tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Venera Tšernyšova

Venera Mihailovna Tšernyšova (, s. 5. maaliskuuta 1954, Molotov) on venäläinen uransa lopettanut Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihtäjä. Hän saavutti urallaan seitsemän ampumahiihdon maailmanmestaruutta vuosina 1984–1988 eli aikana, jolloin naisten ampumahiihdon kansainvälinen toiminta käynnistyi..
Venera Tšernyšova aloitti urheilu-uransa maastohiihtäjänä. Vuonna 1981 hän oli Neuvostoliiton maastohiihdon mestaruuskisoissa voittamassa viestin yhdessä Galina Kulakovan, Tatjana Rybakovan ja Julia Zavalinan kanssa. Vuoden 1980 Lake Placidin olympialaisissa Permin seudulta kotoisin ollut Vladimir Alikin oli kultaa voittaneessa ampumahiihdon viestijoukkueessa. Tämä sai Permin seudulla, jossa Venera Tšernyšovakin asui, ampumahiihtoinnostuksen lisääntymään. Näin Tšernyšovakin siirtyi ampumahiihdon harrastajaksi, vaikka laji otti vielä naisten puolella ensi askeleitaan.
Tšernyšhova kuului hallitsevaan Neuvostoliiton ampumahiihtoryhmään 1980-luvulla. Ensimmäisissä viidessä naisten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1984-1988 Tšernyšhova voitti viisi kultamitalia Neuvostoliiton viestin kanssa. Ensimmäiset naisten MM-kisat Chamonixissa 1984 olivat Tšernyšovan menestystä, sillä hän voitti viestikullan lisäksi molemmat henkilökohtaiset matkat eli 5 ja 10 km. Sen jälkeen hän saavutti Lahdessa 1987 pikamatkat hopeaa, Egg am Etzlissa 1985 pikamatkan pronssia ja Chamonixissa 1988 normaalimatkan pronssia. Maailmancup-menestys jäi MM-kisojen rinnalla Neuvostoliiton edustajilla vaatimattomaksi, koska he eivät juurikaan osallistuneet silloin vielä vähän kilpailtuihin maailmancup-tapahtumiin.
Uransa päätyttyä vuonna 1990 Venera Tšernyšova sai neuvostoliittolaisurheilijalle annettavan korkeimman tunnustuksen "Neuvostoliiton kunnioitettu urheilumestari" -arvon.
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Tšernyšova valmistui vuonna 1988 Kiovan valtion fyysisen kulttuurin ja urheilun instituutista. Hänen erikoistumisalansa oli murtomaahiihto.
The Bride (Kill Bill)

Beatrix "The Bride" Kiddo (koodinimi: Black Mamba) on Quentin Tarantinon ja Uma Thurmanin luoma fiktiivinen hahmo ja protagonisti Tarantinon ohjaamassa kaksiosaisessa toimintaelokuvassa "Kill Bill", jossa Thurman näyttelee häntä. "Volume 1:stä" ja "2:sta" Thurman sai parhaan naispääosan Golden Globe-ehdokkuudet, sekä "1:stä" myös BAFTA-ehdokkuuden.
"Empire" listasi Kiddon kaikkien aikojen 23. parhaaksi elokuvahahmoksi, sekä "Entertainment Weekly" listasi hänet yhdeksi parhaista elokuvahahmoista viimeisen 20 vuoden aikana.
Roger Midgley

Roger Keith Midgley (23. marraskuuta 1924 Plympton – 12. joulukuuta 2019) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Midgley kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hän pelasi olympiaturnauksessa kolmessa ottelussa. Midgley kuoli 95-vuotiaana 12. joulukuuta 2019.
John Cockett

John Ashley Cockett (23. joulukuuta 1927 Broadstairs – 15. helmikuuta 2020 Norfolk) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Cockett kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hän pelasi olympiaturnauksessa kolmessa ottelussa. Hän pelasi maajoukkueessa myös kuudessa ottelussa Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä Iso-Britannia sijoittui neljänneksi. Cockett pelasi myös krikettiä.
Kuona (yhtye)

Kuona on tamperelainen yhtye, joka yhdistelee musiikissaan punkia sekä metallimusiikkia ja rockia. Yhtye on nimennyt musiikillisiksi vaikuttajikseen muun muassa Apulannan, System of a Downin, Klamydian, Slayerin ja YUPin.
Kuona julkaisi omakustanteisen debyyttialbuminsa "Kaksivaara" 14. syyskuuta 2018. Yhtyeen laulaja-basisti Suolenkainen kirjoitti pääosin albumin kaikki kappaleet ja kuvasi sen sisältävän tyylillisesti musiikkia "hc-metallista tai punkista lähes progemaisiin kappaleisiin." Kaaoszine-verkkosivustolla albumia kuvailtiin aggressiiviseksi, persoonalliseksi sekä hämmennystä herättäväksi, joka kuitenkin kokonaisuutena on toimiva paketti sekavuudestaan huolimatta.
Maaliskuussa 2019 Kuona jakoi verkossa uuden kappaleen "Kuolemanvesi", joka oli myös heinäkuussa julkaistulla viisi kappaletta sisältäneellä EP-levyllä "Peak!s".
Elokuussa 2020 Kaaoszine uutisoi Kuonan työstävän uutta materiaalia.
Antony Nunn

Antony Stuart ”Tony” Nunn (24. toukokuuta 1927 – 7. toukokuuta 2025) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Nunn kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952. Hän pelasi olympiaturnauksessa kolmessa ottelussa.
Hunderfossenin vesivoimalaitos

Hunderfossenin vesivoimalaitos on vesivoimalaitos Gudbrandsdalslågenissa Innlandetin fylken Lillehammerin kunnassa Norjassa. Voimalaitos on jokivoimalaitos ja samalla tunnelivoimalaitos, koska pato ja voimalaitosyksikköä yhdistää noin kaksi kilometriä pitkä tunneli. Voimalan omistaa Opplandskraft DA .
Pato.
Pato sijaitsee Grunrudmoenista kilometri etelään päin . Se on 280 metriä pitkä ja toinen pää loppuu jokea kaventavalle niemelle sen oikealla rannalla. Padon ylittää paikallistie (Fossekrovegen ). Niemellä sijaitsee myös kalaporras ja jonkin verran rakennuksia. Pato on 16 metriä korkea ja se nostaa joen vedenpintaa lähes yhtä paljon. Padon yläpuolelle jää veden alle piiloon Hunderfossen, jolla oli pudotusta 8,8 metriä . Varastoallas ei kuitenkaan ole vedensäännöstelyä varten, koska altaan säätelyvara on noin 1 002 miljoonaa kuutiometriä ja sillä määrällä voimalaitos pyörisi yli kuukauden. Vedenpintaa on korotettu siksi, että tuloaukkoon riittäisi aina vettä ja että pinnankorkeuden lisääminen kasvattaisi hieman sähkötuotannon tehoa.
Tulvakaudella vettä tulee voimalaan enemmän kuin se pystyy hyödyntämään. Ylimäärä vedestä juoksutetaan 10 ohijuokutusportin kautta ohitse. Portit päästävät vedet padon yli joen keskiuomaan. Mikäli kaikki portit ovat yhtäaikaa auki, voidaan vettä juoksuttaa ohi 3 000 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Voimala pystyy hyödyntämään vain 320 m³/s, joka kuitenkin on riittävä määrä suurimman osan vuotta.
Kalaporras.
Padon lähellä sijaitsee kalankasvatuslaitos, jossa kasvatetaan vuosittain 20 000 taimenta. Näiden istutuksilla korvataan patohankkeessa tuhoutuneet taimenen kutualueet. Paikalliset kutsuvat taimenia nimellä "hunderørret" ja niitä pidetään eräänä taimenien alalajina. Vaelluskaloja varten on rakennettu padon yhteyteen 170 metriä pitkä kalaporras.
Voimalaitos ja tunneli.
Voimalan turbiiniyksikkö on sijoitettu alajuoksulle päin noin kahden kilometrin päähän. Sinne johtaa tunneli, jonka yläsuu sijaitsee voimalan länsisivussa eli oikean rannan tuntumassa. Turbiiniyksikkö sijaitsee kalliossa joen itäpuolella, joka jää joen vasemmalle puolelle. Tunnelille tulee pudotusta parin kilometrin matkalla 46,4–46,7 metriä . Turbiiniyksikössä toimii rinnakkain kaksi samalaista Kaplan-turbiinia, joiden yhteiskapasiteetti on 116 megawattia (MW, tai 112 MW ). Voimalan rakennevirtaamaa 299 m³/s (tai 320 m³/s ) tarvitaan vain tulva-aikana, koska joen keskivirtaama on 255 m³/s . Voimalan vuosituotannon keskiarvo on 608,2 GWh , mutta se vaihtelee vuosittain suuresti .
Historiaa.
Voimalan patoa alettiin rakentamaa vuonna 1960 ja se alkoi tuottaa sähköä vuonna 1963 yhdellä turbiinilä ja seuraavana vuonna 1964 toisellakin turbiinilla.
Ferdinand Freiligrath

