tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Freiburg im Breisgau

Freiburg im Breisgau on kaupunki Lounais-Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa Breisgaun alueella ja eteläisen Schwarzwaldin läntisellä reunalla. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungin väkiluku oli 234 442.
Kaupunki sijoittuu kahden puolen Dreisamjokea, ja sitä ympäröivät Schwarzwaldin vuoret "Rosskopf", "Bromberg" ja "Schauinsland" idässä ja etelässä sekä lännessä "Schönberg", "Tuniberg" ja "Kaiserstuhl". Freiburg muodostaa oman kaupunkipiirinsä ("Stadtkreis"), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Freiburgissa vuoden lämpimin kuukausi on heinäkuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 25,3 °C, mutta elokuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella vain tammikuussa (−0,1 °C). Sadetta saadaan eniten touko- ja kesäkuussa yli sata milliä kuukaudessa.
Freiburgin perusti vuonna 1120 Zähringenin herttua. Se sai saman tien kaupunkioikeudet ja oikeudet vapaakauppaan, mistä kaupunki on saanut nimensäkin ("frei" = vapaa). Kaupungin hallinta siirtyi 1218 Urachin kreiveille, jotka vaihtoivat sukunsa nimeksi Freiburgin kreivi. Se kuului pitkään Habsburgeille, mutta kaupungin valtasivat vuorollaan myös talonpoikaisarmeija, ruotsalaiset, baijerilaiset ja ranskalaiset, joista viimeksi mainitut linnoittivat kaupunkia.
Freiburg tunnetaan ekokaupunkina. Vihreän puolueen kannattajien osuus on siellä suurempi kuin muualla Saksassa. Keskustassa on laaja autoton alue. Freiburgin liikenteen runkona toimii moderni raitiotieverkosto. Kaupungissa on aurinkoenergiaan liittyvää teollisuutta. Uudehkot Vaubanin ja Rieselfeldin lähiöt pyrittiin rakentamaan kestävän kehityksen periaatteita kunnioittaen. Vauban on rakennettu vanhan sotilastukikohdan tiloihin, ja kasarmeja on muutettu esimerkiksi opiskelija-asunnoiksi.
Freiburgissa on useita korkeakouluja ja kolme Max Planck -instituutin toimipistettä. Freiburgin yliopisto eli Albert-Ludwigs-Universität Freiburg perustettiin jo 1457, ja se on yksi Saksan vanhimmista yliopistoista.
Simplikios

Simplikios (, ; 500-luku) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi, joka oli kotoisin Kilikiasta. Hän oli Ammonioksen ja Damaskioksen oppilas, ja yksi viimeisiä uusplatonikkoja.
Kun Ateenan filosofikoulu oli vuonna 529 suljettu, Damaskios, Simplikios, Priskianos ja neljä muuta filosofia etsivät vuonna 531 tai 532 turvapaikkaa Persian kuninkaan Khosrau I:n hovista. Heidän saamansa vastaanotto oli lämmin, mutta he huomasivat, että heidän oli mahdotonta elää ”barbaarien” keskuudessa. Kahden vuoden päästä he palasivat Kreikkaan. Khosrau oli solminut tällöin keisari Justinianuksen kanssa rauhansopimuksen vuonna 533, ja sen ehtoihin kuului, että filosofit saavat palata koteihinsa ja jatkaa elämäänsä ajatuksenvapautta nauttien (Agathias ~ 30, 31).
Palattuaan Persiasta Simplikios kirjoitti kommentaareja Aristoteleen teoksiin "Taivaasta", "Fysiikka", "Sielusta" ja "Kategoriat", sekä Epiktetoksen teokseen "Käsikirja". Teokset ovat säilyneet.
Simplikios ei ollut kovin omaperäinen ajattelija, mutta hänen tekemänsä filosofiset huomautukset olivat syvällisiä ja älykkäitä, ja hänen oppineisuutensa vakuuttavaa. Hänen kommentaarinsa ovat arvokkaita kreikkalaisen filosofian tutkijoille, sillä ne sisältävät useita katkelmia vanhemmilta filosofeilta sekä hänen suorilta edeltäjiltään.
Ragnar Lassinantti

Ragnar Lassinantti (20. syyskuuta 1915 Ylitornion kunta, Ruotsi – 31. maaliskuuta 1985) oli ruotsalainen länsipohjalainen poliitikko ja suomenkielinen asianajaja. Hän edusti sosiaalidemokraatteja ja toimi Norrbottenin läänin maaherrana ja valtiopäiväedustajana.
Lassinantti kannatti näkyvästi pohjoismaista yhteistyötä. Hän oli merkittävä syy siihen, että Ruotsin Radiossa aloitettiin suomenkieliset lähetykset vuonna 1957. Ruotsin suomenkielisen väestön keskuudessa tunnetaankin käsite "Ragnarin ratio". Omassa ohjelmassaan hän haastatteli vallanpitäjiä ja muita ihmisiä sekä Suomesta että Ruotsista. Lähetyksissä käytettiin myös meänkieltä, joka sai Ruotsissa virallisen vähemmistökielen aseman 2000-luvun taitteessa.
Tornionlaaksoon liittyviä kirjoja julkaiseva Tornedalica-yhdistys oli eräs Lassinantin toteutuneista hankkeista. 
Lassinantista käytettiin myös nimitystä "kalotin kummisetä". Hän kävi usein Suomen Lapissa ja oli presidentti Urho Kekkosen henkilökohtainen ystävä. Lassinantti järjesti erään tunturinhuipun nimeksi Kekkonen-toppen ystävänsä mukaan.
EVP (ilmiö)

EVP (lyhenne sanoista Electronic Voice Phenomena) tai Extremely Low Voice Phenomen on elektronisista laitteista kuuluvaa selittämätöntä ääntä. Monet ilmiöstä kiinnostuneet katsovat, että äänet ovat peräisin henkimaailmasta.
Samasta ilmiöstä voidaan käyttää myös nimitystä "Instrumental Trans Communication." Saksan- ja suomenkielisenä lyhennyksenä käytetään myös muotoa ITK (instrumentaalinen transkommunikaatio). Yleensä ITK/ITC liitetään nimenomaan televisiosta tai tietokoneruudulta tallennettuihin kuviin, kun taas EVP tallennettuihin ääni-ilmiöihin.
Spiritualismista kiinnostuneet ihmiset alkoivat etsiä elektronisista laitteista uutta aluevaltausta mediumismin alalla jo 1800-luvun loppupuolella, jota edelsi samankaltainen pyrkimys hyödyntää mekaanisia laitteita spiritualistien pyrinnöissä. Kuitenkin vasta vuonna 1959 julkaistiin ensimmäinen tutkimus, jossa parapsykologi Raymond Bayless väitti saaneensa nauhalle selittämättömiä ääniä erään meedion läsnä ollessa.
Ilmiö nousi laajempaan julkisuuteen 1959, kun ruotsalainen oopperalaulaja ja elokuvatähti Friedrich Jurgensonin (1903–1987) maatalonsa puutarhassa äänittämästä nauhoitteesta, jonka alkuperäisenä tarkoituksena oli lintujen äänten nauhoitus, kuului myös jotain, joka kuulosti puheelta. Selittämättömien äänien joukosta Jurgenson väitti tunnistaneensa muun muassa edesmenneen äitinsä äänen. Parapsykologi William Roll matkusti Jurgensonin luokse Ruotsiin järjestääkseen ensimmäiset tieteelliset kokeet asian tiimoilta, joissa hän raportoi saaneensa vahvistusta ilmiön olemassaololle.
Pian myös Jurgensoniin tutustunut latvialaissyntyinen psykologi Konstantin Raudive rupesi suorittamaan omia kokeilujaan, jotka nostivat ilmiön tunnettavuutta entisestään, sillä hänkin raportoi saavansa nauhalle samoja tuntemattomia ääniä. Näiden äänien joukossa väitetään olleen EVP-ilmiölle luonteenomaisesti myös hänen edesmenneitä tuttaviaan. Ilmiö on sittemmin yleistynyt suuresti ja aiheesta on julkaistu useita tutkimuksiakin, mutta varsinaista selitystä monellekaan tapaukselle ei ole löydetty. EVP:tä esitetään usein haamujen, henkien tai humanoidien puheena - tai jopa kykynä siirtää ajatuksia magneettisesti.
EVP:hen kriittisesti suhtautuvat vetoavat siihen, että yleensä äänet ovat epämääräisiä, eivät kovin selvää puhetta - jos puhetta lainkaan. EVP -ilmiössä esiintyy usein myös usean kielen sanoja samassa lauseessa. EVP -kriitikot esittävät että tämä johtuu puheen ja kielten suuresta redundanssista, joka yhdistettynä ihmisen taipumukseen nähdä merkityksiä sielläkin missä niitä ei ole johtaa EVP -ilmiön syntyyn. EVP -nauhat eivät siis välttämättä ole edes väärennöksiä - toki niitäkin saattaa esiintyä. Osa EVP -nauhoista on syntynyt, kun nauhuri on nauhoittanut jotain radiokanavaa tai nauhoitukseen on käytetty vanhaa nauhaa, ja vanha nauhoitus on kuulunut vielä läpi. Tämän vuoksi EVP -harrastajia suositellaankin käyttämään hyvää laitteistoa sekä uusia nauhoja.
Suuruusjärjestysepäyhtälö

