tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johan Erik Stadigh

Johan Erik Stadigh (20. elokuuta 1832 Turku – 1. helmikuuta 1918 Turku) oli suomalainen juristi ja Turun hovioikeuden varapresidentti.
Stadighin vanhemmat olivat Turun kaupungin rahastonhoitaja Bror Erik Stadigh (1806–1834) ja Gustava Margareta Råberg. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1851. Hän suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1854, oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja sai varatuomarin arvon 1857.
Stadigh oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1855–1857, kanslistina 1857–1861, kirjaajana 1861–1862, ylimääräisenä viskaalina 1862–1863, notaarina 1863–1868, apujäsenenä 1867–1870, protonotaarina 1868–1869 ja sihteerinä 1869–1870. Hänestä tuli hovioikeuden asessori 1870, hovioikeudenneuvos 1878 ja varapresidentti 1895. Hänet erotettiin virasta ensimmäisen sortokauden aikana 1902 mutta hän pääsi palaamaan entiseen virkaansa 1907 jossa hän oli sitten eroonsa saakka 1908. 
Johan Erik Stadigh oli naimisissa vuodesta 1871 Emilia Henriette Wichmannin (k. 1920) kanssa. Heidän lapsiaan olivat Viipurin ruotsalaisen lyseon lehtori, filosofian tohtori Väinö Erik Elias Stadigh (1876–1944) ja asianajaja Paavo Yrjö Julius Stadigh (1879–1950).
Väinö Stadigh

Väinö Erik Elias Stadigh (17. helmikuuta 1876 Turku – 14. syyskuuta 1944 Parainen) oli suomalainen filosofian tohtori ja lyseon lehtori ja rehtori.
Stadighin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden varapresidentti Johan Erik Stadigh ja Emilia Henriette Wichmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Turun ruotsalaisesta reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1902.
Stadigh oli Viipurin ruotsalaisen lyseon matematiikan, fysiikan ja kemian vanhempana lehtorina vuodesta 1915 alkaen ja toimi myös koulun rehtorina. 
Väinö Stadigh oli naimisissa 1909–1942 Valborg Krookin (k. 1942) kanssa. Hänet on haudattu Turun hautausmaalle. 
Teoksia.
Nimellä "V. E. E. Stadigh":
Nimellä "V. Stadigh":
Tuomari Nurmio ja Viides kolonna

Tuomari Nurmio ja Viides kolonna oli suomalainen musiikkiyhtye, joka toimi vuosina 1980–1981. Yhtyeen musiikillinen johtaja oli Tuomari Nurmio, joka sävelsi ja sanoitti lähes kaikki kappaleet yhtyeen vuonna 1980 julkaistulla ainoalla albumilla "Maailmanpyörä palaa".
Tryparsamidi

Tryparsamidi (C8H11AsN2O4) on arsonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se sisältää hiilen ja arseenin välisen sidoksen eli kuuluu arseenin organometalliyhdisteisiin. Tryparsamidia on käytetty lääketieteessä unitaudin hoitoon, mutta sen käytöstä on luovuttu haittavaikutusten ja resistenttiyden ilmenemisen vuoksi.
Käyttö.
Tryparsamidia käytettiin yleensä sen natriumsuolana, joka on väritöntä ja veteen liukenevaa kiteistä ainetta. Se liukenee myös vähäisessä määrin etanoliin. Tryparsamidi pelkistyy elimistössä varsinaiseksi vaikuttavaksi yhdisteeksi. Yhdiste tehoaa "Trypanosoma gambiense"-alkueläimeen ja sitä käytettiin unitaudin hoitamiseen 1920- ja 1930-luvuilla. Yhdiste annettiin ruiskeena joko suoneen tai lihakseen. Tryparsamidi läpäisee veri-aivoesteen ja kävi sen vuoksi sairauden hoitoon myös silloin kuin alkueläimet olivat päässeet jo keskushermostoon. Loisiot alkoivat kehittää vastustuskykyä aineelle jo 1930-luvulla, minkä vuoksi sille alettiin etsiä korvaavia vaihtoehtoja. Tryparsamidin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla vaikutukset silmän linssiin, mikä ilmenee näkökentän kaventumisena, huonovointisuus, kuumeilu, tinnitus ja allergiset reaktiot.
Tryparsamidia valmistetaan arsaniilihapon ja klooriasetamidin välisellä reaktiolla natriumhydroksidin ja natriumkarbonaatin toimiessa emäksisinä katalyytteinä.
Ukrainan ykkösliiga

Ukrainan ykkösliiga () on Ukrainan miesten jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2018–2019 liigassa pelaa 16 joukkuetta. Liigan voittaja nousee suoraan Ukrainan jalkapalloliigaan ja toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet pääsevät Play-off-sarjaan. Sarjassa kaksi viimeistä joutuvat jatkokarsintaan.
Citroën C3 Aircross

Citroën C3 Aircross on Citroënin vuodesta 2010 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli.
Citroën C3 Aircross I (2010–).
Ensimmäisen sukupolven C3 Aircross on crossover-versio tila-automalli C3 Picassosta, ja sitä myydään ainoastaan Etelä-Amerikan markkinoilla. Sen erot Picassoon ovat korkeampi maavara, koria suojaavat muoviosat ja varapyörä takaluukun kannessa.
Vuoden 2015 lopulla suurimmat uudistukset kohdistuivat keulailmeeseen. Auton nimeksi tuli pelkkä Citroën Aircross. 
Citroën C3 Aircross II (2017–).
Toisen sukupolven C3 Aircross ensiesiteltiin kesäkuussa 2017 Pariisissa. Se korvasi mallistossa C3 Picasson. Malli jakaa perusrakenteensa Opel Crosslandin kanssa. Keväällä 2018 esiteltiin Kiinan markkinoille C4 Aircross, joka on 12 senttimetriä normaalia C3 Aircrossia pidempi malliversio. Sitä ei tuoda lainkaan Eurooppaan.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä C3 Aircross sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Äijähaara

Äijähaara tai manspreading (koostesana , "mies" + "spreading", "levittäminen") on etenkin miesten tapa istua jalat hyvin leveässä haara-asennossa. Tämä on nähty ongelmaksi esimerkiksi julkisissa liikennevälineissä, koska se vie vieressä istuvalta jalkatilaa. 
Tapa saatetaan kokea myös naisvihamieliseksi liittyen ehkä siihen, että jotkut miehet ylläpitävät kyseistä asentoa nimenomaan naisen vieressä istuessaan. Äijähaarapuhetta on myös arvosteltu seksistiseksi hyökkäykseksi miehiä vastaan. Jalat yhdessä istuminen voi olla epäterveellistä ja erityisen hankalaa miehille.
Sanan alkuperä.
Sanaa on käytetty Twitterissä jo 2008, Urban Dictionary -nettislangisanakirjaan se lisättiin 2010. Vuonna 2013 Tumblrin ryhmässä "Men Taking Up Too Much Space on the Train" alettiin protestoida sitä vastaan.
Sana yleistyi 2014, kun New Yorkin julkinen liikenne (Metropolitan Transportation Authority, MTA) alkoi kampanjoida jalat levällään istumista vastaan. MTA vältti kuitenkin sanan käyttöä välttyäkseen seksismisyytöksiltä.
OxfordDictionaries.com lisäsi sanan sanakirjaansa 2015.
Terveyshyödyt.
Monilla miehillä on sellainen lonkan rakenne, että istuminen jalat levällään on heille luonnollisin asento. Istuvan miehen jalat yleensä leviävät, kun hän rentouttaa reisilihaksensa. Naisen taas on helpompi pitää polvia lähempänä toisiaan esimerkiksi leveämmän lantion vuoksi. Jotkut miehet kokevat lisäksi, että jalat yhdessä istuminen hautoo sukuelimiä.
Jalat yhdessä istuminen saattaa lisäksi aiheuttaa selkä-, lonkka- ja polvikipua, nivelrikkoa ja verenpaineongelmia sekä miehille että naisille. 
Muut hyödyt.
Eräässä tutkimuksessa samasta miehestä otettu kuva kelpasi suositussa mobiilideittipalvelussa joka 29:nnelle naiselle, jos mies levitteli jalkojaan, käsiään ja torsoaan, ja joka 200:nnelle, jos ei levitellyt vaan oli kapeasti.
Kritiikki.
Termin käyttöä on kritisoitu seksistisenä.
Feministi Cathy Young on arvostellut joukkoliikenteen järjestäjien "sotaa äijähaaraa vastaan" karikatyyriksi feminismistä, pikkuasioihin tarttumiseksi, miesten haukkumiseksi ja kaksoisstandardiksi.
Termille on kehitetty vastineeksi "shebagging", naisten tapa viedä tilaa kantamuksillaan ja laukuillaan, jotka asetetaan viereiselle istuimelle, jotta siihen ei istuisi kukaan muu.
Eilo Eriksson

