tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Farmarihousut

Farmarihousut eli farkut ovat denim-puuvillakankaasta tehdyt, useimmiten sinisiksi tai mustiksi värjätyt housut.
Farmarihousut ovat hyvin suosittuja ympäri maailmaa. Erityisen suosittuja ne olivat 1970-luvulla, jolloin ne yhdistettiin samasta kankaasta valmistetun "farkkupuseron" eli "-takin" kanssa usein vapaa-ajanpuvuksi nimeltä "farkkupuku". Farkkukangasta käytetään myös laukuissa, takeissa ja jopa minihameissa.
Kapealahkeisia tai tiukkoja farkkuja sanotaan ”pillifarkuiksi” ja löysiä farkkuja kutsutaan muun muassa ”lökäreiksi”. Tunnettuja perinteisiä farmarihousujen valmistajia ovat Levi Straussin mukaan nimetty Levi’s sekä Lee ja Wrangler.
Historia.
Farmarihousujen kantamuoto, kestävästä kankaasta tehdyt housut kehitettiin alun perin 1500-luvun Genovan kaupunkivaltiossa työhousuiksi laivaston merimiehille. Ranskalaiset kopioivat idean ja kehittivät oman kankaan, jolle antoivat nimeksi "denim". Kyseisestä kankaasta tehtyjä housuja ranskalaiset taas alkoivat kutsua kankaan väriin viittaavalla nimellä "Bleu de Gênes" - genovansininen. Englanninkielinen sana "jeans" muistuttaa äännettäessä sanaa "Gênes". 1700-luvulla farkut päätyivät Pohjois-Amerikkaan, kun brittiläiset kauppiaat myivät niitä työhousuiksi kaivos-, tehdas- ja rautatietyöläisille.
Farkkuja kehitettiin edelleen Yhdysvalloissa vuonna 1872. Saksalaissyntyisen, San Franciscoon muuttaneen kauppiaan Levi Straussin asiakas, räätäli Jacob Davis Nevadan Renosta sai idean vahvistaa farmarihousuja repeämiselle alttiista kohdista kupariniiteillä. Kestävien housujen suosio oli suuri ja Davis tajusi tehneensä tärkeän keksinnön. Davisilla ei ollut varaa hakea patenttia keksinnölleen yksin, joten hän ehdotti yhteistyötä Straussille, ja he hakivat patentin yhdessä. He saivat patentin vuonna 1873, ja tuotanto alkoi ripeästi. Ensimmäiset farmarihousut valmistettiin hamppukankaasta, joka korvaantui 1800-luvun loppupuolella puuvillalla.
1950-luvun alussa alkoivat amerikkalaiset farkut ilmestyä myös radikaalien suomalaisten nuorten pukeutumiseen, vaikka ulkomaista tuontia ei ollut. Farkkuja sai ostettua merimiehiltä satamista, tai niitä sai paketissa sukulaisilta Atlantin takaa. Kotimaiset farkut tulivat kauppoihin 1950-luvun puolivälissä. Ensimmäisenä farmarihousujen valmistuksen aloitti helsinkiläinen työvaatteita valmistanut Vaaksa Oy. Vuonna 1954 tehtaalle ilmestyi sattumalta kanadalainen merimies, joka vaihtoi päällänsä olleet resuiset ja likaiset työhousut tehtaan siisteihin ja uusiin vaatteisiin. Merimiehen housut päätyivät mallimestari Laila Anttilan käsiin, joka teki niistä kaavat. Suuren suosion saaneet "länkisääriset" housut saivat nimekseen "Väiski", ja naisten mallia kutsuttiin nimellä "Can-Can". Vielä tuolloin naisten housuissa vetoketju oli sivusaumassa, koska ei pidetty sopivana sijoittaa sitä eteen.
Kajsa Bergqvist

Kajsa Margareta Bergqvist (s. 12. lokakuuta 1976 Sollentuna, Ruotsi) on entinen ruotsalainen korkeushyppääjä, maailman- ja Euroopan mestari sekä olympiamitalisti. 
Tausta.
Bergqvist vietti lapsuutensa Sollentunassa yhdessä isänsä, äitinsä ja isoveljensä kanssa. Hän harrasti monia lajeja, muun muassa jalkapalloa, lentopalloa, sulkapalloa, uintia ja maastohiihtoa. Kymmenvuotiaana hän siirtyi yleisurheilun pariin, ja harrasti siinäkin useampia lajeja 15 ikävuoteen saakka, jolloin alkoi keskittyä täysipainoisesti vahvimpaan lajiinsa, korkeushyppyyn. Tuolloin hänen seuransa Turebergs FK:n valmentajaksi tuli Bengt Jönsson.
Urheilu-ura.
Vuonna 1994 Bergqvist voitti nuorten MM-hopeaa, 1995 nuorten EM-hopeaa ja 1997 alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan 1995 sisäratojen MM-kisoissa Barcelonassa hän oli 13. ja samana kesänä Göteborgin MM-kisoissa hän karsiutui finaalista.
2000 sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti kultamitalin tuloksella 200. Samana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 199. 2001 sisäratojen MM-kisoissa maaliskuussa Lissabonissa hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 200. Samana vuonna elokuussa ulkoratojen MM-kisoissa Edmontonissa hän sijoittui pronssille tuloksella 197.
2002 halli-EM-kisoissa Wienissä Bergqvist saavutti hopeaa tuloksella 195, mutta saman vuoden elokuussa Münchenin EM-kisoissa hän voitti Euroopan mestaruuden tuloksella 198. Maaliskuussa 2003 halli-MM-kisoissa Birminghamissa Bergqvist saavutti jo toisen sisäratojen MM-kultansa tuloksella 201. Saman vuoden elokuussa Pariisin MM-kisoissa hän oli jälleen pronssilla. 
2004 alkuvuodesta Bergqvistille tehtiin jalkaleikkaus. Kun hän testasi heinäkuussa hyppykuntoaan Båstadissa, hän loukkasi vasemman akillesjänteensä ja oli loppukauden sivussa. Näin häneltä jäivät väliin Ateenan olympiakisat ja seuraavan talven hallikausi.
Kesäksi 2005 Bergqvist kuntoutui ja huipensi kautensa maailmanmestaruuteen Helsingin MM-kisoissa tuloksella 202.
4. helmikuuta 2006 Arnstadtissa Saksassa Bergqvist hyppäsi uudeksi sisäratojen maailmanennätykseksi 208 cm. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 201 cm.
Bergqvist ilmoitti 7. tammikuuta 2008 lopettavansa uransa.
Bergqvist on ollut naimisissa ohjaaja-näyttelijä Måns Herngrenin kanssa. Vuosina 2011–2014 hän seurusteli Kristina Norrbyn kanssa. Bergqvist avioitui vuonna 2016 Hanna Havnen kanssa.
Urheilu-uransa jälkeen Bergqvist on toiminut kommentaattorina SVT:n lähetyksissä Timanttiliigasta.
Lumièren veljekset

