tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kelan sanomat

Kelan sanomat oli Kelan asiakaslehti Suomen sosiaaliturvasta vuoteen 2009 asti. Vuoden 2009 alusta Kelan sanomat ja sen sisarlehti FPA-bladet yhdistyivät kaksikeliseksi lehdeksi Elämässä - Mitt i allt. Asiakaslehteä julkaistiin vuosina 1967–2014. Vuonna 2015 Elämässä - Mitt i allt muuttui lehdestä kerran vuodessa julkaistavaksi oppaaksi, jossa on tietoa Kelan etuuksista ja palveluista, mutta myös asiakastarinoita ja vinkkejä. Opas on noudettavissa Kelan palvelupisteistä.
Kreetan härkä

Kreetan härkä oli kreikkalaisessa mytologiassa härkä ja Minotauroksen isä.
Kuningas Minoksen luvattua uhrata Poseidonille seuraavan merestä nousevan eläimen, koska hänellä ei laumoissaan ollut yhtään tarpeeksi kallisarvoista jumalalle uhrattavaksi, Poseidon antoi meren vaahdosta tulla valkoisen, erityisen komean härän. Minos, lumoutuneena eläimen kauneudesta, kätki sen kuitenkin laumaansa ja salasi sen jumalalta uhraten yhden omista eläimistään. Poseidon, raivoissaan tämän petoksesta, langetti Minoksen vaimon Pasifaen päälle sammumattoman rakkauden härkää kohtaan. Rakkauden riivaama Pasifae valmistutti Daidaloksella itselleen puisen lehmän, jonka sisälle piiloutuneena hän antoi härän astua itsensä ja synnytti myöhemmin tälle Minotauroksen. Lisäksi Poseidon iski härkää raivonpuuskalla, jonka jälkeen se aiheutti hävitystä ympäri Kreetaa.
Vaihtoehtoisen version mukaan Kreetan härkä olisi ollut sama kuin Europen Zeukselle kantanut härkä.
Herakleen seitsemäs urotyö.
Herakleen seitsemäs urotyö, jonka Eurystheus hänelle antoi tehtäväksi, oli siepata Kreetan villi härkä ja tuoda se Eurystheukselle. Herakles lähti matkaan taistellakseen härkää vastaan. Kreetalla Minos vastasi kieltävästi hänen avunpyyntöönsä, ja käski Herakleen taistella ja siepata härkänsä itse; näin hän tekikin. Tuotuaan sen näytettäväksi Eurystheukselle hän kuitenkin laski eläimen vapaaksi.
Härkä kulki läpi Spartan ja Arkadian päätyen Marathoniin Attikassa, jossa se aiheutti vahinkoa ja tappoi sen asukkaita. Siksi härkä tunnettiin myös nimellä Marathonin härkä. Theseus, jonka Aigeus lähetti myöhemmin härkää vastaan, lopulta vangitsi härän uudelleen ja vei sen mukanaan Ateenaan, jossa Aigeus uhrasi sen Apollonille.
Kahimi Karie

Kahimi Karie (15. maaliskuuta 1968) on japanilainen shibuya-kei-laulaja. Hän esittää musiikkiaan japaniksi, englanniksi, ranskaksi ja italiaksi. 
Momus on kirjoittanut useita lauluja Kahimi Karielle, joka on tehnyt lisäksi yhteistyötä mm. Corneliuksen kanssa. Hän asuu Tokiossa.
Kahimin ensimmäinen studioalbumi oli "Larme de crocodile" (1997). Myöhempiä julkaisuja on mm. Polydor Recordsilla vuonna 2000 julkaistu "Tilt".
Kisälli

Kisälli (ruotsin sanasta "gesäll" ja saksan "Geselle") oli ammattikuntalaitoksen aikana käsityöläisammateissa taso oppipojan ja mestarin välissä. Oppipoika sai kisällin arvon suoritettuaan kisällinnäytteen. Kisällin koulutuksen yhtenä vaiheena voi olla niin sanottu kisällin vaellus, jonka aikana hän tutustui useiden mestarien menetelmiin ja paikallisiin työkulttuureihin. Kisällit eivät yleensä saaneet perustaa omaa liikettä, vaan he toimivat jonkun mestarin alaisuudessa.
Nykyäänkin kisälli on monissa käsityöammateissa käytössä arvonimenä. Suomessa tämän samoin kuin mestarinkin arvonimen myöntää nykyään Mestarikiltaneuvosto.
Suzanne Rogers

Suzanne Rogers (oik. Suzanne Crumpler, s. 9. heinäkuuta 1944 Midland, Maryland, Yhdysvallat) on Emmy-palkinnolla palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Rogersin taiteilijanimen on inspiroinut Hollywood-tähti Ginger Rogers. 
Rogers on näytellyt muun muassa televisiosarjan "Päivien viemää" ("Days of our Lives") Maggie Hortonia, jota hän on näytellyt vuodesta 1973. Elokuvassa hahmo murhattiin 2003 Salemin sarjamurhaajan kolmantena uhrina. 
Rogersilla todettiin lihassairaus myasthenia gravis vuonna 1984.
Aileen Celeste

Aileen Celeste Gómez (s. 16. syyskuuta 1979) on venezuelainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarja "Tuhkimotarinan" tuittupäisenä, hemmoteltuna tyttönä Ariadna Villanueva Mercourina.
Other People’s Songs

Other People's Songs on Erasuren kymmenes studioalbumi sisältäen yhtyeen tulkinnat kahdestatoista jäsenten musiikilliseen kehitykseen vaikuttaneesta kappaleesta.
Projekti lähti alun perin liikkeelle Bellin ajatuksesta tehdä soololevy, jolla olisi pelkästään Phil Spectorin säveltämiä lauluja. Lopulta levystä tuli kuitenkin molempien osapuolten valitsemista kappaleista koostuva, puhdasverinen Erasure-albumi.
Living Colour

Living Colour on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye.
Living Colour perustettiin New Yorkissa vuonna 1983. Yhtye sai vuonna 1987 levytyssopimuksen Epic Recordsilta ja julkaisi vuonna 1988 debyyttialbuminsa nimellä "Vivid". Yhtyeen nimi yhdistetään usein Yhdysvalloissa 1980-luvun lopussa nousseeseen funk metal -liikkeeseen. Sen tunnetuimpia kappaleita ovat vuoden 1989 Grammy-voittaja "Cult of Personality" sekä parhaat listasijoitukset saanut "Type" (1990).
Living Colour valittiin vuonna 1989 "parhaaksi tulokkaaksi" MTV Video Music Awards -gaalassa. VH1:n sadan parhaan hard rock -esittäjän listalla yhtye sijoittui 70. sijalle. 
Living Colour oli ehtinyt julkaista kolme studioalbumia ennen tilapäistä hajoamistaan tammikuussa 1995. Yhtye on sittemmin aloittanut toimintansa uudelleen ja julkaissut vuonna 2003 ensimmäisen studioalbuminsa vuosikymmeneen nimellä "Collideøscope".
MGP Nordic