Eilo Arvi Kalevi Eriksson (31. tammikuuta 1921 Valkeakoski – 22. lokakuuta 1986 Vaasa) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Vaasan ensimmäisenä kaupunginjohtajana vuosina 1979–1984.
Eriksson valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja tie- ja vesirakennustekniikan opintosuunnalta 1983. Uransa alussa hän työskenteli Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, Yhtyneet Paperitehtaat -yhtiössä ja Verner Jaatisen insinööritoimistossa. Vuonna 1954 hän aloitti Forssan kaupungininsinöörinä, kunnes siirtyi vuonna 1957 Kokkolan apulaiskaupunginjohtajana. Vuosina 1963–1967 Eriksson toimi Kaupunkiliiton toimistoinsinöörinä.
Vaasan kaupungin palveluksessa Eilo Eriksson aloitti vuonna 1967 teknisenä kaupunginjohtajana ja toimi sitten vuodesta 1979 ensimmäisenä kaupunginjohtajana. Hän jäi eläkkeelle 1984.
Eriksson oli jäsenenä muun muassa Vaasan kauppakamarin ja Suomen Satamaliiton hallituksessa. Puoluekannaltaan hän oli kokoomuslainen.
Kehopositiivisuus

Kehopositiivisuus on yhteiskunnallinen liike, jonka tavoitteena on saada kaikenlaisille kehoille tasa-arvoisesti kunnioitusta ja oikeuksia.
Kehopositiivisuuden avulla pyritään parantamaan marginalisoitujen ja syrjittyjen kehojen, kuten lihavien, vammaisten ja transihmisten, ihmisoikeuksia. Kehopositiivisuudessa on kyse ihmisen oikeudesta siihen, että hänen kehonsa saa kunnioitusta vaikka ei vastaisikaan kauneusihanteita. Siinä ei ole käsitteenä kyse painonhallinnasta, hyvinvoinnista tai fyysisestä terveydestä. Se ei ota kantaa siihen, millaiset elämäntavat ovat terveellisiä tai epäterveellisiä. Se ei myöskään liity itsensä rakastamiseen tai positiiviseen asenteeseen.
Kehopositiivisuuden juuret ovat 1960-luvulla, jolloin yhdysvaltalaiset fat acceptance -liikkeen lihavuusaktivistit alkoivat korostaa yksilön koon ja hänen terveytensä olevan eri asioita. Lihavat ihmiset kokivat olevansa epätasa-arvoisia työllistymisessä ja terveydenhoitopalveluissa. He kiinnittivät myös huomiota siihen, että yleisesti käytetty painoindeksi perustui valkoisten miesten mittaamiseen, eikä se soveltunut muunrotuisille. Jotkut kehopositiivisuusaktivistit ovatkin sitä mieltä, että valkoisia kehoja arvostetaan enemmän kuin mustia kehoja.
Nykyaikainen kehopositiivisuus ja siitä käytetty nimitys (engl. "body positivity") saivat alkunsa 1990-luvulla, kun Yhdysvalloissa perustettiin The Body Positive -järjestö. Suuren yleisön tietoon kehopositiivisuus nousi 2010-luvulla. Sen aihetunniste "#kehopositiivisuus" on suosittu sosiaalisessa mediassa. Käsite on sosiaalisessa mediassa myös osittain kaupallistunut.
Arvostelu.
2010-luvun lopulla Suomessa ajatusmalli on alkanut saada osakseen arvostelua sallivasta suhtautumisestaan ylipainoon. Arvostelijoiden mielestä ylipaino on terveysriski, jota ei uskalleta ottaa puheeksi, koska jopa asiantuntijat pelkäävät loukkaavansa ihmisen oikeutta olla juuri sellainen kuin hän haluaa. Ravitsemusasiantuntija ja Suomen Lihavuustutkijat ry:n puheenjohtaja Patrik Borg pitää kehopositiivisuutta hyvänä asiana, mutta on huomauttanut, että jotkut haluavat ymmärtää ilmiön siten, että tyytyväisyyttä halutaan kokea siksi, että on ylipainoa. Näin ajattelevia kriitikoita tai sentyyppistä kehopositiivisuutta hän ei kannata. Suomalainen Miss Plus Size 2018 -voittaja Niina Kuhta arvosteli vuonna 2022 kehopositiivisuusliikettä siitä, että vääränlainen kehopositiivisuus ihannoi lihavuutta.
Heikki Mäki-Kulmala

Heikki Mäki-Kulmala (11. elokuuta 1951 Seinäjoki – 17. helmikuuta 2014 Tampere) oli suomalainen filosofi ja aikalaiskriitikko.
Mäki-Kulmala pääsi ylioppilaaksi 1970 Seinäjoen lyseosta. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa filosofiaa, sosiologiaa, tilastotiedettä, informaatiotutkimusta ja kasvatustieteitä ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2003 filosofian alalta tutkimuksellaan "Vastakohdat vai kaksoset : tutkimus neuvostomarxismin suhteesta moderniin länsimaiseen rationaalisuuteen". Mäki-Kulmala toimi kasvatus- ja yhteiskuntatieteellisten aineiden sekä filosofian opettajankoulutuksen lehtorina Tampereen yliopistossa.
Mäki-Kulmala oli opiskelijalehti Aviisin päätoimittajana 1980-luvun alussa ja toimitti lehteä yhdessä toimittaja Seppo Huikun kanssa. Sen jälkeen hän oli Radio 957:n toimittajana ja pakinoitsijana sekä toimi televisiossa TV2:n Pyhät ja pahat -ohjelmasarjan vakiokeskustelijana. Vuodesta 1996 alkaen Mäki-Kulmala kirjoitti kolumneja Tampereen yliopiston Aikalainen-lehteen. Hän oli aktiivinen keskustelija ja yhteiskunnallinen ajattelija, joka otti usein kantaa moninaisiin ajankohtaisiin kysymyksiin.
Mäki-Kulmalan puoliso oli Teija Waaramaa-Mäki-Kulmala. Heikki Mäki-Kulmala menehtyi sairauskohtaukseen kotonaan Tampereen Pispalanharjulla helmikuussa 2014.
Notkolan seisake

