tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laulavat sadepisarat

Laulavat sadepisarat ("Singin’ in the Rain") on Gene Kellyn ja Stanley Donenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali vuodelta 1952. Kelly ja Donen tekivät myös sen koreografian. Pääosia näyttelivät Gene Kelly, Donald O’Connor, Debbie Reynolds ja Jean Hagen.
Sitä pidetään myös yhtenä maailman parhaista elokuvista: Sight &amp; Sound -lehden kaikkien aikojen kymmenen parhaan elokuvan listalle se pääsi ensimmäisen kerran 1982 (4. sija); 1992 se jäi listan ulkopuolelle jaetulle 11. sijalle, mutta nousi jälleen vuoden 2002 listan 10. sijalle. Elokuvaa pidetään yhtenä parhaista Hollywood-musikaaleista. American Film Institute onkin nimennyt sen kaikkien aikojen parhaaksi yhdysvaltalaiseksi musikaalielokuvaksi. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Laulavat sadepisarat" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Juoni.
Eletään vuotta 1927. Don Lockwood (Gene Kelly) ja Lina Lamont (Jean Hagen) ovat Hollywoodin supertähtiä ja elokuvien lemmenpari. Donin ja Linan välit ovat kuitenkin todellisuudessa kaikkea muuta kuin hyvät, sillä Lina on oikkuileva diiva. Donin paras ystävä on Cosmo Brown (Donald O’Connor), jonka kanssa hän on käynyt läpi kaikki showalan vaiheet. Äänielokuva tekee tuloaan ja uhkaa vanhojen tähtien asemaa. 
Don törmää Kathy Seldeniin (Debbie Reynolds), elokuvia halveksivaan tyttöön joka on aloitteleva laulaja ja teatterinäyttelijä. Kathy esiintyy yhdessä elokuva-alan tapahtumassa ja hänellä ja Donilla alkaa pikku hiljaa kipinöidä. Sitten tulee uutinen, että ensimmäinen äänielokuva on ollut supermenestys ja yleisö janoaa lisää. Mykkäelokuvien teko keskeytetään ja Donin ura näyttää olevan uhattuna. Don, Kathy ja Cosmo keksivät että ruvetaan tekemään musikaalia nimeltään ”The Singing Cavalier”.
Ongelmaksi muodostuu kuitenkin se että Linan puhe- ja lauluääni on läpitunkevan kimittävä ja elokuviin täysin mahdoton. Asiaa pohdittuaan Don, Kathy ja Cosmo keksivät ehdottaa että Kathy toimii Linan äänenä. Onnistuneen illan jälkeen Don astuu ulos sateisella kadulle ja rupeaa tanssimaan sateenvarjonsa kanssa laulaen samalla laulun ”Singin’ in the Rain” (tämä kohtaus on yksi elokuvahistorian kuuluisimmista). 
Lina kuitenkin vaatii kateellisena sopimusta ettei Kathy voi koskaan toimia muuna kuin hänen äänenään, näyttelijän urasta haaveileva Kathy on aivan lyöty, mutta innostuu lopulta elokuvan ensi-illasta. Ensi-illasta tulee loistava menestys ja elokuvaan kuvatut musiikki- ja laulukohtaukset ovat henkeäsalpaavia. Ensi-illassa Lina käyttäytyy entistä diivamaisemmin, vaatien jopa elokuvastudion johtajuutta. Lina päättää myös ensimmäistä kertaa urallaan puhua yleisölleen ja yleisö tyrmistyy kuullessaan Linan kimittävän äänen. Yleisö vaatii Linaa laulamaan ”kauniilla lauluäänellään” ja hätääntynyt Lina kysyy Donilta mitä hän tekee. Don käskee Kathyn laulamaan Linan taakse esiripun taakse Linan aukoessa suutaan ja Kathyn laulaessa ”Singin’ in the Rainia”. Don ja Cosmo nostavat kuitenkin esiripun ylös ja kaikille selviää huijaus tehden Linan urasta lopun. 
Don ja Kathy tähdittävät yhdessä seuraavaa elokuvaa, jonka nimi on ”Singin’ in the Rain”.
Vetterli M 1869

Vetterli M 1869 on sveitsiläisen Friedrich Vetterlin suunnittelema putkimakasiinilla varustettu jalkaväkikivääri. Kivääristä on olemassa myös myöhempiä muunnoksia, kuten Vetterli M1881.
Käyttö Suomessa.
Vetterli M 1869 -kiväärejä salakuljetettiin Suomeen SS John Graftonilla aktivisteille. Tapahtumasta johtuen kiväärityyppiä kutsuttiin Suomen sisällissodan ja talvi- sekä jatkosodan aikoina Graftoneiksi. 
Kiväärityyppi oli vanhentunut jo Suomen sisällissodan aikana, jolloin ajanmukaista aseistusta kansainvälisesti edustivat Itä-Euroopassa venäläinen Mosin-Nagant vuodelta 1891 sekä saksalainen Mauser vuodelta 1898. Vetterli M 1869:ää kuitenkin käytettiin vielä Suomen sisällissodan aikana rintamajoukoillakin.
Gianfranco Comotti

Gianfranco "Franco" Comotti (24. heinäkuuta 1906 Brescia, Italia– 10. toukokuuta 1963 Bergamo, Italia) oli italialainen kilpa-autoilija.
Comotti osallistui Grand Prix -kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuoden 1928 Italian Grand Prix'ssa Talbotilla. Myöhemmin, noin vuoden 1930 aikoihin, hän siirtyi Alfa Romeolle. Alfa Romeolla hän voitti vuoden 1933 Napolin Grand Prix'n. Autonaan hänellä oli Alfa Romeo 2600. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskassa ajetun Grand Prix du Comminges'n. Toisen maailmansodan aikaisten vakoojan tehtävien jälkeen Comotti työskenteli öljyteollisuudessa, kunnes siirtyi Talbot-Lago-talliin.
Formula 1 -sarjaan Comotti osallistui kausilla 1950 ja 1952. Kaudella 1950 hän osallistui vain yhteen kilpailuun Maserati-autolla. Kaudella 1952 hän osallistui niin ikään vain yhteen kilpailuun, mutta tällä kertaa autona oli Ferrari. Vuoden 1950 kilpailu päättyi keskeytykseen ja hän oli kahdestoista vuoden 1952 kilpailussa, joten pisteitä Comotti ei F1-urallaan saavuttanut ollenkaan.
Comotti oli yksi yhdeksästä "Club international des anciens pilotes de Grand Prix F1" -kerhon perustajista vuonna 1962. Hän oli naimisissa kilpa-autoilija Anna Maria Peduzzin kanssa ja pariskunta ajoi myös yhteisiä kilpailuja, muun muassa Mille Migliaa.
10. toukokuuta 1963 hän kuoli 56-vuotiaana.
Arbre du Ténéré

L’Arbre du Ténéré eli Ténérén puu oli Saharan autiomaassa kasvanut kierreakaasia, joka tunnettiin maailman syrjäisimpänä puuna. Se toimi aikanaan maamerkkinä Nigerin koillisosan Ténérén alueella kulkeneille karavaaneille. Puu oli niin tunnettu, että se oli ainoa puu, joka oli merkitty karttaan, jonka mittakaava oli 1:4 000 000.
L’Arbre du Ténéré oli viimeinen jäljelle jäänyt puu ajalta, jolloin aavikko ei ollut niin kuiva kuin nykyään. Puu oli ollut yksinään vuosikymmeniä. Talvella 1938–1939 puun lähistölle kaivettiin kaivo, ja ilmeni että puun juuret ulottuivat pohjaveteen 33–36 metriä maanpinnan alla.
Puu kuoli vuonna 1973 libyalaisen rekan törmättyä siihen. 8. marraskuuta 1973 kuollut puu siirrettiin Nigerin kansallismuseoon Niameyssä. Sen tilalle pystytettiin yksinkertainen metalliveistos symboloimaan puuta.
Songs of Silence

