tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nam Sung-yong

Nam Sung-yong (hangul 남승룡, hanja 南昇龍, 23. marraskuuta 1912 Suncheon, Korea – 20. helmikuuta 2001 Soul, Etelä-Korea) oli korealainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Sung-yong osallistui Berliinin kesäolympialaisten maratonille Japanin joukkueessa, sillä Japani miehitti Koreaa olympialaisten aikana. Hänet myös pakotettiin käyttämään japanilaista nimeä Shōryū Nan, joka on Namin nimen hanja-merkkien japanilainen lukutapa. Sung-yong voitti maratonilla pronssia ajalla 2.31.42.
Urheilu-uransa jälkeen Sung-yong työskenteli Korean urheiluliitossa Berliinin olympiamaratonin voittaneen Sohn Kee-chungin kanssa. Sung-yong kuoli 88-vuotiaana vuonna 2001.
Tilakaavio

Tilakaaviolla esitetään luokan tilakäyttäytymistä. Kaavio sisältää tiloja ja niiden välisiä siirtymiä. UML käyttää Harelin tilakarttoja (David Harel 1987), joissa tila voi olla hierarkkinen. Tilakaaviossa on yksi alkutila, jota merkitään mustalla umpinaisella ympyrällä. Tilakaaviossa voi olla yksi tai useampi lopputila. Lopputilaa merkitään umpinaisella ympyrällä, jonka ympärillä on ohut ympyrä.
Yleiskuvaus.
Tilakaavioita käytetään kuvaamaan järjestelmän käyttäytyminen. Tilakaaviot kuvaavat mahdollisia tiloja, jotka voivat vastaanottaa tapahtumia. Tapahtumista riippuen siirtymiä voi olla tilasta toisiin tiloihin tai itseensä.
Tilakaaviolla yleensä esitetään graafisesti tilakone. Toinen mahdollinen esitys on tilasiirtymäkaavio.
Suunnattu graafi.
Tilakoneen tilakaavion perinteinen muoto on suunnattu graafi, johon kuuluu seuraavat elementit
Tulosfunktio ω , joka esittää tulo- ja lähtösymbolien välisen riippuvuuden matemaattisesti esitettynä symboleilla ω : Σ × Q→ Z.
Antalya

Antalya on kaupunki Turkissa, Välimeren Antalyanlahden rannikolla. Kaupungissa on asukasta (vuoden 2019 laskenta). Kaupunki on peräisin heettiläisten ajoilta, ja sen ympäristössä on useita arkeologisia kohteita.
Historia.
Kaupungin perusti ilmeisesti Pergamonin kuningas Attalos II noin vuonna 150 eaa. Kuollessaan vuonna 133 eaa. hän jätti sen roomalaisille. Roomalaiset ja heidän jälkeensä Bysantti hallitsi kaupunkia yhteensä liki tuhat vuotta. 1100-luvulla oli seldžukkien vuoro, ja vuonna 1420 osmanit ottivat vuorostaan kaupungin hallintaansa. Antalya mainitaan Uudessa testamentissa Attalia-nimellä.
Ilmasto.
Antalyassa on Välimeren seudulle tyypillinen talvisateiden ilmasto. Sateita saadaan lokakuusta huhtikuuhun ja kesällä on kuivaa. Vuosittainen sadanta on noin 1 060 millimetriä. Lämpimintä on heinä- ja elokuussa, jolloin päivän keskilämpötila on 22–34 °C. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskilämpötila on 6–15 °C.
Matkailu.
Antalyan lentoasema palvelee myös muihin lähellä oleviin lomakohteisiin kuten Alanyaan, Side ja Kemeriin saapuvia matkailijoita. Matkailu Antalyassa keskittyy lähinnä vanhan keskustan ja sataman itä- ja länsipuolilla muutaman kilometrin päässä olevien uimarantojen lähettyville, Laraan ja Konyaaltiin, sillä keskusta-alueen läheisyydessä molemmin puolin rannikko on hyvin jyrkkää. 
Antalyan kaupungin alueella ja sen lähellä on useampia vesiputouksia. Kuljettaessa keskustasta Laran rantaan vievää tietä ohitetaan alempi Düdenin putous, jossa joki putoaa sananmukaisesti mereen (40 m). Putouksen viereen, pitkin jyrkkää rantaa, on rakennettu puisto. Puistossa on ravintola ja palveluita. Muita näkemisen arvoisia putouksia Antalyan hallintoalueella vähän kauempana ovat muun muassa Kursunlun putoukset ja Manavgatin putoukset (Side).
Liikkuminen on Antalyassa matkailijallekin melko helppoa. Keskustaan vievät pääkadut kulkevat pitkin rannikkoa. Muutaman minuutin välein kulkevat pikkubussit (dolmus) poimivat kyytiinsä mistä tahansa keskusta-alueen ulkopuolella, samoin kuin kaupunkiliikenteen punavalkoiset linja-autot. Keskusta-alueella kulkevat raitiovaunut. Antalyasta toisiin kaupunkeihin pääsee myös julkisilla kulkuvälineillä. Linja-autoasema on Konyaalti-rannan suunnassa, hieman enemmän sisämaassa.
Antalya muuttuu jatkuvasti ja sitä rakennetaan. Viime vuosina Antalyaan on alkanut nousta myös yhä suurempia ostoskeskuksia. Yksi suosituimmista ostoskeskuksista on Migros Konyaaltissa. Kauppakeskuksessa on sekä turkkilaisten, että eurooppalaisten ketjujen liikkeitä. Kauppakeskuksen lähellä on suuri puisto, jonka aitojen sisäpuolella on muun muassa Antalyan kaupungin ooppera ja baletti sekä kulttuurikeskuksena toimiva "Lasipyramidi". Kadun toisella puolella on huvipuisto. Samalla suunnalla on myös Mini City, puisto, jossa on pienoismalleina useita Turkin rakennettuja ja luonnon nähtävyyksiä.
Keskustan pääkaduilla on myös pikaruokapaikkoja sekä kansainvälisten ketjujen ravintoloita. Antalyan rannoilla on myös vesipuistoja.
George Graham

George Graham (s. 30. marraskuuta 1944) on skotlantilainen entinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana.
Vaikka Graham on skotlantilainen, pelasi hän koko uransa Englannissa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1961 Aston Villassa 17-vuotiaana. Kolmen vuoden aikana hän pelasi joukkueessa vain kahdeksan ottelua, joista yksi oli Liigacupin finaali vuonna 1963, missä Villa häivsi paikallisvastustaja Birmingham Citylle. Heinäkuussa 1964 Graham siirtyi Chelseaan, missä hän voitti Liigacupin, pelasi 72 ottelua ja teki 35 maalia. 
1966 hän siirtyi 75 000 punnan siirtosummalla Arsenaliin ja lukeutui seuran runkopelaajiin sen voittaessa 1971 sekä liigamestaruuden että FA Cupin. Joulukuussa 1972 hän siirtyi Manchester Unitediin, missä hän pelasi kaksi vuotta ennen siirtymistään Portsmouthiin ja myöhemmin vielä Crystal Palaceen. Skotlannin maajoukkueessa Graham pelasi urallaan 12 ottelua.
Ura valmentajana.
Peliuransa jälkeen Graham toimi aluksi Crystal Palacen managerina ja myöhemmin Queens Park Rangersissa. 1983 hän siirtyi Millwallin peräsimeen ja vuonna 1986 pelaajavuosiensa huippuseuraan Arsenaliin, joka ei ollut saavuttanut suurvoittoja sitten vuoden 1979. Grahamin alaisuudessa joukkue lähti uuteen nousuun ja voitti kahdeksan vuoden aikana kaksi liigamestaruutta, kaksi Liigacupia, FA Cupin sekä Cup-voittajien Cupin. Graham toi Arsenaliin lukuisia huippupelaajia kuten David Seaman, Nigel Winterburn, Lee Dixon ja Ian Wright, mutta myös joitakin epäonnistuneita ratkaisuja kuten Eddie McGoldrick ja Glenn Helder. 
Hän joutui eroamaan tehtävästään vuonna 1995, kun paljastui että hän oli ottanut lahjuksia norjalaiselta agentilta Rune Haugelta palkattuaan seuraan kaksi norjalaispelaajaa, Pål Lydersenin ja John Jensenin. Graham jatkoi managerinuraansa vuonna 1996 Leedsissä ennen siirtymistään lokakuussa 1998 Tottenhamin peräsimeen ja vain viiden kuukauden kuluttua hän juhli joukkueen kanssa Liigacupin voittoa. Graham sai potkut Tottenhamin valmentajan paikalta vuonna 2001 Daniel Levyn tultua seuran uudeksi omistajaksi. Tämän jälkeen hän on keskittynyt työhönsä "Sky Sports" -televisiokanavan jalkapalloasiantuntijana.
Guatemala Feliz