Lumièren veljekset, Louis Jean (5. lokakuuta 1864 Besançon, Ranska – 6. kesäkuuta 1948 Bandol) ja Auguste Marie Louis Nicholas (19. lokakuuta 1862 Besançon, Ranska – 10. huhtikuuta 1954 Lyon), olivat kinematografin – liikuteltavan elokuvakameran, kehityslaitteen ja elokuvaprojektorin yhdistelmän – keksijöitä ja varhaisimpia elokuvaohjaajia ja elokuvantekijöitä. 
Veljekset tekivät lukuisia elokuvaan ja valokuvaukseen liittyviä keksintöjä. 13. helmikuuta 1895 patentoidun kinematografin lisäksi he keksivät muun muassa filmin kulkua helpottavat reiät filminauhan reunoissa. Ensimmäinen kinematografilla kuvattu elokuva oli 45 sekunnin mittainen "La sortie des usines Lumière", "Työläiset lähtevät Lumièren tehtaasta", joka kuvattiin 19. maaliskuuta 1895. Tehdas oli veljesten isän tehdas, jossa valmistettiin kemikaaleja ja valokuvauslevyjä. Rakennuksessa on nykyisin elokuvateatteri.. 
Lumièren veljekset järjestivät 28. joulukuuta 1895 Pariisin Salon indien du Grand Caféssa maailman ensimmäisen maksullisen elokuvanäytöksen. Historialliseen näytäntöön oli kutsuttu Pariisin kulttuuriväkeä. Liput maksoivat yhden frangin. Mukana oli myös tuleva elokuvaohjaaja Georges Méliès, joka elokuvanäytöksen jälkeen yritti ostaa projektorin Lumièren veljeksiltä. Tämän maailman ensimmäisen maksullisen elokuvanäytöksen ohjelmistoon kuuluivat seuraavat elokuvat:
Paikalla ei ollut ainuttakaan lehdistön edustajaa, mutta muutamassa päivässä sana oli jo kiirinyt niin pitkälle, että paikalle kerrotaan jonottaneen tuhansia ihmisiä.
Tammikuussa 1896 Lumièren veljekset aiheuttivat sensaation 50 sekunnin pituisella dokumentilla L'Arrivée d'un train en Gare de la Ciotat ("Juna saapuu asemalle"). Sen väitetään aiheuttaneen väkijoukossa paniikin heidän luullessaan veturin ajavan valkokankaalta yleisön joukkoon. Lyhytelokuvassa junan nähtiin saapuvan etäältä Ciotatin rautatieasemalle ja lähestyvän yleisöä. Tuohon aikaan elokuvien leikkausta ei tunnettu, ja kamera pysyi paikallaan, joten 50 sekuntia kestävät lyhytelokuvat kuvasivat jokapäiväisiä tapahtumia. Niitä onkin toisinaan pidetty ensimmäisinä dokumenttifilmeinä.
Vuonna 1896 he esittelivät kinematografia Bombayssa, Lontoossa, New Yorkissa, Kanadassa, Argentiinassa, Algeriassa sekä Egyptissä. Veljesten mielestä elokuva oli kuitenkin keksintö vailla tulevaisuutta, vaikka he saavuttivat kaupallista menestystä myymällä kinematografeja ja esittämällä lyhytelokuvia. Veljekset keskittivät huomionsa värivalokuvaukseen ja vuonna 1903 he patentoivat värivalokuvausmenetelmän "Autochrome Lumière", joka tuli markkinoille vuonna 1907.
Lumière-yhtiö oli merkittävä valokuvaustuotteiden valmistaja Euroopassa. Tuotemerkki Lumière katosi markkinoilta, kun yhtiö yhdistyi Ilfordin kanssa.
Elbe

Elbe (, , sorb. Łobjo, ) on yksi Keski-Euroopan suurimmista joista ja tärkeä vesiväylä. Se virtaa Tšekin ja Saksan läpi ja laskee Pohjanmereen. Elbe on 1 165 kilometriä pitkä. Se oli DDR:n ja Saksan liittotasavallan rajajoki.
Elben estuaari ulottuu Hampurista Cuxhaveniin. Siinä on hiekkasärkkiä ja mutaisia matalikkoja. Pääuoma on merkitty poijuin ja pengerretty. Pääuomaa on syvennetty asteittain 1800-luvun lopun 4,5 metristä 1990-luvun 14,5 metriin. Pääuoman ruoppaus on vähentänyt virtaamaa sivu-uomissa.
Vuorovesi nousee joessa Geesthachtiin Hampuriin yläpuolelle, johon asti joki muuttaa suuntaansa vuoroveden vaiheiden mukaan. Hampurin kohdalla normaali korkeusvaihtelu on 2,4 metriä, mutta myrskyvuoksi voi saada joen tulvimaan kaupunkiin.
Sivujoet.
Elben suurimmat sivujoet ovat Vltava, Saale ja Havel. Muita sivujokia ovat muun muassa Mulde, Eger/Ohře, Elster ja Iser/Jizera. Yksi pienistä sivujoista on Hampurin läpi virtaava Alster. Havelin sivujoki Spree virtaa Berliinin läpi. Myös Kielin kanavan kautta virtaa vettä Elbeen.
Kuljetusreitti.
Joki kulkee muun muassa Dresdenin, Magdeburgin ja Hampurin kautta. Laivaväylä Euroopan kolmanneksi suurimpaan satamaan, Hampurin satamaan, kulkee Elbeä pitkin. Joki on yhteydessä Itämereen Elbe–Lyypekki-kanavan kautta sekä Havelin, Spreen, Spree–Oder-kanavan ja Oderin kautta kuin myös Oder–Havel-kanavaa ja Oderia pitkin. Elbe on lähes koko matkaltaan purjehduskelpoinen: rahtiliikenne on mahdollista aina Tšekin Chvaleticeen, lähelle Pardubiceä asti.
Elben vesistöalue.
Elben valuma-alue on kaikkiaan 148 268 km². Noin 2/3 alueesta on Saksaa ja noin kolmannes Tšekkiä. Pieni alue kuuluu myös Puolaan ja Itävaltaan.
Elben vedenlaatu ja kalakannat.
Elbe oli yksi Euroopan saastuneimmista joista toisen maailmansodan ja 1980-luvun välillä. 1800-luvulla Hampuri otti juomavettä Elbestä, ja myös viemärit johdettiin sinne. Tämä johti koleraepidemiaan vuonna 1892.
Itä-Saksan ja Tšekkoslovakian teollisuuspäästöt romahtivat talousuudistusten myötä, ja veden laatu parani huomattavasti. Edelleen joessa on paljon levää, ja kun se kuolee alajuoksulla syntyy happikatoa ja kalakuolemia Hampurin seudulla kesäaikaan.
Kemikaalien määrä vedessä on vähentynyt, mutta kaloissa on edelleen sellaisia pitoisuuksia fenoleita ja muita vierasaineita, että niiden markkinoiminen ruokakalaksi on vaikeaa. Ajoittain on puhuttu suosituksista Elben kalan syömisen rajoittamiseksi. Joen varren lämpövoimalaitokset käyttävät jokivettä lauhdutukseen, mikä johtaa paikallisiin lämpenemisiin ja huonontaa kalojen elinoloja.
2000-luvulla joesta on tavattu aiemmin Välimerelle kuuluneita lajeja: paksuhuulikeltti, rusotäplämullo ja sardiini ("Sardina pilchardus").
Hentii

Hentii () on yksi Mongolian 21 provinssista. Se sijaitsee maan itäosassa Ulan Batorin itäpuolella ja rajautuu Dornodin, Sühbaatarin, Dornogovin, Govisümberin, Tövin ja Selengen provinsseihin sekä Ulan Batorin kaupunkiin ja pohjoisessa Venäjään. Siellä on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 65 335 asukasta ja sen pinta-ala on 80 300 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Öndörhaan.
Hentii tunnetaan alueena, jossa Tšingis-kaani syntyi ja varttui aikuiseksi. 
Aluejako.
Alue jakautuu 18 pienempään osaan, sumiin. Ne ovat:
The Cars

The Cars oli yhdysvaltalainen uuden aallon rockyhtye. Se perustettiin Bostonissa 1970-luvulla. Yhtyeeseen kuului laulaja ja rytmikitaristi Ric Ocasek, laulaja ja basisti Benjamin Orr, kitaristi Elliot Easton, kosketinsoittaja Greg Hawkes ja rumpali David Robinson. Yhtye teki levytyssopimuksen Elektra Recordsin kanssa vuonna 1977. Ensimmäinen albumi oli "The Cars" vuodelta 1978. Yhtye julkaisi 1970–1980-luvuilla yhteensä seitsemän kulta- ja platinalevyä. Niihin kuuluu myös lokakuussa 1985 julkaistu "Greatest Hits" -kokoelma. Yhtyeen viimeiseksi 1980-luvun studioalbumiksi jäi "Door to Door" vuodelta 1987. Yhtye vahvisti hajoamisensa helmikuussa 1988.
1990-luvun lopulla liikkui huhuja yhtyeen perustamisesta uudelleen, mutta laulaja–basisti Benjamin Orr kuoli haimasyöpään lokakuussa 2000. Vuonna 2010 yhtyeen hengissä olevat jäsenet kuitenkin kokoontuivat Ric Ocasekin johtamina yhteen uuden albumin äänittämiseksi. Seuraavana vuonna julkaistu albumi "Move Like This" nousi seitsemännelle sijalle Yhdysvaltain Billboard-listalla.
Benjamin Orr