MGP Nordic ("Melodi Grand Prix Nordic") on laulukilpailu 8–15-vuotiaille lapsille. Neljä Pohjoismaata, Suomi, Ruotsi, Norja ja Tanska lähettävät kilpailuun kaksi kappaletta, joiden tekijät ja esittäjät ovat lapsia. Voittaja valitaan maiden välisellä puhelinäänestyksellä.
Historia.
MGP Nordic sai alkunsa Tanskassa, jossa järjestettiin vuosina 2000 ja 2001 lasten versio maan euroviisukarsinnasta. Kilpailu kantoi nimeä "Melodi Grand Prix Junior". Seuraavana vuonna kilpailu laajeni kolmen maan väliseksi, kun mukaan otettiin lauluja myös Ruotsista ja Norjasta, kolme kustakin maasta. Samalla kisa sai nykyisen nimensä.
Suuren suosion saanut ohjelma-idea päätettiin laajentaa koko Euroopan laajuiseksi lasten laulukilpailuksi. Vuonna 2003 käytiin ensimmäisen kerran "Lasten Eurovision laulukilpailu" kuudentoista maan kesken. Kilpailu on jatkunut vaihtelevalla menestyksellä. Välillä osanottajamaiden määrä on laskenut, mutta vuoden 2007 kilpailuun se jälleen kasvoi.
Vuonna 2006 pohjoismaiset yleisradioyhtiöt päättivät yllättäen erkaantua Lasten Eurovision laulukilpailusta. Syynä oli se, että tv-yhtiöiden mielestä nuorien esiintyjien harteille kerääntyi tuon tyylisessä kilpailussa liikaa paineita. Kolme alkuperäisen Melodi Grand Prix Juniorin järjestäjämaata päättivät pitää eurooppalaisen laulukilpailun sijaan jälleen yhteispohjoismaisen mittelön. Kilpailun formaatti ja nimi olivat samat kuin kolme vuotta aiemmin, vaikkakin nimessä suosittiin lyhyttä muotoa "MGP Nordic". Ruotsi osallistui kuitenkin myös Lasten Eurovision laulukilpailuun kaupallisen tv-yhtiön kautta.
Vuonna 2007 MGP Nordic laajeni yhden maan verran, kun Suomi osallistui kisaan ensimmäistä kertaa. Karsinnan järjestää Yleisradion kanava FST5, ja kilpailukappaleiksi Suomen karsintaan hyväksyttiin vain ruotsinkielisiä kappaleita, mutta vuodesta 2010 eteenpäin hyväksytään myös suomenkielisiä ja saamenkielisiä kappaleita, kunhan artisti/yhtye osaa ruotsin kieltä. Suomen tultua mukaan jokaisen maan kappaleiden määrä putosi kolmesta kahteen.
Suomen karsinnan voittajat.
2007
Voittaja: Sister Twister – Fröken Perfekt
Hopea: Linn Nygård – En liten önskan (lopullinen sijoitus kilpailussa 4.)
2008
Voittaja: Footboys – Fotboll
Hopea: Big Bang! – Här är vi
2009
Voittaja: Amanda Sjöholm – Jag vill leva
Hopea: The Black White Boys – Kommer du ihåg mig?
2010
Voittaja: IzaBella – Ett dunkande hjärta
2011
Voittaja: Petter – En framtid
2012
Voittaja: Linnéa – Ängeln
Amalthea (kuu)

Amalthea on Jupiterin kolmanneksi lähin kuu ja suurin niistä, jotka eivät kuulu Galilein löytämiin Jupiterin suuriin kuihin. Sen ajateltiin olevan Jupiteria lähin kuu ennen kuin kaksi muuta kuuta löydettiin luotaimilla.
Kuu on epäsäännöllinen ja se kiertää Jupiteria noin 2,54 Jupiterin säteen päässä.
Sen pinnalla on kaksi korkeaa vuorta ja suuria kraattereita. Suurin kraatteri Pan on läpimitaltaan 100 km ja syvyydeltään 8 km.
Amalthean tiheys on noin 0,86 g/cm3. Siinä oletetaan olevan huokoista vesijäätä ja muita aineita.
Vallitsevan teorian mukaan se ei ole voinut syntyä lähellä alkuaikojen kuumaa Jupiteria, koska jää olisi haihtunut pois kuten Iolle tapahtui. Jupiterin heijastama ja lähettämä säteily sekä varattujen hiukkasten pommitus lämmittää Amaltheaa.
Amalthea on hieman Jupiterin muita sisimpiä kuita kirkkaampi ja sen radalla etenevä puoli on kirkaampi kuin toinen puoli, koska siihen osuu eniten meteoriitteja, jotka kaivavat kuun jäisen sisustan näkyviin. Pinta on hyvin punainen ja se vuotaa pölyä Amalthea Gossamer -renkaaseen. Punainen väri saattaa johtua Ion tulivuorenpurkausten rikistä. Amalthean radalla kiertää Voyager-luotaimen havaintojen mukaan myös joitain hyvin pieniä kuita, joiden tarkkoja kokoja ei voida arvioida kuvien perusteella. Ne voivat olla Amaltheasta meteori-iskuissa irronnutta kuun pintaa.
Jupiter näyttää Amaltheasta suurelta, 46° eli 92 täyden Kuun kokoiselta. Jupiter loistaa Amaltheaan 900 kertaa täyttä maan Kuuta kirkkaampana, mutta sen pintakirkkaus on pieni, koska sen pinta-ala 8500 kertaa täyttä kuuta suurempi. Jupiterista katsoen Amalthea näyttää hyvin kirkkaalta tähdeltä, jonka kirkkaus on -4,7. Kuun rata on vähän kalteva ja pyöreä sisemmäksi satelliitiksi, minkä uskotaan selittyvän lähimmän suuren kuun Ion aiheuttamilla ratahäiriöillä.
Kuun löysi Edward E. Barnard 1892, ja se oli viimeinen ilman valokuvausta löydetty kuu.
Rittersaari

Rittersaari on pieni kuunsirpinmuotoinen tuliperäinen saari Tyynellämerellä noin sadan kilometrin päässä Papua-Uuden-Guinean rannikolta koilliseen. Muut läheiset saaret ovat Umboisaari ja Sakarsaari.
Saaren maisemaa hallitsevan tulivuoren on ilmoitettu purkautuneen useita kertoja ennen kraatterin luhistumista vuonna 1888. Ennen luhistumista saari oli ympyränmuotoinen ja sen korkein kohta oli noin 780 metrin korkeudella merenpinnasta. Luhistuminen synnytti tsunameja, joiden korkeus oli 12–15 metriä, ja jotka aiheuttivat suurta tuhoa lähisaarilla surmaten noin 3 000 ihmistä.
Luhistumisen jälkeen saaresta jäi vain 140 metrin korkuinen ja 1 900 metrin pituinen kuunsirpinmuotoinen saari. Saaren läheisyydessä merenpohjassa on luhistumisen jälkeen tapahtunut ainakin kaksi pienempää purkausta vuosina 1972 ja 1974. 
Tulivuori purkautui uudelleen 19.–20. toukokuuta 2007. Purkaus aiheutti hyökyaallon, joka tuhosi rakennuksia Papua-Uuden-Guinean saarilla. Lisäksi kymmenen tuhannen Siassinsaaren asukkaan raportoitiin joutuneen pakenemaan kukkuloille.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1996

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1996 järjestettiin Wienissä Itävallassa. Tšekki voitti kisoissa ensimmäisen maailmanmestaruutensa Tšekkoslovakian hajoamisen jälkeen voittamalla Kanadan 4–2-lukemin loppuottelussa. Pronssia voitti Yhdysvallat, joille maailmanmestaruusmitali oli ensimmäinen 34 vuoteen. Venäjä voitti ennen välierää kaikki ottelunsa varsinaisella peliajalla, mutta jäi lopulta neljänneksi hävittyään välierän rangaistuslaukauskilpailussa Kanadalle ja pronssiottelun jatkoajalla Yhdysvalloille.
Kaikki sarjatasot huomioiden kisoihin osallistui ennätykselliset 32 maata, joten 1996 kisoihin perustettiin kaksi D-sarjan karsintalohkoa, Oseanian lohko ja Välimeren lohko.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät vuoden 1994 maailmanmestaruuskisojen sijoitusten mukaan.
Lohko A
Lohko B
Sylvester McCoy

