tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
W-inds.

 on japanilainen poikatrio, jonka musiikki keskittyy enimmäkseen poppiin. Yhtye on suosittu kotimaassaan.
Bändi soittaa pääosin J-poppia, mutta heidän viidennellä albumillaan THANKS he ovat ottaneet vaikutteita J-rockista. Keita Tachibana oli ainoa miesfinalisti kilpailussa "2000 Kyushu-Okinawa Starlight Audition". Myöhemmin hän liittyi yhteen kahden sapporolaisen tanssipojan eli Ryohein ja Ryuichin kanssa muodostaen poikatrio w-inds.in.
Tšuhna

Tšuhna tai suhna () on venäläisten käyttämä haukkumasana suomalaisesta, virolaisesta, karjalaisesta sekä inkeriläisestä. Se on peräisin venäläisten itämerensuomalaisille antamasta haukkumanimestä "tšuhonets" tai "tšuhonka", jota käytettiin eritoten suomalaisista, jotka toivat kaupunkeihin maataloustuotteita, esimerkiksi maitoa, voita tai munia.
Ihmissusi (vuoden 1941 elokuva)

Ihmissusi on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi ja tuotti George Waggner. Käsikirjoituksen teki Curt Siodmak. Sen pääosissa esiintyvät Lon Chaney, Jr., Claude Rains, Maria Ouspenskaya, Warren William, Ralph Bellamy, Patric Knowles ja Bela Lugosi.
Juoni.
Larry Talbot (Lon Chaney, Jr.) saapuu lapsuutensa kotiin Llanwellyyn, Walesiin isänsä Sir John Talbotin (Claude Rains) luokse. Siellä hän kiinnostuu paikalliseen naiseen, Gwen Conliffeniin (Evelyn Ankers), kokeiltuaan kaukoputkea talon tornissa. Gwen pitää antiikkipuotia isänsä kanssa. Larry käy ostamassa kyseisestä puodista kävelykepin, hopeapäisen kepin, jossa Gwen kertoo olevan ihmissuden kuva. Hän selittää Larrylle sen olevan ihminen joka muuttuu sudeksi tiettyinä vuodenaikoina, ”kun ukonhattu kukkii”.
Jo samana iltana Larry yrittää pelastaa Gwenin ystävän pedolta, jonka hän uskoo olevan susi. Hän tappaa suden kävelykepillään, mutta susi ehtii purra häntä. Pian hän huomaa ettei susi ollutkaan mikään tavallinen susi, vaan ihmissusi ja hän on pureman johdosta itse muuttunut sellaiseksi. Mustalaisennustaja, Maleva (Maria Ouspenskaya), kertoo Larrylle, että eläin joka puri häntä oli itse asiassa hänen poikansa, Bela (Bela Lugosi) suden muodossa. Bela on ollut ihmissusi jo vuosia ja nyt ihmissudeksi muuttumisen kirous on siirtynyt Larrylle tämän tapettua Belan.
Loppujen lopuksi Larry yrittää tappaa Gwenin vaeltaessaan metsässä ihmissuden muodossa. Larryn isä on metsässä ja tappaa lopuksi Larryn tämän omalla hopeapäisellä kepillä, kun hän yrittää estää Larrya tappamasta Gweniä. Kun Larry kuolee hän muuttuu taas takaisin ihmiseksi. Larryn isä ei uskonut, että Larry voisi olla ihmissusi, joten tämä selviää hänelle vasta Larryn kuollessa.
Elokuva vaikutti paljon siihen millaisena ihmissusi usein esitetään nykypäivänä – eräänlaisena puoli-ihmisenä tai -sutena joka esimerkiksi liikkuu ajoittain kahdella jalalla pystyasennossa ja on luonnollista sutta huomattavasti suurikokoisempi.
Elokuva hyödyntää kansantarinoiden traagista perinnettä loppuratkaisussaan.
Sovitukset.
Elokuvan uusintaversio on "The Wolfman" (2010).
Vaikutus.
Vuoden 2005 elokuva "Cursed" sisältää useita viittauksia tähän elokuvaan.
Suhoi Su-34

Suhoi Su-34 (, ) on Venäjän ilmavoimien vuonna 2006 käyttöön ottama hävittäjäpommittaja ja rynnäkkökone. Koneen valmistaja Suhoi on eräs Moskovan pörssissä noteeratun sotilas- ja siviili-ilmailukosernin OAK:n osa.
Su-34 on Suhoi Su-27 -hävittäjän muunnos, entiseltä nimeltään Su-27IB (истребитель-бомбардировщик, ). Mallin kehitystyö alkoi 1980-luvun lopulla, ja kone lensi ensi kertaa 13. huhtikuuta 1990. Koneessa on Su-27/Su-30:n runko ja siipi, mutta etuvakaimet samanlaiset kuin malleissa Su-30 ja Su-33.
Keula on täysin uusi; leveässä, paineistetussa ohjaamossa kahden hengen miehistö istuu vierekkäin K-36DM -heittoistuimissa. Ohjaamo on panssaroitu 17 mm titaanilla ja mittaristo on varustettu värillisillä monitoiminäytöillä, toisin kuin kun aikaisemmat Su-27-mallit. Ohjaamotilassa on keittiövarusteet, wc ja tilaa levätä yhdelle hengelle kerrallaan.
Moottorit ovat samaa mallia kuin Su-27:ssä, kaksi Saturn AL-31MF -suihkumoottoria jälkipolttimilla varustettuna. Ilmanotto on kiinteä, mikä rajoittaa nopeuden 1,8-kertaiseen äänennopeuteen. Polttoainetta koneeseen mahtuu 12 100 kg ja kolmeen ulkoiseen polttoainesäiliöön lisäksi maksimissaan 9 000 kiloa. Aseille on kaksi siivenkärkiripustinta R-74-ohjuksille (AA-11 Archer) ja 10 ripustinta korkeintaan 8 000 kg kuormaa varten. Koneessa on 30 mm:n GŠ-30-1-tykki, ja 150 ammusta. Tutka on Leninets V004 ja takatutka Leninets V005.
Venäjän ilmavoimille hankitaan kahdeksantoista Suhoi Su-34:ää vuoden 2008 loppuun mennessä. Vuoteen 2010 mennessä varustettiin 24 koneen rykmentti Su-34:illa. Koneen on tarkoitus korvata Su-24 "Fencer". Yhden koneen hinta oli 36 miljoonaa dollaria. Ensimmäiset koneet toimitettiin Venäjän ilmavoimille vuoden 2006 joulukuussa, ja niitä on tarkoitus hankkia noin 10 kappaleen vuosivauhdilla, yhteensä noin 200 konetta.
Premier Executive Transport Services

Premier Executive Transport Services on Massachusettsiin rekisteröity ulkomaalainen lentoyhtiö, jonka uskotaan osallistuneen epäiltyjen toimeenpanoon.
6. maaliskuuta 2005 "60 Minutes" -ohjelmassa väitettiin, että libanonilaissyntyinen Saksan liittotasavallan kansalainen Khaled el-Masri siirrettiin Premier Executive Transport Services:n Boeing 737:llä vangiksi yhdysvaltalaisten ylläpitämään vankilaan Afganistaniin.
Lentokalusto.
Yhtiön arvellaan omistavan kaksi lentokonetta, Gulfstream V, numero N44982, entinen numero N379P ja Boeing 737, numero N4476S, entinen numero N313P, mikä kuuluu nykyisin Keeler &amp; Tate Managementille. Samaa konekantaa ylläpidetään vaihtaen omistajia ja saman omistajan aikana rekisterinumeroita.
Gulfstream G-V N44982.
Kone on myyty Premier Executive Transport Services:ltä Keeler and Tate Management:lle. Koneen ensimmäinen rekisterinumero oli N581GA (18. marraskuuta 1999), toinen N379P (24. maaliskuuta 2000), kolmas N8068V (29. tammikuuta 2004).
Bayar Foreign Marketing:n omistuksessa koneella ovat olleet rekisterinumerot N8068V (omistuksesta 16. marraskuuta 2004 alkaen) ja viimeksi N44982 (17. joulukuuta 2004) alkaen.
Angoravilla

