tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OUBS

OUBS, "Otaniemi Underground Broadcasting System" (tunnetaan myös nimellä "OtaTV"), oli vuosina 1983–2011 toiminut Teknillisen korkeakoulun Ylioppilaskunnan ylläpitämä kaapelitelevisiokanava, joka toimi ja näkyi Espoon Otaniemen ja Leppävaaran Teekkarikylän alueella. Kanava näkyi myös internetissä flash-streamina ja IPTV:ssä.
Toiminta.
OUBSin pääasiallinen tarkoitus oli uutisoida opiskelijatapahtumista ja muista opiskelijoita kiinnostavista asioista ja täten tallentaa AYY:n (ennen TKY) historiaa. Digikanava OUBS näkyi noin 2500 taloudessa, joista suurin osa oli TKY:n, HOASin ja Otaniemen asuntosäätiön opiskelija-asuntoja. Tammikuun alusta 2008 alkaen OUBS lähetti myös ohjelma multicastina IPTV:ssä, missä kanavan kuva oli aika-ajoin teräväpiirtoista.
Käytännössä OUBSin toimituskunta sai hyvin vapaat kädet ohjelmansa tuottamiseen ja ohjelmat olivat useinkin hyvin kokeellisia. OUBS tuotti uutta ohjelmaa noin tunnin viikossa, josta osan oli voinut katsoa kanavan www-sivuilta. OUBS on kokeillut tosi-tv -ohjelmien ja tv-chattien kaltaisia konsepteja ennen kuin ne tulivat osaksi suurien kanavien ohjelmatarjontaa. Torstai-iltaisin lähetetyt ohjelmat olivat tyypillisesti monikameratekniikalla kuvattuja suoria lähetyksiä, joissa oli mukana aiemmin viikolla kuvattuja ja editoituja reportaaseja, sketsejä tai muita inserttejä. Muina aikoina kanavalla pyöri ilmoituksia tai aikaisempina vuosina tuotettuja ohjelmia.
Kanavan henkilökunta koostui seitsemästä osapäiväisesti palkatusta työntekijästä: vastaavasta toimittajasta, neljästä toimittajasta ja kahdesta teknikosta. Haku kanavalle oli keväällä. Kuka tahansa oli voinut hakea, mutta työntekijät olivat miltei poikkeuksetta olleet TKK:n tai muun pääkaupunkiseudun oppilaitoksen opiskelijoita. Työntekijät asuivat kanavan tilojen yhteydessä olevissa soluasunnoissa. Toimituskunta valittiin lukukauden kestävissä jaksoissa. Lähes aina joku toimitukseen kuuluneista jatkoi toisen vuoden päätoimittajana.
Historia.
1950-luvun alussa valmistuneeseen Otaniemen opiskelijakylään rakennettiin keskusradio, joka nimettiin ensin OtaRadioksi ja myöhemmin OUBSiksi. Teekkarikylän toimiessa vuoden 1983 yleisurheilun MM-kisojen kisakylänä rakennettiin kaapeliverkko, jolla jaettiin tv-ohjelmia. Tämä mahdollisti TKY:n oman kanavan, OtaTV:n, perustamisen, jolloin entiseen puhelinkeskukseen rakennettiin tv-studio. OtaTV ja OtaRadio yhdistyivät pian. 2000-luvulle saakka OUBS vastasi myös Teekkarikylän kaapeliverkon toiminnasta ja kanavien välityksestä asuntoihin.
Kanavan lopettaminen.
Aaltoyliopiston myötä OUBS koettiin liian teekkarihenkiseksi kanavaksi. AYY:n hallitus päätti lopettaa OUBS toiminnan 31.5.2011 ja aloittaa uuden Aate-nimisen av-median. Aate jatkoi toimintaansa edesmenneen OUBS:n tiloissa 1.6.2011 alkaen. Muutoksen myötä soluasunnot muutettiin työtiloiksi.
OUBS ry.
AYY lakkautti OUBSin 31.5.2011 ja perusti tilalle Ylioppilasmedia Aatteen. Aate ehti toimia vain runsaan vuoden ennen kuin sekin lakkautettiin. Nykyisin OUBS ry jatkaa siitä mihin OUBS aikoinaan jäi.
Death on the Road

