tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aliisa Pulkkinen

Aliisa Pulkkinen (s. 18. helmikuuta 1956 Ylitornio) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut vuonna 1981 Tampereen yliopiston neljänneltä näyttelijätyön kurssilta ja siitä asti työskennellyt niin teattereissa kuin televisiossa. 
Pulkkisen ensimmäinen kiinnitys oli Ahaa-teatterin kesäkiertueelle 1981 ja sen jälkeen vakituinen kiinnitys Kotkan kaupunginteatteriin 1981–1985. Kotkassa hän esiintyi muun muassa Kurt Nuotion ohjaamassa Anton Tšehovin näytelmässä "Kolme sisarta". Pulkkisen näyttelemä Natashan rooli johti nuoren näyttelijän kiinnittämiseen Tampereen Teatteriin. Pulkkinen on valmistanut myös omia esityksiään, näytellyt laitosteatterien ulkopuolisissa pientuotannoissa, opiskellut Yhdysvalloissa sekä opetellut puolinaamioiden käyttöä teatterityössä.
Kiinnitykset.
Kotkan kaupunginteatteri 1981–1985
Tampereen Teatteri 1985–
Intercontinental de Aviaciónin lento 256

Intercontinental de Aviaciónin lento 256 oli Intercontinental de Aviaciónin Kolumbian sisäinen reittilento Bogotásta Cartagenan kautta San Andrésin saarelle. Lennolla 11. tammikuuta 1995 käytetty Douglas DC-9-14 syöksyi maahan soisella alueella lähellä María La Bajaa, 56 kilometrin päässä Cartagenan lentoasemalta.
Lennolla oli 47 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli 51 ihmistä. Ainoa eloonjäänyt oli yhdeksänvuotias tyttö, joka loukkaantui lievästi.
Tapahtumat.
Lennon 256 oli tarkoitus lähteä kello 12.10, mutta lähtö myöhästyi edellisellä lennolla tulleen sähkövian korjaamisen vuoksi. Lento lähti lopulta vasta 18.45. Se aloitti laskeutumisen matkalentokorkeudesta kohti Cartagenaa kello 19.26. Kello 19.33 lento oli 20 000 jalan korkeudessa ja lennonjohto käski sitä ottamaan yhteyden lähestymislennonjohtoon. Minuuttia myöhemmin lento sai luvan laskeutua 8 000 jalkaan. Miehistön oli tarkoitus ottaa yhteys lennonjohtoon 12 000 jalan korkeudessa, mutta koneesta ei enää kuultu.
Kello 19.38 alueella lentäneen pienkoneen miehistö kertoi lennonjohdolle näkevänsä nopeasti laskeutuvan lentokoneen valot, ja hetkeä myöhemmin räjähdyksen maassa. Lento 256 syöksyi maahan soiselle alueelle 56 kilometrin päässä Cartagenan lentoasemalla.
Onnettomuuden syy.
Onnettomuuden todennäköiseksi syyksi todettiin miehistön tilannetajun menettäminen, jonka aiheutti kapteenin puolen korkeusmittarin vika. Koneen syöksyessä maahan mittari väitti koneen olevan 16 200 jalan korkeudella. Tämän vuoksi koneen korkeusvaroitin ei myöskään alkanut hälyttää. Osaltaan onnettomuuden syntyyn vaikutti myös ohjaamon heikko valaistus perämiehen puolella, jonka vuoksi miehistö ei huomannut korkeusmittarien näyttävän eri lukemia, sekä tutkapeiton puuttuminen onnettomuusalueella, minkä vuoksi lennonjohto ei huomannut koneen laskeutuvan liikaa.
Eros ja Psykhe

Eros ja Psykhe on Timo Linnasalon ohjaama elokuva vuodelta 1998. Se perustuu Eeva-Liisa Mannerin samannimiseen näytelmään vuodelta 1959.
Linnasalo laati Mannerin tekstistä ensimmäisen elokuvakäsikirjoitusversion vuonna 1985, mutta ei saanut hankkeelleen rahoitusta. Hän ohjasi tekstin näytelmäksi Kuopion kaupunginteatterissa vuonna 1988. Kymmenen vuotta myöhemmin hän palasi aiheeseen ja onnistui etenemään elokuvahankkeessa pitemmälle. Elokuva kuvattiin vuoden 1997 lokakuun ja seuraavan vuoden tammikuun välillä lähinnä Tallinnassa ja Karkkilaan rakennetussa studiossa.
Elokuvasäätiö myönsi elokuvalle kehittämis-, tuotanto- ja markkinointitukia 888 217 euroa.
"Eros ja Psykhe" ylitti budjettinsa noin miljoonalla markalla. Elokuva myötävaikutti Reppufilmi Oy:n konkurssiin vuonna 1999. 
Naispääosan esittäjä Heli Takala kuoli elokuussa 1998. Hän ehti nähdä elokuvan videolta kuolinvuoteellaan sairaalassa. "Eros ja Psykhe" jäi myös Markku Blomqvistin viimeiseksi elokuvaksi.
Elokuva sai teattereissa vain 671 katsojaa ja tuotti 3 989 euron lipputulot. 
Timo Linnasalo on sittemmin työskennellyt lähinnä leikkaajana ja äänittäjänä.
Aviatecan lento 901

Aviatecan lento 901 oli Aviatecan reittilento Miamista Guatemalan, San Salvadorin ja Managuan kautta San Joséen, Costa Rican. Lennolla 9. elokuuta 1995 käytetty Boeing 737-2H6 törmäsi San Vicente -vuoreen El Salvadorissa lähestyessään San Salvadoria.
Lennolla oli 58 matkustajaa ja seitsemän miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa. Se on El Salvadorin historian pahin lento-onnettomuus.
Tapahtumat.
Lento 901 joutui rankkasateeseen ja ukkoseen lähestyessään San Salvadoria. Miehistö päätti poiketa karttaan merkityltä lentoreitiltä väistääkseen myrskyä. Suunnitelmana oli, että kone lentäisi San Salvadorin lentoaseman yli ja liittyisi sitten laskukierroksen myötätuuliosuudelle. Lentäjillä oli kuitenkin pientä epäselvyyttä koneen tarkasta sijainnista. Koneen lentäessä lennonjohdon määräämässä 5 000 jalan lentokorkeudessa maaston läheisyydestä kertova GPWS-laite alkoi varoittaa. Miehistö laittoi moottorit täydelle teholle ja yritti nostaa konetta ylemmäs, mutta kone törmäsi San Vicente -tulivuoreen 5 900 jalan (1 800 metrin) korkeudella.
Onnettomuuden syy.
Tutkinnassa todettiin, että onnettomuuden aiheuttivat miehistön tilannetajun menettäminen, miehistön päätös poiketa merkitystä lentoreitistä ja laskeutua samalla turvallisen lentokorkeuden alapuolelle sekä miehistön ja lennonjohtajan viestinnän epätäsmällisyys, joka antoi lennonjohtajalle väärän kuvan lennon 901 sijainnista ja sai hänet määräämään lennolle korkeuden, joka ei ollut turvallinen. Onnettomuuden syntyyn vaikutti lisäksi se, ettei perämies ilmaissut kapteenille huoltaan koneen sijainnista tarpeeksi selkeästi.
Cameroon Airlinesin lento 3701

