tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anatoli Bogdanov

Anatoli Vasylovytš ”Tolja” Bogdanov () (s. 28. marraskuuta 1947) on ukrainalainen jääkiekkovalmentaja.
Bogdanov on valmentanut paitsi Neuvostoliitossa, myös Suomessa sekä SM-liigassa että Mestiksessä. Suomeen Tolja tuli vuonna 1991 ukrainalaisen HK Sokol Kiovan joukkueesta. Bogdanov on valmentanut Suomessa muun muassa Ilvestä (vuosina 1991–1993), KalPaa (vuosina 1994–1996), TuToa (vuosina 1996–2003) ja KooKoota. Tämän lisäksi Bogdanov on valmentanut Ukrainan maajoukkuetta vuosina 1997–2003.
”Tolja” on asunut pitkään Turussa, ja hänen poikansa Anatoli jr. (syntynyt 17. toukokuuta 1985) pelasi sekä TuTon juniorijoukkueissa että II divisioonaa Kiekko-67:n, VG-62:n, TarU:n ja viimeksi Salo HT:n riveissä ja myös Ukrainan nuorten maajoukkueessa. Bogdanov junior päätti pelaajauransa keväällä 2010 ja on sen jälkeen TPS:n C-junioreiden päävalmentajana. Kaudella 2017-2018 hän toimii TPS:n A-junioreiden apuvalmentajana.
Karvinen (elokuva)

Karvinen ("Garfield") on Jim Davisin luomaan sarjakuvahahmoon "Karviseen" pohjautuva elokuva, jonka valmistusvuosi on 2004. Elokuvan on ohjannut Peter Hewitt ja sen jakeli 20th Century Fox. Tietokoneella luotua Karvista lukuun ottamatta kaikki muut hahmot ovat eläviä. "Karvinen"-elokuvalle tehtiin jatko-osa "Karvinen 2" vuonna 2006.
Juoni.
Esko ottaa eläinlääkärin luota kodittoman koiranpennun Oskun omakseen ja Karvinen ei voi sietää uutta tulokasta. Myöhemmin, kun Karvinen innostuu tanssimaan katsoessaan The Black Eyed Peasin "Hey Mama" -musiikkivideota, alkaa Osku tanssia Karvisen kanssa. Esko, Osku ja eläinlääkäri Liisa menevät koiranäyttelyyn, mutta kotiin jätetty Karvinen seuraa heitä sinne ja johtaa koko näyttelyn sekasortoon. Oskun kuullessa "Hey Mama" -kappaleen, Osku alkaa tanssia ja voittaa esityksellään koko kisan. Tämän huomaa myös koirankouluttaja Onni Onninen.
Kotona Karvinen on raivoissaan Oskulle koska se on saanut enemmän huomiota ja aiheuttaa vahingossa ketjureaktion, joka on tuhota koko talon. Seurauksena Karvinen joutuu yöksi ulos. Kun Osku tulee lohduttamaan Karvista, Karvinen menee sisään ja sulkee Oskun ulos, jolloin Osku karkaa. Myöhemmin Karvisen omatunto alkaa kolkuttaa ja Karvinen päättää lähteä etsimään Oskua suurkaupungista. Koirankouluttaja Onni Onninen nappaa Oskun ja väittää sitä omakseen että voisi viedä sen ohjelmaansa New Yorkiin. Samalla Esko ja Liisa etsivät sekä kadonnutta Oskua että Karvista.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Päivi Valotien mielestä "Karvinen" on sarjakuvanakin nähnyt parhaat päivänsä vuosia sitten, ja elokuva on suorastaan turhanpäiväinen tekele, josta on hävitetty pois sarjakuvan sarkastinen ote. ”Aikuisia katsojia kosiskelevat intertekstuaaliset viittaukset ovat kuluneita, näyttelijät kireitä ja heidän hahmonsa aivan värittömiä. Tietokoneanimoitu päähahmo, piirretyn esikuvansa mukaiseksi tyylitelty kissanrontti ei istu ympäristöönsä yhtään. Suomenkielinen dubbaus aiheuttaa taas kerran pahaa närästystä.”
Ullanlinnan peruspiiri

Ullanlinnan peruspiiri on Helsingin kaupungin hallinnon tarpeita varten luotu hallinnollinen alue. Eteläiseen suurpiiriin kuuluvaan Ullanlinnan peruspiiriin kuuluu Ullanlinnan kaupunginosan lisäksi Eiran, Kaivopuiston, Kaartinkaupungin, Punavuoren, Suomenlinnan kaupunginosat sekä Länsisataman kaupunginosaan kuuluva Hernesaari ja Ulkosaarten kaupunginosaan kuuluva Länsisaaret.
Ullanlinnassa sijaitsee muun muassa Kauppatori (Helsinki), Johanneksenkirkko (Helsinki), Eteläsatamaan kuuluva Olympiaterminaali, Esplanadin puisto, Vanha kauppahalli, Tähtitorninvuori, Sinebrychoffin taidemuseo, Hernesaaressa sijaitseva Hietalahden telakka sekä Kasarmitori. Kaivopuistossa ja muualla Ullanlinnan peruspiirissä on useiden valtioiden suurlähetystö.
Liikenne.
Ullanlinnan peruspiirissä kulkevat raitiovaunulinjat 1, 2, 3, 6, 10. Lisäksi alueella kulkevat bussilinjat 20, 22 ja 30. Kauppatorin ja Suomenlinnan välillä kulkee Suomenlinnan lautta. Olympiaterminaalista lähtee Silja Linen laivoja Tukholmaan. Pohjois- ja Eteläesplanadi ovat alueen merkittäviä autoliikenteen katuja. Pohjoisesplanadi toimii lisäksi Kaartinkaupungin rajana Kluuvin ja Kruunuhaan kanssa. 
Väestö.
Ullanlinnan peruspiirin asukasluku vuoden 2023 alussa oli 24 491 ja työpaikkojen määrä 2022 lopussa 25 738. Ullanlinnalaisista 17 267 on 16-64 vuotiaita. 15-vuotiaita ja nuorempia on 2874 ja 65-vuotiaita ja vanhempia on 4350.
Havaiji (saari)