Songs of Silence - Live in Tokyo on suomalaisen Sonata Arctican ensimmäinen livealbumi. Se nauhoitettiin 4. syyskuuta 2001 "Shibuya On Air East"illa Tokiossa, Japanissa ja julkaistiin Suomessakin samassa kuussa. Konsertti on nauhoitettu Silence-albumin kiertueelta, ja se sisältää lisäksi Sonata Arctican ensimmäisen albumin Ecliptican, kappaleita.
Suomessa albumi päätyi albumilistan 22. sijalle ja pysyi top 40:ssä 6 viikkoa. Se on ainoa Sonata Arctican albumeista, joka ei ole myynyt kultaa Suomessa. Myöhemmin Sonata Arctica on julkaissut "For the Sake of Revenge" -live-CD:n ja -DVD:n.
Mercedes-Benz SLK-sarja

Mercedes-Benz SLC-sarja on Mercedes-Benzin vuosina 1997–2020 valmistama kaksipaikkainen roadster. Auton nimi oli vuoteen 2015 asti Mercedes-Benz SLK, jossa SLK tuli saksan kielen sanoista Sportlich, Leicht ja Kurz ( ja "lyhyt"). Nimenvaihdoksen yhteydessä auto koki pienen uudistuksen ulkoasussaan. Autosta on esitelty kolme sukupolvea. 
Autoa suunniteltiin varsin pitkään. Jo keväällä vuonna 1994 Torinon autonäyttelyssä esiteltiin konseptimalli, jota seurasi samana syksynä edelleen kehitelty tutkielma. Mercedes-Benz pyrki luomaan kompaktin kokoisen roadsterin, joka tarjoaa erinomaiset ajo-ominaisuudet yhdistettynä turvallisuuteen ja arkiajoon sopiviin ominaisuuksiin. Merkittävä tekninen keksintö oli niin sanottu Vario-Roof. Tämä kattoratkaisu teki yhdestä autosta sekä kovakattoisen coupén että avoauton. Myöhemmin myös muilta valmistajilta on nähty samantyyppisiä ratkaisuja.
Sarja oli alusta alkaen erittäin suosittu, ja monet muutkin valmistajat esittelivät pian SLK:n julkaisun jälkeen omat kilpailijansa tähän luokkaan. SLK-sarja on ollut suuri myyntimenestys omassa luokassaan ja tilastojen mukaan sen maailmanlaajuinen markkinaosuus on tällä hetkellä myydyistä autoista noin 30 %. Euroopassa jopa joka toinen tämän luokan rekisteröity auto on SLK. Kaiken kaikkiaan SLK-sarjaa on valmistettu vuoden 2006 loppuun mennessä noin 465 000 kappaletta.
R170 (1997–2004).
Ensimmäisen sukupolven malli esiteltiin Torinon autonäyttelyssä huhtikuussa vuonna 1996, ja Euroopassa auto tuli myyntiin saman vuoden syyskuussa. Suomessa myytiin ja rekisteröitiin vuonna 1996 neljä kappaletta SLK:ta. Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta, mikä oli noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Moottorit olivat tilavuudeltaan 2, 2,3 ja 3,2 litraa. Vuonna 2000 esiteltiin myös facelift-versio. Vuonna 2001 esiteltiin myös suorituskykyinen 32 AMG -malli. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004. Kaiken kaikkiaan myytyjä autoja oli yli 311 000 kappaletta.
R171 (2004–2011).
Toisen sukupolven malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä helmikuussa vuonna 2004. Myynti alkoi saman vuoden maaliskuussa. Ulkonäöltään auto muuttui aikaisempaa aggressiivisemman näköiseksi. Myös moottorit ja muut ominaisuudet painottivat entistä enemmän urheilullisia ominaisuuksia. Autot valmistettiin Saksan Bremenissä.
R172 (2011–2020).
Vuonna 2011 Mercedes-Benz julkaisi 15-vuotispäivänsä kunniaksi kolmannen sukupolven mallin. Uusi malli oli edeltäjiään aerodynaamisempi ja kulutus oli laskenut jopa neljäsosaan entisestä. Myös uutta tekniikkaa oli auton varustelussa huomattavasti lisää. Malliin kuului 1,8-litrainen suorasuihkutusmoottori, joka oli saatavilla joko 135 kW (SLK 200) tai 150 kW tehoisena (SLK 250). Malli kiihtyi nopeuteen 100 km/h seitsemässä sekunnissa ja huippunopeus oli yli 230 kilometriä tunnissa. Myynnissä oli myös AMG-versio (SLK 350), johon kuului 3,5-litrainen ja 225 kW:n tehoinen V6-moottori. AMG-versio kiihtyi 5,6 sekunnissa nopeuteen 100 km/h ja sitten rajoitettuun 250 km/h huippunopeuteen. Auto sai SLC-nimen vuonna 2015.
Mercedes-Benz SLK-sarja (R170)

Mercedes-Benz SLK R170 on Mercedes-Benz SLK-sarjan vuonna 1996 Torinon autonäyttelyssä esitelty ensimmäinen sukupolvi. Euroopassa auto tuli myyntiin syyskuussa 1996 ja ensimmäinen auto valmistui tuotantolinjalta tammikuussa 1997. R170:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz R171 vuonna 2004.
Yleistä.
Ensimmäisenä täytenä valmistusvuonna autoa valmistettiin yli 48 000 kappaletta – noin puolet alun perin suunniteltua enemmän. Autoja valmistettiin sekä Saksassa että Etelä-Afrikassa. Ensimmäisen sukupolven viimeinen auto valmistettiin huhtikuussa 2004 ja myytyjä autoja laskettiin yhteensä yli 311 000 kappaletta.
Maaliskuussa 2000 esiteltiin facelift-malli. Vakiovarusteiksi tulivat muun muassa ajonvakautusjärjestelmä, kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, sivuturvatyynyt sekä ilmastointi. Ulkonäkömuutoksina auton sivuvilkut siirrettiin Mercedeksen muiden mallien esimerkin tavoin ovipeileihin ja puskuriin lisättiin sumuvalot. Myös tavaratilan avaukahvan avausnappi vaihtui avauskahvaksi. Samalla esiteltiin 200 Kompressor ja 320 -moottorit. Lisäksi 230K-moottori sai neljä lisähevosvoimaa.
Keväällä 2001 esiteltiin suorituskykyinen SLK 32 AMG-malli.
Ennen valmistuksen lopettamista, esiteltiin vielä keväällä 2003 Final Edition -erikoismalli, jossa oli muun muassa 16-tuumaiset alumiinivanteet, nappanahkasisustus ja krominen jäähdyttäjänsäleikkö.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä R170 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Mercedes-Benz SLK-sarja (R171)