Sylvester McCoy (oikealta nimeltään Percy James Patrick Kent-Smith, s. 20. elokuuta 1943) on skotlantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt tohtorin seitsemättä inkarnaatiota sarjassa "Doctor Who" 1987–1996 sekä Radagast Ruskea -nimistä velhoa Peter Jacksonin ohjaamassa "Hobitti"-elokuvatrilogiassa.
McCoy on viettänyt pääosan lapsuuttaan Irlannissa. Alkujaan hänestä oli tarkoitus tulla pappi, mutta hän luopui suunnitelmista ja teki sekalaisia töitä, kunnes Ken Campbell löysi hänet näyttelijäksi. "Doctor Whon" jälkeen hän on näytellyt televisiossa ja teatterissa, muun muassa Royal Shakespeare Companyn kanssa.
Hits! The Very Best of Erasure

Hits! The Very Best of Erasure on Erasuren järjestyksessään toinen singlekokoelma. Kappalevalinnoista päätellen albumi on suunnattu Erasuren uudelle fanisukupolvelle: kahdestakymmenestä levylle valitusta singlestä kaksitoista löytyy myös yhtyeen edelliseltä "Pop! The First 20 Hits" -kokoelmalta (1992).
Kokoelma ei sisällä aiemmin julkaisemattomia kappaleita, mutta alun perin debyyttialbumi "Wonderlandilta" vuonna 1985 singlenä julkaistu "Oh L'Amour" löytyy levyltä Sie Medway-Smithin ja Daniel Millerin remixaamassa muodossa ("August Mix").
Rebekka Armstrong

Rebekka Lynn Armstrong (s. 20. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen AIDS-aktivisti ja entinen malli.
Armstrong oli "Playboyn" Playmate syyskuussa 1986. Hän sai positiivisen HIV-testituloksen vuonna 1989 ja kertoi siitä avoimesti julkisuudessa ensimmäistä kertaa vuonna 1994. Hän on kertonut saaneensa tartunnan jo teini-ikäisenä irrallisesta, suojaamattomasta seksisuhteesta. 
Armstrong on toiminut tartunnan saatuaan AIDS-aktivistina ja merkittävänä turvaseksin puolestapuhujana. Hänellä on lisäksi ollut ura kehonrakentajana. Hän elää nykyisin avioliitossa HIV-positiivisen miehen kanssa.
Viljo Kauppila

Viljo Antero Kauppila () oli suomalainen jääkärieversti ja pankinjohtaja sekä Janakkalan kunnan ainoa jääkäri. Viljo Antero Kauppila syntyi Janakkalan Kauppilan kylän Kauppilan talossa. Hänen vanhempansa olivat Konstantin Erkinpoika Kauppila ja Ida Vilhelmiina Maria Joonantytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Pirkko Viholaisen kanssa.
Opinnot.
Kauppila kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1913 ja liittyi Hämäläisosakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan historiallis-kielitieteellisellä osastolla vuosina 1913–1914. Venäjän keisarikunnan armeijan Kazanin sotakoulun hän kävi vuosina 1914–1915 ja Sotakorkeakoulun komentajakurssin hän suoritti vuonna 1928 ja yleisen osaston vuosina 1931–1932. Sotien jälkeen Kauppila suoritti vielä raha- ja pankkiopin tutkinnon Kauppakorkeakoulussa vuonna 1946.
Sotilasura.
Venäjän armeija.
Kauppila astui vapaaehtoisena Venäjän armeijan palvelukseen syyskuussa 1914. Kävi Kazanin sotakoulun 1914–1915. Hän palveli 97. Jalkaväkirykmentin täydennyspataljoonassa Saratovissa joulukuuhun 1915. 
Jääkärikausi.
Kauppila palasi välittömästi Venäjältä takaisin Suomeen saatuaan tiedon jääkäriliikkeestä. Suomesta hän jatkoi matkaansa Saksaan ja liittyi vapaaehtoisena sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 29. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet komennettiin 4. toukokuuta 1917 alkaen laivastoon ja määrättiin Libaun rannikkokipinälennätinaseman palvelukseen. Komennukseltaan hän palasi takaisin yksikköönsä 6. helmikuuta 1918 hieman ennen pataljoonan kotiuttamista.
Suomen sisällissota.
Kauppila saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 3. jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. maaliskuuta 1918 lähtien 4. jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan ja 25. maaliskuuta 1918 alkaen 11. jääkäripataljoonan 1. komppaniassa. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa, missä hän haavoittui lievästi 29. huhtikuuta 1918.Suomen sisällissota: Joukkueenjohtaja mm. osallistui Viipurin taisteluihin. Haavoittunut 29. huhtikuuta 1918 Viipurissa vasempaan käsivarteen. 
Sotilasura Suomessa.
Sisällissodan jälkeen Kauppila toimi Pohjanmaan jääkärikomppanian päällikkönä 1918-1922 sekä Viipurin rykmentissä pataljoonankomentajana 1923-1927. Polkupyöräpataljoona 3:a hän komensi 1928. Reserviupseerikoulua hän johti ensimmäisen kerran 1928–1933. Tampereen rykmentin komentajana Kauppila oli 1933-1938. Keski-Suomen sotilaslääniä hän johti 1938-1939. 
Talvi- ja jatkosota.
Talvisodassa Kauppila komensi 10. divisioonaa Taipaleen joella 21. joulukuuta 1939 saakka. Välirauhan ja jatkosodan aikana hän toimi toistamiseen Reserviupseerikoulun komentajana 1940-1946. Evp 1946.
Sotien jälkeinen aika.
Toimi Pohjoismaiden Yhdyspankin Kuusankosken konttorin johtajana 1946–1958.
Aiheesta muualla.
Pohjan Prikaatin Kilta: Viljo Kauppilan biografia
Ykspisto

Ykspisto on asumaton saari Vaalan kunnassa Oulujärvellä. Se sijaitsee noin neljä kilometriä etelään Säräisniemen itäisimmästä kärjestä Manamansalon länsipuolella Ykspistonselän, Haiskinselän ja Laiskanselän muodostaman vesialueen keskellä. Saaren pituus on 400 metriä ja leveys 300 metriä. Sen pinta-ala on noin 10 hehtaaria. Ykspisto kuuluu Oulujärven retkeilyalueeseen. Saaren eteläkärjessä on tulentekopaikka. Saaren puusto on pääosin havupuuvaltaista.
COSPAR

COSPAR (Committee on Space Research) on kansainvälinen avaruustutkimuksen komitea. Sen perusti International Council for Science vuonna 1958. COSPAR järjestää parillisin vuosin Scientific Assembly -nimisen tapahtuman, johon kokoontuu tuhansia alan henkilöitä.
Suomen COSPAR.
Suomi liittyi COSPARiin vuonna 1960. Toiminnan vahvat miehet olivat professorit Seppo Urpo ja Martti Tiuri. 
Vuosille 2021-2024 Suomen COSPARin kansalliskomiteaan on nimitetty seuraavat edustajat:
Sakara Tour 2006