Ferdinand Freiligrath (1810–1876) oli saksalainen runoilija. Hän oli politiikassa radikaali, ja siksi hänet ajettiin moneen kertaan maanpakoon ja karkotettiin myös Sveitsistä ja Alankomaista. Pari kertaa hän haki itselleen tyyssijan Lontoosta, mistä hän toisen oleskelunsa jälkeen 1868 kansalliskeräyksen avustamana saattoi palata kotimaahansa. Hänen nuoruudenrunonsa "Gedichte" (1838) saavuttivat yleisen suosion. Freiligrathin runouden luonteenomaisia puolia oli jo aikaisin voimakas ja värikäs kuvailu. Kokoelmissa "Ein Glaubensbekenntnis" (1844) ja "Politische und soziale Gedichte" (1849–1851) ilmenee monesti valtiollista kiihkoa ja keinotekoisuutta. Mutta hänen myöhemmin, toisen englantilaisen maanpakonsa aikana, kirjoittamansa runot, kuten myös 1870 kirjoittamansa isänmaalliset runot ("Hurra Germania", "Die Trompete von Gravelotte"), tietävät täyteläisten ja taiteellisten runovoimien ilmoille puhkeamista. Hän siirtyy romantiikasta kuvaamaan aikansa kansallista elämää.
Runoja Freiligrathin vanhemmalta, poliittista vaihetta edeltävältä ajalta sisältää kokoelma "Zwischen den Garben" (1849). Hänen myöhemmät runonsa ilmestyivät paitsi kootuissa teoksissa, myös kokoelmassa "Neue Gedichte" (1870). Freiligrath oli etevä runojen kääntäjä. Hänen käännöksistään ovat mainittavia "Englische Gedichte aus neuerer Zeit" (1846), William Shakespearen "Venus ja Adonis" (1849) ja Longfellow’n "Hiawatha" (1857). Hänen kootut runonsa ilmestyivät Stuttgartissa 1870.
Teoksessa "Lausujan lipas" (KK, 1925) on julkaistu kaksi Freiligrathin runoa "Çaira" ja "Vallankumous".
Zenkō Suzuki

Zenkō Suzuki (11. tammikuuta 1911 Yamada, Iwaten prefektuuri – 19. heinäkuuta 2004 Tokio) oli japanilainen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1980–1982.
Suzukin isä oli kalastaja. Suzuki opiskeli Tokion keisarillisessa kalastusinstituutissa. Hänet valittiin Japanin alahuoneeseen ensi kerran vuonna 1947, aluksi Japanin sosialistisen puolueen edustajana. Hän siirtyi vuonna 1949 porvarilliseen liberaalipuolueeseen, joka myöhemmin sulautui osaksi liberaalidemokraattista puoluetta (LDP). Suzuki toimi useita vuosikymmeniä liberaalidemokraattien puolueneuvoston puheenjohtajana sekä eri ministerintehtävissä useassa hallituksessa. Häntä pidettiin pääministeri Kakuei Tanakan suojattina.
Suzuki nimitettiin pääministeriksi 17. heinäkuuta 1980, kun hänen puoluetoverinsa Masayoshi Ōhira kuoli äkisti kolme viikkoa ennen parlamenttivaaleja. Suzukin valintaa LDP:n puheenjohtajaksi pidettiin yllättävänä, sillä hän oli tuolloin suhteellisen tuntematon. Pääministerinä Suzuki pyrki säilyttämään tiiviit yhteistyösuhteet länsimaihin ja varsinkin Yhdysvaltoihin. Vuoden 1981 huippukokouksessa Japanin ja Yhdysvaltojen suhde määriteltiin liittolaisuudeksi. Suzukin kannatus heikkeni Japanin talousvaikeuksien vuoksi ja hän sai huonoa julkisuutta skandaalilla, jossa koulujen historian oppikirjoista poistettiin tietoja Japanin toisen maailmansodan aikaisista sotarikoksista Kiinassa. Suzuki ei hakenut jatkokautta LDP:n puheenjohtajana ja luovutti marraskuussa 1982 pääministerin tehtävät seuraajakseen valitulle Yasuhiro Nakasonelle.
Suzuki vetäytyi kokonaan politiikasta vuonna 1990. Hän kuoli 93-vuotiaana keuhkokuumeeseen tokiolaisessa sairaalassa.
Suzukin poika Shunichi Suzuki toimi myöhemmin Japanin ympäristöministerinä. Pääministeri Tarō Asō on Suzukin vävy.
Moriyama

Moriyama () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee Biwajärven itärannalla prefektuurin eteläosassa. Kaupungin alue on Yasujoen suiston alavaa rannikkotasankoa. Moriyamassa on 83 842 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 55,74 neliökilometriä.
Moriyamassa sijaitsevasta arkeologisesta kohteesta on löydetty jäänteitä jo jōmon-kauden asutuksesta. Edo-kaudella Moriyama kehittyi yhtenä Nakasendō-tien monista postiasemista ("shukuba"). Eräs perinteinen elinkeino on kankaiden värjäys. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on sijoittunut myös keinokuitu-, muovi- ja koneteollisuutta. Tärkeitä maataloustuotteita ovat riisi, vihannekset ja hedelmät, kuten melonit ja kakit. Biwajärven rannikolla harjoitetaan vesiviljelyä. Kaupunkioikeudet Moriyama sai vuonna 1970. Se on kasvanut esikaupunkialueena hyvien liikenneyhteyksiensä ansiosta. Biwajärven suursilta liittää sen järven toiselle puolelle Ōtsuun.
Moriyaman kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Katsube-jinjan ja Ozu-jinjan šintolaiset pyhäköt, joiden päähallit on nimetty Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Osa kaupungin alueesta kuuluu Biwajärven puolikansallispuistoon. Moriyamaa palvelee JR Nishi-Nihonin Biwako-linja eli Tōkaidō-päälinja.
Baskakit