Suuruusjärjestysepäyhtälöllä voidaan approksimoida kahden samanpituisten äärellisten reaalilukujen jonon alkioiden tulojen summaa. Sen mukaan
Olkoon
formula_1
reaalilukuja ja
formula_2
mielivaltainen lukujen formula_3 permutaatio. Tällöin suuruusjärjestysepäyhtälön mukaan 
formula_4
Suuruusjärjestysepäyhtälö voidaan todistaa matemaattisella induktiolla. Moni kuuluisa summia koskeva epäyhtälö voidaan todistaa suuruusjärjestysepäyhtälön avulla kuten esimerkiksi aritmeettis-geometrinen epäyhtälö, Cauchyn–Schwarzin epäyhtälö ja Tšebyšovin summaepäyhtälö.
Technopolis

Technopolis on kiinteistöihin, toimitilojen vuokraukseen ja palveluihin erikoistunut yritys. Sen keskeinen toiminta-ajatus on yhdistää liiketoimintaa tukevat palvelut nykyaikaisiin toimitiloihin ja tarjota asiakkaille joustavat toimintaympäristöt. Yhtiö rakennuttaa, omistaa ja hallinnoi tiloja itse. Toimitiloissa työskentelee eri maissa yhteensä noin 35 000 ihmistä ja 1 200 yritystä.
Technopolis oli listattuna Helsingin pörssissä vuosina 1999–2019. "Kildare Partners" teki 28. elokuuta 2018 julkisen ostotarjouksen kaikista Technopolis Oyj:n osakkeista ja tarjosi 4,65 euroa osakkeelta. Ostotarjous hyväksyttiin ja yritys poistui Helsingin pörssistä vuonna 2019.
Kildare Partnersin tehdessä ostotarjouksen Technopoliksen suurimpia omistajia olivat työvakuutusyhtiö Varma ja Mercator Capital.
Kiinteistöt.
Technopoliksen omistamat ja hallinnoimat kiinteistösijoitukset vuonna 2024. Yhtiön kiinteistöt sijaitsevat Suomen lisäksi Tukholmassa, Luxemburgissa, Göteborgissa sekä Oslossa.
Marinos

Marinos Neapolislainen () (400-luvun puoliväli) oli kreikkalainen uusplatonilainen filosofi. Hän oli kotoisin Palestiinasta, ja hän kääntyi jo varhain vanhaan kreikkalaiseen uskontoon.
Marinos tuli Ateenaan kun uusplatonilaisella koululla oli Proklosta lukuun ottamatta suuri puute arvovaltaisista filosofeista. Marinos pääsi koulun johtoon Prokloksen jälkeen enemmänkin tästä syystä kuin siksi, että hänen kykynsä filosofina olisivat olleet erityisen silmiinpistäviä. Marinoksen aikaan vanhan kreikkalaisen uskonnon harjoittajat kärsivät suurissa kristittyjen toimeenpanemissa vainoissa. Marinoskin joutui pakenemaan Epidaurokseen. 
Marinoksen merkittävin teos oli Prokloksen elämäkerta, joka on säilynyt. Se julkaistiin ensimmäistä kertaa yhdessä Marcus Antoninuksen töiden kanssa vuonna 1559. Myöhemmin Fabricius julkaisi sen Hampurissa vuonna 1700 ja Boissonaden toimittamana uutena editiona korjausten ja huomautusten kera vuonna 1814.
Marinoksen nimiin on laitettu myös muita filosofisia teoksia. Näihin sisältyy muun muassa Aristoteleen teosten ja "Filebuksen" kommentaarioita. Kerrotaan, että hän olisi tuhonnut jälkimmäiset, sillä hänen seuraajansa Isidoros oli ilmaissut paheksuntansa niitä kohtaan.
Aritmeettis-geometrinen epäyhtälö

Aritmeettis-geometrinen epäyhtälö on reaalilukuja koskeva epäyhtälö, jonka mukaan ei-negatiivisten lukujen aritmeettinen keskiarvo on aina vähintään yhtä suuri kuin niiden geometrinen keskiarvo. Muodollisesti, jos pätee formula_1, niin on voimassa
formula_2.
Aritmeettis-geometrinen epäyhtälö voidaan todistaa esimerkiksi suuruusjärjestysepäyhtälön tai Jensenin epäyhtälön avulla. Epäyhtälössä pätee yhtäsuuruus jos ja vain jos formula_3.
Jos lukujen formula_4 oletetaan kaikkien olevan positiivisia ja sovelletaan aritmeettis-geometrista epäyhtälöä lukuihin formula_5, saadaan geometris-harmoninen epäyhtälö
formula_6.
Tässä epäyhtälön oikealla puolella oleva lauseke on nimeltään harmoninen keskiarvo.
Painotettu aritmeettis-geometrinen epäyhtälö yleistää hieman aritmeettis-geometrista epäyhtälöä. Sen mukaan, jos formula_7 ovat ei-negatiivisia reaalilukuja ja formula_8 ovat ei-negatiivisia reaalilukuja, joiden summa on yksi, on
formula_9
eli
formula_10
Sovelluksia.
Aritmeettis-geometrisen epäyhtälön avulla voidaan todistaa vaikkapa eksponenttifunktion olevan äärellinen kaikilla reaaliluvuilla: Todistetaan ensin, että formula_11 Määritellään formula_12, jolloin on riittävää osoittaa että formula_13 on kasvava kun formula_14. Tämä seuraa, kun valitaan aritmeettis-geometrisessa epäyhtälössä n kappaletta lukuja formula_15 ja kerran formula_16. Toisaalta epäyhtälö formula_17 seuraa edellisestä, kun epäyhtälössä kirjoitetaan formula_18:n paikalle formula_19.
Yleistyksiä.
Painotettu aritmeettis-geometrinen epäyhtälö.
Olkoot epänegatiiviset luvut formula_20 ja epänegatiiviset painot formula_21 annettu. Asetetaan formula_22. Jos formula_23, on voimassa
 formula_24
ja yhtäsuuruus pätee jos ja vain jos kaikki formula_25, joilla formula_26, ovat yhtäsuuria. Tässä on oletettu, että formula_27.
Jos kaikki formula_28, epäyhtälö palautuu tavalliseksi aritmeettis-geometriseksi epäyhtälöksi.
Muita aritmeettis-geometrisen epäyhtälön yleistyksiä ovat Muirheadin epäyhtälö, Maclaurinin epäyhtälö sekä potenssikeskiarvoepäyhtälö.
Taavi Tamminen