Sakara Tour 2006 on Sakara Records -levy-yhtiön yhtyeiden Mokoman, Rytmihäiriön ja Stam1nan samannimiseltä yhteiskiertueelta julkaistu musiikki-DVD. Seitsemän konserttia kattanut kiertue järjestettiin Suomessa vuoden 2006 marraskuussa ja DVD julkaistiin 23. toukokuuta 2007. DVD on kokonaispituudeltaan noin 100 minuuttia ja sisältää seitsemän kappaleen verran livemateriaalia kultakin yhtyeeltä sekä kiertueen toteutusta ja muuta kiertue-elämää luotaavaa lisämateriaalia. Livemateriaali on tallennettu kiertueen Helsingin-, Seinäjoen- ja Oulun-konserteista. DVD sijoittui julkaisun jälkeisellä viikollaan Suomen DVD-listan ensimmäiseksi.
Kiertueen erikoisuuksiin kuului yhden kappaleen kultakin yhtyeeltä sisältänyt jokaisesta konsertista äänitetty livesingle, jonka konserttilippunsa ennakkoon hankkineet saivat jälkikäteen toimitettuna. Singlejen jäännöserä tuli 28. helmikuuta 2007 myyntiin myös levykauppoihin, ja tämän myötä kaikki singlet nousivat yhden viikon (10/2007) ajaksi Suomen singelistalle.
Suomen Lehtikuvaajat valitsi valokuvaaja Joonas Brandtin kiertueelta taltioiman ja koostaman kuvasarjan vuoden 2006 kotimaiseksi reportaasiksi. __notoc__
Tokugawa Iemochi

Tokugawa Iemochi (, 1846–1866) oli Japanin Tokugawa-shōgunaatin neljästoista shōgun. Hän toimi asemassaan vuodesta 1858 vuoteen 1866. Shōgun Tokugawa Iesada kuoli ilman jälkeläisiä, joten hänen seuraajansa valittiin Tokugawan kadettisuvuista. Vasta kaksitoistavuotias Iemochi nousi Kiin kadettisuvun jäsenenä toisen ehdokkaan Hitotsubashi Keikin ohi ja Iemochista tuli shōgun.
"Kōbu-gattaina" tunnetun, hovin ja bakufun lähentämistä tavoittelevan, liikkeen aikana Iemochi meni naimisiin keisari Kōmein nuoremman sisaren, prinsessa Kazun kanssa. Vuonna 1862 Hitotsubashi Keiki nimitettiin nuoren shōgunin holhoojaksi ("kōken"). Iemochin kauden aikana bakufu lievensi sankin kōtai-järjestelmän määräyksiä niin, että daimioiden ei tarvinnut viettää Edossa kuin yhden vuoden kolmesta. Toisin kuin aikaisemmin, heillä oli myös lupa viedä perheensä pois Edosta. Muutoksen tarkoitus oli antaa daimoille mahdollisuus valmistautua mahdollisena pidettyyn sotaan ulkomaalaisia vastaan.
Tokugawa Iemochi menehtyi sairauteen Osakan linnassa 29. elokuuta 1866. Hänen kuolemansa pidettiin kuitenkin salaisuutena 28. syyskuuta asti. Iemochi oli kuollessaan kaksikymmentävuotias. Iemochin monarkki oli Japanin keisari Komei. Hänen seuraajakseen valittiin Hitotsubashi Keiki, joka otti shōguniksi nousunsa yhteydessä nimekseen Tokugawa Yoshinobu.
Valkolehmäntatti

Valkolehmäntatti ("Leccinum holopus") on syötäväksi kelpaava ruokasieni, valkoinen lehmäntattien sukuun kuuluva laji, jota tapaa yleisenä koko maassa loppukesästä alkusyksyyn. Nuoret yksilöt kelpaavat varsin hyvin ruoaksi, mutta vanhetessaan sieni on usein erittäin toukkainen, erittäin vetelä ja vihertyvä.
Valkolehmäntatti on väriltään usein hiukan likaisen valkoinen; kalvaspunikkitatti on toinen valkoinen sukulaislaji, ja hohtavamman valkoinen kuin valkolehmäntatti. Näistä kahdesta valkolehmäntatin malto on pehmeämpää.
Ruskotatti

 
Ruskotatti ("Imleria badia", vanh. "Boletus badius" tai "Xerocomus badius") on erinomainen ruokasieni, jota tavataan kesäkuun lopusta syyskuun alkuun varsin yleisenä Etelä-Suomessa. Sen malto on valkoinen, ja muuttuu vahingoittuneista kohdista sinertäväksi. Pinta on kastanjanruskea, pillit vaaleankeltaiset. 
Ruskotatti muistuttaa nuorta männynherkkutattia, mutta tunnistusta helpottaa se, että ruskeassa jalassa ei ole verkkokuviota. Lisäksi mallon sinertyminen kosketuksesta on piirre, jota herkkutateilla ei ole. Sekoittamisesta ei ole kuitenkaan juurikaan haittaa, sillä ruskotatti on lähes herkkutattien veroinen ruokasienenä.
Stolin

Stolin (, , ) on kaupunki ja samanniminen hallintopiiri Brestin alueella Valko-Venäjällä. Kaupungista on vain 15 kilometriä Ukrainan rajalle etelässä. Stolinin piirin länsipuolella sijaitsee Pinskin kaupunkia ympäröivä hallintopiiri ja pohjoisessa Luninetsin hallintopiiri; idässä alkaa Homelin alue. Hallintopiiri kuuluu alavaan Valko-Venäjän Polesiaan ja on pinta-alaltaan (3 342 km²) maansa suurin. Stolinin kaupungin asukasluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 12 462, koko maaseutuvaltaisen piirin 80 695. Stolinin kaupungin ja ympäröivän maaseutukylien asukkaiden ohella Stolinin piiristä löytyy myös Davyd-Haradokin pikkukaupunki, jossa asui 6 573 henkeä () sekä Retšytsan kaupunkimainen taajama (6 280 as.).
Kaupungissa puhutaan valkovenäjän lisäksi myös paljon venäjää ja ukrainaa. Stoliniin saapuu paljon ukrainalaisia kauppiaita toripäivinä.
Keski-Pripetin kansallinen maisemansuojelualue on Valko-Venäjän tunnetuimpia Ramsarin sopimuksen mukaisia vesiperäisiä suojelualueita. Tämä esimerkiksi keväisistä tulvistaan tunnettu merkittävä suojelualue sijaitsee Pinskin, Luninetsin, Žytkavitšyn ja Stolinin piirien alueella.
John Davis (löytöretkeilijä)

John Davis (myös Davys, n. 1550–1605) oli englantilainen napa-alueiden löytöretkeilijä, joka löysi muun muassa Baffininsaaren. Hän teki Elisabet I:n tilauksesta matkoja pohjoiseen ja osallistui Luoteisväylän etsimiseen jo 1583. Hän teki löytöretkiä Grönlannin ympäristössä 1585, 1586 ja 1587 nimeten monia pohjoisia paikkoja. Vuonna 1588 hän osallistui merisotatoimiin Espanjaa vastaan, 1589 hän yritti jälleen löytää Luoteisväylää ja 1592 hän löysi Falklandinsaaret eteläiseltä Atlantilta.
Palattuaan Englantiin Davis kirjoitti alan oppikirjoja ja esitteli keksimänsä Davisin kvadrantin. Vuonna 1596 hän purjehti Azoreille ja sen jälkeen Itä-Intiaan. Vuonna 1605 japanilaiset merirosvot surmasivat hänet Sumatralla.
Reki-Vesala

Reki-Vesala on entisen Ylikiimingin kunnan länsiosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva alue, jonka muodostavat Kiiminkijoen varrella sijaitsevat Rekikylän ja Vesalan kylät. Alue käsittää itä-länsisuunnassa entisen Kiimingin kunnanrajan ja Ukkolanmäen välisen alueen. Nykyisin alue kuuluu Oulun kaupungin Vesalan kaupunginosaan.
Historiallisesti alue on asuinpaikkana vanhaa perua. Rekikylässä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, joka on käsittänyt kymmeniä, mahdollisesti satoja asumuksia. Alueen taltioitu historia ulottuu vuoteen 1570, jolloin alueella mainittiin olevan kolme asukasta.
Nykyisin Ouluun johtavan seututien 833 varrella sijaitseva Reki-Vesala on kunnan muuttovoitto- ja kehittämisen painopistealuetta. Vesalan kylä laajenee länteen päin kohti Rekikylää, ja asukasmäärän kasvaessa on kunta investoinut alueen kehittämiseen. Alueelle on rakennettu jalankulun ja pyöräilyn väylät vilkasliikenteisen Ouluntien varteen, ja Ylikiimingin kunta on investoinut 1,2 miljoonaa euroa vuosina 2006–2008 toteutettuun Vesalan koulun saneeraus- ja laajennustyöhön.
Finnwest

