tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Delphine Cascarino

Delphine Cascarino (s. 5. helmikuuta 1997) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 76 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa ottelussa ja tuli vaihtopelaajana kentälle kolmessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi neljä ottelua. Vuonna 2012 hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta ja vuonna 2016 alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta.
Cascarino siirtyi vuonna 2009 Olympique Lyonnais'hen ja nousi edustusjoukkueeseen keväällä 2015. Hän on voittanut Ranskan liigamestaruuden yhdeksän kertaa ja Mestarien liigan kuusi kertaa. Hän on edustanut vuodesta 2024 NWSL-sarjassa pelaavaa San Diego Wavea. Hän on pelannut siellä huhtikuun 24. päivään 2025 mennessä 15 sarjaottelua, joissa hän on tehnyt neljä maalia.
Griedge Mbock Bathy

Griedge Mbock Bathy (s. 26. helmikuuta 1995) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 92 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia.
Mbock Bathy pelasi kolme ottelua Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, kuten myös EM-kilpailuissa 2017. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Ranskan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa kolme ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Belgiaa vastaan. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki neljä ottelua.
Mbock Bathy oli vuonna 2012 voittamassa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruutta ja hänet palkittiin Kultaisella pallolla turnauksen parhaana pelaajana.
Mbock Bathy on edustanut EA Guingampia kausina 2010–2015 ja Olympique Lyonnais'ta kausina 2015–2024. Hän siirtyi Paris Saint-Germainiin kesällä 2024.
Marion Torrent

Marion Torrent (s. 17. huhtikuuta 1992) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 46 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi avauskokoonpanossa Ranskan muissa otteluissa paitsi viimeisessä alkulohko-ottelussa.
GP2 Espanjan Grand Prix

GP2 Espanjan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Circuit de Catalunyan moottoriradalla Espanjassa.
GP2 Monacon Grand Prix

GP2 Monacon Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Circuit de Monacon katuradalla Monacossa.
Kymen pioneeripataljoona

Kymen pioneeripataljoona on Suomen maavoimien valmiusyhtymään Karjalan prikaatiin kuuluva pioneeriaselajin joukkoyksikkö Vekaranjärvellä Kouvolassa. Yksikkö sotilasopettaa taistelupioneereja, raivaajapioneereja ja erilaisten pioneeriaselajiin kuuluvien koneiden käyttäjiä. Suomen puolustusvoimien maavoimissa suojelupioneerien sotilasopetuksesta huolehtii Porin prikaati Säkylän varuskunnassa. Suojeluala, nykyinen suojelupioneerien tehtävä, kuului Suomen puolustusvoimissa aikaisemmin huoltoaselajiin. 
Historia.
Kymen pioneeripataljoona perustuu Viipurissa olleeseen pioneeripataljoona 1:een, joka siirrettiin Elimäen Korialle joulukuussa 1920. Jo ennen joulukuuta 1920 siirrettiin Korialle 1919 Suomenlinnassa perustettu ponttoonikomennuskunta. Komennuskunta yhdistettiin pioneeripataljoona 1:een. 1922 tuli pioneeripataljoona 1:stä pelkkä pioneeripataljoona. Talvisodan aikana Korian ympäristössä Myllykoskea, Kuusankoskea ja Uuttakylää myöten toimi pioneerikoulutuskeskus. Välirauhan aikana toimi Korialla pioneeripataljoona 2, josta perustettiin jatkosodan pioneeripataljoona 14. Sotien lopussa Lapin sodan varsinaisen hyökkäysvaiheen jälkeen 19. marraskuuta 1944 pioneeripataljoona 14 siirrettiin Korialle. 4. joulukuuta 1944 perustettiin Pioneerirykmentti, joka lakkautettiin 15. heinäkuuta 1967 ja perustettiin Kymen pioneeripataljoona sekä Keski-Suomen Pioneeripataljoona Keuruulle siirrettäväksi. Keski-Suomen Pioneeripataljoonaa perustava etukomennuskunta siirtyi samana päivänä Korialta Keuruulle. 1. heinäkuuta 1994 Kymen pioneeripataljoona liitettiin Karjalan prikaatiin Vekaranjärvelle Valkealaan komentajineen, esikuntineen, teknisine komppanioineen, kaksine pioneerikomppanioineen ja aliupseerikouluineen. 
Toiminta.
Kymen pioneeripataljoona kouluttaa taistelupioneereja, raivaajapioneereja ja erilaisten pioneeriaselajiin kuuluvien koneiden käyttäjiä. Suomen puolustusvoimien maavoimissa suojelupioneerien koulutuksesta huolehtii Porin prikaati Säkylän varuskunnassa. Suojeluala, nykyinen suojelupioneerien tehtävä, kuului Suomen puolustusvoimissa aikaisemmin huoltoaselajiin. 
Killat.
Karjalan prikaatiin liittyen toimii Kouvolassa Korian pioneerikilta ry.
Museot.
Suomen valtakunnallinen pioneerimuseo toimi Korialla, mutta siirtyi Miehikkälään, kun Korialla olleesta entisestä varuskunnasta kiinteistökehitettiin Pioneeripuisto. Miehikkälästä museo siirrettiin osaksi Suomen tykistömuseon, Suomen valtakunnallisen viestimuseon ja pioneerimuseon yhdessä muodostamaa kokonaisuutta, Museo Militariaa Suomen kasarmille.
Ève Périsset

Ève Périsset (s. 24. joulukuuta 1994) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa ennen EM-kilpailujen 2022 alkua 36 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle.
Périsset edustaa kaudella 2022–2023 englantilaisseura Chelseaa, johon hän siirtyi kesällä 2022 kotimaansa Bordeaux'sta.
Valérie Gauvin

Valérie Gauvin (s. 1. kesäkuuta 1996) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa vuoden 2020 loppuun mennessä 33 ottelua ja tehnyt niissä 16 maalia. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi neljä ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihtopelaajana kentälle. Hän teki turnauksessa kaksi maalia.
Gauvin siirtyi vuonna 2008 Toulouse FC:n organisaatioon ja vuonna 2014 Montpellieriin. Kesällä 2020 hän siirtyi englantilaisseura Evertoniin.
Grace Geyoro

Grace Geyoro (s. 2. heinäkuuta 1997) on ranskalainen, Kongon demokraattisessa tasavallassa syntynyt jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2025 loppuun mennessä 99 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. EM-kilpailuissa 2017 hän pelasi täydet minuutit kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi joukkueensa kaikki viisi ottelua ja teki kolme maalia ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2023 hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki viisi ottelua. Pariisin kesäolympialaisissa 2024 hän pelasi joukkueensa kaikki neljä ottelua avauskokoonpanossa.
Geyoro voitti Ranskan joukkueessa alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2012 ja alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2016.
Geyoro on pelannut Paris Saint-Germainissa vuodesta 2012 lähtien. Hän voitti Ranskan liigamestaruuden vuonna 2021 ja cupmestaruuden vuosina 2018 ja 2022.
GP2 Britannian Grand Prix

GP2 Britannian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Silverstone Circuitin moottoriradalla Englannissa.
Korian pioneerikilta

