tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vainovalkea

Vainovalkeat olivat suomalaisen kansanperinteen tuntemia sotiin liittyviä tulia, joista kerrotaan muun muassa kalevalaisessa runoudessa. Snorri Sturlusonin kirjoittamassa Olavi Pyhän saagassa Suomen rannikkoa kutsuttiin nimellä "balagaardssida", 'roviorannikko', mikä johtui suomalaisten käyttämistä vartiotulista rannikolla. 
Vainovalkeiden taustalla oli käytäntö varoittaa väestöä lähestyvistä vihollisista tuli- ja savumerkein. Perinteisesti on arveltu, että tässä käytännössä on linnavuorilla voinut olla tärkeä asema. Eräissä kertomuksissa vainovalkeat ovat voineet tarkoittaa myös sotajoukkojen leirinuotioita eli sotatulia, tai palavien rakennusten tulta. Kaasat olivat merimerkkejä, joiden päällä saatettiin polttaa tulia, joilla varoitettiin vihollislaivastosta. 
"Kalevalassa" vainovalkeat mainitaan muun muassa 20. runossa seuraavasti:"Tuop' on äiti Lemminkäisen, aivan aamulla varahin, läksi vettä lähteheltä;""näkevi savun sakean, pohjoisilla maailmoilla. Sanan virkkoi, noin nimesi:""Nuo onpi soan savuja, varsin vainovalkeita!"Sotilastarkoituksessa käytetty merkkitulijärjestelmä oli käytössä vielä 1800-luvun alussa Kymijoen varrella, joka toimi tuolloin Venäjän keisarikunnan vastaisena rajana. Ketju käsitti yhteensä 45 näköyhteyden etäisyydellä toisistaan ollutta kohoumaa. Signaali välitettiin ketjua pitkin tarvittaessa päivisin savulla ja öisin tulilla.
Luettelo eräistä Suomessa tunnetuista vainovalkeiden polttopaikoista.
Vartiomäet.
Vartiomäet ovat korkeita paikkoja, millä on poltettu puuta savumerkkien antamistarkoituksessa puolustuksen tukemiseksi.
Kontaktori

Kontaktori on suurikokoinen sähkömekaaninen kytkin, joka on sähköisesti ohjattava. Kontaktori on toiminnallisesti samanlainen kuin rele. 
Releellä ja kontaktorilla on eroa yleensä vain kokoluokassa; kontaktorilla ohjattavat virrat ovat suurempia ja jännitteet korkeampia. Kontaktori on tarkoitettu kytkinlaitteeksi sähkölaitteen päävirtapiiriin, mutta rele ohjausvirtapiiriin. 
Esimerkiksi muutaman ampeerin virran kestävää piirilevylle kiinnitettävää 12 voltin relettä kutsutaan nimenomaan releeksi, mutta esimerkiksi 5:n kilowatin sähkömoottoria ohjaavaa relettä kutsutaan kontaktoriksi. 
Kontaktoreihin saa usein myös apukoskettimia, joilla voidaan ilmoittaa esimerkiksi ohjauslogiikalle tai käyttäjälle kontaktorin asennon vaihtumisesta. Suurin osa Suomessa myytävistä kontaktoreista on DIN-kiskoon sopivia.
Rele

Rele on sähköisesti ohjattava sähkömekaaninen kytkin, jonka toiminta perustuu sähkömagneettiin. Releellä ohjataan erillisen ohjausvirran avulla suurempia jännitteitä ja sähkövirtoja. Suuria päävirtapiirin ohjaukseen tarkoitettuja releitä kutsutaan usein kontaktoreiksi.
Toimintaperiaate.
Sähkömekaaninen rele perustuu sähkömagneettiin, jonka magneettipiiri muodostuu kiinteästä kelasydämestä ja liikkuvasta ankkurista. Kun releen käämiin kytketään virta, se synnyttää magneettikentän, joka vetää releen liikkuvan ankkurin kiinni paikallaan olevaan kelasydämeen. Samalla ankkuriin kiinnitetyt kontaktinastat, kärjet, yhdistyvät kiinteässä osassa oleviin kontaktikärkiin, mikä mahdollistaa virran kulkemisen niiden kautta. Kun magneetin virta katkaistaan, ankkuri palautuu jousen vetämänä lepoasentoon ja kärjet avautuvat. Usein releessä on useita kontakteja, joista osa on lepotilassa suljettuina ja osa avoimena.
Reletyypit.
Askelrele.
Askelrele (myös sysäysrele, impulssirele tai pulssirele) vaihtaa tilaa aina, kun ohjausvirta kytketään ja säilyttää tilan, vaikka ohjausvirta katkeaa. Askelreleitä käytetään esimerkiksi valaistuksen ohjauksessa, jos käytetään painikemallisia kytkimiä.
Aikarele.
Aikareleen toiminta-aikaa voidaan säätää. Ajastus voi toimia esimerkiksi vuorokauden mittaisissa jaksoissa (ulkovalaistus ja auton lämmityspistorasiat) tai alkaa alusta, kun painetaan kytkintä (porrasvaloautomaatti). (Vrt. kellokytkin)
Kontaktori.
Suurille tehoille tarkoitettuja releitä kutsutaan kontaktoreiksi. Niitä käytetään sähkömoottorien ja isojen valaisinryhmien ohjauksessa.
Lämpörele.
Lämpörele katkaisee virran ylikuormitustilanteessa. Niitä käytetään yleensä sähkömoottorien ylivirtasuojauksessa.
Puolijohderele.
Puolijohderele ei sisällä liikkuvia osia ja kestää useampia kytkentäkertoja kuin mekaaninen rele. Kärjet on korvattu transistoreilla tai muilla puolijohdekytkimillä.
Reed-rele.
Reed-rele (käytetään myös nimitystä kielirele) koostuu ferromagneettisista kosketinkielistä, jotka sijaitsevat kosteudelta suojatussa putkessa, ja putken ympärillä olevasta kelasta, joka synnyttää magneettikentän. Kun kelaan johdetaan sähkövirta, kielet taipuvat yhteen tai erilleen riippuen koskettimien tyypistä. Reed-releet eivät kestä suuria virtoja, mutta ne ovat nopeita ja kestävät useita kytkentäkertoja. Reed-releen tapaan toimii myös magneettinen läheisyyskytkin, jota käytetään murtohälyttimissä: oveen kiinnitetty kestomagneetti magnetoi ovenpieleen kiinnitetyn kielireleen, joka sulkeutuu. Oven avautuessa magneettikenttä poistuu ja kielirele avautuu.
Vilkkurele.
Ohjaa auton vilkkuja.
Kosketintyypit.
Releessä voi olla yksi tai useampia koskettimia.
Panzerkampfwagen I

