tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alexandre Pires

Alexandre Pires (s. 8. tammikuuta 1976, Umberlândia, Minas Gerais) on brasilialainen laulaja. Pires kuuluu yhtyeeseen nimeltä "Só Pra Contrariar".
Parin albumin jälkeen bändi julkaisi 1999 suositun albumin "Juegos de Amor". Albumissa on hitti nimeltä "Santo Santo", joka on tehty yhdessä Gloria Estefanin kanssa.
Vuonna 2001 Pires julkaisi ensimmäisen oman levynsä, josta tuli suosittu. Hän jatkoi julkaisuja sekä portugaliksi että espanjaksi.
Hänen kappaleensa "Amame" kuullaan myös venezuelalaisessa telenovelassa Mi gorda bella.
Julkaisut.
Omat kappaleet
Léo Ferré

Léo Ferré (24. elokuuta 1916 Monaco – 14. heinäkuuta 1993 Castellina in Chianti) oli monacolainen runoilija, säveltäjä ja anarkisti, joka teki itse laulunsa ja tulkitsi ne. Hän eli pääsääntöisesti Monacossa, Pariisissa, Lotissa ja elämänsä loppuajan Italian Toscanassa.
Elämä.
Léo Ferré oli Monte Carlon kasinon henkilöstöjohtajan Joseph Ferrén poika ja hänen äitinsä oli italialainen Marie Scotto, perheessä oli myös pari vuotta vanhempi tytär. Jo hyvin varhain nuoruudessaan Léo Ferré kiinnostui musiikista ja seitsemän vuoden ikäisenä hän liittyi Monacon tuomiokirkon kuoroon ja oppi siellä ensimmäiset näkemyksensä harmoniasta ja säveltapailusta. Hän myös löysi polyfonian kun kuuli ja myös osallistui Palestrinan ja Tomás Luis de Victorian teoksiin.
Ferrén setä, joka toimi viulistina kasinolla, auttoi häntä löytämään Beethovenin ja sai hänet osallistumaan harjoituksiin ja jopa itse esitykseen kun Beethovenin musiikkia esitettiin Monte-Carlon oopperassa ja esittäjänä oli itse Maurice Ravel. Nämä tapahtumat vaikuttivat voimakkaasti ja syvästi nuoren Ferrén tulevaan toimintaan. Yhdeksän vuoden ikäisenä Ferré lähetettiin luostarikouluun Italiaan ja siellä hän vietti kahdeksan pitkää vuotta. Näistä "häkkivuosistaan" hän kertoo kirjassaan "Benoît Misère" (1970). Vuonna 1926 Ferré teki ensimmäisen sävellyksensä Paul Verlainen runoon "Soleils couchants" ja vuonna 1930 hän sävelsi messun Kyrien kolmelle äänelle.
Tuotanto.
Ferré julkaisi uransa aikana vuosina 1953–1991 lähes 40 studioalbumia sekä lukuisia konserttilevytyksiä ja kokoelmia. Hänen tunnetuimpana kappaleenaan voidaan pitää vuonna 1967 levytettyä laulua "Les Anarchistes" (Anarkistit). 
Ferrén kirjallinen tuotanto käsittää useita runoteoksia sekä yhden romaanin.
William Lipscomb

William Nunn Lipscomb, Jr. (9. joulukuuta 1919 Cleveland, Ohio – 14. huhtikuuta 2011 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kemisti, joka tuli tunnetuksi varsinkin epäorgaanisen kemian tutkijana. 
Lipscomb syntyi Clevelandissa, Ohiossa, mutta muutti jo vuonna 1920 Lexingtoniin, Kentuckyyn. Hän valmistui Kentuckyn yliopistosta ja California Institute of Technologysta. Hän opetti vuosina 1946–1959 Minnesotan yliopistossa ja toimi vuodesta 1959 kemian professorina Harvardissa.
Lipscomb oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1961. Hänen uransa huipentui Nobelin kemianpalkintoon 1976, joka hänelle myönnettiin boraanien rakenteen tutkimisesta. Hän ilmoitti harrastuksikseen tenniksen ja klarinetinsoiton.
Paul Berg

Paul Berg (30. kesäkuuta 1926 New York – 15. helmikuuta 2023 Stanford, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen biokemisti. 
Berg syntyi aškenasijuutalaisille siirtolaisille Brooklynissä New Yorkissa. Hän valmistui Abraham Lincoln High Schoolista vuonna 1943 ja myöhemmin Pennsylvania State Universitystä sekä Case Western Reserve Universitystä. Hän toimi Stanfordin yliopiston professorina.
Berg sai vuonna 1980 yhdessä Walter Gilbertin ja Frederick Sangerin kanssa Nobelin kemianpalkinnon nukleiinihappojen perustutkimuksesta. Hän johti lisäksi muun muassa HIV-tutkimusta.
Yhdysvaltain presidentti Ronald Reagan palkitsi Bergin National Medal of Sciencella vuonna 1983. Berg oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1966 sekä lisäksi Royal Societyn ja Ranskan tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen.
Orapihlajat

Orapihlajat ("Crataegus") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeja kasvaa luonnonvaraisena pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajit ovat pensaita tai pieniä puita, joilla on piikkiset oksat ja hedelmänä luumarja. Useiden lajien marjoja voi käyttää hillon raaka-aineena. Osaa lajeista käytetään viherrakentamisessa. Orapihlajan puuainesta on käytetty vasaranvarsiin ja kävelykeppeihin.
Orapihlajalajeja.
Suomessa luonnonvaraisia tai viljelyperäisiä lajeja:
Muita orapihlajia:
Bernard Lonergan

Bernard Joseph Francis Lonergan CC, SJ, (17. joulukuuta 1904 – 26. marraskuuta 1984) oli kanadalainen jesuiittapappi sekä tomistinen filosofi ja teologi. Hän on opettanut Montrealin Loyola Collegessa (nykyinen Concordian yliopisto), Toronton yliopistossa (Regis College), Pontifical Gregorian Universityssä ja Boston Collegessa.
Lonergan tunnetaan empiirisen Generalized Empirical Method (GEM) -menetelmän kehittäjänä. Se kuuluu Joseph Maréchalin perustamaan ”transsendentaaliseen tomismiin”. Lonergan piti sitä myös kriittisenä realismina. GEM jakaa inhimillisen tiedon kolmeen tasoon, kokemus, ymmärrys ja arvostelma. Lonergan on kirjoittanut paljon myös taloustieteestä.
Karoliina Franck

Karoliina Franck (s. 24. maaliskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näyttelijöiden Eeva Litmasen ja Kari Franckin tytär. Hän on näytellyt "Kotikatu"-televisiosarjassa Outi Partasta. Sukutaustaltaan hän on äitinsä puolelta sukua runonlaulaja Larin Paraskelle.
Franck on tehnyt Humanistisessa ammattikorkeakoulussa viittomakielen tulkin koulutusohjelmassa teatteritulkkauksessa toiminnallisen opinnäytetyön ääniroolien työstämisestä Teatteri Totin näytelmään "Saiturin joulu". Hän on näytellyt yhdessä Eeva Litmasen ja Vilma Timosen kanssa näytelmässä "Larin Paraske - rautamuurahaisten suku", jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ritva Holmberg.
Suzuki B-King

Suzuki B-King on Suzukin valmistama nakupyörä-tyylinen moottoripyörämalli. Malli tuli markkinoille vuonna 2008. Suzuki toi B-Kingin ensimmäisen konseptipyörän esille vuoden 2001 Tokion Motor show’ssa.
B-King perustuu Suzuki GSX1300R Hayabusaan, jonka moottorista on vähennetty huipputehoa. Etujousituksena mallissa on USD (Up Side Down) -haarukka ja takana on progressiivinen monovaimennus. Progressiivinen vaimennus on jouston aluksi herkkäliikkeinen, mutta jäykistyy jouston pidetessä.
Axel Solitander