Cameroon Airlinesin lento 3701 oli Cameroon Airlinesin reittilento Cotonousta, Beninistä Doualaan, Kameruniin. Lennolla 3. joulukuuta 1995 käytetty Boeing 737-2K9:n teki ylösvedon ollessaan laskeutumassa Doualaan. Ylösvedon aikana toinen moottori vioittui. Miehistöllä oli vaikeuksia hallita konetta, ja se syöksyikin maahan pian ylösvedon jälkeen.
Lennolla oli 71 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli 68 matkustajaa ja kolme miehistön jäsentä. Kaksi miehistön jäsentä ja kolme matkustajaa loukkaantui vakavasti, mutta he selvisivät hengissä. Lennon 3701 onnettomuus on Kamerunin historian kolmanneksi pahin.
Tapahtumat.
Lento 3701 lähti Cotonousta kello 20.22 (UTC). Lento ja lähestyminen sujuivat normaalisti, ja lento sai kello 21.32 lähestymisluvan Doualan kiitotielle 30. Yhdeksän minuutin kuluttua miehistö kertoi näkevänsä kiitotien ja sai laskeutumisluvan. Kone ylitti kiitotien pään, mutta alkoi sen jälkeen nousta. Miehistö kertoi lennonjohdolle, että heillä oli ”ongelmia” ja että he kertoisivat pian tarkemmin.
Ylösvedon aikana koneen toisen moottorin ahtimen siipi irtosi siihen tulleen murtuman takia, jolloin moottori menetti tehoa. Miehistöllä oli vaikeuksia hallita konetta, sillä yhdistettynä viime tingassa tehtyyn ylösvetoon moottorivika aiheutti nopeuden menetyksen, jota ei saatu enää korjattua. Kone kääntyi pian ylösvedon jälkeen jyrkästi vasemmalle ja syöksyi mangrovesuolle.
Faucett Perún lento 251

Faucett Perún lento 251 oli Faucett Perún Perun sisäinen reittilento Limasta Arequipan kautta Tacnaan. Lennolla 29. helmikuuta 1996 käytetty Boeing 737-222 törmäsi kukkulaan lähestyessään Arequipaa lennettyään lähestymisen aikana liian matalalla.
Lennolla oli 117 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Kaikki 123 koneessa ollutta kuolivat maahansyöksyssä. Se on Perun historian pahin lento-onnettomuus.
Tapahtumat.
Lento 251 lähti Limasta kello 19.10. Se lensi mittarivirheen vuoksi matalammalla kuin oli tarkoitus: kun kapteeni ilmoitti lennonjohdolle koneen lentävän 9 500 jalassa, todellinen lentokorkeus oli 8 460 jalkaa. Niinpä kone lähestyi matalammalla kuin oli turvallista. Kello 20.25 lentäjä pyysi lennonjohtoa laittamaan kiitotien valot kirkkaammalle, koska hän ei nähnyt niitä, vaikka oli jo lähellä lentoasemaa. Lennonjohto vastasi valojen olevan jo kirkkaimmalla mahdollisella asetuksella. Pian tämän jälkeen kone osui kukkulaan. Koneen runko kulki ensimmäisen kukkulan yli ja törmäsi sen jälkeen toiseen kukkulaan. Ensimmäisen osumakohdan korkeus oli 8 015 jalkaa, kun Arequipan lentoasema on 8 404 jalkaa merenpinnan yläpuolella.
Pomp and Circumstance

Pomp and Circumstance on brittiläisen Edward Elgarin vuosina 1901–1930 säveltämä viiden juhlamarssin sarja. Erityisesti sarjan ensimmäisestä (1901) ja neljännestä marssista (1907) on tullut Elgarin suosituimpia ja esitetyimpiä sävellyksiä. 
Marssin numero 1 keskusmelodiasta, jonka Elgar itse sovitti kuorolle, on laulettuna tullut ”Land of Hope and Glory”, Britannian epävirallinen toinen kansallislaulu. Sitä käytettiin tuoreeltaan kuningas Edward VII:n kruunajaisissa vuonna 1901. Suomeksi se tunnetaan Pekka Sipilän sanoituksena nimellä ”Maa tulevaisuuden”. Sävelmää käytetään paljon myös häämarssina.
Sarjan nimi tulee William Shakespearen näytelmässä "Othello" esiintyvästä säkeestä ”Pride, pomp, and circumstance of glorious war!”, jonka Paavo Cajander on suomentanut muotoon ”Maineikkaan sodan prameus ja loisto!”
Sarjan osat.
Kukin osista on noin 5 minuutin mittainen, joten koko sarjan esitysaika on vajaa puoli tuntia.
Kourallinen tomua (elokuva)

Kourallinen tomua (; myös "Evelyn Waugh’s A Handful of Dust") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Charles Sturridgen ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät James Wilby, Kristin Scott Thomas ja Rupert Graves. Sivuosissa ovat muiden muassa Anjelica Huston, Judi Dench ja Alec Guinness. Elokuva perustuu Evelyn Waughin samannimiseen klassikkoromaaniin "Kourallinen tomua" (engl. "A Handful of Dust", 1934), jonka pohjalta Sturridge, Derek Granger ja Tim Sullivan sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Granger oli myös elokuvan tuottajana. Pukusuunnittelija Jane Robinson oli ehdolla parhaan puvustuksen Oscarin saajaksi vuoden 1989 gaalassa.
Juoni.
"Kourallinen tomua" sijoittuu 1930-luvun Englantiin ja kertoo aviorikoksen seuraamuksista. Aristokraatti Brenda Last (Kristin Scott Thomas) on kyllästynyt Tony Lastin (James Wilby) vaimo, joka elää ylellisessä Hettonin maalaiskartanossa. Rahattoman pyrkyrin, John Beaverin (Rupert Graves), ilmaantuminen heidän elämiinsä aiheuttaa tuhoisan vaikutuksen Lastien avioliittoon, joka alkaa kariutua, kun Brenda ajautuu suhteeseen Beaverin kanssa ja kun Lastien 8-vuotias poika John Andrew (Jackson Kyle) kuolee onnettomuudessa.
Julkaisu ja vastaanotto.
"Kourallinen tomua" sai teatteriensi-iltansa Britanniassa ja Yhdysvalloissa 24. kesäkuuta 1988. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Premier Releasing Britanniassa ja New Line Cinema Yhdysvalloissa. "Kourallinen tomua" tuotti Yhdysvalloissa 1 560 700 dollarin lipputulot. Suomessa elokuva ei saanut teatterilevitystä, mutta Atlantic Film Oy julkaisi sen DVD:lle 17. marraskuuta 2010.
Eric Nally

Eric Sean Nally on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan erityisesti Foxy Shazam -yhtyeen laulajana ja keulahahmona sekä avustavasta lauluosuudesta Macklemore &amp; Ryan Lewisin menestyskappaleessa ”Downtown”.
Eric Nally varttui Madisonvillen kaupunginosassa Cincinnatissa. Hän perusti Foxy Shazamin yhtyekavereidensa (kitaristi Loren Turner, pianisti Sky White, basisti Daisy Caplan, trumpetisti ja taustalaulaja Alex Nauth sekä rumpali Aaron McVeigh) kanssa Cincinnatissa vuonna 2004. He julkaisivat ensimmäisen albumin, "The Flamingo Trigger", vuonna 2005. Foxy Shazam julkaisi yhteensä viisi albumia. 
Nally sai mainetta mahtailevasta, tavallisuudesta poikkeavasta ja omituisesta lavaesiintymisestä, joka käsitti muun muassa mieltymystä taiturimaisiin tanssiliikkeisiin ja palavien savukkeiden syömiseen. Häntä on verrattu Freddie Mercuryyn, Justin Hawkinsiin ja Noel Fieldingiin. Foxy Shazam keskeytti vuonna 2014, jonka jälkeen Nally on tehnyt soolouraa.
Nally oli kanssakirjoittajana Meat Loafin studioalbumilla "Hang Cool Teddy Bear" (2009). Hän ohjasi ”Ruby”-singlekappaleen musiikkivideon (2017) yhdessä Jaakko Mannisen kanssa. Nallyn oli tarkoitus kirjoittaa kappale Jack Nicholsonille, mutta Nicholson ei ollut kiinnostunut asiasta. 
Eric Nally on tehnyt yhteistyötä ja kiertänyt esiintymässä hip hop -artisti Macklemoren kanssa. Hän esiintyi ”Downtown”-musiikkivideolla vuonna 2015. Hän lauloi Macklemore &amp; Ryan Lewisin "This Unruly Mess I've Made" -albumilla kappaleessa ”Downtown” vuonna 2016 ja Macklemoren "Gemini"-albumilla kappaleessa ”Ain't Gonna Die Tonight” vuonna 2017. 
Diskografia.
Julkaisut joilla esiintyy.
1 Macklemore &amp; Ryan Lewisin single
&lt;br&gt; 2 Macklemore &amp; Ryan Lewisin studioalbumi: kappaleessa ”Downtown”
&lt;br&gt; 3 Macklemoren studioalbumi: kappaleessa ”Ain't Gonna Die Tonight (ft. Eric Nally)”
&lt;br&gt; 4 The Bloody Beetrootsin studioalbumi: kappaleessa ”Enter The Void (ft. Eric Nally)”
&lt;br&gt; 5 Cool Lifen singlekappale ”Waves (ft. Eric Nally)”
&lt;br&gt; 6 kokoelma-albumi: Macklemore &amp; Ryan Lewisin kappaleessa ”Downtown (ft. Eric Nally, Melle Mel, Kool Moe Dee &amp; Grandmaster Caz)”
Meral Akşener

