tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eija Karipää

Eija Saga Margaretha Karipää (o.s. Londén, oik. Karapää, myöh. Itkonen; 12. helmikuuta 1920 Parikkala – 27. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja aikansa filmitähtiä. Hän kuului muun muassa Lea Joutsenon ja Helena Karan tavoin niihin näyttelijättäriin, jotka tekivät uransa yksinomaan elokuvassa ilman yhteyksiä teatteriin.
Karipää käytti elokuvauransa alussa nimeä Eija Londén. Hän debytoi statistina elokuvassa "Herra Lahtinen lähtee lipettiin" ollessaan 19-vuotias. Sen jälkeen seurasivat näkyvämmät sivuroolit komedioissa "Rikas tyttö" ja "Kyökin puolella". Ohjaaja Theodor Luts kiinnitti Karipään jännityselokuvan "Salainen ase" naispääosaan vuonna 1943. Elokuva oli uuden Fenno-Filmi -yhtiön ensimmäinen ja sai hyvät arvostelut. Seuraavaksi Karipää näytteli naispääosat elokuvissa "Erehtyneet sydämet", "Tähtireportterit tulevat" ja "Kohtalo johtaa meitä". Vuonna 1954 hän esiintyi viimeistä kertaa pääroolissa miehensä Veikko Itkosen ohjaamassa elokuvassa "Rakastin sinua, Hilde", joka sai varsin nuivan vastaanoton. Kaikkiaan Karipää näytteli neljästi Itkosen ohjauksessa, muun muassa päähenkilön ystävää elokuvassa "Maailman kaunein tyttö" (1953).
Karipää oli näyttelijä Regina Linnanheimon läheinen ystävä ja he näyttelivät yhdessä Teuvo Tulion elokuvassa "Rikollinen nainen" vuonna 1952. 
Karipää oli naimisissa Kunto Karapään kanssa vuosina 1940–1943. Toisen miehensä Veikko Itkosen kanssa hän avioitui vuonna 1944, ja he pysyivät naimisissa Itkosen kuolemaan 1990 asti. Itkonen myi tuotantoyhtiönsä 1960-luvulla, jonka jälkeen pari asui 20 vuotta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Jäätyään leskeksi Karipää muutti takaisin Suomeen. Hän kuoli 84-vuotiaana vuonna 2004 ja hänet haudattiin Hietaniemen hautausmaalle. Karipään ja Itkosen poika Jussi Itkonen on itsekin elokuva-alan vaikuttaja ja ohjasi ja tuotti elokuvan "Kuumat kundit" (1976).
Mad Croc

Mad-Croc on Voima Limitedin rekisteröity tavaramerkki sekä energiajuoma- ja -purukumimerkki. Voima Limited on liechtensteinilainen yritys. Voima ei itse valmista tuotetta, vaan se lisensoi valmistuksen eri toimijoille eri maissa ja alueilla. Mad-Croc'ia valmistetaan ainakin Yhdysvalloissa, Alankomaissa, Puolassa, Kiinassa ja Japanissa. Mad-Crocin taustalla vaikuttaa suomalainen Ari Koivula ja lappeenrantalainen Energy Brands Oy. Mad-Croc lanseerattiin Yhdysvalloissa vuonna 2003.
Makuja ovat tavallinen, sokeriton, kola, maitokahvi, maitokaakao ja Juiced Energy makuja ovat Peach Tea, Green Apple, Orange Cola, Orange ja Red Berry. Muita juomatyyppejä ovat "energy shot" ja alkoholipitoinen "Croc-Tail" sekä muina tuotteina "energy gum" -purukumi ja uutena tullut viinikumi energia sekoitus pussi. Croc Tailia myydään nykyään uudistetussa 0,25 l:n tölkissä ja 0,20 l:n kuohuviinipullossa, ja makuina ovat Original, Red Berry, Omena ja Kola. 
Mad-Croc oli GP2-kuljettaja Markus Niemelän sponsori. Nykyään se on F1-veneilijä Filip Romsin, Sami Seliön, speedway-kuljettaja Timo Lahden ja rata-autoilija Mikko Eskelisen sponsori. Lisäksi Mad-Croc on Suomen alppimaajoukkueen virallinen yhteistyökumppani. Mad-Croc oli myös suomalaisen F1-kuljettaja Heikki Kovalaisen henkilökohtainen sponsori.
Heinälaatikko

Heinälaatikko on keittolaatikko, joka on vuorattu heinillä. Se on pitkää kypsymistä vaativan ruoan valmistamiseen tarkoitettu laatikko. Aiemmin käytettiin heinälaatikoita tai muita keittolaatikoita, jotka oli vuorattu esimerkiksi sanomalehdillä. Heinälaatikkoa käytettiin paljon ensimmäisen maailmansodan jälkeisenä aikana, jolloin enrgian säästämiseen oli suuri tarve. Nykyisin vastaavaan tehtävään käytetään joko itse tehtyjä styrokslaatikoita, muovista tehtyjä haudepesiä tai valmiina ostettuja haudutuslaatikoita.
Ruoka valmistetaan alustavasti liedellä ja annetaan sen kypsyä 10–15 minuuttia. Sen jälkeen se siirretään heinälaatikkoon tai sen nykyaikaiseen vastineeseen, laatikon kansi suljetaan, ja ruoka jätetään hautumaan useaksi tunniksi tai yön yli. Välillä voi katsoa onko ruoka riittävän kypsä, mutta kypsymisajan oppii kokemuksen kautta.
Komputationalismi

Komputationalismi eli klassinen teoria on mielenfilosofian teoria, jonka mukaan mieli tai kognitio on automaattinen sääntöjärjestelmä symbolisten representaatioiden manipuloimiseksi. Aivojen katsotaan siis pohjimmiltaan olevan laskentaa suorittava järjestelmä. Yksinkertaistettuna asia usein esitetään niin, että komputationaalisen teorian mukaan aivot toimivat kuin monimutkainen tietokone, ja mieli on aivojen ylläpitämä tietokoneohjelma. Toinen tapa esittää asia on sanoa että "aivot ovat Turingin kone".
Komputationalismi on funktionalistinen, materialistinen ja representationalistinen teoria. Komputationalismin ongelmana on pidetty sitä, että älykkyyden tai tietoisuuden ja vain näennäisesti älykkään tai tietoisen käyttäytymisen välistä yhteyttä ei ole voitu määritellä tyydyttävästi. Komputationalismi ei kuvaa sitä, miten aivot saavat aikaan sen, että olemme tietoisia subjekteja. Lisäksi pidetään mahdollisena, että syntyäkseen tietoisuus tarvitsee aivoilta laskennan lisäksi joitakin muitakin ominaisuuksia.
Tunnettuja komputationalisteja ovat Jerry Fodor, Zenon Pylyshyn, David Marr, Stevan Harnad ja Steven Pinker.
Historia.
Komputationalismin katsotaan syntyneen 1950-luvulla ensimmäisten ohjelmoitavien tietokoneiden ja kognitiotieteen orastuksen myötä. (Joskin jo Gottfried Leibniz ja George Boole olivat esittäneet samansuuntaisia ajatuksia 1700 ja 1800-luvulla.) Tuolloin kehittyivät, rinta rinnan, tekoälytutkimus ja kognitiivinen psykologia, ja mielen toiminnalla alettiin nähdä olevan yhtäläisyyksiä tietokoneen toiminnalle. Tätä voi pitää kohtalokkaana erheenä; muistia, ajattelun perustaa ei ymmärretty hajautuneeksi.
Klassisen komputationalismin (eli ns. "symbolisen paradigman") on haastanut sen rinnalla kasvanut ja 1980-luvulla voimistunut konnektionismi, joka tarkastelee mieltä neuroverkon toimintana. Komputationalismi ja konnektionismi ovat molemmat laskennallisia näkökulmia mielen toimintaan, mutta ovat kuitenkin eri mieltä sekä mentaalisten representaatioiden että mentaalisten prosessien taustalla olevien laskennallisten mekanismien luonteesta: klassisen komputationalismin mukaan kombinatorinen konstituenttirakenne ja semantiikka on luonteenomaista mentaalisille representaatioille. Tämä tarkoittaa sitä, että mentaaliset tilat koostuvat erillisistä osista (jotka itsekin ovat mentaalisia representaatioita). Konnektionismin mukaan mentaaliset representaatiot koostuvat "subsymbolisten" hermoverkon elementtien ("neuronien" tai "noodien") aktivaatioeroista, missä nämä elementit itsessään eivät ole mentaalisia representaatioita.
Kognitiiviset prosessit komputationalismissa.
Komputationalismi on lähtökohtaisesti hierarkkinen "ylhäältä alas" -strategia, jossa ongelmaa lähestytään vaiheittain. Brittiläinen kognitiotieteilijä David Marr esitti teoksessaan "Vision" (1981), että kognitiiviset prosessit voidaan jaotella kolmeen tasoon.
Komputationalismi lähtee muutamasta taustaolettamuksesta:
Lisäksi komputationalismin toimivuuden edellytyksenä on, että selitettävä ilmiö, viime kädessä kognitio, voidaan eritellä osiin joita voidaan tarkastella erillään (reduktionismi).
Bulma

