tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Betel (Jehovan todistajat)

Betel tarkoittaa Jehovan todistajien terminologiassa samaa kuin haaratoimisto tai päätoimisto. Toimiston työntekijät eli asukkaat muodostavat Betel-perheen. Suomessa Jehovan todistajien haaratoimisto, eli Betel, sijaitsee Vantaan Koivuhaassa.
Betelperheen tehtävät.
Betelperhe hoitaa kaikki Jehovan todistajien yhdyskuntien lailliset toimet, kuten esimerkiksi yhteydenpidon eri viranomaisiin. Betel-perheen jäsenet hoitavat myös "Vartiotorni"- ja "Herätkää!" -lehtien sekä kirjojen painamisen. Betelperheen jäsenet ovat yleensä hyvin arvostettuja Jehovan todistajien seurakunnissa. Betelperheeseen kuuluvat kokeneet miespuoliset järjestön jäsenet eli "veljet" käyvät pitämässä puheita aika-ajoin seurakunnissa. Jehovan todistajien konventtien yhteydessä on myös yleensä jonkin Betelperheeseen kuuluvan veljen puhe.
Betelperheen elämä.
Elämä Betel-perheessä on keskittynyt hengellisiin asioihin, kuten ovelta-ovelle saarnaamiseen ja kokouksiin sekä Jehovan todistajien kirjallisuuden kääntämis- ja painotyöhön. Perheen jäsenet ovat yleensä nuoria ja naimattomia, mutta perheeseen kuuluu myös naimisissa olevia, jotka ovat palvelleet Betel-perheessä vuosikymmeniä. Betelperheen työviikko on viisipäiväinen. Sunnuntai on varattu kokouksiin ja saarnaamistoimintaan, lauantai saarnaamiseen. Jokainen aamu alkaa aamupalalla ja raamatullisen päiväntekstin tutkimisella. Sen jälkeen Betel-perheen jäsenet menevät huoneisiinsa vaihtamaan työvaatteet ylleen ja aloittavat työt. Puoliltapäivin on yhteinen ruokailu. Vapaa-ajalla Betel-perheen jäsenet lukevat ja tutkivat Raamattua sekä Vartiotorniseuran julkaisuja ja harrastavat mm. liikuntaa ja oman valintansa mukaan, mitä haluavatkin tehdä. He myös käyvät saarnaamassa ovelta-ovelle kuten muutkin Jehovan todistajat.
Tranquillo Barnetta

Tranquillo Barnetta (s. 22. toukokuuta 1985 St. Gallen, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Ura.
Barnetta aloitti jalkapalloharrastuksena lapsuudessaan FC Rontmontenin juniorijoukkueessa. Hän siirtyi myöhemmin FC St. Galleniin, jossa aloitti ammattilaisuransa vuonna 2002. 2004 hän siirtyi Bayer 04 Leverkuseniin, joka lainasi hänet heti Hannover 96:een. Vuonna 2005 Barnetta palasi Leverkuseniin ja pelasi joukkueessa kauden 2005–2006.
Heinäkuussa 2012 Barnetta sai siirron toiseen saksalaisseuraan, FC Schalkeen. Sopimus on kolmivuotinen.
Maajoukkueura.
Barnetta kuului Sveitsin juniorimaajoukkueisiin ja oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan mestaruutta 2002. Hän pelasi Sveitsin joukkueessa myös 2004 alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Barnetta teki ensimmäisen maalinsa Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa 1. maaliskuuta 2006 ottelussa Skotlantia vastaan. Barnetta pelasi Sveitsin joukkueessa Saksan MM-kisoissa 2006 ja teki alkusarjan ottelussa Togoa vastaan maalin.
Behemot

Behemot (, "Bəhēmôth") on Raamatun Jobin kirjassa mainittu suurikokoinen eläin. Nimi on todennäköisesti sanan בהמה ("bəhēmāh" ’eläin’) monikkomuoto – monikon käyttö on hepreassa esiintyvä tapa ("pluralis excellentiae", vrt. teitittely) kuvata eläimen suuruutta.
Vanhan testamentin vuoden 1992 käännöksessä behemot on käännetty virtahevoksi. Job 40:15–24 kuvailee behemotia vastaavasti:
Vanhan testamentin alkukielelle uskollisemmassa vuoden 1938 käännöksessä Behemotia kuvataan seuraavasti: 
Osa nuoren Maan kreationisteista, esimerkiksi Pekka Reinikainen, on esittänyt teorian jonka mukaan behemot voisi olla dinosaurus.
Severomorsk

Severomorsk () on suljettu kaupunkipiirikunta, kaupunki ja laivastotukikohta Venäjällä Kuolan niemimaalla Murmanskin alueella. Severomorskissa on kalastussatama ja Venäjän pohjoisen laivaston päämaja. Kaupunki sijaitsee 25 kilometriä Murmanskista koilliseen, Kuolanvuonon itärannalla.
Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 50 060, koko kaupunkipiirikunnan 67 331. Severomorskin kaupunkipiirikuntaan kuuluvat Severomorskin kaupungin lisäksi kaupunkityyppiset taajamat Rosljakovo (Росляково, 8 696 as. vuonna 2010) ja Safonovo (Сафоново, 5 255 as.) sekä maaseututaajamat Safonovo-1 (Сафоново-1), Severomorsk-3 (Североморск-3) ja Štšukozero (Щукозеро). Maaseutuväestöä oli yhteensä 3 320 henkeä.
Ilmasto.
Severomorskissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 0 °C ja keskimääräinen sademäärä 475 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 13 °C. Viilein kuukausi on helmikuu, jolloin keskilämpötila on noin −11 °C. Sateisin kuukausi on elokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 60 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 20 millimetriä.
Historia.
Vajenga-joelle saapuivat ensimmäiset asukkaat vuosina 1896–1897. He olivat metsästäjiä, kalastajia ja karjankasvattajia. Kylä nimettiin joen mukaan Vajengaksi (), jolla nimellä se tunnettiin vuoteen 1951 saakka. Vuonna 1917 kylässä asui vain 13 henkeä. Paikkakunta kasvoi Muurmannin alueen kehittyessä puutavarakaupan keskukseksi. Puhelinyhteys rakennettiin vuonna 1926 ja kylään perustettiin majoitustiloja.
Vuonna 1933 kylän asema muuttui, kun siitä päätettiin tehdä Neuvostoliiton Pohjoisen laivaston tukikohta. Vuodesta 1934 lähtien alueelle rakennettiin sotilaskohteita, kunnes rakentaminen päättyi 1941 sodan alkuun.
Rakennuskanta uusittiin täysin toisen maailmansodan päätyttyä. Vajengan asemaa vahvistettiin pohjoisen laivaston päätukikohdaksi, johon se siirrettiin Poljarnyista. Asukkaita oli tällöin 3 884 henkeä. Vajengasta tuli taajama vuonna 1948 ja kaupunki 1951, jolloin sen nimi muutettiin Severomorskiksi. Kaupunkiin on ratayhteys ja sinne johtaa valtatie. Vuonna 1959 kaupungissa oli noin 27 000, vuonna 1970 noin 41 000 ja vuonna 1979 noin 50 300 asukasta.
Kaupungissa on ollut elintarvikkeisiin ja kalastukseen liittyvää teollisuutta. Siellä sijaitsee myös muistomerkki meren sankareille vuodelta 1973, jonka on tehnyt kuvanveistäjä G. Neroda.
Vuoden 2024 joulukuun puolivälissä kaupungissa tapahtui "The Barents Observer" -lehden mukaan kaksi suurta räjähdystä. Lehden mukaan räjähdykset lienevät tapahtuneen alueella, missä sijaitsee kymmeniä Venäjän sotilaallisia kohteita, mukaan lukien Severomorsk-1:n laivaston lentotukikohta sekä asevarastoja ja bunkkereita. Lentotukikohta on toiseksi suurin Kuolan niemimaalla, ja siellä on sekä hävittäjiä, pommikoneita että merivalvontalentokoneita. Ka-27-helikopterilaivue sijaitsee myös lentokentällä.
Sherif Ekramy