Havaijin saari (, ) on Yhdysvaltoihin kuuluvien Havaijisaarten ja Havaijin osavaltion suurin saari. Havaijin saaren pinta-ala on yli kaksi kertaa kaikkien muiden saariryhmän saarten pinta-ala yhteensä. Se koostuu viidestä kilpitulivuoresta, suurimpina Mauna Kea (4 206 m) ja Mauna Loa (4 170 m), joista ensimmäinen on maailman korkein vuori meren pohjasta mitattuna ja jolla sijaitsee useita tähtitieteellisiä observatorioita. Mauna Loa on edelleen aktiivinen. Kilauea (1 222 m) on tällä hetkellä maailman aktiivisin tulivuori saaren etelärinteellä, joka on purkautunut jatkuvasti vuodesta 1983, kasvattaen saaren pinta-alaa jatkuvasti. Vanhin tulivuorista on Kohala (1 700 m), joka ei ole purkautunut 60 000 vuoteen. Hualalai (2 523 m) saaren länsiosassa purkautui viimeksi 1801.
Ka Lae -saaren eteläkärjessä on Yhdysvaltojen eteläisin piste ().
Historia.
Havaijin saari on geologisesti nuorin saari Havaijin saariryhmästä. Sen uskotaan myös olleen ensimmäinen saari, jolle polynesialaiset uudisasukkaat rantautuivat 1 500 vuotta sitten.
Kapteeni James Cook sai surmansa Havaijin saarella vuosi sen jälkeen, kun hän oli rantautunut Kauain saarelle. Kealakekuan lahdella paikalliset soturit surmasivat Cookin 1779. 
Kohalassa saaren pohjoisosassa syntynyt kuningas Kamehameha I (1758–1819) yhdisti Havaijin saaren heimot vuonna 1791, jonka jälkeen hän lopulta yhdisti koko saariryhmän Havaijin kuningaskunnaksi 1810. Kuninkaan oikeusistuin sijaitsi saarella vuoteen 1804 saakka, kunnes se muutti Oahulle. Kamehameha I palasi kotisaarelleen 1812, josta käsin hän hallitsi kuolemaansa saakka.
Kamehameha I rakennutti vuosina 1790–1791 viimeiseksi jääneen havaijilaisen temppelin (heiau), saaren pohjoisosaan Puukoloaan. Se on suurin nykypäiviin saakka säilyneistä havaijilaisista temppeleistä.
Ensimmäiset lähetyssaarnaajat saapuivat Kailua-Konaan 1820, ja samana vuonna paikkakunnalle pystytettiin Mokuaikuan kirkko, joka on saarten ensimmäinen kristillinen kirkko. Lähetyssaarnaajia seurasi myös muita länsimaisia maahanmuuttajia. Heidän mukanaan saarelle tuotiin karjaa.
Elinkeinoelämä.
Havaijin saaren talouselämän keskukset ovat Hilo-saaren itäosassa ja Kailua-Konan länsirannikolla. Molemmissa on myös kansainvälinen lentokenttä. Hilossa ja Kawaihaessa ovat myös saaren talouden kannalta merkittävät syväsatamat.
Saaren talous koostuu pääosin viidestä sektorista: palvelut (erityisesti matkailu) ja kauppa, julkishallinto, rakennusala, rahoitus ja kiinteistöt sekä maatalous.
Sokeriviljelmien ja sokerin tuotannon vähentäminen on aiheuttanut saarilla työttömyyttä, joka on muita saaria suurempaa (5,9 %). Saari on maailman suurin makadamia-pähkinöiden ja orkideoiden tuottaja sekä Yhdysvaltojen suurin kahvin ja inkiväärin tuottaja. Muita tärkeitä vientikasveja ovat papaija, trooppiset kukat, koristekasvit ja taaro. Saarella sijaitsee vuonna 1840 perustettu Parker Ranch. Sen pinta-ala on noin 60 000 hehtaaria, ja se on Yhdysvaltain suurimpia ja vanhimpia karjatiloja. Karjanhoidon lisäksi tärkeä elinkeino on myös kalastus.
Niihau

Niihau () on Havaijin saariryhmän seitsemänneksi suurin saari, joka on pääsaarista luoteisin, noin 29 km Kauain saarelta länteen. Saaren korkein kohta on Paniau, 390 metriä. Niihau on yksityisomistuksessa, ja se oli ennen täysin suljettu ulkopuolisilta. Nykyisin saarelle voi tehdä päiväretkiä helikopterilla. Saaren asukkaat puhuvat havaijia äidinkielenään.
Historia.
Ennen Havaijin kuningaskunnan yhdistymistä 1810 Niihau oli ollut Kauain kuninkaiden alamaisuudessa.
Vuodesta 1864 saari on ollut Robinsonin perheen yksityisomistuksessa, jolloin Elizabeth Sinclair (myöh. Robinson) osti sen 10 000:lla kultadollarilla kuningas Kamehameha IV:ltä. 1915 Sinclairin lapsenlapsi Aubrey Robinson sulki saaren ulkopuolisilta vierailijoilta, vaatien vierailuluvan erityistä hankkimista jopa asukkaiden muualla asuvilta omaisilta. Tämän takia saaren lempinimi on "Kielletty saari" ().
Vuonna 1952 saari suljettiin kaikilta ulkopuolisilta polion leviämisen estämiseksi.
Kun Havaijilla äänestettiin territorion muuttamisesta osavaltioksi vuonna 1959, Niihau oli ainoa saari, jossa enemmistö vastusti osavaltioksi tulemista.
Pearl Harborin hyökkäyksen yhteydessä 7. joulukuuta 1941 japanilainen lentäjä teki saarelle pakkolaskun ja asukkaat pidättivät hänet. Paikallisten japanilaisperäisten asukkaiden avustuksella pilotti kuitenkin pakeni, mutta tavoitettiin ja surmattiin myöhemmin. Tapaus tunnetaan paikallisten keskuudessa nimellä Niihaun välikohtaus.
Talouselämä.
Monet saaren asukkaat olivat perinteisesti töissä Niihaun karjatilalla, kunnes Robinsonin perhe lopetti sen toiminnan 1999 kannattamattomana. Tällöin useimmat asukkaat joutuivat liittovaltion sosiaalihuollon varaan. Saaren omistajat ovat sittemmin pohtineet muun muassa lisääntyneen armeijan toiminnan, kuten ohjuskokeiden, sallimista saarella eräänä työllistämisvaihtoehtona.
Saaren rannoilta löytyy simpukankuoria, joista tehdyt erityisellä asetuksella tavaramerkityt korut tuovat tuloja asukkaille. Muita elinkeinoja ovat kalastus, kalankasvatus, hiilen tuottaminen ja mehiläistarhaus.
Säännölliset kuivuudet pakottavat aika ajoin väestön muuttamaan tilapäisesti Kauaille, kunnes makean veden saanti jälleen sateiden myötä elpyy.
Kulttuuri.
Niihau on ainut Havaijin saarista, joilla havaijin kieli on edelleen valtakielenä, johtuen omistajien Havaijin kulttuuria suojelevasta politiikasta. Asukkaiden puhuma havaijin murre eroaa joltain osin standardihavaijista.
Peter Doak

Peter Doak (s. 17. kesäkuuta 1943) on entinen australialainen lyhyiden matkojen vapaauimari, joka voitti pronssia Tokion olympialaisissa 1964.
Vapaauintiviestijoukkueessa uivat hänen lisäkseensä Bob Windle, David Dickson sekä John Ryan. He hävisivät Yhdysvaltojen sekä Saksan joukkueille. 
Doak voitti myös 4 × 110 jaardin vapaauintiviestin 1962 kansainyhteisön kisoissa.
Ura.
Doak aloitti uinnin harrastamisen pääasiassa astmansa takia, ja hän liittyi uintiseuraan yhdeksän vuoden iässä. Hän harrasti uintia noin 20 vuotta, ja suurimman osan ajasta hän kuului Geelong Swimming Club:n valmennettaviin. Doak oli 23-vuotias kun hän osallistui olympialaisiin. Hänen valmistautumisensa kilpailuihin oli raskasta ja ahkeraa, hän saattoi uida 50 kilometriä viikossa, ja kävi usein kuntosalilla uintiharjoitustensa lisäksi.
Taiza Thomsen

Taiza Thomsen Severina on brasilialainen missi. Hän voitti Miss Brasilia -kilpailun 2002 ja edusti maataan saman vuoden Miss Maailmassa. Hän on kotoisin Santa Catarinan osavaltiosta. 
Thomsen suunnitteli journalistin ja TV-juontajan uraa. Hän mainitsi harrastuksikseen tenniksen, uimisen, lukemisen, laulun, samban ja vatsatanssin. Alun perin Miss Brasilian 2002 voitti Josiane Oliveira, joka kuitenkin riisuttiin kruunustaan, koska hän oli sääntöjen vastaisesti naimisissa. 
Thomsen on missiksi valintansa jälkeen työskennellyt valokuvamallina São Paulossa ja siirtyi sittemmin Eurooppaan.
Thomsen pääsi otsikoihin helmikuussa 2007, kun hänen perheensä ilmoitti hänen kadonneen Lontoossa syyskuussa 2006. Hän oli lopettanut puhelunsa vanhemmilleen äkillisesti, eikö ollut ottanut yhteyttä tämän jälkeen. Brasilialaisviranomaiset ilmoittivat katoamisesta Interpolille 25. tammikuuta, jonka jälkeen Thomsen soitti perheelleen 5. helmikuuta.
Dreamgirls (elokuva)

