tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Abel Raunio

Abel Fabian Raunio, sukunimi aik. "Räisänen" (29. lokakuuta 1870 Pielavesi – 10. heinäkuuta 1933 Alajärvi) oli suomalainen kirkkoherra, suomentaja ja kristillinen kirjailija.
Raunion vanhemmat olivat maanviljelijä Salomon Räisänen ja Saara Karoliina Fyhr. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1893 ja suoritti teologian erotutkinnon erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1901. Raunio vihittiin papiksi 1901.
Raunio oli Inkerissä Kaprion kirkkoherrana 1907–1909 ja Rääpyvän kirkkoherrana 1909–1913. Suomeen palattuaan hän oli Perhon kirkkoherrana 1913–1927 ja Alajärven kirkkoherrana 1924–1933. 
Abel Raunio oli naimisissa vuodesta 1895 Amanda Aleksandra Haakin kanssa.
Julkaisuja.
Nimellä "A. F. Raunio":
Eva von Weissenberg

Eva von Weissenberg o.s. "Reinius" (13. heinäkuuta 1911 Tampere – 4. elokuuta 2010 Kemiö) oli suomalainen taiteilija, erityisesti akvarellimaalari.
Von Weissenberg opiskeli Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sen jälkeen Ateneumin taidegraafisella linjalla. Hän piti näyttelyitä ja hänellä oli Kemiön Strömmassa galleria.
Von Weissenberg perusti Kemiön Marttayhdistyksen vuonna 1936 ja oli 1973–1979 Varsinais-Suomen Marttapiiriliiton hallituksen puheenjohtajana. Hän on suunnitellut Marttaliiton lipun, joka nimellä Marttalippu vihittiin käyttöön 10. kesäkuuta 1949.
Von Weissenbergin puoliso oli vuodesta 1934 Daniel (Dan) von Weissenberg.
Pulkkilanharjun pohjoisin saari

Pulkkilanharjun pohjoisin saari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassä. Osa siitä kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 3,0 kilometriä pitkä, 930 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,16 neliökilometriä . Se alkaa koillisessa 1,6 kilometriä pitkällä niemellä ja saaren erottaa niemestä 90 metriä leveä Käkisalmi. Lounaispuolella on Pulkkilanharjuun kuuluva keskimmäinen saari, joka erottaa tästä 140 metriä leveä Karinsalmi. Harjujaksoon kuuluu vieressä sijaitseva Viinasaari ja sen pienet luodot. Saari on muualta korkeintaan 500 metriä leveä, mutta sen lounaispää on pyöreän muotoinen ja 950 metriä leveä. Saari on korkea harjanteen kohdalla, mutta muualla se on matala ja tasainen. Harjanteen korkein kohta kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren ja samalla koko harjujakson ylittää Sysmän kirkonkylältä Vääksyyn kulkeva seututie 314. Saaressa on peltomaata ja kiinteää asutusta maatilan ja kahden muun tilan verran. Vapaa-ajan asutusta on 30 vapaa-ajan asunnon verran.
Luontoarvoja.
Saaresta on osa luonnonsuojelualuetta, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä Viinasaaren ja keskimmäisen Pulkkilanharjun saaren kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Pulkkilanharjun keskimmäinen saari

Pulkkilanharjun keskimmäinen saari on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Asikkalassa. Osa siitä kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa.
Saari on 2,9 kilometriä pitkä, 270 metriä leveä ja sen pinta-ala on 34,7 hehtaaria . Se sijaitsee Hinttolanselän ja Asikkalanselän välissä ja kuuluu Pulkkilanharjun muodostavaan harjujaksoon. Sen koillispuolella sijaitsee Pulkkilanharjun pohjoisin saari, joka jää 140 metriä leveän Karinsalmen taakse. Saaren lounaispuolella se on rakennettu lähes yhteen Vähäsaaren kanssa, joiden välissä virtaa kapea Vähäsalmi. Saaren harjanteen korkein kohta sijaitsee Kukonkorkeella, joka kohoaa 22 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saaren ylittää Sysmän kirkonkylästä Vääksyyn kulkeva seututie 314. Saaressa ei ole kiinteää asutusta, mutta sille on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa. Saaren eteläpäässä on ravintola, jossa on pieni näkötorni.
Luontoarvoja.
Saaresta on noin puolet luonnonsuojelualuetta, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä pohjoisen Pulkkilanharjun saaren kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000 -alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Alexandre Cabanel

Alexandre Cabanel (28. syyskuuta 1823 Montpellier – 23. tammikuuta 1889 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari.
Cabanel oli akateemisen tyylisuunnan taidemaalari, joka maalasi uskonnollisia, historiallisia ja klassisia aiheita. Hän oli omana aikanaan arvostettu muotokuvamaalari sekä Ranskan keisari Napoleon III:n arvostama taiteilija.
Cabanel pääsi opiskelemaan Pariisin École des Beaux-Arts -taidekouluun 17-vuotiaana. Hän oli François-Édouard Picot’n oppilas ja piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1844. Hänelle myönnettiin stipendi vuonna 1845 ja hänet valittiin professoriksi opinahjoonsa vuonna 1863.
Pariisin salongin Grande Médaille d’Honneurin Cabanel voitti vuosina 1865, 1867 ja 1878. Opettajan toimensa aikana hän ehti opettaa satoja opiskelijoita ja oli näin keskeisesti vaikuttamassa kokonaisen sukupolven käsitykseen hyvästä taiteesta. Uransa loppupuolella hän ajautui riitoihin uuden, impressionismiksi kutsutun taidesuuntauksen kanssa. Cabanel ja William-Adolphe Bouguereau kieltäytyivät vastaanottamasta impressionistien töitä salonkiin ja tämä sai impressionistit perustamaan oman salonkinsa. Keisari Napoleon III puuttui asiaan ja osti valtion kokoelmiin Cabanelin ja Bouguereaun hylkäämiä töitä. 
Cabanelin työtä "Venuksen synty" pidetään yhtenä 1800-luvun kuuluisimmista maalauksista.
Yhteiskuntapolitiikka (lehti)

Yhteiskuntapolitiikka (YP) on yhteiskuntatieteellinen tiedejulkaisu. Lehteä julkaisevat Terveyden ja hyvinvoinnin laitos, Eläketurvakeskus, Helsingin yliopiston valtiotieteellinen tiedekunta, Kansaeläkelaitoksen tutkimusyksikkö ja Tampereen yliopiston yhteiskuntatieteiden tiedekunta. 
Yhteiskuntapolitiikassa julkaistavat artikkelit vertaisarvioidaan. Lehti on sitoutunut noudattamaan Tieteellisten seurain valtuuskunnan ohjeita vertaisarviointikäytännöistä.
Hioki (Kagoshima)