Panzerkampfwagen I (lyh. PzKpfw I) eli Sonderkraftfahrzeug 101 (Sd.Kfz. 101) oli Saksassa vuonna 1932 suunniteltu panssarivaunu, jonka sarjavalmistus alkoi vuonna 1934. Panzer I oli suunniteltu lähinnä koulutusvaunuksi Saksan uudelleen aseistauduttua Adolf Hitlerin päästyä valtakunnankansleriksi vuonna 1933 ja hylättyä vuoden 1919 Versailles’n rauhan aserajoitukset.
Suunnittelu.
Suunnitelma kevyestä viiden tonnin vaunusta tilattiin jo vuonna 1932 Rheinmetallilta, Kruppilta, Henschelilta, MANilta ja Daimler-Benziltä. Prototyypit tilattiin vuonna 1933 ja Kruppin suunnitelma hyväksyttiin. Vaunu sai huomiota herättämättömän nimen "Landwirtschaftlicher Schlepper", maataloustraktori. Piirustukset perustuivat brittiläiseen Carden-Lloyd Mk. IV:iin, joita oli salaa ostettu kaksi Neuvostoliitosta. Kruppin malliin lisättiin vielä Daimler-Benzin torni.
Panzerkampfwagen IA -mallissa oli 57 hevosvoiman Kruppin nelisylinterinen M305-moottori, joka antoi huippunopeudeksi 37 km/h hyvässä maastossa ja 145 kilometrin toimintasäteen. IB-mallissa oli 100 hevosvoiman kuusisylinterinen Maybach NL38TR. Kuten kaikissa saksalaispanssareissa, moottorit olivat bensiinikäyttöisiä. Panzerkampfwagen IA (Sd.Kfz. 101) painoi 5,3 tonnia ja siinä oli 15 millimetrin panssarointi. Aseistuksena oli ainoastaan kaksi 7,92 millimetrin konekivääriä.
Huhtikuussa 1934 valmistettiin 15 vaunua, jotka esiteltiin Hitlerille. Varsinainen tuotanto alkoi heinäkuussa 1934. Parannetun mallin valmistus jatkui elokuussa 1935.
Panzer I toimi esikuvana Panzerkampfwagen II -vaunulle ja alustana monenlaisilla panssarihaupitseille ja ilmatorjunta-ajoneuvoille. Niitä rakennettiin yli 1 500 kappaletta ennen kuin tuotanto päättyi vuonna 1941.
Käyttö.
Panzer I:tä kokeiltiin taistelutilanteessa Espanjan sisällissodassa vuonna 1936, jossa 106 vaunua palveli Condor-legioonassa. Vaunu osoittautui tehottomaksi ja sen aseistus kehnoksi ja tasavaltaisten neuvostoliittolaisia T-26- ja BT-5-vaunuja huonommaksi. Viimeistään vuonna 1938 kävi selväksi, ettei vaunusta olisi taistelukäyttöön, minkä jälkeen siitä aiottiin vaunua jalkaväen tukeen ja tiedusteluun.
Panzer I oli vielä käytössä toisen maailmansodan alkaessa. Vaunu oli tarkoitus korvata Panzerkampfwagen III -vaunulla, mutta tuotannon viivytysten vuoksi Panzer I oli vielä pääkalustona Itävallan ja Tšekkoslovakian miehityksissä. Sitä käytettiin myös Ranskan valtauksessa. Myöhemmin vaunuja käytettiin partiointiin ja koulutukseen. Vuonna 1940 lähes kaikki muunnettiin aseettomiksi ammuskuljetusvaunuiksi.
Suomessa Panzer I -vaunuja käytettiin jatkosodan aikana Uhtualla, jonne saksalainen sotilasjohto oli lähettänyt suomalaisten tueksi kevyen panssarikomppanian, 3./Panzer-Abteilung 40:n.
Unkari käytti myös muutamia vaunuja koulutustarkoituksiin. Kiinan kansalliset joukot ostivat 15 Panzer IA -vaunua, joita käytettiin Kiinan sisällissodassa.
Eri mallit.
”Ausf.” on lyhenne sanasta ”Ausführung”, versio.
Panzer I:n rungolle perustuvia vaunuja:
Riviliitin

Riviliittimiä käytetään sähkökeskuksissa ja -kojeissa muun muassa syöttöjen ja lähtöjen sekä kaapin oman johdotuksen välissä, lisäksi niillä voidaan haaroittaa syöttöjä. Riviliittimien kiinnitys tapahtuu usein DIN-kiskoon, mutta on olemassa myös riviliitinmalleja, jotka juotetaan piirilevylle.
Riviliitin on perinteinen ratkaisu johtimien ja kaapeleiden kytkentään. Liitäntätekniikka voi olla ruuviliitäntä, jousivoimaliitäntä, pikajousiliitäntä, johtimen eristyksen leikkaava pikaliitäntä tai pulttiliitäntä.
Panzerkampfwagen II

Panzerkampfwagen II (lyh. PzKpfw II) eli Sonderkraftfahrzeug 121 on natsi-Saksassa toisen maailmansodan edellä suunniteltu panssarivaunu. Se suunniteltiin Panzerkampfwagen III:n ja Panzerkampfwagen IV:n suunnittelutyön ja valmistuksen viivästyttyä.
Suunnittelu.
Uudempien mallien viipyessä Panzer II:sta tilattiin suunnitelmat vuonna 1934. Kilpailuun osallistuivat Krupp, MAN, Henschel ja Daimler-Benz. Vaunu perustui Panzerkampfwagen I:n piirustuksiin, mutta oli suurempi ja siinä oli 20 millimetrin ilmatorjuntatykki. Valmistus alkoi vuonna 1935, mutta ensimmäinen vaunu toimitettiin vasta 18 kuukauden kuluttua.
Panzer II -mallit A, B ja C oli panssaroitu 14 millimetrin teräslevyllä edestä, sivuilta ja takaa. Päällä ja alla oli 10 millimetrin panssari. Tämä ei riittänyt pysäyttämään kuin konekiväärin ammuksen. D-mallissa panssarointia lisättiin 30 millimetriin. Malli F:ssa oli 35 millimetrin panssarointi edessä ja 20 millimetriä sivulla.
Aseistuksena kaikissa malleissa oli 20 millimetrin KwK30 L/55 -tykki. Se perustui 20 millimetrin FlaK 30 -ilmatorjuntatykkiin ja pystyi 280 laukauksen tulinopeuteen minuutissa. Lisänä oli kaksi 7,92 millimetrin konekivääriä. Miehistöä oli kolme.
Kaikissa malleissa oli 140 hevosvoiman kuusisylinterinen bensiinikäyttöinen Maybach HL 62 TRM -moottori ja ZF-vaihteisto. Ensimmäisten mallien huippunopeus oli 40 km/h, D- ja E-mallit varustettiin Christie-tyyppisellä jousituksella ja paremmalla vaihteistolla, joka nosti nopeuden 55 km/h:iin tiellä, mutta maastossa nopeus oli hitaampi, joten F-malli palasi takaisin aikaisempaa lehtijousitukseen. Toimintamatka oli 200 kilometriä.
Käyttö.
Panzer II:ta käytettiin laajasti Puolassa ja Ranskassa, mutta se vanheni nopeasti. Vuoteen 1943 mennessä vaunu oli enimmäkseen poistettu etulinjan käytöstä. Myöhemmin vaunua käytettiin menestyksekkäästi tiedusteluvaununa (Ausf. L ”Luchs”). Valmistus päättyi vuonna 1943, mutta vaunun rungolle rakennettiin muita ajoneuvoja, tärkeimpänä panssarihaupitsi Wespe.
Mallit.
”Ausf.” on lyhenne sanasta ”Ausführung”, versio.
Panzerkampfwagen II:n rungolle perustuvia vaunuja:
Lisenssi

Lisenssi (lat. "licentia" eli lupa) on todistus luvan olemassaolosta esimerkiksi television katseluun, aseenkantamiseen, tiettyjen tavaroiden viemiseen tai tuomiseen maahan sekä lupa valmistaa patentin suojaamia tavaroita maksua vastaan. Lisenssin käytöstä mahdollisesti suoritettavaa korvausta kutsutaan lisenssimaksuksi tai rojaltiksi. 
Digitaalisessa tekniikassa ohjelmiston tai muun immateriaalioikeuden alaisen omaisuuden käyttöön oikeuttava sopimus. Ohjelmistolisenssiksi ymmärretään yleensä lisenssipaperiin painettu, ohjelmiston rekisteröimiseksi tarvittava sarjanumero (lisenssinumero) ja sen mukana tulevat käyttöehdot.
Alkujaan lisenssi tarkoitti lupaa esimerkiksi kulkea toisen omistaman maa-alueen halki. Nykyään sana viittaa pikemminkin teoksen tai ohjelmiston tekijänoikeuksien haltijan määrittelyyn siitä, miten teosta saa käyttää, muunnella tai kopioida. Avoimet lisenssit ovat yleistyneet reaktiona epäoikeudenmukaiseksi koetulle tiukalle lisensoinnille.
Ohjelmistolisenssit.
Ohjelmistoja voidaan lisensoida useilla avoimilla lisensseillä, tai omisteisilla lisensseillä, käyttäen ohjelmistolisensointialustaa.
Omisteisen ohjelmiston lisensointi voi olla esimerkiksi suoritinmäärän tai käyttäjämäärän mukaan. Omisteinen lisenssi voi myös olla vuosittain uusittava.
Pilvipalvelut, kuten Software as a Service (SaaS), perustuvat ohjelmiston vuokraamiseen palveluna.
Raija Oranen