Dreamgirls on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen musikaalielokuva, jonka tuotti yhdessä DreamWorks Pictures ja Paramount Pictures. Elokuva julkaistiin kolmessa erikoisnäytöksessä alkaen 15. joulukuuta 2006. Kansainväliseen levitykseen elokuva julkaistiin 12. tammikuuta 2007.
Elokuvan on ohjannut Bill Condon ja käsikirjoittanut Condon sekä Tom Eyen. Se perustuu samannimiseen vuoden 1981 Broadway-musikaaliin.
Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta vuoden 2007 Oscar-gaalaan ja voitti kaksi: paras naissivuosa (Jennifer Hudson) ja paras äänitys. Hudson voitti lisäksi sivuosaroolistaan BAFTAn, Golden Globen ja SAGin. Kahdella viimeksi mainitulla palkittiin lisäksi Eddie Murphy ja elokuva voitti kokonaisuudessa myös parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globen.
Juoni.
Elokuva alkaa vuodesta 1962, kun The Dreamettes -trio yrittää tulla kuuluisaksi. Trion jäsenet ovat päälaulaja Effie White ja hänen ystävänsä, taustalaulajat Lorrell Robinson ja Deena Jones. He osallistuvat Detroitin teatterin amatöörikykyjenetsintäkilpailuun, mutta häviävät. Takahuoneessa he tapaavat Cadillac-kauppiaan nimeltään Curtis Taylor Jr, joka ryhtyy tyttöjen manageriksi. Sanoittaja on Effien veli C.C. Pian tytöistä tulee soul-laulaja James Thunder Earlyn taustalaulajia ja Curtis aloittaa oman levy-yhtiönsä nimeltä Rainbow Records. Kun heidän ensimmäinen singlensä ei menesty, Curtis lahjoo DJ:t soittamaan heidän kappaleitaan. Myöhemmin Jimmyn vanha manageri Marty lähtee riideltyään Curtisin kanssa. Curtis järjestää Jimmylle ja Dreametteseille esiintymisen Miamissa. Sitten hän erottaa Jimmyn ja Dreamettes saa oman show’n. Curtisin mielestä Effien vahva ääni ei vetoa valkoiseen yleisöön, joten Curtis tekee Deenasta ryhmän päälaulajan ja vaihtaa ryhmän nimeksi The Dreams. Kun Deenasta tulee päälaulaja, Effie kokee jäävänsä varjoon. Myöhemmin Effie saa ryhmästä potkut ja hänen tilalleen otetaan Michelle Morris ja nimi muutetaan Deena Jones and The Dreamsiksi.
Seitsemän vuotta myöhemmin Effie elää yksinhuoltajana ja hänellä on tytär nimeltä Magic. Curtis ja Deena ovat menneet naimisiin. Lorrell ja Jimmy ovat yhdessä ja C.C. ja Michelle seurustelevat. Effie tapaa Martyn ja aloittaa jälleen uransa laulajana. Myöhemmin Jimmy löytyy hotellihuoneesta kuolleena ja kuolinsyyksi todetaan heroiinin yliannostus. Kun Curtis reagoi Jimmyn kuolemaan kylmästi, C.C. menee Effien luo ja he julkaisevat Effien comeback-singlen One Night Only. Curtis suuttuu ja tekee Deenan levytettäväksi One Night Onlyn discoversion. Kun Effie, C.C. ja Marty vievät asian oikeuteen, Deena saa tietää millainen mies Curtis todella on. Deena jättää Curtisin ja alkaa elää omaa elämäänsä. Myöhemmin The Dreams hajoaa ja Effie tulee esiintymään Deenan, Lorrelin ja Michellen kanssa ollen ryhmän päälaulaja. Lopussa selviää, että Curtis on Effien Magic-tyttären isä.
Kaverille ei jätetä

Kaverille ei jätetä on suomalainen draama-komediasarja, jota tehtiin kolme tuotantokautta vuosituhannen vaihteessa uudelle televisiokanava Neloselle. Sarjan on tuottanut Tuotanto Oy Säihky. Jokainen sarjan jakso on oma tarinansa.
Tekijät.
Useimmat sarjan jaksot käsikirjoitti Pirkka-Pekka Petelius ja Taneli Mäkelä, jotka myös näyttelivät monissa sarjan jaksoissa. Muita kirjoittajia olivat muun muassa Mikko Kivinen, Jaakko Ojanne, Jukka Halttunen, Juuso Räsänen, Rabbe Sandelin, Martin Ilmoni ja Janne Suutarinen. Ohjaajina toimivat Taneli Mäkelä, Mikko Kivinen ja Mikko Mattila.
Sarjan jaksoissa vieraili pääosia esittäneiden Mäkelän, Peteliuksen, Jukka Rasilan ja Vesa Vierikon lisäksi lukuisia suosittuja näyttelijöitä kuten Antti Litja, Ritva Valkama, Pentti Siimes, Pirkko Hämäläinen, Kristiina Elstelä, Leena Uotila, Heikki Kinnunen, Irina Björklund, Martti Suosalo, Janne Reinikainen ja Jani Volanen.
Muuta.
Sarja voitti Media &amp; Message -palkinnon vuosina 2000 ja 2002. Jakso "Candy Fellows" oli neloskanavan vuoden 1999 katsotuin kotimainen viihdeohjelma. 
Sarjan jaksoja on esitetty Suomen televisiossa uusintana Nelosella joulukuussa 2012 ja Jimillä kesällä 2019. Lisäksi jaksoa ”Pikkujoulu” on esitetty useina vuosina joulunaikaan muusta sarjasta erillään. Kaikki jaksot ovat joulukuuhun 2025 asti katsottavissa myös Yle Areenassa.
Jaksoista "Jorma löytää tyylinsä" ja "Mirri" tehtiin myös omat tv-sarjat, "Ou nou!" ja "Handu pumpulla".
Jaksoluettelo.
Ensimmäinen tuotantokausi.
Kaikki ensimmäisen tuotantokauden jaksot ovat Peteliuksen ja Taneli Mäkelän käsikirjoittamia, ja ohjaajana toimi Mäkelä.
DVD-julkaisut.
Kaverille ei jätetä -sarja julkaistiin kokonaisuudessaan kuuden DVD:n sarjana. Jokainen DVD sisältää viisi jaksoa sekä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Taneli Mäkelän kommentit jaksoista. Jaksot eivät ole DVD:illä alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Ensimmäiset kolme dvd:tä julkaistiin 2006–2007, loput kolme DVD:tä jäivät odottamaan myöhempää julkaisua. Tuotanto Oy Säihky ja Pan Vision julkaisivat kaikki kuusi DVD:tä yhdellä kerralla 26. marraskuuta 2009.
Mikko Hovi

Mikko Hovi (11. lokakuuta 1879 Koivisto – 10. heinäkuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja kuvanveistäjä. 
Mikko Hovin vanhemmat olivat maanviljelijä Abram Hovi sekä Judit Pönni. Hovi avioitui kahdesti. Yhdessä vaimonsa kanssa tehdyn jälkisäädöksen mukaisesti Mikko Hovin taiteellisen tuotannon sai perintönä taiteilijan kuoleman jälkeen Hämeenlinnan taidemuseo, jonka kokoelmissa on näin ollen runsaasti Hovin teoksia. Hänen teoksiaan on nähtävillä myös Ateneumin kokoelmissa, Amos Andersonin taidemuseossa, Lahden taidemuseossa sekä Kemin taidemuseossa.
Nuorena Hovi työskenteli merimiehenä. Hän opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1907–1911 sekä 1916. Vuosien 1911–1914 aikana hän työskenteli Gunnar Finnen apulaisena. Hän suoritti ensimmäisen esiintymisensä kuvanveistäjänä vuonna 1915. Hovi osallistui pitkän elämäntyönsä aikana melko harvoin julkisiin näyttelyihin Suomessa ja tällöinkin vain yhteisnäyttelyihin. Hän asetti töitään näytteille Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1930-1950-luvulla.
Julkisia teoksia.
Lisäksi hän on tehnyt lukuisia puuveistoksia Suomen maaseudulla sijaitseviin kirkkoihin.
Harold Holt