Karl Axel Solitander (29. toukokuuta 1878 Hattula – 1. tammikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen insinööri, pääkonsuli, ministeri ja Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton asiamies.
Elämäkerta.
Solitanderin vanhemmat olivat teollisuushallituksen intendentti Carl Probus Solitander ja Göthilda Frederique Eisabeth Granfelt. Hän valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1901 ja opiskeli sitten vielä useita vuosia ulkomailla. 1906–1912 hän toimi Tampereen teollisuuskoulun ja 1912–1918 Tampereen teknillisen opiston paperitekniikan opettajana. Hän julkaisi alaltaan teokset "Paperintekijän käsikirja" (1909) ja "Luentoja paperin tuntemuksesta" (1914). 
Solitander kutsuttiin 1918 kauppa- ja teollisuuskomission apulaisjohtajaksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli kauppa- ja teollisuushallituksen ylijohtaja. Samana vuonna hän toimi Suomen pääkonsulina New Yorkissa. Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton asiamies hän oli 1922–1940 ja tämän jälkeen Viktor Ek Oy:n toimitusjohtaja. Suomen suurimman vientiteollisuuden järjestön asiamiehenä Solitander oli merkittävä kauppapoliittinen vaikuttaja 1920- ja 1930-luvuilla. Juhani Paasivirran mukaan Solitanderin johtama Puunjalostusteollisuuden Keskusliitto oli tuolloin eräänlainen "toinen ulkoministeriö" ja Solitander Suomen epävirallinen "toinen" ulkoministeri. Solitanderin tukijoita ja toimeksiantajia olivat muun muassa Gösta Serlachius, Jacob von Julin ja Rudolf Walden.
Solitander oli kauppa- ja teollisuusministeri Svinhufvudin II hallituksessa 1930–1931 toimien ammattiministerinä. Englannin ja Saksan kanssa käytyihin kauppaneuvotteluihin hän osallistui 1923–1933, kauppasopimuskomitean työvaliokunnan jäsen hän oli vuodesta 1932. 
Solitanderille myönnettiin erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvo vuonna 1940. Hänen puolisonsa vuodesta 1906 oli Emma Matilda Sirén.
Solitander oli aktiivinen vapaamuurari. Hän oli vuonna 1922 perustetun Suomi-loosin n:o 1 ja vuonna 1924 perustetun Itsenäisen Suomen Suurloosin suurmestari.
Fearless (elokuva)

Fearless () on vuonna 2006 ensi-iltaan tullut tositapahtumiin perustuva elokuva. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Ronny Yu. Pääosassa on Jet Li. Elokuva perustuu hyvin löyhästi 1900-luvun vaihteessa eläneen maineikkaan wushu-taitaja Huo Yuanjian elämään. Alun perin elokuva oli 140 minuutin pituinen, mutta sitä lyhennettiin kaupallisista syistä. Myöhemmin siitä julkaistiin Thaimaassa 110 minuutin versio ja Hongkongissa alkuperäinen 140 minuutin versio.
Elokuvassa on niin historiaa kuin wushu-mestarin elämäntarinaakin. Verisestä ja väkivaltaisesta elokuvasta on esitetty siistittyjä versioita esimerkiksi televisiossa. Nimiosaa esittävä Jet Li ilmoitti, että elokuva on hänen viimeinen taistelulajielokuvansa.
Jarl Sundqvist

Jarl Julius Sundqvist (myös Sundquist; 13. syyskuuta 1897 Tornio – 21. toukokuuta 1967 Rovaniemi) oli suomalainen metsänhoitaja ja Kemi Oy:n metsäosaston pitkäaikainen johtaja Lapissa. Hänen pakinoitsijanimimerkkinsä oli Kairankiertäjä.
Henkilöhistoria.
Sundqvistin vanhemmat olivat pankinjohtaja Johan Hjalmar Sundquist ja Elisabeth Roschier. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun klassisesta lyseosta 1917 ja valmistui metsänhoitajaksi 1920. Sundqvist oli Kemi Oy:n palveluksessa Rovaniemellä vuodesta 1921 ja toimi yhtiön metsäosaston johtajana vuodesta 1927. Talvisodassa Sundqvist työskenteli päämajassa, jatkosodan aikana hän oli divisioonan kuljetuspäällikkönä. Lapin sodan aikana Sundqvist joutui piileskelemään saksalaisia ja hän todisti myös silminnäkijänä Rovaniemen polttamista lokakuussa 1944. Sundquist sai metsäneuvoksen arvonimen 1948.
Sundqvist oli naimisissa 1921–1958 kirjailija Annikki Setälän kanssa. Avioeron jälkeen Sundqvist avioitui 1958 Hilkka Helena Palosaaren (s. 1920) kanssa. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli kolme tytärtä ja poika. Vanhin tyttäristä oli toimittaja Anna-Liisa Rekola.
Kirjallinen tuotanto.
Sundqvist kirjoitti Lappi- ja savotta-aiheisia pakinoita lehtiin ja julkaisi 1960-luvulla muutamia samaan aihepiiriin liittyviä kirjoja nimellä Jarl Sundquist:
Lähteet.
Verkossa
Tuhkapensaat

Tuhkapensaat ("Cotoneaster") on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajit ovat yleensä pensaita. Hedelmänä on marja.
Tuhkapensaiden sukuun kuuluu lukuisia lajeja, joskin niiden erottelu on hankalaa, sillä monet lajit risteytyvät herkästi keskenään ja osa lisääntyy apomiktisesti. Laajimmillaan sukuun on luokiteltu noin 400 lajia.
Suomessa luonnonvarainen tuhkapensaslaji on eteläosassa kasvava kalliotuhkapensas sekä viljelykarkulaisiksi melko usein levinneet kiiltotuhkapensas ja euroopantuhkapensas. Viljeltynä koristekasvina tavataan ainakin 15 lajia, yleisimpänä kiiltotuhkapensas.
Tuhkapensaita kasvaa luonnonvaraisina palearktisella alueella. Suurinta tuhkapensaslajien monimuotoisuus on Kiinan lounaisosissa.
Eino Friberg

Eino Hjalmar Friberg (10. toukokuuta 1901 Merikarvia – 27. toukokuuta 1995 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjojen kääntäjä. Hänen tunnetuin käännöksensä on Kalevalan kääntäminen englanniksi vuonna 1989.
Friberg valmistui Harvardin yliopistosta 1930. Hän oli naimisissa kolme kertaa. Hänellä oli kaksi tytärtä. Hän oli lapsuudestaan sokea.
Omskista

Omskista on Heikki Salon ja Janne Louhivuoren lastenmusiikkia sisältävä albumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Levy sai jatkoa vuonna 2004, kun Salon ja Louhivuoren Herra Heinämäen Lato-orkesteri -yhtye julkaisi "Ilosofiaa!"-albumin.
The Slackers

The Slackers on vuonna 1991 perustettu newyorkilainen yhtye. Yhtyeen musiikki on sekoitus reggaeta, skata, rocksteadya ja jazzia. Yhtye vieraili Suomessa vuoden 2007 Ilosaarirockissa.
Ilosofiaa!

