tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
David Nalbandian

David Pablo Nalbandian (s. 1. tammikuuta 1982 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen tennispelaaja. Hän nousi 20. maaliskuuta 2006 maailmanlistalla kolmanneksi. Nalbandian on oikeakätinen, 180-senttinen ja 79-kiloinen pelaaja. Hän ansaitsi tennisurallaan pelaamissaan peleissä yli 11 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Nalbandian voitti urallaan 11 ATP-tason turnausta.
Ura.
Nalbandian aloitti tennisuransa viisivuotiaana ja voitti vuonna 1998 junioreiden Yhdysvaltain avoimet. Junioriuran jälkeen Nalbandian on selvinnyt Wimbledonissa finaaliin vuonna 2002, jolloin hän hävisi Lleyton Hewittille erin 1–6, 3–6, 2–6, ja muissa Grand Slam -turnauksissa välieriin. Hänen tiellään on monessa turnauksessa ollut maailmanlistan ykköspelaaja, Sveitsin Roger Federer, kuten Ranskan avoimessa tennisturnauksessa ja Rooman tennisturnauksessa.
Nalbandian voitti urallaan yksitoista ATP-turnausta. Ensimmäiset voittonsa hän hankki Estorilissa ja Baselissa vuonna 2002, mutta kolmas voitto tuli vasta vuonna 2005 Münchenissä. Samana vuonna hän voitti Shanghain Masters Cupin, jossa hän kukisti Roger Federerin erin 6–7, 6–7, 6–2, 6–1, 7–6. Vuoden 2006 Masters Cupissa hän selvisi välieriin, mutta hävisi Yhdysvaltain James Blakelle erin 4–6, 1–6. Toukokuussa 2006 hän voitti massakentällä pelattavan Estorilin ATP-turnauksen lyöden loppuottelussa Nikolai Davydenkon 6–3, 6–4.
Seuraava turnausvoitto tuli vasta lokakuussa 2007, jolloin hän voitti Madrid Masters -turnauksen kovalla sisäkentällä ensin puolivälierässä maailman kakkospelaajan Rafael Nadalin, sitten välierässä maailman kolmosen Novak Đokovićin ja loppuottelussa miesten tenniksen ylivoimaisen ykköspelaajan Roger Federerin 1–6, 6–3, 6–3. Näin hänestä tuli kolmas pelaaja, joka on voittanut maailmanlistan kärkikolmikon samassa turnauksessa. Vain kaksi viikkoa myöhemmin Nalbandian voitti Pariisin Masters-turnauksen, jossa löi kolmannella kierroksella jälleen Roger Federerin ja aiheutti finaalissa Rafael Nadalille ensimmäisen tappion tenniskentällä Pariisissa kukistamalla hänet 6–4, 6–0.
Helmikuussa 2008 Nalbandian voitti Buenos Airesin ATP-turnauksen loppuottelussa maanmiehensä José Acasuson erin 3–6, 7–6(5), 6–4. Uransa yhdeksännen turnausvoiton hän hankki lokakuussa 2008 Tukholmassa voittaen loppuottelussa Robin Söderlingin erin 6–2, 5–7, 6–3. 
Sydneyn ATP-turnauksen loppuottelussa tammikuussa 2009 Nalbandian voitti Jarkko Niemisen lukemin 6–3, 6–7(9), 6–2. Elokuussa 2010 hän voitti Washingtonin turnauksen.
Nalbandian ilmoitti uransa lopettamisesta lokakuussa 2013.
Yksityiselämä.
Nalbandian syntyi Córdobassa, joka on Argentiinan toiseksi suurin kaupunki. Hänen harrastuksiinsa kuuluvat kalastus ja jalkapallo. Maaliskuusta 2009 lähtien hänen valmentajanaan toimi entinen ATP-ammattilainen Luis Lobo.
Turnausvoitot (11).
Kaksinpelit (11).
s = sisäkenttä
Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys

Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys on yksi Suomen kuudesta kalastusvakuutusyhdistyksestä. Sen toimialuetta on Etelä-Suomen läänin rannikko. Toiminnan painopiste on alueen itäosassa, Pyhtään, Kotkan, Haminan ja Virolahden alueella. Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistys vakuuttaa päätoimisten ammattikalastajien kalastusvälineitä, esimerkiksi kalastusaluksia ja kalanpyydyksiä. Liiton toimisto on Kotkassa. Etelä-Suomen Kalastusvakuutusyhdistyksen puheenjohtajana toimii Jan Sjögren ja toimitusjohtajana Teemu Tast. 
Kalastusvakuutusyhdistysten toimintaa ohjaavia säädöksiä ovat mm. laki ja asetus kalastusvakuutusyhdistyksistä, vakuutusyhdistyslaki ja vakuutussopimuslaki.
Katso myös Etelä-Suomen Merikalastajain Liitto.
Pablo Birger

Pablo Américo Birger (7. tammikuuta 1924, Buenos Aires – 9. maaliskuuta 1966) oli argentiinalainen Formula 1 -kuljettaja.
Birger ajoi vuonna Argentiinan osakilpailun vuokratulla Simca-Gordinilla. Hänen osaltaan kilpailu päättyi 21. kierroksen kohdalla. Kaksi vuotta myöhemmin hän kokeili Argentiinan osakilpailua uudelleen Gordinin autolla, mutta joutui jälleen keskeyttämään, tällä kertaa ensimmäisen kierroksen jälkeen.
Vessölandet

Vessölandet on saari Porvoon edustalla Suomenlahdella. Saaren pinta-ala on 52 km².
Vessölandet on 14 kilometriä pitkä ja kuusi kilometriä leveä. Sen hiekkakerrostumista Helsinki on saanut huomattavan määrän hiekkaa rakennusteollisuuteen. Vessölandetiin johtaa tie numero 1551 (Porvoo–Sondby). Saaren erottaa mantereesta kapea lähes umpeenkasvanut Fladanin kanava.
Vessölandetin eteläosassa lähellä Sondbyn kylää on Porvoon kaupungin virkistysalueita. Alueella on myös paljon kesähuviloita. Huvilan rakentamisedellytyksenä on minimissään hehtaarin maatontti.
FC Kuusankoski

FC Kuusankoski on kouvolalainen jalkapalloseura. Sen kotikenttänä toimii Kuusankosken urheilupuisto.
Historia.
FC Kuusankoski perustettiin 24. lokakuuta 1996 ja vuonna 1997 se aloitti varsinaisen kilpailutoiminnan Kakkosessa. Ykkösessä joukkue pelasi vuosina 2001–2004. Seura luopui miesten edustusjoukkueestaan ja Kakkosen sarjapaikastaan kauden 2010 päätteeksi. Seuran toimintaa jatkoivat naisten sekä B-poikien ja -tyttöjen joukkueet.
FC Kuusankosken junioriseura on Kumu Junior Team. Kuusankosken Kumu on Kuusankosken entinen seura, joka pelasi myös Veikkausliigassa yhden kauden 1990. Tuolloin tuli yleisöennätys 3 269 Hakaa vastaan. FC Kuusankoski perustettiin Kumun ja voikkaalaisen Pallo-Peikkojen yhdistäessä toimintojaan. Seurat tekivät yhteistyötä jo vuosina 1975–1988 nimellä Kumu-Peikot.
Ferdinand Boberg