Benjamin Orr (8. syyskuuta 1947 – 3. lokakuuta 2000) oli yhdysvaltalaisen rockyhtyeen The Carsin basisti ja yksi laulajista. Hänen ristimänimensä oli Benjamin Orzechowski ja hän syntyi Ohiossa venäläis-tšekkoslovakialaiseen perheeseen. Molemmat Orrin vanhemmista olivat muusikkoja. 
Orr opetteli lapsena soittamaan lukuisia soittimia, kuten kitaraa, bassokitaraa, kosketinsoittimia ja rumpuja. 1970-luvulla Orr soitti yhtyeessä Cap'n Swing, joka esiintyi lähinnä bostonilaisilla yökerhoilla. Yhtyeen hajottua vuonna 1975 Orr perusti uuden aallon rockyhtye The Carsin. Hän oli siinä helmikuuhun 1988 saakka, jolloin yhtye hajosi. 
The Carsin hajoamisen jälkeen Orr lähti soolouralle ja perusti kolme uutta yhtyettä. Huhtikuussa 2000 hänellä todettiin haimasyöpä, johon hän kuoli saman vuoden lokakuussa.
Joey Zasa

Joey Zasa on kuvitteellinen amerikanitalialaisen rikollisperheen päämies Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa III" (1990). Häntä näyttelee elokuvassa Joe Mantegna. 
Joey Zasa on perinyt Corleonen perheen liiketoiminnat 1970-luvulla ja ottanut palvelukseensa Vinnie Mancinin, joka on edesmenneen mafioso Sonny Corleonen poika. Vinnien setä Michael Corleone on siirtänyt perheen liiketoiminnat laillisiin säätiöihin, mutta omaa vielä vaikutusvaltaa rikollisperheiden neuvostossa.
Zasa joutuu riitoihin Michaelin kanssa ja yrittää toisen rikollispäällikön Don Altobellon kanssa raivata Corleonen ja muut vanhemmat mafiapäälliköt pois tieltään. Kummisetä-elokuville tyypillisessä verilöylyssä Michael Corleone ja Vincent Mancini onnistuvat kuitenkin pakenemaan.
Michael Corleonen jouduttua sairaalaan, isänsä tempperamenttisen ja väkivaltaisen luonteen perinyt Vinnie tappaa Zasan.
Amazonas

Amazonas voi tarkoittaa jotakin seuraavista neljästä eteläamerikkalaisten valtioiden osa-alueesta, joiden kaikkien nimi on johdettu Amazonjoesta ("Río Amazonas"). Sana "Amazonia" viittaa Amazon-jokea ympäröivään laajaan sademetsäalueeseen kokonaisuutena. Se on monen Etelä-Amerikan valtion alueella.
Muita merkityksiä:
Vorschmack

Vorschmack on itäeurooppalainen liharuoka. Se valmistetaan jauhetusta lihasta, sipulista, vedestä ja anjoviksesta tai sillistä. Suuritöisemmissä ohjeissa liha ruskistetaan ensin ja jauhetaan sitten, helpommissa ohjeissa käytetään jauhelihaa. Liha voi olla lampaan- tai naudanlihaa, ja joissakin ohjeissa mukaan jauhetaan myös sikaa. Vorschmackia haudutetaan uunissa useita tunteja, ja se tarjotaan uuniperunoiden tai perunamuusin kanssa. Lisukkeisiin kuuluvat myös smetana, etikkasäilykkeet ja snapsi.
Vorschmack mainitaan usein C. G. E. Mannerheimin lempiruoaksi. Mannerheimin kerrotaan tuoneen sen Puolasta, mutta ruoan alkuperästä on muitakin käsityksiä.
Alkuperäinen vorschmackin valmistustapa on saanut rinnalleen erityisesti retkeilyssä ja veneilyssä käyttökelpoisen nopeasti valmistuvan ”veneilijän vorschmackin”, jossa liha korvataan purkitetulla kypsällä lampaan-, poron-, sian- ja naudanlihalla sekä tähän lisättävällä sipulilla, valkosipulilla, smetanalla, anjoviksella ja tomaattisoseella. Tämän reseptin on kehittänyt jo 1970-luvulla keittiömestari Eero Mäkelä.
Sana "Vorschmack" tarkoittaa sananmukaisesti saksaksi esimakua.
Lenkkimakkara

Lenkkimakkara on vaalea homogeenisen makkaramassan muodostama ruokamakkara, paksumpi kuin nakki. Se on usein lenkin muotoinen, koska se on aikoinaan kypsennetty vartaaseen pujotettuna. Muoto on antanut makkaralle nimen. Lenkkimakkaraa käytetään enimmäkseen ruoanvalmistukseen palasina, esimerkiksi makkarakastikkeeseen tai makkarakeittoon. Sitä voi myös grillata tai valmistaa uunimakkaraksi, mutta toisin kuin grillimakkaran kuori, lenkkimakkaran kollageeni- tai muovikuori ei ole tarkoitettu syötäväksi. Lenkkimakkaraa voi käyttää myös kylmänä arkisiin voileipiin tai salaattiin.
Lenkki- ja grillimakkaroita tavataan lämmittää hiili-, kaasu- ja sähkögrilleissä. Lenkkimakkaraa valmistetaan usein myös uunissa tai saunan kiukaalla lämmittämällä, jolloin makkara usein kiedotaan folioon. Makkaraa lämmitetään syötäväksi toisinaan myös mikroaaltouunissa tai paloiteltuna paistinpannulla.
Kesäisin makkaroiden grillaaminen grillissä on suosittua. Makkaroita voidaan paistaa nuotiolla tai sisätiloissa takassa. Erityisesti juhannus on Suomessa makkaran sesonkiaikaa.
Mustikkapiirakka

Mustikkapiirakka on uunissa paistettava leivonnainen, joka koostuu taikinapohjasta ja mustikoista. Taikina on yleensä muro-, sokerikakku- tai pullataikinaa. Mustikoiden sekaan sekoitetaan usein perunajauhoja ja sokeria, jotta ne muodostavat uunissa kiinteämmän massan joka ei valu. Mustikkakerroksen päälle voidaan vielä taiteilla nauhoja piirakkataikinan tähteistä. Mustikkapiirakka tarjotaan usein vaniljakastikkeen kera. Mustikkapiirakan pohja voidaan tehdä myös rahkapiirakan pohjan tavoin. Piirakan pohja on usein samanlainen kuin sokerikakkujen tai pullaleivonnaisten pohja ja usein käytetään myös murotaikinaa. Mustikkapiirakasta on tehty useita versioita, kuten vegaaninen ja maidoton versio.
Ääkköset