Ilosofiaa! on lastenmusiikkiyhtye Herra Heinämäen Lato-orkesterin ensimmäinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2004. 
Levy on jatkoa Heikki Salon ja Janne Louhivuoren vuonna 1999 julkaistulle "Omskista" -albumille. Nyt haluttiin yhtye musiikkia esittämään.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori sekä sanoittanut Heikki Salo, ellei toisin mainittu.
Freddy Fender

Baldemar Huerta eli Freddy Fender (4. kesäkuuta 1937 – 14. lokakuuta 2006) oli yhdysvaltalainen laulaja ja kitaristi. Hän yhdisti countryyn ja rockmusiikkiin meksikolaisia vaikutteita ja lauloi sekä englanniksi että espanjaksi.
Fender syntyi San Benitossa, Teksasissa. Vuonna 1959 levytetty bluesballadi "Wasted Days and Wasted Nights" oli menestys, mutta lupaavasti alkaneen uran keskeytti toukokuussa 1960 tapahtunut pidätys marihuanan hallussapidosta Louisianassa. Lähes kolme vuotta vankeudessa vietettyään hän sai silloisen kuvernööri Jimmie Davisin armahduksen.
1960-luvun lopulla Fender asui Teksasissa, jossa hän opintojensa ohella työskenteli mekaanikkona. Hän oli tuolloin vain sivutoiminen muusikko.
Ura.
Fenderin vuonna 1974 levyttämä laulu "Before The Next Teardrop Falls" nousi listaykköseksi. Sitä seurasi joukko uusia hittejä, joista eräitä olivat "Secret Love", "You'll Lose a Good Thing", "Since I Met You Baby", "Vaya Con Dios", "Livin' It Down" ja "The Rains Came". 
Vuonna 1989 Fender liittyi tejano-superyhtye Texas Tornadosiin. Sen kokoonpanoon kuuluivat hänen lisäkseen Doug Sahm, Flaco Jiménez ja Augie Meyers. Yhtye julkaisi neljä albumia ja voitti vuonna 1990 Grammy-palkinnon laulusta "Soy de San Luis". 
Myöhemmällä urallaan Fender kuului toiseen superyhtyeeseen, niin ikään Grammy-palkittuun Los Super Seveniin. Hänen viimeinen studiolevytyksensä on vuodelta 2001. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Viimeiset vaiheet.
Ikääntyvän Fenderin terveys rapistui vähitellen. Hänelle suoritettiin vuonna 2002 munuaisen- ja vuonna 2004 maksansiirto. Hän teki viimeisen esiintymisensä 31. joulukuuta 2005. Fender toipui kahdesta elinsiirrosta, mutta pian hänellä havaittiin keuhkosyöpä, joka ei hoidoista huolimatta parantunut. Hän kuoli 69 vuoden ikäisenä lokakuussa 2006.
Elf

Elf voi tarkoittaa seuraavia:
ELF voi tarkoittaa:
Syksyn sävel – Kaikki singlet 1974–2004

Syksyn sävel – Kaikki singlet 1974–2004 on Juice Leskisen CD-boxi, joka sisältää kaikki hänen singlensä vuosilta 1974–2004.Näiden lisäksi boxi sisältää englanninkielisen mini-LP:n Deep Sea Diver ja ennenjulkaisemattomat kappaleet ”En tahtoisi lähtee” ja ”Maailma yllättää”. Kokoelma julkaistiin 31. lokakuuta 2007.
Boxin mukana oleva booklet sisältää Timo Kanervan ja Mikko Alatalon saatetekstit, Harri Tuomisen kappalekohtaisen esittelyn, diskografian sekä kuvia. Bookletissa on 40 sivua.
Syrjän rautatieasema

Syrjän rautatieasema (, ratakm 452,9) on Heinäveden kunnassa rataosalla sijaitseva rautatieliikennepaikka. Nykyään Syrjä on linjavaihde, joka toimii työkoneiden väistöraiteena. Ratapihan läpiajomahdollisuus eli Varkauden pään vaihde purettiin vuonna 2003. Paikka sijaitsee ratakilometrillä 452,6.
Aiemmin Syrjässä on kuormattu puuta, ja noin kolmen kilometrin päässä Kuvelammin pysäkiltä () on haarautunut satamaraide Sääksjärven rantaan. Asemalla on ollut kampiasetinlaite sekä siipiopastimet.
Noûs

Noûs on neljästi vuodessa ilmestyvä filosofinen tiedejulkaisu, jota julkaisee Blackwell Publishing. Sen perusti Hector-Neri Castañeda vuonna 1966. Nykyisin sitä toimittavat Jaegwon Kim ja Ernest Sosa. Julkaisu on asettanut tehtäväkseen julkaista artikkeleita kaikilta filosofian keskeisimmiltä alueilta sekä laajoja kriittisiä arvosteluja merkittävistä kirjoista.
"Noûs" on nimetty kreikan kielen sanan "nous", ”mieli” tai ”järki”, mukaan. Aiemmin vuodesta 1987 itsenäisenä ilmestynyt "Philosophical Perspectives" on ilmestynyt "Noûsin" osana vuodesta 1995.
Nous

Nous ( tai ; "nuus") on antiikin kreikkalaisen filosofian termi, joka tarkoittaa mieltä, järkeä, intellektiä tai ajattelukykyä.
Historiaa.
Länsimaisen filosofian historiassa käytetty termi "nous" on jossain määrin epämääräinen. Eri ajattelijat ovat käyttäneet sanaa eri aikoina osittain erilaisessa merkityksessä. Korkmann ja Yrjönsuuri esittävät, että keskiajalla tätä kreikan kielen sanaa käytettiin samassa yhteydessä, jossa käsiteltiin intuitiivista ajattelua. Ongelmaksi tässä käyttötavassa muodostuu se, että filosofien kesken ei vallitse yksimielisyyttä siitä, mitä intuitiolla tarkoitetaan. Platonin dialogien suomenkielisessä käännösperinteessä sana "nous" liitetään intuition sijaan korostetummin järkeen ja ajatteluun. 
Homeroksen runoissa sanaa käytetään kaikesta henkisestä toiminnasta. Homeros liittää sanan erityisesti valintojen tekemiseen, päämääriin pyrkimiseen, mutta myös rohkeuteen ja innokkuuteen. Esisokraatikoilla sana alettiin yhä kasvavassa määrin yhdistää tietoon ja järkeen aistihavaintojen vastakohtana. Herakleitoksen mukaan monien asioiden oppiminen ei opeta ihmistä ymmärtämään. (fr.40) Tässä fragmentissa sanaa nous käytetään ymmärtämisen merkityksessä. Anaksagoraalle "nous" oli järjestävä voima, joka muodosti kaikkeuden (kosmos) alkuperäisestä kaaoksesta. 
Eniten tutkijoiden kiinnostusta on herättänyt se, missä merkityksessä Platon ja Aristoteles käyttävät sanaa nous. Termillä on keskeinen osa molempien filosofien ajattelussa, sillä sanan merkitys määrittää sen, mikä filosofien mukaan on inhimillisen tietoisuuden korkein tiedollinen kyky. Molemmat filosofit käyttävät sanaa siitä kyvystä, jonka avulla tieteen ensimmäiset lähtökohdat saavutetaan. 
Platonin on tulkittu kuvanneen "nousin" sielun kuolemattomaksi, rationaaliseksi osaksi. Se on jumalankaltaista ajattelua ja tietämistä, jossa johtopäätösten totuudet tiedetään ilman edeltävien premissien ymmärtämistä. Aristoteles katsoi, että "nous" oli ihmisen intellekti, erotettuna aistihavainnoista. Hän jakoi sen aktiiviseen ja passiiviseen intellektiin, joista ensin mainittu oli kuolematon ensimmäinen syy kaikille maailman muille syille, ja viimeksi mainittu oli tiedon vaikutuksen kohteena.
Stoalaisille "nous" oli sama kuin "logos", koko kosminen järki, jonka osana myös ihmisjärki oli. Uusplatonilainen filosofi Plotinos kuvasi "nousin" yhdeksi jumalallisen olennon emanaatioksi.
Schweinfurt

