tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
College

College (latinan sanasta "collegium") on englanninkielisissä maissa useista eritasoisista oppilaitoksista käytetty termi.
Yhdysvallat.
Yhdysvalloissa collegeiden tutkinnot ovat korkeintaan alempia korkeakoulututkintoja (bachelor), ja yhden oppilaitoksen pääainevalikoima on suppeampi kuin yliopistossa, mutta kielenkäytössä sana "college" voi viitata myös alempiin korkeakouluopintoihin yleensä tai yliopistojen yksittäisiin laitoksiin tai tiedekuntiin.
Britannia.
Britanniassa collegeiksi kutsutaan useita toisistaan poikkeavia oppilaitoksia tai niiden osia. 
Yleisimmin sanalla college kuitenkin viitataan joko yliopistoa edeltävään oppilaitokseen tai suurimpien ja arvostetuimpien yliopistojen eri kampuksiin (esim. King's College tai University College London, jotka ovat molemmat itsenäisiä osia University of Londonin yliopistoa). Joissain tapauksissa arvostetuimpia ala- tai yläkouluja saatetaan kutsua collegeiksi, tämä on kuitenkin vain käytössä koulun nimessä eikä tarkoita, että oppilaitos itsessään olisi college-tasoinen.
Kanada.
Kanadan colleget vastaavat opistoa tai ammattikorkeakoulua: ne tähtäävät selvemmin ammattiopintoihin kuin yliopistot. Jotkut koulutusohjelmat kestävät korkeintaan vuoden, toiset kaksi tai kolme vuotta.
Australia.
Australiassa college on yliopistoa pienempi korkeakoululaitos, joka voi olla joko itsenäinen tai jonkin yliopiston alainen.
Irlanti.
Irlannissa termi "college" tarkoittaa likimain kaikkia korkeamman asteen opintoja.
Ranska.
Ranskan kielen sana "collège" tarkoittaa Ranskassa noin 12−15-vuotiaille suunnattua pakollista koulua, joka vastaa Suomen peruskoulun yläluokkia.
Outsiders – kolmen jengi

Outsiders – kolmen jengi ("The Outsiders") on Francis Ford Coppolan ohjaama elokuva vuodelta 1983. Se perustuu S. E. Hintonin romaaniin "Me kolme ja jengi". Elokuva kertoo Ponyboy Curtisin elämästä hänen paetessaan ystävänsä Johnny Caden kanssa kaupungin hälinää.
Elokuvan jatkoksi Coppola tuotti 1980-luvun lopulla televisiosarjan "The Outsiders", jonka pilottijakso julkaistiin Suomessa samannimisenä VHS-videona. Heti tämän elokuvan jälkeen Coppola ohjasi niin ikään Hintonin romaaniin perustuvan nuorisokuvauksen "Taistelukala" (1983).
Juoni.
Ponyboy Curtis on 14-vuotias rasvaletti. Hän elää veljiensä Darrel "Darry" Curtisin ja Sodapop Curtisin kanssa kaupungissa, jossa snobbarit ja rasvaletit hyökkäilevät toistensa kimppuun. Eräänä päivänä Ponyboy nukahtaa tyhjälle tontille ja herää myöhään. Hän menee kotiin, jossa isoveli Darry odottaa häntä ja suuttuu hänen oltuaan pitkään poissa. Darry lyö Ponya ja tämä lähtee pakomatkalle Johnnyn kanssa. He pysähtyvät puistossa ja tapaavat siellä viisi snobbaria. Snobbarit yrittävät hukuttaa Ponyn suihkulähteeseen mutta Johnny puukottaa peloissaan yhden snobbareista hengiltä pelastaen Ponyn, minkä vuoksi he lähtevät karkuun poliiseja kaverinsa, vankilassakin olleen Dallas "Dally" Winstonin neuvomaan piilopaikkaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano luonnehtii elokuvaa tyylitellyksi, fantasiamaiseksi ja vaisuksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Euroclear Finland

Euroclear Finland Oy (aiemmin Suomen Arvopaperikeskus Oy) hoitaa Suomessa arvo-osuusjärjestelmää ja siihen liittyviä tehtäviä. Arvopaperikeskuksen asiakkaita ovat arvopapereiden liikkeeseenlaskijat, arvopaperimarkkinoilla toimivat pankit ja sijoituspalveluyritykset sekä yksittäiset sijoittajat (tietopalvelut). 
Suomen Arvopaperikeskus Oy siirtyi belgialaisen Euroclearin omistukseen marraskuussa 2008 toteutuneessa yrityskaupassa. Tämän seurauksena yhtiön toiminimeksi muutettiin 2.2.2009 alkaen Euroclear Finland Oy. Euroclear hoitaa arvopaperikeskustoimintaa Ranskassa, Belgiassa, Hollannissa, Isossa-Britanniassa, Irlannissa, Suomessa ja Ruotsissa.
Euroclear Finlandista saa kuka tahansa tietoa pörssiyhtiöiden omistajista, ns. hallintarekisteröityjä ulkomaalaisomistajia lukuun ottamatta. Esimerkiksi lehtien palstoilla ajoittain näkyvät tiedot eri henkilöiden arvo-osuusomistuksista on saatu pääsääntöisesti Arvopaperikeskuksesta. Tietoa saa myös yhtiöiden sisäpiiriin kuuluvista henkilöistä, heidän omistuksistaan ja niissä tapahtuneista muutoksista. Tiedot ovat vapaasti katsottavissa Euroclear Finlandin ylläpitämästä NetSire -palvelusta.
Tehtävät.
Arvopaperikeskuksen tehtävät voidaan jaotella seuraavasti:
Arvo-osuustilit.
Euroclear, silloinen Suomen Arvopaperikeskus, tarjosi vuodesta 1992 alkaen ilmaisen arvo-osuustilin osakkeille. Vuonna 2017 tuli voimaan lakimuutos, joka johti tilipalvelun lakkauttamiseen. Euroclearin palvelussa oli aikanaan yli 55 000 arvo-osuustiliä. Lakkauttamisen yhteydessä niistä valtaosa siirtyi pankkien hoitoon. 3505 tiliä jäi siirtämättä, koska niiden omistajia ei tavoitettu. Tileillä olleet osakkeet myytiin 7.8.2019 ja rahat talletettiin aluehallintavirastoihin.
Abel (Tanska)

Abel (n. 1218– 29. kesäkuuta 1252) oli Tanskan kuningas vuosina 1250–1252. 
Suku.
Hän oli kuningas Valdemar II Sejrin ja tämän toisen puolison, Portugalin infanta Berengarian Portugalin infanta Berengárian eli "Bengjerdin" (1194–1221) toiseksi vanhin poika. Berengaria oli kuningas Sancho I:n ja Dulce Aragonialaisen tytär. Hänellä oli yksi velipuoli, kolme sisarusta ja kaksi aviotonta velipuolta. Hän nousi valtaistuimelle kukistettuaan vanhemman veljensä Eerik IV Plovpenningin.
Herttua.
Abel nimitettiin Slesvigin herttuaksi vuonna 1232. Kun Abelin isä kuoli vuonna 1241 ja velipuoli Valdemar nuorempi oli kuollut vuonna 1231, valtaan nousi hänen veljensä Eerik, alkoivat veljesten väliset vihamielisyydet. Kiista huipentui vuonna 1246, kun Abel hyökkäsi veljeään vastaan lankojensa tukemana. Hänen onnistui kukistaa Eerik vihdoin vuonna 1250.
Kuningas.
Eerik vangittiin ja luovutettiin vihamiestensä käsiin, jotka surmasivat hänet. Abel joutui vannomaan kahdenkymmenenneljän aatelismiehen ("dobbelt tylvter-ed") kanssa, ettei hänellä ollut mitään tekemistä Eerikin kuoleman kanssa, ennen kuin hänet voitiin kruunata 1. marraskuuta 1250. Epäilys veljensurmasta kuitenkin jäi, ja kansan suussa syntyi sanonta "Abel af navn, Kain af gavn" eli "Abel nimeltään, Kain ansioltaan".
Hänen lyhyt hallituskautensa osoittautui onnistuneeksi, ja sen aikana vallitsi rauha ja kauppa Hansakaupunkien kanssa kasvoi. Abel kaatui sotaretkellä friisiläisiä vastaan kesäkuussa 1252. 
Perintö.
Hänen seuraajakseen tuli hänen nuorempi veljensä Kristoffer I. Hänen leskensä avioitui vuonna 1261 Birger Jaarlin kanssa. Legendan mukaan Abel kummittelee Slesvigin tuomiokirkossa. Abelin ja Erikin veljesviha on aiheena Oehlenschlägerin tragediassa "Erik og Abel."
Avioliitto ja lapset.
Hän avioitui vuonna 1237 Mechtilde von Holsteinin (1220/1225–1288) kanssa, joka oli Holsteinin kreivi Adolf IV:n ja Hedvig von Lippen tytär.
Heille syntyi neljä lasta:
Arçan piiri

