tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Taidegalleria

Taidegalleria on paikka, jossa esitellään kuvataidetta, kuten maalauksia, taidegrafiikkaa, veistoksia, valokuvia tai taideteollisuutta. Galleriassa voi olla myös performansseja tai muita esityksiä.
Sanaa taidegalleria on käytetty myös synonyyminä taidemuseolle, esimerkiksi vuonna 1882 avattu Cygnaeuksen galleria on Suomen vanhin taidemuseo. Kansallisgalleria on Valtion taidemuseon tilalle vuonna 2014 tullut kolmen museon kokonaisuus. Taidemuseoita ovat myös Tate Gallery Englannissa ja Tretjakovin galleria Moskovassa. Lähellä taidegalleriaa on myös taidehalli.
Aikaisemmin taidegalleriaa kutsuttiin myös nimellä taidesalonki. Niistä pitkäaikaisin Suomessa on Strindbergin taidesalonki, joka toimi Helsingissä 1898–1991.
Taidegallerian toiminta.
Taidegalleriat ovat yleisölle yleensä ilmaisia. Ne sijaitsevat yleensä liike- tai toimistohuoneiksi suunniteluissa tiloissa, jotka on saneerattu näyttelytiloiksi. Suurissa kaupungeissa saattaa olla useita galleria-alueita. Gallerian näyttelyt ovat yleensä joko yksityis- tai yhteisnäyttelyitä, joissa on esillä uutta taidetta. Näyttelyt ovat yleensä auki 3–4 viikkoa. Näyttelyohjelma laaditaan usein vuosittain tai puolivuosittain etukäteen ja näyttelyaikaa haetaan hyvissä ajoin. Näyttelyyn ja taiteilijaan liittyvän tiedon ohella näyttelyssä tapaa olla teosluettelo. Myydyt teokset merkitään punaisella ja varatut teokset vihreällä merkillä.
Galleriat saattavat erikoistua esimerkiksi kuvanveiston tai valokuvauksen esittelyyn. Lisäksi galleria voi olla yksityinen tai yhdistyksen, taiteilijaseuran tai julkisen yhteisön, kuten kunnan tai kaupungin ylläpitämä. Suomessa näyttelynpitäjä maksaa usein galleriavuokran, johon saattaa kuulua valvonta ja muita kustannuksia. Usein galleria perii myös myyntiprovision myydyistä teoksista.
Gösta Ekman

Hans Gösta Gustaf Ekman (28. heinäkuuta 1939 Tukholma, Ruotsi – 1. huhtikuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, Ekmanien teatterisuvun kuuluisimpia jäseniä. Hän esitti poliisi Martin Beckiä Sjöwallin ja Wahlöön kirjojen filmatisoinneissa vuosina 1993–1994. 1980-luvulla hän esitti yhtä "Veijarikopla"-elokuvien ("Jönssonligan") päähenkilöä, Charles-Ingvar ”Sickan” Jönssonia. Vuonna 1978 hän esitti nimiosaa Tage Danielssonin ohjaamassa komediassa "Picasson seikkailut".
Ekman paitsi näytteli, myös ohjasi, käsikirjoitti, tuotti ja sävelsi. Hän aloitti uransa ohjaajan apulaisena aluksi isänsä ohjaamissa elokuvissa ja työskenteli myöhemmin myös Ingmar Bergmanin kanssa. Hänen näyttelijänuransa alkoi vuonna 1956. Vaikka Ekman tunnetaan parhaiten komediarooleista, hän teki näyttämöllä ja elokuvissa vakaviakin osia. Hän oli Tukholman kaupunginteatterin vakituinen näyttelijä 1960- ja 1970-luvulla.
Gösta Ekmanin isä oli ohjaaja ja näyttelijä Hasse Ekman. Myös Ekmanin isoisä oli nimeltään Gösta Ekman ja Ruotsin tunnetuimpiin kuulunut teatterinäyttelijä. Hän esiintyi myös mykkäelokuvissa 1920- ja 1930-luvulla.
Basilica Aemilia

Basilica Aemilia on raunio Forum Romanumin alueella Roomassa. Basilica Aemilia rakennettiin 179 eaa. Sen toisena rakennuttaja oli konsuli Aemilius , josta basilika on saanut nimensä. Basilica Aemilia toimi oikeussalina ja kauppapaikkana. Se oli kaksikerroksinen ja 102 metriä pitkä. Tulipalo vahingoitti 200-luvulla jaa. rakennusta mittavasti, jolloin se entisöitiin alkuperäiseen ulkonäköönsä. Rooman ryöstön yhteydessä sattunut tulipalo aloitti basilikan raunioitumisen 400-luvulla.
Rakennuksen historiaa.
Ensimmäisen Basilica Aemilian rakennuttivat konsulit M. Aemilius Lepidus ja Fulvius Nobilo vuonna 179 eaa. Basilica oli rakennettu paikalle, jossa oli ollut lihakauppiaiden ja rahanvaihtajien puoteja 400-luvulta eaa. alkaen.
Se tuhoutui tulipalossa vuonna 14 jaa. Sitä ennen oli Julius Caesar osana rakennusprojektejaan kunnostuttanut basilikaa.
Basilika rakennettiin uudelleen, mutta uusi rakennus paloi vuonna 22 jaa. Tämän jälkeen rakennettiin jälleen uusi basilika.
Kolmannesta basilikasta tuli erittäin hieno rakennus. Se koristeltiin taideteoksilla ja sen pylväikkö edusti toscanalaista tyyliä. Taideteokset esittivät Rooman tasavallan historiallisia tapahtumia ja arkielämää. Sen pohjoissivulla oli luultavimmin sisäänkäynti joka oli koristeltu doorilaisilla pylväillä ja nautakarjaa esittävillä koristeilla. Sisätiloissa käytettiin tuhlailevasti marmoria. Sisätilan pylväät veistettiin kuviollisesta marmorista, jota ei esiinny Italian alueella.
Augustuksen aikana sen eteen rakennettiin myöhemmin purettu porttirakennus. Se oli omistettu Augustuksen pojanpojille Gaiukselle ja Luciukselle. Rakennuksen etuosassa oli pieniä myymälöitä ja sisätilojen suuressa hallissa pidettiin oikeudenkäyntejä ja liikemiehet pitivät kokouksiaan.
Kansainvaellusten aikana visigoottien kuningas Alarik hyökkäsi joukkoineen Roomaan vuonna 410. Gootit ryöstelivät kaupunkia ja ryöstelyn yhteydessä Basilica Aemilia syttyi tuleen. Basilikan raunioissa on lattian jäännöksiä joissa on yhä jälkiä tulipalon yhteydessä sulaineista kolikoista. Tulipalossa tuhoutui basilikan puinen katto ja osa julkisivusta romahti.
Basilca Aemilia rakennettiin osittain uudelleen 420-luvulla. Sen lattiaa uudistettiin ja sen eteen rakennettiin graniittipylväikkö. Osa pylväistä nostettiin takaisin paikoilleen kaivausten yhteydessä. Lopullinen tuho rakennusta kohtasi vuoden 847 maanjäristyksessä. Romahtaneen rakennuksen kiviainesta käytettiin rakennusmateriaalina. Siitä oli vielä jonkin verran seiniä pystyssä aina 1480-luvulle asti, jonka jälkeen sen seinistä otettiin kiviä Palazzo Giraud Torlonian rakentamiseen.
Arto Koskinen (muusikko)