Hioki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Satsuman niemimaan länsirannikolla Kagoshiman kaupungin länsipuolella. Kaupunki rajautuu Itä-Kiinan mereen ja siellä on yksi maan pisimmistä hiekkarannoista, Fukiagen hiekkaranta mäntymetsineen. Hiokissa on 48 304 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 253,01 neliökilometriä.
Hioki on hallinnollisena alueena suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Ijūinin, Higashi-Ichikin, Hiyoshin ja Fukiagen maaseutukaupungit. Kaupungin keskusta sijaitsee Ijūinissa. Historiallisesti alue kuului Ijūin-klaanille ja myöhemmin Shimazu-klaanille, jonka valtakaudesta on jäljellä useita muistomerkkejä. Kaupunki on Satsuma-keramiikan valmistusaluetta. Merkittäviä elinkeinoja ovat teen, kasviksien ja hedelmien viljely sekä kalastus ja karjankasvatus.
Hiokin nähtävyyksiin kuuluvat Fukiagen hiekkarannan lisäksi Fukiage-onsenin ja Yunomoto-onsenin kuumat lähteet ja esimerkiksi Tokushigen pyhäkkö. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja.
Buddhadeb Bhattacharjee

Buddhadeb Bhattacharjee (; 1. maaliskuuta 1944 – 8. elokuuta 2024) oli intialainen poliitikko, joka toimi Länsi-Bengalin pääministerinä vuosina 2000–2011. Hän nousi virkaansa, terveyssyistä eronneen, Jyoti Basun seuraajana. Bhattacharjeen virkakauden päättymisen myötä Länsi-Bengalin yli 30 vuotta kestänyt kommunistinen hallinto päättyi.
Osavaltion pääministerinä Bhattacharjee muistetaan pyrkimyksestään teollistaa Länsi-Bengalia. Maatalousvaltaisen osavaltion teollistaminen vaati maanhaltuunottamista viljelijöiltä, mikä puolestaan herätti vastustusta, jonka varjolla Mamata Banerjee valittiin uudeksi pääministeriksi vuonna 2011. Vuoden 2016 osavaltiovaaleissa Bhattacharjee liittoutui kongressipuolueen kanssa voittaakseen Banerjeen. Vaalien lopputulos oli kuitenkin tappio kommunisteille, jonka seurauksena Bhattacharjee lopetti poliittisen uransa.
Politiikan ohella Bhattacharjee on kirjoittanut useita kirjoja. Mukaan lukien 13 kirjaa Länsi-Bengalin poliittisesta tilanteesta. Kirjallisessa tuotannossaan hän on dokumentoinut vasemmistorintaman hallituksen historiaa osavaltiossa sekä käsitellyt kansainvälisiäkin aiheita. Vuonna 2018 hän julkaisi kirjan kansallissosialistisen Saksan historiasta 1930-luvulta toisen maailmansodan loppuun.
Kultaintiaaniheinä

Kultaintiaaniheinä ("Sorghastrum nutans") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, intiaaniheinien ("Sorghastrum") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, korkeakasvuinen heinälaji, jolla on leveät, sinivihreät lehdet sekä suuri, kullanruskeanvärinen kukinto. Kultaintiaaniheinä voi kasvaa 90–240 cm korkeaksi, ja sen kukintona on runsaskukkainen röyhy, jonka kukat houkuttavat perhosia. Kultaintiaaniheinä kukkii loppukesällä tai alkusyksyllä. Kultaintiaaniheinän hedelmänä on jyvä.
Kultaintiaaniheinä kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa, mutta sitä kasvatetaan myös koristekasvina. Kultaintiaaniheinä viihtyy kosteilla, runsasravinteisilla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla hiekkaisessa tai savisessa maaperässä. Kultaintiaaniheinä kestää hyvin kuivuutta ja suosii ajoittain tulvivia sekä kulottuvia kasvupaikkoja. Alavilla mailla kultaintiaaniheinä voi toisinaan muodostaa puhtaita kasvustoja. Valo-olosuhteidensa osalta kultaintiaaniheinä sopii sekä aurinkoiselle että varjoisalle kasvupaikalle. Kultaintiaaniheinää lisätään siemenistä.
Remote direct memory access

Remote direct memory access (Remote DMA, RDMA) on teknologia verkotettujen tietokoneiden väliseen tiedonsiirtoon RAM-muistissa sijaisevalle tiedolle ilman kummankaan tietokoneen suorittimen, välimuistin tai käyttöjärjestelmän osallistumista tiedon siirtoon.
Teknologiaa käytetään suurteholaskennassa tietokoneklustereissa ja supertietokoneissa, mutta teknologiasta on tullut yleisemmin saatavaa kustannuksien laskun ja ethernetin päällä toimivan RDMA over Converged Ethernet (RoCE) -standardin myötä.
Mekanismi tukee "nolla-kopio" menetelmää verkkosovittimen tuella tiedon siirtoon ilman tietokoneen oman suorittimen tukea kuten perinteinen Oikosiirto (DMA).
Esimerkkitoteutuksia RDMA:lle ovat InfiniBand, iWARP, Omni-Path ja Virtual Interface Architecture.
Ohjelmistotuki.
Muun muassa FreeBSD, Oracle Solaris, Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux Enterprise Server ja VMware ESXi tukevat RDMA-ratkaisuja.
Jaroslava Mahutših’