Taavi Nikolai Tamminen (10. maaliskuuta 1889 Uurainen – 19. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.
Antwerpenin 1920 kesäolympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 67,5 kilon sarjan loppuottelussa Tamminen houkuteltiin häviämään kultaa voittaneelle Emil Väreelle. Palkkioksi tästä hän sai Väreen kultamitalin itselleen. Vuonna 1921 hän voitti kultaa MM-kisoissa ja PM-kisoissa. Ainoan Suomen mestaruutensa Viipurin Voimailijoita edustanut Tamminen voitti 1922. Myöhemmin hän toimi painituomarina ja Berliinin 1936 olympialaisissa Suomen olympiajoukkueen hierojana.
Innuendo

Innuendo on brittiläisen Queen-yhtyeen neljästoista studioalbumi. Se äänitettiin vuosina 1989–1990 ja julkaistiin 5. helmikuuta 1991. "Innuendo" on viimeinen laulaja Freddie Mercuryn elinaikana julkaistu albumi. 1980-luvun loppupuolella AIDSiin sairastuneen Mercuryn huononeva tila heijastuu paljon albumin tunnelmaan ja sanoituksiin, jotka ovat tavallista Queen-linjaa huomattavasti synkempiä. 
Albumi oli Yhdysvalloissa Billboard 200 -myyntilistalla 30 viikkoa, parhaimmillaan sijalla 17. Albumilla on kaksitoista kappaletta, joista viisi on julkaistu myös singleinä. Nämä kappaleet olivat ”Innuendo”, ”I’m Going Slightly Mad”, ”Headlong”, ”The Show Must Go On” ja ”These Are the Days of Our Lives”, joista kaikista tehtiin myös musiikkivideot.
"Innuendolle" sisältyy myös kappale ”Delilah”, joka on saanut nimensä yhdeltä Freddie Mercuryn lukuisista kissoista.
Kokoonpano.
Levyllä soittivat myös: 
Julkaisut.
Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1991 CD-levynä, vinyylilevynä ja C-kasettina. Osa vinyylijulkaisun kappaleista on editoitu hieman erilaisiksi. Albumi julkaistiin Britanniassa 4. helmikuuta 1991, levy oli myyntilistalla 37 viikkoa, parhaimmillaan 1. sijalla myyden platinaa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin 5. helmikuuta 1991, kultaa myynyt albumi nousi 10 listaviikon aikana parhaillaan sijalle 30.
Albumi julkaistiin Japanissa remasteroituna CD-levynä vuonna 2001. Remasteroitu versio japanilaisin kansin julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Japanissa ja Euroopassa.
Aika (yhtye)

"Aika-nimeä käytti myös vuosina 2001–2003 Aikakoneena paremmin tunnettu yhtye."
Aika on porilainen rock-yhtye, joka toimi 1980-luvun puolenvälin tienoilla. Yhtyeelle teki kappaleita myös Dingosta tunnettu Pertti Neumann. Sittemmin Aika on keikkaillut satunnaisesti lievästi muuttuneella kokoonpanolla. 
Kokoonpano.
Kokoonpano "Uni"-EP:llä:
The Miracle

The Miracle on brittiläisen Queen-yhtyeen kolmastoista studioalbumi ja ensimmäinen kolmeen vuoteen. Se julkaistiin toukokuussa 1989 . Levyltä julkaistiin viisi singleä, kaikki vuonna 1989. Singlet olivat "I Want It All", "Breakthru", "The Invisible Man", "Scandal" ja "The Miracle" . Niistä "I Want It All" nousi brittilistan kolmoseksi. Albumi myi platinaa Britanniassa ja Suomessa sekä kultaa Yhdysvalloissa. 
Levyn alkuperäiseksi nimeksi oli suunniteltu "The Invisible Mania", mutta kolme viikkoa ennen julkaisua "The Miracle" päätettiin ottaa nimikappaleeksi. Albumi nousi listaykköseksi Britannian lisäksi Itävallassa, Saksassa, Alankomaissa ja Sveitsissä. Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla se saavutti 24. sijan .
Levy on Innuendon lisäksi ainoa, jossa kaikkien kappaleiden tekijöiksi on ilmoitettu koko yhtye tekijänoikeusasioiden takia sekä osittain myös siksi, että yksittäiset ideat kappaleisiin lähtivät aina joltain jäseneltä, mutta lopulta kukin osallistui kunkin kappaleen luontiprosessiin. Tämä näkyy osittain myös levyn kansikuvassa, jossa yhtyeen jäsenten päät on yhdistetty yhdeksi nelikasvoiseksi, suureksi pääksi kuvamanipuloinnin keinoin. 
Kappaleet.
CD-julkaisussa myös:
Hollywood Recordsin CD-julkaisussa (1991) myös:
Julkaisut.
Albumi julkaistiin CD-levynä, vinyylilevynä ja C-kasettina Britanniassa 22. toukokuuta 1989 ja Yhdysvalloissa 6. kesäkuuta 1989. Englannissa julkaisu nousi parhaimmillaan myyntilistan kärkeen ja oli listoilla yhteensä 37 viikkoa myyden platinaa. Yhdysvalloissa albumi oli parhaimmillaan 24. sijalla ja oli listoilla yhteensä 14 viikkoa myyden kultaa.
Vuonna 1991 Hollywood Records julkaisi CD-levyn uudelleen Yhdysvalloissa uuden bonuskappaleen kera. Vuonna 2001 albumi julkaistiin Japanissa remasteroituna CD-levynä japanilaisin kansitekstein. Remasteroitu japanilainen versio julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Japanissa ja Euroopassa.
Petri Pasanen

Petri ”Peetu” Pasanen (s. 24. syyskuuta 1980 Lahti) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen televisioesiintyjä, joka pelasi urallaan muun muassa Bundesligassa, Valioliigassa ja Eredivisiessä. Pasanen on voittanut muun muassa Alankomaiden mestaruuden vuonna 2002 sekä Saksan cupin vuonna 2009. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta pystyi pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana. Urheilutoimittajain liitto valitsi Pasasen Suomen vuoden jalkapalloilijaksi 2008.
Pasanen on toiminut pelaajauransa jälkeen tv-kommentaattorina Ylen ja MTV:n jalkapallolähetyksissä. Vuonna 2020 hän aloitti MTV:n jalkapallolähetysten juontajana. Lisäksi Pasanen on juontanut MTV:llä NFL:n ja MM-jääkiekon lähetyksiä sekä "Miltä nyt tuntuu?" -urheiluviihdeohjelmaa. MTV:llä hänestä käytetään nimeä Peetu Pasanen.
Seurajoukkueet.
FC Lahti.
Pasanen on FC Kuusysin kasvatti. Hän on pelannut myös FC Pallo-Lahden ja FC Hämeenlinnan riveissä. Veikkausliiga-uransa Pasanen aloitti Lahden riveissä vuonna 1999. Pasanen palasi takaisin FC Lahteen kesällä 2014. Pasanen päätti jalkapallouransa seurassa kauteen 2015.
Ajax.
Kesällä 2000 Pasanen siirtyi Alankomaiden suurseuroihin lukeutuvan Ajaxin riveihin. Pasanen nousikin nopeasti Ajaxin avauskokoonpanoon ja saavutti seuran riveissä tuplamestaruuden vuonna 2002. Myöhemmin hän kuitenkin joutui Ajaxissa epäsuosioon ja vietti kevään 2004 lainalla Englannissa Valioliiga-joukkue Portsmouthissa. Pasanen pelasi keväällä 2004 yhteensä 12 Valioliiga-ottelua.
Werder Bremen.
Kesällä 2004 Pasanen siirtyi vastikään Saksan-mestaruuden voittaneeseen Werder Bremeniin. Ensimmäisellä kaudellaan Bremenin riveissä Pasanen sai keskuspuolustajana hyvin peliaikaa ja olikin avauskokoonpanossa 22 Bundesliiga-ottelussa. Seuraavina kausina Pasasen peliaika väheni, kunnes kaudella 2007–2008 hän palasi Werderin vakituiseen avauskokoonpanoon; tällä kertaa tosin oikeana tai vasempana laitapuolustajana. Kaudella 2008–2009 Pasasen edustama Werder Bremen selviytyi UEFA Cupin loppuotteluun, jossa se kohtasi ukrainalaisen Šah’tar Donetskin. Pasanen vaihdettiin kentälle pelin jatkoajalla, Bremen kuitenkin hävisi ottelun. Samaisella kaudella Pasanen oli kuitenkin voittamassa Bremenin mukana Saksan cupin mestaruuden.
Red Bull Salzburg.
Kesällä 2011 Pasanen siirtyi Itävallan Bundesliigassa pelaavaan Red Bull Salzburgiin. Salzburgissa hän voitti vuonna 2012 sekä Itävallan liigan että cupin mestaruudet.
Aarhus GF.
Pasanen siirtyi heinäkuussa 2012 kaksivuotisella sopimuksella Tanskan Superligassa pelaavaan Aarhus GF:n riveihin.
Maajoukkue.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Pasanen pelasi 15. marraskuuta 2000 Irlantia vastaan. Ensimmäisen maalinsa A-maajoukkueessa hän teki 22. toukokuuta 2002 Latviaa vastaan. Pasanen kuului pitkään Suomen puolustuksen luottomiehiin. Pasanen toimi myös hetken aikaa Suomen A-maajoukkueen kapteenina.
 hän pelasi Niklas Moisanderin toppariparina. Pasanen on pelannut myös Suomen futsal-maajoukkueessa.
Muuta.
Pasanen suoritti ylioppilastutkinnon Salpausselän urheilulukiossa Lahdessa.
McDonnell FH Phantom