Raija Helena Oranen (ent. "Laroma", o.s. "Juntunen"; s. 2. elokuuta 1948 Hyrynsalmi) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut lähes 100 teosta muun muassa romaaneja, lastenkirjoja, novelleja sekä elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia.
Elämä ja ura.
Oranen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa muun muassa tiedotusoppia ja dramaturgiaa. 
Oranen on kertonut olleensa nuoruudessaan taistolainen ja työskennelleensä toimittajana Tiedonantaja-lehdessä. Hän on myös sanoittanut Agit Prop -yhtyeen levyttämän kappaleen "Laulu II maailmansodasta".
Oranen on käsikirjoittanut televisiosarjat "Ruusun aika" ja "Puhtaat valkeat lakanat", jotka ovat ilmestyneet myös kirjoina. Orasen romaaneja ovat muun muassa historialliset "Palladium"- ja "Maan aamu" -sarjat. 2000-luvulla Oranen on kirjoittanut historiallisia romaaneja erityisesti Suomen presidenteistä.
Opetus- ja kulttuuriministeriön yhteydessä toimiva tekijänoikeusneuvosto antoi joulukuussa 2015 Oraselle lausunnon lainaamisesta historiallisessa romaanissa "Aurora" (2014). Oranen oli lainannut kirjaan otteita Katri Lehdon teoksesta "Kytäjän kreivitär: Marie Linderin elämä" (1985) mainitsematta alkuteosta. Neuvosto katsoi, että lähde ja tekijä olisi tullut mainita. Oranen katsoi hyödyntäneensä Lehdon kirjaa taustamateriaalina. Oraselle myönnettiin vuoden 2023 alusta taiteilijaeläke, 1 515,94 euroa kuukaudessa.
Yksityiselämä.
Hän kasvoi metsäteknikko Mikko Juntusen ja yrittäjä Jenny Juntusen perheen neljäntenä, nuorimpana lapsena. Orasella on kaksi täysi-ikäistä poikaa. Hän on ollut naimisissa Jyrki Orasen kanssa vuodesta 1973. 
Oranen asuu Helsingin Toukolassa, mutta viettää aikaansa myös runsaasti Espanjan Aurinkorannikolla.
Valtatie 25

Valtatie 25 on Hangosta Tammisaaren, Karjaan, Lohjan, Vihdin Nummelan ja Hyvinkään kautta Mäntsälään johtava valtatie. Tien linjaus kulkee ensimmäistä Salpausselkää mukaillen. Yhdessä Porvooseen jatkuvan kantatien 55 kanssa se muodostaa pääkaupunkiseudun kiertävän väylän ja usein niitä sanotaankin Helsingin seudun uloimmaksi kehätieksi tai myös Kehä V:ksi. Valtatien 25 pituus on 171 kilometriä ja kantatien 55 noin 35 kilometriä. Sisemmät kehätiet ovat Kehä III, Kehä II ja Kehä I. Aikaisemmin valtatie 25 oli nimeltään kantatie 53, mutta sen luokkaa nostettiin sen tärkeyden vuoksi. Valtatie 25 on tärkeä varsinkin Hangon sataman rekkakuljetuksille, sen jatke kantatie 55 taas Porvoon öljykuljetuksille. Lisäksi se toimii tärkeänä yhdystienä valtateiden 3 ja 4 välille Helsingin ulkopuolella Hyvinkään ja Mäntsälän välillä. Alueella on paljon logistiikkakeskuksia.
Valtatie 25 on moottoritietä Lohjan Lempolasta Muijalaan, jossa tie kulkee yhdessä valtatien 1 kanssa; moottoritieosuuden pituus on seitsemän kilometriä. Muilta osin tie on kaksikaistainen ja liikennemääriinsä nähden vaihteleva. Hangon lähistöllä sijaitsee yksi Suomen päätieverkon harvoista tasoristeyksistä, jossa tie risteää Dynamiittivaihteen linjavaihteen kanssa. Tammisaaren kohdalla tiellä on myös avattava silta.
Tie kulkee seuraavien kuntien kautta: Hanko – Raasepori – Inkoo – Raasepori (uudelleen) – Lohja – Vihti – Nurmijärvi – Vihti (uudelleen) – Hyvinkää – Nurmijärvi (uudelleen) – Hyvinkää (uudelleen) – Mäntsälä.
Historia.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä Helsingistä Tammisaaren kautta Hankoon kulkenut tie numeroitiin kantatieksi 51 ja Lohjan maalaiskunnan Nummenkylästä Lohjan kautta Tammisaareen kulkenut tie kantatieksi 53. Sodan jälkeinen Porkkalan vuokra-alueen luovutus siirsi kantatien 51 kulkemaan Lohjan maalaiskunnan Virkkalan kautta, jolloin kantatie 53 lyheni Nummenkylän ja Virkkalan väliseksi tieksi. Myöhemmin kantatie 51 siirrettiin päättymään Karjaalle ja Virkkalan ja Hangon välinen tie numeroitiin uudelleen kantatieksi 53. Vuonna 1968 kantatietä 53 jatkettiin pohjoispäässä Hyvinkäälle asti ja vuonna 1979 edelleen Mäntsälään. Tammisaaren ohikulkutie on valmistunut vuonna 1972 ja Karjaan ohikulkutie vuonna 1983.
Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa kantatie 53 numeroitiin uudelleen valtatieksi 25. Tuuloksen ja Padasjoen välinen maantie 319 muutettiin kantatieksi 53 jo muutamaa kuukautta aiemmin, joten Suomessa oli vähän aikaa kaksi kantatietä 53.
Tammisaaren ja Hangon välinen osuus korjattiin 90-luvun lopulla ja tie valmistui vuonna 2000. Tietä parannettiin mm. oikaisemalla sitä, parantamalla liittymiä ja rakentamalla tievalaistusta.
Vuonna 2005 osuutta Lohjanharjulla muutettiin. Tällöin osuus Lohjan keskustasta Lempolaan laajennettiin nelikaistaiseksi ja uusi moottoritieosuus valmistui Nummenkylään saakka. Samalla jäljelle jäänyt osa Lempolasta Muijalaan muutettiin Yhdystie 1125:ksi.
Robert L. Forward

Robert Lull Forward (15. elokuuta 1932 – 21. syyskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja tieteiskirjailija.
Hän väitteli tohtoriksi Marylandin yliopistossa vuonna 1965 palkkiantennin kehittämisestä gravitaatiosäteilyn havaitsemiseksi. Sen jälkeen hän meni töihin Hughes Aircraftin tutkimuslaboratorioon, missä hän jatkoi tutkimuksiaan painovoiman mittaamisesta ja sai 18 patenttia. Hän perusti oman yrityksen 1987, keskittyen fiktion kirjoittamiseen, ja NASAn ja Yhdysvaltain ilmavoimien konsultoimiseen.
Suuri osa hänen tutkimuksistaan keskittyi teoreettiseen fysiikkaan. Hän tutki eräitä aiheita, joita on käsitelty science fictionissa, kuten antimaterian käyttöä työntövoimana ja aurinkopurjeita. Yli 200 tutkimuksen tai artikkelin lisäksi hän julkaisi 11 romaania. Hänen ensimmäinen romaaninsa, "Lohikäärmeen muna", kuvailee neutronitähden fysiikkaa.
Luettelo Arabiemiraattien kaupungeista