Baskakit ( tai "darughachi") olivat mongolien valloittamilla alueilla toimineita esimerkiksi järjestyksestä, veronkannosta ja nostoväen keruusta vastanneita virkailijoita. 
Nimi baskakit on johdettu muinaisturkin sanasta "baskak". Mongoliksi termi tunnetaan nimillä "darugha" tai "darughachi". Järjestelmä on mahdollisesti peräisin Turkestanissa vaikuttaneilta karakitaaneilta, jotka lähettivät kitaanivirkamiehiä alaistensa hallitsijoiden hoveihin näitä valvomaan.
Mongolivaltakunnassa baskakit mainitaan historiallisissa lähteistä ensimmäisen kerran vuonna 1214. Mongoleilla oli jo tässä vaiheessa aiemmin valloituksia ja heidän alaisiaan hallitsijoita. Etenkin Tšingis-kaani suosi aluksi alaistensa hallitsijoiden johtamista solmimalla naimasiteitä näiden kanssa. Baskakeja alettiin nimittämään, kun Jin-dynastia Pohjois-Kiinassa oli rikkonut mongolien kanssa solmimansa tribuuttisuhteen. Baskakjea lähetettiin myös sittemmin Khorasmialta valloitettuun Transoksaniaan. Ögödei-kaanin kaudella baskakeja alettiin nimittää myös vapaaehtoisesti mongoleille alistuneiden hallitsijoiden hoveihin. Hovien ohella baskakeja saatettiin lähettää valvomaan myös yksittäisiä kaupunkeja tai ylimystöperheitä. Baskakeja asetettiin myös ulkomaalaisista sotilaista koottuihin tyksitön yksiköihin. Taustaltaan baskakit kuuluivat lähes aina mongolivaltakuntaan hyvin varhaisessa vaiheessa liittyneisiin heimoihin, kuten kitaaneihin, naimaaneihin, onguutteihin ja uiguureihin. 
Mongolivaltakunnan hajottua myös sen seuraajavaltiot käyttivät baskakijärjestelmää. Mongolien Kiinaa hallinneessa Yuan-dynastiassa baskakeista tuli eräänlaisia paikallishallinnon virkamiehiä, jotka johtivat esimerkiksi piirikuntien kiinalaisten virkamiesten toimintaa. Il-kaanien valtakunnassa baskakit (persiaksi "šahna") palvelivat persialaisten kuvernöörien rinnalla. Kultaisessa ordassa baskakit hallinnoivat usein valtakunnan vakinaisesti asutettuja alueita, kuten kaupunkeja Krimin niemimaalla ja Venäjän ruhtinaskuntia. Venäläisten ruhtinaiden autonomian kasvaessa 1300-luvulla baskakien merkitys väheni oleellisesti ja heidät korvattiin satunnaisemmin toimineilla lähettiläillä.
Boeing 777X

Boeing 777X on yhdysvaltalainen Boeingin uusin pitkän kantaman kaksimoottoristen laajarunkoinen liikennelentokonemallisto. Mallisarja on kehitetty Boeing 777 -koneperheen aiempien mallien pohjalta, ja siinä on uuden sukupolven GE9X-moottorit sekä komposiittisiivet, joissa on taipuvat siivenkärjet, sekä suurempi matkustaja- ja rahtikapasiteetti. Olennaisesti Boeing 787:n teknologiaan pohjaava 777X esiteltiin alkujaan marraskuussa 2013, jolloin julkistettiin kaksi mallia: 777-8, johon mahtuu 384 matkustajaa 16 170 km:n toimintasäteellä, ja 777-9, johon mahtuu 426 matkustajaa vähintään 13 500 km:n toimintasäteellä. Se on maailman pisin matkustajakone. Lisäksi mallista on esitelty kaksi liikelentokoneversiota (777-8 ja -9 BBJ), sekä rahtiversio ja mahdollisesti toteutuva edelleen pidennetty 777-10.
777-9:n ensilento tapahtui 25. tammikuuta 2020, ja toimitusten on tarkoitus alkaa vuonna 2026. Toimitusten aloitusaikataulua on jouduttu myöhentämään useaan kertaan mm. koronaviruspandemian seurauksena. Yhdysvaltain ilmailuviranomainen FAA myönsi luvan viimeiseen koelentovaiheeseen heinäkuussa 2024.
Tekniikka.
777X on suunniteltu erityisesti kilpailemaan Airbus A350 XWB:n kanssa. Sekä 777-8 että 777-9 ovat pidempiä kuin niitä lähinnä vastaavat 777-200ER ja 777-300ER. 747-8:n ja 787:n GenX-moottorin pohjalta kehitetty GE9X-moottori kehittää 777-8:ssa 450:n ja 777-9:ssä 470 kN:n työntövoiman moottoria kohden. Taipuvat siivenkärjet mahdollistavat nykyisten seisontapaikkojen käytön huolimatta siivenkärkivälin kasvamisesta jopa 71,1 metriin varustelusta riippuen. Matkustamon leveyttä on kasvatettu aiempien 777-mallien 587 cm:stä 597 cm:ään ja painekorkeus laskettu 6 000 jalkaan eli 1 800 metriin. Koneen ohjaamo ja avioniikka perustuvat Boeing 787:ään (jonka itsensä ohjaamo perustuu alkuperäiseen Boeing 777:ään), mutta uutuutena ohjaamoon on tuotu kosketusnäytöt. Käytetyt kosketuspinnat ovat resistiivisiä monikosketusnäyttöjä, ja niillä voidaan selata esimerkiksi koneen sähköisiä tarkastuslistoja (electronic checklist, ECL). Ohjaamon päänäytöt ovat samalta valmistajalta kuin 737 MAXissa ja 787:ssa, ja myös niiden informaationesitystapa on samantyyppinen. Matkustajaversion ensiasiakkaat ovat Emirates ja Lufthansa, ja rahtiversion (777-8F) ensiasiakas on Qatar Airways, joka on tilannut 34 rahtikonetta. Koneella on yhteinen tyyppikelpuutus aiempien 777-mallien kanssa, mutta siinä on myös uutta avioniikkaa, kuten Airbus A350:n ja A380:n vastaavan kaltainen älykäs automaattijarrutusjärjestelmä (brake-to-exit). Koska koneen fly-by-wire-järjestelmä mahdollistaa tietyissä rajoissa koneen käsittelyominaisuuksien säätämisen halutunlaisiksi, päätettiin koneen lentotuntumasta tehdä samanlainen kuin 777-300ER:ssä.
Hannu Mustakallio