Schweinfurt on kaupunki Mainin varrella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupunki on osa Unterfrankenin hallintopiiriä ja on sen kolmanneksi runsasväkisin kaupunki Würzburgin ja Aschaffenburgin jälkeen. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 53 319 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 35,7 neliökilometriä ja asukastiheys 1 494 as./km².
Historia.
Ensimmäinen maininta Schweinfurtista on vuodelta 791. 900-luvulla kaupunki toimi rajakreivien residenssikaupunkina. 1200-luvun ensimmäisellä puoliskolla Schweinfurtista kehitettiin todellinen kaupunki rakentamalla sen ympärille kaupunginmuuri torneineen ja portteineen. Samoihin aikoihin kaupungissa aloitettiin St. Johannisin kirkon rakennustyöt ja kaupunkiin perustettiin rahapaja.
Vuoden 1250 tienoilla Schweinfurt tuhoutui täysin Hennebergin kreivin ja Würzburgin ruhtinaspiispan välisen konfliktin seurauksena. Tuhoutumisen jälkeen käynnistettiin kaupungin jälleenrakennustyöt. Vuonna 1254 kaupunki mainittiin ensimmäistä kertaa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vapaana valtakunnankaupunkina (). Uskonpuhdistus saapui kaupunkiin 1540-luvulla ja kaupunki vaihtoi protestanttisuuteen vuonna 1542. Vuonna 1554 kaupunki tuhoutui rajakreivien sodassa ja jälleenrakennustyöt jatkuivat aina vuoteen 1615 saakka.
Kolmikymmenvuotisessa sodassa Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf valloitti kaupungin ja rakennutti sinne linnakkeita. Vuonna 1802 Schweinfurt siirtyi Baijerin kuningaskunnalle ja se lakkasi toimimasta vapaana valtakunnankaupunkina.
Vuonna 1852 Schweinfurtiin avattiin ensimmäinen rautatieyhteys. 1800-luvun lopulla kaupunkiin kehittyi huomattavaa kuulalaakeriteollisuutta. Liittoutuneet pommittivat Schweinfurtia raskaasti ja useaan otteeseen kaupungin teollisuuden vuoksi toisessa maailmansodassa.
Clifford Irving

Clifford Michael Irving (5. marraskuuta 1930 New York – 19. joulukuuta 2017 Sarasota, Florida) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja, joka tunnettiin parhaiten 1970-luvulla laatimastaan miljardööri Howard Hughesin väärennetystä omaelämäkerrasta.
Vuonna 1972 Clifford Irving ilmoitti julkaisevansa erakkomiljonääri Howard Hughesin elämäkerran. Kirjasta tuli bestseller. 26 vuotta eristyksissä elänyt Hughes kielsi puhelimitse järjestetyssä lehdistötilaisuudessa koskaan tavanneensa Clifford Irvingiä. Hughesin lakimies Chester Davis haastoi Irvingin oikeuteen väärentämisestä ja hänen vaimonsa Edith Irvingin petoksesta. 
Kustantaja McGraw-Hill oli maksanut kirjasta ennakkoa, josta 400 000 dollaria oli tarkoitettu Hughesille ja tallennettu Sveitsiin tilinhaltijalle ”H. R. Hughes”. Selvityksissä kävi ilmi, että tilin oli avannut Edith Irving nimellä ”Helga R. Hughes”.
Clifford Irving sai kaksi ja puoli vuotta vankeutta ja Edith Irving kaksi vuotta. Irving kirjoitti tapauksesta vuonna 1981 julkaistun kirjan "Vedätys" ("The Hoax").
Lasse Hallström ohjasi 2006 elämäkertaskandaalista elokuvan "Vedätys", jossa Irvingiä esittää Richard Gere.
Irving asui Aspenissa, Coloradossa.
Kanuunankuularalli

Kanuunankuularalli (tai Kanuunaralli, "The Cannonball Run") on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Hal Needham ja pääosissa ovat Burt Reynolds ja Roger Moore.
Elokuvassa kilpailun voittajan täytyy selviytyä Atlantilta Tyynellemerelle nopeimmin. Kulkuneuvo on vapaa, eikä sabotointia ole kielletty.
Trivia.
- Elokuvassa käytetty Ferrari 308 kuului todellisuudessa ohjaaja Hal Needhamille.
- Jackie Chania harmitti kun joutui esittämään elokuvassa japanilaista vaikka oli oikeasti kiinalainen.
- Morris Fenderbaumin rooliin ajateltiin aluksi Don Ricklesia mutta rooli menikin Sammy Davis, Jr:lle.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano valitteli, että katsojalla ei ole hauskaa vaikka elokuvan tekijöillä näyttääkin olleen. Hän antoi "Kanuunkankuularallille" yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Jatko-osat.
Elokuva sai jatko-osat "Kanuunankuularalli II" ("Cannonball Run II", 1983) ja "Kanuunankuularalli jyrää taas" ("Cannonball Fever / Speed Zone!", 1989). Niillekin "Video-opas" antoi yhden tähden viidestä.
Ruskoplaty

Ruskoplaty ("Xiphophorus couchianus") on luonnosta hävinnyt kalalaji, jota eli Meksikon Atlantin puoleisella rinteillä. Sitä pidetään myös akvaariossa..
Kooltaan ruskoplatykoiraat kasvavat 4 cm ja naaraat 6 cm pitkiksi. Väritykseltään ruskoplaty on ruskehtavanharmaa. Sen evät ovat läpikuultavat.
Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan ruskoplatyä ei tavata luonnossa enää yhtään aitoa yksilöä. Viimeisin puhdas ruskoplaty kerättiin vuonna 1967. Laji on sen jälkeen risteytynyt kirjoplatyn kanssa, ja lajin alapopulaatiot kuuluvatkin todennäköiseen uuteen "X. apodaca" -lajiin. Viimeiset ex situ -suojellut ruskoplatyt ovat Nuevo Leónin autonomisen yliopiston uhanalaisten kalalajien suojakeskuksessa. Ruskoplatyt elivät pienellä alueella ja kärsivät elinalueensa tuhoutumisesta. Aiemmin ruskoplatyja eli laajemmaltikin Meksikossa. Ruskoplatyja pyydystettiin akvaariokaloiksi ja lisäksi niitä käytetään perinnöllisyystutkimuksissa.
Jason Robards

Jason Nelson Robards, Jr. (26. heinäkuuta 1922 – 26. joulukuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti vuosina 1976 ja 1977 Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon rooleista elokuvissa "Presidentin miehet" ja "Muistojeni Julia". 
Robards tunnettiin myös televisiosta ja näyttämöltä, varsinkin Eugene O'Neillin töistä; hän oli kahdeksankertainen Tony-ehdokas (-voittaja 1959) ja vuoden 1988 Emmy-palkittu. 
Robards oli neljästi naimisissa, muun muassa Lauren Bacallin kanssa vuosina 1961-1969. Hänellä on kuusi lasta.Hänet palkittiin National Medal of Artsilla vuonna 1997. Hän kuoli keuhkosyöpään Connecticutissa 78-vuotiaana.
Marijampolė