Arto Tapio "Mamba" Koskinen (s. 20. maaliskuuta 1947 Karstula) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja klavikordisti. 1960-luvulla hän soitti eri rock-yhtyeissä (The Five Yes, Jormas, Suomen Talvisota 1939–1940) ja kokeellisen musiikin kokoonpanoissa (M. A. Nummisen Sähkökvartetti, Viisi Vierasta Miestä). Vuodesta 1973 lähtien hän opiskeli klassista intialaista musiikkia Bharatiya Kala Kendra Collegessa New Delhissä ja suoritti siellä laulumusiikin diplomin vuonna 1977.
1970-luvun lopulla Koskinen perusti Middle Earth Band -nimisen yhtyeen, joka esitti hänen intialaisiin raagoihin pohjautuvia sävellyksiään. Tämä lähinnä jazzmuusikoista koostunut yhtye levytti vuonna 1980 LP:n nimeltä "The Thoughtful Bride".
Koskisen toinen yhtye oli Karuna, jonka hän perusti yhdessä lyömäsoitintaiteilija Samppa Salmen kanssa. Yhtyeen albumi "Space for Truth" ilmestyi vuonna 1990.
1990-luvulla Koskinen tutki erityisesti barokkimusiikkia ja opiskeli sille ominaisia sävellystekniikoita, kuten kaanonia ja fuugaa. Tämän tuloksena syntynyt pianosävellyskokoelma sai nimekseen "Fuga Indiana". Joonas Ahonen kantaesitti sen Helsingin Juhlaviikoilla 2003. Säveltäjän omana levytyksenä se julkaistiin vuonna 2005. Tässä teoksessa aasialainen melodiikka yhdistyy eurooppalaiseen polyfoniaan ja afrikkalais-amerikkalaiseen rytmiikkaan.
Koskisen ensimmäinen laulusarja "Laulu suuresta kaipuusta" sai kantaesityksensä vuonna 2010, laulusolistina Sanna Pietiäinen. Laulujen teksteinä on Rabindranath Tagoren, Jalaluddin Rumin, Juan Ramon Jimenezin ja Niilo Rauhalan runoja. Toinen laulusarja (2012) on sävelletty Saima Harmajan runoihin.
Venuksen ja Rooman temppeli

Venuksen ja Rooman temppeli () on keisariaikainen temppeli Forum Romanumin alueella Roomassa. Sen rakennutti Hadrianus vuonna 121 Neron Domus Aurean eteishallin paikalle. Temppeli oli pyhitetty Venus Felixille ja Roma Aeternalle, keisariperheen ja Rooman kaupungin suojelijalle. Temppeli oli aikoinaan Rooman suurin ja mahtavin.
Arkkitehtuuri.
Venuksen ja Rooman temppeli oli rakenteeltaan ainutlaatuinen, sillä siinä oli kaksi cellaa, joiden apsikset olivat vastatusten. Kokonaisuus lepäsi epätavallisen kookkaalla podiumilla, jonka mitat olivat 145 × 100 metriä. Podiumin äärilaidoilla kiersi ympärysmuuri, "peribolos", joka oli koristeltu egyptiläisestä graniitista veistetyillä pylväillä.
Korinttilaista tyyliä edustava varsinainen temppeli oli "dekastyylinen" (kymmenen pylvästä päädyissä) ja "pseudodipteraalinen", eli cellaa kiertävää leveätä peristasista ympäröi yksinkertainen rivi pylväitä, joiden halkaisija oli 1,8 metriä. Tiilellä verhoillusta betonista rakennettu temppeli oli päällystetty marmorilaatoilla.
Sisätilat oli koristeltu porfyyripylväin, mutta niistä on marmorilattian lisäksi säilynyt vain osa cellan seinää ja kasetoitua holvia. Läntisessä osassa temppeliä oli Rooman patsas, itäisessä Venuksen, joka katsoi Colosseumille.
Myöhemmät vaiheet.
Maxentius kunnosti temppelin 300-luvulla. Temppelin myöhemmistä kohtaloista ei ole tietoa, mutta keskiajalla sen sisään rakennettiin "Santa Francesca Romanan" kirkko, jonka romaanista tyyliä edustava kellotapuli kohoaa edelleen temppelin cellan paikalla.
Martin Brushane

Karl Martin Ragnar Brushane [ˈbrʉːsˌhaːne] (salanimi "Kari Tammi", 4. tammikuuta 1946 – 15. elokuuta 2008) oli suomalainen jazzrumpali ja trumpetisti, jonka alaa olivat erityisesti swing, jazz ja blues. Hän oli mukana suomalaisissa yhtyeissä 1960-luvulta lähtien. Ensimmäinen niistä oli The Savages, joka voitti vuonna 1964 kitarayhtyeiden SM-kilpailut. Muita yhtyeitä olivat The Islanders ja The Sounds. Hänellä oli myös omia yhtyeitä, joista merkittävin oli Martin Brushane Big Band. Hän perusti vuonna 1974 äänitysstudion nimeltä BG Studio yhdessä Robi de Godzinskyn kanssa. Muutaman vuoden kuluttua Brushane jatkoi studion pyörittämistä yksin ja nimeksi tuli Studio Brushane. 1960–1970-luvulla Brushane toimi televisiossa studio-ohjaajana kymmenkunta vuotta.
Martin Brushanen vanhemmat kuuluivat sodanjälkeiseen jazzmuusikkosukupolveen, ja tätä kautta lapset saivat vaikutteet ja rakkauden bigband-musiikkiin. Martin Brushane Big Band perustettiin jo 1967 ja oli pitkäaikaisin ja ehkä tunnetuin hänen orkestereistaan. Orkesterin kiinteään runkoon kuuluivat vuosien mittaan äiti Anneli, isä Ole, setä Åke, sisko Annika, poika Mika ja lisäksi suuri joukko kavereita ja tunnettuja jazz-muusikoita. Parhaimmillaan orkesterissa oli kolme polvea Brushaneja. Vuonna 2001 Brushanen perheelle myönnettiin Classic Jazz ry:n Louis Armstrong -palkinto.
Martin Brushane Big Band raivasi tietä ja markkinoita muille orkestereille televisioesiintymisillä ja konserteilla solisteinaan muun muassa Katri Helena, Anneli Sistonen ja Inga Sulin. Martin Brushane johti orkesteria valkoiseen smokkiin pukeutuneena, soitti myös trumpettisooloja ja steppasi.
Martin Brushane on haudattu Kulosaaren hautausmaalle Helsinkiin.
Domus aurea

Domus aurea (latinaa, ”kultainen talo”) on keisari Neron Rooman keskustaan rakennuttama yksityispalatsi, joka valmistui vuonna 68, mutta hylättiin heti keisarin kuoltua jo samana vuonna. Sen suunnittelivat arkkitehdit Severus ja Celer. Palatsi rakennettiin Neron Rooman ydinkeskustasta itselleen pakkolunastamille maille. Rakennuksen sisäänkäynnin edustalla seisoi rakennuttajansa jättiläismäinen pronssipatsas eli niin sanottu Neron kolossi. Palatsin alueella oli keinotekoinen järvi, jonka paikalle myöhemmin rakennettiin Colosseum. Areena sai kutsumanimensä keisari Neron patsaan mukaan, jonka jalusta on edelleen nähtävissä amfiteatterin edessä. Laajoissa puutarhoissa pidettiin eksoottisia eläimiä.
Muutettuaan palatsiinsa Neron kerrotaan lausuneen: ”vihdoinkin voin asua kuin ihmisen kuuluu”. Neron tehtyä itsemurhan vihatun palatsin maat luovutettiin takaisin Rooman kansalle. Hadrianus puratti eteishallin ja rakensi sen paikalle Venuksen ja Rooman temppelin. Trajanus rakennutti kylpylänsä päärakennuksen paikalle. Muisto palatsista unohtui, kunnes renessanssiaikana Domus aurean maanalaiset säilyneet holvit, kuten kahdeksankulmainen kupolisali, löydettiin sattumalta. Laokoon-veistosryhmän, joka on roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuteoksesta, väitettiin löytyneen holveihin hautautuneena. Huoneiden seinien vielä löydettäessä tuoreet freskot innoittivat Rafaelia tekemään Vatikaanin palatsiin samankaltaisia taideteoksia.
Klamathin kieli