Angoravilla tai lyhyemmin angora on angorakanien karvasta saatava luonnonkuitu. Angora on pehmeää, ja sillä on hyvä lämmöneristyskyky. Siitä valmistetaan alusasuja erityisesti reumapotilaille ja hiihtokäyttöön.
Angoravilla valmistetaan erottamalla angorakanin karvasta peitinkarvat pois kampaamalla tai repimällä. Jäljelle jäävä pohjavilla on hyvin hienoa ja pitkää, paksuudeltaan noin 0,012 mm ja pituudeltaan noin 100–200 mm. Se on puhtaan valkoista ja silkinkiiltävää, ja sen lämmöneristyskyky on noin kymmenkertainen villaan verrattuna. Angoravillan vanuuntumis- ja huopaantumiskyky ovat erinomaisia. 
Angorakarvojen pintaa peittää ohut vahakerros, jonka takia sileää ja kiiltävää karvaa on vaikea kehrätä langaksi. Siksi angoraa sekoitetaan useimmiten muihin kuituihin, kuten villaan, alpakkaan tai tekokuituihin. Angorakanien jäykempiä peitinkarvoja käytetään päällystakkikankaissa, joissa ne antavat materiaalille hieman ”piikikkään” tuntuman.
Niin sanottujen angoravuohien hienoa aluskarvaa ei kutsuta angoraksi, vaan mohairiksi. Toinen hieno vuohenvillalaatu on pashmina eli kašmirvilla. 
Puhutaan myös angorakissoista, joilla tarkoitetaan kissarotua turkkilainen angora. Angora on Turkin pääkaupungin Ankaran vanha nimi eräissä kielissä, ja myös angoravillan nimi on siitä johdettu.
PETA:n julkaistua videon kiinalaisista angoravillan tuotantotavoista useat ruotsalaiset vaateketjut vetivät angoravillatuotteet pois myynnistä.
Aero Contractors

Aero Contractors Ltd. on Pohjois-Carolinaan rekisteröity yksityinen lentoyhtiö. Se lensi CIA:lle vankilentoja. 
Yhtiön perusti Air Americalle työskennellyt lentäjä Jim Rhyne vuonna 1979. Sillä on 26 lentokonetta ja 79 työntekijää. Yhtiön uskotaan osallistuneen Khalid El-Masrin kuljettamiseen Afganistaniin.
Yhtiö on omistanut Boeing 737:n numero 33010, mikä on siirretty sittemmin Keeler and Tate Management LLC:lle.
Air America

Air America oli Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun, CIA:n omistama ja operoima lentoyhtiö. Vaikka Air Americasta kasvoi maailman suurin kaupallinen lentoyhtiö, tuki se samanaikaisesti CIA:n peiteoperaatioita Kaakkois-Aasiassa Vietnamin sodan aikana. Yhtiön toiminta loppui 30. kesäkuuta 1976.
Air American lentäjät toimittivat siviileitä, diplomaatteja, vakoojia, pakolaisia, kommandoja, sabotointiryhmiä, lääkäreitä, sodassa kaatuneita, heroiinia, oopiumia, huumeviranomaisia, lehmiä, kanoja, sikoja, ammuksia, aseita ja sellaisia tärkeitä henkilöitä, kuten Richard Nixonin, eri puolille Kaakkois-Aasiaa, esimerkiksi Myanmariin ja Kiinaan.
Sega Mega-CD

Sega Mega-CD (, Etelä-Koreassa , Pohjois-Amerikan markkinoilla nimellä "Sega CD") on Sega Mega Driveen liitettävä laajennusosa. Laitteella pystyy toistamaan sekä tavallisia CD-levyjä että erityisesti laitetta varten suunniteltuja peli-CD:itä.
Laite sisältää myös laajennussuorittimen ja lisää RAM-muistia. Laitetta voi käyttää Sega 32X-laajennuksen kanssa, jolloin voi pelata jotain kuudesta "Sega Mega-CD 32X" -yhdistelmälle julkaistusta pelistä.
Laitetta kehitettiin salassa, edes peliohjelmoijat eivät tienneet mille laitteelle suunnittelivat pelejä, ennen kuin Mega-CD julkistettiin Tokyo Toy Show'ssa. Segan aikomuksena oli kamppailla juuri julkaistun PC Enginen erillisen CD-ROM-aseman kanssa Japanin pelimarkkinoista.
Sega Mega-CD:tä ei tarkoitettu Super Famicomin (Super Nintendo Japanin ulkopuolella) haastajaksi. Tämä tiesi Segalle vaikeuksia Japanin ulkopuolisilla markkina-alueilla, sillä siellä PC Engine oli verrattain tuntematon laite ja Mega-CD asettuisi kilpailemaan Nintendon tuotteiden kanssa.
Mega-CD julkaistiin Japanissa 1. joulukuuta 1991, Euroopan markkinoille laite ilmestyi vasta huhtikuussa 1993. Laite oli ilmestyessään verrattain kallis eikä myynyt odotetulla tavalla.
Sega Mega-CD:n ensimmäinen versio asettui konsolin alle, mutta seuraava versio, "Sega Mega-CD II", oli pienempi ja se liitettiin konsolin sivuun. Teknisesti laite oli hiukan tehokkaampi kuin alkuperäinen Mega Drive, varsinaiset muutokset keskittyivät grafiikan ja äänen ulostuloon.
Sega Mega-CD 32X -pelit.
"Sega Mega-CD 32X" -yhdistelmälle julkaistut pelit:
Tonnikalat

Tonnikalat (Thunnini) on makrillien (Scombridae) heimoon kuuluva meressä elävien kalojen tribus. Useimmat niistä kuuluvat aitotonnikalojen ("Thunnus") sukuun. Suurin lajeista, varsinainen tonnikala, voi kasvaa yli neljämetriseksi ja painaa lähes 700 kiloa.
Tonnikalat ovat erittäin nopeita uimareita (on mitattu 77 km/h nopeuksia). Useat tonnikalalajit pystyvät ylläpitämään useita asteita korkeampaa ruumiinlämpöä kuin ympäröivän veden lämpötila. Ne voivat kohottaa verensä lämpötilaa meren lämpötilaa korkeammaksi lihastoiminnoilla. Tästä syystä ne voivat elää viileämmissä vesissä ja laajemmilla alueilla. Tonnikalojen lihan väri poikkeaa kalojen yleisestä lihan väristä valkoisesta; väri vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen. Tonnikalojen lihaskudos sisältää normaalia suurempia määriä happea sitovia myoglobiinimolekyylejä.
Tonnikalojen kaupallinen merkitys on suuri. Eräitä tonnikalalajeja, kuten varsinaista tonnikalaa, sinievätonnikalaa ja isosilmätonnikalaa, kalastetaan liikaa. Kalastus on vähentänyt dramaattisesti tonnikalakantoja Atlantilla, Tyynellä valtamerellä ja Välimerellä. Eräät muut tonnikalalajit eivät sen sijaan ole välittömässä vaarassa.
Markkinoille on tulossa enenevässä määrin tonnikalaa, jota on kasvatettu verkkoaltaissa. Tonnikalafarmeilla kasvatetaan varsinaista tonnikalaa ("Thunnus thynnus") Välimeren alueella, Pohjois-Amerikassa ja Japanissa sekä sinievätonnikalaa ("Thunnus maccoyii") Australiassa. 
Tonnikalat ovat luonnon ravintoketjussa korkealla tasolla ja niiden elimistöön kertyy sen takia ympäristömyrkkyjä kuten raskasmetalleja. Elohopean pitoisuudet voivat joillakin lajeilla kasvaa varsin suuriksi, kuten varsinaisella tonnikalalla ja valkotonnikalalla. Tämän takia Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto FDA antoi vuonna 2004 ohjeet raskaana olevien ja imettävien naisten ja pikkulasten tonnikalan käytön rajoittamiseksi. Suurin osa purkitetusta tonnikalasta on kuitenkin boniittia, jonka elohopeapitoisuus on pieni.
Käyttö.
Suomessa käytettävä tonnikala on yleensä boniittia ja sitä saa esimerkiksi purkitettuna öljyyn, veteen tai johonkin mausteliemeen säilöttynä.
Tonnikalaa käytetään esimerkiksi pizzoissa, salaateissa ja pastan kanssa sekä sushissa. Tonnikalaa saa joistain isommista elintarvikeliikkeistä pakasteena ja myös tuoreena kalatiskiltä.
Tonnikalalajit.
Suku "Thunnus" (aitotonnikalat):
Jokerien SM-liigakausi 2005–2006

