tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hevosponttoo

Hevosponttoo (tai "-ponttuu") on lähinnä tukkilauttojen vetämiseen tarkoitettu alustyyppi. Hevosponttoita käytettiin runsaasti Suomen sisävesiliikenteessä ennen höyrykoneella varustettujen hinaajien ja varppaajien yleistymistä 1800-luvulla. Pienemmillä uittoreiteillä hevosponttoot säilyttivät asemansa myös höyryalusten yleistyttyä. Aivan pienillä vesillä saatettiin käyttää hevosponttoiden tapaan toimivia, mutta ihmisvoimin kelattavia miesponttoita.
Hevosponttoon toimintaperiaate oli varppaajan kaltainen: Lauttamaisen aluksen keulasta vedettiin soutuveneen avulla tulevaan kulkusuuntaan muutamia satoja metrejä pitkä köysi. Köysi joko kiinnitettiin rannalle tai ankkuroitiin järven pohjaan. Tämän jälkeen hevonen ryhtyi kiertämään lautan keskellä sijaitsevaa vorokkia, jonka ympärille köysi kiertyi ja ponttoo tukkilauttoineen alkoi liikkua kohti määränpäätään. Vetoköyden kierryttyä kokonaan vorokin ympärille kuljetettiin sen pää seuraavaan määränpäähän.
Legio XIX

Legio XIX ("yhdeksästoista legioona") oli roomalainen legioona, jonka Augustus perusti noin vuonna 41 eaa. tai 40 eaa. Legioona tuhoutui Teutoburgin taistelussa vuonna 9 jaa. Sen tunnusta ja nimeä ei tunneta mutta se saattoi olla "Gallica" tai "Germanica".
Legioonan ensimmäinen sijoituspaikka oli Sisilia, missä se taisteli Sextus Pompeiusta vastaan. Vuonna 30 eaa. legioona siirrettiin Pisan lähistölle ja sen jälkeen Reinille, jossa perusleiri oli Kölnissä. Legio XIX osallistui Drusuksen ja Tiberiuksen Germaniaan tekemiin sotaretkiin. Vuonna 7 jaa. Publius Quinctilius Varuksesta tuli Germanian maaherra ja myös Legio XIX:n komentaja.
Syyskuussa vuonna 9 roomalaisten keruskiliittolaisten johtaja Arminius ilmoitti, että Reinillä oli syttynyt kapina. Varus siirtyi kolmen legioonansa (XVII, XVIII ja XIX) kanssa länteen kukistaakseen kapinan. Arminius oli kuitenkin pettänyt roomalaiset ja johti heidät ansaan lähellä nykyistä Osnabrückiä. Germaanit tuhosivat kaikki kolme legioonaa, ja niiden kotkat katosivat.
Mohammed Daud Khan

Mohammed Daud Khan (18. heinäkuuta 1909 – 28. huhtikuuta 1978) oli Afganistanin pääministeri vuosina 1953–1963 ja ensimmäinen presidentti 1973–1978.
Mohammed Daud Khan oli vuodesta 1953 serkkunsa kuningas Mohammed Zahir Shahin nimittämänä pääministerinä. Kenraali Khan tunnettiin pääministerikautenaan edistyksellisestä politiikastaan etenkin naisten oikeuksien kannalta ja kahdesta viiden vuoden modernisoimissuunnitelmastaan. Hän kääntyi Neuvostoliiton puoleen talous- ja sotilasavun saamiseksi. Kuningas erotti hänet 1963 ja ryhtyi hallitsemaan itse.
Vuonna 1973 Mohammed Daud Khan kaappasi vallan kuninkaan ollessa ulkomailla ja julisti maan tasavallaksi ja itsensä presidentiksi. Hän yritti pelata Neuvostoliiton ja länsivallat toisiaan vastaan ja vieraannutti vasemmistolaiset tukijansa. Hän hankki runsaasti aseita tukijoiltaan Neuvostoliitosta taistellakseen kasvavaa islamistista liikettä vastaan, joka nousi kapinaan maaseudulla, ja jonka johtajista monet hakivat turvaa naapurimaista. Asevarustelu huolestutti Pakistania ja Irania niiden pelätessä Afganistanin tavoittelevan pääsyä merelle.
Khan salamurhattiin presidenttikautensa lopuksi Afganistanin kahtiajakautuneen marxilaisen kansandemokraattisen puolueen radikaalin maolaisen Khalq-siiven vallankaappauksessa.
Khanin jäännökset haudattiin Kabulin lähistölle 2009, 30 vuotta hänen murhansa jälkeen.
Karvionkoski

Karvionkoski on koski Heinävedellä Karvion kylässä Pohjois-Karjalassa Kermajärven ja Varisveden välissä. Koski on Heinäveden reitin suosituin kalastusalue. Kosken yläpuolelta kulkee 11 metrin korkeudessa valtatien 23 silta ja kosken vierestä menee Heinäveden reittiin kuuluva Karvion kanava. Kosken pituus on noin 1 500 metriä. Kosken eteläpuolella on rakennettua aluetta, kuten lomamökkejä ja leirintäalue. Pohjoispuoli on rakentamatonta.
Karvionkoski on erityiskalastusvyöhyke, jonne Metsähallitus myy kalastuslupia. Koskeen on istutettu pienpoikasistutuksina kirjolohta, taimenta ja järvilohta ja siinä elää vähäisesti luonnonvaraisena taimenta, säynettä ja siikaa. Sallittuja kalastustapoja koskessa ovat perho- ja heittokalastus.
Club for Five

Club for Five on Helsingissä vuonna 2000 perustettu suomalainen a cappella -lauluyhtye. Yhtye voitti Tampereen Sävel -yhtyelaulukilpailun vuonna 2001. Yhtye on keikkaillut Suomen lisäksi myös ulkomailla, muun muassa Kiinassa, Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa.
Yhtye on julkaissut yhdeksän studioalbumia ja niistä viisi myynyt kultaa.
Kokoonpano.
Yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon kuuluivat Ninni Poijärvi, Susanna Lukkarinen (o.s. Hietala), Jouni Kannisto, Tuomas Ahola ja Tuukka Haapaniemi. Sopraanona toiminut Poijärvi jätti yhtyeen ja siirtyi soolouralle keväällä 2005. Poijärven tilalle yhtyeeseen nousi Maija Sariola (o.s. Kinnunen). Syyskaudella 2007 Maija Sariolan sijaisena toimi Eeppi Ursin. 3. tammikuuta 2011 uutisoitiin Tuomas Aholan ja Susanna Hietalan jättäneen yhtyeen ja Eeppi Ursinin ja Juha Viitalan korvanneen heidät. 10. kesäkuuta 2013 yhtye ilmoitti Eeppi Ursinin jättävän yhtyeen ja hänen tilalleen yhtyeeseen palasi perustajajäsen Susanna Lukkarinen.
Michael Doohan

Michael ”Mick” Doohan (s. 4. kesäkuuta 1965 Brisbane) on australialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 500cc-luokassa viisi maailmanmestaruutta ja 54 osakilpailua. Doohan kilpaili koko uransa 500-kuutioisissa, aloitti siellä 1989 ja lopetti 1999. Viisi maailmanmestaruuttaan hän otti vuosina 1994, 1995, 1996, 1997 ja 1998. Doohan ajoi uransa jokaisen kilpailun Hondalla. Hänen poikansa Jack Doohan on kilpa-autoilija, joka on ajanut eri Formula-sarjoissa.
Barcelonan metro