Notkolan seisake () oli rautatieliikennepaikka, joka sijaitsi rataosalla Haapamäki–Jyväskylä ratakilometrillä 305+631 tasoristeyksen vieressä. Seisake avattiin 15. maaliskuuta 1954. Matkustajaliikenne loppui 27. syyskuuta 1981 ja seisake lakkautettiin 23. toukokuuta 1982. Notkolassa oli odotuskoppi.
Blue (Agentsin albumi)

Blue on Agentsin &amp; Vesa Haajan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 2016.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.
Sound on Sound

Sound on Sound on suomalaisen Agentsin &amp; Vesa Haajan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2014.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä kuusi viikkoa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.
Seppo Huiku

Seppo Huiku (1956 – lokakuussa 2010) oli suomalainen päätoimittaja, yliopiston lehtori ja viestintäalan yrittäjä.
Huiku valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1987. Hän toimitti 1980-luvun alussa opiskelijalehti Aviisia yhdessä Heikki Mäki-Kulmalan kanssa ja oli 1980-luvun lopulla kehittämässä yliopiston omaa radiota josta muodostui hänen päätoimittajana ollessaan Radio Moreeni. Vuodesta 1994 alkaen Huiku oli Lalli-lehden päätoimittajana viiden vuoden ajan kunnes palasi vuonna 2001 Tampereen yliopistoon lehtityön lehtoriksi. Hän oli sitten viisi vuotta Loimaan Lehden päätoimittajana kunnes ryhtyi yrittäjäksi perustaen "Pertunkorven Viestintä"-nimisen viestintäalan koulutusta ja lehtien kehitystehtäviä tarjonneen yrityksen. Huiku hoiti myös Pinsiössä sijainnutta kotitilaansa vanhempiensa jälkeen.
Benininlahti

Benininlahti on lahti Guineanlahden alueella Länsi-Afrikan rannikolla. Se on 300 kilometriä pitkä ja suurimmillaan 640 kilometriä leveä. Benin ja Benininlahti on molemmat nimetty Beninin kuningaskunnan mukaan. 
Historia.
Historiallinen yhteys Atlantin orjakauppaan johti siihen, että alue tunnettiin Orjarannikkona. Kuten monissa muissakin alueissa Afrikassa, myös Benininlahdenkin alkuperäisväestön vaikutusvaltaiset kuningaskunnat turvautuivat orjakauppaan, joka laajentui huomattavasti eurooppalaisten saapuessa. 1640-luvun arvioiden mukaan Benin otti 1 200 orjaa vuodessa.
Fabienne Delsol

Fabienne Delsol (s. Limoges, Ranska) on ranskalainen laulaja, joka laulaa enimmäkseen englanniksi. Hänen musiikkinsa edustaa 1960-lukulaista tai garage rock revival -tyyliä. Hän aloitti uransa 1990-luvun lopulla Englannissa.
Musiikkiura.
The Bristols.
Keski-Ranskassa sijaitsevasta Limogesista kotoisin ollutta Fabienne Delsolia kiinnosti erityisesti rock &amp; roll ja Serge Gainsbourg. Musiikkia tehdäkseen Fabienne Delsol muutti 1996 Lontooseen, jossa hän ystävystyi levytuottaja Liam Watsonin kanssa. Watsonin perustama ja osin omistama levytysstudio Toe Rag Studios on keskittynyt analogiseen levytuotantoon. Watson toimi tuottajana ja äänisuunnittelijana esimerkiksi The White Stripesin 2003 julkaistulla Elephant-levyllä. Watson auttoi perustamaan uutta UK garage -yhtyettä, jolla ei vielä ollut laulajaa. Watson houkutteli koesoittoon Delsolin, jolla ei vielä juuri ollut kokemusta laulajana. Liam Watson piti kuulemastaan, ja niin Fabiennesta tuli The Bristolsin laulaja. Muita yhtyeen jäseniä olivat rumpali Bruce Brand, kitaristi Owen Thomas sekä basisti Parsley. The Bristols julkaisi kaksi levyä: vuonna 1999 "Introducing... " ja 2001 "Tune In With... " ja kolme singleä ja keikkaili viitisen vuotta pitkin Eurooppaa muiden saman levy-yhtiön bändien kanssa, kunnes lopetti toimintansa 2003. Tämän jälkeen on julkaistu vielä kokoelmalevy "The Best Of Fabienne Delsol &amp; The Bristols".
Sooloura.
The Bristolsin hajoamisen jälkeen Delsol siirtyi soolouralle, ja Liam Watson ryhtyi hänen tuottajakseen. Syksyllä 2004 ilmestyi Fabienne Delsolin ensimmäinen soololevy "No Time for Sorrows", joka sisälsi The Bristolsia selkeämpiä pop- ja rock-kappaleita ja häivähdyksen psykedeliaa. Levyn kolmestatoista kappaleesta yhden, ”Laisse Tomber les Filles”, Delsol lauloi ranskaksi. Tämä laulu on Serge Gainsbourgn säveltämä ja France Gallin ensimmäisen kerran levyttämä. Levyllä on muun muassa Tom Jonesin vuonna 1964 levyttämä kappale ”Chills and Fever”. Ensilevyn menestyksen vanavedessä julkaistiin 2006 kokoelmalevy "The Best Of Fabienne Delsol &amp; The Bristols", jolla oli hänen vanhan yhtyeensä kappaleita ja jonkin verran lauluja soolouralta. Delsolin toinen levy "Between You and Me" julkaistiin 2007. Kakkoslevy on entistä eloisampaa, hienostunutta retro-popia ja garage rockia. Levyllä on 14 kappaletta, joista kolme Fabienne laulaa ranskaksi. Yksi näistä kappaleista, ”Pas Gentille”, on versio Kim Wilden isän Marty Wilden biisistä ”Bad Boy”. Ranskaksi saman kappaleen on aiemmin tehnyt myös Françoise Hardy. Syksyllä 2010 julkaistu kolmas levy "On My Mind" tuo Delsolin pop-vaikutteiden psykedeelisen puolen hieman entistä selvemmin esille. Tällä levyllä on 12 laulua, joista kaksi on ranskaksi.
Joissain kohdin Delsolin ranskankielinen tausta näkyy niin, että H-äänne jää paikoin ääntämättä. Esimerkiksi "Between You and Me" -levyn kappaleessa ”Loot” Fabienne laulaa: "Money money sure can buy you honey, and at least I've heard it's true. But loot won't (h)elp me getting close to you".
Naurulaiset

Naurulaiset ovat Naurun saarella asuva etninen ryhmä. Naurulaiset ovat sukua mikronesialaisille, melanesialaisille ja polynesialaisille. 
Naurulaisten alkuperää ei ole vielä täysin selvitetty. On mahdollista että he olivat merta kulkeneita tai haaksirikkoutuneita polynesialaisia ja melanesialaisia jotka ovat asettuneet saarelle. 
1920-luvulla influenssa levisi Naurulla aiheuttaen monen naurulaisen kuoleman. Vuonna 1925 ensimmäiset tohtorit diagnosoivat ensimmäiset diabetestapaukset Naurulla. Nykyään iästä riippuen joka toinen tai kolmas naurulainen on diabeetikko.
Oleksandr Hrušenko