Jaroslava Oleksijivna Mahutših’ (, s. 19. syyskuuta 2001) on ukrainalainen korkeushyppääjä. Hän on olympiavoittaja, sisä- ja ulkoratojen maailman- ja Euroopan-mestari sekä maailmanennätyksen haltija. Hän aloitti korkeushypyn 13-vuotiaana.
Mahutših’ voitti kultaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2017 tuloksella 189. Nairobin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 Mahutših’ voitti kultaa tuloksella 192 cm. Győrin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hän saavutti kultaa ylittämällä 194 cm. Buenos Airesin nuorten kesäolympialaisissa 2018 Mahutših’ voitti molemmat korkeushyppykilpailut saavuttaen kultaa. Ensimmäisessä kilpailussa hän hyppäsi 192 cm ja toisessa kilpailussa 195 cm.
Mahutših’ hyppäsi sisäratojen kaikkien aikojen parhaan alle 18-vuotiaiden tuloksen 196 Minskissä joulukuussa 2018. Hän hyppäsi alle 20-vuotiaiden sisäratojen maailmanennätyksen 199 Hustopečessa tammikuussa 2019. Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 Mahutših’ voitti kultaa tuloksella 192 cm.
Dohan MM-kilpailuissa 2019 Mahutših’ saavutti hopeamitalin hypättyään 204 cm, mikä oli uusi alle 20-vuotiaiden maailmanennätys. Hänestä tuli nuorin kenttälajien MM-mitalisti koskaan. 
Mahutših’ hyppäsi sisäratojen alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen 202 Karlsruhessa tammikuussa 2020. Hän teki Ukrainan ennätyksen 206 cm Banská Bystricassa helmikuussa 2021. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 tuloksella 200. Kesällä 2021 hän voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa tuloksella 200 ja sijoittui kolmanneksi Tokion olympialaisissa tuloksella 200. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän voitti kultaa tuloksella 202. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Mahutših’ saavutti hopeaa tuloksella 202 cm. Hän voitti samana kesänä Euroopan-mestaruuden Münchenissä tuloksella 195 cm ja hyppäsi Brysselissä parhaan ulkoratatuloksensa 205.
Mahutših’ voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 tuloksella 198. Hän voitti saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa maailmanmestaruuden tuloksella 201 cm. Glasgow'n MM-hallikilpailuissa 2024 hän sai hopeaa tuloksella 197. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 201.
Mahutših’ hyppäsi maailmanennätyksen 210 cm Pariisin Timanttiliigan kilpailussa 7. heinäkuuta 2024. Aiempi maailmanennätys oli Stefka Kostadinovan vuonna 1987 Roomassa hyppäämä 209. Hän voitti samana vuonna olympiakultaa Pariisissa tuloksella 200. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Apeldoornissa 2025 tuloksella 199. Kaksi viikkoa myöhemmin hän saavutti Nanjingin MM-hallikilpailuissa pronssia tuloksella 195. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän jakoi pronssin Angelina Topićin kanssa tuloksella 197.
Mahutših’ on voittanut 22 Timanttiliigan kilpailua mukaan lukien finaalit Zürichissä 2022, Eugenessa 2023 ja Brysselissä 2024.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 400 m

Miesten 400 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 1.–5. elokuuta 2021. 400 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
400 metrin juoksuun osallistuu 48 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 44,90 sekuntia. Jos 48 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
1. kierros kilpaillaan 1. elokuuta. Välierät juostaan 2. elokuuta ja loppukilpailu 5. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 400 m

Naisten 400 metrin juoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3. – 6. elokuuta 2021. 400 metrin juoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
400 metrin juoksuun osallistuu 48 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 51,35 sekuntia. Jos 48 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
1. kierros kilpaillaan 3. elokuuta. Välierät juostaan 4. elokuuta ja loppukilpailu 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 100 m aitajuoksu

Naisten 100 metrin aitajuoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 31. heinäkuuta – 2. elokuuta 2021. 100 metrin aitajuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
100 metrin aitajuoksuun osallistuu 40 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 12,84 sekuntia. Jos 40 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsinnat juostaan 31. heinäkuuta. Välierät juostaan 1. elokuuta ja loppukilpailu 2. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 2. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 110 m aitajuoksu

Miesten 110 metrin aitajuoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3.–5. elokuuta 2021. 110 metrin aitajuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
110 metrin aitajuoksuun osallistuu 40 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 13,32 sekuntia. Jos 40 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsinnat juostaan 3. elokuuta. Välierät juostaan 4. elokuuta ja loppukilpailu 5. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 6. elokuuta.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 400 m aitajuoksu

Miesten 400 metrin aitajuoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 30. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021. 400 metrin aitajuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
110 metrin aitajuoksuun osallistuu 40 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 48,90 sekuntia. Jos 40 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsinnat juostaan 30. heinäkuuta. Välierät juostaan 1. elokuuta ja loppukilpailu 3. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 3. elokuuta.
Äidin kyydissä etelään

Äidin kyydissä etelään on Pirkko Talvio-Jaatisen vuonna 1981 kirjoittama hiumoristinen matkakertomus. Se kertoo hänen muutostaan neljän lapsensa kanssa Portugaliin pakoon Suomen koleita öitä.
Luominen.
Pirkko sai idean muuttaa pois suomesta yksinhuoltajana neljän lapsensa kanssa, vaihtoehtoina olivat muun muassa Australia ja Euroopan maita.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten 400 m aitajuoksu

Naisten 400 metrin aitajuoksussa Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 31. heinäkuuta – 4. elokuuta 2021. 400 metrin aitajuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.
Karsinnat.
110 metrin aitajuoksuun osallistuu 40 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 55,40 sekuntia. Jos 40 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.
Aikataulu.
Karsinnat juostaan 31. heinäkuuta. Välierät juostaan 2. elokuuta ja loppukilpailu 4. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 4. elokuuta.
Liuskamaltsa

Liuskamaltsa ("Atriplex calotheca", syn. "Atriplex hastata") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon, maltsojen ("Atriplex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja usein suurikokoiseksi kasvava maltsalaji. Liuskamaltsa muistuttaa paljolti isomaltsaa ("Atriplex prostrata") ja toisinaan liuskamaltsa on luettu isomaltsan alalajiksi, vaikka useimmin näitä kahta pidetään kuitenkin omina lajeinaan.
Liuskamaltsan varsi voi kasvaa 80 cm pitkäksi ja se on kasvutavaltaan pysty tai maanmyötäinen. Lehdet sijaitsevat vastakkain, ja ne ovat leveitä sekä hieman möyheitä. Liuskamaltsan kukat ovat pieniä ja liuskamaltsa kukkii heinäkuusta syyskuulle.
Liuskamaltsa kasvaa merilevän lannoittamilla merenrannoilla. Suomessa liuskamaltsaa on havaittu viime vuosien aikana muutamilta alueilta Suomenlahden sekä Perämeren rannikolta.
Selemon Barega

Selemon Barega (s. 20. tammikuuta 2000) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Bydgoszczissa hän voitti kultaa 5 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Nairobissa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 3 000 metrillä ja Tlemcenissä alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuden 5 000 metrillä. Samana vuonna hän sijoittui Lontoon MM-kilpailuissa 5 000 metrillä viidenneksi. Vuonna 2018 hän sai hopeaa Birminghamin halli-MM-kilpailuiden 3 000 metrillä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sai hopeaa 5 000 metrillä ajalla 12.59,70. Tokion olympialaisissa 2020 Barega voitti 10 000 metrin juoksun olympiakultaa ajalla 27.43,22. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 3 000 metrillä Belgradissa 2022 ajalla 7.41,38. Saman vuoden Eugenen MM-kilpailuissa hän oli 10 000 metrillä viides ja 5 000 metrillä kahdestoista. Hän saavutti maastojuoksun MM-kilpailuissa Bathurstissa 2023 hopeaa joukkuekilpailussa ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdestoista. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän saavutti 10 000 metrillä pronssia ajalla 27.52,72. Hän saavutti Glasgow'n MM-hallikilpailuissa 2024 pronssia 3 000 metrillä ajalla 7.43,64. Pariisin olympialaisissa 2024 hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 110 m aj