Korian pioneerikilta, kirjoitusmuoto "Korian Pioneerikilta ry" on pioneeriaselajin perinteitä vaaliva maanpuolustuskilta, mikä kuuluu Maanpuolustuskiltojen liittoon. Se on Suomen vanhin pioneeriaselajin killoista. Kilta tutustuu aselajin kehitykseen sotaharjoituksissa, järjestää esittelyjä yleisötilaisuuksissa, pitää seminaareja jne. sekä kuuluu Kymen maanpuolustuskiltojen kiltapiiriin. 
Lahden alaosasto.
Yhdistyksellä on myös alaosasto Lahdessa. Korian pioneerikillan Lahden alaosaston puheenjohtaja on Arto Koistinen, varapuheenjohtaja Eero Laakso ja sihteeri Pekka Ylöstalo. Lahden alaosasto järjestää yhdistyksen näyttelyitä mm. Lahdessa.
Boris Kowerda

Boris Kowerda (; 21. elokuuta 1907 Vilna, Venäjän keisarikunta – 18. helmikuuta 1987 Hyattsville, Maryland, Yhdysvallat) oli venäläinen valkoinen emigrantti, joka tuomittiin Neuvostoliiton suurlähettilään Pjotr Voikovin murhasta Varsovassa vuonna 1927. Voikov murhattiin, koska hän oli henkilökohtaisesti määränyt tsaari Nikolai II:n ja Venäjän keisarillisen perheen murhan vuonna 1918.
Kowerdalle myönnetiin oikeus siirtyä Yhdysvaltoihin Saksassa sijainneesta turvapaikastaan.
Kowerda kuoli Hyattsvillessä, Marylandissa 79-vuotiaana. Hänet haudattiin ortodoksiseen luostariin Novo-Diveevoon, Nanuetiin, New Yorkiin.
Air Algérien lento 6289

Air Algérie lento 6289 oli Air Algérien kotimaan reittilento, joka syöksyi maahan Aguenar – Hadj Bey Akhamokin lentoasemalla Tamanrassetin kaupungissa Algeriassa 6. maaliskuuta 2003. Onnettomuudessa kuoli 102 ja loukkaantui yksi.
Onnettomuus johtui yhden moottorin vikaantumisesta, jota lentäjän virhe pahensi. Kapteeni otti koneen ohjaimet haltuunsa ilman keskustelua perämiehen kanssa, ja kone pyrki edelleen nousemaan sakkaamiseen ja siitä johtuvaan putoamiseen asti.
103 koneessa olevasta ihmisestä 102 kuoli. Ainoa eloonjäänyt oli 28-vuotias mies, joka istui takarivissä ilman turvavyötä.
GP2 Unkarin Grand Prix

GP2 Unkarin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2016 Hungaroringin moottoriradalla Unkarissa.
GP2 Saksan Grand Prix

GP2 Saksan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2006, 2008–2014 ja 2016 kahdella eri radalla.
GP2 Malesian Grand Prix

GP2 Malesian Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2012–2013 ja 2016 Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa.
GP2 Abu Dhabin Grand Prix

GP2 Abu Dhabin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2010–2011 ja 2013–2016 Yas Marina Circuitin moottoriradalla Abu Dhabissa.
GP2 Singaporen Grand Prix

GP2 Singaporen Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2012–2013 Marina Bay Street Circuitin katuradalla Singaporessa.
GP2 Venäjän Grand Prix

GP2 Venäjän Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2014–2015 Sotši Autodromen katuradalla Venäjällä.
GP2 Itävallan Grand Prix

GP2 Itävallan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2014–2016 Red Bull Ringin moottoriradalla Itävallassa.
Ella ja Pukari

Ella ja Pukari on Timo Parvelan kirjoittama Ella-sarjaan kuuluva lastenkirja. Kirja julkaistiin "Kirjava kukko" -sarjassa vuonna 2000.
Juoni.
Ellan ja kavereiden luokalle saapuu uusi oppilas, joka ei ole kovin kiva muille kuin Patelle. Hänen nimensä on Pertti, tosin muut kutsuvat häntä ”Pukariksi”. Ella ja kaverit päättävät, että Pukari on ulkoavaruudesta, ja kohta he tajuavat, että Pate sekä koko koulu ovat myös. Pian olisi koulujenvälisen jalkapallo-ottelun aika. Niinpä Ella ja kaverit keksivät suunnitelman, jolla koko maailma pelastuu.
Seo Jung-won

Seo Jung-won (s. 17. joulukuuta 1970) on eteläkorealainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja.
Seo pelasi seuratasolla kotimaansa lisäksi Ranskassa ja Itävallassa.
Etelä-Korean maajoukkueessa Seo pelasi 89 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 1990–2001. Hän pelasi kolme ottelua vuoden 1992 kesäolympialaisissa ja teki niissä yhden maalin. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi kolme ottelua sekä vuoden 1994 että 1998 lopputurnauksessa ja teki ensin mainitussa 2–2-tasoitusmaalin ottelussa Espanjaa vastaan.
Christopher Ewart-Biggs

Christopher Thomas Ewart Ewart-Biggs (5. elokuuta 1921 – 21. heinäkuuta 1976) oli Britannian suurlähettiläs Irlannin tasavallassa, kirjailija ja ulkoministeriön yhteyshenkilö MI6:n kanssa. Väliaikainen IRA murhasi hänet Dublinissa vuonna 1976.
Ewart-Biggsin leski Janesta tuli Yhdistyneen kuningaskunnan ylähuoneen elinikäiseksi pääriksi, ja hän kampanjoi anglo-irlantilaisten suhteiden parantamisen puolesta ja perusti Christopher Ewart-Biggsin muistopalkinnon kirjallisuudelle.
Tausta.
Christopher Thomas Ewart-Biggs syntyi Kentissä Thanetin piirikunnassa kapteeni Henry Ewart-Biggsin ja hänen vaimonsa Mollie Bricen perheeseen. Hän opiskeli Wellington Collagessa ja Oxfordin University Collegessa. Ewart-Biggs osallistui toiseen maailmansotaan Britannian armeijan Royal West Kent Regimentissä. Hän menetti oikean silmänsä vuoden 1942 El Alameinin taistelussa, ja käytti sen jälkeen savulasista monokkelia keinotekoisena silmän päällä.
Ewart-Biggs liittyi ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1949 työskennellen Libanonissa, Qatarissa ja Algeriassa, sekä Manilaassa, Brysselissä ja Pariisissa.
Ewart-Biggs kuului Order of St Michael and St George -kunniaritarikuntaan ja oli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri (OBE).
Kuolema.
Ewart-Biggs oli 55-vuotias, kun IRA murhasi hänet maamiinalla 21. heinäkuuta 1976. 
Hän oli pyrkinyt varatumaan IRA:n hyökkäyksiin muuttamalla kulkemiaan reittejä useita kertoja viikossa. Kotikatunsa ja päätien risteyksessä suuntia oli kuitenkin vain kaksi, oikea ja vasen, joista Ewart-Biggs valitsi 21. heinäkuuta oikean ja astui noin 140 metrin päähän viritettyyn maamiinaan. Miina-ansan arvioitiin myöhemmin pitäneen sisällään satoja kiloja räjähteitä. Räjähdyksessä kuoli lisäksi ajoneuvon matkustajana ollut virkamies Judith Cooke. Kuljettaja Brian O'Driscoll ja kolmas matkustaja Brian Cubbon, tuolloinen korkein Pohjois-Irlannissa palvellut virkamies loukkaantuivat, mutta säilyivät hengissä.
Murhaajan etsinnät.
Irlannin hallitus käynnisti muthaajien etsinnät, joihin osallistui 4 000 Gardaían poliisia ja 2 000 sotilasta. Taoiseach Liam Cosgrave ja Britannian pääministeri James Callaghan tuomitsivat salamurhan. Etsinnöissä pidätettiin 13 IRA:n epäiltyä jäsentä, mutta ketään ei saatu tuomittua Ewart-Biggsin muhasta.
Vuonna 2006 julkistettiin Foreign and Commonwealth Officen asiakirjoja, joissa kävi ilmi, että Garda Síochána oli tunnistanut yhden murhatutkintaan liittyneen sormenjäljen IRA:n jäsen Martin Taylorille kuuluneeksi. Tayloria on epäilty aseiden salakuljettamisesta Yhdysvalloista.
Jamal al-Jamal