Arskin eli Arçan piiri (, tataariksi Арча районы, "Arça rayonı") on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan luoteisosassa Marin tasavallan vastaisella rajalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 844 neliökilometriä ja asukkaita on 51 000 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Arskin kaupunki. Sen lisäksi siihen kuuluu 29 maalaiskuntaa: Apazovo, Janga-Sala, Katšelino, Kazanbaš, Košlautš, Kuperbaš, Nalasa, Novyi Kiner, Novyi Kišit, Novyi Kyrlai, Nusa, Sikertan, Siza, Sjurda, Smak-Korsa, Sredni Pšalym, Srednije Aty, Srednjaja Korsa, Staroje Tšurilino, Staryi Ašit, Staryi Kyrlai, Šurabaš, Šušmabaš, Taškitšu, Tjubjak-Tšekurtša, Urnjak, Utar-Aty, Utšili ja Veneta.
Väestöstä 92,7 % on tataareja, 6,3 % venäläisiä ja 0,5 % mareja.
Piirin kautta kulkee Kazanin ja Iževskin välinen rautatie sekä Kazanin ja Kirovin välinen maantie.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien ja perunan viljelyyn. Seudulla on elintarvike- ja metsäteollisuutta.
Nähtävyyksiä ovat Arskin kirjallisuus- ja taidemuseo, seudulle syntyneelle runoilija Ğabdulla Tuqaylle omistettu museo Novyi Kyrlain kylässä sekä Arskin opettajaopiston aapismuseo.
Piirilehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen "Arça häbärläre – Arski vestnik".
Walnut Grove (Minnesota)

Walnut Grove on kaupunki Redwoodin piirikunnassa Minnesotassa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 599. 
Paikkakunta tunnetaan parhaiten kirjailija Laura Ingalls Wilderin kotipaikkana sekä televisiosarjan "Pieni talo preerialla" tapahtumapaikkana. Wilderin lapsuudesta ja nuoruudesta kertovan kirjasarjan teoksen "Luumujen poukama (On the Banks of Plum Creek)" tapahtumat sijoittuvat Walnut Groven kaupunkiin. Kaupungissa on nykyisin Laura Ingalls Wilderille omistettu museo.
Kaupunki sijaitsee Mankaton ja Rapid Cityn välisen rautatien ja valtatien varrella.
Maantiede.
United States Census Bureaun mukaan kaupungin kokonaispinta-ala on 2,7 km². Vesialueita ei ole.
Väestö.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan kaupungin alueella asui 599 henkilöä 291 taloudessa. Perheitä oli 178. Väestötiheys oli 222,4 asukasta/km². Kaupungin alueella oli 341 asuntoa; tiheys oli 126,6 asuntoa/km².
Väestön etninen koostumus oli väestönlaskennan mukaan seuraava: 97,66 % valkoihoisia, 0,67 % afroamerikkalaisia, 0,17 % intiaaneja, 0,17 % aasialaisia sekä 1,17 % Tyynenmeren saarilta. 0,17 % ihmisistä kuului kahteen tai useampaan etniseen ryhmään.
Kaupungissa on 291 taloutta, joista 21,3 prosentissa asui alle 18-vuotiaita lapsia. Avioparien muodostamia talouksia oli 53,3 prosenttia, 6,5 prosentissa talouksista perheenpää oli nainen. 38,8 prosenttia talouksista ei ollut perheitä . Talouksista 36,4 prosenttia oli yhden hengen talouksia, ja 22,7 prosentissa talouksista asui yksin yli 65-vuotias. Ruokakunnan keskimääräinen koko oli 2,06 henkeä ja perheiden keskimääräinen koko 2,67 henkeä.
Ikäjakauma.
Asukkaiden iän mediaani oli 46 vuotta. Jokaista sataa naista kohti kaupungissa asui 89,6 miestä, ja jokaista sataa yli 18-vuotiasta naista kohti oli 90,2 miestä.
Talouksien tulojen mediaani oli 24 013 dollaria ja perheiden tulojen mediaani 34 167 dollaria. Miesten vuotuisten tulojen mediaani oli 24 750 dollaria ja naisten 20 192 dollaria. Keskimääräiset vuotuiset tulot asukasta kohti olivat 15 637 dollaria. Noin 5 prosenttia perheistä ja 9,6 prosenttia koko väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Nintendo Research &amp; Development 1

Nintendo Research and Development 1 (R&amp;D1) on vanhin Nintendon sisäinen kehitysryhmä. Se luotiin Nintendon siirtyessä videopelimarkkinoille, ja sen johtajana aloitti Gunpei Yokoi. Vuonna 1986 osa kehittäjistä jätti R&amp;D1:sen perustaakseen Intelligent Systemsin, josta tuli pian Nintendon ensimmäisen osapuolen (first-party) kehittäjä. Tunnetuksi R&amp;D1 on tullut kehittämästään Game Boysta. Yokoin erottua vuonna 1996 tiimin johtoon nousi Takeshiro Izushi.
R&amp;D1 kehitti pelejä vuoteen 2005, kunnes Nintendon uusi toimitusjohtaja Satoru Iwata uudisti jaostojen rakennetta sijoittamalla kaikki sisäiset kehitystiimit Nintendo Entertainment Analysis and Developmentin alle.
R&amp;D1:sen kehittämät pelit.
Famicom Disk System.
Laitetta ei ole julkaistu Japanin ulkopuolella.
Vancouver Millionaires

Vancouver Millionaires oli Pacific Coast Hockey Associationia pelannut jääkiekkojoukkue. Se perustettiin vuonna 1911 ja vaihtoi nimeä vuonna 1922. Joukkue pelasi "Vancouver Maroons" -nimellä ensin kaksi kautta PCHA:ta, kunnes vuonna 1924 se siirtyi Western Canada Hockey Leagueen.
Vancouver Millionaires voitti Stanley Cupin kertaalleen kaudella 1914–1915 ja pelasi finaalissa kolmasti sen jälkeen vuosina 1917–1918, 1920–1921 ja 1921–1922.
Ásgeir Ásgeirsson