Miesten 110 metrin aitajuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 30. syyskuuta – 2. lokakuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Alkuerät.
Erien neljä parasta (Q) ja seuraavat neljä nopeinta (q) etenivät välieriin.
Välierät.
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenevät loppukilpailuun.
Loppukilpailu.
Loppukilpailu järjestettiin 2. lokakuuta kello 23.00.
Major League Baseball -kausi 2019

Major League Baseball -kausi 2019 oli pohjoisamerikkalaisen baseball-sarja Major League Baseballin (MLB) kausi, jonka runkosarja alkoi 20. maaliskuuta ja päättyi 29. syyskuuta 2019. Pudotuspelit alkoivat 1. lokakuuta, ja ne huipentuivat kauden World Series -loppuottelusarjaan 30. lokakuuta.
Washington Nationals voitti seuran ensimmäisen World Seriesin päihittämällä Houston Astrosin seitsemässä ottelussa. Washingtonin syöttäjä Stephen Strasburg nimettiin loppuottelusarjan arvoikkaimmaksi pelaajaksi.
Pudotuspelit.
Lähde: MLB
Rocket Punch

Rocket Punch () on eteläkorealainen kuusihenkinen tyttöyhtye, jonka levy-yhtiönä toimii Woollim Entertainment. Yhtye debytoi 7. elokuuta 2019 "Pink Punch" EP:llä.
Historia.
Ennen uran alkua.
Juri Takahashi kuului japanilaiseen tyttöyhtyeeseen AKB48, johon hän liittyi koe-esiintymisten kautta 2011. Hänestä tuli vuonna 2012 maaliskuussa AKB48 Team 4:n jäsen. Takahashi esiintyi ensimmäisen kerran Etelä-Koreassa Mnetin ohjelmassa "Produce 48" vuonna 2018. Kim Suyun ja Kim Sohee osallistuivat ohjelmaan Woollim Entertainmentin harjoittelijoina. 19. maaliskuuta 2018 Takahashi allekirjoitti sopimuksen Woollimin kanssa. Takahashi valmistui AKB48 -yhtyeestä kaksi kuukautta tämän jälkeen. 23. heinäkuuta Woollim julkisti virallisesti uuden kuusihenkisen tyttöyhtyeensä Rocket Punch, johoin kuului jäsenet Juri Takahashi, Kim Yeon-hee, Kim Su-yun, Seo Yun-kyoung, Kim So-hee ja Jeong Da-hyun.
Uran alku ja "Pink Punch" (2019).
Rocket Punch debytoi "Pink Punch" EP-levyllä 7. elokuuta 2019. Yhtyeen ensimmäisen showcase pidettiin samassa kuussa.
"Red Punch" ja "Blue Punch" (2020).
Rocket Punch julkaisi toisen EP-levynsä "Red Punch" 10. helmikuuta 2020. Yhtye julkaisi kolmannen EP-leyvnsä "Blue Punch" 4. elokuuta.
"Ring Ring" ja Japanin debyytti (2021).
Rocket Punch julkaisi ensimmäisen singlealbuminsa "Ring Ring" 17. toukokuuta 2021.Yhtye julkaisi ensimmäisen japaninkielisen EP-levynsä "Bubble Up!" 4. elokuuta.
"Yellow Punch" (2022–).
Rocket Punch julkaisi 28. helmikuuta 2022 neljännen EP:nsä "Yellow Punch" yhdessä sen singlen ”Chiquita” kanssa.
Jäsenet.
Jäsenet:
Vihtonen

Vihtonen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Teoderik II (visigoottien kuningas)

Teoderik II oli visigoottien kuningas vuosina 453–466. Hän nousi kuninkaaksi murhattuaan vanhemman veljensä Thorismundin. Teoderik suhtautui veljeään suopeammin Länsi-Roomaan. Teoderik hyökkäsi sveebien kuningaskuntaan vuonna 456 ja ajoi sveebien kuningasta Rekhiariusta takaa Portugaliin, jossa tämä sai surmansa taistelussa. Visigootit myös valloittivat sveebien pääkaupungin Bragan. 
Teoderik II:n nuorempi veli Eurik murhasi Teoderikin visigoottien pääkaupungissa Toulousessa vuonna 466 ja nousi valtaistuimelle.
Tampereen päivä

Tampereen päivä on kansalaisjuhla, jota vietetään Tampereella kaupungin perustamisen vuosipäivänä 1. lokakuuta ja sitä lähimpänä viikonloppuna. Tampereen päivää on juhlittu vuodesta 1955 lähtien. Päätöksen Tampereen päivän vietosta teki kaupunginhallitus vuonna 1954.
Tampereen päivään liittyy runsaasti tapahtumia, joissa kaupungin virastot ja laitokset sekä monet yritykset, yhdistykset ja yhteisöt esittelevät toimintaansa. Ohjelmaan kuuluu myös muun muassa opastettuja kiertoajeluja. Lisäksi kaupunki järjestää kutsuvieraille virallisen juhlavastaanoton Raatihuoneella.
Tampereen päivän tapahtumiin osallistuu vuosittain kymmeniätuhansia kaupunkilaisia. Suosittuja vierailukohteita ovat olleet muun muassa paloasemat.
Vuonna 2020 Tampereen päivää juhlittiin poikkeuksellisesti verkossa. Perinteisiä yleisötapahtumia ei järjestetty koronatilanteen vuoksi.
Rai Benjamin