Sherif Ekramy (s. 1. heinäkuuta 1983, Kairo, Egypti) on egyptiläinen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia.
191 senttimetriä pitkä Ekramy siirtyi nykyiseen seuraansa vuonna 2005 Al-Ahlystä. Vuoteen 2008 asti sopimuksen tehnyt Ekramy pelasi debyyttikaudellaan kolmessa ottelussa. Hän oli mukana Egyptin joukkueessa vuoden 2003 alle 21-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Valehtelijan paradoksi

Valehtelijan paradoksi tarkoittaa filosofiassa ja logiikassa lausetta "tämä lause on epätosi".
Näyttää siltä että jos lause on tosi, se on epätosi, ja kääntäen, joten kyseessä on paradoksi. Valehtelijan paradoksi eroaa tavanomaisesta lauseesta, esim. "luku 3 on pariton", siten että se sisältää viittauksen itseensä, jolloin lausetta ei voi koota lauseen ulkopuolisista osista (luvut, oliot, käsitteet, loogiset symbolit yms.).
Valehtelijan paradoksi liitetään usein antiikin Kreikan kreetalaiseen Epimenideehen, jonka väitetään esittäneen sen muodossa "Kaikki kreetalaiset ovat valehtelijoita". Nykyisin tunnetussa muodossa paradoksin muotoili ensimmäisenä Eubulides. Keskiajan filosofiassa paradoksin ja sen muunnelmien käsittely synnytti oman "insolubilia"-kirjallisuutensa.
Paradoksin ratkaisuksi on esitetty muun muassa (Arthur Prior, 1914-1964), että jokainen lause sanoo epäsuorasti olevansa totta. Esimerkiksi "on totta, että kaksi plus kaksi on neljä" on merkitykseltään sama kuin lause "kaksi plus kaksi on neljä". Näin ollen lause "tämä lause on epätosi", sanoisi todellisuudessa "tämä lause on tosi ja tämä lause on epätosi". Tämä on logiikan kielellä lause "A ja ei-A", joka on epätosi ja jossa ei ole mitään paradoksaalista. Kuitenkin paradoksi kiinnostaa yhä nykyfilosofejakin.
Alfred Tarskin ratkaisun mukaan kieli ei voi itsessään sisältää omaa totuuspredikaattiaan. Täten Tarski esitti että kielen totuusmäärite voidaan ilmaista vain sen yläpuolella olevassa metakielessä, joka määrittelee kielen.
Kalukukkaro

Kalukukkaro on lieriömäinen tai pussia muistuttava vaatekappale, joka laitetaan miesten housujen haarojen eteen peittämään ulkoiset sukuelimet. Se kiinnitettiin housuihin nauhoilla, napeilla tai muilla menetelmillä. Kalukukkaro oli tärkeä vaatekappale Euroopassa 1400- ja 1500-luvuilla.
Historia.
Alun perin kalukukkaro liittyi yleisimmän näkemyksen mukaan säädyllisyyteen liittyviin käytäntöihin, mutta kun se lopulta kiellettiin, syynä oli nimenomaan näkemys sen säädyttömyydestä. Miesten housut olivat yleensä lahkeista hyvin peittäviä, mutta avoimia haarojen kohdalta, jolloin sukuelimet roikkuivat dubletin (eräänlaisen takin) alla. Muodin vaihtuessa dubletit lyhenivät entisestään ja kalukukkaro keksittiin haarojen peittämiseksi.
Myöhemmin kalukukkarot alettiin muotoilla sukuelimiä korostaviksi ja lopulta niistä tehtiin topattuja ja huomiota herättävän muotoisia. Kalukukkaroiden koon kasvaessa niissä alettiin kuljettaa myös muita tavaroita kuten nuuskaa ja kolikoita. Englannissa kuningatar Elisabet I:n valtakauden jälkimmäisellä puoliskolla kalukukkarot ja dubletit yhdistyivät ”peascod”-nimiseksi dubletiksi, ja vanha kalukukkaro poistui muodista.
Sotavarustukset seurasivat 1500-luvulla siviiliasusteiden muotia, ja joksikin aikaa panssaroiduista kalukukkaroista tuli tärkeä osa parhaita haarniskoja. Tällaisia haarniskoja on säilynyt nykyajalle vain muutamia.
Renessanssiajan kuuluisa humoristi François Rabelais viittaa erään teoksensa esipuheessa kirjoittamaansa kirjaan ”Kalukukkaron tarpeellisuudesta”, joskin kyse on pelkästä vitsistä eikä tuon nimistä kirjaa oikeasti ole tehty.
Kalukukkaro nykyajan kulttuurissa.
Kalukukkaroita käytetään nykyään vain harvoin, mutta niitä käytetään joskus erilaisissa näytöksissä ja esimerkiksi live-roolipelaamisen yhteydessä. Kalukukkaroa ovat käyttäneet esiintyessään esimerkiksi Jethro Tull -yhtyeen johtohahmo Ian Anderson, Cameo-yhtyeen laulaja Larry Blackmon sekä laulaja Tom Jones. Kalukukkaro on esiintynyt televisio-ohjelmissa "Musta kyy" ja "Babylon 5" sekä kirjassa ja elokuvassa "Kellopeliappelsiini".
News Corporation

News Corporation oli yhdysvaltalainen, kansainvälisesti toiminut media-alan yritys. Se oli markkina-arvolla mitattuna maailman toiseksi suurin mediayhtiö vuonna 2011, ja kolmanneksi suurin viihdeyhtiö 2009. Yritys omisti muun muassa Fox Broadcasting Company -televisioyhtiön, 20th Century Fox -elokuvastudion, Myspace-internetyhteisösivuston, Dow Jones &amp; Company -kustannusyhtiön, joka tunnetaan muun muassa "The Wall Street Journal" -sanomalehdestä, sekä lukuisia muita sanoma- ja aikakauslehtiä. 
Yhtiö jaettiin kahtia 28. kesäkuuta 2013, kun alkuperäinen News Corporation nimettiin uudelleen 21st Century Foxiksi, ja siihen kuuluu elokuvayhtiöt ja tv-kanavat. Lehtien ja kirjojen kustantajaksi perustettiin uusi News Corp -nimeä kantava yritys.
Skandaali.
News Corporation omisti myös "News of the World" -lehden, jonka viimeinen numero ilmestyi 10. heinäkuuta 2011. Lehti ryvettyi salakuunteluskandaalin vuoksi ja tahrasi myös emoyhtiön, joka joutui perumaan ostotarjouksena BSkyB-satelliittikanavasta. Kauppa oli jo muutenkin herättänyt vastustusta.
Nicholas Negroponte

Nicholas Negroponte (s. 1943 New York City) on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä ja kolumnisti. 
Negroponte perusti MIT Media Labsin vuonna 1985 ja oli yksi ensimmisiä "Wired"-lehden tukijoita. Myöhemmin hän perusti voittoa tavoittelemattoman One Laptop per Child -järjestön. Negroponten ajatus oli, että lapset oppivat tekemällä ongelmia ratkaisemalla paremmin kuin työlistoja noudattamalla tai osallistumalla luennoille.
Hän kirjoitti vuosina 1993–1998 "Wired"-lehteen kolumnia. Negroponte luopui vuonna 2006 MIT Media Labin johtajuudesta organisoidessaan One Laptop per Child -järjestöä.
Negroponte tunnetaan myös uutisten digitalisoitumisesta kertovasta teoriastaan Daily Me, jota hän käsittelee kirjassaan "Digitaalinen todellisuus". Teorian mukaan digitaaliset uutismediat seuraavat lukijan kiinnostuksen kohteita koskien eri uutissisältöjä ja näiden tietojen avulla suosittelee uusia, vastaavanlaisia sisältöjä. 
Negroponten isoveli John Negroponte oli Yhdysvaltain kansallisen tiedustelun (DNI) ja CIA:n johtaja 2005–2007.
Éric Abidal

