tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pascal Siakam

Pascal Siakam (s. 2. huhtikuuta 1994 Douala) on kamerunilainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut NBA:ssa vuodesta 2016 lähtien ja voitti vuonna 2019 Toronto Raptorsissa NBA:n mestaruuden sekä . NBA:n kehityssarjan mestaruuden Siakam voitti vuonna 2017, jolloin hänet valittiin myös loppuottelujen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Elämä ja ura.
Siakam alkoi harjoitella koripalloa järjestelmällisesti vasta noin 18-vuotiaana. Hänen kolme isoveljeään saivat kaikki koripallostipendit yhdysvaltalaisiin NCAA-tason yliopistoihin. Siakamin NBA:ssa pelanneella maanmiehellä Luc Mbah a Moutella oli suuri vaikutus Siakamin koripallouran aloittamiseen.
Siakam pelasi yliopistokoripalloa New Mexicon osavaltionyliopiston joukkueessa vuosina 2014–2016. Hän oli kummallakin yliopistokaudellaan konferenssinsa eliittiä ja valittiin vuonna 2016 sen parhaaksi pelaajaksi.
Toronto Raptors varasi Siakamin NBA:han 27. vuorolla . Siakam teki Raptorsin kanssa 2+2-vuotisen tulokassopimuksen, jonka optiovuodet olivat joukkueen päätettävissä. Keväällä 2017 Siakam liikkui paljon Raptorsin ja sen kehityssarjajoukkue Raptors 905:n välillä. 905:ssä Siakam voitti kyseisenä keväänä D-Leaguen mestaruuden ja valittiin loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Kaudella 2018–2019 Raptors ylsi ensimmäisen kerran NBA:n loppuotteluihin, joista ensimmäisessä Siakam heitti 32 pistettä. Hän oli ensimmäinen vähintään 30 pistettä ensimmäisessä finaaliottelussaan heittänyt pelaaja sitten Michael Jordanin vuoden 1991 suorituksen. Raptors voitti lopulta NBA:n mestaruuden 4–2-otteluvoitoin. Siakam heitti mestaruuden ratkaisseessa ottelussa 26 pistettä. Hänet valittiin kauden päätteeksi .
Siakam vaihdettiin NBA-seura Indiana Pacersiin tammikuussa 2024.
Tulikellukka

Tulikellukka ("Geum coccineum") on maavarsien ja rönsyjen avulla leviävä monivuotinen ruohovartinen kasvi. Se kasvaa mättäinä, osa liuskoittuneista tummanvihreistä lehdistä säilyy yli talven.
Tulikellukkaa käytetään monivuotisena koristekasvina eli perennana.
Isaac Carström

Isaac (Isak) Carström (2. kesäkuuta 1818 Oulu – 15. tammikuuta 1892 Pori) oli suomalainen Porissa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja.
Carströmin vanhemmat olivat Isak Carström (k. 1838) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Katarina Montin. Carströmin isä oli toiminut Oulussa kauppiaana ja raatimiehenä ja myöhemmin hän omisti maatilan Nakkilan Anolassa. Nuorempi Carström kävi Turun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1838. 
Carström toimi kauppiaana Porissa 1840–1887. Hän perusti J. E. Wahlgrenin kanssa kauppaliikkeen "Isaac Carström &amp; Co". Liikkeellä oli 1863 koko Suomen neljänneksi suurin kauppalaivasto ja se omisti 40 prosenttia Porin laivoista. Carström osti porilaisten kauppiaiden W. Rosenlewin ja J. G. Holmbergin kanssa Hämeenkyrön Susikosken sahan vuonna 1853 ja Isaac Carström &amp; Co oli samana vuonna mukana perustamassa Poriin baijerilaista olutpanimoa sekä tiilitehdasta jossa toisena osakkaana oli ruukuntekijä Robert Rosendahl. Vuonna 1861 Isaac Carström oli mukana perustamassa Isonsannan höyrysahaa. Hän oli perustajaosakkaana myös Reposaaren laivaveistämössä. Vuonna 1866 Isonsannan höyrysahan konkurssin seurauksena Carström ja hänen yhtiökumppaninsa Wahlgren joutuivat vararikkoon.
FK Radnički Niš

Fudbalski klub Radnički () eli FK Radnički Niš on jalkapalloseura Nišin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2021–22 Serbian korkeimmalla sarjatasolla Serbian Superliigassa. Radnički on pelannut useita kertoja Euroopan sisäisissä kilpailuissa ollen parhaimmillaan välierissä UEFA-cupin kaudella 1981–1982.
Kalvopumppu

Kalvopumppu on positiivinen siirtopumppu, joka hyödyntää kumista, kestomuovista tai teflonista valmistetun kalvon edestakaisen toiminnan ja sopivien venttiileiden yhdistelmää kalvon molemmilla puolilla fluidin eli nesteen tai kaasun pumppaamisessa.. Venttiilit voivat olla mm. suunta-, perhos- tai läppäventtiilejä tai mitä vain muita sulkuventtiilejä. 
Kalvopumppuja on kolmea päätyyppiä: 
Kun kalvopumpun kammion tilavuus kasvaa (kalvo liikkuu ylös), paine alenee, ja neste tai kaasu vetäytyy kammioon. Kun kammion tilavuus myöhemmin pienenee ja paine kasvaa (kalvo liikkuu alas), aiemmin sisään imetty neste tai kaasu poistuu kammiosta. Lopuksi ylös liikkuva kalvo imee taas fluidia kammioon, mikä viimeistelee kierron. Toiminta on samanlaista kuin polttomoottorin sylinterissä. Kalvopumpun käyttökoneiston ja puristuskammion välissä on ilmatiivis tiiviste, joten pumppu pystyy siirtämään, puristamaan kokoon ja tyhjentämään väliaineen voiteluaineetta. 
Elastomeeristä kalvoa voidaan käyttää monipuolisena dynaamisena tiivisteenä, joka poistaa monia muiden tiivistystapojen rajoitteita. Ne eivät vuoda, niiden kitka on pieni, ja ne voidaan valmistaa korkealla herkkyydellä. Oikealla ainevalinnalla kalvot pysyvät tiiviinä laajalla paine- ja lämpötila-alueella tarvitsematta voitelua tai huoltoa. 
Ominaisuudet.
Kalvopumpun ominaisuudet: 
Ilmanpuristimet.
Pieniä mekaanisesti aktivoitavia kalvopumppuja käytetään myös kompressoreissa eli ilmanpuristimissa ja matala-asteisen tyhjiön lähteenä. Verrattuna muihin ilmanpuristimiin kalvopumput ovat hiljaisia, halpoja, ja mikä tärkeintä, ilmavirrassa ei ole liikkuvia osia. Tämä mahdollistaa niiden käytön ilman ilman kanssa kosketuksissa olevaa voitelua, joten tuotettu paineilma on puhdasta.
OnePlus 7