Klamathin tai modokin kieli on klamathien ja mokkien puhuma kieli, jota puhuttiin ennen Oregonin ja Kalifornian alueella. Vuonna 1998 kielellä oli vain yksi sitä äidinkielenään puhuva ja se on häviämässä sukupuuttoon. Kielen on korvannut käytöstä englannin kieli. Kieltä on kuitenkin pyritty elvyttämään.
Kielen piirteet.
Kielelle on kehitetty useita ääntämistapoja. Albert S. Gatschet kehitti oman versionsa 1900-luvulla, mutta moni kieltä puhuvien heimojen jäsen on käyttänyt omaa tyyliään. M.A.R. Barkerin 1963-64 kehittämää mallia pidetään kaikista tarkimpana. Kieltä kirjoitetaan 35:llä eri aakkosella.
Neljän joen lähde

Neljän joen lähde () on suihkulähde Piazza Navonan keskellä Roomassa. Sen on suunnitellut Gian Lorenzo Bernini paavi Innocentius X:n tilauksesta. Suuri joukko taiteilijoita ja käsityöläisiä rakensi suihkulähteen Berninin valvonnassa vuosina 1648–1651. Suihkulähteeseen kuuluu 1600-luvulla tehty marmorinen alusta ja Circus Maxentiukselta siirretty antiikin aikainen obeliski. Suihkulähteen jalustana on keinotekoinen travertiinikallio, jota kannattelee neljä patsasta. Ne edustavat Niiliä, Tonavaa, Gangesia ja Río de la Plataa ja symboloivat sen ajan tunnettuja mantereita Afrikkaa, Eurooppaa, Aasiaa ja Amerikkaa, joille katolinen usko oli levinnyt. Hahmoja ympäröivät maanosille ominaiset tai kuvitellut kasvit ja eläimet, kuten krokotiili, delfiini ja lohikäärme. 
Rio de la Plata () löydettiin edellisellä vuosisadalla, mutta todellisuudessa se ei ollut joki vaan estuaari eli jokisuu, jossa muutaman joen makea vesi sekoittuu suolaisen meriveden kanssa murtovedeksi. Etelä-Amerikan suurin joki on Amazon, mutta Bernini ei eri syistä valinnut sitä.
Sant’Agnese in Agone

Sant’Agnese in Agone on katolinen kirkko Rooman Piazza Navonalla. Se on rakennettu Domitianuksen stadionin katsomon perustuksille, joiden jäännökset ovat näkyvissä kirkon kryptassa - paikalle, jossa Pyhä Agnes kärsi marttyyrikuoleman.
Barokkityylisen kirkon aloitti Girolamo Rainaldi paavi Innocentius X:n käskystä 1652 ja saattoi päätökseen hänen poikansa Carlo Rainaldi 1672. Kolmiosainen polveileva julkisivu on Francesco Borrominin käsialaa. Alun perin kirkosta piti tulla Palazzo Pamphiljin yksityiskirkko, mutta 1670-luvulla siitä tehtiin yleinen. Kreikkalaisen ristin muotoisen kirkon julkisivua hallitsee korkea kupoli, jonka edessä molemmilla puolilla kohoavat baldakiinimaiset kellotornit. Kupolin freskot maalasivat Ciro Ferri ja Sebastiano Corbellini 1670–1693.
Palazzo Pamphilj

Palazzo Pamphilj tai Palazzo Pamphili on palatsi Piazza Navonan reunalla Roomassa. Vuonna 1650 valmistunut palatsi on tyyliltään barokkia. Rakennuksessa on vuodesta 1920 lähtien sijainnut Brasilian suurlähetystö. Palazzo Pamphili rakennettiin Pamphili-sukuiselle paavi Innocentius X:lle. Palatsin viereen valmistui samoihin aikoihin myös palatsikappeli Sant’Agnese in Agone. Kappeli muutettiin yleiseksi kirkoksi myöhemmin 1600-luvulla. 
Palatsin suunnitteli arkkitehti Girolamo Rinaldi. Sen sisätiloissa on 1600-luvun taiteilijoiden kuten Pietro da Cortona, Agostino Tassi ja Giacinto Brandi maalaamia freskoja. Julkisivuun on tuoreessa remontissa palautettu 1600-luvulla käytetty pastellinsininen sävy.
Klamathjoki

Klamathjoki (klamathiksi "Koke") on joki Pohjois-Kaliforniassa ja Etelä-Oregonissa. Sen pituus on 423 kilometriä. Klamathjoki on kärsinyt maanviljelyksestä, ja paikalla ennen olleet laajat suoalueet ovat kuivuneet. Joessa oli neljä patoa, jotka purettiin lokakuuhun 2024 mennessä alueella asuvien intiaaniheimojen ja ympäristöaktivistien painostuksesta. Alueella on asunut useita intiaaniheimoja, kuten yrokit, hupat, karukit ja klamathit. Joki on ollut tärkeä kutupaikka kuningas- ja hopealohelle, joista hopealohi on uhanalainen. Lohien kutu oli vähentynyt patojen takia.
Sietokyvyn rajoilla

Sietokyvyn rajoilla ("Across the Tracks") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1991. Sen on ohjannut Sandy Tung. Pääosissa elokuvassa ovat Brad Pitt, Rick Schroder, Carrie Snodgress ja David Anthony Marshall. Elokuva kertoo kahdesta veljeksestä Billystä ja Joesta, joiden elämät lähtevät menemään eri suuntiin. Joe saavuttaa menestystä koulussaan sekä juoksemisessa ja muutenkin tunnollisena oppilaana, kun hänen veljensä Billy tuomitaan vankilaan autovarkaudesta.
Elokuvan juoni.
Elokuva alkaa, kun Billy joutuu vankilaan jäätyään kiinni auton varastamisesta ystävänsä kanssa. Billyn vapauduttua noin vuoden kuluttua vankilasta hänen veljellään Joella menee hyvin. Joe menestyy koulussa hyvin ja harrastaa juoksemista, jossa hän saavuttaa myös menestystä. Kun Billy ja Joe jälleen tapaavat, heidän keskinäiset välinsä ovat viileät. Joe on pettynyt veljeensä kaikista rikoksista ja pitää häntä syypäänä tuskasta, jota Billy on tuottanut heidän äidilleen.
Billy yrittää aloittaa asiat uudelta pöydältä, mutta perheen lisäksi myös kaverit ovat lähes hylänneet hänet. Billy joutuu koulussa vaikeuksiin ja turvautuu ainakin osittain vanhaan kaveriinsa Louieen. Louie yrittää saada Billyn taas kaidalle tielle.
Joe saa veljensä mukaan harrastamaan juoksemista ja huomaa, että Billy on melko kova juoksija. Koulun valmentajat huomaavat myös ainesta Billyssä, ja pian veljekset pääsevät juoksemaan keskenään juoksukilpailussa. Billy voittaa pienimuotoisen juoksukilpailun ja Joella alkaa kertymään paineita siitä, onko hän oikeasti kovin juoksija. Joe haastaa myöhemmin Billyn kahdenkeskiseen juoksukilpailuun, ja Billy voittaa tämänkin. Joe on kunnianhimoinen ja on halunnut aina olla paras juoksemisessa ja nyt pelkää häviävänsä veljelleen. Lopussa Billy ja Joe juoksevat kunnan mestaruuskilpailussa, ja Joella on kovat paineet kisasta, jossa on panoksena stipendi ja pääsy Stanfordiin. Joe ei meinaa aluksi osallistua koko kisaan mutta päättää viime hetkellä osallistua siihen. Kilpailu on tasaväkinen veljesten kesken, mutta loppua kohden näyttää isltä, että Billy olisi viemässä voiton, mutta ennen maaliviivaa Billy hidastaa ja päästää Joen ohi ensimmäisenä maaliin. Joe ei heti tajua, että Billy päästi hänet tahallaan, mutta se selviää hänelle myöhemmin. Joe ei tästä ilahdu mutta toipuu kuitenkin ajatuksesta ja pääsee näin ollen Stanfordiin.
Kokit