Meral Akşener (s. 18. heinäkuuta 1956 İzmit, Kocaeli) on turkkilainen poliitikko ja maan entinen sisäministeri. Hän on kansallismielinen konservatiivi ja riitautui aiemman puolueensa MHP:n kanssa tämän solmittua vaaliliiton presidentti Erdoğanin AKP:n kanssa. Vuoden 2018 presidentinvaalissa hän oli uuden IyI-puolueen ehdokkaana.
Aeroperún lento 603

Aeroperún lento 603 oli Aeroperún reittilento Miamista Liman kautta Santiago de Chileen. Lennolla 2. lokakuuta 1996 käytetty Boeing 757-23A syöksyi Tyyneenmereen Perun edustalla. Huollon yhteydessä koneen nollapaineanturi, jonka tietoja kone käyttää lentokorkeuden ja -nopeuden laskemiseen, oli peitetty teipillä sen suojaamiseksi. Huollon jälkeen teippi oli jäänyt paikalleen. Niinpä kapteenin mittarit näyttivät vääriä lukemia. Miehistö huomasi oudot lukemat jo lennon alkuvaiheessa, mutta päätti palata takaisin Limaan vasta koneen noustua 13 000 jalan korkeuteen.
Paluun aikana kapteenin mittarit näyttivät koneen lentävän liian nopeasti, kun perämiehen mittarien mukaan lentonopeus oli liian pieni. Väärien mittarilukemien mukaan lentäen kapteeni vähensi tehoja ja laskeutui alemmas, kunnes kone osui mereen. Koneella oli tällöin nopeutta 260 solmua. Kapteenin mittarien mukaan nopeus oli 450 solmua ja lentokorkeus 9 500 jalkaa.
Lennolla oli 61 matkustajaa ja yhdeksän miehistön jäsentä. Kaikki 70 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa.
Bandido (kappale)

Bandido on Azúcar Morenonin esittämä kappale, joka edusti Espanjaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 96 pisteellään viidennelle sijalle. 
Lähteet.
Audi Coupé

Audi Coupé on Audin vuosina 1980–1996 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Audi 80:een.
Audi Coupé B2 (1980–1988).
Ensimmäisen sukupolven Coupé esiteltiin vuonna 1980. Se perustui alustaltaan ja tekniikaltaan sedan-koriseen Audi 80 (B2) -malliin, joka oli tullut markkinoille kahta vuotta aiemmin. Sen urheilullisempi versio on nimeltään Audi Quattro.
Syksyllä 1982 Coupé sai muun muassa uudet ajovalot. Laajempi uudistus tuli vuonna 1984, jolloin puskurit vaihdettiin uusiin ja etusäleikköä kallistettiin hieman taaksepäin. Sisällä oli uusi kojelauta.
Audi Coupé B3 (1988–1996).
Vuonna 1988 esitelty toisen sukupolven Coupé perustuu sedan-koriseen Audi 80 (B3) -malliin, joka oli tullut markkinoille kahta vuotta aikaisemmin. Se oli saatavana myös urheilullisempana Audi S2 -versiona. Lisäksi Coupéen perustuu avomalli Audi Cabriolet.
Vuonna 1991 Coupé sai samanlaisen keulan kuin uudessa Audi 80 (B4) -mallissa. Uutena moottorina oli 2,8-litrainen V6.
Chorís skopó

Chorís skopó (, ”Ilman tarkoitusta”) on Chrístos Kálloun (Christos Callow) ja Waven esittämä kappale, joka edusti Kreikkaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 11 pisteellään sijalle 19.
Opel Corsa C

Opel Corsa C on Opel Corsan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2000–2006. Japanissa autoa myytiin nimellä Opel Vita.
Opel Corsa (2000–2006).
Kolmannen sukupolven Corsa tuli markkinoille vuonna 2000 kolmi- ja viisiovisina hatchbackeina. Latinalaisessa Amerikassa, Etelä-Afrikassa ja Lähi-idässä oli saatavana myös sedan-versio. C-mallin Corsaan perustuvat myös pieni tila-auto Opel Meriva, coupé-korinen Opel Tigra ja pakettiautomalli Opel Combo.
Turvallisuudessa Corsa oli nyt luokkansa kärkitasolla saavutettuaan neljä tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä vuonna 2002.
Corsan moottorit olivat uutta 1,7-litraista turbodieseliä ja 1,8 litran bensiinimoottoria lukuun ottamatta samat kuin edellisessä korimallissa. Manuaalivaihteiston ja perinteisen neliportaisen automaattivaihteiston lisäksi saatavana oli myös viisiportainen "Easytronic"-robottivaihteisto.
Vuoden 2003 kasvojenkohotuksessa Corsa sai uudet puskurit ja etusäleikön. 
Vaikka C-sukupolven valmistus päättyi Euroopassa vuonna 2006, pysyi siihen perustuva Combo edelleen mallistossa vuoteen 2012 saakka, jolloin sille esiteltiin seuraaja.
Opel Corsa B

Opel Corsa B on Opel Corsan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1993–2000.
Opel Corsa (1993–2000).
Vuonna 1993 esitelty Corsa B oli edeltäjäänsä verrattuna pyöreämmin ja nykyaikaisemmin muotoiltu. Auton mallinimenä oli nyt myös Britanniassa Corsa. Ensimmäisestä sukupolvesta poiketen B-mallin sedan-versiota ei myyty Euroopassa. Muualla oli saatavilla myös farmarimalli Caravan ja pakettiautoversio Corsavan. Corsa B:n alustalle perustuivat lisäksi pieni coupé Opel Tigra ja korotetulla takaosalla varustettu pakettiauto Opel Combo.
Kahden tähden tulos vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestissä oli hieman pettymyksellinen, sillä kilpailijat Ford Fiesta ja Volkswagen Polo saivat kumpikin kolme tähteä. 
Moottorivaihtoehtoina olivat 1,0- (55 hv), 1,2- (45 hv), 1,4- (60/90 hv) ja 1,6-litraiset (106/109 hv) bensiinimoottorit sekä 1,7-litrainen (60 hv) Isuzun valmistama diesel. 
Vuoden 1997 kasvojenkohotuksessa Corsan etusäleikkö muuttui yksiosaiseksi ja puskurit kokivat pieniä uudistuksia. Koria jäykistettiin paremman turvallisuuden saavuttamiseksi. Kuljettajan turvatyyny oli tullut vakiovarusteeksi jo mallivuoden 1995 autoihin. Uudistettu Corsa ylsi nyt kolmeen tähteen vuoden 2000 Euro NCAP -kolaritestissä.
Opel Corsa A