¡Guatemala feliz! (”Onnellinen Guatemala!”) on Guatemalan kansallislaulu. Laulu esitettiin ensi kertaa sunnuntaina, 14. maaliskuuta 1897 Guatemalan pääkaupungissa Ciudad de Guatemalassa pidetyn sävellyskilpailun päätösjuhlassa Colón-teatterissa. Laulusta tuli heti Guatemalan kansallislaulu. Kappaleen säveltäjä, maestro Rafael Álvarez Ovalle, voitti kilpailun ja sai kultamitalin. Sitä vastoin laulun sanojen kirjoittajan henkilöllisyys jäi salaiseksi. Vasta vuonna 1910 selvisi, että ne oli kirjoittanut kuubalainen runoilija José Joaquín Palma. Hänen maatessa kuolinvuoteellaan ulkona seisova väkijoukko lauloi kansallislaulua ¡Guatemala feliz!. 
Laulun sanoja muokattiin hieman vuonna 1934, jolloin pedagogi José Maria Bonilla Ruano pehmensi hieman joidenkin säkeistöjen veristä sanomaa, samalla hän hioi laulua hieman runollisemmaksi. 
Laulussa on neljä säkeistöä, lisäksi jokaisen säkeistön lopussa on neljä erillistä kertosäettä. Monista muista maista poiketen Guatemalassa kansallislaulun kaikkia säkeistöjä käytetään ja niillä on virallinen asema.
Guatemalassa on vuodesta 1984 vietetty kansallislaulun päivää 24. lokakuuta, jolloin kunnioitetaan laulun säveltäjää.
¡Guatemala feliz..! que tus aras
no profane jamás el verdugo;
ni haya esclavos que laman el yugo
ni tiranos que escupan tu faz.
Si mañana tu suelo sagrado
lo amenaza invasión extranjera,
libre al viento tu hermosa bandera
a vencer o a morir llamará.
CHORUS:
Libre al viento tu hermosa bandera
a vencer o a morir llamará;
que tu pueblo con ánima fiera
antes muerto que esclavo será.
De tus viejas y duras cadenas
tu forjaste con mano iracunda
el arado que el suelo fecunda
y la espada que salva el honor.
Nuestros padres lucharon un día
encendidos en patrio ardimiento
y lograron sin choque sangriento
colocarte en un trono de amor.
CHORUS
Y lograron sin choque sangriento
colocarte en un trono de amor,
que de Patria, en enérgico acento,
dieron vida al ideal redentor.
Es tu enseña pedazo de cielo
en que prende una nube su albura,
y ¡ay de aquel que con ciega locura,
sus colores pretenda manchar!
Pues tus hijos valientes y altivos,
que veneran la paz cual presea,
nunca esquivan la ruda pelea
si defienden su tierra y su hogar.
CHORUS
Nunca esquivan la ruda pelea
si defienden su tierra y su hogar,
que es tan solo el honor su alma idea
y el altar de la Patria su altar.
Recostada en un Ande soberbio,
de dos mares al ruido sonoro,
bajo el ala de grana y de oro
te adormeces del bello quetzal.
Ave indiana que vive en tu escudo,
paladión que protege tu suelo;
¡ojalá que remonte su vuelo,
más que el cóndor y el águila real!
CHORUS
¡Ojalá que remonte su vuelo,
más que el cóndor y el águila real,
y en sus alas levante hasta el cielo,
Guatemala, tu nombre inmortal!
Blessed Guatemala, may your altar
Never be trampled by the executioner
Nor slaves that lick the yoke
Nor tyrants that spit in your face
If tomorrow your sacred soil
Is threatened by foreign invasion
Freely against the wind
To victory or death it will call
CHORUS
Freely against the wind
To victory or death it will call
Since your people, with fiery courage
Will die before becoming slave
Guatemala Lives Forever
Anshan

Anshan () on 3,6 miljoonan asukkaan kaupunki Kiinassa Liaoningin maakunnassa, Kiinan koillisosassa lähellä Shenyangia. Siellä on Kiinan toiseksi suurin terästuotantokompleksi, jonka japanilaiset pystyttivät toisen maailmansodan aikana miehittäessään Mantšuriaa. Neuvostoliitto purki ja kuljetti pois ison osan teräksen tuotantovälineistä 1944–1946, mutta tehdas rakennettiin uudelleen 1956 mennessä. Kaupungissa on myös Anshanin jade-buddha, suuri jadesta tehty buddhan patsas. 
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 7 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Ernest Ansermet

Ernest Alexandre Ansermet (11. marraskuuta 1883 Vevey – 20. helmikuuta 1969 Geneve) oli sveitsiläinen kapellimestari. Hän oli alun perin matematiikan opettaja, joka jatkoi Sveitsissä aloittamiaan opintoja Sorbonnessa ja opiskeli samalla myös Pariisin konservatoriossa.
Hän alkoi johtaa orkesteria Montreux’n Casinolla 1912. Vuosina 1915–1923 hän johti Djagilevin baletin orkesteria. Matkustaessaan baletin kanssa Ranskassa hän tutustui Debussyhin ja Raveliin ja keskusteli heidän kanssaan näiden musiikin johtamisesta.
Ansermet oli ensimmäisiä klassisen musiikin kapellimestareita, joka suhtautui myös jazziin vakavasti. Hän piti Sidney Bechet’tä nerona.
Toisen maailmansodan jälkeen hän kohosi kansainväliseen kuuluisuuteen levyttämällä laajasti Decca-levymerkille.
Debout Congolais

Debout Congolais (”Nouskaa, kongolaiset”) on Kongon demokraattisen tasavallan kansallislaulu. Laulu otettiin käyttöön maan itsenäistyessä Belgian vallasta vuonna 1960. Vuonna 1971, presidentti Mobutu Sese Sekon aloittaessa afrikkalaistamispolitiikkansa ja muuttaessa maan nimen Zaireksi, myös maan kansallislaulu vaihtui. Maan uudeksi kansallislauluksi tuli La Zaïroise. Vuonna 1997, jolloin Laurent Kabilan johtamat kapinalliset syöksivät Sese Sekon vallasta ja muuttivat maan nimen jälleen Kongon demokraattiseksi tasavallaksi, otettiin myös vanhan tasavallan kansallislaulu uudestaan käyttöön. Sen on sanoittanut Joseph Lutumba ja säveltänyt Simon-Pierre Boka di Mpasi Londi.
Ansioton arvonnousu

