tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kolmosvisa

Kolmosvisa oli suomalainen Kolmoskanavalla ja myöhemmin MTV3-kanavalla vuosina 1987–1994 lähetetty visailuohjelma. Ohjelmaa juonsivat Reijo Salminen ja Jyrki Otila, jotka myös laativat ohjelmassa esitetyt kysymykset. Sama kaksikko oli aiemmin mukana muun muassa Yle TV2-kanavan visailuohjelman "Thilia Thalia" suunnittelussa.
Ohjelman idea oli "kuka tietää nopeimmin" -tyylinen. Kilpailijoita oli yleensä kolme, ja heille esitettiin kysymyksiä eri aihealueista. Ohjelmaa nauhoitettiin aluksi studiossa, ja myöhemmin elävän yleisön edessä ympäri Suomea. Viimeisinä vuosina ohjelmaa kuvattiin välillä myös siipirataslaivalla. Kilpailun alussa jokaisella kilpailijalla oli kolme pistettä.
Kolmosvisan jälkeen Otila ja Salminen tekivät vuosina 1995–1996 MTV3-kanavalla esitettyä "Tietopörssi"-visailuohjelmaa, joka oli toteutettu samalla periaatteella kuin Kolmosvisa.
Rongerik

Rongerik (myös Rongdrik, Roñdik, Rongrik) on asumaton atolli Marshallinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee noin 165 kilometrin päässä Wothon atollista ja kahdensadan kilometrin päässä Bikinin atollista. 
Rongerik koostuu 17 saaresta, joiden pinta-ala on yhteensä noin 1,7 neliökilometriä. Rongerikillä on laguuni, jonka pinta-ala on noin 144 neliökilometriä.
Bikinin atollin asukkaat asuivat Rongerikillä 7. maaliskuuta 1946–14. maaliskuuta 1948, kun Bikinillä tehtiin ydinkokeita. Vuonna 1948 he siirtyivät asumaan Kwajaleinille ja lopulta Kilille.
Aiemmin marshallinsaarelaiset uskoivat, että atollilla kummittelee. Sen vuoksi se on ollut aina asumaton.
Toke

Toke eli Taka on atolli Marshallinsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Ratakin saariketjussa ja noin 65 kilometrin päässä Ailukin atollista. Token lähin naapuriatolli on Utrik, joka sijaitsee siitä vajaat kuusi kilometriä itään. 
Toke koostuu viidestä saaresta, joiden pinta-ala on yhteensä 0,57 neliökilometriä. Atollilla on laguuni, jonka pinta-ala on 93,14 neliökilometriä. Tokella ei ole ihmisasutusta.
Robyn Hitchcock

Robyn Hitchcock (s. 3. maaliskuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja psych folk -taiteilija.
Ura.
Hitchcock aloitti levytysuransa vuonna 1976 Cambridgen alueella toimineen The Soft Boys -yhtyeen kanssa. Yhtye hajosi vuonna 1981 ja Hitchcock ryhtyi sooloartistiksi levyttäen sekä omalla nimellään että Robyn Hitchcock &amp; The Egyptians -yhtyeessä, johon kuuluivat myös Soft Boysin Andy Metcalfe ja Morris Windsor. Hitchcock ja osa muista Soft Boysin jäsenistä kokoontuivat vuonna 2002 yhteen ja julkaisivat albumin "Nextdoorland". Samana vuonna Hitchcock teki yhteisen Yhdysvaltain-kiertueen muusikko Grant-Lee Phillipsin kanssa. Hitchcock on esiintynyt myös R.E.M.-yhtyeen kanssa, jonka jäsenet ovat Hitchcockin ystäviä. Vuonna 2006 Hitchcock teki levyn The Venus 3 -yhtyeen kanssa.
Hitchcockin musiikki ja sanoitukset ovat saaneet voimakkaita vaikutteita hänen esikuviltaan Bob Dylanilta ja Syd Barrettilta. Joskus kriitikot ovat tulkinneet hänen omaperäisen soundinsa ”pilailevaksi”, joskin se on enemmänkin naivistinen, tyyliltään Barrettin musiikin kaltaista erikoisine aihevalintoineen. 
Hitchcock on tehnyt myös yhteistyötä elokuvaohjaaja Jonathan Demmen kanssa: vuonna 1998 julkaistiin Demmen ohjaama konserttitaltiointi "Storefront Hitchcock" ja vuonna 2004 Hitchcock esitti agentti Laurent Tokaria elokuvassa "Mantsurian kandidaatti".
Hitchcock on myös kiinnostunut abstraktista taiteesta ja kirjallisuudesta, kirjoittaa novelleja, maalaa ja piirtää sarjakuvamaisella tyylillä. 
Hitchcock on esiintynyt Suomessa Tavastia-klubilla 22. toukokuuta 1994.
Redang

Redang () on saari Malesian itärannikolla Terengganun osavaltiossa noin 25 kilometrin päässä rannikosta. Se on osavaltion suurin saari ja erityisesti malesialaisten suosima lomakohde. Saarella on pieni lentokenttä, mutta tavallisin tapa mennä saarelle on venekyyti Merangista tai Kuala Terengganusta.
Edguy

Edguy on vuonna 1992 perustettu saksalainen power metal -yhtye.
Historia.
Edguyn perustivat nykyinen laulaja Tobias Sammet yhdessä kitaristi Jens Ludwigin kanssa. Yhtyeen nimi oli alkujaan Sammetin ja Ludwigin lempinimi heidän silloiselle matematiikan opettajalleen. Sammet soitti aluksi bassoa ja kosketinsoittimia ja siirtyi laulajaksi vasta myöhemmin. Nykyinen komppikitaristi Dirk Sauer oli heidän kanssaan samassa koulussa ja liittyi yhtyeeseen toiseksi kitaristiksi. Rumpaliksi yhtyeeseen ilmoittautui Dominik Storch, jonka isällä oli rumpusetti.
Vuonna 1994 Edguy teki ensimmäiset demonsa: "Children of Steel" ja "Evil Minded" ja ensimmäisen levytyssopimuksensa se sai AFM Records:ltä vuonna 1995. Yhtye pääsi levyttämään ensimmäisen albumin "Savage Poetry", jonka tekemisessä kesti vain kaksi viikkoa. Kappaleet kirjoittanut Sammet oli tuolloin 17-vuotias. Toinen albumi, nimeltänsä "Kingdom of Madness", ilmestyi vuonna 1997. Jonkin ajan kuluttua Storch erosi yhtyeestä ja hänen tilalleen otettiin nykyinen rumpali Felix Bohnke. 1998 Edguy teki jo kolmannen albuminsa "Vain Glory Opera", jossa uusi rumpali ei jostain syystä vielä soittanut, vaan rummut hoiti Frank Lindenthal. "Vain Glory Opera" oli ainoa Edguyn levy jossa Lindenthal oli mukana. Levyllä vierailivat Hansi Kürsch (Blind Guardian) ja Timo Tolkki (Stratovarius).
Ennen seuraavan albumin nauhoittamista 1999, Sammet lopetti basson soiton ja tilalle tuli Tobias Exxel. "Theater of Salvation" -albumista eteenpäin Sammet lauloi ja soitti pianoa. Uusi albumi oli ilmestymisvuonnaan monen musiikkilehden listaykkösenä ja levyä myytiin jopa 300 000. "Theater of Salvationin jälkeen" Edguy päätti tehdä uudestaan vanhimman albuminsa "Savage Poetry", ja restauroitu versio julkaistiin vuonna 2000 pienellä nimen muutoksella. Tällä kertaa he viettivät studiossa kolme kuukautta.
Sammet oli innoissaan laulamisesta ja hän perusti sivuprojektin Avantasia. Avantasiaan Sammet keräsi paljon kuuluisia ja tuttuja rock/power metal -laulajia: muun muassa Michael Kiske (Helloween), David DeFeis (Virgin Steele), Sharon den Adel (Within Temptation), Rob Rock, Andre Matos (Angra) ja Kai Hansen (Helloween, Gamma Ray). Vaikka hän käytti aikaa Avantasian parissa, hän ei unohtanut Edguyta. Vuonna 2001 pojat tekivät "Mandrake"-nimisen albumin ja aloittivat laajan maailmankiertueen muun muassa suomalaisen Lullacryn kanssa.
Vuonna 2003 Edguy nauhoitti livealbumin "Burning Down the Opera" (2 CD). Vuonna 2004 yhtye vaihtoi levy-yhtiöksi Nuclear Blastin ja kauppoihin tuli "King of Fools" -EP, jossa oli yksi lyhennetty kappale albumilta ja neljä ei-albumi-kappaletta. Samana vuonna Edguy työsti albumin "Hellfire Club", kokoelma-albumin "Hall of Flames" sekä singlen "Lavatory Love Machine". Vuonna 2005 Edguy julkaisi "Superheroes"-nimisen EP:n ja "Superheroes-"DVD:n.
Vuonna 2006 yhtye julkaisi "Rocket Ride" -albumin.
"Tinnitus Sanctus" julkaistiin marraskuussa 2008. Elokuussa 2011 ilmestyi yhdeksäs studioalbumi, "Age of the Joker".
Stephanie (Belgian prinsessa)