Rai Meneniek Benjamin (s. 27. heinäkuuta 1997) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja pikajuoksija. Hän edusti alkujaan Antigua ja Barbudaa. Hän sai Yhdysvaltain edustusoikeuden lokakuussa 2018.
Benjamin kilpaili nuorempana Yhdysvaltain yliopistokisoissa. Hän on muun muassa yliopistomestaruuskisojen 400 metrin aitojen mestari vuodelta 2018. Ensimmäisissä arvokilpailuissaan Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa 4 × 400 metrin viestissä ja sai hopeaa 400 metrin aidoista ajalla 47,66. Hän saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa maailmanennätyksen tehneen Karsten Warholmin jälkeen hopeaa 400 metrin aitajuoksussa maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla ja Pohjois-Amerikan ennätyksellä 46,17. Hän juoksi yli puoli sekuntia entistä maailmanennätystä nopeammin. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Benjamin saavutti 400 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 46,89 häviten kilpailun voittaneelle Brasilian Alison dos Santosille 0,6 sekuntia. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 400 metrin aitajuoksussa pronssia ajalla 47,56 ja juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti kultaa sekä 400 metrin aitajuoksussa ajalla 46,46 että 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ankkuriosuuden. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti kultaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 46,52 ja hopeaa 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi viimeisen osuuden.
Benjamin on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 2019 ja 2021–2025. Timanttiliigassa hän on voittanut kahdeksan kilpailua, joista yksi on vuoden 2023 finaali Eugenessa.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Jalkapallon naisten alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan jalkapalloliiton Uefan vuosittainen mestaruusturnaus alle 17-vuotiaista tytöistä koostuville maajoukkueille. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. 
Vuodesta 2011 lähtien lopputurnaukseen on päässyt kahdeksan joukkuetta, jotka jaetaan kahteen neljän joukkueen alkulohkoon. Alkulohkojen kaksi parasta etenevät välieriin. Turnauksessa ei pelata pronssiottelua, mutta parillisina vuosina välierien häviäjät pelaavat paikasta alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin.
Oikopolku

Oikopolku on liikenne- ja kaupunkisuunnittelussa käytetty termi, jolla tarkoitetaan suunnittelematonta polkua tai reittiä, jonka ihmiset ovat kävelemällä kuluttaneet maastoon lähelle suunniteltuja reittejä. Oikopolkuja syntyy, jos rakennettu väyläverkosto ei vastaa jalankulkijoiden tarpeita. Tämä voi olla seurausta joko alun perin puutteellisesta suunnittelusta tai ympäröivän maankäytön muuttumisesta eli olemassa olevan väyläverkoston päivittämistarpeesta. Suoremman reitin tarve voi syntyä esimerkiksi uuden asuinkorttelin ja linja-autopysäkin välille, jos olemassaolevien väylien käyttämisen koetaan pidentävän kuljettua matkaa kohtuuttomasti.
Jalankulkija pyrkii kulkemaan kahden pisteen välisen matkan mahdollisimman suoraan ja tasaisessa maastossa. Metrin korkeuseron koetaan vastaavan kymmenen metrin käveltyä matkaa. Toisaalta reitinvalintaan vaikuttaa myös ympäristön koettu mielekkyys: visuaalisesti miellyttävä reitti saa olla 1,7 kertaa pidempi ennen koettua tarvetta poiketa suunnitellulta reitiltä.
Joissakin tapauksissa maisemasuunnittelijat saattavat päällystää tällä tavalla syntyneet polut, ja siten tehdä niistä virallisia kävelyreittejä.
Luettelo Päijänteen saarista

Luettelo Päijänteen saarista sisältää luettelon Päijänteessä olevista suurista, asutuista tai muulla tavalla merkityksellistä saarista. Päijänteessä on erään laskentatavan mukaan noin 2 690 saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 23 204 hehtaaria eli 232 neliökilometriä. Saaret muodostavat 21,4 % järvestä, jonka pinta-ala on 1 083 neliökilometriä.
Taulukoiden tiedot.
Taulukoiden tiedot on kerätty pääasiassa saarien artikkelista, jossa on tietojen lähdetiedotkin. Jos saaresta ei ole vielä artikkelia, näkyvät tietojen lähteet taulukon viimeisessä sarakkeessa. Taulukoiden saaret on ryhmitelty samalla tavalla kuin viranomaistiedotkin eli kolmen järvenosan mukaisesti: Päijänteen pohjoisosa, Päijänteen keskiosa ja Asikkalanselkä. Saaret on lueteltu, jos mahdollista, pohjoisesta alkaen peräkkäin.
Päijänteen pohjoisosa.
Päijänteen pohjoisosa vaihtuu järven keskiosaan Kärkistensalmessa. Pohjoisosassa on 235 saarta, joiden yhteispinta-ala on 2 124 eli 21,2 neliökilometriä.
Päijänteen keskiosa.
Päijänteen suurin järvenosa on keskiosa, joka alkaa Kärkistensalmesta ja päättyy sen eteläosan luonnolliseen rajaan Pulkkilanharjuun. Keskiosassa on 2 261 saarta, joiden yhteispinta-ala 18 950 hehtaaria eli 189,5 neliökilometriä.
Asikkalanselkä.
Järven eteläosa on yhtenäinen järvenosa, jota kutsutaan Asikkalanseläksi. Se rajautuu näkyvästi järven keskiosasta Pulkkilanharjun muodossa. Asikkalanselällä on 194 saarta, joiden yhteispinta-ala on 2 129 eli 21,3 neliökilometriä.
Syyttäjälaitos

Syyttäjälaitos on 1. lokakuuta 2019 voimaan astuneella lailla muodostunut virasto, johon kuuluvat keskushallintoyksikkönä valtakunnansyyttäjän toimisto ja viisi syyttäjäaluetta. Alueet ovat Etelä-Suomi, Länsi-Suomi, Itä-Suomi, Pohjois-Suomi ja Ahvenanmaa. Syyttäjän virkanimike on aluesyyttäjä. Lisäksi uutena virkanimikkeenä on erikoissyyttäjä. Erikoissyyttäjillä on kullakin erikoisalat, joiden vaativia rikosasioita he hoitavat. 
Syyttäjälaitos on osa oikeuslaitosta. Siinä työskentelevistä 550 henkilöstä 400 on syyttäjiä. Muut ovat tuki- ja asiantuntijatehtävissä. Laitoksen johdossa ylimpänä syyttäjänä on valtakunnansyyttäjä.
No Exit (albumi)

No Exit on Blondie-yhtyeen seitsemäs, vuonna 1999 julkaistu albumi. Sen tuotti Craig Leon. 
Albumi sisältää kappaleen ”Maria”, joka on Blondien uran suurimpia hittejä. Kappale julkaistiin singlenä, ja siitä tehtiin myös musiikkivideo. Kappale ”Under the Gun” on omistettu The Gun Club -yhtyeen laulajan Jeffrey Lee Piercen muistolle. Kappale ”Out in the Streets” on cover-versio The Shangri-Las -yhtyeen kappaleesta.
Belp

Belp on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 11 000 asukasta.
Sijainti.
Belp sijaitsee Aarejoen länsirannalla vajaat kymmenen kilometriä Bernistä kaakkoon. Gürbejoki virtaa Belpin halki.
Liikenne.
Bernin lentoasema () sijaitsee Belpin pohjoisosassa.
BLS:n rautatie Thunista Berniin kulkee Belpin kautta. Moottoritie A6 Bernistä Thuniin ja Spieziin kulkee Belpin itäpuolitse.
Adama Soumaoro