Marijampolė on teollisuuskaupunki ja Marijampolėn läänin hallinnollinen keskus Etelä-Liettuassa. Kaupunki sijaitsee Puolan rajan ja Venäjälle kuuluvan Kaliningradin alueen tuntumassa, lähellä Vištytis-järveä. Kaupunki kuuluu Sudovian seutuun. Vuonna 2012 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 40 388 asukasta.
Historia.
Ensimmäinen tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 1667. Itsehallinnon ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1792 Liettuan suurherttuana toimineen Puolan kuninkaan Stanislovas Augustasin käskystä.
Venäjän keisarikunnan aikana kaupunki kuului Suwałkin kuvernementtiin, jossa se oli oman kihlakuntansa keskus. Esimerkiksi vuonna 1897 kaupungissa asui 6 737 henkeä.
Kaupunki on nimetty Neitsyt Marian mukaan; sana "pol" tarkoittaa: "kaupunki". Neuvostomiehityksen aikana, vuosina 1955–1989 kaupunki kantoi nimeä Kapsukas () Liettuan kommunistisen puolueen perustajajäsenen Vincas Mickevičius-Kapsukasin mukaan.
Nähtävyyksiä ja liikenneyhteyksiä.
Kaupungin nähtävyyksiä ovat mm. suuri valkoinen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkko ja vuonna 1923 rakennettu Marijampolėn rautatieasema, jonka naapurissa sijaitsee kaupungin linja-autoasema. Viereisessä kunnassa on Liettuan sodanjälkeisen vastarintaliikkeen museo.
Van Heflin

Emmett (E)van Heflin Jr. (13. joulukuuta 1910 – 23. heinäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Oklahomassa syntyneellä Heflinillä oli irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hän opiskeli Oklahoman yliopistossa. Hänen sisarensa oli näyttelijä Frances Heflin. 
Heflinin näyttelijänura alkoi Broadwaylla 1930-luvulla. Hän sai pian kuitenkin kiinnityksen RKO Picturesille ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hänelle myönnettiin vuonna 1942 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa "Väärin eletty vapaus". Myöhempiä elokuvia ovat "Paholaisnainen" (1946) ja "Mieletön rakkaus" (1947). Heflinin viimeinen suurempi rooli oli elokuvassa "Kiitorata" vuonna 1970. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. 
Heflin sai vakavan sydäninfarktin 6. heinäkuuta 1971. Hän kuoli parin viikon kuluttua sairaalassa tajuihinsa palaamatta.
Vatikaanivaltion eurokolikot

Vatikaanivaltion eurokolikot ovat Italian rahapajan IPZS:n Vatikaanivaltiolle lyömiä eurokolikoita. Vatikaanivaltio ei kuulu Euroopan unioniin, mutta Italian kanssa 1929 solmitun rahaliittosopimuksen se myötä saa lyödä itselleen eurokolikoita uudistetulla sopimuksella. Vatikaanivaltion eurokolikoissa on yleisesti ollut kuvattuna sen hetkinen paavi. Sedisvakanssin aikana on lyöty Vatikaanivaltion vaakunalla varustettuja "sede vacante" -kolikkoja. Vatikaanivaltion eurokolikot ovat harvinaisuutensa (pienet lyöntimäärät) vuoksi erittäin suosittuja keräilijöiden keskuudessa. Kolikkoja on tehty viisi sarjaa.
Sarjat.
Ensimmäinen sarja (2002–2005).
Ensimmäisessä sarjassa kaikissa kolikoissa oli Johannes Paavali II sekä 12 tähteä.
Toinen sarja (2005).
Johannes Paavali II:n kuoltua Vatikaani uusi kolikkonsa sedisvakanssin aikana. Kolikossa oli Camera Apostolican tunnus ja camerlengon vaakuna.
Kolmas sarja (2006–2013).
Kun uusi paavi Benedictus XVI valittiin, uusittiin samalla myös Vatikaanin kolikot. Kolmannen sarjan kolikoissa on Benedictus XVI:n muotokuva ja 12 tähteä.
Neljäs sarja (2014–2016).
Kun uusi paavi Franciscus valittiin tehtäväänsä, uusittiin myös Vatikaanin kolikot. Kaikissa kolikoissa on paavi Franciscuksen muotokuva siten, että yhden, kahden ja viiden sentin kolikossa on vasen profiili, 10, 20 ja 50 sentin kolikoissa etuprofiili ja muissa kolikoissa oikea profiili.
Viides sarja (2017–).
Käytössä oleva viides sarja otettiin käyttöön 2017. Näissä on paavi Franciscuksen vaakuna.
Raúl Juliá

Raúl Rafael Juliá y Arcelay (9. maaliskuuta 1940 San Juan – 24. lokakuuta 1994) oli puertoricolainen näyttelijä. Hän voitti roolistaan elokuvassa "Chico Mendes – Sademetsien pelastaja" (1994) sekä Emmy-palkinnon että Golden Globen vuonna 1995.
Juliá lähti vuonna 1964 New Yorkin toteuttamaan unelmaansa menestyksekkäästä näyttelijänurasta. Hänen toiveensa menivät ristiin hänen vanhempiensa toiveiden kanssa; he yrittivät taivutella poikaansa jäämään opiskelemaan Puerto Ricoon. Hän esiintyi vuonna 1971 lastensarja "Sesame Streetissä". Hänellä oli lisäksi roolit muiden muassa elokuvassa "The Addams Family – Perhe Addams" (1991) ja sen jatko-osassa "Addams Family II" (1993) sekä elokuvissa "Hämähäkkinaisen suudelma" (1985) ja "Street Fighter" (1994). 
Juliá oli Puerto Ricon itsenäisyysliikkeen pitkäaikainen kannattaja. Juliá oli kahdesti naimisissa, vuodesta 1976 Merel Polowayn kanssa. Vuonna 1991 Juliálla todettiin vatsasyöpä, joka johti hänen kuolemaansa 54 vuoden iässä: hän sai 16. lokakuuta 1994 kohtauksen kotonaan New Yorkissa, vajosi koomaan ja kuoli sairaalassa kahdeksan päivää myöhemmin.
Madonna di Campiglio

Madonna di Campiglio on Italian Trentinossa Pinzolon ja Ragolin kuntien alueella Val Rendenan laaksossa Dolomiti di Brenta ja Adamello-vuorten välissä sijaitseva kylä ja hiihtokeskus. 1 522 metrin korkeudella merenpinnan tason yläpuolella sijaitsevassa kylässä asui vuonna 2011 noin 656 ihmistä.
Madonna di Campigliossa järjestetään talvisin alppihiihdon maailmancupin osakilpailuita Canalone Miramonti -rinteessä.
Gudamaqari

Gudamaqari () on pieni historiallis-maantieteellinen alue Koillis-Georgiassa Suuren Kaukasuksen eteläisillä rinteillä. Alue sijaitsee Aragvijoen laakson varrella ja rajautuu lännessä Mtiuletiin, pohjoisessa Kheviin ja idässä Khevsuretiin sekä Pšaviin. Gudamaqaria pidetään joskus Mtiuletin osana. Georgian nykyisessä aluejaossa se kuuluu Mtskheta-Mtianetin alueeseen ("mkhare"). 
Gudamaqarin asukkaat eli "gudamaqrelebi" () mainittiin ensimmäisen kerran 1000-luvun georgialaisen historioitsijan Leonti Mrovelin kronikassa yhteydessä Iberian eli Kartlin valtion kääntymykseen Pyhän Ninon avulla 330-luvulla. Alueen läpi kulkevalla strategisella tiellä oli merkittävä rooli keskiajan Georgiassa. Paljon myöhemmin Venäjän keisarikunnan aikana se yhdistettiin Georgian sotilastiehen.
Kellanruskea

Kellanruskea väri (engl. "tan") on eräs ruskean sävy. Merkurius-planeetta on kellanruskea.
Ali MacGraw