Ansioton arvonnousu on maan tai kiinteistön hinnan nousemista ilman, että omistaja tekee mitään asian hyväksi (kuten kunnostusta tai raivaustöitä). Arvonnousua tapahtuu kysynnän lisääntyessä. Kysyntää lisäävät maan tai kiinteistöjen puute alueella tai olosuhteiden parantuminen, esimerkiksi uusien nopeampien liikenneyhteyksien luominen tai ympäristön palvelujen parantuminen. 
Tyypillisesti vasemmistolaisissa talousohjelmissa vaaditaan, että ansiotonta arvonnousua on verotettava enemmän kuin omalla työllä ansaittua omaisuutta. Omistaja saattaa viivyttää esimerkiksi tontin myymistä arvonnousun takia, ja verotuksella pyritään rajoittamaan tätä viivyttelyä. Suomessa erityisesti Helsingin ympäristössä ilmiö on havaittavissa.
Käsite ja sen verotettavuus on esitelty jo 1800-luvun lopulla, jolloin yhdysvaltalainen Henry George esitti arvonnousuveroa.
Ansarijauhiainen

Ansarijauhiainen ("Trialeurodes vaporariorum") on pieni lentävä hyönteinen. Se on useiden viljelykasvien merkittävä tuholainen. Se on saanut suomenkielisen nimensä siitä että sitä tavataan lähinnä kasvihuoneissa eli ansareissa, mutta syksyllä niitä tavataan myös asuinhuoneissa. Ne lehahtavat ilmaan kasvia kosketettaessa.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuinen ansarijauhiainen on siivellinen ja väriltään vaaleankeltainen hyönteinen. Aluksi jauhiaiset ovat lähes värittömiä, myöhemmin tummahkoja tai mustia. Aikuiset ovat 1–2 mm pitkiä ja niillä on neljä siipeä. Ansarijauhiainen muistuttaa harvinaisempaa, rakenteeltaan hennompaa ja väriltään kellertävää etelänjauhiaista ("Bemisia tabaci").
Lisääntyminen.
Naaras kykenee lisääntymään jo 24 tunnin kuluttua kuoriutumisestaan. Se munii lehtien alapinnalle, munat sijaitsevat yleensä keskisuonen ympärillä tai sivusuonten kohdilla tiiviinä rypäinä. Munat ovat aluksi vaaleankeltaisia ja muuttuvat harmaiksi ennen kuoriutumista. Toukat ovat muodoltaan soikeita ja litteitä sekä väriltään vaaleita tai värittömiä. Ne asustavat lehtien alapinnoilla.
Kasvivauriot.
Aikuiset ja toukat imevät kasvin nesteitä ja erittävät tahmeaa ulostetta lehdille. Nesteiden imeminen ei vioita kasvia kovin pahasti, vaikka aiheuttaakin nuorten osien epämuodostuneisuutta. Tahmea uloste sen sijaan on erittäin hyvä kasvualusta haitallisille sienille ja homeille. Jauhiaiset lisääntyvät nopeasti ja valtaavat pian kaikki muutkin kasvit. Niistä on vaikea päästä eroon, ja sen vuoksi ne on hävitettävä heti, kun ne ilmestyvät. Suurennuslasilla kannattaa kasveja tarkkailla usein, jolloin tartunnan saamisen jälkeen kasvien pelastaminen on vielä mahdollista. Jos tuhot ovat jo edenneet pitkälle, on kasvi heitettävä menemään.
Torjunta.
Ansarijauhiaista torjutaan petopunkkien avulla tai kasvinsuojeluaineilla. Ansarijauhiaisen biologisessa torjunnassa voidaan käyttää muun muassa jauhiaiskiilukaisia ("Encarsia formosa"). Aikuisia ansarijauhiaisia voi pyydystää myös kasvien yläpuolelle kiinnitettävillä keltaisilla tarralapuilla.
Gravis Ultrasound

Gravis Ultrasound (GUS) on IBM PC -yhteensopivalle laitteistolle suunnattu äänikortti, joka julkaistiin vuonna 1992. Kortti oli ilmestymishetkellään aikaansa edellä ja se pohjautui wavetable-synteesiin. GUS latasi musiikki-instrumentit omaan muistiinsa tietokoneen keskusmuistin sijasta ja kykeni 32 laitteistopohjaisen äänikanavan miksaamiseen, eikä siten tuhlannut kallista prosessoriaikaa.
Gravis Ultrasound kilpaili 1990-luvulla markkinoista tuolloisen Creative Labsin SoundBlaster-kortin kanssa. Huolimatta kortin teknisestä ylivoimaisuudesta, juuri GUS:n puutteellinen SoundBlaster-tuki söi peliteollisuuden kiinnostusta sen tukemiseen. Kortin mukana tuli muistiin ladattavat ohjelmalliset ajurit AdLib-, Sound Blaster- ("SBOS") ja Roland MT-32/SCC-1 ("Mega-Em") -äänikorteille .
Gravis Ultrasound muodostui eräänlaiseksi demoskenen standardiksi 1990-luvun alun PC-tuotoksissa, johtuen kortin ominaisuuksista ja sen ohjelmoimisen helppoudesta. Gravis lahjoittikin useita kortteja eri tapahtumissa ja menestyneille demoryhmille, joka vahvisti entisestään GUS:n asemaa. Kortin suosio demoskenen parissa liittyy sen ahkerasti käyttämään tracker-musiikkiin, joka hyödynsi kortin ominaisuuksia suurelti. Kappaleiden sävellys- ja soittorutiinit latasivat kappaleiden instrumentit suoraan kortin muistiin vapauttaen keskusmuistia muuhun käyttöön ja laitteistopohjainen miksaaminen säästi vaivan vastaavalta ohjelmalliselta toteutukselta.
Gravis lopetti korttien valmistamisen vuonna 1997.
Teknisiä ominaisuuksia.
Alkuperäisen Ultrasoundin mukana tuli 256 kilotavua muistia, joka kuitenkin oli laajennettavissa 1 megatavuun asti. Kortin mainostettiin tukevan CD-tasoista ääntä ("44,1 kHz") ja se kykenikin siihen, mutta vain jos 14 yhtäaikaista kanavaa oli käytössä, tätä useamman äänikanavan käyttäminen laski näytteenottotaajuutta 19,2 kilohertsiin asti (32 äänikanavaa).
Linja 12 (Madridin metro)

Linja 12 eli MetroSur on yksi Madridin metron linjoista. Se on ympyränmuotoinen ja kulkee Madridin eteläpuolisella metropolialueella yhdistäen pääkaupungin sekä Alcorcónin, Fuenlabradan, Getafen, Leganésin ja Móstolesin kunnat toisiinsa. Näiden viiden esikaupungin yhteenlaskettu väkiluku vuonna 2005 oli yli 900 000 asukasta. MetroSur yhtyy muuhun metroverkkoon linjaan 10 kuuluvan Puerta del Surin metroaseman kautta. Linjan asemat risteävät monin paikoin myös Cercanías Madrid-lähiliikennejunaverkon asemien kanssa.
Linja on 40,6 kilometriä pitkä ja sen varrella on yhteensä 28 asemaa. Asemalaiturit ovat 90 metriä pitkiä, ja mahdollistavat täten kuusi vaunua pitkien metrojunien vastaanottamisen. Kiivaimpaan ruuhka-aikaan junia kulkee 3–4 minuutin välein. Koko linjan läpi ajaminen kestää yhteensä 58 minuuttia, ja huippunopeudet kohoavat 110 kilometriin tunnissa. MetroSurin reitti kulkee muun muassa Kaarle III:n ja Kuningas Juan Carlosin yliopistojen ohi.
MetroSurin rakennustyöt alkoivat huhtikuussa 2000. Projektin kokonaiskustannukset olivat 1,01 miljardia euroa, ja sen sanotaan olleen Euroopan suurin maa- ja vesirakennusprojekti koskaan. Linja avattiin kokonaisuudessaan kolme vuotta myöhemmin 11. huhtikuuta 2003. Samana päivänä avattiin linjan 10 laajennus Colonia Jardínista Puerta del Suriin. Linjan valmistumisen myötä Madridin metro on Länsi-Euroopan toiseksi suurin, edellään vain Lontoo.
Moncloasta Villaverde Altoon kulkevan linjan 3 jatke MetroSuriin kuuluvalle El Casarin asemalle, avattiin 21. huhtikuuta 2025. Se mahdollistaa Fuenlabradan, Getafen ja Leganesin asukkaille entistä suoremman yhteyden pääkaupunkiin.
Tulevaisuus.
Suunnitelmissa on rakentaa kaksi uutta asemaa: "Fuenlabrada Oeste" Lorancan ja Hospital de Fuenlabradan välille ja toinen "Fuenlabrada Este" Arroyo Culebron ja Parque de los Estadosin välille. Näille uusille asemille ei ole annettu valmistumisaikataulua, koska ne ovat vielä suunnitteluvaiheessa.
Jaana Hallamaa