Harold Edward Holt (5. elokuuta 1908 – 17. joulukuuta 1967) oli australialainen poliitikko ja maansa 17. pääministeri vuodesta 1966 katoamiseensa asti.
Holt syntyi Sydneyssä. Hänen vanhempansa erosivat 1918. Holt opiskeli yliopistossa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1930. Holt meni 1940-luvun lopussa naimisiin jo yliopistoaikoinaan tapaamansa Zara Baten kanssa.
Holt aloitti poliittisen uransa 1930-luvulla. Hänet valittiin Australian parlamenttiin 17. elokuuta 1935. Pääministeriksi noustuaan 1966 hänellä oli takanaan jo useita ministeriyksiä. Joulukuussa 1958 Arthur Fadden vetäytyi ja Holt nimitettiin valtion varainhoitajaksi.
Holt nimitettiin pääministeriksi vuonna 1966. Hän tuki avoimesti Yhdysvaltain toimintaa Vietnamin sodassa.
Katoaminen.
Holt oli 17. joulukuuta 1967 ystäviensä kanssa rannalla katsomassa englantilaisen Alec Rosen purjehdusta. Hän väitti tuntevansa rannan hyvin, mutta aallokko oli hänen lähtiessään uimaan merta kohti hyvin voimakasta ja hän katosi pian veden alle. Paikalle hälytettiin apua ja iltaan mennessä pelastusoperaatiossa oli mukana 190 henkeä. Etsinnät lopetettiin virallisesti 5. tammikuuta. Holtin ruumista ei koskaan löydetty.
Muistotilaisuuteen osallistui kaksi tuhatta kutsuvierasta. Jotkut epäilivät hänen tehneen itsemurhan.
Luettelo Suomen sodan joukoista

Luettelo Suomen sodan joukoista listaa Suomen sodassa 1808–1809 taistelleet Ruotsi-Suomen ja Venäjän keisarikunnan maa- ja merivoimien joukot.
Ruotsalaiset joukot.
Ruotsalaiset joukot oli jaettu prikaateihinten. Joukkojen organisaatio koki toistuvia muutoksia sodan aikana ja johtajia vaihdettiin monta kertaa. Seuraavat prikaatit toimivat sodan aikana. Kolmen ensimmäisen prikaatin alle lisätty rykmentit ja niiden johtajat sodan alussa: 
Venäläiset joukot.
Toisin kuin ruotsalaiset joukot venäläiset joukot jakaantuivat divisiooniin. Sodan alussa divisioonia oli kolme:
Elokuussa 1808 lisäksi
Jade Puget

 
Jade Errol Puget (s. 28. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalaisen AFI-yhtyeen kitaristi. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1998. Ennen AFI:n liittymistä Puget soitti useissa yhtyeissä, merkittävimpänä Loose Change.
AFI.
Jade Pugetin äänitykset AFI:N kanssa ovat mukaan lukien EP:t "Black Sails" (1999), "All Hallows" (1999), "The Days of the Phoenix" (2001) ja "336" (2002) sekä Cd:t "Black Sails in the Sunset" (1999), "The Art of Drowning" (2000), "Sing the Sorrow" (2003), "Decemberunderground" (2006) ja Crash Love (2009).
Saviselkä–Piippola-tie

Saviselkä–Piippola-tie on museotie Kärsämäen ja Siikalatvan kuntien alueella. Museotieosuus käsittää lähes koko yhdystien 8000, joka on Suomen tieverkon osuus Kärsämäen Saviselän kylän ja Siikalatvan Piippolan taajaman välillä. 
Tie haarautuu Saviselässä valtatieltä 28 ja päättyy Piippolan taajamassa seututien 800 risteykseen. Tien pituus on 23,8 kilometriä. 
Saviselkä–Piippola-tiestä tuli museotie vuonna 1982. Tie rakentui historiaselvityksen mukaan 1700-luvulla poluista ja kyläteistä. Senaatin päätöksellä siitä tehtiin pitäjien yhdystie vuonna 1825. Valtion hoitoon tie siirtyi vuonna 1920. Vuoteen 1953 saakka tie oli osa valtatietä 4. 
Tie kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin kulttuurihistoriallisiin ympäristöihin.
Koulutuskeskus JEDU Piippola ja Pentti Haanpään koulu sijaitsevat yhdystie 8000:n varrella lähellä Piippolan taajaman keskustaa.
Swazimaan lippu

Swazimaan lippu on Swazimaan kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se on otettu käyttöön 6. lokakuuta 1968.
Punainen väri symboloi Swazimaan menneisyyttä, sininen puolestaan rauhaa ja tasapainoisuutta. Keltainen väri symboloi maan varoja. Lipun keskellä symboloivat kilpi ja kaksi keihästä maan turvaa vihollisilta. Kilven värit kuvaavat rauhaa mustien ja valkoihoisten välillä.
Hermann Tilke

Hermann Tilke (s. 31. joulukuuta 1954 Olpe, Länsi-Saksa ) on saksalainen arkkitehti, joka on tunnettu uusien moottoriratojen ja olemassa olevien ratojen muokkausten suunnittelijana. Hänen poikansa on arkkitehti Carsten Tilke.
Tilken suunnittelemia ratoja on kritisoitu tylsiksi. Toisaalta Tilken on sanottu ymmärtävän modernien autojen vaatimukset ja radat ovat leveitä sekä niissä on ulosajoalueita.
1980-luvulta lähtien Tilke on ajanut vakioautoilla, pääasiassa Nürburgring Nordschleifella VLN-kestävyysajosarjassa ja Nürburgringin 24 tunnin ajoissa. Hän ja Dirk Adorf voittivat 2003 ja 2004 joitakin VLN-kisoja V8Starilla.
Tilken suunnittelemat radat.
Hermann Tilken suunnittelemia Formula 1 -ratoja tai niiden muokkauksia:
Hermann Tilken suunnittelemia moottori-, katu- ja kartingratoja:
Mihrab

Mihrab () on moskeijan seinään rakennettu syvennys, joka osoittaa rukoussuunnan eli qiblan () Mekkaan päin.
Useimmat mihrabit on arkkitehtuurisesti suunniteltu ja koristeltu siten, että ne antavat mielikuvan ovesta tai tiestä Mekkaan.
Maarja

Maarja on melko yleinen virolainen naisen etunimi. Se on Maria-nimen muunnelma. Maarjan nimipäivää vietetään Virossa 25. maaliskuuta. 
Maarja-nimeä käytetään jonkin verran myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on vuoteen 2020 mennessä ollut etunimenä noin 235 naisella. Nimi ei ole päässyt suomalaiseen almanakkaan.
Joakim Terentjef