Opel Corsa A on Opel Corsan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1982–1993.
Opel Corsa A (1982–1993).
Ensimmäisen sukupolven Corsan esitteleminen syksyllä 1982 merkitsi General Motorsille kokonaan uuteen kokoluokkaan siirtymistä. Samalla se oli ensimmäinen Opel-malli, jota valmistettiin Zaragozan tehtaalla Espanjassa. Isossa-Britanniassa auto tunnettiin nimellä Vauxhall Nova. Ensimmäiset Corsat olivat kolmiovisia hatchbackeja ja kaksiovisia sedaneja. Neli- ja viisioviset korimallit tulivat markkinoille vuonna 1985. 
Moottorivaihtoehdot olivat 1,0- (45 hv), 1,2- (55 hv), 1,3- (70 hv) ja 1,4-litraiset (75 hv) kaasutinmoottorit. Myöhemmin ne muuttuivat 1,0-litraista lukuun ottamatta suihkutustyyppisiksi. 
Vuonna 1987 mallistoon lisättiin Isuzun 1,5-litrainen (50 hv) dieselmoottori. Porrasperäinen malli jätettiin pois monilta markkinoilta ja kaksiovisen valmistus loppui kokonaan.
Perusmalli oli pelkkä Corsa, sitä seurasivat Corsa Luxus, Corsa Berlina ja urheilullinen Corsa SR. Vuonna 1988 Corsalle tehtiin kasvojenkohotus, jonka yhteydessä se sai uuden etusäleikön, puskurit ja muutamia pienempiä muutoksia. Mallimerkinnät muuttuivat seuraavasti: Corsa LS, Corsa GL, Corsa GLS ja Corsa GT. 
Kevään 1988 uusi malli oli suorituskykyisellä 1,6-litraisella (100 hv) monipistesuihkutusmoottorilla varustettu Corsa GSi. Joillain markkinoilla oli saatavilla myös 1,4-litraisella (83 hv) monipistesuihkutusmoottorilla varustettu Corsa SRi, joka moottoria lukuun ottamatta vastasi teknisesti GSi-mallia. GSi- ja SRi-mallit poikkesivat perusmalleista myös korin osalta. Etuosan runkoaisoja oli vahvistettu ja edessä jousitornien yläosassa oli vahvikelevyt. Samalla 1,0-litrainen korvattiin 1,2GV-työntötankomoottorilla, jossa oli saman verran tehoa, 45 hevosvoimaa. 
Syksyllä 1989 moottorivalikoimaa täydensi Vectran 1,4-litrainen (60 hv) moottori, joka korvasi aiemman 1,3-litraisen. 
Vuonna 1990 Corsan toiseen kasvojenkohotukseen kuuluivat uudet kokopeittävät puskurit, matalammat ajovalot, uudelleen muotoiltu etusäleikkö sekä täysin uusi sisusta. Mallin ikä alkoi kuitenkin jo tässä vaiheessa näkyä verrattuna uudempiin kilpailijoihinsa Ford Fiestaan ja Peugeot 106:een.
Kirkholman taistelu

Kirkholman taistelu oli Kaarle IX:n johtamien ruotsalaisten ja Jan Karol Chodkiewiczin johtamien puolalaisten joukkojen välillä käyty taistelu Kirkholmassa Liivinmaalla, eli nykyisen Salaspilsin lähistöllä Latviassa 27. syyskuuta 1605. Taistelu liittyi Ruotsin kuninkaan ja Puola-Liettuan kuningas Sigismund III Vaasan väliseen sotaan. Puolalainen ratsuväki vei voiton huomattavasti suuremmasta ruotsalaisesta armeijasta, joka kärsi suuret tappiot.
Tausta.
Kirkholman taistelu käytiin Ruotsin–Puolan sodan aikana. Vanha-Liivinmaa oli luhistunut ja ulkovallat kilpailivat sen jaosta keskenään. 1500-luvun lopulla Venäjä oli pelattu kisasta ulos ja jäljellä olivat Ruotsi ja Puola. Ruotsi ja Puola olivat saaneet yhteisen kuninkaan, kun Sigismund III Vaasa nousi Ruotsin kuninkaaksi vuonna 1592. Hänet oli valittu vuonna 1587 myös Puolan kuninkaaksi. Katolilainen kuningas herätti vastustusta Ruotsissa ja puolalaisia vastustamaan nousi Sigismundin setä Kaarle-herttua. Kaarle kukisti ensin puolalaiset Ruotsissa ja Suomessa, jonka jälkeen taistelut siirtyivät Liivinmaalle. Vuonna 1604 kuninkaan arvon käytön aloittanut Kaarle IX nousi maihin Baltian eteläosissa kesällä 1605. Ruotsalaisten tarkoituksena oli vallata puolalaisten hallussaan pitämä Riian kaupunki.
Taistelu.
Ruotsalaiset saapuivat taistelupaikalle puolitoista vuorokautta kestäneen sateessa tehdyn marssin jälkeen. Riian edustalla Kirkholmassa eli nykyisessä Salaspilsissä Latviassa he ottivat edulliset asemat ja aamulla 27. syyskuuta Kaarle antoi käskyn ryhtyä hyökkäykseen. Kaarlen armeijaan kuului 11 000 sotilasta. Puolalaisia oli vain 3 500. Puolalaiset teeskentelivät vetäytyvänsä, jolloin ruotsalaiset etenivät epäedullisempaan tasaiseen maastoon, joka suosi Puolan valiojoukkoihin kuuluneita ns. siivekkäitä husaareja ja heidän tukenaan olleita tataareja. Puolalaisen ratsuväen hyökkäystä johti hetmanni Jan Karol Chodkiewicz ja rynnäkkö mursi ruotsalaisen jalkaväen puolustuksen. Ruotsalaiset kärsivät suuret tappiot ja kääntyivät pakoon. Kaarle-herttua menetti hevosensa ja sai iskun päähänsä. Liivinmaalainen Henrik Wrede sai kuitenkin pelastettua hänet luovuttamalla herttualle oman ratsunsa ja saaden itse surmansa.
Seuraukset.
Ruotsalaiset menettivät taistelussa noin 9 000 miestä kaatuneina, kun taas puolalaisten tappiot jäivät vain noin 100 mieheen.
Kaarle syytti tappiosta ruotsalaisten sotilaiden pelkuruutta. Tappio herätti myös huomiota Ruotsin armeijan vanhanaikaiseen aseistukseen ja huonoon koulutukseen. Myöhemmin Kaarlen poika Kustaa II Aadolf johtikin myöhemmin kokonaan uudenlaista ruotsalaista armeijaa uusine aseineen ja taktiikoineen.
Puolassa Sigismund sai puolestaan onnittelut voittonsa johdosta muun muassa paavilta, Turkin sulttaanilta ja Persian šaahilta. Vuonna 1609 puolalaiset olivat vallanneet ruotsalaisten hallussa olleet Viljandin ja Pärnun, jolloin he hallitsivat koko Liivinmaata. Osapuolet solmivat lopulta aselevon vuonna 1611, mutta ruotsalaiset valtasivat Liivinmaan vuonna 1611 kuolleen Kaarlen pojan Kustaa II Aadolfin valtakaudella.
Imperial Dreams