Ásgeir Ásgeirsson (13. toukokuuta 1894 – 15. syyskuuta 1972) oli Islannin toinen presidentti 1952–1968.
Ásgeir valmistui teologiksi Islannin yliopistosta Reykjavíkissa 1915 ja toimi aluksi seminaarinopettajana ja sitten pankkialalla. Hän avioitui 1917 Dóra Þórhallsdóttirin kanssa, joka oli entisen Islannin piispan Þórhallur Bjarnarsonin tytär. Dóra Þórhallsdóttirin veli Tryggvi Þórhallsson oli Islannin pääministeri 1928–1932. 
Ásgeir valittiin Islannin parlamenttiin Alltingiin vuonna 1923 edistyspuolueen ehdokkaana. Hän toimi valtiovarainministerinä 1931–1934 ja samanaikaisesti pääministerinä 1932–1934. Hän erosi edistyspuolueesta 1934 ja liittyi sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Kansanedustajana Ásgeir oli vuoteen 1952, jolloin hänet valittiin presidentiksi.
Ásgeir valittiin Islannin toiseksi presidentiksi 1952. Vaalit jouduttiin pitämään ennenaikaisesti edellisen presidentin Sveinn Björnssonin kuoleman takia. Vaikka Ásgeirin merkittävimmällä vastaehdokkaalla Bjarni Jónssonilla oli takanaan hallituspuolueiden tuki, Ásgeir voitti vaalit. 
Ásgeir valittiin uudelleen virkaansa vuosina 1956, 1960 ja 1964. Heti hänen neljännen kautensa alettua hänen puolisonsa Dóra Þórhallsdóttir kuoli leukemiaan. Vuonna 1968 Ásgeir päätti olla pyrkimättä enää presidentiksi. Hänen vävynsä Gunnar Thoroddsen pyrki presidentiksi 1968, mutta vastoin ennakko-odotuksia Kristján Eldjárn voitti vaalit. 
Ásgeir tunnettiin hiljaisena mutta suorasukaisena esiintyjänä. Hän oli ilmeisesti ensimmäinen, joka luopui tavasta puhutella Pohjoismaiden kuninkaallisia majesteetiksi: vieraillessaan Norjassa hän aloitti puheensa sanoilla ”Herra kuningas”.
Toronton yliopisto

Toronton yliopisto () Toronton kaupungissa, Ontarion provinssissa, on Kanadan suurin, julkinen yliopisto. Se perustettiin 15. maaliskuuta vuonna 1827 "King’s College" -nimisenä. Se oli aluksi brittien siirtomaahallinnon ja Englannin kirkon ohjauksessa, mikä vähensi yliopiston suosiota. Kirkollinen kytkentä purettiin vuoden 1849 lopussa ja yliopisto sai nykyisen nimensä vuoden 1850 alussa.
Sillä on yli 85 000 koko- tai osa-aikaista opiskelijaa kolmella kampuksellaan, ja se työllistää opetusassistentit mukaanluettuna yli 20 000 henkilöä. Lukuvuonna 2016–2017 yliopistolle oli kirjoittautunut yhteensä 88 766 opiskelijaa, joista 71 314 oli kanadalaisia ja 17 452 ulkomaalaisia opiskelijoita. Erityisesti kiinalaisia opiskelijoita on yliopistoon hakeutunut runsaasti (yli 10 000).
Toronton yliopisto on yksi Pohjois-Amerikan eniten tutkimustyötä harjoittavista yliopistoista. Sen sijoitus kansainvälisissä yliopistorankingeissa on korkea. Esimerkiksi Shanghain Jiao Tong -yliopiston rankingissa yliopisto sijoittui vuonna 2016 maailmanlaajuisesti sijalle 27 ja Times Higher Educationin listalla sijalle 22. Muun muassa neljä Kanadan pääministeriä ja kaksi kenraalikuvernööriä ovat opiskelleet Toronton yliopistossa. Kanadan yliopistoista Toronton yliopistosta on myös valmistunut eniten Nobel-palkittuja henkilöitä.
Tiedekunnat.
Yliopistossa on 15 tiedekuntaa:
Ken Ring

Kenneth ”Ken” Kiprono Ring (s. 29. tammikuuta 1979 Upplands-Bro, Ruotsi) on ruotsalainen rap-muusikko.
Biografia.
Ken Ring syntyi Keniassa, mutta varttui Hässelbyssä Tukholman kaupunginosassa. Ken Ring tuli yleisöntietoisuuteen "Mamma" -kappaleensa avulla. Kappale käsittelee Kenin äitiä Rebeckaa, joka kuoli syöpään Kenin ollessa 14-vuotias. Ken Ring on esiintynyt Tukholman Vattenfestivalen -festivaaleissa ja tehnyt yhteistyötä muun muassa norjalaisen rap -tuottaja Tommy Teen kanssa.
Tsuba

Tsuba () on japanilaisissa aseissa, kuten katanassa, tachissa ja naginatassa, käytetty kädensuoja. Muiden väistimien tavoin sen tarkoitus on varjella miekkakättä vastustajan iskuilta sekä estää käden liukuminen terälle vedon ja miekkailun aikana. 
Kuten miekanterätkin, aidot tsubat valmistettiin erityisellä huolellisuudella ja näyttävän koristelunsa ansiosta ne lukeutuvat miekkojen osista arvokkaimpiin. Näin ollen ne olivat aikoinaan Japanissa perhekalleuksia, jotka sukua edustavine tunnuksineen kulkeutuivat sukupolvelta toiselle. Nykyään ne ovat myös merkittäviä japanilaisperäisiä keräilytavaroita. 
Tsubat voidaan pääosin jakaa kahteen kategoriaan materiaaliensa perusteella: rautaiset kuuluvat niin kutsuttuun "tetsu"-ryhmään ja pehmeistä metalleista valmistetut tsubat tunnetaan taas nimellä "kinko". Kinko-tyypin tsubat koostuvat lähinnä eri kupariseoksista, joihin lukeutuvat muun muassa "shakudō" (kupari-kulta) ja "shibuichi" (kupari-hopea). 
Useimmiten tsuban muoto on pyöreä, mutta se toisaalta vaihtelee sepän tyylistä riippuen. Eräs tunnetuimmista ei-pyöreistä tsubista on Miyamoto Musashin miekassa ollut kahdesta soikiosta koostunut väistin.
Salaseura

Salaseura on seura, joka edellyttää jäsentensä pitävän salassa tietyt järjestön toiminnot, kuten initiointiriitit ja muut seremoniat. Salaseura ei ole käsitteenä helppo määritellä, koska sen luonne on aina lähtökohdiltaan salainen. Salaseura-käsite sisältää siksi monia erilaisia ryhmiä, kuten salatieteisiin omistautuneita seuroja ja yhteiskunnan eliitin suljettuja kerhoja tai olosuhteiden pakosta piilossa toimivia poliittisia järjestöjä.
Monia salaseuroja yhdistävät tunnustusriitit ja muut rituaalit, joilla vahvistetaan keskinäistä kuuluvuutta. Moneen salaseuraan on myös liitetty mystisiä ja salatieteellisiä piirteitä. Osa näistä väitteistä pitää paikkansa, osa taas ei. Seurojen jäsenten voidaan vaatia kieltämään tai pitämään salassa jäsenyytensä, ja salaisuuksien pitämisestä saatetaan vaatia vala. Salaseurat voivat olla uskonnollisia tai puhtaasti maallisia. Osa on lainkuuliaisia, osa rikollisia.
Jotkin salaseurat suojelevat yksityisyyttään käyttämällä salasanoja ja symboleita. Jotkin seuroista ovat esoteerisia, okkultistisia tai hermeettisiä, eli ne paljastavat salaisen tietonsa vain valitulle joukolle henkilöitä, jotka käyvät läpi initiaation. Toiset salaseurat ovat kiinnostuneita vallasta ja poliittisesta vaikuttamisesta. Tämänkaltaisiin salaseuroihin liitetään joskus salaliittoteorioita, joissa pisimmälle menevissä väitetään niiden suunnittelevan jopa maailmanvalloitusta.
Salaseuroilla on salaperäinen maine, ja niihin liittyy monia mysteerejä, myyttejä ja väärinkäsityksiä. Salaseurojen on epäilty vaikuttaneen merkittävästi maailmanhistoriaan jo antiikin ajoista lähtien ja olleen mukana muun muassa kristinuskon syntymisessä, Ranskan ja Amerikan vallankumouksissa, Uuden maailman löytymisessä sekä syyskuun 2001 terrori-iskuissa.
Jo alkukantaisissa yhteisöissä oli salaseuroja. Vanhat salaseurat ovat sukulaisuuteen tai syntyperään perustuvia, yleensä miesten seuroja, joilla on omat arvojärjestyksensä, omat rituaalinsa, salaiset tunnuksensa ja jäseniä sitovat normit. Joidenkin kuuluisien salaseurojen toiminta tunnetaan hyvin. Joitain oletettuja ja kuuluisia salaseuroja ei tiettävästi ole lainkaan olemassa.
Jaottelu.
Salaseurat voidaan jakaa elitistisiin salaseuroihin, mystisiin ja okkultistisiin salaseuroihin, uskonnollisiin salaseuroihin, puolisotilaallisiin ja poliittisiin salaseuroihin sekä rikollisiin salaseuroihin:
Salaseurat fiktiossa.
Salaseurat ovat nousseet suosituksi romaanien ja elokuvien aiheeksi. Ian Fleming, Robert Ludlum ja John Grisham kuvasivat romaaneissaan hämäriä salaseuroja, jotka pyrkivät hallitsemaan tavallisia ihmisiä. Flemingin "James Bond" -kirjojen SPECTRE käynnisti Hollywoodin kiinnostuksen salaseuroihin. "Harry Potter" -kirjoissa esiintyy vähintään kolme salaseuraa, kuten Feeniksin kilta. "Simpsonit"-animaatiosarjan ”kivenhakkaajien” seura on parodia vapaamuurareista. Tunnettuja salaseuroista kertovia teoksia ovat esimerkiksi "Kummisetä"-elokuvat ja "Indiana Jones" -elokuvat, romaaneista Umberto Econ "Foucaultin heiluri", Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin "Pyhä veri, pyhä Graal" sekä Dan Brownin "Enkelit ja demonit" ja "Da Vinci -koodi", ja videopeleistä "Tomb Raider" ja "Deus Ex."
Montreal Wanderers

