tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chase This Light

Chase This Light on alternative rock -yhtye Jimmy Eat Worldin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2007. Albumin tuotti Butch Vig, joka on tuottanut aikaisemmin muun muassa Nirvanan, The Smashing Pumpkinsin, Against Me!:n ja Sonic Youthin materiaalia.
Osa albumin masteroimattomasta versiosta vuosi internetiin 7. syyskuuta 2007 ja masteroitu koko albumi 29. syyskuuta 2007.
Albumi debytoi Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla sijalla viisi myyden ensimmäisellä viikollaan noin 62 000 kopiota. Joulukuun alkuun mennessä albumi oli myynyt 123 000 kopiota Yhdysvalloissa.
Richard M. Bishop

Richard Moore Bishop (4. marraskuuta 1812 – 2. maaliskuuta 1893) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Cincinnatin pormestarina vuosina 1859–1861, ja Ohion kuvernöörinä yhden kauden 1878–1880.
Leinelän rautatieasema

Leinelän rautatieasema (, ) on yksi 1. heinäkuuta 2015 avatun kehäradan viidestä rautatieasemasta. Liikennepaikka sijaitsee Leinelän alueella Vantaan Koivukylän kaupunginosassa Koivukylänväylän eteläpuolella, noin viiden kilometrin etäisyydellä Helsinki-Vantaan lentoaseman rautatieasemalta koilliseen.
Aseman rakentaminen saatiin valmiiksi yhdessä itäisen avorataosuuden kanssa 9. lokakuuta 2013. Aseman Koivukylänväylän puoleisessa tukimuurissa on Tuula Närhisen alumiinilevyistä tehty taideteos "Animaatio".
Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja lentoasemalle raiteelta 2.
Elokuvavuosi 1991

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1991 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Kansainvälinen elokuvabisnes vuonna 1991.
Yhdysvalloissa elokuvaan liittyvä liiketoiminta kääntyi laskuun vuoden 1990 5,02 miljardista dollarista vuoden 1991 4,85 miljardiin. Suurimpia Hollywood-tuotantoyhtiöitä olivat Warner Bros. 28 elokuvallaan, Disney / Buena Vista 23 elokuvallaan sekä Paramount Pictures 21 elokuvallaan. Metro-Goldwyn-Mayer teki 347 miljoonan dollarin tappiot vuonna 1991, ja toiselle kriisiyhtiölle Orion Picturesille etsittiin uutta omistajaa.
Kotimarkkinoiden vaikeuksien vastapainoksi amerikkalaisten elokuvayhtiöiden teatterielokuvien vuosimyynti Pohjoismaihin kasvoi. Suomessa elokuvissa kävijöiden määrä kuitenkin jatkoi laskuaan: vuodesta 1990 laskua tuli 2,58 prosenttia. 12 uuden suomalaiselokuvan ensi-illat nostivat kotimaisen elokuvan markkinaosuuden teatterilipuista 13 prosenttiin.
Suomessa oli vuonna 1991 kaikkiaan 333 elokuvasalia 183 paikkakunnalla. Kaupungeista vain Raisio ja Nokia olivat ilman toimivaa elokuvateatteria.
Katsotuimmat elokuvat.
Nämä elokuvat oli Suomen kymmenen katsotuinta vuonna 1991:
Elokuvavuosi 1990

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1990 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Sparrausrinki aloitti.
Vuonna 1990 aloittivat Suomen Elokuvasäätiö, Yleisradio, MTV3 ja AVEK kuusi vuotta kestäneen Sparrausrinki-tukiohjelman, jonka tarkoituksena oli vauhdittaa nuorten suomalaisten elokuvantekijöiden pääsyä alalle. Hanke myönsi vuosina 1990–1996 rahoituksen kahdentoista esikoisohjaajan puolipitkään (noin tunnin mittaiseen) elokuvaan. Niistä kahdeksan pääsi teatterilevitykseen, muun muassa Markku Pölösen "Onnen maa" (1993), Kaija Juurikkalan "Rosa Was Here" (1994), Tero Jartin "Aapo" (1994) ja Heikki Kujanpään "Jäänmurtaja" (1997).
Toinen vuonna 1990 toteutettu hanke uusien elokuva-aiheiden löytämiseen oli Elokuva­säätiön ”käsikirjoitus-Finlandiaksi” ristitty elokuva­käsikirjoitus­kilpailu. Sen voitti Juha Lehtovuori tekstillä, josta Kari Paljakka ohjasi elokuvan "Veturimiehet heiluttaa" (1992). Toinen kilpailusta esiin noussut käsikirjoitus oli Iiro Küttnerin "Tuhlaajapoika" (1992).
Videoliiketoiminta ennätysmääriin.
Vuonna 1990 elokuvatallenteiden eli käytännössä videokasettien vuokraus ja myynti ylsi Suomessa ennätyslukuun, noin 300 miljoonaan markkaan. Määrä väheni tulevina lamavuosina.
Niko Kluuskeri

Niko-Petteri Kluuskeri (s. 3. marraskuuta 1989 Heinola) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi viimeisen kautensa 2014–2015 HA74:ssä Ruotsin II-divisioonassa. Hän on puolustaja, 183 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa. Hän on pelannut kolmen kauden (2006–2009) aikana yhdeksän SM-liigaottelua TPS:ssä.
Vuonna 2015 hän lopetti peliuransa ja siirtyi ravintola-alalle. 
Hänen veljensä Toni on myös jääkiekkoilija.
Elokuvavuosi 1987

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1987 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
HS-kriitikoiden suosikit.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen piti tammikuun 1988 alussa edellisen vuoden tärkeimpänä ulkomaisena elokuvaensi-iltana Suomessa Tarkovskin "Uhria" ja kirjoitti Helsingissä esitetyn vuoden mittaan myös muita vahvoja neuvostoliittolaistuotantoja: Konstantin Lopušanskin "Kuolleen miehen kirjeet" (1986), Gleb Panfilovin "Teema" ja Tengis Abuladžen "Katumus". Myös Mikael Fränti nosti suosikikseen "Uhrin" ja kymmenen parhaan joukkoon toisenkin neuvostoelokuvan, Nikita Mihalkovin "Mustat silmät". Sekä Ylänen että Fränti pitivät vuoden parhaana suomalaisensi-iltana Aki Kaurismäen elokuvaa "Hamlet liikemaailmassa".
Vuoden kohutuimmaksi ensi-illaksi Ylänen nosti Oliver Stonen "Platoonin", ja amerikkalaiselokuvien heikentyneestä tarjonnasta hän mainitsi lisäksi David Byrnen ohjauksen "True Lies", Jonathan Demmen "Vaarallisen tyttöystävän" sekä Byrnen ja Demmen yhteistyönä syntyneen konserttitaltioinnin "Stop Making Sense". Eurooppalaisten elokuvien parhaiksi ensi-illoiksi Ylänen nimesi Marco Bellocchion "Paholaisen ruumiissa" ja Derek Jarmanin "Caravaggion".
Flossenbürgin keskitysleiri