Imperial Dreams on yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka ohjaajana toimi Malik Vitthal. Elokuva sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlissa 20. tammikuuta 2014, ja julkaistiin Netflixiin 3. helmikuuta 2014.
Elokuva kuvattiin Wattsissa Los Angelesissa.
Juoni.
Entinen jengiläinen Bambi (Boyega) palaa vankilasta kotiseudulleen Wattsin naapurustoon South Los Angelesiin, jossa hän yrittää pysyä kaidalla tiellä ja pitää huolta pojastaan.
Maggie Haberman

Maggie Lindsy Haberman (s. 30. lokakuuta 1973 New York City, New York) on yhdysvaltalainen toimittaja. Hän on työskennellyt vuodesta 2015 lähtien "New York Times" -sanomalehdelle ja on nykyään yksi lehden Valkoisen talon kirjeenvaihtajista. Haberman oli mukana toimittajaryhmässä, joka sai vuonna 2018 arvostetun Pulitzer-palkinnon Donald Trumpin avustajien Venäjä-suhteita käsitelleestä uutisoinnista.
Ennen New York Timesille siirtymistä Haberman työskenteli vuosina 2010-15 politiikantoimittajana "The Politico" -julkaisulle. Politicon ja New York Timesin lisäksi hän on työskennellyt muun muassa "The New York Post" ja "The New York Daily News" -lehdille.
Habermanin isä on Clyde Haberman, joka on työskennellyt yli 40 vuoden ajan New York Timesille. Maggie Haberman itse on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Doug Jones (poliitikko)

Gordon Douglas ”Doug” Jones (s. 4. toukokuuta 1954 Fairfield, Alabama) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja toinen Alabaman osavaltion edustajista Yhdysvaltain senaatissa. Jones valittiin senaattiin joulukuussa 2017 järjestetyissä ylimääräissä vaaleissa, joilla täytettiin Yhdysvaltain oikeusministeriksi siirtyneen Jeff Sessionsin jättämä virka. Jones oli ehdolla vuoden 2020 vaaleissa täydelle kaudelle, mutta hävisi vaalit Tommy Tubervillelle. Jonesin senaattorinkausi päättyi tammikuussa 2021.
Jones opiskeli 1970-luvulla Alabaman ja Samfordin yliopistoissa Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli pitkään lakimiehenä ja syyttäjänä.
Brian Schatz

Brian Emanuel Schatz (s. 20. lokakuuta 1972 Ann Arbor, Washtenawin piirikunta, Michigan) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän on toiminut joulukuusta 2012 lähtien Havaijin edustajana Yhdysvaltain senaatissa, jossa hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2023. Schatz valittiin senaattiin alun perin virassa kuolleen Daniel Inouyen tilalle.
Tausta ja yksityiselämä.
Schatz syntyi Michiganissa, mutta hänen perheensä muutti Havaijille Schatzin ollessa vain 2-vuotias. Schatz opiskeli Pomona Collegessa, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1994 ja työskenteli valmistumisensa jälkeen opettajana Opintojensa aikana Schatz opiskeli vaihto-oppilaana Keniassa. Vuosina 2002–2010 hän työskenteli Helping Hands Hawaii -nimisen järjestön toiminnanjohtajana.
Schatz on naimisissa Linda Kwok Kai Yunin kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Poliittinen ura.
Politiikassa Schatz toimi vuosina 1998–2006 Havaijin osavaltion edustajainhuoneessa ja 2010–12 Havaijin varakuvernöörinä. Lisäksi hän oli vuosina 2008–11 demokraattisen puolueen Havaijin osavaltion puheenjohtaja.
Vuonna 2006 ilmoittautui yhtenä ensimmäisten joukossa Barack Obaman vaalikampanjan tukijoiksi, ja oli mukana perustamassa presidentinvaalikampanjan Havaijin osastoa.
Varakuvernööriksi Schatz valittiin vuonna 2010.
Kun senaattori Daniel Inouye kuoli kesken kauden joulukuussa 2012, hän pyysi kuvernööri Neil Abercrombieta nimittämään Colleen Hanabusan senaattoriksi loppukauden ajaksi. Abercrombie päätyi kuitenkin nimittämään varakuvernööri Schatzin senaattoriksi. Vuonna 2014 Schatz asettui ehdokkaaksi senaatin erikoisvaaleissa ja voitti. Vuonna 2016 hän asettui jälleen ehdolle ja tuli ensimmäistä kertaa valituksi kokonaiselle kuusivuotiskaudelle senaattiin. Senaattorina Schatz on istunut mm. intiaanien asioiden valiokunnassa ja edustanut havaijilaisia.
Satpura

Satpura on vuorijono, joka sijaitsee Intian niemimaan keskiosassa, Deccanin ylängöllä. Vuorijono on noin 900 kilometriä pitkä ja sen korkeimmat huiput kohoavat yli 1200 m korkeuteen. Satpura muodostaa vedenjakajan sen pohjoispuolella virtaavan Narmadan ja eteläpuolella virtaavan Tapti-joen välillä.
Satpuran kaakkoisrinteiltä louhitaan jonkun verran mangaania ja kivihiiltä. Vuoristo on laajalti metsän peitossa, ja sen länsiosissa kasvaa arvokasta tiikkiä.
Tammy Duckworth

Tammy Duckworth (s. 12. maaliskuuta 1968 Bangkok, Thaimaa) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja entinen ammattisotilas. Hän on edustanut vuodesta 2017 lähtien Illinoisin osavaltiota Yhdysvaltain senaatissa, jossa hänen nykyinen virkakautensa päättyy vuonna 2023.
Tausta ja yksityiselämä.
Duckworth syntyi Bangkokissa vuonna 1968. Hänen isänsä oli Yhdysvaltain kansalainen Tammyn syntyessä, minkä perusteella tämä lasketaan syntyperäiseksi Yhdysvaltain kansalaiseksi huolimatta siitä, että on syntynyt ulkomailla. Tammyn isä työskenteli Thaimaassa kehitysyhteistyön parissa ja hänen äitinsä on kiinalaistaustainen thai. Perhe asui Thaimaassa ja Singaporessa, kunnes muutti Havaijille Duckworthin ollessa 16-vuotias. Perheen isä menetti työnsä ollessaan viisikymppinen, minkä seurauksena he käyttivät kaikki säästönsä ja saivat ruoka-apua valtiolta. Ajoittain 16-vuotias Tammy oli perheensä ainoa työssä käyvä jäsen, kun hän myi ruusuja tien varressa.
Vuonna 1985 valmistui McKinley High School -lukiosta, minkä jälkeen hän alkoi opiskelemaan politiikan tutkimusta Havaijin yliopistolla, Mānoan kampuksella, josta hän valmistui kandidaatiksi vuonna 1989. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Yhdysvaltain mantereella, George Washingtonin yliopistossa, josta hänellä on maisterin tutkinto.
Duckworth on naimisissa Bryan Bowlsbeyn kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Sotilasura.
Valmistuttuaan Washingtonista, Duckworth pestautui armeijaan reserviupseerikulutukseen, missä hän tapasi myös tulevan miehensä. Halu palvella armeijassa syntyi osittain siksi, että Duckworthin isä oli merijalkaväessä ja palveli Vietnamin sodassa.
Duckworth palveli vuodesta 1992 vuoteen 2014 saakka helikopteripilottina Yhdysvaltain armeijassa. Duckworth osallistui Irakin sotaan, jossa hän haavoittui vakavasti marraskuussa 2004, kun hänen ohjaamansa helikopteri ammuttiin alas. Onnettomuuden seurauksena hän menetti molemmat jalkansa. Lisäksi hänen oikea kätensä vahingoittui osittain. Duckworth liikkuu pääsääntöisesti pyörätuolin avulla. Hän käyttää toisinaan myös proteeseja.
Duckworth erosi armeijasta vuonna 2014 everstiluutnantin arvoisena.
Poliittinen ura.
Duckworth pyrki Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta ei tullut tuolloin valituksi. Seuraavat kuusi vuotta Duckworth työskenteli erilaisissa sotaveteraanien asioita hoitaneissa virastoissa, kunnes hän vuonna 2012 pyrki uudelleen Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen. Tällä kertaa Duckworth valittiin ja hän palveli edustajainhuoneessa kahden kauden ajan vuoteen 2016 saakka. Vuoden 2016 senaatinvaaleissa Duckworth valittiin senaattoriksi. Hänestä tuli ensimmäinen amerikanaasialainen nainen, joka valittiin Yhdysvaltain senaattiin Illinois'n osavaltiosta.
Vuonna 2020 Duckworthista povattiin Joe Bidenin varapresidenttiehdokasta.
Yhdysvaltain kongressitalon valtauksen yhteydessä Duckworth oli matkalla senaattiin, jossa hänen oli määrä pitää puhe. Koska hän oli liikkeellä pyörätuolin kanssa, häntä ei voitu evakoida muiden edustajien tavoin.
Kunnianosoituksia.
Lähde:
Há sempre alguém