Bulma 
on Akira Toriyaman luoma manga- ja animehahmo, joka esiintyy Dragon Ball -, Dragon Ball Z ja Dragon Ball GT ,dragon ball super -sarjoissa. Hän on sarjan kuuluisan Capsule Corporation-yhtiön johtajan, Tohtori Briefsin tytär.
Bulma sarjan eri vaiheissa.
Alussa Bulma on erään kuvauksen mukaan 16-vuotias vääristyneen persoonallisuuden omaava sekava teini, joka ei tunnu hiljentyvän hetkeksikään. Toisaalta hän on itsenäinen ja lujaluonteinen naisenalku, joka ei anna kenenkään tai minkään seisoa tiellään hänen halutessaan jotakin. Bulman etsiessä lohikäärmekuulia, hän tapaa pojan nimeltä Goku. Hän ärsyyntyy aluksi Gokun lapsellisuudesta, mutta Gokun pelastettua hänen henkensä, he päättävät yhdistää voimansa löytääkseen puuttuvat lohikäärmepallot. Dragon Ball"-"sarjassa Bulma on yksi päähahmoista, ja hänet nähdäänkin lähes jokaisessa jaksossa". "
Nyt Bulmasta on kasvanut kukoistava (tosin sekava) nainen. Hänestä on tullut myös mekaniikan nero, joka osaa operoida ja korjata laitteen kuin laitteen. Lisäksi hän on keksinyt lohikäärmekuulatutkan, joka paikantaa kuulien sijainnin ja helpottaa huomattavasti niiden etsimistä. Hän tapaa myös ensimmäistä kertaa tulevan miehensä, ylpeän saiyalaisprinssi Vegetan. Bulma on merkittävä hahmo vielä "Dragon Ball Z":ssä mekaniikan neron ominaisuudessaan, vaikka hän ei olekaan enää yksi sarjan päähahmoista. 
Kun Baby tartuttaa pahuuden loisen Bulmaan, hänestä tulee yksi tämän tärkeimmistä palvelijoista. 
Baby saagan lopussa Bulma vapautetaan pahuudesta Denden pyhän veden avulla. Hän rakentaa sarjassa aluksen jolla on tarkoitus kerätä mustantähdenlohikäärmekuulat avaruudesta. Bulma myös auttaa Vegetaa saavuttamaan Super Saiyan 4 -tason. Bulma nähdään kuitenkin "Dragon Ball GT":ssä enää vain sivuroolissa. 
Trunksin aikajanassa ("The History of Trunks") nähdään Bulma, joka selvisi androidien hyökkäyksestä toisin kuin monet muut (mm. Vegeta ei selvinnyt). Bulma näyttää ikääntyneen ja hän on hyvin suojelevainen poikaansa Trunksia kohtaan. Hän myös rakentaa aikakoneen, jolla Trunks matkustaa menneisyyteen. Tässä maailmassa Bulma kuolee, kun Goku Black tappaa hänet.
Nimi.
Nimi "Bulma" on suora muunnos sanasta "bloomers", joka oli myös suosittu naisten alusvaatemerkki 1980-luvulla.
Seppo Tikka

Seppo Ensio Tikka (27. tammikuuta 1942 Pielisjärvi – 23. helmikuuta 2015 Portugali) oli suomalainen toimittaja ja SDP:n kansanedustaja. Hän edusti Kymen läänin vaalipiiriä 1972–1987. Presidentin valitsijamies Tikka oli vuosien 1978 ja 1982 vaaleissa. Hän istui Finnairin hallintoneuvostossa 1979–1989 ja kuului Kouvolan kaupunginvaltuustoon. Tikka toimi 1965–1979 STT:n ja Yleisradion politiikan toimittajana, ja 1981–1987 hän oli Auto- ja kuljetusala -lehden päätoimittaja. Hän oli myös Sosialistisen Aikakauslehden toimitussihteeri. Tikka kuoli helmikuussa 2015 ollessaan lomamatkalla Portugalissa.
Suihku

Suihku on kylpy- tai pesuhuoneessa oleva peseytymiseen tarkoitettu laite, jonka pienistä rei'istä purkautuu vettä suihkuna. Suihkussa vesi virtaa suihkupäähän vesiputkiston paineella, ja suihkupää jakaa veden tavanomaisesti pisaroiksi.
Oikein säädetyn vesijohtoverkoston suihkuvirtaama on noin 12 litraa minuutissa. Yksi suihkukäynti kestää tyypillisesti 5-10 minuuttia. Tuon pituinen suihku kuluttaa noin 60-120 litraa vettä, josta kuuman veden osuus on noin 60 prosenttia.
Suurin osa suomalaisista ja muista pohjoismaiden asukkaista ei käy joka päivä suihkussa. Nuoremmat peseytyvät yleensä vanhempia useammin ja pidempään. Lähes puolet 18–49-vuotiaista käy suihkussa joka päivä, kun taas 40 prosenttia 50–70-vuotiaista peseytyy vain muutaman kerran viikossa tai vieläkin harvemmin. Päivittäinen peseytyminen saattaa olla jopa haitallista iholle, koska lämmin vesi huuhtoo pois ihoa suojaavia mikro-organismeja. 
Sijoitus.
Suihku sijoitetaan yleensä pesuhuoneeseen tai kylpyhuoneeseen, usein suihkuseinän taakse tai suihkukaappiin. Suihkukaappi on vesitiivis suihkuseinien ja kulkuoven täysin erottama suihkutila. Suihkun voi erottaa muusta pesutilasta myös suihkuverho. Näiden tarkoitus on estää veden roiskuminen etäämmälle suihkusta ja toisinaan toimia myös näkösuojana.
Nopeus ja edullisuus.
Suihkussa peseytyminen on nopeampaa kuin kylpyammeessa, ja se kuluttaa vähemmän vettä. Tavallisimmin yhden suihkukerran aikana vettä kuluu parista kymmenestä litrasta ylöspäin. Vähemmän vesimäärän lisäksi myös veden lämmittämiseen tarvittava energiamäärä pienenee. Sumusuihkussa, jossa suihkupää jakaa veden pisaroiden sijaan hienojakoiseksi sumuksi, veden ja energian kulutus edelleen pienenee.
Tyyppejä.
Sekoitinsuihku.
Sekoitinsuihku on tyypillisin suihkutyyppi kotitalouksissa. Sekoitinsuihku koostuu sekoittimesta ja suihkuosasta, joita yhdistää vesiletku. Sekoittimessa säädetään kylmä ja lämmin vesi haluttuun lämpötilaan. Kahvaosan kautta vesi tulee suihkuna ulos.
Useimmissa suihkumalleissa kahvaosa on vaihdettavissa ja tilalle voidaan laittaa mm. hierovia suihkukahvoja.
Joissakin sekoitinsuihkumalleissa on myös juoksuputki, jota voidaan käyttää normaalin hanan tavoin esimerkiksi saunakiulun täyttämiseen.
Sadesuihku.
Sadesuihkuissa suihkusuutin on kiinteäasenteinen. Vesi tulee suuttimeen metalliputkea pitkin sekoitinosasta ja suihkuaa ulos suuttimesta sadepisaroiden tavoin.
Sadesuihkun suihkupaine on muita suihkumalleja matalampi johtuen suuttimen reikien suuremmasta pinta-alasta.
Suihkupaneeli.
Suihkupaneeli on kiinteäasenteinen monisuuttimellinen suihkuyksikkö. Suihkupaneeleissa on normaalin suihkun lisäksi pienempiä, eri suuntiin asetettavia hierovia suihkuja. Hierova suihkuvaikutus perustuu normaalia suihkua kovempaan vedenpaineeseen.
Bideesuihku.
Bideesuihku eli käsisuihku on saniteettitiloissa käytetty intiimihygienian hoitoon tarkoitettu väline. Käsisuihku kytketään erillisellä liittimellä hanaan. Hanan tulee olla bidee-yhteensopivia: hanan kahden tuloputken lisäksi hanasta tulee löytyä bidee-lähtöputki.
Haudutuslaatikko