Ferdinand Boberg (11. huhtikuuta 1860 Falun – 7. toukokuuta 1946 Tukholma) oli ruotsalainen arkkitehti. Boberg oli yksi näkyvimmistä ja tuotteliaimmista arkkitehdeista Ruotsissa 1800-luvun ja 1900-luvun vaihteessa. Hänen läpimurtonsa arkkitehtina tapahtui vuonna 1890, kun hänen suunnittelemansa kaasulaitos Värtegasvärketin rakennustyöt alkoivat Hjorthagenin kaupunginosassa Tukholman keskustassa.
Muita hänen suunnittelemiaan tunnettuja rakennuksia on muun muassa Tukholmassa Södermalmilla sijaitseva sähkölaitos, joka nykyisin toimii Tukholman moskeijana. Hän on myös suunnitellut Nordiska Kompanietin, joka on yksi huomattavimmista tavarataloista sekä Tukholmassa että koko Ruotsissa.
Arkkitehdin töiden lisäksi Boberg toimi ajoittain muotoilijana, muotoillen varsinkin huonekaluja, lasiesineitä ja keramiikkaa.
M3 Lee

M3 (M3 Medium Tank) oli yhdysvaltalainen keskiraskas panssarivaunu, jota liittoutuneet käyttivät toisessa maailmansodassa. Britit antoivat vaunuilleen nimen ”Lee” kenraali Robert E. Leen mukaan, ja myöhempi matalammalla tornilla brittispesifikaation mukaan valmistettu malli sai nimekseen ”Grant” kenraali Ulysses S. Grantin mukaan. Vaunuja rakennettiin yli 6 200 kappaletta, joista puolet toimitettiin briteille, näistä 1 700 Australiaan, 900 Intiaan, ja 1 200 Neuvostoliittoon.
M3 kehitettiin vuonna 1939 tuotantoon tulleen M2A4-panssarivaunun pohjalta, joka oli Yhdysvaltojen liittyessä toiseen maailmansotaan vuonna 1941 aseistukseltaan ja panssaroinniltaan jo vanhentunut. Yhdysvaltain armeija halusi 75 millimetrin tykillä varustetun uuden panssarivaunumallin, mutta vaatimukset täyttävä M4 Sherman ei kuitenkaan ollut vielä valmis sarjatuotantoon.
Korvikkeeksi suunniteltiin M2:n alustalle vahvemmin panssaroitu ja rungon oikeaan laitaan kasematti-tyyliseen sijoitukseen asennetulla 75 millimetrin M2- tai M3-tykillä aseistettu M3, lisäksi vaunussa oli myös pieni 37 millimetrin M5- tai M6-tykillä varustettu tykkitorni. Vaunun huonoja puolia olivat muun muassa sen korkea profiili, runkoon sijoitetun tykin pieni kääntymäsektori ja niitit, joilla panssarilevyt niitattiin paikoilleen. Se kuitenkin tarjosi tärkeissä taisteluissa Pohjois-Afrikassa vastuksen Panzerkampfwagen III:lle ennen Shermanin tuloa rintamalle.
Yleisin Leessä käytetty moottori oli yhdeksänsylinterinen, ilmajäähdytteinen Wright (Continental) R975 EC2 -tähtimoottori, joka oli tarkoitettu alun perin lentokonemoottoriksi. Moottorin koko ja sen muoto johtivat vaunun korkeaan profiiliin. Moottorin keskeltä lähtevä akseli kulki miehistötilan lattian alta, mitä pakotti korottamaan sitä. Vaihteistona oli Mackin kehittämä viisinopeuksinen (+ yksi taaksepäin) Synchromesh-vaihteisto. Jousituksessa käytettiin jo M1 Combat Carissa 1930-luvulla käyttöön otettua Vertical volute spring suspension (VVSS) -ratkaisua. Monia Leen alustan ja voimansiirron osia käytettiin myöhemmin M4 Sherman -vaunussa. Sherman käytti myös samaa 75 millimetrin tykkiä.
M3-vaunuja käytettiin Kaukoidässä sodan loppuun asti. Yli 1 200 dieselmoottorista M3A3- ja M3A5-vaunua toimitettiin Neuvostoliittoon vuosina 1942–1943. Vaunu ei ollut suosittu. Neuvostoliitossa sitä pidettiin suuresta siluetistaan huolimatta alitehoisena, nirsona polttoaineen ja öljyjen suhteen ja liikkumiskyvyltään heikkona. Vaunu soveltui huonosti Venäjän teille ja jäi helposti jumiin telaketjujen mennessä rikki.
M3:n alustalle rakennettiin 3 490 kappaletta 105 millimetrin M1/M2-haupitsilla aseistettua M7 Priest -panssarihaupitsia, sata 155 millimetrin tykillä aseistettua M12-panssarihaupitsia ja erilaisia huolto- ja kuljetusvaunuja. Kanadassa M3:n alustalle suunniteltiin Ram-vaunu.
Cubase

Steinberg Cubase on MIDI- ja audiosekvensseri-ohjelmistosarja. Cubasen on alun perin kehittänyt saksalainen Steinberg vuonna 1989.
Cubasen kaltaisista audiotyöasemaohjelmista käytetään nykyisin myös lyhennettä DAW (). Cubase toimii kuin moniraitanauhuri, sen käyttöliittymä ja monet eri toiminnot ovat sekä nimiltään että visuaaliselta ulkonäöltään analogisten esikuviensa mukaisia. Cubasen ensimmäiset versiot olivat Atari ST-tietokoneille, mutta myöhemmin siitä tehtiin versiot myös Mac OS- ja Windows-alustoille. Nykyisin Cubasea kehitetään vain Windows - ja Mac OS X -alustoille. Saatavilla on myös halvempi ja ominaisuuksiltaan hieman riisutumpi Cubase Artist 10.5 ja vieläkin riisutumpi Cubase Elements 10.5.
Suuret setelit

Suuret setelit ("The Color of Money") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka pohjautuu löyhästi Walter Tevisin romaaniin "The Color of Money". Elokuvan on ohjannut Martin Scorsese. "Suuret setelit" on jatkoa elokuvalle "Suurkaupungin hait" ("The Hustler"), joka sekin perustuu Tevisin romaaniin.
Elokuvan pääosaa, Fast Eddie Felsonia näyttelee Paul Newman, joka näytteli myös "Suurkaupungin hait" -elokuvassa. "Suurissa seteleissä" näyttelevät lisäksi Tom Cruise, Mary Elizabeth Mastrantonio, Helen Shaver ja John Turturro.
Scorsese myönsi myöhemmin, että "Suuret setelit" oli hänelle vain välityö, jolla hän rahoitti "Kristuksen viimeinen kiusaus" -elokuvan tekemisen.
Paul Newman sai roolityöstään Oscarin parhaasta miespääosasta ja oli ehdolla Golden Globe -voittajaksi. Kaikkiaan elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi sen yhdeksi vuoden kymmenestä parhaasta elokuvasta ja palkitsi Paul Newmanin parhaana miesnäyttelijänä.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Suuret setelit" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Palkinnot.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Suuret setelit" saa neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Käänteisnimipalvelu