McDonell FH Phantom oli McDonnell-yhtiön valmistama kaksimoottorinen suihkuhävittäjä, joka suunniteltiin toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain laivastolle. Phantomista tuli 21. heinäkuuta 1946 ensimmäinen suihkumoottorinen taistelulentokone, joka operoi yhdysvaltalaiselta lentotukialukselta, USS "Franklin D. Rooseveltilta".
Alkuvuodesta 1943 McDonnell kutsuttiin mukaan suunnittelemaan Yhdysvaltain laivaston kanssa lentotukialuskelpoista suihkuhävittäjää, jossa käytettäisiin Westinghouse Electric Corporationissa kehitettävänä olevia suihkumoottoreita. Kolme prototyyppiä tilattiin 30. elokuuta 1943 tyyppimerkinnällä "XFD-1". Useiden eri moottoriyhdistelmien (kahdeksasta 241 mm moottorista kahteen 483 mm moottoriin) kokeilun jälkeen todettiin, että kaksi 483 mm moottoria olisi kevein ja yksinkertaisin vaihtoehto. Rakenteeksi valittiin suunnitelma, jossa moottorit oli asennettu lähelle runkoa, jotta ilmanotto- ja pakokaasukanavat olisivat lyhyitä. Tämä mahdollisti paremmat aerodynaamiset ominaisuudet kuin siipien alapuoliset moottorit. Nokkaan varattiin tila neljälle 12,7 mm konekiväärille.
Kun ensimmäinen XFD-1 valmistui tammikuussa 1945, niin saatavilla oli vain yksi Westinghouse 19XB-2B -moottori asennettavaksi. Maanpinnalla tehtävät ja rullaustestit suoritettiin yhdellä moottorilla, ja luottamus uuteen koneeseen oli niin suuri, että myös ensilento 26. tammikuuta 1945 suoritettiin vain yhdellä suihkumoottorilla. Onnistuneiden testien jälkeen tuotantoversioiden tilaus tehtiin 7. maaliskuuta 1945 sadasta "FD-1"-lentokoneesta. Myöhemmin tyyppimerkintä muutettiin olemaan "FH-1", koska valmistajatunnus "D" oli jo käytössä Douglas Aircraft Companyllä.
Sodan loppuessa tilauksen konemäärä vähennettiin 60 koneeseen ja ensimmäinen tuotantosarjan kone toimitettiin tammikuussa 1947.
Kummitusjuna

Kummitusjuna on huvipuistolaite, jonka tarkoituksena on viihdyttää huvipuistokävijöitä pelottelemalla heitä erilaisilla keinoilla. Näitä ovat mm. valo- ja äänitehosteet, tekosavu ja erilaiset nuket ja hahmot, kuten mm. luurangot, kummitukset, zombit ja muut kauhuhahmot. Kummitusjunissa matkustetaan yleensä pimeässä tai hämärässä, mikä lisää pelottelukeinojen vaikutusta. 
Useimmat kummitusjunat soveltuvat sekä lapsille että aikuisille, mutta myös pelkästään aikuisille suunnattuja laitteita on olemassa. Aivan pienimmille lapsille kummitusjunat eivät yleensä ole suositeltavia. Kummitusjunissa ajetaan yksittäisillä vaunuilla. Vaunut liikkuvat usein hitaammin kuin normaaleissa vuoristoradoissa.
Suomen kummitusjunat.
Suomessa kummitusjunia ovat muun muassa:
Linnanmäen kummitusjuna uusittiin kokonaan vuodeksi 2013. Nokkakiven huvipuistoon lisättiin uusi kummitusjuna kesäksi 2013.
Ensi-ilta

Ensi-illaksi kutsutaan esimerkiksi näytelmän tai elokuvan ensimmäistä julkista esityskertaa. 
Oopperan, näytelmän tai vaikkapa sävellyksen ensimmäinen esitys historiassaan on nimeltään kantaesitys. Sen sijaan ensi-ilta on minkä tahansa tietyn ooppera-produktion, näytelmäsovituksen tai vastaavan ensimmäinen esitys. Esimerkiksi Joonas Kokkosen oopperalla "Viimeiset kiusaukset" on historiansa aikana ollut ainoastaan yksi ainoa kantaesitys, joka tapahtui vuonna 1975 Savonlinnan Oopperajuhlilla. Sen sijaan kaikilla "Viimeisten kiusausten" myöhemmillä produktioilla on omat ensi-iltansa. Konserttiohjelmiston kertaluonteisuuden vuoksi yksittäisillä sävellyksillä ei useinkaan ole ensi-iltaa. 
Kun muualla jo esitetty teos kantaesityksensä jälkeen esitetään ensimmäistä kertaa toisessa maassa, esimerkiksi Suomessa, voidaan puhua Suomen kansallisesta kantaesityksestä tai Suomen ensiesityksestä. Elokuvan yhteydessä puhutaan ensi-illan lisäksi myös maailmanensi-illasta, jos elokuvaa ei ole aiemmin esitetty missään muussa maassa. Usein varsinkin kaupallisten elokuvien ensi-illoissa on yleisönä elokuvan näyttelijäkaartia ja muita julkisuuden henkilöitä.
Enterprise (avaruussukkula)

Enterprise (NASA:n tunnus OV-101) on ensimmäinen NASA:n avaruussukkula, joka ei kuitenkaan käynyt avaruudessa.
Enterprise rakennettiin ainoastaan testikäyttöön ja siitä puuttui päämoottori ja toimiva lämpökilpi, eikä se olisi täten kyennyt avaruuslentoon. Sukkula valmistui 17. syyskuuta 1976. Se suoritti kuitenkin muutamia ilmakehälentoja 1970-luvun lopulla.
Enterprise toimi avaruusukkuloiden perusmallina. Sitä suunniteltiin muunneltavan avaruuslentoihin soveltuvaksi malliksi, mutta tätä muutosta ei toteutettu sen kalleuden vuoksi. Sen sijaan testialus STA-099 (Challenger) muokattiin lentokelpoiseksi. 
Enterprise sijoitettiin kesäkuussa 2012 Intrepidin avaruus-, ilmailu- ja merimuseoon New Yorkissa.
Enterprise on nimetty Star Trekin USS Enterprisen mukaan.
Kysynnän hintajousto