Kokit ("coccus" pl. "cocci") eli pallobakteerit ovat pallomaisia tai melko pallomaisia bakteereja. Ne voivat esiintyä kaksittain tai jäävät usein ketjuiksi tai ryhmiksi. Kaksittain esiintyvät ovat diplokokkeja, ketjuina esiintyvät ovat streptokokkeja ja ryhmissä esiintyvät stafylokokkeja.
Kokkibakteerit voivat olla joko aerobisia tai anaerobisia sekä grampositiivisia tai gramnegatiivisia.
Pneumokokki aiheuttaa keuhkokuumetta, "Acinetobacter lwoffii" on mesofiilinen kokki, joka on haitallinen paperinvalmistusprosessissa.
Porolahdenpuisto

Porolahdenpuisto () on yksi Helsingin Roihuvuoressa sijaitsevista puistoista. Puiston rajautuu etelässä Porolahteen, jonka rantaviivaa pitkin menee suosittu jalankulun ja pyöräilyn väylä. Puistossa sijaitsee myös yksi Helsingin väestönsuoja (nro 53/77-91). Alueella on ollut vanhaa asutusta ja viljelymaita sekä myöhemmin Porolahden jätevedenpuhdistamo. 1970-luvulla rehevöitynyttä Porolahtea ruopattaessa rantaan oli tuotu ruoppausmassoja.
Käyttö.
Puiston yleisin käyttö on läpikulku ulkoilun yhteydessä. Petankkin pelaaminen puistossa saattaa olla yleinen näky, koska Helsingin Petankkiliigan joukkue "Porot" on nimetty alueen "ASOY Porolahdenpuisto" mukaan. Vuonna 2005 "Porot"-joukkue pelasi mestaruussarjassa. Melonnan harrastajia voi myös alueelta havaita liikkuvan läpi Porolahden vesistön, koska Porolahti on yhteydessä idässä Tammisalon kanavasta Strömsinlahden venesatamaan ja etelässä Tilliruukinlahteen.
Luonto.
Pääpuulajeiltaan puisto on rauduskoivua, tervaleppää ja hieskoivua. Osia puistosta on määrätty Natura 2000 -hankkeen alaisuuteen.
Länsiosassa jasmikkeet, syreenit, koivut ja tuomipihlajat viihtyvät puistossa. Syreenilajisto on vaihtelevaa, ainakin nuokkusyreenityyppiä ("Syringa reflexa") ja likusterisyreeniä ("Syringa reticulata") kasvaa omissa ryhmissään. Ruusujakin on, muun muassa suviruusu ("Rosa" ’Poppius’) ja juhannusruusu ("Rosa pimpinellifolia" ’Plena’). Nuoret istutetut puut ovat hyväkuntoisia, ja niistä on odotettavissa kauniita puistopuita. Kosteikkoalueen reunassa kasvaa vanhoja, korkeita vihreälehtisiä pajuja, jotka ikänsä puolesta saattaisivat olla Herttoniemen kartanon ajoilta. Alueen länsiosassa Väylänsuuhun rajautuen on lehtomaisella kankaalla kasvava varttunut melko hyväkuntoinen koivikko, jossa kasvaa myös joitakin haapoja ja muutamia nuorempia vaahteroita ja tammen taimi. Puistossa on myös punasaarnia ("Fraxinus pennsylvanica") sekä jotkin lajinmääritykseltään ovat epäselviä. Puistoon on 1990-luvulla istutettu kaupunginpuutarhalla lisättyjä erikoisia poppeleita. Tuolloin istutettu kiinanpoppeli ("Populus simonii") saattaa olla Helsingin ainoa. Puistossa on kaksi istutusryhmää Helsingin yliopiston jalostusohjelman atsaleoja.
Metsäsaarekkeessa "Roihuvuorentien" ja "Abraham Wetterin tien" risteyksen kohdalla on massiivisen koivikon alla pensasvaltainen lehto. Lintujen kannalta arvokkaassa lehdossa on runsaasti lehtopensaita ja lehtipuuvesakkoa, jonka seassa on hyvälaatuista vaahteraa. Alueella kasvaa koivujen lisäksi haapoja, isoja raitoja, tervaleppää, vaahteraa, pihlajia, tuomia ja joitakin suuria mäntyjä. Koivikon itälaidassa on varikko- ja maankaatopaikkana käytetty alue. Puiston itäosa, koivuvaltainen lehtimetsäalue on kosteikkopainanteineen osa linnustollisesti arvokasta aluetta, joka jatkuu Strömsin kartanolle asti. Maaperä on rehevää lehtoa ja lehtomaista kangasta. Itäpäässä on paikoin pensasluhtaa muistuttava hoitamaton kosteikko, jossa on lepikkoa, pajupensaikkoa, lahopuuta ja vesipintoja. 
Tunnettuja lintuja puistossa on valkoposkihanhi, kottarainen, varis, tiaiset, räkättirastas, kyhmyjoutsen, silkkiuikku, nokikana, lokit ja sinisorsat.
Aamuset

Aamuset on Turussa ja sen lähiseuduilla ilmestyvä kaupunkilehti. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1981, ja sitä julkaisee Turun Tietotarjonta Oy, joka on osa TS-Yhtymää. Lehden ilmestymistiheys tuplaantui vuonna 2006, jolloin "Aamuset" alkoi ilmestyä keskiviikon lisäksi myös lauantaisin. Aiemmin lehti oli ilmestynyt kahdesti viikossa vain joulukuussa, eikä lainkaan juhannuksesta elokuun alkuun. Vuodesta 2006 lähtien lehti alkoi ilmestyä myös kesäisin kerran viikossa. Lehden painos on 136 000 kappaletta (tammikuu 2010). "Aamuset"-lehden päätoimittaja on Lasse Virtanen.
Sanomalehtien liitto valitsi "Aamuset"-lehden vuoden 2009 parhaaksi kaupunkilehdeksi. Tuomariston perustelujen mukaan "Aamuset" on ”moderni ja kaupunkilainen lehti. Lehdellä on uutisasennetta, ja se on visuaalisesti hyvin toimiva. Lukijat ovat mukana lehden teossa tekstien ja kuvien kautta. Ajateltu konsepti luo tekstille ja kuville mahdollisuuden vaikuttaa.”
Talkie Walkie

Talkie Walkie on ranskalaisen Air-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2004. Se sai ilmestyessään kiitosta kriitikoilta.
Levyltä julkaistiin kolme singleä: "Cherry Blossom Girl" (16. helmikuuta 2004), "Surfing on a Rocket" (19. huhtikuuta 2004) ja "Alpha Beta Gaga" (9. elokuuta 2004). Albumin kappale "Alone in Kyoto" oli "Lost in Translation" -elokuvan soundtrackilla vuonna 2003. Surfing on a Rocket oli mukana EA Sportsin Fifa 2005 jalkapallopelissä.
Mömmö

Mömmö on itäsuomalainen sukunimi.
Tunnettuja Mömmöjä:
"Mömmö" on myös jalkapalloilija Jari Sulanderin lempinimi.
Nauplios (Poseidonin poika)

Nauplios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Poseidonin ja Amymonen, Danaoksen tyttären, poika. Nauplios tunnettiin merenkävijänä, jonka taidoille ei löytynyt vertaista. Hän perusti Nauplian kaupungin, joka oli nimetty hänen mukaansa.
Nauplios sekoittuu ajoittain antiikin kirjoituksissa samannimisen jälkeläisensä kanssa.
Hans Bjørnstad

Hans Bjørnstad (18. maaliskuuta 1928 Lier, Norja – 24. toukokuuta 2007) oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1940- ja 1950-luvuilla.
Bjørnstad voitti kultaa Lake Placidin MM-kisoissa 1950 kuuden pisteen erolla seuraavaan kilpailijaan. Holmenkollenin kisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1950, kuudenneksi vuosina 1948 ja 1952 sekä seitsemänneksi vuonna 1951.
Joakim Noah