Tämä on luettelo Arabiemiraateissa sijaitsevista kaupungeista.
Luettelo Argentiinan kaupungeista

Tämä on luettelo Argentiinassa sijaitsevista kaupungeista. Taulukon ensimmäisessä osassa on Argentiinan yli 50 000 asukkaan kaupungit suuruusjärjestyksessä sekä tätä pienemmät maakuntiensa pääkaupungit. Taulukon toisessa osassa on argentinalaisia kaupunkeja aakkosjärjestyksessä.
Vuonna 2010 järjestetyn väestönlaskennan mukaan Argentiinan väkiluku oli 40 117 096. Heistä kaupunkilaisiksi luokiteltiin 36 517 332 (91,03 %) ja maaseutuasukkaiksi 3 599 764 ihmistä (8,97 %).
Luettelo Armenian kaupungeista

Tämä on luettelo Armeniassa sijaitsevista kaupungeista. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan maassa oli tuolloin 49 kaupunkia.
Oheinen taulukko listaa Armenian kaupungit vuoden 2011 väestönlaskennan mukaisessa suuruusjärjestyksessä (de jure asukasluku). Lisäksi on kerrottu asukasluku kymmenen vuotta varhaisemmassa väestönlaskennassa. Maakuntakeskukset on esitetty vahvennettuna. Armenian aluehallinnon paikallistasolla on yhdeksän kaupunkikuntaa. Kaupunkikunnista on kerrottu keskuskaupungin asukasluku ja suluissa koko kaupunkikunnan asukasluku (kylineen). Kaupunkien suomeen translitteroitu nimimuoto on alustava ja saattaa paikoin vaatia korjausta. Alle 10 000 asukkaan kaupunkien tiedoista on kirjattu vasta osa.&lt;br&gt;
Jarmo Koski

Jarmo Uolevi Koski (s. 2. heinäkuuta 1951 Imatra) on suomalainen näyttelijä. Hänen uransa alkoi jo 1970-luvulla, muun muassa Ahaa Teatterissa, Nukketeatteri Vihreässä Omenassa ja 1990-luvulla Teatteri Hevosenkengässä.
Kosken tunnetuin näyttelijäntyö lienee Seppo Taalasmaan rooli saippuasarjassa "Salatut elämät", jossa hän on esiintynyt sarjan alusta eli vuodesta 1999 vuoteen 2013 saakka. Koski lopetti sarjassa työskentelyn kevättalvella 2013, ja hänen roolihahmonsa poistui ruudusta 21. lokakuuta 2013. Koski palasi sarjaan kevään 2017 päätösjaksossa, mutta poistui jälleen ruudusta 17. marraskuuta 2017. Hän on esittänyt myöhemmin Talonmies Nokelaisen roolia "Iltalehden" julkaisemassa "Kämppikset"-sarjassa, jossa olivat mukana lisäksi "Salatut elämät" -sarjassa näytelleet Kirsi Ståhlberg ja Mia Ehrnrooth. Vuonna 2017 Koski oli näyttelemässä Seinäjoen kaupunginteatterissa.
Koski on dubannut animaatiosarjoissa, animaatioelokuvissa, televisiomainoksissa ja dokumenteissa. Hän on antanut äänensä muun muassa Disney-piirroselokuvien Nalle Puhille, "Alfred J. Kwak" -sarjan Alfredille, "Nikke Knatterton" -piirrossarjan kertojalle, "Teletappien" Tiivi-Taaville, "Matka maailman ympäri" -piirrosarjan Passepartoutille ja "Muumilaakson tarinoiden" Muumilaakson poliisille.. Häntä kaavailtiin "Muumilaakson tarinoita" -sarjan Yleisradion 1990-luvulla tehtyyn jälkiäänitykseen Muumipeikon esittäjäksi, mutta hän oli sarjan ensiesityksen aikaan monen muun sarjan teossa. Koski itse ehdotti esittäjäksi Rabbe Smedlundia, joka lopulta kyseisen roolin sai. Koski on maininnut mieluisimpien dubbaamiensa lastenpiirrettyjen olleen Nalle Puh -piirretyt. Hän on Nalle Puhin virallinen, Disneyn hyväksymä suomenkielinen ääninäyttelijä. Vuoden 2012 lopulla Koskelle tarjottiin isoa teatteriosaa Porin ja Rauman teattereissa. Koski suostui, ja näytteli vuoden 2013 molemmissa kaupungeissa. 
Koski on naimisissa ja pariskunnalla on kolme lasta. 
Ennen näyttelijän opintojaan Koski on opiskellut opettajaksi.
Koski osallistui "MasterChef VIP" -kilpailuun, joka alkoi maaliskuussa 2021.
Vuonna 2025 ilmestyneessä elämäkertakirjassaan "Jarmo Koski – Salattu elämäni" Koski kertoo joutuneensa nettihuijauksen kohteeksi ja menettäneensä siinä eläkesäästönsä 200 000 euroa.
Luettelo Australian kaupungeista

Tämä on luettelo Australiassa sijaitsevista kaupungeista osavaltioittain. 
Uusi Etelä-Wales.
Katso myös: Luettelo Uuden Etelä-Walesin paikallishallintoalueista
Kaupungit, joita ei ole maantieteellisten nimien rekisterissä NSW Geographical Names Register.
Tässä luettelossa on Sydneyn metropolialueella olevat paikallishallintoalueet mutta ei kaupunkeja, jotka on myös hyväksytty maantieteellisten nimien rekisteriin GNR:iin.
Entiset paikallishallintoalueet, joille on myönnetty kaupungin asema (sittemmin ne kuitenkin on yhdistetty):
Pohjoisterritorio.
Katso myös: Luettelo Pohjoisterritorion paikallishallintoalueista
Queensland.
Katso myös: Luettelo Queenslandin paikallishallintoalueista
Muita pikkukaupunkeja ja esikaupunkialueita, joiden paikallishallinto on saanut kaupunkiaseman (myös myöhemmin yhdistetyt):
Etelä-Australia.
Katso myös: Luettelo Etelä-Australian paikallishallintoalueista
Tasmania.
Katso myös: Luettelo Tasmanian paikallishallintoalueista
Länsi-Australia.
Katso myös: Luettelo Länsi-Australian paikallishallintoalueista
Paikallishallintoalueet, joilla on kaupunkiasema mutta joita ei ole lueteltu edellä ja jotka ovat Perthin metropolialueella:
Luettelo Azerbaidžanin kaupungeista

Tämä on luettelo Azerbaidžanissa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Oheinen taulukko luetteloi Azerbaidžanin suurimmat, yli 30 000 kaupungit vuoden 2014 alun mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Lisäksi pyritään kertomaan kaupunkien asukasluku vuosien 1989, 1999 ja 2009 väestönlaskennoissa.
Muita kaupunkeja.
Alla on lueteltu suuruusluokan 20 000–30 000 asukkaan kaupungit (vuoden 2014 ja vuoden 1989 asukasluvut).
Luettelo Bangladeshin kaupungeista

Tämä on luettelo Bangladeshin suurimmista kaupungeista vuonna 2011
Tämä on aakkosellinen luettelo Bangladeshin kaupungeista
Luettelo Belizen kaupungeista

Tämä on luettelo Belizessä sijaitsevista kaupungeista.
Belizessä on kaksi suurkaupunkia (city) ja seitsemän kaupunkia (town). Vuonna 2022 kaupungeissa asui noin prosenttia Belizen väestöstä. Kaupunkien asukasluvut (VL2022) käyvät ilmi oheisesta taulukosta:
Luettelo Beninin kaupungeista

Beninin suurimmat kaupungit.
Sulkeissa väkiluku vuoden 2013 väestönlaskennassa.
Luettelo Bosnia-Hertsegovinan kaupungeista