 
Flossenbürgin keskitysleiri oli keskitysleiri natsi-Saksassa. Se perustettiin toukokuussa 1938 Oberpfalzin hallintoalueelle Baijeriin. Leiri toimi aina vuoden 1945 huhtikuuhun ja sen aikana leirin läpi kulki 96 000 ihmistä, joista 30 000 kuoli.
Historia.
Ennen toista maailmansotaa leiri toimi miesten leirinä, ja vankeina oli lähinnä nk. ”epäsosiaalisia” tai ”rikollisia” miehiä. Leirin sijainti oli valittu siten, että vankeja voitiin käyttää ilmaistyövoimana louhimaan graniittia läheisiltä kukkuloilta.
Toisen maailmansodan aikana Flossenbürgin keskitysleirille, tai sen sivuleireille joutuneet vangit, olivat pääasiallisesti Saksan valloittamien alueiden itäosasta. Vangit majoitettiin 16:een suureen puiseen parakkiin. Leirin krematorio rakennettiin heti leirin viereen. Syyskuussa 1939 SS siirsi tuhat poliittista vankia Dachausta Flossenbürgiin.
Vuosien 1941–1942 aikana 1 500 puolalaista vankia siirrettiin Flossenbürgiin. Suurin osa heistä oli vastarintaliikkeen jäseniä. Heinäkuussa 1941 SS ampui 40 puolalaista vankia ampumaradalla Flossenbürgin lähistöllä. Vuoden 1941 helmikuun ja syyskuun välisenä aikana SS teloitti noin kolmasosan puolalaista vangeista.
Toisen maailmansodan aikana Saksan armeija toimitti valtavat määrät puna-armeijan sotilaita SS:n teloitettavaksi. Yli tuhat vankia teloitettiin Flossenbürgissä vuoden 1941 loppuun mennessä. SS myös perusti erikoisleirin noin 2 000 sotavangiksi jääneelle puna-armeijan sotilaalle. Punasotilaiden teloituksia jatkettiin satunnaisesti vuoteen 1944 asti. Punasotilaat nousivat kapinaan ja yrittivät karata eräältä esileiriltä 1. toukokuuta 1944. He sytyttivät parakkinsa tuleen ja tappoivat joitakin leirin kapoista. SS kuitenkin murskasi yrityksen eikä kukaan vangeista päässyt pakenemaan. Lähes 200 vankia kuoli kapinan aikana, suurin osa heistä kuoli palaviin parakkeihin ja loput kapinasta saamiinsa vammoihin. Lisäksi 40 kapinan johtajahenkilöä siirrettiin itse pääleirille, jonka vankiloissa he sitten kuolivat.
Helmikuussa 1943 leirillä oli 4 000 vankia, joista puolet oli poliittisia vankeja. Leirillä oli myös 800 Saksan kansalaista, joista yli sata oli homoseksuaaleja ja seitsemän Jehovan todistajaa.
Sodan jatkuessa orjatyövoimasta tuli Saksalle yhä tärkeämpää. Tämän seurauksena myös Flossenbürgin keskitysleiriä laajennettiin: se käsitti pääleirin lisäksi noin sata sivuleiriä.
Flossenbürgissä pidettiin vankeina ja teloitettiin useita Hitlerin vastaisen salaliiton osallisia, lähinnä niitä joita pidettiin enemmän ”sympatisoijina”; näistä merkittävin oli Abwehrin johtaja, amiraali Wilhelm Canaris.
Lexus IS

Lexus IS on ylemmän keskiluokan automalli, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. IS esiteltiin Lexuksen pienimmäksi malliksi ES:n ja GS:n alapuolelle mallistossa. Se on suunnattu erityisesti BMW 3-sarjan ja Mercedes-Benz C-sarjan kilpailijaksi ja on niiden tavoin takavetoinen. IS:ää myytiin Japanissa alun perin nimellä Toyota Altezza, aina toisen sukupolven markkinoilletuloon asti. Lexus-takavalo-nimeä käytetään edelleen joskus, kun puhutaan kromatuista takavaloista, jollaiset oli ensimmäisen sukupolven mallissa.
Ensimmäisen sukupolven Altezza (koodinimi XE10) esiteltiin Japanissa lokakuussa 1998, Lexus IS 200 tuli Euroopan markkinoille 1999 ja Pohjois-Amerikassa suuremmalla moottorilla varustettuna IS 300 -mallina vuonna 2000. Ensimmäisen sukupolven malli, jonka moottorina oli rivikuutonen oli saatavina sedan- ja farmari- (SportCross) versioina. Altezzasta oli saatavilla myös nelisylinterinen versio RS200.
Toisen sukupolven IS (XE20) esiteltiin maailmanlaajuisesti 2006 V6-moottorisina IS 250- ja IS 350 -sedan-malleina ja Euroopassa myös nelisylinterisellä dieselmoottorilla varustettuna IS 220d -mallina. Suuritehoinen V8-versio, IS F, esiteltiin 2007.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä IS sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kolmannen sukupolven IS (XE30) esiteltiin maailmanlaajuisesti 2013. Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä se sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Lexuksen mukaan IS on lyhenne sanoista Intelligent Sport.
Bahain maailmankeskus

Bahain maailmankeskus on bahai-uskonnon hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Haifassa, Israelissa ja sen tunnusmerkkinä ovat Karmelvuoren rinteillä olevaa rakennusta ympäröivät puutarhat. 
Bahain maailmankeskus on bahai-uskovaisten tämänhetkinen pyhiinvaelluskohde.
Historia.
Maailmankeskuksen sijainti johtuu Baha’ullahin vangitsemisesta ja karkotuksesta Akkon siirtokuntaan vuonna 1862. Hän vietti loppuelämänsä poistumatta alueelta ja kuoli vuonna 1892. Baha’ullahin poika Abdulbaha’ osoitti isälleen Babin pyhätön paikan vieraillessaan Haifassa. Hallinnollisen keskuksen perustaminen mainitaan myös Baha’ullahin bahai-uskon peruskirjana pidetyssä Karmelin taulussa.
Hallinto.
Maailmankeskus hallinnoi maailmanlaajuisesti kaikkea bahai-uskonnon kansainvälistä toimintaa. Keskuksen tekemät päätökset vaikuttavat uskonnon toimintaan maailmanlaajuisesti ja keskus myös rahoittaa uskonnon pyhien kirjoitusten tutkimusta ja käännöstyötä eri kielille.
Khasso

Khasso oli 1600-luvulta 1800-luvulle Länsi-Afrikassa suunnilleen nykyisen Senegalin ja Malin Kayesin alueella sijainnut kuningaskunta, jonka pääkaupunkina oli Médine.
Alueelle muuttaneet ja paikallisiin malinke ja soninka -kansoihin sekoittuneet fulbet perustivat Khasson Senegaljoen yläjuoksulle. Ensimmäinen tunnettu kuningas ("fankamala") oli Séga Doua, joka hallitsi vuosina 1681–1725. Hänen sukunsa hallitsi Khassoa aina vuoteen 1796 asti, jolloin suvun viimeinen poika Demba Séga kuoli. Sitä seurasi sisällissota, jossa valtakunta lopulta hajosi viiteen pienempään kuningaskuntaan. Niistä vahvin oli Hawa Demba Diallon vuosina 1810–1833 hallitsema Dembaya.
Khasson kuningaskunnat olivat bamanavaltakunnan tavoin riippuvaisia orjakaupasta. Perheen varallisuutta osoitti sen omistamien orjien määrä. Tämä johti sotaretkiin, joiden tarkoituksena oli siepata mahdollisimman paljon uusia orjia. Orjakaupan myötä Khasson yhteydet eurooppalaisten, etenkin ranskalaisten rakentamien Länsi-Afrikan kauppakaupunkien kanssa kasvoivat.
Vuonna 1857 Toucouleurin perustaja Umar Tall hyökkäsi Khassoon, mutta hyökkäys torjuttiin Ranskan tuella. Ranska alkoi kasvattaa vaikutusvaltaansa alueella ja otti sen lopulta täysin hallintaansa. Alue liitettiin Ranskan Sudaniin vuonna 1880.
Alueen asukkaat kutsuvat yhä itseään khasonkoiksi.
Monarkit