Montreal Wanderers oli yksi viidestä National Hockey Leaguen perustajaseurasta. Joukkue pelasi vain kuusi ottelua NHL:ssa ja hävisi kaikki paitsi yhden. Wanderersien kotihalli paloi 2. tammikuuta 1918, ja joukkue lopetti toimintansa.
Ennen NHL:n syntymistä joukkue pelasi Federal Amateur Hockey Leagueta vuodet 1903—1905, Eastern Canada Amateur Hockey Associationia vuodet 1906–1909 ja National Hockey Associationia vuodet 1909–1917. Joukkue voitti näiden kausien aikana Stanley Cupin seitsemän kertaa.
Old Trafford

Old Trafford (virallisesti "Manchester United FC Football Ground", Trafford on kaupunkipiiri, jossa stadion sijaitsee) on jalkapallostadion Suur-Manchesterissa, Englannissa. Bobby Charlton antoi sille lempinimen "The Theatre of Dreams". Manchester United on pelannut kotiottelunsa siellä vuodesta 1910 lähtien.
Stadionia pommitettiin toisessa maailmansodassa ja United joutui stadioniltaan evakkoon rakennustöiden ajaksi. Korjaustöiden aikana seura käytti Manchester Cityn silloista kotistadionia Maine Roadia.
Old Traffordia käytetään FA Cupin välierien stadionina ja se toimi Englannin maajoukkueen stadionina ennen uuden Wembley Stadiumin valmistumista. FA Cupin finaali stadionilla on pelattu kerran, vuonna 1915. Se on toiminut myös vuoden 1966 MM-kotikisojen yhtenä pelistadioneina, vuoden 1996 EM-kisojen yhtenä stadionina ja mestareiden liigan loppuottelupaikkana vuonna 2003.
76 212 katsojan kapasiteetillä Old Trafford on Englannin toiseksi suurin jalkapallostadion ja Ison-Britannian kolmanneksi suurin stadion Wembley Stadiumin ja Twickenham Stadiumin jälkeen. Manchester United suunnittelee uutta, Old Traffordin korvaavaa stadionia, joka valmistuisi vuonna 2030.
Katsomonosat.
North Stand.
North Stand on Old Traffordin pohjoiskatsomonosa. Kolmikerroksinen katsomonosa avattiin kaudella 1995/96 ja se nosti stadionin kapasiteetin 55 000:een. North Standin kapasiteetti on 25 110 katsojaa. Katsomossa on suurin vapaakantoinen katto Euroopassa. Katsomon toisen kerroksen 31 aitiota kutsutaan Sky Boxeiksi.
South Stand.
South Stand on Old Traffordin pääkatsomo. Katsomossa sijaitsee runsaasti aitioita ja lehdistökatsomo. Ottelupäiväpaketin hankkineet fanit saavat melkeinpä VIP-kohtelua aitioissa. South Standin katto on varattu TV-kameroille.
West Stand.
West Stand, tunnetaan myös nimellä Stretford End on kuuluisa Old Traffordin katsomonosa. Uusi Stretford Endin katsomo valmistui vuonna 1993 ja seitsemän vuoden päästä valmistui toinen parveke. Katsomonosassa on myös perhekatsomo.
East Stand.
East Stand, tunnetaan myös nimellä Scoreboard End on Old Traffordin yksi neljästä katsomonosasta. Katsomonosa muutettiin vuonna 1994 istumakatsomoksi turvallisuussyistä. Vuonna 2000 katsomonosaan tehtiin parveke. Tulostaulu, josta katsomo on saanutkin nimensä sijaitsi vasemmassa kulmassa. Kyseisessä katsomonosassa sijaitsee vierasjoukkueen kannattajille varatut paikat. Valioliigaotteluissa varattuja paikkoja on 3000 ja FA Cupin peleihin 6500.
Pyyjuoksijat

Pyyjuoksijat, aikaisemmalta nimeltään viiriäispyyt (Turnicidae) on rantalintujen lahkoon kuuluva heimo. Ne on perinteisesti luettu kurkilintuihin tai fasaanilintuihin; Sibley-Ahlquistin taksonomiassa heimo muodostaa oman lahkonsa (Turniciformes).
Pyyjuoksijat elävät Afrikassa, Australiassa, eteläisimmässä Euroopassa ja Aasiassa. Ne ovat tyypillisesti 10–25 senttiä pitkiä. Ne viihtyvät lämpimillä ruohotasangoilla, ja vaikka ne osaavat lentää, ne yleensä mieluummin juoksevat.
Bugulma

Bugulma () eli Bögelmä () on kaupunki Tatarstanin kaakkoisosassa 333 kilometriä pääkaupungista Kazanista kaakkoon, Zaijoen varrella. Kaupungin kautta kulkee rautatie. Bugulma on Bugulman piirin hallinnollinen keskus.
Bugulman asukasluku oli väestönlaskennassa 89 204 (2010). Vuonna 1989 kaupungin asukkaista oli venäläisiä 63 prosenttia ja tataareja 26,1 prosenttia. 
Asukasluvun kehitys:
Historia.
Paikkakunnalla on ollut baškiiriasustusta jo 900-luvulla, ja Bugulma-niminen baškiirikylä mainitaan vuonna 1736; se kuului aluksi Kazanin kuvernementtiin. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1781. Kaupunki kuului vuodesta 1806 lähtien Orenburgin kuvernementtiin, vuodesta 1851 Samaran kuvernementtiin ja vuodesta 1920 Tatarstaniin. Vuosina 1920-1930 se oli Tatarstanin hallintoyksikön, Bögelmän kantonin, pääkaupunki.
Camagüey