Hannu Samuel Mustakallio (s. 22. kesäkuuta 1951 Ylitornio) on suomalainen kirkkohistorioitsija, joka toimi vuosina 2003–2019 kirkkohistorian professorina Joensuun ja sittemmin Itä-Suomen yliopistossa.
Ura.
Hannu Mustakallio valmistui teologian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1983 ja toimi sen jälkeen kirkkohistorian assistenttina 1984–2002. Tänä aikana hän hoiti myös professorin viransijaisuuksia ja toimi muissa tutkimustehtävissä. Hän aloitti Joensuun yliopiston kirkkohistorian professorin virassa vuonna 2003, ja vuodesta 2010 professuurin hoitaminen jatkui Itä-Suomen yliopistossa. Hän toimi teologian osaston varajohtajana 2010–2017. Mustakallio jäi eläkkeelle vuonna 2019. Hän on lisäksi toiminut Suomen ja Skandinavian kirkkohistorian dosenttina Helsingin yliopistossa vuodesta 1984 ja Oulun yliopistossa vuodesta 1996.
Mustakallion tutkimuskohteina ovat olleet herätysliikkeet, diakonian historia, kirkko ja politiikka, biografinen tutkimus sekä arkistot ja julkaiseminen. Kirkkohistorian professorina hän paneutui erityisesti alueellisen kirkkohistorian tutkimukseen ja opetukseen. Hän on erikoistunut itäisen ja pohjoisen Suomen kirkkohistoriaan.
Mustakalliolla on ollut lukuisia tieteellisiä ja yhteiskunnallisia tehtäviä. Hän toimitti Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjaa vuodet 1981–2003. Hän oli Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsen vuosina 1986–2017. Tästä ajasta hän toimi seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana vuodet 1989–2002. Mustakallio on ollut Karjalan teologisen seuran hallituksen jäsen vuodesta 2004 ja puheenjohtaja vuodet 2014–2018. Hän on toiminut myös sanomalehti Karjalaisen kolumnistina. Mustakallio on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2012. Hänet on vihitty papiksi Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa.
Mustakallio sai Oulun Historiaseuran Olaus Magnus -palkinnon vuonna 2002. Vuonna 2018 hänet valittiin Itä-Suomen yliopiston Vuoden viestijäksi. Hän on Fides Ostiensiksen ja Suomen kirkkohistoriallisen seuran kunniajäsen.
Yksityiselämä.
Hannu Mustakallion isä oli Haapaveden ja myöhemmin Ylitornion seurakunnan kirkkoherra Lauri Mustakallio. Hannu Mustakallio on naimisissa kanttori, huilunsoiton opettaja Leena Mustakallion kanssa, ja heillä on kolme lasta.
William Witney

William Witney (1915 Lawton, Oklahoma – 17. maaliskuuta 2002 Jackson, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän ohjasi paljon B-elokuvia ja varsinkin villiin länteen sijoittuvia sarjafilmejä. Yhteistyökumppanina hänellä oli usein John English, joka ohjasi sisäkohtaukset Witneyn keskittyessä toimintakohtauksiin. Witney kehitti toimintakohtauksiin koreografian, joka kuvattiin lyhyinä pätkinä ja yhdistettiin vasta leikkauspöydällä yhdeksi kohtaukseksi.
Witney ohjasi lähes kolmekymmentä Roy Rogers -elokuvaa. Vuonna 1959 hän ohjasi realistisena pidetyn sotaelokuvan "Paratroop Command", vuonna 1961 Jules Vernen teokseen perustuvan elokuvan "Albatrossin vangit" ja vuonna 1975 prätkämusikaalin "Darktown Strutters". Televisioon hän ohjasi jaksoja muun muassa lännensarjoihin "Bonanza" ja "Virginialainen".
Kalliokynsimö

Kalliokynsimö ("Draba norvegica") on ristikukkaiskasvien heimoon ja kynsimöiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kalliokynsimö on monivuotinen, mätästävä ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 7–20 senttimetriä ja jonka karvaisessa varressa on 1–3 kierteistä varsilehteä. Muut lehdet ovat järjestäytyneet tiheäksi tyviruusukkeeksi. Ruusukelehdet ovat suikeita, suipohkoja ja hammaslaitaisia.
Kalliokynsimö kukkii kesä-heinäkuussa. Valkoisessa, säteittäisessä, 0,5–1 senttimetriä leveässä kukassa on neljä ehyttä, 3–4 millimetrin pituista terälehteä ja saman verran verholehtiä. Kukassa on kuusi hedettä ja yksi yhdislehtinen emi; kukinto on terttu. Hedelmä on useita siemeniä sisältävä 6–8 millimetrin pituinen litu.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Suomessa kalliokynsimö kasvaa tunturipaljakalla kallionraoissa ja kankailla, metsävyöhykkeen rotkolaaksoissa kivenlohkareilla, kalliohyllyillä, halkeamissa ja soraikoissa sekä kuruissa ja joenrantakallioilla. Suomessa lajia tavataan Enontekiöllä, Inarin Lapissa Kevon kanjonissa sekä Koillismaan rotkolaaksoissa. Eteläisin kasvusto on Ounastunturilla.
Näköislajit.
Eri kynsimölajien erottaminen toisistaan on vaikeaa etenkin pohjoisessa, koska suurin osa Suomen kynsimölajeista kasvaa siellä. Kalliokynsimöä muistuttavat mm. idänkynsimö ("Draba cinerea") ja isokynsimö ("Draba glabella") sekä äärimmäisen uhanalainen kultakynsimö ("Draba alpina").
Koreanonnenpensas

Koreanonnenpensas ("Forsythia ovata") on oliivikasvien heimoon ja onnenpensaiden sukuun kuuluva kasvilaji, jolla on kirkkaankeltaiset kukat. Lajin luontainen levinneisyysalue on Korean niemimaalla, mutta sitä käytetään yleisesti koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Koreanonnenpensas on pyöreä ja tiivis pensas, joka saavuttaa tavallisesti 1–2 metrin korkeuden. Oksat ovat pyöreitä, aluksi harmaankeltaisia ja myöhemmin ruskeita. Versot ovat onttoja. Lehdet jakautuvat 8–12 millimetrin pituiseen lehtikantaan ja yksinkertaiseen, ohueen lehtilapaan. Lehtilapa on 5–7 senttimetriä pitkä, soikea ja äkillisesti kaventuva. Lehden tyvi on herttamainen ja lehtilaita vaihtelee hammaslaitaisesta ehyeen.
Koreanonnenpensas kukkii maalis-huhtikuussa ennen lehtien puhkeamista. Vaaleankeltaiset kukat kasvavat yksittäin; verhiö on soikea. Teriö on leveä-pitkähkö ja verhiötä pidempi. Vartalo on lyhyt.
Koreanonnenpensaan kromosomiluku on 2n = 28.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Koreanonnenpensaan luontainen levinneisyysalue on lauhkeaan vyöhykkeeseen kuuluvalla Korean niemimaalla. Laji kasvaa aroilla ja kuivissa metsissä kuivahkossa-tuoreessa, lievästi happamassa-emäksisessä, hiekkaisessa-savisessa ja ravinteikkaassa maaperässä aurinkoisilla ja valoisilla kasvupaikoilla. Laji pitää lämmöstä, mutta kestää myös pakkasta.
Luokittelu.
Koreanonnenpensas ("Forsythia ovata") kuuluu onnenpensaiden ("Forsythia") sukuun, Forsythieae-tribukseen ja oliivikasvien (Oleaceae) heimoon. Lajin kuvasi ensimmäisenä Takenoshin Nakai vuonna 1917. Suvun tieteellinen nimi "Forsythia" on annettu englantilaisen kasvitieteilijän William Forsythin kunniaksi, lajiepiteetti "ovata" puolestaan tulee latinasta ja viittaa kasvin soikeisiin lehtiin.
Käyttö.
Koreanonnenpensasta käytetään usein koristekasvina kukkiensa vuoksi. Hartsilla hierottua suoraa, 65 senttimetrin mittaista oksanpätkää käytetään korealaisessa "ajaeng"-soittimessa.
Kasvista on olemassa useita lajikkeita ja risteymiä, kuten:
Ongon