Stephanie von Saxe-Coburg-Gotha (21. toukokuuta 1864 – 23. elokuuta 1945) oli belgialainen prinsessa, Itävallan arkkiherttuatar ja kreivitär Lonya-de Nagu-Lonya. 
Stephanie syntyi Laekenissa. Hänen lapsuutensa oli ilmeisen onneton. Hänen isänsä, Belgian kuningas Leopold II vihasi vaimoaan ja tyttäriään. Stephanie avioitui Itävalta-Unkarin kruununprinssin Rudolfin kanssa. Rudolfin vanhemmat eivät koskaan olleet innostuneet Stephaniesta, ja Rudolfin tehtyä itsemurhan tämän välit omaan isään katkesivat.
Vuonna 1900 Stephanie meni uudelleen naimisiin. Aviomies oli unkarilainen kreivi Elemér Lónyay de Nagylónya (1863–1946). Stephanie luopui arvonimistään ja etuoikeuksistaan ja jätti tyttärensä tämän isoisän keisari Franz Josefin holhoukseen. Vuonna 1925 Stephanie julkaisi skandaalinkäryiset muistelmansa, jotka johtivat useisiin oikeusjuttuihin.
Vostok 4

Vostok 4 oli Neuvostoliiton neljäs miehitetty avaruuslento (12.–14.8. 1962).
Kosmonautti Pavel Popovitš kiersi maapallon 48 kertaa, lentokorkeuden vaihdellessa 169 ja 222 kilometrin välillä. Avaruuslento kesti noin 70 tuntia. Vostok 4 oli yhteislento Vostok 3:n kanssa ja tämä oli ensimmäinen kahden miehitetyn avaruusaluksen kohtaaminen (muodostelmalento) avaruudessa.
Aegidius Roomalainen

Aegidius Roomalainen (, , ) (noin 1243–1316 Avignon) oli keskiajalla elänyt munkki ja skolastinen filosofi. Hän oli Bourgesin arkkipiispa. Paavi Benedictus XIV antoi hänelle arvonimen "Doctor Fundatissimus" ("Parhaiten perusteleva opettaja"). Hän kuoli Avignonissa.
Giles tuli kuuluisaksi kommentaarioistaan Aristoteleen logiikan alan teokseen "Organoniin". Hän kirjoitti myös kaksi muuta merkittävää teosta, toinen oli merkittävä kirjoitus 1300-luvun alun paaviudesta, ja toinen oli "De Regimine Principum", opaskirja prinsseille.
Robert Mapplethorpe

Robert Mapplethorpe (4. marraskuuta 1946 Nassau County, New York – 9. maaliskuuta 1989 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tuli tunnetuksi mustavalkoisista taidekuvista, joiden aiheina olivat usein kukat ja alastomat miehet. Hänen suorasukaisen eroottinen tyylinsä aiheutti paljon keskustelua julkisuudessa. Hänen ehkä tunnetuin valokuvansa on Patti Smithin "Horses"-albumin kansikuva.
Elämä.
Mapplethorpe syntyi Long Islandissa, New Yorkissa ja sai katolisen kasvatuksen. Hänen perheessään oli irlantilaista ja brittiläistä sukujuurta. Hän sai B.F.A.:n arvon Brooklynin Pratt Institutesta, jossa hän teki taidetta monilla eri tekniikoilla. Pian tämän jälkeen hän otti ensimmäiset valokuvansa käyttäen Polaroid-kameraa. 1970-luvun puolivälissä hän hankki lehdistökuvausta varten käytettävän kameran ja alkoi kuvata laajaa ystäväpiiriään, johon kuului muun muassa taiteilijoita, seurapiiri-ihmisiä, pornotähtiä ja underground-seksiklubien vierailijoita. 1980-luvulla hän perehtyi enemmän muodon kauneuden tutkimiseen ja keskittyi veistoksellisiin ihmisvartaloihin, herkkiin kukka-asetelmiin ja muodollisiin muotokuviin taiteilijoista ja julkisuuden henkilöistä. 
Mapplethorpe asui 1970-luvulla yhdessä Patti Smithin kanssa, otti tästä muotokuvan ja teki kuvia Smithin albumien kanteen.
Mapplethorpe oli New Yorkissa ensimmäisiä, jotka ottivat vastaan suomalaisen taiteilijan Tom of Finlandin tämän ensivierailuilla kaupunkiin. Hän pyrki järjestämään tälle galleriatiloja ja tunnusti ihailevansa paljon Tomin töitä.
Tuotanto.
Mapplethorpe otti suurimman osan kuvistaan omassa studiossaan. Muotokuvia hän otti usein tutuistaan (esimerkiksi Andy Warholista, Deborah Harrysta, Richard Gerestä ja Patti Smithistä), joista osa oli kuuluisia jo silloin, toiset vasta myöhemmin. Hän otti myös sadomasokismiaiheisia kuvia sekä teki homoeroottisia visuaalisia tutkielmia. Hän käsitteli kuviaan kuin maalauksia, käytti erityisiä painotekniikoita ja eksoottisia kehyksiä. 
Mapplethorpen töitä oli usein esillä National Endowment for the Arts -viraston julkisin varoin kustantamissa näyttelyissä, mikä sai konservatiiviset ja uskonnolliset järjestöt takajaloilleen, ja julkisuudessa käytiin paljon keskustelua aiheesta. Hänen töitään esille asettaneiden museoiden ja gallerioiden omistajia on haastettu oikeuteen Mapplethorpen eroottisen taiteen vuoksi.
Robert Mapplethorpe kuoli AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin Bostonissa, Massachusettsissa vuonna 1989.
Suomessa Mapplethorpen valokuvia oli nykytaiteen museo Kiasman näyttelyssä vuonna 2015, jossa on esillä noin 250 valokuvaa.
World Slavery Tour