Jaana Inkeri Hallamaa (o.s. "Pyrhönen", s. 12. kesäkuuta 1958 Helsinki) on Helsingin yliopiston professori. 
Opinnot.
Hallamaa suoritti Helsingin yliopistossa teologian maisterin tutkinnon 1984 ja lisensiaatin tutkinnon 1989. Hänen väitöskirjansa ”"Persoonan käsite moraalifilosofiassa"” vuodelta 1994 (vastaväittäjänä ) koski persoonan käsitettä anglo-amerikkalaisessa moraalifilosofiassa.
Työura.
Ehdokkuudet.
Hallamaa oli yksi kolmesta Helsingin piispanvaalissa 2017 ehdolle asettuneista ehdokkaista ja sai toiseksi eniten ääniä.
Tunnustukset.
Hallamaa sai Helsingin yliopiston Eino Kaila -palkinnon opetuksestaan vuonna 1998. Vuonna 2010 hän sai Clare Hall Fellowshipin Cambridgen yliopistoon. Hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki itsenäisyyspäivänä 2014.
Luottamustoimet.
Hallamaa oli Opetus- ja kulttuuriministeriön alaisen tutkimuseettisen neuvottelukunnan jäsen 1998–2001 ja varapuheenjohtaja 2001–2007. Hän oli valtakunnallisen sosiaali- ja terveysalan eettisen neuvottelukunnan ETENE:n varajäsen kaudella 2002–2006, varapuheenjohtaja kaudella 2006–2010 ja on toiminut puheenjohtajana vuodesta 2014 lähtien.
Hallamaa tunnetaan myös kirkon sisällä toimivan liberaalin Tulkaa kaikki -liikkeen aktiivina. Hän oli kaksi kautta 2012–2020 Helsingin hiippakunnan pappisedustajana kirkolliskokouksessa Tulkaa kaikki -liikkeen listalta valittuna. Siellä hän toimi samaa sukupuolta olevien parien kirkollisen vihkimisen puolestapuhujana. 
Kannanotot.
Vuonna 2019 julkaistussa esseessään Jaana Hallamaa otti kantaa Päivi Räsäsen retoriikkaan ja argumentaatioon. Hän käsitteli kirjoituksessaan sanankäytön argumentointia ja eristiikkaa. Esseensä lähtökohdaksi hän otti Räsäsen julkaisemia tekstejä sekä tarkasteli uskontoon vedottuja ihmisiin kohdistettuja negatiivisia luonnehdintoja.
Damien Duff

Damien Anthony Duff (s. 2. maaliskuuta 1979 Ballyboden, Dublin, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Englannissa. Hänen pelipaikkansa oli keskikentän vasemmalla reunalla.
Duffin ensimmäinen ammattilaisseura oli Blackburn Rovers, johon hän siirtyi kaudeksi 1995–1996. Hän pelasi Blackburnissa aina kauteen 2003–2004 saakka ennen siirtymistään 26,5 miljoonan euron summalla Chelseaan. Hänen ensimmäinen Chelsea-kautensa meni piloille loukkaantumisen takia, mutta tervehdyttyään hän vakiinnutti paikkansa eräänä joukkueen avainpelaajista, kun hänen yhteistyönsä Arjen Robbenin kanssa alkoi toimia. Chelseassa hän juhli vuosina 2005 ja 2006 Valioliigan mestaruutta. Kesällä 2006 Duff siirtyi Newcastle Unitediin.
Irlannin maajoukkueessa Duff pelasi 100 ottelua ja teki kahdeksan maalia. Hän edusti maataan vuoden 2002 MM-kisoissa ja vuoden 2012 EM-kisoissa.
Anortiitti

Anortiitti eli kalkkimaasälpä (CaAl2Si2O8) on yksi plagioklaasia muodostavista maasälpälajeista. Vaikka plagioklaasi on yleistä luonnossa, niin puhtaana anortiitti on harvinainen mineraali maankuoressa. Sitä on kuitenkin löydetty runsaasti Kuusta ja eräästä komeetasta. Se on yleensä valkoista tai väritöntä. Sen nimi tulee kreikan sanoista an- (epä-) ja orthos, suora, ja kuvaa mineraalin kiderakennetta. Kiteet muodostavat prismoja. Mineraali on läpinäkyvä tai läpikuultava. Mineraalia esiintyy laavakivissä.
Päättävä epätieteellinen jälkikirjoitus

Päättävä epätieteellinen jälkikirjoitus Filosofisiin muruihin () on tanskalaisen filosofin Søren Kierkegaardin teos, jossa hänen ajattelunsa keskittyy ihmisen subjektiiviseen kokemiseen, eksistenssiin ja eksistoimiseen. Ihminen älyllään ja intuitiollaan eksistoi maailmassa ja kokee moraalin ja moraalisuuden ehdottomuuden ainoana tienä vapautukseen elämän paradoksaalisuudesta. Ihmisellä on vain jumalan antama absoluuttinen vaihtoehto jonka hän vääjäämättä joutuu omaksumaan eksistoidessaan omassa subjektiivisuudessaan. Absoluutti on olemassa, on vain oltava itselleen rehellinen ja torjuttava kaikki pelkurimaisuus, on antauduttava, otettava vastaan absoluutti.
Nimensä mukaisesti teos on kirjoitettu jatkoksi Kierkegaardin aiempaan teokseen "Filosofisia muruja". Tämä ”jälkikirjoitus” on kuitenkin yli neljä kertaa aiempaa teosta pidempi.
Tor Nørretranders

Tor Nørretranders (s. 20. kesäkuuta 1955) on tanskalainen tietokirjailija. Nørretranders syntyi Kööpenhaminassa, Tanskassa. Hänen kirjansa ja esitelmänsä käsittelevät pääosin tiedettä ja sen roolia yhteiskunnassa. Useimmissa kirjoissaan hän ehdottaa miten yhteiskunnan pitäisi yhdistyä ja mukautua tieteen uusiin saavutuksiin.
Elämäkerta.
Tor Nørretrandersin vanhemmat ovat Yvonne Levy (1920-) ja Bjarne Nørretranders (1922–1986). Hän valmistui Roskilden yliopistosta 1982 meni naimisiin vaimonsa Ursula Krabben kanssa vuonna 1993.
Suomalainen Markku-liitto