Käänteisnimipalvelu () on Internetin DNS-nimipalvelun toiminto, jonka tarkoitus on hakea IP-osoitetta vastaava nimipalvelunimi.
Tyypillisesti DNS:ää käytetään määrittämään nimeä vastaava IP-osoite, jotta siihen voidaan ottaa yhteys. Esimerkiksi nimi codice_1 voi palauttaa osoitteen codice_2. Huomaa että nimellä ja nimipalvelunimellä ei useinkaan ole yksi-yhteen vastaavuutta. Samalla palvelimella voi olla useampi nimi ja codice_3:in IP-numeron takaa voi löytyä esimerkiksi nimi codice_4.
Käänteisnimipalvelu kertoo osoitetta vastaavan nimen. Tähän käytetään erikoisdomainia codice_5. IPv4-osoitetta haettaessa IP-osoite käännetään takaperin ja siihen lisätään kyseessä oleva verkkotunnus. Esimerkiksi osoitteen codice_2 nimeä haettaessa tehdään PTR-tietueen nimipalvelukysely nimelle codice_7.
IPv6-osoitteille vastaava domain on codice_8. IPv6-osoitetta vastaava nimeä selvitettäessä tehdään kysely nibbleittäin käännetyllä osoitteella heksadesimaalimuodossa. Esimerkiksi osoitettava codice_9 vastaava selvitys on codice_10.
Käänteisnimipalvelu on monissa yhteyksissä tärkeä palvelu, jolla saadaan IP-osoitteet suhteellisen ymmärrettävään muotoon. Monet verkkotunnusten jakelijat, esimerkiksi RIPE määräävät sen pakolliseksi. Käytännössä kuitenkin merkittävä osa, ehkä noin kymmenes käytetyistä IP-osoitteista ei reversoidu miksikään nimeksi. Tämä on yleensä merkki huolimattomasta ylläpidosta. Osa sähköpostipalvelimista ja monet IRC-palvelimet kieltäytyivät yhteydenotoista tällaisten osoitteiden kanssa, koska niitä on perinteisesti käytetty roskapostin lähettämiseen ja häiriköintiin. Varsinaisena autentikaatiokeinona reverse-DNS on kuitenkin heikko.
Mäntsälän Jää-Tiikerit

Mäntsälän Jää-Tiikerit ry on vuonna 1986 perustettu mäntsäläläinen jääkiekkoseura, joka on keskittynyt kasvatus- ja harrastetoimintaan. Seura pelaa ja harjoittelee Mäntsälän Tokmanni Areenalla. 
"Mäntsälän Jääkiekkoilun Tuki ry" huolehtii Jää-Tiikereiden edustusjoukkueen toiminnasta. Tämä seura aloitti toimintansa kesäkuussa vuonna 2005, kun Jää-Tiikereiden taustajoukoissa tutkittiin keväällä 2005 mahdollisuutta perustaa miesten edustusjoukkue Mäntsälään. Varsin pian päädyttiin Suomessa jo käytännöksi muuttuneeseen tapaan perustaa edustusyhteisölle oma seura. Seuran puheenjohtajaksi valittiin Jorma Taljavaara. Suomen Jääkiekkoliiton ja molempien seurojen kanssa tehtiin edustusyhteisösopimus, jonka ansiosta juniori-ikäiset pelaajat voivat vapaasti liikkua seurojen välillä. Seuran edustus pelaa kaudella 23-24 IV-divisioonaa.
Seura vaihtoi logoaan ja yleisilmettään kesällä 2016.
Nagant M1895

Nagant M1895 (Venäjällä / Neuvostoliitossa ) on belgialaisen Léon Nagantin yhdessä veljensä Emilen kanssa vuonna 1892 suunnittelema yksi- tai yksi- ja kaksitoiminen, seitsemästilaukeava revolveri, jota valmistettiin vuosina 1895–1945 Belgiassa, Venäjällä / Neuvostoliitossa ja pieni määrä Puolassa. Nagant on lisäksi ollut armeijan palvelusaseena Ruotsissa, Ranskassa ja pienimuotoisesti lähinnä sotasaaliina Suomessa.
Naganteja on arvioiden mukaan valmistettu kaikkiaan yli kaksi miljoonaa kappaletta, näistä suurin osa Venäjällä / Neuvostoliitossa. Aseesta tuli niin suosittu, että "nagan"ista tuli venäjän kielessä yleinen revolveria tarkoittava termi, vastaavasti kuin Colt englannin kielessä.
Naganteja valmistettiin yksi- ja kaksitoimisina. Yksitoimisen aseen laukaisemiseksi aseen hana on viritettävä ennen liipaisimen vetämistä. Lataaminen tapahtuu aseen vasemmalla sivulla sijaitsevan latausportin kautta yksi patruuna kerrallaan. Hylsyt poistetaan latausportista, työntämällä ne ejektoripuikolla ulos rullasta
Nagant M1895 on ollut palveluskäytössä useissa sodissa, muun muassa Venäjän-Japanin sodassa, ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa, Korean sodassa ja jopa Vietnamin sodassa.
Suomen armeija on käyttänyt sotasaaliiksi saamiaan Naganteja hyvin vähäisessä määrin, lähinnä kotijoukkojen upseerien aseena jatkosodan aikana nimikkeellä "7,62 rev/Nagant". 
Nagantin tunnetuin ominaisuus lienee sen kaasusulkumekanismi, mikä mahdollistaa aseen vaimentamisen, mikä on revolvereissa erittäin harvinaista.
Johannes VIII (paavi)

Johannes VIII oli paavina 14. joulukuuta 872 – 16. joulukuuta 882.
Johannes valittiin paaviksi 14. joulukuuta 872, mutta hänen kruunajaisensa pidettiin vasta vuonna 875. Kruunajaisista tiedetään sen verran, että frankkihallitsija Kaarle Kaljupää lahjoitti hänelle oman valtaistuimensa. Se on nähtävänä Pietarinkirkossa Pyhän Pietarin istuimena.
Johannesta pidetään yhtenä 800-luvun kyvykkäimmistä paaveista. Hän teki useita hallinnollisia uudistuksia. Eurooppalaisten kuninkaiden vähäisellä avulla hän pyrki karkottamaan Italiasta saraseenit, jotka olivat edenneet Roomaan asti. Siinä tarkoituksessa hän oli käynyt useita eri sotia Italian pikkuvaltioita vastaan.&lt;ref name="hanska/51"&gt;Hanska 2005: 51.&lt;/ref&gt; Ponnistelussaan hän ei onnistunut. Johannes puolusti Metodiusta, joka käytti saksalaisten vihollistensa vastustuksesta huolimatta muinaiskirkkoslaavia liturgisena kielenä. Johannes vahvisti edeltäjänsä antaman luvan. Hän tunnusti Fotioksen Konstantinopolin patriarkaksi, puolusti slaavilaista apostolia Methodiosta.
Johannes salli slaavilaisen liturgian vuonna 880, mutta ei onnistunut palauttamaan Bulgariaa lännen kirkon piiriin.
Paavi Johannasta kertovan legendan mukaan aiemmin 800-luvulla eräs nainen hallitsi nimellä Johannes VIII. Useimmat tutkijat pitävät kertomusta kuvitteellisena, mahdollisesti paaviuden vastustajien kehittämänä satiirina.
Johanneksen aikakausi osuu niin sanottuun paaviuden alennustilaan vuosille 800–900. Johannes VIII oli hänkin kiinnostuneempi maallisista asioista, kuten sodankäynnistä, ja johti itsekin sotatoimia, esimerkiksi laivasto-osastoa taistelussa. Lopulta hänen kohtalokseen tuli joutua oman seurakuntansa jäsenten myrkyttämäksi. Myrkky oli ilmeisen tehotonta, koska hänet hakattiin lopulta vasaroilla kuoliaaksi. Hän koki siten saman kohtalon, jonka oli antanut useille poliittisille vastustajilleen.
Vares – yksityisetsivä