Adama Soumaoro (s. 18. kesäkuuta 1992 Fontenay-aux-Roses) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa Bolognaa. Hän on Italiassa edustanut myös Genoaa vuoden 2020 alkupuoliskon ajan. Ranskassa hän oli Ligue 1:ssä kasvattajaseuransa Lillen joukkueen kapteeni.
Soumaoro nousi Lillen juniori- ja reservijoukkueista edustusjoukkueeseen kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi neljä ottelua liigassa, kaksi cupissa ja yhden liigacupissa. Vakiokokoonpanoon hän nousi kaudella 2015–2016, jolloin hän pelasi 28 liigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Samalla kaudella hän teki maalin myös liigacupissa ja seuraavalla kaudella Ranskan cupissa. Hän on pelannut Ranskan pääsarjassa 103 ottelua ja tehnyt kaksi maalia. Hän pelasi Lillen joukkueessa yhden Mestarien liigan ja kaksi Eurooppa-liigan ottelua. Serie A:ssa hän on pelannut vuoden 2023 loppuun mennessä 79 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Toukokuussa 2023 tulleen polvivamman ja sen vaatiman leikkauksen jälkeen Soumaoro ei enää pelannut vuonna 2023.
Münsingen

Münsingen on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on vajaat 13 000 asukasta.
Sijainti.
Münsingen sijaitsee Aarejoen itärannalla runsaat kymmenen kilometriä Bernistä kaakkoon.
Liikenne.
SBB:n rautatiet Bernistä Thuniin ja Konolfingeniin kulkevat Münsingenin kautta. Moottoritie A6 Bernistä Thuniin ja Spieziin kulkee Aaren itärantaa seuraillen Münsingenin kautta.
Worb

Worb on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 11 000 asukasta.
Sijainti.
Worb sijaitsee Worblejoen varrella kymmenkunta kilometriä Bernistä itään.
Liikenne.
RBS:n rautatiet kulkevat Worbista Muriin ja Ittigeniin. SBB:n rautatie Bernistä Konolfingeniin kulkee Worbin kautta.
Mika Vakkuri

Mika Sorri Juhani Vakkuri (s. 19. maaliskuuta 1963) on suomalainen valmentaja, joka tunnetaan erityisesti yleisurheilun parista. Hänet valittiin Suomen Olympiakomitean huippu-urheiluyksikön lajiryhmävastaavaksi 2018.
Ennen valmentamista hän oli IT-alan yrittäjä vuoteen 2000 saakka. Sen jälkeen hän on toiminut Suomen Urheiluliiton palveluksessa moniotteluiden lajipäällikkönä vuosina 2010–2016. Hän on toiminut myös parayleisurheilun päävalmentajana vuosina 2015–2016. Vakkurin henkilökohtaisina valmennettavina ovat olleet muun muassa Miia Sillman, Maria Huntington, Tarmo Savola ja Amanda Liljendal.
Jukka Nuortio

Johan ”Jukka” Nuortio (vuoteen 1934 asti Nyström, 22. elokuuta 1912 Kajaani – 15. marraskuuta 2002) oli suomalainen aitajuoksija. Hän oli syntynyt Kajaanissa ja asui myöhemmin Myllykoskella. 
Hän aitoi hopealle 400 metrillä Kalevan kisoissa vuosina 1934 ja 1935. Hän edusti vuoteen 1938 asti Kajaanin Kipinää, vuoteen 1940 Kiuruveden Jännettä ja sen jälkeen Suonenjoen Vasamaa.
Heijastusallas

Heijastusallas (myös heijastava allas) on maisema-arkkitehtuurissa käytetty vesiallas, jonka tarkoituksena on peilata sen ympärillä kohoavia rakennuksia. Matala allas suunnitellaan siten, että vesi aaltoilisi mahdollisimman vähän ja siten tyyni vesi heijastaisi kuin peili. Heijastusaltaan arkkitehtonisena piirteenä tiedetään olleen käytössä ainakin jo muinaisen Persian arkkitehtuurissa.
Ittigen

Ittigen on kaupunki Keski-Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on runsaat 11 000 asukasta.
Sijainti.
Ittigen sijaitsee Aarejoen itäpuolella. Bern on kaupungin eteläinen naapurikaupunki, jonka kanssa Ittigen muodostaa yhtenäisen taajama-alueen. Muut naapurikunnat ovat Zollikofen, Münchenbuchsee, Moosseedorf, Bolligen ja Ostermundigen.
Liikenne.
Moottoritie A1/A6 kulkee Ittigenin poikki. Ittigenin Worblaufen on RBS:n risteysasema, josta johtaa rautatie kolmeen suuntaan: Worbiin, Berniin ja Zollikofeniin. SBB:n rautatiet Bernistä Biel/Bienneen, Burgdorfiin ja Olteniin kulkevat Ittigenin kautta.
Emmanuel Dennis

Emmanuel Bonaventure Dennis (s. 15. marraskuuta 1997) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti viimeksi Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
Dennis siirtyi kotimaastaan ukrainalaisseura Zorja Luhanskiin kesällä 2016 ja pelasi kaudella 2016–2017 Ukrainan liigassa 22 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kesällä 2017 hän siirtyi Belgian liigassa pelaavaan Club Bruggeen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi liigassa 30 ottelua ja teki seitsemän maalia. Kaudella 2018–2019 hän onnistui maalinteossa seitsemän kertaa 26 liigaottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 20 liigaottelua, joissa hän teki viisi maalia, ja neljännellä kaudellaan yhdeksän liigaottelua ilman maaleja. Hän pelasi Bruggen-vuosinaan Mestarien liigassa 13 ottelua ja teki niissä kolme maalia, joista kaksi lokakuussa 2019 tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Real Madridia vastaan. Kevätkauden 2021 hän oli lainalla saksalaisseura Kölnissä ja pelasi yhdeksän Bundesliigan ottelua.
Dennis siirtyi heinäkuussa 2021 Club Bruggesta 3,6 miljoonan punnan siirrolla Englannin Valioliigassa pelanneeseen Watfordiin. Hän teki elokuussa 2021 maalin ensimmäisessä valioliigaottelussaan Aston Villaa vastaan kymmenennellä peliminuutilla. Hän teki maalin syyskuussa viidennessä valioliigaottelussaan Norwichia vastaan ja lokakuussa yhdeksännessä valioliigaottelussaan Evertonia vastaan. Marras-joulukuussa hän teki maalin kolmessa peräkkäisessä ottelussa Manchester Unitedia, Leicester Cityä ja Chelseaa vastaan, ja jäätyään yhdessä ottelussa ilman maaleja hän teki joulukuun lopulla maalin peräkkäisissä otteluissa Brentfordia ja West Ham Unitedia vastaan. Helmikuussa hän teki maalin jälleen Aston Villaa ja huhtikuussa Brentfordia vastaan. Näin hän teki kauden 33 valioliigaottelussaan kymmenen maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Kaudeksi 2022–2023 Watford putosi mestaruussarjaan, jossa Dennis ehti pelata kaksi ottelua ennen siirtymistään valioliigaseura Nottingham Forestiin elokuussa 2022. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Valioliigassa 19 ottelua, joista vain kuusi ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin lokakuussa Aston Villaa ja maaliskuussa Newcastle Unitedia vastaan. Hän pelasi syyskaudella 2023 lainasopimuksella Başakşehirissa kahdeksan Turkin Superliigan ottelua ilman maaleja. Kevätkaudella 2024 hän pelasi lainalla entisessä seurassaan Watfordissa 17 Mestaruussarjan ottelua, ja teki neljä maalia. Kauden 2024–2025 alkupuolella hän ei pelannut otteluakaan. Kevätkauden hän oli lainalla Blackburnissa, jossa pelasi kuusi mestaruussarjaottelua. Elokuusta 2025 alkaen hän on ollut ilman seuraa.
Dennis pelasi ensimmäisen kerran Nigerian maajoukkueessa syyskuussa 2019, kun hän pääsi kentälle Ukrainaa vastaan pelatun vierasmaaottelun lopussa. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki seitsemännessä maaottelussaan kesäkuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa São Tomé ja Príncipeä vastaan. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua, toistaiseksi viimeisen marraskuussa 2022.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 3 000 m ej