Death on the Road on Iron Maidenin vuonna 2005 julkaisema live-tallenne, joka on äänitetty 24. marraskuuta 2003 Dortmundin Westfalenhallessa. Keikasta julkaistiin tupla-CD, vinyyli sekä puoli vuotta myöhästynyt DVD-versio. 
DVD julkaistiin 6. helmikuuta 2006. DVD:ssä on kolme levyä. Ensimmäisellä DVD:llä on konsertin 5.1 Digital audio -versio ja toisella konsertti stereo-muodossa. Kolmannella DVD:llä on lisämateriaalia, kuten dokumentti ja kaikki promovideot "Dance of Deathilta".
Octavarium

Octavarium on Dream Theaterin kahdeksas studiolevy, joka julkaistiin vuonna 2005. Levyyn on liitetty valtava määrä erilaisia "knoppeja" ja viittauksia. "Octavariumilla" Dream Theater palaa hieman enemmän alkuaikojensa tyyliseen syvästi progressiiviseen musiikkiin raskaan ja hieman thrash metal -vaikutteisen "Train of Thoughtin" jälkeen.
Levyn pääteemana on toistuvuus, eli se kuinka kaikki niin musiikissa, historiassa kuin missä tahansa muussakin kiertää ympyrää.
Levyn kuvitus.
Levyn kuvitus sisältää paljon erilaisia viittauksia lukuihin kahdeksan (viittaa tavallisimman, diatonisen asteikon sävelten lukumäärään musiikissa), viisi ja kaksitoista (kromaattisessa asteikossa on 8 + 5 = 12 säveltä). Tämä liittyy jatkuvuuteen siinä mielessä, että esimerkiksi pianolla sävelten lukumäärää rajoittaa kromaattinen asteikko, ja täten erilaisia sävelkulkuja ei olekaan loputtomasti, vaan loppujen lopuksi kaikki alkaa alusta.
Musiikki.
Levyn ensimmäinen kappale "The Root of All Evil" alkaa samalla sävelellä, mihin edellisen albumin viimeinen kappale "In the Name of God" loppuu. Levyn kappaleiden sävellajit nousevat kromaattisesti koko levyn ajan päätyen levyn viimeisellä takaisin perussäveleen. Kappaleissa on valtavasti viittauksia niin yhtyeen aiempiin kappaleisiin, kuin muidenkin pioneeriyhtyeiden kappaleisiin. Kaikki nämä kuvastavat jälleen kerran jatkuvuutta. Varsinainen viittauksien kultakimpale levyllä on sen nimiraita, "Octavarium". Kappale Sacrificed Sons kertoo syyskuun 11. päivän tapahtumista.
VI "Ready"
VII "Remove"
Ahlam

Ahlam Ali Al Shāmsi (s. 13. helmikuuta 1969), taiteilijanimeltään Ahlam (احلام), on bahrainilainen laulaja. Hän on erityisen suosittu Lähi-idän arabimaissa.
Ahlam aloitti laulu-uransa jo lapsena. Hän lauloi usein häissä ja muissa juhlatilaisuuksista. Kuwaitilainen säveltäjä Anwar Abdullah huomasi hänen kykynsä ja pian Ahlam solmi sopimuksen Funoon Al Emarat -levy-yhtiön kanssa. Ahlam on eräs Arabian parhaiten ansaitsevista laulajista. Hän on naimisissa qatarilaisen ralliautoilijan Mubarak al-Hajirin kanssa ja heillä on yksi lapsi.
Pieter van den Hoogenband