 
Оleksandr Andrijovytš Hrušenko (; s. 18. elokuuta 1994) on ukrainalainen karateka. Hän voitti kaksi EM-pronssia Kyokushin-karatessa.
Kilpaura.
Hrušenko menestyi nuorten tasolla kotimaassaan voitettuaan aluksi toukokuussa 2007 kansainvälisen turnauksen Berdjanskissa. Sittemmin hän saavutti menestystä Ukrainan mestaruuskilpailuissa voitettuaan ensin pronssia 2008. Tämän jälkeen Hrušenko sijoittui kahden parhaan joukkoon vuosien 2009–2012. Hän voitti tuona aikana Ukrainan nuorten mestaruuden kolmesti ja oli hopealla kahdesti.
Hrušenko saavutti EM-pronssia kotikisoissaan Ukrainassa 2013. Hän voitti pronssiottelussa Antonio Grigorescun.
Hrušenko voitti toistamiseen EM-pronssia Saksassa järjestetyissä EM-kilpailuissa 2015. Hän voitti mitaliottelussa Florentin Chiripucin.
Toukokuussa 2016 hän oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa Hrušenko kohtasi avauskierroksella Michał Kalmusin.
Republic Aviation

Republic Aviation oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, joka perustettiin vuonna 1931 nimellä Seversky Aircraft Company. Emoyhtiö Fairchild Corporation lakkautti Republicin vuonna 1987.
Nimi muuttui vuonna 1939 Republiciksi, kun yhtiön johtokunta erotti Alexander de Severskyn kasvavien tappioiden johdosta. Fairchild Aircraft hankki yhtiön vuonna 1965, jolloin yhtiö lakkasi olemasta itsenäinen yhtiö.
Jerry Spring

Jerry Spring on belgialaisen sarjakuvataiteilija Jijén luoma villin lännen sarjakuva. Se alkoi ilmestyä vuonna 1954 Spirou-lehdessä ja seuraavasta vuodesta alkaen albumeina. Jijé piirsi yhtä postuumisti julkaistua lukuun ottamatta kaikki tarinat ja kirjoitti niistä noin puolet. Käsikirjoittajiin kuuluivat Maurice Rosy, René Goscinny, Jean Acquaviva, Jacques Lob, Daniel Dubois ja Philip. Yhdessä tarinassa kuvituksessa avusti Jean Giraud. Kaikkiaan tarinoita ilmestyi 22 albumin verran. Jerry Springiä julkaistiin suomeksi tarinat "Kaksintaistelu" ja "Montanan villihevoset" Ruudussa vuosina 1973–1974.
Jean-Claude Mézières on luonnehtinut ranskalaisessa sarjakuvassa realismin shokiksi sitä hetkeä, kun Jijé alkoi tehdä Jerry Springiä.
Saruwagedin lento-onnettomuus 1945

Saruwagedin lento-onnettomuus 1945 tapahtui 27. maaliskuuta 1945, kun Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien Douglas C-47A-90-DL Skytrain -kuljetuskone katosi matkalla Australian Townsvillestä Uuden-Guinean territorion Finschhafeniin. Sen oletetaan syöksyneen maahan jossakin päin Saruwaged-vuoristoa nykyisen Papua-Uuden-Guinean Moroben provinssissa. Koneessa oli 20 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä, joiden kaikkien oletetaan kuolleen onnettomuudessa.
Onnettomuuskone lähti 16. maaliskuuta 1945 Mindorosta, Filippiineiltä kohti Sydneyä. Se kuljetti lomalle lähteviä sotilaita. 27. maaliskuuta kone oli paluumatkalla Mindoroon kyydissään lomalta palaajia. Se lähti Townsvillestä kello 20.21 kohti Uutta-Guineaa, mutta ei koskaan saapunut perille. Etsinnät alkoivat 29. maaliskuuta. Sekä Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien että Australian kuninkaallisten ilmavoimien koneet etsivät kadonnutta konetta. Myös kaikki lentokentät Townsvillestä pohjoiseen tarkastettiin siltä varalta, että kone olisi tehnyt pakkolaskun. Koneesta ei kuitenkaan löytynyt jälkeäkään.
Koneen arvellaan syöksyneen maahan Kamadarangin kylän takana olevalla vuorialueella. Tuloksettomien etsintöjen jälkeen kaikki koneessa olleet julistettiin kuolleeksi, ja heidän kuolinpäiväkseen on ilmoitettu koneen katoamispäivä, 27. maaliskuuta 1945.
Luke Bryan

Thomas Luther ”Luke” Bryan (s. 17. heinäkuuta 1976 Leesburg, Georgia) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. 
Luke Bryan opiskeli Georgia Southern Universityssä. Hän muutti Nashvilleen vuonna 2001. Hän kirjoitti lauluja ja esiintyi yhtyeensä kanssa. Hän pääsi Universal Music Group -yhtiöön (Capitol Records Nashville) vuonna 2004. Tammikuussa 2007 julkaistiin Bryanin ensimmäinen single ”All My Friends Say” ja kesällä 2007 ensimmäinen albumi "I'll Stay Me". 
Luke Bryan yhdistää country-musiikkiin hip hopia, stadionrockia ja rhythm and bluesia. Neljä albumia on noussut Billboard 200 -listan kärkeen. 
Joitakin hänen kappaleitaan, kuten ”That’s My Kind of Night” ja ”Country Girl (Shake It For Me)”, on kritisoitu huonosta laadusta ja seksismistä. "Billboardin" kolumnisti Chuck Dauphin valitsi kappaleen ”Drink A Beer” Bryanin parhaaksi lokakuussa 2017. 
"Forbes"-talouslehden mukaan Bryan oli eniten ansaitseva country-muusikko vuonna 2018: ansiotulot olivat 52 miljoonaa dollaria. Ne koostuivat kiertuetuloista, osallistumisesta "American Idol" -televisio-ohjelman tuomaristoon ja Chevroletin kanssa tehdystä kannatussopimuksesta.
Enga (maakunta)

Enga on maakunta Papua-Uudessa-Guinean ylänköalueella. Sen pääkaupunki on Wabag. Maakunnan pinta-ala on 11 704 neliökilometriä ja asukasluku 432 000 vuonna 2011. 
Enga sijaitsee maan vuoristoisessa osassa, sen korkeimmat kohdat ovat yli kahden kilometrin korkeudessa. Se poikkeaa muista Papua-Uuden-Guinean alueista siinä, että yhden kielen, engan, puhujat ovat siellä selvänä enemmistönä.
Simbu

Simbu eli Chimbu on maakunta Papua-Uuden-Guinean ylänköalueella. Sen pääkaupunki on Kundiawa. Maakunnan pinta-ala on 6 122 neliökilometriä ja asukasluku noin 376 500 (2011). 
Simbu sijaitsee maan vuoristoisessa osassa, ja maan korkein vuori Mount Wilhelm on maakunnan alueella.
Lähteet.
Morobe

Morobe on maakunta Papua-Uudessa-Guineassa. Sen pääkaupunki on Lae. Maakunnan pinta-ala on 33 705 neliökilometriä ja asukasluku noin 675 000 vuonna 2011. 
Morobe sijaitsee Huoninlahden ympärillä. Huonin niemimaata peittää sankka sademetsä. Maakunnan edustalla on tuliperäisiä saaria.
Chet Walker

Chester ”Chet” Walker (22. helmikuuta 1940 Bethlehem, Mississippi – 8. kesäkuuta 2024 Long Beach) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Tarkkana vapaaheittäjänä tunnettu Walker edusti NBA:ssa Syracuse Nationalsia / Philadelphia 76ersia ja Chicago Bullsia ollen 1960- ja 1970-luvuilla sarjan parhaimmistoa. Hän voitti NBA:n mestaruuden vuonna 1967 ja pelasi seitsemästi ssa. Tulokaskaudellaan Walker valittiin eseen. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen.
Elämä ja ura.
Walker pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1959–1962 Bradleyn yliopiston joukkueessa. Syracuse Nationals varasi Walkerin NBA:han 12. varausvuorolla . Hän edusti NBA-urallaan, vuosina 1962–1975, Nationalsia, myöhemmin Philadelphia 76ersia, ja Chicago Bullsia. Walker on NBA:n historian tarkimpia vapaaheittäjiä ja oli vapaaheitoissa sarjan tarkin kaudella 1970–1971. Hän voitti 76ersissä NBA:n mestaruuden vuonna 1967, ja hänet valittiin un seitsemän kertaa. Tulokaskaudellaan Walker valittiin eseen. Vuonna 2012 Walker nimettiin Basketball Hall of Fameen.
Bray Wanderers AFC