Ääkkösillä tarkoitetaan suomalaisissa yhteyksissä kirjaimia å, ä ja ö, joita käytetään muun muassa suomen ja ruotsin kielissä. Joskus ääkkösiä kutsutaan skandinaavisiksi merkeiksi, skandinaavisiksi kirjaimiksi tai skandeiksi, mikä on harhaanjohtavaa, koska niitä käytetään skandinaavisten kielten lisäksi esimerkiksi suomen, viron, unkarin, turkin ja saksan kielissä (jossa ä:tä, ö:tä ja ü:tä kutsutaan umlauteiksi). Muissa Pohjoismaissa taas käytetään osittain samoja, osittain eri kirjaimia (kuten Æ ja Ø), mutta niistäkin saatetaan toisinaan käyttää samaa nimitystä. Ääkkösistä puhutaan lähinnä tietotekniikan käytön ongelmallisuuden takia.
Yleistä.
Koska tieto- ja tiedonsiirtotekniikka ovat suurelta osin lähtöisin englanninkielisistä maista eikä englannin kielessä käytetä ääkkösiä, niissä käytetyt merkistöt eivät alun perin sisältäneet ääkkösten tapaisia tarkkeellisia merkkejä. Teknologia on levitessään aiheuttanut ongelmia maissa, joissa näitä merkkejä käytetään (esim. "Vähäkangas" näkyy muodossa "Vahakangas"). Jatkuvan tietoteknistymisen myötä ongelmaan on törmätty niin laajalti, että sille ja sitä aiheuttaville merkeille on joissain kielissä kehittynyt oma ilmaisu. Suomessa ongelmaan viitataan sillä, ettei pystytä kirjoittamaan ääkkösiä. Esperantossa on tapana korvata hatut ja u:n päälle diftongeissa kirjoitettava kaari x:llä, joka merkitään kirjaimen jälkeen. Esimerkiksi naŭ ŝipoj (käännös: yhdeksän laivaa) voidaan kirjoittaa hätätilanteessa naux sxipoj. Saksan kielessä ongelma ratkaistaan siten, että ä, ö ja ü kirjoitetaan tarvittaessa ae, oe ja ue, kun tämä vaihtoehto on niiden äänteiden alkuperäinen kirjoitustapa, joka siis on ollut olemassa jo kauan ennen tietotekniikan yleistymistä (ja edelleen käytössä esimerkiksi monissa nimissä Goethe). Samoin latvian kielessä voidaan esimerkiksi IRC:ssä pitkää vokaalia tarkoittava vaakaviiva vokaalin päällä korvata kahdella vokaalimerkillä.
Ongelma on ollut monimutkainen ja sitä on yritetty korjata eri tavoin ja vaihtelevin tuloksin. Yksi tehokkaista keinoista on ollut merkistöjen laajentaminen. Esimerkiksi Unicode ja ISO 8859-1 ovat suosittuja englanninkielisen ASCII-merkistön laajennuksia, joilla ääkkösiä voidaan esittää.
LaTeX ja HTML.
Helpoin tapa on kirjoittaa kirjaimien sijaan niiden koodi:
Parempi vaihtoehto on kuitenkin ilmoittaa ohjelmalle, millä koodausjärjestelmällä kirjaimet on kirjoitettu, esim. ISO 8859-1, UTF-8 tai Windowsin oma Windows-1252.
LaTeX.
Jos koodaukseksi valitsee ISO-8859-1- eli Latin-1-koodauksen, on preambuliin (dokumentin alkuun) kirjoitettava 
jos taas valitsee UTF-8-koodauksen, kirjoitetaan preambuliin 
HTML.
HTML-koodissa informaatio annetaan metatiedoissa, esimerkiksi:
&lt;meta charset="iso-8859-1"&gt;
&lt;meta charset="utf-8"&gt;
Ginger Baker

Peter Edward ”Ginger” Baker (19. elokuuta 1939 Lewisham, Lontoo – 6. lokakuuta 2019 Canterbury, Kent) oli brittiläinen muusikko, joka nousi kansainväliseen maineeseen toimiessaan Cream-yhtyeen rumpalina vuosina 1966–1968. Oman sukupolvensa merkittävimpien rockrumpaleiden joukkoon luettu Baker tunnettiin tavastaan pitää symbaalia selkänsä takana ja soittaa sitä siellä. Creamin hajottua Baker liittyi Blind Faith -yhtyeeseen, joka julkaisi yhden albumin elokuussa 1969. Tämän jälkeen Baker perusti Ginger Baker's Air Force -nimisen fuusiorockyhtyeen, joka julkaisi kaksi albumia.
Baker kiinnostui 1970-luvun alussa afrikkalaisista rytmeistä. Hän levytti maailmanmusiikkia, teki kaksi yhteistä levyä afrobeat-muusikko Fela Kutin kanssa ja rakennutti Nigerian Lagosiin studion, jota pidettiin koko Länsi-Afrikan ensimmäisenä modernina levytysstudiona. 
Baker perusti myöhemmin yhtyeet nimeltä Baker Gurvitz Army ja Ginger Baker's Energy. Tämän ohella hän soitti Hawkwind-yhtyeessä tunnetulla albumilla "Levitation" (1980) sekä post-punk-yhtye Public Image Limitedin albumilla "Album" (1986). Baker on tehnyt myös soololevyjä ja esiintynyt monissa lyhytikäisissä kokoonpanoissa. Baker muodosti 1994 entisen Cream-muusikon Jack Brucen ja Gary Mooren kanssa Bruce-Baker-Moore-"superyhtyeen". BBM hajosi yhtyeen ristiriitoihin ensimmäisen albumin jälkeen. Vuonna 2005 hän soitti Cream-yhtyeen reunion-konserteissa.
Baker kuoli 80-vuotiaana hoitokodissa Canterburyssa 6. lokakuuta 2019 sairastettuaan pitkään keuhkoahtaumatautia.
Diskografiaa.
The Storyville Jazz Men and The Hugh Rainey Allstars
Graham Bond Organisation
Cream
Blind Faith
Ginger Baker's Air Force
Baker Gurvitz Army
Fela Kuti
Solo
Muut levytykset
Don Altobello

Don Osvaldo ”Ozzie” Altobello on kuvitteellinen hahmo Francis Ford Coppolan ohjaamassa elokuvassa "Kummisetä osa III". Häntä näyttelee elokuvassa Eli Wallach. Don Altobello italialais-amerikkalaisen rikollisperheen päämies. 
Don Altobello on edesmenneen Vito Corleonen hyvä ystävä ja tämän pojan Michael Corleonen tukija. Michaelin siirryttyä lailliseen liiketoimintaan ja saatua merkittävän aseman kansainvälisessä Vatikaanin vaikutuspiirissä olevasta yrityksetä Don Altobello pyytää Michaelia ottamaan muut New Yorkin rikollisperheet mukaan. Michaelin kieltäydyttyä Altobello kääntyy Joey Zazan puoleen, joka järjestää verilöylyn. Monet rikollisjohtajat kuolevat, mutta Michael Corleone pelastuu veljenpoikansa Vincent Mancini-Corleonen avulla. 
Don Altobello liittoutuu Vatikaanissa vaikuttavien Corleonen vastustajien kanssa ja yrittää murhauttaa tämän. Elokuvan loppukohtauksessa, jossa murhayritys epäonnistuu, Corleonen sisar Connie Corleone myrkyttää Don Altobellon makupaloilla.
Belomorskin piiri

Belomorskin piiri () on yksi Karjalan tasavallan hallintopiireistä. Se kuuluu Vienan Karjalaan ja sijaitsee tasavallan itäosassa Vienanmeren rannalla kuuluen. Piiri ulottuu idässä Karjalan tasavallan ja Arkangelin alueen väliselle rajalle. Karjalan tasavallassa piiri rajoittuu etelässä Segežan piiriin, lounaassa Muujärven piiriin, lännessä Kalevalan kansalliseen piiriin ja pohjoisessa Kemin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Belomorsk. Piirin pinta-ala on 12 982 km² Piirissä ilmestyy paikallislehti "Belomorskaja Tribuna".
Paikallishallinnolliset osat.
Belomorskin piiriin kuuluu 5 paikallishallinnollista yksikköä: yksi kaupunkikunta (ven. "gorodskoje poselenije") ja neljä maalaiskuntaa (ven. "selskoje poselenije").
Kaupunki:
Maalaiskunnat:
Muita asutuskeskuksia ovat Hvoinyi, Kevättämäjärvi, Kuolisma, Lehto, Malenga, Pušnoi, Suiku, Suikujärvi, Tunkua, Uiunsaari, Uskela, Uusi Maasjärvi, Virantajärvi, Virma ja Zolotets.
Historia.
Piiri muodostettiin Sorokan piirin nimellä 29. elokuuta 1927, jolloin siihen liitettiin Sorokan, Suman, Kuolisman, Njuhtsan ja Laapinan kunnat sekä osia Vojatšun, Petrovo-Jamin ja Suikujärven kunnista. Piirin nimi vaihtui Belomorskin piiriksi vuonna 1938, jolloin sen hallinnollisen keskuksen nimi Sorokka muuttui Belomorskiksi. Vuosina 1930–1945 Segežan piiri oli lakkautettuna ja osa sen alueesta kuului Sorokan piirin. Tunkuan piiri lakkautettiin 1960-luvulla ja liitettiin Belomorskin piiriin.
RMS Mauretania