Éric Abidal (s. 11. heinäkuuta 1979 Lyon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelasi useita vuosia espanjalaisseura FC Barcelonassa. 186 senttimetriä pitkän Abidalin pelipaikka oli laitapuolustaja.
Ura.
Abidal siirtyi Barcelonaan Lyonista 12 miljoonan siirtosummalla kesällä 2007. 30. Toukokuuta 2013 ilmoitettiin, että seura ei jatka Abidalin sopimusta. Lyonissa hän voitti Ranskan mestaruuden kolmesti vuosina 2005–2007 ja Ranskan supercupin vuonna 2005. Aikaisemmin hän on edustanut myös Monacoa ja Lilleä. Barcelonasta hän palasi Monacon joukkueeseen.
Ranskan maajoukkueessa Abidal debytoi vuonna 2004, ja hän kuului joukkueen kokoonpanoon muun muassa vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Vuonna 2013 päättyneellä maajoukkueurallaan hän pelasi 67 maaottelua eikä tehnyt niissä yhtään maalia.
Yksityiselämä.
Abidal kääntyi muslimiksi mentyään algerialaisen vaimonsa kanssa naimisiin.
Abidalilla diagnosoitiin maksasyöpä vuonna 2011 ja vuonna 2012 hänelle tehtiin maksansiirto.
Kunnallisvaalit 1996

Suomessa järjestettiin kunnallisvaalit 20. lokakuuta 1996. Samana päivänä järjestettiin Suomen ensimmäiset europarlamenttivaalit. Keminmaassa kunnallisvaalit jouduttiin uusimaan ennakkoäänestyksessä ilmenneiden epäselvyyksien vuoksi, ja ne järjestettiin vasta 8. kesäkuuta 1997. Heinolassa, Lohjalla ja Porvoossa maalaiskunnat yhdistyivät kaupunkien kanssa vuoden 1997 alussa, ja näillä paikkakunnilla valittiin valtuustot uusiin yhdistyneisiin kaupunkeihin. Kaupunkinimityksen käyttöön ottaneen Paimion kunnanvaltuustosta tuli kaupunginvaltuusto.
Äänestysaktiivisuus jäi nyt heikommaksi kuin yksissäkään kunnallisvaaleissa toisen maailmansodan jälkeen, vuoden 1992 vaaleihin verrattuna jopa 17 prosenttiyksikköä huonommaksi. Politiikan tutkijat tulkitsivat tämän johtuneen suureksi osaksi vaaliväsymyksestä, koska viiden edellisvuoden aikana oli pidetty yhteensä neljät vaalit sekä kansanäänestys Suomen jäsenyydestä Euroopan unionissa. Tutkijoiden tekemän johtopäätöksen mukaan suomalaiset äänestäjät eivät myöskään innostuneet kaksien vaalien järjestämisestä samanaikaisesti, koska kunnallisasioiden katsottiin jääneen vaalikeskustelussa EU-parlamenttivaalien teemojen varjoon. Vaalien ehdokasmäärä supistui tuntuvasti vuoden 1992 vaaleista, minkä katsottiin johtuvan puoluetoiminnan näivettymisestä puolueiden jäsenmäärän laskun myötä. Lisäksi eduskunnan puhemiehen Riitta Uosukaisen muutama viikko ennen vaaleja julkaisema kohua herättänyt kirja "Liehuva liekinvarsi" käänsi yleisen huomion useiden päivien ajaksi pois vaalikamppailusta. Keskustan varsinkin perinteisillä kannatusalueillaan saamaan vaalivoittoon ja vastaavasti perussuomalaisten heikkoon menestykseen vaikutti merkittävästi Suomen Maaseudun Puolueen katoaminen puoluekartalta. Kolmesta uudesta yrittäjästä herätti eniten huomiota täysin muista puolueista poikkeavalla ohjelmallaan Luonnonlain puolue, joka ei kuitenkaan saanut yhtäkään kunnanvaltuutettua. Sitoutumattomat ryhmät ja ehdokkaat menestyivät vuoden 1992 kunnallisvaalien tapaan hyvin.
Kunnallisvaalit 2000

Kunnallisvaalit järjestettiin Suomessa 22. lokakuuta 2000. Suurimmaksi voittajaksi nousi Suomen Keskusta, joka sai myös eniten valtuutettuja. Äänestysaktiivisuus jäi alhaisimmaksi sitten vuoden 1945 vaalien. Alhaisinta äänestysvilkkaus oli Vantaalla (45,5 %) ja korkeinta Iniössä (83,8 %). Syynä alhaiseen äänestysintoon pidettiin vaaliväsymystä, koska aikaisemmin vuoden aikana oli järjestetty presidentinvaalin kaksi kierrosta ja edellisvuonna eduskunta- ja europarlamenttivaalit. Kunnallisvaalikauden eli 2001 alussa tuli voimaan kolme kuntaliitosta (Anttola ja Mikkelin maalaiskunta liitettiin Mikkelin kaupunkiin, Kuorevesi liitettiin Jämsään ja Temmes liitettiin pääosin Tyrnävään), näissä vaalit toimitettiin uuden kuntajaon mukaisesti.
Vaalien menestyjiä olivat keskustan ohella Vihreä liitto – ainoa kannatustaan lisännyt hallituspuolue –, joka syrjäytti Helsingissä SDP:n toiseksi suurimman puolueen paikalta, ja runsaalla prosenttiyksiköllä kannatustaan lisännyt Suomen Kristillinen Liitto. Puoluekannatuksella mitattuna Helsingistä tuli koko Euroopan "vihrein" pääkaupunki. Tilastokeskuksen arvion mukaan kokoomus menetti kannatustaan etenkin työttömyydestä kärsineillä alueilla ja SDP:n kunnissa, joissa palvelujen osuus elinkeinorakenteesta oli suuri.
Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa alun perin Yleisradion kehittämä vaalikone oli käytössä ensimmäistä kertaa jokaisessa kunnassa. Myös MTV3 ja "Helsingin Sanomat" kehittivät Internetiin omat vaalikoneensa. Vaalien ehdokkaat vastasivat vaalikoneessa omaa kuntaansa koskeviin kysymyksiin. Äänestäjät puolestaan voivat verrata omia kantojaan ehdokkaiden vastauksiin ja valita niiden pohjalta omat suosikkiehdokkaansa. Esimerkiksi Helsingissä ehdokkailta kysyttiin mielipidettä kohtalosta ja Espoossa länsimetron rakentamisesta.
Philippe Alliot