Jokerien SM-liigakausi 2005–2006 kertoo jääkiekkojoukkue Jokerien menestyksestä SM-liigakaudella 2005–2006. Jokerit oli saavuttanut edellisellä kaudella SM-hopeaa. Kausi 2005–2006 tunnetaan Jokerien historiassa ns. katastrofikautena, sillä joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle 11 jääden pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäisen kerran sitten kauden 1990–1991.
Ensimmäinen takaisku tapahtui vain päivää ennen sarjan alkua, kun edelliskaudella joukkueessa loistanut yhdysvaltalaismaalivahti Tim Thomas siirtyi NHL:n Boston Bruinsiin. Tarjous tuli Thomasille itselleenkin yllätyksenä, eikä hän ollut enää muutamaan viikkoon miettinyt mahdollista NHL-paikkaa. Thomasilla oli kuitenkin sopimuksessaan pykälä, joka mahdollisti siirron näinkin myöhäisessä vaiheessa. Joukkueen omistaja Hjallis Harkimo otti tapahtuneen omaan piikkiinsä. Ensimmäinen ottelu oli torstaina 15. syyskuuta kotona HIFK:ta vastaan, ja maalissa pelasi A-junioreista edustusjoukkueeseen nostettu Joonas Hallikainen.&lt;ref name="mtv3.fi/urheilu"&gt;&lt;/ref&gt;
Joukkueen jättänyt Tim Thomas auttoi toimitusjohtaja Matti Virmasta uuden maalivahdin hankkimisessa. Virmasella oli kahdeksan maalivahdin lista, joista hän oli kiinnostunut. Thomas totesi yhdysvaltalaisen Karl Goehringin olevan listan selkeä ykkösnimi.&lt;ref name="jatkoaika.com/smliiga.php?2"&gt;&lt;/ref&gt;
Urallaan 151 AHL-ottelua pelanneen Goehringin kanssa tehtiin 16. syyskuuta loppukauden mittainen sopimus ja hän myös peri Tim Thomasin pelinumeron 73. Virmasen kahdeksan nimen listaan olisi sisältynyt myös muun muassa latvialaisveteraani Artūrs Irbe.
Jokerien päävalmentajana aloitti useita vuosia seuran kakkosluotsina toiminut Waltteri Immonen. Heikon alkukauden seurauksena Immonen sekä apuvalmentajat Jouko Lukkarila ja Vesa Surenki erotettiin tehtävistään maanantaina 7. marraskuuta 2005. Uudeksi päävalmentajaksi nimettiin loppukauden ajaksi 64-vuotias ruotsalainen Curt Lindström. Lindström tunnetaan parhaiten Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosilta 1993–1997. Uudeksi apuvalmentajaksi tuli yllättäen Jokerien toimitusjohtaja Matti Virmanen. Samana päivänä joukkueeseen hankittiin uudeksi maalivahdiksi Mikko Rämö kilpailemaan ykkösvahdin paikasta Karl Goehringin kanssa. Hän siirtyi Jokereihin venäläisestä Vitjaz Tšehov -seurasta.
Valmentajat.
7. marraskuuta 2005 lähtien:
Zeid ibn Husain

Prinssi Zeid ibn Husain (; 28. helmikuuta 1898 – 18. lokakuuta 1970) oli Irakin kuninkaan Feisal II:n seuraaja, jota ei koskaan kruunattu, koska Feisal II syrjäytettiin vuonna 1958 verisessä vallankaappauksessa, jonka jälkeen maasta tuli tasavalta. Zeidin perhe asui vallankaappauksen aikana Lontoossa, jossa Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä. 
Zeid syntyi 28. helmikuuta vuonna 1898 Stinian palatsissa Turkissa Husain ibn Alin, Mekan emiirin ja Hijazin kuninkaan poikana. Zeid opiskeli Ghalata Serai collegessa ja Oxfordin yliopistossa. 
Marraskuussa vuonna 1933 hän avioitui Fahrelnissa Zeidin kanssa Ateenassa. Heillä oli yksi poika, Raad ibn Zeid. Zeid toimi Irakin suurlähettiläänä Berliinissä ja Ankarassa 1930-luvulla ja Lontoossa 1950-luvulla. 
Zeid kuoli 18. lokakuuta vuonna 1970 Pariisissa. Hänet on haudattu kuninkaalliseen mausoleumiin Raghdanin palatsissa Ammanissa Jordaniassa.
Pirjo Wilmi-Rokkanen

Airi Pirjo Maritta Wilmi-Rokkanen (o.s. Wilmi, ent. Häggman, s. 8. kesäkuuta 1951 Sotkamo) on suomalainen pikajuoksija ja urheiluvaikuttaja, ammatiltaan liikunnanopettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1970 ja liikunnanopettajaksi Jyväskylän yliopistosta 1973. Wilmi-Rokkanen hallitsi suomalaista naisten pikajuoksua 1970-luvulla yhdessä Riitta Salinin ja Mona-Lisa Pursiaisen kanssa.
Wilmi-Rokkanen voitti EM-hopeaa 4 × 400 metrin viestissä Roomassa 1974. 400 metrillä hän oli Montrealin olympialaisissa 1976 neljäs (aika 50,56, häviten pronssimitalin sadasosasekunnilla), EM-kisoissa Prahassa 1978 seitsemäs (52,46) ja Moskovan olympialaisissa 1980 myös seitsemäs (51,35). Pitkässä viestissä hän oli mukana Rooman lisäksi 1969 EM-kisoissa (sijoitus kahdeksas), Münchenin olympialaisissa 1972 (seitsemäs) ja Montrealin olympialaisissa 1976 (kuudes).
Wilmi-Rokkanen voitti 200 metrillä viisi (1972, 1976–1978 ja 1980) ja 400 metrillä viisi (1972, 1973, 1978–1980) Suomen-mestaruutta. Viestissä hän keräsi neljä mestaruutta. Kaikkiaan viestit ja juniorisarjat mukaan lukien Wilmi-Rokkanen voitti urallaan 51 SM-mitalia.
Urheilu-uransa jälkeen Wilmi-Rokkanen valittiin ensimmäisenä naisena vuonna 1981 Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäseneksi. Hän erosi KOK:n jäsenyydestä tammikuussa 1999 laajan lahjusskandaalin yhteydessä, kun The New York Times -lehti oli uutisoinut, että hänen entinen aviomiehensä oli työskennellyt vuoden 2002 talviolympialaisten kisaisännyyden saaneelle Salt Lake Cityn hakukomitealle. Wilmi-Rokkanen itse kiisti tienneensä entisen puolisonsa työsuhteesta tai rikkoneensa KOK:n sääntöjä.
Urheilu-uran jälkeen pääasiallisena työnään Wilmi-Rokkanen on toiminut vuodesta 1991 alkaen Olarin koulun ja lukion liikunnan- ja terveystiedon lehtorina. Vuonna 2011 hän hankki myös terveystiedon aineopettajan pätevyyden. Ylipäätään liikunnanopettajana hän on toiminut vuodesta 1974 alkaen. Lisäksi hän on toiminut Espoossa liikunnan ohjaavana opettajana. Pitkän uransa ansiosta hän sai OAJ:n kultaisen ansiomitalin vuonna 2014. Wilmi-Rokkanen jäi eläkkeelle lukuvuoden 2015–2016 päätteeksi.
Seuratasolla Wilmi-Rokkanen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja Sotkamon Jymyä.
Pirkko Helenius