OnePlus 7 on OnePlussan 14. toukokuuta 2019 julkaisema Android-pohjainen älypuhelin. Se on OnePlus 6 -sarjan seuraaja.
Julkistus.
OnePlus 7, OnePlus 7 Pro ja OnePlus 7 Pro 5G julkaistiin 14. toukokuuta 2019.
Vaihtoehtoina ovat 6 gigatavun keskusmuistilla ja 128 gigatavun tallennustilalla tai 8 gigatavun keskusmuistilla ja 256 gigatavun tallennustilalla varustetut mallit. OnePlus 7 tuli maailmanlaajuisesti myyntiin vain yhdellä värillä: Mirror Gray. Kiinassa ja Intiassa puhelimen väriksi voi valita myös punaisen.
Muuta.
OnePlus 7 -sarjassa ei nähdä 6-sarjan tuttuun tapaan perinteistä kuulokeliitäntää tai mukana tulevaa kuulokeliitäntä-adapteria. Puhelimessa on vain USB-C-liitäntä, joka tukee Fast Charge -pikalatausteknologiaa. Fast Charge antaa valmistajan mukaan 20 watin (5 V · 4 A) tehon. Lukitusnäytön avausvaihtoehtoina on perinteisten tapojen lisäksi näytön alaosassa oleva sormenjälkitunnistin ja kasvontunnistus.
Pakkaus.
Pakkaus sisältää
Lactobacillus acidophilus

Lactobacillus acidophilus on Lactobacillaceae-heimoon kuuluva homofermentoituva ja grampositiivinen sauvabakteeri. Se on eristetty ihmisestä ja kuvailtu ensi kerran vuonna 1970 Pohjois-Carolinan osavaltionyliopistossa.
L. acidophilus kuuluu emättimen luonnolliseen mikrobistoon. Sen tehtävä siellä on hajottaa solujen glykogeenia maitohapoksi. Maitohappo pitää emättimen pH-arvon normaalin matalana.
Ulkonäkö ja koko.
"L. acidophilus" NCFM-kannan bakteerit ovat kooltaan noin 1,99 mikrometriä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Laji on mikroaerofiilinen, joten se ei siedä kovin hapekkaita olosuhteita. "L. acidophiluksen" optimaalinen kasvulämpötila on noin 37–40 celsiusastetta ja pH-arvo 4,40–4,81. Bakteeri elää normaalisti ihmisen ohutsuolessa, suussa ja emättimessä.
Ravinto.
"L. acidophilus"-bakteerit käyttävät ravinnokseen muun muassa kalsiumkarbonaattia, glukoosimonohydraattia ja inuliinia.
Terveysvaikutukset ja käyttö.
Vuonna 2003 Yhdysvalloissa tehdyn tutkimuksen mukaan "Lactobacillus acidophilus"-bakteerit hillitsevät ripulia aiheuttavan "Escherichia coli"-bakteerin vaikutuksia. Food and Drug Administration ei ole kuitekaan hyväksynyt "L. acidophilus"-bakteerin lääkinnällistä käyttöä.
"Lactobacillus acidophilus" lisää myös maidon pilkkomiseen tarvittavan laktaasientsyymin tuotantoa, minkä vuoksi se soveltuu laktoosi-intoleranssin aiheuttamien oireiden lievittämiseen. Vuonna 1994 tehdyssä pienessä tutkimuksessa havaittiin, että yhdeksällä kymmenestä laktoosi-intolerantikosta vähenivät oireet, kun he nauttivat maidon kanssa "L. acidophilus"-kanta NCFM:ää. Vuonna 1995 toteutetussa pienessä tutkimuksessa "L. acidophilus"-kanta Rosell 52:aa käytettäessä maitotuotteiden kanssa, Rosell 52 yhdessä "Lactobacillus rhamnosus"-kanta Rosell-11:n kanssa vähensivät kahden kolmesta laktoosi-intolerantikon oireita.
"Lactobacillus acidophilus" on fytonomi Birgit Stenroosin mukaan tärkeä ihmisen terveyden kannalta myös siksi, että se vähentää kolesterolin imeytymistä. 
Ihmisperäiset "L. acidophilus"-kannat, kuten NCFM tehoavat ihmiseen paremmin kuin naudoista saatavat kannat. Suurin osa markkinoiden maitohappobakteereista on kuitenkin nautaperäisiä kuten Rosell-52-kanta.
Hennapensas

Hennapensas ("Lawsonia inermis") on Aasiassa, Australiassa ja Pohjois-Afrikassa kasvava pieni pensas. Sen lehdistä saadaan punaruskeaa väriainetta hennaa. Hennapensaan lehdet sisältävät lawsonia (2-hydroksi-1,4-naftokinoni, C10H6O3), joka on hennan sisältämä värimolekyyli. Kasvilla on pienet, vastakkain kasvavat lehdet ja valkeat tai punaiset kukat.
Kiinankeltakärhö

Kiinankeltakärhö ("Clematis tangutica") on kukkiva köynnös. Sillä on pienet, kirkkaanvihreät lehdet ja 4 cm pitkät kellomaiset kukat.
Kiinankeltakärhö on kotoisin Aasian keskiosista. Se kasvaa metsissä, vuorenrinteillä ja jokilaaksoissa Kiinan keski- ja pohjoisosissa.
Kiinankeltakärhö kukkii runsaasti ja pitkään, heinäkuun alusta lokakuuhun. Sitä on kasvatettu Suomessa koristekasvina 1940-luvulta asti.
Rantalemmikki

Rantalemmikki ("Myosotis laxa") on lemmikkien ("Myosotis") sukuun kuuluva yksi- tai kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Se kasvaa kosteilla paikoilla samoin kuin sukulaisensa luhtalemmikki; ne voi erottaa siitä, että rantalemmikillä on pienemmät kukat.
Rantalemmikkiä tavataan lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla; Euroopassa, Amerikassa ja Aasiassa on omat alalajinsa.
OnePlus 7 Pro

OnePlus 7 Pro on OnePlussan 14. toukokuuta 2019 julkaisema Android-pohjainen älypuhelin. Se on OnePlus 6T:n seuraaja.
Julkistus.
OnePlus 7, OnePlus 7 Pro ja OnePlus 7 Pro 5G julkaistiin 14. toukokuuta 2019.
Vaihtoehtoina ovat 6 gigatavun keskusmuistilla ja 128 gigatavun tallennustilalla, 8 gigatavun keskusmuistilla ja 256 gigatavun tallennustilalla tai 12 gigatavun keskusmuitilla ja 256 gigatavun tallennustilalla olevat mallit.
Ominaisuuksia.
OnePlus 7 Pron erikoisuutena on puhelimen rungon sisälle sijoitettu motorisoitu etukamera, joka ponnahtaa tarvittaessa laitteen sisältä. Siinä on 16 megapikselin Sony IMX 471 -kenno. Puhelimen takana on kolmoiskamera, jossa on 48, 8 ja 16 megapikselin kennot.
OnePlus 7 Prohon ei kuulu OnePlus 6T:n tapaan perinteistä 3,5 millimetrin kuulokeliitäntää, vaan puhelimessa on pelkästään Warp Charge -pikalatausteknologiaa hyödyntävä USB Type C -liitäntä. Warp Charge antaa valmistajan mukaan 30 watin lataustehon. Puhelimen lukituksen avausvaihtoehtoina on näytön alla oleva sormenjälkitunnistin ja kasvojen tunnistus.
Muuta.
Suomessa OnePlus 7 Prota myy Elisa, Telia, DNA ja Verkkokauppa.com. 
Puhelimen tärkeimpiä kilpailijoita ovat Samsung Galaxy S10, Huawei P30 Pro, Google Pixel 3a ja Google Pixel 3XL.
Pakkaus.
Pakkaus sisältää:
• OnePlus 7 Pro
• Warp Charge 30W -laturi
• Warp Charge (USB-C) -kaapeli
• Pikaopas
• Oneplus tarroja
• Suojakuori
• Näytönsuojakalvo (valmiiksi kiinnitetty)
• SIM-korttityökalu
Dave