Tämä on luettelo Bosnia-Hertsegovinassa sijaitsevista kaupungeista.
B
Č
D
F
G
H
I
J
K
L
M
N
O
P
S
Š
T
U
V
Z
Ž
Luettelo Botswanan kaupungeista

Tämä on luettelo Botswanassa sijaitsevista kaupungeista. 
Virallisessa terminologiasa Botswanan asutuskeskukset jakautuvat kaupunkeihin ja kyliin. Botswanan varsinaisiin kaupunkeihin luetaan kaksi suurkaupunkia (city: Gaborone ja Francistown) ja viisi muuta kaupunkia (town). Paikkakunnista Orapa on Botswanan tilastokeskuksen väestönlaskentaraporteissa luokiteltu kaupungiksi, mutta vastaavan ministeriön verkkosivulla ja vaikkapa Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelu CIA:n The World Factbookin kaupunkilistalla sitä ei näy. Botswanassa ei ole yksiselitteistä määritelmää kyliksi (village) kutsutuille asutuskeskittymille. 
Botswanan kaupunkimaiset asutuskeskukset on määritelty Yhdistyneiden kansakuntien väestötieteellisessä vuosikirjassa (2005 ja 2022) seuraavasti: vähintään 5 000 asukkaan keskittymä, jonka taloudellisesta toiminnasta 75 prosenttia ei pohjaudu maatalouteen (). Vuosikirjan 2022 painos tilastoi Botswanan kaupungistumisasteeksi 65,5 prosenttia (eli 1 570 736/2 397 550; 18.3.2022). Tähän verrattuna yllättävästi CIA esitti The World Factbookissa maan kaupungistumisasteeksi jo 72,9 prosenttia (2023). Julkaisujen lukuarvojen selkeä ero osoittaa, että eri tahot tulkitsevat Botswanan suuria kyliä kaupungistuneiksi asutuskeskuksiksi erilaisilla perusteilla. 
Ohessa esitetään varsinaisten kaupunkien ja yli 10 000 asukkaan kylien asukasluku väestönlaskentojen 2011 ja 2022 mukaan. 2020-luvulla Botswanan paikallis- ja aluehallintoa on uudistettu ja uudistuksia suunniteltiin myös vuosiksi 2023-2024. Tästä syystä oheisen taulukon hallintoalue- ja alapiirijako ei välttämättä ole ajantasainen.
Luettelo Brasilian kaupungeista

Tämä on luettelo Brasiliassa sijaitsevista kaupungeista.
Kaupungistuminen.
Brasilian väestö on verrattain korkeasti kaupungistunut, kahdeksan kymmenestä brasilialaisesta asuu kaupungeissa (144 miljoonaa 180 miljoonasta).
Brasilian metropolialueet.
"Kansalliset metropolialueet"
1 São Paulo - 18 500 000
2 Rio de Janeiro - 10 500 000
"Alueelliset metropolialueet"
3 Salvador - 5 250 000
4 Belo Horizonte - 4 100 000
5 Porto Alegre - 3 500 000
6 Recife - 3 250 000
7 Fortaleza - 3 200 000
8 Brasília - 3 000 000
9 Curitiba - 2 800 000
10 Belém - 2 100 000
11 Goiânia - 2 000 000
12 Manaus - 1 600 000
13 Vitória - 1 400 000 (Espirito Santon pääkaupunki, mutta osavaltion suurin kaupunki ja samalla metropolialueella on Vila Velha)
14 Campinas - 2 500 000
15 Santos - 1 050 000 (tunnettu myös nimellä Baixada Santista)
16 Londrina - 750 000
Luettelo Bulgarian kaupungeista

Tämä on osittainen luettelo Bulgariassa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Vuoden 2023 arvioidun väkiluvun mukaan
Luettelo Chilen kaupungeista

Tämä on luettelo Chilessä sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Suurimmat taajamat vuoden 2017 väestönlaskennassa
Joonas Hytönen

Joonas Riku Kullervo Hytönen (s. 12. tammikuuta 1975) on suomalainen juontaja ja televisiotuottaja, joka on tullut tunnetuksi muun muassa televisio-ohjelmista "Jyrki", "Joonas Hytönen Show", "Pelastakaa sotamies Hytönen" ja "Ruben &amp; Joonas". Hän on toiminut myös radiojuontajana ja käsikirjoittajana. Hytönen kilpaili vuoden 2008 "Tanssii tähtien kanssa" -televisiosarjassa. Nuorena hän on harrastanut balettitanssia.
Joonas Hytönen on Mattiesko Hytösen adoptiopoika. Hänet on valittu Suomen turhimmaksi julkkikseksi vuonna 2002. Hän on opiskellut elokuvaohjausta Moskovassa mutta jätti koulun kesken. Hytönen suoritti 2003–2004 asepalveluksensa, jota seurattiin tosi-tv-sarjassa "Pelastakaa sotamies Hytönen". Sittemmin hänet hyväksyttiin opiskelemaan valtio-oppia Helsingin yliopistoon. Hytönen oli kihloissa vuoden 1997 Miss Suomen Karita Tuomolan kanssa useita vuosia 2000-luvun alkupuolella.
Hytönen on ollut FremantleMedia Finlandin toimitusjohtaja vuodesta 2017. Hytönen nimitettiin tuotantoyhtiö Banijay Finlandin eli entisen Solar Television Oy:n toimitusjohtajaksi elokuussa 2013. Sitä ennen hän oli työskennellyt vuodesta 2008 tuottajana Moskito Television Oy:ssä. Aiemmin 2000-luvulla hän toimi tuottajana yhdessä Antti ”Pizza” Pekkarisen kanssa perustamassaan tuotantoyhtiö Illusioni Oy:ssä.
Hytönen harrastaa tennistä ja golfia.
Luettelo Espanjan kaupungeista

Tämä on luettelo Espanjan kaupungeista.
Suluissa maakunta, jossa kaupunki sijaitsee. Jos maakuntaa ei ole mainittu, kaupunki ja maakunta ovat samannimisiä.
Luettelo Etelä-Korean kaupungeista

Tämä on luettelo Etelä-Koreassa sijaitsevista kaupungeista.
Etelä-Koreassa oli vuonna 2016 yhteensä 85 kaupunkia (si). Niistä kahdeksan oli Etelä-Korean aluehallinnon ylimmän tason kaupunkia ja 77 aluehallinnon toisen tason kaupunkia. 
Merkittävimmät kaupungit ovat ylimmän (1.) aluehallinnon tason yksikköjä; näitä kaupunkeja oli yhteensä kahdeksan (vuonna 2016): yksi erityisasemassa oleva kaupunki (; ; teukbyeolsi), yksi autonominen suurkaupunki (; ; teukbyeol-jachisi) ja kuusi suurkaupunkia (metropolia; ; ; gwangyeoksi). Ylimmän tason kaupungit ovat: Soul; Sejong; Busan, Daegu, Incheon, Gwangju, Daejeon, Ulsan.
Aluehallinnon toisen tason kaupunkeja on Etelä-Koreassa kolmea eri tyyppiä. Vuonna 2014 tavanomaisia kaupunkeja (si) oli 60, erityistyyppisiä kaupunkeja (si (teukjeongsi)) on 15 ja lisäksi on kaksi muuta hallinnollisesti kaupungeiksi luettavaa rakennetta (si (haengjeongsi)). Aluehallinnon toisen tason yksiköistä kaupungeiksi ei tässä katsota piirikuntia (gun), autonomisia piirejä (gu (jachigu)) eikä muita (epäautonomisia) piirejä (gu (ilbangu)). Myöskään alempien aluehallinnon tason kaupunkimaisia asutuksia ei tässä luettelossa lueta kaupungeiksi.
Don