Pirkko Kaarina Helenius (myöh. Suominen, s. 7. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija. Heleniuksen päälajina oli pituushyppy, mutta hän menestyi myös pikajuoksijana ja viisiottelijana.
Helenius voitti EM-pronssia pituushypyssä Roomassa 1974. Hänen tuloksensa 659 jäi sentin Tuula Rautasen Suomen ennätyksestä ja oli hänen uransa paras tulos. 
Pirkko Helenius voitti Suomen mestaruuden pituudessa 1969, 1970, 1974 ja 1977. Viisiottelun mestari hän oli vuosina 1969 ja 1970. Sisäradoilla hän voitti Suomen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1972, 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1970 ja pituushypyssä vuosina 1971 ja 1973.
Kanadanpuupiikkisika

Kanadanpuupiikkisika eli urso ("Erethizon dorsatum") on puupiikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijälaji.
Ulkonäkö.
Kanadanpuupiikkisika on väritykseltään tummanruskea. Sillä on pieni pää, lyhyet jalat ja lyhyt, paksu häntä. Sen piikit poikkeavat varsinaisten piikkisikojen piikeistä. Noin 3 cm pitkät piikit ovat piilossa eläimen pitkän karkean turkin seassa. Piikit ovat kiinnittyneet urson ihoon hyvin heikosti, joten hyökkääjä saa usein suuhunsa pelkkiä karvoja ja piikkejä. Kipua lisäävät piikkien päiden pienet väkäset. Kanadanpuupiikisialla on jaloissaan isot kynnet ja karvattomat anturat helpottamassa oksiin tarttumista.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Kanadanpuupiikkisikaa tavataan Kanadan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosien metsissä. Se voi myös elää pensasmailla tai aavikoilla niinkin etelässä kuin pohjoisessa Meksikossa.
Ravinto.
Kanadanpuupiikkisika syö talvella männynneulasia, lehtiä ja puunkuorta. Erityisesti se pitää punakuusesta ja sokerivaahterasta. Kesäisin se syö ruohoa, juuria, marjoja ja kukkia metsän pohjalta.
Elintavat.
Kanadanpuupiikkisika on yöeläin. Päivisin se yleensä nukkuu puissa sinne tekemässään pesässä. Kanadanpuupiikkisika naaras saa keväällä yhdestä kahteen poikasta. Sen kantoaika on noin 210 vuorokautta. Sen luontaisia vihollisia ovat näätäeläimet, ahmat ja kojootit.
Kanadanpuupiikkisika ja ihminen.
Pohjois-Amerikan intiaanit käyttivät kanadanpuupiikkisian piikkejä vaatteiden kirjonnassa ja pohjoisessa myös tuohitöiden koristeluun. Tapaa on kutsuttu piikkisianpiikkityöksi ("porcupine quillwork", tai vain "quillwork").
Lokariauto

Lokariauto on Leo Laine Oy:n valmistamien Lokari-pienautojen nimitys. Joskus nimitystä käytetään myös muista samankaltaisista ajoneuvoista. Autojen kori on valmistettu muovista ja moottorina on nykyisin noin viiden hevosvoiman Honda- tai Kama-moottori. 1980-luvulla moottorin teho oli noin 3,5 hevosvoimaa.
Aiheesta muualla.
Leo Laine Oy
Road Warrior Hawk

Michael Hegstrand (12. syyskuuta 1957 – 19. lokakuuta 2003), paremmin tunnettu nimellä Road Warrior Hawk, oli yhdysvaltalainen showpainija, joka tuli tunnetuksi legendaariseksi muodostuneesta tag teamista, Legion of Doomista (myös Road Warriors), jonka hän muodosti yhdessä Road Warrior Animalin kanssa. 
Ura.
Suurimman osan urastaan Hawk vietti Animalin partnerina, ja he voittivatkin lukuisia tag team -mestaruuksia lukuisissa eri promootiossa, kuten American Wrestling Associationissa, National Wrestling Alliancessa, World Championship Wrestlingissä ja World Wrestling Federationissa. Legion of Doomista tuli jopa kaikkien aikojen menestyneimmäksi tag teamiksi sanottu joukkue. 
Vuonna 1992 Road Warrior Animalin loukkaannuttua ja jouduttua joksikin aikaa pois kehistä Hawk oli soolouralla. Road Warrior Hawk katosi World Wrestling Federationista saman vuoden SummerSlam-PPV'n jälkeen, ja paini muun muassa New Japan Pro Wrestlingissä. 
Vuonna 1995 Hawk liittyi osaksi World Championship Wrestlingiä, ja myös Animal palasi mukaan kuvioihin Hawkin parina. Tällöin Road Warriorsit syntyivät uudestaan. 
Vuonna 1998 Legion of Doom palasi World Wrestling Federationiin. Tällöin heillä oli myös epävirallinen kolmas jäsen, Droz; joka kutsui itseään Pukeksi. 
Hawk kuitenkin kärsi kuitenkin muun muassa alkoholiriippuvuudesta, ja vuonna 2001 hän sai diagnoosin sydänvaivoistaan. Sydänongelmat pitivät hänet pois kehästä jonkin aikaa. 
12. toukokuuta 2003 Road Warrior Hawk ja Road Warrior Animal palasivat tiimiksi, tehdessään esiintymisen WWE'n Raw-ohjelmassa. Legion of Doom otteli hallitsevia world tag team mestareita, Kanea ja Rob Van Damia vastaan. Vaikka Hawk ja Animal hävisivätkin kyseisen ottelun, uskottiin Legion of Doomin tekevän uuden tulemisen.
Kuolema.
Aikaisin aamulla 19. lokakuuta 2003 Road Warrior Hawk kuoli sydänkohtaukseen. 
Vuonna 2005 WWE julkaisi "Road Warriors" -DVD:n, joka kertoo tämän legendaarisen joukkueen koko tarinan, alusta loppuun. 
Road Warrior Animal palasi WWE'hen vielä kerran, muodostaakseen joukkueen Heidenreichin kanssa. Heidenreich ja Animal voittivat Smackdown!-ohjelman WWE Tag Team mestaruudet Great American Bash-PPV'ssä, ja Animal omisti voittonsa edesmenneelle joukkuetoverilleen ja ystävälleen, Road Warrior Hawkille.
Tallinnan eläintarha