Jamal al-Jamal (; 3. huhtikuuta 1957 – 1. tammikuuta 2014) oli palestiinalainen diplomaatti. Hän oli suurlähettiläs Tšekissä 11. lokakuuta 2013 kuolemaansa saakka.
Diplomaattinen ura.
Jamal al-Jamal syntyi vuonna 1957 Beirutissa Shatilan pakolaisleirillä. Hänen perheensä oli alun perin Jaffasta nykyisestä Israelista. Hän liittyi Fatahiin vuonna 1975 ja nimitettiin suurlähettilääksi Bulgariaan vuonna 1979. Vuodesta 1984 hän toimi diplomaattina Prahassa, lopulta vt suurlähettiläänä. Vuosina 2005–2013 hän toimi pääkonsulina Aleksandriassa, Egyptissä. Lokakuussa 2013 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Tšekin tasavaltaan.
Kuolema.
Tšekin poliisin mukaan al-Jamal loukkaantui kuolettavasti räjähdyksessä, joka ravisti hänen virallista residenssiään uudenvuodenpäivänä 2014. Hän kuoli useita tunteja myöhemmin sairaalaan viemisen jälkeen. Tšekin poliisin mukaan räjähdys aiheutui räjähdysvaarallisesta laitteesta, joka oli kassakaapissa, eikä se ollut ennakkoon suunniteltu hyökkäys. Myöhemmin Tšekin poliisi löysi laittomat aseet ja ampumatarvikkeet Prahan suurlähetystöstä. Tšekin ulkoministeri Jan Kohout sanoi myöhemmin, että tapahtuma on "vakava diplomaattisia suhteita koskevan Wienin yleissopimuksen rikkominen". Suchdolin pormestari Petr Hejl on vaatinut suurlähetystön siirtämistä alueelta.
Ilpo Hakala

Ilpo Juhani Hakala (12. tammikuuta 1956 Pori – 11. tammikuuta 2021 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja Tampereen Teatterin hallintojohtaja. Hän työskenteli Tampereen Teatterissa vuodesta 1981.
Ura.
Sähköasentaja Lasse Hakalan ja Elvi Lamminpään perheeseen syntynyt Ilpo Hakala työskenteli alkuun sähkömiehenä, mutta päätyi veljensä Kari Hakalan innoittamana näyttelijäksi. Ilpo Hakala opiskeli näyttämötaiteita Tampereen yliopistossa 1977–1981. Sittemmin hän on myös opettanut näyttelijöitä samaisessa opinahjossa.
Hakala on työskennellyt muun muassa Tampereen Teatterin "Niskavuoren Aarnet" -tuotannoissa sekä ohjaajana että esiintyjänä. Vuonna 2003 sai ensi-iltansa Heikki Vihisen ja Timo Kahilaisen "Alivuokralainen", jossa Hakalalla oli Leo Amurin rooli. Farssi sai vuosien varrella 134 000 katsojaa. Aleksis Kiven komediassa "Nummisuutarit" (2007) Hakala näytteli kaksi roolia: Sepeteus ja Eemeli. Bertolt Brechtin musiikkinäytelmässä "Kolmen pennin ooppera" hänellä oli niin ikään kaksi roolia: Isä Kimball ja poliisi Smith. Kaudella 2010–2011 esitetty tuotanto sai lähes 13 000 katsojaa. Hakalalla oli useita roolitehtäviä myös Charles Dickensin näytelmässä "Saiturin joulu", jonka ohjasi Tommi Auvinen, ja joka keräsi 2010-luvulla lähes 38 000 katsojaa.
Teatterityönsä ohella Hakala on näytellyt muutamissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa. Vuonna 1987 hänellä oli Iso-Martin rooli Kalle Pursiaisen Yleisradiolle ohjaamassa "Niskavuori"-filmatisoinnissa "Niskavuoren nuori emäntä". Uransa alussa, vuonna 1981, Hakalalla oli pieni sivuosa Tapio Parkkisen lastenelokuvassa "Hullu kesä".
Tapio Parkkinen

Tapio Juhani Parkkinen (s. 17. helmikuuta 1943 Toholampi) on suomalainen dramaturgi, käsikirjoittaja ja teatteriohjaaja. Hän on toiminut laaja-alaisesti puhe- ja musiikkiteatterin parissa 1960-luvulta alkaen. Lisäksi hän on ohjannut useita televisioelokuvia. Parkkinen perusti Esko Raipian kanssa Tampereen Komediateatterin vuonna 1991.
Ura.
Asentaja Valte Parkkisen ja Olga Niemisen perheeseen syntynyt Tapio Parkkinen aloitti taiteellisen uransa Tampereen Teatterissa näyttelijäharjoittelijana vuonna 1961. Hän työskenteli samaisessa teatterissa eri tehtävissä aina vuosikymmenen loppuun. Vuosina 1966–1969 hän suoritti Teatterikoulun ohjaajalinjan.
Vuosina 1969–1971 Parkkinen oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin, 1971–1977 Porin Teatteriin ja 1977–1979 Turun kaupunginteatteriin. Hän työskenteli 1970-luvulla myös Hämeenlinnan kaupunginteatterissa ja Tampereen Teatterissa sekä useissa muissa teattereissa ympäri Suomen. Parkkinen toimi lähinnä dramaturgina. Hän sovitti muun muassa "Puukkojunkkarit" useiden teattereiden näyttämöille. Santeri Alkion alkuperäistekstiin perustuva musiikkinäytelmä keräsi katsojia kymmenin tuhansin.
Parkkinen ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi vuonna 1979. Hän ohjasi ja dramatisoi lukuisia puhenäytelmiä ja musiikkinäytelmiä muun muassa Tampereen Teatteriin, Tampereen Työväen Teatteriin ja Jyväskylän kaupunginteatteriin.
1980-luvulla Parkkinen kirjoitti ja ohjasi Ilmajoen Musiikkijuhlille "Jokioopperan". Teoksen sävelsi Jorma Panula.
Parkkinen on kirjoittanut useita näytelmiä. Vuonna 1974 kantaesitettiin komedia "Pirtua, pirtua". Näytelmä "Pumpulitehtaan Ulla" kantaesitettiin 1977. Se sai Porin Teatterissa yli 130 esityskertaa ja noin 43 000 katsojaa. Parkkisen kirjoittamia musiikkinäytelmiä ovat muun muassa "Kulkurin valssi eli Koivusaaren kartanon salaisuus" ja "Opettaja yllättää".
Televisioon Parkkinen on käsikirjoittanut muun muassa fiktioelokuvan "HIFK-TPS" (1979) ja lastenelokuvan "Hiljaisen joen aave" (1993). Jälkimmäisen hän myös ohjasi. Parkkisen muita ohjauksia on muun muassa kolmiosainen poliittinen ooppera "Vallan miehet" (1986).
Vuonna 2017 esitettiin Mänttä-Vilppulassa Parkkisen yhdessä veljensä Sepon kanssa tekemä kansanooppera nimeltään "Kitusuon Sofia", joka kertoi Suomen sisällissodan tapahtumista. Se pohjautui veljesten isovanhempien tarinaan. Heidän isoisänsä oli tataarisotilas nimeltään Paul Karakulka. Näytelmän teossa oli avustamassa paikallisesta tataariyhteisöstä Hamide Caydam.
Parkkinen oli mukana perustamassa lastennäytelmiä esittävää Teatteri 2000:a. Hän oli mukana sen toiminnassa 1980-luvun jälkipuoliskolla. Vuonna 1991 Parkkinen perusti Esko Raipian kanssa Tampereen Komediateatterin, jota hän myös johti sen alkutaipaleella.
Yksityiselämä.
Teatteriohjaaja-kirjailija Tuomas Parkkinen on Tapio Parkkisen poika. Parkkisen vaimo oli näyttelijä Maria Aro. Dramaturgi Seppo Parkkinen on Tapion veli.
Muuta.
Tapio Parkkinen on myös maalaaja. Hänen taulujaan on näytetty ainakin tamperelaisessa Ravintola Henriksissä.
Arnold Lewis Raphel