Kysynnän hintajousto () on taloustieteessä käytetty suure, jolla mitataan tuotteen kysynnän joustoa eli suhteellista muutosta sen suhteellisen hinnan muuttuessa. 
Hintajousto lasketaan kaavalla:
formula_1
Jos hyödykkeen X hinta nousee 10 % ja sen seurauksena hyödykkeen kysyntä laskee 20 %, on hintajousto silloin:
formula_2
Koska hintajousto on kaikille normaalihyödykkeille negatiivinen, eli hinnan noustessa kysyntä laskee, käytetään taloustieteellisessä kirjallisuudessa usein hintajouston itseisarvoa, sillä mielenkiinnon kohteena on yleensä nimenomaan jouston suuruus.
Jouston itseisarvot luokitellaan seuraavasti: 
Vaikka valtaosa hyödykkeistä on normaalihyödykkeitä, taloustieteessä tunnetaan niin sanottu Giffenin hyödyke ja Veblenin hyödyke, joiden hintajoustot ovat positiivisia, eli näiden hyödykkeiden kysyntä lisääntyy niiden hinnan noustessa. Positiivinen hintajousto on kuitenkin käytännössä hyvin harvinaista ja taloushistoriassa tunnetaan vain muutamia tapauksia, joissa sitä on esiintynyt.
Työn kysynnän hintajousto eli palkkajousto on Suomessa pitkällä aikavälillä -0,4. Tämä tarkoittaa, että jonkin yrityksen tai alan minimipalkkojen nousu yhden prosentin verran vähentää sen yrityksen tai alan työllisyyttä keskimäärin 0,4 prosenttia.
Pálinka

Pálinka [pa:-] (unkariksi "pálinka", romaniaksi "palincă") on perinteinen viina, jota valmistetaan Unkarissa ja Transilvanian alueella Romaniassa. 
Pálinka valmistetaan hedelmistä, yleensä luumuista ("szilvórium", "szilvapálinka"), omenoista ("almapálinka"), päärynöistä ("körtepálinka" tai "vilmos körtepálinka" ["vilmos" = williamsinpäärynä]), aprikooseista ("barackpálinka") tai kirsikoista ("cseresznyepálinka") ja tislataan kahdesti. Alkoholia pálinkassa on yleensä 50–70 prosenttia. Miedompaa noin 40-prosenttista juomaa kutsutaan Romaniassa nimellä țuică. Kaikkein vahvimpia pálinkoja kutsutaan Unkarissa nimellä "kerítés-szaggató" (”aidanrepijä”, viittaa kuvaannollisesti humalaisen tasapainon menetykseen).
Vuonna 2004 Unkari sai EU:lta oikeuden käyttää nimeä pálinka tavaramerkkinä hedelmistä tislatuille viinoille. Suojan sai myös neljä Itävallan maakuntaa. Romania sai samaisen oikeuden nimelle palincă.
Igor Smirnov

Igor Nikolajevitš Smirnov (, s. 23. lokakuuta 1941 Petropavlovsk-Kamtšatski, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto nykyään Venäjä) on transnistrialainen poliitikko, joka oli kansainvälisesti tunnustamattoman Transnistrian presidentti kahdenkymmenen vuoden ajan vuosina 1991–2011. 
Smirnov on entinen kommunisti, joka oli mukana monissa paikallisneuvostoissa Transnistrian ollessa osa Moldavian sosialistista neuvostotasavaltaa. Hän johti 1989 työläisten neuvostoa (OSTK), joka vastusti romanialaisnationalisteja ja etenkin yrityksiä asettaa moldovan kieli (romania) Moldavian ainoaksi viralliseksi kieleksi.
Myöhemmin Smirnov valittiin alueen korkeimman neuvoston puheenjohtajaksi paikallista kommunistipuolueen vastaan ja tässä asemassa hän julisti Transnistrian moldovalaisen tasavallan itsenäiseksi valtioksi 2. syyskuuta 1990. Alun perin alue oli Moldovalainen Transnistrian sosialistinen neuvostotasavalta. Myöhemmin hän julisti itsensä tasavallan presidentiksi noin kuukausi ennen Neuvostoliiton hajoamista. Transnistrian ja keskushallituksen välillä käytiin lyhyt aseellinen konflikti.
Smornov voitti Transnistriassa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen järjestetyistä presidentinvaaleista neljät ensimmäiset (1991, 1996, 2001 ja 2006), mutta yksiäkään vaalien tuloksia ei mikään muu maa Transnistrian itsensä lisäksi tunnustanut. Neljät ensimmäiset vaalit Smirnov voitti suurella äänten enemmistöllä, mutta vaaleja on pidetty monin paikoin epädemokraattisina. Vuoden 2001 vaaleissa Smirnovin kerrotaan saaneen noin 81,9 prosenttia äänistä, kun kaksi oppositioehdokasta saivat kumpikin alle 5 prosenttia. 11. joulukuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa Smirnov kuitenkin tuli yllättäen kolmanneksi eikä siten päässyt edes toiselle kierrokselle, jolla olivat vastakkain kaksi ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä saanutta ehdokasta, Jevgeni Ševtšuk ja Anatoli Kaminski. Uudeksi presidentiksi valittiin 25. joulukuuta pidetyn toisen kierroksen ylivoimaisesti voittanut Ševtšuk.
Transnistrian poliittisesta tilanteesta ei alueen diplomaattisen eristyneisyyden seurauksena ole laajalti julkista tietoa. Vuonna 2003 Yhdysvaltain ulkoministeriön julkaisemassa raportissa alueen ihmisoikeustilanteessa kerrottiin ettei "kansalaisilla" ole suurtakaan mahdollisuutta vaikuttaa entiteetin hallintoon.
Smirnovin kerrotaan olevan varsin vaatimaton ja ajavan omalla Škodallaan ilman henkivartijoita.
Vuonna 2020 Igor Smirnov asui Odessassa Ukrainassa ja hänen kerrottiin harrastavan moottoriveneilyä Mustallamerellä. Smirnov oli edelleen EU:n pakotelistalla, jota ei oltu päivitetty sitten vuoden 2008.
Beira

Beira on kaupunki Mosambikissa Intian valtamereen laskevan Púnguèjoen suulla. Vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Beirassa oli 533 825 asukasta. Se on Mosambikin neljänneksi suurin kaupunki ja Keski-Mosambikissa sijaitsevan 2,2 miljoonan asukkaan (2017) Sofalan maakunnan pääkaupunki. Beiran satama toimii tärkeänä porttina sisämaahan sekä Zimbabween, Sambiaan ja Malawiin. 
Mosambikin sisällissodan aikana Beira oli Renamo-vastarintaliikkeen keskus. MGM-puolueen johtaja ja perustaja Daviz Simango valittiin vuonna 2003 Beiran pormestariksi.
Vuonna 2000 kaupunki kärsi pahoin tulvista. Maaliskuussa 2019 erityisesti Mosambikissa, Zimbabwessa ja Malawissa vaikuttanut trooppinen hirmumyrsky Idai (matalapaineen aiempine vaiheineen) surmasi yli 250 ihmistä ja aiheutti laajamittaisia tulvia ja muuta tuhoa. Kansainvälisen Punaisen Ristin arvion mukaan ainakin 55 ihmistä menehtyi Beirassa ja jopa 90 prosenttia Beiran ja lähiseutujen rakennuksista sekä huomattava osa liikenneyhteyksistä tuhoutui tai vaurioitui suuresti. Myös Beiran satama kärsi vaurioita, mutta samalla satama oli tärkeä kansainvälisen avun toimittamisen kannalta. Pelastustöiden edetessä uhriluvun uskottiin nousevan.
Alef

