tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henry Scott Tuke

Henry Scott Tuke (1858–1929) oli brittiläinen taidemaalari ja valokuvaaja, joka tunnetaan parhaiten alastomia poikia ja nuoria miehiä esittävistä teoksistaan.
Tuke syntyi Yorkissa, opiskeli Lontoossa ja vietti valmistuttuaan aikaansa Italiassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa, missä tutustui Oscar Wildeen. Tuke palasi Englantiin ja asettui asumaan Newlyniin, Cornwalliin, minne muodostui pieni taiteilijayhteisö. Vuonna 1885 Tuke siirtyi Falmouthiin, missä ilmasto oli suotuisampi ulkona maalattaville alastonkuville, ja osti kalastaja-aluksen, jonka hän kunnosti asunnoksi ja studioksi. Useimmat siellä tehdyt työt esittävät poikia uimassa, veneilemässä tai leikkimässä rannalla. Yksi tunnetuimmista on "August Blue", jossa neljä alastonta nuorukaista ui veneellä kristallinkirkkaalla merellä loistavan sinisen taivaan alla. 
Vaikka maalausten pääosassa ovat alastomat vartalot, heidän sukupuolielimiään ei ole kuvattu yksityiskohtaisesti eivätkä he koskettele toisiaan. Tuke asetteli mallinsa useimmiten niin, etteivät elimet näy katsojille, tai ne jäävät jonkun esineen tai varjon suojaan. Tämä voi selittää, mikseivät Tuken aihevalinnat tai läheiset suhteet malleihinsa aiheuttaneet skandaaleita. Talvisaikaan Tuke käytti studiota Lontoossa ja maalasi muotokuvia. 
Tuken töitä on Royal Academyn, Tate Britainin ja National Portrait Galleryn kokoelmissa. Elton John omistaa myös huomattavan kokoelman niitä.
King Curtis

Curtis Ousley eli King Curtis (7. helmikuuta 1934 Fort Worth – 13. elokuuta 1971 New York) oli yhdysvaltalainen saksofonisti. Hän tuli tunnetuksi sessiomuusikkona, joka esiintyi muun muassa The Coastersin hitillä "Yakety Yak". Hän pääsi Rock and Roll Hall of Fameen postuumisti 6. maaliskuuta 2000.
King Curtis teki myös yhteistyötä Aretha Franklinin kanssa ja toimi tuottajana. Hän kuoli puukotuksen uhrina.
Ilunga

Ilunga on eräs yleinen sukunimi Kongon demokraattisessa tasavallassa.
"Maailman vaikeimmin käännettävä sana".
Vuonna 2004 brittiläinen käännöstoimisto Today Translations raportoi, että "ilunga" on myös luluanlubankielinen sana, joka tarkoittaa ”henkilöä, joka on valmis antamaan anteeksi solvauksen ensimmäisellä kerralla, sietämään sitä toisella kerralla mutta ei koskaan kolmatta kertaa”. Käännöstoimiston järjestämässä kyselyssä maailman vaikeimmin käännettävästä sanasta "ilunga" oli noussut listan kärkeen. Kyseinen sananselitys on sittemmin levinnyt laajalle, muun muassa lukuisiin blogeihin sekä kirjaan "The Meaning of Tingo: And Other Extraordinary Words from Around the World" (suom. "Tingon tarkoitus ja muita merkillisiä sanoja maailmalta"), jonka tiedot on kerätty muun muassa internetistä.
Vuonna 2006 "The Times Online", jossa alkuperäinen uutinen oli julkaistu, totesi että uudempien tutkimusten mukaan kyseistä sanaa "ei ehkä olekaan" luban kielessä ("Subsequent investigations suggested that the word may not exist in Tshiluba"). Mbuji-Mayin yliopiston CIYÈM-tutkimuskeskuksen ylläpitämä luban kielen online-sanakirja tuntee sanan "ilunga" erisnimenä, mutta ei tunne Today Translationsin väittämää merkitystä.
Anssi Paasi

Anssi Ilmari Paasi (s. 14. syyskuuta 1955 Kajaani) on suomalainen maantieteilijä. Paasi on ollut maantieteen professorina Oulun yliopistossa vuodesta 1990 lähtien. Vuosina 2008–2012 Paasi toimi akatemiaprofessorina. Paasin tieteellisen kiinnostuksen kohteina ovat etenkin teoreettiset ja metodologiset ongelmat maantieteessä, uusi aluemaantiede ja poliittinen maantiede. 
Paasin vanhemmat ovat Paavo Päiviö Paasi ja Hilkka Elina Kyyhkynen. Hän tuli ylioppilaaksi Vuohengin lukiosta Kajaanissa 1975 ja valmistui Joensuun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1979, lisensiaatiksi 1981 ja tohtoriksi 1986, väitöskirjan aiheenaan "The institutionalizations of regions: Theory and comparative case studies". Suomen Akatemian tutkimusapulaisena ja assistenttina Paasi toimi 1981–1986, Joensuun yliopiston assistenttina 1984–1988, dosenttina vuodesta 1987 sekä yliassistenttina ja maaseutuinstituutin johtajana 1988–1989. Oulun yliopiston va. professori hänestä tuli 1989 ja vakinainen seuraavana vuonna. Paasi oli vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa 1997. 
Tutkimustyössään Paasi on keskittynyt muun muassa Suomen ja sen alueiden sosiaaliseen rakentumiseen ja identiteettiin, alueen teoriaan ja alueen muuttuviin merkityksiin, territorioihin ja rajoihin poliittisessa maantieteessä, globalisaatioretoriikkaan ja geopoliittiseen mielikuvitukseen sekä alueiden Eurooppaan ja aluesuunnitteluun.
Professoriliitto valitsi Paasin Vuoden Professoriksi 2020. Perusteluissa sanottiin, että Paasia "pidetään kansainvälisesti tunnetuimpana, arvostetuimpana ja siteeratuimpana suomalaisena ihmismaantieteilijänä".
Paasi on sotilasarvoltaan reservin alikersantti. Hänen puolisonsa on ollut vuodesta 1978 Eija Marketta Romppainen.
Paasille on myönnetty seuraavat kunnianosoitukset:
Siperian buharalaiset

Siperian buharalaiset ovat yksi Siperian tataareihin sulautuneista etnisistä ryhmistä. Buharalaisiksi kutsuttiin Keski-Aasiasta 1400–1600-luvuilla Länsi-Siperiaan muuttaneita uzbekkeja, tadžikkeja, uiguureita ym. Omakielisiä nimityksiä ovat "buharlıq", sartit ja uzbekit.
Buharalaisten muutto Siperiaan alkoi 1300-luvun lopussa, jolloin paikallisten tataarien keskuuteen ryhdyttiin Keski-Aasiasta käsin levittämään islamia. Buharalaiskyliä oli nykyisten Tjumenin, Omskin ja Tomskin alueilla. Heitä asui myös Tjumenin, Tobolskin, Taran ja Tomskin lähellä sijainneissa tataarikylissä. Tärkeimmät elinkeinot olivat maatalous ja karjanhoito, kaupankäynti sekä erilaiset käsityöläisammatit. Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan Siperian buharalaisia oli yli 11 000 ja vuonna 1926 yli 15 000 (suurin osa Taran piirikunnassa). Myöhemmissä väestönlaskennoissa heitä ei ole rekisteröity erillisenä ryhmänä.
Kaunisharju