Tallinnan eläintarha () on Viron ainoa eläintarha. Eläintarha avattiin ensimmäisen kerran vuonna 1939, ja vuodesta 1983 alkaen se on sijainnut 88 hehtaarin laajuisella alueella Veskimetsan vieressä. Tallinnan eläintarha on Euroopan eläintarha- ja akvaariojärjestön jäsen, ja osallistuu sen suojeluohjelmiin.
Eläintarhassa on näytteillä esimerkiksi norsuja, sarvikuonoja, jääkarhuja, simpansseja, tiikereitä, krokotiileja, kotkia ja muita suuria eläimiä. Tarhassa on myös erilliset tropiikkitalot ja norsutalo.
Tallinnan eläintarhan johtajana toimi vuodesta 1975 Mati Kaal, joka jäi eläkkeelle 2016 täytettyään 70 vuotta. Nykyinen johtaja on Tiit Maran.
Historia.
Viron ammuntamaajoukkue voitti vuonna 1937 maailmanmestaruuden ja sai lahjaksi ilveksenpoikasen, joka nimettiin Illuksi. 24. marraskuuta 1937 pidettiin ensimmäinen kokous, jonka tarkoitus oli löytää sopiva paikka tulevalle eläintarhalle, kasvitieteelliselle puutarhalle, ulkoilmamuseolle ja kansan huvipuistolle. 
Tarha sijoitettiin Kadriorgin puiston reunaan ja sinne tuotiin näytille ilves Illun lisäksi muun muassa dingoja, leijonia ja jääkarhuja. Tarha oli tuolloin vielä nimeltään Väikese Zoo eli pieni eläintarha. Vuoden 1939 loppuun mennessä eläintarhassa oli käynyt yli 100 000 vierailijaa. 
Eläintarha siirrettiin vuonna 1983 Veskimetsan alueelle, joka oli aikaisemmin toiminut sotavarastoalueena. Varastotilat muutettiin eläimille sopivammaksi eikä uusia rakennuksia saanut rakentaa, sillä Neuvostoliitossa kulttuuri- ja urheilurakennusten rakentaminen oli kielletty 10 vuodeksi Moskovan olympialaisten jälkeen. Vasta vuonna 1989 valmistui ensimmäinen eläintarhan oma rakennus, norsutalo. 
Rakennushankkeita.
Koska useat eläimet ovat joutuneet elämään ahtaissa neuvostoaikaisissa oloissa, tarhassa tehdään jatkuvasti korjaus- ja kunnostustöitä, joilla modernisoidaan tarhaa ja luodaan eläimille paremmat asuinolot. 
Vuonna 1999 valmistui tropiikkitalo ja 2005 tropiikkitalon itäsiipi. Lisäksi vuonna 2003 käyttöön otettiin Alpinaario, jossa asuvat eläintarhan kauriit ja villilampaat, sekä lumileopardit. 
Keväällä 2014 avattiin yleisölle eläintarhan uusi sisäänkäyntirakennus ja ympäristökasvatuskeskus, jonka avajaiset pidettiin 1. heinäkuuta 2014. Keskus toimii sisäänkäyntinä eläintarhaan, siellä sijaitsee luokkatiloja, sali, lasten eläintarha, myymälä sekä eläintarhan toimistotilat. 
Vuonna 2018 valmistui uusi jääkarhutarha Polaarium, joka korvasi neuvostoaikaiset betoniset jääkarhuhäkit. Hankkeen kokonaishinta oli yli 3 miljoonaa euroa.
Keväällä 2023 avautui uusi tropiikkitalo, joka esittelee Kaakkois-Aasian sademetsää. Sen lähelle rakennetaan uutta tiikeritarhaa.
Stars Are Blind

Stars Are Blind on seurapiirijulkkis Paris Hiltonin ensimmäinen single hänen debyyttialbumiltaan "Paris". Reggaevaikutteinen, Fernando Garibayn tekemä kappale sai ensiesityksensä Kiss FM- radiokanavalla Los Angelesissa 2. kesäkuuta 2006. Single julkaistiin digitaalisesti ladattavaksi 20. kesäkuuta.
"Stars Are Blindin" musiikkivideo kuvattiin rannalla Malibussa Kaliforniassa 24. toukokuuta 2006. Osittain mustavalkoisella videolla Hilton ja hänen rakastajansa syleilevät ja koskettelevat toisiaan. MTV esitti videon ensimmäisen kerran 6. kesäkuuta ja se nousi MTV Hot 5 Videos-listan ykköseksi. Musiikkivideosta on olemassa myös toinen versio, jossa Hiltonin aikaisemmassa videossa rakastajana nähty mies esittää hänen valokuvaajaansa kuvaussessiossa rannalla. Lopulta Hilton varastaa kuvaajansa auton ja ajaa pois.
Kappale debytoi Billboard-listan sijalla 18, joka oli yksi vuoden vahvimmista debyyttisijoituksista. Britanniassa kappale debytoi singlelistan sijalla 5. Suomessa sen paras sijoitus oli sija 6.
London Eye

London Eye () on Thamesjoen rannalla Lontoossa sijaitseva maailmanpyörä, joka avattiin vuonna 1999. Sen virallisia nimiä ovat sponsorisopimusten myötä olleet vuosien varrella British Airways London Eye, Merlin Entertainments London Eye, vuodet 2011–2014 EDF Energy London Eye ja vuosina 2015–2019 Coca-Cola London Eye. Vuoden 2020 helmikuusta alkaen London Eyen sponsorina aloitti matkailualan yritys Lastminute.com. London Eye tunnetaan vuosituhannenvaihteeseen ajoittuneiden avajaistensa vuoksi myös nimellä Millennium Wheel.
London Eye sijaitsee Thamesin etelärannalla, parisataa metriä Westminsterin sillasta pohjoiseen. London Eye on yksi Lontoon tunnetuimmista nähtävyyksistä ja Lontoon eniten vierailtu maksullinen turistikohde, sen kyydissä vierailee vuosittain 3,5 miljoonaa ihmistä.
London Eyen ovat suunnitelleet arkkitehdit David Marks, Julia Barfield, Malcolm Cook, Mark Sparrowhawk, Steven Chilton ja Nic Bailey. 135 metriä korkea maailmanpyörä painaa 1 700 tonnia. Kierros sillä kestää noin puoli tuntia. Sen avasi Britannian silloinen pääministeri Tony Blair 31. joulukuuta 1999.
London Eye oli maailman korkein maailmanpyörä, kunnes Nanchangin tähti valmistui vuonna 2006 Nanchangiin, Kiinaan. Nykyään London Eye on maailman neljänneksi korkein Nanchangin tähden (160 m), Singapore Flyerin (165 m) ja Las Vegasin High Rollerin (167,6 m) jälkeen.
Uudenkaarlepyyn rata

Uudenkaarlepyyn rata oli Suomen rataverkkoon kuulunut sivurata, joka haarautui Pohjanmaan radalta Kovjoen rautatieasemalla Kokkolan eteläpuolella ja päättyi Uuteenkaarlepyyhyn. Kahdeksan kilometrin mittainen rataosuus rakennettiin vuosina 1948–1949 korvaamaan vuonna 1916 purettua kapearaiteista Uudenkaarlepyyn rautatietä.
Henkilöliikenne välillä Kovjoki–Uusikaarlepyy lakkautettiin 1956 ja tavaraliikenne 1982, jonka jälkeen seurasi radan purkaminen syksyllä 1983. 
Vanhalle ratapenkereelle on rakennettu noin kahden kilometrin mittainen Kovjoen museorautatien rataosuus, joka alkaa Kovjoen asemalta ja päättyy valtatien 8 alikulun länsipuolelle. Museorautatiellä liikennöidään höyryjunilla muutamia kertoja kesässä.
XM29 OICW