World Slavery Tour oli brittiläisen heavy metal -yhtye Iron Maidenin vuosina 1984–1985 järjestämä kiertue, joka pohjautui yhtyeen vuoden 1984 studioalbumiin "Powerslave". Kiertue käynnistyi vuoden 1984 elokuussa Puolasta ja päättyi vuoden 1985 heinäkuussa Kaliforniaan, ja se kattoi yhteensä 187 konserttia 24 eri maassa. Se on yhä yhtyeen uran kaikkien aikojen pisin kiertue, ja kestonsa vuoksi sitä on pidetty myös yhtyeen kiertueista kunnianhimoisimpana. 
Iron Maidenin uran kannalta World Slavery Tour oli hyvin merkittävä kiertue. Yhtye alkoi kiinnittää yhä enemmän huomiota konserttiensa visuaalisuuteen ja lavasteisiin, jotka World Slavery Tourilla mukailivat tuoreen "Powerslave"-albumin egyptiläistä teemaa. Lavasteisiin lukeutui muun muassa sarkofageja ja näyttävää pyrotekniikkaa, sekä kymmenen metrin mittaiseksi muumioksi puettu yhtyeen maskotti Eddie the Head. Osa kiertueen rekvisiitasta on esillä Portugalissa sijaitsevassa Iron Maiden -teemaisessa Eddie’s Bar -pubissa. Iron Maidenin vuosina 2008–2009 järjestämä kiertue Somewhere Back in Time World Tour mukaili lavasteiltaan ja kappalevalinnoiltaan pitkälti World Slavery Touria, jota muun muassa yhtyeen basisti Steve Harris on pitänyt Iron Maidenin ”uran parhaana lavashow’na”.
World Slavery Tourin aikana Iron Maiden konsertoi ensimmäisen kerran urallaan Etelä-Amerikassa, jossa se esiintyi muun muassa Rio de Janeirossa Rock in Rio -festivaalin toisena pääesiintyjänä 300 000 katsojan yleisölle. Kiertueen ensimmäinen konsertti Puolassa oli myös historiallinen, sillä Iron Maidenista tuli ensimmäinen länsimainen yhtye, joka esiintyi täydellä kalustolla ja lavarekvisiitalla itäblokin maassa. Itä-Euroopan konserteista taltioitiin videotallenne "Behind the Iron Curtain". Yhtye myös äänitti kiertueella uransa ensimmäisen täysimittaisen livealbumin "Live After Death", sekä samannimisen konserttivideon. Suomessa World Slavery Tour poikkesi vuoden 1984 marraskuussa, jolloin Iron Maiden konsertoi Helsingin jäähallissa.
Lämmittelyesiintyjät.
World Slavery Tourin aikana Iron Maidenin lämmittelijöinä esiintyivät Accept, Twisted Sister, Mötley Crüe, Queensrÿche, Ratt, Quiet Riot, Rock Goddess, Warrior, Paul Samson’s Empire, Why on Earth, Bad News, Waysted, Warriors, Pokolgép, P-Box, Boss ja Mama’s Boys.
Settilista.
Lisäksi joissain konserteissa yhtyeen settilistassa oli mukana myös yksi tai useampi kappale seuraavista: 
"Powerslave"-albumin kappale ”Losfer Words (Big ’Orra)” ja "The Number of the Beast" -albumin kappale ”22 Acacia Avenue” olivat mukana settilistassa muutamissa kiertueen Euroopan-osion konserteissa. Kitaristi Dave Murray soitti kiertueen aikana toisinaan kitarasoolon kappaleen ”Powerslave” jälkeen.
Vostok 6

Vostok 6 oli Neuvostoliiton kuudes miehitetty avaruuslento 16.–19. kesäkuuta 1963. Maailman ensimmäinen naiskosmonautti Valentina Tereškova kiersi maapallon 48 kertaa. Lento kesti 2 vuorokautta, 22 tuntia ja 50 minuuttia.
Vostok 6 suoritti yhteislennon Vostok 5:n kanssa. Lento oli viimeinen Vostok 3KA -aluksella tehty. Tämä oli toinen kerta, kun neuvostoliittolaiset harjoittelivat kohtaamista avaruudessa. Tereshkova voi suurimman osan lentoa pahoin, hän mm. oksenteli ja oli tyytymätön huonoon ruokaan. Lennon johtaja Sergei Korolev olisi halunnut Tereshkovan mahdollisimman pian takaisin maan pinnalle, mutta koska haluttiin lyödä amerikkalaisten avaruudessaoloennätykset, lento vei kolme päivää. Tereshkova mm. piti lentopäiväkirjaa ja otti kuvia sekä muutteli aluksen asentoa niin kuin muillakin Vostok-lennoille oli tehty. Paluuvaiheessa kävi niin, että alus sai lisää korkeutta ennakkoon suunnitellun lento-ohjelman virheen takia. Tereshkova muutti lento-ohjelmaa maa-aseman ohjeiden mukaan ja paluu onnistui. Laskeutuessaan kohti maata Tereshkova laukaisi kapselin heittoistuimen. Laskuvarjolla alas leijuessaan Tereshkova meinasi joutua järveen, mutta tuuli vei hyppääjän pois sen yltä. Maahan tullessaan Tereshkovan nenään osui voimakas isku.
Danny Elfman

Daniel Robert ”Danny” Elfman (s. 29. toukokuuta 1953 Amarillo, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen popmuusikko, elokuvamusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Hänen tunnetuin työnsä lienee "Simpsonit"-piirrossarjan alkumusiikki. Hän on saanut kolme Oscar-ehdokkuutta sekä Grammy-palkinnon. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Disney-legendan arvonimi.
Elfman on tehnyt pitkään yhteistyötä elokuvaohjaaja Tim Burtonin kanssa ja säveltänyt musiikkia tämän elokuviin. Burton halusi käyttää Elfmanin Oingo Boingo -yhtyeen musiikkia vuoden 1985 elokuvassaan "Pee Wee’s Big Adventure". Sittemmin Elfman on tehnyt musiikkia Burtonin elokuviin "Beetlejuice", "Batman", "Batman – paluu" ("Batman Returns"), "Saksikäsi Edward" ("Edward Scissorhands"), "Päätön ratsumies" ("Sleepy Hollow"), "Mars hyökkää!" ("Mars Attacks!"), "Wanted", "Big Fish", "Jali ja suklaatehdas" ("Charlie and the Chocolate Factory", 2005), "Corpse Bride" (2005), Dark Shadows ja "The Next Three Days". Elfman sävelsi musiikin Tim Burtonin tuottamaan ja Henry Selickin ohjaamaan animaatioelokuvamusikaaliin "Painajainen ennen joulua" ("The Nightmare Before Christmas") ja lainasi lauluäänensä päähahmolle. "Batmanin" (1989) ansiosta Elfman sai Grammy-palkinnon ja hänen uransa lähti nousuun.
Elfman pääsi tekemään musiikkia muihinkin sarjakuvafilmatisointeihin, kuten "Dick Tracy", "Darkman", "Hulk", "Men in Black – miehet mustissa", "MIB II – miehet mustissa 2", "Spider-Man – hämähäkkimies" ja "Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2". "Spider-Man 2" -elokuvan säveltäminen oli Elfmanille ”hirveä kokemus”, ja hän kieltäytyi säveltämästä "Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3" -elokuvaa. Syynä tähän olivat vaikeudet ohjaaja Sam Raimin kanssa. Hänen tilalleen tuli Christopher Young, mutta myöhemmin selvisi, että Elfman ja Young säveltävätkin yhdessä kolmannen osan. Näin ei kuitenkaan käynyt, mutta elokuvaan otettiin aiemmista elokuvista Elfmanin musiikkia. Elfmanin muita elokuvasävellyksiä ovat muun muassa "Vaarallinen tehtävä" (1996) ja "Punainen lohikäärme", television puolella "Simpsonien" ja "Täydellisten naisten" tunnusmusiikki.
Yksityiselämä.
Juutalainen Elfman avioitui vuonna 2003 yhdysvaltalaisen näyttelijä Bridget Fondan kanssa. Heillä on 2005 vuonna syntynyt poika. Danny Elfman kuuluu taiteilijasukuun, jonka muita jäseniä ovat esimerkiksi näyttelijät Bodhi Elfman, Bodhin vaimo Jenna Elfman, kirjailija Blossom Elfman ja näyttelijä-tuottaja Richard Elfman.
Nick Drake

Nicholas Rodney ”Nick” Drake (19. kesäkuuta 1948 Yangôn, Myanmar – 25. marraskuuta 1974 Tanworth-in-Arden, Warwickshire, Englanti) oli brittiläinen folk-laulaja ja -lauluntekijä.
Drake kärsi masennuksesta. Hän kuoli 25. marraskuuta 1974 kuolemansyyntutkijan mukaan itseaiheutettuun amitriptyliinin yliannostukseen. Draken kuolema määriteltiin itsemurhaksi, mutta monet ovat pitäneet sitä vahinkona. 
Drake levytti kolme studioalbumia, jotka kaikki valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
New Yorkin pörssi