Philippe René Gabriel Alliot (s. 27. heinäkuuta 1954 Voves, Ranska) on ranskalainen entinen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Alliot on toiseksi eniten F1-osakilpailuja ajanut kuljettaja, joka ei ole yltänyt kertaakaan palkintosijoille (109 GP:tä). Edellä tässä tilastossa on vain italialainen Pierluigi Martini (118 GP:tä). Alliotin menestys jäi vielä Martiniakin vaatimattomammaksi, sillä ranskalaisen paras sijoitus oli viides, kun italialainen kykeni parhaimmillaan neljänneksi. Alliot keräsi kaikkiaan 7 MM-pistettä.
Philippe Alliot ajoi seitsemän täyttä kautta ja kaksi vajaata vuosina 1984–1990 sekä 1993-1994. Alliot ajoi pääasiassa pikkutalleissa, joiden autot eivät olleet kilpailukykyisiä. Luotettavuudeltaan ne olivat heikkoja; Alliot keskeytti kaikkiaan 64 kertaa. Seitsemän kertaa hän ei selvinnyt varsinaiseen kilpailuun. Jäähdyttelyvuotenaan 1994 hän osallistui vielä kahteen osakilpailuun, niistä toiseen McLarenilla, mutta ilman menestystä.
Alliot pääsi tuuraamaan McLaren-pilotti Mika Häkkistä Unkarin GP:ssä 1994, sillä Häkkinen kärsi yhden kilpailun mittaisen ajokiellon oltuaan mukana Saksan GP:n starttikolarissa, jossa kymmenen autoa jäi lähtösuoralle. Alliotin pesti McLarenin ratissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän joutui keskeyttämään vesipumpun rikkouduttua, kun neljännes kisasta oli ajettu. Vaikka McLaren käytti ranskalaisvalmistajan Peugeotin moottoreita kyseisellä kaudella, tallipäällikkö Ron Dennis korvasi Alliotin Martin Brundlella.
Philippe Alliot aloitti kilpa-autoilijan uransa 1976 ranskalaisessa Formula Renault -sarjassa, jota tuohon aikaan hallitsi sittemmin F1-legendaksi noussut Alain Prost. Myös Alliotin kyvyt pantiin merkille, hän sai alleen parempaa kalustoa ja onnistui voittamaan sarjan mestaruuden 1978. Voitto nosti hänet Ranskan Formula 3 -sarjaan, jossa hän sijoittui 1979 kolmanneksi, Prostin voittaessa. Vuorossa oli Euroopan Formula 3 -sarja, jossa niin ikään oli tarjolla kolmossija 1981. Seuraava vaihe oli Formula 2 vuonna 1983. Kyseisen vuoden huippukohdaksi muodostui kuitenkin Le Mansin 24 tunnin ajo, jossa Alliot sijoittui kolmanneksi yhdessä Mario Andrettin ja Michael Andrettin kanssa. Hän oli kolmas myös vuosina 1992 ja 1993, jolloin ajoi Mauro Baldin ja Jean-Pierre Jabouillen kanssa. Formula 1:sten jälkeen Alliot jatkoi kilpailua Touring Car-luokissa ja urheiluautokilpailuissa. Aktiiviuransa jälkeen Alliot toimi tv-kommentaattorina ja perusti myöhemmin oman urheiluautotallin.
Kellonvalaja (kirja)

Kellonvalaja on brittiläisen fantasiakirjailija Brian Jacquesin Redwallin taru -kirjasarjan seitsemäs osa. Se julkaistiin suomeksi vuonna 2001.
Juoni.
Susikettu Urgan Nagru ja hänen vaimonsa Harmaaturkki valloittivat Miekkalinnan ja ottivat hallintaansa koko Lounakedon oravakuningas Juliuksen päästettyä heidät linnaan. Kuningatar Serena, heidän poikasensa Terho sekä lastenhoitajamäyrä Muta yritivät karata linnasta saukkojen avustuksella. Serena, Terho ja Muta pääsivät pakoon, mutta Julius jäi vangiksi.
Joseph Kellonvalajan tytär Mariel ja hänen ystävänsä Dandin olivat neljättä vuotta pois Redwallin luostarista. He tapasivat lumikoiden orjana olleen siilin Pulli Piikkikyljen ja vapauttivat tämän. Ystävykset kohtasivat Susiketun sotilaita, jotka ahdistelivat myyräperhettä. Taistelussa sotilaita vastaan heitä tuli auttamaan jäniskenraali Kukistamaton Kustaa ja hänen kurittomat veljenpoikansa. Kustaa, Mariel ja Dandin hyökkäsivät sotilaita vastaan ja jäivät vangeiksi.
Joseph Kellonvalaja näki unen, jossa luostarin soturi Martinin henki, Mariel ja Dandin pyysivät apua. Hän lähti merelle etelään yhdessä siili Tero Pistiäisen, orava Risto Pörröhännän, Pomomyyrän, jänisrouva Roosa Suolaheinän sekä POSSUn (Päästäisten Oma Sammalkukkametsän SissiUnioni) päästäisten kanssa. Rannalla he tapasivat merisaukko Finbar Myrskynkyntäjän, jonka kanssa he ottivat laivarotilta aikoinaan Finbarille kuuluneen Helmiäiskuningatar-laivan ja lähtivät purjehtimaan kohti etelää.
Redwallin luostariin saapui kaksi laivarottaa, Limaska ja Pahamaha. Limaska oli varma, että luostarissa oli aarre ja kaksikko alkoi etsiä sitä. Heitä varjosti pelottava kummitus, joka paljastui myöhemmin sokeaksi Simeoniksi, joka vain piti rottia silmällä, koska hänestä heissä oli jotain epäilyttävää. Luostarin kesäjuhlien aikana myyrätyttö Verttuli ja hänen ystävänsä hiirivauva johdattivat laivarotat aarteen luo. Aarre oli kuitenkin vain Natiaisten aarre: värikkäitä lasinsirpaleita, nauhoja, linnun höyheniä ja tammenterhoja. Tästä raivostuneena Limaska uhkasi tappaa Natiaiset, mutta luostarin mäyrämuori Mellus ja Simeon ehtivät hätiin. Kahakassa Mellus sai surmansa Limaskan tikarista. Laivarotat pakenivat luostarista kesäjuhlien esiintymispalkinto, mäyräpokaali mukanaan, mutta myöhemmin Pahamaha tappoi entisen kapteeninsa Limaskan ja palautti pokaalin redwallilaisille. Pahamaha lähti luostarista ja asettui merenrannalle. Hänestä tuli veneentekijä.
Mariel, Dandin ja Kustaa pääsivät karkuun vankilasta ja vapauttivat myös kuningas Juliuksen ja lepinkäinen Piikkinokan. Ystävykset taistelivat yhdessä saukkojen ja Helmiäiskuningattarella saapuneiden kanssa. Finbar Tappoi Susiketun, mutta kuoli itse saamiinsa vammoihin. Mariel, Dandin, Tero, Risto, Pomomyyrä ja Roosa palasivat luostariin, mutta Joseph Kellonvalaja jäi Lounakedolle auttamaan ja valoi kellon sodan muistomerkkiin. Myöhemmin Pulli, Dandin ja Mariel lähtivät purjehtimaan "Helmiäiskuningattarella" uusiin seikkailuihin.
Kulomäki

Kulomäki () on lähinnä 1970-luvulla rakennetuista kerrostaloista koostuva lähiö Korson kaupunginosassa Vantaalla. Kulomäestä löytyy liikuntapuisto, ruokakauppa, pizzeria, kolme päiväkotia ja Vierumäen koulun Kulomäen opetuspiste.
Alueella sijaitsee kaupungin omistama Kulomäen täyttömäki, myös nimellä ”Kulokukkula” tunnettu ylijäämämaiden vastaanottoalue. Ylijäämämaata ei ole otettu vastaan vuoden 2011 jälkeen, mutta täyttömäelle toimitetaan ylimääräiset lumet talvella. Alkuvuonna 2015 uutisoitiin kuitenkin kaupungin aikomuksesta jatkaa täyttömaiden kasaamista mäelle, joilla toimilla runsas 93 metriä korkean täyttömäen korkeinta huippua suunnitellaan nostettavaksi noin 105 metriin.
Historiaa.
Kulomäkeen suunniteltiin ja rakennettiin vuodesta 1964 alkaen koerakentamishankkeen varjolla neljä pientaloa, joissa oli tarkoitus tutkia muun muassa rakennusteknisiä ja sosiologisia kysymyksiä. Hankkeen takana oli Rakennusalan kehittämisvaltuuskunta Rakeva, ja talojen rakentajina olivat Rakennuskunta Haka ja Keskus-Sato. Tutkimustoiminta jäi kuitenkin valtaosin toteutumatta, ja vielä vuonna 1971 talot olivat myymättä ja tyhjillään koska olivat niin kalliita.
Kulomäessä sijaitseviin Helsingin seudun opiskelija-asuntosäätiön asuntoloihin asutettiin vuonna 1979 väliaikaisesti ensimmäiset Suomeen saapuneet vietnamilaiset venepakolaiset.
Julkinen liikenne.
Kulomäestä kulkevat linja-autoreitit 631 Tikkurilaan, 731 ja 731N Mikkolan ja Hakunilan kautta Hakaniemeen sekä Kulomäentieltä 633 Ilolan kautta Hakaniemeen.
Windows Defender