Ongon on termi, jolla mongolialaisessa šamanismissa viitataan asioihin ja paikkoihin, joissa kuolleen hengen uskotaan asuvan tai ilmenevän. Termi tarkoittaa paitsi paikkaa tai asiaa, mutta myös itse henkeä. Ehkä tunnetuimmassa muodossaan termillä viitataan henkiin liitettyihin pieniin ihmishahmoisiin nukkeihin.
Ongoneja nukkeina tunnetaan esimerkiksi jo keskiajalla kirjoittaneiden matkailijoiden teksteistä. Mongolien ohella niitä oli tiettävästi laajemmin altailaisilla ja siperialaisilla kansoilla. Nuket valmistettiin esimerkiksi huovasta, silkistä, puusta tai metallista. Tavallisissa kodeissa ongonit liitettiin esi-isien henkiin ja niitä oli tarkoitus ”ruokkia” esimerkiksi metsästystykseen tai karjanhoitoon liittyvän onnen takaamiseksi. Ruokkiminen tarkoitti nuken suun sotkemista esimerkiksi voilla tai maidolla ennen perheen ruokailua. Nukkeja saattoi olla yhdessä kodissa useampia ja niitä ripustettiin jurtan seinille esimerkiksi oven viereen, sekä jurtan isännän ja emännän paikan yläpuolelle. Kuolleelle omistettu ongoni saatettiin valmistaa kolme vuotta henkilön kuoleman jälkeen, jolloin koko ruumiin uskottiin hajonneen ja hengen siirtyneen kokonaan henkimaailmaan. Ongonit saattoivat periytyä asuvussa isältä pojalle tai äidiltä tyttärelle. Huomattavissa asemissa olevilla päälliköillä saattoi olla omia vaunujaan vain ongoneja varten. Myöhemmin nukkeja alettiin säilyttää omissa laatikoissaan. 
Šamaanit saattoivat sitoa ongoneja omiin pukuihinsa. Joitakin ongoneja valmistettiin erityisesti pahojen henkien tyynnyttelyksi esimerkiksi sairauden sattuessa. Tuolloin šamaanin tehtävänä oli joko valmistaa tai vihkiä käyttöön tähän tarkoitukseen tehty ongon. 
Buddhalaiset lähetyssaarnaajat alkoivat pitää ongoneja erityisinä šamanismin symboleina 1500-luvun loppupuolelta 1600-luvun alkupuoliskolle. Buddhalaisia käännynnäisiä painostettiin polttamaan omat ongoninsa ja niiden omistaminen kiellettiin. 1800-luvulle tultaessa ongonien perinne oli säilynyt pääasiassa vain burjaattien ja kalmukkien parissa, sekä paikoitellen Sisä-Mongoliassa.
Märkäjärvenmaa

Märkäjärvenmaa on Sastamalan Suodenniemellä Märkäjärven itäpuolella sijainnut vanha eräpalsta. Sen pinta-ala on lähes 16 neliökilometriä.
Märkäjärvenmaan sijainti.
1700-luvun isojakokartassa Märkäjärvenmaan rajoina ovat pohjoisessa Toijasjoki ja lännessä Märkäjärvi ja Makkosen kylän raja. Etelässä alueen rajalinja kulkee suorana viivana Makkosen itäisenä rajapisteeltä Jylhänkiveltä Ruskeenjärven pohjoisrannassa olevan ojan suuhun. Rajalinja ylittää järven ja kääntyy sen eteläpäästä jälleen viivasuorana Rajakalliolla olevalle Hämeenkyrön ja Sastamalan rajalle, joka rajaa aluetta idässä Toijasjoelle saakka.
Nykyisin Märkäjärvenmaan alue muodostaa Lahdenperän kylän eteläosan. Alueen kaakkoisosa on Mouhijärven pitäjän alueella.
Märkäjärvenmaan syntyvaiheet.
Eräpalsta sijaitsi Rautavedeltä Pohjanlahdelle Suodenniemen pitäjän halki johtaneen vanhan eräreitin varrella. Erävaltauksen muodostumisen ajankohta tai alkuperäinen koko eivät ole tiedossa, mutta ensimmäinen sitä koskeva asiakirjamaininta on noin vuodelta 1450, kun Märkäjärvenmaa mainitaan Turun tuomiokirkon Mustaankirjaan sisältyvässä Satakunnan erämaiden luettelossa kuuden miehenmetsän kokoisena eräpalstana. Eräs Suomen keskiajan asiakirjojen varhaisista tutkijoista, Reinhold Hausen, tulkitsi asiakirjassa mainitun "Mergaiárffán" virheellisesti "Mengajærffæksi". Virhe kertautui Jalmari Jaakkolan "Pirkkalaisliikkeen synty" -teoksessa (1923) sekä Väinö Voionmaan "Mustankirjan luettelo Satakunnan erämaista" -artikkelissa (1926) sekä "Hämäläinen eräkausi" -teoksessa (1947). Niissä arveltiin Hausenin tulkinnan perusteella merkinnän tarkoittavan Pohjanmaalla Alajärven pitäjässä sijaitsevaa Menkijärveä.
Märkäjärvenmaa kuului Mouhijärven Hyynilän kylän Toijasen ja Murron kylän Saksan taloille niin, että Toijanen omisti siitä 2/3 ja Saksa 1/3.
Asutuksen leviäminen Märkäjärvenmaahan.
Märkäjärvenmaa erotettiin Toijasen ja Saksan maista liikamaana isonjaon yhteydessä 1700-luvun lopulla. Alueen kooksi laskettiin tuolloin 2630 tynnyrinalaa ja sinne oli jo perusteilla uudisasutusta. Hujulahden uudistila perustettiin Saksan omistamalle alueelle vuonna 1787. Isommalle Toijasen omistamalle maalle perustettiin puolestaan neljä tilaa: Sillanpää, Marjamäki, Pirttijärvi ja Rantala.
Märkäjärvenmaan myöhemmät vaiheet.
Märkäjärvenmaa jakautui Suodenniemen ja Mouhijärven kuntien kesken niin, että valtaosa alueesta jäi Suodenniemen puolelle rajaa. Alueella on tosin edelleen sekä Hyynilän että Murron kyliin kuuluvia vanhoja ulkopalstoja.
Nykyisin Märkäjärvenmaa on kokonaan Sastamalan kaupungin alueella. Alue on laajasti asutettu, se on valtaosin maa- ja metsätalouden käytössä ja sitä halkoo tiheä tieverkko. Alueella on edelleen merkkejä sen vanhasta erämaavaiheesta: Väinö Voionmaan tulkinnan mukaan alueen keskellä sijaitsevan Pirttijärven nimi olisi muistuma vanhasta eränkävijöiden pirtistä, jollainen olisi siis järven rannalla aikanaan sijainnut.
Johannes (Jukka) Bärlund