Joakim Simon Noah (s. 25. helmikuuta 1985) on ranskalais-yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän syntyi New Yorkissa, varttui lapsuutensa Pariisissa. Hän muutti 13-vuotiaana takaisin Yhdysvaltoihin ja pelasi siellä yliopistotasolla Floridassa ennen NBA-varaustaan vuonna .
Noahin isä on ranskalainen tennistähti Yannick Noah ja äiti ruotsalainen missi Cécilia Rhode. Noahilla on sekä Ranskan että Yhdysvaltain kansalaisuus ja hän on päättänyt edustaa maajoukkuetasolla Ranskaa. Noah kuului hopeaa voittaneeseen joukkueeseen koripallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2011.
Sentterinä pelaava 211-senttinen Noah siirtyi kesällä 2016 New York Knicksiin edustettuaan pitkään Chicago Bullsia. Joulukuussa 2018 hän teki sopimuksen Memphis Grizzliesin kanssa.
Billy Cobham

William C. Cobham (s.16. toukokuuta 1944 Panama) on yhdysvaltalainen rumpali. Billy Cobham on syntyjään panamalainen, josta hänen perheensä muutti New Yorkiin Cobhamin ollessa kolmevuotias.
Nuoresta asti rumpuja soittanut Cobham opiskeli arvostetussa New Yorkin High School of Music and Artissa, josta hän valmistui vuonna 1962. Vuodesta 1965 vuoteen 1968 hän soitti rumpuja U.S. Army Bandissa, josta kotiuduttaan hän siirtyi Horace Silverin hard bop -yhtyeeseen. Tämän jälkeen Cobham soitti useiden eri jazzmuusikoiden orkestereissa ja teki levytyksiä muun muassa Miles Davisin kanssa.
1960-luvun lopulla Cobham yhdessä kitaristi John McLaughlinin kanssa lähti Davisin yhtyeestä perustaakseen fuusiobändi Mahavishnu Orchestran, jonka ensilevytys "The Inner Mounting Flame" ilmestyi vuonna 1971. Yhtyeen sisäinen jännite johti ensimmäisen kokoonpanon hajoamiseen vuonna 1973, jonka jälkeen Cobham levytti ensimmäisen sooloalbuminsa "Spectrumin".
Billy Cobhamia pidetään yleisesti yhtenä kaikkien aikojen parhaista rumpaleista.
Diskografia.
Yhtyeenjohtajana
Muusikkona
Oulun seurakuntayhtymä

Oulun seurakuntayhtymän muodostavat Oulun kaupungin alueella toimivat evankelisluterilaiset seurakunnat Oulun tuomiokirkkoseurakunta, Haukiputaan seurakunta, Karjasillan seurakunta, Kiimingin seurakunta, Oulujoen seurakunta, Oulunsalon seurakunta ja Tuiran seurakunta. Jäsenseurakunnat kuuluvat Oulun hiippakuntaan.
Seurakuntayhtymän ylintä päätöksentekovaltaa käyttää Oulun seurakuntien yhteinen kirkkovaltuusto, joka valitaan neljän vuoden välein pidettävissä seurakuntavaaleissa. Samoissa vaaleissa valitaan myös kunkin seurakunnan oma seurakuntaneuvosto. Yhteinen kirkkovaltuusto valitsee yhteisen kirkkoneuvoston, joka on seurakuntien yhteisten asioiden valmistelu- ja toimeenpanoelin. 
Seurakuntayhtymän tehtäviin kuuluvat seurakuntien talouden ja henkilöstöhallinnon hoitaminen. Yhtymä huolehtii myös seurakuntien kiinteistöistä, hautausmaista sekä yhteisten toimintamuodoista kuten perheneuvonnasta ja diakoniasta.
Matthias Buse

Matthias Buse (s. 3. maaliskuuta 1959 Zittau) on Itä-Saksaa edustanut mäkihyppääjä. Hän voitti maailmanmestaruuden 18-vuotiaana vuonna 1978.
Buse sijoittui nuorten EM-kilpailujen mäkihypyssä viidenneksi vuonna 1975. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti nuorten MM-hopeaa sekä sijoittui aikuisten kilpailuissa Lahden MM-esikisoissa kolmanneksi ja Ounasvaaralla viidenneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1977–1978 hän voitti Oberstdorfin osakilpailun ja sijoittui yhteispisteissä suomalaisen Kari Ylianttilan jälkeen toiseksi. Puolitoista kuukautta myöhemmin Lahden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa normaalimäen kilpailussa ja sijoittui suurmäessä neljänneksi. Muutaman vaisumman vuoden jälkeen hän sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 1982 suurmäessä seitsemänneksi, normaalimäessä 13:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Sarajevon talviolympialaisissa 1984 hän sijoittui suurmäessä 21:nneksi. Samana vuonna Engelbergin MM-kisoissa hän saavutti hopeaa joukkuemäessä. Kyseisen kauden jälkeen hän päätti lopettaa uransa.
Maailmancupissa Buse oli kerran palkintopallilla; tämä kisa käytiin Sapporossa vuonna 1982. Tällä hetkellä Buse toimii VSC Klingenthalin varapresidenttinä.
Kostajan kunnia

Kostajan kunnia () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasivat Maria Dante ja Rod Hewitt, joka myös käsikirjoitti elokuvan. Pääosassa esiintyivät muun muassa Robert Davi, Michael Paré ja Joel Grey.
Juoni.
Ninjasisarukset saavat kostettua siskonsa kuoleman tappamalla huumekauppiaita New Orleansissa. Poliisit värväävät avukseen pyöräsoturin selvittämään rikoksen. Huumekauppiaiden päällikkö palkkaa Cajun-soturit tappamaan henkilöt, joiden uskoo olleen vastuussa hänen välittäjiensä murhaamisesta.
Petter Thoresen (jääkiekkoilija)

Petter Thoresen (s. 25. heinäkuuta 1961 Oslo, Norja) on norjalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija.
Thoresen pelasi koko uransa Norjassa. Hän edusti Hasle/Løreniä, Manglerud/Staria, Vålerengaa ja Storhamaria. Norjan mestaruuden Thoresen voitti urallaan neljä kertaa Vålerengassa ja kerran Storhamarissa. Thoresen tunnetaan paremmin maajoukkueurastaan. Hän edusti Norjaa 92 ottelussa. Thoresen on yksi niistä harvoista jääkiekkoilijoista, jotka ovat pelanneet viidet olympialaiset.
Pelaajauransa jälkeen Thoresen on valmentanut Norjan Elitserienissä Storhamaria ja Vålerengaa. Hän on voittanut myös valmentajana Norjan mestaruuden.
Petter Thoresenin pojat Patrick ja Steffen ovat jääkiekkoilijoita.
Rodney Stuckey

Rodney Norvell Stuckey (s. 21. huhtikuuta 1986 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi ennen ammattilaisuraansa Kentwood High Schoolissa sekä Eastern Washington Universityssa.
Takamiehenä pelaavan Stuckeyn varasi NBA:han 15. vuorolla Detroit Pistons, jota hän edusti vuoteen 2014 asti. Tulokaskaudellaan 2007–2008 hänet valittiin .
Stuckey teki heinäkuussa 2015 Pacersin kanssa kolmivuotisen ja 21 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Neil Cicierega