Don () on yksi Venäjän tunnetuimmista ja maan eteläosien suurimmista joista. Se saa alkunsa Tulasta, Moskovan kaakkoispuolelta ja virrattuaan 1 870 kilometrin matkan laskee Asovanmereen.
Don virtaa hyvin hitaasti. Lähellä suuaukkoa vuotuinen keskivirtaama on 900 m³/s, ja joesta purkautuu noin 29,5 km³ vuodessa mereen. Tavallisesti noin 70 % virtaamasta saadaan kevätkaudella. Joki on yläjuoksultaan jäässä marraskuusta huhtikuun puoliväliin, alajuoksulla joulukuusta maaliskuun lopulle. Jokeen rakennettu tekojärvi on muuttanut alajuoksun virtaaman ajallista jakaumaa. Etenkin joen alajuoksua käytetään vesiliikenteessä. Volgogradin lähellä Don ja Kaspianmereen laskeva Volga ovat lähellä toisiaan ja niitä yhdistää vuonna 1952 valmistunut Volgan–Donin kanava.
Suurin Donin varrella sijaitseva kaupunki on Donin Rostov, noin 50 km joen suulta. Donin tärkein sivujoki on Donets. Pohjoinen tärkeä sivujoki on Penzan suunnalta laskeva Hopjor.
Skyytit tunsivat muinoin joen nimellä Tanaïs.
Luettelo Filippiinien kaupungeista

Tämä on luettelo Filippiineillä sijaitsevista kaupungeista.
Kahdeksan suurinta taajamaa.
Vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan
Luettelo Gambian kaupungeista

Tämä on luettelo Gambiassa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit vuoden 2013 väkiluvun mukaan:
Kaupungit aakkosjärjestyksessä
Luettelo Georgian kaupungeista

Tämä on luettelo Georgiassa sijaitsevista kaupungeista. Maan ylivoimaisesti suurin kaupunkikeskittymä on Tbilisin alue, jossa asui vuonna 2018 noin 1 158 700 henkeä, eli lähes kolmannes Georgian väestöstä. Kaikkiaan kaupunkilaisia oli tuolloin 53,3 prosenttia Georgian 3,7 miljoonan ihmisen väestöstä. Tämä väkilukuarvio ei sisältänyt kiistanalaisia Abhasian ja Etelä-Ossetian alueita.
Luettelo kaupungeista.
Oheinen taulukko luettelee Georgian kaupungit (2014), niiden nimet translitteroituina ja georgiaksi, alueen tai autonomisen tasavallan, johon kaupunki kuuluu, vuosien 1989 ja 2002 väestönlaskentojen sekä 2014 tilastollisen arvion väkiluvut. Väkiluvut tarkoittavat varsinaisen kaupungin väkilukua (kaupunkiasukkaat) ilman lähiöitä tai kyliä. Monilla piirikunnilla on Georgiassa sama nimi kuin niiden keskuskaupungeilla. Tbilisillä on maan kaupunkien keskuudessa erikoisasema, sillä se ei kuulu mihinkään alueeseen tai autonomiseen tasavaltaan. Kaupunkien sijainti eri piirikunnissa: katso myös Georgian hallinnollinen jako. Georgiasta Venäjän sotilaallisella tuella irrottautumaan pyrkineiden Abhasian ja Etelä-Ossetian kaupunkien väkilukuja on lueteltu alempana toisessa taulukossa.
Abhasian ja Etelä-Ossetian suurimmat kaupungit.
Kaupunkien väkiluku Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa on pudonnut merkittävästi viimeistään Venäjän-Georgian sodan (2008) ja sitä edeltävien sotatoimien seurauksena. Etniset georgialaiset ovat muuttaneet paljolti pois.
Luettelo Ghanan kaupungeista

Tämä on luettelo Ghanassa sijaitsevista kaupungeista.
Kymmenen suurinta kaupunkia.
(ja niiden hallintoalue ja väkiluku vuoden 2021 väestönlaskennassa)
Luettelo Guinean kaupungeista

Tämä on luettelo Guineassa sijaitsevista kaupungeista.
Oheisen talukon kaupunkien väkiluvut ovat Guinean tilastokeskuksen vuosikirjasta (aliprefektuurien väkilukuja, VL 1.3.2014). Luettelo ei välttämättä ole täydellinen.
Luettelo Guinea-Bissaun kaupungeista

Tämä on luettelo Guinea-Bissaun suurimmista kaupungeista ja niiden väkiluvusta vuonna 2009.
Milošević (sukunimi)

Milošević on slaavilainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Luettelo Haitin kaupungeista

Tämä on luettelo Haitilla sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Vuoden 2009 arvioidun asukasluvun mukaan.
Luettelo Hondurasin kaupungeista

Tämä on luettelo Hondurasissa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan yli 20 000 asukkaan kuntia (municipios) olivat:
Luettelo Indonesian kaupungeista

Tämä on luettelo Indonesiassa sijaitsevista kaupungeista.
Suurimmat kaupungit.
vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan
Palma de Mallorca

Palma (aiemmin Palma de Mallorca) on kunta ja kaupunki Mallorcan saarella Espanjan Baleaareilla. Se sijaitsee saaren eteläosassa, Palmanlahden rannikolla. Palma on Baleaarien itsehallintoalueen pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 400 000 (2015) ja koko kaupunkialueen 462 000. Lähes puolet Mallorcan väestöstä asuu Palmassa.
Lokakuun alussa vuonna 2008 liite ”de Mallorca” jätettiin pois Palman kaupungin ja kunnan virallisesta nimestä ja se poistettiin Espanjan kuntarekisteristä, kun vuodesta 1998 odottanut hakemus pantiin täytäntöön. Vanhaan nimeen palattiin kuitenkin 16. marraskuuta 2011 kaupunginvaltuuston päätöksellä ja viralliseksi nimeksi tuli taas Palma de Mallorca. Vuonna 2016 nimeksi palautettiin Palma.
Saari ja kaupunki ovat joutuneet vallatuksi monesti historian saatossa. Kukoistuksensa huipulla kaupunki oli ollessaan Mallorcan kuningaskunnan pääkaupunki 1200- ja 1300-luvuilla. Suuri osa kaupungin historiallisista rakennuksista on tältä aikakaudelta ja edustavat luonteenomaista goottilaista tyyliä, kuten La Seun katedraali (rakennettu vuosien 1230 ja 1600 välisenä aikana) ja maurilais-espanjalaistyylinen Palau de l'Almudaina. Nykyaikaisempaa ”valtausta” edustavat saaren massaturismi sekä ulkomaalaiset, erityisesti saksalaiset ja englantilaiset uudisasukkaat, jotka ovat pääosin asettuneet Palma de Mallorcaan ja sen lähiympäristöön.
Myös Cabreran saaristo lasketaan kuuluvaksi kuntaan suhteellisen etäisestä sijainnistaan huolimatta.
Palma (virvoitusjuoma)

Palma oli lahtelaisen Mallasjuoman valmistama viiden eri virvoitusjuoman sarja. 
Mallasjuoman kilpailija, 1980-luvulla suuremmaksi panimoksi noussut Hartwall osti suomalaisten panimotalojen kolmossijalle jääneen Mallasjuoman pitkien omistajuuteen liittyvien oikeuskiistojen jälkeen vuonna 1988. Panimotalo Hartwall pyrki vahvoihin brändeihin ja panosti omaan Hartwall Jaffa -tuoteperheeseen. Tätä ennen suurimpaa osaa Palma-sarjan juomista oltiin alettu valmistaa Aurinko Jaffa-tuotemerkillä.
Vuonna 2012 Hartwall toi markkinoille Jaffa Palma -sitruunalimonadin, joka muistuttaa nimellisesti Mallasjuoman Palma-tuotemerkistä.
Palma-virvoitusjuoman makuja.
Sitruuna-Palmaa ei pidä sotkea Mallasjuoman Sitruunasoodaan, joka oli väritöntä.
Luettelo Irakin kaupungeista