Há sempre alguém on Nuchan esittämä kappale, joka edusti Portugalia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta yhdeksällä pisteellään sijalle 20.
Shara Barkhovot

Shara Barkhovot () on Ritan esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 16 pisteellään sijalle 18.
Gözlerinin Hapsindeyim

Gözlerinin Hapsindeyim on Kayahanin esittämä kappale, joka edusti Turkkia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. Kappale sai 21 pistettä ja sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta sijalle 17.
Royal Antwerp FC

Royal Antwerp Football Club, lyhennetään usein RAFC, on jalkapalloseura Antwerpenin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2025–2026 Belgian korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Pro Leaguessa.
Historia.
Royal Antwerp FC perustettiin vuonna 1880 nimellä Antwerp Cricket Club. Ensimmäisen kerran jalkapalloa seura pelasi vuonna 1887 kriketin ja rugbyn rinnalla. Vuonna 1889 myös Brysselin krikettiseura aloitti jalkapallotoiminnan, jonka jälkeen seurat ovat pelanneet vuosittain toisiaan vastaan. Vuotta myöhemmin Antwerp FC pelasi ensimmäisen kansainvälisen jalkapallo-ottelun VV Concordiaa vastaan Bredassa. Vuonna 1893 seura sai uuden pelipaikan Transvaalstraatilta. Kaksi vuotta myöhemmin se siirtyi pelaamaan Zurenborgiin. Vuonna 1895 aloitettiin pelaamaan Belgian mestaruussarjaa. Antwerp sijoittui ensimmäisellä kaudella toiseksi. Vuonna 1903 seura siirtyi pelaamaan Kruisstraatille, jossa se pelasi viisi vuotta ennen siirtymistä Broodstraatille. Vuonna 1920 seuralle annettiin oikeus käyttää nimessään sanaa "Royal". Nykyiselle stadionilleen Bosuilstadionille seura siirtyi vuonna 1923.
Antwerp saavutti ensimmäisen Belgian mestaruutensa vuonna 1929. Seuraavan mestaruuden se saavutti vuonna 1931 ja kolmannen vuonna 1944. Belgian cupin Antwerp voitti ensimmäisen kerran vuonna 1955. Neljännen ja toistaiseksi viimeisimmän mestaruuden seura voitti vuonna 1957, joka oikeutti myös paikkaan Euroopan Cupiin. Cupissa seura hävisi Real Madridille yhteismaalein 8–1. Antwerp putosi ensimmäisen kerran pääsarjasta vuonna 1958, joskin nousi takaisin kahden vuoden päästä. 1970-luvulla seura pelasi useamman kerran UEFA-Cupissa ilman suurta menestystä. Kaudella 1989–90 se pääsi UEFA-Cupin puolivälieriin saakka. Vuonna 1992 seura voitti historiansa toisen ja toistaiseksi viimeisimmän cupmestaruuden. Vuonna 1998 seura putosi jälleen sarjatasoa alemmas, mutta nousi takaisin vuonna 2000. Se putosi jälleen sarjatasoa alemmas vuonna 2004 ja nousi takaisin pääsarjaan vuonna 2017.
Ik wil alles met je delen

Ik wil alles met je delen on Maywoodin esittämä kappale, joka edusti Alankomaita vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 25 pisteellään sijalle 15.
Lännenhorsma

Lännenhorsma ("Epilobium glandulosum", syn. "Epilobium ciliatum" ssp. "glandulosum") on horsmakasvien (Onagraceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja muistuttaa paljolti rusoamerikanhorsmaa ("Epilobium adenocaulon").
Lännenhorsma voi kasvaa lähes metrin korkuiseksi ja sillä on suikertava juurakko, johon muodostuu runsaasti talvehtimissilmuja. Varsi on usein haaroittunut runsaasti ja varren haarat ovat ylöspäin suuntautuneita. Lehdet ovat suikeita, ruodittomia ja hammaslaitaisia. Lännenhorsman kukinto on karvainen ja kukat ovat suuria sekä vaaleanpunaisia. Lännenhorsma kukkii heinä–elokuussa.
Lännenhorsmaa on havaittu Suomessa muutamilta alueilta, lähinnä pääkaupunkiseudun tuntumasta sekä muualta Etelä-Suomesta.
Filip Johansson (jääkiekkoilija)

Filip Johansson (s. 23. maaliskuuta 2000 Västerås, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue Rögle BK:ssa. Minnesota Wild varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana .
Ura.
Seuraura.
Johansson on Fagersta AIK:n kasvatti. Hän siirtyi 13-vuotiaana Avesta BK:hon kaudeksi 2013–2014. Johanssonia valmensi Dalarnan joukkueessa TV-Puckenissa Patrik Andersson, joka toimi myös Leksands IF:n J18-junioreiden valmentajana. Hän houkutteli Johanssonin joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Johansson jakoi J18 Allsvenskanissa Leksandin sisäisen tehotilaston voiton Kalle Erikssonin kanssa lukemalla +14. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan hopeaa. Johansson pelasi valtaosan kaudestaan myös Leksandin U16-junioreissa. Johansson jakoi tehoilla 9+20=29 koko U16 Elitin puolustajien pistepörssin toisen sijan Brynäs IF:n Victor Söderströmin kanssa edellään vain Rögle BK:n Jakob Bondesson. 
Kaudella 2017–2018 Johansson debytoi Leksandin miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi 23 runkosarjaottelua tehden yhden maalin ja 11 nousukarsintasarjan ottelua tehopistein 2+3=5. Maaliskuussa 2018 Johansson teki joukkueen kanssa kaksivuotisen ammattilaissopimuksen.
Minnesota Wild varasi Johanssonin ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana .
Kesäkuussa 2022 Johansson solmi kahden vuoden ja arvoltaan 1,85 miljoonan dollarin arvoisen tulokassopimuksen Canucksin kanssa.
Maajoukkueura.
Johansson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti pronssia. Johansson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017 voittaen pronssia sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016 voittaen kultaa. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten ja 37 poikien maaottelua.
Muuta.
Johanssonin pikkuveli Ludvig pelaa maalivahtina Fagersta AIK:n junioreissa. Veljesten isä Benny ja isoisä Kjell Johansson ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Kjell pelasi omalla urallaan hyökkääjänä kaksi kautta (1969–1971) Ruotsin pääsarjatasolla Surahammars IF:n ja Fagersta AIK:n joukkueissa.
Inositolitrisfosfaatti