Dave on Gary Rossin käsikirjoittama ja Ivan Reitmanin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1993. Siinä Kevin Kline esittää Yhdysvaltojen presidentin kaksoisolentoa, joka skandaalin välttämiseksi löydetään näyttelemään presidenttiä tämän saatua sydänkohtauksen sihteerinsä kanssa muhinoidessaan. Kline tietenkin esittää myös presidentin roolin, ja tämän vaimoa näyttelee Sigourney Weaver. Ilkeän kansliapäällikön roolissa on Frank Langella.
Vastaanotto.
Gary Ross oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana ja Kevin Kline pääroolistaan Golden Globe -ehdokkaana.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti "Daven" olevan hyvin onnistuneesti toteutettu ja tarkasti ohjattu hyväntuulinen komedia, jonka käsikirjoitus kulkee hyvin ja näyttelijät ovat hyvässä vedossa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä ja sanoi vanhahtavan komedian toimivan mehevästi epäuskottavasta lähtökohdastaan huolimatta.
Texarkana (Texas)

Texarkana on kaupunki Bowien piirikunnassa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 36 411. Texarkana muodostaa kaksoiskaupungin Arkansasin osavaltioon kuuluvan samannimisen kaupungin kanssa. 
Texarkana kuuluu Ark-La-Texin alueeseen.
Jonnakaisa Risto

Jonnakaisa Risto (s. 1990 Joensuu) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2018. Hän on näytellyt muun muassa Kansallisteatterissa, Riihimäen teatterissa ja Q-teatterissa. Risto on yhdessä Juuso Timosen kanssa perustamansa monitaiteellisen kollektiivin, Vauriomanian, taiteellinen johtaja. Risto toimii myös Saimaan Teatterissa ja työskentelee Saimaan Teatteri ry:ssä teatterisihteerinä. Risto on esiintynyt KOM-teatterissa järjestetyssä ”Lintuja Savossa” -nimisessä konsertissa yhdessä Kaj Chydeniuksen kanssa.
Suomen arvostelijain liitto myönsi Ristolle Kritiikin Kannukset -palkinnon huhtikuussa 2023 Kansallisteatterin ohjelmistoon kuuluneesta "Korhosen muotokuva" -nykynukketeatteriesityksestä. Hän oli kolmas tämän 1960-luvun alusta jaetun palkinnon saanut näyttelijä ja ensimmäinen naisnäyttelijä.
Antti Peltola

Antti Peltola (s. 30. maaliskuuta 1988 Miehikkälä) on suomalainen näyttelijä.
Peltola valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi 2018. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa. 
Peltola on tullut tunnetuksi TV-sarjoista "Munkkivuori", "Sijainen", "Jarin ja Karin kesäloma", "Roba" ja "Karuselli". 
Peltola oli 2010-luvun lopulla mukana "Sub Goes Kolinan" ohjelmassa "Viime viikon Antti".
India Gate

India Gate on New Delhissä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu vuosina 1914–1919 Brittiläisen Intian joukoissa ensimmäisessä maailmansodassa sekä kolmannessa afgaanisodassa kuolleiden sotilaiden muistoksi.
Rakenne ja suunnittelija.
India Gate on malliltaan triumfikaaren mallinen monumentaaliportti, joka on rakennettu punertavasta hiekkakivestä. Portin korkeus on 42 metriä. Se sijaitsee Rajpath-bulevardin (aiemmin nimellä "Kings way") itäpäässä noin kilometrin päässä Connaught Place -aukiolta.
Muistomerkin on suunnitellut arkkitehti Edwin Lutyens, joka oli New Delhin pääarkkitehtina tuohon aikaan. Imperial War Graves Commission palkkasi Lutyensin ensimmäisen maailmansodan jälkeen suunnittelemaan Indian Gaten yhtenä useiden muiden muistomerkkien joukossa.
Muistomerkki rakennettiin noin 82 000 ensimmäisessä maailmansodassa kuolleen Brittiläisen Intian joukkojen sotilaan muistoksi. Sen peruskiven muurasi Connaughtin herttua vuonna 1921. Muistomerkin valmistuttua sen vihki käyttöön 12. helmikuuta 1931 paroni Irwin, joka oli tuolloin Intian varakuningas.
Lutyens ei suostunut ottamaan muistomerkkiin monensuuntaisia holvikaaria tai muita itämaisia aiheita ja tulosta on kuvattu paljolti Pariisin Riemukaaren kaltaiseksi.
Amar Jawan Jyoti.
Kaaren alla sijaitsee "Amar Jawan Jyoti", vuonna 1971 Intian–Pakistanin sodassa kuolleiden muistomerkki. Sen vihki käyttöön tuolloinen Intian pääministeri Indira Gandhi 26. tammikuuta 1972. Muistomerkin jalusta on punaista- ja mustaa graniittia. Jalustassa on pystyssä L1A1-itselataava kivääri piippu alaspäin ja sen perän päälle on asettu kypärä. Jalustan juurella on neljä tynnyrin muotoista uurnaa joista yhdessä palaa ikuinen tuli.
Playback (laulu)

Playback-laulaja on laulaja, joka laulaa musiikkia elokuviin. Elokuvassa esiintyvät näyttelijät esittävät laulavansa kappaleet kuvissa, mutta ääniraidalla laulaa playback-laulaja.
Playback-laulajia käytetään paljon etenkin Bollywood-elokuvissa, ja laulajat voivat olla yhtä ihailtuja kuin elokuvan näyttelijätkin. Kuuluisa intialainen playback-artisti Lata Mangeshkar on äänittänyt tuhansia lauluja.
Désirée (Ruotsin prinsessa)

Désirée Elisabeth Sibylla (s. 2. kesäkuuta 1938) on Ruotsin prinsessa ja kuningas Kaarle XVI Kustaan vanhempi sisar. Avioliittonsa kautta hän on paronitar Silfverschiöld. Hän jäi leskeksi vuonna 2017.
Désirée syntyi ja kasvoi kolmen sisarensa kanssa Hagan linnassa, ja heitä kutsuttiin Hagan prinsessoiksi. Hän menetti varsinaisen kuninkaallisen asemansa mennessään naimisiin, mutta kuningas antoi hänelle arvonimen prinsessa Désirée, paronitar Silfverschiöld. Kun kruununperimysjärjestystä muutettiin vuonna 1980 niin, että naisistakin voi tulla hallitsijoita, lakimuutos koski vain Kaarle XVI Kustaan jälkeläisiä.
Yhdysvaltain alkuperäiskansat