Vares – yksityisetsivä on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut suomalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut Aleksi Mäkelä. Elokuva on ohjaajansa kuudes kokoillan elokuva ja ensimmäinen "Vares"-elokuva. Tarina pohjautuu Reijo Mäen romaaniin "Keltainen leski". 
Juoni.
Kaunis ja tyylikäs kersantti Eeva Sunila vangitsee armeijan kertausharjoituksissa vastapuolen Jussi Vareksen ja hurmaa tämän sotaharjoitusten jälkeisessä illanvietossa. Eeva kertoo olevansa menossa naimisiin. Eevan yllättävä ilmestyminen valtakunnan uutisten pääaiheeksi tempaa Vareksen mukaan ajojahtiin Etelä-Suomessa. 
Venäjän mafialta kaapatuilla miljoonilla on monta ottajaa, joille lähimmäisen henki ei ole minkään arvoinen. Eeva Sunila huomaa olevansa syötävä nappula pelissä, jossa mukana ovat vastavihitty aviomies Antero Kraft, miestennielijä Ifigenia Multanen, bisneshai Karl E. Miesman, lahjottu poliisi Mikko Koitere sekä ammattitappajat Jari Hillosilmä Munck ja Tetsuo Sinkkonen.
Palkinnot.
Kimmo Taavila voitti elokuvasta parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon, lisäksi Aleksi Mäkelä (ohjaus) ja Samuli Edelmann (miessivuosa) olivat ehdolla Jussi-palkinnon saajiksi.
Jatko-osat.
Elokuvan jatko-osa "V2 – Jäätynyt enkeli" ilmestyi vuonna 2007. Vuonna 2011 ilmestyivät "Vares – Pahan suudelma", "Vares – Huhtikuun tytöt" ja "Vares – Sukkanauhakäärme" ja vuonna 2012 elokuvat "Vares – Kaidan tien kulkijat", "Vares – Uhkapelimerkki" ja "Vares – Pimeyden tango". Vuonna 2015 ilmestyi jatko-osa "Vares – Sheriffi".
Tiivistetyt tuotantotiedot.
Elokuva on kuvattu täysin digitaalisena teräväpiirtona. 
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula sanoo Aleksi Mäkelän mieltyneen televisiosarjoista tuttuun tapaan seurata eri päähenkilöitä 10–15 kerrallaan, minkä avulla yksinkertainen juoni saadaan näyttämään dynaamisemmalta. Mainoksista taas ovat Maskulan mukaan peräisin päähenkilöitä luonnehtivat ”tyhjäpäiset” tekstiplanssit pysäytyskuvineen, jotka katkaisevat kerronnan tempon. Elokuvan valopilkkuna on hänestä Jari Halonen esittämässä äkkipikaista ja häiriintynyttä sadistia Miesmannia. Muilta osin Maskula on melko tyly: ”"Yksityisetsivä Vares" on kauttaaltaan kehnoa, nuhruista, änkyttävää ja halvan makuista korvikeviihdettä aitojen jenkkirymistelyjen rinnalla. Sen vauhtijaksot supistuvat yhden poliisiauton kuperkeikkaan, aiheeseen olennaisesti liittyvistä tappeluista puolestaan puuttuu sähäkkä iskevyys ja väkivallasta verinen realistisuus.”
Kyrillos ja Methodios

Kyrillos (noin 827–869) ja Methodios (noin 815–885) (myöhemmin Pyhä Kyrillos ja Pyhä Methodios) olivat 800-luvulla Thessalonikissa syntyneet veljekset, joista tuli kristinuskon lähetyssaarnaajia kasaarien parissa ja Määrissä. He edistivät muinaiskirkkoslaavin käyttöä liturgisena kielenä ja kehittivät kyrillisen kirjaimiston edeltäjän glagoliittisen kirjaimiston. 
Tosiasiassa Kyrilloksen kastenimi oli Konstantinos, ja hän toimi filologina ja yliopistonopettajana Konstantinopolissa. Methodioksen alkuperäistä nimeä ei ole vieläkään saatu selville, mutta hän oli munkki ja työskenteli jossakin elämänvaiheessa myös hallintomiehenä.
TerraSAR-X

TerraSAR-X on pieni saksalainen kaukokartoitussatelliitti, jonka instrumenttina on SAR-tutka. 
Uusi rahoitusmalli.
TerraSAR-X on ensimmäinen satelliitti Saksassa, joka on valtion tutkimuskeskuksen DLR:n ja yksityisen yrityksen yhdessä rahoittama. DLR:n osuus on 102 miljoonaa euroa ja EADS Astrium GmbH-yrityksen osuus on 28 miljoonaa euroa. Myös Bundesministerium für Bildung und Forschung (BMBF) eli Saksan opetus- ja tutkimusministeriö on mukana satelliitin rahoituksessa. 
TerraSAR-X-satelliitin projektipäällikkö on Rolf Werninghaus. 
Tekniikka.
Tutka toimii X-taajuuskaistalla (aallonpituus 31 mm eli 9,6 GHz taajuus). Kuvan resoluutio eli tarkkuus on noin yksi metri. SAR-tutkan massa on 394 kg. 
Satelliitissa on Laser Communication Terminal (LCT), joka on tiedonsiirtokoe. Sen rakensi DLR:n rahoituksella saksalainen TESAT-yhtiö. 
Siinä on myös Tracking, Occultation and Ranging Experiment eli TOR-koe, jonka rakensivat GeoForschungsZentrum Potsdam (GFZ) ja Center for Space Research (University of Texas). TOR mahdollistaa satelliitin tarkan asennonsäädön, joka parantaa tutkakuvien laatua. Siinä on kaksitaajuinen GPS (Global Positioning System) ja laserreflektori. 
TerraSAR-X on 5 m korkea ja painaa 1000 kg. Sen rata on naparata, aurinkosynkroninen kiertorata, jonka inklinaatio on 98 astetta. Satelliitin nominaalinen elinikä on viisi vuotta.
Laukaisu.
Satelliitti laukaistiin Dnepr-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta 15. kesäkuuta 2007. Laukaisu tapahtui seitsemän kuukautta myöhässä alkuperäisestä aikataulusta. Tämä johtui Dnepr-kantoraketin tuhoutumisesta vuoden 2006 lopun laukaisussa ja sen aiheuttamasta onnettomuustutkinnasta.
Vasaparken

Vasaparken on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman puistoista. Se sijaitsee Vasastadenin kaupunginosassa, ja se on nimetty kuninkaallisen Vaasa-suvun mukaan. Puisto perustettiin 1800-luvulla. Toisen maailmansodan aikaan puistossa viljeltiin perunoita kaupungin tarpeita varten.
Kuuluisa ruotsalainen lastenkirjailija Astrid Lindgren asui puiston laidalla sijaitsevassa rakennuksessa. Vasaparken mainitaankin useissa hänen kirjoissaan, ja hänen kuolemansa jälkeen yksi osa puistosta nimettiin hänen mukaansa. 
Vuonna 1917 puistoon pystytettiin "Arbetaren" ("Työläinen") -nimen saanut veistos. Sen suunnitteli taiteilija Gottfrid Larsson, ja se pystytettiin Ruotsin työläisluokan kunniaksi. Puistossa sijaitsee myös toinen veistos, nimeltään "Romeo och Julia" ("Romeo ja Julia"), jonka tekijä on Olov Thorwald Olsson.
Kungsträdgården