Neil Stephen Cicierega (s. 23. elokuuta 1986) on yhdysvaltalainen artisti, joka on saanut suosiota Youtube-videopalvelun videotuottajana ja Lemon Demon -yhtyeen perustajana. Hän on myös luonut animutation-nimisen Flash-animaatioiden tyylilajin. Hän käyttää YouTube-tunnuksensa nimenä omaa nimeään, mutta hänet on tunnettu aiemmin myös nimimerkeillä Trapezoid, Trapezzoid ja Deporitaz (anagrammi Trapezoidista). Lisäksi hän on esiintyvä muusikko ja on tehnyt musiikkia muun muassa joihinkin Adventure Game Studiolla tehtyihin peleihin. Cicierega asuu Kingstonissa, Massachusettsissa.
Videoista.
Neil Cicerega (käyttäjätunnuksen nimi NeilCicierega) rekisteröityi YouTuben käyttäjäksi 21. maaliskuuta 2006 (käyttäjätunnuksen mukaan), minkä jälkeen hän on tuonut palveluun useita videoita. Hänen ensimmäiset videonsa eivät saavuttaneet palvelussa suurta suosiota eivätkä saaneet kunniavideon mainintaa, joita hänen videoilleen on nykyään annettu. Läpimurtonsa hän teki, kun lisäsi palveluun syyskuussa 2006 videon "Potter Puppet Pals in Potions Class". Video on käsinukeilla tehty video, jossa esiintyy Harry Potter -kirjasarjan tunnetuimmat hahmot. Videoa oli katsottu helmikuuhun 2008 mennessä yli viisi miljoonaa kertaa, ja se on saanut kaksi kunniamainintaa. Seuraava "Potter Puppet Pals" -video Cicieregalta oli nimeltään "Wizard Angst". Sitä oli katsottu helmikuuhun 2008 mennessä kymmenen miljoonaa kertaa eli lähes kaksi kertaa niin paljon aikaisempaa, ja se on saanut neljä kunniamainintaa. Tämän jälkeen muutkin käyttäjät ottivat Potter Puppetsin omaksi ideakseen, joskin jotkin videot ovat vain vanhoja videoita, joita on tuotu palveluun kopioina, ja osa on tehty tietokoneella, toisin kuin Cicieregan videot.
"Wizard Angstin" jälkeen tuli uusi "Potter Puppet" -video nimeltä "The Mysterious Ticking Noise", jota oli katsottu helmikuuhun 2010 mennessä yli 75 miljoonaa kertaa. Se voitti YouTube Video Awards 2007 -videokilpailussa parhaan komediavideon kategorian. Toistaiseksi uusin Cicieregan "Potter Puppet" -video on nimeltään "Wizard Swears", jota on katsottu helmikuuhun 2008 mennessä yli neljä miljoonaa kertaa. Huhtikuussa 2008 tuli uusi "Potter Puppets" -video nimeltä "PPP School Is For Losers", huhtikuussa 2009 ilmestyi paljon odotettu "Ron's Disease", ja heinäkuussa 2009 ilmestyi "Snape's Diary".
Cicierega on esiintynyt myös komediasarjassa New Kids on the Rock.
Erik Gustaf Geijer

Erik Gustaf Geijer (12. tammikuuta 1783 Ransäter, Värmlanti – 23. huhtikuuta 1847 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, runoilija, filosofi, historioitsija ja säveltäjä. Hän oli yksi ruotsalaisen romantiikan suurimmista vaikuttajista. Häntä pidetään myös yhtenä ruotsalaisen nationalismin isistä, ja vuodesta 1838 hän oli merkittävä liberalismin puolestapuhuja.
Hän kävi koulua Karlstadin lukiossa, jossa hän aloitti 12-vuotiaana ja suoritti ylioppilastutkinnon Upsalan yliopistossa, jossa hän jatkoi opiskeluaan. 20-vuotiaana hän kirjoitti teoksensa ""Äreminne över Sten Sture den äldre" ja sai siitä Ruotsin akatemian suuren palkinnon. Vuosina 1809–1810 hän teki opintomatkan Englantiin. Hänen merkittävimmät teoksensa ovat "Svea rikets hävder"" ja "Svenska folkets historia".
Geijer toimi historian professorina Uppsalan yliopistossa vuodesta 1817 ja nousi vuonna 1824 yhdeksi Ruotsin akatemian jäsenistä,hänen tuolinsa numero oli 14. Lisäksi hän toimi Uppsalan yliopiston rehtorina vuosina 1822, 1830, 1836 ja 1843–1844. Yliopistoviransa puolesta hän oli pappissäädyn edustaja säätyvaltiopäivillä vuosina 1828–1830 ja 1840–1841. Geijer oli myös kirjallisuusseura Götiska Förbundetin perustajajäsen ja seuran lehden Idunan päätoimittaja.
Geijer toimi Johan Olov Wallinin ja Frans Mikael Franzénin kanssa läheisessä yhteistyössä virsikirjan uudistustyössä. Kuusi hänen kirjoittamaansa virttä julkaistiin vuonna 1812 ilmestyneessä virsikirjaehdotuksessa "Försök till Psalmer 1812", ja vielä virsikirjan valmistuessa 1818–1819 hän kirjoitti lisää virsiä. Häntä on kuvattu lahjakkaaksi, itsenäiseen luovuuteen pystyvänä ja rakastettavana runoilijana, joka virsissään poikkesi vallitsevan valistusajan filosofian etiikan ja estetiikan arvoista ja kirjoitti henkilökohtaisia virsiä joista voidaan löytää myös mystiikkaan liittyviä ajatuksia.
Geijerin virsiä on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa kaksiː virsi 140 "Du bar ditt kors, o Jesu mild""," "Kun kannoit, Jeesus, ristisi" 1819. (Ruotsin kirkon virsikirjassa suom. Pekka Kivekäs 1995, säv. Darmstadt 1699) ja virsi 150 "Du segern oss förkunna"r"," "Sait, Jeesus, täyden voiton" 1812 (Suom. Knut L. Lindström 1868, uud. Niilo Rauhala 1984 ja uud. suom. 1998, säv. kansansävelmä/Erfurt 1524). Sama virsi on Suomen ev. lut. kirkon virsikirjassa virsi 100 "Sait, Jeesus, täyden voiton" (Suom. Knut Legat Lindström 1868. sävelmä: Piae Cantiones 1582 / 1911).
Ruotsalainen lääkäri ja harrastajasäveltäjä Carl Sjöberg (1861–1900) sävelsi Geijerin vuonna 1829 kirjoittaman runon "Tonerna" yksinlauluksi, josta on tullut hyvin suosittu muun muassa tenori Jussi Björlingin esittämänä.
Lunarcop

Lunarcop on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Boaz Davidson ja käsikirjoitti Terrence Paré. Pääosassa esiintyi Michael Paré.
Juoni.
Moottoripyöräpoliisi lähetetään Kuusta Maahan pysäyttämään seerumin levitystä, jonka hän uskoo tuhoavan koko maapallon.
Kiinteistöosakeyhtiö

Kiinteistöosakeyhtiö (lyhenne "KOY", "kiint.oy " tai "kiint.oy.") eli tavallinen kiinteistöosakeyhtiö on Suomessa osakeyhtiö, jonka toiminta perustuu kiinteistön hallintaan ja omistukseen. Yhtiö voi hallita esimerkiksi tehdas-, liike- tai asuinhuoneistoja käsittävää rakennusta. 
Kiinteistöosakeyhtiö ei sinänsä ole itsenäinen yhtiömuoto, vaan se toimii kuten mikä tahansa osakeyhtiö. Tyypillisesti kiinteistöosakeyhtiö ei kuitenkaan harjoita liike- eikä elinkeinotoimintaa. 
Tavallinen kiinteistöosakeyhtiö poikkeaa keskinäisestä kiinteistöosakeyhtiöstä ja asunto-osakeyhtiöstä. Niiden osakkeet antavat oikeuden osakehuoneiston hallinnointiin. Tavallisessa kiinteistöosakeyhtiössä näin ei ole. 
Olennaisin käytännön ero yhtiömuotojen välillä on siinä, että tavallinen kiinteistöosakeyhtiö vuokraa tilojaan itse ja saa myös vuokratuotot. Keskinäisessä kiinteistöosakeyhtiössä ja asunto-osakeyhtiössä vuokratuoton saa osakkeenomistaja, joka myös päättää vuokraamisesta.
Nauplios (argonautti)