Camagüey, alkuperäiseltä nimeltään Santa Maria del Puerto del Principe, on Kuuban samannimisen provinssin pääkaupunki ja maan kolmanneksi väkirikkain kaupunki. Kaupungin asukasluku on noin 305 000.
Kaupunki perustettiin 2. helmikuuta 1514. Kaupunki siirtyi useita kertoja veristen kapinoiden vuoksi, kunnes se asettui nykyiselle paikalleen vuonna 1528. Englantilaisen merirosvon Henry Morganin joukot polttivat kaupungin vuonna 1668. Sen jälkeen kaupunki rakennettiin sokkelon muotoiseksi, jotta sitä olisi vaikea valloittaa. Nykyisen nimensä kaupunki sai intiaanipäällikön mukaan vuonna 1924. Camagüeyn tunnuksena on saviruukku. Vuonna 2008 Camagüeyn historiallinen keskusta valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kaupungin tuntumassa sijaitsee kansainvälinen lentokenttä, joka on nimetty vallankumouspoliitikko Ignacio Agramonte Loynasin mukaan.
Jorma Katrama

Jorma Kalevi Katrama (5. kesäkuuta 1936 Helsinki – 2. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kontrabasisti.
Katrama aloitti musiikkiopinnot viulistina mutta vaihtoi myöhemmin kontrabassoon, jota hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Oiva Nummelinin johdolla. Hän suoritti Suomen ensimmäisen kontrabassodiplomin. Vuodet 1964–1967 hän jatkoi opintojaan Pariisissa Gaston Logerot’n johdolla. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä vuonna 1968. Katrama konsertoi orkesterisolistina ja resitaalein Skandinavian maiden lisäksi Saksassa, Ranskassa, Bulgariassa, Alankomaissa, Italiassa, Britanniassa, Puolassa, Virossa, Kreikassa, Etelä-Koreassa, Taiwanilla, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Katraman kuusi soololevyä herättivät kansainvälistä huomiota ja soittoa luonnehdittiin muun muassa seuraavasti: "Kontrabasso kuin satakieli" ("Helsingin Sanomat"), "The tone is liquid sunshine" ("International Bassist Magazine"). Lisäksi hän osallistui monien kansainvälisten kontrabassokilpailujen tuomaristoon (Rooma, Parma, Cremona, Geneve, Mittendald, Markneukirchen, Edinburgh, Crema, Reims).
Katrama soitti Helsingin kaupunginorkesterissa vuodesta 1959 asti, ryhmän äänenjohtajana hän toimi vuodesta 1967 aina eläkkeelle siirtymiseensä, vuoteen 1999 asti. Tämän lisäksi Katrama opetti kontrabassonsoittoa Helsingin konservatoriossa 1974–1990 ja toimi sittemmin Sibelius-Akatemian kontrabassonsoiton lehtorina vuoteen 2001. Katrama piti säännöllisesti mestarikursseja ympäri maailman. Hän oli Suomen kontrabassoklubin perustajajäsen ja sen ensimmäinen puheenjohtaja.
Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen kontrabassoklubi, Danish Doublebass Club, Kyousho Bass Society sekä Scottish Bass Trust kutsuivat Katraman kunniajäsenekseen.
Katramalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 2000.
Katrama tunnettiin myös taitavana säkkipillinsoittajana. Hän oli The Midnight Sun Pipers ry:n perustajajäsen ja yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja.
Jorma Katraman isä oli käyrätorvensoittaja Kalle Katrama (ent. Duktig). Katrama on haudattu isänsä viereen Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon Helsinkiin.
Suomirokkia (kappale)

Suomirokkia on Aknestik-yhtyeen esittämä kappale "Aallonmurtaja"-albumilta (1998). Kappaleen ovat säveltäneet Jukka Takalo ja Kai Latvalehto, sanoittanut Jukka Takalo ja sovittanut Aknestik.
"Suomirokkia" nousi vuonna 1998 Suomen virallisen singlelistan sijalle 19. Kappale on myös äänestetty YleX-radioaseman Kaikkien aikojen kotimainen biisi -listalle 2003.
Kappale antoi myös nimensä pitkäikäiseksi osoittautuneelle "Suomirokkia"-kokoelmalevysarjalle.
Bolivian lippu

Bolivian lippu on Bolivian kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on johdettu vallankumousjohtaja Simón Bolívarin kapinalipusta. Nykyinen lippu otettiin käyttöön vuonna 1851. Punainen kuvastaa kansan urheutta ja sotilaiden uhrivalmiutta, keltainen mineraalirikkauksia ja vihreä luonnon vehreyttä. Valtiolipussa lipun keskellä on Bolivian vuodelta 1888 peräisin oleva vaakuna. Lipussa värikentät ovat yhtä leveitä, toisin kuin aiemmissa lipuissa.
Historia.
Bolivia sai ensimmäisen lippunsa vuonna 1825, kun maa julistautui itsenäiseksi tasavallaksi. Lippu oli pystysuorasti jaettu punavihreä lippu, jossa oli viisi oliivi- ja laakeripuun oksien ympäröimää keltaista tähteä viiden alkuperäisen maakunnan merkiksi. Vuonna 1826 kentät sijoitettiin vaakatasoon ja ylimmäksi väriksi tuli keltainen edustamaan mineraalivaroja. Punainen ja vihreä jäivät edustamaan faunaa ja floraa. Keskelle sijoitettiin vaakuna. Maan lipuksi tuli vanhan lipun rinnalle uusi lippu vuonna 1836, kun perustettiin Perun–Bolivian liittovaltio. Lippu oli kokopunainen ja sen keskellä oli liittovaltioon osallistuneiden valtioiden vaakunat. Vaakunoita ympäröivät laakeripuun seppeleet.
Kombivoimalaitos

Kombivoimalaitos on voimalaitos, jossa kaasuturbiinivoimalaitos tai polttomoottorivoimalaitos on yhdistetty höyrykattilavoimalaitokseen sähköntuotannon hyötysuhteen parantamiseksi kohti maksimaalista hyötytasoa.
Kombivoimalaitoksessa kaasuturbiinista tai polttomoottorista poistuvat kuumat, tyypillisesti yli 450 °C, savukaasut ohjataan jätelämpökattilaan, joka on rakenteeltaan käytännössä höyryvoimalaitos. Savukaasujen lämpö otetaan talteen ja sillä tuotetaan höyryä, joka voidaan käyttää sähköntuotantoon höyryturbiinilla.
Pelkällä kaasuturbiinivoimalaitoksella päästään korkeintaan vain 35 % sähköntuotantohyötysuhteeseen. Kombivoimalaitoksissa päästään parhaimmillaan lähes 60 % sähköntuotantohyötysuhteeseen. Jos sähkön tuotannon lisäksi tuotetaan höyrystä kaukolämpöä, voidaan saavuttaa parhaimmillaan jopa yli 90 % yhteistuotannon hyötysuhde.
Tällä hetkellä Suomen suurin kombivoimalaitos on Helsingin Energian omistama Vuosaari B -voimalaitos, jossa on mahdollista päästä 93 prosentin hyötysuhteeseen.
Puikot (neulominen)