Suomalainen Markku-liitto ry on Markku-nimisten ihmisten etunimiyhdistys. Se aloitti toimintansa vuonna 1996. Markku-liitto on perustettu Noormarkussa, joka myös oli yhdistyksen kotipaikka, kunnes Noormarkku vuonna 2010 liitettiin Poriin. Yhdistys juhlii vuosittain Markun päivää (25. huhtikuuta) Noormarkun Söörmarkussa, missä julkistetaan "Vuoden Markku" ‑tittelin saaja.
30. elokuuta 2008 Markku-liiton järjestämässä kokoontumisessa Helsingin Senaatintorilla saavutettiin uusi maailmanennätys samannimisten henkilöiden kokoontumisessa yhteen paikkaan. Senaatintorille kokoontui 1 281 henkilöpaperien avulla nimensä todistanutta Markkua.
Eurovision laulukilpailu 1971

Eurovision laulukilpailu 1971 oli 16. Eurovision laulukilpailu ja se järjestettiin 3. huhtikuuta 1971 Gaiety Theatressa Dublinissa Irlannissa. Kilpailun juonsi Bernadette Ní Ghallchóir. Kilpailussa käytettiin uutta pisteidenantojärjestelmää ongelmallisin tuloksin; toisten maiden tuomarit antoivat vähemmän pisteitä kuin toisten. 
Monaco voitti ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan voittonsa Séverinen esittämällä kappaleella "Un banc, un arbre, une rue". Ensimmäistä kertaa jokainen maa valmisti oman esikatseluklipin laulustaan. Nämä esittelyt esitettiin kunkin maan televisiossa ja hyvissä ajoin ennen itse finaalia. Esiintyjänä sai ensimmäisen kerran olla myös ryhmä, johon sai kuulua enintään kuusi henkeä.
Vuoden 1971 Eurovision laulukilpailussa otettiin käyttöön uusi äänestysjärjestelmä, jossa kaksihenkiset tuomaristot, joista toisen tuli olla alle 25-vuotias, antoivat 1–5 pistettä jokaiselle kappaleelle. Tämä aiheutti ongelmia, sillä jotkut tuomaristot myönsivät vähemmän pisteitä kuin toiset. Esimerkiksi Luxemburg antoi yhteensä 43 pistettä, kun taas Ranska antoi 107 pistettä. Tällainen eriarvoisuus mahdollisti taktisen äänestämisen, jossa tuomariston jäsenet saattoivat antaa vähemmän pisteitä toivoen saavansa niitä myöhemmin enemmän.
Suomea edusti Markku Aro &amp; Koivisto Sisters kappaleella Tie uuteen päivään. Se sijoittui kahdeksanneksi saaden 84 pistettä.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari Colman Pearce johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.
VIA Technologies

VIA Technologies on taiwanilainen elektroniikkateollisuusyritys, joka kuuluu Formosa Plastics Group -yhtiöön. VIA on maailman suurin piirisarjojen itsenäinen valmistaja.
VIA valmistaa ainakin toistaiseksi prosessoreita, emolevyjä ja piirisarjoja. Intel yritti aikaisemmin painostaa VIA:a lopettamaan prosessorivalmistuksen kokonaan, koska yritykset eivät olleet päässeet Yhdysvaltain patenttikiistassaan sopuun, mikä toteutui vuonna 2003.
Vuonna 1999 VIA osti Cyrixin National Semiconductorilta. Vuonna 2015 VIA myi osan yrityksestään Intelille.
Historia.
Muun muassa Wen Chi Chen perusti VIA Technologiesin vuonna 1987 Symphony Companysta Piilaaksossa Yhdysvalloissa. Hän oli Intelin työntekijä ennen kuin siirtyi Symphonylle. Hän on yhä Symphonyn toimitusjohtaja. Chen siirsi Symphonyn työntekijät Taiwaniin aloittamaan piirisarjojen tuotannon. Vuonna 1992 yrityksen pääkonttori siirrettiin Taiwanin Taipeihin.
Eurovision laulukilpailu 1972

Eurovision laulukilpailu 1972 oli 17. Eurovision laulukilpailu ja se järjestettiin 25. maaliskuuta 1972 Usher Hallissa Edinburghissä Skotlannissa. Kilpailun juonsi Moira Shearer. Vaikka Iso-Britannia ei voittanutkaan edellisvuoden kilpailuja, sai se ne järjestettäväkseen, koska edellisvuoden voittajalla Monacolla ei ollut resursseja järjestää niitä kotimaassaan. Kilpailuun osallistuivat samat 18 maata kuin edellisenäkin vuonna.
Kilpailun voitti Luxemburgin Vicky Leandros kappaleellaan "Après toi", josta tuli klassinen ja ikivihreä euroviisukappale. Kappale on laulettu lukuisilla eurooppalaisilla kielillä ja jopa japaniksi. 
Suomea edustivat Päivi Paunu ja Kim Floor kappaleella "Muistathan", kappale sai 78 pistettä ja sijoittui kahdenneksitoista.
Tältä vuodelta on Yleisradion arkistoissa säilynyt vanhin Euroviisujen tv-lähetysten suomenkielinen selostus. Euroviisututkija Mari Pajala kiinnittää huomiota siihen, miten suomalaisselostaja Heikki Seppälä ei mitenkään hehkuta Suomen kilpailukappaletta, vaan juontaa sen korrektin tasapuolisesti ja aivan yhtä asiallisesti kuin muutkin kilpailukappaleet.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Pistetaulukko.
Jokainen maa lähetti kilpailuun kaksi tuomaria, jotka antoivat kaikille muiden maiden kappaleille pisteitä välillä 1-5. Toisen tuomarin oli oltava 16-25 ja toisen 26-55-vuotias.
Vittorio De Sica

Vittorio De Sica (7. heinäkuuta 1901 Sora, Italia – 13. marraskuuta 1974 Neuilly-sur-Seine, Pariisi, Ranska) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä, jonka tunnetuimpiin töihin ohjaajana kuuluvat "Polkupyörävaras" (1948), "Kaksi naista" (1960) ja "Finzi Continin puutarha" (1971).
Ura.
De Sica syntyi köyhään perheeseen ja aloitti uransa toimistovirkailijana. Hän näytteli aluksi teattereissa ja vuodesta 1918 myös elokuvissa. Laajempaan suosioon De Sica nousi vuonna 1931 ensimmäisellä äänielokuvallaan "La vecchia signora". Vuonna 1933 hän perusti oman teatteriryhmän vaimonsa Giuditta Rissonen ja Sergio Tofanon kanssa. Ryhmä esitti lähinnä kevyitä komedioita, mutta myös Pierre Beaumarchaisin näytelmiä. Ryhmä työskenteli ajan tunnettujen ohjaajien, kuten Luchino Viscontin, kanssa. 
Elokuvaohjaajaksi De Sica ryhtyi toisen maailmansodan aikana. Hänen ensimmäiset ohjauksensa olivat kevyitä viihde-elokuvia. Viides elokuva "Lapset katsovat meihin" vuodelta 1944 oli ensimmäinen, jossa hän käsitteli yhteiskunnallista ongelmaa. Elokuva oli hänen ensimmäinen yhteistyönsä käsikirjoittaja Cesare Zavattinin kanssa, ja seuraavat neljä elokuvaa – "Sciuscià – viattomat" (1946), "Polkupyörävaras" (1948), "Milanon ihme" (1950) ja "Umberto D. – elämän vanki" (1952) – olivat heidän uransa pääteoksia. De Sicaa ja Zavattinia pidetään italialaisen sodanjälkeisen elokuvasuuntauksen neorealismin () kantavina voimina. Sittemmin De Sica kunnostautui myös komediaohjaajana sekä Gina Lollobrigidan ja Sophia Lorenin luotto-ohjaajana mutta ei enää yltänyt aikaisempien elokuviensa tasolle.
De Sican pääteos on vuonna 1948 valmistunut "Ladri di biciclette" ("Polkupyörävaras"), joka on analyysi sodanjälkeisestä Roomasta. Sen päähenkilö on jäänyt työttömäksi, ja hänellä on poika elätettävänä. "Umberto D." taas on vanhuuden tragiikan kuvaus. Näissä neorealistisissa teoksissaan de Sica oli tinkimättömän rehellinen omalle näkemykselleen ja taiteellisille pyrkimyksilleen. Ne eivät kuitenkaan omana aikanaan olleet yleisömenestyksiä, ja ohjaaja joutui rahoittaman työskentelyään esimerkiksi esiintymällä 1950-luvulla toisten ohjaajien elokuvissa.
De Sica oli myös laulaja. Hän lauloi elokuvassa "Gli uomini, che mascalzoni!" (1932) sävelmän ”Parlami d’amore Mariu”. Muita hänen laulujaan ovat ”Sono tre parole” (elokuvassa "Un cattivo soggetto", 1933), ”Tu solamente tu”, ”Tu Che Mi Fai Piangere” ("Questi ragazzi", 1937).
Palkinnot.
De Sica sai vuonna 1957 Suomessa elokuvasta "Umberto D." parhaan ulkomaisen ohjaajan Jussi-palkinnon.
SEAT Alhambra