Haudutuslaatikko on ruoanvalmistukseen käytetty lämpöä eristävä laatikko, jossa esivalmistettu ruoka kypsennetään hauduttamalla valmiiksi. Se sopii pitkää kypsennystä vaativille ruoille, kuten puuroille ja laatikoille. Haudutuslaatikko on Suomessa tunnettu myös heinälaatikkona. Nykyiset haudutuslaatikot valmistetaan usein solumuovista, kuten aromipesä. Haudutuslaatikon voi tehdä kotikonstein kierrätysmateriaalista, kuten muovijätteestä.
Marko Paananen

Marko Paananen (s. 1970) on suomalainen sisustusarkkitehti. Hän toimi suunnittelijana television sisustussarjoissa "Inno" (2004–2009) ja "Sisustusarkkitehti Marko Paananen" (2013). Vuonna 2021 hän oli mukana "Remppa vai muutto Suomi" -ohjelmassa.
Paananen eli varhaislapsuutensa Helsingissä, kouluvuotensa Kotkassa ja vietti yläasteikäisenä vuoden vaihto-oppilaana Kaliforniassa, jossa hän koulun kurssien myötä tutustui sisustamiseen mutta haaveili myös teatteri- ja hotellialasta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kotkassa, palasi Kaliforniaan, hankki siellä sisustusarkkitehdin koulutuksen ja myös työskenteli alalla viitisen vuotta.
Westland (Alankomaat)

Westland on kunta Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa. Asukkaita kunnassa on 99 512 (31.12.2008) ja väestötiheys on 1 248 as./km². Pinta-alaa kunnalla on 90,59 neliökilometriä, josta vettä on 10,87 km². 
Kunta koostuu 11:stä asutuskeskuksesta, jotka ovat: De Lier, 's-Gravenzande, Monster, Naaldwijk, Wateringen, Heenweg, Honselersdijk, Kwintsheul, Maasdijk, Poeldijk ja Ter Heijde.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2004, yhdistämällä De Lier, 's-Gravenzande, Monster, Naaldwijk ja Wateringen. Kunnantalo sijoitettiin keskelle Westlandia, Naaldwijkiin.
Westlandin naapurikunnat ovat Haag ja Rijswijk koillisessa, Midden-Delfland kaakossa, Maassluis etelässä ja Rotterdam lounaassa.
Talous.
Westland on tunnettu kukista ja vihanneksista. Naaldwijkissä sijaitsee maailman suurimman kukkahuutokaupan, FloraHollandin toimipaikka. FloraHollandin kautta kulkee kukkia muun muassa Euroopan alueelle.
Westlandilla on noin kahdeksan kilometrin pituinen rantaviiva. Ter Hejden, Monsterin ja 's-Gravenzanden on rannoilla on lomakeskuksia.
Ethel Merman

Ethel Merman (oik. Ethel Agnes Zimmermann 16. tammikuuta 1908 – 15. helmikuuta 1984) oli Tony-palkinnolla palkittu teatteri- ja elokuvanäyttelijä sekä laulaja, joka tuli tunnetuksi etenkin musikaalirooleistaan ja vahvasta lauluäänestään. Häntä kutsuttiinkin lempinimellä ”Musikaalien kuningatar”.
Ura.
Mermanin tunnetuimpia elokuvia ovat "Tähtien kanttiini", "Rouva lähettiläs" ja "Rytmiä veressä". Hänen viimeiseksi elokuvaroolikseen jäi vuoden 1980 "Hei me lennetään", jossa hän näytteli muutaman sekunnin roolin luutnanttina, joka luulee olevansa Ethel Merman. 
Ethel Mermanilla on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella elokuvaurasta osoitteessa 7044 Hollywood Blvd. ja laulajan urasta osoitteessa 1751 Vine Street.
Yksityiselämä.
Merman oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Hän kuoli aivokasvaimeen.
The Battle of Evermore

"The Battle of Evermore" on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin akustinen kitara- ja mandoliinikappale. Se julkaistiin yhtyeen albumilla "Led Zeppelin IV" vuonna 1971.
Kappaleessa on runsaasti viittauksia J. R. R. Tolkienin romaanitrilogiaan "Taru sormusten herrasta" ja varsinkin trilogian viimeisessä osassa kuvattuun Pelennorin kenttien taisteluun. Tolkien-teemojen on tulkittu symbolisoivan myös kylmän sodan aikaisia pelkoja sekä yleisesti hyvän ja pahan loputtomasti jatkuvaa ("evermore") kamppailua. Yhtyeen laulaja Robert Plant sisällytti "Sormusten herraan" kohdistuvia viittauksia myös kappaleiden ”Ramble On” ja ”Misty Mountain Hop” sanoituksiin.
”The Battle of Evermore” on myös Led Zeppelinin ainoa kappale, jossa on mukana vieraileva vokalisti.(Roy Harper on toinen) Kappaleessa lauloi Robert Plantin lisäksi Sandy Denny. Konserteissa Dennyn osat lauloi yhtyeen basisti John Paul Jones.
Myöhemmin kappale on julkaistu myös seuraavilla kokoelma-albumeilla:
Márcio Santos

Márcio Roberto dos Santos paremmin tunnettu nimellä Márcio Santos (s. 15. syyskuuta 1969 São Paulo, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Márcio Santos voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa.
Márcio Santos edusti urallaan lukuisia seuroja pääasiallisesti Brasiliassa. Hän aloitti uransa vuonna 1987 Grêmio Esportivo Novorizontinossa. Euroopassa Márcio Santos edusti FC Girondins de Bordeaux'ta (1992–94), AC Fiorentinaa (1994–95) ja Ajaxia (1995–97). Seuratasolla Márcio Santos saavutti parhaan menestyksen Ajaxissa, jossa hän voitti vuonna 1996 muun muassa Hollannin liigamestaruuden ja Mestareiden liigan. Márcio Santos lopetti uransa vuonna 2004.
Márcio Santos otti 19. joulukuuta 1996 punaisen kortin tultuaan kentälle vaihdosta vain 19 sekuntia aikaisemmin. Se oli tuolloin nopein vaihtomiehen ottama punainen kortti Hollannin liigassa.
Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Márcio Santos pelasi 42 maaottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1994 ja Etelä-Amerikan mestaruuden vuonna 1997.
Liekki-patsas