Puikot (neulepuikot) ovat neulonnassa käytettävät työkalut. Neulottaessa langasta muodostetaan silmukat puikoille, jotka pitävät niiden alapuolelle muodostuvan neuleen koossa neulomisen edetessä.
Neulomiseen käytettäviä puikkoja on kolmenlaisia ja niillä tehtävä työ ratkaisee käytettävän puikkotyypin. Puikkoja valmistetaan muun muassa bambusta, puusta, muovista, alumiinista sekä kaseiinista.
Puikon koko eli halkaisija ilmaistaan Suomessa millimetreinä.
Pyöröpuikot.
Pyöröpuikot eroavat rakenteeltaan muista puikoista: kahta puikkoa yhdistää nailonin pätkä tai vaijeri. Lyhimmät pyöröpuikot ovat 20 cm pituisia, joten hyvin pieniin putkineuleisiin niitä ei voi käyttää. Pyöröpuikkoja voi käyttää sekä putkineuleisiin että tasoneuleisiin. Osa kutojista suosii pyöröpuikkoja suorien puikkojen sijaan, koska ne mahtuvat pienempään tilaan. Monet aktiivisesti neulovat kutojat suosivat 100 cm pituisia pyöröpuikkoja, koska niillä pystyy neulomaan myös pienempiä projekteja. Tätä tekniikkaa kutsutaan nimellä "Magic Loop".
Suorat puikot.
Suorat puikot ovat pitempiä kuin sukkapuikot ja niiden toisessa päässä on este, jolloin silmukat eivät pääse putoamaan. Suoria puikkoja käytetään isojen tasoneuleiden neulomiseen. Puikkoja on monen pituisia, mutta yleisin pituus on 35−40 cm. Puikon koko on yleensä merkitty nuppiin. Suorat puikot kehitettiin 1800-luvun puolivälissä.
Pyöröpuikot.
Pyöröpuikkoja käytetään kuten suoria puikkoja. Erona tavalliseen suoraan puikkoon on se, että siinä on jäykkä puikko-osa kuten pyöröpuikossa, minkä jälkeen on taipuisaa siimaa, nailonia tms. ja viimeisenä on jonkinlainen este (lopetus- tai päätypala), joka estää silmukoiden tippumisen puikolta.
Lötköpuikkoja myydään valmiina. Sellaisia voi myös rakentaa irrallisista puikonpäistä, siimasta ja päätypaloista.
Sukkapuikko.
Sukkapuikot ovat noin 20 cm pitkät, suorat puikot. Puikkojen päässä ei ole estettä, joka estäisi silmukoiden putoamisen. Sukkapuikkoja käytetään yleensä putkineuleiden tai pienien tasoneuleiden neulomiseen. Yleensä sukkapuikkoja myydään viiden kappaleen paketeissa. Sukkapuikko on vanhin puikkotyyppi.
Myös lyhyempiä, 10−15 cm pitkiä "sormikaspuikkoja" on olemassa. Niitä käytetään lähinnä hanskojen sormien ja nukenvaatteiden neulomiseen.
Apupuikot.
Apupuikot ovat lyhyitä puikkoja, joille esimerkiksi palmikkoneuleen neulomisen aikana voi siirtää hetkeksi silmukoita.
Puikot lentokoneessa.
Puikkojen kuljettaminen käsimatkatavaroissa kiellettiin lennoilla syyskuun 2001 jälkeen, koska niitä uskottiin voitavan käyttää terrorismiin. Jotkut lentoyhtiöt sallivat puikkojen tuonnin lennoille, mutta käytäntö vaihtelee. Lentokoneissa saa nykyään käyttää muovisia sekä bambu-puikkoja.
Dijon Football Côte d’Or

Dijon Football Côte d'Or on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1998 kahden seuran, "Cercle Dijon Footballin" ja "Dijon FC:n" yhdistyttyä. Se pitää majaansa Dijonin kaupungissa Côte-d'Orin departementissa ja pelaa kotiottelunsa Stade Gaston Gérardilla, jonne mahtuu 15 595 katsojaa.
Kauden 2010–2011 päätteeksi Dijon FCO nousi Patrice Carteron'n alaisuudessa ensimmäistä kertaa historiassaan pääsarjaan. Visiitti liigatasolla jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi ja kaudella 2012–2013 seura pelaa jälleen Ligue 2:ssa. Liigakauden jälkeen sekä päävalmentaja Carteron että seuran puheenjohtajana vuodesta 1998 lähtien toiminut Bernard Gnecchi jättivät tehtävänsä.
Grenoble Foot 38

Grenoble Foot 38 on ranskalainen jalkapalloseura Grenoblesta. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1917. Seuran kotikenttä on Stade des Alpes.
En Avant de Guingamp

En Avant de Guingamp on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1912. Seura tulee pieneltä 8000 asukkaan Guingampin paikkakunnalta Côtes-d'Armorin departementista. Seurassa on pelannut historian aikana monia jalkapallon huippunimiä, esimerkiksi Didier Drogba, Stéphane Guivarc'h, Jean-Pierre Papin ja Vincent Candela.
Kaudella 2008–2009 seura juhli historiansa ensimmäistä Coupe de Francen voittoa kaadettuaan finaalissa Stade Rennes'n 2–1. Guingampin mestaruus oli historiallinen, sillä edellisen kerran toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaava seura oli voittanut cupin 1959. 
Cup-mestaruuden jälkeinen kausi 2009–2010 sujui kuitenkin surkeasti ja Guingamp putosi kauden jälkeen Nationaliin. Visiitti jäi kuitenkin yhden kauden mittaiseksi seuran sijoituttua kauden 2010–2011 päätteeksi sarjassa kolmanneksi. Kaudella 2012–2013 Guingamp oli yllättäen Ligue 2:n toinen ja nousi liigaan. Kaudella 2013–2014 joukkue varmisti sarjapaikkansa liigassa ja voitti seurahistorian toisen Coupe de Francen mestaruuden. EAG kaatoi finaalissa jälleen Stade Rennes'n, tällä kertaa maalein 2–0.
Kivesjärven rautatieasema

Kivesjärven rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kivesjärven kylässä Paltamon kunnassa Kainuussa rataosalla . Aseman etäisyys ratakilometreinä on 878,2 kilometriä Helsingin rautatieasemalta, mitattuna Haapamäen ja Oulun rautatieasemien kautta. Kivesjärvi sijaitsee 125,4 kilometrin päässä Oulun asemalta ja 40,7 kilometrin päässä Kontiomäen asemalta.
Liikennepaikka toimii nykyisin ainoastaan kohtauspaikkana, eikä siellä ole lainkaan lipunmyyntiä eikä henkilö- tai tavaraliikenteen palveluja. Liikenteenohjaustoiminnot on keskitetty hoidettavaksi kaukokäytöllä Oulusta käsin. Miehitys Kivesjärvellä päättyi vuonna 1998 kauko-ohjauksen käyttöönoton yhteydessä.
Ratapiha.
Kivesjärven asemalla on pääraiteen lisäksi yksi 1 140 metrin pituinen sivuraide. Tämän lisäksi asemalla on ollut lyhyempi kuormausraide, joka purettiin 1990-luvun alussa.
Ratapihaa pidennettiin noin 400 metrillä 1990-luvun puolessa välissä itäisen tavarayhdysliikenteen kasvavien junapituuksien vuoksi. Aiemmin Kivesjärven ratapihan suurin mahdollinen junapituus oli 745 metriä. Nykyisin Kostamus–Raahe-reitillä liikennöivät rautamalmipellettijunat ovat 875–893 metriä pitkiä.
Turvalaitteet.
Vuoteen 1998 saakka Kivesjärven asemalla oli käytössä ns. "köyhänmiehen releasetinlaite", eli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Tuolloin liikennepaikan vaihteet olivat paikallisesti käsin käännettäviä ja varmistuslukoilla lukittavia. Turvalaitemuutoksen yhteydessä varmistuslukko- ja opastinturvalaitos purettiin, ja korvattiin releasetinlaitteella. Myöhemmin releasetinlaite siirtyi kauko-ohjattavaksi Oulusta käsin, jolloin asema jäi lopullisesti miehittämättömäksi.
Asema-alueen rakennukset.
Kaikki Kivesjärven asema-alueen alkuperäiset rakennukset ovat yksityiskäytössä, ja siirtyvät yksityisomistukseen viimeistään vuonna 2007.
Asema-alueella on asemarakennuksen lisäksi useita rautatiehenkilökunnan asuin- ja varastorakennuksia. Asemarakennuksesta itään sijaitsee punatiilinen, huipustaan puuverhoiltu vesitorni.
Vuonna 2007 asema-alueella olivat seuraavat Ratahallintokeskuksen hallinnassa olevat rakennukset: asemarakennus, kaksi asuinrakennusta, halkovaja, huoltorakennus, sauna, kaksi kellaria, kaksi käymälärakennusta, neljä ulkorakennusta ja varastorakennus.
Karl Lueger