SEAT Alhambra on SEATin vuosina 1996–2020 valmistama tila-automalli. Sen nimi tulee Espanjan Granadassa sijaitsevasta Alhambran palatsista.
SEAT Alhambra Typ 7M (1996–2010).
Ensimmäisen sukupolven Alhambra esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 1996. Se on uudelleennimetty edellisenä vuonna markkinoille tullut Volkswagen Sharan, joka kehitettiin Fordin ja Volkswagen Groupin välisessä yhteistyössä. Ford nimesi mallinsa Galaxyksi. Kaikkia kolmea mallia valmistettiin Portugalin Palmelassa.
Vuonna 1999 testattu Volkswagen Sharan sai kolme tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestissä.
Vuonna 2000 Alhambra sai uudempien SEAT-mallien mukaisen keulailmeen ja uudet takavalot, kojetaulun ja ohjauspyörän. 
SEAT Alhambra Typ 7N (2010–2020).
Toisen sukupolven Alhambra esiteltiin vuonna 2010, ja se oli edelleen Volkswagen Sharanin sisarmalli. Autot olivat kokonaan Volkswagen Groupin omaa suunnittelua ja perustuvat muun muassa Volkswagen Passatissa ja Škoda Superbissa käytetylle A6-pohjalevylle. Takana on liukuovet, jotka helpottavat kulkua toiselle ja kolmannelle riville.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Alhambra sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 TSI (150 hv) ja 2,0 TSI (200 hv), dieselmoottorina 2,0 TDI (140/170 hv). 140-hevosvoimaisen yhteyteen oli valittavana neliveto. Syksyllä 2011 dieselistä tuli tarjolle myös 115-hevosvoimainen versio ja vuoden 2013 alussa 170-hevosvoimaisen teho nousi 177 hevosvoimaan.
Vuonna 2015 uudistettiin ajovaloja ja etusäleikköä. Moottoriosastolla 2,0 TSI:n teho nousi 220 hevosvoimaan, 140-hevosvoimaisen dieselin 150 hevosvoimaan ja 177-hevosvoimaisen 184 hevosvoimaan.
Eurovision laulukilpailu 1975

Eurovision laulukilpailu 1975 järjestettiin 22. maaliskuuta 1975 St Eriksmässan-areenalla Tukholmassa Ruotsissa. Tuona vuonna otettiin käyttöön nykyinen pisteytysjärjestelmä, eli joka maa jakoi kymmenelle parhaalle pisteet 1-8, 10, 12. Jokaisen maan raatiin kuului 11 jäsentä, joista kuuden tuli olla 16-25-vuotiaita ja viiden 26-55-vuotiaita. Kilpailun juonsi Karin Falck.
Kilpailun voitti Alankomaat Teach-In-nimisen yhtyeen esittämällä kappaleella "Ding-a-dong".
Suomea edusti Pihasoittajat kappaleella "Old Man Fiddle". Kappale sai 74 pistettä ja sijoittui kilpailussa seitsemänneksi. Suomi sai myös viisuhistoriansa ensimmäiset 12 pistettä Saksalta ja Sveitsiltä.
Turkki osallistui ensimmäistä kertaa kilpailuun.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari Mats Olsson johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.
Pistetaulukko.
Tästä kilpailusta lähtien on ollut käytössä nykyinen, suomalaisen viihdepäällikkö Heikki Seppälän ideoima äänestyskäytäntö:
Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. 
Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Kaikien tämän nykyisen käytännön aikaisten Euroviisujen artikkeleissa on tämän näköinen pistetaulukkomalli.
Eurovision laulukilpailu 1976

Eurovision laulukilpailu 1976 järjestettiin 3. huhtikuuta 1976 Alankomaissa Haagin Congresgebouwissa. Tämä oli kolmas kerta, kun Euroviisut järjestettiin Alankomaissa, mutta Haag oli kilpailupaikkana ensimmäistä kertaa.
Illan emäntänä toimi Corry Brokken, joka voitti vuoden 1957 euroviisut. Laulukilpailun voitti Yhdistyneen kuningaskunnan edustaja, nelihenkinen yhtye Brotherhood of Man kappaleella ”Save your kisses for me”. Suomea kilpailussa edusti Fredi &amp; ystävät laulullaan ”Pump pump”.
Yleistä laulukilpailusta.
Show’n tuottaja Fred Oster houkutteli illan emännäksi vuoden 1957 voittajasävelmän esittäjän Corry Brokkenin, joka oli jo vetäytynyt show-bisneksestä.
Lavalle oli sijoitettu liikuteltavia elementtejä, jotka saatiin siirrettyä lukuisiin eri asentoihin ja erilaisin valaistuksin, jolloin jokaiselle esiintyjälle saatiin rakennettua yksilöllinen estradi. Kuitenkin lavajärjestelyt muistuttivat vuoden 1970 lavaa, jossa taustaelementit ja valot muutettiin joka kappaletta varten.
Voittaja ja muita esiintyjiä.
Yhdistynyt kuningaskunta.
Yhdistynyt kuningaskunta voitti kilpailun kolmannen kerran. Yhdistynyttä kuningaskuntaa edusti Brotherhood of Man kappaleella ”Save Your Kisses for Me”. Yhtyeessä oli kaksi miestä ja kaksi naista. Pääsolisteina olivat Lee Sheridan ja Martin Lee, heidän tukenaan olivat Sandra Stevens ja Nicky Stevens.
Suomi.
Suomesta lähetettiin Haagiin kilpailemaan Fredi ja ystävät kappaleella ”Pump pump”. Suomen joukkue oli ajan hermolla, sillä The Bump (suom. pumppi) oli maailmanlaajuinen tanssivillitys vuosina 1975 ja 1976.
Saksan liittotasavalta.
Saksan liittotasavallan karsinnat oli voittanut Tony Marshall kappaleella ”Der Star”. Hänet kuitenkin diskattiin, ja Haagiin valittiin karsinnoissa toiseksi tullut sävelmä, Les Humphries Singersin ”Sing Sang Song”.
Les Humphries Singers oli 13-henkinen lauluyhtye. Eurovisio-sääntöjen mukaan lavalla ei saanut olla kuin korkeintaan kuusi henkilöä. Niinpä vain kuusi yhtyeen jäsentä pääsi edustamaan Saksan liittotasavaltaa Haagin viisuestradille.
Turkki ja Kreikka.
Turkki jättäytyi pois heti edellisvuotisen debyyttinsä jälkeen, koska turkkilaiset eivät halunneet esiintyä samalla lavalla välivuoden jälkeen kuvioihin palaavien kreikkalaisten kanssa. Kisat näytettiin kyllä Turkin televisiossa, mutta Kreikan kappaleen kohdalla esitettiin vain mainoksia.
Kreikkalaiset protestoivat Turkin Kyproksen miehitystä kappaleellaan ”Panaghia mou, panaghia mou”, mikä tarkoittaa suomeksi "kotomaani, kotimaani".
Norja.
Yhdeksäntenä laulukilpailussa esiintyi Norjan Anne-Karine Strøm. Norja jäi viimeiselle sijalle, kuten vuonna 1974.
Kisan viralliselta valvojalta Clifford Brownilta jäi huomaamatta, että Ranska ei antanut lainkaan 4 pistettään. Se huomattiin kun kamerat sammutettiin, mutta television katsojille ei selvinnyt, että ne oli ollut tarkoitus antaa Jugoslavialle. Näin Jugoslavian pisteet nousivat kymmeneen ja se pyyhkäisi Norjan ohi tulostaululla.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Ylikapellimestari Jan Steulen johti avaus- ja väliaikanumeron, muttei yhtäkään kilpailukappaletta.
Eurovision laulukilpailu 1979