Yhdysvaltain alkuperäiskansat ("The American Indian and Alaska Native population") ovat alkuperäiskansoja Yhdysvaltojen manneralueella. Yhdysvaltojen väestönlaskennassa ei Havaijin alkuperäisasukkaita tai Tyynenmeren saarelaisia lasketa tähän ryhmään, vaan heillä on oma ryhmänsä.
Tunnustetun alkuperäiskansan aseman oli vuonna 2022 saanut Yhdysvalloissa 574 kansaa. Nämä kansat ovat oikeutettuja saamaan valtion rahoitusta ja palveluja.
Vuoden 2020 väestönlaskennassa 3,7 miljoonaa yhdysvaltalaista ilmoitti identifioituvansa Yhdysvaltain intiaaniksi tai Alaskan alkuperäisasukkaaksi. Lisäksi 5,9 miljoonaa ilmoitti olevansa sekä tätä ryhmää että myös jotain toista ryhmää. Ainakin osittain Yhdysvaltain alkuperäisasukkaisiin katsoo siis kuuluvansa yhteensä 9,7 miljoonaa yhdysvaltalaista eli 2,9 prosenttia maan koko väestöstä. Tämä merkitsee 87 prosentin kasvua kymmentä vuotta aikaisempaan lukemaan, joka oli 5,2 miljoonaa. Alkuperäisasukas–valkoinen-yhdistelmä kasvoi 1,4 miljoonasta 4 miljoonaan.
Osavaltioittain suurimmat alkuperäisasukkaiden osuudet ovat Alaskassa (14,8 prosenttia), New Mexicossa (8,9 prosenttia) ja Etelä-Dakotassa (8,4 prosenttia).
Alkuperäisasukkaat saavat Yhdysvalloissa nauttia muillekin vähemmistöille säädettyä positiivista erityiskohtelua urakkasopimuksissa liittovaltion kanssa. Koska ei-intiaanit ovat käyttäneet tätä oikeutta väärin tekeytymällä intiaaneiksi, nykyisin erityiskohtelua urakkasopimuksissa saavat vain virallisesti tunnustettujen intiaaniheimojen kirjoilla olevat jäsenet. Koska rotusyrjintä on korkeimman oikeuden ja joidenkin alempien tuomioistuimien tulkinnan mukaan Yhdysvaltain perustuslain vastaista, intiaanit ja alkuperäisasukkaat määritellään virallisissa yhteyksissä usein poliittisesti eli heimojäsenyyden kautta, minkä ansiosta heille voidaan suoda laillisesti etuoikeuksia. Eri yhteyksissä on kuitenkin käytössä erilaisia virallisia määritelmiä, joista joihinkin kuuluu myös verenperimä tai henkilön oman yhteisön käsitys henkilön etnisyydestä. Intiaanin määritelmät nojaavat muita Yhdysvaltain rotuvähemmistöjä enemmän muihin kriteereihin kuin henkilön omaan kokemukseen omasta identiteetistä. Yksinomaan intiaaneja koskevia erityisoikeuksia ovat esimerkiksi liittovaltion intiaanietuudet, etusija työllistämisessä, vapautus osavaltion määräysvallasta sekä mahdollisuus tuomita liittovaltion tai heimon eikä osavaltion tuomiovallan mukaan.
Yhdysvaltain alkuperäiskansoilla on vaihtelevat pääsykriteerit uusille jäsenille. Useimmat tunnustetut kansat vaativat jonkin tietyn prosentin ”intiaaniverenperimää”. Vaaditun verenperimän alaraja on useimmilla kansoilla vähintään 1/16, eli yksi intiaani-isoisoisovanhempi. Geneettisen sukututkimuksen antamia etnisyystuloksia viralliset heimot eivät tiettävästi hyväksy jäsenyyshakemuksen perusteeksi.
Näin koulutat lohikäärmeesi 3

Näin koulutat lohikäärmeesi 3 () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut 
Dean DeBloisin ohjaama ja käsikirjoittama 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se perustuu löyhästi Cressida Cowellin samannimiseen kirjasarjaan. Elokuva on jatko-osa vuoden 2014 elokuvalle "Näin koulutat lohikäärmeesi 2". Se on viimeinen osa "Näin koulutat lohikäärmeesi" -elokuvasarjaa.
Sansibar (kaupunki)

Sansibar on satamakaupunki Tansanian Sansibarin saarella. Vuonna 2022 kaupungin väkiluku oli noin 710 000. Se on saaren pääasiallinen satama ja kaupallinen keskus. 1800-luvulla Omanin sulttaani teki siitä Sansibarin sulttaanikunnan pääkaupungin. Myöhemmin se menetti asemaansa mantereella sijaitseville Dar es Salaamin ja Mombasan satamille.
Sansibar sijaitsee Sansibarin saariston pääsaaren länsirannalla.
Sansibarin vanha kaupunginosa Kivikaupunki () on Unescon maailmanperintökohde.
Laika (koiratyyppi)

Laika () on monikäyttöinen venäläinen metsästyskoiratyyppi. Se on alkujaan venäläisten ammattimetsästäjien käytössä ollut koira, mutta on levinnyt esimerkiksi Suomeen. Siitä on jalostettu kolme rotua. Alun perin metsästyslaikoja oli neljä, mukaan lukien karjalais-suomalainen laika, mutta se on sittemmin yhdistetty samaksi roduksi suomenpystykorvan kanssa.
Laikan käsitys laajemmin.
Venäjällä tiettyjä rotuja, joita käytetään mm. veto- ja paimenkoirina, kutsutaan myös laikoiksi. Lisäksi Desmond Morris on luokitellut Venäjän eri alueiden laikat omiksi roduikseen.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1970–1971

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1970–1971 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 16. kausi. Cupiin osallistui 33 joukkuetta, ja yhden karsintakierroksen jälkeen 32 joukkuetta aloittivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Wembley Stadiumilla, Lontoossa 2. kesäkuuta 1971. Alankomaalainen Ajax voitti loppuottelussa kreikkalaisen Panathinaikosin maalein 2–0.
Kauden paras maalintekijä oli kymmenen maalia tehnyt Panathinaikosin Antonis Antoniadis, joka teki neljä maalia ensimmäisen kierroksen toisessa osaottelussa luxemburgilaista Jeunesse Eschia vastaan.
Välierät.
Toiset osaottelut.
"Panathinaikos eteni loppuotteluun yhteismaalein 4–4 vierasmaalisäännön perusteella."
"Ajax eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1."
Paula Kivinen

Paula Helena Kivinen (o.s. Mela, 15. kesäkuuta 1906 Kärkölä – 9. helmikuuta 1998 Tampere) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja ja taidehistorian tutkija, joka tuli tunnetuksi Tampereen jugendarkkitehtuurin asiantuntijana ja puolestapuhujana. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1988.
Paula Mela valmistui ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1925 ja piirustuksenopettajaksi Taideteollisuuskeskuskoulusta vuonna 1929. Hän toimi aluksi opettajana Vammalassa vuosina 1929–1936, mutta muutti Tampereelle solmittuaan avioliiton Eero Kivisen (1904–1999) kanssa. Tampereella hän toimi opettajana eri oppilaitoksissa vuoteen 1970 asti. Hänen opettajanuransa kesti yhteensä yli 40 vuotta. 
1950-luvulla Kivinen jatkoi taidehistorian opintoja, jotka hän oli aloittanut jo opettajaksi opiskellessaan. Hän sai Helsingin yliopiston taidehistorian professorilta Lars Petterssonilta tehtäväksi perehtyä Tampereen tuomiokirkkoon. Kivinen teki aiheesta tutkielman, jatkoi edelleen rakennuksen tutkimista ja kirjoitti lopulta aiheesta kirjan "Tampereen tuomiokirkko" (1961). Myöhemmin hän pääsi esiintymään asiantuntijana aihetta käsitelleissä televisio-ohjelmissa.
Vuonna 1973 Tampereen taidemuseossa järjestettiin näyttely ”Tampereen jugend”, jonka toteutukseen Kivinen osallistui aktiivisesti. Hän muun muassa kirjoitti näyttelyn yhteydessä julkaistuun kirjaan arkkitehtuuria koskevan osuuden. Näyttelystä tuli yleisömenestys, ja se keräsi enemmän kävijöitä kuin mikään museon aikaisemmista näyttelyistä: kahden kuukauden aikana sen näki 33 200 ihmistä. Näyttelyjulkaisu myytiin loppuun kesken näyttelyn. On arvioitu, että tämän näyttelyn ja Paula Kivisen näkyvän toiminnan ansiosta jugendin arvostus lisääntyi Tampereella ja rakennuksia säästyi purkamiselta.
Vuonna 1982 ilmestyi Kivisen oma laaja teos "Tampereen jugend: arkkitehtuuri–taideteollisuus", josta opetusministeriö myönsi hänelle valtion tiedonjulkistamispalkinnon. Myöhemmin 1980-luvulla Kivinen kirjoitti vielä uuden, entistä perusteellisemman tutkimuksen ensimmäisen kirjansa aiheesta eli Tampereen tuomiokirkosta. Aikaisempi kirja oli ollut jo pitkään loppuunmyyty.
Kivinen kuoli Tampereella alkuvuodesta 1998. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Itäfriisi