Kaunisharju on Jyväskylän 70. kaupunginosa (aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan Vaajakosken taajaman osa). Sen väkiluku oli 1 870 joulukuussa 2020.
Kaunisharjussa on paljon rivitaloja ja omakotitaloja. Kaunisharjun asuinalue sijaitsee lähellä Leppäveden rantoja ja Vaajavirran yläjuoksua. Kaunisharjun pohjoisosassa on Kotavuori, jonka juurella järven rannoilla on kesämökkejä. Itäisellä rannalla on kokous- ja juhlatalo Koskenniska. Kaunisharjusta on bussiyhteys Vaajakosken keskustan kautta Jyväskylän keskustaan. Busseja kulkee viikonloppuisin ja iltaisin yksi tunnissa, arkipäivinä ruuhka-aikaan hieman useammin.
Kivilampi on asuinalue, joka sijaitsee jyrkän mäen huipulla. Kivilammen erottaa Kaunisharjun asuinalueesta laakso, jossa kulkee Vaajakoski–Leppävesi-tie, seututie 638. Kivilammen alueen asutus koostuu omakotitaloista. Alueella on myös samanniminen lampi tai pieni järvi, joskin sen nimeksi on joissakin vanhemmissa kartoissa merkitty Kivijärvi. Aiemmin Kivilammella toimi Jyväskylän maalaiskunnan kaatopaikka, mutta se on lakkautettu. Bussiyhteyttä Kivilammelle ei ole, lähin bussipysäkki on mäen juurella Vaajakoski–Leppävesi-tien varressa. Vuoden 2020 lopussa Kivilammen asukasluku oli 458 henkeä.
Kaunisharju oli aiemmin hieman syrjäisenä pidetty alue, jossa oli huonosti palveluja ja kunnallistekniikkaa. Sitä kutsuttiin tämän vuoksi leikillisesti Retuperäksi. Vuoden 1977 keväällä alettiin Kaunisharjun asuinaluetta laajentaa tarkoituksena rakentaa alueelle 150 uutta rakennusta, pääasiassa omakotitaloja.
Myös Janakan asuinalue kuuluu suurimmaksi osaksi Kaunisharjun kaupunginosaan. Janakassa on vesilaitos. Janakan koulu ja päiväkoti sijaitsevat Janakanlahden toisella puolella Tölskän kaupunginosassa.
Tamale

Tamale on kaupunki Ghanan pohjoisosassa. Kaupungissa on noin 350 000 asukasta ja se on maan Northern Region -hallintoalueen pääkaupunki. Se sijaitsee noin 440 kilometriä Accrasta pohjoiseen ja on Voltan jokilaakson väkirikkain kaupunki.
Tamale on kehittynyt nopeasti viime vuosina, ja sitä pidetään usein Länsi-Afrikan nopeimmin kasvavana kaupunkina. Se sijaitsee taloutta ajatellen hyvässä asemassa Ghanan, Malin, Burkina Fason, Norsunluurannikon, Nigerin, Beninin ja Togon muodostaman alueen keskiosassa. Tamalessa on kansainvälinen lentoasema, ja siitä voi hyvin kehittyä koko alueen liikenteen solmukohta. Kaupunkia ympäröivällä alueella viljellään riisiä, maapähkinöitä ja puuvillaa ja Tamale on näillä tuotteilla käytävän kaupan keskus.
Infrastruktuuriltaan Tamale on sekoitus uutta ja vanhaa. Suuri osa kaupunkilaisista asuu perinteisin keinoin savesta valmistetuissa taloissa. Useissa taloissa on kuitenkin sähköt. Sähkö toimitetaan Tamaleen Akosombon vesivoimalasta maan keskiosasta. Tamalessa on myös useita nettikahviloita. Lisäksi kaupungissa on moderni jalkapallostadion, joka rakennettiin vuoden 2008 jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailuja varten.
Tamalessa on useiden eri järjestöjen, kuten CRS:n, ActionAidin, Care Internationalin ja WorldVisionin toimipisteitä .
Alueen luonto houkuttelee kaupunkiin jonkun verran matkailijoita, mutta massaturismia alueella ei ole .
Billy Guy

Frank William Phillips eli Billy Guy (20. kesäkuuta 1936 Itasca, Teksas – 5. marraskuuta 2002 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän tuli tunnetuksi The Coasters -yhtyeestä, mutta työskenteli myös soolouralla ja kuului Bip &amp; Bop -duoon, joka levytti hitit "Ding Ding Dong" ja "Du-Wada-Du".
Billy Guy, yksi The Coastersin vuoden 1955 alkuperäisjäsenistä, kuoli 66-vuotiaana sydänsairauteen.
Hartford Wolf Pack

Hartford Wolf Pack on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka pelaa NHL:n farmisarjassa, AHL:ssä. Seura on voittanut AHL:n mestaruuden eli Calder Cupin kerran, kaudella 1999–2000. Wolf Pack on New York Rangersin farmiseura.
Historia.
Seura perustettiin nimellä Hartford Wolf Pack 1997, kun NHL:ssä pelannut Hartford Whalers muutti Raleighiin, Pohjois-Carolinaan. Seurasta tuli Carolina Hurricanes. Wolf Pack tunnettiin ennen nimillä Binghamton Rangers, Binghamton Whalers ja Providence Reds. Seura pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. elokuuta 1997. Se pelasi AHL:n pudotuspeleissä 12 vuotena peräkkäin ennen vuotta 2010, jolloin se jäi ensimmäisen kerran Hartfordin-vuosinaan pudotuspelien ulkopuolelle.
Howard Baldwin osti Wolf Packin syyskuussa 2010. Whalersin alkuperäisiin omistajiin kuulunut Baldwin ilmoitti, että joukkue vaihtaa nimensä Connecticut Whaleksi kauden 2010–2011 aikana. Nimi valittiin Whalers- ja Wolf Pack -faneilta saadun palautteen mukaan. Fanit ovat kutsuneet Hartford Whalersia "The Whaleksi", joten joukkueen uusi nimi oli jo ennestään tuttu. Joukkue pelasi ensimmäistä kertaa Connecticut Whale -nimellä ja uudella peliasulla 27. marraskuuta Bridgeport Sound Tigersia vastaan. Ottelua oli seuraamassa organisaation historian toiseksi suurin yleisömäärä – 13 089 katsojaa.
Vuonna 2013 seuran ja sen kotiareenan hallinnointi siirtyi Global Spectrum -yritykselle. Seuran nimi vaihdettiin Connecticut Whalesta takaisin Hartford Wolf Packiksi ennen kauden 2013–2014 alkua.
Kokoonpano.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Filharmooninen Viihdejousikko

Filharmooninen Viihdejousikko on yhdeksän miehen kokoonpano, joka esittää klassista viihdemusiikkia. Yhtyeen taiteilijat ovat kaikki Helsingin kaupunginorkesterin muusikoita.
Historia.
Perustaminen.
Kokoonpanon loi 1960-luvulla kapellimestari Arthur Fuhrmann yhdessä HKO:n konserttimestarin Jorma Ylösen kanssa. Yhtye esiintyi tuolloin nimellä Viihdejousikko. Omien konserttien lisäksi se esiintyi usein myös Yleisradion kanavilla. 
Uusi tuleminen.
Lähes kolmenkymmenen vuoden hiljaisuuden jälkeen yhtyeen toiminta käynnistyi uudelleen vuonna 2004 Arthur Fuhrmannin lahjoitettua kaikki Viihdejousikolle aikanaan tekemänsä sovitukset viulutaiteilija Jani Lehtoselle. Lahjoituksen ehtona oli, että kokoonpano herätetään henkiin. Näin ”vanhanajan hienot sävelmät” tavoittaisivat 2000-luvunkin kuulijat. Yhtye otti käyttöön nimen Filharmooninen Viihdejousikko. Sittemmin Fuhrmann on sovittanut Filharmooniselle Viihdejousikolle kymmenittäin uusia teoksia – lähinnä nykypäivän yleisön toivekappaleita.
Dukhat