Windows Defender (koko nimi "Windows Defender Antivirus") on ilmainen Microsoftin kehittämä virustorjuntaohjelma Windows 8- ja Windows 10 käyttöjärjestelmiin. 
Aiemmin samalla nimellä tunnettiin Microsoftin kehittämä haittaohjelmien poistotyökalu. 
Ohjelma toimii tietokoneen käyttöjärjestelmän taustalla pyrkien suojaamaan sitä kaikilta tunnetuilta uhkilta. Ohjelma on saatavilla useilla eri kielillä, myös suomeksi.
Historia.
"Windows Defender" oli aikanaan nimeä "GIANT AntiSpyware" kantava ohjelma, kunnes Microsoft osti sen. Oston seurauksena nimi muuttui ensin "Windows AntiSpywareksi", jolla ei juurikaan ollut eroa Giantin ohjelmaan. Windows Defender -nimiseksi muuttuessaan ohjelma sai lukuisia uusia ominaisuuksia. Näitä ovat esimerkiksi uudistettu käyttöliittymä, parannetut tutka- ja poisto-ominaisuudet, kaikkien käyttäjien suojaus sekä automaattiset päivitykset. Tämä "Windows Defender" -nimeä kantanut haittaohjelmien poistotyökalu sisältyi Windows Vista ja Windows 7 -käyttöjärjestelmiin.
Windows 8 -käyttöjärjestelmään aiemmin erillinen Microsoftin virustorjuntaohjelma Microsoft Security Essentials sulautettiin aiemman "Windows Defender" haittaohjelmien poistotyökalun kanssa. Näin syntyi uusi "Windows Defender" -nimeä kantava täysimittainen viruksien ja haittaohjelmien torjuntaohjelma sisäänrakennettuna käyttöjärjestelmään.
Menestyminen.
Alkuperäinen Windows Defender haittaohjelmien poistotyökalu on kevyt, mutta se ei ole menestynyt hyvin testeissä heikon haittaohjelmien tunnistuksen takia. 
Myöskään virustorjunnan sisältänyt Windows Defender ei aikaisemmin menestynyt hyvin testeissä. Vuonna 2013 julkaistiin Windows 8 -tietokoneille uudistettu Windows Defender, jonka MaximPC laittoi vertailuun Avastia vastaan. Vain käyttöliittymä todettiin paremmaksi Defenderissä. Microsoft sanoikin aiemmin Defenderin olevan vain "ensimmäinen turvatekijä" ("first line of defense") haittaohjelmia vastaan, eikä suositellut sitä käytettäväksi tietokoneen ainoana suojausohjelmana.
Sittemmin Windows Defender on kehittynyt valtavasti. Huhtikuussa 2016 AV-TEST antoi ohjelmalle virustorjuntaohjelmien sertifioinnin. AV-TEST:issä ohjelma sai tuolloin 3/6 pistettä.
Huhtikuussa 2017 AV-TEST antoi Defenderille 4,5/6 pistettä ja myöhemmin saman vuoden joulukuussa 6/6 pistettä.
Robert de Saint-Loup

Robert de Saint-Loup, eli Robert Saint-Loupin markiisi, on Marcel Proustin kirjan Kadonnutta aikaa etsimässä kuvitteellinen henkilö.
Genealogia.
Robert de Saint-Loup on kreivi ja kreivitär de Marsantesin poika. Hän on siis äitinsä kautta paroni de Charlusin sisarenpoika ja Guermantesin herttuan veljenpoika.
Esiintyminen teoksessa.
Robert Saint-Loup on kertoja Marcelin ystävä, he tutustuvat toisiinsa Kertojan ensimmäisen Balbecin kylpyläkaupungissa viettämän kesän aikana (II-2, 29) Tapaamisen hetkellä Saint-Loup valmistautuu Samurin Ratsuväkikouluun ja hän on innokas Friedrich Nietzschen ja Pierre-Joseph Proudhonin lukija. Kertojan isoäiti välittää hänelle Robert de Saint-Loupin kirjeet, jotka tämä on toimittanut lähtöhetkellä. Se ilahduttaa kertojan mieltä (II-2, 151). Robert on aina erityisen kiinnostunut kertojan terveydentilasta, ja hän pitää Marcelia intellektuellina. Rachel, joka on Robertin senhetkinen rakastajatar, vaikutuksesta on dreyfusardi, eli vaatii innokkaasti tämän vapauttamista (III, 97). 
Kertoja vierailee Robertin luona Doncièresissä tämän rykmentin sijaintikaupungissa. Täällä Robert kertoo hänelle intohimostaan sotilaalliseen strategiaan käsiteltäessä sitä esteettisenä ilmiönä (III, 98–105). Kun Robert katkaisee suhteensa Racheliin, hän luopuu asenteestaan dreyfusardina.
Teoksen osassa ”Pakenija” Robert lähtee Touraineen yrittäen saada Albertinen palaamaan Pariisiin, mutta yritys epäonnistuu (VII.1, 59). De Saint-Loup on avioitunut Gilberte Swannin kanssa mutta pettää tätä ja valehtelee tälle jatkuvasti (VIII-1, 10), joskin hän rakastaa Gilberteä. Robert on myös harhaviettinen ja solmii suhteen Moreliin, jota hän myös ylläpitää.
Kertoja kohtaa de Saint-Loupin teoksen viimeisessä osassa ”Le Temps Retrouvé” (VIII-1, 79), ja hän esitelmöi Marcelille teorioitaan strategiasta, joiden pitävyys voidaan todeta vain taisteluissa. Robert kirjoittaa rintamalta pitkiä kirjeitä kertojalle, joissa hän tuo esiin kaiken kirjallisen hienoutensa sekä sodan myötä syntyneen konfliktin mukanaan tuoman saksalaisfobian. Hän kuolee sankarillisesti taistelussa (VII-1, 208), ja häntä jäävät kaipaamaan hänen vaimonsa ja tätinsä, Guermantesin herttuatar. 
Robert de Sain-Loup on siis kertojan hyvä ystävä. Hän on varma että kertoja, kuten koko hänen muu sukunsa, vastustaa Robertin suhdetta Racheliin, ja siksi Robert kirjoittaa kertojalle kirjeen, jossa syyttää tätä petturiksi. Itse hän kuuluu paroni de Charlusin kanssa niihin älyköihin, joiden puhetulvaa on vaikea keskeyttää (VII-1, 93). Robert on älyllisesti loistava ja sivistynyt. Hänellä ei ole luokkaennakkoluuloja, eikä hän arvosta muuta kuin sydämen ja älyn aateluutta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2002