Karl Lueger (24. lokakuuta 1844 – 10. maaliskuuta 1910) oli itävaltalainen poliitikko ja Wienin pormestari. Lueger oli tunnettu juutalaisvastaisista näkemyksistään ja rasistisesta suhtautumisesta ei-saksalaisia vähemmistöjä kohtaan.
Lueger opiskeli lakia ja valmistui Wienin yliopistosta 1866 ja sai tohtorin arvon 1870. Asianajajana hän harjoitti paljon hyväntekeväisyyttä köyhimpien asiakkaittensa hyväksi eikä koskaan rikastunut.
Vuonna 1872 hän aloitti poliittisen uran ja liittyi riippumattomaan liberaaliin organisaatioon. Luegerille liberaalit ja kapitalistit muodostuivat kuitenkin tarkoittamaan juutalaisia ja kristinuskon vastaisuutta. Vuonna 1875 hänet valittiin kaupunginvaltuustoon vuodeksi ja uudelleen 1876 kolmeksi vuodeksi. Vuonna 1878 hän oli riippumattomana ehdokkaana ja ryhtyi taisteluun kunnallishallinnon korruptoituneisuutta vastaan.
Vuonna 1882 Luegerin demokraattinen puolue liittyi yhteen uudistuspuolueen ja saksalaiskansallisen puolueen kanssa antisemitistiseksi puolueeksi. Vuonna 1885 Lueger valittiin puolueensa ainoana edustajana Reichsratiin. Hän hyökkäsi jyrkästi Itävalta-Unkarin muodostamista vastaan, mikä johti lähes hänen erottamiseensa parlamentista. Vuonna 1890 hänet valittiin Ala-Itävallan maapäiville. Hän johti nyt antisemitististä ja antiliberaalia ryhmittymää, jota kutsuttiin kristillis-sosiaaliseksi liitoksi tai yhdistyneiksi kristityiksi.
Ryhmittymä sai vuonna 1893 nimen kristillissosiaalinen puolue ("Christlichsoziale Partei"). Puolue voitti Wienin kunnallisvaalit 1895 ja valtuusto valitsi Luegerin pormestariksi, mutta keisari Frans Joosef I hajotti valtuuston. Tämä toistui kolme kertaa, ennen kuin keisari suostui nimittämään Luegerin pormestariksi 1897. Tässä virassa hän toimi vuoteen 1910.
Luegerin politiikka inspiroi Itävallan ensimmäisen tasavallan (1918–1933) johtajia, kuten Ignaz Seipelia, Engelbert Dollfussia ja Kurt von Schuschniggia, jotka johtivat autoritaarisesti oikeistolaista Ständestaatia vuoteen 1938 sen jälkeen kun tasavallasta oli tullut diktatuuri 1933.
Adolf Hitler ihaili Luegeria, joka toimi hänen silloisen asuinkaupunkinsa Wienin pormestarina 1897–1910. Hitler kutsui tätä ”viimeiseksi suureksi saksalaiseksi, joka on syntynyt Ostmarkissa (Itävälta)”. Hitler arvosti Karl Luegerin manipulaatiokykyä päämäärien saavuttamiseksi. Luegerin saksankielisiä käsityöläisiä halpaa tšekkiläistä työvoimaa vastaan puolustanutta puoluetta on pidetty Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen ideologisena edeltäjänä.
Kadunnimi.
Wienin Ring-kadun yhden osuuden nimi oli Dr. Karl Lueger-Ring. Nimi herätti närää, ja Wienin kaupunki päätti vuonna 2012 muuttaa nimen Universitätsringiksi. Aukio Dr. Karl Lueger Platz säilyttänee kuitenkin nimensä.
Isle of Beauty, Isle of Splendour

Isle of Beauty, Isle of Splendour ("Kauneuden saari, loistoisa saari") on Dominican kansallislaulu. Laulusta tuli virallinen kansallislaulu maan itsenäistymisen yhteydessä vuonna 1967. Laulun on sanoittanut Wilfred Oscar Morgan Pond ja musiikin säveltänyt Lemuel McPherson Christian.
Kansallislaulun sanat
Isle of beauty, isle of splendor, 
Isle to all so sweet and fair, 
All must surely gaze in wonder 
At thy gifts so rich and rare. 
Rivers, valleys, hills and mountains, 
All these gifts we do extol. 
Healthy land, so like all fountains, 
Giving cheer that warms the soul.
Dominica, God hath blest thee 
With a clime benign and bright, 
Pastures green and flowers of beauty 
Filling all with pure delight, 
And a people strong and healthy, 
Full of godly, rev'rent fear. 
May we ever seek to praise Thee 
For these gifts so rich and rare. 
Come ye forward, sons and daughters 
Of this gem beyond compare. 
Strive for honour, sons and daughters, 
Do the right, be firm, be fair. 
Toil with hearts and hands and voices. 
We must prosper! Sound the call, 
In which ev'ryone rejoices, 
"All for Each and Each for All." 
Epävirallinen suomennos
Kauneuden saari, loistoisa saari,
saari, kaikille niin ihana ja oivallinen,
kaikkien on hämmästyttävä suuresti
rikkaita ja harvinaisia lahjojasi.
Joet, laaksot, kunnaat ja vuoret,
kaikkia näitä lahjojasi ylistämme.
Ihana maa, kaikkine lähteineen,
sen sulo virvoittaa sielun.
Dominica, Jumala on siunannut sinua,
kirkkaalla ja jalolla maalla,
vihreillä niityillä ja kauniilla kukilla,
jotka ihastuttavat kaikkien mielen.
Sekä voimakkaalla ja terveellä kansalla,
joka kunnioittaa ja pelkää Jumalaa.
Ylistäkäämme sinua alati
näistä rikkaista ja harvinaisista lahjoista.
Käykää eespäin, tämän verrattoman jalokiven
pojat ja tyttäret.
Pyrkikää kunniaan, pojat ja tyttäret,
tehkää oikein, olkaa lujia, olkaa oikeudenmukaisia.
Ylistäkää sydämin, käsin ja äänin,
Meidän on kukoistettava! Äänen on kaikuttava,
jolla jokainen julistaa iloaan:
Yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta!
Lähteet.
Stade Lavallois Mayenne FC

Stade Lavallois Mayenne FC on ranskalainen jalkapalloseura Lavalista. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1902. Seuran kotikenttä on Stade Francis Le Basser.
Conrad Albrecht

 
Conrad Albrecht (7. lokakuuta 1880 Bremen – 18. elokuuta 1969 Hampuri) oli Kriegsmarinen amiraali. 
Albrecht ylennettiin Saksan laivaston aliluutnantiksi () vuonna 1900. Ensimmäisen maailmansodan lopulla hän oli edennyt komentajakapteeniksi (). Albrecht oli 1925-1928 Itämeren aseman komentajana. Hänet ylennettiin kenraaliamiraaliksi () huhtikuussa 1939 ja johti laivastoa Saksan hyökätessä Puolaan. Albrecht jäi eläkkeelle 31. joulukuuta 1939.
FC Lorient-Bretagne Sud

FC Lorient-Bretagne Sud on ranskalainen jalkapalloseura Lorientista. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1926. Seuran kotikenttä on Stade du Moustoir.
Seuran historian suurin saavutus on Ranskan cupin voitto vuonna 2002.
Denizli

Denizli on Denizlin maakunnan pääkaupunki Turkin lounaisosassa. Kaupungissa on arviolta 557 300 asukasta (vuonna 2014). 
Denizli on tunnettu tekstiiliteollisuudesta ja Denizlin kukoista. 
Aivan Denizlin lähellä sijaitsee Unescon maailmanperintökohde, Pamukkale.
Gottlieb Klein

Gottlieb Klein (18. helmikuuta 1852 Homonna, Slovakia – 6. huhtikuuta 1914 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli juutalainen rabbi. Klein työskenteli muun muassa Böömissä ja Elbingissä. Hän oli saanut ortodoksijuutalaisen koulutuksen, mutta tuli myöhemmin uudistusmieliseksi. Klein muutti Ruotsiin vuonna 1883 ja hänestä tuli maan ensimmäinen rabbi. Gottlieb Kleinin nuorin poika oli fyysikko Oskar Klein.
FC Martigues