Kungsträdgården (sananmukaisesti ) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman puistoista. Se sijaitsee Norrmalmin kaupunginosa-alueella, kaupungin keskustan tuntumassa. Se on yhdessä Humlegårdenin kanssa Tukholman vanhin säilynyt puisto.
Keskeisen sijaintinsa ja lukuisten ulkoilmakahviloidensa vuoksi se on yksi suosituimpia tapaamispaikkoja Tukholmassa. Kesäkuukausina se isännöi usein ulkoilmakonsertteja ja -tapahtumia, ja talvikuukausina sinne jäädytetään luistelurata.
Kungsträdgårdenin ympäryksillä sijaitsee useita Tukholman suosittuja nähtävyyksiä, kuten Ruotsin kuninkaallinen ooppera ja tavaratalo Nordiska Kompaniet. Kungsträdgårdenissa sijaitsee myös Tukholman metron sinisen linjan pääteasema. Puistoa reunustavat puistokadut on nimetty kuuluisten oopperalaulajien mukaan Jussi Björlings alléksi ja Birgit Nilssons alléksi.
Kungsträdgården sai alkunsa 1500-luvulla perustetusta hovin yksityisestä puutarhasta, joka oli ympäröity muureilla ja suljettu ulkopuolisilta. Puisto avattiin 1700-luvun jälkipuoliskolla ja se muodostui suosituksi kävely- ja kohtaamispaikaksi. Puistossa järjestettiin vuoden 1866 Tukholman suuri taide- ja teollisuusnäyttely, jonka peruina on edelleen jäljellä niin sanottu Molinin suihkulähde. Sen vastakkaisilla puolilla on kaksi patsasta, jotka esittävät kuninkaita Kaarle XII:tta ja Kaarle XIII:tta.
Puistossa kasvavan pienen jalavametsikön kohtalosta käytiin vuonna 1971 kamppailu, jonka päätteeksi puut päätettiin säilyttää kansalaisliikkeen vaatimuksesta. Puiston pohjoispää uudistettiin vuonna 1998 Aleksander Wolodarskin suunnitelmien mukaan, jolloin sinne rakennettiin suuri vesilammikko, jonka ympärille istutettiin japanilaisia kirsikkapuita.
Friedrich Reinhold Kreutzwald

Friedrich Reinhold Kreutzwald ([kröitsvalt]; 26. joulukuuta 1803 Jõeperen kartano, Kadrina, Vironmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 25. elokuuta 1882, Tartto, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli virolainen lääkäri, kirjailija ja Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin kokoaja.
Elämäkerta.
Kreutzwald oli maaorjan poika. Hänen isänsä oli suutari Juhan Reinholdson (1766–1832) ja äitinsä sisäkkö Ann (1770–1846); isä vapautettiin maaorjuudesta vuonna 1815. Kreutzwaldin kotitila (mäkitupa) oli nimeltään Ristimets, ja koulussa nimi muutettiin saksalaiseen muotoon Kreutzwald.
Kreutzwald suoritti kotiopettajantutkinnon Räävelissä (nyk. Tallinna) vuonna 1825 ja ylioppilastutkinnon Tartossa vuonna 1826 ja valmistui lääkäriksi Tarton yliopistosta vuonna 1833. Opintojensa jälkeen hän asettui Võrun kaupunkiin, jossa hän asui eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Kreutzwald aloitti kansanvalistajana. Hänen ensimmäisiin kirjallisiin töihinsä kuului "Wina-katk" (1840), joka varoitti viinan kiroista. Vuosina 1843–61 julkaistiin kokoelma "Sipelgas" ja vuonna 1850 kirja "Reinwadder Rebbane". Kaikki nämä olivat saksalaisten teosten käännöksiä. Hänen runonsa tulivat tunnetuksi vuonna 1865 julkaistun "Viru lauliku laulud" -teoksen myötä.
Kreutzwaldin tunnetuimman teoksen, Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin julkaisi Viron oppineiden seura (Õpetatud Eesti Selts), ja sitä kokosi ensin Friedrich Robert Faehlmann, mutta tämän kuoltua vuonna 1850 työ siirtyi Kreutzwaldille. Teoksen runoja julkistettiin ensimmäisen kerran Viron oppineiden seuran toimituksina vuosina 1857–1861. Ensimmäinen kansanpainos valmistettiin vuonna 1862 Kuopiossa. Kreutzwaldin työ ei päättynyt siihen, vaan vuonna 1866 julkaistiin teos "Eesti rahva ennemuistsed jutud", joka sisälsi virolaisia kansansatuja.
Kreutzwald jäi eläkkeelle kaupunginlääkärin virasta vuonna 1877 ja vietti viimeiset vuotensa Tartossa, jossa hän kuoli 25. elokuuta 1882.
Birger Jarlsgatan

Birger Jarlsgatan on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman pisimmistä kaduista. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, ja toimii Östermalmin ja Norrmalmin sekä Östermalmin ja Vasastadenin kaupunginosien rajana. Katu nimettiin Birger-jaarlin mukaan vuonna 1885, tuolloin muodossa "Birger Jarls gata". Nykyistä kirjoitusmuotoa on käytetty vuodesta 1932 lähtien.
Kuuluisa aukio Stureplan sekä Balettiakatemia sijaitsevat Birger Jarlsgatanilla. Katu tunnetaan myös isäntänä Tukholman hienoimmille liikkeille, kuten Guccille, Louis Vuittonille, Mulberrylle, Armanille sekä Cerrutille.
Hämähäkkinainen

Hämähäkkinainen ( tai ) on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä nimi useille eri supersankarittarille. Jokainen hahmon inkarnaatio perustuu Hämähäkkimieheen. 
Hämähäkkinainen muissa medioissa.
Hämähäkkinainen ja monet hänen inkarnaatioistaan esiintyvät "" -pelissä yhtenä pelattavista hahmoista.
Generation Terrorists

Generation Terrorists on walesilaisen Manic Street Preachers -yhtyeen vuonna 1992 julkaistu debyyttialbumi. Sen työnimi oli "Culture, Alienation, Boredom &amp; Despair", joka on kohta levyn viidennessä kappaleessa, "Little Baby Nothingissa". Levyn tuotti Steve Brown. Levy äänitettiin Blackbarnin levytysstudiolla Englannissa lähellä Guildfordia.
Vaikeuksien välttämiseksi levy julkaistiin Yhdysvalloissa osittain sensuroidussa muodossa. Muualla albumi julkaistiin alkuperäisenä. Manicsien innoittaja The Clash oli ajautunut samanlaiseen tilanteeseen esikoisalbuminsa (The Clash) kanssa.
Levyn kaikki kappaleet ovat Nicky Wiren ja Richey James Edwardsin sanoittamia ja musiikin puolestaan sävelsivät James Dean Bradfield ja Sean Moore. Näistä pois luettuna "Damn Dog", joka on cover-versio Sleez Sistersin kappaleesta vuodelta 1980.
Raastin

Raastin on yleisesti ruoanlaitossa käsin käytettävä apuväline. Sen tehtävänä on leikata ruoka-aineksesta ohuita palasia, suikaleita tai jauhoa. Raastimen synonyyminä käytetään usein myös termiä "riivinrauta".
Raastimen toiminta perustuu yleensä teräksisessä tasossa oleviin teräväreunaisiin reikiin. Kun kiinteää ruoka-ainesta liu'utetaan tätä tasoa pitkin, terävät reunat repivät siitä pieniä siivuja, jotka putoavat reikien läpi alla olevaan astiaan. Saman raastimen eri puolilla on usein eri kokoisia reikiä. Raastin voi olla myös reiätön malli, jossa teräksisen tason pinnassa on teräviä väkäsiä.
Raastimia on olemassa lukuisia erilaisia eri käyttötarkoituksiin. Erilaisten mallien koossa, ulkonäössä ja reikien muotoilussa on paljon vaihtelua. Suosittuja raastettavia ovat esimerkiksi juusto, suklaa ja porkkana. Moniin leivonnaisiin ja jälkiruokiin käytetään raastettua sitrushedelmien kuorta.
RapidEye