Eurovision laulukilpailu 1979 järjestettiin 31. maaliskuuta 1979 Jerusalemissa Israelissa. Kilpailun juonsivat Yardena Arazi ja Daniel Pe'er. Kilpailun voitti jo toisen kerran peräkkäin Israel. Voittajakappale oli nimeltään "Hallelujah" ja sen esittivät Gali Atari ja Milk &amp; Honey.
Suomea kisoissa edusti Katri Helena kappaleellaan "Katson sineen taivaan". Kappale sai 38 pistettä ja sijoittui neljänneksitoista.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Italiaa lukuun ottamatta jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappaleen. Italian kappale oli Eurovision laulukilpailun historian ensimmäinen ilman orkesterisäestystä esitetty kappale.
Pistetaulukko.
Huom. Espanjan pisteidenlukija sanoi suorassa lähetyksessä Portugalin saaneen 10 pistettä, eikä kukaan maininnut, että Espanja oli antanut nämä pisteet kahdelle maalle (toinen maa oli Israel). Kuultiin myös virheellisesti Espanjan antaneen myös Monacolle kymmenen pistettä, mutta ne korjattiin kuitenkin heti 2 pisteeksi. Kisan jälkeen todettiin, että Espanja ei ollenkaan antanut kuutta pistettään, ja sitten vasta huomattiin, että ne oli tarkoitus antaa Portugalille. Niinpä Portugalin pisteet hyytyivät 64:ään 68:n sijasta. Maan sijoitus pysyi kuitenkin samana.
Virhekatastrofi

Virhekatastrofilla () tarkoitetaan prosessia, jossa pieneen populaatioon keräytyy haitallisia mutaatioita, jotka johtavat kelpoisuuden laskuun, joka johtaa populaation koon pienenemiseen. Tämä johtaa kehään, joka johtaa lopulta sukupuuttoon.
Virhekatastrofin käsitettä laajensi muun muassa Manfred Eigen, joka täydensi virhekatastrofia muun muassa luonnonvalinnan vaikutuksella; tätä usean eri tekijän vaikutusta suhteessa sukupuuttoon kutsutaan englanniksi nimityksellä "error catastrophe".
Mitä tehokkaampi valintapaine on, sitä enemmän se lisää informaatiota, ja sitä enemmän se myös kestää mutaatioita. Jos valintapaine ei riitä karsimaan haitallisia mutaatioita hyvien kustannuksella, on populaatio ylittänyt virhekatastrofirajan, ja informaatiota tuhoutuu. Jos valintapaine taas riittää karsimaan haitalliset mutaatiot, ei virhekatastrofiin jouduta, ja informaation määrä on kasvava. Eigenin laskelmien mukaan nopeinta informaation kasvu on juuri ennen kuin mutaatiotaajuus johtaa virhekatastrofiin. Eigen osoitti myös, että virhekatastrofin raja on sitä matalampi, mitä suurempi informaatiomäärä on kyseessä; toisin sanoen enemmän informaatiota sisältävät eliöt tuhoutuvat pienemmässä mutaatiopaineessa. Eigenin laskelmien mukaan myös suuret populaatiot ja erilaiset mutaatioiden korjausmenetelmät ja redundanssi eli virheenkesto nostavat virhekatastrofirajaa ylemmäs.
Eurovision laulukilpailu 1980

Eurovision laulukilpailu 1980 järjestettiin 19. huhtikuuta 1980 Haagissa Alankomaissa. 
Edellisenä vuonna voittaneessa Israelissa suunniteltiin pitkään pitää kisat toisen kerran peräkkäin, tällä kertaa amfiteatterissa Välimeren rannalla. Maan parlamentti ei kuitenkaan lopulta antanutkaan järjestäjille tarvittavaa budjettia ja Israelin Yleisradioyhtiö joutui perumaan isännöintinsä. Koska kilpailupäivänä oli holokaustin muistopäivä, Israel jätti kisat kokonaan väliin. Ranska ja Espanja, jotka olivat edellisvuonna sijoittuneet toiseksi ja kolmanneksi, eivät olleet myöskään kilpailun järjestämisestä kiinnostuneita.
Jokaisella maalla oli mukana oma juontajansa, joka esitteli kilpailukappaleensa omalla kielellä. Suomen Vesa-Matti Loirin juonsi lavalle Heikki Harma (Hector), joka toimi myös kommentaattorina Aarre Elon kanssa. Alkujuonnon ja pisteidenlaskuosuuden hoiti pääjuontaja Marlous Fluitsma.
Kilpailun voitti Irlanti edustajanaan Johnny Logan ja kappaleella ”What's Another Year?”. Suomi sijoittui kilpailun viimeiseksi Vesa-Matti Loirin esittämällä kilpailukappaleella ”Huilumies”, joka sai vain 6 pistettä. Marokko osallistui kilpailuihin ensimmäisenä Afrikan maana ja toistaiseksi myös ainoan kerran.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Belgiaa lukuun ottamatta jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Pistetaulukko.
Äänestyksestä haluttiin tehdä tästä vuodesta alkaen jännittävämpi: sen sijaan että pisteet annettiin esiintymisjärjestyksessä, alettiin ne nyt antaa yhdestä ylöspäin, joten maksimi 12 pisteelle saatiin jännittävä odotus.
Kappaleiden esittelijät.
Kilpailukappaleiden välissä nähtiin jokaisen omaan oma esittelijä, joka kertoi katsojille seuraavasta kilpailukappaleesta maiden omilla kielillä.
Passion and Warfare

Passion and Warfare on kitaristi Steve Vain vuonna 1990 julkaistu instrumentaalialbumi. Se on myynyt Yhdysvalloissa kaksinkertaista platinaa. Ilmestyessään se sai kriitikoilta myönteiset arvostelut, ja sitä pidetään edelleen yhtenä instrumentaalirockin merkkiteoksista ja jopa kaikkien aikojen kitaralevynä.
Levyllä ei ole sanoituksia, mutta jokaiseen kappaleeseen liittyy Steve Vain kirjoittama runo. Levyllä esiintyy myös muutamia ääninäyttelijöitä, muun muassa David Coverdale.
Pak 43