Finnwest oli suomalainen lännenlukemisto 1980-luvulla.
"Finnwestiä" julkaisi oululaiskustantamo Kolmio-kirja vuosina 1976-92 yhteensä 197 kappaletta. Lehden alkuidea ja henkilögalleria olivat Juhani Salomaan käsialaa. Hänen lisäkseen tunnetuin "Finnwestin" kirjoittajista lienee Kari Nenonen. Tapani Bagge kirjoitti sarjaan 32 lehteä. Lehteä toimittivat Juhani Salomaan lisäksi mm. Elina Kaarlela ja loppuvaiheessa Seppo Tuisku. Levikki oli 1980-luvun alussa suurimmillaan 15000 kappaletta, mutta loppuaikoina vain pari tuhatta. 
Juoni.
"Finnwest" kertoi Pohjanmaalta kotoisin olevan Juho Kaaponpoika Helapään seikkailuista villissä lännessä kylässä nimeltään Little Big Gulch. Kylän musta sheriffi Amos Napoleon Jefferson oli Juhon hyvä ystävä ja Juho aika ajoin kantoi apulaissheriffin tähteä ponchossaan. Juholla oli vikuri muuli nimeltään Antti.
Nightbird

Nightbird on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren yhdestoista studioalbumi. Fanien ja kriitikoiden ylistämää "Nightbirdiä" pidetään vuoden 2005 "Erasure"-albumin aloittaman taiteellisesti ja kaupallisesti kuivan kauden päätöksenä, paluuna Erasuren alkuaikojen puhtaan tyylikkäseen pop-formaattiin. Albumin ensimmäinen singlejulkaisu, "Breathe", oli yhtyeen suurin hitti sitten vuonna 1994 julkaistun "Always"-kappaleen, kohoten brittien singlelistalla sijalle 4. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Vince Clarke sekä Andy Bell.
Steve Guolla

Stephen "Steve" Guolla (s. 15. maaliskuuta 1973 Scarborough, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Ura.
Juniorivuodet.
Guolla pelasi juniorivuotensa Michigan State Universityn joukkueessa NCAA:ssa, jossa hän teki neljässä kaudessa 156 ottelussa tehot 62 + 125 = 187. Hyvistä suorituksista huolimatta Guollaa ei koskaan varattu , jonka takia hän jäi pitkäksi aikaa yliopiston joukkueeseen. Uusi mahdollisuus ammattilaisuuteen hänelle tarjoutui, kun Ottawa Senators varasi hänet kolmantena viimeisessä 1994. Saman tien Guolla pakkasi varusteensa, ja matkusti AHL-liigan Prince Edward Island Senatorsin riveihin, joka oli Ottawan farmiseura. Hän teki kaudella 1995–1996 runkosarjassa 72 ottelussa tehot 32 + 48 = 80. Pudotuspeleissä hän pelasi 3 ottelua, mutta ei saavuttanut yhtään tehopistettä.
NHL-ura.
1996–1997 San Jose Sharks hankki Guollan pelioikeudet ja hän pääsi pelaamaan ensimmäiset pelinsä NHL:ssä. Osan kaudesta hän pelasi kuitenkin San Josen farmissa AHL-liigan Kentucky Thoroughbladesissa. Seuraavalla kaudella hän sai pelasi San Josessa vain seitsemän ottelua. Pääosa kaudesta kului Kentuckyn riveissä, eikä peliaika NHL:n puolella parantunut 1998–1999-kaudellakaan.
Guollan ura kääntyi nousuun, kun San Jose myi hänet Tampa Bay Lightningiin. Hän pelasi koko kauden NHL:ssä, joskin kesken kauden siirtyi Tampa Baystä Atlanta Thrashersiin. Kausi 2000–2001 oli Guollan uran paras NHL:ssä. Hän pelasi 63 ottelua, joissa teki tehot 12 + 16 = 28. Kauden jälkeen Guolla siirtyi vapaana agenttina New Jersey Devilsiin, jossa hän sai farmikomennon. Hän pelasi kauden New Jerseyn farmijoukkueessa Albany River Ratsissa lupaavasti, ja kesken seuraavan kauden hänet nostettiin New Jerseyn kokoonpanoon. Pelit loppuivat kuitenkin pahoihin selkävammoihin. Hän yritti vielä seuraavan kauden pelata Albanyssä, mutta jatkuvat selkävammat pakottivat lopettamaan.
Ura Euroopassa.
Kaudeksi 2004–2005 Guolla yritti paluuta pelaamalla Sveitsin Nationalliga A:n Kloten Flyersissa. Hän pelasi vain kaksitoista ottelua selkävammansa vuoksi, joka ei osoittanut vieläkään parantumisen merkkejä. Seuraavan kauden hän pelasi DEL-liigassa Hannover Scorpionsissa Saksassa. Kausi oli hieman ehjempi, ja selkä oli jo parempi. Vaatimattomien tehojensa vuoksi hän ei kuitenkaan jatkanut Scorpionsissa.
Kaudeksi 2006–2007 Guolla teki sopimuksen SM-liigan HIFK:n kanssa, ja hänen uransa lähti uudelleen nousuun. Hän oli HIFK:n avainpelaajia koko kauden, ja oli liigan pistepörssin viides. Toinen kausi oli kuitenkin huomattavasti vaikeampi, eikä pisteitä kertynyt enää niin paljoa. Ensimmäisellä HIFK-kaudellaan liigan syöttöpörssin voittanut 45 syöttöpisteellään voittanut Guolla sai toisella kaudellaan pisteitä 15+25. Kaudeksi 2008–2009 Guolla siirtyy yhdessä toisen HIFK:n pohjoisamerikkalaisen Rem Murray kanssa Itävallan-liigan HC TWK Innsbruckin joukkueeseen.
Messerschmitt Me 321

Messerschmitt Me 321 Gigant oli natsi-Saksan sotilaallinen rahtiliitokone.
Siihen sopi 200 aseistettua sotilasta tai yksi Panzerkampfwagen IV.
Sen suunnittelua johti diplomi-insinööri Josef Fröhlich. Hän suunnitteli koneen muutamassa kuukaudessa Englantiin suunniteltua hyökkäystä varten. Helmikuussa 1941 koneella lennettiin ensimmäiset testilennot kolmen Me 110:n hinatessa sitä. Huhtikuussa 1942 Gigant oli varustettu omin moottorein. Lentokone kehittyi Messerschmitt Me 323 V2:ksi, jossa oli kuusi moottoria.
Monaco Eurovision laulukilpailussa