 
Pieter Cornelis Martijn van den Hoogenband (s. 14. maaliskuuta 1978 Maastricht) on alankomaalainen uimari ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän on entinen 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen haltija (47,84 s).
Pieter van den Hoogenbandin vanhemmat ovat Cees-Rein ja Astrid (omaa sukua Verver) van den Hoogenband. Äiti Astrid on 800 metrin vapaauinnin nuorten EM-hopeamitalisti ja uimavalmentaja. Isä Cees-Rein on toiminut PSV Eindhovenin lääkärinä.
Pieter van den Hoogenbandin kansainvälinen läpimurto tapahtui Atlantan olympialaisissa 1996 18-vuotiaana. Niissä hän sijoittui neljänneksi sekä 100 että 200 metrin vapaauinnissa. 
Voitettuaan kuusi kultamitalia vuoden 1999 EM-kisoissa van den Hoogenband oli yksi suurimmista suosikeista Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000. Sydneyssä hän teki 200 metrin vapaauinnin välierissä uuden maailmanennätyksen, mutta Australian Ian Thorpe jäi siitä vain 0,02 sekuntia. Jännittävässä finaalissa Hoogenband sivusi ennätystään ja voitti kultaa. 100 metrin vapaauinnissa van den Hoogenband teki jälleen välierissä ME:n ja löi finaalissa vuosien 1992 ja 1996 mestarin Aleksandr Popovin. Lisäksi hän voitti kaksi pronssia: 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauinnissa.
Swimming World Magazine valitsi van den Hoogenbandin vuoden 2000 maailman parhaaksi miesuimariksi.
Vuoden 2001 MM-kisoissa Pieter van den Hoogenband voitti neljä hopeaa: 50, 100, 200 ja 4 × 100 metrin vapaauinnissa.
Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 van den Hoogenband voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa. Sen lisäksi hän sai hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Van den Hoogenband on naimisissa entisen sekauimarin Minouche Smitin kanssa. Parilla on yksi lapsi.
Cheb Mami

Cheb Mami, oikealta nimeltään Mohamed Kélifati (s. 11. heinäkuuta 1966 Saïda, Algeria) on algerialainen rai-musiikin laulaja.
Cheb Mami nousi kuuluisuuteen voitettuaan vuonna 1982 paikallisradion laulukilpailussa toisen palkinnon. Muutamassa vuodessa hänen musiikkinsa niitti mainetta ulkomaita myöten. Cheb Mamilla on kolmen oktaavin ääniala ja hän myös sanoittaa ja säveltää itse musiikkia. Hän on yhdistänyt perinteiseen rai-musiikkiin piirteitä muista musiikkityyleistä, muun muassa hip hopista, salsasta ja reggaesta. Vuodesta 1988 lähtien hän on asunut Pariisissa.
Hiilidioksidipäästöt

Hiilidioksidipäästöt syntyvät palamisreaktioissa, joista lopputuotteena on muun muassa hiilidioksidikaasua. Hiilidioksidipäästöt ovat lisääntyneet fossiilisten polttoaineiden käytön lisääntymisen mukana. Myös esimerkiksi liha, maito, maatalous ja sementin tuotanto synnyttää hiilidioksidipäästöjä. Päästöt ovat osallisena ilmastonmuutokseen, jota kutsutaan kasvihuoneilmiöksi.
Hiilidioksidipäästöjä yritetään vähentää muun muassa Kioton ilmastosopimuksella ja suosittelemalla käyttämään joukkoliikennettä.
Monet kaupungit ovat sitoutuneet CO2-päästöjen vähentämiseen: Lontoo −20 % (1990–2010) ja −60 % (2050), New York −20 % (1995–2010).
Organisaatiot kompensoivat aiheuttamiaan hiilidioksidipäästöjä tukemalla hiilidioksidipäästöjä rajoittavia toimia organisaationsa ulkopuolella. Päästöjen kompensoinnissa organisaatio ostaa päästövähennyksiä, jotka ovat tulleet esimerkiksi energiatehokkuudesta.
Liikenteen päästövähennykset Suomessa.
Eri toimenpiteiden vaikutukset vuoden 2030 päästöihin miljoonina tonneina hiilidioksidiekvivalenttia ovat seuraavat:
Useissa tutkituissa toimissa vähennysten kustannukset olivat hyvin korkeita. Siksi olisi tärkeää vertailla eri toimien kustannustehokkuutta. Biokaasulla saisi 0,211 miljoonan CO2-tonnin vähennyksen, miljoonan henkilöautomatkan muuttamisella rataliikenteeksi 0,0096 miljoonan CO2-tonnin. Liikenteen hiilitonnin vähentäminen maksoi 100–300 euroa vuonna 2020. Polttoaineveron laskentaperusteena on 77 euroa/tCO2.
Touko Tumanto