Dukhat (mongoliksi "Цаатан", Tsaatan) ovat turkkilainen poropaimentolaiskansa Hövsgölissä, Mongoliassa. Dukhat puhuvat turkkilaisiin kieliin kuuluvaa dukhan kieltä. Dukhia on noin 300.
Dukhat erkanivat tuvaaneista Venäjän keisarikunnan liitettyä Kiinan Qing-dynastian aiemmin hallitseman Tuvan alueen itseensä. Dukhat koostuivat Mongolian puolella aluksi vain tästä pienestä joukosta, mutta 1930- ja 1940-luvuilla Tuvan puolelta tuli joukko pakolaisia, jotka välttelivät joutumista kolhooseille sekä asepalveluksen suorittamista. Molempia ryhmiä kohdeltiin itsenäisessä Mongoliassa pitkään laittomina siirtolaisina ja monet heistä palautettiinkin Tuvan puolelle Neuvostoliittoon. Dukhat saivat Mongolian kansalaisuuden vasta vuonna 1956 ja heidät asutettiin kalastusasemalle Hövsgölin järvelle. Vuonna 1985 Mongolian valtio avasi dukhia työllistäneen poronhoito- ja turkismetsästystilan. Porolaumat yksityistettiin taloudellisten uudistusten myötä vuonna 1995. 
Dukhien harjoittaman poronhoidon ongelmiksi on muodostunut esimerkiksi porojen sisäsiittoisuus ja ulkopuolisten harjoittama salametsästys. Sisäsiittoisuuden parantamiseksi on tehty kokeiluja tuomalla poroja Skandinaviasta, mutta kokeiluun on suhtauduttu varauksellisesti siinä pelossa, että paikallisen jalostuksen tuloksena syntyneet ominaisuudet saattavat hävitä. Poroja on Mongoliassa jäljellä noin 200–600.
Juovamuuntaja

Juovamuuntaja eli "FBT" (flyback transformer) on erityinen muuntajatyyppi, jota käytetään CRT-putkien (katodisädeputki) anodin virroituksessa ja vaakapoikkeutuksessa. FBT:n tuottama jännite vaihtelee CRT-putken tarpeesta riippuen muutamasta kilovoltista (oskilloskoopeissa) 20–30 kilovolttiin (tyypillisessä televisiossa).
Tavallisesta, esimerkiksi verkkojännitemuuntajasta poiketen juovamuuntajan tuottaman virran taajuus vaihtelee 17-50 kHz välillä kuvaputken juovataajuuden mukaan, tavallisen verkkojännitteen taajuuden ollessa vain 50 Hz.
Toiminta ja käyttö.
Juovamuuntajan anodikaapeli liitetään kuvaputken jakoverkkoon, jolloin jakoverkko vetää puoleensa elektronitykin ampumia elektroneja, ja elektronisuihkut suuntautuvat tarkalleen jakoverkossa olevien reikien läpi fosforikerrokselle. Jakoverkko toimii siis katodilta tulevien elektronien kiihdytysanodina.
Juovamuuntajasta otetaan yleensä myös muihin toimintoihin jännitteitä. Televisioissa -ja monitoreissa otetaan juovamuuntajasta kuvaputken 1. anodi- ja focusjännitteet. Vanhemmissa elektroniputkilla toimivissa televisiovastaanottimissa juovamuuntaja toimi vaakapoikkeutuksen sovitusmuuntajana.
Tasasuuntaus.
Katodisädeputkea varten juovamuuntajan tuottama suurjännite tasasuunnataan erityisellä suurjännitetasasuuntaajalla jotka ovat nykyisin sisäänrakennettuja uusimmissa juovamuuntajissa. Vanhemmissa juovamuuntajissa taas käytettiin matalampaa ulostulojännitettä joka suurennettiin ja tasasuunnattiin tätä varten valmistetulla kaskadilla.
Koronos

Koronos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri mieshahmon nimi.
Muita merkityksiä:
Maailman nälkäpäivä

Maailman nälkäpäivä on kansainvälinen vuosipäivä jonka Yhdistyneiden kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO julisti vuonna 1979, sitä vietetään järjestön perustamisen vuosipäivänä 16. lokakuuta. YK:n yleiskokous vahvisti sen seuraavana vuonna päätöslauselmallaan.
Maailman nälkäpäivä tarkoituksena on lisätä tietoisuutta nälästä, aliravitsemuksesta ja köyhyydestä kärsiviä kohtaan, jotta maailman väestön kasvaessa voitaisiin maataloustuotantoa voidaan kestävästi parantaa toimitusketjuja ja vähentää ruokahävikkiä jotta voitaisiin varmistaa että kaikki nälkäiset ja aliravitut saisivat riittävästi ravitsevaa ruokaa.
Danny Antonucci

Danny Antonucci (s. 27. helmikuuta 1957 Toronto, Ontario) on kanadalainen animaattori, joka tunnetaan parhaiten luomastaan animaatiosarjasta "Ed, Edd n Eddy".
Elämäkerta.
Antonucci syntyi Torontossa, Kanadassa vuonna 1957. Hänen vanhempansa olivat ensimmäisen sukupolven italialaisia maahanmuuttajia Kanadaan. Antonucci oli lapsena kiinnostunut piirretyistä ja vietti useita tunteja piirrellen sekä miettien, miten kuvat liikkuivat televisiossa. Hän esitti lapsena myös nukke-esityksiä rahaa vastaan.
Antonucci opiskeli Sheridan College of Visual Artsissa, mutta lopetti koulun kesken saatuaan töitä animaattorina tuolloin Hanna-Barberan omistuksessa olleelta Canimage Productionilta. Tämän myötä hän työskenteli muun muassa Smurffit, The Richie Rich/Scooby-Doo Show ja The Flintstones Comedy Hour -ohjelmien parissa. Tarkoituksenaan muuttaa lopullisesti Los Angelesiin vuonna 1984 löytääkseen lisää töitä Antonucci muuttikin Vancouveriin, jossa hän sai töitä International Rocketshipilta, joka loi lyhytanimaatioita ja televisiomainoksia.
Ura.
Antonuccin ensimmäinen oma animaatio on vuonna 1987 julkaistu Lupo the Butcher, jonka tuotti International Rocketship. Kolme minuuttia kestäneen animaation tekeminen kesti Antonuccin mukaan kaksi vuotta, koska yhtiö ei aluksi halunnut rahoittaa hänen tuotantoaan. Antonucci kertoi animaation kuvastaneen hänen turhautumistaan joutuessaan työskentelemään lastenohjelmien parissa liian kauan. Lupo the Butcheria esitettiin eri elokuvajuhlissa Euroopassa muun muassa Berliinissä. Sittemmin se sai huomiota myös Yhdysvalloissa Spike and Mike's Sick Twisted Festival of Animation -tapahtumassa.
Lupo-hahmo päätyi myöhemmin erään urheilujalkineyhtiön lisenssin alaiseksi, minkä myötä Antonucci sai lisää töitä Levi Strauss &amp; Co.:lta ja MTV:ltä tehtävänään tehdä tuotteista animaatiomainoksia. Vuonna 1993 hän teki International Rocketshipin lisäksi töitä myös MTV:lle useammin mainosten parissa ja sai samalla tilaustyönä luoda animaatiosarjan The Brothers Grunt. Tämän myötä Antonucci aloitti 1. huhtikuuta 1994 oman animaatioyhtiönsä a.k.a. Cartoonin, jolla hän tuotti luomansa sarjan. The Brothers Grunt alkoi Yhdysvalloissa elokuussa 1994 MTV:llä. Sarja kesti 45 jakson verran. Sarjan esitykset lopetettiin vuonna 1995, minkä myötä Antonucci palasi takaisin mainosten pariin. Hän ehti kuitenkin vielä työskennellä animaattorina, ohjaajana ja ääninäyttelijänä lyhytkestoisessa animaatiossa Cartoon Sushi.
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2009

Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2009 pelattiin Ruotsissa 15.–29. kesäkuuta.
Kilpailuissa olivat pelikelpoisia 1. tammikuuta 1986 ja sen jälkeen syntyneet pelaajat. Ruotsi pääsi isäntäjoukkueena suoraan lopputurnaukseen. Loput seitsemän joukkuetta ratkaistiin vuosina 2007–2008 pelatuissa karsinnoissa. Suomi selviytyi mukaan ensimmäistä kertaa historiassaan. Itse turnaus kuitenkin sujui vaisusti joukkueen hävitessä kaikki kolme otteluaan tehden yhden maalin ja päästäen kuusi.
Joukkueet.
Lohko A:
Lohko B:
Tulokset.
"Otteluiden alkamisajat Keski-Euroopan kesäaikaa (UTC+2)."
Maalintekijät.
7 maalia:
3 maalia:
2 maalia:
1 maali:
 Oma maali:
Mangaani(II)karbonaatti

Mangaani(II)karbonaatti (MnCO3) on mangaani- ja karbonaatti- ionien muodostama ioniyhdiste. Mangaanikarbonaattia tavataan luonnossa rodokrosiittimineraalissa .
Valmistus ja käyttö.
Mangaani(II)karbonaattia voidaan valmistaa käsittelemällä mangaanisuolojen vesiliuoksia jollain alkalimetallikarbonaatilla. Itse aine on veteen liukenematonta.
Kuten monet muut karbonaatit, myös mangaani(II)karbonaatti hajoaa kuumennettaessa, jolloin muodostuu hiilidioksidia ja mangaani(II)oksidia:
MnCO3 → MnO + CO2.
Tätä menetelmää käytetään joskus valmistettaessa mangaanidioksidia, jota käytetään kuivapareissa.
Mangaani(II)karbonaattia lisätään myös kasvien lannoitteisiin ja terveysruokiin. Sitä käytetään myös keramiikan ja koristesementtien värjäykseen .
Blue Fox

 
Innebandyföreningen Blue Fox tai IBF Blue Fox on salibandyn erikoisseura Uudestakaarlepyystä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa. Naisten edustusjoukkue pelaa Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Inssi-Divarissa. Seuralla on vilkas junioritoiminta johon osallistuu lähes 200 juniori-ikäistä pelaajaa.
Historia.
Seura perustettiin vuonna 1989 nimellä Kovjoki Ungdomsförening (lyh. Kovjoki UF). Seuran perustamiseen vaikutti 1980-luvun puolessa välissä rakennettu Kovjoen kylän uuden koulun noin sadan neliön liikuntasali, jossa nuoret harrastivat muiden lajien ohella myös salibandya. Vastaperustettu seura ilmoitti miesten joukkueen salibandyliiton sarjoihin, ja se aloitti II-divisioonasta, joka tuolloin oli maan alin sarjataso. Kahden pelatun kauden jälkeen joukkue nousi keväällä 1991 I-divisioonaan, jossa se pelasi seuraavat neljä kautta. Keväällä 1995 joukkueen onnistui nousta SM-sarjaan, jota nykyään kutsutaan nimellä salibandyliiga. Samalla seuran nimi vaihdettiin Kovjoki UF:stä Blue Foxiin.
Maajoukkuepelaajia.
Blue Foxista on muutamia pelaajia pelannut myös maajoukkueessa, joista eniten maaotteluita on Jori Isomäellä - 46 maaottelua. Hän on ollut myös MM-kilpailuissa mukana kolmesti, joissa on saavuttanut kolme hopeamitalia. Muita maajoukkueessa pelanneita ovat Erno Tyni (10 maaottelua), Nicklas Kavander (6 maaottelua) ja Johnny Ojala (5 maaottelua).
Maajoukkuetilastoja.
Jori Isomäki, 46 maaottelua, 3 maalia + 6 syöttöä = 9 pistettä, 14 min&lt;br&gt;
Erno Tyni, 10 maaottelua, 2 + 1 = 3, 0 min&lt;br&gt;
Nicklas Kavander, 6 maaottelua, 3 + 0 = 3, 4 min&lt;br&gt;
Johnny Ojala, 5 maaottelua, 2 + 1 = 3, 0 min
Nuorten maajoukkue&lt;br&gt;
Alexander Nyman, 17 maaottelua, 1+5=6, 6 min&lt;br&gt; 
Patrik Högstedt, 2 maaottelua, 0 + 0 = 0, 0 min&lt;br&gt;
Johnny Ojala, 1 maaottelu, 0 + 1 = 1, 2 min&lt;br&gt; 
Lisette Blomqvist, 1 maaottelu, 0 + 0 = 0, 0 min
Bobby Nunn

Ulysses B. "Bobby" Nunn (20. syyskuuta 1925 – 5. marraskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen laulaja. Hän syntyi Birminghamissa Alabamassa, kasvoi Detroitissa Michiganissa, ja esiintyi jo varhain vaudevillessa. Yhdysvaltain ilmavoimat vuonna 1947 jätettyään hän asettui Kaliforniaan. 
Nunn muistetaan parhaiten The Coasters -lauluyhtyeen jäsenenä 1950-luvulta. Hän teki lisäksi muun muassa yhteistyötä Dorsey Burnetten kanssa. Hän pysyi aktiivisena aina 1980-luvulle, jolloin kuoli sydämen vajaatoimintaan Los Angelesissa.
Bobby Sanguinetti

Robert "Bobby" Sanguinetti (s. 29. helmikuuta 1988 Trenton, New Jersey) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Saksan DEL-liigan EHC Münchenissä.
Owen Sound Attack varasi Sanguinettin juniorisarjojen varaustilaisuudessa 2004, ja Sanguinetti siirtyi pelaamana OHL-juniorisarjaan kaudeksi 2004–2005. Kauden 2005–2006 jälkeen New York Rangers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, 21. varauksena.
Kaudella 2006–2007 Sanguinetti oli OHL:n toiseksi eniten maaleja tehnyt puolustaja, 23. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen AHL-joukkue Hartford Wolf Packin kanssa. Sanguinetti pelasi keväällä 2007 viisi runkosarjaottelua Hartfordissa. Sanguinetti palasi OHL:ään vielä kaudeksi 2007–2008, mutta hänen uusi joukkueensa oli Brampton Battalion. Sanguinetti teki 61 ottelussa 70 pistettä (29+41). Hän oli sarjan eniten maaleja tehnyt puolustaja ja toinen puolustajien pistepörssissä. Sanguinetti pelasi kauden aikana OHL:n tähdistöottelussa, jonka parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin. NY Rangers lähetti Sanguinettin jälleen OHL-kauden jälkeen pelaamaan Hartfordiin.
Sanguinetti pelasi kaudet 2008–2010 pääasiassa AHL:n Hartfordissa. NHL-debyyttinsä hän teki 27. marraskuuta 2009 ottelussa Tampa Bay Lightningiä vastaan. Kauden 2009–2010 aikana Sanguinetti pelasi lopulta viisi NHL-ottelua. Kauden jälkeen aikana Rangers kauppasi hänet Carolina Hurricanesiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausoikeuteen 2010 ja toisen kierroksen varausoikeuteen .
Sarajas