Mercedes-Benz SLK R171 on Mercedes-Benzin vuosina 2004–2011 valmistama automalli, joka esiteltiin maaliskuussa 2004. SLK R171 on edeltäjäänsä suurempi ja formulamaisesti muotoiltu roadster-malli. Auto edustaa SLK:n (Sportlich, leicht, kompakt) toista sukupolvea ja se on erityisen tunnettu ensimmäisenä tuotantoautona sähköisesti toimivasta kovakatostaan, jota on myöhemmin nähty myös muissa autoissa. R171:n seuraajaksi tuli Mercedes-Benz SLK R172 vuonna 2011.
Yleistä.
Toisen sukupolven autossa katto avautuu ja sulkeutuu aikaisempaa nopeammin sekä vie alaslaskettuna aikaisempaa vähemmän tilaa tavaratilasta. SLK oli myös ensimmäinen malli, jossa käytettiin innovatiivista Airscarfiksi nimettyä pääntasonlämmitysjärjestelmää. Järjestelmän avulla autoa voidaan käyttää avoautona myös hieman viileämmässä ilmastossa.
Auto oli Car &amp; Driver-lehden Top ten-listalla vuonna 2005 ja se voitti Kanadan Car of The Year -palkintojen Best New Convertible -palkinnon. Auto on hyvin suosittu myös virityspajojen keskuudessa ja siitä ovat omia mallejaan valmistaneet muun muassa Brabus, Kleemann ja Renntech.
Syksyllä 2007 järjestettävässä Frankfurtin autonäyttelyssä esiteltiin kevyesti uudistettu SLK.
Varustelu.
Lisävarusteena on saatavissa AirScarf, Audio20, COMAND, navigaatiojärjestelmä, sirius, designo, valaistuspaketti, parkkitutka, lämmitetyt penkit ja klimatronic-ilmastointi.
Erikoismallit.
Erikoismalleissa on 400 hv/520 Nm moottori, paranneltu kansi ja ECU-lastu, hiilikuitukatto, 19" vanteet, kilpakäyttöön tarkoitetut kuppipenkit, öljynjäähdyttimet myös vaihteistolle ja ohjaukselle sekä hiilikuituiset etulokasuojat ilmanottoaukoin.
Edition 10.
Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006 esiteltiin erikoismalli SLK-sarjan 10-vuotisjuhlan kunniaksi. Markkinoille malli tulee alkuvuodesta 2007. 350 auton rajattu sarja maalataan mattaviimeistellyllä "Allanite Grey Magno" -erikoisvärillä. Normaalisti erikoismallin väritys on musta. Myös 17-tuumaisissa vanteissa käytetään tummanharmaata väriä. Mm. takavalot ovat tummennetut ja perässä on EditIOn-tunnus. Moottorivaihtoehdot ovat 200K, 280 ja 350.
M/S Baltica

M/S Baltica () on ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1990 Ulsanissa, Etelä-Koreassa. Kuollutta painoa "Balticalla" on 13 773 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. Huhtikuun 2011 lopussa alus siirtyi PowerLine-varustamolle, joka liikennöi sillä Helsingin Vuosaaren ja Lyypekin Travemünden välillä.
Käyttöhistoria.
Alus laskettiin vesille 17. kesäkuuta 1990 ja elokuussa se luovutettiin Forestmar Co:n (Ahlers Line) omistukseen, joka rekisteröi sen Kyproksen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Limassol. Tuolloin alus oli nimeltään "Ahlers Baltic". Tämän jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Belgia–Iso-Britannia–Suomi. 
Helmikuussa 1995 Poseidon Schiffahrt OHG osti aluksen. Kotisatama säilyi Limassolina. Uusi omistaja nimesi aluksen "Transbaltica"ksi. Uudelleenkastettu alus jatkoi Finncarriersin liikenteessä. 19. maaliskuuta 1995 Transbaltica ajoi karille Turun läheisyydessä. Tämän jälkeen alus meni korjaustöitä varten saksalaiselle Blohm + Voss -telakalle Hampuriin. 17. marraskuuta 1997 Finnlines osti Poseidon Schiffahrtin ja alus siirtyi näin Finnlinesin omistukseen. 
19. marraskuuta 2003 norjalainen Finland RoRo K/S osti aluksen yhdessä neljän muun aluksen kanssa Finnlinesiltä. Muut alukset olivat M/S Transfinlandian, M/S Astrean, M/S Finnrunnerin ja M/S Finnriderin. Uusi omistaja vuokrasi aluksen Finnlinesille. Nykyisen "Baltica" -nimensä alus sai 19. joulukuuta 2003. 
11. heinäkuuta – 29. heinäkuuta 2007 alus oli kuivatelakalla. 
Huhtikuussa 2011 aluksen uudeksi omistajaksi tuli Maltalla kirjoilla oleva Powerco Shipping Malta, Ltd. Vuosina 2011 ja 2012 alus liikennöi Helsingin Vuosaaren ja Travemünden välillä PowerLine-varustamon aluksena. Marraskuussa 2012 alus meni telakalle huollettavaksi.
Lokakuussa 2015 laivan uudeksi omistajaksi tuli Godby Shipping ja samalla laiva liputettiin Suomen lipun alle. Laiva jatka Transproconin rahtauksessa.
Liikapuron tekojärvi

Liikapuron tekojärvi on tekojärvi Kurikan kaakkoisosassa Ylivallin kylässä, entisen Jalasjärven kunnan alueella. Liikapuron tekojärvi on yksi Etelä-Pohjanmaalle tehdyistä tekojärvistä, joiden tarkoituksena on säännöstellä Kyrönjoen tulvia. Liikapuron tekojärven vesipinta-ala on 310 hehtaaria ja sen valuma-alue on 2 700 hehtaaria. Se kuuluu Seinäjoen valuma-alueeseen.
Liikapuron tekojärvi rakennettiin vuosina 1966–1968. Kyrönjoen tulvat aiheuttivat 1950- ja 1960-luvuilla laajan yhteiskunnallisen keskustelun, josta käytettiin nimitystä Kyrönjoen tulvasota.
Järven rannoilla on kesäasutusta.
Eric Carmen

Eric Howard Carmen (11. elokuuta 1949 Cleveland, Ohio – maaliskuu 2024) oli yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja kosketinsoittaja.
Hänen suurimmat menestyksensä tulivat 1970-luvulla, ensiksi yhtyeessä Raspberries (jonka suurin hitti oli "Go All The Way"), ja sen jälkeen soolouralla, sisältäen hittejä kuten "All By Myself" ja "Never Gonna Fall In Love Again".
BMW Z3

BMW Z3 on BMW:n ensimmäinen sarjatuotantona valmistama roadster-malli. Samalla se oli ensimmäinen malli, joka valmistettiin Yhdysvalloissa. Auto esiteltiin mallivuodelle 1996 ja sen valmistus lopetettiin vuonna 2002.
Yleistä.
Z3 on kehitetty E36-mallisarjan 3-sarjalaisesta. Roadster-malliin viitataankin usein numerolla E36/7 ja Coupe-malliin numerolla E36/8. Normaali Coupe-malli oli tarjolla vuodesta 1999 vuoteen 2001 ja BMW Motorsportin M Coupe vuodesta 1999 vuoteen 2002.
Moottorit.
Aluksi autoa valmistettiin ainoastaan 1,9-litraisella rivinelosella. Moottori oli auton luonteeseen nähden vähätehoinen ja pian esiteltiin tehokkaampiakin moottoreita. Pohjois-Amerikassa rivinelosen rinnalle esiteltiin vuonna 1997 2,8-litrainen rivikuutonen. Vuonna 1998 laajeni mallisto M Roadster -mallilla, jossa oli 3,2-litrainen moottori. Vuonna 1999 ns. kasvojenkohotuksessa yhteydessä alkuperäinen rivinelonen korvattiin 2,5-litraisella rivikuutosella. Samana vuonna Pohjois-Amerikan ulkopuolella 1,9-litrainen rivinelonen korvattiin kaksilitraisella rivikuutosella. Myöhemmin valikoimaan tuli kaksi rivikuutosta lisää: 2,2- ja 3,0- litraiset versiot. Kaikkia näitä moottoreita valmistettiin valmistuksen loppumiseen asti. Malli Z3M Roadster säilyi koriltaan alkuperäismuodossaan, ilman kasvojenkohotusta.
MG F

MG F syntyi kun MG-merkki herätettiin uudelleen henkiin tuomalla markkinoille 2-paikkainen MG F vuonna 1995. MG F oli ensimmäinen kokonaan brittien suunnittelema Rover99-suvun auto sitten Austin Montegon. MG F oli keskimoottorinen ja moottori oli 1,8- tai myöhemmin myös 1,6-litrainen. Tehoa oli enimmillään 160 hv. Vuoden 2002 alussa auto sai perusteellisen faceliftin ja nimeksi annettiin MG TF. 
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä TF sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. 
Kehitys.
Vuonna 1999 auto sai kasvojenkohotuksen ja samalla markkinoille tuli tehokas 160 hevosvoimainen Trophy 160 -malli, jota valmistettiin rajoitettu määrä. Myös CVT-vaihteistolla varustettu "Steptronic"-malli esiteltiin.
Jaguar XJR-15