Itäfriisi on yksi kolmesta friisin kielestä. Sitä kutsutaan myös saterlandinfriisiksi ("Seeltersk"), sillä Saterlandin murre on ainoa vielä elossa oleva itäfriisin muoto. Itäfriisi kuuluu länsigermaanisiin kieliin.
Muinaisitäfriisi ja sen hiipuminen.
Muinaisitäfriisiä puhuttiin Itä-Friisiassa, hollantilaisen Lauwers-joen ja saksalaisen Weser-joen välissä. Itä-Friisiaan kuului myös kaksi pientä aluetta Weserin itärannalla, Wursten ja Würden. Muinaisitäfriisin voi jakaa kahteen murteeseen: Weserin friisi idässä ja Emsin friisi lännessä. Vuodesta 1500 eteenpäin muinaisitäfriisiä sivuuttivat ympäröivät alasaksan murteet, ja nykyään itäfriisi on lähes kuollut.
1600-luvun puoliväliin mennessä Emsin friisi oli lähes täysin kadonnut. Weserissä friisi ei selvinnyt paljon kauempaa, ja oli vuoteen 1700 mennessä suurelta osin kuollut. Wurstenissa sitä puhuttiin kuitenkin ainakin vielä vuonna 1723. Pisimpään se selvisi Wangeroogen saarella, jossa viimeinen Weserin friisin puhuja kuoli vuonna 1953. Nykyään muinaisitäfriisiä ei puhuta enää Itä-Friisian historiallisten rajojen sisällä, mutta suuri osa sen asukkaista pitää itseään yhä friiseinä, ja he kutsuvat alasaksan murrettaan nimellä "Freesk". Friisiläinen perusta on yhä huomattavissa tässä murteessa vahvasta saksalaistamisesta huolimatta.
Saterlandinfriisi.
Viimeinen elävä muoto muinaisitäfriisistä on Elmsin friisin murre, jota puhutaan Saterlandin alueella entisessä Oldenburgin vapaavaltiossa, varsinaisen Itä-Friisian eteläpuolella. Saterland, jonne friisien on ajateltu tulleen Itä-Friisiasta 1000-luvulla, oli pitkään kulkukelvottomien nummien ympäröimä. Kieli selvisi vuosisatoja tämän ja sen vuoksi, että saterlandinfriisi oli alueen asukkaille aina alasaksaa paremmassa asemassa.
Toisena tärkeänä tekijänä Saterlandista tuli kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen osa Münsterin ruhtinashiippakuntaa. Tämän seurauksena se päätyi katolisen kirkon vallan alle, ja se erotettiin sosiaalisesti protestanttisesta Itä-Friisiasta noin vuodesta 1630 lähtien. Katolisen lain mukaan ei-katolisen puolison tuli kääntyä katolilaisuuteen, joten saterlandilaisten ja itäfriisialaisten väliset yhteydet ja avioliitot kävivät harvoiksi.
Puhujat.
Nykypäivän itäfriisin puhujien määrän arviot vaihtelevat. Saterlandinfriisiä puhuu noin henkeä Saterlandin asukkaasta; noin puhuu sitä hyvin (joista hieman alle puolet on äidinkielisiä puhujia). Suurin osa äidinkielisistä puhujista kuuluvat vanhempaan sukupolveen, joten itäfriisi on vakavasti uhanalainen kieli. Se ei kuitenkaan välttämättä ole enää kuoleva, sillä useiden raporttien mukaan puhujien lukumäärä on kasvussa nuoremman sukupolven joukossa, ja jotkut kasvattavat lapsensa itäfriisinkielisiksi.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1971–1972

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1971–1972 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 17. kausi. Cupiin osallistui 33 joukkuetta, ja yhden karsintakierroksen jälkeen 32 joukkuetta aloittivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Stadion Feijenoordilla, Rotterdamissa 31. toukokuuta 1972. Alankomaalainen Ajax voitti loppuottelussa italialaisen Internazionalen maalein 2–0.
Kauden parhaat maalintekijät olivat viisi maalia tehneet Ajaxin Johan Cruijff, Újpestin Antal Dunai, Celticin Lou Macari ja Standard Liègen Sylvester Takač.
Välierät.
Toiset osaottelut.
"Ajax eteni loppuotteluun yhteismaalein 1–0."
"Internazionale eteni loppuotteluun yhteismaalein 0–0 rangaistuspotkukilpailun tuloksena."
Maat ja Kansat

Maat ja Kansat oli Tampereella vuosina 1906–1913 toiminut elokuvayhtiö. Se omisti elokuvateattereita, toi maahan ja vuokrasi elokuvaohjelmia sekä valmisti lähes 30 lyhytelokuvaa.
Keväällä 1906 perustetun osakeyhtiön hallituksen muodostivat merikapteeni Axel Backman, kauppias Rafael Harberg (Haarla), rautatiekirjuri Arthur Johannes Forsander ja varajäsenenä isännöitsijä Arthur Prikander. Sen toimialaksi ilmoitettiin ”kansa- ja maantieteellisten opettavien ja huvittavien kuvien näytteleminen maamme eri kaupungeissa ja keisarikunnassa”. Yhtiö perusti elokuvateatterin Viipuriin ja osti turkulaisen Maailman Ympäri -teatterin. Tampereella sen omistukseen siirtyivät Ruuskasen talon Ympäri Maailman ja Palanderin talon Maailman Ympäri, jotka elokuussa 1907 korvattiin Hämeenkatu 8:n Ympäri Maailman -teatterilla. Kuopioon avattiin kiinteä elokuvateatteri lokakuussa 1906 ja yhtiö harjoitti myös kiertuetoimintaa. Loppuvuodesta 1907 Maat ja Kansat mainosti, että sillä oli filiaali myös Venäjällä.
Maat ja Kansat oli Suomen ainoa Helsingin ulkopuolinen elokuvien maahantuontia ja levitystä harjoittanut yhtiö. Syksyllä 1908 se oli perustamassa maahantuonti- ja levitysyhtiö Bioa, jossa olivat mukana myös helsinkiläiset Central, Kansainvälinen Biografi sekä myöhemmin Pathé Frèresin agenttina toiminut Erik Estlander. Bion toiminta lakkasi jo seuraavana keväänä, ja samalla päättyi myös tamperelaisyhtiön maahantuonti.
Elokuvien valmistaminen liitettiin yhtiön toimenkuvaan osakepääoman korotuksen yhteydessä vuonna 1909. Hallituksen jäseninä toimivat tuolloin Forsander, Backman ja isännöitsijä K. O. Toivonen sekä varajäsenenä rouva H. Forsander. Ensimmäinen, Nokiankoskea esittänyt kuva oli kuitenkin esitetty jo Hämeenkatu 8:n avajaisissa vuonna 1907. Maat ja Kansat valmisti yhteensä lähes kolmekymmentä lyhyttä dokumenttielokuvaa sekä näytelmäelokuvan "Vasikan häntä" (1908). Vuosina 1907–1908 se oli Karl Emil Ståhlbergin Atelier Apollon jälkeen Suomen toiseksi suurin elokuvatuottaja. Yhtiön elokuvien laatua on pidetty heikkona. Niistä on säilynyt vain "Kuvia valtiopäivien juhlallisista avajaisista" vuodelta 1910.
Yhtiön hallituksen puheenjohtaja Forsander ja Toivonen ajautuivat vuonna 1910 talousvaikeuksiin ja heidän osakkeensa pakkohuutokaupattiin. Tampereen Ympäri Maailman -teatteri siirtyi joulukuussa 1910 tehtailija Sulo Salmelinin omistukseen. Osakeyhtiö Maat ja Kansat ilmoitti toiminnastaan kaupparekisteriin viimeisen kerran kesäkuussa 1911, jolloin sen hallitukseen kuuluivat Vihtori Mäkelä, Vilho Osola ja Arthur Prikander sekä varajäsenenä August Lahti. Yhtiön teatteritoiminta Turussa ja Viipurissa päättyi vuonna 1913 ja se poistettiin kaupparekisteristä vuonna 1980.
Gansikloviiri