RMS Mauretania oli brittiläinen linjalaiva, jonka rakensi Cunard Line -varustamolle Swan Hunter &amp; Wigham Richardson Wallsendin telakalla Newcastle upon Tynessa, ja se laskettiin vesille 20. tammikuuta 1906. Alus oli RMS "Lusitanian" sisarlaiva ja valmistuttuaan maailman suurin ja nopein laiva.
Alus oli 790 jalkaa (240,8 m) pitkä ja 88 jalkaa (26,8 m) leveä, ja sen bruttopaino oli 31 938 tonnia. Aluksen pääkoneina oli neljä Parsons-tyyppistä höyryturbiinia, jotka pyörittivät neljää pronssipotkuria. Aluksen normaali risteilynopeus oli 25 solmua (46 km/h), joten alus oli esimerkiksi "Titanicia" nopeampi. Savupiippuja oli neljä.
Matkustajapaikkoja laivalla oli täsmälleen yhtä paljon kuin RMS "Lusitanialla", 2 165 hengelle:
RMS "Mauretania" sai haltuunsa vuonna 1909 tavoitellun Sinisen nauhan, joka myönnetään Atlantin nopeimmin ylittäneelle vesialukselle. Se piti nauhaa hallussaan yli 20 vuotta, kunnes Norddeutscher Lloydin Bremen lopulta rikkoi Mauretanian ennätyksen vuonna 1929. 
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914 "Mauretania" oli joukkojenkuljetus- ja sairaala-aluksena.
Ranskalaisen matkustajalaiva S/S "Normandien" voitettua Sinisen nauhan "Mauretania" otti sen viimeisellä Atlantin-ylityksellään takaisin. 
Pian tämän jälkeen "Atlantin vinttikoira" -nimellä kutsuttu matkustajalaiva lähti vuonna 1935 viimeiselle matkalleen Rosythiin romutettavaksi.
Paul Jyrälä

Paul Olavi ”Pappa” Jyrälä (9. heinäkuuta 1941 Espoo – 12. heinäkuuta 2007 Järvenpää) oli suomalainen musiikkiäänittäjä ja -miksaaja sekä elokuvien äänisuunnittelija. Äänitekniikan alalla Jyrälä on Suomen elokuvahistorian tunnetuimpia ja arvostetuimpia tekijöitä ja luennoitsijoita.
Jyrälä aloitti uransa Yleisradiossa 1960-luvun alkupuolella, josta siirtyi MTV:hen vuonna 1965. Ensimmäinen hänen äänittämänsä elokuva oli "Millipilleri" vuodelta 1966. Sitä seurasivat muut 1960-luvun Spede-elokuvat ja muun muassa Jörn Donnerin elokuvat.
Jyrälä kärsi jonkin asteisesta työnarkomaniasta, ja kaivatessaan irtiottoa leipätyöstään hän työskenteli hetken aikaa eri aloilla, muun muassa kalastajana ja rekankuljettajana. Vuodet 1970–1977 Jyrälä toimi musiikkiäänittäjänä Finnvox-studioilla, josta hän siirtyi Love Recordsin studiopäälliköksi vuosiksi 1977–1979. Hän vieraili kuitenkin silloin tällöin myös elokuvaprojekteissa. 1980-luvulla Jyrälä teki äänisuunnittelua suomalaisiin elokuviin, ja on saanut töistään seitsemän Jussi-palkintoa. Hän oli mukana myös muutamissa Hollywood-tuotannoissa, kuten "Patriot" (2000) ja "Hannibal" (2001 foley editor).
Työntekoa Jyrälä jatkoi aktiivisesti elämänsä loppuun saakka. Viimeiseksi työkseen hän äänitti Samuli Edelmannin virsilevyn Luhangan vanhassa puukirkossa.
Jyrälä valittiin vuonna 1990 ensimmäisenä suomalaisena Yhdysvaltain elokuva-akatemian jäseneksi. Jyrälä kuoli vaikean sairauden uuvuttamana Järvenpäässä 66-vuotiaana heinäkuussa 2007. Jyrälä on haudattu Järvenpään hautausmaalle.
Jyrälän kunniaksi on perustettu yhdistys Pappa Fest ry, joka harjoittaa hyväntekeväisyyttä lasten hyväksi ja myöntää Pappa-palkintoja elokuvan ja musiikin parissa työskenteleville nuorille lupauksille.
Stefan Holm

Stefan Holm (s. 25. toukokuuta 1976 Forshaga, Ruotsi) on ruotsalainen korkeushyppääjä. Hän on olympiavoittaja, nelinkertainen hallimaailmanmestari ja kaksinkertainen sisäratojen Euroopan mestari. Holm lopetti huippu-uransa vuonna 2008.
Holm on korkeushyppääjäksi melko pienikokoinen, 181 senttimetriä pitkä ja painaa 70 kilogrammaa. Seuratasolla Karlstadissa asuva Holm edustaa Kils AIK:ta.
Hänen ennätyksensä hallissa on 240 cm ja ulkoradoilla 237 cm. Holm on yhdysvaltalaisen Franklin Jacobsin ohella hypännyt korkeimmalta yli oman päänsä, molemmat ovat ylittäneet 59 senttiä päänsä yläpuolella olleen riman. Holm hyppäsi yli sadassa kilpailussa korkeutta yli 230 cm.
Stefan Holm valittiin vuonna 2013 Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi. 
Holmin poika Melwin Holm on myös lahjakas korkeushyppääjä.
Miklós Németh

Miklós Németh (s. 23. lokakuuta 1946) on unkarilainen entinen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja 1976 Montréalista.
Aktiiviaikoinaan 183-senttinen ja 88-kiloinen Németh oli huippu-urheilija jo toisessa polvessa. Hänen isänsä Imre Németh oli moukarinheiton olympiavoittaja 1948 kisoista. Myös pojasta piti alkujaan tulla isänsä tavoin moukarinheittäjä, mutta moukari lensi vain 59,88 metriä, ja hän päätti vaihtaa lajia.
Ennen Montréalin kisoja eräs suurimmista ennakkosuosikeista oli Suomen Seppo Hovinen, joka ennen kisoja oli heitellyt varmantuntuisesti 90-metrisiä heittoja. Montrealin karsinnassa sekä Németh että Hovinen heittivät hieman alle 90 metriä. Finaalissa Németh kuitenkin heitti jo ensimmäisellä kierroksella uuden maailmanennätystuloksen 94,58, eikä tuohon tulokseen kyennyt kukaan vastaamaan. Lähimmäksi, 6,66 metrin päähän, pääsi Suomen Hannu Siitonen.
Montréalin kultamitali jäi Némethin uran ainoaksi arvokisamitaliksi. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 81,98 ja Moskovan 1980 olympialaisissa kahdeksanneksi tuloksella 82,40. EM-kilpailuissa hän sijoittui Budapestissa 1966 viidenneksi tuloksella 79,82, Helsingissä 1971 yhdeksänneksi tuloksella 76,82, Roomassa 1974 seitsemänneksi tuloksella 81,06 sekä Prahassa 1978 kuudenneksi tuloksella 83,58.
Dan Tigerstedt