Sarajas (myös "Sarajah") on kalevalaisessa runoudessa esiintyvä sana, joka tarkoittaa kaukaista, myyttistä vesialuetta; milloin Pohjolan seudun merta, milloin Tuonelan jokea. Sanasta on ehkä kehittynyt myös Pohjolan toisintonimi Sariola. Sarajas on myös sukunimi.
Sarajas-sanan arvellaan olevan lainaa jonkin arjalaiskielen merta tarkoittavasta sanasta. Sanan vastineet ovat uralilaisissa kielissä alkaneet tarkoittaa jotain tiettyä arjalaiskielisten tuntemaa merta (kuten Mustaamerta tai jotain sen osaa). Koska nämä meret ovat olleet myöhempinä aikoina kaukana uralilaisten kielten puhujista, sanan tarkka maantieteellinen merkitys on lakannut (ja kadonnut), ja se on siirtynyt tarkoittamaan puolimyyttistä tai myyttistä eteläistä paikkaa, jossa muuttolinnut talvehtivat; siis jotain Lintukodon kaltaista. Sana on kulkenut itämerensuomalaisille, mm. karjalaisille. Karjalassa sana on käsitetty kaukaisen pohjoisen mereksi, tai jopa Tuonelan joeksi. Valoisasta ja lämpimästä vedestä on tullut synkkä, musta ja kylmä, mutta sen etäisyys, tuntemattomuus ja läheisyys kosmisiin rakenteisiin on säilynyt.
Samantapaisia sanoja.
Sarajas-sanaa muistuttavat jotkin muut sanat, osa myös merkityksensä puolesta. Sanat eivät kuitenkaan liene samaa alkuperää kuin Sarajas-sana, tosin tällaistakin sukulaisuutta on ehdottanut harrastajatutkija Timo Heikkilä.
Hetmani

 
Hetmani (, , , ; sanan alkuperä on , ’päämies’, ’johtaja’) oli hallitsijan jälkeen korkeimman sotilaskomentajan arvonimi Puolassa, Ukrainassa ja Liettuan suuriruhtinaskunnassa 1400-luvulta 1700-luvulle. Vuosina 1539–1792 Puolan armeijan ylipäällikön arvonimenä oli "suurhetmani" ja hänen apunaan toimi "kenttähetmani". Hetmaneilla oli paikka Puolan senaatissa. Vuoteen 1917 hetmaneiksi kutsuttiin myös venäläisiä kruununperillisiä.
Hetmani-nimitys yhdistetään yleensä Mustanmeren alueen kasakoihin. Kukin kasakkaryhmä pyrki olemaan toisista riippumaton valitsemalla oman hetmanin. Kasakkajoukkojen komentajan nimityksenä oli "kruununhetmani" silloin, kun hallitsija oli hänet hyväksynyt. Jos hän oli kasakoiden valitsema, häntä kutsuttiin hetmaniksi eli atamaaniksi. Atamaani-nimitystä käyttivät erityisesti Donin kasakat. Tunnetuin hetmani lienee ollut Bohdan H’melnytskyi (1593–1657). Tämän ukrainalaisen kasakkapäällikön ansiosta Puolalle kuulunut Ukraina siirtyi itsehallinnollisena kasakkahetmanaattina Venäjän hallintaan ja H’melnytskyistä tuli Ukrainan vapaussankari.
Viimeisin hallitseva hetmani on ollut Pavlo Skoropadski, joka sai vallan Ukrainassa keskusvaltojen joukkojen tunkeutuessa Ukrainaan keväällä 1918. Skoropadskin valta kesti vain niin kauan kuin keskusvallat miehittivät Ukrainaa. Skoropadski luopui vallasta 14. joulukuuta 1918.
David Opango

Ramadhani "David" Opango (s. 19. maaliskuuta 1978) on burundilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallansa muun muassa Burundin ja Sveitsin pääsarjoissa. Burundissa hän voitti Maniema Fantastiquessa 1995 maan mestaruuden ja Sveitsissä FC Zürichissä Sveitsin cupin.
Opango pelasi urallaan kaksi maaottelua Burundin maajoukkueessa, mutta ei tehnyt maaleja.
Ruskomaatähti

Ruskomaatähti ("Geastrum rufescens" syn. "Geastrum vulgatum", aikaisemmin "punertava maatähti") on maanalaisena kehittyvä punertavaliuskainen maatähtilaji. Kuivattuna liuskat ovat harmahtavia. Sieni kasvaa lehti- ja havumetsissä harvinaisena. Lähilaji on esimerkiksi ripsimaatähti.
Neulasmaatähti

Neulasmaatähti ("Geastrum quadrifidum") on maan alla kehittyvä liuskainen maatähtilaji. Sienen liuskat taipuvat alaspäin ja sieni näyttää seisovan "puujaloilla". Sieni viihtyy neulaskarikkeella kuusikoiden sammalikoissa. Se on Suomessa melko harvinainen. 
Sieni on tunnettu aikaisemmin nimillä "neliliuskainen maatähti" ja "neliliuskamaatähti".
Akademos

Akademos () tai Hekademos () () oli kreikkalaisessa mytologiassa attikalainen heeros. Hänestä kerrotaan seuraavaa: kun Kastor ja Polydeukes valtasivat Attikan vapauttaakseen sisarensa Helenan, Akademos paljasti heille, että tämä oli kätketty Afidnaan. Tästä syystä koko Tyndareuksen sukukunta osoitti hänelle aina kiitollisuuttaan.
Akademoksen nimi oli yhteyksissä Hekademeiaan, joka sijaitsi lähellä Kefissos-jokea, kuusi stadionia Ateenasta luoteeseen. Akademoksen katsottiin omistaneen kyseisen maa-alueen, ja se oli ollut kulttipaikkana jo pronssikaudelta lähtien. Kreikan klassisella kaudella paikan nimi muuntui muotoon Akademeia. Paikkaan oli istutettu oliivi- ja plataanipuita, ja lehto oli pyhitetty jumalille.
Akademeia antoi myöhemmin nimensä Platonin paikalle perustamalle Akatemialle.
Uurremaatähti

Uurremaatähti ("Geastrum pectinatum") on maatähtien sukuun kuuluva sienilaji. Sen itiöemä kehittyy maan alla, minkä takia itiöemän alapuolella on multaa ja kariketta. Vanhemmiten itiöemä muuttuu tähtimäiseksi. Itiöemän leveys on 3–10 senttimetriä ja itiöpallon leveys 2–5 senttimetriä. Itiöpallo on sileä ja sillä on 0,5–1 senttimetriä pitkä perä. Suomessa uurremaatähteä tavataan Koillismaalle saakka melko harvinaisena. Se on kuitenkin Suomen yleisin maatähtilaji. Uurremaatähti kasvaa kuusimetsien neulaskarikkeessa ja muurahaispesissä. Joskus sitä tavataan myös lehtimetsissä. Sienen kasvuaika on syyskuusta lokakuuhun, mutta edellisvuoden itiöemiä voi nähdä vielä keväällä. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Uurrepesäsieni

Uurrepesäsieni ("Cyathus striatus") on kartiomainen, valkean ”kannen” peittämä sienilaji, jonka itiöemä muistuttaa linnunpesää. Sisäpinnaltaan se on harmaa. Sieni kasvaa lahopuulla tai multamaalla metsäalueilla ja puutarhoissa. Se on Suomessa melko harvinainen.
Leipäkorisieni

Leipäkorisieni ("Crucibulum laeve") on sienilaji, jonka itiöemä on aluksi pallomainen ja vanhemmiten sylinterin muotoinen ja korkeintaan sentin korkea. Sienen itiöemässä on ”kansi”, joka hajoaa sienen vanhetessa ja paljastaa itiöemän sisässä olevat linssit eli perdiolit. Ne ovat väriltään valkeita. Sieni leviää samoin kuin "Cyathus"-suvun lajit. Sadepisaran osuessa itiöemään peridiolit sinkoutuvat pois. Sieni kasvaa lahopuulla, oljilla ja kasvinjätteillä. Se on Suomessa yleinen.
Rakkosieni