Monaco osallistui ensimmäisen kerran Eurovision laulukilpailuun vuonna 1959.
Parhain sijoitus Monacolla oli euroviisuvoitto vuonna 1971 laulaja Séverinen edustuskappaleella "Un banc, un arbre, une rue", joka sai yhteensä 128 pistettä. Monaco ei kuitenkaan järjestänyt voitosta huolimatta seuraavan vuoden kilpailua sopivan kisapaikan puuttumisen vuoksi.
Monaco esitti kappaleensa ranskan kielellä. Vuoden Euroviisussa laulettiin myös vähän tahitin kieltä.
Monaco on pitänyt euroviisuhistorian toiseksi pisimmän osallistumistauon, 24 vuotta, vuosien ja välillä. 2000-luvun huonon menestyksen takia maa kuitenkin vetäytyi jo kolmannen viisunsa jälkeen vuonna .
Monacon valtion budjetista vuodelle 2022 oli sijoitettu 100 000 euroa vuoden 2023 Euroviisuihin. Monaco ei osallistunut vuoden 2023 Euroviisuihin. Monacossa oli aloittamassa vuonna 2022 uusi yleisradioyhtiö nimeltä Monte-Carlo Riviera TV. Kuitenkin sen aloitus viivästyi ja yleisradioyhtiön oli tarkoitus aloittaa kesä–syyskuussa 2023. Monaco TV:n pitäisi ensin silti saada Euroopan yleisradiounioni EBU:n jäsenyys ennen kisoihin osallistumista.
Monacon sijoitukset.
Huom! Vuosien 1959–1974 pisteet "eivät" ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.&lt;noinclude&gt;
Nykyinen pistejärjestelmä.
Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
Monacon äänestyshistoria.
Monacon antamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2004–2006 Monaco ei selviytynyt finaaleihin, mutta sai äänestää niissä.
Monacon saamat pisteet.
Ainoastaan finaalissa annetut pisteet näkyvät taulukossa. Vuosina 2004–2006 Monaco ei selviytynyt finaaleihin.
Kapellimestarit.
Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä.
John Taylor (kilpa-autoilija)

John M. Taylor (23. maaliskuuta 1933 – 8. syyskuuta 1966) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Formula 1 -urallaan hän osallistui viiteen Grand Prix'iin ja saavutti yhden MM-pisteen. Hän osallistui myös lukuisiin F1-sarjaan kuulumattomiin osakilpailuihin.
Taylor menehtyi onnettomuudessa Saksan Grand Prix'ssa 1966 törmättyään Jacky Ickxin Matraan ensimmäisellä kierroksella. Hän pääsi ulos palavasta autosta, mutta kuoli vakaviin palovammoihin neljä viikkoa myöhemmin.
Kokometallinen lentokone

Kokometallinen lentokone oli 1910-luvulta 1940-luvulle elänyt käsite, jolla kuvattiin lentokoneen rungon ja siipien rakenteen teknologista muutosta puu-kangas-rakenteisesta kevytmetallirakenteiseksi. 
Alku.
Kokometallinen lentokone tuli suurempia siipikuormituksia kestäväksi ja sen säänkestävyys parani. Tämä johti yleensä myös yksitasoiseen lentokoneeseen, jossa siipi kantaa itse itsensä ilman erillistä ulkoista tuentaa runkoon. Myös sisäänvedettävä laskuteli tuli useisiin koneisiin tässä yhdeydessä kuten myös kuomullinen kabiini. Koneiden siipikuormituksen kasvu johti heikompaan liikehtimiskykyyn ja usein suurempaan sakkausnopeuteen ja suurempaan laskunopeuteen. Tällöin otettiin siivessä käyttöön nostovoimaa lisäävät laitteet (solakot, laipat) ja liike-energiaa vähentävät lentojarrut.
Ensimmäiset kokometalliset lentokoneet suunnitteli Hugo Junkers (Dessaussa Saksassa). Ensimmäinen konetyyppi oli Junkers J 1. Se lensi ensi kerran 12. joulukuuta 1915.
Hävittäjälentokoneissa kokometallinen rakenne tuli käyttöön vasta 1930-luvun alussa ensimmäisen ollessa neuvostoliittolainen Polikarpov I-15. Pommikoneisiin kokometallinen rakenne tuli pitkin 1930-lukua, esim. Bristol Blenheim. Douglasin DC-1, DC-2 ja DC-3 olivat merkittäviä teknologisia päänavaajia.
Purjelentokoneissa metallinen rakenne ei koskaan saavuttanut suosiota lukuun ottamatta joitakin yhdysvaltalaisia pursikoneita.
Kokometallinen lentokone oli vähemmän sään armoilla kentällä ollessaan, mutta korroosío-ongelmat tietenkin lisääntyivät. Kokometallinen sotilaskone pystyy kestämään enemmän sirpaleita, pienikaliiperisia luoteja ja on tukevampi ja mahdollistaa suuremman nopeuden kuin kangasverhoiltu puurunkoinen lentokone.
Kokometallisen lentokoneen jälkeen.
1940-luvulta eteenpäin, mutta voimallisemmin vasta 1970-luvultä lähtien, tämä kokometallinen lentokone on alkanut muuttua enenevästi lujitemuovirakenteita sisältäväksi. 
Teknologian painopisteen siirtyessä lentokonerakenteista elektroniikkaan lentokoneen teknolisessa muutoksessa puhutaan esimerkiksi fly-by-wire-tekniikoiden tulosta kuin rakennemateriaaleista.
Ennen kokometallista lentokonetta lentokone oli tehty puurimoista ja verhoiltu kankaalla. Kangas toi aerodynaamisen muodon mutta ei kantanut koneen liikehtimis- jne. kuormia. Puurimat alkoivat korvaantua pitkin 1920-lukua teräsputkilla, liimaliitoksista siirryttiin hitsaukseen ja pulttiliitoksiin. Kangasta alettiin korvat jo 1920-luvulla vanerilla, eräs ensimmäisiä integraalirakenteisia (kantava kuorirakenne) oli suomalainen VL Haukka, joka oli puinen jäykisteillä varustettu vanerikuorirakenne. Metallirakenne korvasi tämän. Aluksi se koostui metallisista puiset runko-osat korvaavista jäykisteistä, joihin sileä alumiinilevy niitattiin kiinni. Mutta sittemmin alettiin tehdä jäykisteillä varustettuja levyjä – Junkersin aaltopelti ratkaisi tämän omalla tavallaan. Kokometallikone kehittyi sotilaskoneissa teräksestä tai titaanista taottuihin ja koneistettuihin monimutkaisiin rakenteisiin.
Daljoki

Daljoki tai "Dalajoki", ja vanhastaan "Taalainjoki" ( ) on Ruotsissa Uppsalan läänissä virtaava 541 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Daljoen vesistössä sen pääuomaan. Se on Ruotsin toiseksi pisin joki , ja sitä pidetään Norlannin etelärajana. Joen valuma-alueen pinta-ala on 28 954 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Älvkarlebyn kunnassa.
Daljoki muodostuu, kun Västerdalälven ja Österdalälven yhtyvät toisiinsa. Daljoki virtaa Taalainmaan sekä Västmanlandin läpi ja laskee lopulta mereen Uplannin pohjoisosassa. Yhtymäkohdasta on matkaa merelle 219 kilometriä. Vesistöviranomaiset ovat valinneet Österdalälvenin vesistöalueen pääuomaksi. Yläjuoksulla valitaan pääuoman seuraavaksi osuudeksi Sörälven, joka alkaa pitkästä Norjan ja Ruotsin puolella sijaitsevasta järviketjusta. Pääuoman pituus valtionrajalle on 492 kilometriä.
Vesivoimaa.
Dalälvenin pääuomassa on 34 vesivoimalaitosta: Älvkarleby, Lanforsen, Untra, Storgysinge, Söderfors, Gysinge, Näs, Avesta Lillfors, Avesta Storfors, Skedvi, Långhag, Domnarvet, Bullerforsen, Kvarnsveden, Forshuvudforsen, Gråda, Spjutmo, Blyberg, Väsa, Åsen, Trängslet, Båthusströmmen, Lindbyn, Lillstup Mockfjärd, Skifsforsen, Eldforsen, Hummelforsen, Lima, Ärnäs, Östvalla, Horrmund, Ugsi, Säs kvarn ja Dala Järna. Voimaloiden yhteisteho on 1 100 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 4 346 gigawattituntia.
Efrem Zimbalist Jr.