RapidEye on saksalainen kaukokartoitussatelliittikonstellaation ja sen toteuttaneen startup-yrityksen, joka toimii Brandenburgin Havelin alueella, nimi.
Yhtiön pääjohtaja oli vuonna 2010 Wolfgang Biedermann. Vuonna sen liikevaihto oli 10 miljoonaa euroa. Vuonna 2010 tavoite oli 25 miljoonaa euroa. Saksalainen Roland Berger Strategy Consultants-yhtiö etsii RapidEye-yhtiölle sopivaa sijoittajaa.
RapidEye-yrityksen perusti Kayser-Threde GmbH Saksan valtiollisen avaruustutkimuslaitoksen DLR:n avustuksella vuonna 1996. Syyskuussa 2010 yhtiö etsi 20 miljoonaa euroa liiketoimintansa laajentamiseen.
Kesäkuussa 2011 yhtiö haki konkurssisuojausta. Alkuperäisten sijoittajien, Saksan KfW ja Commerzbank sekä Kanadan vientitukiorganisaatio "Export Development Corp" (jonka tuen avulla kanadalainen MDA pääsi johtamaan yhtiön 5 satelliitin valmistusta Englannissa), 160 miljoonan euron panoksen lisäksi Brandenburgin osavaltion työllisyystukeen panema 137 miljoonaa euroa on tähän mennessä kulutettu ja yhtiön liikevaihto oli vuonna 2010 11 miljoonaa euroa: tulos oli tappiollinen. Syyskuun alussa kanadalainen yritys Iunctus Geomatics Corporation, joka on ranskalaisen SPOT-satelliitin kuvien myyjä Kanadassa, osti RapidEye-yhtiön 13 miljoonalla eurolla. Yhtiön satelliitteja operoi tästedes RapidEye Canada. RapidEyen liikevaihto oli suunnilleen ostohinnan kokoluokkaa, yrityksessä toimii Saksassa 140 ihmistä. Pian tämän jälkeen yhtiö sai 4,6 miljoonan dollarin arvoisen urakan Yhdysvaltain NGAn, tiedustelujärjestöjen kuvaorganisaation, kanssa. Tämä voi merkitä sitä, että saksalainen yritys ei pystynyt saamaan vastaavaa urakkaa, mutta tuntuaan kanadalaisomisteiseksi, se sai urakan.
Satelliitit.
Yhtiö kehitti omarahoituksella 150 miljoonan euron piensatelliitin. Satelliitit rakensi englantilainen Surrey Satellite Technology Ltd (SSTL).
RapidEye-konstellaatio koostuu viidestä satelliitista, jotka kiertävät aurinkosynkronisella kiertoradalla 600 km:n korkeudessa. Kunkin satelliitin massa on noin 175 kg. Ne laukaistiin 29. elokuuta 2008 venäläisellä Dnepr-kantoraketilla Baikonurista.
Satelliitit tekevät optista (440–850 nm) kaukokartoitusta ottaen multispektraalisia digitaalikuvia. Data lähetetään X-taajuuskaistalla tiedonsiirtonopeudella 80 Mbps. Kuvat ovat stereoskooppisia, joten niistä voi koota digitaalisia korkeusmalleja. Kuva-alueen leveys on 78 km. Kuvan tarkkuus on 6,5 metriä.
Kanavat
Pekka Ruuska

Pekka Juhani Ruuska (s. 11. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja äänilevytuottaja. Läpimurtonsa hän teki vuonna 1990 kolmannella, platinaa myyneellä, soololevyllään "Yhdestoista hetki", jolta nousi ikivihreiden kotimaisten joukkoon kappale ”Rafaelin enkeli”.
Elämä.
1980-luvun alussa Ruuska kiersi maata Livingstone-yhtyeessä ja esitti gospelpainotteista musiikkia. Vuonna 1985 hän osallistui Ritz-yhtyeen kanssa kappaleella ”Seinäkalenterityttö” Syksyn sävel -kilpailuun. Kappale ei päässyt finaaliin, mutta oli mukana "Syksyn sävelen satoa" -ohjelmassa.
Ruuska toimi 1980-luvun lopulla Suutarilan ala-asteen musiikinopettajana ja perusti Pohjois-Helsingin Bändikoulun yhdessä Peter ”Petteri” Kokljuschkinin kanssa vuonna 1990. Bändikoulussa harjoittelivat sittemmin menestyneet yhtyeet TikTak ja Indica. Myös osa Haloo Helsinki! -yhtyeen jäsenistä soitti bändikoulussa.. 
1990-luvun puolessa välissä Ruuska aloitti työt Warner Music Finlandin kotimaisen tuotannon päällikkönä. Tuottajana hänen menestyksiään ovat olleet muun muassa Asa, The Rasmus, Zen Café, Maija Vilkkumaa ja The Crash. Marraskuusta 2007 alkaen Ruuska on johtanut omaa musiikkiyhtiötään Kaiku Entertainmentia.
Pekka Ruuskan puoliso on tietokirjailija ja opettaja Helena Ruuska.
Krisiun

Krisiun on brasilialainen brutaalia death metallia soittava yhtye. Se perustettiin vuonna 1990 Porto Alegressa, Rio Grande do Sulin osavaltiossa Brasiliassa, jossa se julkaisi kaksi demoa. Pian yhtye siirtyi São Pauloon, jossa se julkaisi vuonna 1995 ensimmäisen studioalbuminsa, "Black Force Domainin". Yhtyeellä on levytyssopimus Century Media Recordsin kanssa.
Yhtyeen kaikki kolme jäsentä, Moyses Kolesne, Max Kolesne ja Alex Camargo, ovat veljeksiä, vaikka viimeksi mainittu käyttääkin äitinsä sukunimeä.
Yhtyeen nimi Krisiun on vanhaa latinaa ja tarkoittaa ”inhottavuuden näkijää” (engl. ”seer of abomination”), vaikka usein yhtyeen väitetään virheellisesti olevan nimetty Mare Crisiumin mukaan.
AMSAT Phase3D

AMSAT Phase3-D eli AO-40 -piensatelliitti on suurin Saksan radioamatöörien toteuttamista satelliiteista. 
Sen kansainvälinen koodi on 2000-072B, josta voi päätellä sen olleen vuoden 2000 aikana 72. laukaistu satelliitti. Se laukaistiin 16. marraskuuta 2000 klo 1:07 UTC Ariane 5-kantoraketilla. Sen kehitti Saksan AMSAT-organisaatio, joka on osa kansainvälistä AMSAT-organisaatiota. 
Satelliitin halkaisija on 230 cm ja korkeus 70 cm. Sen paino on 650 kg, josta ajoainetta on 244 kg. Siinä on oma rakettimoottori, joka käyttää MMH/typpitetraoksidi-ajoainetta. Sillä on myös ionimoottori (Arcjet-System NH3). Sen asennonsäätö hoidetaan spinstabiloinnilla ja magneettisilla vääntimillä. Sen pääsuunnittelija oli tohtori Karl Meinzer (DJ4ZC).
Suomalaisten radioamatöörien osuus oli merkittävä.
Prokura

