Suomen Punainen Ammattijärjestö

Suomen Punainen Ammattijärjestö (SPA) oli vuosina 1931–1934 toiminut Suomen Kommunistisen Puolueen johtama salainen maanlaajuinen ammattijärjestö. SPA kuului Punaiseen ammattiyhdistysinternationaaliin (PAI). Nimi lyhennettiin muotoon Suomen Ammattijärjestö (SAJ) alkuvuonna 1933.
Viranomaiset lakkauttivat kommunistien liittolaisineen hallitseman Suomen Ammattijärjestön kesällä 1930. Kommunistit eivät suostuneet liittymään sosiaalidemokraattien ja vasemmistososialistien lokakuussa 1930 perustamaan Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. Valtaosa SAJ:n jäsenistä jäi SAK:n ulkopuolelle. Punainen ammattijärjestö perustettiin kesällä 1931. Ammatillisen liikkeen hajoamiseen ja SPA:n perustamiseen vaikutti lisäksi Kommunistisen internationaalin jyrkkä politiikka. Komintern-johtoinen PAI suhtautui tuolloin erittäin kielteisesti yhteistyöhön sosiaalidemokraattien kanssa.
Punainen ammattijärjestö lakkautettiin vähitellen, kun Komintern luopui "kolmannen kauden" ohjelmastaan kansanrintama-politiikan hyväksi. Elokuussa 1933 SKP:n keskuskomitea kehotti Kominternin linjaa seuraten kannattajiaan liittymään sosiaalidemokraattien hallitsemiin ammattijärjestöihin. Päätöksen mukaan (aluksi vain) puolueen ja SPA:n jäsenten tuli liittyä reformistisiin ammatillisiin joukkojärjestöihin ja vasta ”vallankumoukselliseksi ammatillisen opposition ryhmäksi muodostuttuaan kutsuttava niihin muitakin vasemmistolaisia työläisiä [...] asianomaisen järjestön jäsenenemmistön voittamiseksi luokkataisteluun”. Vuonna 1934 SKP:n keskuskomitea kehotti kaikkia vallankumouksellisia työläisiä liittymään SAK:hon. Kannattajien keskuudessa esiintynyttä haluttomuutta linjan toteuttamisessa SKP piti nyt ”lahkolaisena” eristäytymisenä.
Punainen ammattijärjestö lakkautettiin heinäkuussa 1934. Kommunistien työpaikkasolut jatkoivat toimintaansa SKP:n ammatillisen jaoston ohjauksessa.
Lehdet.
Suomen Punainen Ammatillinen Keskus julkaisi monistelehteä "Suomen Punainen Ammattijärjestö" keväästä 1931 alkaen. Vuonna 1933 lehden ja julkaisijan nimistä poistettiin sana ”punainen”. Joulukuun 1933 numerosta alkaen "Suomen Ammattijärjestön" julkaisijaksi ilmoitettiin SAJ:n Keskus. Tammikuusta 1935 alkaen lehteä julkaisi SKP:n politbyroon ammatillinen jaosto. Lehden painos vaihteli välillä 1 000–3 000. 
Oulun piirin ammatillinen keskusneuvosto julkaisi lehteä "Pohjan Voima". Maanalaisia ammatillisia paikallislehtiä olivat esimerkiksi "Iskuri" (SPA:n Pasilan konepajan työpaikkaryhmä), "Raataja"/"Taistelija" (SPA:n Nokian paperitehtaan työpaikkajärjestö) ja "Teollisuustyöläinen" (SPA:n Turun teollisuusneuvosto). Maanalaisia työpaikkalehtiä julkaisivat myös SKP:n solut.
Organisaatio.
SPA:n järjestörakenne vastasi SKP:n toimintamallia. Myös ammattijärjestön perusyksikkö oli kolmihenkinen solu. SPA:n lehden ensimmäisessä numerossa kehotettiin muodostamaan kaikille aloille ”punaisia ammatillisia aktiiviryhmiä, osastoja, yhdistyksiä”, jotka ”paikkakunnittain ja liitoittain yhtyvät keskitetyksi järjestöksi ja eri liitot yhtyvät punaiseksi ammattijärjestöksi”. Perusjärjestöjä olivat työpaikkaryhmät ja -komiteat.
Järjestö jäi pieneksi eikä SKP pystynyt laajentamaan kannattajakuntaansa sen avulla. SPA:n jäsenmäärä oli pienempi kuin SKP:n. SKP:n elokuun 1933 plenumissa ammatillisesta työstä alusti SPA:n johtoon kuulunut Jussi Tarkkanen. Helsingissä toimi Tarkkasen mukaan tuolloin seitsemän teollisuusneuvostoa ja 48 työpaikkaryhmää, joihin kuului 392 jäsentä. Kuopion piirissä oli 34 jäsentä, Lahdessa 35, Kotkassa 87 ja Viipurissa 228.
Suomen Merimiesten Vallankumouksellinen Ammatillinen Oppositio (VAO) ajoi SPA:n linjaa Suomen Merimies-Unionissa. VAO kuului PAI:n muodostamaan Merimiesten ja satamatyöläisten internationaaliin (ISH). ISH:n suomalainen jaosto julkaisi Kööpenhaminassa lehteä "Majakka".