Nauplios () oli kreikkalaisessa mytologiassa Euboian kuningas Klytoneuksen poika ja naimisissa joko Klymenen, Filyran tai Hesionen kanssa. Puolisonsa kanssa hän sai lapset Palamedes, Oiaks ja Nausimedon.
Kreetan kuninkaan Katreuksen saatua oraakkelilta ennustuksen, jonka mukaan joku hänen lapsistaan murhaisi hänet, hän kauhuissaan antoi tyttärensä Airopen ja Klymenen Naupliokselle myytäväksi kaukaiseen maahan. Nauplios antoi Airopen vaimoksi Pleistheneelle ja nai itse Klymenen. Heidän pojistaan Palamedes juonittiin näyttämään petturilta Troijan sodassa ja kivitettiin kuoliaaksi. Nauplios piti poikansa tuomiota epäoikeudenmukaisena ja katkeroituneena vannoi kostoa kuningas Agamemnonille ja muille Kreikan sotapäälliköille. Kreikkalaisten purjehtiessa takaisin kotiinsa Troijasta Nauplios sytytti merkkitulia Euboian vuoristolle, jolloin monet laivoista erehtyivät pitämään niitä jo perille päässeiden heille avuksi laittamina merkkeinä, jolloin laivat haaksirikkoutuivat petolliselle rannikolle, ja niiden miehistöt saivat surmansa. Tämän lisäksi hän lähetti valheellisia viestejä Troijassa taistelevien sotureiden puolisoille saaden heidät – mukaan lukien Agamemnonin puoliso Klytaimnestra ja Idomeneuksen puoliso Meda – siten uskottomiksi miehilleen näiden poissa ollessa.
Nauplios osallistui myös argonauttien retkeen. Hänen kerrottiin olleen ensimmäinen, joka havaitsi Ison karhun tähdistön.
Nauplios sekoittuu ajoittain antiikin kirjoituksissa saman nimisen esi-isänsä kanssa.
BelAZ

BelAZ (, , "Valko-Venäjän autotehdas") on valkovenäläinen raskaita maansiirtoajoneuvoja sekä kuormaajia valmistava yritys.
Alle 60 kilometriä Minskistä itäkoilliseen sijaitsevassa Žodzinassa kotipaikkaansa pitävä yhtiö perustettiin vuonna 1948, ja se valmisti yli 120 000 ajoneuvoa Neuvostoliiton käyttöön. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeisestä uudesta markkinatilanteesta yhtiö selvisi panostamalla tuotekehitykseen. Tuotteita on myyty ympäri maailman erilaisiin olosuhteisiin.
Helmikuussa 2009 ilmoitettiin, että Valko-Venäjän valtion omistama BelAZ kuuluu vuosien 2009-2010 aikana yksityistettävien yritysten joukkoon.
Vuonna 2012 yhtiöllä oli töissä keskimäärin 12 800 henkeä, ollen Žodzinan seudun tärkeimpiä työnantajia. BelAZ kuului nettotuloksella mitattuna (128,7 milj. EUR vuodelta 2012) Valko-Venäjän kymmenen eniten tuottavan osakeyhtiömuotoisten valtionyrityksen joukkoon. Samana vuonna yhtiö järjesti ensimmäisen osakeantinsa Valko-Venäjän historiassa.
Tuotteet.
BelAZ:in tuotevalikoimaan kuuluvat avolouhoksiin ja maanalaisiin kaivoksiin tarkoitetut dumpperit sekä muut kaivostoimintaan liittyvät ajoneuvot ja laitteet. Lisäksi yritys valmistaa tienrakennuslaitteita ja muihin tarkoituksiin suunniteltuja erityiskuljetusvälineitä.
Dumppereissa on yleensä Cumminsin dieselmoottorit ja joko hydromekaaninen tai dieselsähköinen voimansiirto. Niiden kapasiteetit ovat 30–450 tonnin väliltä. Muissa laitteissa käytetään myös TMZ- tai JaMZ-moottoreita. Tienrakennuslaitteita myydään myös nimellä MOAZ.
BelAZ Suomessa.
Taivalkoskella toimineessa Mustavaaran kaivoksessa oli kokeiltavana BelAZ-548. Moottorin todettiin olevan riittävän tehokas kokonaispainoltaan yli 70-tonnisen ajoneuvon liikuttamiseksi, mutta alamäkeen täydellä kuormalla kulkiessa jarrut olivat alimitoitetut. Kun kokeilu oli päättynyt, auto kuljetettiin Helsinkiin ajamalla. Matkaan kului neljä päivää.
Joe Carter

Joseph Christopher ”Joe” Carter (s. 7. maaliskuuta 1960 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League -tasolla vuosina 1983–1998.
Carter oli viidesti tähdistöottelijana ja voitti Silver Slugger Awardin vuosina 1991 ja 1992. Hän kuului myös World Series -voittajiin vuosina 1992 ja 1993.
Nikosian alue

Nikosian alue eli "Lefkosían alue" (, ) on yksi Kyproksen tasavallan kuudesta alueesta. Se käsittää Kyproksen saaren keskiosan. Alueen hallinnollinen keskus on Nikosia, kreikkalaisittain Lefkosía.
Nikosian alue on "de jure" kokonaisuudessaan osa Kyproksen tasavaltaa, mutta "de facto" vain osaksi sen hallussa, ja pienemmältä osaltaan Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja Turkin miehittämä vuodesta 1974. Kyproksen tasavaltaan kuuluvan osan pinta-ala on noin neliökilometriä ja väkiluku (2011). Pohjois-Kyprokseen kuuluva Nikosian alueen pohjoisin osa, johon kuuluvat myös Pohjois-Kyproksen hallussa olevat Lárnakan alueen osat, muodostaa Pohjois-Kyproksen hallinnossa Lefkoşan alueen. Sen pinta-ala on noin neliökilometriä ja väkiluku (2011).
Alueen kunnista kaksi, Kythréa ja Mórfou, sijaitsee Pohjois-Kyproksen puolella.
Kunnat ja yhdyskunnat.
Nikosian alueen kunnat ("dímos", merkitty lihavoituna) ja yhdyskunnat ("koinótita") "de jure" on luetteloitu alla. Asutukset, jotka ovat "de facto" Pohjois-Kyproksen puolella, ovat suluissa.
Gen Tomii

Gen Tomii (s. 30. toukokuuta 1973) on japanilainen entinen yhdistetyn hiihtäjä. Tomii aloitti uransa vuonna 1998. 
Tomii kilpaili kaksissa olympialaisissa, joissa hänen paras sijoituksensa oli viides Naganon olympialaisten viestissä. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa olympialaisissa oli 33. normaalimatkalla Salt Lake Cityssä 2002. 
Maailmancupissa Tomiin paras sijoitus oli viides, jonka hän saavutti vuonna 1998 Lahden osakilpailussa. Hän kilpaili pääosin maailmancupin B-kiertueella, jossa hän sijoittui kolmanneksi viidessä osakilpailussa.
Erwin Bauer

Erwin Bauer (17. heinäkuuta 1912 Stuttgart – 3. kesäkuuta 1958 Köln) oli saksalainen Formula 1 -kuljettaja joka ajoi yksityistä Veritas -autoa ainoassa Grand Prix-kilpailussaan. 
Bauer tuli kuuluisaksi saavuttaessaan suorituskyvyttömällä Lotuksellaan neljännen sijan vuoden 1954 Nürburgringin tuhannen kilometrin ajossa, ja tuomalla Lotukselle yhden sen ensimmäisistä menestyksistä. Hänen ainoa Formula 1 -osakilpailunsa oli vuoden 1953 Saksan Grand Prix Nürburgringin radalla. Hänen kilpailunsa päättyi keskeytykseen.
Bauer sai surmansa vuonna 1958 Nürburgringin tuhannen kilometrin ajossa ajaessaan Ferrari 500 TRC:llä. Ylitettyään maaliviivan 10. sijalla hän luuli, että on ajettava vielä yksi kierros ja jatkoi kilpailunopeudella. Hän väisti hidastavaa autoa ulkokautta ja ajautui puuhun. Bauer kuoli vammoihinsa kaksi päivää myöhemmin.
C.J. Hunter