New Yorkin pörssi (The New York Stock Exchange, NYSE) on osakkeiden yhteenlasketulla markkina-arvolla mitattuna maailman suurin arvopaperipörssi (16 813 mrd. USD, 1/2016). Myös kuukausittaisella osakekauppojen liikevaihdolla mitattuna maailman suurin pörssi oli tammikuussa 2016 NYSE (1 628,8 miljardia USD, Maailman pörssien yhteistyöjärjestö WFE:n 1/2016 tilasto).
Tämän tilaston mukaan maailman toiseksi suurin pörssi oli tammikuussa 2016 markkina-arvokriteerillä Nasdaq Inc. (aiempi NASDAQ OMX Group) ja osakekauppojen liikevaihtokriteerillä BATS Global Markets. Erityisesti osakekauppojen kaupankäynnin määrässä on ollut suurta vaihtelua arvopaperimarkkinoilla päivä- ja kausikohtaisesti, jolloin myös suurimman pörssin asema tällä kriteerillä on vaihdellut.
New Yorkin pörssi perustettiin vuonna 1792 puun alla kirjoitetulla sopimuksella osoitteessa 68 Wall Street. Nykyään pörssi sijaitsee osoitteessa 18 Broad Street, Broad Streetin ja Wall Streetin kulmassa Manhattanilla. Pörssirakennus lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen rekisteriin historiallisena maamerkkinä vuonna 1978.
New Yorkin pörssiä operoi NYSE Group, Inc. -niminen yhtiö, joka on itsekin listattu samaan pörssiin ().
Pörssin osakekursseja mitataan muun muassa DJIA-indeksillä.
Suomalaiset osakkeet.
Suomalaisista yrityksistä listattuna on nykyisin vain Nokian osake. UPM:n listaus New Yorkin pörssissä päättyi 6. joulukuuta 2007; yrityksen osakkeilla käytiin kauppaa New Yorkissa vuodesta 1999 lähtien. Myös Metso luopui osakekaupankäynnistään New Yorkin pörssissä syyskuussa 2007.
Varjagit

Varjagit eli varangit olivat viikinkejä, jotka tekivät matkoja idäntielle eli lähinnä Venäjälle ja Bysanttiin. Heidän retkensä ulottuivat aina Kaspianmerelle ja Konstantinopoliin saakka. Varjagien uskotaan yleensä olleen lähtöisin nykyisen Ruotsin alueelta. Nykyisessä kielenkäytössä varjageiksi kutsutaan usein kaikkia Venäjän jokireiteillä liikkuneita viikinkejä, joita kutsutaan myös ruseiksi.
Bysantin valtakunnassa toimi varjagikaarti, joka oli Bysantin keisarin henkilökohtainen kaarti. Siinä palveli myös muitakin kuin vain skandinaaveja, kuten slaaveja ja anglosakseja. Varjagi-nimityksen yleisesti hyväksytty etymologia on skandinaavinen ”valaliittolaista” merkitsevä sana "väring". Termi on keskiajan venäläisten kronikoiden perua.
Varjagisoutajista on myös valtakunta saanut nimensä Rus ja myöhemmin Russia. Nestorin kronikan mukaan alueen slaavilaiset ja suomalais-ugrilaiset heimot lopettivat veron maksun varjageille ja alkoivat hallita itse itseään. Ajauduttuaan keskinäisiin sotiin he kuitenkin kutsuivat kolme varjagiveljestä Rurikin, Sineuksen ja Truvorin hallitsijoikseen vuonna 862. Rurik ryhtyi hallitsemaan Laatokanlinnaa (Aldeigjuborg), Truvor Izborskia ja Sineus Belozerskia (Valkeajärvi, Vologdan alue). Varsin pian kaksi muuta veljestä kuolivat ja jäljelle jäi Rurik koko Novgorodin hallitsijaksi. Nykyaikainen DNA-tutkimus on osoittanut, että Rurik todennäköisesti kuului itämerensuomalaiseen N1c1-haploryhmään.
Lukit

Lukit (Opiliones, aikaisemmin Phalangides) on hämähäkkieläimiin (Arachnida) kuuluva lahko, josta tunnetaan toistaiseksi yli 6 400 lajia, joista Suomessa esiintyy 14. Lukit ovat täysin vaarattomia ihmisille. Yleisin ja tunnetuin on seinälukki ("Phalangium opilio"), joka tulee usein asuntoihin iltamyöhään. Niitä näkee usein valkoseinäisten rakennusten seinissä.
Devonikaudelta, 410 miljoonan vuoden takaa on löydetty fossiilina lähes täysin nykyisenkaltaisia lukkeja, joten ryhmä lienee selvästi tätä vanhempi. Eräs Kiinasta löydetty, 145 miljoonaa vuotta vanha lukkifossiili, kuuluu vielä nykyisinkin elävään heimoon.
Anatomia.
Lukit ovat ryhmänä vaivaton tunnistaa niiden pienestä ja melko pyöreästä vartalosta sekä kahdeksasta pitkästä ja usein hyvin ohuesta raajasta. Erotuksena hämähäkkeihin, lukkien etu- ja takaruumis ovat sulautuneet miltei täysin yhteen. Silmiä on ainoastaan kaksi ja ne ovat suuntautuneet sivuille ja sijaitsevat kohoumassa eläimen selkäpuolella. Silmät aistivat valon ja varjon vaihtelun, mutteivat muodosta varsinaista kuvaa ympäristöstä. Lukit elävätkin ensisijaisesti tuntoaistinsa varassa. Tätä tarkoitusta varten lukin toinen raajapari (edestä lukien) on muita pidempi ja eläin käyttää niitä pääasiassa ympäristön tunnusteluun. Myös suuosat ja vatsa eroavat rakenteeltaan hämähäkeistä. Lukeilla ei ole myrkkyrauhasia ja ne kykenevät nauttimaan kiinteitä ravintohiukkasia. Hengityseliminä toimii ilmaputkisto.
Eläimen vartalossa on ozoporeiksi kutsuttuja rauhasia, joista se voi ahdistettuna erittää pahanhajuista eritettä.
Lukkien raajat ovat yleensä eläimen kokoon verrattuna hyvin pitkät, joskin myös lyhytjalkaisia lajeja on. Muiden hämähäkkieläinten tapaan jalkoja on neljä paria eli yhteensä kahdeksan. Lukit irrottavat usein yhden jalkansa, jos tuntevat olonsa uhatuksi. Tällöin irronnut raaja jää maahan kouristelemaan ja kiinnittää uhkaajan mielenkiinnon.
Elintavat.
Lukit viihtyvät hämärissä ja kosteissa elinympäristöissä. Niiden suurin lajirunsaus on maapallon sademetsäalueilla. Ne ovat elävän ravinnon saalistajana kömpelöitä ja saalistusstrategiana ravinnoksi kelpaavia pehmeäruumiisia selkärangattomia kohtaan on väijyminen. Muita ravinnonlähteitä ovat kasviravinto ja sienet, mutta tyypillisimmillään lukit ovat kuitenkin kuolleen eläinravinnon syöjiä. Myös eläinten ulosteet kelpaavat ravinnoksi. Toisin kuin hämähäkit, lukit sietävät toistensa seuraa ja joskus on mahdollista löytää jopa sadoista yksilöistä muodostuneita joukkoja. Lukeilla voi usein nähdä punkkeja loisina.
Lukit elävät yleensä vain yhden vuoden ja muna on tavallisimmin talvehtiva vaihe. Jotkin lajit talvehtivat täysikasvuisina.
Lajit Suomessa.
Suomesta on tavattu 16 lukkilajia. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 yksi laji jätettiin arvioimatta (NE) ja 11 lajia on luokiteltu elinvoimaisiksi (LC). Neljä lajia on tavattu ensimmäisen kerran vasta arvioinnin julkaisemisen jälkeen. Lisäksi ennen vuotta 2013 Suomen lajiluetteloon kuuluneet lajit "Leiobunum rupestre" ja "Platybunus bucephalus" ovat osoittautuneet virheellisiksi määrityksiksi, eikä kumpaakaan lajia nykytiedon mukaan ole tavattu Suomesta.
Best Friend of Charleston