Vuoden 2002 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 66 mestaruuskilpailut ja ne pelattiin 24. huhtikuuta – 9. toukokuuta 2002 Ruotsissa. Pelipaikkoina olivat Göteborg, Jönköping ja Karlstad, halleina Kinnarps Arena (yleisökapasiteetti 7 038), Löfbergs Lila Arena (yleisökapasiteetti 8 250) ja Scandinavium (yleisökapasiteetti 12 044).
Mestaruuden voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran historiassa Slovakia voittamalla tiukassa finaalissa Venäjän maalein 4–3. Kolmanneksi sijoittui isäntämaa Ruotsi ja sai pronssia. Suomi sijoittui neljänneksi, ja jäi näin ilman mitalia ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1997 turnauksen. Suomi johti pronssiottelua peräti 3-0, mutta Ruotsi nousi lopulta voittoon.
Kyseessä on historian toinen ja samalla toistaiseksi historian viimeisin MM-turnaus, jossa mestaruus on mennyt kuuden suurimman jääkiekkomaan (Kanada, Ruotsi, Suomi, Tšekkoslovakia/Tšekki, USA ja Neuvostoliitto/Venäjä) ulkopuolelle. Edellisen kerran tämä tapahtui vuonna 1936, kun Iso-Britannia voitti olympiakultaa, jolla oli myös maailmanmestaruusarvo.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät edellisvuoden MM-kisojen perusteella. 
Lopputulokset.
Pääsarja
1. divisioona
2. divisioona
3. divisioona
Puola ja Italia putosivat suoraan 1. divisioonaan. Japani pääsi karsimaan Kaukoidän kiintiöpaikasta Kiinan kanssa. Aasian talvikisojen yhteydessä Japanin Hachinohessa pelatussa karsintaottelussa Japani säilytti paikkansa maalein 15-0 (5-0,6-0,4-0).
Mouseton

Mouseton on muun muassa Mikki Hiiren, Minni Hiiren, Heluna Ammun, Polle Koninkauluksen, Hessu Hopon, Pluton ja Mustan Pekan kotikaupunki. Se on kuvitteellinen kaupunki Yhdysvalloissa ja kaupunki esiintyy ainakin englannin-, italian-, islannin- ja unkarinkielisissä sarjakuvalehdissä. 
Monissa etenkin Euroopan maissa, kuten Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Saksassa, Hollannissa, Norjassa ja Baltian maissa, Mousetonia ei ole, vaan kaikki Disneyn eläinhahmot asuvat samassa kaupungissa, Ankkalinnassa.
Juhani Markola

Kari Juhani Markola (27. toukokuuta 1942 Pori – 30. elokuuta 2025 Jyväskylä) oli suomalainen iskelmälaulaja.
Ura.
Markola oli äänialaltaan tenori. Hän lauloi 1960-luvun alussa merkonomin opintojen ohessa eri tanssiyhtyeiden solistina Jyväskylän seudulla, ja varsinainen ura käynnistyi vuonna 1965, kun manageri Tappi Suojanen otti hänet esiintymistoimistoonsa. Samana vuonna hän voitti iskelmälaulun suomenmestaruuskilpailut Helsingissä ja sai levytyssopimuksen Fazerin Decca-levymerkille. 1970-luvulla Markola oli Herttuat-yhtyeen laulusolisti, minkä jälkeen hän levytti omalla nimellään seitsemän pitkäsoittoa vuosina 1977–1987. Hänen suurin hittinsä on ”Rakkauden aamu” (1976). Kappale sisältyy "Rakkaudella"-albumille, jota myytiin lähes kultalevyyn oikeuttavat 20 000 kappaletta. Menestysvuosien jälkeen Markola esiintyi freelancerina, mutta hiljalleen keikkakysyntä väheni. 
1990-luvulta lähtien Markola toimi myös laulunopettajana, ja hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2004. 2000-luvun alussa Markola toimi monen vuoden ajan Kiuruveden Vihreillä Niityillä opettajana ja Toivo Kärki -laulukilpailun tuomaristossa. Siellä hän myös esiintyi. Vuonna 2007 hän esiintyi televisioidussa konsertissa. 
Markola kertoi vuonna 2014, ettei hänellä enää ole ”erityistä paloa esiintymiseen eikä opetukseen”, mutta hän esiintyi kuitenkin harvakseltaan pienissä tilaisuuksissa. Huhtikuussa 2017 järjestettiin Juhani Markolan 75-vuotisjuhlakonsertti, jossa 330-paikkainen Jyväskylän Aalto-sali myytiin loppuun.
Yksityiselämä.
Juhani Markola syntyi kaksoissisarensa kanssa Porissa äidille, joka ei voinut pitää lapsiaan. Sen vuoksi kaksoset adoptoitiin 2-vuotiaina Jyväskylään. Biologisesta isästään Markolalla ei ole tietoa. Äitinsä hän tapasi Porissa myöhemmin pariin otteeseen.
Markola ei ollut koskaan naimisissa, mutta oli kertaalleen kihloissa.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut olivat järjestyksessään 62. maailmanmestaruuskilpailut ja ne pelattiin Oslossa, Hamarissa ja Lillehammerissa, Norjassa, 1.–16. toukokuuta 1999. Ottelut pelattiin kolmella areenalla, Hamar OL-amfilla (yleisökapasiteetti 7 405), Jordal amfilla (yleisökapasiteetti 5 500), sekä Håkons Hallissa (yleisökapasiteetti 11 500). Joukkueita oli nyt toisen kerran mukana 16. Turnauksen voitti Tšekki, joka voitti kaksiosaisessa finaalissa Suomen. Pronssille ylsi Ruotsi.
Toisena vuonna peräkkäin sarjasta ei pudonnut eikä sinne noussut automaattisesti, isäntämaa Norjaa lukuun ottamatta, vaan edellisen vuoden heikoimmat joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikasta B-sarjan parhaiden kanssa. Karsinnoissa muun muassa vuoden 1998 kisoissa sijalle 11 päätynyt Saksa jäi rannalle, vaikka neljä heikommin sijoittunutta joukkuetta selvisi kisoihin.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät MM-kisojen 1997 sijoitusten mukaan. 
Lopputulokset.
MM-Taso
B-sarja
C-sarja
D-sarja
Kuusi viimeistä joutui karsimaan paikastaan vuoden 2000 maailmanmestaruuskilpailujen A-sarjaan. Slovakia ja Sveitsi lunastivat itselleen paikan olympiaturnaukseen 2002.
Tilastot.
Maalivahtien torjuntatilastot.
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet vähintään 180 minuuttia.
Insula

Insula () tai roomalainen vuokrakasarmi oli Rooman valtakunnan kaupunkien keski- ja alemman luokan asukkaiden plebeijien asuinkerrostalo. Vuokratalojen saarta tarkoittava nimitys johtui katujen ympäröimien talojen ulkonäöstä lintujen perspektiivistä katsottuna. Insulat olivat usein heikosti suunniteltuja ja mahdollisimman halvalla rakennettuja. Talot saattoivatkin toisinaan sortua ja tulipalot uhkasivat niitä jatkuvasti.
Talot olivat suuria kerrostaloja, joiden katutasossa sijaitsi useimmiten kauppoja, ravintoloita ja muita liike-elämälle varattuja tiloja. Ylemmissä kerroksissa sijaitsivat varsinaiset asuintilat. Alimmat asuinkerrokset olivat halutuimpia vuokralaisten keskuudessa ja siksi köyhimpien roomalaisten täytyi tyytyä kipuamaan korkeimpiin kerroksiin. Yhtenä syynä alakerrosten arvostukseen oli roomalaisten kaupunkien vesi- ja viemäriverkosto, joka ulottui ainoastaan talojen pohjakerroksiin. Veden kantaminen ylempiin kerroksiin jäi köyhimpien kaupunkilaisten huoleksi.
Roomalaisten kaupunkien kasvu pakotti rakentamaan kaupungit varsin ahtaasti. Rikkaan yläluokan ylellisten talojen, domusten viedessä suuren osan kaupungin rakennusalasta jouduttiin vuokrakasarmeja rakentamaan yhä korkeammiksi ja monikerroksisemmiksi. Talojen korkeuksia pyrittiin rajoittamaan keisarillisilla määräyksillä, mutta etenkin Roomassa kasvava väestö vaati yhä suurempien talojen rakentamista. Korkeimmat insulat saattoivat olla jopa 8- tai 9-kerroksisia.
Insulae