Liekkipatsas on isonvihan muistomerkki Pyhäjoen Yppärissä.
Oskari Jauhiaisen suunnitteleman patsaan rakennustyö alkoi huhtikuun 20. päivänä 1937 ja päättyi vähän yli kuukautta myöhemmin juhannuksena. Jauhiaisella oli apuna itse patsaan pystyttämisessä vain Kalle Jauhiainen, mutta yppäriläiset auttoivat muuten vedättämällä talkoilla paikalle tarvittavat raaka-aineet: kiven, hiekan, soran ynnä muut. Jalusta sekä risti ja miekka patsaan keskellä olevassa syvennyksessä on muurattu kivestä. Risti ja miekka on tehty monivärisistä, punertavista, harmaista ja valkoisista kivinokareista. Patsaan kahdessa kuparilevyssä lukee: ”1716. Isovihan kärsimysten muistoksi” ja ”1937. Kansalaiset pystyttivät patsaan”. Tekstit kaiversi Aarne Rounioja.
Vítězslava Kaprálová

Vítězslava Kaprálová (24. tammikuuta 1915 Brno, Itävalta-Unkari – 16. kesäkuuta 1940 Montpellier, Ranska) oli tšekkiläinen säveltäjä ja kapellimestari.
Kaprálová pääsi Brnon konservatorioon 15-vuotiaana. Säveltämisen hän oli aloittanut jo yhdeksän vuoden iässä. Hän siirtyi vuonna 1935 Prahaan ja pääsi vuonna 1937 opiskelemaan Ranskaan.
Kaprálová meni huhtikuussa 1940 naimisiin kirjailija Jiří Muchan kanssa, mutta kuoli vain muutaman kuukauden kuluttua Montpellier’ssa, Ranskassa ilmeisesti tuberkuloosiin.
Delta-1-tetrahydrokannabinoli

Delta-9-tetrahydrokannabinoli oli aiemman numerointijärjestelmän mukaan delta-1-tetrahydrokannabinoli.
Japanilainen sisustus

Japanilainen sisustus on yksinkertaista, selkeää ja avaraa, ja siinä suositaan luonnollisia materiaaleja.
Japanilaisen talon kantavana rakenteena ovat yleensä puiset pilarit. Lattiamateriaalina on yleensä puulankut, joiden päällä on tatamimatot. Seininä on riisipaperista ja puukehikosta rakennettuja seinäkkeitä, joissa voi olla maalauksia. Seinäkkeet läpäisevät hyvin valoa. Seinäkkeen ja katon välissä on usein koristeellinen ristikko, jonka kautta kulkee ilmaa huoneesta toiseen ja ulkoa sisälle. 
Japanilaisissa rakennuksissa on usein valepylväitä, joilla ei ole muuta käyttöä kuin kantaa sisustuselementtien paino. Lattialla on istumista varten tyynyjä ja tatamimattoja. 
Japanilainen sisustus on nykyisin osittain länsimaistunut.
Suomessa japanilaista tyyliä edustavat pitkät sekä matalat linjat ja tumma puu. Suomessa toteutettuun japanilaistyyliseen sisustukseen kuuluu usein futon-sohva tai -vuode, tatami -matot, matalat ja pitkät laatikostot ja puisella ristikolla varustetut seinäkkeet. Usein japanilaista tyyliä haetaan kodin pienesineistöllä. Lohikäärmeitä ja buddhia käytetään Suomessakin yleisesti koriste-esineinä.
Lehtokorte

Lehtokorte ("Equisetum pratense") on lehtomaisissa metsissä kasvava pohjoisen pallonpuoliskon yhtäläisitiöinen sanikkainen.
Ulkonäkö ja koko.
Lehtokorte tekee muutamien muiden kortteiden tapaan kaksi versoa: kevät- ja kesäverson. Kevätversot ovat vaaleanruskeita ja niiden latvaan muodostuu käpymäinen itiötähkä, jossa itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapuolella. Itiöt valmistuvat Suomessa touko-kesäkuussa, jonka jälkeen tähkä perineen kuihtuu. Samalla kevätversoihin alkaa kasvaa haarakiehkuroita ja ne muuttuvat vähitellen latvattomien kesäversojen kaltaisiksi.
Lehtokortteen kesäversot ovat harmaan- tai kellanvihreitä, pystyjä, tähkättömiä ja 20–40 cm korkeita. Varsi on karheaharjuinen, nivelikäs, uurteinen ja nuokkuvalatvainen, mikä erottaa sen muista Suomessa tavattavista kortteista. Varressa on korkeahkoja harjuja 8–20 kappaletta. Ontto varsi koostuu sivuonteloista ja niiden keskellä olevasta keskiontelosta, joka on noin puolet koko varren läpimitasta. Kiehkuroina kasvavat lehdet ovat vaatimattomat, yhdiskasvuiset ja muodostavat hammaslaitaisen tupen. Tupet ovat väljiä ja vaaleanvihreitä lukuun ottamatta mustanruskeaa yläreunaa. Tupen hampaat ovat pieniä, suippoja, ruskeita ja tavallisesti valkolaitaisia hampaita on 8–20 kappaletta. Kesäversoon kasvaa runsaasti ohuita, tiheitä ja haarattomia haarakiehkuroita. Haarat ovat lähes vaakasuoraan siirottavia ja kärjestä alaskaartuvia. Haaran alin nivelväli on enintään varren tupen pituinen ja usein käyrä. Kasvin alkeisvarsikko on kaksikotinen, maanpäällinen, liuskainen ja väriltään vihreä.
Lehtokorte muistuttaa hieman peltokortetta ("E. arvense"), mutta on monella tavalla sitä siromuotoisempi.
Levinneisyys.
Euroopassa lehtokortetta tavataan Saksasta ja Alppien alueelta itään. Eteläisimmät kasvupaikat ovat Karpaateilla, pohjoisessa lajia tavataan kaikkialla aivan arktisimpia alueita lukuun ottamatta. Lehtokortetta kasvaa myös Skotlannissa ja Islannissa. Lajin levinneisyysalue jatkuu Euroopasta samoilla leveysasteilla läpi Siperian ja edelleen Pohjois-Amerikkaan Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Suomessa lehtokortetta kasvaa yleisenä lähes koko maassa. Runsaimmillaan laji on Etelä-Suomessa ja Lapissa.
Elinympäristö.
Lehtokorte kasvaa lehtomaisissa rinnemetsissä, joki- ja puronvarsilehdoissa, hikevillä rantatörmillä, lehtokorvissa, tunturiniityillä, hietaisilla niittytörmillä, kedoilla ja tienvarsilla.
Ivan Lepjohin

Ivan Ivanovitš Lepjohin (; 21. syyskuuta 1740 Pietari – 18. huhtikuuta 1802 Pietari) oli venäläinen luonnontieteilijä ja tutkimusmatkailija. Hän oli Venäjän tiedeakatemian pitkäaikainen sihteeri. Carl Ludwig Willdenow nimesi "Lepechinia" suvun (eräs huulikukkaisheimon suku) hänen kunniakseen. Lepjohin kuvaili ja nimesi muun muassa nunnataskun 1770.
Lepjohin opiskeli Pietarin tiedeakatemiassa ja suoritti tohtorin tutkinnon Strasbourgissa. 1768 hän johti tutkimusmatkan Volgan alueelle, Kaspianmerelle ja Uralille. 1774–1775 hän teki tutkimusmatkan Siperiaan.
COPUOS