Monarkit (Monarchidae) on varpuslintuheimo, joka on sijoitettu uusimmissa luokitteluissa drongojen (Dicruridae) alaheimoksi . BirdLife Suomen maailman lintujen nimistössä monarkit ovat oma heimonsa. Monarkit ovat pieniä tai keskikokoisia tropiikin varpuslintuja. Pääosa lajeista elää Tyynenmeren saarilla, Uudessa-Guineassa ja Indonesian sekä Filippiinien saaristossa. Afrikassa elää lukuisa joukko lajeja ja Australiassa joitakin.
Monarkkien höyhenpuku on yleisimmin musta tai harmaa, usein selkäpuolelta kastanjanruskea ja vatsapuolelta valkoinen. Monilla monarkkilajeilla pyrstön keskimmäiset sulat ovat pidentyneet. Sukupuolet ovat tavallisesti samanvärisiä.
Monarkit rakentavat kuppimaisen pesän, johon naaras munii 2–5 vaaleaa munaa, joita haudotaan 13–17 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 12–18 päivän ikäisinä.
Monarkkisuvut.
Luettelo perustuu BirdLife Suomen maailman lintujen suomenkieliseen nimistöön. Luokittelujen eroavuuksista johtuen lajisto voi olla erilainen eri lähteissä.
Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 1927

Uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1927 toisen kerran. Kilpailut pidettiin Italian Bolognassa 31. elokuuta – 4. syyskuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN. Kilpailulajeina olivat uinti, uimahypyt ja miesten vesipallo. Ensimmäistä kertaa mukana oli lajeja myös naisille.
Mitalitaulukko.
      Isäntämaa
Hasdrubal Barka

Hasdrubal Barka (k. 207 eaa.) oli Hannibalin nuorempi veli, joka oli Hannibalin Italian retken ajan päällikkönä Hispaniassa. 
Hasdrubal ei ollut yhtä maineikas kuin veljensä Hannibal, mutta oli kuitenkin taitava johtaja ja strategi, joka saavutti useita merkittäviä voittoja Roomaa vastaan. Hasdrubal jäi Hispanian joukkojen komentajaksi, kun Hannibal lähti kuuluisalle marssilleen Alppien yli. Hasdrubal joutui lisäksi palaamaan Afrikkaan torjumaan Rooman liittolaisten Numidian Masaesyli-heimon hyökkäyksen ja voitti myös roomalaiset Scipion veljekset Ylä-Baetisin taistelussa vuonna 211 eaa.
Hasdrubal laiminlöi kuitenkin Hispaniassa Carthago Novan puolustuksen vahvistamisen, ja Scipio Africanus pystyi sen vuoksi valloittamaan kaupungin. Hasdrubal ei myöskään kyennyt salaamaan tietoja armeijansa vahvuudesta ja liikkeistä, kun hän lähti marssille auttamaan veljeään Hannibalia Italiaan.
Hasdrubal Barka yritti Hannibalin avuksi Alppien yli 207 eaa., mutta liian myöhään jolloin roomalaisjoukot olivat keränneet konsuli Gaius Claudius Neron johdolla vahvemman armeijan ja voittivat Metauruksen taistelussa Hasdrubalin armeijan. Nähtyään tilanteen toivottomuuden Hasdrubal suuntasi hevosensa kohti roomalaisjoukkoja ja ratsasti suoraan vihollisten keskelle tappaen ainakin 15 roomalaista ennen sankarikuolemaansa.
SS France

SS France, myöh. SS Norway, oli alkuaan ranskalainen Atlantin liikenteen matkustajalaiva, joka tilattiin vuonna 1956 ja otettiin käyttöön vuonna 1961. 
Laivan pituus oli 316,1 metriä, ja se oli pisin matkustajalaiva ennen RMS Queen Mary 2:ta, joka valmistui vuonna 2005. Kahdeksan höyryturbiinia, yhteisteholtaan 160 000 hevosvoimaa, antoivat alukselle 31 solmun nopeuden. Laivan matkustajakapasiteetti oli alussa noin 2 000 henkilöä. 
SS France -nimellä alus ehti purjehtia Atlantin yli 202 kertaa, ennen kuin se otettiin suurten protestien saattelemana pois liikenteestä syksyllä 1974. Lisääntynyt lentoliikenne teki SS Francen kaltaisista Atlantin ylittäjistä vähitellen kannattamattomia. 24. lokakuuta 1977 alus myytiin Saudi-Arabiaan hotelliksi. Viiden vuoden makaamisen jälkeen alus siirtyi Norwegian Cruise Line -varustamolle. Kesällä 1980 alkoi aluksen uusi elämä Norway-nimisenä Karibian risteilijänä. Aluksen ohjailtavuutta parannettiin mm. keulapotkureilla, alukseen rakennettiin keulaan nosturit yhteysalukselle, jota käytettiin Norwaylle liian pienten turistisatamien yhteydessä laivan jäädessä etäämmälle. Muutoksen yhteydessä myös konetehoa supistettiin, koska risteilykäytössä suurella huippunopeudella ei ollut merkitystä, epätaloudellisista höyryturbiineista jäi käyttöön enää vain kaksi. Matkustajamäärää nostettiin vähitellen noin viidelläsadalla. Norwayn miehistö koostui parhaimmillaan yli 50:stä eri kansallisuudesta ja laiva oli tämän vuoksi yksi merenkulkuhistorian harvoista aluksista, joka on saanut pitää lipputangossaan YK:n lippua. 
30. heinäkuuta 1998 Beechcraft -koneen lentäessä "SS Francen" yllä, siihen törmäsi Cessna-mallinen kone, jolloin 15 ihmistä sai surmansa. Molemmat koneet olivat tulleet ihailemaan laivaa.
Vuonna 2003 sattui räjähdys konehuoneessa. Alus hinattiin Bremerhaveniin Saksaan korjauksia varten, mutta suunnitelmat eivät toteutuneet. Syynä oli sattuneiden vahinkojen suuruus. Myös aluksen korkea ikä ja laajalti eristeenä käytetty asbesti vaikuttivat päätöksiin olla korjaamatta laivaa takaisin liikenteeseen. SS Norway odotti ympäristöaktivistien vastustuksen vuoksi pitkään romutusta Intian Alangissa. SS Norway romutettiin syksyllä 2007.
Aiheesta muualla.
Kuvia
Sinimonarkit

Sinimonarkit ("Hypothymis") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Sinimonarkit elävät Filippiineillä, Indonesiassa ja Etelä-Aasiassa. Ne sieppaavat lentävän hyönteisen ja palaavat tähystyspaikalleen, asettaen saaliin toisen jalan varpaiden alle ja repivät sen nokallaan sopiviksi suupaloiksi.
Lexus GS

Lexus GS on edustusluokan sedan, jota myy Toyotan tytäryhtiö Lexus. Japanissa GS:ää myytiin Toyota Aristo -nimellä kunnes Lexus-merkki tuli markkinoille siellä vuonna 2005. Kun kolmannen sukupolven GS esiteltiin, Aristo-nimestä luovuttiin.
Ensimmäisen sukupolven Aristo esiteltiin mallivuodeksi 1991 Japanissa ja kaksi vuotta myöhemmin GS Yhdysvalloissa, Euroopassa ja muutamissa Aasian maissa. Aristoa oli saatavalli kolmella eri tekniikkavaihtoehdolla; 3.0Q (2JZ-GE), 3.0V (2JZ-GTE) ja 4.0Zi-Four (1UZ-FE). Lexuksesta oli saatavilla vain yksi versio; GS 300 (2JZ-GE). Kaikki versiot olivat neljävaihteisia automaatteja ja takavetoisia lukuun ottammatta 4.0Zi-Four-versiota, joka oli nelivetoinen.
Toisen sukupolven malli esiteltiin mallivuodeksi 1998. Siinä oli uusi pohjalevy ja saatavilla oli nyt myös V8-versio ensimmäistä kertaa Japanin ulkopuolella.
Kolmannen sukupolven GS, joka esiteltiin maailmanlaajuisesti mallivuodeksi 2006, oli saatavilla sekä V6-, V8- että hybridiversiona (GS 450h). Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä malli sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Neljännen sukupolven malli esiteltiin mallivuodeksi 2012.
GS suunniteltiin täyttämään rako ES:n ja LS:n välissä ja kilpailemaan BMW 5-sarjan ja Mercedes-Benz E-sarjan kanssa.
Tears in Heaven