Johannes (Jukka) Bärlund (12. joulukuuta 1870 Eurajoki – 22. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen vakuutusjohtaja ja vakuutusneuvos. Hänen vanhempansa olivat puuseppämestari Johan Bärlund ja Justina Kinno.
Bärlund kävi Helsingin kauppaoppilaitoksen 1894, valmistui ylioppilaaksi 1898, opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin yliopistossa 1898–1902 ja Hampurissa 1902. Vuonna 1904 hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin. 
Hän aloitti työuransa Rauman Lehden konttoriapulaisena ja aputoimittajana 1888–1892. Raumalla ollessaan hän suomensi kaksi teosta eli Emily Nonnenin Salakuljettajan tytär -teoksen (1890) ja tuntemattoman kirjoittaman Kertomus pienestä raamatusta ja mitä se matkaansaatti -teoksen (1892). Vuonna 1896 ilmestyi vielä suomennos Fredrik Lundgrenin teoksesta Lasten kaunistus – lasten saarna. Kaupallisten opintojen jälkeen Bärlund työskenteli palovakuutusosakeyhtiö Pohjolan ja jälleenvakuutusosakeyhtiön Osmon virkailijana 1894–1911 siirtyen palovakuutusosakeyhtiö Imatran toimitusjohtajaksi vuonna 1911. Bärlund oli 1911 ollut mukana perustamassa palovakuutusosakeyhtiö Imatran.
Bärlund toimi Kauppalehti oy:n toimitusjohtajana 1907–1910, sen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1912. Etelä-Suomen pankin hallintoneuvoston varapuheenjohtajana hän toimi 1918–1927. Bärlund osallistui lainvalmisteluun vakuutusyhtiölakikomitean jäsenenä 1929. Lisäksi hän toimi Helsingin kauppakamarin ja sen työvaliokunnan jäsenenä 1919–1932, Suomen vakuutusyhdistyksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 1925, Suomen Liikemies-Yhdistyksen perustajajäsenenä ja johtokunnan jäsenenä 1896–1925, sihteerinä 1898–1906, ja varapuheenjohtajana 1918–1925. Bärlund kutsuttiin Suomen Liikemies-Yhdistyksen kunniajäseneksi 1921. Bärlund toimi myös Suomen liikeapulais-yhdistyksen keskusvaliokunnan jäsenenä 1899–1906 ja sihteerinä 1899–1900, sekä kutsuttiin myöhemmin kunniajäseneksi.
Kauppalehden toimittajana Bärlund toimi 1901–1911 ja sen päätoimittajana 1901–1907 sekä 1910–1911. Kauppalehden vastaavana julkaisijana hän oli vuosina 1903–1911. Vuosina 1906–1911 hän toimi myös Vakuutussanomien toimittajana ja vastuullisena julkaisijana. Bärlund oli kokoomuspuolueen jäsen. Hän sai vakuutusneuvoksen arvonimen vuonna 1936.
Yhdydvaltoihin suuntautuneen opintomatkan jälkeen Bärlund perusti liikekumppaninsa Albert Petreliuksen kanssa kauppahuoneen Petrelius &amp; Bärlund. Vuoden 1906 lopun Kauppalehden numerossa oli Petrelius &amp; Bärlundin pieni mainos: ”Petrelius &amp; Bärlund, Helsinki, Aleksanterinkatu 44, tuovat maahan suoraan Amerikasta uusimpia ja 18 Kaapon Kaiku I/2012 liikekonttoreiden tarpeisiin sopivimpia lasku- ja kirjoitus- y.m.s. Koneita. Valinta tehty paikalla valmistusmaassa ja käytännöllisimmät ja uusimmat mallit valitut.” Kauppahuone toimi kymmenkunta vuotta.
Waleed al-Shehri

Waleed Mohammed al-Shehri (20. joulukuuta 1978 Asir, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 11 kaappaajasta. Shehri saapui Yhdysvaltoihin huhtikuussa 2001 turistiviisumilla. 11. syyskuuta 2001 hän kaappasi veljensä Wailin ja kolmen muun terroristin kanssa American Airlinesin lennon 11, jonka Mohammed Atta lensi päin World Trade Centerin pohjoistornia New Yorkissa.
Iranin kansallinen terveyden tutkimuslaitos

Iranin kansallinen terveyden tutkimuslaitos (, , NIHR) on Iranin pääkaupungissa Teheranissa sijaitseva, kansanterveyden tutkimuslaitos. Se toimii Teheranin lääketieteellisen yliopiston yhteydessä, ja sillä on yhteys myös Iranin terveyden ja lääketieteellisen koulutuksen ministeriöön. Teheranin lääketieteellinen yliopisto arvostetaan kansainvälisesti Iranin korkeatasoisimpien joukkoon, sillä esimerkiksi Shanghain yliopistorankingissa (2019) Teheranin lääketieteellinen yliopisto sijoittui Iranissas sijalle 2-3 ja on kansainvälisesti sijoilla 401–500.
NIHR edustaa Irania kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI). Laitoksen johdossa on tohtori Akbar Fotouhi.
Laitoksen historia kytkeytyy Teheranin lääketieteellisen yliopiston syntyvaiheesiin. Vuonna 1934 Teheranin yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta. Vuonna 1951 perustettiin malarian tutkimusta varten malarialogian laitos, joka sai tukea maan terveysministeriöltä ja Maailman terveysjärjestöltä. Laitos muutti useasti nimeään. Vuonna 1965 luotiin kansanterveystieteen oppituoli, joka liitettiin parasitologian ja trooppisen terveyden laitoksena tällöin tunnettuun laitokseen. Teheranin yliopistoon muodostettiin kansanterveystieteen tiedekunta. Vuonna 1966 yliopistosta eriytettiin lääketieteen korkeakoulu, ja tämä oli sittemmin Teheranin lääketieteellisen yliopiston alkuna. Tässä vaiheessa nimellä yliopistollinen opetus- ja tutkimusinstituutti nimettiin Kansanterveyden tutkimuslaitokseksi. Tämä nimi oli käytössä vuosina 1966-2013, jolloin Teheranin lääketieteelliseen yliopistoon perustettiin kansanterveystieteen korkeakoulu.
Wail al-Shehri

Wail Mohammed al-Shehri (31. heinäkuuta 1973 Asir, Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 11 kaappaajasta. Shehri saapui Yhdysvaltoihin kesäkuun 2001 alussa. Hän asui motelleissa Boynton Beachissä Floridassa. 5. syyskuuta 2001 hän matkusti Bostoniin ja kirjautui motelliin veljensä Waleedin kanssa. Kuusi päivää myöhemmin hän saapui aikaisin aamulla Loganin kansainväliselle lentoasemalle ja nousi American Airlinesin lennolle 11. 15 minuutin kuluttua noususta hän kaappasi lennon veljensä ja kolmen muun terroristin kanssa. Mohammed Atta lensi koneen päin World Trade Centerin pohjoistornia New Yorkissa.
Abdulaziz al-Omari

Abdulaziz al-Omari (28. toukokuuta 1979 Saudi-Arabia – 11. syyskuuta 2001 New York, Yhdysvallat) oli saudiarabialainen terroristi ja yksi viidestä American Airlinesin lennon 11 kaappaajasta. Omari saapui Yhdysvaltoihin kesäkuussa 2001 turistiviisumilla. 11. syyskuuta 2001 Omari kaappasi American Airlinesin lennon 11 neljän muun terroristin kanssa. Mohammed Atta ohjasi koneen päin World Trade Centerin pohjoistornia New Yorkissa.
Vanuatun parlamentti

Vanuatun parlamentti (, , ) on Vanuatun lakia säätävä elin. Sen muodostavat 52 jäsentää, jotka valitaan neljän vuoden välein pidettävissä vaaleissa. 
Parlamentti muistuttaa paljon Ison-Britannian mallia (ns. Westminsterin malli), vaikkakin siinä on jonkin verran vaikutteita myös ranskalaisesta mallista. Tämä johtuu siitä, että siirtomaaisännät Iso-Britannia ja Ranska eivät koskaan luoneet siirtokuntaan paikallista hallintoa.. 
Parlamentin jäsenet.
Lain mukaan parlamentin edustajina voi toimia vähintään 25-vuotias Vanuatun kansalainen, joka ymmärtää, miten maan poliittinen järjestelmä toimii. 
Lainsäädäntötyötä tehdään kahdeksassa valiokunnassa.
Viimeisimmät vaalit.
Viimeisimmät vaalit oli alun perin tarkoitus pitää 19. maaliskuuta 2020, mutta äänestysaikaa jouduttiin pidentämään Ambaen, Maewon, Banksin ja Torresin vaalipiireissä, koska äänestyspaikoille ei voitu huonon sään vuoksi toimittaa vaaliuurnia.
Salora Vip-Ultra