Gansikloviiri (C9H13N5O4) on nukleosidianalogeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa sytomegalovirusinfektioiden hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa gansikloviiri on kiteistä ainetta, joka liukenee hieman veteen. Gansikloviirin antiviraaliset ominaisuudet johtuvat siitä, että se metaboloituu tymidiinikinaasientsyymin vaikutuksesta gansikloviiritrifosfaatiksi. Tämä on virusten DNA-polymeraasientsyymin inhibiittori ja virus ei kykene enää jakautumaan. Koska gansikloviirin biosaatavuus suun kautta annosteltuna on huono, se annetaan ruiskeena suoneen. Yhdistettä käytetään sytomegalovirusinfektioiden hoitamiseen potilailla, joiden immuunipuolustus on heikentynyt esimerkiksi HIV-infektion vuoksi, tai vakavien herpesvirusinfektioiden hoitamiseen. Gansikloviiristä on kehitetty suun kautta annosteltava aihiolääke valgansikloviiri.
Haittavaikutukset.
Merkittävin gansikloviirin haittavaikutus on luuydintoksisuus, mikä voi johtaa luuydinsupressioon, verisolujen liian vähäiseen määrään ja anemiaan. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat pääkipu, uneliaisuus, psykoottiset kohtaukset, huonovointisuus ja ihottuma. Gansikloviiri voi olla karsinogeenista ja mutageenista.
Rakkaus ei sula sateessa

Rakkaus ei sula sateessa ("The Goodbye Girl") on Neil Simonin käsikirjoittama ja Herbert Rossin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia vuodelta 1977. Sen naispääosaa esittää Simonin tuolloinen vaimo Marsha Mason. Miespääosan esittäjä Richard Dreyfuss sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon ja myös Golden Globen. Elokuva tuotti Oscar-ehdokkuudet neljässä muussakin sarjassa (paras elokuva, naispääosa, naissivuosa ja alkuperäiskirjoitus) ja kolme muuta Golden Globe -palkintoa (paras musikaali- tai komediaelokuva, paras naispääosa ja paras käsikirjoitus).
Juoni.
Paula McFadden (Mason) on työtön tanssija ja pikkuvanhan tytön Lucyn (Quinn Cummings) yksinhuoltajaäiti New Yorkissa. Hänen näyttelijänä toimiva miesystävänsä jättää hänet ja lähtee Italiaan näytelläkseen Bernardo Bertoluccin elokuvassa. Mies ei ole kertonut vuokranneensa Paulan ja Lucyn käyttämän asunnon eteenpäin Chicagosta tulevalle miesnäyttelijälle Elliotille (Dreyfuss). Paula ja Lucy joutuvat jakamaan kahden makuuhuoneen asunnon Elliotin kanssa ja yrittävät opetella sietämään häntä, vaikka mies kulkee alasti, soittaa kitaraa yöllä, meditoi suitsukkeineen aamuisin, tuo naisia huoneeseensa ja masentuu saatuaan tylyt arvostelut Shakespeare-roolistaan. Kun näytelmän esitykset lopetetaan pian yleisökadon vuoksi, työttömäksi jäävästä Elliotista tulee rakastettavan hyväntuulinen, ja Paula ja Elliot rakastuvat. Elliot saa roolin länsirannikon Seattlessa kuvattavasta elokuvasta, ja melkein jo näyttää siltä, että Paula menettää tämänkin näyttelijämiehen.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen kirjoitti ensi-ilta-arviossaan 1978 elokuvan olevan ajatuksiltaan ja kieleltään kankea, mutta silti monesti hauska ja ammattitaitoisesti tehty romanttinen hömpötys. Tv-esityksen alla 32 vuotta myöhemmin "Iltalehden" Jyrki Laelma luonnehti elokuvaa sen tunnettujen tekijöiden pienimuotoiseksi tuotannoksi, joka toimii Masonin ja Dreyfussin hahmojen välisten yhteenottojen varassa.
Portugalin ralli 2019

Portugalin ralli 2019 (virallisesti 53. Vodafone Rally de Portugal 2019) oli Rallin MM-sarjan kauden 2019 seitsemäs osakilpailu, joka ajettiin 30. toukokuuta.–2. kesäkuuta.
Tapahtumia.
Kilpailun voitti Ott Tänak, joka voitti toisen kilpailun peräjälkeen. Tänak nousi kärkeen perjantaiaamuna ja säilytti johtoaseman loppuun, mutta uhrasi pisteet Power Stage -erikoiskokeelta jotta ei joutuisi lähtemään ensimmäisenä seuraavassa Italian kilpailussa. Kris Meeke nousi toiseksi 2,4 sekunnin päähän Tänakista, mutta pyörähti ulos puunkantoon ja rikkoi autonsa jousituksen viimeisellä erikoiskokeella. Myös Esapekka Lappi keskeytti viimeisenä päivänä. Gus Greensmithin auton jousitus hajosi hypyssä viimeisenä päivänä. Myös Sébastien Loeb keskeytti. WRC2 Pro -sarjassa ajava Kalle Rovanperä ajoi uransa parhaaseen tulokseen kuudenneksi.
FK Radnik Bijeljina

Fudbalski klub Radnik Bijeljina () on jalkapalloseura Bijeljinan kaupungista, Bosnia ja Hertsegovina koillisosassa Serbitasavallan alueella. Kaudella 2018–19 Radnik Bijeljina pelasi Bosnia ja Hertsegovinan Valioliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on voittanut Bosnia ja Hertsegovinan Cupin kaudella 2015–16.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973

Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1972–1973 oli mestarijoukkueiden Euroopan cupin 18. kausi. Cupiin osallistui 30 joukkuetta ja ne pelasivat cup-muotoisen kilpailun, jossa välieriin saakka kukin joukkuepari pelasi ottelun koti- ja vieraskentällä yhteistuloksen ratkaistessa jatkoon pääsemisen. Loppuottelu pelattiin Stadion Rajko Mitićillä, Belgradissa 30. toukokuuta 1973. Alankomaalainen Ajax voitti loppuottelussa italialaisen Juventuksen maalein 1–0. Mestaruus oli Ajaxille kolmas perättäinen.
Kauden paras maalintekijä oli puolivälierissä pudonneen Bayern Münchenin 11 maalia tehnyt Gerd Müller, joka teki viisi maalia toisen kierroksen ensimmäisessä osaottelussa kyproslaista AC Omoniaa vastaan.
Välierät.
Toiset osaottelut.
"Juventus eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1."
"Ajax eteni loppuotteluun yhteismaalein 3–1."
Lillemor Mannerheim