Tears in Heaven on Eric Claptonin säveltämä ja Claptonin ja Will Jenningsin sanoittama balladi. Se on yksi Claptonin tunnetuimmista kappaleista. 
Temaattisesti kappale liittyy Claptonin nelivuotiaan pojan Conorin tapaturmaiseen kuolemaan tämän pudottua 53. kerroksesta äitinsä ystävän asunnosta New Yorkissa 20. maaliskuuta 1991. Tears in Heaven palkittiin Grammy-palkinnolla vuonna 1992 kolmessa sarjassa. Kappaleesta on myöhemmin tehty useita cover-versioita.
Grandin sarja

Grandin sarja on matematiikassa ääretön sarja 1 − 1 + 1 − 1 + … eli 
formula_1.
Se on nimetty italialaisen matemaatikon, filosofin ja papin Guido Grandin mukaan. Hän tutki sarjaa merkittävästi vuonna 1703.
Se on hajaantuva sarja, mikä tarkoittaa, ettei sarjalla ole varsinaista summaa. Toisaalta sen Cesàron summa on 1⁄2.
Käsittely.
Eräs tapa käsitellä sarjaa
1 − 1 + 1 − 1 + 1 − 1 + 1 − 1 + …
on ajatella sitä teleskooppisena sarjana ja eritellä sarja siten, että saadaan erillisiä erotuslaskuja:
(1 − 1) + (1 − 1) + (1 − 1) + … = 0 + 0 + 0 + … = 0.
Toisaalta samankaltainen menetelmä johtaa toiseen tulokseen:
1 + (−1 + 1) + (−1 + 1) + (−1 + 1) + … = 1 + 0 + 0 + 0 + … = 1.
Grandin sarjan "arvo" riippuu siis siitä, miten sulkumerkit sijoitetaan, ja "arvoksi" voi tulla joko 0 tai 1.
Kohtelemalla Grandin sarjaa hajaantuvana geometrisena sarjana voidaan käyttää samoja algebrallisia arviointimenetelmiä, jotka pätevät suppenevalle geometriselle sarjalle, ja saada näin kolmas arvo:
S = 1 − 1 + 1 − 1 + …, joten
1 − S = 1 − (1 − 1 + 1 − 1 + …) = 1 - 1 + 1 - 1 + … = S, joten
1 = 2S,
josta saadaan S = 1⁄2.
Edellisissä käsittelyissä ei oteta huomioon, mitä sarjan summa oikeastaan tarkoittaa.
Hasdrubal (270–221 eaa.)

 
Hasdrubal (270–221 eaa.) oli Hamilkar Barkan vävy ja seuraaja Hispaniassa. Hän tuli Hispanian sodan johtoon 229 eaa. ja teki roomalaisten kanssa rajasopimuksen, jossa Ebro-joesta tuli Rooman ja Karthagon valtapiirien raja. 
Hasdrubal tunnettiin Karthagon aristokratian vastustajana, ja hän oli hyvin suosittu tavallisen kansan keskuudessa. Hasdrubal toimi Hamilkarin alaisena ja apulaisena useilla onnistuneilla sotaretkillä Iberian niemimaalla vuodesta 237 vuoteen 228 eaa, jolloin Hamilkar kuoli väijytyksessä. Hasdrubal seurasi appeaan Hispanian kuvernöörinä, ja hän alkoi painottaa diplomatiaa sodankäynnin sijasta. Hasdrubal perusti Uuden Karthagon pääkaupungikseen (nyk. Cartagena). Vuonna 226–225 eaa hän sopi roomalaisten kanssa, että Ebro-joesta tulisi Karthagon valloittaman Hispanian pohjoisraja. Vuonna 221 eaa. Hasdrubalin murhasi kelttiläinen salamurhaaja.
Marzena Godecki

Marzena Godecki (s. 28. syyskuuta 1978 Bytom, Puola) on australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti vuosina 1994–1997 valmistuneesta televisiosarjasta "Merenneito". Hän oli mukana myös muun muassa Ice Maidenissa.
Godecki muutti perheensä kanssa Puolasta Australiaan kolmevuotiaana.
Töyhtöparatiisimonarkit

Töyhtöparatiisimonarkit ("Trochocercus") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Töyhtöparatiisimonarkit elävät erityyppisissä metsissä laajalla alueella Afrikassa Saharan eteläpuolella.
Sami Niemi

Sami Niemi (s. 16. helmikuuta 1991 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Niemi selviytyi joulukuussa 2007 karsinnasta Kuusamon maailmancupin osakilpailuun, jossa hän sijoittui 35:nneksi. Myöhemmin samassa kuussa hypättiin Sveitsin Engelbergissä kaksi kilpailua, joihin molempiin Niemi selviytyi mukaan, mutta hän jäi molemmissa osakilpailuissa ensimmäiselle kierrokselle. Hän tuli mukaan vuoden 2007–2008 Keski-Euroopan mäkiviikon kahteen viimeiseen kilpailuun, jotka molemmat hypättiin Bischofshofenissa huonojen sääolojen estäessä kilpailemisen toisen kilpailun alkuperäisessä kisakaupungissa Innsbruckissa. Ensimmäisessä kilpailussa Niemi jäi karsintaan, mutta toisessa kilpailussa hän selvitti tiensä toiselle hyppykierrokselle sijoittuen 27:nneksi ja saavuttaen uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Mäkiviikon lopputuloksissa hän oli 57:s kerättyään 201,1 pistettä. Niemi oli mukana myös mäkiviikolla 2008–2009. Parhaimmillaan Niemi on sijoittunut maailmancupissa 24:nneksi Klingenthalissa marraskuussa 2014.
Niemi voitti kultaa joulukuussa 2013 Universiadeissa normaalimäessä. Hän voitti Universiadeissa myös suurmäen hopeaa ja sekajoukkuekilpailussa hopeaa Julia Kykkäsen kanssa. Niemi valittiin Vuoden opiskelijaurheilijaksi 2013. Niemi voitti normaalimäen SM-kultaa maaliskuussa 2014 Rovaniemen Ounasvaaralla yhden kierroksen kilpailussa. Vuoden 2016 SM-kilpailuissa Taivalkoskella hän voitti pronssia.
Hasdrubal Gisco

Hasdrubal Gisco (k. 202 eaa.) oli karthagolainen kenraali, joka taisteli Rooman tasavaltaa vastaan Hispaniassa ja pohjois-Afrikassa toisessa puunilaissodassa. Hasdrubal Giscoa ei pidä sekoittaa toiseen karthagolaiseen kenraaliin, Hasdrubal Barkaan.
Hasdrubal Gisco lähetettiin vuonna 215 eaa. Iberiaan (Hispania), jossa hän Mago Barkan ja Masinissan kanssa voitti Rooman armeijan Castulon lähellä käydyssä taistelussa. 
Roomalainen kenraali Publius Cornelius Scipio voitti Hasdrubal Giscon johtaman karthagolaisarmeijan Ilipan taistelussa 206 eaa.
Hasdrubal Gisco teki itsemurhan Karthagossa vuonna 202 eaa.
Paratiisimonarkit

Paratiisimonarkit ("Terpsiphone") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu 15 lajia.
Paratiisimonarkit ovat kotoperäisiä Madagaskarilla ja Komoreilla Intian valtamerellä. Ne ovat hyvin värikkäitä ja useimmilla lajeilla keskimmäiset pyrstösulat ovat pidentyneet. Paratiisimonarkit ovat hyönteissyöjiä, jotka sieppaavat saaliin lennosta. Naaras munii noin kolme munaa, joita haudotaan 14−16 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11−12 päivän ikäisinä.
Lady Vengeance