Jaguar XJR-15 on Jaguarin harvinainen superauto, jota valmistettiin vain 50 kappaletta. Auto kehitettiin yhdessä Tom Walkinshaw Racingin kanssa ja se perustuu mekaanisesti Le Mansin voittaneeseen Jaguar XJR-9 kilpa-autoon ja sen aerodynaamisen korin on muotoillut Peter Stevens, joka muotoili myös McLaren F1:n. Auton runko ja kori ovat hiilikuitua ja kevlaria.
Autoa valmistettiin Coventryn tehtaalla Englannissa vuosina 1990-1992. Osa XJR-15:istä on muunnettu ratakäyttöön, kaikki autot ovat yksityisomistuksessa.
Kuusitoista XJR-15 autoa kilpaili Jaguar Sport Intercontinental Challengessa, Monacossa vuonna 1991. Miljoonan dollarin voiton vei Armin Hahne.
Moottorit.
Vaihteistona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto.
Kōmyō (keisarinna)

Keisarinna Kōmyō (; 701–760) oli Japanin keisari Shōmun puoliso Nara-kaudella 700-luvulla. Hän kuului voimakkaaseen Fujiwara-klaaniin. Kōmyō ja Shōmu tunnetaan hurskaina buddhalaisina, jotka aloittivat useita merkittäviä rakennushankkeita. 
Elämäkerta.
Kōmyō oli Fujiwara no Fuhiton ja Agata Inukai no Michiyon tytär. Fujiwara no Muchimaro, Fusasaki, Umakai ja Maro olivat hänen velipuoliaan. Hänen henkilönimensä ("imina") oli Asukahime tai Asukabehime (). Vuonna 740 häntä alettiin kutsua nimellä Kōmyōshi (), myöhemmin keisarinna Kōmyōksi. 
Kōmyō meni naimisiin prinssi Shōmun kanssa 16-vuotiaana ja synnytti kahden vuoden kuluttua, vuonna 718, prinsessa Aben. Shōmu nousi Japanin valtaistuimelle vuonna 724. Pari sai vuonna 727 kruununprinssin, joka kuitenkin kuoli jo seuraavana vuonna. Neljä velipuoltaan Kōmyō menetti kulkutaudille vuonna 737. Shōmu luopui keisariudesta tyttärensä Aben hyväksi vuonna 749, jolloin Abesta tuli keisarinna Kōken. Shōmu kuoli vuonna 756 ja keisarinna Kōmyō muutamaa vuotta myöhemmin sairauteen vuonna 760. Keisari ja keisarinna on haudattu vierekkäin Naraan: heidän hautapaikkansa nimi on Sahoyama-no-misasagi ().
Kōmyō ja keisari Shōmu muistetaan buddhalaisuuden tukijoina. Keisarinna aloitti esimerkiksi Shin-Yakushi-jin temppelin ja Kōfuku-jin temppelin pagodin rakennustyöt; hänen kerrotaan myös ehdottaneen miehelleen Tōdai-jin suuren Buddhan rakentamista. Shōmun kuoltua hän lahjoitti keisarin esineistöä Tōdai-jille, mikä merkitsi temppelin aarrehuoneen Shōsō-inin perustamista. Häntä varten luotiin vuonna 729 Kōgōgūshiki-virasto, josta tuli hänen toimintansa keskipiste. Keisarinna Kōmyōsta on kirjoitettu lukuisia elämäkertoja ja anekdootteja, joissa kerrotaan muiden muassa hänen kauneudestaan, viisaudestaan ja seksuaalisuudestaan.
Runoilijana.
Kolme Kōmyōn kirjoittamaa runoa on otettu 700-luvun "Man’yōshū"-runoantologiaan ja yksi "Shūi-wakashū"-antologiaan.
朝霧の
たなびく田居に
鳴く雁を
留め得むかも
我がやどの萩
"Asagiri no"
"tanabiku tanu ni"
"naku kari o"
"todome emu kamo"
"wa ga yado no hagi"
”Pidättelevätköhän
pihani pensasapilat
hanhia, jotka
laulavat aamu-usvan
peittämällä pellolla”
Seuraava runo on omistettu keisari Shōmulle:
我が背子と
二人見ませば
いくばくか
この降る雪の
嬉しからまし
"Wa ga seko to"
"futari mimaseba"
"ikubaku ka"
"kono furu yuki no"
"ureshikaramashi"
”Vaikka kuinka
sataisi lunta,
jos saan nähdä sen 
sinun kanssasi,
olen siitä onnellinen”
Kalajärven tekojärvi

Kalajärven tekojärvi on Kyrönjoen tulvasuojelun vuoksi Seinäjoen Peräseinäjoelle rakennettu tekoallas. Järvi kuuluu Seinäjoen valuma-alueeseen ja Kyrönjoen vesistöalueeseen. Alkuperäisen Kalajärven syvyys voi olla muutamia metrejä, kun taas tekoaltaan laajalla kohdalla on järvi matala. Kalajärven tekojärven vesipinta-ala on 1 130 hehtaaria. Kalajärven vesitilavuus on 42 000 000 m³ sekä suurin syvyys yhdeksän metriä. Järven vedenpinnan vaihtelu on 6,5 metriä. Kalajärven valuma-alueen pinta-ala on 51 200 hehtaaria.
Kalajärven länsirannalla kohti Seinäjokea laskevan purku-uoman suulla on Seinäjoen Energian Kalajärven voimalaitos. Kalajärvestä lasketaan vesiä Seinäjoen lisäksi myös Nurmonjoen kautta Lapuanjokeen.
Virkistyskäyttö ja palvelut.
Kalajärven tekojärvelle on tehty siika- ja kuhaistutuksia. Järvestä saa myös haukia, ahvenia ja kirjolohia. Aluetta varten on muodostettu Kalajärven kalastuskunta.
Kalajärven virkistysalueella toimii leirintäalue. Kalajärven aluetta ja sen toimintaa ovat synnyttäneet ja kehittäneet vuosien kuluessa SFC Seinäjoen seutu ry, yksityiset toimijat sekä Peräseinäjoen kunta. Kalajärvi on voittanut useita käyttäjien myöntämiä valtakunnallisia tunnustuksia, muun muassa Vuoden Caravan-alue -palkinnon kolmasti sekä "Caravan-lehden" ”Suomen suosituin leirintäalue” -tittelin.
Kalajärvi on neljän tähden leirintäalue ja alueen palveluita ovat muun muassa 340-paikkainen caravanalue, Ravintola Kalajärvi A-oikeuksin, leirintäaluepalvelut, mökkivuokraus, Siirtolaisuusmuseon Maailman raitti, Aisamäen kesäteatteri, 18-reikäinen puistogolfrata, tanssi- ja viihdetoiminta, 100 metrin vesiliukumäki, venevuokraus, tenniskenttävuokraus ja ohjelmapalvelut.
Historia.
Kalajärvi oli osa Kyrönjoen vesistötaloussuunnitelmaa, joka valmistui vuonna 1965. Se suunniteltiin varastoimaan Seinäjoen ja Kihniänjoen tulvavesiä. Järven ja voimalaitoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1971 ja ne otettiin käyttöön vuonna 1977. Tekojärven alle jäi kaksi pienempää järveä, Iso-Kalajärvi ja Vähä-Kalajärvi.
Sodegarami

 Sodegarami (, joskus myös ) oli japanilainen salkoase joka oli tarkoitettu pidätysvälineeksi poliisiviranomaisten käyttöön. Sodegaramissa pitkän varren päässä monihaarainen koukuilla varustettu tartuntapää. Käytössä sodegaramilla yritettiin saada ote pidätettävän vaatteista esimerkiksi kimonon laajoista hihoista tai liepeestä, kiertää ote nopeasti tiukaksi ja työntää tai vetää pidätettävä kumoon, jolloin häntä oli helpompi hallita ja riisua aseista. Sodegarami oli erityisesti Japanissa feodaaliajalla šogunaattia poliisijoukoissa kokopäiväisesti poliisitehtävissä toimivan komonon eli, samurailuokkaan kuulumattoman poliisiviranomaisen rikollisten pidätyksessä käyttämä väline.
Star (elokuvateatteri)