Bray Wanderers Association Football Club on jalkapalloseura Brayn kylästä. Seura pelaa vuonna 2018 League of Ireland Premier Divisionissa, joka on Irlannin pääsarja.
Seuran historia alkaa vuonna 1922, jolloin perustettiin Bray Wanderers, jonka toiminta keskittyi gaelilaiseen jalkapalloon. Itse seura on perustettu vuonna 1942. Bray Wanderers saavutti ensimmäisen suuremman voittonsa vuonna 1990, kun se voitti FAI Cupin. Seura uusi voittonsa vuonna 1999.
Galway United FC

Galway United Football Club () on jalkapalloseura Galwayn kaupungista. Seura pelaa vuonna 2018 Irlannin 1. divisioonassa, joka on Irlannin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Seura on voittanut FAI Cupin vuonna 1991.
Seura on perustettu vuonna 1937 nimellä Galway Rovers. 2010–luvulla seura kärsi taloudellisista ongelmista.
Archie Cash

Archie Cash on belgialaisen käsikirjoittaja Jean-Marie Brouyèren ja piirtäjä Malikin (William Tai) luoma toimintasarjakuva. Sarja alkoi ilmestyä vuonna 1971 Spiroussa ja kahta vuotta myöhemmin Dupuisin kustantamina albumeina. Albumeja ilmestyi vuoteen 1988 mennessä yhteensä viisitoista. Niistä kahta Brouyère ei kirjoittanut vaan hänen sijastaan Terence (Thierry Martens) vuonna 1983 ja Smit le Bénédict seuraavana vuonna. Suomeksi julkaistiin Ruudussa "Kauhujen herra" vuonna 1974 ja "Zombien karnevaalit" vuonna 1975. 
Archie Cashin hahmon esikuvana oli käytetty Charles Bronsonia.
Irlannin 1. divisioona

Irlannin 1. divisioona on Irlannin miesten jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2021 sarjassa pelaa 10 joukkuetta. Näistä voittaja nousee suoraan pääsarjaan League of Ireland Premier Divisioniin. Sarjassa kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pelaavat otteluparin, jonka voittaja kohtaa sarjassa toiseksi sijoittuneen uudessa otteluparissa. Tämän otteluparin voittaja pelaa pääsarjassa toiseksi viimeiseksi sijoittunutta vastaan pudotuskarsinnat.
Etyylisyanoasetaatti

Etyylisyanoasetaatti (C5H7NO2) on estereihin ja nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa liimojen ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa etyylisyanoasetaatti on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on makeahko ja imellyttävä tuoksu. Etyyliasyanoasetaatti ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Etyylisyanoasetaatti sisältää useita helposti reagoivia funktionaalisia ryhmiä kuten esteriryhmän, syanoryhmän ja näiden ryhmien elektroneja puoleensa vetävän vaikutuksen vuoksi niin kutsutun happaman vetyatomin.
Valmistus ja käyttö.
Etyylisyanoasetaattia voidaan valmistaa esteröimällä syanoetikkahappoa etanolin kanssa happaman katalyytin läsnä ollessa. Muita tapoja ovat etyyliklooriasetaatin ja natriumsyanidin välinen reaktio tai syanoetikkahapon ja trietyylioksoniumtetrafluoriboraatin välinen reaktio. Etyylisyanoasetaatista valmistetaan pikaliimoissa käytettävää etyylisyanoakrylaattia. Lisäksi siitä valmistetaan muun muassa barbituraatteja, väriaineita sekä fiproniiliä ja muita maatalouskemikaaleja.
Manusin lento-onnettomuus 1945

Manusin lento-onnettomuus 1945 tapahtui 5. toukokuuta 1945, kun Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien Douglas C-54E-1-DO Skymaster -kuljetuskone törmäsi maastoon Manusin saarella Uuden-Guinean territoriossa (nykyisin osa Papua-Uutta-Guineaa). Kone lähti Lorengausta kohti Indonesian Biakia, mutta ei lentoonlähdön jälkeen kääntynyt väistääkseen nousevaa maastoa. Se törmäsi jyrkänteeseen noin 150 metrin korkeudella. Koneessa oli 15 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä, ja kaikki kuolivat onnettomuudessa.
Onnettomuuden jälkeen miehistö ja matkustajat julistettiin kuolleeksi, ja ruumiiden löytymisen jälkeen ne haudattiin Manusin saarelle. Sodan jälkeen ruumiit kaivettiin ylös ja kuljetettiin Filippiineille ja Yhdysvaltoihin. Neljä koneessa ollutta on haudattu Manilaan, loput tiettävästi Yhdysvaltoihin. Onnettomuuden syyksi epäiltiin sitä, että laskusiivekkeet olisi nostettu liian pian lentoonlähdön jälkeen.
Yhdysvaltain kauppakomissio

Yhdysvaltain kauppakomissio (, lyh. FTC) on Yhdysvaltain valtion virasto, joka on perustettu 1914 "Federal Trade Commission Act" -lailla. Sen tehtävä on kuluttajansuoja ja kilpailua haittaavien esteiden, kuten monopolien estäminen.
FTC:n edeltäjä oli Theodore Rooseveltin aikana vuonna 1903 perustettu "Bureau of Corporations".
"Federal Trade Commission Act" oli osa Woodrow Wilsonin taistelua trusteja vastaan.
Francesco Tullio Altan

Francesco Tullio Altan (s. 30. syyskuuta 1942 Treviso) on italialainen sarjakuvataiteilija ja pilapiirtäjä.
Altan opiskeli Venetsian yliopistossa arkkitehtuuria mutta keskeytti opinnot ja siirtyi tv-työhön. Vuonna 1970 Altan muutti Rio de Janeiroon, missä julkaisi paikallisessa lehdessä lapsille suunnattuja sarjakuvia. Altan palasi Italiaan vuonna 1975. Sarjakuvalehti Linus oli edellisenä vuonna alkanut julkaista hänen Trino-sarjakuvaansa tehtäväänsä valmistautumattomasta jumalasta, jonka on tarkoitus luoda maailma. Altanin tunnetuimpia lapsille suunnattuja hahmoja on Pimpa, koiranpentu, jota Corriere dei Piccoli alkoi julkaista vuonna 1975. Siitä on tehty myös animaatiosarja, jota Italian yleisradioyhtiö on esittänyt. 
AIkuisille suunnattuja Altanin hahmoja ovat kommunisti tehdastyöläinen Ciccone sekä historiallisia henkilöitä kuten Kolumbusta, Franciscus Assisisilaista sekä Casanovaa parodioivat hahmot sekä Ada, jonka seikkailuista on sovitettu myös elokuva. Altanin aikuisille suunnatut sarjakuvat ja pilapiirrokset ovat tyyliltään satiirisia ja teemoiltaan yhteiskunnallisia.
Altanin isä oli kulttuuriantropologi Carlo Tullio Altan.
Altania on suomeksi julkaistu Tapiirissa vuosina 1984–1990 Ada-seikkailut "Ada viidakossa" ja "Macao" ja "Friz Melone" sekä lyhyet tarinat "Milanon metro", "Unohtumaton päivä" ja "Maracaibo". Ada viidakossa -albumi julkaistiin uutena suomennoksena vuonna 2018.
Tóki Tókinpojan tarina