Inositolitrisfosfaatti eli trifosfoinositoli (C6H15O15P3) on inositolin fosforyloituihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste toimii soluissa lähettimolekyylinä ja on tärkeä useissa solun toiminnan kannalta keskeisissä prosesseissa.
Biologinen rooli.
Inositolitrisfosfaattia muodostuu soluissa, kun fosfolipideihin kuuluva fosfatidyyli-inositoli-4,5-bisfosfaatti hydrolysoidaan inositolitrisfosfaatiksi ja diasyyliglyseroliksi. Tätä reaktiota katalysoi fosfolipaasi C-entsyymi. Tätä prosessia säätelevät G-proteiinit ja tyrosiinikinaasireseptorit. Inositolitrisfosfaatti kulkeutuu soluliman läpi solulimakalvostolle. Kalvostolla se sitoutuu inositolitrisfosfaattireseptoreihin ja aktivoi ne. Fysiologisessa pH:ssa inositolitrisfosfaatti on negatiivisesti varautunut, ja tämä avustaa sitoutumisessa positiivisesti varautuneisiin reseptoreihin. Reseptorien aktivoitumisen seurauksena solulimakalvoston kalsiumionikanava avautuu ja kalsiumioneja kulkeutuu solulimaan. Soluliman kasvanut kalsiumionipitoisuus aktivoi muun muassa proteiinikinaasi C:n ja kalmoduliinin, joilla on useita tehtäviä soluissa liittyen muun muassa solunjakautumiseen ja solujen erikoistumiseen.
Inositolitrisfosfaatti on suhteellisen lyhytikäinen molekyyli soluissa. Se metaboloituu edelleen fosfataasientsyymien vaikutuksesta inositoli-1-fosfaatiksi, jota solut käyttävät fosfolipidien valmistamiseen.
Milás polý

Milás polý (, laus. ”Milas poli”, ”Puhut paljon”) on Cháris Anastasíoun esittämä kappale, joka edusti Kyprosta vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 36 pisteellään sijalle 14.
Quand je te rêve

Quand je te rêve on Céline Carzonin esittämä kappale, joka edusti Luxemburgia vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 38 pisteellään sijalle 13.
Second Chance

Second Chance on yhdysvaltalainen Rand Ravichin luoma scifisarja. Sen käsikirjoitus on saanut inspiraatiota kirjailija Mary Shelleyn romaanista "Frankenstein".
Sarjan pilottijakso julkaistiin "Fox Now" -suoratoistopalvelussa 25. joulukuuta 2015. Sarjan esittäminen aloitettiin Yhdysvalloissa Foxin kanavalla 13. tammikuuta 2016.
Fox kertoi sarjan jäävän yhden tuotantokauden mittaiseksi toukokuussa 2016.
Tuotanto.
Tuotantovaiheessa sarjan nimenä käytettiin myös "Frankenstein", "Lookinglass" ja "The Frankenstein Code".
Lokakuussa 2015 Fox pienensi alkujaan 13-jakson mittaiseksi suunniteltua ensimmäistä kautta kahdella jaksolla.
Fox ilmoitti lopettavansa sarjan 12. toukokuuta 2016.
Arvostelut.
Metacriticin kriitikot antoivat sarjalle arvosanaksi 47/100 ja sivuston käyttäjien arvosana on 8,4/10 pistettä. Rotten Tomatoesin kriitikoiden ja käyttäjien näkemysero sarjasta on vielä suurempi. Heidän kriitikot antoivat arvosanaksi 30% ja käyttäjät 88%.
Macédomienne

Macédomienne on Philippe Lafontainen esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 1990 Eurovision laulukilpailussa Jugoslavian Zagrebissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 22 maan joukosta 46 pisteellään sijalle 12. 
Lähteet.
Gasosaurus

Gasosaurus (nimen merkitys: ”kaasulisko”) on sukupuuttoon kuollut, teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli noin 171–161 miljoonaa vuotta sitten keskijurakaudella. "Gasosauruksen" fossiileita on löydetty Kiinasta.
"Gasosaurus" oli arviolta 3,5–4 metriä pitkä. Jotkut ovat väittäneet, että "Gasosaurus" saattaa kuulua samaan sukuun "Kaijiangosauruksen" kanssa, joka kuului megalosaureihin. Useimmat kuitenkin luokittelevat "Gasosauruksen" Metriacanthosauridae-heimoon. "Gasosaurusta" pidetään myös yhtenä varhaisimmista tunnetuista coelurosaureista.
"Gasosauruksen" fossiileita löydettiin Kiinasta Sichuanin maakunnasta, kun muutamia dinosauruksen luita löytyi sattumalta kiinalaisen kaasuyhtiön raivatessa kallioita dynamiitilla vuonna 1985. Tuon johdosta dinosaurus sai "kaasuliskoa" tarkoittavan nimensä. "Gasosauruksesta" ei ole löydetty vielä ainuttakaan kalloa, minkä vuoksi sen oletettu muoto perustuu muihin samankaltaisiin dinosauruksiin.
Doğu Perinçek

Doğu Perinçek (, s. 17. kesäkuuta 1942, Gaziantep) on turkkilainen poliitikko, joka vuodesta 2015 on toiminut vasemmistolaisen "Vatan Partisi" -puolueen puheenjohtaja. Perinçek on myös oikeustieteiden tohtori ja nuorempana hän oli mukana kommunistisessa toiminnassa. Perinçek oli vuoden 2018 presidenttiehdokas.
Perinçek kannattaa läheisiä suhteita Kiinaan ja on voimakkaasti amerikkalaisvastainen. Perinçek on antanut tukensa Venäjän hyökkäykselle Ukrainaan (2022). Hän on todennut muun muassa että "Venäjä taistelee imprerialismia vastaan ja tuo rauhan Ukrainaan", liittäen sen Badrin taisteluun. Perinçekin mukaan kyseinen "Venäjän väliintulo" on sekä Turkin, Kiinan että Iranin etujen mukaista. Vuonna 2005 Perinçek sanoi Sveitsissä vieraillessaan, että armenialaisten kansanmurha on vale. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin päätti 10 vuotta myöhemmin, että Perinçekin lausunto oli sananvapauden rajoissa eikä rikollista kiihottamista kansanryhmää vastaan.
Yksityiselämä.
Doğu Perinçekin isä oli oikeuslaitoksen virkamies Sadık Perinçek, kotoisin Erzincanin maakunnan kaupungista Kemaliye. Hänen äitinsä Lebibe Olcaytu syntyi Malatyan maakunnan Darenden kaupunginosassa.
Doğu ja Şule Perinçekillä on neljä lasta; tyttäret Zeynep ja Kiraz, sekä pojat Can ja Mehmet.
Peugeot 604

Peugeot 604 on Peugeot’n vuosina 1975–1985 valmistama edustusluokan neliovinen sedan. Mallin seuraajiksi tulivat Peugeot 505 ja 605.
604 esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1975. Auto tuli Peugeot-mallistossa täysin uuteen luokkaan, sillä viimeksi valmistajalla oli ollut vastaavan luokan auto, Peugeot 601, mallistossaan vuonna 1935. Tekniikaltaan 604 perustui pitkälti pienempään 504-malliin. Moottorina oli aluksi 2,7-litrainen PRV-V6 (136 hv), joka oli kehitetty yhteistyössä Renault’n ja Volvon kanssa. Myöhemmin tarjolle tulivat myös 2,3- (80 hv) ja 2,5-litraiset (95 hv) turbodieselit sekä V6-moottorin 2,8-litrainen (155 hv) versio. Hyvistä ominaisuuksistaan ja lehdistön arvostuksesta huolimatta autosta ei tullut kaupallista menestystä.
Le Castellet (Var)