Arnold Lewis Raphel (16. maaliskuuta 1943 – 17. elokuuta 1988) oli 18. Yhdysvaltain suurlähettiläs Pakistanissa.
Varhainen elämä ja koulutus.
Raphel syntyi 16.3.1943 Troyssa, New Yorkissa, juutalaisperheeseen, Harryn ja Sarahin (Rote-Rosen) Raphelin pojaksi. Hänellä oli ainakin yksi veli, Murray.
Poikana Raphel oli jo kiinnostunut diplomatiasta ja kansainvälisistä asioista. 12-vuotiaana hän kirjoitti silloiselle ulkoministerille John Foster Dullesille kiinnostuksensa diplomatiaan. Dulles kirjoitti takaisin vastauksessaan ja kehotti häntä "opiskelemaan kovasti, työskentelemään kovasti ja näemme sinut kymmenen vuoden kuluessa." Näin tapahtui: Raphel valmistui Hamilton Collegesta ( 1964) ja Maxwellin koulusta ja Syracusen yliopistosta (1966).
Ura.
Raphel liittyi Yhdysvaltain ulkoministeriöön vuonna 1966. Hänellä oli monipuolinen asema koko uransa ajan hänen kuolemaansa asti vuonna 1988. Hän oli pääasiassa Yhdysvaltain hallituksen diplomaatti.
Iranin panttivankikriisi.
Vuonna 1979 Raphel oli keskeinen jäsen valtionosaston erityistoimintaryhmässä, joka perustettiin vapauttamaan iranilaisten militanttien ottamat amerikkalaiset panttivangit Yhdysvaltain suurlähetystöstä Teheranissa.
Yhdysvaltain ulkoministeriön toimistossa.
Vuonna 1981 Raphel toimi ulkoministeri Edmund Muskien erityisavustajana. Myöhemmin hänestä tuli Yhdysvaltain ulkoministerin apulaisavustaja vuonna 1985.
Suurlähettiläs Pakistanissa.
Presidentti Ronald Reagan nimitti Raphelin Dean Roesch Hintonin seuraajaksi Yhdysvaltain suurlähettilääksi Pakistaniin tammikuussa 1987.
Henkilökohtainen elämä.
Raphel oli naimisissa kolme kertaa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Myrna Feigenbaum, jonka kautta hänellä oli yksi tytär Stephanie. Vuonna 1978 hän meni naimisiin kollegansa Robin Raphelin kanssa; avioliitto, joka oli lapseton, päättyi avioeroon kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1987 hän meni naimisiin toisen diplomaatin, Nancy Halliday Ely-Raphelin, kanssa; hän oli hänen kolmas aviomies ja molemmat hänen aikaisemmat avioliitot olivat päättyneet avioeroon. He olivat olleet naimisissa noin vuoden ajan, kun hän kuoli lento-onnomuudessa elokuussa 1988.
Kuolema.
Raphel toimi Yhdysvaltain suurlähettiläänä Pakistanissa ja matkusti lentokoneessa presidentti Zia-ul-Haqin kanssa 17. elokuuta 1988 Bahawalpurissa, jolloin kone syöksyi maahan, mikä johti 34 ihmisen kuolemaan, mukaan lukien hänet ja presidentti Zian.
Raphel oli 45-vuotias. Hännen molemmat vanhempansa selvytyivät , jotka elivät eläkeläisenä Atlantic Cityssä, ja hänen ainoan tyttärensä Stephanie, joka asui äitinsä, Myrna Feigenbaumin, kanssa Orlandossa Floridassa. Raphel selviytyi myös kolmannesta vaimostaan, Nancystä.
Dryden Hunt

Dryden Hunt (s. 24. marraskuuta 1995 Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Calgary Flamesia. Hunt on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään. Kaudella 2017-2018 alkaneella NHL-urallaan Hunt on 31. maaliskuuta 2020 mennessä pelannut 63 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt kolme maalia ja 12 syöttöä eli 15 tehopistettä.
François-Joël Thiollier

François-Joël Thiollier (s. 12. marraskuuta 1943 Pariisi) on ranskalais-yhdysvaltalainen pianisti.
Thiollier piti ensimmäisen konserttinsa New Yorkissa 5-vuotiaana. Hänen opettajiinsa kuului Ranskassa Robert Casadesus. Hän jatkoi opintojaan Sascha Gorodnitzkin johdolla Juilliard School of Musicissa, josta sai ennätyksellisesti kandidaatin arvon 18-vuotiaana ja maisterin arvon 19-vuotiaana. Vuonna 1965 Thiollier voitti ensipalkinnon kansainvälisessä Ettore Pozzoli -pianokilpailussa.
Thiollier on konsertoinut kymmenissä maissa. Hänen konsertto-ohjelmistoonsa kuuluu esimerkiksi Ferruccio Busonin pianokonsertto. Thiollierin kanssa työskennelleisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Armin Jordan, Louis de Froment, Jean Fournet, Rudolf Baršai, Marcello Viotti, Emil Tšakarov, Charles Dutoit, Georges Prêtre, Michel Tabachnik, Neeme Järvi, Pierre Bartholomée, Gabriele Ferro, Gianluigi Gelmetti, Dennis Russell Davies, Lan Shui, Marek Janowski, Kent Nagano, Pinchas Steinberg, Pascal Rophé ja Yutaka Sado. 
Thiollierin levytysten joukossa ovat hänen tulkintansa Sergei Rahmaninovin, Maurice Ravelin, Claude Debussyn ja George Gershwinin kokonaispianotuotannoista. Vuonna 2003 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri.
Uzwil

Uzwil (vuoteen 1962 Henau) on kaupunki Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on noin 13 000 asukasta. Uzwil koostuu seitsemästä kylästä: Uzwil, Niederuzwil, Henau, Algetshausen, Niederstetten, Oberstetten ja Stolzenberg.
Sijainti.
Uzwil sijaitsee kumpuilevassa Mittellandissa Thurjoen laaksossa, joen eteläpuolella, parikymmentä kilometriä Sankt Gallenista länteen ja kolmisenkymmentä kilometriä Winterthurista itään. Kaupungin naapurikuntia ovat pohjoisessa Wil ja Zuzwil, idässä Oberbüren, etelässä Oberuzwil ja lännessä Jonschwil.
Talous.
Bühler AG on Uzwilin merkittävin yritys. 
Liikenne.
Moottoritie A1 Zürichistä St. Margretheniin kulkee Uzwilin kautta. 
SBB:n rautatie Winterthurista Rorschachiin kulkee kaupungin kautta.
Pristinamysiini