Tämä on luettelo keskeisimmistä Irakissa sijaitsevista kaupungeista.
&lt;br clear=all&gt;
Mitterrand

Mitterrand on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kohl

Kohl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Luettelo Iranin kaupungeista

Tämä on luettelo Iranissa sijaitsevista kaupungeista. Artikkeli on kaksiosainen. Ensimmäinen osa esittää Iranin suurimmat kaupungit taulukkomuodossa asukaslukuineen ja provinsseineen. Artikkelin toisessa osassa on luetteloitu Iranin kaupunkeja aakkosjärjestyksessä.
Iranin suurimmat kaupungit.
Iranissa oli maan tilastokeskuksen mukaan persialaisen kalenterin vuoden 1390 (2011) väestönlaskennan aikaan yhteensä 1 139 kaupunkia. Näistä vähintään miljoonan asukkaan suurkaupunkeja oli kahdeksan, 250 000–999 999 asukkaan kaupunkeja 21, 100 000–249 999 asukkaan kaupunkeja 57, 50 000–99 999 asukkaan kaupunkeja 81, 25 000–49 999 asukkaan kaupunkeja 103 ja 10 000–24 999 asukkaan kaupunkeja 221 kappaletta.
Oheinen taulukko listaa Iranin suurimmat kaupungit vuoden 2011 väestönlaskennan mukaisessa suuruusjärjestyksessä. Kustakin kaupungista on esillä nimi, nimi persiaksi (farsiksi), provinssi, sekä väkiluku vuosien 1996, 2006 ja 2011 väestönlaskennoissa. Taulukkoon on kerätty aluksi Iranin yli 150 000 asukkaan kaupungit. Ne voi järjestää otsikkosarakkeen avulla esimerkiksi aakkosjärjestykseen.
Meskaliinikaktus

Meskaliinikaktus eli rusomeskaliinikaktus eli myrkkykaktus ("Lophophora williamsii") on kaktuskasveihin ("Cactaceae") kuuluva kasvi. Sen nahuatlinkielinen nimi "peyotl" tarkoittaa kaktusta. Laji tunnetaan monissa kielissä espanjankielisellä nimellään, .
Tuntomerkit.
Meskaliinikaktukset ovat pieniä, pyöreitä, säteittäissymmetrisiä kaktuksia. Niiden väri on vihreä. Piikit ovat erikoistuneet pieniksi ja pallomaisiksi tai karvamaisiksi. Kukan väri on valkoinen, kellertävä tai punainen. Kasvi vaatii yli kymmenen vuotta kukkiakseen.
Esiintyminen.
Meskaliinikaktus kasvaa kotoperäisenä kuivilla alueilla Yhdysvaltain Texasin lounaisosista keskiseen Meksikoon.
Historiaa.
Meksikon intiaanit tunsivat myrkkykaktukset viimeistään 300 eaa. Heidän parissaan oli seremonioita, joissa myrkkykaktus liitettiin ennustamiseen, parantamiseen ja peleihin. Koska kaktus kasvaa vaikeissa olosuhteissa, sen keräämiseen liittyi pyhiinvaellusta. Meksikossa kaktusseremonioita harjoittavat "huichol"-, "cora"-, "yaqui"- ja "tarahumariheimot". Noissa seremonioissa myrkkykaktus liittyy ennustamiseen, parantamiseen ja tiettyihin peleihin. "Huicholit" keräävät kaktukset sadekauden lopulla syksyllä, ja koska heimo asuu kaukana kaktuksen kasvupaikoista muodostuu metsästyksestä eräänlainen pyhiinvaellustapahtuma. Metsästys sisältää erilaisia rituaaleja, kuten ripittäytymisen seksuaalielämän suhteen sekä rituaalitansseja.
Inkvisitio julisti myrkkykaktuksen käytön laittomaksi vuonna 1620, ja vuonna 1760 inkvisitio rinnasti sen kannibalismin harjoittamiseen.
1800-luvun lopulla myrkkykaktus levittäytyi Yhdysvaltoihin, jossa useat intiaaniheimot alkoivat käyttää sitä pyhänä päihteenä seremonioissaan. Pian yli 50 pohjoisamerikkalaista heimoa käytti myrkkykaktusta. Native American Church perustettiin vuonna 1918 myrkkykaktuksen laillisuuden turvaamiseksi. Myrkkykaktus ja meskaliini kuitenkin julistettiin laittomiksi Yhdysvalloissa vuonna 1968.
Nykyaikaisen psykofarmakologian isäksi mainittu Louis Lewin sai myrkkykaktuksen käsiinsä 1800-luvun lopulla. Vuonna 1896 Arthur Heffter eristi kasvista psykoaktiivisen aineen, jonka hän nimesi meskaliiniksi mescalero-intiaanien mukaan. Vuonna 1927 tohtori Kurt Bringer julkaisi massiivisen tutkielman myrkkykaktuksesta, Der Meskalinrausch.
Myrkkykaktus päihteenä.
Myrkkykaktuksen alkaloideista on noin puolet meskaliinia; muita ovat mm. pellotiini, anhaloniidi ja lofoforniini (jälkimmäinen on myrkyllistä). Aito meskaliinisulfa sulaa 35–36 °C:ssa ja on valkoista, annos 200–600 mg. Raaka meskaliini on ruskeaa, annos 0,7–1,7 g. Itse kaktusta nautitaan tuoreena (50–200 g), keitettynä, tai sitä poltetaan.
Myrkkykaktus maistuu karvaalta. Intiaanit pitävät "Isä Peyotea" voimallisena lääkkeenä: myrkkykaktuksen onkin todettu toimivan antibioottina useita bakteereita vastaan.
Myrkkykaktus nostaa verenpainetta ja lämpöä, ja aivojen hapenottokyky hidastuu, mistä Aldous Huxleyn mukaan seuraa nautinnollinen antautumisen tunne. Myrkkykaktus tuottaa aistiharhoja ja ajan kulun vääristymiä. Alkoholia kannattaa kaktuksen yhteydessä välttää.
Muun muassa Carlos Castanedan kirjoissa myrkkykaktusten käyttö nähdään tärkeänä osana kirjoissa kuvattua šamanismia.
Luettelo Yhdistyneen kuningaskunnan kaupungeista

Seuraavassa on luettelo Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista 76 kaupungista, joilla on cityn asema. Cityn arvonimen myöntää hallitsija, eikä siihen ole yksiselitteisiä kriteereitä. Cityn asemaan ei liity myöskään etuja eikä velvoitteita, vaan se on täysin muodollinen.
Alkuaan vain kaupungit, joissa oli hiippakunnan keskuskirkko eli katedraali ("cathedral"), olivat cityjä tai katedraalikaupunkeja ("cathedral city"), mutta tästä ehdosta luovuttiin 1880-luvulla. Myöskään asukasmäärä ei ole ratkaiseva: esimerkiksi walesilaisessa St David’sin pikkukaupungissa on vain kaksituhatta asukasta ja se sijaitsee keskellä kansallispuistoa. Toisaalta Isossa-Britanniassa on monia suuria kaupunkeja, joilla ei ole cityn asemaa, kuten Reading, Dudley ja Northampton.
Englannin kielessä city-nimitystä käytetään arkipuheessa suurehkosta kaupungista, vaikka sillä ei ole virallisesti vahvistettua nimitystä. Esimerkistä käy Lontoo, jolla ei ole virallisesti vahvistettua nimitystä, mutta siihen kuuluu kaksi cityn asemassa olevaa osa-aluetta: Lontoon City ja City of Westminster.
Englanti.
Englannissa seuraavilla 55 kaupungilla on "cityn" asema:
Skotlanti.
Skotlannissa seuraavilla kahdeksalla kaupungilla on "cityn" asema:
Wales.
Walesissa seuraavilla seitsemällä kaupungilla on "cityn" asema:
Pohjois-Irlanti.
Pohjois-Irlannissa seuraavilla kuudella kaupungilla on "cityn" asema:
Kokojärjestyksessä.
Alla on lueteltu kaksikymmentä suurinta kaupunkia, joilla on "cityn" asema:
Luettelo Italian kaupungeista