Alice ”Ali” MacGraw (s. 1. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 1971 parhaan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinto roolista Arthur Hillerin elokuvassa "Love Story" (1970); hän oli lisäksi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, kuten myös hänen vastanäyttelijänsä Ryan O’Neal.
MacGraw syntyi Pound Ridgessä, New Yorkin osavaltiossa, ja opiskeli Wellesley Collegessa. Hän syntyi irlantilaistaustaiselle isälle ja juutalaiselle äidille, ja hänellä on veli. Hän on syyttänyt isäänsä väkivaltaiseksi.
MacGraw on myöhemmällä urallaan esiintynyt muun muassa elokuvissa "Pakotie" (1972) ja "Raivopäät" (1978) sekä televisiosarjassa "Dynastia". Hän on entinen alkoholisti ja sai hoitoa Betty Ford Centerissä; muun muassa näitä aiheita hän kuvasi omaelämäkerrassaan "Moving Pictures" (1995).
Vaikka MacGraw oli ollut elokuvanäyttelijänä maailmankuulu jo vuosikymmeniä, hän teki Broadway-debyyttinsä New Yorkissa vasta huhtikuussa 2006. Hän oli vuosina 1969–1972 naimisissa tuottaja Robert Evansin ja vuosina 1973–1978 näyttelijä Steve McQueenin kanssa. Molemmat avioliitot päättyivät eroon. Näyttelijättärellä on yksi lapsi, Josh (s. 1971).
Irakli Okruašvili

Irakli Okruašvili (, s. 6. marraskuuta 1973 Tskhinvali) on georgialainen poliitikko.
Okruašvili on valmistunut Tbilisin yliopistosta kansainvälisen oikeuden ja suhteiden laitokselta ja työskenteli lakimiehenä. Hän oli varaoikeusministeri 2000–2001. Myöhemmin hän liittyi Mikheil Saakašvilin perustamaan Yhdistyneeseen kansalliseen liikkeeseen. Ns. ruusuvallankumouksen jälkeen Okruašvili nimitettiin Šida Kartlin kuvernööriksi. Hän oli valtakunnansyyttäjä marraskuusta 2003 toukokuuhun 2004 sekä sisäministeri toukokuusta 2004 joulukuuhun 2004. Joulukuussa 2004 Saakašvili nimitti hänet puolustusministeriksi. Puolustusministerinä Okruašvili oli kovan linjan kannattaja. Hän kannatti sotatoimia Etelä-Ossetian separatisteja vastaan ja sanoi haastattelussa Venäjän häviävän, jos Georgian ja Venäjän välit kiristyisivät sodan asteelle. Saakašvili siirsi Okruašvilin 10. marraskuuta 2006 talouskehityksen ministeriksi, mutta hän erosi viikon kuluttua hallituksesta.
25. syyskuuta 2007 Okruašvili ilmoitti uuden oppositioliikkeen Liike yhdistyneen Georgian puolesta muodostamisesta ja arvosteli puheessaan presidentti Saakašvilia korruptiosta, saamattomuudesta ja ihmisoikeusrikkomuksista.
27. syyskuuta 2007 Okruašvili pidätettiin puolueensa päämajasta syytettynä kiristyksestä, rahanpesusta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Rikkomukset olivat tapahtuneet hänen ollessaan puolustusministerinä. Seuraavana päivänä useat oppositiopuolueet järjestivät mielenosoituksen parlamenttitalon ulkopuolella Okruašvilin puolesta.
Okruašvili tunnusti vangittuna ollessaan rikoksensa Georgian televisiossa ja veti pois syytökset presidentti Saakašvilia kohtaan sanoen niiden olleen poliittisia ja johtuneen halusta mustamaalata Saakašvilia. Hänet vapautettiin pari päivää tämän jälkeen 10 miljoonan larin takuita vastaan (5 milj. euroa), jonka jälkeen hän pakeni perheineen maasta. Okruašvili on oleskellut Saksassa, josta Georgia on pyytänyt hänen luovuttamistaan, mutta hän on hakenut turvapaikkaa Ranskasta.
Okruašvili tuomittiin Georgiassa maaliskuussa 2008 poissaolevana kiristyksestä 11 vuoden vankeuteen.
Hän sai Ranskasta poliittisen turvapaikan huhtikuussa 2008.
Vuonna 2008 Okruašvili kertoi Reutersin haastattelussa että Saakašvili suunnitteli pitkään iskua kapinallisen Etelä-Ossetian valtaamiseksi, mutta toteutti sen huonosti. Hän kertoi että suunnitteli puolustusministerinä 2004–2006 Saakašvilin kanssa operaation Abhasian ja Etelä-Ossetian valtaamiseksi. Pääasiallisena tavoitteena oli Abhasia.
Saakašvili on aina väittänyt että Venäjä aloitti sodan. Okruašvili syytti myös Yhdysvaltoja siitä että maa tuki Saakašviliä, mutta ei pitänyt häntä aisoissa.
Alkuperäisen operaation tarkoituksena oli vallata Tskhinvali, Rokin tunneli ja Džava.
Saakašvilin toteuttama operaatio kuitenkin pysähtyi Tskhinvaliin ja luotti siihen että Yhdysvallat estäisi Venäjää puuttumasta diplomaattisin keinoin. Kun Yhdysvallat ei reagoinut, joukot jatkoivat kohti Rokin tunnelia, ja joutuivat Venäjän lyömäksi. Okruašvilin mukaan myös Georgian armeija vetäytyi ja jätti monet kaupungit Venäjän armeijalle jotta maa vaikuttaisi ennemmän uhrilta.
Vasil Barnovi

Vasil Barnovi (, 22. toukokuuta 1856 – 4. marraskuuta 1934), alkuperäinen sukunimi Barnaveli () oli georgialainen kirjailija, joka tunnettiin historiallisista romaaneistaan.
Hän syntyi papin perheeseen Kodan kylässä nykyisen Kvemo Kartlin alueella Georgiassa, joka tuohon aikaan kuului Venäjän keisarikuntaan, ja vietti lapsuutensa Khevsuretissa. Hän sai koulutuksensa Tbilisin seminaarissa ja Moskovan teologisessa akatemiassa. Barnovi palasi Georgiaan vuonna 1882, ja opetti Georgian kieltä ja kirjallisuutta Senakissa, Telavissa ja Tbilisissä. Samaan aikaan hän alkoi harrastaa journalismia, opiskeli georgialaista kansanperinnettä ja kirjoitti omaelämäkerrallisia tarinoita. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten osallisuudestaan modernin georgiankielisen historiallisen proosan kehitykseen. Hänen teoksensa – "Mamkrali šaravandedi" (, "vaipunut kruunu") vuodelta 1913, "Trpoba tsamebuli" (, "marttyyriksi joutunut rakkaus") vuodelta 1918, "Isnis tsiskari" (, "Isanin aamunkoitto") vuodelta 1901 ja muut – ovat todellisuudessa psykologisia romaaneja asetettuna historialliselle näyttämölle. Ne yhdistelevät historiallisia teemoja kansanperinteeseen ja fiktioon, ja niissä on myös poliittinen elementti Venäjän vallan vastustamisen muodossa.
Barnovi joutui lopettamaan kirjoittamisen vuonna 1929 parkinsonin taudin ja sensuurin vuoksi. Hän kuoli Tbilisissä ja haudattiin Mtatsmindan Pantheoniin.
Shelley Long

Shelley Lee Long (s. 23. elokuuta 1949 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli rooli mm. tilannekomediassa "Cheers", josta hän voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1983 ja 1985 sekä Golden Globen vuonna 1982. Hän esitti kyseisessä sarjassa Diane Chambersia vuosina 1982–1987 ja 1993. 
Long syntyi Fort Waynessa, Indianassa, ja opiskeli South Side High Schoolissa. Sieltä päästyään hän opiskeli Northwestern Universityssä, josta kuitenkin lähti valmistumatta. Hän liittyi Chicagossa The Second Cityn koomikoksi ja alkoi vuonna 1975 tuottaa, käsikirjoittaa ja juontaa televisio-ohjelmaa "Sorting It Out". 
Long alkoi menestyä kansainvälisesti varsinkin esitettyään roolinsa elokuvassa "Läheiset ystävät" vuonna 1980. Hänellä oli useita merkittäviä rooleja 1980–1990-luvuilla, kuten elokuvassa "Susie Q" (1996). 2000-luvulta on muun muassa elokuva "Tohtori T ja naiset" (2000). Hän on vieraillut sarjassa "Sabrina, teininoita". Long esitti myös DeDe Pritchettiä sarjassa "Moderni perhe".
Long meni lokakuussa 1981 naimisiin Bruce Tysonin kanssa, mutta avioeroa haettiin 23 avioliittovuoden jälkeen 2004. Hänellä on vuonna 1985 syntynyt tytär Juliana. 
Long otti 16. marraskuuta 2004 yliannostuksen kipulääkkeitä ja pääsi sairaalasta vasta 23. marraskuuta. Hänen tiedetään kärsineen vaikeista masennusoireista avioliiton kariuduttua. Näyttelijättären manageri ei kuitenkaan suostunut ottamaan kantaa siihen, oliko kyseessä itsemurhayritys.
Kanadansirri