Pristinamysiini on seos makrolidi- ja peptidijohdannaisiin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.
Ominaisuudet ja käyttö.
Pristinamysiiniä tuottaa aktinobakteereihin kuuluva laji "Streptomyces pristinaespiralis". Seoksessa on useita komponentteja, joista tärkeimmät ovat pristinamysiini IA ja pristinamysiini IIA. Näistä pristinamysiini IA on peptidimakrolidi ja pristinamysiini IIA on monityydyttymätön makrolidi, joka on osa myös virginiamysiiniä. Pristinamysiinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien ribosomiin. Seoksen kaikki komponentit estävät proteiinisynteesiä. Pristinamysiini II sitoutuu ensin 30S-alayksikköön ja muuttaa ribosomin konformaatiota siten, että pristinamysiini I:n sitoutuminen tehostuu. Lääkeaine tehoaa pääasiallisesti grampositiivisiin bakteereihin, muun muassa eräisiin MRSA-kantoihin. Suurin osa gramnegatiivisista bakteereista on pristinamysiinille vastustuskykyisiä, koska se ei kulkeudu niiden soluseinän läpi, mutta esimerkiksi mykoplasmat ovat sille alttiita. Seosta käytetään keuhkokuumeen, keuhkoputkentulehduksen, poskiontelon tulehduksen ja vaikeiden ihoinfektioiden hoitoon. Pristinamysiini annostellaan tablettina. Pristinamysiinistä on kehitetty puolisynteettiset johdannaiset kinupristiini ja dalfopristiini.
Haittavaikutukset.
Suurin osa pristinamysiinin aiheuttamista haittavaikutuksista on lieviä. Niistä tavallisimpia ovat vatsakipu, ripuli ja ihottuma.
76 (luku)

76 (seitsemänkymmentäkuusi) on luonnollinen luku, jota edeltää luku 75 ja seuraa luku 77.
Kapteeni Phasma

Kapteeni Phasma () on kuvitteellinen hahmo "Tähtien sota" -elokuvissa. Hän esiintyy ensimmäistä kertaa vuoden 2015 elokuvassa ", jossa häntä esittää Gwendoline Christie. Phasma on Ensimmäisen ritarikunnan iskusotilaiden komentaja.
Esiintymiset.
Elokuvat.
Elokuvassa " Phasma hyökkäsi Kylo Renin ja iskusotilaiden mukana Tuanuliin, aavikkoplaneetta Jakkulla sijaitsevaan kylään, jossa Lor San Tekka oli luovuttanut Vastarinnan haltuun Luke Skywalkerin olinpaikkaan johtavan kartan. Phasma ja iskusotilaat teloittavat suurimman osan kylän asukkaita, Kylo Renin itse tappaessa San Tekkan. Tähtihävittäjä "Finalizerin" kannella hän huomaa yhden iskusotilaista, FN-2187:n, ottaneen kypärän pois päästään ilman lupaa. Myöhemmin FN-2187 auttaa Vastarinnan lentäjä Poe Dameronin pakoon. Phasma kohtaa FN-2187:n (jonka Poe nimeää Finniksi), Han Solon ja Chewbaccan Tähdentappajatukikohdassa ja nämä ottavat hänet panttivangikseen deaktivoidakseen tukikohdan suojakilvet. Tämän jälkeen he jättävät Phasman tukikohdan jätepuristimeen.
Elokuvassa "" paljastuu, että Phasma oli pelastettu jätepuristimesta ennen Tähdentappajatukikohdan tuhoa. Hän kohtaa Finnin uudelleen, kun tämä, Rose Tico ja koodinmurtaja DJ olivat soluttautuneet megatähtitaistelulaiva "Supremacyn" kannelle. DJ pelastaa oman nahkansa kertomalla Vastarinnan aikeista evakuoida mineraaliplaneetta Craitille ja Phasma on aikeissa teloittaa Rosen, mutta sitten vara-amiraali Amilyn Holdon ohjattua Vastarinnan komentoalus "Raddus" törmäämään "Supremacyyn", Finn käyttää tilaisuutta hyväkseen käydäkseen taisteluun Phasmaa vastaan. Lopulta hän tyrmää Phasman ja tekee tämän kypärään reiän, josta hänen toinen silmänsä näkyy. Phasma haukkui Finnin ”roskaksi” mihin Finn vastasi olevansa ”kapinallisroska”, minkä jälkeen lattia sortui ja Phasma putosi liekkeihin kuolemaan.
Televisio.
Animaatiosarjassa "Star Wars Resistance" Phasma oli epäilyistään huolimatta myöntänyt majuri Elrik Vonregille ja komentaja Pyrelle luvan palkata Kragan Gorrin johtama Warbird-piraatijengi tekemään hyökkäyksiä tankkausasema "Colossukselle", jotta sen kapteeni Imanuel Doza suostuisi antamaan Ensimmäisen ritarikunnan tulla suojelemaan asemaa ja palauttamaan sinne järjestys. Hän myös lähetti Ensimmäisen ritarikunnan sotilaita jahtaamaan kahta Teharin joukkomurhasta selvinnyttä ja "Colossukselle" paennutta lasta, Keliä ja Eilaa, uskotellen kapteeni Dozalle lasten olevan Ensimmäistä ritarikuntaa palvelevasta rikkaasta perheestä. Myöhemmin Phasma ja Vonreg saapuivat hylätylle Theta Black -avaruusasemalle, kun Ensimmäisen ritarikunnan valvontadroidi oli havainnut Kazuda Xionon, Poe Dameronin, BB-8:n ja CB-23:n tunkeutumisen sinne.
Anna Gurari

Anna Gurari (; s. 3. lokakuuta 1972 Kazan) on venäläissyntyinen, vuodesta 1990 Saksassa asunut pianisti.
Gurarin vanhemmat toimivat Kazanissa opettajina musiikkiakatemiassa. Varhaisimman oppinsa pianonsoitossa hän saikin vanhemmiltaan. 7-vuotiaasta saakka hän sai opetusta Kira Šaškinalta ja teini-ikäisenä Moskovassa Vera Gornostajevalta. Gurari saavutti kilpailumenestystä muun muassa voittamalla Düsseldorfin Clara Schumann -pianokilpailun vuonna 1994. Tuomaristoon kuuluivat Martha Argerich, Alexis Weissenberg, Nelson Freire, Vladimir Ashkenazy ja Joachim Kaiser.
Muutettuaan Saksaan Gurari jatkoi pianonsoiton opiskelua Münchenissä Ludwig Hoffmannin ja Gitti Pirnerin johdolla. Hän on esiintynyt johtavien kapellimestarien, kuten Colin Davisin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Kirill Petrenkon ja Iván Fischerin kanssa. Gurari on tehnyt levytyksiä eri levymerkeille. Hänen ensimmäinen levytyksensä on vuodelta 1998, ja hänen levytystensä joukossa on tulkintoja muiden muassa Frédéric Chopinin, Johannes Brahmsin ja Sergei Prokofjevin teoksista. Levytysura on tuonut Gurarille Echo Klassik - ja Diapason d'Or -tunnustukset.
Gurari tunnetaan parhaiten 1900-luvun musiikin tulkinnoistaan; hänen usein ohjelmiinsa sisällyttämiensä teosten säveltäjiin ovat kuuluneet Aleksandr Skrjabin, Béla Bartók, Maurice Ravel, Sergei Prokofjev, Paul Hindemith, Francis Poulenc ja Samuel Barber. Uusia teoksia Gurarille ovat omistaneet Jörg Widmann ja Rodion Štšedrin.
Gurari sai ohjaaja Werner Herzogilta kiinnityksen merkittävään rooliin pianistina elokuvassa "The Invincible – Voittamaton", joka näytettiin ensimmäisen kerran Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2001. Gurari teki myös taiteesta Venäjällä kuusi dokumenttityylistä lyhytelokuvaa Deutsche Wellelle. Tätä hanketta varten hän matkusti vuonna 2007 Venäjälle ensimmäisen kerran vuonna 1990 tekemänsä maastamuuton jälkeen.
Jukolan viesti 2021