Touko Tumanto (s. 6. maaliskuuta 1982 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Tumanto on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi FC Inter Turkuun kesken kauden 2002, mutta pelasi aluksi enemmän reservijoukkue VG-62:ssa. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 18. toukokuuta 2003 Jokereita vastaan. Interissä hän teki läpimurtonsa kaudella 2004. Hän pelasi 21 ottelussa tehden kaksi maalia.
Kaudella 2005 Tumanto pelasi 25 liigaottelua tehden yhden maalin. 2006 Tumanto esiintyi puolestaan 18 ottelussa. Vuosi päättyi kuitenkin polven eturistisiteen katkeamiseen ja usean kuukauden sairauslomaan. Toivuttuaan vammastaan Tumanto sai uuden polvivamman kesäkuussa 2007, mikä pilasi hänen kautensa. Hän ei ehtinyt pelata kaudella 2007 yhtään liigaottelua.
Kaudeksi 2010 Tumanto teki paluun JJK:n joukkueeseen. 2012 ura jatkui loukkaantumisten jälkeen Seinäjoen jalkapallokerhossa. Kaudella 2013 Tumanto edustaa jälleen turkulaista FC Interiä.
Kerli Kõiv

Kerli Kõiv (s. 7. helmikuuta 1987 Elva, Viron SNT), taiteilijanimeltään Kerli, on virolainen laulaja ja lauluntekijä. Hän on osallistunut useisiin laulukilpailuihin jo nuoresta iästä lähtien. Hän julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 2008.
Musiikkiura.
Vuonna 2002 15-vuotias Kerli voitti selkeällä äänimäärällä Riiassa järjestetyn kykyjenetsintäkilpailun Fizz Superstarin. Kerli esitti kilpailussa Nelly Furtadon kappaleen ”I’m Like a Bird”. Kilpailun voitto toi hänelle levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa.
Joulukuussa 2002 Kerli ja hänen taustayhtyeensä Locatellis sijoittui Ruotsin Eurovision laulukilpailujen karsinnan semifinaalissa seitsemänneksi. Kerlin kappale ”Let’s Go” valittiin 2 630 kappaleesta 32 parhaan joukkoon.
Vuonna 2004 Kerli osallistui Viron Eurovision laulukilpailun esikarsintaan Eurolauluun kappaleella ”Beautiful Inside” ja sijoittui toiseksi Neiokõsõn jälkeen. 6. huhtikuuta 2006 Kerli solmi levytyssopimuksen levy-yhtiö Island Def Jamin kanssa. Hän sai sopimuksen kuuteen albumiin. Tällä hetkellä Kerli asuu Los Angelesissa, missä hän työsti esikoisalbuminsa "Love Is Dead". Yhdysvaltoihin muuton syyksi Kerli on sanonut, että hänellä ei ole tilaa toteuttaa itseään artistina pienessä Elvan kaupungissa.
"Love Is Dead" -albumi julkaistiin heinäkuussa 2008 sekä Yhdysvalloissa että Virossa. Virossa se nousi odotetusti listojen kärkeen. Albumin tummanpuhuvat kappaleet ovat pitkälti Kerlin käsialaa ja ne kertovat hänen omista kokemuksistaan. Levyllä on myös erilaisia vierailijoita; ”Beautiful Day” -kappaleen hän on kirjoittanut Good Charlotte -kitaristi Benji Maddenin kanssa. Kerli on kertonut haastatteluissa kappaleiden synkkyyden johtuvan siitä, että ne on pitkälti kirjoitettu hänen ollessaan vielä omaa identiteettiään etsivä nuori. Seuraavan albumin hän kertoo olevan paljon positiivisempi ja hänen itsensä näköinen. "Love Is Deadin" myötä Kerli on alkanut herättää kiinnostusta ympäri maailmaa.
Tim Burtonin "Liisa Ihmemaassa" -elokuvaa markkinoivalla useiden artistien yhteisalbumilla "Almost Alice" (2010) Kerli esittää kappaleen ”Tea Party” ja yhdessä Tokio Hotelin kanssa kappaleen ”Strange”. Kerli on myös kirjoittanut kappaleen ”Skyscraper” Demi Lovatolle.
Kerli nimittää tyyliään ja musiikkiaan ”bubblegothiksi”.
Kids Top 20