Best Friend of Charleston oli vuonna 1830 Yhdysvalloissa rakennettu höyryveturi, jonka yleisesti katsotaan olleen ensimmäinen kokonaan Yhdysvalloissa valmistettu veturi. Se oli myös ensimmäinen höyrykattilan räjähdyksessä tuhoutunut veturi Yhdysvalloissa.
Historia.
"Best Friend of Charleston" rakennettiin West Pointin valimossa New Yorkin osavaltiossa 1830. Sen paino oli noin neljä ja puoli tonnia ja hinta 4 000 dollaria. Se purettiin osiin kuljetuksen ajaksi ja lähetettiin laivalla Charlestoniin Etelä-Carolinaan, jonne se saapui saman vuoden lokakuussa. Paikalliset kauppiaat, jotka kaipasivat laivaliikennettä nopeampaa ja luotettavampaa kuljetusmuotoa, nimesivät veturin epävirallisesti "Charlestonin parhaaksi ystäväksi".
Veturi kulki ensimmäisen kerran omalla voimallaan joulupäivänä 1830, ja se asetettiin vetämään matkustajajunia kuuden mailin mittaisella radalla Charlestonissa. Tuohon aikaan veturin katsottiin olevan nopein mahdollinen kulkuneuvo, vaikka sen nopeus oli nykyaikaan verrattuna vaatimaton, vain noin 25–40 km/h. Junaa nopeampi kulkuneuvo oli vain hurjasti laukkaava hevonen.
Pian aikataulun mukaisen liikenteen aloittamisen jälkeen veturi saavutti vähemmän kunniakkaan ensimmäisen sijan: 17. kesäkuuta 1831 veturin höyrykattila räjähti, ja tapaus oli ensimmäinen laatuaan Yhdysvalloissa. Räjähdyksessä loukkaantuivat veturinkuljettaja ja -lämmittäjä. Räjähdyksen aiheuttajaksi todettiin kiinni pakotettu varoventtiili: lämmittäjä oli kyllästynyt kuuntelemaan varoventtiilin vihellystä, joten hän oli sulkenut venttiilin kokonaan. Ilman varoventtiiliä höyrynpaine kattilassa kasvoi, kunnes paine ylitti kattilan kestokyvyn ja räjähti. Myöhemmin joitakin osia veturista käytettiin uuteen veturiin, joka nimettiin Phoenix-linnun mukaan.
Nykyisin Charlestonissa on nähtävillä toimiva "Best Friend of Charlestonin" kaksoiskappale.
Billboard

Billboard on yhdysvaltalainen musiikkiteollisuuteen keskittynyt aikakauslehti. Lehti on tunnettu ylläpitämistään viikoittaisista suosituimpien singlejen ja albumien listoista.
Historia.
"Billboard" perustettiin vuonna 1894. Aluksi lehdessä käsiteltiin lähinnä sirkushuveja, mutta vähitellen painopiste alkoi siirtyä yhä enemmän musiikkiin. Muut aiheet poistettiinkin lehdestä 1950-luvulla. Ensimmäinen musiikkilista ilmestyi 20. heinäkuuta 1940. "Billboardin" suosituin lista, Hot 100, joka yhdistää levymyynnin ja radiosoiton, on ilmestynyt vuodesta 1958.
"Billboard" on toimittanut myös radio-ohjelmaa, American Top 40, vuodesta 1970. Ohjelmassa soitetaan listan 40 korkeimmalla olevaa kappaletta käänteisessä järjestyksessä.
Nykyisin "Billboardissa" käsitellään koko viihdeteollisuutta DVD:istä musiikin lataukseen Internetistä.
Listat.
"Billboardin" singlelistat ottavat huomioon myydyt levyt sekä kappaleen radiosoiton. Vuodesta 1998 lähtien singleä ei ole tarvinnut julkaista virallisesti, vaan jos jotakin kappaletta soitetaan radiossa tarpeeksi, voi se nousta listalle. Vuonna 2005 listoja muutettiin niin, että se ottaa nykyisin huomioon myös Internet-musiikkikauppojen, kuten iTunesin myymät kappaleet.
"Billboardin" listoja ovat:
Kirk Alyn

Kirk Alyn (oik. John Feggo jr. (8. lokakuuta 1910 Oxford, New Jersey – 14. maaliskuuta 1999 Woodlands, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Aloitti uransa Broadwaylla kuoropoikana ja viihdyttäjänä vaudevillessä. Näytteli elämänsä aikana lähes 50:ssä elokuvassa ja useissa tv-sarjoissa.
Alyn syntyi New Jerseyssä vuonna 1910, ja hänen isänsä toivoi hänestä puuseppää, mutta hän alkoi tanssijaksi Broadwayn vaudevilleissa. Hän muutti sieltä Hollywoodiin jossa tapasi näyttelijä ja laulaja Virginia O'Brien jonka kanssa hän avioitui vuonna 1942. He erosivat vuonna 1955.
Hänet muistetaan parhaiten valkokankaan ensimmäisenä Teräsmiehenä; Alyn näytteli Krypton -planeetalta tullutta outoa vierasta sarjassa "The adventures of Superman", 1948 ja elokuvassa "Atom Man vs. Superman", 1950. Alyn sanoi että Teräsmies pilasi hänen uransa koska hän ei sen jälkeen pystynyt saamaan muita rooleja Hollywoodista, mistä hän kertoi olleensa vuosia katkera. Hän pääsi vielä joihinkin sarjoihin 1950-luvulla, mutta samaan aikaan yleistyvä televisio alkoi näyttämään myös sarjoja, mikä vuoksi pieniä elokuvateattereita alettiin sulkea, ja sarjojen tuottaminen elokuvateattereihin alkoi hiipua. Hän palasi New Yorkiin jossa jatkoi näyttelemistä Broadwaylla. Hänestä tuli 1970-luvulla kysytty esiintyjä erilaisissa sarjakuva- ja elokuvatapahtumissa. Hän näytteli vielä vuonna 1978 julkaistussa "Teräsmies" elokuvassa Lois Lanen isää, mutta se kuitenkin leikattiin pois elokuvasta, myöhempään televisioversioon se kuitenkin lisättiin takaisin.
Alyn sairastui 1980-luvulla alzheimerin tautiin, ja kuoli Woodlandsissa, Texasissa 14. maaliskuuta 1999.
Barnabas

Barnabas, alkujaan Josef ("Apostolien teoissa" myös Justus), oli leeviläinen ja apostoli Paavalin työtoveri. Myös häntä kutsutaan apostoliksi. Barnabas toimi Jerusalemin alkuseurakunnassa ja seurasi Paavalia tämän lähetysmatkoilla.
Barnabas oli kotoisin Kyproksen saarelta Salamiin kaupungista. Häntä pidetään Kyproksen kirkon perustajana ja saaren suojeluspyhänä. Perimätiedon mukaan Barnabas kivitettiin kuoliaaksi Salamiissa vuonna 75, ja hänet haudattiin kaupungin lähelle paikalle, jossa nykyisin sijaitsee Apostoli Barnabaan luostari. Hauta löydettiin vuonna 477, jonka jälkeen paikalle rakennettiin luostari.
Barnabaan nimiin on laitettu perinteessä apostolisten isien kirjoituksiin luettu "Barnabaan kirje", joka ei kuitenkaan todennäköisesti liity Barnabaaseen.
Voshod 2

Voshod 2 oli Neuvostoliiton toinen useamman kosmonautin lento (18. maaliskuuta 1965). Kosmonautit Aleksei Leonov ja Pavel Beljajev kiersivät maapalloa 173 ja 295 kilometrin korkeudessa. Aleksei Leonov suoritti ensimmäisenä ihmisenä maailmassa sensaatiomaisen avaruuskävelyn. Hän oli ulkona noin viisi metriä avaruusaluksesta 12 minuutin ajan. Avaruuskävely oli päättyä katastrofiin, kun Leonovin avaruuspuku oli avaruuskävelyn aikana tyhjiössä paisunut, ja tämän vuoksi aluksen luukun uudelleen sulkeminen oli liki mahdotonta. Vastoin turvamääräyksiä Leonov päästi puvustaan ilmaa ulos niin, että avaruuspuku mahtui sisään. Avaruuskävely piti alun perin suorittaa Vostok 11 -lennolla, mutta se peruuntui. Voshod-kapseli oli muunneltu versio Vostok-avaruuskapselista. Lento kesti noin 26 tuntia.
Ruijan Kaiku