Ingeborg Aina Sophie Constance ”Lillemor” Klingspor (o.s. Mannerheim; 3. elokuuta 1927 Vihti – 22. kesäkuuta 1994 Hällekis, Götene, Ruotsi) oli suomalainen, Ruotsissa asunut keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti vaaseistaan ja leikkisistä eläinfiguureistaan.
Mannerheim opiskeli Tukholmassa Taideteollisessa korkeakoulussa (sittemmin Konstfack) ja Pariisissa Académie de la Grande Chaumièressa ja työskenteli muun muassa Arabian palveluksessa ja 1950-luvulta alkaen vakituisena työntekijänä Gefle Porslinsfabrikissa Ruotsissa. Avioiduttuaan vuonna 1957 hän erosi posliinitehtaan palveluksesta ja muutti Hellekisin säterikartanoon, jossa hänellä oli oma ateljee. 1980-luvulla myös Arabia ja Rörstrand tilasivat Mannerheimilta sarjan figuureja.
Vuonna 2019 ilmestyi Ruotsissa Mannerheimin elämäntyötä käsittelevä kirja, ja kesällä 2019 Mannerheimin tuotantoa oli esillä Rian designmuseossa Falkenbergissä Ruotsissa.
Lillemor Mannerheim oli Suomen marsalkka Gustaf Mannerheimin veljen, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Carl Mannerheimin pojantytär. Hän vietti lapsuutensa Suomessa Vihdin Niemenkylässä Hiidenveden rannalla. Ruotsissa asunut kirjailija Augustin Mannerheim oli hänen isänsä serkku.
Lillemor Mannerheimin puoliso oli ruotsalainen kreivi Carl-Gustaf Klingspor (1916–2004), ja heillä oli kolme lasta.
Don Wikström

Don Arthur Lorenzo Wikström (11. tammikuuta 1906 Turku – 11. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kalastusneuvos, museonjohtaja ja opettaja.
Henkilöhistoria.
Don Arthur Lorenzo Wikströmin vanhemmat olivat opettaja Don Arthur Wikström ja Selma Alexandra Ristell ja puoliso vuodesta 1936 Greta Carlsson. Wikström tuli ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931. Hän toimi valmistuttuaan opettajana Turun klassillisessa lyseossa. Suojeluskuntapiirin valistusohjaaja hän oli 1934–1944 ja sivutoimenaan Turun biologisen museon johtaja 1931–1939. Maatalousministeriössä Wikström oli apulaismetsästyksenvalvoja 1945–1952 ja sen ohella valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä. Maataloushallituksen kalatalousosaston kalastusneuvoksenä hän toimi vuodesta 1952, osaston vt. päällikkönä vuodesta 1953 ja vakinaisena vuodesta 1954. Hän myös luennoi metsästysoppia Helsingin yliopistossa 1948–1949 ja 1950–1953. Ahvenanmaan suojeluskuntapiirin huoltopäällikkönä Wikström työskenteli 1941–1944, sotilasarvoltaan hän oli kapteeni (1944).
Univers

Univers on tunnettu ja laajalti käytössä oleva sans serif -kirjaintyyppi, jonka Adrian Frutiger suunnitteli vuonna 1957. Universin rationaalisen selkeät muodot tekevät siitä helppolukuisen ja mitä moninaisimpiin käyttötarkoituksiin sopivan. 
Ranskalainen kirjasinvalimo Deberny &amp; Peignot halusi vuonna 1954 lisätä valikoimaansa puhdaslinjaisen sans serif -kirjaintyypin, jossa olisi useita leikkauksia. Kirjapainon taiteellinen johtaja Frutiger piirsi uuden kirjaintyypin opiskeluaikaisten luonnostensa pohjalta. Deberny &amp; Peignot julkaisi Universin vuonna 1957, ja myöhemmin Univers siirtyi Linotypen omistukseen. Vuonna 1997 Frutiger päivitti Universin yhdessä Linotypen henkilökunnan kanssa vastaamaan paremmin nykyaikaisia vaatimuksia. Lopputuloksena syntynyt "Univers Next" koostuu 59 kirjainleikkauksesta sekä neljästä Linotype Univers Typewriter -kirjainleikkauksesta.
Mestarien liigan kausi 2019–2020

Mestarien liigan kausi 2019–2020 oli Mestarien liigan 28. kausi ja Euroopan parhaiden joukkueiden kesken pelattavan jalkapallocupin 65. kausi. Loppuottelu oli määrä pelata 30. toukokuuta 2020 Atatürkin olympiastadionilla, Istanbulissa, mutta koronaviruspandemian takia se pelattiin Lissabonin Estádio da Luzilla 23. elokuuta 2020. Hallitsevana mestarina kauteen lähti Liverpool.
Joukkueet.
Kansallisten lajiliittojen paikat määräytyvät Euroopan jalkapalloliiton maapisterankingin perusteella. Sijoilla 1.-51. olevat liitot saavat kolme paikkaa pois lukien Liechtenstein, jolle myönnetään yksi paikka. Sijoilla 52. - 54. myönnetään kaksi paikkaa ja sijalla 55. olevalle Kosovalle yksi paikka. Ranking määräytyy vuoden 2018 tilanteen perusteella.
Karsintakierrokset.
Esikarsinta.
Esikarsintaan osallistui 4 joukkuetta. Tälle kierrokselle pääsivät rankingissa sijoille 52.-55. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat. Esikarsinnoissa joukkueet pelasivat ensin välieräottelut, joiden voittajat kohtasivat loppuottelussa. Loppuottelun voittaja eteni 1. karsintakierrokselle. Otteluparit arvottiin Nyonissa 11. kesäkuuta 2019. Välierät pelattiin 25. kesäkuuta ja loppuottelu 29. kesäkuuta.
Ensimmäinen karsintakierros.
1. karsintakierrokselle osallistui 32 joukkuetta. Kierrokselle osallistuivat sijoille 20.-51. sijoittuneiden lajiliittojen (pois lukien Liechtenstein) kansallisten sarjojen voittajat sekä esikarsinnan voittajat. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 9. – 10. heinäkuuta ja toiset osaottelut 16. – 17. heinäkuuta. Otteluparit arvottiin Nyonissa 18. – 19. kesäkuuta.
Toinen karsintakierros.
2. karsintakierrokselle osallistui 24 joukkuetta. Kierrokselle osallistui 1. karsintakierroksen voittajat, sijoille 16.-19. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat sekä sijoille 12.-15. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisissa sarjoissa toiseksi sijoittuneet joukkueet. Otteluparit arvottiin 1. kierroksen arvonnan yhteydessä. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 23. – 24. heinäkuuta ja toiset osaottelut 30. – 31. heinäkuuta.
Kolmas karsintakierros.
3. karsintakierrokselle osallistui 20 joukkuetta. Kierrokselle osallistui 2. karsintakierroksen voittajat, sijojen 14. ja 15. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat, sijoille 7.-11. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen toiseksi sijoittuneet sekä sijalle 6. sijoittuneen lajiliiton kansallisen sarjan kolmanneksi sijoittunut joukkue. Otteluparit arvottiin Nyonissa 22. heinäkuuta. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 6. – 7. elokuuta ja toiset osaottelut 13. elokuuta.
Play-off-kierros.
Play-off-kierrokselle osallistui 12 joukkuetta. Kierrokselle osallistuivat 3. karsintakierroksen voittajat sekä sijoille 12. ja 13. sijoittuneiden lajiliittojen kansallisten sarjojen voittajat. Otteluparit arvottiin 5. elokuuta Nyonissa. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 20. – 21. elokuuta ja toiset osaottelut 27. – 28. elokuuta.
Fucecchio