Rakkosieni ("Nidularia deformis", syn. "Nidularia farcta") on pallomainen vaaleankellertävä sienilaji. Sienen itiöemä hajoaa kehittyessä ja paljastaa peridiolit, jotka ovat linssimäisiä ja aluksi vaaleita ja vanhemmiten rusehtavia. Sieni kasvaa lahoavilla kasvinjätteillä. Se on Suomessa melko harvinainen.
Kurttusieni

Kurttusieni ("Sparassis crispa") on hyvin suuri kukkakaalimainen vaalea tai kellanokran värinen sienilaji. Sieni voi painaa jopa 14 kiloa ja olla 30–40 senttimetriä leveä. Sen jalka on poimuttunut ja juurimainen ja siitä lähtee viuhkamaisia haaroja. Sienen maku on mieto ja se on erinomainen ruokasieni. Sen tuoksu on miellyttävä. Laji kasvaa mäntyjen tyvellä, juuristoissa tai kannoissa ja joskus jopa jätepaperilla, ja se ilmaantuu usein samaan paikkaan eri vuosina. Se aiheuttaa ruskolahoa puiden tyvillä. Sieni on heimonsa ainoa Suomessa tavattava laji. 
Vaikka laji on elinvoimaiseksi luokiteltu, esiintyy sientä Suomessa harvakseltaan. Osassa lähteistä kehotetaan välttämään sen käyttöä ruokasienenä Suomessa sen harvinaisuuden takia. Muun muassa sienikirjailija Lasse Kosonen on kuitenkin todennut, että kurttusientä voi käyttää ruokasienenä.
Luonnonvaraisena kurttusientä tavataan Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan itäosissa. Maailmalla lajia tavataan mäntyjen, douglaskuusten ja setrien juurilta. Ainakin Valko-Venäjällä laji on luokiteltu vaarantuneeksi. Kiinassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa lajia viljellään arvostettuna herkkuna. Laji on herättänyt kiinnostusta myös lääkinnällisessä mielessä.
Puistopökkösieni

Puistopökkösieni ("Mutinus ravenelii") on eteläinen ja Suomessa erittäin harvinainen pökkösienilaji. Sienen tunnistaa parhaiten epämiellyttävästä tuoksustaan ja kirkkaanpunaisesta jalastaan. Sen sukulaislajilla koiranpökkösienellä jalka on kalpean oranssi. Sieni viihtyy puutarhoissa ja sitä esiintyy runsaimmin Lounais-Suomessa. Lajia tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1961.
Koiranpökkösienestä poiketen puistopökkösieni on alun perin pohjoisamerikkalainen yleistyvä kulttuurilaji.
MSCI EAFE

MSCU EAFE on Morgan Stanley Capital International/Barran laatima osakeindeksi, jonka nimi tarkoittaa Europe, Australasia, and Far East.
Maat.
Osakeindeksin maat ovat:
Osakeindeksin painot ovat: Eurooppa ilman Yhdistynyttä kuningaskuntaa Europe 45,268 %, Yhdistynyt kuningaskunta 23,712 %, Japani 22,555 %, Aasia ja Tyynenmeren alue ilman Japania 8,465 %.
Henryn piirikunta (Ohio)

Henryn piirikunta () on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa. Se on nimetty Patrick Henryn mukaan. Piirikunnan suurin kaupunki on Napoleon.
Maantiede.
Henryn naapuripiirikuntia ovat Fulton pohjoisessa, Lucas koillisessa, Wood idässä, Hancock kaakkoiskulmassa, Putnam etelässä, Defiance lännessä ja Williams luoteessa.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 28 215 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,6%, mustiin (0,7%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,4%).
Kotitalouden mediaanitulo on 48 932 ja köyhyysrajan alapuolella oli 11,7% väestöstä vuosina 2007–2011.
Tienhaara (kunta)

Tienhaara () on maalaiskunta Viipurin piirin länsiosassa Leningradin alueella Venäjällä. Tienhaaran kunta käsittää alueen Viipurin kaupungin länsipuolelta Suomen rajan ja Viipurinlahden välistä. Sen naapurikuntia ovat koillisessa Antrea, idässä Viipuri sekä Viipurinlahden toisella puolella Johannes ja Uuras sekä lännessä Suomen puolella Virolahti, Miehikkälä ja Lappeenranta.
Historia.
Tienhaaran kunta sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella, ja se käsittää Suomen luovuttamat osat Virolahden, Säkkijärven ja Vahvialan kunnista sekä Saimaan kanavan länsipuoliset osat Nuijamaasta ja Viipurin maalaiskunnasta. 
Tienhaaran kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2006 yhdistämällä Tienhaaran, Säkkijärven ("Kondratjevo") ja Tervajoen ("Bolšoje Pole") kylähallinnot.
Latgallin kieli

Latgallin kieli on balttilainen kieli, jota puhuvat Latvian itäosissa asuvat latgallit. Lisäksi pieniä kieltä puhuvia yhteisöjä on pakkosiirtojen jäljiltä Siperiassa. Kielen asema on kiistelty, sillä jotkut pitävät sitä omana kielenään ja jotkut vain latvian kielen murteena. Vuonna 2011 kielellä oli 164 510 päivittäistä käyttäjää. Latgallin kieli on ainoa balttilainen kieli, jossa on vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. "Latgalen kieleksi" sanotaan myös muinaisbalttilaista kieltä, joka sulautui myöhemmin latvian kieleen. 
Tärkeä osa kielen kehitystä on ollut latgallien katolinen usko. Ensimmäiset latgallin kielellä kirjoitetut kirjat olivat uskonnollista kirjallisuutta 1700-luvulta. Kieli oli kuitenkin pitkään syrjityssä asemassa. Latgallinkielisen kirjallisuuden julkaiseminen oli jopa kiellettyä vuosina 1865–1904. Vuoden 1904 jälkeen alkoi jälleen ilmestyä latgallinkielisiä oppikirjoja. Uusi testamentti käännettiin latgallin kielelle 1933. Neuvostoliiton miehittäessä Latviaa kirjallisuutta ei juuri julkaistu, mutta kieli säilyi puhekielenä. 
Nykypäivänä latgallilla ei ole virallista asemaa Latviassa, vaikka sen opetusta kouluissa on vaadittu Latgalen alueella. Kieli on kuitenkin valtion suojelema ja sen opiskelu on mahdollista yliopistoissa.
Kielinäyte.
Eroja latvian ja latgallin kielen välillä.
Vokaalisointu.
Latgalli on ainoa balttilainen kieli, jossa on vokaalisointu, samanlainen kuin suomen kielessä. Latgallin vokaalisoinnun esimerkkejä:
Zvenigorod