Ulkoavaruuden rauhanomaista käyttöä valvova komitea COPUOS (United Nations Committee on the Peaceful Uses of Outer Space) on YK:n yleiskokouksen alainen komitea, joka perustettiin 1959. Sen tehtävänä on arvioida ulkoavaruuden rauhanomaisen käytön yhteistyötä, edistää tutkimusta ja tiedonsaantia sekä tarkastella ulkoavaruuteen liittyviä oikeudellisia haasteita. Se kerää tietoa myös eri maiden avaruustoiminnasta ja pitää rekisteriä satelliiteista. 
COPUOS:iin kuuluvat sekä juridinen että tieteellis-tekninen alakomitea. Komitea raportoi yleiskokouksen neljännelle komitealle. Komiteaan kuuluu 83 jäsenvaltiota. Se tapaa vuosittain Wienissä, jossa keskustellaan avaruuteen liittyvistä toimista. Keskusteluiden aiheita ovat muun muassa ulkoavaruuden rauhanomainen käyttö, turvallinen toiminta Maan kiertoradalla, avaruusromu, avaruussää, asteroidien aiheuttama uhka, ydinvoiman turvallinen käyttö ulkoavaruudessa, ilmastonmuutos, vesitalous, satelliittipaikannus ja avaruuteen liittyvät lait.
Haleakalān kansallispuisto

Haleakalān kansallispuisto () on Yhdysvaltojen Havaijin osavaltion Maui-saarella sijaitseva kansallispuisto. Haleakalā oli vuodesta 1916 alkaen osa Havaijin kansallispuistoa. Vuonna 1961 Havaijin kansallispuisto jaettiin kahdeksi eri kansallispuistoksi, Haleakalāksi ja Hawaii Volcanoesin kansallispuistoksi. Haleakala peittää 118 km² laajuisen alueen, ja sitä hallinnoi maan muiden kansallispuistojen tapaan National Park Service. 
Nimi "Haleakalā" on havaijia ja tarkoittaa "auringon taloa". Paikallisen legendan mukaan Maui-jumala vangitsi auringon sinne pidentääkseen päivää. Puistossa on myös samanniminen tulivuori, joka purkautui viimeksi vuonna 1790. Sitä pidetään silti aktiivisena tulivuorena. 
Haleakalā on jaettu kahteen osioon, huippualueeseen ja Kipahuluun. Huippualueella sijaitsee puiston suosittu nähtävyys, Haleakalā-kraatteri. Se on noin 3,2 kilometriä leveä, 11 kilometrin pituinen ja noin 800 metriä syvä. Toinen huippualueen nähtävyys on myös Hosmer Grove, alueelle eksoottisista kasveista koostuva metsä, jossa on muun muassa setripuita Himalajalta ja eukalyptusta Australiasta. Paikalliset puulajit eivät ole kestäneet kilpailua vieraiden puulajien kanssa ja ovat täten harvemmassa Hosmer Grovessa. 
Kipahulu on toinen puiston osista, ja se sijaitsee Kipahulu-laaksossa. Alue on kuuluisa lukuisista vesialtaistaan, joissa viihtyy paitsi turisteja myös harvinaisia kalalajeja. Kipahulu sijaitsee vulkaanisella alueella, ja alueen kasvillisuus onkin joutunut sopeutumaan sen omituisiinkin olosuhteisiin.
Margareta Högman

Margareta Högman (16. marraskuuta 1786 Pohjois-Ii – 3. maaliskuuta 1849 Joutsa) oli Itä-Hämeessä ja Etelä-Savon länsiosassa vaikuttaneen kristillisen herätysliikkeen, nk. ystäväliikkeen, hengellinen johtaja ja keskushahmo 1810-luvulta alkaen kuolemaansa saakka. Hänen isänsä oli seppä Jaakko Högman.
Ystäväliikkeen uskonkäsitys oli sisäistä elämää ja elämän pyhitystä viljelevää rakastavaa kristillisyyttä, joka sai ulospäin suuntautuvia diakonisia, kulttuurisia ja sivistyksellisiä muotoja. Siihen, että liikkeessä luotettiin "sanaan" ja sen itse lukemiseen, Matthias Akiander – 1800-luvun uskonnollisten liikkeiden ensimmäinen historioitsija – näkee olennaisesti perustuvan ystäväliikkeen erityisen hengen ja toiminnan eetoksen. Akianderin mukaan liikkeeseen kuuluneet ahkeroivat sekä sisällisessä että ulkonaisessa ”siisteydessä ja hiljaisuudessa, ei sillä mitään ansaitaksensa, vaan Jumalan sanassansa käskemisen ja kristillisen ihmisen velvollisuuden vuoksi". Ystäväliikkeen käytäntöön kuuluivat säännölliset rukoushetket, elämäntapojen siisteys ja raittius, luku- ja kirjoitustaidon vaaliminen, sairaiden, köyhien ja ahdistuneiden auttaminen, sielun- ja mielen hoito. Ystäväliike joutui määrittämään uskonkäsitystään suhteessa muihin ajan herätysliikkeisiin, etenkin Paavo Ruotsalaisen herännäisyyteen ja Henrik Renqvistin rukoilevaisuuteen – ja haastetuksi myös pitkiin herännäisoikeudenkäynteihin. Margareta Högmanin kirjoittamaksi mainittua arkkivirttä "O Jumalan Karitza" (1831/1834) painettiin 1800-luvun kuluessa lukuisia kertoja eri versioina. 
”Puron lailla, joka kuivia partaitansa kostuttaen virtaa kohinatta eteenpäin, tämä liike on kaikessa rauhassa tyydyttänyt hätääntyneiden sielujen hengellistä janoa. Muut seudut ovat sen sisäistä elämää tuskin huomanneetkaan.” (Matthias Akiander, 1863)
Muuta.
Joutsan hautausmaalla on Margareta Högmanin hautamuistomerkki (1930).
Maisemasuunnittelu

Maisemasuunnittelu on osa alue- ja ympäristönsuunnittelua sekä kaavoitusta. Maiseman suunnittelu ja hoito tarkoittaa maiseman laaja-alaista fyysistä suunnittelua, jonka painopiste on maankäytön ohjaamisessa ja maiseman suojelun ja hoidon toimenpiteiden suunnittelussa ja seurannassa. Se voi olla joko laaja-alaista tai yksityiskohtaista, aina valtakunnan tasolta asuntojen ympäristöihin. Liiallisiin yksityiskohtiin meneminen ei silti myöskään ole hyvä asia eikä myöskään pinnallinen pelkän maisemakuvan tarkastelu.
Maiseman suunnitteluun vaikuttavat Ympäristöhallinto ja kaavoituskäytäntö. Sen tulisi ottaa huomioon myös maiseman suojelu ja esteettiset näkökohdat eli ihmisen elinympäristön kauneusarvot. Toiminnallisuuttakaan ei silti voida unohtaa suunnittelussa. Näkökulmana voi olla myös vaikkapa melun ja saasteiden vähentäminen. Monesti maisemasuunnittelua pidetään vain yhtenä osana maankäytön suunnitteluna, mutta toisaalta se pitäisi tehdä ennen muuta suunnittelua ja olla juuri se, mihin muu suunnittelu perustuu.
Maisemansuojelun kannalta katsottuna maiseman suunnittelussa rakennetuilla alueilla usein ympäröivä maisema antaa vihjeitä siitä, minkälaiseksi maaston muodot ja kasvillisuus olisi palautettava tai kehitettävä. Periaatteessa pitäisi saada luonnon vahingoittuminen pysymään mahdollisimman pienenä. Rakennustoiminnan vuoksi täydellisesti muuttuneilla alueilla voidaan maiseman suunnittelussa lähteä aivan omille linjoille. Tästä ovat esimerkkinä kanavat ja niiden varsiin tehdyt istutukset. Toisaalta tehtävänä on siis suojella arvokkaita luonnon- ja kulttuurialueita muulta maankäytöltä ja toisaalta osoittaa erilaisille maankäyttömuodoille niille maisemallisesti parhaiten soveltuvia paikkoja.
Maiseman suunnittelun ja hoidon keskeiset alat.
Maiseman suojelun näkökannalta niin kuin muussakin luonnon- ja ympäristönsuojelutoiminnassa on maisemaa muokatessa virheiden korjaaminen jälkikäteen työlästä. Kun maisemalliset näkökohdat otetaan jo suunnitteluvaiheessa huomioon, taataan maiseman kauneudellisten arvojen säilyminen.
Hawaii Volcanoesin kansallispuisto