Prokura eli nimenkirjoitusoikeus on tyypillisesti yritysmuotoisessa liiketoiminnassa käytetty tapa antaa yrityksen henkilökunnalle valtuuksia toimia yrityksen nimissä. 
Valtuus voi olla niinkin laaja kuin nimenkirjoitusoikeus yrityksen nimissä, mutta kansainvälisesti sitä käytetään myös tarkoittamaan tilannetta, jossa esimerkiksi sihteerillä on oikeus allekirjoittaa papereita esimiehensä puolesta. Prokuraa käytettäessä allekirjoittajaksi merkitään varsinainen allekirjoittaja (esimerkiksi yhtiö tai sihteerin esimies) ja hänen "puolestaan" (pp., ) prokuristi esimerkiksi seuraavasti:
Yritys Oy
Anna Päällikkö
puolesta, Sulo Sihteeri
Prokura Suomen lainsäädännössä.
Suomen lainsäädännössä prokuralla tarkoitetaan yleisvaltuutusta, jonka saajalla on oikeus edustaa antajayritystä lähes kaikissa liiketoimissa (poikkeuksen muodostavat muun muassa kiinteistönkaupat). 
Suomessa prokuran saaja merkitään yleensä yrityksen kaupparekisteritietoihin, ja tämän merkinnän perusteella prokuristin kanssa asioivat voivat varmistaa, että tarvittavat valtuudet todella ovat olemassa. Kaupparekisterimerkintä luo julkisen luotettavuuden, mikä tarkoittaa, että vilpittömässä mielessä oleva sopijakumppani voi aina vedota kaupparekisterimerkintään, mikäli se poikkeaa todellisista olosuhteista.
Prokuraa sääntelee prokuralaki (130/1979). Lain mukaan prokuristi (lyhenne prok.) voi edustaa kaikissa asioissa prokuran antajatahoa (yritys). Tietyissä erityisen merkittävissä oikeustoimissa tulee kuitenkin saada antajataholta erillinen lupa. Paitsi yksittäiselle henkilölle, prokura voidaan myöntää myös useammalle henkilölle yhdessä. Tällöin voidaan määritellä, kuinka monta prokuristia tarvitaan allekirjoittamaan pätevä oikeustoimi.
Prokuran myöntäjänä voi toimia osakeyhtiön hallitus tai henkilöyhtiössä yhtiömiehet yhdessä.
Anorakki

Anorakki on hiihtomatkoilla ja retkeillessä käytettävä hupullinen takki, joka vedetään pään yli puseron tavoin. Anorakki valmistetaan perinteisesti popliinista tai muusta puuvillakankaasta, nykyisin myös Gore-Texistä tai muusta teknisemmästä ulkoilupukinekankaasta.
Anorakissa on yleensä raglan-hihat, jopa puolireiteen ulottuva helma sekä vyötärön kohdalla, hihansuissa, hupun etureunassa ja helmassa resori tai muu kiristysnauha parantamassa tuulenpitävyyttä ja lämmöneristystä. Olkapäillä kangas on usein kaksinkertainen paremman kosteussuojauksen aikaansaamiseksi. Huppu voi olla kiinteä ja irrotettava. Anorakkiin ommellaan yleensä tilava, läpällä suljettava tasku.
Luoteis-Siperian tundralla asuvat nenetsit ovat kehittäneet poron nahasta valmistetun kellomaisen anorakin, jota kutsutaan "maalitsaksi". Siinä poron nahan karva on sisäänpäin, ja nahkaa peittää kangas tai huopa. Pallomaisessa hupussa on karvaa sekä sisä- että ulkopuolella. "Maalitsan" saa sidottua vartalon ympärille tuulenpitäväksi pussiksi, jossa voi vaikka nukkua. Sen alle vedetään haaroihin asti ulottuvat porosaappaat. "Maalitsan" päälle vedetään toinen poroanorakki nimeltään "gus" eli "savok" silloin, kun on todella kylmä. Siinä poron karva on ulospäin, ja selkäpuolella on värikkäitä nauhoja.
Historia.
Anorakki on lähtöisin inuitien käyttämästä arktiselta ilmastolta suojaavasta takkityypistä, joka valmistettiin alun perin hylkeen tai karibun nahasta.
Sana "anorakki" on peräisin grönlannin sanasta "annoraaq". Euroopan kieliin sana levisi 1900-luvun aikana. Suomessa sana on tunnettu ainakin 1940-luvulta lähtien, ja Kuusisen vaatetusliike mainosti jo vuonna 1941 anorakkia.
Suomen presidentti Urho Kekkonen omaksui anorakin vaatetukseensa. Hän hiihti ahkerasti, usein anorakkiin pukeutuneena.
Anorakiksi voidaan nykyisin kutsua muunkinlaista talvi- tai ulkoilutakkia. Toinen anorakin kaltaisen takin nimitys on "parka".
Marxist-Feministerna

Marxist-Feministerna (MF-gruppen) oli ruotsinkielinen marxilainen feministiryhmä, joka perustettiin Helsingissä 1973. Vielä 1980-luvun alussa toimineen ryhmittymän esikuvina olivat Ruotsissa toimineet useat ”sisarjärjestöt”, kuten Grupp 8. MF-ryhmä oli osa niin sanottua uutta naisliikettä tai toisen aallon feminismiä, joka oli syntynyt 1960-luvun radikaaliliikkeiden, kuten opiskelijaliikkeen ja Vietnamin sodan vastainen liike. Uuden naisliikkeen osaksi lasketaan Suomessa MF-ryhmän lisäksi Puna-akat-ryhmä, Naisasialiitto Unioni vuodesta 1975 alkaen sekä toisinaan myös Suomen naisten demokraattinen liitto.
MF:n aktiiveihin lukeutuivat muun muassa kirjailijat Carita Nyström, joka oli ollut mukana Vietnamin sodan vastaisessa liikkeessä ja Birgitta Boucht. MF:ssä toimivat myös sisarukset Annlis ja Gerd Söderholm, joiden asunnossa Mechelininkadulla MF-ryhmä useimmiten kokoontui. Annlis Söderholm perehtyi lastenlääkärinä muun muassa insestiin ja lapsiin kohdistuneisiin pahoinpitelyihin. Gerd Söderholm toimi vuosikymmeniä myös rauhanliikkeessä.
MF koostui suurimmaksi osaksi ruotsinkielisistä SKDL:n naisista, joista monien tausta oli suomenruotsalaisessa keskiluokassa. Mukana oli myös vuosien 1974–1976 kolme Vallankumoukselliset kommunistit/Revolutionära kommunisterna (VK/RK) -järjestön naisaktiivia, heidän joukossaan Margherita (Lolo) von Wright, joka tunnettiin syyskuusta 1979 lähtien tyttönimellään Zilliacus. VK/RK toimi vuosina 1974–1979 – jolloin MF-ryhmäkin oli aktiivisimmillaan – ja sympatisoi trotskilaisia ajatuksia. VK/RK:n edeltäjänä oli toiminut ”Punikkiryhmät/Röda grupper”.
MF-ryhmän toiminnassa korostuivat sekä feministiset että sosialistiset teemat. Ryhmä käsitteli naisten asemaa yhteiskunnassa eri tavoin ja etenkin alkuaikoina ryhmässä luettiin marxilaisia klassikoita. Vuonna 1975 ryhmä alkoi toimia pienryhminä, eräänlaisina tiedostamisryhmä, joissa käsiteltiin erityisesti henkilökohtaiseen elämään liittyviä kysymyksiä ja etsittiin niiden poliittisia merkityksiä. Ryhmä toimi myös julkisesti esimerkiksi järjestämällä näyttelyn naisten työssäkäynnin historiasta sekä pitämällä feminismiä käsitteleviä luentoja ja opintopiirejä.
Kun MF-feministitoiminta laajeni ja uusia feministiryhmiä perustettiin, ryhmät perustivat vuonna 1976 yhteistyöryhmän, joka tunnettiin nimellä Feministit-Feministerna (F-F). Ryhmä julkaisi yhteistä lehteä, jonka ensimmäinen numero julkaistiin naistenpäivänä 1977 nimellä "Nyt mentiin – Nu går vi" ja vuodesta 1978 alkaen säännöllisesti ilmestyneen lehden nimi oli "Aikanainen – Kvinnotid". MF-ryhmän naiset osallistuivat aktiivisesti lehden toimittamiseen ja muuhun feministien yhteistoimintaan.
Thorns (yhtye)