Tóki Tókinpojan tarina (isl. "Tóka þáttr Tókasonar") on keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen luettu lyhytsaaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se määritellään nykyään muinaissaagaksi. "Tóki Tókinpojan tarina" kertoo oudosta vieraasta, joka saapuu Pyhän Olavin hoviin ja kertoo seikkailuistaan muinaisten sankareiden, kuningas Hrólfr Riu’un ja viikinkikuningas Hálfrin kanssa. Tarina on säilynyt 1300-luvun lopulla laaditussa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa (GKS 1005 fol.). "Tóki Tókinpojan tarinaa" ei ole suomennettu.&lt;br&gt;
&lt;br&gt;"Tóki Tókinpojan tarina" ei ollut alkujaan mukana Carl Christian Rafnin toimittamassa ensimmäisessä muinaissaagojen kokoelmassa "Fornaldar Sögur Nordrlanda eptir gömlum handritum" (1829–1830). Kyseinen teos vakiinnutti muinaissaagat-termin käytön ja määritti ensimmäisen kerran sen saagojen joukon, jotka luettiin muinaissaagoihin. Rafnin laatima kategorisointi vaikutti pitkään siihen, mitä tekstejä luettiin muinaissaagoihin. "Tóki Tókinpojan tarina" otettiinkin mukaan vasta 1900-luvulla ilmestyneisiin muinaissaagojen kokoelmiin (Bjarni Vilhjálmsson &amp; Guðni Jónsson 1943–1944; Guðni Jónsson 1954).
Suomen II armeijakunta (jatkosota)

Suomen II armeijakunta oli jatkosodassa Suomen maavoimien sotatoimiyhtymä, joka perustettiin Itä-Karjalan valtaamiseksi lokakuussa 1941. Armeijakunnan komentajana toimi kenraalimajuri Taavetti Laatikainen.
Perustaminen.
Suomen joukkojen ylipäällikkö Mannerheim tahtoi perustaa syyskuussa 1941 uuden armeijakunnan Itä-Karjalaan. 7. lokakuuta annetun perustamiskäskyn mukaan armeijakunnan joukoiksi asetettiin 4. divisioona, 8. divisioona, ryhmä Oinonen ja prikaati Kuussaari. Komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Taavetti Laatikainen ja esikuntapäälliköksi eversti Yrjö Takkula. Armeijakunta saavutti toimintavalmiuden 14. lokakuuta.
Armeijakunnan piti käskyn mukaan ottaa rintamavastuu ryhmä Oinosen ja prikaati Kuussaaren vastuulla olleista kaistoista sekä jatkaa välittömästi hyökkäystä, jonka painopisteenä oli Juustjärven alue ja suunnaksi Karhumäki.
Historia.
Armeijakunta hyökkäsi Juustjärveä kohden kahdesta suunnasta, joista vastasivat 4. divisioona ja prikaati Kuussaari. Kylä saatiin vallattua 19. lokakuuta, minkä jälkeen hyökkäystä jatkettiin seuraavana päivänä kohti viidentoista kilometrin päässä olevaa Mäntyselkää.
Lakkauttaminen.
Armeijakunnasta muodostettiin 1. maaliskuuta 1942 Maaselän ryhmä.
Itä–Länsi-ottelun paras pelaaja

Itä–Länsi-ottelun paras pelaaja on valittu Itä–Länsi-ottelun yhteydessä. Parhaana pelaajana palkitaan kyseisessä kyseisessä ottelussa ottelun kannalta pelaaja, jonka on katsottu vaikuttavan merkittävällä tavalla lopputulokseen. Parhaasta pelaajasta käytetään arkikielessä nimitystä "kentän paras".
Huomionosoitus on jaettu miesten Itä–Länsi-otteluissa vuodesta 1981 ja naisten otteluissa vuodesta 1991 lähtien. Miesten palkinnon ovat useimmiten voittanut Sami Haapakoski (kolme kertaa) ja naisten palkinnon Katja Saari (kolme kertaa).
Johan Högstrand

Johan Högstrand (s. 11. maaliskuuta 1992) on ruotsalainen suunnistaja. Ruotsin kansallisissa mestaruuskilpailuissa Högstrand on savuttanut yösuunnistuksen SM-hopeaa 2014 
ja neljä juniorien SM-pronssia. Hän edustaa IFK Göteborg Orienteringia, jonka joukkueessa on voittanut Tiomilan 2015 ja Jukolan viestin 2017
Jahor Šaranhovitš

Jahor Aljaksandravitš Šaranhovitš (, ; s. 6. kesäkuuta 1998 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Calgary Flamesissä. Šaranhovitš on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Šaranhovitš debytoi miesten peleissä vain 16-vuotiaana Dinamo-Raubitšiin paidassa Valko-Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligassa kaudella 2014–2015. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 28+15=43, joilla Šaranhovitš jakoi koko sarjan maalipörssin neljännen sijan H’K Njoman Hrodna-2:n Nikita Pstygan ja SC Energijan Aivaras Bendžiusin kanssa. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Raubitšissa pääasiassa Venäjän nuorten sarja MHL:ää, mutta pudotuspeleissä Vyšeišaja ligaa. Šaranhovitš pelasi myös yhden Valko-Venäjän cupin ottelun maan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2016–2017 hän pelasi joukkueess Vyšeišaja ligaa.
Youngstown Phantoms varasi Šaranhovitšin 252. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 kuitenkin KHL-joukkue Dinamo Minskiin, jossa Šaranhovitšin tulokaskausi toi 47 runkosarjaottelussa tehot 4+8=12. Hän teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 23. elokuuta 2017 Jokereita vastaan. Šaranhovitš sai ottelussa jääaikaa 13 minuuttia. Ensimmäisen KHL-maalinsa hän teki 27. syyskuuta 2017 vieraissa Avangard Omskia vastaan. 16. lokakuuta 2017 Šaranhovitš valittiin KHL:n viikon tulokkaaksi.
New Jersey Devils varasi Šaranhovitšin viidennellä kierroksella 141. pelaajana . Hän teki jo heinäkuussa seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen.
Elokuussa 2021 Šaranhovitš teki Devilsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Kesäkuussa 2023 Devils kauppasi Šaranhovitšin ja kolmannen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa Calgary Flamesiin vaihdossa Tyler Toffoliin.
Siirron jälkeen Šaranhovitš teki Flamesin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 6,2 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maajoukkueura.
Šaranhovitš edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018. Ensimmäisessä turnauksessa hänet valittiin Ranskaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi, kuten myös vuoden 2018 turnauksessa Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi. Yhteensä Šaranhovitš on pelannut 31 A-maaottelua tehopistein 3+5=8.
Šaranhovitš pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2018. Jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Valko-Venäjän varakapteenina ja oli joukkueen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Šaranhovitš valittiin Ruotsia vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Valko-Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin Šaranhovitš voitti kultaa.
Šaranhovitš pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän jakoi neljällä osumallaan koko turnauksen maalipörssin voiton Kazakstanin Dmitri Demjanovin sekä Tanskan Mathias Fromin ja Tobias Ladehoffin kanssa. Vuoden 2016 turnaua päättyi kultaan ja Šaranhovitš oli nostamassa Valko-Venäjää seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle.
Gulf (Papua-Uusi-Guinea)