Alef on seemiläisten kirjoitusjärjestelmien kuten foinikian, heprean ja aramean kirjaimiston ensimmäinen kirjain. Se on kreikkalaisen alfan ja siten myös latinalaisen A:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee ’härkää’ merkitsevästä sanasta, ja sen symbolin oletetaan yksinkertaistuneen härän päätä symboloivasta kuvasta.
Alef seemiläisissä kirjoitusjärjestelmissä.
Seemiläisten kirjoitusjärjestelmien alkuperän oletetaan olevan englantilaisen arkeologin Alan H. Gardinerin Egyptistä Siinailta 1900-luvun alussa löytämässä ns. kantasiinailaisessa kirjoituksessa. Kirjoitus tunnetaan vain muutamista teksteistä, eikä sitä lukuisista yrityksistä huolimatta ole täysin vielä pystytty selvittämään. Kantasiinailainen kirjoitus on peräisin keskiseltä pronssikaudelta (n. 2000–1525 eaa.), ja sen oletetaan perustuvan vähintään kirjainmuotojensa alkuperältä egyptiläiseen, tarkemmin demoottiseen kirjoitukseen. Alefia vastaava kirjain löytyy niin siitä kuin lähes kaikista sen seemiläisistä jälkeläisistä.
Seemiläisissä kirjoitusjärjestelmissä alef on glottaaliklusiili, foneettisessa merkinnässä /ʔ/. Itsessään mykkä äänne – kuten klusiilit yleensäkin – muuttuu kuuluvaksi vain vokaaliympäristössä, mitä esimerkiksi heprean kirjoituksessa voi osoittaa erilaisin vokaalimerkein.
Alef hepreassa.
Alef on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli joiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä. Alef translitteroidaan usein merkillä ʾ. Se on myös yksi niistä heprean kirjaimista, joita toisinaan käytetään pitkän vokaalin merkitsemiseen (ns. "mater lectionis").
Alef on myös heprean kielen totuutta merkitsevän sanan "emet" (אמת) ensimmäinen kirjain. Juutalaisessa mytologiassa golem herätettiin henkiin kaivertamalla sen otsaan alef-kirjain. Heprealaisessa numerojärjestelmässä alefilla on lukuarvo yksi. 
Esimerkkejä:
Alefista A:ksi.
Kreikkalaiseen kirjaimistoon siirrettäessä, minkä oletetaan tapahtuneen n. 800–600 eaa., alefista tehtiin A-vokaalin merkki. Kreikkalaisen kirjoituksen historialliset edeltäjät olivat kaikki puhtaita konsonanttikirjoitusjärjestelmiä (Peter T. Danielsin termein abjadeja), ja vokaalien lisäämistä järjestelmään pidetään kreikkalaisten suurimpana innovaationa. Käytännössä tämä tapahtui valtaosin muuttamalla vokaalien merkeiksi sellaisia konsonanttimerkkejä, joita kreikkaa kirjoitettaessa ei tarvittu.
Pekka Kuorikoski

Pekka Kuorikoski on suomalainen pianisti, laulaja ja studiomuusikko. Hän on tehnyt useita levytyksiä kosketinsoittajana ja taustalaulajana ja toiminut kosketinsoittajana mm. Kirkan, Kari Tapion ja Paula Koivuniemen orkestereissa. 
Kuorikoski on laulanut esim. Digimon Adventuren tunnarin (Tuotantotalo Wernen dubbauksessa), Disneyn elokuvissa, mm. "Leijonakuningas 2", laulussa "He lives in you" (hän sussa on), "Tarzan" sekä "Karhuveljeni Koda". Tarzanissa Kuorikoski lauloi lähes kaikki elokuvan laulut. Aarreplaneetassa hän taas ääninäytteli sivurooleja. Näiden lisäksi Kuorikoski on esittänyt tunnuslauluja eri animaatioissa. Hän on myös ääninäytellyt elokuvassa "Kaunotar ja Kulkuri II – Pepin seikkailut" Kulkuria, sekä Topi ja Tessu 2:ssa Pösöä. Kuorikoski lauloi Jasminen taustakuorossa vuoden 1996 Eurovision laulukilpailussa Oslossa.
Volkswagen Phaeton

Volkswagen Phaeton on Volkswagenin vuosina 2002–2016 valmistama loistoluokan neliovinen sedan. Sen nimi tulee kreikkalaisen mytologian auringonjumala Helioksen Faethon-pojasta. Mallin seuraajaksi tuli Volkswagen Phideon, jota myydään ainoastaan Kiinan markkinoilla.
Volkswagenilla oli suunnitelmissa esitellä Phaetonista toisen sukupolven malli, mutta se ei koskaan edennyt prototyyppiastetta pidemmälle. Valmistaja julkaisi heinäkuussa 2022 kuvia toisen sukupolven prototyyppimallista.
Volkswagen Phaeton (2002–2016).
Phaetonin muotoilu perustuu Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1999 näytteillä olleeseen Concept D -konseptiautoon, joka kuitenkin oli korimalliltaan viisiovinen hatchback. Tuotantomalli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2002. Phaetonia koottiin käsin Dresdenissä erityisellä tehtaalla, jonka seinät ovat lasia. Korit valmistettiin ja maalattiin Zwickaussa, josta ne kuljetettiin Dresdenin tehtaalle kokoonpantavaksi. Samalla tehtaalla valmistettiin myös Bentley Continental Flying Spuria syksyyn 2006 saakka.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2007 esiteltiin kevyesti uudistunut Phaeton, joka sai LED-päiväajovalot ja lisää kromikoristeita etupuskurin alasäleikköön. Sisällä keskikonsolia oli uudistettu.
Perusteellisempi facelift suoritettiin vuonna 2010, jolloin Phaeton sai uudempia Volkswagen-malleja vastaavan keulan ilmeen. Samoin myös takavalojen grafiikkaa uudistettiin. Sisällä olennaisin muutos oli uudenmallinen ohjauspyörä.
The Silent Force

The Silent Force on hollantilaisen metalliyhtye Within Temptationin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 15. marraskuuta 2004. Kaksi kuukautta julkaisemisensa jälkeen albumi oli myynyt kultaa Saksassa, Alankomaissa sekä Belgiassa. Albumilta julkaistiin hyvin menestyneet singlet "Stand My Ground", "Memories" ja "Angels".
"The Silent Force"-albumi ja sen kappaleet pohjautuvat alankomaalaisen kirjailijan ja runoilijan Louis Couperusin kirjaan "De stille Kracht", joka on julkaistu suomeksi nimellä "Hiljainen voima".
Pentti Hietanen

Pentti Juhani Hietanen (s. 7. lokakuuta 1958 Tampere) on suomalainen laulaja (tenori), joka on esiintynyt sekä oopperassa että musikaaleissa ja levyttänyt viihde- ja rock-musiikkia.
Hietanen julkaisi vuonna 2005 rock-levyn "Pentti Hietanen On The Rocks", joka sisälsi cover-versioita CCR:n, Deep Purplen, Uriah Heepin, Procol Harumin, The Holliesin ja Simon &amp; Garfunkelin tunnetuista kappaleista. Hietasen ohjelmistoon kuuluu kuitenkin yhä myös joitakin tunnettuja klassisia laulelmia.
Hietasen kolme ensimmäistä levyä ovat myyneet yli 17 000 kappaletta.
Pentti Hietanen ja hänen vaimonsa, laulaja Heini Hietanen asuvat Kangasalla. Heillä on kaksi tytärtä.
Hietanen osallistui Suomen euroviisukarsintoihin 2010 kappaleella "Il mondo è quì" ja sijoittui finaalin sijalle 8.
Color Line