Miesten 3 000 metrin estejuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 1.–4. lokakuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Alkuerät.
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.
Lemunkartano

Lemunkartano () on kylä Salon kaupungin Perniössä. Lemunkartano sijaitsee Perniön itäosissa.
Lemunkartano eli Lemu sijaitsee Hyypiänmäen ympäristössä. Kylän kantatilat ovat sijainneet vierekkäin mäen vieressä olevan Lemunlammen rannalla. Kyläalue rajoittuu Asteljoen ja Lemunsuon väliselle alueelle. Kylän alue on lähinnä tasaista peltomaata, josta kohoaa muutamia metsäisiä kalliomäkiä. Miltei jokaisen mäen päältä löytyy muinaishautoja. Rantarata kulkee kyläalueen läpi sen lounaisreunalla.
Lemu on 1200-luvun lopulla syntynyt uudisasutuskylä. Kylän yksinäistila oli pitkään säteriratsutila, jota on asuttanut muun muassa Horn-suku. Lemunlampi on todennäköisesti kaivettu kaunistamaan tilan pihapiiriä 1700-luvulla. Lemunkartano ostettiin perintötilaksi 1818. Yksinäistilasta on ensin lohkottu Hilskan tila ja 1930-luvulla kylä oli lohkottu jo kahdeksaan tilaan. Suuri osa jäljellä olleesta kantatilasta lohkottiin siirtoväelle sotien jälkeen. Kantatila oli päätynyt testamenttina Perniön kunnalle jo vuonna 1912 ja toiminut muun muassa orpokotina. Tyhjilleen jäänyt päärakennus paloi 1980-luvulla.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten kiekonheitto

Miesten kiekonheitto yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 28.–30. syyskuuta 2019.
"Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3)."
Tulokset.
Karsinta.
Karsinnasta loppukilpailuun eteni tuloksella 65,60 (Q) tai selviytymällä 12 parhaan joukkoon (q).
Loppukilpailu.
Loppukilpailu järjestettiin 30. syyskuuta kello 21.15.
Donavan Brazier

Donavan Brazier (s. 15. huhtikuuta 1997) on yhdysvaltalainen keskimatkojen juoksija. Hän voitti maailmanmestaruuden 800 metrillä Dohan MM-kilpailuissa 2019 Pohjois-Amerikan ennätyksellä 1.42,34. Aiemmin samana vuonna hän voitti Timanttiliigan osakilpailun Roomassa ja finaalin Zürichissä. Seuraavana vuonna hän voitti Timanttiliigan kilpailun Monacossa ja Tukholmassa. Hän on karsiutunut MM-kilpailuissa 800 metrillä välierissä 2017 ja 2025 sekä alkuerissä 2022. Sisäratojen MM-kilpailuissa hänet hylättiin 800 metrin alkuerässä 2018.
Brazier voitti IAAF World Relays -kilpailuissa 2 × 2 × 400 metrin parisekaviestissä kultaa vuonna 2019. Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden 800 metrillä vuosina 2017, 2019 ja 2025. Sisäratojen Yhdysvaltojen-mestaruuden hän voitti 800 metrillä 2018 ja 600 metrillä 2019. NCAA:n mestaruuden hän voitti 800 metrillä vuonna 2016.
Brazier juoksi 800 metrin ennätyksensä 1.42,16 Eugenessa 3. elokuuta 2025. Sisäradalla hän on juossut matkan parhaimmillaan aikaan 1.44,21 New Yorkissa helmikuussa 2021. 1 500 metrillä hänen ennätyksensä on 3.35,85 (2020).
Halimah Nakaayi

Halimah Nakaayi (s. 14. lokakuuta 1994) on ugandalainen keskimatkojen juoksija, 800 metrin maailmanmestari.
Nakaayi sijoittui 2011 Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 800 metrillä seitsemänneksi. Saman vuoden nuorten Kansainyhteisön kisoissa hän voitti 400 metriä. Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 hänet hylättiin 800 metrin välieräjuoksussa. Seuraavana vuonna hän sijoittui nuorten Afrikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi sekä 400 että 800 metrillä. Glasgow'n Kansainyhtesön kisoissa 2014 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Gwangjun universiadeissa 2015 hän oli 400 metrillä kahdeksas.
Nakaayi karsiutui 2016 Durbanin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 800 metrin alkuerissä ja Rio de Janeiron olympialaisissa välierissä. Myös Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 800 metrin välierissä. Gold Coastin Kansainyhtesön kisoissa 2018 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä.
Nakaayi voitti maailmanmestaruuden 800 metrillä Dohan MM-kilpailuissa 2019 silloisella ennätysajallaan 1.58,04. Aiemmin samana vuonna hän saavutti Afrikan kisoissa pronssia. Kesäkuussa 2019 hän voitti Timanttiliigan osakilpailun Oslossa. Hän paransi ennätyksensä lukemiin 1.58,03 Monacossa heinäkuussa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 Nakaayi sijoittui kolmanneksi 800 metrin juoksussa. Samana vuonna Eugenen MM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin välierissä ja sijoittui Kansainyhteisön kisoissa samalla matkalla kahdeksanneksi. Hän oli 800 metrillä kahdeksas Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja kuudes Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024. Accran Afrikan kisoissa hän sai 800 metrillä hopeaa ja oli 1 500 metrillä viides. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 800 metrin keräilyerissä. Vuonna 2025 Nakaayi karsiutui 800 metrillä Nanjingin sisäratojen MM-kilpailujen alkuerissä ja Tokion MM-kilpailujen välierissä.
Nakaayi alitti 800 metrillä kahden minuutin rajan ensi kerran vuonna 2016. Ennätysparannuksia tuli vuonna 2018 aikaan 1.58,39, vuonna 2019 aikaan 1.58,04, vuonna 2021 aikaan 1.58,03 ja vuonna 2023 aikaan 1.57,62. Viimeisimmän ennätyksensä 1.57,26 hän juoksi Timanttiliigan Lontoon osakilpailussa heinäkuussa 2024. Hallikilpailuissa hän on juossut parhaimmillaan ajan 1.58,58 helmikuussa 2022.
Koneromantiikka