Barcelonan metro (esp. ja ) on Katalonian itsehallintoalueen pääkaupungissa ja Espanjan toiseksi suurimmassa kaupungissa Barcelonassa toimiva metrojärjestelmä. Se avattiin vuonna 1924 yksilinjaisena. Ensimmäinen metrolinja johti Katalonia-aukiolta (Plaça de Catalunya) Lessepsin aukiolle (Plaça Lesseps), ja sitä kutsuttiin nimellä Gran Metropolitano de Barcelona, ja se oli Espanjan toinen metro Madridin jälkeen.
Barcelonan metro koostuu yhdeksästä linjasta, mutta lisää ollaan rakentamassa.
Linjat.
Linjat 1, 2, 3, 4, 5 ja 11 ovat Transports Metropolitans de Barcelonan (TMB) liikennöimiä varsinaisia metrolinjoja. Linjat 6, 7 ja 8 ovat metrotyyppisiä lähjunia, joita liikennöi Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). Molemmat käyttävät samaa lippujärjestelmää. Lisäksi Montjuïc-vuoren funikulaari on integroitu metroverkostoon. Linjoilla ei ole nimiä, vaan ne on erotettu toisistaan numeroin ja tunnusvärein. Nykyisin myös Trambaix- ja Trambesòs-pikaraitiotielinjat merkitään metrokarttoihin.
Petrumajärvi

Petruma on järvi Heinävedellä Pohjois-Karjalassa Petruman kylässä. Se on suosittu kalastus- ja retkeilyjärvi.
Petruman pinta-ala on 11,02 neliökilometriä. Järvellä on kartan mukaan noin 20 saarta, joista suurimmat ovat Suurisaari ja Haaposaari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven syvin kohta on 31,6 metriä ja se sijaitsee järven pohjoisosassa. Toinen noin 30 metriä syvä kohta sijaitsee järven kaakkoisosassa Mustalahdessa. Järven rantaviivan pituus on 44,6 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, mutta järven lounaisrannoilla on myös peltoja.
Petruman vesitilavuus on 65 519 000 kuutiometriä ja keskisyvyys 5,9 metriä.
Petruma sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Haukiveden–Kallaveden alueen (04.2) Kallaveden alaosan alueella (04.27), jonka Petrumajoen valuma-alueeseen (04.277) se kuuluu. Järven vedenpinnankorkeus on 89,4 mpy. Petruma laskee sen lounaispäästä lähtevää Petrumanjokea pitkin Kermajärveen, joka laskee Kerman, Vihovuonteen ja Pilpan koskien kautta Saimaan Haukiveteen. Petruman ja Kermajärven välinen pudotus on 9,3 metriä.
Alfred Domett

Alfred Domett (20. toukokuuta 1811 – 2. marraskuuta 1887) oli brittiläinen valtiomies ja runoilija. Hän toimi vuosina 1862–1863 Uuden-Seelannin neljäntenä pääministerinä.
Domett syntyi Camberwell Grovessa, Surreyssä. Hän opiskeli Cambridgen yliopistossa, mutta lähti sieltä vuonna 1833. Nuorena hän kirjoitti runoja muun muassa Blackwood's Magazine -lehteen. Vuonna 1842 Domett muutti Uuteen-Seelantiin, jossa hän sai hoidettavikseen useita hallinnollisia toimia. Vuonna 1862 hän nousi maan pääministeriksi. Vuonna 1863 hänen seuraajakseen tuli Frederick Whitaker. Vuonna 1871 Domett palasi Englantiin, jossa hän kuoli vuonna 1887.
Mark Snow

Mark Snow (alk. Martin Fulterman, 26. elokuuta 1946 New York, Yhdysvallat – 4. heinäkuuta 2025 Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän sävelsi musiikkia erityisesti elokuviin ja televisio-ohjelmiin, muun muassa sarjan "Salaiset kansiot" tunnusmusiikin ja musiikin sarjaan "Smallville". Snow työskenteli yli sadassa elokuvassa, sarjassa ja tietokonepelissä.
Mark Snow oli 15 kertaa Emmy-ehdokkaana ja sai 30 ASCAP-palkintoa.
Ed Wood (elokuva)

Ed Wood on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Tim Burtonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo kulttiohjaaja Ed Woodista. Kokonaan mustavalkoinen elokuva perustuu pitkälti Rudolph Greyn kirjoittamaan elämäkertaan "Ed Wood on Ed Wood". Nimihenkilöä esittää Johnny Depp.
Elokuva keskittyy aikaan, jolloin Wood teki tunnetuimmat elokuvansa, ja hänen suhteeseensa näyttelijä Bela Lugosiin. Vaikka elokuva menestyi huonosti teattereissa, se on ollut kriitikkojen suosiossa.
Elokuvassa esiintyy cameoroolissa useita näyttelijöitä, jotka olivat mukana Ed Woodin kuuluisimmassa elokuvassa "Plan 9 from Outer Space".
Martin Landau voitti roolistaan parhaan miessivuosan Oscarin sekä Golden Globen ja SAG-palkinnon. Elokuva oli lisäksi ehdolla kahteen Oscariin, kahteen Baftaan ja Golden Globeen (mm. paras komedia-/musikaalielokuva).
Palkintoja.
Bafta-palkinnot.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
The Wall Street Journal

The Wall Street Journal (WSJ) on kansainvälinen päivittäin ilmestyvä taloussanomalehti, joka ilmestyy New Yorkissa. Siitä ilmestyy myös eurooppalainen ja aasialainen painos. Lehteä kustantaa Dow Jones &amp; Company, jonka omistaa News Corp. 
"The Wall Street Journalin" historia ulottuu vuoteen 1889, jolloin Charles Dow, Edward Jones ja Charles Bergstresser perustivat sen. Lehden nimi tulee New Yorkin Manhattanilla sijaitsevan Wall Street -kadun mukaan. "The Wall Street Journalin" omistaa Rupert Murdoch, jonka luotsaama News Corporation osti lehden vuonna 2007 yli viidellä miljardilla dollarilla. Lehden pääkirjoitukset ovat poliittiselta linjaltaan konservatiivisia.
"The Wall Street Journal" on voittanut arvostetun Pulitzer-palkinnon 29 kertaa.
Lehden verkkopalvelu "The Wall Street Journal Online" on Internetin suosituimpia maksullisia uutispalveluja. Maksulliset verkkopalvelut ovat ylipäänsä harvinaisia suurten lehtien keskuudessa.
Yhdysvaltain myydyin päivälehti.
"The Wall Street Journal" oli lokakuussa 2009 Yhdysvaltain myydyin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Sen keskimääräinen päivittäinen (maanantai–perjantai) levikki oli tuolloin 2,02 miljoonaa. Se ohitti pitkään kärkipaikkaa hallussaan pitäneen "USA Todayn", jonka levikki putosi ennätykselliset 17 prosenttia vuodesta 2008. "USA Todayn" 1,88 miljoonaa oli sen historian huonoin tulos. Lehti puolustautui olevansa vieläkin levikiltään suurin, jos vain painetut lehdet lasketaan. "The Wall Street Journalilla" oli 931 000 nettitilaajaa jo vuonna 2007, mutta ko. levikin tarkastuslukuihin voidaan laskea sääntöjen mukaan niistä vain osa. Kolmanneksi laajalevikkisin "The New York Times" ei julkaissut vuonna 2009 lukujaan samaan aikaan.
"The Wall Street Journal" oli ylipäänsä yksi harvoista vastavirtaan pyristelleistä lehdistä saavuttaen 12 000 lisätilaajaa ajanjaksolla huhtikuu–syyskuu 2009.
Los Angeles Times

Los Angeles Times on Los Angelesissa Yhdysvalloissa päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Lehti perustettiin 4. joulukuuta 1881, ja nykyään sen omistaa Tribune Publishing. Vuonna 2013 se oli levikiltään Yhdysvaltojen neljänneksi suurin sanomalehti. Sen levikki oli yli 650 000 digitaaliversio mukaan luettuna. 
Los Angeles Times on voittanut historiansa aikana 41 Pulitzer-palkintoa.
Irish Independent

Irish Independent on irlantilainen sanomalehti. Lehteä on luonnehdittu keskusta-oikeistolaiseksi, vastakohtana vasemmistolaiselle "The Irish Timesille". 1890-luvulla perustetusta "Daily Irish Independentistä" tuli "The Irish Independent" vuonna 1905. 1970-luvulla omistajanvaihdoksen myötä lehdestä tuli liberaali yhteiskunnallisissa kysymyksissä.
Vuonna 2019 lehden uudeksi päätoimittajaksi valittiin Cormac Bourke.
HK Kolskaja GMK Montšegorsk

Hokkeinyi klub Kolskaja GMK, aiemmin "Montšegorsk-Severonikel", (ven. "Кольская ГМК") on venäläinen jääpalloseura jonka kotipaikka on Montšegorskissa Murmanskin alueella. 
Historia.
Seuran perusti vuonna 1957 paikallinen metallurginen kombinaatti nimellä "Severonikel" (suom. "pohjois-nikkeli"), Nimi "Montšegorsk-Severonikel" otettiin käyttöön vuonna 2000. Vuonna 2009 seura nimettiin pääsponsorin, Norilski nikel-konserniin kuuluvan kaivos- ja metallurgiateollisuusyhtiö Kola MMC:n mukaan (ven. Kolskaja GMK).
Historiansa aluksi Severonikel pelasi paikallisessa sarjassa ja voitti Murmanskin alueen mestaruuksia. Joukkue pelasi ensimmäisen A-kakkossarjan ottelunsa 12. joulukuuta 1965 kotonaan HK Trud Krasnogorskia vastaan. Ottelu päättyi vierailijoiden voittoon 1–3. Ensimmäisen ottelunsa korkeimmalla sarjatasolla joukkue pelasi 20. marraskuuta vuonna 1966 Vympel Kaliningradia vastaan, jolle se hävisi 1–2. Joukkueen ensimmäisen maalin korkeimmalla sarjatasolla teki Juri Uljanov yhdeksän minuutin peliajan jälkeen. Kaikkiaan joukkue pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa seitsemän kauden ajan (1967, 1970, 1971, 1975, 1976, 1991 ja 1992), mutta ei koskaan saavuttanut mitalisijoja. Pääsarjassa se pelasi 189 ottelua, joista saavutti 33 voittoa, 16 tasapeliä ja 140 tappiota maalierolla 454–914. Joukkueen paras maalintekijä korkeimmalla sarjatasolla oli kaikkiaan 98 maalia tehnyt Anatoli Kleimenov. Eniten otteluita pelasi Jevgeni Pavlotšenkov, kaikkiaan 128. Neuvostoliiton toiseksi korkeimmalla sarjatasolla joukkue pelasi 20 kautta, joiden aikana se saavutti 635 ottelussa 400 voittoa, 87 tasapeliä ja 148 tappiota maalierolla 3 010–1 547. Kaikkiaan 14 kertaa se eteni pudotuspeleihin.
Venäjän korkeimmalla sarjatasolla joukkue on pelannut yhteensä seitsemän kautta, 1992–1998 ja viimeksi kaudella 2002-2003. Sen paras sijoitus Venäjän liigassa on kahdeksas sija vuonna 1994. Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla joukkue on pelannut kaudet 1999–2002 ja 2003-2012. Seura on voittanut sarjan mestaruuden kausina 2002, 2006, 2007 ja 2010. Montšegorsk-Severonikel ei ole kuitenkaan halunnut nousta ylemmälle sarjatasolle, mihin sillä olisi ollut mestaruuksien myötä oikeus.
Elokuussa 2012 seuran pääsponsori Kola MMC ilmoitti vaikeassa taloustilanteessaan jääpalloseuralle rahoituksen päättymisestä, mikä ajoi seuran taloudellisiin vaikeuksiin. Taloustilanteen takia Kolskaja GMK ei osallistunut Venäjän mestaruussarjaan kaudella 2012-13.
The Irish Times

The Irish Times on Irlannin myydyimpiä sanomalehtiä. Sitä pidetään yleisesti keskusta-vasemmistolaisena, vastakohtana oikeistolaiselle "Irish Independentille".
Lehden perusti Lawrence Knox vuonna 1859 ollessaan parikymppinen. Enimmäinen numero ilmestyi 29. maaliskuuta.
Kivinen-Tunguska

Kivinen-Tunguska eli Podkamennaja Tunguska (, "Kivien alta virtaava Tunguska", muita nimiä , "Keski-Tunguska" sekä Чулака́н, "Tšulakan") on Jenisein sivujoki Siperiassa Venäjällä. Kivinen-Tunguska on 1 865 kilometriä pitkä. Se saa alkunsa Keski-Siperian ylängön eteläosasta, josta se virtaa ensin pohjoiseen ja luoteeseen, kääntyy lopulta länteen ja laskee Jeniseihin.
Joen varren sijaitsevat esimerkiksi Krasnojarskin aluepiirin Baikitin ja Vanavaran kylät. Kivisen-Tunguskan vesistöalueella Vanavaran lähistöllä tapahtui 30. kesäkuuta 1908 Tunguskan räjähdys.
Ala-Tunguska

Ala-Tunguska eli Nižnjaja Tunguska
() on Jenisein oikeanpuoleinen sivujoki Siperiassa Venäjällä. Se sijaitsee Irkutskin alueen ja Krasnojarskin aluepiirin alueilla. Joki on 2 989 kilometriä pitkä ja se saa alkunsa Keski-Siperian ylängön eteläosasta, josta se virtaa ensin pohjoista kohti, kääntyy sitten länteen ja laskee Jeniseihin Turuhansk‎in kohdalla.
Patohanke.
Vuonna 2010 on suunniteltu aloitettavaksi suunnattoman Turuhanskin vesivoimalaitoksen rakentaminen. Suunniteltu pato sijaitsee 120 km joen suulta. Se olisi 200 metrin korkuinen, ja voimalan teho, 12 000 ja 20 000 megawatin väliltä, olisi suurimpia maailmassa. Pato saa aikaan Ala-Tunguskan varrelle noin 10 000 neliökilometrin laajuisen tekojärven, joka peittää alleen taigaa ja tundraa ja evenkiasutusta.
Hudson Soft

Hudson Soft on japanilainen videopelikehittäjä ja -julkaisija, joka perustettiin toukokuussa 1973. Yrityksen perustivat Yuji ja Hiroshi Kudo.
Hudson aloitti myymään tietokonetuotteitta vuonna 1975, mutta saavutti varsinaisen menestyksen vasta vuonna 1984 alkaessaan tuottaa videopelejä Nintendon Famicom-pelikonsolille (NES). Hudsonin ensimmäinen Famicom-peli "Lode Runner" myi 1,2 miljoonaa kappaletta. Yrityksen selvin myyntimenestys on kuitenkin "Bomberman"-pelisarja, joka on ilmestynyt lähes jokaisella konsolilla.
Hudson johti yhteistyötä NEC:n kanssa tuottaakseen PC Engine (Japani)- ja TurboGrafx 16 (Yhdysvallat) -konsolit. PC Engine menestyi Japanissa, mutta sitä markkinoitiin huonosti Yhdysvalloissa, ja Yhdysvaltain markkinoilla käännettiin vain rajallinen määrä pelejä. Konsolille julkaistiin Japanissa seuraaja PC Engine SuperGrafx vuonna 1989.
Pitkän ajan kehittäjänä Nintendon konsoleille toiminut Hudson aloitti yhteistyön Nintendon kanssa, ja perusti yhteisen yrityksen Manegi Co. toukokuussa 1998. Huhtikuussa 2005 Hudson Softista tuli Konamin alajaosto.
23. maaliskuuta 2006 Game Developers Conferencessa Kaliforniassa Nintendon toimitusjohtaja Satoru Iwata ilmoitti tulevalle konsolille Wiille olevan mahdollista ladata internetin kautta PC Enginen pelejä.
Yhtiö liitettiin Konamiin 1.3.2012 ja se lakkasi olemasta itsenäisenä yhtiönä. "Hudson" nimeä käytetään vielä tuotemerkeissä.
Ahonkylä (Ilmajoki)

Ahonkylä on kylä ja taajama Ilmajoella Etelä-Pohjanmaalla. Kylässä on noin 1 000 asukasta ja taajamassa 1 538 asukasta (31.12.2011). Kylä sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Seinäjoen keskustasta ja on siksi nopeasti kasvava asuntoalue. Aluetta kaavoitetaan ja sinne rakennetaan jatkuvasti. Ahonkylässä on vuonna 1930 perustettu alakoulu, jossa oli lukuvuonna 2017–2018 220 oppilasta.
Ahonkylän luoteispuolella, kantatie 67:n ja Suupohjan radan takana avautuu Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
Ahonkylästä ovat kotoisin muun muassa keihäänheittäjä Tero Pitkämäki ja Ti-Ti Nallesta tuttu Riitta Korpela. Kylä tunnetaan myös lauluyhtye Ahonkylän flikoista, joka nousi suosioon 1970-luvulla.
Egyptin 3. dynastia

Egyptin 3. dynastian aikana alettiin rakentaa porraspyramideja, ja kolmannen hallitsijasuvun aikana Memfiistä tuli pääkaupunki.
Violet Jessop

Violet Constance Jessop (1. lokakuuta 1887 Argentiina – 5. toukokuuta 1971) oli argentiinalaissyntyinen brittiläinen työntekijä, joka työskenteli White Star Line -varustamon kaikilla kolmella "Olympic"-luokan valtameriristeilijällä. Jessop työskenteli RMS Olympicillä, josta hän siirtyi RMS Titanicille sen haaksirikkoon päättyneen neitsytmatkan ajaksi, sekä näiden alusten sisaraluksella HMHS Britannicilla, kun se upposi onnettomuuden seurauksena.
Työskennellessään White Star Linella hyttiemäntänä Jessop oli mukana vuonna 1911, kun RMS Olympic törmäsi HMS Hawkeen. Samaten hän työskenteli RMS Titanicilla tämän neitsytmatkalla. Titanicilla yli 1 500 matkustajaa kuoli mutta Jessop selvisi hengissä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Jessop työskenteli HMHS Britannicilla sairaanhoitajana, kun laiva osui luultavasti merimiinaan. Hän selvisi tästäkin onnettomuudesta. Britannicilla oli noin 1300 henkeä. Heistä 30 kuoli.
Sodan jälkeen Jessop työskenteli jälleen White Star Linella ja myöhemmin Red Star Linella sekä Royal Mail Linella, jonka palveluksessa hän oli aloittanut työuransa vuonna 1908.
Jessop kuoli 83-vuotiaana vuonna 1971 sydämen vajaatoimintaan.
Nathan Gale

Nathan Gale (11. syyskuuta 1979 – 8. joulukuuta 2004) oli ohiolainen mies, joka tappoi ampumalla useita ihmisiä Damageplan-yhtyeen konsertissa vuonna 2004. Gale sai ampumavälikohtauksen yhteydessä surmansa poliisin luodista.
Gale valmistui Marysville High Schoolista vuonna 1998. Helmikuusta 2002 marraskuuhun 2003 hän palveli Yhdysvaltain merijalkaväessä. Hän pelasi myös nuoruudessaan amerikkalaista jalkapalloa. 
Joulukuussa 2004 Gale ampui Damageplanin keikalla Alrosa Villassa, Columbuksessa kitaristi Dimebag Darrellin ja kolme muuta ihmistä. Hän myös haavoitti kahta. Poliisi joutui ampumaan Galen kuoliaaksi. Teon motiivia ei tiedetä. Galen tiedetään olleen Pantera-yhtyeen fani, ja jotkut silminnäkijät ovat kertoneet, että Gale huusi jotakin Panteran hieman aiemmin tapahtuneesta hajoamisesta ennen ampumista. Galen surmaama kitaristi Dimebag Darrell kuului aiemmin Panteraan.
Galella oli mielenterveydellisiä ongelmia, joihin hän sai myös lääkitystä. Hänellä oli aiemmin todettu paranoidinen skitsofrenia. Monet Galen tunteneet kertoivat teon jälkeen, että Gale oli usein väittänyt Panteran varastavan hänen kirjoittamiaan lauluja.
Eraser vs Yöjalka

Eraser vs Yöjalka (lyhennettynä EvsY) oli helsinkiläinen suomisoundi-tyylistä elektronista musiikkia tuottanut duo, jonka muodostivat Julius "Eraser" Lehmuskallio ja Simo "Yöjalka" Ojala. Projekti sai alkunsa perustajien soittoharrastuksista (piano, sello, kitara, laulu) sekä metallin, konemusiikin ja rapin kuuntelusta, kunnes vuonna 1993 he innostuivat goa trancesta. 
2010-luvulle tultaessa yhtyeen aktiivisuus hiipui Ojalan MS-taudin takia, ja sittemmin projektista on vastannut lähinnä epäsäännöllisin esiintymisin Lehmuskallio. 
EvsY keikkaili Suomessa, Venäjällä, USA:ssa, Japanissa, Ukrainassa ja Israelissa sekä Ruotsissa, Englannissa, Belgiassa, Liettuassa ja Turkissa.
São Paulo (osavaltio)

São Paulo on osavaltio Brasilian eteläosassa. Sen pääkaupunki on samanniminen São Paulo. Osavaltio on Brasilian talouden keskus ja siellä tuotetaan merkittävä osa maan bruttokansantuotteesta. Siellä on arviolta 44 749 699 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 248 197 neliökilometriä.
Aluejako.
São Paulo on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten 15 suuralueeseen. Hallinnollisesti osavaltio jakautuu 63 ala-alueeseen, jotka jakautuvat edelleen 645 kuntaan. São Paulon suuralueet ovat:
TOSE

TOSE Co., Ltd. () on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, joka on tullut tunnetuksi hiljaisuudestaan pelialalla. Vaikka yritys on kehittänyt yli 1100 peliä sitten yrityksen perustamisen 1979, niistä vain harvan voi nimetä yrityksen ollessa harvoin nimettynä tekijöissä. Usein julkaisija ottaa tunnustuksen kehittämisestä.
Yrityksen Yhdysvaltojen jaoston varatoimitusjohtaja Masa Agarida on sanonut, että he ovat aina kulissien takana. Yritys kieltäytyy usein laittamasta edes henkilöstön nimiä pelien tekijöihin. Eräs yrityksen työntekijöistä, Daisuke Satou, on kertonut yrityksen tarkoituksena olevan tukea videopelikehittäjiä. He suostuvat asiakkaidensa toivomuksiin, oli se sitten kokonaan uuden pelin kehittäminen tai pelin kääntäminen toiselle alustalle. Näihin yhteistyökumppaneihin lukeutuu useita suuria pelitaloja, kuten Nintendo, Capcom, Namco, Sony, Square Enix, Electronic Arts ja THQ.
Tose toimii kolmella liiketoiminnan osa-alueella: videopelikehityksen lisäksi yritys tuottaa sisältöä matkapuhelimiin ja ylläpitää palvelimia; kolmas osasto tuottaa muille kuin pelialustoille tarkoitettuja ohjelmistoja ja tietokonegrafiikkaa. Tosella on maailmanlaajuisesti yhteensä kuusi alajaostoa, joista kaksi sijaitsee Kiinassa ja yksi Yhdysvalloissa. 
Historia.
Tose perustettiin 1. marraskuuta 1979 Kiotoon Japaniin. 1980-luvulla yritys aloitti erinäisten ohjelmistojen tekemisen opetus-, peli- ja tapahtumakäyttöön. Vuonna 1990 Tose laajensi tuotantolinjaansa useille pelikonsoleille kuten Game Boy, NES, ja SNES. 
Vuonna 1991 Tose perusti alajaoston Yhdysvaltoihin, joka kuitenkin lopetti toimintansa 1993 huonon markkinatilanteen vuoksi; vuonna 1993 Tose myös avasi alajaoston Kiinaan. Yritys perusti Yhdysvaltoihin maaliskuussa 2003 uuden alajaoston, Tose Software Usa Inc.:n, joka toimii Toselle sekä Yhdysvaltojen että Euroopan päämajana.
Ensimmäinen peli, johon Tose omistaa tekijänoikeudet, on "Starfy"-pelisarja; alkuperäinen peli (2002) kehitettiin alusta asti yhteistyössä Nintendon kanssa, jonka vuoksi Tose ja Nintendo jakavat nimikkeen tekijänoikeudet.
TOSEn tunnetuimpia pelejä.
Tosen tunnetuimpiin peleihin lukeutuvat muun muassa seuraavat nimikkeet:
Tunnetuimpia käännöksiä.
Tose on myös tehnyt useista peleistä käännöksiä muille alustoille, joista huomattavimpia lienevät useat Squaresoftin nimikkeet NES:ltä ja SNES:ltä. Tunnetuimpiin käännöksiin lukeutuvat muun muassa seuraavat nimikkeet:
Magadan

Magadan () on Magadanin alueen pääkaupunki Ohotanmeren rannalla Venäjän Kaukoidässä. Se on pitkään ollut itäisin Euraasian mantereen rannikon suuri kaupunki, johon on tieyhteys.
Magadanin merkittävimmät teollisuudenalat ovat laivanrakennus- ja kalanjalostusteollisuus. Kaupungin satama on sulana toukokuusta joulukuuhun. Kaupungissa on myös lentokenttä. Kolyman valtatie ei ole aina kulkukelpoinen.
Kaupungissa on Ernst Neizvestnyn Gulag-vankileirien muistomerkki "Surun naamio", joka paljastettiin 1996.
Jon Balke

Jon Balke (s. 7. kesäkuuta 1955, Hamar, Norja) on norjalainen jazzpianisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. 
Ammattimaisen uransa Balke aloitti vuonna 1974 soittaen useiden norjalaisten kärkinimien kanssa (muun muassa basisti Arild Andersenin ja kitaristi Jon Ebersonin sekä useiden laulajien yhtyeissä). 1970-luvun loppupuolella Balke työskenteli ja levytti myös monien ulkomaisten muusikoiden kanssa (muun muassa Archie Shepp, John Surman sekä Marilyn Mazur). 1980-luvulla Balke sävelsi paljon musiikkia teatteriesityksiin, taidenäyttelyihin, big bandeille ja kamariorkestereille sekä jatkoi soittamista useissa jazzyhtyeissä. Balke on tehnyt myös paljon yhteistyötä visuaalisten taiteilijoiden ja koreografien kanssa.
Magnetic North Orchestra.
Magnetic North Orchestra -yhtyeen debyyttikonsertti oli vuonna 1992. Ideana oli yhdistää perkussioryhmä, jousikvartetti sekä jazzsekstetti ja tutkia tämän epätavallisen instrumentaation mahdollisuuksia. Magnetic North Orchestra on ikään kuin jatke Oslo 13 -yhtyeelle pienellä miehistömuutoksella ja jousien lisäyksellä. Tämän jälkeen orkesteriin on jäänyt noin kahdeksan muusikon ydinryhmä, joka tarpeen mukaan muuttuu isommaksi yhtyeeksi tai pianotrioksi.
Wave Race

Wave Race on Pax Softnican kehittämä ajopeli. Peli on julkaistu Game Boylle kesäkuussa 1992. Sarjassa on myös ilmestynyt osat Nintendo 64:lle sekä Nintendo GameCubelle.
Pelaaminen.
Pelissä on tarkoituksena ajaa vesiskootterilla radan ympäri ja voittaa tietokone tai kaapelin avulla pelaavat ystävät.
Pelissä kaksi pelitilaa, Slalom ja Race. Slalomissa on tarkoitus pujotella porttien läpi maaliin, ja Racessa ajaa rata läpi aikarajan sisällä.
Näkijä

Näkijä ("Medium") on yhdysvaltalainen draamasarja. Sarjan päähenkilönä on meedio Allison DuBois, joka hyödyntää kykyään muodostaa yhteys kuolleisiin työssään syyttäjänvirastossa. DuBois'ta esittävä Patricia Arquette on palkittu roolistaan Emmy-palkinnolla kategoriassa Paras naispääosa draamasarjassa vuonna 2005.
Tuotanto.
Sarjan tuotannosta vastaa Emmy-palkittu tuottaja Glenn Gordon Caron. Alun perin sarjaa esitettiin NBC:n verkossa vuosina 2005–2009. Sarja siirtyi CBS:lle viiden tuotantokauden jälkeen vuonna 2009. Syksyllä 2010 alkoi seitsemäs tuotantokausi, joka on sarjan viimeinen. Suomessa "Näkijää" on esittänyt Nelonen.
"Näkijä" perustuu sen konsulttinakin toimivan meedio ja kirjailija Allison DuBois’n elämään. NBC:n websivulla tosielämän DuBois’n on väitetty avustaneen viranomaisia murha- ja katoamistapauksissa, mutta nimeltä mainitut viranomaiset ovat kiistäneet väitteet. Tiettävästi oikean DuBois’n työ lainvalvonnan parissa rajoittuu opiskeluaikaiseen harjoittelijuuskauteen Phoenixin syyttäjänvirastossa. Kuten sarjan päähenkilö, tosielämän DuBois on naimisissa insinööri Joe DuBois'n kanssa ja kolmen lapsen äiti.
Juoni.
Allison DuBois on naimisissa oleva kolmen lapsen äiti, jolla on kyky puhua kuolleiden kanssa ja nähdä heihin tai tuleviin rikoksiin liittyviä vihjeitä unissaan. Allison toimii Phoenixin syyttäjäntoimistossa profiloijana, mutta hyödyntää työssään myös yliluonnollisia kykyjään ja tutkii rikoksia yhdessä etsivä Lee Scanlonin ja muiden viranomaisten kanssa. Hänen esimiehenään toimii syyttäjä Manuel Devalos. Sarjassa seurataan myös DuBois'n perhe-elämää.
Lemmenjoki

Lemmenjoki (saam. "Leammijohka, Leammijokka") on joki Ylä-Lapissa. Joki saa alkunsa Lemmenjoen kansallispuiston eteläosasta Nautajängän tienoilta ja laskee Paatariin ja sieltä lopulta pitkin taimenjokena tunnettua Juutuanjokea Inarijärveen. Joen valuma-alue rajautuu lännessä Vaskojoen valuma-alueeseen ja etelässä Repojoen (Ivalojoen) valuma-alueeseen. Lemmenjoen merkittävin sivujoki on kultalöydöistään tunnettu Morgamoja.
Keskivaiheiltaan Lemmenjoki on leveä. Morgam-Viibus-tunturin kupeesta, Kultasatamaksi nimetystä paikasta, yläjuoksulle päin se on huomattavasti kapeampi. Joen itärantaa reunustavat paikoin hyvin jyrkät kallioseinämät, länsiranta on helppokulkuisempaa. Kesäisin joella on säännöllinen veneyhteys Njurgalahdelta Kultasatamaan. Njurgalahdella sijaitsee leirintäalue ja ravintola. Sieltä on tieyhteys Inarin ja Kittilän väliselle maantielle.
Pisaroita ja kyyneleitä

Pisaroita ja kyyneleitä on Gimmel-popyhtyeen kolmas ja viimeiseksi jäänyt albumi vuodelta 2004. Yhtye hajosi kohta albumin julkaisun jälkeen vuoden 2004 lopussa. Albumilta on julkaistu singleinä sen nimikappale ja ”Rakkauden hurrikaani”.
Albumi sisältää yhden soolokappaleen kultakin Gimmelin jäseneltä. Jenni Vartiaisen soolokappale on ”Savua”, Ushma Karnanin ”Puhallus” ja Susanna Korvalan ”Kipinä”.
Albumin paras sijoitus Suomen albumilistalla oli kolmas sija. Listalla albumi oli kuusi viikkoa.
Otaku

Otaku (, uudempana muotona ヲタク, wotaku) on japaninkielinen sana, joka tarkoittaa anime- ja mangaharrastukseensa uppoutunutta ihmistä. Alun perin sana tarkoittaa "kunnioitettavaa kotianne". Sitä on käytetty kohteliaana "sinä"-sanana, mutta sen vanhahtavuuden vuoksi sitä ei juuri nuorisokielessä käytetä enää tässä merkityksessä. Sanaa kuitenkin käytettiin Japanin otakujen sinä-sanana, ja tästä käytöstä "Manga Burikko" -lehden kolumnisti Nakamori Akio johti 1983 lähtien ilmestyneessä kolumnisarjassaan käytetyn otakua tarkoittaneen nykymerkityksen. Japanissa nimitetään halveksivasti otakuksi niitä, jotka ovat paneutuneet harrastukseensa (esimerkiksi valokuvaukseen, autoihin, videopeleihin tai mangaan) ja omistavat sille käytännössä kaiken vapaa-aikansa ja koko elämänsä. Otakulla voidaan tarkoittaa niin mangan piirtäjiä kuin lukijoitakin. Otaku-nimitys sopii myös animen katsojille.
Länsimaissa otaku-termi on kuitenkin saanut 2000-luvulla enimmäkseen myönteisen sävyn, ja sen määritelmä on muuttunut tarkoittamaan japanilaisen populaarikulttuurin, lähinnä animen ja mangan harrastajaa. Sanan länsimaisen merkityksen mukaiset otakut ovat usein kiinnostuneet myös muun muassa j-rockista (japanilainen rock) ja cosplaysta, eikä otakuja enää mielletä niin usein nörttien alalajiksi kuin 1990-luvulla oli tapana.
Hälytysohje

Hälytysohje on toimenpidesuunnittelma kunnan pelastustoimen yhteistyössä naapurialueiden, muiden pelastustoimintaan osallistuvien viranomaisten ja virka-apua antavien viranomaisten sekä hätäkeskuksen kanssa laatima suunnitelma pelastustoiminnassa tarvittavien voimavarojen hälyttämisestä ja avun antamisesta.
Hälytysohjeen laatimisella pyritään lähimpien ja tarkoituksenmukaisempien pelastusyksiköiden saamista onnettomuuspaikalle.
Hälytysohjeeksi nimitetään myös ohjetta pelastushenkilöstön hälytyksen oikeaksi suoritustavaksi tarvittavista toimenpiteistä. 
Paloauton, ambulanssin tai poliisin hälyttäminen tapahtuu alueellisten hälytyskeskusten 112-puhelinnumeron kautta, mikä tarkoittaa sitä, ettei hälytyksen vastaanottajalla ole välttämättä samaa paikallistuntemusta kuin hälyttäjällä, minkä vuoksi hätäkeskuslaitos edellyttää, että varsinkin kesäasukkaat, jotka eivät itsekään välttämättä tunne hyvin aluetta, miltä tekevät hälytyksen, laatisivat jo etukäteen hälytysohjeen, jossa on mainittu esimerkiksi kesäasunnon tarkka sijainti karttakoordinaatteina, jotta hälytysajoneuvot osaisivat ko. alueelle paremmin saapua. Tätä varten on laadittu koordinaattipalvelu.
Suurilla laitoksilla voi valmiuden lisäämiseen tarvita useita samanaikaisia tai tietyssä järjestyksessä suoritettavia yhteydenottoja, minkä vuoksi hälytysohjeet laaditaan osana valmius- tai varautumissuunnittelua.
Francine Pascal

Francine Pascal (13. toukokuuta 1938 – 28. heinäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän syntyi New Yorkissa, jossa hän vietti koko nuoruutensa. Hän kävi siellä peruskoulun, lukion ja yliopiston. Hän meni naimisiin John Pascalin kanssa ja heillä oli kolme tytärtä.
Pascal on aina pitänyt lukemisesta. Hän keksi idean Sweet Valley Highin ja ajatteli aluksi myydä idean tv-sarjana tv-verkoston päivittäiseen draamaan, mutta hänen ystävänsä ehdottivat kirjasarjaa. Niinpä tarina alkoi siirtyä paperille. Pascal saa jonkun verran ideoita tyttäristään, mutta suurin osa ideoista kuitenkin syntyy muistelemalla omaa nuoruuttaan ja aikuiseksi kasvamista. Vaikka Sweet Valley High -sarja on Pascalin nimissä, sen kirjoittamiseen on osallistunut ryhmä haamukirjoittajia.
Pascal tunnetaan parhaiten Sweet Valley Highista, mutta hän on kirjoittanut sen lisäksi muitakin kirjoja kuten "Caitlin" ja "Fearless". Hän on myös kirjoittanut aikuisille suunnatun kirjan "The Villa". Joitain kirjoja hän on kirjoittanut yhdessä miehensä ja veljensä Michael Stewartin kanssa.
Pascal asui New Yorkissa, mutta osan ajasta hän asui Ranskan eteläosassa. Kirjoittamisen lisäksi hän harrasti teatteria ja elokuvia.
Paatari

Paatari eli Pááđáár on noin yhdeksän kilometriä pitkä järvi Inarin Lapissa, kymmenisen kilometriä Inarin kirkonkylästä länteen. Sen pinta-ala on 21 neliökilometriä ja tilavuus 240 kuutiohehtometriä. Paatariin laskevia jokia ovat Lemmenjoki, Menesjoki ja Vaskojoki. Paatarin vedet laskevat edelleen Matkajokea, Solojärveä ja Juutuanjokea myöten Inarijärveen.
Maantiede.
Paatari on lounais–koillissuuntainen ja syvyyssuhteiltaan epäyhtenäinen. Järven pohjoisen rannan tuntumassa kulkee lähes yhdeksän kilometriä pitkä vähintään 20 metriä syvä vyöhyke, jonka sisällä sijaitsee lukuisia yli 50 metrin syvänteitä. Syvän vyöhykkeen koillispuolella levittäytyy matala lahti. Paatarin etelärannalla puolentoista metrin syvyyskäyrä ulottuu kauas rantaviivasta. Yli 40 prosenttia Paatarista on vähintään 10 metriä syvä, 25 prosenttia vähintään 15 metriä syvä ja lähes 20 prosenttia vähintään 20 metriä syvä. Noin neliökilometri järvestä on vähintään 43 metriä syvä.
Paatarin saariluku on yhdeksän. Saarista kaksi on alle aarin laajuisia ja niin ikään kaksi on yli hehtaarin laajuisia. Laajin saari on järven eteläpuoliskolla sijaitseva nelihehtaarinen Isosaari. Aivan sen länsipuolella sijaitsee Kaakkurilaassa. Isosaaresta koilliseen sijaitsee Njuorâ. Paatarin pohjoispuoliskolla sijaitsee Pekan Iisakinsaari.
Paatarin lounaiskolkkaan laskee Lemmenjoki lounaasta, koilliskolkkaan virtaa Vaskojoki. Paatari laskee Lusmaniemen itäpuolelta Matkatjokea itään Solojärveen.
Paatarin vesitilavuus on 239 265 000 kuutiometriä eli lähes 240 kuutiohehtometriä. Tilavuudeltaan se on suurempi kuin useat Suomen sadasta laajimmasta järvestä.
Paatarin rannoilla kohoaa useita vaaroja: Ainoanpojanvaara, Sierumahiekanvaara, Ailivaara, Mustikkavaara ja Päivävaara. Useimpien korkeustaso on yli 100 metriä Paatarin pintaa ylempänä.
Paatari (71.221.1.001) kuuluu Paatarin lähialueeseen (71.221), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Paatsjoen vesistössä (71). Toinen jakovaihe on Paatarin alue (71.22) ja ensimmäinen jakovaihe Paatarin–Mutusjärven alue (71.2). Paatari on laajin Paatarin lähialueen 19:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraa noin 35 hehtaaria laajat Vanhakotajärvi ja Etusolmijärvi. Alueen järvistä kahdeksan on vailla virallista nimeä.
Saanajärvi

Saanajärvi () on Saana-tunturin itäpuolella sijaitseva pieni järvi Kilpisjärvellä. Järven rannalla on vilkkaassa käytössä oleva päivätupa, ja sen vastarannalla vapaassa käytössä oleva kota. Järvi ei näy aivan tunturin laelle. Järven lasku-uoma on Kilpisjärveen Saanan eteläpuolella laskeva Saanajoki.
Saanajärvi on 680 metriä merenpinnan yläpuolella ja noin 200 metriä Kilpisjärven yläpuolella.
Elst

Elst tai Van der Elst voi tarkoittaa seuraavia:
Bahía Blanca

Bahía Blanca on satamakaupunki Buenos Airesin maakunnassa Argentiinan itäosassa. Sen nimi tarkoittaa valkoista rantaa, ja kaupunki sijaitsee samannimisen lahden pohjukassa, missä Naposta-joki laskee Atlantin valtamereen. Vuonna 2022 kaupungissa oli 323 357 asukasta.
Bahía Blanca on perustettu 1828 suojelemaan espanjalaisperäisten argentiinalaisten karjaa alkuasukkaiden hyökkäyksiltä, ja toisaalta suojelemaan rannikkoa Brasilian laivaston maihinnousulta. Alkuasukkaat hyökkäsivät linnoitukseen useita kertoja, kuuluisin on vuoden 1859 isku johon osallistui kolmetuhatta calfucura-taistelijaa. Kaupungin taloudellinen merkitys kasvoi 1885 kun rautatie yhdisti sen sisämaan viljanviljelyalueille.
Bahía Blanca on edelleen merkittävä rahtisatama, jonka kautta kulkee etenkin villaa, viljaa, öljyä ja hedelmiä.
Margaretha von Bahr

Maria Elisabeth Margaretha von Bahr (o.s. Wasenius, oik. von Bahr-Sorsa; 11. joulukuuta 1921 Helsinki – 21. helmikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen tanssija ja koreografi. Hän oli Kansallisbaletin ensitanssijatar eli prima ballerina vuosina 1946–1964. Vuonna 1964 hän perusti oman balettikoulun, Balettistudion. Hän teki koreografioita useiden nykysäveltäjien baletteihin. 
Von Bahr kiinnitettiin Suomalaisen oopperan balettiin solistisopimuksella 1938. Sota-aikana hän työskenteli Tukholman Dramatenissa, kunnes palasi Suomeen ja Kansallisbalettiin ensitanssijaksi 1946–1964. Vuonna 1955 hän sai ensimmäisenä suomalaisena balettitaiteilijana Yhdysvaltojen myöntämän stipendin, jonka turvin hän matkusti 5. syyskuuta 1955 Yhdysvaltoihin tutustumaan maan balettiin. Eläkkeelle jäätyään hän perusti balettikoulun ja teki koreografioita Kansallisbaletille ja Helsingin kaupunginteatterille. 
Von Bahrille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1957 sekä professorin arvonimi 1979.
Von Bahrin isä oli suomenruotsalainen sellisti-kapellimestari Carl Wasenius (1883–1943), äiti venäläinen. Hänen isoäitinsä oli laulaja ja isänisänsä Karl Fredrik Wasenius, ja suvussa oli paljon muusikoita. Hän oli naimisissa insinööri Lars von Bahrin kanssa vuosina 1942–1948 ja vuodesta 1952 toimitusjohtaja Esko Sorsan kanssa. Hän oli laulaja Riki Sorsan ja tuottaja Robert von Bahrin äiti.
Margaretha von Bahr-Sorsa kuoli syntymäkaupungissaan Helsingissä 94-vuotiaana helmikuussa 2016. Kolme kuukautta myöhemmin hänen poikansa Riki Sorsa menehtyi keuhkosyöpään.
Baia Mare

Baia Mare (, ) on kaupunki Pohjois-Romaniassa. Săsarjoen varressa sijaitseva Baia Mare on Maramureșin piirikunnan pääkaupunki. Vuoden 2002 väestönlaskennassa siellä oli 137 921 asukasta, joista 15 % etnisiä unkarilaisia. Vuoden 2012 arvioitu väkiluku on 144 780.
Historia.
Baia Maren esihistoria alkaa traakialaisista. Kaupunki kuului Unkariin keskiajalta ensimmäisen maailmansodan päättymiseen, jolloin se liitettiin Romaniaan. 
Kaupungin nimi tarkoittaa suurta kaivosta. Siellä on ollut kultakaivos jo 1300-luvulla, ja metalliteollisuus on yhä kaupungin suurimpia työllistäjiä. Alueella on myös omenaviljelmiä. 
Tammikuussa 2000 kaupungissa sattui vakava ympäristökatastrofi, kun kultamalmin jalostuslaitoksen jätevesialtaan pato murtui. Murtuman seurauksena vähintään 100 000 m³ syanidipitoista myrkkylietettä pääsi ympäristöön. Jätevesi huuhtoutui Săsarjoen kautta Tiszaan ja Tonavaan aiheuttaen muun muassa runsaasti kalakuolemia. Kyseessä oli Itä-Euroopan laajamittaisin ympäristöonnettomuus sitten Tšernobylin ydinvoimalaturman 1986.
Kissat

Kissat ("Felis") on kissaeläinten (Felidae) heimoon kuuluva nisäkässuku.
Lajit ja alalajit.
Lajit ja alalajit "A revised taxonomy of the Felidae" mukaan:
James Baldwin (kirjailija)

James Baldwin (2. elokuuta 1924 – 1. joulukuuta 1987) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka teokset käsittelevät mustien, homojen ja muiden vähemmistöjen asemaa 1950-luvun Yhdysvalloissa. Hänen tunnetuin teoksensa on "Mene ja kerro se vuorilla".
Hän kasvoi Harlemissa yhdeksänlapsisessa perheessä. Richard Wright oli alkuvaiheessa hänen idolinsa ja tärkeä tukijansa, mutta Wright loukkaantui, kun Baldwin totesi vuonna 1949 esseessään, että Wrightin ylistetyssä teoksessa "Native son" ei ollut uskottavia henkilöhahmoja.
Gaussin laki magneettikentille

Gaussin laki magneettikentille kertoo, että magneettivuo suljetun pinnan "P" läpi saadaan laskemalla pinnan sisäänsä sulkemien magneettisten napojen voimakkuuksien formula_1 summa. Integraalimuodossa tämä voidaan kirjoittaa siis
formula_2,
missä B on magneettivuon tiheys. Koska yksittäisiä magneettisia monopoleja ei vielä koskaan ole havaittu luonnossa, kumoavat magneettisten napojen voimakkuudet pareittain toisensa. Tällöin Gaussin divergenssilausetta käyttäen laki voidaan kirjoittaa muotoon 
formula_3, 
missä integroidaan pinnan "P" sisäänsä sulkeman tilavuuden "V" yli. Koska tämä pätee "kaikille" suljetuille pinnoille, voidaan Gaussin laki magneettikentille kirjoittaa differentiaalimuodossa
formula_4.
Koska magneettikentän divergenssi on nolla, on kenttä lähteetön, mikä on suora seuraus yksittäisten magneettisten monopolien löytämisen vaikeudesta. Magneettiset kenttäviivat muodostavat aina suljettuja silmukoita. Gaussin laki magneettikentille on magneettinen analogia Gaussin laille sähkökentille, ja molemmat kuuluvat Maxwellin yhtälöihin.
Luettelo olympialajeista

Tämä on luettelo urheilulajiryhmistä, jotka kuuluvat tai ovat joskus kuuluneet kesäolympialaisten ja/tai talviolympialaisten kisaohjelmaan olympialajeina tai näytöslajeina.
Amélie Lundahl

Helga Amélie Lundahl () oli suomalainen taidemaalari.
Varhainen elämä.
Amélie Lundahl oli perheensä yhdes­toista ja nuorin lapsi. Hänen äitinsä Katarina Charlotta o.s. Cajanus kuoli vain kolme kuukautta Amélien syntymän jälkeen. Lundahlin isä kaupunginviskaali Abraham Lundahl kuoli, kun Amélie oli kahdeksan­vuotias. Vuosina 1860–1862 Amélie Lundahl kävi kaksi luokkaa Svenska fruntimmers­skolan i Uleå­borg -koulua. Perhe ja Lundahlien suku tunnettiin yleisemminkin taide­harrastuksestaan. Amélie Lundahlin veli oli näyttelijä Arthur Lundahl, ja sisaren Cecilia Lundahlin poika oli Ilmari Kianto.
Ura.
Vuonna 1870 Lundahl muutti Helsinkiin ja aloitti opinnot Suomen Taide­yhdistyksen piirustus­koulussa. Piirustus­koulussa hänen opettajinaan toimivat Carl Eneas Sjöstrand, Arvid Liljelund ja Hjalmar Munsterhjelm. Heti seuraavana vuonna saadun matka-apu­rahan turvin hän pystyi opiskelemaan vuodet 1872–1873 Tuk­holman Taide­teollisessa veisto­koulussa. Ilmeisesti Lundahlin tavoitteena oli ollut hankkia koulutus, joka varmistaisi hänelle turvatumman ammatin kuin vapaa taiteilija. Tukholman opintojen jälkeen Lundahl jatkoi opintojaan Helsingissä ja toimi opintojen ohessa kuvataiteiden apu­opettajana Suomen Taide­yhdistyksen piirustus­koulussa 1874–1876. Lundahl oli koulun ensimmäinen nais­opettaja toimiessaan Arvid Liljelundin viran­sijaisena yhdessä toisen nuoren taiteilijan S. A. Keinäsen kanssa.
Valtion matka­stipendin saatuaan Lundahl matkusti vuonna 1877 Ranskaan, jossa hän asui 12 vuotta. Lundahlin tunnetuimmat työt ovat Ranskan ajalta ja erityisesti Bretagnesta. Lundahl palasi koti­maahan vuonna 1889. Hän vietti myös jonkin aikaa Victor Westerholmin perustamassa Önninge­byn taiteilija­siirto­kunnassa Ahvenanmaalla.
Yksityiselämä.
Lundahl kuoli toden­näköisesti leukemiaan Helsingissä elo­kuussa 1914.
Teosten myyntejä.
Lundahlin teos "Tyttöjä" vuodelta 1887 myytiin marras­kuussa 1997 Hagelstamin huuto­kaupassa eli noin .
Olympialaji

Olympialaji on urheilulaji, joka kuuluu olympialaisten kilpailuohjelmaan. Tokion kesäolympialaisten 2021 ohjelmassa on 33 lajiryhmää ja Pekingin talviolympialaisten 2022 ohjelmassa on seitsemän lajiryhmää. 
Lajin ehdottaminen ja valinta.
Olympialaisten ohjelmassa olevat lajiryhmät (engl. "sport"), lajit (engl. "discipline") ja kilpailut (engl. "event") päättää Kansainvälinen olympiakomitea (KOK). Uuden lajiryhmän tai lajin mukaanottoa voi ehdottaa KOK:lle joko kyseinen lajiliitto tai olympiakisojen järjestelytoimikunta. Lajiliitto voi myös ehdottaa KOK:n johtoryhmälle uusien lajien tai kilpailujen lisäämistä kisoissa jo olevan lajiryhmän sisälle, tai entisten karsimista. Lajiliitto myös vastaa olympialajiensa sääntöjen hallinnasta ja valvonnasta.
Kriteerit.
Ehdotetun lajin täytyy ensinnäkin olla KOK:n tunnustama. Nykyisten olympialajien lisäksi KOK on tunnustanut useita sellaisiakin lajeja, joita ei ole vielä hyväksytty olympialaisiin. Lajiryhmällä täytyy myös olla kansainvälinen liitto, joka noudattaa olympialaisen peruskirjan sääntöjä, antidopingsääntöjä sekä kilpailujen manipuloinnin kieltäviä olympialaisia sääntöjä. Lajiliitto saa ehdotusprosessin aikana KOK:lta pitkän kyselylomakkeen, johon sen tulee selvittää erilaisia tietoja edustamastaan lajista.
KOK:n määrittelemiä kriteereitä lajin hyväksymiselle olympialaisiin on kaikkiaan 35, ja ne jaetaan viiteen kategoriaan.
Olympialajeiksi ei hyväksytä puhtaita älypelejä, kuten shakkia, eikä koneellista työntövoimaa hyödyntäviä lajeja, kuten autourheilua.
Jos KOK:n kriteerit täyttyvät riittävän hyvin, KOK:n johtoryhmä suosittelee KOK:n kokoukselle lajin ottamista mukaan olympialaisiin, ja kokous päättää asiasta.
Ratamelonta

Ratamelonta on melonnan kilpalaji, jossa on tarkoituksena edetä kajakeilla tai kanadalaiskanooteilla selkeästi merkityn esteettömän melontaradan läpi mahdollisimman lyhyessä ajassa.
Ratamelonta kilpailulajina.
Ratamelontaa pidetään yhtenä fyysisesti raskaimpana kestävyyslajina. Laji vaatii kovaa voimakestävyyttä, nopeutta sekä aerobista ja anaerobista kestävyyttä. Laji vaatii myös hyvää koordinaatio- ja tasapainokykyä erittäin kapeiden ja kiikkerien kilpakajakkien ja kanoottien takia. Ratamelonnassa kilpaillaan 200, 500, 1 000, 2 500 ja 5 000 metrin matkoilla.
Ensimmäinen ratamelontayhdistys perustettiin vuonna 1924 Kööpenhaminassa ja lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1933 Prahassa. Jo kolme vuotta myöhemmin laji otettiin mukaan olympialaisiin Berliinissä. Olympialajeina ovat miehillä 500 ja 1000 metriä sekä naisilla 500 metriä. MM-kisoissa kilpaillaan lisäksi 200 metrillä, joka tuli ratamelonnan kilpailuohjelmaan 1990-luvulla. Lajin kattojärjestönä toimii nykyisin Kansainvälinen Kanoottiliitto (ICF). Naisten kanoottimelonta tuli MM-kilpailujen ohjelmaan vuonna 2010 ja olympialaisissa se nähtiin ensimmäistä kertaa Tokiossa (2020/2021).
Ratamelonnassa ylivoimaisesti eniten menestystä on saanut kahdeksankertainen olympiavoittaja Birgit Fischer. Maailmanmestaruuksia hänellä on yhteensä 27.
Säännöt.
Kalusto.
Kansainvälisen Kanoottiliiton hyväksymät alusluokat ovat kajakkiyksikkö, -kaksikko ja -nelikkö (K-1, K-2 ja K-4) ja kanoottiyksikkö, -kaksikko ja -nelikkö (C-1, C-2 ja C-4). Aiemmin kanootilla kilpaileminen oli sallittua vain miehille, mutta nykyisin se on mahdollista myös naisille.
Aikaisempi kajakin vähimmäisleveyssääntö on poistettu kokonaan. Kaikki elektroniset välineet, esimerkiksi sähköllä toimivat vedenpoistolaitteet sekä nopeus-, voima- ja sykemittarit, ovat kiellettyjä kilpailuissa. Kajakkia saa meloa ainoastaan kaksilapaisella melalla ja kanoottia vain yksilapaisella melalla.
Kilpailurata.
Kilpailuradan maaliviiva on vähintään 45 metriä pitkä ja kahdella lipulla merkitty. 1 000 metrillä ja sitä lyhyemmillä kilpailumatkoilla radan on oltava suora ja yhdensuuntainen. Suoran matkan kilpailut järjestetään yleensä poijutetulla radalla, jossa on yhdeksän erillistä rataa, joiden väli on yhdeksän metriä. Yli 1 000 metrin kilpailuissa vastapäivään melottavat käänteet ovat kuitenkin sallittuja.
Ratamelonta Suomessa.
Suomessa ratamelonnan keskusjärjestönä toimii Suomen melonta- ja soutuliitto.
Kilpailut.
Suomessa järjestetään avoimia ratamelontakilpailuja seuraavissa sarjoissa:
Suomessa järjestetään mestaruuskilpailut seuraavissa sarjoissa:
Lisäksi järjestetään nuorisomestaruuskilpailut (NSM; aiemmin NMK) 10, 12, 14 ja 16-vuotiaille. Nuorisomestaruuskilpailuissa kilpaillaan 200, 500 ja 2 500 metrin kilpailuissa kajakeilla (K1, K2, K4) tai kanooteilla (C1, C2).