Ruijan Kaiku on lehti, joka ilmestyy noin kerran kuussa suomeksi, kveeniksi ja norjaksi Tromssassa. Lehti perustettiin vuonna 1995, ja sen päätoimittajana toimi parikymmentä vuotta Liisa Koivulehto. Nykyinen päätoimittaja on Arne Hauge.
Hevikaraoke

Hevikaraoke on karaokea, joka keskittyy nimensä mukaisesti hevimusiikkiin. 
Historia.
Ennen suomalaisen Hevikaraoken syntyä raskaampaan musiikkiin painottuvaa karaokea on harrastettu ainakin Saksassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Suomeen idea rantautui vuonna 2004, jolloin helsinkiläisessä "Corner Barissa" alettiin järjestää säännöllisesti nimenomaan hevimusiikkiin keskittyvää karaokea. Hevikaraoken laululistoilla on tarjolla vain heviä tai raskasta rockia ulottuen 1960-luvun rock-klassikoista tämän päivän metallihitteihin. 
Suomessa järjestettiin aktiivisesti Hevikaraokea 2000-luvulla Oulussa (Hevimesta), Helsingissä (Hevimesta Hellsinki ja Corner Bar), Hämeenlinnassa (RockTown), Turussa (Rokkibaari), Kouvolassa (Rytmi-Katti), Korialla (Kuja-Kolli), Porvoossa (Walter's Pub) ja Keravalla (Panama Jack). Ravintoloiden lisäksi hevikaraokea järjestettiin muun muassa Ruisrock-festivaaleilla, Ankkarock-festivaaleilla ja Finnish Metal Expo -tapahtumassa. Vuoden 2006 jälkeen eri paikkakuntien ravintolat kuitenkin lopettivat toimintansa tai muuttivat teemansa erilaiseksi, jolloin hevikaraoke poistui vuosien kuluessa eri pubien, baarien, yökerhojen ja festivaalien tapahtumalistoilta.
Julkaisut.
Perinteisten ulkomaisten valmistajien lisäksi myös Suomessa on julkaistu karaokeversioita hevikappaleista. Näitä on muun muassa DVD-kokoelmissa "Hevikaraoke vol. 1–4", "Heavy Karaoke vol. 601–604" ja 2 kpl "Metallikaraoke" ja tietokonejärjestelmässä "KSF Player 3000 Rock and Heavy".
Värähtelypiiri

Värähtelypiiri eli resonanssipiiri on elektroniikassa ja radiotekniikassa kytkentä, jolla on taipumus värähdellä sille ominaisella resonanssitaajuudella. Värähtelypiirejä käytetään esimerkiksi oskillaattoreissa tuottamaan haluttu taajuus, sekä radiovastaanottimien virityspiireinä, joilla valitaan vastaanotettava taajuus.
Yksinkertaisessa värähtelypiirissä on rinnan- tai sarjaankytkettyinä kela ja kondensaattori, joiden reaktanssit tai suskeptanssit kumoavat toisensa resonanssitaajuudella. Piirin häviöitä, esimerkiksi kelan johtimen resistanssia, kuvataan vastuksella "R". Tällaista piiriä kutsutaan RLC-piiriksi.
Resonanssi RLC-piirissä.
Yleisesti vähähäviöisen värähtelypiirin resonanssitaajuus "f" hertseinä voidaan laskea seuraavasta kaavasta:
formula_1
missä "L" on kelan induktanssi ja "C" on kondensaattorin kapasitanssi.
Sama yhtälö voidaan ilmaista myös kulmataajuutena (rad/s):
formula_2
Resonanssi tarkoittaa sähköisessä värähtelypiirissä tilannetta, jossa piirin yli mitatun jännitteen ja piiriin syötetyn virran välinen vaihe-ero on nolla.
Jännite- eli sarjaresonanssipiiri.
Sarjaresonanssi RLC-virtapiirissä tapahtuu jos formula_3.
Silloin formula_4. 
Tässä tilanteessa kokonaisreaktanssi on 0 ja virta formula_5 saavuttaa maksimiarvonsa piirissä.
Piirin resonanssitaajuus formula_6
Kelaan ja kondensaattoriin vaikuttavat jännitteet saattavat nousta vaarallisen suuriksi, jos virtaa rajoittavan vastuksen resistanssi on pieni.
Virta- eli rinnakkaisresonanssipiiri.
Rinnakkaisresonanssi RLC-piirissä tapahtuu, kun 
formula_7
Virta "I" on tällöin minimiarvossaan formula_8.
Piirin resonanssitaajuus formula_9.
Vääpeli Körmy – taisteluni

Vääpeli Körmy – taisteluni on Ere Kokkosen kirjoittama ja ohjaama vuonna 1994 valmistunut sotilasfarssi. Elokuva on Vääpeli Körmy -sarjan neljäs elokuva. Elokuva on esitetty kuusiosaisena minisarjana Yle TV2 -kanavalla vuosina 1996, 1999 ja 2001 sekä uusintana pääsiäisenä 2010.
Elokuvan ensi-illan vanavedessä jaettiin jokavuotiseksi kaavailtu Körmy-palkinto, jonka ensimmäisenä sai valtioneuvos Johannes Virolainen. 
Elokuva sai vuonna 1994 Suomen elokuvasäätiön tuotantotukea ja se menestyi teattereissa keräten yli 50 000 katsojaa. Arja Koriseva esittää elokuvassa useita kokonaisia kappaleita. Elokuvan musiikista vastaa Olli Ahvenlahti, jolla myös pieni rooli elokuvassa.
Juoni.
Koko Suomen armeija on lomautettu, lukuun ottamatta Räyhänrannan sissikomppaniaa, jonka joku pääesikunnassa lienee unohtanut. Kansainvälisen politiikan kiemuroiden vuoksi Suomi onkin yhtäkkiä sotatilassa ja yhden ainoan komppanian voimin. Tämäkin komppania koostuu naisista, muutamasta alikersantista ja epätoivoisesti ylennystä odottelevista upseereista. Mutta onneksi vastassa on vain Ruotsi.
Engelmanninkuusi

Engelmanninkuusi ("Picea engelmannii") on havupuu, joka esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa.
Lajin esiintymisalue ulottuu Brittiläisen Kolumbian keskiosista ja Lounais-Albertasta aina Pohjois-Kaliforniaan ja lounaiseen Arizonaan ja New Mexicoon. Pohjois-Meksikossa on myös kaksi erillistä esiintymisaluetta. Laji kasvaa korkealla vuoristossa (900–3 450 m), monilla alueilla puurajalle saakka, esiintymisalueen luoteisosissa joskus alempana.
Engelmanninkuusi kasvaa yleensä 25–40 metrin pituiseksi, parhaimmillaan 65 metriä ja rungonpaksuudeltaan 1,5-metriseksi. Kaarna on ohut ja suomumainen ja hilseilee pois pyöreinä paloina, jotka ovat halkaisijaltaan 5–10 cm. Latvusto on nuorena kapea. Vuosiversot ovat ruskean-oranssinkeltaisia, tiheästi untuvakarvaisia. Neulaset ovat 15–30 mm pitkiä, pehmeitä, päältä sinivihreitä ja alapuolelta sinivalkoisia.
Kävyt ovat riippuvia, kapeita, 4–8 cm pitkiä ja sulkeutuneina 1,5 cm leveitä, avautuneina 3 cm leveitä. Niissä on ohuet, taipuisat suomut, jotka ovat 15–20 mm pitkät ja reunoiltaan aaltomaiset. Kävyt ovat punaruskeita, täysin kehittyneinä 4–7 kuukautta pölyttymisen jälkeen vaaleanruskeita. Siemenet ovat mustia, 2–3 mm pitkiä, ja niissä on 5–8 mm pitkä kapea vaaleanruskea siipi.
Engelmanninkuusesta esiintyy kaksi alalajia. Toiset tutkijat pitävät niitä muunnoksina, toiset omina lajeinaan.
Engelmanninkuusi risteytyy helposti lähisukulaisen valkokuusen ("Picea glauca") kanssa Kalliovuorten pohjois- ja itäosissa ja jonkin verran sitkankuusen ("Picea sitchensis") kanssa Kaskadien vuoriston länsiosissa.
Käyttö.
Engelmanninkuusta käytetään Pohjois-Amerikassa paperinvalmistukseen ja rakennuspuuksi. Hitaasti korkealla vuoristossa kasvaneita puita käytetään akustisten kitaroiden valmistukseen. Sitä käytetään myös jonkin verran joulukuusina. Suomessa engelmanninkuusta käytetään jonkin verran koristepuuna, sillä se menestyy Etelä- ja Keski-Suomessa.
Grilli

