Larry Carlton

Larry Carlton (s. 2. maaliskuuta 1948 Kalifornia) on yhdysvaltalainen jazzkitaristi. Hän on voittanut kolme Grammy-palkintoa levytyksistään ja sävellyksistään. Yksi hänen kuuluisimmista levytyksistään on kitarasoolo televisiosarja "Hill Street Bluesin" tunnusmusiikissa. Carlton otti ensimmäiset kitaratuntinsa kuusivuotiaana. Hänen esikuviaan ovat olleet Joe Pass, Wes Montgomery, Barney Kessel ja B. B. King. Myös saksofonisti John Coltrane on tehnyt häneen syvän vaikutuksen. 
Uran alkuajat.
1970-luvulla Carlton oli haluttu studiomuusikko Los Angelesissa. Hän soitti yli 500 äänitteellä vuodessa, yhteistyökumppaneinaan muiden muassa Steely Dan, Joni Mitchell ja Quincy Jones. Hänen kitarasoolonsa Steely Danin kappaleessa ”Kid Charlemagne” albumilta "The Royal Scam" (1978) on listattu kolmanneksi parhaaksi kitarasooloksi Rolling Stone -lehdessä. Vuosina 1971–1976 Carlton soitti jazz-rock-yhtyeessä The Crusaders.
Soolotuotanto.
Vuonna 1977 Carlton sai levytyssopimuksen Warner Brothers Recordsille omasta soolotuotannostaan. Hän tuotti kuusi albumia vuosina 1978–1984, mukaan lukien oma versionsa Santo Farinan kappaleesta ”Sleepwalk”, joka kipusi listoille. Vuonna 1983 hänen albuminsa "Friends" sai Grammy-ehdokkuuden.
Vuonna 1985 Carlton teki sopimuksen MCA Master Recordsin kanssa akustisesta jazz-albumista. Tuloksena oli levy "Alone/But Never Alone", jolta löytyy myös hänen tulkintansa kappaleesta ”The Lord’s Prayer”. Vuodesta 1985 vuoteen 1990 Carlton teki sooloprojekteja ja voitti toisen Grammy-palkintonsa Michael McDonaldin "Minute By Minute" -coverilla, joka löytyy albumilta "Discovery".
Vuonna 1989 Carlton loukkaantui joutuessaan harhaluodin uhriksi yksityisstudionsa (Room 335) ulkopuolella Etelä-Kaliforniassa. Luoti osui häntä kaulaan ja vahingoitti hänen äänihuuliaan ja aiheutti elinikäisen vamman. Carlton toipui kuitenkin nopeasti ja valmisteli tekeillä olleen albumin "On Solid Ground" loppuun samana vuonna. Hän jatkoi työskentelyä sähkökitaralla 1991, kun hän alkoi nauhoittaa omaa blues-albumiaan, mutta levyn valmistuminen viivästyi muiden projektien ja tarjouksien takia, ja jazz-levy "Kid Gloves" ilmestyi ennen southern-blues-vaikutteista albumia "Renegade Gentleman", joka julkaistiin 1993. Levyllä vierailee kuudella raidalla nashvilleläinen huuliharpisti Terry McMillan.
Vuodesta 1994 vuoteen 1997 Carlton teki muutamia kiertueita ja julkaisi albumin kitaristi Lee Ritenourin kanssa. Levyllä oleva kappale "Remembering J.P." on kunnianosoitus edesmenneelle Joe Passille. Pian tämän jälkeen 1997 Carlton pääsi Ritenourin paikalle smooth jazz -kvartettiin Fourplay Ritenourin lähdettyä yhtyeestä. Muut soittajat Fourplayssa ovat Bob James (koskettimet), Nathan East (basso) ja Harvey Mason (rummut).
Vuonna 2000 Carlton jatkoi soolotuotantoaan "Fingerprints" -albumillaan. Seuraavana vuonna hän soitti konserttitaltioinnissa kitaristi Steve Lukatherin kanssa. "No Subtitutions: Live At Osaka" toi hänelle kolmannen Grammy-palkinnon.
Carltonin myöhempiä albumeja ovat mm. akustinen "Deep Into It" (2001), jazz-blues-vaikutteinen levy "Sapphire Blue" (2003) ja "Firewire" (2005).
Carlton Suomessa.
Ensivierailullaan Suomessa Larry Carlton esiintyi yhdessä kitaristi Robben Fordin kanssa 24. marraskuuta 2008 Helsingin Kulttuuritalolla ja seuraavana päivänä Turun Caribiassa.
Vuonna 2009 Larry Carlton Trio esiintyi 31. lokakuuta – 2. marraskuuta Tampere-talolla, Espoossa ja Turussa. Vuonna 2014 Carltonin kvartetti vieraili Pori Jazz -festivaaleilla.
Kitara.
Carlton soittaa pääasiassa Gibsonin ES-335-kitaralla, mistä juontuu hänen lempinimensä ”Mr.335”. Gibson valmistaa nykyään Carltonin nimikkomallia, joka perustuu Carltonin omaan vuoden 1968 ES-335-kitaraan.