Star on elokuvateatteri Oulussa Tuiran kaupunginosassa Kalliotiellä. Star on perheyritys ja ainoa oululainen kaupallinen elokuvateatteri, joka ei ole Finnkinon omistuksessa. Ohjelmisto koostuu pääasiassa valtavirtaelokuvista. Starissa pyörii kerrallaan aina 12–25 elokuvaa. Alusta lähtien Starissa on ollut kaksi salia, myöhemmin sitä laajennettiin ja sinne lisättiin pieni kahvila ja kolmas sali. Neljäs sali valmistui elokuussa 2013. Lokakuussa 2016 valmistui remontti, jonka aikana vanhat salit Star 1 &amp; Star 2 purettiin kokonaan ja niiden tilalle tuli kolme uutta salia. Starin viidessä salissa on yhteensä 353 asiakaspaikkaa.
Joulukuussa 2008 Stariin asennettiin Oulun ensimmäinen digitaalinen elokuvaprojektori. Laitteistolla pystytään esittämään myös kolmiulotteisia elokuvakopioita.
Lokakuussa 2016 remontin yhteydessä Star 1 -salista tuli Suomen toinen ja Oulun ensimmäinen Dolby Atmos -sali.
Elokuvateatteri on perustettu vuonna 1938 nimellä "Bio Kuohu". Nimi muutettiin myöhemmin Maximiksi ja sitten Stariksi.
Helmikuussa 2024 uutisoitiin, että Star on hakenut asemakaavan muutosta elokuvateatterirakennuksen ja sen vieressä olevan pysäköintialueen laajennukselle.
Alfa Romeo Brera

Alfa Romeo Brera (Typ 939) on Alfa Romeon vuosina 2005–2010 valmistama coupé-korinen automalli, joka korvasi Alfa Romeo GTV:n. Sen kangaskattoinen sisarmalli on Alfa Romeo Spider, joka tuli markkinoille vuotta myöhemmin. 
Brera esiteltiin konseptiautona Geneven autonäyttelyssä keväällä 2002. Tuotantoversion ensiesittely oli samassa näyttelyssä vuonna 2005. Brera perustuu samalle pohjalevylle kuin 159-malli, mutta on akseliväliltään sitä 17,5 senttimetriä lyhyempi. Bensiinimoottoreina olivat aluksi nelisylinterinen 2,2 JTS (185 hv) ja 3,2-litrainen V6 (260 hv). Dieselmoottorina oli viisisylinterinen 2,4 JTD (200 hv). V6-moottorin yhteydessä oli aluksi aina neliveto. 
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2007 esiteltiin automatisoitu "Selespeed"-vaihteisto, joka oli valittavissa 2,2-litraisen moottorin yhteyteen. 
Vuonna 2008 malli koki pieniä uudistuksia lähinnä sisätiloissa. Esimerkiksi osa sisustusmateriaaleista ja mittaristo olivat uusia. Lisäksi V6-moottori tuli saataville myös etuvetoisena. 
Vuonna 2009 moottorivalikoimaa laajennettiin 1,75-litraisella TBi-bensiinimoottorilla (200 hv) sekä 2,0 JTDM (170 hv) -dieselmoottorilla.
Alfa Romeo 166

Alfa Romeo 166 on Alfa Romeon vuosina 1998–2007 valmistama edustusluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 164:n. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin Lancia Kappa. 166 ei saanut itselleen seuraajaa, vaan jäi toistaiseksi valmistajan viimeiseksi malliksi luokassaan.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi vapaasti hengittävä 2,0-litrainen (155 hv), turboahdettu 2,0-litrainen (205 hv), 2,5-litrainen V6 (190 hv) ja 3,0-litrainen V6 (226 hv). Dieselinä oli viisisylinterinen 2,4-litrainen (136 hv). V6-moottorien yhteyteen oli valittavana neliportainen "Sportronic"-automaattivaihteisto. 
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2003 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut 166, joka sai vastikään uudistunutta pienempää 156-mallia vastaavan keulan ilmeen. Uutena moottorina oli 3,2-litrainen V6 (240 hv).
Jaguar S-Type

Jaguar S-Type on retrotyylisesti muotoiltu auto, joka muistuttaa 1950-luvun lopulla esiteltyä Jaguar Mark 2 -mallia. Auto lainaa nimensä vuosina 1963–1968 valmistetulta, Mark 2:een perustuneelta S-Type-mallilta. S-Type esiteltiin vuonna 1998 ja se tuli myyntiin vuonna 1999.
Yleistä.
Auton erikoinen muotoilu aiheutti sen, että myyntimenestys ei ollut aivan odotettu. Autoa myytiin maailmanlaajuisesti noin 270 000 kappaletta. Suomessa vuonna 2004 auton hinta oli alkaen 58 000 euroa (2,5-litrainen bensa ja 2,7-litrainen diesel). Vapaastihengittävällä V8-moottorilla hinta oli 77 000 euroa, ja V8-moottorinen, kompressoriahdettu R-malli maksoi 100 600 euroa. Edellä mainittuihin hintoihin tulivat lisäksi jälleenmyyjäkohtaiset toimituskulut. Marraskuussa 2006 Jaguar julkisti, että S-Typen seuraaja on syksyllä 2007 esiteltävä Jaguar XF.
Kehitys.
Mekaanisesti ahdettu R-malli esiteltiin vuonna 2003. R-mallissa on 18 tuuman vanteet ja sen maski on maalattu mattavärillä. Autolle tehtiin pieni kasvojenkohotus vuonna 2004, jolloin se sai muun muassa alumiinisen konepellin. Auton takaosan muotoilua muutettiin, mistä johtuen auton kokonaispituus kasvoi muutamalla sentillä.
Mallivuoden 2008 S-Type esiteltiin Bolognassa joulukuussa 2006. Muutokset ovat pieniä; muun muassa etupuskuri ja säleikkö ovat samanlaiset kuin S-Type R-mallissa. Sisustuksessa penkit uusittiin ja kuusivaihteinen automaattivaihteisto tuli vakiovarusteeksi kaikkiin malleihin. Moottorivaihtoehtoja oli kolme: 2,7-litrainen diesel, 3-litrainen bensiinimoottori ja R:n 4,2-litrainen V8.
Tekniikka.
Auto käyttää samaa Ford DEW -pohjalevyä kuin Lincoln LS mutta suuresti muutettuna. Takavetoista autoa tehtiin viisivaihteisella manuaalivaihteistolla tai kuusivaihteisella automaatilla, jota voidaan vaihtaa myös ilman kytkintä manuaalisesti. Vuosina 2000–2002 vaihtoehtoina olivat viisivaihteinen manuaali tai viisivaihteinen automaatti.
Moottorit.
Moottoreina ovat olleet tarjolla 2,5- ja 3-litraiset V6-moottorit sekä 4- ja 4,2-litraiset V8-moottorit. Valikoimassa on myös 2,7-litrainen dieselmoottori, jota mainostetaan 202 kilon painollaan yhdeksi luokkansa kevyimmistä moottoreista.
Koenigsegg CCX

Koenigsegg CCX on Koenigseggin superautomalli. Kirjain X tulee roomalaisesta numerosta joka tarkoittaa lukua 10, luku viittaa ensimmäisen CC-mallin kymmenvuotissyntymäpäivään. CCX on tehty edeltäjiänsä paremmin Yhdysvaltojen markkinoille sopivaksi täyttämään Yhdysvaltojen säännösvaatimukset.
Auto käyttää targa-mallista koria. Autoa valmistettiin vuodesta 2006 vuoteen 2010.
CCXR.
CCXR on vuonna 2007 esitelty E85-biopolttoainetta käyttävä versio. CCXR:ssä on pieniä muutoksia polttoaineen ruiskutukseen, polttoaineputkistoon, erilaiset männänrenkaat ja ahtopainetta on nostettu 1,2 barista 1,5 bariin. E85-bioetanolilla käyvä auto tuottaa 1018 hevosvoimaa.
Volkswagen Passat (B6)