Efrem Zimbalist Jr. (30. marraskuuta 1918 New York, New York, Yhdysvallat – 2. toukokuuta 2014 Solvang, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Golden Globe -palkittu elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä.
Elämä ja ura.
Zimbalistin isä Efrem Zimbalist Sr. oli viulisti ja säveltäjä. Efrem Zimbalist nuoremman vaimo Stephanie Spaulding Zimbalist kuoli keuhkosyöpään 73-vuotiaana 4. helmikuuta 2007.
Zimbalist esiintyi 1940- ja 1950-luvuilla teatterissa, muun muassa Shakespearen näytelmässä Henrik VIII. Hän näytteli 1960-luvulla televisiosarjassa "77 Sunset Strip" Stuart Baileyn hahmoa. 1990- ja 2000-luvulla hän teki myös äänirooleja animaatiosarjoissa, kuten "Hämähäkkimies" ja "Batman".
Geryon

Geryon () oli kreikkalaisessa mytologiassa titaani, Khrysaorin ja Kallirrhoen poika, joka asui myyttisten hesperidien Erytheian saarella kaukana läntisellä Välimerellä – myöhemmät sukupolvet mielsivät alueen Tartessokseksi Etelä-Iberiassa. Geryonilla oli kolme päätä, kolme kehoa ja yhteensä kuusi kättä. Jalkoja hänellä on lähteestä riippuen joko myös kolme paria, tai sitten kaikki kolme torsoa yhtyvät ainoastaan kahteen jalkaan. Lisäksi Stesikhoroksen eepoksessa "Geryonin laulu" hänellä kuvataan olevan siivet. Näitä omituisuuksia lukuun ottamatta hänen ulkomuotonsa oli kuin kenen tahansa soturin. Hän omisti kaksipäisen Orthos-vahtikoiran, joka oli Kerberoksen veli, ja lisäksi komeaa punakarjaa, jota Orthoksen lisäksi vartioi myös hänen paimenensa Eurytion, Erytheian poika.
Geryonin karja.
Herakleen kymmenes urotyö oli noutaa Geryonin karja. Tämä Eurystheuksen tehtävä lähetti hänet Euroopasta aluksi Libyaan, jossa erämaan kuumuuteen kyllästyneenä ampui nuolellaan kohti Heliosta, aurinkoa. Tunnustuksena tästä rohkeudenosoituksesta Helios antoi hänelle kultaisen kulhon, jota hän itse oli käyttänyt joka yö purjehtiakseen lännestä itään. Herakles käytti sitä päästäkseen Erytheiaan.
Kun Herakles pääsi perille saareen, heti saavuttuaan hän kohtasi kaksipäisen koiran, Orthoksen. Yhdellä valtavalla nuijansa heilautuksella Herakles tappoi vahtikoiran. Eurytion saapui auttamaan Orthrosta, mutta koki saman kohtalon.
Kaiken tapahtuneen jälkeen Geryon syöksyi paikalle kantaen kolmea kilpeä ja kolmea keihästä, ja pitäen päissänsä kolmea kypärää. Hän liittyi taisteluun Anthemos-joen rannalla, mutta sai osuman myrkytetystä nuolesta suoraan otsaansa. Äänekkäästi voihkien Geryon kaatui siitä enää nousematta. Herakles nousi karjan kanssa kulhoonsa ja purjehti meren yli Tartessokseen, jossa hän luovutti kulhon takaisin auringolle.
Karjan vienti perille osoittautui hankalaksi tehtäväksi. Liguriassa Poseidonin pojat Ialebion ja Derkynos yrittivät varastaa karjan, mutta Herakles tappoi heidät. Matkan aikana laumasta karkasi härkä, joka ui meren yli Sisiliaan; samalla sen mukaan nimettiin viereinen maa, jonka läpi se oli kulkenut, Italiaksi – tyrrhenialaiset kutsuivat härkää sanalla "italos". Kuningas Eryks, joka oli myös Poseidonin poika, kätki härän omaan laumaansa. Herakleen saapuessa vaatimaan omaansa tämä kieltäytyi luovuttamasta sitä, ellei Herakles painisi hänen kanssaan. Näin kävikin – tosin kuningas sai ottelussa surmansa – ja Herakles palautti härkänsä takaisin muiden joukkoon.
Lauman saapuessa merenlahdelle, Hera lähetti paarman kiusaamaan karjaa, ja se hajaantui pitkin Traakian vuoristoa. Tämän jälkeen Hera lähetti paikalle tulvan, jolloin Herakles ei saanut laumaansa kuljetettua joen yli, mutta tämän hän ratkaisi kasaamalle kiviä veteen tehdäkseen sen matalammaksi. Lopulta Herakles palasi jäljelle jääneiden nautojen kanssa takaisin Eurystheuksen luo, joka uhrasi eläimet Heralle.
Alna

Alna on yksi Norjan pääkaupungin Oslon kaupunginosista. Se on nimetty Alna-joen mukaan, joka virtaa läpi kaupunginosan. Alna on pinta-alaltaan 13,7 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 49 000. Yli 33 prosenttia kaupunginosan asukkaista kuuluu johonkin etniseen vähemmistöryhmään. Vuonna 2009 Alnassa sijaitsevien Granin peruskoulun oppilaista 93 %, Skjønnhaugin koulun oppilaista 84 % ja Furusetin koulun oppilaista 76 % ei ollut norjalaista alkuperää.
Alnassa on noin 1 700 työpaikkaa.
C600

C600 on Lokomon valmistama teollisuusveturi. Veturi on hyvin samankaltainen kuin Valmetin Move66, ja sitä voidaankin sanoa rinnakkaismalliksi. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, C600 on koriltaan vain hiukan suorakulmaisempi. C600-veturia valmistettiin vain seitsemän kappaletta vuosina 1968–1973.
Veturin pituus on 8 980 mm, paino työkunnossa 45 tonnia ja huippunopeus 40 km/h. Koneena on Cummins VT 12-700, vaihteistona hydraulinen Voith L4r4. Veturin teho on 450 kW. Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki vetävät. Pyörän halkaisija on 960 mm ja pyörästön pituus 3 950 mm.
Kuten teollisuusvetureissa yleensäkin, veturin alustaan on lisätty noin kymmenen tonnia ylimääräisiä painolevyjä irtiottokyvyn parantamiseksi. Neljä C600-veturia valmistettiin ruotsalaisten tilauksesta, mutta Suomeen näitä vetureita toimitettiin kaksi Kaukas Oy:lle Lauritsalaan ja yksi Veitsiluoto Oy:lle Kemiin. 
Veitsiluodon veturi (663/1972) on nykyään käytössä FGG Finngas GmbH:lla Haminassa ja Kaukas Oy:n toinen veturi (637/1969) puolestaan Imatran veturipalvelulla.
Đà Nẵng