Pak 43, täydelliseltä nimeltään 8,8 cm Panzerabwehrkanone 43, oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen 88 millimetrin panssarintorjuntakanuuna. Se oli tehokkaimpia sodan aikana kenttäkäyttöön päässeitä panssarintorjunta-aseita ja oli pelätty liittoutuneiden joukkojen keskuudessa.
Kruppin insinöörit aloittivat Pak 43:n kehitystyön 1930-luvun lopussa. Tarkoituksena oli alun perin suunnitella ilmatorjuntatykki Wehrmachtin 8,8 cm Flak 18, 36 ja 37 -ilmatorjuntakanuunoiden seuraajaksi. Kilpailun voitti Rheinmetall-Borsigin suunnittelema tykki, joka otettiin palveluskäyttöön nimellä 8,8 cm FlaK 41. Hävittyään kilvan, Krupp kehitti omasta ehdotelmastaan panssarintorjuntatykin, joka sai nimikkeen 8,8 cm Pak 43. Aseen korotuskulma oli rajoitettu ja sillä voi tulittaa vain pintamaaleja mutta se oli myös merkittävästi matalampi kuin 88 millimetrin ilmatorjuntatykit.
Tykissä oli sitä edeltäneisiin 88 millimetrin tykkeihin verrattuna kaksi erittäin oleellista parannusta jotka olivat 71 pituuskaliiperin putki ja 822 millimetriä pitkä hylsy. Näin aseella saavutettiin jo tavallisella Panzergranate 39/43 -panssarikranaatilla 1 000 m/s lähtönopeus ja suuri panssarinläpäisy. Käytettäessä harvinaisempaa Panzergranate 40/43 -alikaliiperiammusta, lähtönopeus oli yli 1 100 m/s ja panssarinläpäisy vieläkin parempi.
Pak 43:n perusmalli oli vedettävä ja siinä oli nelihaarainen ristilavetti. Kanuunassa käytettiin tilapäisratkaisuna myös haaralavettia, jossa oli raskaan kenttähaupitsin renkaat. Tällöin sitä nimitettiin nimellä Pak 43/41.
Tykkiä käytettiin myös Nashorn-, Elefant- ja Jagdpanther–panssarintorjuntavaunuissa, joihin se soveltui hyvin suuren painonsa takia. Panssarintorjuntavaunuun asennettuna aseen nimikkeen perään lisättiin numero, joka osoitti, mihin vaunuun soveltuvasta versiosta oli kyse. Numerot olivat Nashorn-vaunulle Pak 43/1, Elefant-vaunulle Pak 43/2 ja Jagdpanther-vaunulle Pak 43/3. Pak 43 oli myös Tiger II -panssarivaunun panssarivaunukanuuna, mutta nimikkeellä KwK 43 eli Kampfwagenkanone 43.
Aseen eri versioita valmistivat ainakin Henschel Kasselissa, Weserhütte Bad Oeynhausenissa, Dortmund Hoerder-Hüttenverein Lippstadtissa, Franz Garny Frankfurt am Mainissa ja Maschinenbau R. Wolf Magdeburg-Buckau Magdeburgissa.
Eurovision laulukilpailu 1981

Eurovision laulukilpailu 1981 järjestettiin 4. huhtikuuta 1981 Dublinissa, Irlannissa. Kilpailun juonsi Doireann Ní Bhríain. Kilpailun voitti Ison-Britannian Bucks Fizz kappaleellaan ”Making Your Mind Up”. Kilpailuun osallistui 20 maata, joista osallistui ensimmäistä kertaa. vetäytyi kilpailusta, koska maassa oltiin suivaantuneita sen edustajien kehnoista sijoituksista edeltäneinä vuosina ja epäiltiin jopa jonkinasteista Italian vastaista salaliittoa. palasi kisoihin neljän vuoden tauon jälkeen. Suomea edusti Riki Sorsa kappaleella ”Reggae OK”. Kappale sai 27 pistettä ja oli 16. kahdenkymmenen kappaleen joukossa. 
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Eurovision laulukilpailu 1983

Eurovision laulukilpailu 1983 järjestettiin 23. huhtikuuta 1983 Münchenissä Saksassa. Kilpailun juonsi Marlene Charrel. Videopostikorttien sijaan orkesteri soitti välimusiikkia, valaistusta kuvattiin ja keskellä kuvaa näytettiin seuraavan esiintyvän maan nimi. Kilpailun voitti Luxemburgin edustaja Corinne Hermès kappaleellaan "Si la vie est cadeau". Suomea kilpailussa edusti Ami Aspelund kappaleellaan "Fantasiaa". Kappale sai 41 pistettä ja saavutti jaetun yhdennentoista sijan. Ranska, Kreikka ja Italia palasivat tauon jälkeen takaisin kilpailuun, sen sijaan Irlanti päätti nyt vetäytyä kisasta pois.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale.
Eurovision laulukilpailu 1984

Eurovision laulukilpailu 1984 järjestettiin 5. toukokuuta 1984 "RTL Théâtre Municipalissa" Luxemburgissa. Kilpailun juonsi 19-vuotias Désirée Nosbusch, joka on kilpailun historian nuorin juontaja. Kilpailun voitti Ruotsi Herreysin esittämällä kappaleella ”Diggi-loo diggi-ley”.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappaleen, paitsi Kypros ja Saksa, joiden delegaatioita avusti isäntämaan ylikapellimestari Pierre Cao. Hän ei tosin johtanut isäntämaan omaa kilpailukappaletta.
Suomennoksia finaalikappaleista.
Raul Reimanin suomennoksen Ruotsin voittokappaleesta levytti liki kymmenen artistia, muun muassa Meiju Suvas. Reiman suomensi myös brittikappaleen ”Love Games” nimellä ”Miksi rakkaudella leikit” ja Irlannin edustussävelmän ”Terminal 3” nimellä ”Portti 5”; molemmat levytti Vicky Rosti. Tanskan ”Det lige det” sai Reimanin kynästä ja Einin levytyksenä suomalaisen nimen ”Juuri sitä minä kaipaankin”. Portugalin kilpailukappale ”Silêncio e tanta gente” tuli Suomessa tunnetuksi Juice Leskisen suomennoksena ja Anneli Saariston levytyksenä nimellä ”Jos joskus”. Italian kappale ”I treni di Tozeur” sai Seija Simolan suomennoksena ja levytyksenä nimen ”Juna Turkuun”.
Eurovision laulukilpailu 1985

Eurovision laulukilpailu 1985 järjestettiin 4. toukokuuta 1985 Skandinaviumin hallissa Göteborgissa Ruotsissa.
Kilpailun voitti ensimmäistä kertaa Norja kappaleella "La det swinge", jonka esitti Bobbysocks. Suomea kilpailussa edusti Sonja Lumme kappaleella "Eläköön elämä". Se sai 58 pistettä ja sijoittui yhdeksänneksi.
Kilpailun juonsi Ruotsin vuoden 1966 edustaja Lill Lindfors, joka muistetaan yleisöä hätkähdyttäneestä hametempustaan. Kilpailun loppupuolella Linforsin puvun alaosa näytti vahingossa putoavan ja näkyviin ilmestyivät valkoiset pikkuhousut. Parissa sekunnissa juontaja kuitenkin taikoi uuden pitkän iltapuvun yläosansa poimusta, ja kaikki ymmärsivät tempun olleen vahingon sijasta huolellisesti suunniteltu. Tempun olivat salaa kehittäneet Lindfors ja hänen pukusuunnittelijansa, drag-artistinakin toiminut Christer Lindarw, eikä numeroa ollut merkitty käsikirjoituksiin eikä esitetty harjoituksissa. Tempaus herätti euroviisupiireissä pahennusta, ja sääntömuutoksella alettiin seuraavasta vuodesta alkaen vaatia, että lopullisen kilpailushown on oltava identtinen kenraaliharjoituksen kanssa.
Kilpailun kunniavieraaksi oli kutsuttu ensimmäisten kilpailujen 1956 voittaja Lys Assia.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale, paitsi Belgia, jonka delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Curt-Eric Holmquist. Haris Andreadis johti sekä Kyproksen että Kreikan kappaleita.