Volkswagen Passat B6 on Volkswagenin Passat-mallin viides sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2005–2010. Tämän jälkeen malli sai kasvojenkohotuksen, jonka myötä sitä alettiin kutsua Passat B7:ksi, vaikka perusrakenne oli siinä yhä sama kuin B6-mallissa. Passatista tuli vuonna 2008 markkinoille coupé-korinen versio nimeltään Volkswagen Passat CC (myöhemmin vain Volkswagen CC). Kiinassa Passatia myytiin Volkswagen Magotan -nimisenä.
Volkswagen Passat (2005–2010).
Viidennen sukupolven Passat esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2005. Se perustuu nimestään huolimatta samalle A6-pohjalevylle kuin Škoda Superb, SEAT Alhambra ja Volkswagen Sharan. 
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,6 8V (102 hv), 1,6 FSI (115 hv) ja 2,0 FSI (150 hv). Dieselmoottoreina olivat pumppusuutintyyppiset 1,9 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (122/140 hv). Syksyllä 2005 tulivat turboahdettu 2,0 TFSI (200 hv), 3,6 V6 FSI (280 hv) ja 2,0 TDI:n 170-hevosvoimainen versio. Lisäksi keväällä 2006 esiteltiin 3,2 V6 FSI (250 hv). 
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007 esiteltiin Passat R36, jossa on vapaasti hengittävä 300-hevosvoimainen 3,6-litrainen VR6-moottori. Alusta on tavallisia malleja matalampi ja koria on muotoiltu urheilullisemmaksi. 
Syksyn 2007 uutuusmoottorit olivat turboahdetut bensiinimoottorit 1,4 TSI (122 hv) ja 1,8 TSI (160 hv). Vuoden 2008 alussa 2,0 TSI (200 hv) korvasi 2,0 TFSI:n. Keväällä 1,6 FSI poistui ja 2,0 TDI muuttui yhteispaineruiskutteiseksi, tehovaihtoehtoina 140 sekä 170 hevosvoimaa. Vuoden lopulla tuli myös 110-hevosvoimainen versio, joka korvasi 1,9 TDI:n. 
Alkuvuonna 2009 esiteltiin 1,4 TSI:n maakaasua polttoaineenaan käyttävä versio. Syksyllä uutuutena oli yhteispaineruiskutteinen 1,6 TDI (105 hv).
Mazda6

Mazda6 on Mazdan vuodesta 2002 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Mazda 626:n. Sitä myydään Japanissa nimellä Mazda Atenza.
Mazda6 GG (2002–2008).
Ensimmäisen sukupolven Mazda6 esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2002. Korimalleina olivat neliovinen sedan, viisiovinen hatchback ja farmari (koritunnus GY). Malli perustuu Mazdan ja Fordin yhteistyössä kehittämälle pohjalevylle.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2005 malli sai muun muassa uuden etupuskurin ja mustapohjaiset ajovalot. Uudistuksen yhteydessä koritunnuksiksi vaihtuivat GG1 ja GY1.
Vuoden 2005 lopulla esiteltiin urheilullinen Mazda6 MPS, jonka nimenä oli Pohjois-Amerikassa Mazdaspeed6 ja Japanissa Mazdaspeed Atenza. Siinä oli turboahdettu 2,3-litrainen bensiinimoottori teholtaan 260 hevosvoimaa.
Mazda6 GH (2007–2012).
Toisen sukupolven Mazda6 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi kokonaispituudeltaan 6,5 senttimetriä, akseliväliltään viisi senttimetriä ja leveydeltään 1,5 senttimetriä. Muun muassa korissa aiempaa runsaammin käytetyn suurlujuusteräksen ansiosta auto on kuitenkin edellismallia kevyempi.
Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010 esiteltiin uudistunut Mazda6. Etupuskurin ilmanottoaukoista oli tehty aiempaa suuremmat, ja myös takavaloihin tehtiin pieniä muutoksia.
Mazda6 GJ/GL (2012–).
Kolmannen sukupolven Mazda6 esiteltiin neliovisena sedanina Moskovan autonäyttelyssä elokuussa 2012. Farmarimallin ensiesittely oli Pariisin autonäyttelyssä seuraavassa kuussa. Edeltäjäänsä verrattuna auton akseliväli kasvoi 10,5 senttimetrillä. Viisiovista hatchbackia ei kahdesta edellisestä sukupolvesta poiketen ollut enää saatavilla.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Mazda6 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2015 tehtiin pieniä muutoksia keulan alueella. Uusia varusteita olivat muun muassa LED-ajovalot ja tietoviihdejärjestelmä seitsemäntuumaisella näytöllä.
Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2017 lopulla esiteltiin Mazda6, jonka ajovalot oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tehty aiempaa suurempi. Myös takapuskuri oli uusi, lisäksi sisusta uudistettiin täydellisesti. Tämän faceliftin yhteydessä koritunnukseksi vaihtui GL.
Donald O’Connor

Donald David Dixon Ronald O’Connor (28. elokuuta 1925 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 27. syyskuuta 2003 Calabasas, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tanssija, laulaja ja näyttelijä, joka muistetaan lukuisista elokuvarooleistaan, etenkin musikaaleista.
O’Connorin ehkä parhaiten muistetut elokuvat ovat "Laulavat sadepisarat" (1951) ja "Rytmiä veressä" (1954). Hänellä on urastaan kaksi tähteä (elokuvista ja tv:stä) Hollywood Walk of Famella.
O’Connor oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa ja hänellä oli neljä lasta.
Cadillac SRX

Cadillac SRX on Cadillacin valmistama täysikokoinen luksusluokan crossover, joka esiteltiin ensimmäisen kerran mallivuodeksi 2004. Auto perustuu GM:n Sigma-pohjalevyyn ja siinä on viisivaihteinen automaattivaihteisto. SRX voitti North American Truck of The Year -palkinnon vuonna 2004 ja Car and Driver lehden Five best Trucks ”luxury suv” -palkinnon. SRX valmistetaan Lansingissa, Michiganissa.
Auton valmistus lopetettiin vuonna 2016 ja sen korvasi Cadillac XT5.
Varustelu.
Perusvarusteluun kuuluu kokonahkainen sisusta ja turvatyynyt sekä verhoturvatyynyt, V8 versiossa on lämmitetyt etupenkit ja puusisusta, jotka ovat saatavilla lisävarusteena myös V6 malliin. Lisävarusteena molempiin malleihin on saatavilla DVD-soitin, aurinkokatto, navigaatiojärjestelmä ja taitettava kolmas penkkirivi. 
Kehitys.
Autoa rakennettiin kaksi sukupolvea (2003-2009 ja 2010-2016).
Sasumata

 Sasumata () oli japanilainen salkoase, joka oli tarkoitettu pidätysvälineeksi poliisiviranomaisten käyttöön. Sasumatan pitkän varren päässä on isohko haarukan kaltainen tartuntapää. Käytössä Sasumatalla yritettiin painaa pidätettävän raaja tai kaula maata, lattiaa tai seinää vasten jolloin hänet oli helpompi hallita ja riisua aseista. Varressa oli piikkejä estämässä pidätettävää tarttumasta aseeseen. Sasumata oli erityisesti Japanissa feodaaliajalla šogunaatin poliisijoukoissa kokopäiväisesti poliisitehtävissä toimivien komonoiden, eli samurailuokkaan kuulumattomien poliisiviranomaisten käytössä.
Jaime Sin