Jukolan viesti 2021 eli Napapiiri-Jukola oli 72. Jukolan viesti -tapahtuma. Se käytiin 21.–22. elokuuta 2021 Rovaniemen Mäntyvaaran alueella. Kilpailukeskus sijaitsi Mäntyvaaran raviradalla. Järjestävä seura oli Ounasvaaran Hiihtoseura. Rovaniemellä on järjestetty Jukolan viesti kerran aiemmin. Se järjestettiin Ounasvaaralla vuonna 1980.
Tapahtuman siirtämiset.
Alun perin kilpailut oli tarkoitus käydä 13.–14. kesäkuuta 2020, mutta ne päätettiin 31. maaliskuuta 2020 siirtää vuodella eteenpäin koronaviruspandemian vuoksi. Uudet kilpailupäivät olisivat olleet 19.–20. kesäkuuta 2021. Myös kilpailujen siirtämisestä loppukesälle 2020 keskusteltiin, mutta sitä pidettiin liian epävarmana. Lisäksi kilpailun luonteelle tärkeänä pidetty yötön yö olisi ollut jo päättynyt. Myös seuraavien kolmen vuoden Jukolan viestit siirrettiin vuodella eteenpäin. Kaikki ilmoittautumiset pidettiin voimassa. Myös reitit pysyivät samoina, koska kilpailukartat oli jo painettu. Siirrosta aiheutui Suomen Suunnistusliitolle noin 300 000 euron tappiot. Ruotsalaisseura IFK Göteborg olisi ollut kiinnostunut järjestämään vuoden 2020 Jukolan viestin Ruotsissa, mutta kilpailun taustaorganisaatio Kaukametsäläiset ei myöntänyt sille tähän oikeutta. Sen sijaan useille vanhoissa Jukolan viestin maastoissa tapahtuneille muistotapahtumille myönnettiin oikeus käyttää Jukolan viestin tunnusta. Muistokilpailuja käytiin vanhoilla kartoilla ainakin vuoden 1995 Kerava-Sipoo-Jukolan, vuoden 2001 Nikkari-Jukolan ja 2013 Jämsä-Jukolan maastoissa.
Kilpailujen siirtopäivään 31. maaliskuuta 2020 mennessä kilpailuihin oli ilmoittautunut 2 885 joukkuetta 21 maasta ja 16 334 suunnistajaa. Joukkueista 1 287 oli ilmoittautunut Venlojen viestiin ja 1 598 Jukolan viestiin.
Kilpailut siirrettiin toistamiseen 15. huhtikuuta 2021, nyt kahdella kuukaudella eteenpäin. Elokuun loppu uutena ajankohtana merkitsi, että Jukolan yöosuuksista tuli pimeämpiä kuin mitä ne olisivat olleet kesäkuussa. Miesten viestin voitti ruotsalainen Stora Tuna OK ja naisten Venlojen viestin ruotsalainen Alfta-Ösa OK.
Babymetal (albumi)

Babymetal on japanilaisen Babymetal-yhtyeen debyyttialbumi. Albumi julkaistiin helmikuussa vuonna 2014.
Albumista julkaistiin myös DVD, joka oli saatavilla vain rajoitetun ajan. DVD sisältää musiikkivideoita ja videoita yhtyeen live-esityksistä. Babymetal-albumia myytiin Japanissa ensimmäisen viikon aikana yli 37 tuhatta kappaletta. Albumi oli suosittu monessa maassa ja saavutti korkeita paikkoja top-listoilla.
Nukkekoti (albumi)

Nukkekoti on Joose Keskitalon kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 27. maaliskuuta 2020 levymerkillä Helmi Levyt.
Mélanie Laurentin filmografia

Tämä on Mélanie Laurentin filmografia.
Assault

Assault on Namcon vuonna 1988 kehittämä ja julkaisema peli, joka julkaistiin alun perin kolikkopelinä. Pelissä avaruusoliot ovat hyökänneet pelaajan kotimaahan. Pelissä ohjataan panssarivaunua ja kuvakulma on ylhäältä. Myös viholliset ovat pääosin panssarivaunuja. Pelialue kääntyy pelaajan mukaan ja peli kertoo, jos pelaaja menee väärään suuntaan. Peliä ohjataan kahdella joystickilla. Pelissä on 11 kenttää. Pelaajan täytyy päästä miehitettyyn linnoitukseen ja tuhota se.
Erkki Puranen

Erkki Ilmari Puranen (21. elokuuta 1921 Hanko – 8. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen psykologi ja suomentaja.
Puranen opiskeli psykologiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1947. Hän työskenteli psykologina kauppa- ja teollisuusministeriössä 1947–1954, Työterveyslaitoksessa 1954–1955 ja Valtion rautateiden palveluksessa psykoteknillisen laboratorion hoitajana 1955–1960 ja 1963–1974 sekä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä tarkastajana 1960–1962. Hän kuului suomalaisen työpsykologian pioneereihin ja ammatinvalinnanohjauksen kehittäjiin.
Puranen luennoi Helsingin ja Turun yliopistossa sekä julkaisi artikkeleita, arvosteluja ja suomennoksia. Hänelle myönnettiin valtion kääntäjäpalkinto vuonna 1969 Sigmund Freudin teoksen "Unien tulkinta" suomentamisesta.
Flawil

Flawil on kaupunki Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on vajaat 11 000 asukasta. 
Sijainti.
Flawil sijaitsee kumpuilevassa Mittellandissa Glattjoen laaksossa, joen länsipuolella, viitisentoista kilometriä Sankt Gallenista länteen ja runsaat kolmekymmentä kilometriä Winterthurista itään. Kaupungin naapurikuntia ovat pohjoisessa Oberuzwil ja Oberbüren, idässä Gossau ja Herisau sekä etelässä Degersheim.
Liikenne.
Moottoritie A1 Zürichistä St. Margretheniin kulkee Flawilin pohjoispuolitse. 
SBB:n rautatie Winterthurista Rorschachiin kulkee kaupungin kautta.
Vanquish

Vanquish on Platinum Gamesin kehittämä ja Segan julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Pelistä on myöhemmin julkaistu versiot Windowsille, PlayStation 4:lle, Xbox Onelle.
Juoni.
Peli sijoittuu avaruusasemalla nimeltä Providence, jonne on hyökännyt venäläinen ääriryhmä Venäjä tähden järjestö. Ääriryhmä muuttaa aseman aseeksi ja vastauksena Yhdyvallat lähettää joukon valtaamaan aseman takaisin. Valtaamisessa on mukana DARPA:n tutkija Sam Gideon, joka kerää tietoa taistelutilanteesta.
Pelaaminen.
Pelissä on useita asetyyppejä kuten rynnäkkökivääri, haulikko, raketinheihin ja tarkka-ampujan kivääri. Pelissä on suojamekanismi, jossa pelaaja lukittautuu suojaa vasten. Kun pelaaja ottaa vastaan tarpeeksi vahinkoa Samin puku hidastaa aikaa luotien väistämisen ja suojautumisen avuksi. Pelissä on yksinkertainen mekanismi aseiden päivittämiseksi ja pelaajalla on rajattu määrä montako päivityskuutiota voi olla kerralla mukana. Merkittävin ero muihin kolmannen persoonan ammuntapeleihin "boostimekaniikka", jolloin käytetään Samin puvussa olevia moottoreita, joilla voi liikkua kentällä kovalla nopeudella.
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.5/10. Peliä kutsuttiin tyylikkääksi ja ammuskelu sai kehuja. Pelin tarina ja hahmojenkehitys kalpenee näiden rinnalla. Peliä sanottiin myös vaikeaksi, mutta viihdyttäväksi ammuntapeliksi.
Ääninäyttelijät.
Ääninäyttelijät:
Varel