Insulae (lat., ”Saaret”) voi viitata seuraaviin:
Kaufhaus des Westens

Kaufhaus des Westens (paremmin tunnettu lyhenteeltään KaDeWe) on tavaratalo Berliinissä. Se on Manner-Euroopan suurin tavaratalo ja Euroopan toiseksi suurin heti Lontoon Harrodsin jälkeen. Sen pinta-ala on yli 60 000 neliömetriä, ja siellä on ostettavana yli 380 000 erilaista tuotetta. Joka päivä siellä käy 40 000–50 000 asiakasta. Sen elintarvikeosastolla on myynnissä mm. satoja erilaisia makkaroita, leipiä, juustoja ja leivoksia. Kauppa sijaitsee Tauentzienstraßella Kurfürstendammin läheisyydessä.
Historia.
Kaupan perusti Adolf Jandorf vuonna 1905 ja rakennuksen suunnitteli arkkitehti Emil Schaudt. Se avattiin vuonna 1907. Vuonna 1927 tavaratalo siirtyi Hertien omistukseen. Toisessa maailmansodassa rakennus pääosin tuhoutui ja se jäi Länsi-Berliinin puolelle. Se avattiin uudelleen juhlahumussa vuonna 1950. Pian KaDeWestä tuli yksi Länsi-Saksan talousihmeen tunnuksista ja lännen näyteikkuna itään.
Tammikuun lopulla 2024 kerrottiin KaDeWen ajautuneen konkurssiin. Thaimaalaislähtöinen tavaratalokonserni Central Group, joka oli jo vuodesta 2015 ollut KaDeWe:n enemmistöomistaja, osti myöhemmin samana vuonna sekä KaDeWe:n rakennuksen että tavaratalon emoyhtiönä toimivan KaDeWe Groupin koko osakekannan.
Marguerite Walfridson

Marguerite Helene Nysten-Walfridzon (kirjailijanimi "Walfridson") (o.s. Nystén; 29. lokakuuta 1929 Porvoo – 15. syyskuuta 2012 Lidingö, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen kirjailija, taiteilija ja suunnittelija, joka keskittyi töissään erityisesti kotiympäristöön.
Walfridson opiskeli 1947–1951 Ateneumissa. Vuodesta 1951 hän asui Ruotsissa. Hänen kirjansa keskittyivät kasveihin ja erityisesti ruukku- ja maustekasveihin. Hän kirjoitti myös keittokirjoja ja suunnitteli Ikealle ja Höganäsille.
Walfridson avioitui vuonna 1952 ruotsalaisen toimittaja Per Roland Alexander Walfridzonin (1929–2020) kanssa.
Kaies Ghodhbane

Kaies Biu Bannour Ghodhbane (, s. 7. tammikuuta 1976 Ksar Hellal, Tunisia) on tunisialainen apuvalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan kotimaassaan Tunisiassa ja neljän kauden ajan Turkissa.
Ura.
Ghodhbanen ensimmäinen maaottelu oli 16. tammikuuta 1996 Mosambikia vastaan. Sen jälkeen hän on kuulunut maajoukkueen vakiokokoonpanoon. Hän on ollut mukana neljissä peräkkäisissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa, 1996 olympialaisissa, 2002 ja 2006 MM-kisoissa sekä 2005 Maanosaliittojen Cupissa. Ghodhbane on pelannut 93 maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Valmentajana.
Ghodhbanen valmennusura sai alkunsa 27. toukokuuta 2009, jolloin ES Sahel ilmoitti hänen olevan joukkueen valmennusvastuun saaneen Lotfi Rhimin apulaisvalmentaja.
John Watson (kilpa-autoilija)

John Marshall Watson (s. 4. toukokuuta 1946 Belfast, Pohjois-Irlanti, Iso-Britannia) on brittiläinen entinen kilpa-autoilija ja Formula 1-kuljettaja.
Ura.
John Watson on kokenut ja menestynyt F1-kuljettaja, joka ajoi kaikkiaan 152 MM-osakilpailua, keräsi niistä 5 voittoa ja 15 muuta palkintosijaa sekä 169 MM-pistettä. Hänen nimiinsä kirjattiin myös kaksi paalupaikkaa ja viisi kilpailun nopeinta kierrosta.
Watson ajoi Formula ykkösissä vuosina 1973–1985 kymmenen kokonaista kautta, kahden kisan mittaisen tulokaskauden sekä jäähdyttelykauden, joka jäi vain yhden osakilpailun pituiseksi. Hän oli pitkäaikainen McLaren-ajaja ja kuului talliin vuosina 1979–1985. Hänet palkattiin McLarenille sen jälkeen, kun ruotsalainen Ronnie Peterson oli saanut surmansa Monzan lähtökolarissa kauden 1978 lopulla.
Watson taisteli kaudella 1982 tosissaan maailmanmestaruudesta. Watson hallitsi alkukautta ja johti selvästi kahdeksan osakilpailun jälkeen. Sen jälkeen keskeytykset seurasivat toisiaan, ja johtoon hivuttautui ranskalainen Ferrari-kuljettaja Didier Pironi. Tämä kuitenkin loukkaantui vaikeasti kauden viidenneksi viimeisessä Saksan GP:ssä ja joutui jättämään sarjan kesken. Pironilla oli siinä vaiheessa 39, Watsonilla 30 ja Suomen Keke Rosbergillä 23 pistettä.
Rosberg sijoittui Saksassa kolmanneksi, Itävallassa toiseksi ja Sveitsissä ykköseksi. Watson keskeytti nämä GP:t, mutta otti neljännen sijan Italiassa. Ennen viimeistä osakilpailua tilanne oli: Rosberg 42, Pironi 39 ja Watson 33. Watson olisi vienyt maailmanmestaruuden voittamalla viimeisen GP:n edellyttäen, että Rosberg olisi jäänyt pisteittä. Watson ja Rosberg olisivat tuolloin päätyneet tasapisteisiin, mutta Watsonin useammat osakilpailuvoitot olisivat ratkaiseet pelin hänen hyväkseen. Watson ajoi Las Vegasissa loistavasti, mutta joutui taipumaan Tyrrellin Michele Alboretolle. Tosin voittokaan ei olisi riittänyt, sillä Rosberg sijoittui viidenneksi ja kartutti pistetiliään kahdella. Watson ylti lopulta tasapisteisiin Pironin kanssa. Kummallakin oli yhtä monta voittoa (2) ja yhtä monta kakkossijaa (2), mutta Pironilla oli kolmossijojakin kaksi Watsonin yhtä vastaan. Joissakin tilastoissa Watson on kirjattu MM-sarjan kakkoseksi yhdessä Pironin kanssa.
F1-uransa jälkeen Watson ajoi jonkin aikaa urheiluautosarjoissa, kunnes päätyi usein käytetyksi ja laajalti arvostetuksi tv-kommentaattoriksi muun muassa Eurosportilla. Hän on myös johtanut omaa kilpa-ajajakouluaan Silverstonessa.
Quebrada de Humahuaca