Dan Tigerstedt (s. 1954 Helsinki) on suomalainen musiikkiäänittäjä, -miksaaja ja -tuottaja. Tigerstedt on ollut mukana yli 500 suomalaisen albumin tekemisessä. 
Tigerstedtin ura alkoi vuonna 1975 Leif Kiviharjun omistamassa Parkville-studiossa Helsingin Puistolassa. Sieltä studio laajensi Mellunmäkeen ja toimi nimellä Birdland. Vuonna 1980 Tigerstedt palkattiin Musiikki-Fazerin perustamaan Takomo-studioon, jossa 1980-luvulla syntyi Tigerstedtin äänittämänä monia klassikkolevyjä, menestyneimpinä Dingon kolme tunnetuinta albumia (1984–1986). Takomon lopetettua vuonna 1990 hän siirtyi välivuoden jälkeen Finnvox-studiolle. Vuodesta 2003 Tigerstedt on toiminut myös Oy KoDa Productions Ab:n studiopäällikkönä. 
Tigerstedtille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Tulppaanit

Tulppaanit ("Tulipa") ovat sipulikasveja, joita viljellään kukkien takia. Villejä tulppaaneja on noin sata lajia, ja ne ovat kotoisin Osmanien valtakunnan alueelta, Vähästä-Aasiasta tai kenties jopa Himalajan juurelta saakka. Viljeltyjä lajikkeita on tuhansia. Tulppaaneja on monen värisiä, muun muassa punaisia, keltaisia, oransseja, sinisiä ja turkooseja. Tulppaanintuotannon suurvalta on Alankomaat, josta tuodaan Suomeen sekä sipuleita että leikkotulppaaneita. 65 prosenttia kukkasipulien maailmankaupasta on hollantilaisten hallussa.
Joskus tulppaanin sipuleja käytetään ihmisravintona, ja ne maistuvatkin maapähkinöiltä. Tulppaanien sipulit ovat esimerkiksi peltomyyrille suurta herkkua. Alueilla, joilla on paljon vesi- tai peltomyyriä, tulppaaneita voi yrittää suojata laittamalla sipuleiden alle ja sivulle maan alle esimerkiksi pienisilmäistä metalliverkkoa, jotteivät myyrät tule syömään niitä talven aikana. Myös esimerkiksi keisarinpikarililjan on epäilty karkottavan ympäriltään tuholaisia, joten se sopii tulppaanien seuraan.
Viljely Suomessa.
Tulppaanit istutetaan ravinteikkaaseen puutarhamultaan Pohjois-Suomessa jo syyskuun puolen välin paikkeilla, mutta etelärannikolla kuitenkin mieluiten vasta lokakuun alussa. Istuttamisen jälkeen sipulien pitäisi ehtiä juurtua ennen kuin maa routaantuu. Juurtumiseen menee noin kolme viikkoa. Tulppaanit ovat melko nirsoja maan laadun suhteen. Niiden päälle tulisi levittää tällöin myös hiukan lannoitetta, kuten lehtikompostimultaa, tai kaupan tuotteita. Tulppaanit aloittavat kasvunsa huhti-toukokuussa, ja kukassa ne ovat lajikkeesta riippuen aikaisintaan huhtikuun lopulla, ja myöhäisintään kesäkuun alussa. Kukinnan jälkeenkin niitä olisi hyvä lannoittaa, sillä ne alkavat tällöin muodostamaan pikkusipuleita seuraavaa kasvukautta varten. Lehtiä ei tulisi leikata irti ennen kuin ne ovat juhannuksen aikoihin, tai sen jälkeen kuivuneet. Tavallisimmat tulppaanit kestävät Suomen talvea erinomaisesti Ouluun ja jopa Rovaniemelle saakka. Kaikkein jalostetuimpia lajikkeita ei kuitenkaan suositella kasvatettaviksi aivan pohjoisimmassa Suomessa talvenarkuutensa vuoksi.
Tulppaanien luokittelu.
Tulppaanien kansainvälinen luokitus, joka perustuu pääosin kukinta-aikaan ja kukan muotoon:
Tarhatulppaanit.
1 Toukomaljatulppaanit eli Yksinkertaiset aikaiset -Ryhmä:
2 Toukopionitulppaanit eli Kerrannaiset aikaiset -Ryhmä:
3 Triumftulppaanit eli Triumph-Ryhmä:
4 Darwinhybriditulppaanit eli Darwinhybridi-Ryhmä:
5 Kesämaljatulppaanit eli Yksinkertaiset myöhäiset -Ryhmä:
6 Liljatulppaanit eli Liljakukkaiset-Ryhmä:
7 Ripsureunatulppaanit eli Crispa-Ryhmä:
8 Viherraitatulppaanit eli Viridiflora-Ryhmä:
9 Rembrandt-Ryhmä:
10 Papukaija-Ryhmä:
11 Kesäpionitulppaanit eli Kerrannaiset myöhäiset -Ryhmä:
Kasvitieteelliset tulppaanit.
12 Tarhalummetulppaanit eli Kaufmanniana-Ryhmä
13 Fosteriana-Ryhmä
14 Tarharaitatulppaanit eli Greigii-Ryhmä
15 Muut tulppaanit
Tulppaanilajeja.
Viljeltyjä luonnonlajeja:
Muita lajeja:
Jean Stapleton

Jean Stapleton (alun perin Jeanne Murray, 19. tammikuuta 1923 New York, New York, Yhdysvallat – 31. toukokuuta 2013 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hän esiintyi urallaan niin kameran edessä kuin teatterissakin. Ensimmäisen varsinaisen läpimurtoroolinsa hän teki vuoden 1960 musikaalielokuvassa "Langat kuumina" ("Bells Are Ringing"). Viimeisen roolinsa hän teki televisioelokuvassa, vuoden 2001 rikostrillerissä "A Most Deadly Family". Elokuvaa ei ole esitetty Suomen televisiossa.
Stapleton muistetaan kaikkein parhaiten "Perhe on pahin" -televisiosarjan Archie Bunkerin vaimona. Hän voitti Edith Bunkerin roolistaan kolme Emmyä ja kolme Golden Globea.
Stapleton oli naimisissa William H. Putschin kanssa tämän kuolemaan vuonna 1983 saakka. Avioliitosta syntyi kaksi lasta, Pam ja John. Miehensä kuoleman jälkeisenä aikana Stapleton kertoi yleisölle, ettei hän pysty puhumaan surustaan, mutta hän kuitenkin kertoi elävänsä elämäänsä yksi päivä kerrallaan.
Stapleton kuoli 90-vuotiaana toukokuussa 2013. Kuoleman syy oli luonnollinen.
Dissosiaatio (kemia)

Dissosiaatio on molekyylin hajoaminen kahdeksi tai useammaksi molekyyliksi tai atomiksi. Esimerkiksi vetymolekyyli H2 dissosioituu kahdeksi vetyatomiksi H ja H noin 1800 asteen lämpötilassa. Kun vetykaasua kuumennetaan edelleen, se ionisoituu noin 10 000 kelvinin lämpötilassa. Assosiaatio ja jälleenyhtyminen ovat dissosiaation vastakohtia.
Dissosiaatiovakio.
Palautuville dissosiaatioille kemiallisessa tasapainossa
 formula_1
dissosiaatiovakio "k"d on dissosioituiden suhde dissosioitumattomiin yhdisteisiin:
 formula_2
Adiabaattinen prosessi

Adiabaattinen prosessi on lämpöoppiin liittyvä tapahtuma, jossa tutkittavan järjestelmän ja ympäristön välillä ei siirry lämpöä. Sisäenergian muutos adiabaattisessa prosessissa aiheutuu vain työn vaikutuksesta. Sisäenergiaa voidaan muuttaa esimerkiksi rajatun systeemin tilavuuden muutoksen avulla.
Ideaalikaasun adiabaattinen prosessi.
Ideaalikaasun adiabaattiselle prosessille pätee
 formula_1
 formula_2
 formula_3
Missä P = paine, V = tilavuus, T = lämpötila ja γ = adiabaattivakio (ominaislämpökapasiteettisuhde). Yksiatomiselle ideaalikaasulle γ = 5 / 3.
 formula_4
formula_5 on moolinen lämpökapasiteetti vakiopaineessa ja
formula_6 moolinen lämpökapasiteetti vakiotilavuudessa.
formula_7 on kaasun vapausasteiden lukumäärä (3 yksiatomiselle kaasulle, 5 kaksiatomiselle kaasulle).
Eksponentti