Hawaii Volcanoesin kansallispuisto, joskus myös Havaijin tulivuorten kansallispuisto, () on Yhdysvaltojen Havaijin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto, jossa sijaitsee muun muassa maailman suurin toimiva tulivuori Mauna Loa ja jatkuvasti purkautuva Kīlauea. Hawaii Volcanoes kuului alun perin Havaijin kansallispuistoon, joka perustettiin jo vuonna 1916. Havaijin kansallispuisto jakautui vuonna 1961 kahteen osaan, Hawaii Volcanoesiin ja Haleakalāan. Puiston 1348 km² laajuista aluetta hallinnoi Yhdysvaltojen muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service. 
Puisto on vuodesta 1987 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Egyptsat

Egyptsat 1 on Egyptin ensimmäinen satelliitti, joka laukaistiin 17. huhtikuuta 2007 ukrainalais–venäläisellä Dnepr-1-kantoraketilla. 
Egyptsat 1 on kaukokartoitussatelliitti, joka perustuu ukrainalaisen KB Juzhnojen MS-1TK-satelliittirunkoon. Sen massa on 100 kg eli se on mikrosatelliitti. Sen rata on aurinkosynkroninen 668 km korkea kiertorata.
Märkälämpötila

Märkälämpötila on lämpötila, jossa rajallinen määrä nestettä ja suuri määrä kaasua ovat tasapainossa adiabaattisissa olosuhteissa. 
Yleensä on kyse ilmasta ja ilman kosteudesta. Märkälämpötila on lämpötila, johon kostealla kankaalla verhottu lämpömittari asettuu ilman virratessa pakotetusti sen ohitse. Märkälämpötila on alhaisin lämpötila, johon haihtumisella päästään.
Kostealämpömittarin ja kuivalämpömittarin yhdistelmää eli psykrometria käytetään kosteuden mittaamiseen. 
Märkälämpötila ja ihmisen terveys.
Oletetaan tilanne, jossa ihminen on Maan pinnalla ja ilma vaihtuu vapaasti hänen ympärillään. Märkälämpötila on matalin lämpötila, johon voi päästä pelkällä veden haihtumisella eli ihmisen tilanteessa hikoilemalla. Yli 35 asteen märkälämpötilassa keho ei pysty enää poistamaan aineenvaihdunnan tuottamaa lämpöä, ja kehon ydinlämpötila alkaa nousta. Jo muutama tunti 35 asteen märkälämpötilassa tappaa hyväkuntoisenkin ihmisen.
Kagu

Kagu ("Rhynochetos jubatus") on lähes lentokyvytön, erittäin uhanalainen aurinkokurkilintujen lahkoon kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 60 cm. Höyhenpuku on vaalea, tuhkanharmaa ja valkoinen. Koivet ovat pitkät, punaiset, samoin keskimittainen nokka on punainen. Päälaella on töyhtö, jonka höyhenet ovat tavallisesti päänmyötäisesti. Kagu on lähes lentokyvytön ja se liikkuu maassa kävellen. Siipiään se käyttää pääasiassa soidintanssissa, jossa molemmat sukupuolet tanssivat siivet levitettyinä toistensa ympärillä siipisulkiensa värikuvioita esitellen. Se pystyy liitämään pakoon vaaraa. Kagulla on paljon ääniä, joista tavallisin on aamuinen duetto, joka saattaa kestää 15 minuuttia.
Kagun sukupuuttoon kuollut isokokoisempi lähisukulainen "Rhynochetos orarius" tunnetaan fossiililöydön perusteella. Kagun systematiikka ei ole aivan selvä, sillä se on joskus luokiteltu myös haikaroihin.
Esiintyminen.
Kagu elää vain Uudessa-Kaledoniassa. Se on yksi maailman harvinaisimmista lintulajeista ja on nykyään hyvin uhanalainen johtuen saarelle tuoduista vieraista petolajeista (kissat, rotat, koirat), kaivostoiminnasta ja metsien hakkuista. Kagu on rauhoitettu Uudessa-Kaledoniassa. Laji pesii myös vankeudessa Nouméan eläintarhassa ja Riviére Bleue Parkin suojelualueella, josta niitä on vapautettu luontoon. Kagun suojeleminen on koettu Uudessa-Kaledoniassa hyvin tärkeäksi.
Elinympäristö.
Kagu elinympäristöä ovat vuorenrinteiden tiheäkasvuiset metsät.
Lisääntyminen.
Risuista ja kuivista ruohoista rakennettu pesä on maassa ja ainoaa munaa haudotaan noin viisi viikkoa. Poikanen itsenäistyy noin 14 viikon ikäisenä.
Ravinto.
Ravinnokseen kagu kaivelee maasta selkärangattomia, kuten kotiloita, toukkia ja matoja.
Einstein (suku)

Einstein-suku on saksanjuutalainen suku, jonka varhaisimmat merkinnät ovat vuodelta 1665, jolloin Baruch Moses Ainstein liittyi Buchaun seurakunnan jäseneksi. Baruch Ainsteinin jälkeläiset muuttivat suvun nimen E-kirjaimella alkavaksi, jollaisena se tunnetaan nykypäivänä. 
Albert Einstein.
Albert Einstein.
Suvun ylivoimaisesti tunnetuin jäsen on saksalais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko Albert Einstein. Einstein tuli tunnetuksi koko fysiikan mullistavilla teorioilla. Tunnetuimmat teoriat ovat suppea- ja yleinen suhteellisuusteoria sekä valosähköisen ilmiön selittäminen. Einstein oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen vaimo oli serbialainen Mileva Marić, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Suhde Marićin kanssa päättyi vuonna 1919 ja hän meni uusiin naimisiin serkkunsa Elsa Löwenthalin kanssa. 
Einsteinilla oli yksi sisar, Maria Einstein. Mariasta käytetään usein nimitystä Maja.
Suku ennen Albert Einsteinia.
Albert Einstein vanhemmat Hermann Einstein ja Pauline Einstein (o.s. Koch) olivat molemmat juutalaisia ja molemmilla oli kauppiassukuinen tausta. Hermann Einsteinilla oli kolme veljeä, August Ignaz, Heinrich ja Jakob sekä kaksi siskoa Jette ja Friederike. Vuonna 1880 Hermann ja Jakob Einstein perustivat Müncheniin Jakob Einstein &amp; Co -nimisen yrityksen, joka asensi vesi- ja kaasujohtoja ja toimi myöhemmin myös sähkötekniikan alalla.
Albert Einsteinin jälkeläiset.
Albert Einsteinin tiedetään saaneen kolme lasta, Lieserl Einstein, Eduard Einstein ja Hans Albert Einstein. Lieserl oli Einsteinin ensimmäinen lapsi ja ainoa tytär. Lieserl syntyi ennen kuin Einstein ja Mileva Marić solmivat avioliiton vuonna 1903. Vielä samana vuonna Lieserl menehtyi, vain vuoden ikäisenä. Hans Albert Einstein syntyi vuotta myöhemmin Lieserlin kuolemasta, Hans Albert Einstein oli professori Kalifornian yliopistossa. Eduard Einstein syntyi vuonna 1910, hän oli vakavasti sairas ja sairasti skitsofreniaa. 
Albert Einsteinin jälkeläisistä vain Hans Albert on saanut lisää jälkeläisiä. Hans Albert sai kaksi poikaa ja adoptoi yhden tyttären. Poikien nimet ovat Bernhard Caesar ja Klaus Martin. Klaus Martin kuoli kuitenkin 6-vuotiaana kurkkumätään.
Bernhard Caesar Einstein sai viisi lasta Aude Ascher Einsteinin kanssa. Thomas Martin Einstein (Santa Monica, CA, USA, 1955), Paul Michael Einstein (1959) (Ranska), Eduard Albert Einstein (Ted) (1961–) (Los Angeles, CA, USA), Mira Einstein-Yehieli (1965–) (Israel), Charles Quincy Ascher Einstein (Charly) (1971–) (Sveitsi)
Antonio Ortiz Mena