Joakim Terentjef (Jaakkima Terentinpoika) oli 1600-luvulla Karjalassa vaikuttanut ortodoksipappi, joka siirtyi opettamaan luterilaista oppia.
Ruotsin luterilaistamistoimenpiteet.
Ruotsin sai Stolbovan rauhassa 1617 haltuunsa muun muassa Käkisalmen läänin, jonka väestö oli lähes kokonaan ortodoksista. Väestöä pyrittiin luterilaistamaan muun muassa kansanvalistuksen avulla, ja tärkein muoto oli Lutherin katekismuksen opettaminen. Opetustyötä varten pyrittiin palkkaamaan ortodoksipappeja, jokseenkin kehnolla menestyksellä. Vuonna 1644 pappeja oli neljä, ja lisäksi kuusi ortodoksitiakkaa. Kuuluisin työhön suostuneista papeista oli Joakim Terentjef.
Terentjefin tehtävät.
Novgorodin metropoliitta oli vihkinyt Terentjefin ortodoksipapiksi vuonna 1623, ja hänet oli määrätty papiksi Suistamolle. Hän osoitti kiinnostusta luterilaisuutta kohtaan siinä määrin, että maaherra Magnus Nieroth kutsui hänet Uukuniemen ortodoksiseurakunnan papiksi, ja sieltä 1638 edelleen Kurkijoen seurakunnan kirkkoherraksi. Kurkijoella oli kuitenkin jo ortodoksipappi, rovasti Osip Kuisma. 
Nieroth suunnitteli Kurkijoelle koulua ortodokseja varten. Terentjefin piti opettaa pari ensimmäistä vuotta, ja sitten voitaisiin vielä palkata toinen, luterilainen opettaja. 
Seurakuntalaiset eivät hyväksyneet Terentjefiä, vaan tukivat entistä pappiaan. Pietari Brahen vieraillessa Kurkijoella 1639 hän syrjäytti Osipin ja nimitti Joakim Terentjefin Kurkijoen ortodoksien rovastiksi, jolloin hänestä tuli ortodoksipappien esipaimen. Toimenpide oli Brahelle poikkeuksellinen, sillä hän oli useaan otteeseen tähdentänyt luterilaistamisen perustuvan vapaaehtoisuuteen.
Noituussyyte ja käräjät.
Tilanne kärjistyi erään seurakuntalaisen, vouti Jefim Simonoffin syyttäessä Terenjefiä noituudesta. Simonoffin mukaan Terentjef olisi tarjoutunut opettamaan taikakeinoja hänen pojalleen, ja Simonoffin kieltäydyttyä oli sokeuttanut pojan. Asian johdosta Terentjef haastettiin 1642 Kurkijoen talvikäräjille. Hän puolustautui väittämällä, että koko syyte johtui hänen opetustyöstään ja kääntymyksestään luterilaiseen uskoon. Väite ei herättänyt lautamiehissä toivottua vastakaikua: Terentjef tuomittiin kuolemaan noituudesta.
Kaikki kuolemantuomiot oli alistettava hovioikeuden ratkaistavaksi. Hovioikeudessa Terentjef puolustautui menestyksellisesti. Lisäksi Pietari Brahe pyrki vaikuttamaan tuomion kumoamisen puolesta ja lähetti hovioikeudelle kirjeen. Hovioikeudesta Terentjef määrättiin kuultavaksi Turun tuomiokapituliin asti, missä tarkistettiin asian uskonopilliset kysymykset. Vuonna 1643 hovioikeus kumosi tuomion ja palautti Terentjefin virkaansa, jota hän hoiti vuoteen 1652.
Kestilän laskiaishiihdot

Kestilän laskiaishiihdot (myös "Kestilän kansalliset laskiaishiihdot") on maailman vanhin keskeytyksettä joka vuosi järjestetty hiihtokilpailu. Hiihdot järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1891.
Aiemmin laskiaishiihdot järjestettiin Siikajoen jäällä. Nykyisin järjestämispaikkana on Maksinharjun hiihtostadion. Vuonna 2015 laskiaishiihdot järjestettiin 125. kerran. Sarjoja oli miehille ja naisille yhteensä 24 kpl, ja reittien pituudet olivat 2–15 km.
Bruselloosi

Bruselloosi ("brusellosis") on "Brucella"-bakteerien aiheuttama infektiotauti. Useat "Brucella"-bakteerit voivat tarttua ihmiseen suoraan kotieläimistä tai näiden maidosta.
Tautia on tavattu Suomessa vain ulkomailta tulleina yksittäistapauksina; Euroopassa sitä kuitenkin esiintyy ainakin Espanjassa, Turkissa ja Kreikassa.
Eläinlääketieteessä eläinten bruselloosista käytetään yleensä nimityksiä luomistauti ja luomatauti, koska se johtaa elinkelvottoman sikiön syntymiseen ennenaikaisesti. Suomessa luomistautia todettiin viimeksi vuonna 1960. Luomistauti tunnetaan monissa kielissä nimellä Bangin tauti tanskalaisen eläinlääkärin ja "Brucella abortus" -bakteerin löytäjän Bernhard Bangin mukaan.
Ihmisillä.
Ihmisen bruselloosin aiheuttaa "Brucella abortus". Bakteeri aiheuttaa elimistöön päästyään voimakasta kuumeilua, imusolmukkeiden, pernan ja maksan laajenemista sekä luusto-, keskushermosto-, sydän- keuhko- ja virtsaoireita.
Oireet.
Bruselloosi itää 5–35 vuorokautta, minkä jälkeen sen oireina ovat eri puolilla kehoa suurentuneet imusolmukkeet, selkä- ja päänsärky sekä pahoinvointi. Hoitamattomana tauti voi kroonistua tai johtaa jopa kuolemaan.
Diagnosointi.
Bruselloosia on syytä epäillä, kun potilaalla on selittämätön kuumetauti ja hän on ulkomailla ollessaan nauttinut pastöroimatonta maitoa tai juustoa taikka koskenut eläimeen. Diagnoosi tehdään viljelemällä verestä tai määrittämällä seerumista brusellan vasta-aineet.
Hoito.
Bruselloosia hoidetaan mikrobilääkkeillä. Aikuisilla käytetään doksisykliinin rinnalla joko gentamysiiniä, streptomysiiniä, siprofloksasiinia tai rifampisiinia, lapsilla sulfatrimetopriimia ja gentamysiiniä. Epäilytapauksissa yleislääkärin on aina syytä konsultoida infektiolääkäriä.
Eläimillä.
"Brucella"-bakteerilla on useita, eri eläimiin tarttuvia serotyyppejä. Luomistautia esiintyy naudoilla ("B. abortus", ihmisillä bangintauti), lampailla ja vuohilla ("B. melitensis", ihmisillä maltankuume), sioilla ("B. suis", tarttuu myös ihmiseen) ja koirilla ("B. canis", tarttuu myös ihmiseen). Lampailla esiintyvä "B. ovis" aiheuttaa pässin lisäkivestulehdusta.
Ehkäiseminen.
"Brucellan" leviämistä voidaan torjua maidon pastöroinnilla ja tartuntavaaran olemassa ollessa desinfiointiaineiden käyttämisellä.
Rysä

Rysä on katiskan sukua oleva kalanpyydys, joka on Suomessa ollut käytössä jo 1500-luvulla. Rysän malli on pysynyt perinteisenä vuosisadasta toiseen. Rysässä oli alun perin puiset kaaret eli vanteet. Näiden vanteiden ympärille pingotettiin verkko. Rysässä on vaihteleva määrä nieluja ja myös malli on vaihdellut kalastusolosuhteiden mukaan. Ns. isorysien suuaukko, uloin vanne, on yli 1,5 metriä, pienemmät rysät ovat yleensä n. metrin vanteella varustettuja.
Rysiä käytettiin yleensä patorakennelmien yhteydessä. Suuaukko kiinnitetään pohjaan pystyseipäillä. Isorysä on Kustaa Vilkunan mukaan suomalainen kalastusneuvo, alkuaan Pohjanlahden rannikolta, Oulun ja Kemin alueelta.
Sisävesien rysät voidaan jakaa kahteen ryhmään, pienemmät luokki- eli vemmelrysät, sekä isommat ns. potkurysät. Potku eli siipi on suuaukosta lähtevä verkkoaita, joka ohjaa kalat rysään. Hauen ja mateen pyyntiin käytetään luokkisrysiä, samoin joissa nousukalojen pyyntiin. Suomukalojen pyynnissä käytetään potkurysiä. Erikoisemmat pystyrysät mateiden pyyntiin ja pienet ankeriasrysät lisäävät rysätyyppien määrää. Merellä silakanpyynnissä käytetään ns. paunetti- eli avorysää, jonka avoimeen peräosaan mahtuu suurikin saalis ehjänä. Lohiloukku on Merenkurkun alueella käyttöönotettu avorysä lohenpyyntiin. Ponttonirysä eli push up -rysä on hylkeenkestävä rysätyyppi, joka suunniteltiin alun perin lohen kalastukseen. 
Paras rysäkalastuksen aika on viileiden vesien aikaan alkukesästä. Myöhemmin vesien lämmettyä rysät likaantuvat ja saalismäärät laskevat.
Rysäpyynti ei vahingoita kaloja ja rysästä on helppo päästää alimittaiset kalat takaisin kasvamaan.
Jiří Hunkes