Eksponentti on potenssimerkinnässä oleva elementti, jolla ilmoitetaan, kuinka monta kertaa luku kerrotaan itsellään. Kun luku kerrotaan itsellään useita kertoja, voidaan laskumerkintä lyhentää käyttämällä potenssimerkintää:
formula_1
Esimerkkitapauksessa lukua kolme kutsutaan "kantaluvuksi" ja viittä kutsutaan "eksponentiksi".
Luettelo Yhdysvaltain ilmavoimien käytössä olevasta kalustosta

Miehittämättömät lentokoneet.
RPAS (engl. Remotely Piloted Aircraft System) tai UAS (engl. Unmanned Air/Aircraft System) tyyppiset miehittämättömät lentokoneet ovat laajasti käytössä Yhdysvaltain ilmavoimilla ja niiden käyttö on kasvussa.
N=lukumäärä ei tiedossa
Ohjukset.
Yhdysvaltain maaperällä maalta laukaistavia yhdellä ydinkärjellä varustettuja ohjuksia (LGM-30 Minuteman) on viitisen sataa maatukikohdissa jotka ovat ilmavoimien hallinnassa. Kansainvälisten sopimusten johdosta näissä ohjuksissa saa olla vain yksi kärki ohjusta kohden. Varsinainen pelote onkin nykyään merillä, laivaston sukellusveneissä saa edelleen olla monikärkiohjuksia.
Enslaved

Enslaved on norjalainen Ivar Bjørnsonin ja Grutle Kjellsonin vuonna 1991 perustama black metal -vaikutteinen viikinkimetalliyhtye.
Elokuussa 2008 yhtye solmi levytyssopimuksen Nuclear Blast Recordsin kanssa.
Tyyli.
Enslavedin alkutuotanto on musiikillisesti lähellä muita norjalaisia black metal -yhtyeitä, mutta sanoitukset koko uralta ovat liittyneet viikinkimytologiaan. Nykyistä Enslavedia on luonnehdittu progressiiviseksi black metaliksi.
Janne Haavisto

Janne Pekka Haavisto (s. 28. marraskuuta 1964 Espoo) on suomalainen rumpali, musiikkituottaja ja -äänittäjä, joka on toiminut ammattimuusikkona vuodesta 1983 lähtien.
Ura muusikkona.
 Haavisto kävi nuoruudessaan Sibelius-lukiota ja soitti rumpuja Bablers-nimisessä yhtyeessä yhdessä muun muassa Arto Tammisen ja Sam Yaffan kanssa. Vuonna 1980 tämä yhtye levytti albumin "Whats All About".
16-vuotiaana hän sai veljensä Ollin avustuksella paikan J. Karjalainen &amp; Mustat Lasit -yhtyeessä. Tuo pesti kesti 12 vuotta, ja alkuvaiheissa Haavisto kävi lukion loppuun sekä kirjoitti ylioppilaaksi kiertueiden lomassa. Keikkoja heillä oli tuohon aikaan jopa 300 vuodessa. 
Mustien Lasien kiertueiden lomassa Haavisto teki Mitja Tuuralan kanssa Radio Cityyn ohjelmaa, jossa soitettiin paljon vanhaa amerikkalaista musiikkia, mm. surf-musiikkia, mikä johti vuonna 1988 surf-musiikkia soittaneen Laika &amp; The Cosmonauts -yhtyeen perustamiseen. Karjalaisen tehtyä paluun albumilla Et ole yksin, Haavisto palasi soittamaan yhtyeessä. 
Muita yhtyeitä, joissa Haavisto on soittanut, ovat mm. TTV, The JP’s ja Janne Haavisto &amp; The Farangs. 2010-luvulla hän on soittanut myös Irina Björklundin ja Erinin yhtyeissä.
Toiminta tuottajana.
Soittamisen ohella Haavisto on pitkään toiminut äänittäjänä ja tuottajana. Hän kertoo soittaneensa yhtä aikaa J. Karjalaisen ja Mikko Kuustosen yhtyeissä sekä Laikoissa ja tuottaneensa samaan aikaan seitsemän levyä vuosittain.
Jätettyään Mustat Lasit hän jatkoi kuitenkin yhteistyötä J. Karjalaisen kanssa ja on tuottanut tämän kolme levyä, joista "Tähtilampun alla" toi hänelle tuottaja-Emman vuonna 1992. Hän on tuottanut myös J. Karjalaisen 2010-luvulla ilmestyneet albumit "Et ole yksin", "Sinulle Sofia" sekä "Sä kuljetat mua".
Muusikkosuvun jäsenenä.
Haaviston isä Jukka Haavisto oli tunnettu muusikko, samoin hänen kymmenen vuotta vanhempi veljensä Olli Haavisto. Sisar Susanna Haavisto tunnetaan sekä laulajana että näyttelijänä.
Seth Cohen

Seth Ezekiel Cohen on Adam Brodyn esittämä kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "O.C.". Seth on Sandy ja Kirsten Cohenin poika. 
Seth pitää sarjakuvista ja purjehtimisesta. Aikeena hänellä onkin mennä Tahitille omalla purjeveneellään, joka on nimetty seurustelukumppani Summer Robertsin mukaan. Unelma jää toteuttamatta ja Seth palaa Newportiin, mutta Summer on kuitenkin luopunut toivosta saada Seth takaisin ja tavannut Zach Stevensin, uuden poikaystävän, jolla tehdä Seth kateelliseksi. Päästäkseen psyykkisesti irti Summerista Seth menee töihin rannalle perustettuun uuteen musiikkiklubiin The Bait Shopiin ja rakastuu sen tatuoituun klubipäällikköön Alexiin. Ainoa este heidän suhteensa onnistumiselle näyttää olevan Alexin entinen tyttöystävä. Seth saa selville, että Summer on lähdössä romanttiselle lomamatkalle Italiaan Zachin kanssa. Mutta Sethin unelmat saavatkin täyttymyksen, kun Summer saapuu hänen luokseen ja antaa suudelman. 
Kun viimeinen vuosi lukiossa alkaa, nuorten on aika miettiä tulevaisuuttaan. Summer saa yllättäen korkeat arvosanat testeistään ja hänkin päättää hakea Browniin, samaan kouluun kuin Seth. Kaitlin Cooper auttaa Sethiä valmistautumaan kouluhaastatteluun. Lopulta Seth päättää kuitenkin jättää koko haastattelun väliin ja tuhoaa mahdollisuutensa päästä sisään. Summer hyväksytään kouluun, jolloin Seth pelkää, että tyttö jättäisi koulun hänen takiaan. Tämän vuoksi Seth päättää erota Summerista, mutta alkaa pian katua päätöstään. Hän päättää saada Summerin takaisin valmistujaisjuhlissa Anna Sternin avustuksella. Summerilla on samat suunnitelmat, ja hän saapuu juhliin toisen pojan kanssa. Ilta saa onnellisen päätöksen Sethin tunnustaessa Summerille kaikki hölmöilynsä. Seth hyväksytään RIDS:iin. Neljännellä tuotantokaudella Seth kosii Summeria, ja vaikka tämä kieltäytyy, pari jatkaa seurusteluaan. Sarjan viimeisessä jaksossa Seth ja Summer menevät naimisiin.
Pauli Rantasalmi

Pauli Esko Antero Rantasalmi (s. 1. toukokuuta 1979 Helsinki) on suomalainen kitaristi ja musiikkituottaja. Rantasalmi oli The Rasmus -yhtyeen kitaristina vuosilta 1994–2022. Vuodesta 2025 lähtien hän on soittanut Hokka-yhtyeessä yhdessä Joel Hokan ja Jimi Aslakin kanssa.
Rantasalmi on lisäksi toiminut tuottajana ja säveltäjänä. Hänen tuottamiaan yhtyeitä ovat muun muassa Killer ja Kwan. Rantasalmi voitti Vuoden Tuottaja Emma-palkinnon vuonna 2001. Hän on ollut mukana tekemässä Anna Erikssonille ”Pamela”-kappaletta.
Rantasalmi on näytellyt pientä sivuosaa vuoden 1999 elokuvassa "Pitkä kuuma kesä".
Yksityiselämä.
Rantasalmi on asunut Singaporessa vaimonsa kanssa. Avioliitto päättyi eroon vuonna 2016.
Ryan Atwood