Lady Vengeance (, myös Sympathy for Lady Vengeance) on vuonna 2005 valmistunut eteläkorealainen jännitysdraamaelokuva, jonka on ohjannut Park Chan-wook. Se on Parkin "Vengeance"-trilogian viimeinen osa ensimmäisen ollessa "Sympatiaa herra kostajalle" (2002) ja toisen ollessa "Oldboy" (2003).
Ferrari F2008

Ferrari F2008 on Formula 1 -auto, jota Ferrari-talli käytti kaudella . Auto julkistettiin 6. tammikuuta 2008 Fioranossa. F2008 on 54. Ferrarin valmistama F1-auto. Autoa kilpailuissa ajoivat hallinnut maailmanmestari Kimi Räikkönen ja Felipe Massa.
Julkisuuteen päästettiin auton esittelyn jälkeen vain tallin itse kuvaamaa materiaalia ja valokuvaajilta oli pääsy kielletty tilaisuuteen. Tällä tavoin Ferrari halusi varmistaa, ettei viimevuotinen tietovuoto toistu.
Testit Ferrari aloitti uudella autollaan heti julkaisupäivän jälkeen, 7. tammikuuta. Fioranon testiradalla autolla ajoi ensimmäisenä Kimi Räikkönen. Tapahtuma oli suljettu medialta. Viimeksi uusi Ferrari on nähty näin aikaisin radalla vuonna 1993.
Uudistukset.
Uusi F2008 on sen edeltäjäänsä, F2007:ää, viisi kilogrammaa painavampi sääntömuutosten takia. Auton yhteispainoksi ilmoitetaan nyt 605 kg, joka sisältää myös nesteiden ja kuljettajan painon.
Myös pyörien akseliväliä oli viimevuotiseen autoon verrattuna lyhennetty, jotta se soveltuisi paremmin Monacon kaltaisille hitaille radoille.
Yksi tärkeimmistä uudistuksista on standartoitu elektroniikkajärjestelmä, SECU (Standard Electronic Control Unit). Järjestelmä on pakollinen kaikilla talleilla. Järjestelmän myötä kaikki kuljettajien elektroniset apulaitteet (luistonesto) poistuvat käytöstä.
Aerodynamiikka on myös kokonaan uusittu, mutta se muuttui vielä ennen kauden avauskilpailua.
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Johan Fredrik Carpelan

Johan Fredrik Carpelan (14. joulukuuta 1745 Halikko – 27. joulukuuta 1808 Göteborg, Ruotsi) oli suomalainen virkamies, sotilas ja vapaaherra.
Carpelan kirjoitti ylioppilaaksi Turussa 1759, jonka jälkeen hän aloitti sotilasuransa Väster­bottenin rykmen­tissä vain viidentoista vuoden ikäisenä. Kahdenkymmenen vuoden palveluksen jälkeen hänet ylennettiin majuriksi vuonna 1779. Kun Oulun läänin maaherra Adolf Tandefelt siirtyi Vaasan läänin maaherraksi vuonna 1785, Carpelan nimitettiin hänen seuraajakseen Oulun läänin maaherraksi. Samoihin aikoihin hänen veljensä Simon Wilhelm Carpelan nimitettiin Kuopion läänin maaherraksi.
Carpelan toimi Oulun läänin maaherrana vuodet 1785–1800. Toimikauteen sisältyi sekä rauhan että sodan aikaa: vuosina 1788–1790 käytiin Ruotsin ja Venäjän välillä . Maaherrana Carpelan keskittyi talouden ja hallinnon kehittämiseen. Hän teki maakuntamatkoja, joiden aikana tutustui läänin maatalouteen. Maanviljelijöiden opastukseksi hän jopa julkaisi kirjasen "Neuvo ja johdatus maan viljelemisen ja huonenhallituxen parandamiseen" vuonna 1793. Carpelan kiinnitti huomiota myös Oulun kauppiaiden tärkeimpien vientituotteiden tervan, voin ja suolalohen laadun parantamiseen ja valvomiseen. Juuri ennen Carpelanin toimikauden alkua valmistunut Tervahovi auttoi ainakin tervan laadun parantamisessa.
Carpelanin aikaan otettiin myös käyttöön silloisella Polttimosaarella sijainnut kruununpolttimon päärakennus uudeksi läänin hallintorakennukseksi ja maaherran virka-asunnoksi. Saarta alettiin myös kutsua Maaherransaareksi, kunnes lääninsairaala muutti saareen vuonna 1834, jolloin se sai nykyisen nimensä Lasaretinsaari (myös Sairaalasaari).
Norrköpingin valtiopäivillä 1800 Carpelan nimitettiin vastoin omaa tahtoaan Göteborgin ylikomendantiksi ja myöhemmin samana vuonna Göteborgin ja Bohusin läänin maaherraksi.
Rosvo-Roope

Rosvo-Roope on Hannu Lemisen ohjaama suomalainen seikkailu- ja komediaelokuva vuodelta 1949. Se perustuu Rafael Ramstedtin vuonna 1931 levytettyyn laulelmaan ”Balladi Rosvo-Roopesta”. Elokuva sijoittuu 1700-luvulle fantasianomaisesti Karibianmerta muistuttavan merirosvomiljöön Itämerelle ja Suomenlahdelle. Rosvo-Roope on ensimmäinen televisiossa esitetty suomalainen elokuva; se esitettiin teekkarien tv-kerhon koelähetyksessä 25. maaliskuuta 1956, jolloin televisiovastaanottimia oli Helsingin seudulla muutama sata.
Tauno Palo palkittiin roolisuorituksestaan parhaan miespääosan Jussi-palkinnolla vuonna 1950.
Juoni.
Elokuvan juoni seuraa Rosvo-Roope-balladia. Roope (Tauno Palo) on nuori mies, joka lähtee merille jouduttuaan lemmittynsä (Helena Kara) pettämäksi.
Roopesta tulee merirosvo. Hän hurmaa ja hylkää monta naista: näitä ovat Pietarin nainen (Juliska Koka), Oolannin impi (Ghedi Lönnberg) ja Viron rannikon neito (Kirsti Ortola). Elokuvassa nähdään muutama taistelukohtaus. Lopuksi Roope palaa leskeksi jääneen petollisen rakkaansa luo.
Karjalainen kansallinen piirikunta

Karjalainen kansallinen piirikunta () oli hallinnollinen alue Neuvostoliiton Kalininin alueella 8.7.1937–25.2.1939.. Piirikunnan pinta-ala oli 5 769 km² ja sen asukasluku noin 170 000, joista noin 95 000 oli karjalaisia.
Piirikunta käsitti tverinkarjalaisten ydinalueen. Siihen kuuluivat Lihoslavlin, Novokarelskin, Rameškin, Maksatihan ja Kozlovon piirit, ja sen keskuksena oli Lihoslavlin kaupunki 
On epäselvää, miksi kansallinen piirikunta perustettiin. Todennäköisesti piirikunnan tarkoituksena oli edistää Karjalan autonomisessa sosialistisessa tasavallassa meneillään ollutta suomalaishanketta, johon liittyen suomen kieli korvattiin Neuvostoliiton karjalaisille suunnatulla uudella karjalan kirjakielellä.
Ethan Gold