Grilli on paahdin, jossa grillataan ruokaa. Korkea lämpö nopeasti kypsentää ruoan, tavallisesti ilman rasvaa. Grillissä ruoka kypsennetään paistoritilällä, jossa liika rasva tippuu pois. Paahdettaessa käytetään säteilylämpöä, mutta pariloitaessa ruoka kypsytetään parilan kuumalla pinnalla.
Grillityyppejä.
Puugrilli.
Puugrillissä käytetään polttoaineena pääasiallisesti teollisesti puusta valmistettuja puuhiiliä. Valmiiksi pakatut grillihiilet ovat sellaisenaan käyttövalmiita ja tuottavat nopeasti tasalaatuisen ja korkealämpöisen hiilloksen.
Puugrilli on tavallisesti ohuesta metallilevystä valmistettu avonainen tulisija ilman varsinaista arinaa. Palamistapahtumaa ohjataan grillin pohjassa olevalla ilmakanavalla. Polttoaineena puuhiilien lisäksi on tarvittaessa mahdollista käyttää myös muuta kuivaa, kuten puupellettejä.
Käytettäessä tavallista nuotiopaikkaa, arinalla tai ilman, grillaamiseen polttoaineeksi kelpaavat tavalliset puuhalot siinä missä grillihiiletkin. Haittapuolena käytettäessä puuhalkoja verrattuna puugrilliin on hiilloksen hitaampi valmistuminen grillausta varten.
Haluttaessa nopeuttaa hiilloksen syntymistä on mahdollista käyttää sytytysnestettä hiilten tai puun sytyttämisessä.
Avonaisen metallista valmistetun grillin kehittyneempi versio on pallogrilli, jossa grillin paistoritilän yläpuolella on metallinen paistokansi. Tämä suojaa grilliä niin tuulelta kuin myös sateelta ja nopeuttaa itse grillaustapahtumaa säilyttäen lämmön grillin sisällä.
Kaasugrilli.
Kaasugrillin polttoaineena on tavallisimmin nestekaasu. Kaasuverkon piirissä olevat ravintoloiden kaasugrillit voivat käyttää myös maakaasua.
Kaasugrillissä nestekaasuliekki kuumentaa grillattavaa kappaletta koko grillaustapahtuman ajan. Toimintaperiaatteensa vuoksi kaasugrilli on heti valmis grillaukseen. Käytettäessä laavakiviä tai paistoparilaa on odotettava niiden kuumenemista ennen paistamisen aloittamista.
Kaasugrilli on suhteellisen kevyt myös kuljetettavaksi. Se mahdollistaa ruoan valmistuksen sielläkin missä tulen teko tai sähkön saanti ei ole mahdollista kuten sähköistämättömissä mökeissä.
Sähkögrilli.
Sähkögrillissä ei tapahdu palamista vaan grillauksen yhteydessä tarvittava lämpö muodostetaan sähkövastuksilla. Sähkögrilli muodostaa grillauksessa tarvittavan kuumuuden punaisina hehkuvien sähkövastusten avulla. Sähkögrilli muistuttaakin sähköhellassa käytettyjä grillausvastusten toimintaperiaatetta, mutta muistuttaa ulkoisesti kaasugrilliä.
Sähkögrilli on saanut suosion niiden grillaajien keskuudessa, jotka eivät voi käyttää grillissään palavia materiaaleja tai mukavuussyistä pitäytyvät varsin huolettomassa ja helppokäyttöisessä sähkögrillissä. Sähkögrillin heikkoina puolina voidaan pitää heikompaa grillaustehoa ja sen vaatimaa sähköverkon läheistä saatavuutta.
Kuoleskelemus

Kuoleskelemus on vanha suomalainen taudin nimi, jolla tarkoitettiin halvausta ja kaatumatautia, ja ehkä joitakin muitakin sairaalloisia tiloja ja kohtauksia. Kaatumatauti käsitettiin jonkinlaiseksi väliaikaiseksi kuolemaksi, halvaus taas osittaiseksi kuolemaksi. Kuoleskelemukseen liittyi mahdollisesti sielun tai erään sielun osan itsen poistuminen ruumiista. Kaatumatautikohtaus eli kuoleskelemus päättyi, kun sielu palasi ruumiiseen.
Huovi

Huovi tarkoitti Ruotsin vallan aikana sotilasta tai ratsumiestä, varsinkin haarniskoitua ratsumiestä. Sana on vääntymä vanhasta ruotsin kielen sanasta "hofman", hovimies. Myös ylimyksen henkivartijoita kutsuttiin huoveiksi. Vaikka monet huovit olivat suomalaisia, näiden ja suomalaisen maatalousväestön välit olivat usein huonot.
Huovit majailivat talonpoikien järjestämissä linnaleireissä, joissa talonpojat kuninkaan määräyksen mukaan ruokkivat huoveja. Talonpojille tämä oli suuri rasitus suurien verojen lisäksi ja talonpoikaistaloissa nähtiin usein nälkää.
Jet Star

Jet Star on edesmenneen saksalaisen Anton Schwarzkopfin suunnittelema liikuteltava teräksinen vuoristoratamalli, jonka valmistus aloitettiin 1968. Jet Starin korkeus on 13,5 metriä, korkein pudotus 12 metriä, pituus 538 metriä ja sen vaatiman alueen koko 44 × 27 metriä.
Tampereen Särkänniemessä toiminut Jet Star oli viimeinen valmistettu ensimmäisen mallin Jet Star. Se rakennettiin tehtaan varastoon jäljelle jääneistä varaosista. Särkänniemen Jet Star otettiin käyttöön vuoden 1980 heinäkuussa. Alun alkaen radan olisi pitänyt olla käytössä jo äitienpäivänä, mutta merenkulkulakko viivästytti laitteen saapumista Suomeen parilla kuukaudella. Jet Star maksoi kaikkineen 2,8 miljoonaa markkaa. Särkänniemen Jet Star oli 1980-luvulla väritykseltään sinivalkoinen. Rata purettiin kauden 1988 jälkeen ja se kävi todellisen huollon värien vaihtuessa samalla puna-mustaksi. Taiteilija Ari Backman teki luonnoksia Särkänniemelle siitä, miltä Jet Starin uusi ilme voisi näyttää vuonna 1989. Vuonna 2008 vaunut uusittiin ja niihin tehtiin turvapuomit. Aiemmin matkustajien kyydissäpysymisestä huolehti keskipakoisvoima. Samalla vaunujen kapasiteetti laski neljästä hengestä kolmeen. Jet Star reistaili kesällä 2012 kunnes hajosi heinäkuun lopulla 2012 ja oli poissa käytöstä koko loppukauden. 8. huhtikuuta 2013 Jet Starin purkutyöt aloitettiin ja vain pari päivää myöhemmin oli rata purettu kokonaan.
Schwarzkopf on valmistanut kaikkiaan viittä Jet Star -mallia:
Lisäksi on valmistettu myös pitkää Jet Star -rataa mallinimellä Speed Racer.
Bjørn Dæhlie