Cottrell James Hunter III (14. joulukuuta 1968 Washington D.C., Yhdysvallat – 28. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä ja valmentaja. Atlantan olympialaisissa 1996 Hunter sijoittui seitsemänneksi. MM-kilpailuissa Hunter voitti kultaa Sevillassa 1999 ja sai pronssia Ateenassa 1997. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sai hopeaa Barcelonassa 1995. 
Menestyksestään huolimatta Hunter tunnettiin ehkä parhaiten doping-skandaalistaan BALCO-laboratorion kanssa. Hän jäi kiinni dopingin käytöstä vuonna 2000. Hunter työnsi ennätyksensä 21,87 m Yhdysvaltojen olympiakarsinnassa vuoden 2000 olympialaisiin.
Hunter oli naimisissa vuosina 1998–2002 olympiajuoksija Marion Jonesin kanssa. Kimberly Kendrickin kanssa Hunterilla oli kaksi lasta, Ahny ja Cory. Cory pelaa amerikkalaista jalkapalloa UNC Pembrokessa.
Uno Lamminen

Uuno (Uno) Lamminen (28. marraskuuta 1910 Somero – 7. huhtikuuta 1985 Salo) oli suomalainen kauppaneuvos ja kilpa-autoilija. Hän toimi Pohjolan Auton toimitusjohtajana Rovaniemellä sekä oli Winha-tuotemerkillä moottorikelkkavalmistuksen pioneereja yhdessä Antti Aarnio-Wihurin kanssa. Lamminen oli sodan jälkeisen ajan merkittävä vaikuttaja Rovaniemellä sekä kauppalan että oman työnsä kautta autoilun kehittäjänä.
Lamminen oli sotilasarvoltaan ylivääpeli. Hän taisteli sekä talvisodassa että jatkosodassa. Talvisodassa hän palveli Sallan rintamalohkolla ja jatkosodassa Autokenttävarikko 7:n apulaispäällikkönä. Lammiselle myönnettiin sotilasansioina 2. lk:n Vapaudenmitali (VM 2), Vapaudenristin 2. lk:n ansiomitali (VR Am 2), talvisodan päämajan muistoristi ja jatkosodan muistomitali.
Lammiselle myönnettiin useita eri alojen ansiomerkkejä. Tasavallan presidentti Urho Kekkonen myönsi hänelle kauppaneuvoksen arvon silloisen pääministerin Mauno Koiviston allekirjoituksella vuonna 1970.
Ura.
Lamminen aloitti nuoruudessaan työuransa Shellin myyjänä Salossa. Hän päätyi Salon Rautakaupan ja Salon Automyynnin kautta Rovaniemelle vuonna 1938, jonne hänet houkutteli silloinen Fordin Suomen pääjohtaja sekä hänen hyvä ystävänsä. Lamminen perusti Rovaniemen Sähkö Oy:n vuonna 1941, huonekalukauppa Punahonka Oy:n vuonna 1946, Keminsuun Auto Oy:n vuonna 1950, Polar Auto Oy:n vuonna 1957 sekä Auto-Lamminen Oy:n Tampereelle yhdessä veljiensä kanssa.
Lamminen kilpaili 1960-luvulla muun muassa Ounasvaaran ajoissa. Hän kävi myös viisi kertaa Monte Carlon rallissa vuosina 1950–1954 menestyen siellä siihen aikaan suomalaisittain hyvin. Lamminen toimi vuoteen 1978 saakka Pohjolan Auton toimitusjohtajana ollen koko Lapin läänin Fordin-edustaja. Hänen yrityksensä Polar Metal Plast Oy valmisti Winha-moottorikelkkoja 1970-luvulla aina vuoden 1978 konkurssiin asti. Lamminen aloitti liiketilansa rakentamisen 1940-luvun alussa Rovaniemen Vapaudentiellä ollen samalla paikalla loppuvuoteen 1978 saakka.
Yhdistykset.
Lamminen toimi Rovaniemen autoteknillisen yhdistyksen RATYn puheenjohtajana vuosina 1946–1947. Hän toimi lisäksi puheenjohtajana muun muassa Suomen Autoklubin Rovaniemen osastolla sekä oli perustajajäsen monissa muissa yhdistyksissä. Lamminen oli myös partioliikkeen huomattava kannattaja Rovaniemellä. Lamminen oli Ford-liikkeiden Yhdistyksen perustajajäsen ja kuului sen johtokuntaan alusta lähtien. Hän oli myös autourheilun kansainvälinen tuomari.
Lamminen oli Pohjois-Suomen Messut Ry:n perustajajäsen sekä johtokunnan jäsen vuodesta 1958 alkaen. Hän osallistui yhdistyksen toimintaan aktiivisesti. Lamminen toimi myös vakuutusyhtiö Tarmon hallituksen jäsenenä vuodesta 1962 sekä vakuutusyhtiön Rovaniemen konttorin valvojana vuodesta 1954.
Don Beauman

Donald Bentley Beauman (26. heinäkuuta 1928 Farnborough, Hampshire – 9. heinäkuuta 1955 Rathnew, Irlanti) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja joka osallistui yhteen Grand Prix -kilpailuun.
Beauman teki nimeä itselleen urheiluautokilpailuissa, ja lähti Formula 1:siin vuonna 1954 Connaught A-Type -autolla, jota sponsoroi rikas Sir Jeremy Boles. Hän sijoittui 11:nneksi 1954 Britannian Grand Prix:ssa Silverstonen radalla. Hän saavutti kohtalaista menestystä Formula 2:ssa, kuten useita kolmansia ja neljänsiä sijoja toisen sijan Madgwick Cup -kilpailussa Goodwoodin radalla. Vuonna 1955, viikonloppuna ennen Britannian Grand Prix:ta, hän kuoli onnettomuudessa Leinster Trophy -kilpailussa.
Isiemme liput

Isiemme liput ("Flags of Our Fathers") on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalainen sotaelokuva, jonka on ohjannut Clint Eastwood ja käsikirjoittaneet William Broyles Jr. sekä Paul Haggis. Elokuva perustuu James Bradleyn ja Ron Powersin kirjaan "Flags of Our Fathers", joka kertoo siitä, kuinka kuusi sotilasta kohotti lipun Iwo Jimalle Iwo Jiman taistelussa. Eastwood ohjasi samana vuonna myös sotaelokuvan "Kirjeitä Iwo Jimalta", joka kertoo taistelusta japanilaisten näkökulmasta.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mukaan "Isiemme liput" paljastaa sodan raadollisuuden sekä taistelukentällä että päättäjien kabineteissa. Se näyttää, miten konniksi tai sankareiksi tullaan täysin sattumanvaraisesti, riippuen siitä, sattuuko olemaan oikeassa vai väärässä paikassa. Hänestä Clint Eastwood rikkoo taitavasti kronologista kerrontaa mutta herkuttelee liikaa digitaalisella tekniikalla joukkokohtauksissa.
Neulaviulu

Neulaviulu on baijerilaisen Johann Wilden keksimä kitkaidiofoninen soitin. Soittimen synnyinvuodeksi mainitaan 1740 tai 1744. Neulaviulussa on puoliympyrän muotoinen kaikupohja, jonka laidassa on pystysuoria neuloja. Neulat voivat olla metallisia, lasisia tai puisia. Neulaviulua soitetaan hartsatulla jousella, jolla neuloja hangataan voimakkaasti. Sävelkorkeus riippuu neulan pituudesta: lyhyemmästä neulasta syntyy korkeampi ääni.
Soittimesta on säilynyt varhaisia kappaleita ainakin Berliinissä, jossa on kaksi puolikuunmuotoista eri kokoista kaikupohjaa päällekkäin terassien tapaisesti. Ylemmässä on kaksi riviä rautaneuloja, joista ylempi muodostaa diatonisen asteikon ja alemmassa on puolisävelaskeleet. Soittimessa on kellon kaltainen sointi, mutta sen tekniset ja musiikilliset mahdolliset ovat varsin rajalliset. Varhainen neulaviulu löytyy myös Venetsiasta, "Musei Civici Veneziani"n kokoelmista.
Neulaviuluja käytettiin eritoten Saksassa ja Ruotsissa. Soittimen ainoa tunnettu virtuoosi oli böömiläinen muusikko nimeltä Senal, joka kiersi Saksassa soittamassa neulaviulua noin 1780–1790-luvuilla.