Salora Vip-Ultra on 1970-puolivälissä julkaistu Saloran väritelevisio, joka oli ensimmäinen kaukosäädöllä varustettu suomalainen televisio. Kaukosäätö toimi ultraääniperiaatteella. Tämä johti siihen että avaimia kilistelemällä saattoi vahingossa vaihtaa kanavaa.Televisiossa oli 110 asteen ohutkaulakuvaputki.
Lähteet.
http://www.eliaskokoelmat.fi/fi/arkisto.php?kat=1&amp;vk=1970&amp;id=61
Bagman

Bagman Valadon Automationin vuonna 1982 julkaisema tasohyppelypeli, jossa on tarkoituksena kerätä rahasäkkejä kottikärryyn ja välttää samalla vihollisia ja kärryjä. Kärryn päällä pystyy matkustamaan. Pelissä on muutama ruutu. Pelissä on myös hissejä ja hakkuja, joita voi käyttää.
Bellin luvut

Bellin luvut osoittavat kombinatoriikassa, kuinka monella tavalla äärellinen joukko voidaan osittaa. 
Bellin lukuja matemaatikot ovat tutkineet 1800-luvulta lähtien, mutta jo sitä ennen ne tunnettiin keskiajan Japanissa. Nimensä ne kuitenkin ovat saaneet Eric Temple Bellin mukaan, joka tutki niitä 1930-luvulla – hyvä esimerkki Stiglerin laista, jonka mukaan keksintöjä ei koskaan nimetä alkuperäisen keksijänsä mukaan.
Bellin numeroille käytetään merkintää "B""n", missä "n" on kokonaisluku, vähintään nolla. Bellin lukujen jono alkaa luvuilla "B"0 = 1 ja "B"1 = 1. Ensimmäiset Bellin luvut ovat 
1, 1, 2, 5, 15, 52, 203, 877, 4140, ... .
Bellin luku "B""n" osoittaa, kuinka monella tavalla "n"-alkioinen joukko voidaan osittaa, tai yhtä­pitävästi, kuinka monta ekvivalenssirelaatiota siinä voidaan määritellä. Luku "B"n" osoittaa myös, kuinka monella tavalla "n"-säkeisen runon säkeet voidaan ryhmitellä siten, että samaan ryhmään kuuluvat säkeet ovat loppu­soinnussa keskenään.
Toisessa yhteydessä Bellin luvut esiintyvät myös toden­näköisyys­jakaumien momentteina. Erityisesti "Bn" on sen Poissonin jakauman "n":s momentti, jonka odotusarvo on 1.
Kaavoja.
Bellin lukujen laskemiseen on muodostettu erilaisia kaavoja:
Joukon ositukset.
Yleisesti "B""n" on "n"-alkioisen joukon ositusten lukumäärä. Joukon "S" ositus määritellään joukoksi ei-tyhjiä, toisistaan erillisiä "S":n osajoukkoja, joiden unioni on "S". Esimerkiksi "B"3 = 5, koska kolmialkioinen joukko {"a", "b", "c"} voidaan osittaa viidellä eri tavalla:
{ {"a"}, {"b"}, {"c"} }
{ {"a"}, {"b", "c"} }
{ {"b"}, {"a", "c"} }
{ {"c"}, {"a", "b"} }
{ {"a", "b", "c"} }.
"B"0 on 1, koska tyhjä joukko voidaan osittaa vain yhdellä tavalla. Kuten edellä oleva merkintä osoittaa, osituksessa ei ole merkitystä sillä, missä järjestyksessä osajoukot luetellaan eikä sillä, missä järjestyksessä kunkin osajoukin alkiot luetellaan. Toisin sanoen seuraavat ositukset käsitetään samaksi:
{ {"b"}, {"a", "c"} }
{ {"a", "c"}, {"b"} }
{ {"b"}, {"c", "a"} }
{ {"c", "a"}, {"b"} }.
Bellin kolmio.
Bellin luvut voidaan helposti laskea muodostamalla niin sanottu Bellin kolmio. SItä sanotaan myös Aitkenin taulukoksi tai Peircen kolmioksi Alexander Aitkenin ja Charles Sandersin mukaan.
Kolmio muodostetaan seuraavasti:
Seuraavassa ovat seitsemän ensimmäistä tällä tavoin konstruoitua riviä:
 1
 1 2
 2 3 5
 5 7 10 15
 15 20 27 37 52
 52 67 87 114 151 203
 203 255 322 409 523 674 877
Bellin luvut ovat sekä kolmion vasemmassa että oikeassa laidassa. Jokainen luku "B""n" on sekä "n":nnen rivin alussa että "n"-1:nnen rivin lopussa (kun kolmion ylälaidassa oleva rivi, jossa on vain luku 1, lasketaan nollanneksi riviksi). Esimerkiksi luku "B5"=52 on sekä neljännen rivin lopussa että viidennen rivin alussa.
Lada XRAY

Lada XRAY on AvtoVAZin vuosina 2015–2022 valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. XRAY perustuu Dacian pohjalevylle, sillä sen emoyhtiö Renault–Nissan-konserni omisti osuuden myös Lada-autoja valmistavasta AvtoVAZista.
Moottorivaihtoehtoina olivat 1,6- ja 1,8-litraiset bensiinimoottorit. Voimansiirtona on viisivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta pienemmän moottorin yhteyteen oli saatavana portaaton CVT-automaattivaihteisto ja suurempaan viisiportainen robottivaihteisto.
Lapin keskussairaala

Lapin keskussairaala on 15 kunnan muodostamaan Lapin hyvinvointialueeseen kuuluva keskussairaala Rovaniemellä. Se palvelee noin 176 494 alueen asukasta. Lapin keskussairaala on laajan päivystyksen sairaala. Alueen yliopistollisena sairaalana toimii Oulun yliopistollinen sairaala. Sairaalan toimintaa johtaa Jukka Mattila.
Sairaala sijaitsee Ounasmetsän kaupunginosassa, Lappi-areenan eteläpuolellä. Sairaala-alueen pohjoispuolella kulkee Porokatu sekä Ounasrinteentien ja itäpuolella Kivikaudentie. Alueen etelä- ja länsipuolella on Kuukkelintie. Sairaalan naapurissa toimii Redun Porokadun yksikkö, jossa koulutetaan sosiaali- ja terveysalaa, hius- ja kauneudenhoitoalaa sekä kasvatus- ja ohjausalaa.
Sairaala toimii harjoittelupaikkana lääketieteen ja sosiaali- ja terveysalan opiskelijoille. Sairaalan yhteydessä toimii Rovaniemen kaupungin ylläpitämä Neljäntuulen sairaalakoulu, joka tarjoaa perusopetusta oppivelvollisuusikäisille lapsille ja nuorille.
Sairaalan tilat.
Lapin keskussairaala valmistui vuonna 1988. Sairaalan pääsuunnittelija oli arkkitehti Reino Koivula. Sairaalaa laajennettiin vuosina 2019-2023. Hankkeessa rakennettiin päivystystoimintoja varten uusi kuuma sairaala, psykiatrialle uudet tilat sekä uusi pysäköintitalo. Hanke toteutettiin allianssimallilla. Sairaalan teho-osasto, heräämö 2 ja konehuone tullaan uusimaan tulevina vuosina.
Toiminta-alueen erityispiirteet.
Sairaalan toiminta-alue on laaja. Esimerkiksi synnyttäjä voi joutua tekemään esimerkiksi 430 kilometrin matkan Karigasniemeltä Lapin keskussairaalaan. Synnyttäjien tuleekin usein lähteä Rovaniemelle päiviä ennen synnytyksen käynnistymistä. 
Lapin keskussairaala työllistää Lappiin suuntautuva turismi. Sairaalassa on oma sosiaalityöntekijä ulkomaisille matkailijoille, joka tekee yhteistyötä vakuutusyhtiöiden kanssa, järjestää esimerkiksi maksusitoumuksia sekä auttaa kotimatkan järjestelyissä. Esimerkiksi Suomen ensimmäinen koronavirusinfektio todettiin tammikuussa 2020 Lapin keskussairaalassa kiinalaisella turistilla.
Hidetaka Miyazaki