Antonio Ortiz Mena (16. huhtikuuta 1907 Parral, Chihuahua – 12. maaliskuuta 2007 México) oli meksikolainen poliitikko ja taloustieteilijä.
Mena opiskeli taloustieteitä Meksikon kansallisessa autonomisessa yliopistossa ja toimi vuosina 1952–1958 Meksikon sosiaaliturvalaitoksen johdossa. 
Mena toimi Meksikon talousministerinä vuosina 1958–1970, jolloin valtionpäämiehenä oli aluksi presidentti Adolfo López Mateos ja sitten Gustavo Díaz Ordaz. Vuonna 1971 Menasta tuli Latinalaisen Amerikan kehityspankin puheenjohtaja. Hän hoiti tätä virkaa vuoteen 1988 ja toimi sen jälkeen parin vuoden ajan Banamex-pankin johdossa.
Antonio Ortiz Mena kuoli Meksikossa maaliskuussa 2007, jolloin hän oli 99 vuoden ikäinen.
Angtoria

Angtoria on metalliyhtye, johon kuuluvat brittiläinen Sarah Jezebel Deva ja ruotsalaiset Rehnin veljekset Chris ja Tommy. 
Sarah Jezebel Deva tutustui veljeksiin vuonna 2001, ja yhtye perustettiin pian tämän jälkeen. Angtorialle tarjosi levytyssopimuksen ranskalainen Listenable Records, ja debyyttialbumi "God Has a Plan For Us All" julkaistiin huhtikuussa 2006. Yhtye lopetti toimintansa Angtoria nimellä vuonna 2011.
Niinivaaran lukio

Niinivaaran lukio oli Joensuussa Niinivaaran kaupunginosassa kevääseen 2015 saakka toiminut lukio, jossa oli viimeisenä lukuvuotena noin 375 opiskelijaa sekä noin 30 opettajaa. Vuonna 2015 lukio yhdistettiin Joensuun yhteiskoulun lukioon. Lukio sijaitsi Niinivaaran mäellä noin kilometrin päässä Joensuun kaupungin keskustasta Tikkamäentie 17:ssä. Niinivaaran lukion lakkauttamisen jälkeen rakennukseen muutti väistötiloihin Nepenmäen koulu. Rakennus purettiin vuonna 2023.
Lukio sijaitsi Pohjois-Karjalan keskussairaalaa vastapäätä, joten lukioon oli hyvät liikenneyhteydet ja kaukolinjojen bussitkin pysähtyivät koulun kohdalla tuoden opiskelijoita lähikunnista.
Historia.
Lukion edeltäjä on vuonna 1962 perustettu Pielisjoen yhteiskoulu, joka toimi myöhemmin Pielisjoen koulun olleissa tiloissa tiloissa. Yksityinen oppikoulu toimi aluksi viisiluokkaisena ja sai laajentumisluvan 8-luokkaiseksi 1965. Keskikoulu muuttui peruskoulu-uudistuksen myötä vuonna 1974 Karsikon yläasteeksi ja myöhemmin Pielisjoen kouluksi. Samana vuonna perustettiin myös erillinen Niinivaaran lukio, joka muutti syksyllä 1976 Tikkamäelle. Lukio vietti 50-vuotisjuhliaan toukokuussa 2012, kun oli kulunut 50 vuotta Juhani Soilan Pielisjoen yhteiskoulun perustamisesta. Koulun rehtoreita ovat olleet Juhani Soila (1955–1988), Asko Jokiranta (1988–2001), Virpi Koponen (2001–2003), Riitta Rauma (2003–2004) ja Esa Räty (2004–2015). Koulun viimeinen rehtori Esa Räty jatkoi rehtorina uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa. 
Koulussa toimi yleislinjan lisäksi myös musiikin ja ilmaisun linja. Koulu painotti opetusta myös LUMA-aineisiin (luonnontiede ja matematiikka). Valtakunnallisten kurssien lisäksi koululla oli monipuolinen koulukohtaisten kurssien tarjonta. Koulun opiskelijoille pyrittiin antamaan mahdollisuudet painottaa opiskelua haluamissaan oppiaineissa.
Joensuun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 2013 Joensuun yhteiskoulun lukion ja Niinivaaran lukion yhdistymisestä Papinkadulle syksyllä 2015 noin 650 opiskelijan yksiköksi. Uudessa Joensuun yhteiskoulun lukiossa on kolme linjaa: urheilulinja, musiikin ja ilmaisun linja sekä yleislinja. Vuosina 2014–2015 Papinkadulle rakennettiin Pasi Siistosen suunnittelema uudisrakennus vanhan Wivi Lönnin suunnittelemaan rakennuksen jatkeeksi. Samassa rakennuksessa toimii Joensuun seudun kansalaisopisto.
Musiikin ja ilmaisun linja.
Niinivaaran lukion musiikkipainotteinen linja aloitti toimintansa syksyllä 1998, jolloin linjalle valittiin ensimmäiset opiskelijat. Syksyllä 2011 linja laajennettiin musiikin- ja ilmaisun linjaksi. Musiikkiopinnoissa pääpaino oli pop-jazz-tyyppisessä musiikissa muiden musiikinlajien lisäksi. Ilmaisun puolella painotettiin teatteritaidetta sekä kuvataidetta. Linjalle haettiin kolmen erilaisen soveltuvuuskokeen, eli musiikin, draaman ja kuvataiteen kautta. Musiikin ja ilmaisun linja oli suosittu lukioon pyrkijöiden keskuudessa.
Poeldijk

Poeldijk on asutuskeskus Westlandin kunnassa, Etelä-Hollannin provinssissa, Alankomaissa. Poeldijk sijaitsee kahdeksan kilometriä Haagista kaakkoon. Vuonna 2006 Poeldijkissa oli 5 080 asukasta, joista naisia oli 2 550 ja miehiä 2 540.
Linnuntietä Poeldijkista on matkaa..
Rakennettua pinta-alaa Poeldijkissa oli vuonna 2001 1,1 km² ja se sisältää 1 752 asuntoa.
Kenna

Kenna (syntyjään Kenna Zemedkum) on etiopialaissyntyinen yhdysvaltalainen muusikko.
Virginiaan muuttanut (ja myöhemmin Cincinnatissa varttunut) siirtolaisperheen vanhin poika Kenna kiinnostui musiikista saatuaan kopion U2:n The Joshua Tree -albumista. Pian Kenna hankki Beatlesin, Stevie Wonderin, The Curen ja The Carsin levyjä, ja nämä toimivat vaikutteina Kennan musiikissa nykyään. Kenna sai pientä suosiota julkaistuaan ensimmäisen singlensä "Hell Bent", ja alkoi saada faneja underground-piireistä, jotka odottivat innolla debyyttialbumia "New Sacred Cow". Monen viivästyksen ja levy-yhtiön vaihdon jälkeen Columbia Records lopulta julkaisi levyn vuonna 2003. Levyn julkaisua seurasi Pohjois-Amerikan kiertueen yhdessä Dave Gahanin kanssa.
Kennan yhdessä Chad Hugon kanssa tuottamaa levyä on vaikea lokeroida mihinkään genreen ja se sisältää elementtejä electronicasta, syntikkapopista, post rockista ja house-musiikista. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Sunday After You" ja "Freetime".
Kennan toinen albumi "Make Sure They See My Face" (alkuperäiseltä nimeltään "Face"), joka on myös Hugon kanssa tuotettu, on julkaistu vuonna 2007. Levyltä löytyvä kappale "Face The Gun" julkaistiin levyä odottavien fanien tyydyttämiseksi. Kenna julkaisi uuden, "Better Wise Up" -nimisen kappaleen MySpace-sivuillaan juuri Super Bowlin kynnyksellä.
Kenna oli yksi esiintyjistä Live Earth -jättikonserteissa.
Felice Bonetto