XM29 OICW (lyh. ) oli 20 mm kranaatteja ampuvan kiväärin prototyyppisarjan nimi. Prototyypit kehitettiin osana OICW-ohjelmaa 1990-luvulla. OICW:sta käytettiin joskus myös termiä SABR ().
Asejärjestelmän kehitti Alliant Techsystems. Heckler &amp; Kochilla oli merkittävä rooli alihankkijana ja osatoimittajana. Useimmiten nähty versio XM29:stä koostui puoliautomaattisesta 20 mm kranaattikivääristä, jota täydensi piipun alla oleva HK G36:sta muokattu rynnäkkökivääri tai karbiini, kaliiperiltaan 5,56×45 mm NATO. Aseen päällä oli tietokoneohjattu tähtäysjärjestelmä sisäänrakennetulla laseretäisyysmittarilla, valonvahvistimella ja kuusinkertaisella optisella tähtäimellä. 
XM29:n varhaiset versiot käyttivät erilaisia aseiden ja tähtäysjärjestelmien yhdistelmiä. Alliant Techsystems kokeili myös konfiguraatiota, jossa karbiini ja kranaatinheitin olivat vierekkäin, mutta päätyivät sittemmin muista rynnäkkökiväärin ja kranaatinheittimen yhdistelmistä (esimerkiksi M16 ja M203) tuttuun ratkaisuun, vaikkakin kivääri oli kranaatinheittimen alla, eikä päinvastoin. Eräissä prototyypeissä oli ainoastaan 20 mm kranaatinheitin ja joissakin kranaatinheittimen lisäksi MP7-konepistooli karbiinin sijaan.
XM29:n kranaattikivääriä on kutsuttu vaihtelevasti muun muassa myös kevyeksi puoliautomaattiseksi kanuunaksi tai kranaatinheittimeksi. Aseella voidaan ampua herätesytyttimin varustettuja kranaatteja. Herätesytytin aktivoituu muutaman metrin päässä kohteesta ja räjäyttää kranaatin ilmassa tehostetun paine- ja sirpalevaikutuksen aikaansaamiseksi. Pääasiallinen käyttötarkoitus aseen kranaattikiväärillä oli ryhmän tai joukkueen kevyt epäsuora tulituki, mutta suunnitelmien mukaan aseen karbiini olisi toiminut myös sotilaan henkilökohtaisena aseena.
XM29:n kehitysohjelma oli vastatuulessa sen koko elinkaaren ajan. Aseen liian suuri koko, paino ja 20 mm kranaatin heikko teho koituivat käytännössä ylittämättömiksi ongelmiksi ja ohjelma lopetettiin vuonna 2004. Kehitystyötä jatkettiin kuitenkin kolmessa erillisessä aseohjelmassa, joista "OICW Increment One" keskittyi uuden sukupolven karbiinin kehitykseen ja "OICW Increment Two" herätesytyttimin varustettujen kevyiden kranaattikiväärien ja -heittimien kehittämiseen. Kolmannessa ohjelmassa, nimeltään "OICW Increment Three", oli tarkoitus käynnistää kahdessa edellä mainitussa ohjelmassa kehitettyjen aseiden yhdistäminen.
XM8 kehitettiin vastaamaan OICW Increment Onen tarpeita, mutta ase ei lopulta päässyt massatuotantoon saakka. Sen sijaan Alliant Techsystems julkisti urakan uudelleen avoimeksi, jotta alan parhaat yritykset olisivat voineet tarjota ehdotuksiaan jatkokehitettäväksi. XM8 tai jokin muu vastaava ase oli luultavasti edelleen mukana alkaneessa tarjouskilvassa. Sen sijaan 25 mm:n kranaattikivääri nimeltä XM25 kehitettiin OICW Increment Two -ohjelman puitteissa ja sen odotettiin olevan XM29:n massatuotannon kranaatinheitinkomponentti. 
OICW Increment One -ohjelma keskeytettiin yllättäen 31. lokakuuta 2005. Tällä hetkellä minkään OICW-ohjelman tila ei ole täysin selkeä, mutta ainakaan OICW Increment Three -ohjelmaa ei käynnistetä ennen kuin XM8 tai sen korvaava karbiinikomponentti on valmis ja hyväksytty.
Kovjoen rautatieasema

Kovjoen rautatieasema () on rautatieasema Kovjoen kylässä Uudessakaarlepyyssä Pohjanmaalla, Pohjanmaan radan varrella. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 508,9 ratakilometriä mitattuna Seinäjoen ja Haapamäen asemien kautta. Nykyisin Kovjoki on miehittämätön junakohtauspaikka, eikä siellä ole henkilö- tai tavaraliikennettä. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. 
Historia.
Kovjoen rautatieasema rakennettiin silloisen Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan alueelle rataosuuden Seinäjoki–Kokkola rakennustöiden yhteydessä 1885, ja se palveli kuormaus- ja henkilöliikenneasemana. Asemarakennus rakennettiin Oulun radan IV luokan keskikokoisen asemarakennuksen tyypin 2 piirustuksin. Samojen piirustusten mukaan rakennettiin läheinen Pännäisten rautatieaseman asemarakennus. Toisen tyypin rakennus poikkesi esimerkiksi Lapuan rautatieaseman ensimmäisen tyypin asemarakennuksesta siten, että siinä oli erillinen odotushuone naisille. Olemassaolonsa aikana Kovjoki on ollut kolmeen otteeseen risteysasema.
Ensimmäisen kerran Kovjoesta tuli risteysasema vuonna 1903, kun yksityinen kapearaiteinen Uudenkaarlepyyn rautatie avattiin liikenteelle. Kapearaiteinen rautatie purettiin jo 1916.
Valtionrautatiet rakennutti vuonna 1946 leveäraiteisen sivuradan Kovjoelta Uudenkaarlepyyn keskustaan. Radalla oli henkilöliikennettä vuoteen 1956 saakka, ja vähäistä tavaraliikennettä aina vuonna 1982 tapahtuneeseen lakkautamiseen ja radan purkamiseen saakka. 
Kovjoen aseman ympärille ei muodostunut mitään asutuskeskusta, vaan asema-aluetta ympäröi asumaton metsäalue, ja kylän maatilatkin sijaitsivat kilometrin päässä sijaitsevassa kyläkeskuksessa. Tavaraliikenne Kovjoen asemalla lopetettiin vuonna 1976 ja henkilöliikenne vuonna 1983. Postitoimisto ja kahvila jatkoivat toimintaansa asemalla vuoteen 1999 saakka. 
Vanhan radan penkereelle rakennettiin 1987–1989 kapearaiteinen Kovjoen museorautatien rataosuus, joka ulottuu vuonna 1995 tehdyn laajennuksen jälkeen noin kahden kilometrin päähän Kovjoen asemalta. 
Museoradalla on edelleen liikennettä muutaman kerran kesässä sunnuntaisin.
Ruotsin akatemia

Ruotsin akatemia () on yksi Ruotsin kuninkaallisista akatemioista. Sen perusti kuningas Kustaa III 20. maaliskuuta 1786. Akatemia on mukaelma Ranskan akatemiasta. Akatemialla on 18 jäsentä, ja Ranskan akatemian tapaan jäsenyys oli alun perin elinikäinen. Vuonna 2018 tehtiin sääntömuutos, jonka myötä akatemiasta saa erota.
Ruotsin akatemian ensisijainen tehtävä on ylläpitää ja edistää ruotsin kielen sekä ruotsalaisen kirjallisuuden elinvoimaisuutta. Sen merkittävimmät julkaisut ovat "Svenska Akademiens ordlista" (SAOL) ja laaja historiallinen sanakirja "Svenska Akademiens ordbok" (SAOB), joka määrittelee ruotsin sanojen oikeinkirjoituksen ja taivutuksen normit. Vuodesta 1901 jaettu Nobelin kirjallisuuspalkinto rahoitetaan Nobel-säätiön varoista, mutta Ruotsin akatemia päättää sen saajat. Lisäksi akatemialla on omia palkintoja, kuten vuodesta 1966 lähtien vuosittain myönnetty Suomi-palkinto ja vuodesta 1986 lähtien myönnetty pohjoismainen palkinto. Suuri palkinto (Stora priset) oli aiemmin kilpailupalkinto, mutta vuodesta 1922 se on myönnetty kunniaosoitukseksi jollakin Akatemian intressipiiriin kuuluvalla alalla. Akatemialla on oma kirjasto, Nobelbiblioteket, jonka kokoelmissa on kirjallisuus- ja kielitieteellisiä teoksia sekä modernia kaunokirjallisuutta.
Ruotsin akatemian johtajan ja kanslerin toimikaudet kestävät puoli vuotta, mutta sihteerin virka on vakituinen. Akatemian alkuperäisen, Kustaa III:n kirjoittaman säännöstön mukaan ”"secreteraren blifver beständig"”, jonka voi tulkita tarkoittavan joko että sihteerin virka on vakituinen tai että se on ”ikuinen”. Horace Engdahl, joka luopui sihteerin virasta kesäkuussa 2009, on arvellut kuninkaan tarkoittaneen sihteerin viran elinikäiseksi.
Akatemian kriisi 2018 ja jäsenmuutokset.
Huhtikuussa 2018 kuusi akatemian jäsentä erosi akatemiasta kuukauden sisällä, heidän joukossaan akatemian sihteeri Sara Danius. Akatemia ajautui kriisiin ja sen päätöksenteko uhkasi halvaantua. Taustalla oli syksyllä 2017 tapahtunut paljastus, jossa selvisi akatemian jäsenen puolison vuosikausia harjoittama seksuaalinen häirintä. Tukholman käräjäoikeus tuomitsi Jean-Claude Arnaultin lokakuussa 2018 kahdeksi vuodeksi vankeuteen raiskauksesta. Vuoden 2018 Nobelin kirjallisuuspalkinto jaettiin vasta 2019. Lokakuussa 2018 akatemian jäseniksi valittiin juristi Eric Runesson ja kirjailija Jila Mossaed ja akatemiasta tuli jälleen toimintakykyinen. Tua Forsström valittiin helmikuussa 2019 Ruotsin akatemian jäseneksi ensimmäisenä suomalaisena. Joulukuussa 2024 hän ilmoitti luopuvansa paikastaan.
Akatemian jäsenet.
Lähde
LPMud