FC Martigues on ranskalainen jalkapalloseura Lorientista. Seura pelaa kaudella 2024–25 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa. Seura on perustettu vuonna 1921. Seuran kotikenttä on Stade Francis-Turcan.
Seura nousi syksyllä 1993 Ligue 1:een, ja pysyi korkeimmalla sarjatasolla kolme kautta. Syksyllä 2003 Ranskan jalkapalloliitto pudotti joukkueen CFA-tasolle, eli Ranskan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, joka on nykyään National 2.
André the Giant

André the Giant (oik. André René Roussimoff, 19. toukokuuta 1946 – 27. tammikuuta 1993 Pariisi) oli ranskalainen showpainija. Hän oli showpainimaailman tunnetuimpia painijoita urallaan 1960-luvun lopulta 1990-luvun alkuun.
Andrén väitettiin olleen 224 senttimetriä pitkä ja painaneen otellessaan 215–245 kilogrammaa.
Elämä ja ura.
André Roussimoff syntyi Coulommiersissä Seine-et-Marnessa 19. toukokuuta 1946. Hänen vanhempansa olivat bulgarialainen Boris Roussimoff (1907–1993) ja puolalainen Mariann Roussimoff Stoeff (1910–1997). Koska hänelle kehittyi akromegalia, kasvua kiihdyttävä sairaus, hän oli jo 12-vuotiaana kasvanut 190-senttiseksi ja 90-kiloiseksi.
Roussimoff päätti alkaa hyötyä suuresta koostaan ja ryhtyi jo nuorena showpainijaksi. Hän käytti uransa alkuvuosina painijanimeä Jean Ferré, ja hänestä oli tullut vuoteen 1969 mennessä suosittu painija Euroopassa ja ranskankielisessä Kanadassa. Vuonna 1971 hän tuli tunnetuksi myös Japanissa voitettuaan siellä IWA-turnauksen.
Kun Roussimoff tapasi World Wide Wrestling Federationin johtajan Vince McMahonin vuonna 1973, hän sai McMahonilta sopimuksen ja uudeksi painijanimekseen André the Giant. Andrén ensimmäinen WWWF-ottelu oli 26. maaliskuuta 1973. Omien tapahtumiensa lisäksi liitto vuokrasi Andréta otteluihin myös muualle Yhdysvaltoihin ja ulkomaille.
Andrésta tuli hyvin suosittu WWWF:n yleisön keskuudessa, ja hän oli poikkeuksellisesti otteluillan tähti kaikkialla missä otteli. Koillis-Yhdysvalloissa otellessaan hän kävi legendaarisina muisteltavia otteluita ”Big Cat” Ernie Laddia, Don Leo Jonathania, Blackjack Mulligania ja Chuck Wepneria vastaan. Hänet nähtiin myös "The Tonight Show" -keskusteluohjelman vieraana ja televisiosarja "Kuuden miljoonan dollarin miehessä" cameoroolissa Bigfootina. Vuonna 1987 hän näytteli elokuvassa "Prinsessan ryöstö" ("The Princess Bride", 1987). Roolisuoritus Fezzikinä tässä elokuvassa oli Andrén omasta mielestä hänen näyttelijänuransa paras.
André kävi ensimmäisen ottelunsa tähtipainija Hulk Hogania vastaan vuonna 1980. André oli kehässä voittamaton 15 vuoden ajan, kunnes hän hävisi Hoganille mestaruusottelussa WrestleMania III:ssa 1987. Tällöin André oli jo hitaampi ja lihavampi kuin parhaina vuosinaan. Seuraavana vuonna hän kuitenkin voitti MM-tittelin Hoganilta, mutta menetti sen vähän myöhemmin. André otteli McMahonin liitossa vuoteen 1991 saakka. Viimeisen ottelunsa hän kävi Japanissa 4. joulukuuta 1992. Koko urallaan hän otteli 5 000 kertaa.
André kuoli sairaskohtaukseen 46 vuoden ikäisenä vuonna 1993. Pian kuolemansa jälkeen hänestä tuli ensimmäinen jäsen WWE:n kunniagalleriassa.
Jälkimaine.
Andrésta tehtiin vuonna 2018 julkaistu HBO-yhtiön dokumenttielokuva ja lisäksi hänestä on suunnitteilla myös sarjakuvaan perustuva elokuva.
Vapaapainija Big Shown tehdessä debyyttiä hänet kuvattiin André the Giantin kadonneena poikana, sillä he ovat hieman samannäköisiä ja molemmat yli kaksimetrisiä ja yli 200-kiloisia. Todellisuudessa näin ei kuitenkaan ole. Sukulaisuustarinaa käytettiin vahvistamaan juonikuviota, jossa Hulk Hogan piti vihaa Big Show’n kanssa.
Tours FC

Tours Football Club on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1919. Sen kotistadion on 1979 käyttöön otettu ja 2006–2007 peruskorjattu Stade de la Vallée du Cher, jonka kapasiteetti on 11 912. Stadionin omistaa Toursin kaupunki. Seuran noustua Ligue 2:een se ehdotti yhteisymmärryksessä Toursin pormestarin kanssa toukokuussa 2008 hanketta, joka nostaisi kapasiteetin 25 000 katsojaan 3–4 vuoden aikajänteellä. 34 miljoonan euron hintaiseksi arvioitu projekti aiotaan rahoittaa alueen kuntien ja yksityissektorin yhteistyöllä. Nykyisin joukkue pelaa Ranskan viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla National 3:ssa.
SCO Angers

SCO Angers on ranskalainen jalkapalloseura Angersista. Seura pelaa kaudella 2024–25 korkeimmalla sarjatasolla Ligue 1:ssa. Seura on perustettu vuonna 1919. Seuran kotikenttä on Stade Raymond Kopa.
Angers on pelannut Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä vuodesta 2015. Sitä edellisen kerran joukkue oli ollut pääsarjassa kaudella 1993–1994.
Sound system

Sound system on reggaeta äänilevyiltä soittava kokoonpano, joka koostuu DJ:istä eli jamaikalaisittain selektoreista sekä jamaikalaisittain deejayistä eli MC:istä eli mikrofonimiehistä. 
Termi sound system viittaa myös fyysiseen äänentoistolaitteistoon, jolla musiikkia soitetaan.
Sound system eli suomalaisittain soundi on levytetyn reggaen tärkein äänitorvi. Soundi koostuu selektoreista eli levyvalikoitsijoista ja mikrofonimiehistä, jotka perinteisesti soittavat omilla PA-laitteistoillaan omia dubplate- ja muita äänilevyvalikoimiaan. Mikrofonimiesten tehtävä soundissa on tärkeä: He juontavat levyjä sisään sekä pitävät juonnoillaan ja viihdytyksellään yleisön kiinnostusta yllä.
Tunnetuimpiin sound systemeihin maailmalla kuuluvat jamaikalaiset Stone Love, Bass Odyssey ja Killamanjaro, newyorkilainen LP International, Channel One Sound System, King Shiloh Soundsystem sekä saksalainen Sentinel, joka voitti vuoden 2005 World Clashin New Yorkissa.
Tunnetuimpia suomalaisia soundeja ovat Komposti, Lion Head, MPV, Intergalaktik Sound System, Equal Share Sound System, Salamari Sound System, Love Channel Sound System, Foundation Hi-Fi, Brimstone Sound System, Tulitauko Sound, Black Bear Sound, Pouta Sound, Ghetto Blaster Sound, Cool Runnings, Tampere Oak Leaf, Healing of the Nation, Ivah Sound, Jah Equity Sound System, Family Sound ja Black Hula sekä ainoa jamaikalainen soundi Suomessa, Super One Sound.