Jiří Hunkes (s. 31. heinäkuuta 1984 Brno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka edustaa Ranskan pääsarjassa pelaavaa Angletia.
Tšekin Extraliigan HC Třinecissä pelannut Hunkes siirtyi kaudeksi 2006–2007 Rauman Lukkoon kaksivuotisella sopimuksella. Hunkesilta odotettiin paljon Raumalla, sillä edellinen kausi oli ollut ns. läpimurtokausi, jonka aikana hänet valittiin Tšekin maajoukkueeseen. Lopulliseen MM-kisajoukkueeseen valintaa ei kuitenkaan tullut. Hunkes kuitenkin osoittautui pettymykseksi kiekollisen puolustajan roolissa, mikä hänestä oli kaavailtu. Kiekolliselle puolustajalle hyvin tärkeä laukaus oli heikohko ja kesken kauden tapahtunut loukkaantuminen vaikeutti kokoonpanoon mahtumista. Lukko päästikin miehen menemään ja 25.1.2007 Hunkes sopi loppukauden kestävän sopimuksen Lahden Pelicansin kanssa. Loppukauden kestävään sopimukseen tehtiin myös optio kaudesta 2007–2008.
Hunkes jätti Suomen yhden kauden jälkeen ja palasi kotimaahansa, kun hän teki neljän vuoden sopimuksen HC Liberecin kanssa. Neljän Liberec-kauden jälkeen Hunkes teki sopimuksen KHL:ssä aloittavan Lev Popradin kanssa. Hän pelasi kauden Popradissa ja vaihtoi seuraavaksi kaudeksi joukkueen KHL:ssä korvanneeseen Lev Prahaan.
Hunkes pelasi alkukauden 2012–2013 Lev Prahassa, mutta siirtyi kesken kauden lainalle Extraliigassa pelanneeseen HC Sparta Prahaan. Hänen sopimuksensa Lev Prahaan olisi jatkunut vielä kaudelle 2013–2014, mutta hänen sopimuksensa purettiin. Hunkes siirtyi tämän jälkeen Extraliigaseura HC Libereciin.
Bergstraße

Bergstraße [ˈbɛʁkʃtʁaːsə] on vanha tie, joka johtaa Saksassa Hessenin ja Baden-Württembergin osavaltioiden halki Darmstadtista Wieslochiin. Bergstraßen nimi merkitsee sananmukaisesti "vuoritietä", viitaten reitin kulkuun Odenwald-vuoriston länsireunaa pitkin. Myös tien varrella olevaa seutua kutsutaan Begrstraßeksi. Hessenin osavaltiossa on myös Kreis Bergstraße -niminen piirikunta ja viininviljeilyalue nimeltä Hessische Bergstraße.
Bergstraßen reitillä kulki jo roomalaisten aikana kauppiaiden ja sotaväen käyttämä tie. Nimi Bergstraße esiintyy ensi kertaa vuonna 1165. Reitin varrella on lukuisia keskiaikaisia linnoja sekä historiallisia vanhojakaupunkeja, minkä ansiosta Bergstraße on suosittu matkailutie.
Suojaisa sijainti Odenwaldin reunalla tekee Bergstraßen seudusta yhden Saksan lämpimimmistä alueista. Keisari Joosef II:n sanotaankin lausahtaneen vierailtuaan keväällä 1764 Bergstaßella: "Täällä Saksa alkaa olla Italiaa". Suopean ilmaston ansiosta seudulla kasvaa joitakin Keski-Euroopan oloihin eksoottisia kasveja kuten manteli-, persikka- ja aprikoosipuita. Myös viiniä viljeillään Bergstaßen varrella. Viininviljelyalueen kokonaispinta-ala on noin 840 hehtaaria ja se jakautuu Hessische Bergstraßen viininviljelyalueeseen ja Badenin viininviljelyalueeseen kuuluvaan Badische Bergstraßeen.
Reitti.
Bergstraßen reitti kulkee noin 67 kilometrin matkan pohjois-etelä-suuntaan Reinin laakson ja Odenwald-vuorijonon reunaa pitkin. Valtatie B 3 seuraa Bergstraßen kulkua. Darmstadtin jälkeen reitti jakautuu kahteen haaraan, niin sanottuun vanhaan ja uuteen Bergstraßeen, jotka yhtyvät taas Zwingenbergin kaupungissa. Bergstraßen varrella sijaitsevat kaupungit ja kunnat ovat:
Reinhard Schwarzenberger

Reinhard Schwarzenberger (s. 7. tammikuuta 1977 Saalfelden) on itävaltalainen entinen mäkihyppääjä.
Hän kuului pronssia joukkuemäessä voittaneeseen Itävallan joukkueeseen Naganon olympialaisissa 1998. Seuraavana vuonna Ramsaun MM-kisoista tuli pronssia niin ikään joukkuemäestä.
Ensimmäisen kerran Schwarzenberger kilpaili arvokisoissa Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995, joissa hän sijoittui suurmäessä seitsemänneksi, normaalimäessä 22:nneksi ja joukkuemäessä kuudenneksi. Naganon olympialaisissa hän oli suurmäessä seitsemäs ja normaalimäessä 12:s. Arvokisaura päättyi Ramsaun MM-kisoihin, joista saaliina oli joukkuepronssin lisäksi normaalimäen kymmenes ja suurmäen 13. sija.
Lentomäen MM-kilpailuissa Schwarzenberger oli 13:s Kulmissa 1996 ja 21:s Oberstdorfissa 1998. Maailmancupissa hän kilpaili 203 kertaa. Ainoat cupin voittonsa hän saavutti Keski-Euroopan mäkiviikolla oltuaan ykkönen Oberstdorfissa joulukuussa 1994 ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan sekä Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 1996. Voittaessaan Oberstdorfin kisan hän oli vasta 17-vuotias ja sillä hetkellä kaikkien aikojen toiseksi nuorin mäkiviikon osakilpailuvoittaja (vain Toni Nieminen oli ollut nuorempi). Mäkiviikon kokonaiskilpailussa hän sijoittui talvella 1995–1996 kolmanneksi Jens Weißflogin ja Ari-Pekka Nikkolan jälkeen.
Niilo Ryhtä

Niilo Mikael Ryhtä (alk. Knuutila; 26. syyskuuta 1906 Tammela – 10. elokuuta 1995 Tampere) oli suomalainen poliitikko, ministeri ja Oulun läänin maaherra. Hänen puoluekantansa oli Maalaisliitto.
Elämäkerta.
Niilo Ryhtä oli lapsuudessaan urheilija, ja hän osallistui syntymäpitäjässään Tammelassa urheiluseuran perustamiseen. Hän valmistui agrologiksi vuonna 1933 ja siirtyi Pohjois-Suomeen. Siellä hän kiinnostui paikallisen maalaisväestön oloista. Hänet valittiin eduskuntaan 1948, ja hän oli ministerinä Karjalaisen, Rafael Paasion sekä Virolaisen hallituksissa vuosina 1963–1967. Hän vaikutti Pohjois-Suomen tieyhteyksien parantamiseen ja erityisesti Kuusamon puhelinverkoston luomiseen. Hänet nimitettiin Oulun läänin maaherraksi vuonna 1967, missä virassa hän oli eläkkeelle asti vuoteen 1973.
Shadowgate