Koneromantiikka eli futuristissävyinen koneiden ihailu oli Suomessa 1920-luvun lopussa tyypillistä monille tulenkantajien kirjallisuusryhmän jäsenille. Tärkeimpiä koneromantiikan edustajia olivat Olavi Paavolainen, Mika Waltari ja Arvi Kivimaa. Koneromantikot kokivat tekniikan ja koneet vapauttavana, globaalina ja ihmiskuntaa yhdistävänä uudistavana voimana. Ihannoidut koneet eivät olleet tehtaiden koneita, vaan dynaamisia, matkustamiseen ja vapaa-aikaan liittyviä, kuten auto, juna ja lentokone. Myös jazz ja muut moderniin elämäntyyliin kuuluvat ilmiöt olivat tärkeitä. Tulenkantajien vuonna 1925 julkaistussa toisessa albumissa oli mukana monia suuntauksen teoksia, esimerkiksi Paavolaisen runot "Auto" ja "Terässinfonia" sekä Waltarin "Hopeahaikara", jossa kuvataan haltioituneesti Hispano-Suiza-autoa, jonka liikemerkissä oli hopeahaikaran siivet. Myös Lauri Viljasen, Yrjö Jylhän ja Katri Valan teoksissa on vaikutteita koneromantiikasta.
Ibusuki

Ibusuki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Satsuman niemimaan eteläkärjessä Kagoshimanlahden suulla. Kaupungin lounaisrannikolla kohoaa tulivuori Kaimondake, jota kutsutaan myös ”Satsuman Fujiksi”. Keskiosassa sijaitsee Ikedajärvi, Kyūshūn suurin järvi. Ibusukissa on 39 323 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 148,84 neliökilometriä.
Edo-kaudella Ibusukin alue kuului Satsuman daimiokuntaan. Kaupunkioikeudet Ibusuki sai kuntaliitoksen myötä vuonna 1954. Kaupunki kasvoi huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Yamagawan ja Kaimonin maaseutukaupungit. Merkittäviä elinkeinoja ovat turismin lisäksi tärkkelyksen ja siirapin valmistus sekä kasviksien, hedelmien ja koristekasvien viljely. 
Ibusuki sijaitsee tuliperäisellä, Ibusukin kalderan alueella. Kaupungissa onkin yli 20 kuumaa lähdettä ("onsen"), jotka tunnetaan yhteisnimellä Ibusuki-onsen. Niistä Surigahaman lähde on tunnettu hiekkakylvyistään ("sunamushi onsen"). Muita luonnonnähtävyyksiä kaupungin alueella ovat esimerkiksi Nagasakibanan niemi ja Chiringashiman saari, joka on laskuveden aikaan yhteydessä manner-Kyūshūhun. Osa kaupungista kuuluu Kirishima-Kinkōwanin kansallispuistoon. 
Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Ibusuki-Makurazaki-linja.
Paramount Network

Paramount Network on yhdysvaltalainen kaupallinen televisiokanava, jonka omistaa Paramount Global-konserniin kuuluva Paramount Domestic Media Networks.
Suomessa Paramount Network aloitti lähetykset 1. lokakuuta 2019 MTV Finlandin kanavapaikalla. Emoyhtiö päätti kuitenkin parin vuoden jälkeen vetäytyä Suomen televisiomarkkinoilta ja keskittyä suoratoistopalveluidensa kehittämiseen. Paramount Networkin lähetykset loppuivat Suomessa 31. joulukuuta 2021.
Luettelo kirjanpainajista Suomessa 1600–1700-luvuilla

Tämä on luettelo kirjanpainajista Suomessa 1600–1700-luvuilla
Momir Bulatović

Momir Bulatović (kyrillisenä "Момир Булатовић") (21. syyskuuta 1956 Belgrad, Jugoslavia – 30. kesäkuuta 2019 Podgorica, Montenegro) oli montenegrolainen ja entinen jugoslavialainen poliitikko, joka toimi Montenegron presidenttinä Jugoslavian liittotasavallan aikana vuosina 1990–1998 ja Jugoslavian pääministerinä vuosina 1998–2000 presidentti Slobodan Miloševićin syrjäyttämiseen asti.
Bulatovićin asema kohosi huomattavasti byrokratianvastaisen vallankumouksen jälkeen ja hän oli Serbian presidentti Milosevićin ja tämän politiikan olennainen tukija Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa. Jugoslavian hajoamissotien myötä Montenegron osatasavallan presidenttinä Bulatović vastasi montenegrolaisreserviläisten osallistumisesta Dubrovnikin piiritykseen ja Bosnian sotaan. Kansainvälinen Jugoslavia-tuomioistuin selvitti Bulatovićin osuutta sotarikoksiin Bosnia-Hertsegovinassa, mutta häntä vastaan ei nostettu syytteitä. Bulatović toimi Miloševićin, Radovan Karadžićin ja Nikola Šainovićin puolustusten todistajana.
Jugoslavian kommunistipuolueen hajoamisen jälkeen Bulatović johti Montenegron kommunistipuolueen seuraajaa demokraattista sosialistipuoluetta vuoteen 1997 asti, jolloin Milo Đukanović syrjäytti Jugoslavian liittotasavallan säilyttämistä ja Serbia-unionismia kannattaneen Bulatovićin. Bulatovićin johtama vähemmistö perusti Montenegron sosialistisen kansanpuolueen, joka jatkoi Serbian ja Montenegron unionia ajavaa linjaa. Koska vuonna 2001 sosialistinen kansanpuolue päätyi eurooppamielisen Predrag Bulatovićin johtoon, erosi Momir Bulatović jälleen puolueesta ja perusti uuden, tällä kertaa Montenegron kansan sosialistipuolueen, joka toimi vuoteen 2009 asti.