Gulf on maakunta Papua-Uudessa-Guineassa. Sen pääkaupunki on Kerema. Maakunnan pinta-ala on 34 472 neliökilometriä ja asukasluku noin 158 000 vuonna 2011. 
Gulf sijaitsee maan eteläosassa. Siellä on vuoristoja, jokien suistoalueita ja laajoja tulvatasankoja. Suistoalueen asukkaat rakentavat talonsa rantapenkereille korkeiden paalujen varaan. Jokien muuttaessa kulkuaan koko kylää siirretään. Perinteisen kylän keskuspaikka on pitkätalo, joka toimii varastona ja miesten asuintilana. Naisilla on yksityisiä omia majojaan sivummalla.
Espadarte (1880)

Espadarte oli Portugalin laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu torpedovene, joka oli samalla tyyppinsä ensimmäinen laivastossa.
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrowilta. Alus laskettiin vesille 1880.
Palvelus.
Alus nimettiin uudelleen "Número 1:ksi". Alus poistettiin alusluettelosta 1918.
Timothy Snyder

Timothy Snyder (s. 18. elokuuta 1969) on yhdysvaltalainen historioitsija ja kirjailija. Hän on professori Yalen yliopistossa. The New York Times listasi hänen kirjansa O"n Tyranny: Twenty Lessons from the Twentieth Century" (2017) bestselleriksi.
Ruotsin uutiset siteerasi kirjaa Nelson Mandelan 100-vuotispäivän kunniaksi seuraavasti:
Lopuksi: Poliittinen väkivalta tulisi aina kieltää. Nelson Mandela uskoi demokratiaan kaikille.
Sandaun

Sandaun eli Sanduan, entinen West Sepik, on maakunta Papua-Uudessa-Guineassa. Sen pääkaupunki on Vanimo. Maakunnan pinta-ala on 35 820 neliökilometriä ja asukasluku noin 248 000 (2011). 
Sepik-joen yläjuoksu on Sandaunin provinssin tärkeä kulkuväylä. Vain pienet veneet pääsevät sitä pitkin Ambuntin kylästä ylävirtaan, missä joki kapenee melkein vuoristopuroksi. Provinssin yläosissa, joita peittää sankka sademetsä, ei ole juurikaan maanteitä. Pääkaupunki Vanimo sijaitsee rannikolla 30 km Indonesian rajasta, ja sen ympäristössä on surffarien suosimia rantoja.
Lähteet.
Arvo Laine

Arvo Anselm Laine (8. elokuuta 1887 Tampere – 24. huhtikuuta 1938 Tampere) oli suomalainen korkeushyppääjä. Hän kilpaili Tukholman olympialaisissa 1912. Hän jäi korkeuskilpailussa karsintaan. Laine voitti Kalevan Kisoissa SM-kultaa vuosina 1912 ja 1913. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä oli 1,85, jonka hän hyppäsi vuonna 1915.
Laine edusti urallaan sekä Turun Rientoa että Tampereen Pyrintöä.
Orville Gibson

Orville Gibson (toukokuu 1856 – 19. elokuuta 1918) oli yhdysvaltalainen soitinrakentaja ja Gibson Guitar Corporation -yhtiön perustaja.
Gibson toimi aikaisemmin tarjoilijana mutta alkoi myöhemmin rakentaa soittimia. Hän valmisti muun muassa viulun ja mandoliinin ja suunnitteli kahdenlaisia mandoliinimalleja. 
Gibson oli usein sairaalahoidossa vuosien 1907–1911 välillä. Hän kuoli 62-vuotiaana endokardiittiin elokuussa 1918 .
Aperol

Aperol on italialainen aperitiivi, joka sisältää muun muassa appelsiinia, raparperia ja erilaisia yrttejä. Se muistuttaa paljon Camparia, mutta sen alkoholipitoisuus on alhaisempi, noin 11 prosenttia. Litrassa Aperolia on sokeria noin 250 grammaa. Juoma lanseerattiin vuonna 1919 Padovassa.
"Aperol Spritz" on suosittu drinkki, joka koostuu Aperolista, prosecco-kuohuviinistä ja soodavedestä. Se nautitaan yleensä viinilasista appelsiiniviipaleen ja jäiden kera.
Sierra Leonen kirjastohallinto

Sierra Leonen kirjastohallinto (, lyhennys SLLB) on Sierra Leonen pääkaupungissa Freetownissa sijaitseva, maan kansalliskirjastona toimiva valtiollinen organisaatio. Se toimii maan opetus-, tiede- ja teknologiaministerin alaisuudessa. Kansalliskirjastonhoitajana on Salieu Turay (10/2017), jonka valinnan on arvosteltu tehdyn poliittisten syiden, eikä korkean ammattitaidon ja ammattietiikkan pohjalta.
SLLB vastaa Sierra Leonessa julkaistujen teostan ISBN-numeroinnista ja sillä on vapaakappaleoikeus. Vuonna 2013 kansalliskirjastolla oli kokoelmissaan 100 000 teosta. 
Sierra Leonen yli 15-vuotiaasta väestöstä lukutaitoisia oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan vain 48,1 prosenttia vuonna 2015.
Adelaide Casely-Hayford

Adelaide Casely-Hayford, o.s. Smith, MBE (27. kesäkuuta 1868 – 16. tammikuuta 1960) oli sierraleonelainen aktivisti, feministi, kirjailija ja opettaja. Hän perusti tyttökoulun vuonna 1923 iskostaakseen kulttuurillista ja etnistä ylpeyttä brittiläisen siirtomaavallan aikana. Ottaessaan osaa silloisen Walesin prinssin Edvard VIII:n vastaanottoon vuonna 1925 hän piti yllään perinteistä afrikkalaista asua nostaakseen esille Sierra Leonen kansallisidentiteettiä, joka oli sensaatio. 
Elämä.
Adelaide Smith syntyi 27. kesäkuuta 1868 Freetownissa, silloisessa Sierra Leonen siirtomaassa afrikkalais- ja englantilaisperäiselle William Smith Jr:lle Brittiläiseltä Kultarannikolta ja krioäidille Anne Spilsburylle, jonka juuret olivat englantilaisissa, jamaikalaisissa ja sierraleonelaisissa vapautetuissa orjissa. Adelaide oli vanhempiensa seitsemästä lapsesta toiseksi nuorin. Hänen ollessa 4-vuotias perhe muutti Englantiin, jossa hänen isänsä oli jäänyt eläkkeelle vuonna 1872. Adelaiden äiti kuoli pian tämän jälkeen. Hän varttui ja kävi Jersey Ladies’ Collegea Englannissa. Isänsä kasvattama Adelaide menestyi koulussa hyvin. 
17-vuotiaana Smith meni Stuttgartiin, Saksaan opiskellakseen musiikkia Stuttgartin konservatoriossa. Hän palasi takaisin Englantiin vuonna 1888, jossa hän asui isänsä ja uuden englantilaisen äitipuolensa kanssa. Vuonna 1892 Adelaide muutti siskoineen Freetowniin pyrkiäkseen uraan opettajana.
Ollessaan vuosia Freetownissa Adelaide muutti takaisin Englantiin, jossa hän perusti siskonsa kanssa asuntolan afrikkalaisille kandidaateille. Näihin aikoihin hän tapasi J. E. Casely Hayfordin, lakimiehen, joka oli vahva panafrikkalaisuuden ja kulttuurinationalismin puolestapuhuja. Ollessaan Englannissa Adelaide meni naimisiin Hayfordin kanssa. Heidän avioliittonsa antoi Adelaidelle mahdollisesti syvempää käsitystä afrikkalaisesta kulttuurista ja vaikutti hänen muuttumiseen kulttuurinationalistiksi. Heidän tyttärestään Gladys Casely-Hayfordista tuli tunnettu runoilija. 
Vuonna 1920 Adelaide muutti Yhdysvaltoihin opiskellakseen afroamerikkalaisiin liittyviä luentoja. Ylpeänä perinteisissä afrikkalaisasuissa esiintyvä Adelaide piti julkisia luentoja, joissa hän korjasi harhaanjohtavia yhdysvaltalaisia mielikuvia Afrikasta.
Lokakuussa 1923 Adelaide perusti Girls’ Vocational School -tyttökoulun Freetownissa, Smithin perheen entisessä kodissa Gloucester Streetillä. Koulussa opiskeli 14 oppilasta. Adelaide toimi koulun rehtorina kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1940, jolloin koulu piti sulkea.
Adelaiden kolonialistisen järjestelmän vastustamisesta huolimatta hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1950. Hän vietti elämänsä viimeiset vuodet kirjoittaen muistelmia ja novelleja. Adelaide kuoli tammikuussa 1960.
Wewak