Ethan Gold oli toissijainen hahmo "Queer as Folkin" (suom. "Älä kerro äidille") Yhdysvaltojen versiossa toisella ja kolmannella tuotantokaudella.
Ethan on äärimmäisen taitava viulisti, ja käy samaa koulua Justin Taylorin kanssa. Justin huomaa hänen ainutlaatuiset taitonsa konsertissa, jonne hän menee Lindsayn ja Melanien kanssa syntymäpäivänään. Justin alkaa pitää Ethanista enemmän kuin silloisesta poikaystävästään Brian Kinneystä, koska Ethan on romanttisempi ja sympaattisempi kuin Brian. Toisella tuotantokaudella, huolimatta siitä että Brian järjestää kalliin juhlan hänen sarjakuvansa ensiesiintymiselle, Justin jättää Brianin ja lähtee Ethanin mukaan.
Kolmannella tuotantokaudella Ethan ja Justin asuvat yhdessä, ja suurin osa uskoo, että Ethan on parempi poikaystävä Justinille, koska on lähempänä tämän ikää kuin Brian. Ethan osallistuu viulistien kykykilpailuun, eikä voita sitä. Yksi tuomareista kuitenkin huomaa tämän taidot ja tarjoaa mahdollisuutta levytyssopimukseen. Ethan kieltäytyy, koska osana sopimusta on, että hän ei saa olla julkisesti homoseksuaali. Hän kuitenkin lopulta päätyy allekirjoittamaan sopimuksen, kun Brian kertoo hänelle rikkaan elämän plussapuolista. Pian Ethan pääsee soittamaan toisessa kaupungissa pidettävään konserttiin peruutuspaikalle soittamaan. Hän ei halua Justinin tulevan mukaan kulujen vuoksi. Justin kuitenkin menee konserttiin parhaalta ystävältänsä Daphneltä lainaamallansa autolla ja huomaa flirttailun Ethanin ja tämän suuren ihailijan välillä. Justin tulee epäileväiseksi ja seuraa sivusta, kun Ethan ja ihailija poistuvat paikalta yhdessä. Kun Justin ja Ethan ovat juhlistamassa konserttia myöhemmin kotonaan, ilmaantuu sama ihailija heidän asuntonsa ovelle kädessään kimppu ruusuja. Näin paljastuu, että Ethan on matkansa aikana pettänyt Justinia. Justin jättää Ethanin (myöhemmin tuotantokaudella hän menee takaisin yhteen Brianin kanssa), eikä Ethanista kuulla enää mitään koko sarjan aikana.
Sarjassa Ethania näyttelee kanadalaisnäyttelijä Fabrizio Filippo.
Smurffit (animaatiosarja)

Smurffit () on belgialais-yhdysvaltalaisessa yhteistyössä tuotettu animaatiosarja, joka palkittiin muun muassa kaksi kertaa Daytime Emmyllä. Sarjaa esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa syyskuussa 1981 ja sen esitys päättyi lopulta joulukuussa 1989, jolloin "Smurffeja" oli tuotettu yhteensä yhdeksän kautta ja 421 jaksoa, joista seitsemän oli erikoisjaksoja.
Sarja kertoo pienistä sinisistä smurffeista, jotka ovat kolmen omenan korkuisia ja asustavat sienikylässä. Heidän johtajansa on 542-vuotias Pappasmurffi (suomiversiossa Suursmurffi), joka yhdessä muiden smurffien kanssa joutuu varomaan ilkeää Velhoa, joka Rontti-kissansa kanssa yrittää kaapata smurffit suupaloiksi tai muihin tarkoituksiin.
Suomessa "Smurffeja" on julkaistu VHS:llä Golden Voicen ja PVP Voicen jälkiäänityksillä. 2000-luvulla sarjaan tehtiin uusi Dubbermanin jälkiäänitys.
Vastaanotto ja arvostelu.
"Wizard Magazine" listasi vuonna 2001 "Smurffit" sijalle 58 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 97.
Live from Austin, TX (Eric Johnson)

Live From Austin, TX on yhdysvaltalaisen kitaristi Eric Johnsonin vuonna 2005 julkaistu live-albumi. Albumin materiaali on nauhoitettu Johnsonin vuoden 1988 "Austin City Limits" -keikalta.
Albumista on julkaistu myös samanniminen DVD.
Elokuvavuosi 1985

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1985 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen katsotuimmat 1985.
Suomessa ensi-iltaan vuonna 1985 tuoduista elokuvista eniten teatterikatsojia sen vuoden aikana saivat:
Edgar Reitz

Edgar Reitz (s. 1. marraskuuta 1932) on saksalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Morbachissa ja opiskeli ylioppilaskirjoitustensa jälkeen Münchenissä.
Reitz on tullut tunnetuksi varsinkin "Kotiseutu (Heimat)"-trilogiallaan, jonka osat ilmestyivät vuosina 1984, 1992 ja 2004. Hän oli vuosina 1968 ja 2005 tuomariston jäsenenä Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa. 
Rheinland-Pfalzin osavaltio myönsi Reitzille vuoden 2004 Carl Zuckmayer -mitalin. Hän on naimisissa näyttelijä Salome Kammerin kanssa.
Salome Kammer

Salome Kammer (s. 17. tammikuuta 1959) on saksalainen näyttelijä, laulaja ja sellisti. Hän on naimisissa ohjaaja Edgar Reitzin kanssa, jonka "Heimat"-trilogian kahdessa jälkimmäisessä osassa hän esiintyi Clarissa Lichtblaun roolissa.
Kammer syntyi Niddassa, Hessenissä kuudesta lapsesta neljäntenä ja muutti 8-vuotiaana perheineen Frankfurtiin. Hänen isänsä toimi protestanttipappina.
Sellistinä ja laulajana Kammer on menestynyt nykymusiikin tulkitsijana.
Elokuvavuosi 1984

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1984 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen katsotuimmat 1984.
Suomessa ensi-iltaan vuonna 1984 tuoduista elokuvista eniten teatterikatsojia sen vuoden aikana saivat:
Projektio-lehden kriitikkoäänestys.
Elokuvakerhojen liiton "Projektio"-lehden kriitikkoäänestyksessä vuonna 1984 Suomessa ensi-iltaan tuoduista elokuvista parhaiksi äänestettiin Francesco Rosin "Kolme veljestä", Woody Allenin "Zelig" sekä jaetulle kolmannelle sijalle Wim Wendersin "Paris, Texas" ja Robert Bressonin "Raha". Kärkijoukkoon sijoittuivat lisäksi Milos Formanin "Amadeus", John Hustonin "Tulivuoren juurella", Andrei Tarkovskin "Nostalgia", Sergio Leonen "Suuri gangsterisota" ja Bertrand Tavernierin "Sunnuntai maalla".
Vuoden parhaiksi suomalaiselokuviksi äänestettiin Timo Linnasalon "Päivää, herra Kivi" ja Lasse Naukkarisen "No Comments".
Elokuvavuosi 1983

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1983 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen elokuvatilastoja 1983.
Suomalaiset kävivät elokuvateattereissa vuonna 1983 kaikkiaan noin yhdeksän miljoonaa kertaa, mikä oli 0,4 prosenttia enemmän kuin vuonna 1982. Vuoden lopussa Suomessa oli 368 elokuvateatteria, jotka järjestivät vuoden 1983 aikana yhteensä 167 089 näytöstä. Teattereissa kiersi 1 622 elokuvaa. Ensi-iltaelokuvia tuotiin teattereihin 224, ja niistä oli suomalaisia 14.
Suomen katsotuimmat 1983.
Vuoden katsotuimmaksi elokuvaksi nousi jo edellisvuonna ensi-iltansa saanut "E.T." 517 191 katsojalla. Vuonna 1983 ensi-iltaan tulleista elokuvista eniten teatterikatsojia vuoden aikana saivat:
Tanssijat