Le Castellet () on kunta Varin departementissa, joka sijaitsee Provence-Alpit-Rivieran alueella kaakkois-Ranskassa.
Le Castellet koostuu lähinnä pienestä feodaalisesta keskiaikaiskylästä. Se sijaitsee Toulonin arrondissementin luoteisosassa lähellä La Cadière-d’Azuria ja Le Beaussetia. Sitä ympäröivät viinitarhat, ja se on osa Ranskan alkuperäsuojeltua maataloustuotannon sertifikaattia "Côtes de Provence Appellation d’Origine Contrôlée" eli AOC:tä.
Urheilu.
Paul Ricardin moottorirata sijaitsee kunnan alueella, jolla ajetaan muun muassa Formula 1 -sarjan Ranskan Grand Prix’tä.
Elokuva ja TV.
Le Castellet toimi elokuvan "La femme du boulanger" ("Leipurin Vaimo") kuvauspaikkana. Elokuvan pääroolia esitti Raimu ja käsikirjoittaja/ohjaajana toimi Marcel Pagnol.
Hans Munch

Hans Munch (5. kesäkuuta 1654 Torkilstrup, Falster, Tanska – 24. heinäkuuta 1712 Christiania, Norja) oli tanskalaissyntyinen teologi ja pappi, joka toimi Norjan Christianssandin hiippakunnan piispana vuosina 1694-1699 sekä Christianian hiippakunnan piispana vuosina 1699-1712.
Elämä.
Hans Munch syntyi 1654 Tanskan Torkilstrupissa Falsterin saarella. Hänen vanhempansa olivat pappi Niels Munch ja Karen Sadolin. Munch valmistui koulusta Helsingørissä vuonna 1672, ja maisteri hänestä tuli vuonna 1677. Vuonna 1680 hänestä tuli Kalundborgin pastori. Munchin avioliitto Anna Aagaardin kanssa oli merkittävä, sillä tämä oli kuningas Kristian V:n rakastajattaren Sophie Amalie Mothin serkku. Vaimon sukulaisuussuhde edesauttoi hänen urakehitystään, vaikka hän ei ollut erityisen lahjakas. Vuonna 1686 hänestä tuli Christianian tuomiorovasti. Vuonna 1694 hänet valittiin Christianssandin hiippakunnan piispaksi, jolloin hän sai kuninkaallisen lupauksen pääsystä myöhemmin Christianian hiippakunnan piispaksi, mikä toteutuikin 1699. Vuotta myöhemmin hän osallistui kuningas Fredrik IV:n kruunajaisiin ja sai teologian tohtorin arvon. Kuninkaan vieraillessa Christianiassa vuonna 1704 Munch saarnasi hänelle. Saarnan kuvattiin olleen enemmän maalaispapin kuin piispan saarnan tasoa.
Koska Munch ei ollut erityisen lahjakas ja kärsi lisäksi narkolepsiasta, piispanviran hoito oli hänen kaudellaan huonolla tolalla. Hänen jälkeensä huomattiin, että kirkon kirjanpito vuosilta 1698-1712 oli jäänyt tarkastamatta. Lisäksi monet valittivat hänen vihkineen kappalaisen tehtäviin "irstaita henkilöitä". Yksi harvoista hänen piispana tekemistään päätöksistä oli karkottaa lontoolainen kveekaripappi, joka saarnasi ympäri hänen hiippakuntaansa, ja takavarikoida hänen kirjoituksensa.
Munchin ensimmäinen vaimo Anna Aagaard kuoli vuonna 1709, ja hänet haudattiin 31. tammikuuta samana vuonna. Vielä samana vuonna Munch avioitui Anna Andersdatterin kanssa, joka oli syntynyt vuonna 1661 Gjerdrumissa. Andersdatterin vanhemmat olivat Romeriken vouti Anders Simonsen ja tämän vaimo Inger Eriksdatter. Uusi vaimo oli Christianian kaupunginjohtajan Hans Mustin leski. Munch kuoli 24. kesäkuuta 1712, kun taas hänen vaimonsa eli vuoteen 1738 asti.
Gotti – viimeinen kummisetä

Gotti – viimeinen kummisetä on vuonna 2018 tehty yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo gangsteripomo John Gottista ja Gambino-perheestä. Elokuvan on ohjannut Kevin Connolly.
"Gotti – viimeinen kummisetä" sai negatiiviset arvostelut kriitikoilta.
Elokuvan soudtrackin pääkappaleena on Pitbullin ja Jorge Gómezin esittämä "Amore".
Rooleissa.
Lähde: 
Vastaanotto.
"Gotti" sai murskaavan kielteisiä arvosteluja. "Helsingin Sanomien" Pertti Avolan mukaan elokuva ei ole aivan niin huono kuin amerikkalaisarvostelut sanovat, mutta aiheeseensa nähden kehno. Hän vertasi sitä laiskasti liukuhihnatuotettuun televisioelokuvaan, joka pysyy juuri ja juuri koossa Travoltan roolityön ansiosta. Sekä Avola että "Ilta-Sanomien" Tarmo Poussu ihmettelivät elokuvan ihailevaa suhtautumista viisi elinkautistuomiota saaneeseen suurrikolliseen, joka tapatti monia ihmisiä.
Mexicanan lento 940

Mexicana lennolle 940 sattunut onnettomuus tapahtui 31. maaliskuuta 1986 Mexicana de Aviaciónin Boeing 727 koneen ollessa lennolla México – Puerto Vallarta – Mazatlán – Los Angeles. Kaikki konessa olleet 158 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä menehtyivät. Onnettomuus on yksi pahimmista onnetomuuksista, joita on sattunut Boeing 727 -koneille. 
Lento 940 lähti Méxicosta kello 08:40 lennolle Puerto Vallartaan. Kun kone oli saavuttanut jalan korkeuden, sen lähdön aikana kuumentunut koneen vasemmanpuoleisen renkaan jarru aiheutti renkaan räjähtämisen. Koneen polttoaine- ja hydrauliletkut katkesivat räjähdyksen seuraksena. Myös sähköjohdot katkesivat, mikä johti matkustamon paineistuksen menetykseen. Vuotanut polttoaine syttyi, mikä aiheutti tulipalon koneessa. Se menetti ohjattavuutensa, minkä seurauksena se törmäsi Sierra Madren vuorelle jalan korkeudessa lähellä Maravation kaupunkia noin 130 kilometrin päässä Méxicosta.
Mexicanan huoltomekaanikkoja syytettiin siitä, että koneen rengas oli täytetty paineilmalla typen sijaan. Typpeä käytetään reinkaissa monien etujen takia, mutta yksi niistä on sen passiivisuus kemiallisissa reaktioissa.
Thai Airways Internationalin lento 311

Thai Airwaysin lento 311 oli 31. heinäkuuta 1992 tapahtunut lento-onnettomuus. Lennolla ollut Airbus A310-300 "HS-TID", törmäsi Himalajan vuoristoon yrittäessään laskeutua Kathmanduun, Nepaliin. Kaikki koneessa olleet 99 matkustajaa ja 14 miehistön jäsentä kuolivat. Tämä oli ensimmäinen tällä konetyypillä sattunut lento-onnettomuus. Yksi syy lento-onnettomuuteen oli ilmeisesti ongelmat kommunikaatiossa miehistön ja lennonjohdon välillä. Kone iskeytyi vuorenseinämään merenpinnasta mitattuna  jalan (3 520 m) korkeudessa noin 300 solmun (556 km/h) nopeudella.
Diawarat

Diawarat ovat etninen ryhmä Malin Nioron ja Naran piireissä. He puhuvat soninkea, mutta eivät pidä itseään soninkeina. Ryhmän identiteetti perustuu Diarran valtiota hallinneeseen Diawara-sukuun. 
Diawaroja arvioidaan olevan noin 100 000 henkeä. He ovat uskonnoltaan etupäässä muslimeja.