Đà Nẵng on Vietnamin maakuntatasoinen kaupunki maan keskiosassa Nam Trung Bộn alueella Etelä-Kiinan meren rannalla. Đà Nẵng on tärkeä satamakaupunki, talous- ja koulutuskeskus ja matkailukohde. Đà Nẵngin kansainvälinen lentoasema on yksi maan vilkkaimmista.
Vuoden 2025 heinäkuun hallinnollisessa uudistuksessa Đà Nẵng suureni huomattavasti, kun kaupunkiin liitettiin Quảng Namin maakunta. Samalla tämä uusi hallintoalue jaettiin 70 kuntaan, 23 suuralueeseen ja 1 erityisalueeseen. Đà Nẵngin maakuntatasoisen kaupungin pinta-ala on 11 859,59 neliökilometriä, ja siellä on 3 065 628 asukasta. Alueen väestötiheys on siten noin 258 asukasta neliökilometrillä.
Maantiede.
Kaupunki sijaitsee pitkulaisen Vietnamin keskiosassa: 764 kilometriä Hanoista etelään, 964 kilometriä Hồ Chí Minhin kaupungista pohjoiseen. Muinainen keisarien pääkaupunki Huế on 106 kilometrin päässä pohjoiseen, mutta kaupunkien välissä on lähes kilometrin korkuiset vuoret. Vuoristossa on matkailunähtävyytenäkin tunnettu "Pilvisola", Đèo Hải Vân.
Đà Nẵng tunnetaan Mỹ Khên rannasta. Pitkä ranta tunnetaan myös nimellä China Beach, jonne Yhdysvaltain ensimmäiset Vietnamin sotaan lähetetyt joukot rantautuivat 1965. Đà Nẵngista 25 kilometriä etelään sijaitsee matkailijoiden suosima Unescon maailmanperintökohde, Hội Anin kaupunki.
Historia.
Vuonna 1847 Ranskan laivasto pommitti kaupunkia kostoksi ranskalaisten lähetyssaarnaajien vainoista. Vuonna 1858 ranskalaiset nousivat maihin ja valloittivat alueen siirtomaakseen. Se nimettiin "Touraneksi".
Etelä-Vietnamin joukot piirittivät 15. toukokuuta 1966 Đà Nẵngin, joka oli kapinallisten hallussa. Kaupungissa olleet buddhalaiset ilmoittivat 22. toukokuuta suostuvansa neuvotteluihin, jos amerikkalaiset sotilaat varmistaisivat heidän turvallisuutensa. Taistelut Đà Nẵngin kaupungin omistuksesta päättyivät 23. toukokuuta kapinallisten antauduttua hallituksen joukoille. 
Vietnamin sodan aikana kaupungissa toimi Yhdysvaltojen suuri lentotukikohta.
Cult of Death

Cult of Death on Deathchainin kolmas albumi, joka on yhtyeen nykyisen laulajan, K.J.Khaosin, ensimmäinen yhtyeessä. Albumi pääsi ensimmäisellä viikollaan Suomen virallisella albumilistalla sijalle 17. Levy on monella tavalla erikoinen ja poikkeaa edeltäjistään muun muassa entistä death metal -painotteisemmalla kappalemateriaalilla.
Aiheesta muualla.
Deathchainin viralliset kotisivut
Pyhän Nikolain kirkko (Kuressaare)

Pyhän Nikolain kirkko () on ortodoksinen kirkkorakennus Kuressaaressa, Viron Saarenmaalla. Se edustaa arkkitehtooniselta tyylisuunnaltaan klassismia. Kirkon rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1786, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1790.
Union Street

Union Street on brittiläisen synthpop-yhtye Erasuren kahdestoista studioalbumi, joka sisältää akustisia ja country-vaikutteisia versioita yhtyeen aiemmilla äänitteillä julkaistuista kappaleista. Idea akustisen albumin tekoon oli syntynyt yhtyeen edellisen levyn, "Nightbirdin", lauluäänityksissä Union Street -studiolla, New Yorkissa. Clarke ja Bell halusivat työstää uudelleen vanhempia kappaleitaan, jotka olivat heidän mielestään saaneet ansaitsemaansa vähemmän huomiota tai joiden he eivät kokeneet alkuperäisversioina tuovan esiin täyttä potentiaaliaan. 
Kappaleet.
Suluissa alkuperäisversion sisältävä albumi.
Mika Karttunen (shakinpelaaja)

Mika Karttunen (s. 30. toukokuuta 1981) on suomalainen kansainvälisen mestaritason shakinpelaaja. Hän on shakin Suomen-mestari vuosilta 2002, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013 ja 2014. Karttusella on nykypelaajista eniten Suomen-mestaruuksia ja yhteensä 14 SM-mitalia.
Peliuran lisäksi Karttunen on toiminut 2000-luvulla aktiivisesti suomalaisen shakkielämän edistäjänä, muun muassa Suomen Shakkiliiton nuorison päävalmentajana (2007–2008 ja 2011–2014), "Suomen Shakki" -lehden kirjoittajana (2000–) ja Suomen Shakkiliiton hallituksen jäsenenä (2012–2014, 2014–2016).
Karttunen perusti vuonna 2011 yhdessä kansainvälisen shakkimestari Heikki Lehtisen kanssa Shakkilinna-projektin, joka edistää lasten ja nuorten shakkitoimintaa Suomessa. Shakkilinna toimii pääasiassa Pirkanmaalla, mutta on oppimateriaalien osalta myös valtakunnallinen toimija. Shakkilinnan merkittävin valtakunnallinen hanke on interaktiivinen shakin opetussivusto Avainsiirto, joka on toteutettu yhteistyössä Suomen Shakkiliiton ja Tampereen yliopiston kanssa.
Karttunen on kirjoittanut kolme shakkikirjaa.
Karttusen korkein Elo-luku on 2496, jonka hän saavutti elokuussa 2022.
Tim Daly

James Timothy Daly (s. 1. maaliskuuta 1956 New York, New York, Yhdysvallat) on Golden Satellitella palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Wings". Daly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista merkittävin on ollut Teräsmies.
Elämäkerta.
Daly syntyi New Yorkissa vuonna 1956 James Dalylle ja Hope Newellille, jotka olivat molemmat näyttelijöitä. Hänellä on vanhempi sisko Tyne Dale ja velipuoli säveltäjä Mark Snow. Daly opiskeli näyttelemistä ja kirjallisuutta Vermontin Bennington collegessa, josta hän valmistui vuonna 1979. Palattuaan New Yorkiin Daly jatkoi opiskelua näyttelemisen ja laulamisen parissa.
Copán

Copán on esikolumbiaaninen mayakaupunki nykyisen Hondurasin länsiosassa Copánin departementissa noin 60 kilometriä Guatemalan rajalta. Se oli merkittävä mayakaupunki valtakunnan klassisella kaudella. Copán on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1980. Osa arkeologeista uskoo, että Copánin veistokset voisivat olla mayojen kanssa rinnakkain eläneiden lencojen käsityöläisten tekemiä.
Copánin kukoistuskausi oli 400-luvulta 800-luvun alkuun. Silloin siellä asui jopa 25 000 ihmistä. Kaupungin historia ulottuu kuitenkin ainakin 100-luvulle asti.
Kaupungin historia.
Copán on peräisin jo esiklassiselta maya-ajalta. Ensimmäiset tunnetut merkit Copánin laakson asutuksesta ovat noin vuodelta 1500 eaa., mutta ensimmäiset maya-kulttuurin viitteet ovat 500-luvulta. Copánin mahdin perustanut dynastia tuli tuolloin Tikalista. Kaupungin kultakausi oli muiden suurten mayakaupunkien tavoin noin 400–800 jaa. Kuitenkin pian vuoden 900 jälkeen kaupunki hylättiin. Diego Garcia de Palacio löysi kaupungin vuonna 1570, mutta löytö jäi huomiotta Lloyd Stephensin vuosina 1839–1841 tekemiin tutkimuksiin saakka.
Loire-Atlantique

Loire-Atlantique () on Ranskan departementti numero 44, joka sijaitsee Länsi-Ranskassa Atlantin rannalla Pays de la Loiren hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 6 815 neliökilometriä ja siellä on 1 234 089 asukasta. Sen pääkaupunki on Nantes. Loire-Atlantique on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin,
59 kantoniin ja 221 kuntaan.
Loire-Atlantique oli yksi 83 departementista, jotka muodostettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Sen nimi oli tuolloin Loire-Inférieure. Alue kuului alun perin Bretagneen ja on sitä kulttuurimielessä monien mielestä edelleen. Departementin nimeksi vaihdettiin Loire-Atlantique vuonna 1957.