LPMud (usein pelkkä LP) on eräs MUD-pelien tyyppi. Ensimmäisen LPMud-tyyppisen pelin kehitti Lars Pensjö Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa Göteborgissa, Ruotsissa vuonna 1989.
LPMudien keskeinen piirre on, että ne pohjaavat "driver"-ohjelmaan, joka toimii virtuaalikoneena LPC-ohjelmointikielellä kirjoitetuille ohjelmille. Driver huolehtii verkkoliikenteestä ja virtuaalikoneen ajamisesta, kun taas LPC-ohjelmat hoitavat kaiken peliin liittyvän toiminnallisuuden. LPC on C-kieleen pohjautuva kieli, mutta siinä on tiettyjä toiminnallisia parannuksia (kuten parempi tuki merkkijonoille) ja se on myös täysin oliopohjainen. Periaatteessa samalla periaatteella voi aivan yhtä hyvin luoda jotain muuta kuin MUDeja; esimerkiksi joitain talker-järjestelmiä on luotu LPMud-pohjan päälle.
LPMud on pelkkä yhteinen nimi teknologialle. Erilaisia drivereitä on runsaasti, ja samoin niiden päälle rakennettuja MUD-kirjastoja (ns. "mudlibejä"), jotka toteuttavat suurimman osan pelijärjestelmistä, ja joiden päälle ja joita laajentamalla voidaan helposti rakentaa yksilöllinen MUD.
Alkuperäiseen Lars Pensjön koodiin pohjaavat ja jotkin puhtaalta pöydältä kirjoitetut järjestelmät ovat vapaasti levitettävissä ja muokattavissa lähdekoodeineen, mutta eivät kuitenkaan ole avointa lähdekoodia: niiden käyttö kaupallisten järjestelmien rakentamiseen on kielletty. Jotkin MUD-kirjastot ovat kuitenkin avointa lähdekoodia.
FN HP-DA

FN HP-DA on belgialaisen Fabrique Nationale de Herstalin valmistama kaksitoiminen itselataava pistooli. FN merkintä tarkoittaa valmistajaa, Fabrique Nationalea, HP mallia High Power ja DA kaksitoimista eli Double Actionia. 
FN HP-DA toimii lyhytrekyyliperiaatteella ja sen lukitusmekanismi on tavanomainen Browning-tyyppinen; piippu lukittuu luistiin kahdella hylsynpoistoaukon edessä olevalla lukitusolakkeella. Aseen kaliiperi on 9x19 mm Parabellum/Luger ja sen lipaskapasiteetti on 14 patruunaa. 
Suomen puolustusvoimat käyttää asetta palveluspistoolinaan uudempien Glock-pistoolien rinnalla nimikkeillä 9.00 PIST 80 ja 9.00 PIST 80-91.
VT-linja

Vammelsuun–Taipaleen linja eli VT-linja oli suomalaisten toinen puolustuslinja jatkosodassa Karjalankannaksella.
Ylipäällikkö antoi 6. marraskuuta 1941 määräyksen Karjalankannaksen armeijakunnille, että niiden oli määrä suunnitella etulinjan taakse tukilinja. Näin suunniteltiin VT-linja, jonka rakennustöitä tehtiin vuosina 1942–1943, joihin osallistui pääosin Kannaksen yleisreservejä, joka oli perin vähäinen joukko näinkin suureen rakennusurakkaan. Myöhemmin linjan rakennustöissä käytettiin päälinjasta taakse reserviin vedetyt 3. ja 18. divisioonan sekä Ratsuväkiprikaatin miehet aina Neuvostoliiton suurhyökkäykseen asti. Rakennustöiden johtoon Mannerheim määräsi Yleisesikunnan päällikön kenraaliluutnantti Edvard Hanellin 28. tammikuuta 1942 alkaen.
VT-linja kulki Suomenlahdelta Vammelsuusta Sahakylään, jossa se ylitti Viipurin–Leningradin radan ja jatkoi Kuuterselän kylään ja edelleen Kotselän kylään ja edelleen Kivennavan, Siiranmäen kautta Kirjasalon rajamutkaan, josta se siirtyi valtakunnan rajan poikki Neuvostoliiton puolelle Raasulissa. Raasulista linja jatkoi Raudun eteläpuolitse Riiskaan Vuoksen suvannon rannalle ja edelleen Taipaleenjokea pitkin Laatokkaan.
Puna-armeijan suurhyökkäyksen alkaessa kesäkuussa 1944 oli VT-linja vielä keskeneräinen. Se oli linnoitettu jotensakin Vemmelsuulla ja Kivennavan kaistalla sekä joltisakin Sahakylässä ja Viipurin–Leningradin radan varressa. Näin tämä keskeneräinen tukiasema murtui Kuuterselässä 15. kesäkuuta. Samaan aikaan puolustus murtui Suomenlahden lähellä, ja vaikka Siiranmäessä saatiin torjuntavoitto, se ei enää pelastanut VT-asemaa. Linjaa puolustamassa oli liian vähän suomalaisia, vain viisi divisioonaa ja ratsuväkiprikaati, venäläisten viittä armeijakuntaa vastaan. Lisäksi torjunnan kannalta tärkeä tykistö puuttui. Linjan murruttua suomalaiset aloittivat vetäytymisen VKT-asemaan 16. kesäkuuta 1944 alkaen.
Umbrin kieli

Umbrin kieli oli itaalinen kieli, jota puhuneet umbrit olivat Apenniinien niemimaalla antiikin aikana asunut kansanryhmä. Se oli läheistä sukua oskille.
Historiallisella ajalla umbrien asuinseutu sijaitsi Ylä-Tiberin ja Apenniininen vuoriston välisellä alueella. Voidaan toki esittää olettamus, että heidän asuma-alueensa olisi ollut jopa paljon laajempi, ulottuen lännessä Tyrrhenanmereen ja idässä Adrianmereen saakka. Kielen puhujat olisivat kuitenkin vetäytyneet alueelta muiden heimojen tunkeutumisen seurauksena. Näin olisi tapahtunut etenkin kelttien ja etruskien valloitusten jälkeen. Herodotos kertoo noin 400-luvulla eaa., että etruskit asettuivat Umbriaan. Umbrin aakkosto oli, kuten muutkin vanhat italialaiset aakkostot, saatu etruskeilta, ja sitä kirjoitettiin oikealta vasemmalle. Umbria on kirjoitettu myös latinalaisilla aakkosilla.
Umbrien kieli tunnetaan seitsemän Gubbiosta vuonna 1444 löydetyn pronssitaulun, "Tabulae Iguvinae", ansiosta. Nämä taulut on ajoitettu 300–90 -luvuille eaa. ja niissä kerrotaan erilaisista uskonnollisista palveluriiteistä.
Luettelo Suomen presidenttiehdokkaista puolueen mukaan

Tämä on luettelo ehdokkaista Suomen tasavallan presidentiksi puolueen mukaan järjestettynä.
Nykyiset eduskuntapuolueet.
Keskusta.
Suomen Keskusta (1906–1965 "Maalaisliitto", 1965–1988 "Keskustapuolue") on asettanut Suomen presidentinvaaleihin yhteensä kahdeksan ehdokasta:
Kokoomus.
Kansallinen Kokoomus on asettanut Suomen presidentinvaaleihin yhteensä yksitoista ehdokasta:
Kristillisdemokraatit.
Suomen Kristillisdemokraatit (1958–2001 "Suomen kristillinen liitto") on asettanut Suomen presidentinvaaleihin ehdokkaan viidesti:
Isä Ruben