Shadowgate on ICOM Simulationsin kehittämä ja Mindscapen julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Macintoshille.
Peli on MacVenture-sarjan suosituin osa. Peli julkaistiin Macintoshin lisäksi monelle muullekin alustalle, kuten Nintendo Entertainment Systemille, jolle julkaistusta versiosta tuli pienimuotoinen menestys. NES:ille pelin julkaisi Kemco. Jatko-osat ovat TurboGrafx 16:lle julkaistu "Beyond Shadowgate" ja Nintendo 64:lle julkaistu "".
Pelistä on vuonna 2014 julkaistu Zojoin kehittämä uusintaversio ("remake") "Shadowgate" Linux-, Mac OS X - ja Windows-alustoille.
Pelaaminen.
Peli on kuvattu pelihahmon näkökulmasta. Peli sijoittuu nimensä mukaisesti Castle Shadowgateen, pahan Warlock Lordin asuinpaikkaan. Pelaaja, "sankarikuninkaiden suuren suvun viimeinen", joka tunnetaan sarjan myöhemmissä osissa nimellä Lord Jair, on velvoitettu pelastamaan maailma kukistamalla Warlock Lord, joka yrittää kutsua demoni Behemothin helvetistä.
Pelaajan täytyy ratkaista joukko arvoituksia järjestyksessä edetäkseen linnan läpi Warlock Lordin huoneeseen. Linnan vaarallisuuden vuoksi pelaajalla täytyy olla koko ajan vähintään yksi palava soihtu hallussaan. Soihdun sammuessa pelaaja kompastuu, murtaa niskansa ja joutuu palaamaan paikkaan, jossa viimeksi tallensi. Koska pelin aikana on mahdollista kerätä vain rajoitettu määrä soihtuja, ne ovat tavallaan pelin aikarajoituksena.
Peli on tunnettu siitä, että siinä on useita tapoja kuolla. Lohikäärmeen henkäys polttaa pelaajan, kykloopit hyökkäävät tämän kimppuun, rikkoutunut peili imaisee ulkoavaruuteen, maksun saanut peikko vetääkin sillan alta, hapokas lima liuottaa, väärästä aukosta kulkeminen pudottaa pohjattomaan kuiluun, väärin asetettu täydennysesine aiheuttaa kuolemaniskun, mutanttikoira tai ihmissusinainen raatelee, hait syövät kulkijan - unohtamatta itsemurhaa ja monia muita tapoja.
Itse asiassa jokainen pelaajan suorittama toiminto, joka ei ole oikea kunkin arvoituksen ratkaisemiseksi, aiheuttaa pelihahmon kuoleman. Nämä kuolemat kuvaillaan usein graafisesti pelin tekstikentässä, jopa NES-versiossa, huolimatta Nintendon tuon aikaisesta sensuuripolitiikasta. Lisäksi monet ratkaisevat valinnat ovat täysin epäloogisia.
Monet pelin arvoituksista voi ratkaista vain yritys ja erehdys -menetelmällä. Kirjoista ja pelin teksteistä voi löytää hyviä vihjeitä pelissä etenemiseen. NES-versiossa nämä on korvattu epämääräisillä vihjauksilla siitä, mitä on otettava huomioon kussakin linnan huoneessa.
Hyperion (kirjasarja)

Hyperion on Dan Simmonsin kirjoittama neliosainen tieteisromaanisarja, jossa sekoitetaan useita eri tyylilajeja. Sarjaan viitataan myös nimellä Hyperion Cantos: nimeä on aluksi käytetty vain sarjan kahdesta ensimmäisestä teoksesta mutta on käytössä myös koko neliosaisesta sarjasta. Lisäksi samaa nimeä käytetään kirjan hahmon tekemälle runolle.
Henkilöt.
Romaanisarjan kaksi ensimmäistä osaa keskittyvät pyhiinvaeltajien matkaan "aikahaudoille". Pyhiinvaeltajien joukko muodostuu ihmisistä, joilla on erilaisia uskontoja ja vaihtelevia sosiaalisia asemia. Ensimmäisessä kirjassa pyhiinvaeltajat ja heidän syynsä pyhiinvaellusmatkalle selvitetään "Canterburyn tarinoiden" tapaan siten, että jokainen kertoo itsestään tarinan. 
Toisessa osassa taas keskitytään enemmän tapahtumiin itse aikahaudoilla.
Kolmannessa ja neljännessä osassa siirrytään ajallisesti eteenpäin, ja keskeiseen rooliin nostetaan uudet henkilöt, joskin monet Hyperionin hahmot vilahtavat sivuosissa.
Messier 54

Messier 54 (M54, NGC 6715) on Jousimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Charles Messier löysi ja luetteloi vuonna 1778.
Joukon uskottiin aikaisemmin sijaitsevan noin 50 000 valovuoden päässä, mutta nykyisen tiedon mukaan se sijaitseekin Linnunradan ulkopuolella noin 87 000 valovuoden päässä Jousimiehen elliptisessä kääpiögalaksissa.
M54 erottuu kiikareilla pistemäisenä tähden ζ Sgr tuntumasta, mutta sen yksittäisten tähtien erottaminen on vaikeaa suurellakin kaukoputkella. Suomessa kohde ei nouse horisontin yläpuolelle.
Pistepunahai

Pistepunahai ("Scyliorhinus canicula") on noin metrin pituinen hai, jonka selkäpuoli on täynnä ruskeita ja keltaisia pisteitä. Selkäevät ovat lähellä pyrstöä ja pyrstön alalohko on pieni. Se on kissahaiden heimon yleisimpiä lajeja.
Levinneisyys.
Pistepunahaita tavataan Pohjois-Atlantilla ja Välimerellä. Se viihtyy n. 100 metrin syvyydessä, vaikka havaintoja on myös 400 metrin syvyydessä. Ne oleilevat yleensä rannikon tuntumassa. Pistepunahai on pohjakala joka viihtyy sora- ja hiekkapohjilla.
Ravinto.
Pistepunahait syövät kaloja sekä matoja, rapuja ja simpukoita.
Lisääntyminen.
Eteläiset populaatiot lisääntyvät vuoden ympäri, mutta pohjoisessa elävät marras-heinäkuussa. Munakotelon päissä on nuudelimaiset rihmat, joilla naaras kiinnittää ne vesikasveihin. Munat kehittyvät 5–11 kuukauden aikana. Poikaset ovat kuoriutuessaan n. 10 sentin pituisia ja sukukypsiä n. puolimetrisinä.
Messier 55

Messier 55 (M55, NGC 6809) on Jousimiehen tähdistössä sijaitseva pallomainen tähtijoukko, jonka Nicolas Louis de Lacaille löysi vuonna 1751. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa vuonna 1778. Se sijaitsee noin 17 000 valovuoden päässä Maasta ja on noin 100 valovuoden levyinen.
Kiikarilla M55 erottuu pistemäisenä, ja suuremmalla kaukoputkella voi erottaa yksittäisiä tähtiä. Kohde ei kuitenkaan nouse Suomessa horisontin yläpuolelle.
Remora

Remora ("Remora remora") on erikoinen kala, jonka päälaella on imulevy, jolla kala kiinnittyy suuriin, ulapoilla vaeltaviin merieläimiin kuten haihin, valaisiin ja suurikokoisiin rauskulajeihin. 
Ulkonäkö ja koko.
Remora on väriltään harmaanruskea. Se voi kasvaa 45 cm pitkäksi, toisten tietojen mukaan jopa lähes 90 cm pitkäksi ja painaa kilon verran. Sen tarttumaelin on kehittynyt kalan selkäevästä, ja siinä on 16–20 liikuteltavaa levyä, joiden avulla kala imeytyy isomman kalan pintaan. Remoralla itsellään ei ole uimarakkoa.
Levinneisyys.
Remoraa tavataan kaikkien valtamerien lämpimissä osissa, mutta myös Pohjanmeressä.
Käyttäytyminen.
Remora syö pääasiassa isäntänsä loisia ja ruuantähteitä, mutta voi myös itse saalistaa äyriäisiä ja pikkukaloja.
Puscifer

Puscifer on muusikko Maynard James Keenanin (Tool, A Perfect Circle) sivuprojekti. Se edustaa tyyliltään industrial-musiikkia. Yhtye julkaisi 30. lokakuuta 2007 ensimmäisen studioalbuminsa "”V” Is for Vagina". Tätä ennen yhtye oli levyttänyt vain pienempiä julkaisuja.
Yhtyeen nimi Puscifer on peräisin "Mr. Show" -sketsisarjan ensimmäisestä jaksosta, jossa Keenan esiintyy samannimisen yhtyeen jäsenenä.
Syitä ja seurauksia – 30 parasta