Kardinaali Jaime Lachica Sin (31. elokuuta 1928 – 21. kesäkuuta 2005) oli Filippiinien roomalaiskatolisen kirkon arkkipiispa. Hän oli osassa vuoden 1986 kansan vallankumouksessa, jossa Ferdinand Marcos ajettiin maasta.
Sinin poliittinen toiminta herätti levottomuutta Vatikaanissa ja hänet kutsuttiin selvittämään sitä.
Sin jäi pakolliselle eläkkeelle vuonna 2003 75-vuotiaana. Hän kärsi munuais- ja sydänvaivoista, eikä pystynyt osallistumaan vuoden 2005 konklaaviin, jossa Benedictus XVI valittiin.
Volkswagen Race Touareg 2

Volkswagen Race Touareg 2 on Volkswagenin aavikkoralleihin rakentama kilpa-auto. Se kilpaili kauden 2006 aavikkoralleissa ja vuoden 2007 Dakar-rallissa, kuljettajinaan muun muassa Carlos Sainz ja Ari Vatanen. Auto oli parannettu versio Volkswagen RT05-autosta, esimerkiksi moottorin vääntöä oli lisätty ja ohjaamon ilmanvaihtoa parannettu.
Vauhdillisesti auto oli kilpailukykyinen, mutta luotettavuusongelmat pudottivat tallin kärjestä. Dakar-rallissa 2009 Giniel de Villiers kartturinaan Dirk Von Zitzewitz nappasi ensimmäisen henkilökohtaisen Dakar-voittonsa ja samalla Race Touareg malliston ensimmäisen kilpailuvoiton ja 2010 sillä saavutettiin jo kolmoisvoitto kuljettajinaan Sainz (1.), Al-Attiyah (2.) ja Miller (3.)
David Marr

David Marr (19. tammikuuta 1945 Essex – 17. marraskuuta 1980) oli brittiläinen psykologi ja neurotieteilijä, jonka merkittävimmät saavutukset liittyvät näkökyvyn tutkimukseen sekä laskennalliseen eli komputationaaliseen neurotieteeseen, jonka alullepanijana häntä myös pidetään.
Marrin mukaan kognitiiviset prosessit ovat kuvattavissa algoritmein ja laskettavissa tietokoneella, mikä tekee hänestä komputationalistin. Marr esitti pääteoksessaan "Vision" (1981), että kognitiiviset prosessit voidaan jaotella kolmeen tasoon:
Samassa teoksessa Marr teki ehdotuksen siitä, kuinka kolmiulotteinen kuvaus ympäröivästä maailmasta muodostuu ihmisaivoissa näköhavainnon kautta rakenteisesti.
Casa Batlló

Casa Batlló on Antoni Gaudín ja Josep Maria Jujolin suunnittelema talo Barcelonan Eixamplen kaupunginosassa. Talo on rakennettu 1877 ja 1903 liikemies Josep Batlló osti rakennuksen. Vuosina 1904-1906 rakennus uudistettiin Gaudín johdolla.
Talo suunniteltiin alun perin hyvätuloiselle perheelle, ja se rakennettiin leveälle Passeig de Gràcian puistokadulle Barcelonan tyylikkääseen osaan. Rakennusta kutsutaan joskus nimellä "Casa dels ossos" (Luutalo), mikä johtuu sen orgaanisista, luurankoa muistuttavista muodoista. Julkisivu on koristeltu värikkäin mosaiikein, ja rakennuksen katto on kuin lohikäärmeen piikikäs harja. Erään teorian mukaan talon muotokieli symboloikin Katalonian suojeluspyhimyksen Pyhän Yrjön miekkaa, joka lävistää lohikäärmeen selän.
Batllón perhe omisti rakennuksen 1950-luvulle asti. 1990-luvulta saakka rakennus on ollut Bernat -suvun hallussa. Vuonna 1995 Casa Batlló avattiin yleisölle ja siellä vierailee yli miljoona ihmistä vuodessa. Vuodesta 1984 alkaen talo on ollut osa Unescon maailmanperintöluetteloa.
Taihojutsu

Taihojutsu (, ’pidätystaito’) on japanilaisesta taistelutaidosta Shindō Musō-ryū jōdōsta 1900-luvulla poliisin tarpeisiin edelleen kehitetty kamppailu- ja pidätystaito. Taihojutsun kehitti Shimizu Takaji (1896–1978), joka oli Shindō Musō-ryūn 25. päämestari, yhteistyössä Japanin poliisivoimien kendon opettajien kanssa 1930-luvulla. Jōdōn tekniikoita on taihojutsussa sovellettu vastaamaan nykyaikaisen yhteiskunnan vaatimuksia tekemällä niistä vaarattomampia ja käyttämällä niitä mellakanhallintaan.
Taihojutsu poliisikäytössä nykyään.
Taihojutsua harjoitetaan Japanin poliisivoimissa yhä laajalti. Shimizu Takajin työtä taihojutsun kehittäjänä Japanin poliisivoimissa ovat jatkaneet Kuroda Ichitarō, Yoneno Koterō, Hiroi Tsuneji ja Kaminoda Tsunemori. Taihojutsu osoitti toimivuutensa Japanissa 1960-luvun puolivälistä 1970 kestäneiden massamielenosoitusten hillitsijänä. Japanin poliisin pitää mukanaan yhä usein jō-sauvaa partioidessaan. Jō-sauva toimii yhä paitsi poliisin virkavallan symbolina myös poliisin käytännön lainvalvonta- ja pidätystyökaluna.
Frederick Sturckow

Frederick Wilford ”Rick” Sturckow (s. 11. elokuuta 1961) on yhdysvaltalainen merijalkaväen upseeri ja astronautti. Hän on syntynyt La Mesassa, Kalifornian osavaltiossa. Hän kuitenkin pitää Lakesidea kotikaupunkinaan. Hän on naimisissa. 
Koulutus.
Sturckow valmistui Kalifornian osavaltion teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1984. Hän suoritti siellä alemman korkeakoulututkinnon pääaineenaan mekaniikka. 
Sotilasura.
Sotilasarvoltaan Sturckow on merijalkaväen eversti ja hänelle on myönnetty useita kunniamerkkejä. Hän aloitti sotilasuransa vuonna 1984 ja sai lentäjän siivet 1987. Hänet valittiin TOPGUN-ilmasotakouluun vuonna 1990 ja on palvellut lentäjänä muun Persianlahden sodassa. Sturckow on myös F-18 -koelentäjä ja on lentänyt yli 4 700 lentotuntia 50 eri konetyypillä.
Astronauttiura.
Sturckow valittiin astronautiksi vuonna 1994. Neitsytlentonsa hän suoritti Endeavourilla vuonna 1998. STS-88 -tehtävä oli ensimmäinen Kansainvälisen avaruusaseman kokoamislento. Toisen sukkulalentonsa hän suoritti Discoverylla vuonna 2001. STS-105 oli 11. vierailu Kansainvälisellä avaruusasemalla. Kolmannella sukkulalennollaan Atlantiksella kesäkuussa 2007 Sturckow toimi STS-117 -tehtävän komentajana. Neljännellä sukkulalennollaan Sturckow toimi 29. elokuuta 2009 laukaistun avaruussukkula Discoveryn lennon STS-128 komentajana. Avaruudessa Sturckow on viettänyt yli 600 tuntia.
Muriel Robb

 Muriel Robb (13. toukokuuta 1878 Newcastle upon Tyne, Englanti – 12. helmikuuta 1907) oli brittiläinen naistennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin naisten kaksinpelin mestaruudesta 1902, jolloin hän voitti Charlotte Cooper Sterryn loppuottelussa lukemin 7–5, 6–1.
Paavo Toivanen