Kanadansirri ("Calidris pusilla") on arktisen alueen kahlaaja. Lajin nimesi Carl von Linné 1766.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 13–15 senttimetriä, siipien kärkiväli 34–37 senttimetriä ja paino 20–31 grammaa. Pieni sirri, jolla on mustat jalat ja suora musta nokka. Eroina pikkusirriin on yläpuolen kellan- tai okranruskea sävy. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen.
Pesii Kanadan ja Alaskan tundralla. Maailman populaation koko on noin 3,5 miljoonaa yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se on muuttolintu, joka talvehtii laajalla alalla Etelä-Amerikan rannikoilla ja Länsi-Intian saaristossa. Lajia ei ole tavattu Suomessa vuoteen 2006 mennessä.
Elinympäristö.
Arktisen alueen rannikot, vuorovesirannat ja dyynit, sekä sisämaan järvien, jokien ja muiden kosteikkojen tuntumassa.
Lisääntyminen.
Koiras rapsuttaa maahan muutamia pesäkoloja, joista naaras valitsee yhden ja munii siihen 4 munaa. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 18–22 päivää. Poikaset ovat pesäpakoisia ja etsivät itse ruokansa. Naaras jättää muutaman päivän ikäiset poikaset koiraan hoidettavaksi ja lähtee syysmuutolle. Poikaset oppivat lentämään noin 19 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Pääasiallinen ravinto on hyönteiset ja nilviäiset.
Stadsgården

Stadsgården on satama-alue Södermalmin kaupunginosan pohjoisosassa, Tukholmassa, Ruotsissa. Alue sijaitsee Tukholman keskustassa, Slussenin välittömässä läheisyydessä Saltsjönin rannalla. Kapean laiturialueen ja Södermalmin jyrkän kallioleikkauksen väliin on rakennettu vilkasliikenteinen Stadsgårdsleden, joka johtaa muun muassa Nackaan. Helsingistä, Turusta ja Ahvenanmaalta liikennöivän Viking Linen terminaali sijaitsee Stadsgårdenissa. Valokuvataiteen museo Fotografiska sijaitsee niiden terminaalien välissä vanhassa satamamakasiinissa.
Jorja Fox

Jorja Fox (alkujaan: Jorja-An Fox; s. 7. heinäkuuta 1968 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa "CSI"-televisiosarjan Sara Sidlenä. Fox on vieraillut useissa sarjoissa, muun muassa "West Wingissä". Hän esiintyi myös "Teho-osastossa" vuosina 1996–1999 eli kausilla 3–5. Hänen läheinen ystävänsä on Emily Procter, joka näyttelee Calleigh Duquesnea "CSI:n" spin-off-sarjassa "CSI Miami".
Ennen näyttelijäopintojaan Jorja Fox toimi mallina muun muassa muotinäytöksissä. Näyttelijän opintonsa hän aloitti New Yorkissa Lee Strasberg instituutissa, jossa hänen tutorinaan toimi veteraaninäyttelijä William Hickey. Fox ehti ennen läpimurtoaan näytellä muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1996, kun hänet valittiin tohtori Maggie Doylen rooliin televisiosarjassa "Teho-osasto". Hän esitti roolihahmoa kaikkiaan 33 jaksossa. Tämän jälkeen vuonna 1999 hän esitti presidentin tyttären turvamiehen Gina Toscanon roolia sarjassa "West Wing". Televisiosarjassa "CSI" Fox esitti rikospaikkatutkija Sara Sidlea ensin vakiokasvona vuosina 2000–2008. Vuosina 2009 ja 2010 hänen roolihahmonsa esiintyi sarjassa satunnaisesti, ja vuodesta 2011 lähtien hän on jälleen kuulunut sarjan vakiokasvoihin.
Näyttelijäntyön ohella hän on osaomistajana tuotantoyhtiössä Seafox Productions, joka on tuottanut muun muassa Dusty Springfieldistä kertovan musikaalin "Stay Forever: The Life and Music of Dusty Springfield" sekä muutamia dokumenttielokuvia. Fox tunnetaan myös ympäristön- ja eläinsuojelu aktiviina.
Helen Wagner

Helen Wagner (3. syyskuuta 1918 – 1. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Wagner näytteli pitkäaikaisessa sarjassa "As the World Turns", jossa hän esitti Nancy Hughes McCloskya 2. huhtikuuta 1956 alkaen. Hänellä oli uransa aikana vain pari keskeytystä, joten hän esitti Nancya kaikkiaan yli viisikymmentä vuotta ja pääsi Guinnessin ennätysten kirjaan näyttelijänä, joka on esittänyt pisimmän ajan yksittäistä roolia. Hän näytteli jo 1950-luvun alussa "Guiding Light" -sarjassa. Wagnerille myönnettiin vuonna 2004 Emmyn Lifetime Achievement Award.
Wagner syntyi Lubbockissa, Texasissa. Wagner oli vuodesta 1954 naimisissa Robert Willeyn kanssa, joka kuoli vuonna 2009.
Pieksämäen Vanha kirkko

Pieksämäen Vanha kirkko on yksi Pieksämäellä sijaitsevista kirkoista ja kaupungin merkittävimpiä rakennuksia. Kirkko rakennettiin vuonna 1753 ja sen rakennustöitä johti August Sorsa. Kirkon rakennuttaja oli kirkkoherra Paul Krogius, jonka muotokuva on sakastin seinällä. Vanhaan kirkkoon mahtuu 600–800 henkeä, ja se on yksi Itä-Suomen vanhimmista säilyneistä puukirkoista. Kirkossa on Mikael Toppeliuksen maalauksia saarnastuolissa ja parvissa. Toppeliuksen tekemiä maalauksia on yli 30. Näiden maalausten aiheita ovat muun muassa suuret profeetat. Lisäksi kirkossa on Aatamia ja Eevaa paratiisissa esittävä sommitelma Syntiinlankeemus. Kirkkoa on peruskorjattu useaan kertaan, viimeksi vuosina 2001–2002. Viimeisimmän korjauksen yhteydessä myös restauroitiin arvokkaita maalauksia.
Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli valmistui vuonna 1746, myös se on August Sorsan rakentama.
Kun Pieksämäen kauppalaseurakunta (vuodesta 1962 kaupunkiseurakunta) perustettiin 1956, jäljellejääneen Pieksämäen seurakunnan nimeksi muutettiin Pieksämäen maaseurakunta. Pieksämäen Vanha kirkko toimi aluksi molempien seurakuntien yhteisenä kirkkona, kunnes kaupunkiseurakunnalle valmistui uusi kirkko vuonna 1968, tällöin Vanha kirkko jäi maaseurakunnan käyttöön. Lyhytikäiseksi jääneen Pieksänmaan kunnan syntyessä vuoden 2004 alussa Jäppilän, Pieksämäen maalaiskunnan ja Virtasalmen yhdistymisen pohjalta, liitettiin Jäppilän ja Virtasalmen seurakunnat Pieksämäen maaseurakuntaan. Kaupunki- ja maaseurakunta yhdistyivät jälleen vuoden 2007 alussa Pieksämäen ja Pieksänmaan kuntaliitoksen yhteydessä nimelle Pieksämäen seurakunta.
The Doors (albumi)