Tanssijat (Pipridae) on heimo pienenkokoisissa varpuslinnuissa. Niitä löytyy luonnonvaraisina trooppisilta ja subtrooppisilta alueilta Keski- ja Etelä-Amerikasta sekä Trinidadista ja Tobagosta. Tanssijat ovat pieniä lintuja, jotka viihtyvät metsissä. Koirastanssijat ovat yleensä värikkäitä ja naarastanssijat ovat yksivärisempiä, yleensä vihertäviä lintuja. Tanssijat syövät hedelmiä, marjoja ja myös hyönteisiä. Naaraat hoitavat poikasia yksin, ja normaalissa pesässä on kaksi munaa.
Heimoon kuuluu 53 lajia ja 17 sukua. Suvuista suurimpaan, lakkitanssijoihin kuuluu 8 lajia.
Luettelo televisiosarjan Kotikatu jaksoista

Tämä on luettelo TV1:llä esitetyn "Kotikatu"-sarjan jaksoista.
Viidestoista tuotantokausi (2009–2010).
Tällä tuotantokaudella siirryttiin televisiosarjan esittämisessä kahden viikkoesityksen tahtiin, jolloin osia esitettiin torstaisin ja perjantaisin niin, että ensimmäinen osa jaksosta esitettiin torstaina ja loppuosa perjantaina. Koko jakso esitettiin lauantaina.
Elokuvavuosi 1982

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1982 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen elokuvatilastoja 1982.
Suomalaiset kävivät elokuvateattereissa vuonna 1982 kaikkiaan noin yhdeksän miljoonaa kertaa, kun vuonna 1981 luku oli ollut 9,4 miljoonaa. Keskimäärin kukin suomalainen kävi elokuvissa 1,89 kertaa. Vuoden lopussa Suomessa oli 357 elokuvateatteria, jotka järjestivät vuoden 1982 aikana yhteensä 164 000 näytöstä. Teattereissa kiersi 1 669 eri elokuvaa. Ensi-iltaelokuvia tuotiin teattereihin 214, ja niistä oli suomalaisia 19.
Suomen katsotuimmat 1982.
Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1982 olivat:
Kotimaiset elokuvat 1982.
Keväällä ensi-iltaan tuotu Mikko Niskasen "Ajolähtö" sai kiitettävästi katsojia, mutta muut 13 suomalaista ensi-iltaelokuvaa huomattavasti vähemmän – poikkeuksena "Uuno Turhapuro menettää muistinsa", joka keräsi jo kuudessa viikossa 280 000 katsojaa ja nousi vuoden toiseksi katsotuimmaksi. Mainittujen jälkeen eniten teatterikatsojia (vuonna 1982 ja sen jälkeen) ovat vuoden kotimaisista ensi-iltaelokuvista saaneet "Ulvova mylläri" (126 477), "Kuningas jolla ei ollut sydäntä" (103 100), "Likainen tusina" (81 642) ja "Arvottomat" (70 214).
Lokakuun 1982 "Helsingin Sanomissa" Helena Ylänen ja elokuvatutkija Sakari Toiviainen keskustelivat vuoden 1982 kotimaisista ensi-illoista ja Suomen elokuvan tilasta laajemminkin otsikolla ”Voisiko suomalaisessa elokuvassa olla jotain vikaa?”. Toiviainen näki ongelmana muun muassa Elokuvasäätiön tavan antaa tuki synopsiksen ja käsikirjoituksen perusteella ja laiminlyödä sitten varsinaisen tuotannon kontrollointi kokonaan. Silloin käsikirjoitukset kirjoitetaan miellyttämään tukipäättäjiä eikä tuottamaan hyvää elokuvaa. Toiviaisen mielestä elokuvanteon ammattimaistuminen, värimateriaalin käyttöönotto ja ammattiyhdistysliikkeen vaatimukset olivat nostaneet elokuvanteon kustannuksia 1970-luvun alkupuolelta lähtien niin, että olisi entistä tärkeämpää huolehtia siitä, että elokuva tuo edes kustannuksensa takaisin. Tässä mielessä hän piti Spede Pasasta ja Visa Mäkistä rehellisimpinä elokuvantekijöinä ja näki suurempana ongelmana tekijät, jotka tekevät kalliin elokuvan joka saa vain vähän katsojia. Hänestä Heikki Partasen "Ramses ja unet" (1982) ja Markku Lehmuskallion "Korpinpolska" (1989) olivat katsojamääränsä puolesta oikein mitoitetuilla budjeteilla tehtyjä pienen yleisön elokuvia.
Kotimaiset ensi-iltaelokuvat:
Suosituimmat vuokravideot.
Elokuvien vuokraus videovuokraamoista valtasi alaa 1980-luvun alussa, joskin vuoden 1981 lopussa vasta yhdellä prosentilla kotitalouksista oli käytössään videonauhuri. Ruotsissa niitä oli tuolloin jo 8,5 prosentilla talouksista. Vuoden 1982 syksyllä videonauhureiden myynti alkoi Suomessakin kasvaa nopeasti. Tätä auttoi se, että videokasetilla oli Suomessa julkaistu jo runsaat 500 elokuvaa. 
Elokuun 1982 suosituimmat vuokravideot Suomessa olivat "Katso"-lehden mukaan seuraavat:
Karkkilan kaupunginvaltuusto

Karkkilan kaupunginvaltuusto on Uudellamaalla sijaitsevan Karkkilan kaupungin ylin päättävä elin. Valtuustossa on 31 jäsentä, jotka valitaan neljän vuoden välein kuntavaaleilla. Kaupunginvaltuustossa on 31 paikkaa, joista yhdeksän on Karkkilaan Sitoutuneiden valtuustoryhmän hallussa valtuustokaudella 2025–2029. Toiseksi suurin ryhmä on vasemmistoliitto.
Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii Satu Ahjoniemi (vas.), varapuheenjohtajana Anssi Liesmala (sit.), toisena varapuheenjohtajana Paula Salapuro (kok.) ja kolmantena varapuheenjohtajana Mari Rautiainen (vas.).
Valtuusto kokoontuu Karkkilasalissa Anttilankadulla.
Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain.
Valtuusto on pitkään ollut vasemmistoenemmistöinen. SKDL:llä oli enemmistö valtuutetuista vuosina 1945–1964.
Ehdokkaita asettaneet mutta ilman valtuustopaikkoja ovat jääneet TPSL vuoden 1968 kunnallisvaaleissa, SMP vuosien 1976, 1980, 1988 ja 1992 vaaleissa; kristillisdemokraatit vuosien 2000, 2004, 2012 ja 2025 vaaleissa; KTP vuosina 1992–2017, SKP vuodesta 2017 lähtien, Nuorsuomalainen Puolue vuoden 1996 kunnallisvaaleissa, Vaihtoehtoväki vuoden 2004 kunnallisvaaleissa ja Vapauden liitto vuoden 2025 kunnallisvaaleissa.
Valtuutetut.
Kausi 2025–2029.
Vuoden 2025 kuntavaaleissa Karkkilaan Sitoutuneiden yhteislista sai valtuustoon yhdeksän paikkaa ja täten jatkaa Karkkilan suurimpana valtuustoryhmänä. Vasemmistoliitto nosti kannatustaan viime vaaleista 11 prosenttiyksikköä ja sai kolme paikkaa lisää kokonaisvahvuuden ollessa nyt kahdeksan. Lisäksi keskusta sai yhden lisäpaikan. Perussuomalaiset putosi kokonaan valtuustosta kannatuksen romahdettua 2,1 prosenttiin, eli lähes seitsemän prosenttiyksikköä laskua viime vaaleista. Toinen valtuustosta putoaja oli kristillisdemokraatit, joka menetti ainoan paikkansa. Keskusta ja kristillisdemokraatit olivat vaaliliitossa. Vapauden liitolla oli myös ehdokas Karkkilassa, jonka saamat äänet eivät kuitenkaan riittäneet valtuustoon pääsemiseksi. Valitun valtuuston keski-ikä on 50,5 vuotta.
Karkkilan kaupunginvaltuustoon valittiin vaaleissa seuraavat jäsenet kaudelle 2025–2029: (KS: Karkkilaan sitoutuneet)
Kaksi kulttuuria