Color Line on Oslossa kotipaikkaansa pitävä norjalainen varustamo. Yhtiön laivastoon kuuluu viisi alusta. Varustamo toimii seitsemässä satamassa Norjassa, Ruotsissa, Saksassa ja Tanskassa. Color Linen laivastoon kuuluu muun muassa maailman suurin autolautta "M/S Color Magic".
Yritys.
Color Line AS -varustamon omistaa kokonaan Color Group ASA, jolla on myös toinen kokonaan omistettu tytäryhtiö, Color Skagen AS, Tanskassa. (AS on lyhenne norjan sanasta aksjeselskap, osakeyhtiö; ASA sanasta allmennaksjeselskap, julkinen osakeyhtiö.) Color Line perustettiin vuonna 1990 yhdistämällä Jahre Line ja Norway Line. Samana vuonna varustamo hankki vielä Fred. Olsen Linesin autolauttaliiketoiminnan. Vuonna 1996 hankittiin Larvik Line, 1998 Scandi Line ja 1998 Color Hotel Skagen .
Tällä vuosituhannella varustamo on investoinut lukuisiin uusiin aluksiin: se on saanut vuosina 2000–2009 neljä uutta alusta ja investoinut aluksiin ja uusiin konsepteihin 7,5 miljardia Norjan kruunua (NOK) . Uusien alusten myötä se on voinut hankkiutua eroon 90-luvulla hankituista käytetyistä aluksista: aikajaksolla 2000–2009 se on myynyt kuusi alusta. Nykyisin Color Line liikennöi kuudella aluksella seitsemään eri satamaan .
Varustamo on Hampurissa sijaitsevan monitoimihallin, Color Line Arenan ja Ålesundin jalkapallostadionin, Color Line Stadiumin merkittävin yhteistyökumppani. Color Line tukee myös merkittävästi Norjan oopperaa.
Laivasto.
Oslo–Kiel laivaston uudistaminen.
Oslon ja Kielin välillä oli liikennöinyt vuodesta 1991 alkaen M/S Prinsesse Ragnhild sekä M/S Kronprins Frederik. Color Line päätti uudistaa tämän välin risteilytarjonnan ja tilasi Suomesta kaksi risteilijätyyppistä autolauttaa, joista tulisi maailman suurimmat. Color Fantasy tilattiin vuonna 2002 ja Color Magic vuonna 2005.
Color Fantasyn valmistuessa vuonna 2004 , Prinsesse Ragnhild poistettiin linjalta. Myöhemmin myös Kronprins Frederik sai lähtöpassit, kun Color Fantasyn sisar Color Magic valmistui vuonna 2007 . Tällä hetkellä Color Magic on maailman suurin autolautta.
Superspeed.
Color Line lanseerasi uuden "Superspeed"-brändin, joka yhdistää Larvikin ja Kristiansandin nopealla meriyhteydellä Tanskan Hirtshalsiin. Uuteen brändiin kuului kaksi uutta, nopeakulkuista matkustaja-autolauttaa. Color Line tilasi jälleen Suomen Aker Yardsilta kaksi uutta lauttaa vuonna 2005. Alusten piti valmistua joulukuussa 2007 ja huhtikuussa 2008, mutta telakkayhtiön toimitusvaikeuksien vuoksi alukset valmistuivat helmikuussa 2008 ja kesäkuussa 2008, eli molemmat pari kuukautta aikataulustaan myöhässä.
Ensimmäinen alus, M/S Superspeed 1 korvasi aiemmin Kristiansandin-linjalla liikennöineet M/S Christian IV:n sekä jo joulukuussa poistetun HSC Silvia Ana L:n. M/S Superspeed 2 puolestaan korvasi Larvikin-linjalla M/S Peter Wesselin (Christian IV tosin tuurasi alusta viimeiset pari kuukautta, kun Peter Wessel luovutettiin SNAVille, ennen kuin Superspeed 2 oli valmistunut). Lisäksi Superspeed 2 korvasi jo vuonna 2006 poistetun M/S Color Travellerin.
Larvik – Hirsthals-merimatkaan alukselta menee 3h 45min ja Kristiansand - Hirtshals-väliin 3h 15min.
Pedro de la Rosa

Pedro Martínez de la Rosa (s. 24. helmikuuta 1971 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen uransa lopettanut rata-autoilija.
De la Rosa ajoi urallaan neljä kokonaista kautta Formula 1 -sarjassa. Hän teki ensiesiintymisensä sarjassa 7. maaliskuuta 1999 ja toimi useita kausia McLarenin testikuljettajana. Hän saavutti uransa ainoan palkintokorokesijan ajaessaan kaudella McLarenilla toiseksi Unkarin Grand Prix’ssa. Kilpauransa jälkeen de la Rosa on työskennellyt F1-talli Aston Martinin nuorten kuljettajien ohjelman konsulttina ja PR-henkilönä.
Uran alku.
De la Rosa aloitti uransa paikallisissa karting-sarjoissa 17-vuotiaana vuonna 1988. Vuotta myöhemmin hän voitti Espanjan Formula Fiat Uno -sarjan mestaruuden. Seuraavina vuosina hän otti osaa useisiin sarjoihin ja voitti mestaruudet Espanjan Formula Ford 1600 -sarjassa vuonna 1990 ja Britannian Formula Renault -sarjassa vuonna 1992. Seuraavat kaksi vuotta de la Rosa ajoi Britannian Formula 3 -sarjaa, mutta menestys jäi vaatimattomammaksi. Vuonna 1995 hän muutti Japaniin ja voitti paikallisen Formula 3 -sarjan mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin seurasivat mestaruudet GT- ja Formula Nippon -sarjoissa.
Formula 1 -ura.
Vuonna 1998 de la Rosa siirtyi Formula 1 -sarjaan Jordanin testikuljettajaksi ja vuotta myöhemmin Arrowsin kilpakuljettajaksi. Hän avasi pistetilinsä ajamalla kuudenneksi ensimmäisessä kilpailussaan. Kaudet ja de la Rosa vietti Jaguarilla.
Kaudella de la Rosa aloitti McLarenin testikuljettajana. Kaudella hänet saattoi nähdä tallin kolmannen auton ohjaimissa perjantain vapaissa harjoituksissa. Saman kauden Bahrainin GP:ssä hän tuurasi olkapäävamman vuoksi sivussa ollutta Juan Pablo Montoyaa ja saavutti neljä pistettä ajettuaan viidenneksi. Hän teki myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kaudella de la Rosa ajoi Ranskan GP:stä alkaen McLarenin toisena kilpakuljettajana Montoyan lähdettyä tallista kesken kauden. De la Rosa saavutti tuolloin uransa parhaan kilpailusijoituksen ajettuaan toiseksi Unkarin GP:ssä.
De la Rosa jatkoi McLarenin testikuljettajana vielä kaudet 2007–2009. Vuonna 2007 hän oli yhtenä osallisena , koska hän oli ottanut vastaan Ferraria koskevia salaisia teknisiä tietoja, minkä vuoksi McLaren menetti kaikki valmistajien MM-sarjan pisteensä kaudella . Kauden jälkeen hän siirtyi BMW Sauberin kilpakuljettajaksi kaudelle . Hän saavutti kaudella kuusi pistettä ajamalla seitsemänneksi Unkarin kilpailussa. Singaporen Grand Prix’n jälkeen Nick Heidfeld korvasi hänet kilpakuljettajana, jolloin de la Rosa palasi takaisin Mclarenin testikuljettajan hommiin kaudeksi . Hän sai kuitenkin tilaisuuden ajaa yhden kilpailun tuuraamalla Monacon GP:n aika-ajoissa loukkaantunutta Sauber -kuljettajaa Sergio Péreziä Kanadan GP:ssä.
De la Rosa teki jälleen paluun F1-radoille kaudella HRT -tallin kilpakuljettajana. Hänen parhaaksi kisasijoitukseksi jäi kauden aikana seitsemästoista sija. De la Rosa oli tehnyt tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta HRT:n jouduttua talousvaikeuksiin, talli päätti lopettaa toimintansa kauden 2012 jälkeen.
De la Rosa jäi ilman kilpakuljettajan paikkaa ja toimi kausilla ja Ferrarin testikuljettajana.
Costello Hautamäki