Hidetaka Miyazaki (宮崎 英高, "Miyazaki Hidetaka"; s. 1974 Shizuoka, Japani) on japanilainen videopelien ohjaaja, suunnittelija, käsikirjoittaja sekä FromSoftware-yrityksen pääjohtaja. Hänet tunnetaan maailmanlaajuisesti "Dark Souls" -videopelisarjan ohjauksesta. Muita huomattavia Miyazakin ohjaamia pelejä ovat "Bloodborne" ja "".
"Dark Souls" -pelin myötä on tullut suosituksi ”Soulslike”-lajityyppi. Miyazakille ja muille studion työntekijöille tuli yllätyksenä uuden termin ilmaantuminen.
Keltakauluslaiskuri

Keltakauluslaiskuri ("Nystalus maculatus") on laiskureihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta. Toisinaan alalajia "N. m. striatipectus" pidetään omana lajinaan "N. striatipectus".
Koko ja ulkonäkö.
Keltakauluslaiskuri voi kasvaa 18–19 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki on ruskea, ja siinä on valkoisia pilkkuja. Keltakauluslaiskurin silmien ympäristö ja kurkku ovat valkoiset. Kaulassa on kellertävänruskea juova. Linnun siivet, selkä ja pyrstö ovat väriltään tummanruskeat, ja niissä on valkoisia pilkkuja ja raitoja. Rinta ja vatsa ovat valkoiset mustin pilkuin. Keltakauluslaiskurin nokka on pitkä ja väriltään oranssi.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keltakauluslaiskuria tavataan Brasiliasta Argentiinaan ulottuvalta alueelta. Sen elinympäristöä ovat kuivat metsät, metsien reuna-alueet ja savannit. Lintu liikkuu yksin tai pareittain. Keltakauluslaiskurin ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat.
Girlschoolin diskografia

Girlschool on englantilainen heavy metal -yhtye ja se on tunnetuimpia ja pitkäikäisimpiä naismuusikoista koostuvia NWOBHM-yhtyeitä.
Honor 3

Honor 3 on Huawein Honor-tuoteperheeseen kuuluva kosketusnäytöllinen matkapuhelin. Puhelin maksoi reilut 230 euroa, kun se julkaistiin Kiinassa. Puhelimella on painoa 138 grammaa, kun mitat on 133 × 67,2 × 9,9 mm ja siinä on IP57-vedenkestävyys. Puhelimessa on 13 mgapikselin takakamera ja 1,3 megapikselin etukamera. Puhelimessa on 4,7 tuuman näyttö 1 280 × 720 pikselin tarkkuudella. Puhelimessa on RAM-muistia kaksi gigatavua ja tallennustilaa kahdeksan gigatavua. Tallennustilaa voi laajentaa microSD-kortilla. Puhelimessa on 2150 milliampeeritunnin akku, joka antaa kolmetoista tuntia puheaikaa.
Pojo FBK

&lt;mapframe text="Paloaseman sijainti kartalla." latitude="60.095996" longitude="23.527505" zoom="13" width="250" height="250" align="right"&gt;{
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "marker-color": "FF6347",
 "marker-size": "medium",
 "marker-symbol": "fire-station"
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 23.527505,
 60.095996
 ]
}&lt;/mapframe&gt;
Pojo Frivilliga Brandkår rf. (), tai lyhyemmin Pojo FBK on Pohjan alueella sijaitseva sopimuspalokunta, joka kuuluu Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen piiriin. Palokunnan pääasialliseen toimipiiriin kuuluu muun moassa Pohja, Persböle, Mörby, Fiskari, Ansku (Antskog), Åminnefors, Brunkom, Dalkarby ja Bollsta. Palokunta voi lähteä myös kauemmas suuremmille hälytyksille.
Pojo FBK on järjestänyt kylässä uudenvuodenilotulituksen vuodenvaihteen 1992-93 jälkeen joka vuosi, paitsi kun paloasema oli remontissa vuonna 2010. Toinen poikkeus oli vuoden 2020-21 vaihde, jolloin tapahtumaa ei järjestetty koronapandemian takia. Tapahtumaa ei järjestetä myöskään vuoden 2021-22 vaihteessa. Tapahtumaa on tullut joskus katsomaan jopa 8 000 ihmistä ja sillä on vuosittain yli 130 sponsoria ja budjetti on noin 10 000€.
Palokunnan osastot.
Pojo FBK:ssa toimii nuoriso-osasto, hälytysosasto, naisosasto ja veteraaniosasto.
Nuoriso-osasto.
Palokunnan nuoriso-osasto kokoontuu jokainen pyhätön lauantai kouluvuoden aikana klo. 10-12. Nuoriso-osaston harjoituksiin voi osallistua kaikki 8-16 -vuotiaat. Nuoriso-osastolla aktiivisia nuoria vuonna 2019 oli noin 15 kappaletta. Nuoriso-osaston harjoituksissa opetellaan tulipalojen sammuttamista, ensiapua, hätänumeron käyttöä, sekä paljon muuta hauskaa. Palokuntanuoret myös osallistuvat kilpailuihin, sekä leireihin joka vuosi.
Hälytysosasto.
Palokunnan hälytysosaston harjoituksiin voi osallistua kaikki yli 16 -vuotiaat. Hälytysosasto kokoontuu harjoittelemaan maanantaisin 19-21, pitäen kesällä ja talvella lyhyet lomat. Hälytystehtäville kuitenkin pääsee vasta täysi-ikäisenä sammutustyökurssin käytyään.
Aseman yksiköt.
Paloaseman käytössä on sammutusauto, henkilöstönkuljetusauto, vene ja moottorikelkka, sekä hälytyskäytöstä poistetut säiliöauto ja henkilöstönkuljetusauto, joissa ei ole tunnuksia. Hälytyskäytöstä poistettuja ajoneuvoja käytetään pääasiassa harjoituksissa ja nuorison tapahtumissa.
Godfleshin diskografia

Godflesh on brittiläinen metalliyhtye. Sen perusti aiemmin Napalm Deathista tunnettu Justin Broadrick. Yhtye on tullut tunnetuksi industrial metalin ja post-metalin pioneerina.
The French Dispatch

The French Dispatch of the Liberty, Kansas Evening Sun, tai vain The French Dispatch, on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Wes Anderson. Sen pääosia esittävät Benicio del Toro, Adrien Brody, Tilda Swinton, Léa Seydoux, Frances McDormand, Timothée Chalamet, Lyna Khoudri, Jeffrey Wright, Mathieu Amalric, Stephen Park, Bill Murray ja Owen Wilson.
"The French Dispatch" sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 12. heinäkuuta 2021. Suomen ja Yhdysvaltain ensi-iltansa se sai 22. lokakuuta 2021.