Zvenigorod () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskvajoen rannalla 46 kilometriä Moskovan kaupungista länteen. Golitsynon asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Moskovan ja Smolenskin väliseen rautatiehen. Asukkaita on 16 395 henkeä (vuonna 2010).
Zvenigorod on yksi Moskovan alueen vanhimmista kaupungeista. Juri Dolgorukin arvellaan perustaneen sen vuonna 1152. Ensimmäisen kerran se mainitaan Iivana Kalitan testamentissa vuosina 1328 ja 1339. 1300-luvulla Moskvajoen pohjoisrannan korkealla mäellä sijaitsi ns. "Gorodok", maavalleilla vahvistettu puinen linnoitus. 1500-luvulle saakka se toimi Moskovan läntisenä vartiopaikkana. Vuosina 1339–1492 kaupunki oli Zvenigorodin lääniruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1382 sen hävittivät tataarit. 
Dmitri Donskoin pojan Juri Dmitrovitšin aikana 1300–1400-lukujen vaihteessa rakennetusta linnoituksesta on säilynyt maavalleja ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali vuodelta 1399. Sen sisällä on jäänteitä freskomaalauksista, joiden tekijänä pidetään Andrei Rubljovia.
Gorodokin itäpuolelle Moskvajoen rannalle muodostui kaksi esikaupunkia. Linnoituksen länsipuolella sijaitsevalle Storoževaja-mäelle perustettiin vuosina 1398–1399 Savvino-Storoževskin luostari, jossa on vuonna 1405 rakennettu Neitsyt Marian syntymän katedraali. Tsaari Aleksei Mihailovitš käytti luostaria maaseutuasuntonaan. Vuosina 1650–1654 luostariin rakennettiin linnoitusmainen muuri torneineen, Pyhän kolminaisuuden kirkko, tsaarin ja tsaarittaren palatsit ym.
Vuodesta 1781 lähtien Zvenigorod oli samannimisen Moskovan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sen taloudellinen merkitys jäi kuitenkin vähäiseksi. Kauniin maisemansa ansiosta kaupungin ympäristöstä tuli 1800-luvulla suosittua huvilaseutua. Zvenigorodissa ja sen lähiseudulla ovat asuneet ja työskennelleet mm. taiteilijat Isaak Levitan, Aleksei Savrasov, Ilja Repin, kirjailijat Nikolai Karamzin, Anton Tšehov, Maksim Gorki, säveltäjät Pjotr Tšaikovski ja Sergei Tanejev.
Zvenigorodissa on käsityöammattien pohjalta syntynyttä pienteollisuutta sekä elintarviketeollisuutta. Kaupunki on suosittu matkailukohde. Savvino-Storoževskin luostarissa toimii historiallis-arkkitehtoninen museo.
Jamie Lundmark

Jamie Lundmark (s. 16. tammikuuta 1981 Edmonton, Alberta) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. New York Rangers varasi hänet vuoden . Lundmark on pelannut lukuisissa seuroissa niin NHL:ssä kuin sen ulkopuolellakin: AHL:ssä, Italian Serie A:ssa, Venäjän jääkiekon superliigassa, Ruotsin Elitserienissä ja KHL:ssa. Lundmark pelasi uransa kuusi viimeistä kautta Itävallassa EC KAC:n joukkueessa ja päätti uransa kevääseen 2018.
Krystyna Guzik

Krystyna Guzik (o.s. "Pałka", s. 16. elokuuta 1983 Zakopane) on puolalainen ampumahiihtäjä.
Arvokilpailut.
Guzik on osallistunut olympialaisiin kolmesti. Hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa ovat normaalimatkoilta; Torinossa 2006 hän oli viides, Vancouverissa 2010 15:s ja Sotšissa 2014 kymmenes.
Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Guzik sai hopeaa takaa-ajokilpailusta, johon hän lähti pikakilpailun jälkeen seitsemänneltä sijalta. Yhteislähtökilpailussa hän oli seitsemäs. Ennen vuotta 2013 hänen paras sijoituksensa MM-kisoissa oli yhteislähdön 17:s sija Anterselvan MM-kisoissa 2007.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Guzik oli pikakilpailussa viides, takaa-ajossa kahdeksas ja normaalimatkalla 14:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla seitsemänneksi.
Maailmancup.
Ampumahiihdon maailmancupissa Guzikin parhaat sijoitukset ennen Nové Měston MM-hopeaa olivat viidennet sijat Torinon olympialaisissa ja Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2012–2013.
Kaudella 2013–2014 Guzik oli kolmas Hochfilzenin takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2015–2016 Guzik sijoittui toiseksi Canmoren pikakilpailussa ja kolmanneksi Presque Islen pikakilpailussa.
Kokonaiscupissa Guzik on ollut parhaimmillaan kymmenes kaudella 2015–2016.
Hulk (elokuva)

Hulk on vuonna 2003 ilmestynyt supersankarielokuva, jonka pääosassa esiintyy Eric Bana ja jonka ohjasi Ang Lee. Muissa rooleissa näyttelevät Jennifer Connelly, Sam Elliott, Nick Nolte ja Josh Lucas. Elokuva perustuu Marvel-kustantamon julkaisemaan Hulk-sarjakuvaan.
Vastaanotto.
Elokuva ei saavuttanut teattereissa odotettuja katsojamääriä ja oli taloudellinen pettymys, vaikka nousikin avausviikon tuotoillaan, 62 miljoonalla dollarilla, kaikkien aikojen 16:nneksi menestyneimmäksi elokuvateatteriavaukseksi. Kriitikoilta elokuva sai vaihtelevan vastaanoton.
"Turun Sanomien" Tapani Maskula arveli Ang Leen lähinnä myyneen elokuvaan nimensä ilman, että olisi valtavasti vaikuttanut sen ilmiasuun kolmen käsikirjoittajan ja neljän tuotantopäällikön rinnalla. Hänestä "Hulk" on ylipitkä ja raskasliikkeinen toimintatömistely, josta puuttuvat sekä keventävä huumori että naseva näkemyksellisyys, jotta se tempaisi katsojat mukaansa.”
Jatko.
Elokuvan ilmestymisen aikoihin sille suunniteltiin jatko-osaa, jonka käsikirjoitusta laati James Schamus. Sitä ei kuitenkaan toteutettu, ja Hulkin elokuvaoikeudet palautuivat Marvelin haltuun 2006. Marvel Studios tuotti Louis Leterrierin ohjaaman "The Incredible Hulkin" (2008), jonka nimiosaa näytteli Edward Norton. Molemmissa elokuvissa tuottajana toiminut Gale Anne Hurd luonnehti sitä eräänlaiseksi jatko-osan ja uuden aloituksen yhdistelmäksi.
Jean-Philippe Caillet

Jean-Philippe Caillet (s. 24. kesäkuuta 1977 Boulay-Moselle) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut mm. luxemburgilaista F91 Dudelangenia. KRC Genkissä hän pelasi varakapteenina kaudella 2006-2007. Ennen Genkiä Caillet on pelannut mm. FC Metzissä ja SM Caenissa.
Balrog Botkyrka/Södertälje IK

 
Balrog Botkyrka/Södertälje Innebandy Klubb on ruotsalainen salibandyseura Botkyrkanista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Ruotsin korkeinta sarjatasoa Superliigaa, jossa se pelasi ensimmäisen kerran kaudella 1990–1991. Myös seuran naisten edustusjoukkue pelaa ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigaa.
Marja Luukkonen

Marja Luukkonen (s. 12. maaliskuuta 1941 Hämeenlinna) on suomalainen kirjailija. Luukkonen opiskeli yliopistossa suomea, saksaa ja valtiotieteitä ja työskenteli mainonnan suunnittelijana ensin 1962–1968 ja sitten 1973–1995. Välillä hän asui viisi vuotta Keski-Suomessa maalla kirjoittaen toukokuusta 1968 elokuuhun 1973 sunnuntain "Helsingin Sanomiin" ”Punaisen tuvan tarinoita” nimimerkillä Nuori emäntä. Nykyisin Luukkonen asuu Porvoon Emäsalossa.
Viktor Pintšuk

Viktor Myhaylovytš Pintšuk (, s. 14. joulukuuta 1960) on juutalaistaustainen ukrainalainen suurliikemies ja ukrainalainen oligarkki. Forbes arvioi kevään 2014 miljardöörilistallaan hänen yritysomistustensa arvoksi 3 miljardia dollaria. Hän on ollut Ukrainan toiseksi rikkain Rinat Ah’metovin jälkeen.
Lapsuutensa ja uransa alkuvaiheet Pintšuk vietti Dnepropetrovskissa. Hän valmistui metallurgisesta instituutista 1983, jonka jälkeen hän oli valtion tutkimusinstituutissa kehittämässä putkituotantoa. Tohtoriksi hän väitteli 1987.
Pintšukin yritykset toimivat teräsputkien ja rautatievaunujen pyörien tuotannossa (Interpipe), media- ja pankkialallaa. Joukkoviestintäomistuksia hallitaan holdingyhtiö StarLightMedian välityksellä. Sillä on hallinnassaan kuusi tv-kanavaa, joista suosituimmat ovat ICTV ja STB (maan 3. ja 4. suosituimmat kanavat). Myös suositun tabloid-lehden "Fakty i kommentarii" omistus liitetään Pintšukiin.
Pintšuk on entisen presidentin Leonid Kutšman vävy. Hän on ollut Ukrainan parlamentin kansanedustaja vuosina 1998–2006. Hän tuki aikanaan Viktor Janukovytšia. Parlamentin jätettyään Pintšuk on keskittynyt hyväntekeväisyyteen, etenkin AIDSin vastaiseen toimintaan. Hän keskitti toimintansa Viktor Pintšuk -säätiön alaisuuteen.
Tarja Härkönen