Kids Top 20 on kouluikäisille suunnattu musiikkiohjelma, joka alkoi MTV3-kanavalla lokakuussa 2005. Ohjelman juontajana televisiossa nähtiin Popstars 2 -ohjelmasta ja sen myötä Jane-yhtyeestä tutuksi tullut Tea Hiilloste.
Ohjelmassa käydään läpi koululaisten Internetissä äänestämä 20 parhaan kappaleen lista musiikkivideoita unohtamatta. Jokaisessa jaksossa esiintyy myös suomalaisia (ohjelmassa on nähty muutama ulkomaalainenkin) eturivin artisteja tai yhtyeitä, tähän mennessä esimerkiksi CMX, Pete Seppälä ,Christian Forss,Hanna Pakarinen, Beats and Styles, Sara Nunes, PMMP, Uniklubi, Indica, Antti Tuisku, Anna Abreu ja Fran Perea. Jokaisessa Kids Top 20 -ohjelman jaksossa pääosaan pääsevät myös itse koululaiset, sillä luokkahuoneen pulpetit raivataan heti ensikättelyssä pois tanssin ja laulun tieltä.
Ohjelmaa esitettiin syksystä 2005 kevääseen 2009 asti. Se seuraa saman nimisen kansainvälisen formaattiohjelman mukaista linjaa ja sen tuotannosta vastaa muun muassa Suuri kupla -ohjelmasta palkittu tuotantoyhtiö Susamuru Oy.
Ensimmäinen kausi.
Kids Top 20 alkoi lauantaina 15. lokakuuta 2005. Ohjelma sai kritiikkiä juontajan ylipirteydestä ja siitä, ettei musiikkivideota näytetä, kun kuvataan pelkästään tanssivia lapsia ja Tea Hiillostetta. Ohjelma kuitenkin keräsi lauantaiaamuisin lukuisia lapsikatsojia. Alussa listaa hallitsi Antti Tuiskun kappale "Tyhjä huone" sekä Amy Diamondin "What's in It for Me". Kids Top 20 -sivuille laitettiin myös äänestys, jossa äänestettiin kokoelmalevyn kappaleet.
Ensimmäisen kauden vieraat
Toinen kausi.
Toinen kausi alkoi 14. tammikuuta 2006. Silloin listaa hallitsivat muun muassa The Rasmuksen "Sail Away" sekä Idols-finalistien "Haaveista totta". Kids Top 20 julkaisi 8. maaliskuuta 2006 ystäväkirjan, johon nuoret voivat kerätä ystäviensä vastauksia. Ystäväkirjassa on kysymyksiä suosikkimusiikista, elokuvista, televisio-ohjelmista, kirjoista, harrastuksista ja tilaa jokaisen kuvalle. Kaikki voivat myös listata omat top 5 -kappaleensa ja top 5 -yhtyeensä. Kids Top 20 -juontaja Tea Hiilloste, Idols-voittaja Ilkka Jääskeläinen, Indican Jonsu, Uniklubin Jussi ja sekä Tiktakin Petra ovat täyttäneet kirjaan omat mielipiteensä.
Kids Top 20 -kokoelmalevy nousi myös ensimmäiseksi Suomen kokoelma-albumilistalla. Kokoelmalevyn sisällön päättivät Kids Top 20 -sivustolla äänestäneet ohjelman katsojat. Uusi Kids Top 20 -ystäväkirja on myynyt myös hyvin.
Kids Top 20 järjesti myös katsojilleen konsertin, jossa esiintyivät Olavi Uusivirta, Jane ja Tiktak.
Toisen kauden vieraat
Kolmas kausi.
Kolmannen kauden vieraat
Neljäs kausi.
Neljännen kauden vieraat
Viides kausi.
Viidennen kauden vieraat
Kuudes kausi.
Kuudennen kauden vieraat
Seitsemäs kausi.
Seitsemännen kauden vieraat
Kahdeksas kausi.
Kahdeksannen kauden vieraat
Kids Top 20 -kokoelmalevy.
Kids Top20 -kokoelmalevy ilmestyi maaliskuussa 2006. Suomalaiset nuoret ovat vaikuttaneet levyn sisältöön äänestämällä omaa suosikkiaan. 20 eniten äänestettyä kappaletta julkaistiin kokoelmalevyllä.
Kappaleet
Toisen hittikokoelmalevyn kappaleet:
Kids Top 20 -kokoelmalevyjä on jo aiemmin ilmestynyt Alankomaissa ja Belgiassa, missä ne kaikki ovat olleet menestyksiä.
Geir Rönning