Vesa-Pekka ”Costello” Hautamäki, s. 11. syyskuuta 1963 Tampere) on suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hautamäki tunnetaan erityisesti urastaan suomalaisen rockyhtye Popedan kitaristina, mutta hän on myös luonut kansainvälistä uraa Hanoi Rocksin kitaristina vuosina 2001–2003 ja esiintynyt sekä levyttänyt sooloartistina.
Ura.
Hautamäen ensimmäinen yhtye oli Sensuuri, joka toimi vuosina 1978–1981. Hautamäki liittyi Popedaan vuonna 1982 kirjoitettuaan ylioppilaaksi. Hän teki vaikutuksen Popedan laulajaan ja perustajajäseneen Pate Mustajärveen osaamalla kaikki Popedan aiemmin levyttämät kappaleet jo ennen ensimmäisiä yhtyeen uuden kokoonpanon yhteisiä harjoituksia. Tuolloin yhtyeen kitaristina toiminut Arwo Mikkonen pelkäsi Costellon ottavan hänen paikkansa Popedassa, mutta Hautamäen tulon myötä Mikkonen kuitenkin jatkoi yhtyeessä kunnes kuoli vuonna 1986. Mikkosen kuoltua Hautamäestä tuli Popedan musiikillinen johtohahmo.
Hautamäki on julkaissut urallaan myös kolme sooloalbumia. Hänen ensimmäinen oma albuminsa "A Little Bit Crazy" ilmestyi vuonna 1988 ja kakkosalbumi "13 Reasons to Rock" vuonna 2003. Hänen kolmas ja ensimmäinen suomenkielinen sooloalbuminsa, "Kun mies unelmoi", ilmestyi 8. maaliskuuta 2013.
Hautamäki on tuottanut muun muassa Yön "Nuorallatanssija"-albumin sekä englantilaisen The Dogs D'Amour -yhtyeen ensimmäisen studioalbumin "The State We're In" 1984. 
Hautamäellä on kaksi lasta, pojat Jimi ja Alex ”Allu” Hautamäki, jotka vaikuttavat omassa yhtyeessään Rockwallissa (Jimi rummuissa ja Alex bassossa) sekä Alex vuodesta 2022 alkaen myös Popedassa. He ovat soittaneet myös Popedan keikoilla muutamissa kappaleissa sekä myös isänsä soolokeikoilla. Hautamäki perusti 2023 uuden yhtyeen Costello and Rock'n Roll Boys, jossa myös kummatkin pojat soittavat. Bändin ensimmäiset keikat olivat lokakuussa 2023. 
Hämeenlinnalainen Finlandia Instruments on valmistanut vuodesta 2013 Costellon nimikkokitaraa Costellobirdiä, jota on tehty tähän mennessä kymmenen kappaletta.
Costello Hautamäki on säveltänyt ja sanoittanut Liigassa pelaavan Tampereen Ilveksen maalilaulun ”We Are the Kings”.
Hautamäki osallistui "Vain elämää" -tv-ohjelman 15. tuotantokaudelle.
Werder Bremen

SV Werder Bremen on Bremenissä Saksassa toimiva vuonna 1899 perustettu jalkapalloseura. Sen kotistadion on kapasiteetiltaan 42 100-paikkainen Weserstadion
Werder Bremen on voittanut neljä mestaruutta, joista ensimmäinen tuli vuonna 1965. Werder Bremenin menestyneintä aikaa oli valmentaja Otto Rehhagelin kausi. Hän tuli joukkueeseen vuonna 1980 ja oli valmennusvastuussa vuoteen 1995 saakka. Rehhagelin valmennuksessa Werder Bremen voitti Saksan mestaruudet vuosina 1988 ja 1993, Saksan Cupin vuosina 1991 ja 1994 ja Cup-voittajien cupin vuonna 1992. Menestyksen johdosta Rehhagelista tuli ensimmäinen valmentaja Bundesliigan historiassa, joka on palkattu toimeensa vakituisella työsopimuksella.
Rehhagelin lähdettyä FC Bayern Müncheniin 1995 joukkue ajautui alavireiseen tilaan muutamaksi vuodeksi Vuonna 1999 uudeksi valmentajaksi tuli Thomas Schaaf, jonka kanssa Bremen voitti tuplamestaruuden 2003–2004. Schaafin Bremen tuli tunnetuksi hyökkäävästä pelityylistään ja joukkue tekikin useana kautena enemmän maaleja Bundesliigassa kuin mikään muu sarjan joukkueista. Schaaf irtisanottiin tehtävästään keväällä 2013 kahden heikomman kauden jälkeen.. Tämän jälkeen joukkueen sijoitukset ovat kuitenkin olleet sarjassa puolenvälin alapuolella huipentuen kauden 2020–2021 jälkeiseen putoamiseen 2. Bundesliigaan. Siellä joukkue kuitenkin sijoittui toiseksi ja nousi heti takaisin.
 "Päivitetty 10. elokuuta 2025" 
Pelaajat ja valmennus.
Nykyinen joukkue.
 ("kapteeni")
 ("lainalla Leeds Unitedista")
 "Päivitetty 10. elokuuta 2025"
Amarok (albumi)

Amarok on Mike Oldfieldin kolmastoista albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Albumi sisältää vain yhden tunnin pituisen (tarkkaan ottaen 60 minuuttia ja kaksi sekuntia) musiikkikappaleen. Musiikillisesti albumi seuraa Oldfieldin aikaisempia progressiivisen rockin suuntaan kallellaan olevia kokeiluja, joskin albumilla kuullaan erittäin vähän syntetisaattoreita ja kappaleessa seuraillaan niin kansanmusiikin kuin maailmanmusiikin melodioita ja rytmejä. Yksi albumin keskeisistä teemoista on afrikkalainen musiikki. Perkussionistit ovat samat kuin vuoden 1975 "Ommadawn"-levyllä.
Virgin-levy-yhtiö oli toistuvasti pyytänyt Oldfieldiä tekemään jatkoa suositulle "Tubular Bells" -albumille, varsinkin kun heidän välinen sopimuksensa oli kulumassa umpeen. Oldfield oli kuitenkin varsin kyllästynyt Virginiin. "Amarok" oli tavallaan osa erittäin monimutkaista viimeistä solvausta Virginille. "Amarok" oli ensinnäkin albumi, josta oli lähes mahdotonta erottaa yksittäisiä osia radiosoittoa varten ja jota oli muutenkin lähes mahdoton markkinoida. Albumi antoi Oldfieldille taas mahdollisuuden säveltää mieleistään musiikkia. Virgin oli halunnut Oldfieldiltä joko laulettua popmusiikkia tai sitten Tubular Bells -nimisiä levyjä.
Albumilla oli myös muita pieniä näpäyksiä Virginin suuntaan. Eräässä kohdassa albumia kuullaan taustalla syntetisaattorilla morsetettuna ”fuck off RB”, viitaten Virginin Richard Bransoniin, jonka kanssa Oldfieldillä oli erittäin kireät välit. Oldfield myös sanoi kerran toivoneensa, että albumille tyypillinen erittäin suuri dynaaminen vaihtelu johtaisi siihen, että Virginin johtaja Simon Draper kuuntelisi autossa hiljaista kohtaa kovalla ja ajaisi ojaan yllättävän voimakkaan kohdan aikana. Jostakin syystä juuri morsekoodin sisältänyt kohta päätyi Virginin julkaisemalle "Elements"-kokoelmalevylle, johon leikattiin "Amarokista" kuuden minuutin pituinen katkelma.
Aikaisemmissa albumeissa Oldfield oli kokeillut suurta määrää erikoisia instrumentteja. Myös "Amarokilla" kuullaan esimerkiksi lelukoiraa, erotuomarin pilliä, vesilasia, naamaläpäyksiä, hammasharjaa, ”feikkiradiota”, Hoover-pölynimuria ja ”lentokonemallien tekijöiden työkalulaatikon sisältöä”. Viimeisenä listalla ovat ”pitkät ohuet roikkuvat metalliputket”, viitaten putkikelloihin (): jopa soitinlistauksessaan Oldfield halusi välttää levy-yhtiön toivomia viittauksia "Tubular Bells" -levyyn.