Varel on kaupunki Frieslandin piirikunnassa Ala-Saksin osavaltiossa Saksan luoteiskolkassa.
Maantiede.
Varel sijaitsee Friisian historiallisella alueella Jadelahden () lounaisrannalla. Jadelahti on osa Pohjanmerta ja sen pinta-ala on noin 190 km². Varelin etäisyys Wilhelmshavenista on noin 15 kilometriä etelään ja Oldenburgista noin 30 kilometriä pohjoiseen. Etäisyys Bremenistä on noin 60 kilometriä luoteeseen ja Hampurista noin 125 kilometriä länteen.
Varelin korkein kohta on 16,5 metriä merenpinnan yläpuolella ja matalin 0,8 metriä merenpinnan alapuolella, joten tulvat ovat koetelleet kaupunkia toisinaan tuhoisastikin.
Historia.
Varelin seudulla asuttiin jo kivikaudella ja pronssikaudella. Ajanlaskun alussa seutua asuttivat khaukit. Keskiajan alussa friisit saapuivat Ems-joen länsipuolelta ja asuttivat rannikkovyöhykkeen Weserille asti. Asiakirjoihin Varel ilmaantuu 1124, jolloin paavi Calixtus II myönsi Rasteden luostarille laajat oikeudet alueeseen, johon kuului myös "curia Varlas". Varel-nimen alkuperästä ei ole yksimielisyyttä. Varelin kehitys kaupunkimaiseen suuntaan sai alkunsa kivikirkosta.
Varelissa vallitsi keskiajalla päällikkövalta, mutta paikkakunta ajautui vähitellen Oldenburgin kreivikunnan syliin. Kreivillisten sukujen valtaa kesti 1600- ja 1700-luvut. 1800-luvun alun ranskalaisvallan jälkeen perustettiin hallintoalue Amt Varel, joka oli olemassa 1814–1933. Amt Varel oli osa Oldenburgin suurherttuakuntaa ja sittemmin Oldenburgin vapaavaltiota.
1800-luvulla Varelin teollisuus kehittyi voimakkaasti ja vuonna 1858 Varel nostettiin ensimmäisen luokan kaupungiksi Oldenburgin ja Jeverin rinnalla. Rautatieverkkoon Varel kytkettiin 1867. Väkiluku kasvoi 1860-luvulle tultaessa yli 5 000:een, minkä jälkeen kaupunki taantui, kunnes jälleen 1890-luvulla alkoi uusi nousu. 1900-luvun alkupuolisko oli epävakaata aikaa myös Varelissa. Kristalliyönä vuonna 1938 Varelin 90 vuotta vanha synagoga poltettiin, mutta toisesta maailmansodasta kaupunki selvisi vähin vaurioin. Sodan jälkeen Vareliin tulvi pakolaisia idästä ja väkiluvun kasvu oli niin nopeaa, että kokonaisia uusia kaupunginosia rakennettiin. Vuonna 1972 Varelin kaupunki ja Varel-Landin maalaiskunta liitettiin toisiinsa. 2000-luvulla Varelin väkiluku on pysynyt melko vakaana 24 000:n ja 25 000:n asukkaan välillä.
Talous ja liikenne.
Varelissa toimii useiden pienten ja keskisuurten yritysten ohella kolme suuryritystä, kuten Airbusin tuotantolaitos. Myös maa- ja metsätaloutta harjoitetaan; noin kolme neljäsosaa Varelin pinta-alasta on maatalouskäytössä. Dangastin kaupunginosaan keskustan pohjoispuolelle on muodostunut turistikeskus, Nordseebad Dangast.
Varelin rautatieasemalla (Bahnhof Varel) operoi yksityinen NordWestBahn. Asema sijaitsee rataosuudella Oldenburg–Wilhelmshaven, ja etäisyys Oldenburgin päärautatieasemalta on 30,8 kilometriä. Varelin seudulta on hyvät moottoritieyhteydet: Bundesautobahn 29 kulkee Varelin halki etelä–pohjoissuuntaisesti ja risteää Bundesstraße 437:n kanssa aivan keskustan länsipuolella. Bundesautobahn 27 puolestaan kulkee Varelin itäpuolitse.
Disney’s Aladdin (Capcom)

Disney's Aladdin on Capcomin kehittämä samannimiseen elokuvaan perustuva vuonna 1993 julkaistu tasohyppely ja sivuttaisvierittävä peli. Peli julkaistiin Super Nintendo Entertainment Systemille 21. päivä marraskuuta 1993 ja käännettiin myöhemmin Game Boy Advancelle Japanissa 1. päivä elokuuta 2003, Euroopassa 19. päivä maaliskuuta 2004 ja Pohjois-Amerikassa 28. päivä syyskuuta 2004. Samana vuonna julkaistiin myös Virgin Interactiven kehittämä samanniminen peli Sega Mega Drivelle. 
Peli on Super Nintendon kolmanneksi myydyin peli viidellä miljoonalla kopiollaan.
Altstätten

Altstätten on kaupunki Koillis-Sveitsissä Sankt Gallenin kantonissa. Siellä on noin 13 000 asukasta.
Sijainti.
Altsätten sijaitsee Alppi-Reinin laakson länsipuolella ja Appenzellin Alpeilla, toistakymmentä kilometriä Bodenjärveltä etelään ja parikymmentä kilometriä Buchsista pohjoiseen. Kunnan korkein vuori on Hoher Gasten (1 793 m mpy.). Vuorelle on köysiratayhteys vuoren länsipuolelta Appenzell Innerrhodenin Rütestä.
Liikenne.
Moottoritie A13 St. Margrethenista Buchsiin ja edelleen Churin kautta Ticinoon kulkee Reinin länsirantaa seuraten. 
SBB:n rautatie St. Margrethenista Sargansiin kulkee samaa reittiä.
Aleuas

Aleuas () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Walter Suni

Walter Suni (, 17. joulukuuta 1909 Tuutari – 2. maaliskuuta 1979 Petroskoi) oli inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja teatteriohjaaja.
Walter Suni syntyi opettajan perheeseen. Hän työskenteli 17-vuotiaasta lähtien alakoulun opettajana ja vuodesta 1930 Leningradin suomalaisen valistustalon agitaatioryhmän säestäjänä. Vuonna 1932 hänestä tuli Leningradin suomalaisen teatterin näyttelijä. Suni, jolla ei ollut sukulaisia ulkomailla, oli yksi teatterin harvoista Stalinin vainoista selvinneistä näyttelijöistä.
Suni osallistui talvisotaan, jossa hänet määrättiin konserttiryhmän jäseneksi. Sodan jälkeen ryhmä lähetettiin Petroskoihin Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan suomalaiseen draamateatteriin. Ennen jatkosotaa Suni ehti myös jälkiäänittää suomeksi neuvostoliittolaisia elokuvia.
Suni työskenteli Petroskoin suomalaisen teatterin näyttelijänä ja johti sen sodan aikana Siperiaan evakuoitua musiikki- ja draamaryhmää. Teatterin toimiessa Aunuksessa vuosina 1944–1950 hänestä tuli myös ohjaaja. Suni työskenteli teatterin pääohjaajana vuosina 1950–1964 ohjaten noin 40 näytelmää.
Ohjaaja Walter Suni ja näyttelijät Liisa Tomberg ja Toivo Lankinen saivat vuonna 1950 kolmannen asteen Stalin-palkinnon Elmar Grinin näytelmästä "Tuuli käy etelästä". Suni sai Karjalais-suomalaisen SNT:n ansioituneen taiteilijan arvon vuonna 1951 ja vastaavan Venäjän federaation arvonimen vuonna 1959. Hänet on palkittu kahdesti työn punaisen lipun kunniamerkillä.
Professori Leo Suni on Walter Sunin poika.
Eukadmos

