yhtiön vastuuhenkilö, joka suorittaa Todin ja Rileyn vaihdot. Riley ja Todd soittavat hänelle, kun heidän pitää vaihtaa joku henkilö. Condradia näytetään usein takaapäin, on myös ollut jakso jossa näytetään Conrandin kasvot, koska hänen työpaikkansa kaapataan, samaisessa jaksossa myös selviää että hän on heidän setä.