Fucecchio on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Firenzen metropolikaupungissa. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Firenzestä länteen Arnojoen varrella.
Kunta sijaitsi vanhan roomalaisen tien Via Francigenan varrella. Se oli keskiajalla voimakkaasti sidoksissa pistoialaiseen Cadolingin sukuun. Kunta koki suurta tuhoa toisen maailmansodan pommituksissa.
Sergei Salnikov

Sergei Sergejevitš Salnikov (, 13. syyskuuta 1925 Krasnodar, Venäjän SFNT – 9. toukokuuta 1984 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja ja olympiavoittaja.
Salnikov kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä maa voitti kultaa. Hän teki olympiaturnauksessa Indonesiaa vastaan kaksi maalia. Salnikov edusti Neuvostoliittoa myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1958. Seuratasolla hän voitti Neuvostoliiton mestaruuksia ja cup-mestaruuksia.
Salnikovin tyttärenpoika, kreikkalainen Stéfanos Tsitsipás, on menestynyt tenniksenpelaaja.
Abby Dahlkemper

Abigail Lynn "Abby" Dahlkemper (s. 13. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa helmikuun 2021 loppuun mennessä 65 maaottelua ja kuului joukkueeseen, joka voitti MM-kilpailun vuonna 2019. Dahlkemper pelasi kaikissa Yhdysvaltain MM-kisojen 2019 otteluissa ja oli jokaisessa ottelussa myös avauskokoonpanossa. Hän saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.
Dahlkemper edustaa seuratasolla englantilaista Manchester Cityä. Aiemmin hän on edustanut kotimaassan Western New York Flashia ja North Carolina Couragea sekä Australiassa Adelaide Unitedia.
Lindsey Horan

Lindsey Horan (s. 26. toukokuuta 1994) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 154 maaottelua ja tehnyt niissä 35 maalia. Horan kuului joukkueeseen, joka voitti MM-kultaa vuonna 2019. Hän saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.
Horan edustaa seuratasolla Portland Thornsia. Vuosina 2012–2016 hän edusti ranskalaisseura Paris Saint-Germainia.
Mallory Swanson

Mallory Swanson (o.s. Pugh, s. 29. huhtikuuta 1998) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 92 maaottelua ja tehnyt niissä 34 maalia. Hän kuului joukkueeseen, joka voitti MM-kultaa vuonna 2019. Hän edustaa seuratasolla Chicago Red Starsia.
Mallory Swanson avioitui baseballpelaaja Dansby Swansonin kanssa joulukuussa 2022.
Anatoli Masljonkin

Anatoli Jevstignejevitš Masljonkin (, 29. kesäkuuta 1930 Moskova, Venäjän SFNT – 16. toukokuuta 1988 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Masljonkin kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja Ranskan EM-kilpailuissa 1960, joissa kummassakin Neuvostoliitto voitti mestaruuden. Masljonkin edusti Neuvostoliittoa myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1958 ja Chilen MM-kilpailuissa 1962. Seuratasolla hän juhli Neuvostoliiton mestaruutta ja cup-mestaruutta.
Alyssa Naeher

Alyssa Naeher (s. 20. huhtikuuta 1988) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Yhdysvaltain naisten maajoukkueessa 53 maaottelua. Hän oli varamaalivahtina vielä MM-kisoissa 2015, kun Yhdysvallat voitti kultaa, mutta on sen jälkeen noussut maajoukkueen ykkösmaalivahdiksi. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2019 ja saavutti olympiapronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.. Naeher edustaa seuratasolla Chicago Red Starsia.
Martimojärvi

Martimojärvi on 255 hehtaarin kokoinen järvi Simojoki-päävesistössä. Se sijaitsee Martimoaavan soidensuojelualueella ja kuuluu Kemijoen vesienhoitoalueeseen. Martimojärven järvialueeseen kuuluu myös Pikkujärvi. Järven ympärillä on runsaasti muitakin pieniä suolampia. Järven eteläpuolella on Martimojärven allikkoalue. Allikkoalue on herkkää linnustoaluetta, joka tulee ottaa huomioonpesimäaikana alueella liikkuessa. Martimojärvestä, Pikkujärven eteläpuolelta, erkanee Martimo-oja, joka laskee Simojokeen.
Linnut.
Martimojärven alueellaa pesii yli 50 eri lintulajia. Alueella on havaittu pesivän muun muassa laulujoutsen, metso, kanahaukka, metsähanhi, kaakkuri, liro, lapinpöllö, mersäkirvinen, punarinta ja harmaasieppo.
Kalastus.
Martimojärvi on ruskeavetistä ja sen kasvillisuus karua. Martimojärvestä voi saada ahventa, haukea ja lahnaa.
Retkeily.
Martimojärvelle kulkee Järviaavan retkeilyreitti. Reitti lähtee Hangassalmen ahon p-paikalta ja kulkee polkua ja pitkospuita pitkin Martimojärvelle ja sieltä lintutornin kautta takaisin. Reitti on rengasreitti. Reitin varrella löytyy Martimojärven laavu.
Martimoaavan vaelluspolku yhdistyy myös Järviaavan reittiin. Vaelluspolku kulkee alueen halki Hangassalamenahosta Kivalon p-paikalle. Reitin varrella on kaksi autiotupaa: Koivuselän autiotupa ja Saunasaaren autiotupa.
Adrian Frutiger

Adrian Frutiger (24. toukokuuta 1928 Unterseen, Bernin kantoni – 10. syyskuuta 2015 Bremgarten, Aargau) oli sveitsiläinen kirjainmuotoilija. Hän opiskeli taideteollisuusoppilaitoksessa Zürichissä, mutta asui ja työskenteli pitkään Pariisissa. Frutiger toimi kirjainsuunnittelijana Deberny &amp; Peignot -kirjasinvalimossa, jossa hän suunnitteli muun muassa tunnetun Univers-kirjaintyypin. Hänen uransa aikana kirjainsuunnittelussa ja painotekniikassa tapahtui monia teknisiä mullistuksia. Frutiger oli sekä teknisesti että taiteellisesti lahjakas, ja hän olikin yksi aikansa monipuolisimmista kirjainmuotoilijoista. Deberny &amp; Peignotilla hän tutustui Lumitypeen, yhteen ensimmäisistä valolatomakoneista. Frutigerista tuli valoladonnassa käytettävien kirjainlajien suunnittelun uranuurtaja, ja hänen myötävaikutuksellaan kirjasinvalimon vanhat metallikirjasintyypit muunnettiin valoladontaan sopiviksi. Frutiger suunnitteli myös aivan uusia kirjaintyyppejä valolatomakoneille. Frutigerin Univers julkaistiin sekä valoladontaversiona että metallikirjakkeina, ja kirjaintyypistä tuli nopeasti erittäin suosittu. Univers otettiin käyttöön muun muassa Pariisin Orlyn lentokentän opasteissa sekä Münchenin olympialaisten viestintämateriaaleissa. Vuonna 1968 Frutiger kehitti OCR-B-standardin, joka on käytössä optisissa lukijoissa. Frutiger työskenteli Deberny &amp; Peignotin lisäksi suunnittelijana myös Linotypelle. Frutigerille kirjainten luettavuus oli suunnittelussa aina etusijalla.
Vuonna 1992 Frutiger muutti vaimonsa Simonen kanssa takaisin synnyinmaahansa Sveitsiin, Bremgarteniin. Hän kuoli siellä vuonna 2015.