Jaroslav I Viisas

Jaroslav I Viisas, kastettuna "Georgi" (); (978–1054) oli Rostovin ja Novgorodin ruhtinas ja Kiovan Rusin ensimmäinen suuriruhtinas vuosina 1019-1054.
Suku.
Hän oli Vladimir Suuren ja tämän toisen puolison Polotskin ruhtinatar Rognedin toiseksi vanhin poika, joka nousi valtaan syrjäyttämällä kaikki kuusi veljeään ja velipuoltaan. Hänellä oli ainakin kymmenen sisarusta ja sisaruspuolta. Hänen sisarensa Predslava oli Puolan kuningas Boleslaus I Rohkean jalkavaimo.
Ruhtinas.
Jaroslav laajensi Kiovan Rusin ulottumaan Laatokasta ja Itämerestä Kaukasukselle ja Mustaanmereen sekä perusti Tarton. Jaroslavin tekojen seurauksena Kiovasta tuli lopullisesti kristitty valtio. Hän yhdisti ruhtinaskunnat veljiensä kustannuksella. Kiovaan syntyi Jaroslavin hallitusaikana noin 400 kirkkoa, ja se oli merkittävä talouden keskus.
Jaroslav pyrki sivistystason nostamiseen. Hän laaditutti myös kirkkolakeja ja Kiovan Rusin Russkaja pravda -lakikokoelman. Koska hän kehitti rauhanomaisesti ja varsin merkittävästi valta­kuntansa kulttuuria ja hallintoa, kronikoitsijat antoivat hänelle kunnia­nimen Uusi Salomo.
Jaroslav Viisaan aikana Kiovan Rusin ulkopolitiikka oli aktiivista: hän muodosti suhteita Bysanttiin ja avioliittopolitiikkansa kautta myös Länsi-Eurooppaan. Pojat menivät naimisiin Saksan ja Puolan prinsessojen kanssa, ja neljä tytärtään hän naitti eri maiden kuninkaallisille.
Avioliitot, lapset ja dynastioiden suhteet.
Jaroslavin ensimmäinen puoliso vuoteen 1018 asti oli ilmeisesti norjalainen prinsessa Anna. Puolan kuningas Bolesław I Urhean sotajoukot ryöstivät hänet sekä Jaroslavin kolme sisarta mukanaan Puolaan. Jaroslavin toinen puoliso vuodesta 1019 lähtien oli Ruotsin prinsessa Ingegerd Olafsdotter (1001–1050), joka oli Olavi Sylikuninkaan ja oboriittiprinsessa Estridin tytär. 
Jaroslaville ja Ingegerdille syntyivät lapset:
Avioliitot kertoivat lännen tuntemasta arvostuksesta ruhtinasta kohtaan, ja lopulta Kiovan Rus tunnustettiinkin eurooppalaiseksi valtioksi.
Historiallinen merkitys.
Jaroslav perusti Jurjevin, nykyisen Tarton vuonna 1030 Emajoen rannalle paikkaan, jossa oli sijainnut aiemmin virolainen muinaislinna, Jaroslavlin Volgan varrelle, Bila Tserkvan ja Novhorod-Siverskyin Ukrainaan sekä Jarosławin Puolaan.
Merseburgin piispan Thietmar Merseburgilaisen mielestä Kiova oli mahtava kaupunki, jossa oli lähes 400 kirkkoa ja kahdeksan toria. Toinen läntinen historioitsija Adam Bremeniläinen, nimitti Kiovaa Konstantinopolin kilpailijaksi, "kiiltäväksi koruksi".
Jaroslavin aikana perustettiin ensimmäiset luostarit Kiovan Rusiin. Vuonna 1030 hän perusti Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan kunniaksi eri luostareita, Novgorodiin Jurjevin luostarin, Kiovan luolaluostarin, sekä otti käyttöön uuden ortodoksisen pyhäpäivän Jurjevin päivän 26. marraskuuta (9. joulukuuta gregoriaanisessa kalenterissa).Jaroslav painatti kirkkojärjestyksen, jossa määriteltiin kirkon ja valtion suhde toisiinsa sekä Russkaja pravda lakikirjan, joka oli Kiovan Rusin feodaalioikeus. Vuonna 1051 hän kokosi arkkipiispat yhteen ja nimitti itse metropoliitaksi Ilarionin. Kokous suoritettiin ensimmäistä kertaa ilman Konstantinopolin patriarkkaa. Ilarionista tuli ensimmäinen venäläinen metropoliitta. Hän aloitti suuren työn bysanttilaisten ja muiden kirkkoslaavilla kirjoitettujen kirjojen kääntämiseksi muinaisvenäjän kielelle. Vuonna 1028 Novgorodiin perustettiin ensimmäinen iso koulu, jonne tuli lähes 300 pappien ja kyläpäälliköiden poikalasta opiskelemaan. 
Tähän aikaan ilmestyivät myös ensimmäiset rahat tekstillä "Jaroslavin hopea". Rahan toisella puolella oli Jeesus Kristus ja toisella puolella Pyhä Yrjö, Jaroslavin suojeluspyhimys. Pohjoisten alueiden rauhan ylläpitoa varten Jaroslav lähetti vuosittain varjageille 300 riunaa hopeaa. Tämä oli pieni ja symbolinen maksu rauhan ylläpidosta varjagien kanssa sekä pohjoisten alueiden suojelusta.
Perintö.
Jaroslav Viisas haudattiin valkoisessa marmorisarkofagissa Pyhän Sofian katedraaliin Novgorodiin. Vuonna 1936 sarkofagi avattiin, ja sen havaittiin sisältävän kahden ihmisen, miehen ja naisen luurangon jäännöksiä. Miehen päätettiin olevan Jaroslav. Naisen henkilöllisyyttä ei koskaan selvitetty, vaikka jotkut uskovat tämän olevan Jaroslavin puoliso Ingegerd. Sarkofagi avattiin uudelleen vuonna 1939, ja jäännökset siirrettiin tutkimusta varten. Tulokset dokumentoitiin vasta vuonna 1964.
Vuonna 2009 sarkofagi avattiin uudelleen, ja siellä havaittiin yllättäen vain yksi naisen luuranko. Näyttää siltä, ​​että vuoden 1964 jäännösten uudelleen hautaamista koskevat asiakirjat on väärennetty salaamaan se tosiasia, että Jaroslavin jäännökset olivat kadonneet. Jäännösten tutkimukseen ja uudelleensijoittamiseen osallistuneiden henkilöiden myöhemmät kuulustelut näyttävät viittaavan siihen, että Jaroslavin jäännökset piilotettiin tarkoituksella ennen Saksan Ukrainan miehitystä toisen maailmansodan aikana vuonna 1941, minkä jälkeen ne joko katosivat kokonaan tai varastettiin ja kuljetettiin Yhdysvaltoihin, jonne sijoitettiin monia muinaisia ​​uskonnollisia esineitä kommunistien "kaltoin kohtelun" välttämiseksi.