Eukadmos (, ; 400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Ateenasta. 
Eukadmos oli Pausaniaan mukaan noin 440–430 eaa. toimineen Androstheneen opettaja, millä perusteella hänet voidaan myös ajoittaa. Muutoin hänestä ei tiedetä mitään.
Kefisodotos

Kefisodotos (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Kefisodotos vanhempi

Kefisodotos vanhempi (, ; 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Ateenasta ja toimi noin vuoden 372 eaa. tienoilla.
Kefisodotos oli kuvanveistäjä Praksiteleen isä ja Kefisodotos nuoremman isoisä. Hänen sisarensa oli Fokionin vaimo. Kefisodotoksen ajoitus tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 102. olympiadille. Antiikin lähteistä hänet on joskus vaikea erottaa samannimisestä pojanpojastaan.
Teokset.
Kefisodotos edusti nuorempaa ateenalaista (attikalaista) koulukuntaa, joka korvasi Feidiaan ankaran ja majesteettisen kauneuden luonnollisemmalla ja herkemmällä tyylillä. Useimmat hänen töistään liittyivät joihinkin tapahtumiin tai oli omistettu temppeleille. Antiikin lähteiden mukaan hänen teoksiaan ovat:
Kefisodotos nuorempi

Kefisodotos nuorempi (, ; 300/200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti varhaista hellenististä kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Ateenasta ja toimi noin vuoden 300 eaa. tienoilla.
Kefisodotos oli tunnetun kuvanveistäjä Praksiteleen poika ja Kefisodotos vanhemman pojanpoika. Hänen ajoituksensa tunnetaan paitsi tämän perusteella myös siitä, että Plinius vanhempi sijoitti hänet 120. olympiadille.
Kefisodotos teki veistoksia sekä pronssista että marmorista. Hän teki ensimmäiset työnsä Ateenassa ja Thebassa yhdessä veljensä Timarkhoksen kanssa. He tekivät muun muassa puhuja Lykurgoksen ja tämän poikien Abronin, Lykurgos nuoremman ja Lykofronin patsaat, jotka omistettiin Erekhtheionille. Toinen heidän yhdessä tekemänsä työ oli Dionysoksen alttari Thebassa. Se rakennettiin oletettavasti kaupungin uudelleenrakentamisen yhteydessä noin vuonna 315 eaa.
Kefisodotoksen myöhemmistä vaiheista tiedetään vain vähän. Hän saattoi olla ajalle tyypillisesti hellenististen kuninkaiden palveluksessa. Kefisodosoksen tiedetään tehneen ainakin Leton, Artemiin, Asklepioksen ja Afroditen patsaat, jotka olivat Pliniuksen aikana Roomassa. Häntä kiitettiin myös tekemistään filosofien ja muiden oppineiden muotokuvista. Hän teki ilmeisesti myös joitakin runoilijoiden ja runoilijattarien patsaita.
Kefisodotoksen nimiin laitetuista veistoksista tunnetuin on "Symplegma", joka esittää satyyriä hermafrodiitin kimpussa. Siitä on säilynyt kopioita, joista tunnetuin on Skulpturensammlung-museossa Dresdenissä. Kaikki Kefisodotoksen alkuperäiset veistokset ovat kadonneet.
Kupusienet

Kupusienet on yli 700 lajia käsittävä kantasienten ryhmä, joka luokiteltiin aiemmin omaan luokkaansa Gasteromycetes. Kupusienillä itiölava sijaitsee umpinaisessa itiöemässä, joka on usein pallon tai munan muotoinen. Helttasienistä ja kääväkkäistä eroten ne eivät itse pakota itiöitään ulos vaan leviävät muilla tavoin.
Kupusienet ravintona.
Suurin osa Suomessa esiintyvistä kupusienistä on syötäviä nuorina, kun niiden malto on vielä valkoista ja itiömassa kypsymätöntä. Niitä ei kuitenkaan pidä kuivata, koska silloin itiöt voivat alkaa kypsyä. Mukulakuukusissa ("Scleroderma") on myrkyllisiä lajeja, mutta ne ovat kovia ja sisältä violetteja, kun taas syötävät lajit ovat pehmeämaltoisia ja nuorena sisältä vaaleita. Syötävien kupusienten sekoittaminen nuoriin kärpässieniin ("Amanita") on mahdollista.
Maan päällä kasvavien lajien lisäksi kupusienissä on enemmän tai vähemmän maanalaisia lajeja. Näitä ovat esimerkiksi jänönmukulat ("Rhizopogon"), jotka voi sekoittaa tryffeleihin. Tryffeleistä poiketen ne eivät kuitenkaan kelpaa ruoaksi.
Kupusieniä sisältäviä sukuja.
Kupusieniä on ainakin seuraavissa suvuissa:
Patrokles

Patrokles (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Patrokles (kuvanveistäjä)

Patrokles (, ; 400/300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän toimi ainakin noin vuoden 400 eaa. tienoilla.
Plinius vanhempi ajoitti Patrokleen yhdessä Naukydeen, Deinomeneen ja Kanakhos nuoremman kanssa 95. olympiadille. Pausaniaan mukaan hän teki osan patsaista veistosryhmässä, jonka spartalaiset omistivat Delfoille vuoden 405 eaa. Aigospotamoin taistelussa saamansa voiton kunniaksi.
Pausanias mainitsee myös krotonlaisen kuvanveistäjä Patrokleen, joka oli Katilloksen poika ja teki lokroilaisten Olympiaan pystyttämän Apollonin patsaan. Se oli puksipuuta ja siinä oli kullattu pää. Kyseessä on mahdollisesti sama Patrokles. Toisaalta joskus Patroklesta on ehdotettu myös samaksi Patrokleeksi, jonka Pausanias mainitsee olleen sikyonlaisen kuvanveistäjä Daidaloksen isä. Tällöin hänkin olisi todennäköisesti ollut sikyonlainen.
Vihreä konfederaatio (Vanuatu)

Vihreä konfederaatio (eng. "Green Confederation", ran. "Confédération des Verts Vanuatu", bislama "Vanuatu Grin Konfederesen") on Vanuatulla toimiva poliittinen puolue. 
Vihreiden perustivat Père Gerard Leymang, Vincent Boulekone ja Paul Telukluk vuonna 2000. Boulekone ja Telukluk vaikuttivat alkujaan UMP-puoluessaa. 
Huolimatta siitä, että Moana Carcasses Kalosil jätti puolueen puheenjohtajuuden, hän on voimakas taustavaikuttaja ja puolueen kasvot. Hän toimii puolueensa kunniapuheenjohtaja.
Vuoden 2020 vaaleissa puolue menetti kannatustaan ja sai parlamenttiin vain yhden edustajan.