Geir Rönning (, s. 5. marraskuuta 1962 Ålesund, Norja) on norjalainen muusikko. Nykyisin Rönning asuu Kauniaisissa perheensä kanssa. Hän on asunut myös muun muassa Tukholmassa, New Yorkissa ja Los Angelesissa. Hän edusti Suomea Euroviisuissa 2005 kappaleella "Why?", mutta ei päässyt finaaliin. Tuota ennen Rönning oli osallistunut Suomen euroviisukarsintoihin vuonna 2002 kappaleella "I don’t wanna throw it all away", joka sijoittui karsinnassa kolmanneksi sekä vuonna 2004 kappaleella "I don't need to say", joka sijoittui karsinnan viidenneksi. Geir Rönning puhuu kohtalaisesti suomea. Vuonna 2010 Rönning osallistui Ruotsin Idolsiin ja selviytyi aina finaalivaiheeseen asti. Hän sijoittui kisassa lopulta seitsemänneksi.
Rönning on osallistunut myös Norjen euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -kilpailuun. Vuonna 1995 hän sijoittui karsinnassa seitsemänneksi kappaleella "Uten lyst, uten tro". Vuonna 1996 hän sijoittui karsinnassa toiseksi kappaleella "Uten de'". Vuonna 1997 hän sijoittui karsinnan seitsemänneksi kappaleella "Venter på deg". Vuonna 2006 hän sijoittui karsinnassa neljänneksi kappaleella "Lost And Found", jonka esitti duettona Jorun Erdalin kanssa.
Geir Rönning kertoo blogissaan perinnöllisestä sairaudesta, jota hän ja osa hänen perheestään sairastavat.
Sairaus on kohtauksittaisia tulehduksia aiheuttava HAE, eli hereditaarinen angioödeema. Kohtaukset voivat olla jopa hengenvaarallisia, jos niitä ei hoideta oikein.
Empire (videopeli)