Tämä on luettelo Italiassa sijaitsevista kaupungeista.
Italiassa kunta on hallinnollinen yksikkö. Kunta voi saada kaupungin statuksen valtionpäämiehen myöntämänä, historiallisen, taiteellisen tai hallinnollisen merkityksensä takia. Nykyisin kaupunki-statuksen myöntäminen vaihtelee alueittain, ja autonomisilla alueilla se on paikallinen päätös. 
Suurimmat kaupungit.
Suurimmat kaupungit vuoden 2021 arvioidun väkiluvun mukaan
Juha Varto

Juha Varto (s. 1949) on suomalainen filosofi. Hän on toiminut kuvataiteen tutkimuksen ja opetuksen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1999 lähtien. 16.9.2016 hänet nimitettiin Aalto-yliopiston Aalto-professoriksi.
Sitä ennen hän toimi filosofian opettajana Tampereen yliopistossa vuosina 1973–1993 sekä tutkimustyön opettajana ja tutkimusjohtajana ammattikorkeakouluissa vuosina 1992–1999. 
Varto on tehnyt yhdessä Liisa Veenkiven kanssa satakunta radio-ohjelmaa sekä filosofisia televisio-ohjelmia. Hän on kirjoittanut filosofian oppikirjoja ja tieteellisiä teoksia erityisesti fenomenologiasta ja ihmistieteiden metodologiasta. Juha Varton vaikutuksesta Tampereelle syntyi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa Tampereen fenomenologiapiirinä tunnettu tieteellinen ryhmittymä, jonka ympärille kerääntyi lukuisia filosofeja ja erityistieteilijöitä. Ryhmän merkittävimpiä saavutuksia on Eurooppalaisen filosofian seuran (aiemman Suomen fenomenologisen instituutin) julkaisema filosofinen aikakauslehti Niin &amp; näin. Tampereen fenomenologiryhmä on pyrkinyt fenomenologisen ja eksistenssifilosofisen tutkimusotteen tunnetuksi tekemiseen ja laajaan soveltamiseen tutkimuksen eri aloilla. Sille on ollut tyypillistä halukkuus aktiiviseen kansalaiskeskusteluun yhteiskuntaelämän piirissä. 
Hän aloitti 1980 perehtymisen Husserlin ajatteluun, mutta 1990-luvulla hänestä tuli Heideggerin antihumanismin edustaja. Hän oli oppilaineen perustamassa Niin &amp; näin -lehteä 1993. Varto on esittänyt ajatuksiaan julkisuudessa esiintymällä aktiivisesti mediassa.
Varto on kirjoittanut muiden muassa Platonista, Roman Ingardenista, Edmund Husserlista, Max Scheleristä, Adolf Reinachista, Edith Steinista, Martin Heideggerista, Maurice Merleau-Pontysta, Simone Weilista ja Emmanuel Levinasista. Hän on julkaissut useita yleistajuisia teoksia tieteenfilosofiasta. Viime vuosina Varto on kirjoittanut muun muassa estetiikasta ja kasvatuksesta sekä kehollisuuden filosofiasta. Varton oppilaat vaikuttavat tätä nykyä laajasti tieteen, kulttuurin, politiikan ja yhteiskunnan eri aloilla.
Varto piti vuonna 2006 ensimmäisen Urpo Harva -luennon Tampereen yliopistossa. 
Varto vihittiin teatteritaiteen kunniatohtoriksi Teatterikorkeakoulun ensimmäisessä tohtoripromootiossa 2.10.2009.
Teoksia.
Varto on julkaissut useita kirjoituksia sarjassa "Filosofisia tutkimuksia Tampereen yliopistosta" ja lisäksi seuraavat:
Nurkkajussi

Nurkkajussi on leikki, jota leikitään rakennuksen ympäri juosten ja hiipien. Leikissä vaaditaan paitsi juoksunopeutta myös tarkkaavaisuutta ja oikeaa ajoitusta.
Leikin alku ja kulku.
Leikkialueeksi käy mikä tahansa rakennus, jonka seinustoilla on riittävästi vapaata tilaa ja mahdollista liikkua.
Leikin alkaessa valitaan yksi leikkijöistä nurkkajussiksi.
Leikki alkaa, kun nurkkajussi antaa lähtömerkin ja alkaa laskea otsa seinää vasten kymmeneen. Lähtömerkin saatuaan muut leikkijät alkavat juosta rakennuksen ympäri johonkin talon lähipiiloihin.
Nurkkajussi lähtee kiertämään taloa laskettuaan kymmeneen. Nurkkajussi voi halutessaan palata myös takaisin päin.
Pienen rakennuksen ympärillä Nurkkajussia voidaan leikkiä myös siten, että Nurkkajussi kiertää ympäri rakennusta toiseen suuntaan ja pelaajat toiseen. Kun Nurkkajussi tulee vastaan, pelaajat jähmettyvät. Nurkkajussi polttaa pois pelistä henkilöt, joiden ehti nähdä liikkuvan.
Leikistä poistaminen.
Jos nurkkajussi näkee toisen leikkijän, hän huutaa tämän nimen ja nähdystä leikkijästä tulee uusi nurkkajussi.
Viestittäminen.
Viestittämiseksi sanotaan sitä, kun leikistä poistettu leikkijä antaa muille leikkijöille merkkejä nurkkajussin liikkeistä. Viestittäminen on leikissä kielletty.
Saksi (osavaltio)

Saksin vapaavaltio (, ) on Saksan liittotasavallan osavaltio maan kaakkoiskulmassa. Sen pinta-ala on 18 400 neliökilometriä ja siellä asuu 4,1 miljoonaa ihmistä.
Saksin naapurit ovat myötäpäivään idästä alkaen Puola, Tšekki, Baijeri, Thüringen, Saksi-Anhalt ja Brandenburg. Osavaltion pääkaupunki on Dresden. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Leipzig ja Chemnitz.
Saksin läpi virtaa kaakosta luoteeseen Elbe-joki. Toinen tärkeä joki on Mulde. Neiße-joki virtaa Puolan rajalla. Maa nousee pohjoisesta etelään päin, mikä huipentuu Erzgebirgen vuoristoon Tšekin rajalla. Erzgebirge jatkuu Baijerista Elbelle. 
Saksin vapaavaltio on vanha ruhtinaskunta ja kuningaskunta, joka kuitenkin Itä-Saksan kaudella vuonna 1952 lakkautettiin ja jaettiin kolmeen piirikuntaan ("bezirke"): Leipzig, Dresden ja Karl-Marx-Stadt. Lisäksi itäosa eli Hoyerswerdan alue oli liitettynä Cottbusin piirikuntaan. Saksin osavaltio perustettiin uudelleen 1990 Saksojen yhdistyessä, ja se käsittää suunnilleen entisen Saksin kuningaskunnan alueen. Idässä osa alueesta on kuulunut historialliseen Lausitzin alueeseen. Näitä alueita kutsutaan nykyään nimellä Ylä-Lausitz ("Oberlausitz"). Alueilla asuu sorbia puhuva vähemmistö, ja ne ovat osin kaksikielisiä.
Saksin väkiluku on ollut laskussa vuodesta 1989 lähtien, kun väestöä oli muuttanut rikkaampaan Länsi-Saksaan.
Osavaltio on jaettu kolmeen hallintopiiriin ("Direktionsbezirk"): Chemnitz, Dresden ja Leipzig. Ne on edelleen jaettu kymmeneen piirikuntaan ja kolmeen piireihin kuulumattomaan kaupunkiin.