Thorns on norjalainen black metal -yhtye. Yhtye on perustettu 1989. Se teki kaksi demoa 1990-luvun alussa, mutta on julkaissut vain yhden albumin.
Historia.
Yhtyeen perustivat Blackthorn, Marius Vold ja Faust (oikea nimi Bård G. Eithun) vuonna 1989 nimellä "Stigma Diabolicum". Ensimmäisen demon jälkeen yhtyeestä erosi jäseniä ja "Trøndertun"-demon jälkeen Snorre W. Ruch jatkoi Thornsia sooloprojektinaan mutta tosin monien norjalaisten black metal -muusikoiden avustamana. Yhtyeen kaksi demoa, "Grymyrk" ja "Trøndertun", ovat antaneet paljon vaikutteita black metal -musiikkiin ja Thorns-yhtyettä pidetään yhtenä kyseessä olevan musiikkityylin "esi-isistä".
Thornsin perustaja Blackthorn (oikea nimi Snorre W. Ruch) tuomittiin vankeuteen 1994 avunannosta Mayhem-yhtyeen kitaristin Euronymouksen murhaan 10. elokuuta 1993. Kun Ruch oli 8 vuotta vankilassa, niin yhtye oli tauolla. Pitkän hiljaisuuden jälkeen vuonna 1999 Thorns aktivoitui jälleen split-albumin "Thorns vs. Emperor" muodossa. Albumin sisältönä on yhtyeen vanhoja kappaleita Emperor-yhtyeen esittämänä ja päinvastoin. Tämän julkaisun tarkoituksena oli esitellä Thorns uudelle yleisölle joka ei ole ollut tietoinen yhtyeen aikaisemmasta tuotannosta. Vuonna 2001 yhtyeen pitkään odotettu debyyttialbumi "Thorns" ilmestyi.
Rosenborg BK

Rosenborg Ballklub (BK) on norjalainen jalkapalloseura, joka pitää majaansa Trondheimissä. Se pelaa Norjan pääsarjassa Eliteserienissä ja on 26 liigamestaruudellaan ja 12 cup-voitollaan Norjan menestyksekkäin seura. Se on hallinnut Norjan jalkapalloa 1990-luvulta ja voitti 13 mestaruutta peräkkäin vuosina 1992–2004, mikä on Pohjoismaiden ennätys. Se on esiintynyt Mestarien liigan lohkovaiheessa yksitoista kertaa. Seura perustettiin 1917 ja se pelaa vuonna 1947 valmistuneella Lerkendal-stadionilla, jota uudistettiin 2000-luvun alussa. Rosenborgin kauden 2006 katsojakeskiarvo oli ennätykselliset 19 440. 
Vuonna 2007 Rosenborg pelasi Mestareiden liigan kolmannella karsintakierroksella Tampere Unitedia vastaan ja selvisi 11. kerran Mestareiden liigan lohkovaiheeseen.
Rosenborg BK sijoittuu vuosien 2020–2025 eurooppalaisten seurojen keskinäisessä UEFA:n seurapisterankingissa sijalle 193.
Eväs

Eväs tarkoittaa esimerkiksi piknikille, kouluun tai työhön mukaan otettavaa valmista ruokaa. On tavallista käyttää sanaa kokonaisuuteen viittaavassa monikkomuodossa eväät.
Perinteisiä eväitä ovat muun muassa voileivät, hedelmät ja erilaiset salaatit. Suomalaisia perinteisiä eväsruokia edustavat esimerkiksi kalakukko ja karjalanpiirakat. 
Eväät liittyvät koulunkäyntiin sellaisissa kulttuureissa, joissa ei ole tapana järjestää kouluruokailua ja jossa ei ole mahdollisuutta palata lounaalle kotiin. Työelämässä eväät ovat työpaikkaruokailun edeltäjä tai vaihtoehto.
Genbukan ninpō bugei

Genbukan ninpō bugei () on japanilainen taistelulaji. Laji on ninjutsu/ninpoa ja se perustettiin lokakuussa 1984. Laji on eriytynyt Bujinkan budō taijutsusta ja sen perustaja on Shōtō Tanemura. Genbukanin opetukset koostuvat useista perinteisistä japanilaisista koulukunnista (ryūha), mutta Genbukanin historiasta ennen Meiji-kautta ei ole ulkopuolisiin lähteisiin perustuvaa dokumentaatiota.
Sōke Shōtō Tanemura.
Genbukan ninpō bugein perustaja, Shōtō Tanemura syntyi vuonna 1947 Matsubushissa, Saitaman alueella Japanissa. Hänen syntymänimensä on Tsunehisa Tanemura, mutta myöhemmin hän otti nimekseen Shōtō. Hänen isänsä, Sadatsune Tanemura oli samuraisukua, jonka sukulinjoja voidaan jäljittää aina keisareihin Uda ja Seiwa asti. Isä-Tanemura oli asiantuntija kenjutsussa ja jūkenjutsussa (pistimen käyttö), kuten myös Shizen-ryū jūjutsussa ja Takeda-ryū ninjutsussa. Hän oli hyvin perinteinen isä, joka tutustutti poikansa kamppailulajeihin, kun tämä oli 9-vuotias.
Tsunehisa Tanemura opiskeli lakia Hōsein yliopistossa. Hänestä ei kuitenkaan tullut lakimiestä, vaan hän halusi auttaa ihmisiä. Hän liittyi 22-vuotiaana Tokion poliisivoimiin, jossa hän pääsi myös testaamaan ninpōta käytännössä. Hän yleni tavallisesta poliisista etsiväksi. Viidentoista vuoden palveluksen jälkeen hänestä tuntui, että hänen kohtalonaan on opettaa ninpōta koko maailmalle, ei vain japanilaisille. Hän erosi komisaron tehtävistään ja vähän sen jälkeen perusti Genbukan ninpō bugei -järjestön, jonka alaisuudessa nykyään harjoitetaan Amatsu tataraa, Genbukan ninpō bugei ja kōryū karatea. Järjestön alaisuuteen kuuluu myös kansainvälinen jūjutsu-liitto Kokusai jūjutsu renmei.
Genbukan Ninpo Bugei Finland.
Genbukan Ninpo Bugei aloitti toimintansa syksyllä 2007 alkeiskurssilla Helsingissä. Harjoittelu tapahtuu Tactical Training Centerin tiloissa. Opettajana toimii Miska Vuorio, joka on useita Genbukan ninpō bugei -kouluja Eurooppaan perustaneen Guy Aertsin suora oppilas.
Harjoittelu.
Genbukan ninpō bugei sisältää paljon lukkoja, lyöntejä, potkuja ja ukemeita. Aseharjoittelu aloitetaan miekalla (bikenjutsu), lyhyellä sauvalla (hanbōjutsu) ja pitkällä sauvalla (bōjutsu). Myöhemmin mukaan tulevat muun muassa naginata, keihäs, jutte, kusarigama ja shuriken. Lajin harjoittelu on hyvin perinteistä. Opetuksessa käytetään paljon kata-harjoituksia. Lajissa ei järjestetä kilpailuja eikä sillä ole lajiliittoa.
Tasot.
Genbukanin tasojärjestelmän alin taso on kymmenes "kyū" ("mukyū"), josta edetään aina ensimmäiseen kyūhun ja sen jälkeen ensimmäiseen "dan-arvoon" ("shodan"). Korkein taso on kymmenes dan. Asekohtainen tasojärjestelmä vaihtelee aseesta riippuen perinteisestä lupakirjajärjestelmästä moderniin 10. kyū – 10 dan -järjestelmään.
Neljännellä danilla tai korkeammalla tasolla olevat voivat avata "shibudōjō"n (haara-dōjō). Erityistapauksissa myös alemmalla tasolla oleva voi saada luvan tähän.