Bjørn Erlend Dæhlie (s. 19. kesäkuuta 1967 Elverum, Norja) on norjalainen entinen huipputason maastohiihtäjä. Hän on mitalien määrällä mitattuna kaikkien aikojen kolmanneksi paras talviolympiaurheilija Marit Bjørgenin ja Ole Einar Bjørndalenin jälkeen. 
Häntä on pidetty kaikkien aikojen parhaana mieshiihtäjänä.
Dæhlie voitti vuosina 1992–1998 Albertvillen, Lillehammerin ja Naganon talviolympialaisista yhteensä 12 mitalia, joista kahdeksan on kultaisia. Lisäksi hän saavutti yhdeksän maailmanmestaruutta Lahden, Val di Fiemmen, Falunin, Thunder Bayn, Trondheimin ja Ramsaun MM-hiihdoista vuosien 1989–1999 aikana.
Bjørn Dæhlien suhteellinen hapenottokyky oli epävirallisen arvion mukaan maailmanennätysluokkaa. Dæhlien hapenottokyvyksi mitattiin 96 millilitraa painokiloa kohti minuutissa.
Urheilu-uran jälkeen.
Huipulla lopetettuaan Dæhlie on suunnittelut hiihtopukuja. Viimeisen kerran Dählie kilpaili helmikuussa 2002 FIS:n Marathon Cupin 63 kilometrin kilpailussa Otepäässä.
Koreankuusi

Koreankuusi ("Picea koraiensis") on havupuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Korean vuoristossa pääasiassa Yalu-joen varrella, Koillis-Kiinassa Jilinin provinssissa ja pienellä alueella Venäjällä Ussuri-joen varrella.
Koreankuusi on muodoltaan kartiomainen; oksien kärjet taipuvat ylöspäin. Neulaset ovat tummansinivihreitä, teräväkärkisiä ja murskattaessa hyväntuoksuisia. 
"Picea koraiensis" var. "pungsanensis" on koreankuusen uhanalainen muunnos, jota tavataan vain harvoilla eristäytyneillä alueilla Pohjois-Koreassa.
Siperiankuusi

Siperiankuusi ("Picea obovata") on mäntykasvien heimoon ja kuusten sukuun kuuluva havupuu. Se on usein luokiteltu metsäkuusen ("Picea abies") alalajiksi siperianmetsäkuuseksi. Siperiankuusi risteytyy metsäkuusen tyyppialalajin euroopanmetsäkuusen eli euroopankuusen kanssa. Välimuoto tunnetaan suomenmetsäkuusena ("Picea" × "fennica" tai "Picea abies" subsp. × "fennica").
Ulkonäkö ja koko.
Siperiankuusi kasvaa matalammaksi kuin euroopankuusi, enintään 20 metriä korkeaksi. Selvä ero puun olemuksessa euroopankuuseen verrattuna on latvuksen kapeus. Myös siperiankuusen kävyt ovat pienemmät kuin euroopankuusella ja sen nuoret haarat ovat nystykarvaiset.
Septimius Severuksen riemukaari

Septimius Severuksen riemukaari on riemukaari Roomassa Forum Romanumin luoteiskulmassa. Valkoisesta marmorista valmistettu rakennelma pystytettiin juhlistamaan keisari Septimius Severuksen ja hänen poikiensa Caracallan ja Getan vuonna 202 päättynyttä parthialaisia vastaan käymää voitollista sotaretkeä. Kaari vihittiin käyttöön vuonna 203, mutta ilmeisesti sen rakentaminen oli aloitettu jo Septimius Severuksen ensimmäisen, kymmenen vuotta aikaisemman Parthian-retken jälkeen.
Kolme kaarta lepäävät pilareilla, joiden edessä on korokkeilla neljä pylvästä molemmin puolin irrallaan itse riemukaaresta. Eroosion takia niin paljon lietettä ja maata oli irronnut läheisiltä kukkuloilta, että riemukaari oli hautautunut pylväiden juureen asti ennen kuin se kaivettiin esiin maasta. Keskiaikaisen ja uuden ajan alun liikenteen aiheuttamia vauriota voi yhä havaita pylväiden jalustoissa.
Alun perin kaari oli rakennettu jalustalle ja sitä lähestyttiin nousemalla portaat Forumin antiikin aikaiselta tasolta. Runsaasti koristellusta pääkaariholvista aukeavat portit sivukaariin – tyyli, jota on jäljitelty monissa uudemmissa riemukaarissa. Eteläpilarissa olevat portaat vievät monumentin huipulle, jossa seisoi keisarin ja hänen poikiensa patsaat nelivaljakon vetämissä vaunuissa sotilaiden ympäröiminä.
Septimius Severuksen kuoleman jälkeen vuonna 211 Caracalla antoi murhauttaa Getan ja poistatti hänet asiakirjoista ja muistomerkeistä. Getan nimi ja kuvat poistettiin tällöin myös riemukaaresta ("damnatio memoriae").
Kaari seisoo lähellä Capitolium-kukkulan juurta. Alun perin kaarelle johti pieni portaikko, kuten Trajanuksen riemukaaressa Anconassa. Jo 400-luvulle tultaessa eroosio oli nostanut maantasoa niin paljon, että kaaren läpi laitettiin ensimmäistä kertaa kulkemaan tie. Keskiajalla toistuvat tulvat toivat niin paljon mutaa ja sedimenttejä matalalle alueelle, jossa Forum sijaitsee, että kaaresta oli enää puolet näkyvissä.
Alex Yoong

Alexander ”Alex” Charles Loong Yoong (; s. 20. heinäkuuta 1976 Kuala Lumpur) on malesialainen kilpa-autoilija ja Malesian ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa Formula 1 -kuljettaja. 
Ura.
Yoongin ura alkoi Aasian Formuloissa vuonna 1994, joista hän siirtyi ensin pienempiin eurooppalaisiin Formulasarjoihin kuten Formula Renault (1996–1997), Britannian Formula 3 (1998–1999) ja Formula 3000 (1999). Vaikka hän ajoi muutaman kerran palkintosijoille, menestys oli kohtalaista.
Yoong pääsi F1-sarjaan malesialaisen vedonlyöntiyhtiö Magnumin tuella. Hän ajoi kaudella 2001 kolme kilpailua Minardi-tallissa. Sopimusta jatkettiin seuraavalle kaudelle, mutta Yoongilla oli toistuvia vaikeuksia päästä kilpailuihin mukaan, ja Anthony Davidson tuurasi häntä kahden kilpailun ajan. Yoongin otteet paranivat kauden mittaan, mutta hänen sopimustaan ei kauden jälkeen jatkettu. Yoong osallistui F1-sarjassa yhteensä 15 Grand Prix'hin, joista paras sijoitus oli vuoden 2002 Australian Grand Prix'n 7. sija, mutta silloin vain kahdeksan autoa pääsi maaliin asti ja kuudelle parhaalle jaettiin pisteitä.
Kaudella 2003 Yoong esitti lupaavia otteita Amerikan Champ Car -sarjassa (entinen CART-sarja) kauden avauskilpailussaan sijoittumalla yhdeksänneksi, mutta hänen kautensa loppui lyhyeen tallin talousvaikeuksien takia. Vuonna 2004 Yoong kilpaili Australian V8 Supercar -urheiluautosarjassa ilman mainittavampaa menestystä, ja on sen jälkeen keskittynyt toimimaan kotimaassaan F1-kilpailujen televisiolähetysten kommentaattorina. Yoong edusti Malesiaa A1 Grand Prix -sarjassa yhdessä Fairuz Fauzyn kanssa. Hän voitti kauden päätösviikonloppuna Shanghaissa sprinttikilpailun ja keräsi lisäksi kaksi kakkossijaa. Seuraavalla kaudella hän voitti kolmesti. Aasian GP2 -sarjassa Yoong ajoi muutaman osakilpailun kaudella 2008-2009. Vuodesta 2006 lähtien Yoong on ajanut kestävysajoja erilaisissa urheiluauto- ja GT-sarjoissa.
6. joulukuuta 2009 Yoong nimitettiin malesialaistaustaisen Lotus Racing -tallin nuorten kuljettajien kehitysohjelman johtajaksi.