Empire on ensimmäisen kerran vuonna 1977 julkaistu vuoropohjainen strategiapeli, joka on yksinkertaisiin sääntöihin nojaava sotapeli.
Alkuperäisen "Empiren" suunnitteli ja ohjelmoi PDP-10:lle Walter Bright. Peli käännettiin VAX/VMS:lle, mikä käännettiin edelleen DOSille ja julkaistiin 1982. Viimeinen versio DOSin käännöksestä julkaistiin 1985.
Mark Baldwin suunnitteli ja ohjelmoi "Empireä" edelleen, ja Interstel julkaisi hänen pelinsä vuonna 1987 kaupallisesti nimellä "Empire: Wargame of the Century" useille alustoille. Baldwin ja Bob Rakosky suunnittelivat peliä edelleen, ja vuonna 1993 New World Computing julkaisi "Empire Deluxen" useille alustoille.
"Empiren" sääntöihin on perustunut lukuisia muita pelejä.
Pelin säännöt.
Pelin kartta on ruudukko, jonka jokainen ruutu on maata, vettä tai kaupunki. Joka pelaajalla on pelin alussa yksi kaupunki, loput ovat puolueettomia.
Pelaajien hallitsemat kaupungit tuottavat sotayksiköitä, yhtä yksikkötyyppiä kerrallaan. Yksikkötyypit ovat:
Kahden yksikön taistelussa yksiköillä on yhtäläinen todennäköisyys osua vastustajaan. Armeija ja hävittäjälentokone eivät kestä yhtään osumaa, laivat useampia. Taistelu loppuu, kun toinen yksikkö on tuhoutunut.
Pelin voittaa pelaaja, joka valloittaa kaikki muiden pelaajien miehittämät kaupungit ja tuhoaa heidän armeijat.
"Empireen" pohjautuvissa myöhemmissä julkaisuissa oli yleensä enemmän ja monimutkaisempia sääntöjä, kuten lisää yksikkötyyppejä sekä taistelu- ja tuotantosääntöjä.
Muut pelit.
Peter Langston kehitti saman nimisen pelin "Empire" vuonna 1972 HP2000-tietokoneelle, jolloin sitä pelattiin kaukokirjoittimen avulla.
Alsou

Alsu Ralifovna Abramova (, , o.s. Safina - taiteilijanimeltään Alsou; s. 27. kesäkuuta 1983 Bugulma, Tataarien ASNT, Neuvostoliitto) on tataaritaustainen venäläinen laulaja ja näyttelijä. Hän on saanut arvonimen "Tatarstanin kansantaiteilija".
Erityisen kuuluisa Alsou on kotimaassaan Venäjällä, mutta myös muualla entisen Neuvostoliiton alueella sekä Saksassa, Ranskassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 2000 Alsou sijoittui Eurovision laulukilpailussa toiseksi kappaleella "”Solo”". Hän juonsi Moskovassa pidetyn Eurovision laulukilpailujen finaalin vuonna 2009 Ivan Urgantin kanssa.
Alsoun isä Ralif Safin on varakas öljypohatta ja Venäjän parlamentin ylähuoneen jäsen.
Alsou nimettiin Unescon rauhanlähettilääksi 7. heinäkuuta 2011 tunnustuksena hänen sitoutumisestaan ​​auttaa kaikkein heikoimmassa asemassa olevia ihmisiä kaikkialla maailmassa, hänen hyväntekeväisyyteen tähtäävästä toiminnasta lapsuuden kehityksen hyväksi ja hänen omistautumistaan Unescon ihanteisiin ja tavoitteisiin.
Abu Qir

Abu Qir (, joskus myös Abukir) on pikkukaupunki Egyptissä Välimeren rannikolla Aleksandrian itäpuolella.
Maantiede.
Abu Qir sijaitsee Egyptissä Välimeren rannikolla noin 15 kilometriä Aleksandrian kaupungista itään. Jonkin matkaa länteen sijaitsee puolestaan Rosetta. Rannikolla sijaitsee Abu Qiristä Rosettan suuhaaran suulle jatkuva Abu Qirin lahti.
Historia.
Monet Abu Qirin mainitsevat historialliset lähteet ovat eurooppalaisten tai arabitaustaisten matkailijoiden matkakertomuksia heidän kulkiessaan rannikon reitillä Aleksandriasta Rosettaan. Eutykhios Aleksandrialainen mainitsee Abu Qirille Egyptiä fatimideilta suojelemaan lähetetyn laivaston. Arabeista sen mainitsee ensimmäisenä al-Idrisi. Paikkakunta mainitaan useissa eri kirjoitusasuissa. Joissakin lähteissä mainitaan ilmeisesti muinaisen Egyptin kaudella rakennettuja majakoita reitin varrella ja matkalla oli ilmeisesti maamerkkeinä käytettyjen tornien raunioita.
Abu Qir tuli kuuluisaksi Napoleonin Egyptin-sotaretken myötä. Horatio Nelsonin johtama brittilaivasto voitti ranskalaisen laivaston Abu Qirin taistelussa 1. elokuuta 1798. Maaliskuussa 1801 paikalla nousi maihin Egyptiin saapuva brittiarmeija. Abu Qir tunnettiin näihin aikoihin erinomaisena ankkuripaikkana, mutta Abu Qir oli vielä vain hyvin köyhä. Vieressä sijainnut Abu Qirin järvi kuivatettiin kokonaan vuoteen 1887 mennessä.
Matti Pohjola (taloustieteilijä)