Tarja Hannele Härkönen (s. 6. marraskuuta 1959 Pielisjärvi) on kirjallisuuden ja elokuvien suomentaja. Härköselle myönnettiin vuoden 2024 Kääntäjäkarhu-runopalkinto João Luís Barreto Guimarãesin runokokoelman "Välimeri" suomennoksesta"." Palkinnon perusteluissa suomennosta luonnehdittiin seuraavalla tavalla: ”hienostunut soljuvuus säilyy teoksen alusta loppuun saakka. Härkösen huolellisen tyylikäs käännös painottaa kirjan puntaroitua sisältöä ja muotoa. "Välimeren" suomennoksessa toteutuu kääntämisen perimmäinen maksiimi siitä, että alkuteos sisäistetään ja ilmaistaan sama toisella kielellä sen sijaan, että käännettäisiin sisältö suoraan.”
Ylioppilaaksi Härkönen kirjoitti 1978 ja humanististen tieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1986. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuus- ja teatteritiedettä. 
Härkönen on aiemmin toiminut kirjallisuusarvostelijana ja freelancetoimittajana, mutta on vuodesta 1992 keskittynyt espanjalaisen ja portugalilaisen kirjallisuuden sekä elokuvien suomentamiseen. Hän on kääntänyt muun muassa Antonio Muñoz Molinan, Clarice Lispectorin, Carlos Fuentesin, Mariana Alcoforadon ja Eduardo Mendozan tuotantoa.
Yksisilmäinen peiliheijastuskamera

Yksisilmäinen peiliheijastuskamera () on kamera, jossa etsin hyödyntää valokuvaukseen käytettävää objektiivia peilin avulla. Kun kamera laukaistaan, nousee peili ylös ja valotus tapahtuu saman objektiivin kautta joko filmille (filmikamerassa) tai CCD- tai CMOS-kennolle (digitaalikamerassa).
Joissain peiliheijastuskameroissa peili on puoliläpäisevä, eikä sitä tarvitse kääntää kameraa laukaistaessa. Ensimmäisenä puoliläpäisevää peiliä käytettiin Canonin Pellix-kamerassa, joka esiteltiin vuonna 1965. Puoliläpäisevän peilin etuihin kuuluu se, että etsin ja nopea vaiheentunnistukseen perustuva automaattitarkennus toimivat myös videokuvauksessa.
Nykyään suosituin yksisilmäinen peiliheijastuskameratyyppi on digitaalinen järjestelmäkamera (), ja järjestelmäkamerat ovat yleensä peiliheijastuskameroita. Näiden rinnalle ovat kuitenkin nousemassa peilittömät järjestelmäkamerat, jotka käyttävät sähköistä etsintä, kuten esimerkiksi Micro Four Thirds -standardin mukaiset kamerat.
Auringon temppeli (kultti)

Auringon temppeli oli okkultistinen kultti, joka ihannoi ruusuristiläisten Temppeliherrojen perinnettä ja salatieteellistä viisautta. Vuosina 1994–1995 kultin sisällä tehtiin mittava joukkomurha ja joukkoitsemurha.
Auringon temppeli alkoi muodostua 1970-luvulla ranskalaisen kelloseppä Joseph di Mambron ympärille. Di Mambro esiintyi koulutettuna psykologina, joka auttoi ihmisiä henkiseen kasvuun. Seuraa markkinoitiin kulttuuria, luontoa ja taidetta ihannoivana yhteisönä, ja se tavoitti poliitikkoja, taiteilijoita ja rahamiehiä. Suurin osa ei alkuun tiennyt järjestön salatusta esoteerisesta puolesta, rituaaleista ja luennoista.
Sisäpiirin kesken di Mambro esiintyi kosmisen tietoisuuden välittäjänä. Di Mambrolla oli teosofinen käsitys ihmiskunnan kehitystä ohjaavasta Suuresta Valkoisesta Veljeskunnasta, ja hänen kauttaan sisäpiirillä oli puheyhteys näihin näkymättömiin ruusuristiläisiin. Di Mambdon mukaan Veljeskunta majaili Agartha-nimisessä maanalaisessa valtakunnassa, josta vanhemmat veljet ilmestyivät hänelle punaisilla kankailla ja peileillä koristellussa kellaripyhäkössä.
Auringon temppeli uskoi, että maailma oli tuhoutuva tulessa, ja että heidän oli lähdettävä valo-olentoina Sirius-tähdelle. Lokakuussa 1994 kultin tiloissa Quebecissä surmattiin kolmen kuukauden ikäinen vauva. Muutama päivä sen jälkeen iso joukko kultin jäseniä teki itsemurhan, osa taas surmattiin. Kaikkiaan 53 kuollutta löytyi poltettujen huviloiden raunioista Sveitsissä ja Kanadassa. 23. joulukuuta 1995 tapahtui toinen murharituaali, jonka jäljiltä poliisi löysi syrjäiseltä metsäaukealta Ranskan Alpeilta 16 karrelle palanutta ruumista. Joidenkin kädet oli sidottu ja päähän oli vedetty muovipussi. Joitakin oli huumattu, ja itsemurhasta kieltäytyneitä oli ammuttu. Uhrien joukossa oli myös lapsia.
Riian piiri

Riian piiri oli Latvian hallinnollinen alue, joka sijaitsee Riianlahden kaakkois-osassa. Riian ja Jūrmalan kaupungit eivät olleet osa piiriä, vaikka ne rajoittuivatkin sen alueeseen. Riian piirin pinta-ala oli 3,058 km² ja siellä oli 173 116 asukasta. Riian piiri oli pinta-alaltaan ja väestömäärältään Latvian suurimpia ja tärkeimpiä. Alueella on Latvian kehittynein liikenneverkosto, johon kuuluu 10 suurta moottoritietä ja kuusi tärkeää rautatietä. 
Alueen maasto on melko tasaista. Alueella on 132 järveä ja alueen läpi virtaa kolme jokea jotka ovat Latvian suurimmat. Koillisosassa on Gaujan kansallispuisto. Latvian piirit lakkautettiin vuonna 2009 Latvian aluehallintouudistuksen yhteydessä.
Hugleikur Dagsson

Þórarinn Hugleikur Dagsson (s. 5. lokakuuta 1977 Akureyri, Islanti) on islantilainen sarjakuvataiteilija ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan satiirisista mustaa huumoria viljelevistä sarjakuvistaan.
Hugleikur toimi aluksi elokuvakriitikkona islantilaisella Radió X:llä. Hän valmistui Islannin taideakatemiasta vuonna 2001 ja alkoi kustantaa omia sarjakuviaan vuonna 2002. Hän teki ensimmäisen kustannussopimuksensa 2005. Hän on piirroksien lisäksi tuottanut videoita ja valokuvia, joita on esitelty monissa näyttelyissä.
Hugleikur on myös kirjoittanut kaksi näytelmää, joista ensimmäisestä hän voitti Islannin vuoden näytelmäkirjailijan tittelin.