Quebrada de Humahuaca on kapea 155 kilometriä pitkä vuoristolaakso Jujuyn maakunnassa Luoteis-Argentiinassa 1 649 kilometrin päässä Buenos Airesista.
Alue on ollut taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuurisen kanssakäymisen risteys. Metsästäjä-keräilijät asuttivat laakson jo 10 000 vuotta sitten, mistä on olemassa merkittäviä arkeologisia jäänteitä. Inkat käyttivät aluetta karavaanireittinä 1400-luvulla ja se oli myös tärkeä linkki Río de la Platan ja Perun varakuningaskunnan välillä.
Quebrada de Humahuaca valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2003.
Koalitio

Koalitio (latinasta "coalitio") tarkoittaa liittoa tai yhteenliittymää.
Bill ja Melinda Gatesin säätiö

Bill ja Melinda Gatesin säätiö () on maailman suurin avoimesti toimiva hyväntekeväisyysjärjestö. Sen päämäärä on tarjota elämän pelastavia terveystuotteita ja teknologiaa maailman köyhimpiin osiin. Järjestön perustivat Bill Gates ja Melinda Gates vuonna 2000. Järjestön päämaja on Seattlessa.
Toiminnot.
Säätiö on rahoittanut AIDS-, tuberkuloosi- ja malaria-rokotteiden tutkimusta, AIDS-sairaita Botswanassa ja lasten rokotusprojekteja Intiassa ja Afrikassa. Tammikuussa 2005 säätiö myönsi kansainväliselle rokotesäätiölle 750 miljoonaa dollaria polio-, kurkkumätä-, hinkuyskä-, tuhkarokko- ja keltakuumerokotevalmistukseen. Säätiö tukee kirjastoja ja opiskelijoita. Noin 100 uutta ulkomaista opiskelijaa tuetaan vuosittain opiskeluun Cambridgen yliopistossa (Gatesin stipendi, 210 miljoonaa dollaria vuonna 2000). Kolme neljäsosaa koko rahoituksesta annetaan kansainvälisiin projekteihin.
Säätiö on lahjoittanut yhteensä 287 miljoonaa dollaria eri HIV/AIDS-tutkimuksiin. Säätiö lahjoitti 500 000 dollaria vuonna 2005 Kashmirin maanjäristyksen avustuksiin. 
Vuonna 2004 säätiö lahjoitti 720 miljoonaa dollaria Yhdysvaltain koulujen parantamiseen. Se on avustanut myös älykkään suunnittelun ajajana tunnettua Discovery Institutea kymmenellä miljoonalla dollarilla. Ehtona lahjoitukselle on, että DI saa käyttää sitä vain Cascadia Center -projektiin, jossa opintojen aiheena on Yhdysvaltain luoteisten osavaltioiden liikenne.
Suomessa säätiö on myöntänyt Helsingin kaupunginkirjastolle miljoonan dollarin suuruisen tunnustuksen hyvästä, Internetin käyttömahdollisuuksia edistävästä työstä. Kansanterveyslaitos on saanut säätiöltä tukea pneumokokkitutkimukseen vuonna 2005.
Säätiön tavoitteena on hävittää malaria vuoteen 2040 mennessä. Säätiö on aloittanut työskentelyn malarian hävittämiseksi vuonna 2007 ja sen kumppani on Malaria No More -järjestö.
Lahjoitukset.
Kesäkuussa 2006 Warren Buffett ilmoitti lahjoittavansa järjestölle noin 30 miljardin dollarin arvosta osakkeita. Lahjoitus kaksinkertaisti järjestön varallisuuden lähes 60 miljardiin dollariin. Gates-säätiön varat vuonna 2005 olivat 29,1 miljardia dollaria, ja se jakoi avustuksia 1,36 miljardia dollaria. Warren Buffettin vuosittain lahjoittamat 1,5 miljardia dollaria tuli ilmeisesti jakaa vuoden sisällä. Bill Gates ilmoitti, että hän poistuu Microsoftista heinäkuussa 2008 ja alkaa hoitaa säätiötä. Gates pysyi edelleen Microsoftin hallituksen puheenjohtajana ja asiantuntijana avainprojekteille.
Kritiikki.
Osa konservatiiveista kritisoi säätiön tukevan abortteja ja ehkäisyä. Projektien arvostellaan keskittyvän lyhyen aikavälin ongelmiin ja lisäävän köyhien maiden riippuvuutta lännestä, sen sijaan että tuettaisiin niiden omaa taloutta. Säätiön väitetään hoitavan vain Yhdysvaltojen valtion systemaattisesti alirahoittamia koulutus- ja sosiaalitehtäviä poliittisin päämäärin ja antaen toimintojen valvontatehtävät viranomaisten sijaan säätiölle. Gatesin säätiöllä on osakkeita lääkeyrityksistä (esimerkiksi Merck ja Pfizer), jotka taistelevat halvempia geneerisiä lääkkeitä vastaan ja saattavat hyötyä rokoteprojekteista ja -tutkimuksesta.
ArcelorMittal

ArcelorMittal S.A. on maailman suurin teräksen tuottaja, joka syntyi vuonna 2006 kahden teräsyhtiön (Mittal Steel ja Arcelor) fuusiona. ArcelorMittalin pääkonttori sijaitsee Luxemburgissa, missä aiemmin sijaitsi Arcelorin pääkonttori. Mittalin aiempi pääkonttori oli puolestaan Rotterdamissa. Yhdistymisen aikoihin Arcelorilla oli noin 94 000 ja Mittalilla noin 172 000 työntekijää.
ArcelorMittal toimii noin 60 maassa, joista sillä on tehtaita 18 maassa. 
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja, pääjohtaja ja pääomistaja, Intiassa syntynyt Lakshmi Mittal on yksi maailman rikkaimmista ihmisistä.
Thomas Warburton

Thomas Henry Warburton (4. maaliskuuta 1918 Vaasa – 18. joulukuuta 2016 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä, kriitikko ja kirjallisuudentutkija, oppiarvoltaan filosofian tohtori "honoris causa". Hän kirjoitti sekä ruotsiksi että suomeksi, esimerkkinä kertomus "Fällas eller falla", suomeksi nimellä "Hakkuut".
Ura.
Warburton työskenteli Schildtsissä kustannustoimittajana ja kirjallisena johtajana vuosina 1943–1981 ja vaikutti siten merkittävästi Suomen ruotsinkielisen kirjallisuuden julkaisemiseen. Hän oli "Nya Argusin" toimituksen jäsen 1950–1976 ja lehden toimitussihteeri 1953–1960.
Warburtonin merkittävää panosta kirjallisuushistorioitsijana ilmentävät teokset "Femtio år finlandssvensk litteratur" (1951) och "Åttio år finlandssvensk litteratur" (1984). Warburtonin kiinnostuksesta japanilaista kulttuuria kohtaan kertovat teokset "Brokadbilder" (1990) ja "Spegelbilder av det forna Japan" (1994).
Warburton vastasi James Joycen "Odysseuksen" käännöksestä, kun teos ilmestyi ruotsiksi 1946. Warburton vastasi myös uudistetusta käännöksestä, jossa on otettu huomioon tuorein Joyce-tutkimus. Uudessa ruotsinnoksessa on arviolta 4 000 muutosta.
Kääntäjänä hän oli keskeinen toimija ruotsinkielisellä kielialueella. Joycen lisäksi hän ruotsinsi anglosaksisia klassikkoja William Shakespearea, Laurence Sterneä, William Faulkneria ja Edgar Lee Mastersia, mutta hänen ansionsa ovat merkittäviä myös suomenkielisen kirjallisuuden tulkisijana. Kääntäjäntyöstään hän kertoo teoksessaan "Kolmen metrin pino: Sivuja kääntäjän työpöydältä" (2003).
Suomalaisesta kirjallisuudesta Warburton on kääntänyt ruotsiksi Eino Leinon "Helkavirret" ja Volter Kilven "Alastalon salissa".