Paavo Uuras Toivanen (14. kesäkuuta 1937 Tuupovaara – 15. lokakuuta 2024 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän toimi Turun yliopiston bakteeriopin ja serologian professorina vuodesta 1978 vuoteen 2001. Paavo Toivanen on yhdessä vaimonsa Auli Toivasen kanssa suomalaisen immunologiatutkimuksen uranuurtajia. 
Henkilöhistoria ja ammattiura.
Toivasen vanhemmat olivat metsäteknikko Vilho Pekka Toivanen ja Suoma Helena Silvennoinen. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1955 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1962. Toivanen avioitui Auli Pirilän kanssa vuonna 1961 ja kaikkiaan perheeseen syntyi viisi lasta. Toivanen ja hänen vaimonsa tekivät koko tutkijanuransa töitä yhdessä. He työskentelivät yhdessä muun muassa Yhdysvalloissa, josta he toivat Suomeen kaksi sisäsiittoista kanakantaa tutkimustarkoituksiin, ja Sveitsissä Baselin Immunologisessa Instituutissa. Toivasten tutkimustyön keskeiset aiheet olivat valkosolujen erilaistuminen ja bakteerien aiheuttama niveltulehdus. Toivaisten tutkimustyö vaikutti merkittävästi muun muassa luuytimensiirtoihin ja niveltulehduksen hoitoon. 
Palkinnot ja tunnustukset.
Paavo ja Auli Toivanen saivat vuonna 2004 Wiesbadenin kaupungin myöntämän 38 000 euron suuruisen Carol Nachman -palkinnon ansioistaan reumatutkimuksen alalla. Molemmille myönnettiin myös Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Paavo ja Auli Toivasen elämäntyön kunnioittamiseksi joukko Toivasten entisiä työtovereita ja oppilaita toteutti juhlamitalihankkeen, jossa mitalin suunnittelijaksi valittiin Jarkko Roth. Auli ja Paavo Toivasen 70-vuotismitali julkistettiin vuonna 2008. Mitalin luonnos ja lahjoittajien nimet sisältävä adressi luovutettiin Paavo Toivaselle hänen 70-vuotispäivänään 14.6.2007 ja mitalin ensimmäinen kappale luovutettiin Auli Toivaselle hänen 70-vuotispäivänään 1.3.2008.
Magica

Magica on Dion kahdeksas albumi vuodelta 2000. Se on konseptialbumi. Levyllä esiintyy jälleen kitaristi Craig Goldy. Magicaa pidetään Dion paluualbumina, sillä sillä palataan menestyneempään 1980-luvun soundiin. Ronnie James Dion mukaan yhtyeen piti nauhoittaa "Magica II" - ja "Magica III" -albumit vuonna 2010. Ronnie James kuitenkin sairastui: syksyllä 2009 hänellä diagnosoitiin vatsasyöpä, joka johti kuolemaan toukokuussa 2010. Magicaa pidetään yhtenä Dion parhaista albumeista "Holy Diverin" ja "The Last in Linen" ohella. Albumin suosituin raita lienee lähes kuusi- ja puoliminuuttinen "As Long As It's Not About Love".
SS-divisioona Das Reich

SS-divisioona Das Reich oli Waffen-SS:n 2. panssaridivisioona ja sotilasorganisaation tunnetuimpia joukko-osastoja. Se perustettiin vuonna 1939, ja toisen maailmansodan aikana se osoittautui tehokkaaksi ja taistelukykyiseksi divisioonaksi. Sodan lopulla 1945 suurin osa sen miehistöstä antautui yhdysvaltalaisille.
Historia.
Lokakuussa 1939 Adolf Hitler määräsi, että SS-Verfügungstruppeen kuuluneista rykmenteistä muodostetaan yksi yhtymä, SS-Verfügungs-divisioona. Siihen kuuluivat jalkaväkirykmentit Deutschland, Germania ja Der Führer sekä tykistörykmentti ja viesti-, pioneeri-, tiedustelu-, panssarintorjunta- ja ilmatorjuntakonekivääripataljoonat. Samalla hän antoi määräyksen kahden uuden yhtymän muodostamisesta eli Totenkopf- ja Polizei-divisioonat.
Ranskan taisteluiden päätyttyä SS-Verfügungs-divisioona oli hetken valvomassa Ranskan länsirannikkoa lähellä Pyreneitä ennen kuin se siirrettiin Alankomaihin heinäkuun alussa valvomaan maan asevoimien aseista riisuntaa. Alankomaissa divisioonan tykistörykmentti vastaanotti uusia patteristoja ja uutta kalustoa, mutta saman aikaisesti yhtymästä siirrettiin upseereita ja yksiköitä perustettavaan SS-divisioona Wikingiin.
Vuoden 1940 lopulla divisioona palasi Etelä-Ranskaan Visouliin. Reichsführer-esikunta muutti yhtymän nimen joulukuussa SS-Deutschland-divisioonaksi ja vain kuukautta myöhemmin nimi muutettiin SS-Reich motorisoiduksi divisioonaksi. Saman aikaisesti yhtymä vastaanotti uusia joukkoja, moottoripyöräpataljoonan sekä divisioonan taktiset tunnukset.
Divisioonan komentajat.
Divisioonankomentajina olivat
Sotarikokset.
SS-divisioona Das Reich syyllistyi sodan aikana sotarikoksiin murhaamalla siviilejä ja sotavankeja.
Off-Broadway

Off-Broadway tarkoittaa New Yorkin kaupungissa olevia teattereita, joissa on 100–499 asiakaspaikkaa. Ne ovat pienempiä kuin Broadway-teatterit, mutta isompia kuin Off-off-Broadway-teatterit. Manhattanilla on noin 85 Off-Broadway-teatteria. Yleensä Off-Broadway-tuotannot ovat halvempia, vähemmän mainostettuja ja vähemmän tunnettuja.
Joskus menestyneet Off-Broadway-show’t siirtyvät myöhemmin Broadwaylle. Esimerkiksi musikaalit "Godspell", "Avenue Q", "Rent", "Spring Awakening", "Hair", "Grey Gardens" ja "Little Shop of Horrors" sekä näytelmät "Doubt" ja "I Am My Own Wife" aloittivat Off-Broadway-show’na. Jotkut show’t menestyvät Off-Broadwayllä useita vuosia, kuten "Stomp", "Blue Man Group", "Altar Boyz", "A Perfect Crime" ja "Naked Boys Singing". Teatterihistorian pisimpään jatkunut musikaali "The Fantasticks" vietti ensimmäiset 42 vuottaan Off-Broadwayllä.
James F. Reilly

James Francis "JR" Reilly (II) (s. 18. maaliskuuta 1954) on yhdysvaltalainen geologi ja astronautti. Hän on syntynyt Mountain Homen lentotukikohdassa, Idahon osavaltiossa. Hän pitää kuitenkin Mesquitea Teksasin osavaltiossa kotikaupunkinaan. Vapaa-aikanaan Reilly kalastaa, metsästää sekä pelaa eurooppaista jalkapalloa. Reilly on myös upseeri Yhdysvaltain maavoimien reservijoukoissa.
Koulutus.
Reilly suoritti Teksasin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1977 pääaineenaan geologia. Ylemmän korkeakoulututkinnon hän suoritti samasta pääaineesta vuonna 1987. Tohtoriksi Reilly väitteli vuonna 1995.
Astronauttiura.
Reilly valittiin astronautiksi vuonna 1994 ja vuotta myöhemmin hän sai valtuudet toimia tehtäväspesialistina avaruuslennoilla. Neitsytlentonsa Reilly suoritti tehtäväspesialistin ominaisuudessa Endeavourilla vuonna 1998, jolloin STS-89 -tehtävä vei hänet Mir-avaruusasemalle. Toisella avaruuslennollaan vuonna 2001 Reilly oli mukana tehtäväspesialistina Atlantiksella. STS-104 -tehtävässä Reilly oli mukana kokoamassa Kansainvälistä avaruusasemaa. Tehtävän aikana hän suoritti kolme avaruuskävelyä yhdessä astronautti Michael Gernhardtin kanssa. Kolmannen avaruuslentonsa Reilly suoritti jälleen Atlantiksella. STS-117 -tehtävän aikana hän suoritti yhdessä astronautti John Olivaksen kanssa kaksi avaruuskävelyä asentaen muun muassa uusia runkoelementtejä. Avaruudessa hän on viettänyt 517 tuntia. Avaruuskävelyä hänellä on takanaan 16 tuntia ja 30 minuuttia.