Kaksi kulttuuria on brittiläisen tieteenharjoittajan ja romaanikirjailijan C. P. Snow'n vaikutusvaltaisen Rede-luennon otsikko vuodelta 1959. Luento on ilmestynyt myös omana kirjanaan. Kahden kulttuurin käsitteeseen viitataan usein keskusteltaessa tieteen asemasta yhteiskunnassa sekä luonnontieteiden ja humanististen tieteiden välisestä suhteesta. 
Luonnontieteiden ja humanismin lähentämiseksi on otettu käyttöön käsite kolmas kulttuuri. Fyysikko Kari Enqvist katsoo, että kolmas kulttuuri nousee luonnontieteellisestä tiedosta ja ajattelusta. Enqvist on huolissaan siitä, että esimerkiksi suomalaisten koulujen historiankirjojen todellisuuskäsitys ei ota huomioon luonnontieteitä. ”Napoleonin kaltaisten pikkuruhtinaiden yhdentekevät sotaretket mielletään paljon tärkeämpinä kuin samaan aikaan syntymässä ollut luonnontiede”.
Elokuvavuosi 1981

Elokuvavuosi 1981 oli "Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mukaan ”ontuva”, mikä johtui muun muassa lakkojen ja muiden talousmyllerrysten aiheuttamasta amerikkalaiselokuvien tuotannon hidastumisesta. Suomen elokuvateattereissa yhdysvaltalaisten laatuelokuvien puutetta paikattiin hänestä pikemminkin saman maan ala-arvoisella kauhu- ja väkivaltatuotannolla kuin eurooppalaisella laatuelokuvalla. Neuvostoliittolaista elokuvatarjontaa ”hirveine viihdepaketteineen” Ylänen piti erityisen kehnona. Elokuvateatterivuoden pelastajina hän näki Mika Kaurismäen esikoiselokuvan "Valehtelija" sekä monet klassikkoelokuvien uusintaensi-illat, joissa nähtiin muiden muassa "Ninotchka" (1939), Ozun "Perhetarina" (1961) ja Kurosawan "Seitsemän samuraita" (1954) 40 minuuttia aiempaa pidempänä versiona.
Suomen elokuvatilastoja 1981.
Suomalaiset kävivät elokuvateattereissa vuonna 1981 kaikkiaan noin 9,7 miljoonaa kertaa. Keskimäärin kukin suomalainen kävi elokuvissa 2,03 kertaa. Vuoden lopussa Suomessa oli 362 elokuvateatteria, jotka järjestivät vuoden 1981 aikana yhteensä 176 309 näytöstä. Teattereissa kiersi 1 686 elokuvaa. Ensi-iltaelokuvia tuotiin teattereihin 262, ja niistä oli suomalaisia 16.
Suomen katsotuimmat 1981.
Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1981 olivat:
Elokuvavuosi 1980

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1980 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomessa 237 ensi-iltaa ja 10 miljoonaa elokuvateatterikäyntiä.
Suomalaisissa elokuvateattereissa myytiin vuoden 1980 aikana noin 10 miljoonaa pääsylippua. Väestöön suhteutettuna jokainen suomalainen kävi elokuvissa keskimäärin 2,09 kertaa, mikä edusti samaa tasoa kuin kävijämäärät läpi 1970-luvun. Suomessa oli tuolloin 352 elokuvateatteria, jotka toivat ensi-iltaan 237 uutta elokuvaa. Ensi-illoista kymmenen oli kotimaisia uutuuselokuvia, ja niiden osuus kaikista katsojista oli 15,3 prosenttia. Näytöksiä elokuvateattereissa järjestettiin yhteensä 164 409.
Vuoden 1980 katsotuimmat Suomessa.
Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1980 olivat:
Suomalaiskriitikoiden suosikkiensi-illat.
Suomen elokuvakerhojen liiton lehti Projektio kokosi luettelon Suomen johtavien kriitikoiden parhaaksi arvioimista vuonna 1980 Suomen-ensi-iltansa saaneista elokuvista:
Vuoden 1980 parhaaksi suomalaiselokuvaksi äänestettiin Tapio Suomisen "Täältä tullaan elämä!", joka oli myös vuoden katsotuin elokuva Suomessa.
Elokuvakerhojen esitetyimmät.
Elokuvakerhotoiminta oli vilkasta Suomessa 1980-luvun taitteessa. Näytäntökaudella 1979–1980 eniten kerhoesityksiä saaneet 10 elokuvaa olivat:
Elokuvavuosi 1979

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1979 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen elokuvatilastoja 1979.
Suomalaiset kävivät elokuvateattereissa vuonna 1979 kaikkiaan noin 10,1 miljoonaa kertaa, mikä oli 3,6 prosenttia enemmän kuin vuonna 1978. Vuoden 1979 lopussa Suomessa oli 336 elokuvateatteria, jotka järjestivät vuoden aikana yhteensä 143 947 näytöstä. Teattereissa kiersi 1 580 elokuvaa. Ensi-iltaelokuvia tuotiin teattereihin 227, ja niistä oli suomalaisia yhdeksän.
Suomen katsotuimmat 1979.
Suomessa eniten teatterikatsojia saaneet elokuvat vuonna 1979 olivat:
Suomalaiskriitikoiden suosikkiensi-illat.
Suomen elokuvakerhojen liiton lehti Projektio julkaisi luettelon Suomen johtavien kriitikoiden parhaaksi äänestämistä vuonna 1979 Suomen ensi-iltansa saaneista elokuvista:
Suomalaisista ensi-iltaelokuvista eniten ääniä saivat "Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti, Kainuu 39" ja "Ihmemies".
Elokuvakerhojen esitetyimmät.
Elokuvakerhotoiminta oli vilkasta Suomessa 1980-luvun taitteessa. Näytäntökaudella 1978–1979 eniten kerhoesityksiä saaneet 10 elokuvaa olivat:
Suomen Elokuva-arkisto valtiollistetaan.
Risto Jarvan johtaman Elokuvapoliittisen komitea vuonna 1974 tekemän esityksen mukaisesti Suomen Elokuva-arkisto (nyk. Kavi) valtiollistettiin vuonna 1979.
Uzbekistanin jalkapallomaajoukkue

Uzbekistanin jalkapallomaajoukkue edustaa Uzbekistania kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa, ja sitä hallinnoi Uzbekistanin jalkapalloliitto. Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa Neuvostoliitosta irtautumisen jälkeen 17. kesäkuuta 1992 Tadžikistania vastaan. Uzbekistan on ollut vahvin joukkue uusista Keski-Aasian valtioista (Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Turkmenistan).
Uzbekistan oli jo melko lähellä MM-kisoja, kun se selvitti tiensä jatkokarsintaan, jossa vastaan asettui Bahrain. FIFA määräsi ensimmäisen osaottelun uusittavaksi tuomarivirheen takia, ja Uzbekistan voitti sen 1-0. Uusinnassa joukkueet pelasivat kaksi tasapeliä (0-0 ja 1-1), ja niin Bahrain pääsi vierasmaalisäännön ansiosta jatkokarsinnan toiseen vaiheeseen.
Every Day Is Exactly the Same

Every Day Is Exactly the Same (tunnetaan myös nimellä Halo 21) on Nine Inch Nails -yhtyeen With Teeth (2005) albumilta julkaistu kolmas single. Single julkaistiin 4. huhtikuuta 2006 vinyylilevynä. Kappale on soinut Wanted nimisessä elokuvassa.
Kappale oli ehdolla Best Hard Rock Performance -palkinnon saajaksi vuoden 2007 Grammy-gaalassa.