Wewak on Papua-Uuden-Guinean kolmanneksi suurin kaupunki. Se on Itä-Sepikin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 kaupungissa oli lähes 38 000 asukasta.
Wewak sijaitsee Sepik-joen suulla. Kaupungissa on lentoasema ja satama, jota käyttävät rannikkoliikenne ja Australiaan suuntaavat rahtialukset.
Kaupunkia pommitettiin pahoin toisessa maailmansodassa, koska siellä oli japanilaisten suuri lentotukikohta. Tukikohdan alueella, 14 km itse kaupungista, on muistomerkki japanilaisten antautumiselle.
Protoanemoniini

Protoanemoniini on furanoneihin kuuluva myrkky, jota löytyy lähinnä aineen ranunkuliini esiasteena monista leinikkikasveista ("Ranunculaceae").
Leinikkikasvien vaurioituessa vapautuu kasveista esiasteena toimivaa ranunkuliinia, joka on protoanemoniinin glykosidi. Ranunkuliini hajoaa siksi glykosideja pilkkovan β-glukosidaasi-entsyymin (EC-numero 3.2.1.21) hajottamana glukoosiksi ja protoanemoniiniksi. Ranunkuliini hajoaa myös ei-entsymaattisesti protoanemoniiniksi emäksisessä liuoksessa, mutta ei happamassa.
Lähes puhdas protoanemoniini on hyvin vesiliukoinen epävakaa kellertävä öljy. Protoanemoniinimolekyylejä liittyy nopeasti ja spontaanisti kovalenttisesti yhteen pareittain eli ne dimeroituvat ei-myrkyllisiksi kiinteiksi anemoniinikiteiksi.
Myrkyllisyys.
Protoanemoniini aiheuttaa ihoaltistuksessa kipua, ihoärsytystä ja helposti jopa nesterakkuloiden muodostumista iholle. Pitkässä altistuksessa protoanemoniinin aiheuttamat vammat voivat muistuttaa palovammoja ja niiden parantuminen voi kestää jopa neljä viikkoa.
Tuoreet silputut ranunkuliinia sisältävät kasvit saavat iholla aikaan saman vaikutuksen. Kuivattaessa vaikkapa protoanemoniinia sisältävää kasvimassaa, dimeroituu aine ei-myrkylliseksi anemoniiniksi. Täydellinen kuivaaminen poistaa siis prototoanemoniinin kasveista, jolloin joitain näistä kasveista voidaan käyttää esimerkiksi eläinten rehuna, mikäli ne eivät sisällä muita myrkkyjä.
Nieltynä jotkin kuivaamattomat protoanemoniinia tai ranunkuliinia sisältävät kasvit ovat kuitenkin hyvin myrkyllisiä. Tiedetään monia tapauksia, joissa aineita sisältäneitä kasveja syöneitä eläimiä on kuollut, mutta yleensä eläimet eivät syö kasveja kuolettavia määriä, sillä ne aiheuttavat pureskeltaessa ja nieltynä voimakasta kipua. Esimerkiksi yksi varhaisimpia tunnettuja kuvauksia protoanemoniinin tai ranunkuliinin vaikutuksista ihmisissä nieltynä on vuodelta 1766, jolloin mies joi kokeellisesti kaksi pisaraa konnanleinikistä tehtyä mehutiivistettä ja kuvaili saaneensa kouristelevia vatsakipuja. Tämän jälkeen saman kasvin lehtiä pureskeltuaan hänen suunsa limakalvot kuoriutuivat pois ja hän menetti makuaistinsa. Aineita sisältävät kasvit voivat toistuvasti ja pienissä määrin syötynä aiheuttaa myös maksatulehduksen ja maksan heikentyneen toiminnan vuoksi silmien keltaisuutta.
Muodostuminen.
Alla on kuvattu protoanemoniinin muodostumisen ja hajoamisen reaktio:
Esiintyvyys kasveissa.
Protoanemoniinin esiastetta ranunkuliinia löytyy joistain leinikkikasveista runsaasti. Sen pitoisuus riippuu monesta tekijästä; muun muassa kasvuvaihe vaikuttaa kasvien pitoisuuksiin, ja kukintavaiheessa pitoisuudet voivat olla erityisen suuria. Alla on tästä huolimatta viitteellisiä ranunkuliinin pitoisuuksia kuivapainoina eri kasveissa, jotka on kerätty kesäkuukausina.
Seuraavissa leinikkikasveihin kuuluvissa kasveissa ei ole havaittu ranunkuliinia: lännenkonnanmarja ("Actaea rubra"), tuliakileija ("Aquilegia formosa"), huntukärhö ("Clematis ligusticifolia") ja "Thalictrum occidentale" -ängelmälaji.
Hankasalmen kirkonkylä

Hankasalmen kirkonkylä on Hankasalmen kunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Kuuhankaveden itärannalla. Kirkonkylän muodostamassa taajamassa oli 1 236 asukasta vuoden 2019 lopussa. Kirkonkylän halki kulkee seututie 641 etelästä valtatieltä 9 pohjoiseen kantatielle 69. Kirkonkylästä etelän suuntaan noin 10 kilometrin päässä on kunnan toinen taajama Hankasalmen asemanseutu.
Hankasalmen kirkonkylälle valmistui vuonna 2020 uusi koulukeskus, jossa toimivat Sillankorvan päiväkoti, Kuuhankaveden yhtenäiskoulu ja Hankasalmen lukio.
Hankasalmen asemanseutu

Hankasalmen asemanseutu (myös Hankasalmen asema tai Aseman kylä) on taajama Hankasalmen kunnassa Keski-Suomessa. Siellä oli 751 asukasta vuoden 2019 lopussa.
Asemanseudulla on Hankasalmen rautatieasema, joka sijaitsee Jyväskylä–Pieksämäki-radan varrella. Asemanseudun halki kulkee valtatie 9, kaakosta taajamaan tulee seututie 446 ja etelästä yhdystie 6416. Seututie 641 vie pohjoiseen Hankasalmen kirkonkylään, jonne on matkaa noin kymmenen kilometriä. Aseman kylällä perusopetusta annetaan Aseman koulussa, ja samassa rakennuksessa toimii myös Aseman kirjasto.
Felix Reda

Felix Reda on saksalainen Euroopan parlamentin jäsen. Hän on ollut Saksan piraattipuolueen jäsen vuodesta 2009. Sitä ennen hän oli Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen 6 vuotta. Vuosina 2010–2012 hän toimi Saksan pirattipuolueen nuorten puheenjohtajana.