Isä Ruben on Tapani Markkulan (nimimerkki Balabar Torm) ja Pertti Poutasen (nimimerkki Sansibar Sedan) tekemä suomalainen strippisarjakuva, joka on ilmestynyt kristillisessä ilmaisjakelulehdessä "Kirkko ja kaupunki" vuodesta 1971 alkaen. Sitä ennen näitä luostariaiheisia strippejä ilmestyi Kirkon Nuorisotyön Keskuksen "Pistis"-lehdessä. Markkula ja Poutanen ovat ammatiltaan pappeja.
Sarjakuva kertoo keskiaikaisesta, isä Rubenin johtamasta luostarista ja sen munkeista. Sarjakuvan maailma tosin sisältää paljon piirteitä nykyajasta. Monet sen vitsit perustuvat anakronismeihin "Velhon" ja "Pulterin" tapaan, jotka selvästi ovat vaikuttaneet "Isä Rubeniin" taloudellisen yksinkertaista piirrosjälkeä myöten.
Markkula ja Poutanen ovat julkaisseet myös sarjakuvan "Pastori Nakki ja Sortin sakki" (Kirjapaja, 1982) nimimerkeillä E. Tikka &amp; O. Suma.
"Kirkko ja kaupunki" -lehden lukijoista "Isä Ruben" -sarjakuvan lukee puolet. Lehden levikki on yli kaksisataa tuhatta, joten "Isä Ruben" on yksi Suomen luetuimmista kotimaisista sarjakuvista.
Something in the Way

Something in the Way on yhdysvaltalaisen grungeyhtye Nirvanan kahdestoista kappale yhtyeen vuoden 1991 albumilla Nevermind.
Kappale kertoo siitä ajasta kun Nirvanan laulaja/kitaristi Kurt Cobain nukkui nuorempana kodittomana sillan alla hänen kotikaupungissaan Aberdeenissa.
Muut versiot.
Kappaleen "sähköinen" liveversio julkaistiin vuonna 1994 "Nirvana Live! Tonight! Sold Out!!" videolla. Tämä versio äänitettiin 14. helmikuuta vuonna 1992 Osakassa, Japanissa.
Akustinen liveversio kappaleesta julkaistiin marraskuussa vuonna 1994 Nirvanan "MTV Unplugged in New York" livealbumilla. Sama versio julkaistiin myös "About a Girl" singlen B-puolena Unplugged-albumilta ja yhtyeen kokoelmalevy "Nirvanan" Japanin julkaisussa. Tässä versiossa esiintyvät myös Pat Smear kitarassa ja Lori Goldston sellossa.
Kappale elokuvissa.
Something In The Way oli akustisena versiona vuonna 1996 ilmestyneessä Jerry O'Conellin ohjaamassa elokuvassa Jerry Maguire. Kappale oli myös Sam Mendesin ohjaamassa elokuvassa Merijalkaväen mies.
Muiden yhtyeiden soittamana.
Seuraavat yhtyeet ja artistit ovat soittaneet oman version kappaleesta:
Air Botswana

Air Botswana Corporation on botswanalainen lentoyhtiö, jonka päälentokenttä on Sir Seretse Khaman kansainvälinen lentoasema Gaboronessa. 
Air Botswana perustettiin huhtikuussa 1972. Sitä edelsi Botswana Airways, joka oli perustettu korvaamaan Botswana National Airways vuonna 1969. Yhtiö on Botswanan hallituksen omistuksessa. 
Lentoyhtiöllä on code sharing -sopimukset Qatar Airwaysin ja Kenya Airwaysin kanssa. Se suunnittelee vahvistavansa asemaansa Afrikan johtavana lentoyhtiönä kehittämällä muun muassa verkkovaraukset ja lipunmaksujärjestelmät sekä keskittymällä palvelun laatuun. Lisäksi yhtiö tarjoaa tilauslentoja, maapalveluita ja teknisiä huoltopalveluita. 
Laivasto.
Vuonna 2022 Air Botswanan laivastoon kuului yksi Embraer 170 -suihkumatkustajakone sekä kaksi ATR 72-600 -potkuriturbiinikonetta. Aiemmin yhtiön laivastoon on kuulunut muun muassa ATR 42-500-, ATR 72-500-, Avro RJ85- ja BAe 146-100 -koneita.
About a Girl

"About a Girl" on grungeyhtye Nirvanan vuonna 1989 julkaistu kappale. Se oli kolmas kappale yhtyeen esikoisalbumilla "Bleach". Patti Smith kirjoitti myöhemmin Kurtin muistoa kunnioittavan kappaleen "About a Boy", joka julkaistiin vuonna 1996 hänen levyllään "Gone Again".
Kappale kertoo Kurt Cobainin silloisesta tyttöystävästä Tracy Maranderista. Cobain itse ei koskaan tätä Maranderille kuitenkaan kertonut.
"About a Girl" on julkaistu myös livealbumilla "MTV Unplugged in New York" vuonna 1994 ja kokoelmalevyllä "Nirvana" vuonna 2002. Kappaleesta on myös tehty single vuonna 1994 livealbumilta "MTV Unplugged in New York". Toinen liveversio kappaleesta julkaistiin B-puolena yhtyeen "Sliver"-singlellä. Vuonna 1994 kappale julkaistiin "Live! Tonight! Sold Out!!" -videolla. "Live! Tonight! Sold Out!!" -videon versio kuvattiin 31. lokakuuta 1991 Seattlessa. Kappaleen akustinen demoversio julkaistiin vuonna 2004 yhtyeen "With the Lights Out" -boxilla ja seuraavana vuonna "" -kokoelmalla. Kappale sisältyy myös "Guitar Hero: World Tour" -peliin.
Djibouti Airlines

Djibouti Airlines oli djiboutilainen lentoyhtiö. Se perustettiin helmikuussa 1996. Yhtiön päälentoasemana toimi Djibouti-Amboulin kansainvälinen lentokenttä. Yhtiö lakkautettiin vuonna 2009.
Yhtiö käynnistettiin uudelleen Air Djibouti nimisenä vuonna 2015.
Laivasto.
Tammikuussa 2005:
Azerbaijan Airlines

Azerbaijan Airlines () on valtion omistama azerbaidžanilainen lentoyhtiö. Sen päälentokenttä on Haidar Alijevin kansainvälinen lentoasema Bakussa. Yhtiö perustettiin 7. huhtikuuta 1992. Azerbaijan Airlines omistaa kokonaan tytäryhtiönsä Azal Avia Cargon.
Laivasto.
Azerbaijan Airlinesin laivasto heinäkuussa 2016:
Socket 7

Socket 7 on x86-suorittimien suoritinkanta, joka oli suosittu 1990-luvun loppupuolella. Se oli seuraaja Socket 5-suoritinkannalle, ja tuli aluksi käyttöön Intel Pentium-suorittimien kantana. Myös muut valmistajat tuottivat kantaan sopivia suorittimia. Esimerkiksi Cyrix 6x86-, AMD K5- ja AMD K6-suorittimet sopivat kantaan.
Viimeisiä Socket 7-emolevyjä kutsuttiin nimellä Super Socket 7, koska niissä väylänopeus oli nostettu 100 MHz:iin AMD:n K6-2 ja K6-III suorittimia varten, ja emolevyille oli lisätty AGP-väylä. Fyysisesti kanta oli kuitenkin aivan sama kuin ennenkin. 
Liitäntäpintoja suoritinkannassa on 321.
Eritrean Airlines

Eritrean Airlines on eritrealainen lentoyhtiö, jonka pääpaikkana toimii Asmaran kansainvälinen lentoasema Eritrean pääkaupungissa Asmarassa.
Eritrean Airlines perustettiin vuonna 1991.
Laivasto.
Elokuussa 2017: