tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alan Budikusuma

Alexander Alan Budikusuma Wiratama (s. 29. maaliskuuta 1968 Surabaya) on indonesialainen sulkapalloilija, joka voitti kaksinpelissä kultaa vuoden 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa.
Budikusuma kilpaili kaksinpelaajana kaksissa olympialaisissa. Barcelonassa 1992 hän voitti kaikki kuusi otteluaan häviämättä erääkään. Välierissä hän voitti Tanskan Thomas Stuer-Lauridsenin pistein 18–14, 15–8 ja loppuottelussa maanmiehensä Ardy Wiranatan pistein 15–12, 18–13. Atlantassa 1996 Busikusuma voitti kaksi ensimmäistä otteluaan mutta hävisi puolivälierissä lopulta kultaa voittaneelle Tanskan Poul-Erik Høyer Larsenille pistein 5–15, 9–15.
Budikusuma saavutti kaksinpelissä MM-hopeaa vuonna 1991. Hän kuului Indonesian voittajajoukkueeseen miesten Thomas Cupissa vuonna 1996.
Budikusuma on naimisissa toisen sulkapalloilijan, myös vuonna 1992 olympiakultaa voittaneen Susi Susantin kanssa.
Taufik Hidayat

Taufik Hidayat (s. 10. elokuuta 1981 Bandung) on indonesialainen sulkapalloilija, jota pidetään lajin yhtenä kaikkien aikojen lahjakkaimmista pelaajista. Hän on luonut huomattavan kansainvälisen uran, joka huipentui kultamitalin voittoon kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa sekä maailmanmestaruuteen vuonna 2005 Anaheimissa Yhdysvalloissa.
Kesällä 2013 Hidayat ilmoitti päättävänsä uransa.
Sukuposti

Sukuposti.net on suomalainen verkkosivusto, joka on perustettu vuonna 2001. Sukupostin hevoskuvagalleria on laajin Internetistä löytyvä hevoskuvien kokoelma. Sukuposti toimii vapaaehtoisvoimin.
Sukupostin tärkein ominaisuus on tietokanta, jonka päivittämiseen ja laajentamiseen osallistuu noin sadan henkilön ryhmä. Käyttäjät voivat lähettää sivustolle kuvia ja tietoja hevosista, mutta ylläpitäjät huolehtivat tietojen julkaisusta. Sukupostin tarkennetulla haulla voi etsiä sellaistakin hevosta, jonka koko nimeä ei varsinaisesti tiedä. Silloin siinä on kuitenkin apuna mm. säkäkorkeus, rotu, sukupuoli, jne. Sivustolta löytyy myös suurimpien ravikilpailuiden kunniataulukoita sekä kantakirjaan merkittyjen hevosten listoja.
Sivusto on hevosihmisten keskuudessa erittäin käytetty tietolähde. Sivustolla ilmoitettujen tietojen mukaan palvelussa ladataan kuukausittain n. 1-1,5 miljoonaa sivua. Yksittäisiä käyttäjiä on tietojen mukaan n. 50-100 000 kuukaudessa. 
Sukupostin hevostietokannasta löytyy n. 2,3 miljoonaa hevosta (19.12.2021). Hevostietokannan tiedot ovat peräisin eri maiden hevosrekistereistä (mm. Suomen Hippos).
Sukupostin hevoskuvagalleriasta löytyy n. 600 000 (19.12.2021) hevoskuvaa yli 165 000 eri hevosesta. Käyttäjät voivat lähettää palveluun omia kuviaan julkaistavaksi. Osa ylläpitäjistä käy kuvaamassa hevosia eri tapahtumissa ja talleilla.
Karolina Tymińska

Karolina Tymińska (s. 4. lokakuuta 1984 Świebodzin) on puolalainen seitsenottelija.
Tyminska sijoittui seitsenottelussa 15:nneksi Osakan MM-kilpailuissa 2007, seitsemänneksi Pekingin olympialaisissa 2008, viidenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, neljänneksi Daegun MM-kilpailuissa 2011 ja yhdeksänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän on ollut viisiottelussa neljäs Istanbulissa 2012, kuudes Valenciassa 2008 ja Dohassa 2010 sekä kahdeksas Sopotissa 2014. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on sijoittunut kahdeksanneksi Madridissa 2005, seitsemänneksi Birminghamissa 2007, viidenneksi Torinossa 2009 ja neljänneksi Pariisissa 2011.
Tyminska on voittanut Puolan seitsenottelumestaruuden ulkoradoilla vuosina 2006, 2007 ja 2011 sekä viisiottelumestaruuden sisäradoilla vuosina 2005, 2006, 2008, 2009 ja 2016. Puolan hallimestaruuden hän on voittanut lisäksi pituushypyssä 2007, 2008 ja 2012 sekä 60 metrin aitajuoksussa 2010.
Lähde: IAAF, Tilastopaja
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2002

Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) 48. maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 2.-16.7.2002 Lahdessa.
Lähteet.
&lt;br&gt;
Michele Bartoli

Michele Bartoli (s. 27. toukokuuta 1970 Pisa) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, yhden päivän kilpailujen erikoismies.
Bartoli voitti kolme pyöräilyn "monumenttia": Flanderin ympäriajon vuonna 1996, Liège–Bastogne–Liègen vuosina 1997 ja 1998 sekä Lombardian ympäriajon 2002 ja 2003. Suurista klassikoista hän voitti myös Züri-Metzgeten, La Flèche Wallonnen ja Amstel Gold Racen. 
MM-kilpailujen maantieajossa Bartoli saavutti pronssia Luganossa 1996 Johan Museeuwin ja Mauro Gianettin jälkeen sekä toistamiseen Valkenburgissa 1998 Oscar Camenzindin ja Peter Van Petegemin perässä.
Bartoli voitti maantiepyöräilyn maailmancupin vuosina 1997 ja 1998. Ammattipyöräilyn rankinglistalla hän oli ensimmäisenä 10. lokakuuta 1998 – 6. kesäkuuta 1999. Hän lopetti uransa kauden 2004 jälkeen.
Branwell Brontë

 
Patrick Branwell Brontë (26. kesäkuuta 1817 – 24. syyskuuta 1848) oli englantilainen taidemaalari ja runoilija. Hänen sisarensa olivat Brontën kuuluisat kirjailijasisaret Charlotte, Emily ja Anne, joiden teoksiin kuuluvat muun muassa "Kotiopettajattaren romaani", "Humiseva harju" ja "Wildfell Hallin asukas". 
Elämäkerta.
Lapsuus.
Branwell Brontë syntyi Yorkshiren Thortonissa vuonna 1817, ja hän oli kuusilapsisen perheen ainoa poika. Vuonna 1821 Brontën perhe muutti Haworthiin isä Patrickin saatua sieltä töitä paikallisesta pappilasta. Brontën äiti Maria kuoli vielä samana vuonna, ja perheen lapset jäivät isänsä ja äidinpuoleisen tätinsä hoidettaviksi.
Ura.
Nuoruudessaan Brontë alkoi opiskella taidemaalariksi Haworthissa ja toimikin ammatissa esimerkiksi vuosina 1838-1839 Bradfordissa. Hänen kuuluisin teoksensa lienee hänen sisaristaan maalaama muotokuva. Brontë maalasi alun perin myös itsensä kuvaan, mutta myöhemmin poisti itsensä kuvasta. Brontë toimi lisäksi kotiopettajana muutamissa perheissä. Toimiessaan kotiopettajana Robinsonin perheessä rakastui Brontë perheen rouvaan Lydiaan. Suhde päättyi epäonnisesti vuonna 1845, ja Brontë palasi kotiinsa Haworthiin. Kotona hän alkoholisoitui ja alkoi käyttää oopiumia.
Kuolema.
Branwell Brontë kuoli tuberkuloosiin 31-vuotiaana 24. syyskuuta vuonna 1848. Hänet haudattiin neljä päivää myöhemmin Brontën perhehautaan Pyhän Mikaelin ja kaikkien enkelien kirkkoon Haworthiin. Myös Branwellin sisaret Emily ja Anne menehtyivät tuberkuloosiin. Emily vilustui veljensä hautajaisissa ja kuoli vielä saman vuoden joulukuussa, Anne seuraavan vuoden toukokuussa. Branwellin sisar Charlotte kuoli vuonna 1855 ja hänen isänsä Patrick 1861. Heidät kaikki Annea lukuun ottamatta on haudattu Brontën perhehautaan Haworthiin.
Tommaso Salvadori

Adelardo Tommaso Salvadori Paleotti (30. syyskuuta 1835 Porto San Giorgio – 9. lokakuuta 1923 Torino) oli italialainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Tommaso Salvadorin vanhemmat olivat italialainen Luigi Salvadori ja englantilainen Esther Welby.
Salvadori opiskeli lääketiedettä Pisassa ja Roomassa. Hän liittyi Giuseppe Garibaldin Sisilian retkelle palvellen lääkintäupseerina.
Hän toimi Torinon yliopiston Eläintieteellisen museon johtajan Filippo de Filippin assistenttina 1863–1879 ja apulaisjohtajana 1879–1923. Hänen aikanaan museosta kehittyi Italian parhain. Hänen erikoisalansa olivat Aasian linnut. 1890–1891 hän tutki British Museumin kokoelmia ja luetteloita Lontoossa.
Krokotiilivaraani ("Varanus salvadorii") on nimetty hänen kunniakseen, samoin linnuista papuansorsa ("Salvadorina waigiuensis"), irianinviikunakaija ("Psittaculirostris salvadorii"), engganonrilli ("Zosterops salvadorii"), kyhmyrakkeli ("Onychognathus salvadorii") ja punapeippo ("Cryptospiza salvadorii"). Hän itse nimesi satoja lintulajeja ja -alalajeja.
Natalja Lisovskaja

Natalja Lisovskaja (; s. 16. heinäkuuta 1962) on venäläinen kuulantyöntäjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän pitää hallussaan lajin naisten maailmanennätystä (22,63 m), jonka hän saavutti Moskovassa 7. kesäkuuta 1987.
Lisovskaja voitti kultaa olympialaisissa Soulissa 1988 ja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Roomassa 1987. 
Lisovskaja on naimisissa menestyneen moukarinheittäjä Juri Sedyhin kanssa. Parilla on tytär Alexia. Perhe asuu Pariisissa, Ranskassa.
Luettelo vaalikauden 1907–1908 kansanedustajista

Tämä on luettelo vaalikauden 1907–1908 kansanedustajista eli ensimmäisistä kansanedustajista. Edustajat valittiin ensimmäisissä eduskuntavaaleissa vuonna 1907. Eduskunta oli vallassa valtiopäivät 1907 – 1908 I eli 22. toukokuuta 1907 alkaen aina 6. huhtikuuta 1908 asti, jolloin se hajotettiin. Avajaisistunto oli 25. toukokuuta 1907 Helsingin Vapaapalokunnan talon juhlasalissa osoitteessa Hakasalmenkatu 3 (nykyään Keskuskatu 3). Eduskunnasta toivottiin lehdistössä yhteiskunnan uudistajaa ja kansan yhdistäjää. Valitut 19 naiskansanedustajaa olivat maailman ensimmäiset naiset parlamentaarikkoina.
Eduskunnan puhemieheksi valittiin nuorsuomalaisten P. E. Svinhufvud, joka toimi tehtävässä aina vuoteen 1913 asti. Ensimmäiseksi varapuhemieheksi valittiin SDP:n Nils Robert af Ursin ja toiseksi Suomalaisen puolueen E. G. Palmén. Heidän kautensa kesti 23. toukokuuta 1907 – 31. heinäkuuta 1908. Ironisesti ensimmäisen yleisellä ja yhtäläisellä äänioikeudella valitun eduskunnan ensimmäinen puhemiehistö muodostui kolmesta aatelismiehestä, jotka kaikki olivat olleet edustajina säätyvaltiopäivien aatelissäädyssä.
Edustajat jakaantuivat puolueittain seuraavasti: Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP) 80 (miesten ja naisten osuus 71–9, naisia 11,25 %), Suomalainen puolue (Suom.) 59 (53–6, 10,17 %), Nuorsuomalainen Puolue (Nuor.) 26 (24–2, 7,69 %), Ruotsalainen kansanpuolue (RKP) 24 (23–1, 4,17 %), Suomen Maalaisväestön Liitto (SML, myöhemmin Maalaisliitto ja Keskusta) 9 (8–1, 11,11 %) ja Suomen Kristillisen Työväen Liitto (KTL) 2 (2–0, 0 %). Voimasuhteet vaihtuivat hieman, kun nuorsuomalaisten kanssa vaaliliitossa olleen itsenäisen Etelä-Pohjanmaan Nuorsuomalaisen Maalaisliiton Santeri Alkio siirtyi syyskuussa 1907 nuorsuomalaisten eduskuntaryhmästä Maalaisväestön Liittoon. Edustajista 19 oli naisia, jotka valittiin 62 naisehdokkaasta.
Vuonna 1907 eduskunnan keski-ikä oli 41 vuotta. Eduskunnan ikäpuhemies eli vanhin edustaja oli Iisakki Hoikka. 
Vanhoillisten voimien noustua valtaan Venäjän duumassa pyrittiin Suomen ja Venäjän lainsäädäntöä yhtenäistämään. Keisari Nikolai II vuoden 1908 asetuksen mukaan Suomen senaatin (joka oli silloin Mechelinin senaatti) esitykset piti esitellä ensin ministerineuvostolle ja vasta sitten keisarille. Asetus aiheutti vastustusta ja välikysymyksiä, minkä johdosta keisari hajotti eduskunnan ja määräsi uudet vaalit. Hajotusmääräys luettiin täysistunnossa 6. huhtikuuta 1908.
Edustajapaikat vaalipiireittäin.
Vaalipiirijaosta päätti senaatti 17.12.1906. Vaaleissa saattoi olla ehdolla useassa eri vaalipiirissä ja myös eri puolueissa. Edustajien luettelossa on Eduskunnan matrikkelissa mainittu vaalipiiri.
Nevada-tan

Nevada-tan ( "Nebada-tan", myös ネバダたん) on kutsumanimi 11-vuotiaalle japanilaiselle koulutytölle, joka murhasi luokkakaverinsa Satomi Mitarain ( "Mitarai Satomi"). Murha tapahtui 1. kesäkuuta 2004 peruskoulussa Sasebossa, Nagasakissa, kun Nevada-tan viilsi Mitarain kurkun mattoveitsellä. Nimettömänä pidetystä tappajasta tuli tämän jälkeen Internet-ilmiö.
Pian tapahtuman jälkeen löydettiin hänen luokkakuvansa, jossa hänellä oli päällään Nevadan yliopiston fanineulepusero, jossa luki ”NEVADA”. Siitä hän sai lempinimensä Nevada-tan, ”-tanin” ollessa pienten lasten tapa lausua sana ”-chan”, joka on lapsista käytetty kohteliaisuussana japanin kielessä. Murhaajan oikeaa nimeä on yritetty pitää salassa Japanin mediassa, ja hänestä käytetäänkin nimitystä ”Tyttö A” ().
Tapaus.
11-vuotias koulutyttö murhasi 12-vuotiaan luokkakaverinsa, Satomi Mitarain, tyhjässä luokkahuoneessa ruokatunnin aikana Okubon peruskoulussa Sasebossa. Nevada-tan jätti Mitarain ruumiin luokkaan ja palasi omaan luokkaansa vaatteet veressä. Tytön opettaja löysi ruumiin ja kutsui poliisin. Kun Nevada-tan oli saatu kiinni, hän tunnusti tekonsa ja kertoi, että hän ja Mitarai olivat riitaantuneet Internetissä.
Seurauksia.
Tapaus herätti keskustelua siitä, pitäisikö rikosoikeudellista vastuuikärajaa Japanissa jälleen laskea, kun sitä laskettiin viimeksi 16:sta 14:ään vuonna 2000, kun 14-vuotias poika tappoi 11-vuotiaan pojan vuonna 1997 Kobessa.
"Battle Royale" -elokuvan fanisivusto ilmoitti, että elokuvan jatko-osan DVD-julkaisua, joka oli suunniteltu julkaistavaksi 9. kesäkuuta 2004, lykättäisiin ”tämänhetkisten tapahtumien” vuoksi.
Nevada-tanin Internet-julkisuus.
Nevada-tanista on piirretty satoja kuvia, joissa hänet kuvataan yleensä lyhyt-, ruskeatukkaisena, NEVADA-pusero päällään ja mattoveitsi tai muu terävä ase kädessään.
Saksalaisen nu metal -yhtyeen Panik nimi oli ennen Nevada Tan, kunnes sen nimi muutettiin tammikuussa 2008. Australialaisella Love Outside Andromeda -yhtyeellä on murhatapauksesta kertova ”Boxcutter, Baby” -niminen kappale.
Punapeippo

Punapeippo ("Cryptospiza salvadorii") on afrikkalainen loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Laji on nimetty italialaisen eläintieteilijä Tommaso Salvadorin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 11,5–12 senttimetriä. Sen höyhenpuku on kaksivärinen: alapuoli, pää, niska, pyrstö ja siivet ovat ruskeat ja selkä, siipien yläpeitinhöyhenet ja yläperä kirkkaanpunaiset.
Esiintyminen.
Punapeippoa tavataan Keski- ja Itä-Afrikassa noin 190 000 neliökilometrin alueella, ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Punapeippo pesii vuoristoissa 1 500–3 000 metrin korkeudella.
Lisääntyminen.
Punapeippo rakentaa umpinaisen pesän muun muassa ruohonkorsista. Naaras munii 3–5 munaa, joita haudotaan 14–17 päivää.
Ravinto.
Punapeippo on siemensyöjä, mutta poikasille syötetään ensi päivinä hyönteisiä.
Autio maa

Autio maa ("The Waste Land") on T. S. Eliotin tunnettu ja merkityksellinen modernistinen runo vuodelta 1922. Runossa on 434 riviä. Sen tunnettuja kohtia ovat "Huhtikuu on kuukausista julmin" (ensimmäinen rivi), "minä näytän sinulle ahdistuksen kourallisessa tomua" ja sanskritinkielinen viimeinen rivi "Shantih shantih shantih". Runon on julkaissut suomeksi vuonna 1949 Otava kokoelmassa "Autio maa. Neljä kvartettia ja muita runoja".
Runon toimitti Ezra Pound, joka myöhemmin on sanonut, ettei hänen olisi pitänyt ryhtyä leikkelemään tekstiä, mutta Eliot torjui anteeksipyytelyt ja oli tyytyväinen siihen, miten Pound oli parantanut tekstiä.
Runo jakautuu viiteen osaan: 
"Autio maa" rakentuu vastakohtapareille ja yllättäville rinnastuksille. Sen teemoina ovat kulttuurin kuihtuminen länsimaalaisille optimisteille valtavan pettymyksen aiheuttaneen ensimmäisen maailmansodan jäljiltä ja myyttinen luomisvoimainen nuoruus, joka ehkä voisi luoda uuden kulttuurin. Runossa esiintyvät muiden muassa kasvullisuusmyytti luonnon uudistumisesta, hedelmällisyysmyytti seksuaalisen kyvyn palautumisesta, kristillinen ylösnousemusmyytti ja myytti Graalin maljan puhdistavuudesta. Keskeisiin symboleihin kuuluu kuningas Arthur -tarustoon kuuluva tarina "kalastajakuninkaasta", jonka impotenssi aiheuttaa hänen maalleen sateettomuuden ja kuivuuden. Vesi on läpi runon tärkeä elementti.
Runon alku:
"Aution maan" huomautukset.
Suomennokseen, kuten moniin muihinkin käännöksiin, sisältyy huomautusosa. Lauri Viljasen selitykset on yhdistetty Eliotin omiin viitteisiin. Runoon ei alun perin sisältynyt huomautuksia, kun se julkaistiin "Criterionissa" ja "Dialissa", mutta, kuten Eliot kirjoittaa, runo havaittiin kovin lyhyeksi, joten saadakseen siihen lisää sivuja Eliot kirjoitti huomautusosan, "ja tuloksena on ainutlaatuinen teko-oppineisuuden näytös – –. Ne ovat melkeinpä suositumpia kuin itse runo". Huomautukset liitettiin ensimmäiseen kirjajulkaisuun joulukuussa 2022.
Vaikka viitteistä puuttuvat Eliotin tärkeät kirjallisia vaikuttajat, kuten Alfred Tennyson, James Joyce, Henry James ja myös Walt Whitman, esimerkiksi juuri Whitmanin vaikutusta on runossa nähty. Artikkelissaan "Parnassossa" Juha Silvo löytää Joycen vaikutusta varsinkin mytologisen materiaalin työstämisessä. Eräässä kirjeesssään Joycelle Eliot sanoo ihailevansa tätä ja toivovansa, ettei olisi lukenut "Odysseusta" oman itsensä takia. Dante oli merkittävä vaikuttaja, ja Silvo sanookin, ettei Danten vaikutusta voi yliarvioida. Viittauksia häneen on runsaasti. Eliot on kirjoittanut esseen "What Dante means to me" (1950). Eliot huomautti myöhemmin (1956), että koko huomautusosasto oli syntynyt ironisena leikittelynä kirjallisuuskriitikkojen kustannusella, ja tämän vaikutelman Silvo siinä tunnistaa.
Annie-gaala 2008

Annie-gaala 2008 oli 35. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuisat Annie-palkinnot vuoden 2008 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 8. helmikuuta UCLA Royce Hallissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Ehdokkaat ja voittajat.
Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Roberto De Vicenzo

Roberto De Vicenzo (14. huhtikuuta 1923 Buenos Aires, Argentiina – 1. kesäkuuta 2017 Argentiina) oli argentiinalainen golfaaja. Hän voitti pitkän uransa aikana lukuisia suuria kilpailuja, kuten vuoden 1967 British Openin. De Vicenzolle myönnettiin vuonna 1970 United States Golf Association (USGA) Bob Jones -palkinto, ja hänet kelpuutettiin "World Golf Hall of Fameen" vuonna 1989.
De Vicenzo syntyi Buenos Airesissa ja hänellä oli seitsemän sisarusta. De Vicenzo alkoi käydä paikallisella golfklubilla kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Argentiinan laivastossa, jonka jälkeen hän alkoi pelata golfia kansainvälisesti.
De Vicenzo kuoli 1. kesäkuuta 2017. Hän oli murtanut lonkkansa kuukautta aikaisemmin, mikä oli heikentänyt hänen terveyttään.
Mika Lahtinen

Mika Lahtinen (s. 30. huhtikuuta 1985 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti Veikkausliigassa Tampere Unitedia, JJK Jyväskylää, Rovaniemen Palloseuraa ja Tampereen Ilvestä. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Lahtinen pelasi kausina 2003–2006 Veikkausliiga-joukkue Tampere Unitedissa, teki seitsemän maalia 52 ottelussa ja saavutti yhden mestaruuden (2006) ja kolme SM-pronssia (2003, 2004 ja 2005). Lahtinen edusti lainalla TamUsta alkukauden 2006 FC Hämeenlinnaa ja loppukauden Rovaniemen Palloseuraa Ykkösessä.
Kaudeksi 2007 hän siirtyi Ykkösen PP-70:een ja lokakuussa 2007 kaksivuotisella sopimuksella JJK:iin. Lahtinen teki vuoden 2008 lopulla jatkosopimuksen kauteen 2010 asti. Kaudella 2007 Lahtinen oli Ykkösen maalipörssin toinen 17 osumalla. Hän oli kauden loppuun mennessä tehnyt Ykkösessä yhteensä 24 maalia 49 ottelussa. Kaudella 2008 hän viimeisteli 7 maalia JJK:n riveissä 24 ottelussa.
Kaudella 2009 Lahtinen teki JJK:n ensimmäisen liigamaalin ja teki kaudella kaikkiaan viisi maalia ja kolme syöttöä 26 ottelussa. Seuraavana vuonna tulos oli kuusi maalia ja kuusi syöttöä 26 ottelussa. Kauden päätteeksi hän siirtyi takaisin Tampere Unitediin.. Lahtinen ehti kuitenkin pelata joukkueessa vain Liigacupissa, sillä seura ei saanut lisenssiä Veikkausliigaan kaudelle 2011. Lahtinen siirtyi huhtikuussa Rovaniemen Palloseuraan kahden vuoden sopimuksella.
Syksyllä 2014 Lahtinen palasi Ilvekseen kaksi- ja puolivuotisella sopimuksella. Hän lopetti pelaajauransa kauden 2016 jälkeen.
Valmennusura.
Lahtinen toimi elokuusta 2019 alkaen Ilveksen naisten liigajoukkueen päävalmentajana. Lahtisen toiminta aiheutti kohun kesäkuussa 2021, kun hän käytti asiattomaksi katsottua kieltä Ilveksen ja HJK:n välisen ottelun aikana. Lahtinen oli käyttänyt huora-sanaa tilanteessa, jossa Ilveksen pelaaja ei saanut palloa haltuunsa. Kurinpitolautakunta määräsi Lahtiselle kolmen ottelun pelikiellon. Tapahtuneen myötä Lahtinen ei enää jatkanut joukkueen valmentajana, vaan hänet siirrettiin muihin tehtäviin Ilveksessä.
Vartiolaiva Telkkä

Vartiolaiva Telkkä oli Länsi-Suomen merivartiostolle kuulunut vartiolaiva. Telkän kotisatama oli Turku. Henkilöstöä aluksella oli 11–14. Alus luovutettiin Länsi-Suomen merivartiostolle kesällä 1999. Telkkä-luokan aluksista (3 kpl) luovuttiin syksystä 2014 alkaen, koska niitä ei voinut käyttää talviolosuhteissa, eikä niiden käytölle saatu määrärahoja. Ne korvattiin yhdellä suuremmalla laivalla, (VL Turva) joka rakennettiin STX Finlandin Rauman telakalla.
Aiempi, saman niminen Koskelo-luokan rannikkovartiolaiva VL Telkkä (1958) kuuluu Merivartiomuseon kokoelmaan. Alus on esillä Kotkan Kantasatamassa Merikeskus Vellamon edustalla. 
Tehtävät.
Telkän tehtäviin kuuluu muun muassa: 
Kalusto.
Aluksen kalustoon kuuluu muun muassa:
Rachael Taylor

Rachael May Taylor (s. 11. heinäkuuta 1984 Launceston, Tasmania) on australialainen näyttelijä ja malli, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Headland" ja myöhemmin elokuvasta "Transformers".
Elämäkerta.
Taylor syntyi Launcestonissa, Tasmaniassa, mutta muutti 16-vuotiaana Sydneyn, jossa hän kävi Riverside High Schoolin. Taylor teki hetken aikaa mallin töitä ja kilpaili Miss Teen Tasmania- ja Miss Universe-/Miss World -kauneuskilpailuissa. Hän opiskeli Sydneyn yliopistossa politiikkaa ja historiaa, kunnes siirtyi laki ja taide alueelle.
Näyttelijänä.
Näyttelijänä Taylor teki ensiesiintymisensä vuonna 2004 elokuvassa "The Mystery of Natalie Wood", jonka jälkeen hän teki muutamia pieniä rooleja elokuvissa ja televisiosarjoissa. Taylor tunnetaan parhaiten vuoden 2007 "Transformers"-elokuvasta, jossa hän näytteli Maggieta. Hän on myös esittänyt tohtori Lucy Fieldsiä televisiosarjassa "Greyn anatomia". Vuonna 2011 Taylor esiintyi yhdessä päärooleista ABC:n "Charlien enkelit" -sarjassa. Vuonna 2015 hän esitti Trish ”Patsy” Walkeria Netflixin "Jessica Jonesissa".
Oscar Camenzind

Oscar Camenzind (s. 12. syyskuuta 1971, Schwyz, Schwyzin kantoni) on entinen sveitsiläinen maantiepyöräilijä, lajin maailmanmestari.
Camenzind voitti maantieajon MM-kultaa Valkenburgissa 1998 ennen Peter Van Petegemiä ja Michele Bartolia. Samana syksynä Camenzind voitti vielä Lombardian ympäriajon, vuonna 2000 Sveitsin ympäriajon ja vuonna 2001 Liège–Bastogne–Liège'n.
Camenzindin ura päättyi hänen jäätyään kiinni EPO:n käytöstä kesällä 2004.
Escape (Enrique Iglesiasin albumi)

Escape on espanjalaislaulaja Enrique Iglesiasin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Lisäksi vuoden 2002 loppupuolella julkaistiin erikoispainos, joka sisälsi kaksi uutta kappaletta.
"Escapen" tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu "Hero", josta albumilla on myös espanjankielinen versio "Héroe" ja nopeatempoisempi Metro Mix -versio. Espanjankieliset versiot on tehty lisäksi kappaleista "Escape" ("Escapar") ja "Don't Turn Off the Lights" ("No Apagues la Luz"). Singleinä julkaistiin "Heron" lisäksi "Escape", "Don't Turn Off the Lights", "Love to See You Cry", "Maybe" ja "To Love a Woman". 
Yhteensä albumilla on kymmenen kappaletta, joiden lisäksi se sisältää kolme espanjankielistä versiota sekä "Heron" Metro Mix -version. Erikoispainoksen kaksi uutta kappaletta olivat Mark Taylorin tekemä remix "Maybe"-kappaleesta ja Lionel Richien kanssa laulettu duetto "To Love a Woman".
Myynti ja listamenestys.
"Escape" debytoi Billboard 200 -listalla sijalla 2. myyden 267 000 kappaletta ensimmäisen viikon aikana. Se oli Iglesiasin korkein debytointi kyseisellä listalla. Samanaikaisesti albumin tunnetuin kappale, "Hero" nousi Ison-Britannian listakärkeen tehden Iglesiasista ensimmäisen latinoartistin, joka on pitänyt yhtä aikaa hallussaan sekä albumi- että singlelistan kärkipaikkaa.
Yhdysvalloissa "Escape" myi triplaplatinaa, Isossa-Britanniassa nelinkertaista platinaa, Irlannissa viisinkertaista platinaa, Kanadassa kuusinkertaista platinaa, Australiassa viisinkertaista platinaa, Intiassa triplaplatinaa ja Saksassa tuplaplatinaa. Toistaiseksi albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli yhdeksän miljoonaa kappaletta, mikä tekee siitä Iglesiasin myydyimmän albumin.
Villi lapsi (Pelle Miljoonan albumi)

Villi lapsi on Pelle Miljoona &amp; Rockers -yhtyeen albumi vuodelta 2002. Poptorin julkaisema albumi sisältää uusia versioita Pelle Miljoonan vuosien 1978–1980 hiteistä sekä Ratsia-coverin ”Lontoon skidit”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Rockers.
Walter Hagen

 
Walter Charles Hagen (21. joulukuuta 1892 – 6. lokakuuta 1969) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hagenin ensimmäisen merkittävä saavutus oli U.S. Openin voitto vuonna 1914. Hän saavutti urallaan kaikkiaan 11 major-turnausvoittoa, mikä on historian kolmanneksi suurin määrä.
Hagen oli nuoruudessaan myös lahjakas baseballpelaaja, mutta muutti urasuunnitelmiaan ja saavutti menestystä golfissa jo 1910-luvulla.
Hagen kuoli Michiganin Traverse Cityssä 76 vuoden ikäisenä. Hän on golfin historian tunnetuimpia pelaajia, ja "Golf Digest" -lehti nimesikin hänet vuonna 2000 lajin kaikkien aikojen seitsemänneksi suurimmaksi mestariksi. Hagen kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1974.
UAE

UAE on alun perin Bernd Schmidtin kehittämä emulaattoriohjelma, joka emuloi Commodoren Amiga-tietokonemallistoa. Se on GNU GPL:llä julkaistu vapaaohjelma.
UAE tuli alun perin sanoista "Unusable Amiga Emulator" (), koska se ei toiminut. Sittemmin siitä tuli "Unix Amiga Emulator" ja monia muita. Koska mikään pitemmistä nimistä ei nykyisin kuvaa ohjelmistoa, on sen nimi pelkästään UAE. 
Ensimmäinen versio ohjelmasta julkaistiin 1995. UAE oli pitkään käytännössä käyttökelvoton, koska 1990-luvun puolivälin IBM PC-yhteensopivien laskuteho ei riittänyt Amigan emulointiin. Ohjelmiston kehittyessä ja tietokoneiden tehon kasvaessa se pikkuhiljaa saavutti kyvyn reaaliaikaiseen emulointiin, pystyen vuoteen 1998 mennessä emuloimaan Amiga 500:aa suurin piirtein täydellä nopeudella.
Nykyisin UAE on tehokas ja liki kattava Amiga-emulaattori. Se emuloi Amigan OCS-, ECS- ja AGA-piirisarjoja sekä Amigan I/O-laitteita ja prosessoreita (Motorola 68000 -sarjaa). UAE on käännetty useille käyttöjärjestelmille, mukaan lukien Microsoft Windows, Linux, MacOS, RISC OS, Xbox-konsoli ja jopa AmigaOS ja AROS, joissa se mahdollistaa Amigan piirejä vaativien ohjelmien ajamisen PowerPC-laitteistoissa. UAE käyttää Amigan levykkeistä tehtyjä levykuvia. Useimmat Amigan ohjelmat saa toimimaan UAE:lla, mutta jotkin ohjelmat vaativat käytettävän prosessorin ja piirisarjojen tarkkaa konfigurointia. 
UAE vaatii toimiakseen Amigan Kickstart-ROM:ien sisällöt, jotka ovat tekijänoikeudella suojattuja, ja joita on vaikea hankkia laillisesti, ellei omista Amigaa.
UAE:sta on kaksi päähaarautumaa: Windowsille tehty WinUAE, joka on projekteista aktiivisempi, ja muille järjestelmille tehty E-UAE. WinUAE:ta kehittää suomalainen Toni Wilen, E-UAE:ta Richard Drummond.
Pierre Savorgnan de Brazza

Pierre Paul François Camille Savorgnan de Brazza (; 1852–1905) oli italialais-ranskalainen tutkimusmatkailija. Alun perin italialainen de Brazza hankki Ranskan kansalaisuuden ja auttoi Ranskaa varmistamaan itselleen Ranskan Kongon siirtomaan. Hänen mukaansa on nimetty nykyisen Kongon tasavallan pääkaupunki Brazzaville.
Elämäkerta.
De Brazza syntyi alkujaan nimellä Pietro di Brazza Savorgnani Italiassa paikalliseen yläluokkaan kuuluneille vanhemmille. Hän haaveili nuorena urasta laivastossa, mutta Italian laivasto ei häntä houkutellut. Niinpä hän aloitti opiskelut Ranskan laivastoakatemiassa vuonna 1870. 21-vuotiaana de Brazzasta tuli Ranskan kansalainen ja hän vaihtoi nimensä ranskalaiseen muotoon. 
Palveltuaan Saksan–Ranskan sodassa de Brazza osallistui ranskalaisten orjuudenvastaiseen retkikuntaan nykyisen Gabonin alueella. Siellä hän alkoi kiinnostua Afrikan sisäosien tutkimisesta. Alue oli vielä tuolloin eurooppalaisille paljolti tuntematon. De Brazza palasi läntiseen Keski-Afrikkaan vuonna 1875 ja teki ensimmäisen tutkimusmatkansa mantereen sisäosiin. Tutkimusmatkojensa takia hän sai työtarjouksen Belgian kuningas Leopold II:lta, joka yritti tuolloin turvata Kongojoen aluetta oman valtansa alle. De Brazza teki kuitenkin seuraavan tutkimusmatkansa taas Ranskan alaisuudessa kilpaillen nyt Kongon varmistamisesta Leopod II:lle työskennelleen Henry Morton Stanleyn kanssa. De Brazza saavutti Kongojoen vuonna 1880 ja neuvotteli sopimuksen paikallisten tekejen kuningas Makokon kanssa muodostaen Ranskan Kongon protektoraatin edeltäjän. Samana vuonna de Brazza perusti myös ranskalaisen siirtokunnan Malebon altaan rannalle. Paikasta tuli myöhemmin de Brazzan mukaan nimetty Brazzavillen kaupunki.
Vuoden 1884 Berlinin konferenssin jälkeen de Brazza nimettiin Ranskan Kongon kenraalikomissaariksi. Hän jatkoi Ranskan vaikutusvallan kasvattamista alueella, josta tuli lopulta kolme kertaa itse Manner-Ranskan kokoinen. De Brazza tuki reiluja palkkoja afrikkalaisille työläisille ja rakennutti kouluja ja sairaaloita. Hän oli saavuttanut sankarin maineen Ranskassa, mutta hänen nimeään alettiin mustamaalata, koska hän ei ollut valmis luovuttamaan maata yksityisille intresseille. Hän menetti lopulta virkansa vuonna 1898. Virkansa menetyksen jälkeen olot Ranskan kongossa alkoivat nopeasti muistuttaa oloja Belgian kuninkaan Kongon vapaavaltiossa, joka tuli tunnetuksi paikallista väestöä vastaan tehdyistä hirmutöistä. De Brazza suostui vastenhakoisesti lähtemään tutkimaan Ranskan Kongon olosuhteita. Sairas ja heikkokuntoinen de Brazza kuoli vuonna 1905 ollessaan palaamassa Ranskaan Dakarissa, nykyisessä Senegalissa vuonna 1905.
Todistaja (albumi)

Todistaja on Pelle Miljoona &amp; Ylivoima -yhtyeen ainoaksi jäänyt, Pelle Miljoonan 24., albumi. Se julkaistiin 22. marraskuuta 2002. Albumi sisältää Pelle Miljoonan sekä vanhoja että uusia reggae-kappaleita sekä kahden vierailevan artistin kappaleet.
Mauro Gianetti

Mauro Gianetti (s. 16. maaliskuuta 1964) on uransa päättänyt sveitsiläinen maantiepyöräilijä.
Gianetti voitti vuonna 1995 sekä Liège-Bastogne-Liègen että Amstel Gold Racen. Seuraavana vuonna hän sai hopeaa MM-kilpailujen maantieajossa Luganossa ja voitti maailmancupiin kuuluneen Japan cup -kilpailun.
Ammattilaisuransa vuonna 2002 lopetettuaan Gianetti toimi Saunier Duval - Prodir -tallin managerina.
Saavutuksia.
Lähde:
Michel Eugène Chevreul

Michel Eugène Chevreul (31. elokuuta 1786 – 9. huhtikuuta 1889) oli ranskalainen kemisti, jolle myönnettiin vuoden 1857 Copley-mitali.
Chevreul syntyi Angersissa lääkärisukuun. Hän lähti nuoruusvuosinaan Pariisiin, ja vuonna 1813 hänestä tuli Lycée Charlemagnen kemian professori. Hänet valittiin vuonna 1826 Ranskan tiedeakatemiaan ja Lontoon Royal Societyn ulkomaalaisjäseneksi.
Chevreul pääsi professorina Muséum national d'histoire naturelleen, jota hän myös johti 1860-luvulta alkaen. Hän kuoli tuohon aikaan erittäin poikkeuksellisessa 102 vuoden iässä luotuaan pitkän ja monipuolisen tutkijanuran.
Kemistinä Chevreul osoitti, että rasvat ovat glyserolin ja rasvahappojen yhdisteitä, ja hän eristi ensimmäisenä useita rasvahappoja.
Chevreulin vaikutus kuvataiteessa oli suuri. Hänen teoriansa värikontrasteista ja diffuusista värisekoituksesta olivat yksi tekijä, joka vaikutti impressionisteihin ja taiteen murrokseen 1800-luvun loppupuolella. Erityisesti hänen teoksensa "De la loi du contraste simultané des couleurs et de l'assortiment des objets colorés" vuonna 1839 ja sen toinen, kuvataiteisiin sovitettu painos, joka ilmestyi vuonna 1855 englanniksi nimellä "The Principles of Harmony and Contrast of Colours, and Their Applications to the Arts". Chevreulin tutkimukset vaikuttivat paljon myös gobeliini- ja kangasteollisuuteen. Väriopissa ja taiteen värinkäytössä ne avasivat uuden luvun.
Tähtivaeltaja (albumi)

Tähtivaeltaja on Pelle Miljoona &amp; Rockers -yhtyeen albumi, joka julkaistiin toukokuussa 2003. Poptorin julkaisema albumi sisältää uusia versioita Pelle Miljoonan vuosien 1987–2001 valikoiduista kappaleista sekä uuden kappaleen ”Äiti maa”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pelle Miljoona sekä sovittanut Rockers.
Kaisu Mikkola

Kaisu Marjatta Mikkola (o.s. Tuominen, 5. maaliskuuta 1942 Oulu – 30. syyskuuta 2018 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja kulttuurivaikuttaja. Mikkola aloitti kesätoimittajana oululaisessa Liitossa. mutta teki työuransa pääasiassa Kalevassa vuodesta 1963 alkaen. Kalevan kulttuuritoimittajana hän toimi vuodesta 1968 ja kulttuuriosaston päällikkönä vuosina 1971–2005. Hän käytti pakinoissaan nimimerkkiä ”Bast”. Koulutukseltaan Mikkola oli yhteiskuntatieteiden maisteri. Mikkola oli vuodesta 1962 lähtien naimisissa oululaisen taidemaalari Matti Mikkolan kanssa.
Mikkola kuoli tapaturman seurauksena 76-vuotiaana Oulun yliopistollisessa sairaalassa syyskuussa 2018.
Luottamustoimet ja kunnianosoitukset.
Mikkola oli Taiteen keskustoimikunnan jäsen vuosina 1992–1997 ja 2001–2003, Valtion näyttömötaidetoimikunnassa 1983–1988, Finland Festivalsin neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1993 ja puheenjohtajana 1994–1998. Mikkola oli vuoden 2007 Finlandia-palkinnon valitsija, ”diktaattori”. Aikaisemmin hän oli kahdesti esivalintaraadin jäsen. Vuonna 1975 Mikkola sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon ja Valtion journalistipalkinnon vuonna 2004. Hänet nimitettiin Oulun yliopiston filosofian kunniatohtoriksi vuonna 2006.
Automobili Turismo e Sport

Automobili Turismo e Sport oli italialaisen Carlo Chitin perustama Formula 1 -talli, joka kilpaili F1-sarjassa viidessä osakilpailussa kaudella . ATS oli entisen Ferrari-tallin henkilökunnan projekti. Talli kuitenkin osoittautui suureksi pettymykseksi menestyksiin tottuneelle ryhmälle. Phil Hillin ajama 11.sija tallin kotikilpailussa Italian GP:ssä jäi parhaimmaksi saavutukseksi. Yhtiö ajautui konkurssiin vuonna 1965.
Carl Edward Hellmayr

Carl Edward (Eduard) Hellmayr (29. tammikuuta 1878 Wien − 24. helmikuuta 1944 Orselina, Sveitsi) oli itävaltalainen lintutieteilijä.
Hellmayr opiskeli Wienin yliopistossa. 1903 hän liittyi Münchenin museon lintuosaston henkilökuntaan ja 1908 hänet nimitettiin osaston intendentiksi. Hän erikoistui neotrooppisen alueen lintuihin ja tutki Johann Baptist von Spixin kokoelman Brasilian linnuista. 1904–1905 hän vietti pitkiä aikoja Pariisin luonnonhistoriallisessa museossa tutustuen erityisesti Alcide d'Orbignyn Etelä-Amerikasta kerättyyn kokoelmaan. 1905 hän siirtyi kolmeksi vuodeksi Walter Rothschildin museoon Tringissä Englannissa, missä hän työskenteli Ernst Hartertin opastuksen alaisena. Münchenissä hän sai professorin arvonimen. Hän oli Baijerin lintutieteellisen seuran pääsihteeri ja seuran lehden "Verhandlungen"in toimittaja vuoteen 1921.
1922 Hellmayr nimitettiin Chicagon museon ("Field Museum in Chicago") eläintieteen avustavaksi intendentiksi. Hänen päätehtävänsä oli toimittaa vastikään kuolleen Charles Barney Coryn aloittama "Catalogue of Birds of the Americas" loppuun. Tähän tehtävään hän paneutui vuosiksi. 1931 hän muutti takaisin Wieniin ja asui siellä, kunnes natsit pidättivät ja vangitsivat hänet vuonna 1938. Hellmayr sairastui ja vietti seitsemän viikkoa sairaalassa. Suhteidensa ansiosta hän kahden kuukauden päästä onnistui pääsemään pois Itävallasta ja muutti Sveitsiin, jossa asui kuolemaansa saakka. Sveitsissä hän viimeisteli teossarjaa, joka kuitenkin jäi hieman kesken.
Hellmayr oli American Ornithologists’ Unionin kunniajäsen vuodesta 1911 alkaen, ja myös British Ornithologists’ Unionin kunniajäsen. Hän julkaisi noin 160 tieteellistä artikkelia.
Hellmayrin kunniaksi on nimetty ruskojuovanapsija ("Mecocerculus hellmayri"), punaolkaorneero ("Gyalophylax hellmayri"), viitaorneero ("Hellmayrea gularis"), viirulakkiorneero (" Cranioleuca hellmayri") ja arokirvinen ("Anthus hellmayri"). Hellmayr itse nimesi suuren joukon lintulajeja ja alalajeja, muun muassa kalliovarpusen alalajin "exigua" 1902.
Ernie Els

Theodore Ernest ”Ernie” Els (s. 17. lokakuuta 1969, Johannesburg) on eteläafrikkalainen golfaaja. Hän pelasi lapsuudessaan myös erinomaisesti tennistä, mutta myöhemmin hän päätti keskittyä yksinomaan golfiin, jonka hän aloitti kahdeksanvuotiaana.
Els on 191 cm pitkä, ja hän on saanut suuresta koostaan ja rauhallisesta lyöntityylistään johtuen lempinimen ”The Big Easy”.
Saavutukset.
Els voitti vuonna 1984 juniorimaailmanmestaruuden 13–14-vuotiaiden poikien ryhmässä. Toiseksi ylsi Phil Mickelson. Elsista tuli golfammattilainen vuonna 1989.
Els on saavuttanut urallaan neljä major-voittoa. Hän on voittanut U.S. Openin vuosina 1994 ja 1997 sekä British Openin vuosina 2002 ja 2012. 
Hänen peliuransa oli katkolla vuonna 2005 joitakin kuukausia lomalla vasempaan polveen tulleen vamman vuoksi.
Kefalosporiinit

Kefalosporiinit ovat ryhmä beetalaktaameihin kuuluvia antibiootteja. Niiden vaikutusmekanismi on sama kuin penisilliinien, eli ne estävät bakteerin soluseinän peptidoglykaanin synteesiä. Runsaasti erilaisia kefalosporiineita on kehitetty muuntelemalla niiden runkoa ja sivuketjujen rakennetta. Kefalosporiinit ryhmitellään sukupolviin (tällä hetkellä 1.–4.) käyttämällä kriteereinä muun muassa beetalaktamaasin sietoa, antibakteerista kirjoa, keksimisajankohtaa ja antotapaa.
Luokitus.
1. polvi.
Ensimmäisen polven kefalosporiinit ovat ryhmän vanhimpia lääkeaineita, ja niillä on hyvä teho grampositiivisiin bakteereihin. Ne eivät kuitenkaan kestä gramnegatiivisten bakteerien tuottamia beetalaktamaaseja eivätkä siksi tehoa kyseisiin mikrobeihin. Ensimmäisen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DB.
2. polvi.
Toisen polven kefalosporiinit kestävät beetalaktamaasia paremmin kuin ensimmäisen polven lääkkeet, koska niiden molekyylistä löytyvä steerinen este (esimerkiksi -OCH3-ryhmä) estää beetalaktamaasin kiinnittymistä. Vaikutuskirjo on laajempi kuin ensimmäisen polven kefalosporiineilla, ja ne myös pääsevät kudoksiin perille jonkin verran paremmin. Ryhmän lääkkeet tehoavat useisiin anaerobisiin mikrobeihin, mutta eivät esimerkiksi pseudomonakseen. Toisen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DC.
3. polvi.
Kolmannen polven kefalosporiinit tehoavat gramnegatiivisiin bakteereihin paremmin kuin toisen polven lääkkeet, mutta teho grampositiivisiin bakteereihin on heikompi. Kolmannen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DD.
4. polvi.
Neljännen polven kefalosporiinit kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa luokkaan J01DE.
1. jääkärirykmentti

1. jääkärirykmentti eli Oulun rykmentti oli valkoisten itäarmeijan 1. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. 
Komentaja: eversti Eduard Ausfelt myöh. jääkärimajuri Erik Jernström.
Mannerheim ilmoitti 16. toukokuuta 1918 Valkoisen armeijan voitonparaatissa, että hän oli päättänyt senaatin suostumuksella nimetä rykmentin Kaartin jääkärirykmentiksi. Rykmentti kuitenkin hajotettiin jo 14. kesäkuuta, jolloin kaksi pataljoonista liitettiin perustettavaan Suomen valkoiseen kaartiin.
Joukko-osastot.
Komentaja: jääkärimajuri Gustaf Taucher.
Komentaja: jääkärimajuri Nils Gadolin, jääkärikapteeni Olof Lagus, jääkärikapteeni Uno Fagernäs, jääkärikapteeni Arvi Grönberg myöh. Kalsta.
Komentaja: jääkärikapteeni Eric Schauman.
Komentaja: jääkäriyliluutnantti Hjalmar Palmgren, Pataljoonan kutsuntapiiri oli Oulu ja sijoituspaikkakunta Seinäjoki.
Vääpelit: 3. komppaniassa jääkärialiupseeri Heikki Sorko.
Joukkueenjohtajat: jääkärivääpeli Vilkas Sippola (siirrettiin 5. toukokuuta 12. jääkäripataljoonaan).
Täydennyspataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit: jääkärialiupseeri Nikolai Gabriel Kujanpää (siirrettiin pataljoonaan 12. jääkäripataljoonasta haavoittumisensa jälkeen), jääkärialiupseeri Uuno Albanus Esko myöh. Koskenniemi, koulutusaliupseerina jääkärialiupseeri Johannes Mestari, jääkärialiupseeri Antti Nikolai Varvas (siirrettiin 1. jääkäriprikaatin esikuntaan), jääkärialiupseeri Jaakko Pänttäjä.
Rykmentissä palvelleita Saksan jääkäreitä.
Adjutanttina Per von Bonsdorff (siirrettiin 1. jääkäriprikaatiin), lähettiupseerina ja intendenttinä jääkäriluutnantti Kurt Bruncrona, konekivääriupseerina jääkärikapteeni Selim Isakson, työskenteli rykmentin esikunnassa jääkärialiupseeri Väinö Karvonen, työskenteli rykmentin esikunnassa Jääkärivaravääpeli Karl Geijer myöh. Keiri, kuormastopäällikkönä rykmentin esikunnassa jääkärivääpeli Antti Kunttu (siirrettiin 21. huhtikuuta 2. jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan), rykmentin esikuntapäällikkönä jääkärimajuri Karl Mandelin (siirrettiin 24. maaliskuuta 3. jääkärirykmentin komentajaksi), rykmentin intendentti jääkäriyliluutnantti August Mäkiniemi (siirrettiin 21. maaliskuuta komppanianpäälliköksi 3. jääkäripataljoonaan), rykmentin esikunnassa adjutanttina jääkäriluutnantti Väinö Paananen, jääkärialiupseeri Aapo Teofiilus Puskala, rykmentin puhelinpäällikkönä jääkärivaravääpeli Lauri Vihtori Salonen, esikunnan lähettialiupseeri jääkärialiupseeri Pekka Aapo Tepsa (siirrettiin 1. toukokuuta 2. jääkäripataljoonaan), esikunnassa kuormastonjohtajana jääkärialiupseeri Matti Vähämäki.
Tikkakosken mannekiini

Tikkakosken mannekiini on kuvaannollinen sanonta, jolla tarkoitetaan taitavaa konepistooliampujaa. Nimitys viittaa Tikkakosken valmistamaan Suomi-konepistooliin. Sanonnan keksijänä pidetään huumorintajustaan tunnettua alikersantti Viljam Pylkästä. Tällä tittelillä hän esitteli itsensä saksalaisille hänelle myönnetyn Rautaristin luovutustilaisuudessa.
Käsitettä ei tunnettu yleisesti jatkosodan aikana, vaan se vakiintui myöhemmin vuonna 1954 julkaistun Väinö Linnan teoksen Tuntematon sotilas myötä, jossa sitä käytettiin alikersantti Antero Rokan sanomana:
Alikersantti Väinö Linna kuului jatkosodan aikana samaan komppaniaan kuin Viljam Pylkäs, joka Linnan Pylkkäälle lähettämän kirjeen mukaan oli Antero Rokan esikuva.
4. jääkärirykmentti

4. jääkärirykmentti oli valkoisten itäarmeijan 2. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa.
Sodan jälkeen rykmentistä muodostettiin Jääkäripataljoona N:o 4 ja edelleen Jääkäripataljoona N:o 2 ja edelleen Pohjolan jääkäripataljoona ja edelleen Kajanin sissipataljoona
Komentaja: jääkärimajuri Nils Ero Gadolin (22. maaliskuuta alkaen).
Joukko-osastot.
Komentaja: jääkärikapteeni Karl Lennart Oesch.
Komentaja: jääkärimajuri Harald Öhquist.
Komentaja: jääkärikapteeni Karl Gunnar Heinrichs.
Komentaja: jääkäriluutnantti Väinö Heikki Vainio (17. huhtikuuta 1918 alkaen)
Komppanianpäälliköt: jääkärivaravääpeli Väinö Fredrik Virkkunen ent. Snellman, 1. komppanian päällikkö jääkärivaravääpeli Herman Uimonen (20. huhtikuuta 1918 alkaen), jääkärivänrikki Ilmari Aleksis Salovaara (26. huhtikuuta 1918 alkaen), jääkärialiupseeri Uuno Sjöblom (siirrettiin 18. jääkäripataljoonaan).
Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit.
Muonitusupseerina jääkärivänrikki Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz (siirrettiin 30. huhtikuuta 2. jääkäriprikaatin esikuntaan), jääkärialiupseeri Heikki Nurmi (siirrettiin 12. huhtikuuta 9. jääkäripataljoonaan), kuormastovääpelinä jääkärivaravääpeli Toivo Pihlainen, rykmentin esikunnassa adjutanttina jääkäriluutnantti Berndt Eino Edvard Polón (palveli nimellä Pälve), rykmentin vääpelinä jääkärivaravääpeli Feeli (Feliks) Iisakki Rinta, rykmentin esikunnassa viestiosaston johtajana jääkärivaravääpeli Paavo Elias Roos, esikuntavääpelinä jääkärialiupseeri Gunnar Eliel Willberg, konekivääriupseerina jääkärikapteeni Claës Bertel Napoleon Winell (siirrettiin 3. toukokuuta 2. jääkäriprikaatin esikuntaan).
200 po vstretšnoi

200 po vstretšnoi (200 по встречной) on venäläisen popduon t.A.T.u:n ensimmäinen venäjänkielinen albumi. Se julkaistiin alun perin 21. toukokuuta 2001 ja uudestaan hieman poikkeavalla kappalelistalla helmikuussa 2002. Albumia myytiin noin kaksi miljoonaa kappaletta Venäjällä.
Albumin englanninkielinen versio "200 km/h in the Wrong Lane" julkaistiin joulukuussa 2002.
5. jääkärirykmentti

5. jääkärirykmentti oli valkoisten itäarmeijan 3. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli jääkärimajuri Hugo Viktor Österman (11. huhtikuuta 1918 alkaen).
Rykmentistä muodostettiin sodan jälkeen Kuopion jalkaväkirykmentti N:o 4 ja edelleen Tampereen Rykmentti.
Joukko-osastot.
Komentaja: kapteeni Huyssen.
Komentaja: jääkärikapteeni Olof Lars Alarik Prytz.
Komentaja: jääkärimajuri Lars Birger Homén. Yksikkö oli kenttälennätinpataljoona ja luonteeltaan kolmikomppaniainen merkinantojoukko, joita myöhemmin alettiin kutsua radiojoukoiksi. Viestijärjestelmän alueellisena ja valtakunnallisena runkona se toimi hajautetusti eri paikkakunnilla siten, että 1. komppania oli Vaasassa, 2. komppania Pietarsaaressa ja 3. komppania Savonlinnassa.
Päällikkö: jääkäriyliluutnantti Rafael Johannes Kajander, pataljoona kutsuntapiiri oli Pohjois-Pohjanmaa ja sijoituspaikka Vaasa.
Vääpeli: jääkärialiupseeri Karl Emil Rydman (siirrettiin 27. huhtikuuta 6. jääkäripataljoonaan).
Täydennyspataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit: aliupseeritehtävissä jääkärialiupseeri Viktor Backa, jääkärialiupseeri Ernst Vilhelm Foudila, 1. komppaniassa jefreitterina Onni Oskar Hänninen, aliupseerina jääkärialiupseeri Albert Häsä, 1. komppanian joukkueenjohtajana jääkärivääpeli Juho Valter Kokkila, joukkueenjohtajana jääkärikersantti Juho Korte, koulutusaliupseerina 1. komppaniassa jääkärialiupseeri Matti Aukusti Latvalehto, koulutusaliupseerina jääkärivaravääpeli Toivo Matti Laurila (toimi myös 2. jääkärirykmentin täydennyspataljoonassa kouluttajana sekä siirrettiin 29. huhtikuuta 4. jääkäripataljoonaan), esikunnan lähettiupseerina jääkärivänrikki Taito Juho Nurminen, varusmestarina jääkärialiupseeri Antti Aamos Ojanvatva, koulutusaliupseerina jefreitteri Matti Oskari Patovisti, varusmestarina jääkärialiupseeri Erkki Nestor Myllykytö myöh. Sankelo.
Rykmentissä palvelleita Saksan jääkäreitä.
Adjutanttina jääkärivänrikki Karl-Vilhelm Emil Jürgen Grünn, muonitus- ja rehumestarina jääkärivääpeli Paavo Jalmari Haanpää, lähettiupseerina rykmentin esikunnassa jääkärivänrikki Taito Juho Nurminen, adjutanttina jääkäriluutnantti Erkki Johannes Raappana, täydennyskomppanian päällikkönä huhtikuun lopulta jääkärivääpeli Mikko Rossi (siirrettiin 2. toukokuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Karjalan 2. rykmentin 5. pataljoonan 2. komppaniaan).
6. jääkärirykmentti

6. jääkärirykmentti oli valkoisten Itäarmeijan 3. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli jääkärimajuri Maximilian Savonius (15. huhtikuuta alkaen).
Historia.
Rykmentti perustettiin maaliskuussa 1918 Savon asevelvollisista ja se osallistui huhtikuussa Karjalan kannaksen taisteluihin osana 3. jääkäriprikaatia. Viipurin valtauksen jälkeen rykmentti siirrettiin koottavaksi Säiniölle. Toukokuun puoleen väliin mennessä pääosa asevelvollisista oli kotiutettu ja supistetuneesta rykmentistä muodostettiin 8. kesäkuuta 1918 Jääkäripataljoona N:o 6. Pataljoona siirrettiin Lahteen, jossa joukko-osasto 30. heinäkuuta 1918 uudelleen nimettiin Jääkäripataljoona N:o 3:ksi.
Pataljoona lähetettiin elokuussa Lappiin, mutta sen matka keskeytyi Oulussa. Sen pääosa oli Oulussa lukuun ottamatta Kajaaniin sijoitettua komppaniaa. Pataljoona nimettiin 23. elokuuta Kajaanin Sissipataljoonaksi ja edelleen 15. maaliskuuta 1919 Pohjanmaan Jääkäripataljoonaksi.
Pataljoona joutui itsenäisyyden alkuaikoina useaan otteeseen auttamaan rajavartioinnissa. Muun muassa helmikuussa 1922 torjumaan rajan ylittäneitä venäläisiä Sallassa ja Savukoskella. Pataljoonan ehkä tunnetuin hahmo Nikke Pärmi johti 1930-luvulla Nivalan konikapinaa tukahduttamaan lähetettyä osastoa.
Armeijan uudelleen järjestelyt 1933 johtivat Jääkäriprikaatin lakkauttamiseen, mikä johti lopulta myös pataljoonan lakkauttamiseen. Heinäkuussa komentajan siirtyessä uusiin tehtäviin ei uutta enää tehtävään määrätty. Divisioonan komentaja piti viimeisen koulutustarkastuksen tammikuussa 1934 ja pataljoonan lippu luovutettiin Sotamuseolle huhtikuussa. Miehistö lähti 3. toukokuuta junalla Kuopioon liittyen Pohjan rykmenttiin.
Joukko-osastot.
Komentaja: jääkärikapteeni Arno Jaatinen.
Komentaja: jääkärikapteeni Per Ekholm.
Komentaja: jääkärikapteeni Oscar Nordenswan.
Komentaja: jääkäriluutnantti Konkola siirrettiin Lappeenrantaan jolloin päällikkyyden otti vastaan eversti Georg Fredrik Palmroth, pataljoonan kutsuntapiiri oli Kuopio ja sijoituspaikka Kuopio.
Täydennyspataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit: jääkäriluutnantti Lauri Korhonen (toimi myös pataljoonan varakomentajana), koulutusaliupseerina 1. komppaniassa jääkärialiupseeri Kalle Lammi (siirrettiin 16. jääkäripataljoonaan).
Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit.
Lähettiupseerina jääkärivänrikki Reino Ericsson, adjutanttina jääkäriluutnantti Hjalmar Skog, rykmentin esikunnassa kuormastopäällikkönä jääkärivaravääpeli Ville Timonen.
Ihar Astapkovitš

Ihar Vjatšaslavavitš Astapkovitš (, , 4. tammikuuta 1963 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa ja Valko-Venäjää moukarinheitossa edustanut yleisurheilija.
Astapkovitšin suurin saavutus oli Euroopan-mestaruus vuonna 1990. Hän oli jo aiemmin voittanut universiadeissa vuosina 1987 Zagrebissa ja 1988 Duisburgissa. Vuosina 1991 Tokiossa, 1993 Stuttgartissa ja 1995 Göteborgissa hän saavutti MM-hopeamitalit sekä vuonna 1994 Helsingissä EM-hopeaa. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän päätyi hopealle neuvostokoulun käyneen tadžikiztanilaisen Andrei Abduvalijevin jälkeen, ja vuonna 2000 Sydneyssä hän saavutti pronssia.
Ihar Astapkovitš on aviossa kiekonheittäjä Iryna Jattšankan kanssa.