Felice Bonetto (9. kesäkuuta 1903 Manerbio, Italia – 21. marraskuuta 1953 Silao, Meksiko) oli italialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1950–1953. Hän osallistui urallaan kuuteentoista Grand Prix -kilpailuun ja saavutti 17,5 MM-pistettä.
Bonetto voitti vuonna 1953 Portugalin Grand Prix'n, joka tosin oli MM-sarjan ulkopuolella. Lisäksi hän menestyi jonkin verran urheiluautokilpailuissa: hän oli toinen Mille Migliassa vuonna 1949 ja voitti Targa Floriossa vuonna 1953. Bonetto sai surmansa ajaessaan Lanciaa Carrera Panamericana -kilpailussa, kun hän ajautui lyhtypylvästä päin. Hän oli kuollessaan 50-vuotias.
Kalervo Nissilä

Kaino Kalervo Nissilä (11. kesäkuuta 1913 Kälviä – 30. maaliskuuta 1997) oli suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Hänen ohjaustapaansa on luonnehdittu suoraviivaiseksi, liiallista symboliikkaa karttavaksi. Näyttelijänä hän oli voimakas tulkitsija.
Perhetausta.
Kalervo Nissilän vanhemmat olivat Matti E. Nissilä ja Ellen Maunumäki. Hänen puolisonsa oli Asta Maria Lantz vuodesta 1937 lähtien. Liitosta syntyi neljä lasta: Kullervo (1938), Anna-Liisa (1941), Kimmo (1942) ja kuopuksena Ulla-Greta (1948).
Teatteriura.
Nissilä aloitti uransa Kokkolan Näyttämöllä vuonna 1938 ja oli sen seuraajan, Yhteisteatteri-Maakuntateatterin, johtaja vuosina 1948 ja 1949. Vuonna 1946 hän näytteli Kokkolan Työväen näyttämöllä. Vuodesta 1949 vuoteen 1952 hän työskenteli ohjaavana näyttelijänä Vaasan Suomalaisessa Teatterissa. Vuosina 1952–1955 Nissilä toimi Tampereen Teatterin näyttelijänä. Hänen tuloroolinsa TT:ssa oli Petrucchio näytelmässä "Kuinka äkäpussi kesytetään". Nissilän elämänvoimaa kiiteltiin, hänen katsottiin paikkaavan Holger Salinin jättämän aukon.
Alkuvuodesta 1955 Nissilä nimitettiin Tampereen Työväen Teatterin apulaisjohtajaksi. Sieltä hän siirtyi Tampereen Teatterin johtajaksi vuodesta 1959 vuoteen 1963. Samana vuonna hän ohjasi Tampereen Teatteriin Erich Maria Remarquen näytelmän "Viimeinen asema", joka edusti ”osallistuvaa” yhteiskunnallista teatteria. Nissilä jatkoi myös näyttelijänä. Erityisesti hänen tulkintaansa majuri Cornelius Melodysta näytelmässä "Pisara runoilijaa" ylistettiin vapautuneeksi ja monisävyiseksi. Suoraviivaisen näyttelijän heikkoutena oli siihen asti pidetty aste-erojen puutteellista esiin tuomista. 
Vuosina 1963–1968 Nissilä työskenteli Turun kaupunginteatterin johtajana. Vuodesta 1968 vuoteen 1970 hän oli ohjaajana Lahden kaupunginteatterissa. Teatterinjohtajan uraansa Nissilä jatkoi Kotkan kaupunginteatterissa 1970–1973 ja edelleen Joensuun kaupunginteatterissa 1973–1978. Hän jäi eläkkeelle 1. elokuuta 1978 ja sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Elokuvaura.
Valkokankailta Nissilä muistetaan esimerkiksi nimiroolista seikkailuelokuvassa "Sadan miekan mies" (1951). Upean sankariroolin vuoksi häntä alettiin kutsua ”Suomen Errol Flynniksi”. Nimimerkki "Spektri" kirjoitti Nissilän suorituksesta "Aatami"-lehdessä (8/1951): ”Filmi on tarjonnut hänelle osia, joissa hänen ihanteensa, väkevätahtoinen mies, pääsee oikeuksiinsa.” Niin ikään vuonna 1951 valmistuneessa elokuvassa "Kuisma ja Helinä" Nissilällä oli kasakkapäällikkö Kuisman osa. Seuraavana vuonna hän näytteli Aslakia klassikkoelokuvassa "Valkoinen peura". Vuonna 1991 Nissilä ohjasi Oy Tape Factory Ltd:n tuottaman 85-minuuttisen musiikkifiktion "Tammenlehvät".
Muuta.
Nissilä oli myös laulaja. Läpimurtokonserttinsa hän piti kokkolalaisen konservatorion juhlasalissa kevättalvella 1947 yhdessä Vera Froloffin kanssa.
Kadonnut henkilö

Kadonnut henkilö on henkilö, joka katoaa jättämättä viestiä olinpaikastaan. Kadonneesta henkilöstä tehdään yleensä katoamisilmoitus poliisille.
Useimmat katoamiset ovat tilapäisiä. Huomattavan osan kadonneista muodostavat pienet lapset tai dementiasta kärsivät vanhukset. Nämä tapaukset selviävät tavallisesti melko nopeasti. Sodissa taistelukentällä kadonneiksi merkitään sotilaat, joiden kuolemasta ei ole varmaa tietoa, koska he ovat saattaneet jäädä myös vangiksi.
Suomessa.
Valtakunnallinen ETSI-rekisteri saa vuosittain noin 500–800 ilmoitusta kadonneista henkilöistä. Suomessa jää vuosittain pysyvästi kadoksiin vain noin 20–40 ihmistä. Näiden verrattain harvojen tapausten taustalla saattaa olla esimerkiksi itsemurha, henkirikos, kaappaus tai tapaturmainen hukkuminen.
Kadonnut henkilö saatetaan myöhemmin julistaa kuolleeksi. Kuolleeksi julistamista ilman odotusaikaa ei voida toteuttaa, ellei tapausta pidetä varsin selvänä. Jos katoamisen olosuhteisiin ei tiedetä liittyneen välitöntä hengenvaaraa, odotusaika on joko yksi vuosi tai viisi vuotta.
Maailmalla.
Luonnonkatastrofien seurauksena katoaa monia henkilöitä. Eräiden maiden hallitukset ottavat ihmisiä kiinni ja laittavat heidät salaisiin vankiloihin.
Jack Lockett

John Henry "Jack" Lockett (22. tammikuuta 1891 – 25. toukokuuta 2002) oli australialainen ensimmäisen maailmansodan veteraani ja maansa kaikkien aikojen vanhin mies.
Lockett syntyi Victoriassa. Hän värväytyi armeijaan maaliskuussa 1916 ja osallistui taisteluihin Belgiassa ja Ranskassa. Hän meni vuonna 1923 naimisiin Maybell Ingwersonin kanssa ja sai neljä lasta. Lockett oli sotilasarvoltaan kersantti, ja hänelle myönnettiin vuonna 1998 Kunnialegioonan merkki. 
Lockett täytti 100 vuotta 1991 ja 110 vuotta 2001. Hän kuoli munuaisten toimintahäiriöön 111-vuotiaana vain kolme päivää Australian vanhimman naisen, Christina Cockin jälkeen.