Syitä ja seurauksia – 30 parasta on Apulanta-yhtyeen marraskuussa 2001 julkaisema kokoelmalevy, joka sisältää yhtyeen koottuja kappaleita vuosilta 1994–2001.
Kokoelma julkaistiin vuonna 1991 perustetun Apulannan kymmenvuotisen uran kunniaksi. Kokoelma sisältää hittien lisäksi tuntemattomaksikin jääneitä kappaleita sekä singlejulkaisujen b-puolia.
Kokoelma on kaksoislevy eikä siihen sisälly ennen julkaisematonta materiaalia. Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Toni Wirtanen sekä sovittanut Apulanta.
Saksalainen kirkko

Saksalainen kirkko (ruots. "Tyska kyrkan") on Helsingissä, Kaartinkaupungin kaupunginosassa Unioninkadun varrella sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1864. Sen suunnittelivat Harald von Bosse ja C. J. von Heideken. Se on muodoltaan pitkäkirkko ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Kirkon peruskorjauksen yhteydessä vuonna 1897 sille rakennettiin arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema torni. 
Kirkon sisätilat kärsivät pahoin vuonna 1958 tapahtuneessa tulipalossa. Kirkko korjattiin sen jälkeen arkkitehti O. Hanssonin suunnitelmien mukaan. Ulkoasu jäi ennalleen mutta sisätiloissa tapahtui useita muutoksia. Muun muassa teräsbetoninen sisäkatto on tämän remontin peruja. Vuosina 1997–2001 kirkossa suoritettiin suuri rakennusten kunnostus, muutos ja laajennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler.
Kirkossa on vuodelta 1961 olevat 25-äänikertaiset ja 3-sormioiset mekaaniset urut, jotka on rakentanut Paul Ott. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1864. Sen nimi on "Ristiinnaulittu" ja sen on maalannut Theodor Fischer-Poisson.
Helsinki on Saksalaisen seurakunnan keskus ja Saksalainen kirkko on sen tärkein rakennus. Kirkko on yksi Helsingin suosituimmista vihkikirkoista. Tämän taustalla lienee ulkonäön lisäksi sen sopiva koko. Se on myös paljon käytetty konserttikirkko.
Saksalainen kirkko on Kirkkolain nojalla suojeltu.
Kaija Lustila

Kaija Lustila (s. 8. marraskuuta 1965 Kurikka) on suomalainen iskelmä- ja tangolaulaja. 
Lustilan laulajan ura alkoi vuonna 1982 hänen mentyään Risto Oja-Lipastin tanssiorkesterin koelaulutilaisuuteen, jossa hän menestyi niin hyvin, että sai aloittaa keikkailemisen heti. Muutaman vuoden kuluttua hän perusti oman yhtyeen, Bajeron, ja siirtyi soolouralle.
1990-luvun alkupuolella Lustila osallistui television "Ykköstähti"-kilpailuun, jonka kautta hän saavutti merkittävämpää tunnettavuutta. Fazer Finnlevyn silloinen kykyjenetsijä Turkka Mali huomasi hänellä olevan mahdollisuuksia ja ehdotti levytyssopimusta. Ensilevy oli Malin sanoittama ja Jari Puhakan säveltämä sekä sovittama "Sellaiset silmät", joka julkaistiin vuonna 1992. Se sai runsaasti radiosoittoa. 
Lustilan toinen albumi julkaistiin vuonna 1994, ja kolmannen albuminsa jälkeen vuonna 1999 hän osallistui Syksyn säveleen Kari Sallin säveltämällä ja Turkka Malin sanoittamalla kappaleella ”Kaukainen tähti”.
Lustila sijoittui toiseksi Seinäjoen tangomarkkinoilla vuonna 2009 ja vaikutti tangomarkkinoiden tuomaristossa vuosina 2011 ja 2012.
Horatio Parker

Horatio Parker (15. syyskuuta 1863 – 18. joulukuuta 1919) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, urkuri, kuoromestari ja musiikinopettaja. 
Parker oli lähtöisin Massachusettsin osavaltiosta. Hän alkoi 14-vuotiaana harjoitella pianon- ja urkujensoittoa äitinsä johdolla. Hän sai jälkeenpäin opetusta George Whitefield Chadwickilta ja Josef Rheinbergerilta. 
Parker sai vuonna 1893 toimen Bostonin Trinity Churchin urkurina ja kuoromestarina. Hän sai mainetta myös opettajana, oppilaanaan mm. Charles Ives.
Parkerin sävellystuotantoon kuuluu esimerkiksi kuoro- ja oopperamusiikkia, kuten "Mona" (1912) ja "Hora Novissima". Säveltäjä kuoli keuhkokuumeeseen joulukuussa 1919.
Ekotehokkuus

Ekotehokkuus tarkoittaa tavaroiden ja palvelujen tuottamista siten, että syntyy vähemmän päästöjä ja saastetta. Ekotehokas tuotanto on ympäristöä vähemmän kuluttavaa tuotantoa.
Ekotehokkuuteen kuuluvat seuraavat osa-alueet:
Lisäksi ekotehokkuuteen kuuluu ympäristövaikutusten vähentäminen samalla kun parannetaan tuottavuutta voi luoda kilpailuetua. Teollisuudesssa pyritään mahdollisimman pieneen raaka-aineiden tarpeeseen samalla kun tuotteista pyritään tekemään mahdollisimman hyödyllisiä. Esimerkiksi vapaa-ajan asuntojen ekotehokkuus riippuu sellaisista seikoista, että kuinka ekotehokkaita ovat vapaa-ajan asunnon lämmitys-, vesihuolto- ja sähköratkaisut sekä miten toimii jätehuolto, minkä kokoinen vapaa-ajan asunto on ja millaiset kodinkoneet siellä ovat. Rakentamisen ekotehokkuutta mitataan ja sertifioidaan BREEAM- ja LEED-menetelmien avulla. Rakennusmenetelmien ekotehokkuuden mittaamista voidaan hyödyntää rakennussuunnittelussa ja siitä on hyötyä myös suunniteltaessa terveellisyyteen, turvallisuuteen ja liikenteeseen liittyviä ratkaisuja. Euroopan unionissa on rakentamista koskeva direktiivi, jolla pyritään kasvihuonekaasujen vähentämiseen ja uusiutuvan energian käytön edistämiseen. Kaakkois-Suomen alueella tehtiin alueellinen ekotehokkuustutkimus nimeltä EKOREG 2022. Kyseessä oli hanke, joka toteutettiin vuosina 2021 ja 2022. Hankkeessa tarkasteltiin ekotehokkuuden kehitystä edeltäneillä vuosikymmenillä, eli 1990-, 2000- ja 2010-luvuilla. Tarkasteltavia asioita olivat hyvinvointi, talous, ympäristö, energian käyttö ja tuotanto.
Ruskolevytetra

Ruskolevytetra ("Myleus pacu") on Amazonin joissa elävä, enintään 20 senttimetriä pitkä piraijoiden heimoon kuuluva tetrakalalaji. Se on sukua pelätylle punapiraijalle ("Serrasalmus nattereri"), mutta on erikoistunut syömään kasvisravintoa. Ruskolevytetrat syövät ajoittain myös siemeniä ja pähkinöitä, joita putoilee puista sadekaudella. Kuivankauden aikana se käyttää kaiken pähkinöistä saamansa vararavinnon.
Ruskolevätetraa tavataan Etelä-Amerikassa Guyanassa, Ranskan Guayanassa, Brasiliassa, Surinamessa ja Boliviassa.
Ruskolevytetra "Myleus pacu" tunnetaan monissa kielissä nimellä "pacu", mutta suomalaisessa kalanimistössä pakut ovat saman heimon "Colossoma"- ja "Piaractus"-suvun kaloja.