The Doors on yhdysvaltalaisen The Doors -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1967. Albumia pidetään yleisesti yhtyeen parhaana ja hyvin merkittävänä. "Rolling Stone" -lehti valitsi albumin vuonna 2003 kaikkien aikojen top 500 -albumilistallaan sijalle 42. Vuonna 2014 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Levyn kappaleet ”Break On Through (To the Other Side)” sekä ”The End” julkaistiin alun perin sensuroituina versioina. Albumilta julkaistu single ”Light My Fire” nousi listaykköseksi Yhdysvalloissa, tosin lyhennettynä versiona.
Pieksämäen Uusi kirkko

Pieksämäen Uusi kirkko on yksi Pieksämäellä sijaitsevista kirkoista. Kirkko valmistui vuonna 1968 Pieksämäen kaupunkiseurakunnan kirkoksi (vanha kirkko jäi tällöin maaseurakunnan käyttöön) ja vuonna 1986 siihen tehtiin laajennusosa. Kirkkosalissa on istumapaikat 420 hengelle. Jumalanpalvelustoiminnan lisäksi rakennuksessa on tiloja erilaisia pienempiä tilaisuuksia varten. Kirkon alttaritaulu on Gunnar Uotilan käsialaa.
Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Keijo Ström ja Olavi Tuomisto.
George Putnam

George Putnam (14. heinäkuuta 1914 Breckenridge, Minnesota – 12. syyskuuta 2008 Chino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen radio- sekä televisiokuuluttaja, kertoja ja talk show -juontaja. Hän sai vuonna 1985 oikeustieteen tohtorin arvon Bates Collegesta.
Putnamin ura radiossa alkoi hänen 20-vuotispäivänään WDGY-asemalla Minneapolisissa. Hän siirtyi sittemmin televisioon, ja hänen työnsä keskittyi 1950-luvun alusta Los Angelesin seudulle. Hän palveli toisessa maailmansodassa. Vuonna 1965 hän oli kertojana homoseksuaalisuutta vastustavassa propagandaelokuvassa "Perversion for Profit". 
Pitkäaikaisesta työstään television parissa George Putnam sai tähden Hollywood Walk of Famella. Yli 90-vuotiaana hän juonsi päivittäin "Talk Back" -nimistä show'taan ja oli viikoittainen kolumnisti.
94-vuotias Putnam kuoli sairaalassa nukkuessaan.
Pieksämäen Neitsyt Marian syntymän kirkko

Pieksämäen ortodoksinen kirkko eli Pieksämäen Neitsyt Marian syntymän kirkko on Pieksämäellä sijaitseva kirkko, joka kuuluu Mikkelin ortodoksiselle seurakunnalle. Kirkkorakennus suunniteltiin alkujaan rukoushuoneeksi, suunnittelija oli arkkitehti Toivo Paatela. Rukoushuone valmistui vuonna 1955, ja vuonna 1957 se vihittiin apulaispiispa Paavalin johdolla.
Vuosien 1939-1944 sotien seurauksena 70 prosenttia Suomen ortodokseista joutui jättämään aiemman kotipaikkansa Suomessa. Heille rakennettiin muun muassa 13 kirkkoa ja 41 tai 42 rukoushuonetta vuosina 1950-1961. Monet rukoushuoneet on sittemmin muutetu kirkoiksi, jolloin niitä on usein laajennettu ja muutettu erityisesti sistuksen osalta. Toivo Paatela oli tunnetuimpia tämän jälleenrakennuskauden ortodoksisten rukoushuoneiden suunnittelijoita.
Rukoushuone saneerattiin perusteellisesti vuonna 1985 ja samalla kirkko sai ikonostaasin. Puuseppä Markus Parkkonen valmisti ikonostaasin ja pastori Mitro Repo maalasi uudet slaavilais-pariisilaisen ikonimaalausperinteen mukaisee tyyliin. Paljon muutakin uusittiin. Ikonostaasi ja saneerattu tilan vihittiin kirkolliseen käyttöön piispa Tiihonin johdolla. Vuonna 2004 rukoushuone vihittiin kirkoksi arkkipiispa Leon johdolla. Laaja kirkon saneeraus-, kunnostus- ja korjaushanke toteutettiin seuraavan kerran kesällä 2017. 
Neitsyt Marian syntymälle omistettu Pieksämäen ortodoksinen kirkko viettää temppelijuhlaa eli praasniekkaa vuosittain 8. syyskuuta.
Pitkäpaasi

Pitkäpaasi () on Virolahden ulkosaari Suomenlahdella luovutetun Karjalan puolella, noin kuusi kilometriä nykyisen Venäjän rajan takana.
Myöhemmän kylän muodostanut Pitkäpaaden saariryhmä Paation kaakkoispuolella koostuu lounaisesta Kotisaaresta eli Pitkäpaadesta sekä koillisesta Essaaresta, joiden väliin jää luonnonsatama. 
Pitkäpaasi oli pitkään Virolahden ainoa asuttu saari. Ensimmäinen tunnettu asukas on Jaakko Henrikinpoika (1543), josta polveutuu Virolahden Hanskin suku , Haapasaaren Tuomala/Warma –suku sekä mahdollisesti Seiskarin ja Suursaaren Hanski-suvut . Jaakko Henrikinpojan jälkeläisestä Tuomas Henrikinpojasta polveutuu Pitkäpaaden myöhempi asutus. 
Myöhemmin saarella toimi luotsiasema. Korkeimmillaan Pitkäpaaden asukasluku oli vuonna 1915. Silloin asukkaita oli vähän yli 400.
Suomen merimuseon omistama Colin Archerin suunnittelema luotsikutteri Pitkäpaasi on saanut nimensä Pitkäpaaden luotsiaseman mukaan.
Vuonna 1951 perustettu Pitkäpaasi-Seura on julkaissut Itäviitta-vuosikirjaa vuodesta 1955 asti, sekä teoksen Pitkäpaasi ennen vanhaan (Jaakko Korjus. Pitkäpaasi-Seura ry, Hämeenlinna 1992.)
Pitkäpaasi muodostaa osan joulukuussa 2017 perustettua Itäisen Suomenlahden luonnonpuistoa.
Vierailijoita.
Kuningas Kustaa Vaasa joutui huonojen purjehdussäiden vuoksi majailemaan laivastoineen Pitkäpaadessa 18. - 27. syyskuuta 1555 oltuaan matkalla Tukholmasta Viipuriin. 
Sodan aikana 26. toukokuuta 1790 kuningas Kustaa III adjutantteineen astui maihin Pitkäpaadelle ja myöhemmin vielä uudelleen 31. toukokuuta.
Myöhemmin 1900-luvun ensikymmenellä Pitkäpaasi oli Helsingin - Viipurin laivareitin varrella ja sinne oli helppo päästä. Pitkäpaadessa asuivat kesävieraina mm. Eero Järnefelt ja Armas Järnefelt, Jean Sibelius, Väinö Hämäläinen, Elli Tompuri, Hugo Simberg, Ester Helenius, Akseli Gallen-Kallela ja Yrjö Weijola. Eero Järnefelt jopa kuvasi Pitkäpaaden kalastajakylän kookkaassa maalauksessa. Myös Ester Heleniuksen tauluissa esiintyy Pitkäpaaden maisemia ja henkilöitä. Yrjö Veijolan Nuori luotsi -kirjan kansilehteä koristi Kiuskerin vahtituvan kuva.