Ryan Francis Atwood on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa "O.C.". Hän on yksi sarjan päähenkilöistä, ja häntä näyttelee Benjamin McKenzie. Ryan Atwood on kapinallinen ongelmanuori, jonka lakimies Sandy Cohen adoptoi perheeseensä, kun hän melkein joutui vankilaan. Coheneiden perhe on upporikas, ja he asuvat Kalifornian Newport Beachilla. Ryan ystävystyy perheen pojan Seth Cohenin kanssa ja ihastuu naapurin Marissa Cooperiin.
Juoni.
Ensimmäisen tuotantokauden lopussa Ryan joutuu lähtemään Newport Beachista, koska hänen entinen tyttöystävänsä Theresa oli raskaana (kolmannella kaudella paljastui, ettei lapsi ollut Ryanin). Ryan palaa toisen tuotantokauden alussa takaisin Newport Beachiin, koska Theresa väittää saaneensa keskenmenon, vaikkei sitä oikeasti saanutkaan. 
Kolmannen kauden lopussa Ryanin entinen tyttöystävä Marissa kuolee Ryanin käsivarsille saamiinsa vammoihin, jotka tulivat auto-onnettomuudesta. Ryan lähtee pois Coheneilta, koska ei pysty elämään ilman Marissaa, mutta palaa lopulta. Tämän jälkeen Ryan ihastuu Taylor Townsendiin, joka tuli kuvioihin mukaan kolmannessa tuotantokaudessa.
Lohikäärme (Ilmestyskirja)

Lohikäärme on Raamatun Ilmestyskirjassa esiintyvä hahmo. Se on suuri, tulipunainen ja seitsenpäinen. Sillä on kymmenen sarvea ja seitsemän kruunua päissään. Ilmestyskirjan 12:ssa luvussa lohikäärmeen kerrotaan pudottavan kolmanneksen tähdistä maahan, yrittävän tappaa taivaan kappaleisiin pukeutuneen naisen lapsen ja sotivan enkelien kanssa, minkä seurauksena lohikäärme "syöstiin maahan". Seuraavassa luvussa (ilm. 13) lohikäärmeen kerrotaan olevan itse Saatana, joka on antanut voimansa merestä tulleelle pedolle, joka pakottaa ihmiset palvomaan lohikäärmettä.
Tulkintoja.
Antiikin ajan kristityt tulkitsivat useimmiten lohikäärmeen tarkoittavan joko paholaista tai Roomaa, joka alkujaan rakennettiin seitsemälle kukkulalle. Rooman valtakunnan hajottua näkemys lohikäärmeestä paholaisena muuttui huomattavasti yleisemmäksi. Tulkinta lohikäärmeestä Roomana on kuitenkin vielä muun muassa preteristisen ja historiallisen tulkinnan kannattajien käytössä. Myös kirjaimellisessa tulkinnassa yleensä lohikäärmeen katsotaan olevan symbolinen olento, viitaten yleensä paholaiseen.
Kymmenpotenssimuoto

Kymmenpotenssimuoto, eksponenttimuoto eli tieteellinen merkintätapa on merkintätapa, jossa luku ilmoitetaan mahdollisella etumerkillä varustettuna mantissan sekä jonkin kymmenen kokonaislukupotenssin tulona. Esimerkiksi luku −1 560 000 voidaan kirjoittaa muodossa −1,56·106, missä etumerkki on miinus, mantissa on 1,56, kantaluku on 10 ja eksponentti on 6. Kymmenpotenssimuotoa käytetään luvun mittaustarkkuuden ilmoittamiseksi sekä suurten ja pienten lukujen kirjoittamiseksi lyhyesti.
Varsinkin laskimissa ja tietokoneissa, joskus muuallakin, käytetään kymmenpotenssiesitykselle "a·10k" merkintätapaa "a" E+"k", jos "k" ≥ 0, ja "a" E−"k", jos "k" &lt; 0.
E-notaatiota ei suositella tieteellisissä julkaisuissa vaan normaalisti käytetään kymmenpotenssimuotoa.
Didier Auriol

Didier Auriol (s. 18. elokuuta 1958 Montpellier) on ranskalainen entinen ralliautoilija. Ennen ralliuraansa hän ajoi ambulanssia kotimaassaan. Uransa Auriol aloitti verraten myöhään vasta pitkälti päälle 20-vuotiaana. Auriol onkin sanonut, että ei ajamista tarvitse opetella nuorena; se tulee luonnostaan, jos on tullakseen.
Auriol voitti urallaan kerran maailmanmestaruuden, vuonna 1994 ajaessaan Toyotalla.
Ura.
Rallin MM-sarja.
Auriol ajoi Ranskan mestariksi 1986. 
Auriolin ensimmäinen voitto rallin MM-sarjassa oli Korsikan rallissa vuonna 1988. Samana vuonna Suomen rallin jälkeen hän sai yhteydenoton Lancialta.
Kaudella 1992 hän voitti kuusi kilpailua, mutta sai seitsemästä muusta kilpailusta vain yhden pisteen. Kauden viimeisenä ajettavaan kilpailuun hän lähti kolmantena kolmen pisteen päässä johtavasta Carlos Sainzista. Auriol menetti mestaruuden kauden viimeisessä kilpailussa moottoririkon vuoksi. Auriol jäi MM-sarjassa kolmanneksi Sainzin ja Juha Kankkusen jälkeen.
Kaudella 1994 Auriol voitti ensimmäisenä ranskalaisena rallin maailmanmestaruuden Toyotalla. 
Auriol on voittanut 20 kilpailun MM-tasolla. Hän ajoi viimeisen täyden kautensa 2003 Škoda Fabia WRC:llä. Sen jälkeen on osallistunut yksityistallien kalustolla muun muassa Monte Carlon ralliin vuonna 2005.
MM-rallien jälkeen.
Uransa jälkeen Auriol pyöritti omaa hotellibisnestä Ranskassa. Auriol ei lopettanut moottoriurheilua ja
vuonna 2008 ilmoitettiin, että Auriol osallistuu ainakin yhteen IRC-ralliin Fiat Grande Punto Super 2000 autolla, kartturinaan Denis Giraudet. Auriol ajoi monia IRC-ralleja, mutta kärsi teknisistä ongelmista. Auriol ilmoittautui vuoden 2009 Monte Carlon ralliin, joka avasi IRC-kauden, mutta ei kuulunut WRC-sarjaan. Auriol joutui kuitenkin keskeyttämään kilpailun heti ensimmäisenä päivänä. 
Auriol oli mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2009 Rally of The Nations -kisassa ja sijoittui joukkuetoverinsa Brice Tirabassin kanssa kolmanneksi.
Kun auton säädöt olivat kohdallaan ja Auriolilla oli "the feeling", kuten itse kutsui, oli Auriol pitelemätön. Hän on yksi ralliautoilun legendoja. Auriol on voittanut Henri Toivosen muistoksi järjestettävän Mestareiden kisan neljä kertaa (1993, 1994, 1996, 1999), eli useammin kuin kukaan muu.
Kurkimäki (Kuopio)

Kurkimäki on Kuopion kaupunginosa ja taajama noin 25 km kaupungin keskustasta etelään. Asukkaita noin 900. Vuoteen 1968 asti Kurkimäki kuului Kuopion maalaiskuntaan.
Kurkimäessä toimii muun muassa Kurkimäen koulu (alakoulu), päiväkoti, esikoulu, kirjasto ja Koivurannan loma- ja kurssikeskus. Kurkimäkeen kulkee bussiliikenne, vaikkakin aika harvakseltaan. Kurkimäen kyläkauppa on lopettanut toimintansa.
Kurkimäellä on myös Savon radan liikennepaikka. Matkustajajunaliikenne lopetettiin vuonna 2002.