Matti Tapani Pohjola (s. 4. marraskuuta 1950 Kymi) on Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun taloustieteen professori. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1973 ja lisensiaatiksi vuonna 1976. Pohjola väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1981. Helsingin kauppakorkeakoulun professorina Pohjola on toiminut vuodesta 1992 lähtien.
Abukirin taistelu

Abukirin taistelu tai Niilin taistelu () oli Ranskan vallankumoussotien meritaistelu, joka käytiin Niilin suulla sijaitsevalla Abukirinlahdella 1. elokuuta 1798. Taistelussa Horatio Nelsonin johtama englantilaisten Välimeren laivasto tuhosi ranskalaisen laivasto-osaston, joka suojasi Napoleonin maajoukkojen yhteyksiä Ranskaan.
Taustaa.
Napoleonin Egyptin sotaretken toteutus perustui virheelliselle oletukselle, että englantilaisten laivasto ei operoisi Välimerellä. Englantilaiset olivat todellakin vetäytyneet Välimereltä 1796, mutta palasivat toukokuussa 1798. Ilman yhteyksiä Välimeren yli Ranskaan Napoleonin armeijan toiminta Egyptissä vaikeutuisi huomattavasti. Ranskalaisten maajoukkoja kuljettava laivasto-osasto lähti Egyptiä kohti toukokuussa 1798 Toulonin satamasta. Englantilaiset olivat tietoisia armeijan lähdöstä, mutta eivät tienneet sen määränpäätä.
Taistelu ja seuraukset.
Ranskalaiset saapuivat Aleksandrian edustalle Egyptiin 1. heinäkuuta. Englantilaiset hyökkäsivät 1. elokuuta Ranskan laivaston kimppuun Abukirinlahdella ja tuhosivat laivaston taistelussa. Napoleonin yhteydet Ranskaan katkesivat. Vuotta myöhemmin Napoleon jätti armeijansa Egyptiin ja lähti kohti Ranskaa elokuussa 1799. Ranskan Egyptin armeija antautui vuonna 1801.
Tasauspyörästön lukko

Tasauspyörästön lukko on tasauspyörästön yhteyteen toteutettu mekanismi, jolla vetävien pyörien pyörimisnopeus saadaan lukittua keskenään samaksi. Kitkalukko on toiminnaltaan tasauspyörästön lukon kaltainen mekanismi, joka tasaa automaattisesti vetävien pyörien pyörimisnopeuseroa sen kasvaessa tarpeeksi suureksi.
Tasauspyörästön lukko on lähes jokaisessa traktorissa ja kuorma-autossa sekä joissakin maastoautoissa ja henkilöautoissa. Myös monet muut työkoneet, kuten esimerkiksi trukit on varustettu tasauspyörästön lukolla. Tasauspyörästön lukkoja on sekä automaattisesti päälle kytkeytyviä että kuljettajan erillisellä kytkimellä päälle kytkettäviä. Pääosin ainoa henkilöautoissa tavattava lukkotyyppi on kitkalukko.
Nelivetoisissa ajoneuvoissa myös etu- ja taka-akselin välissä on toiminnaltaan vastaava, pyörimisnopeuksien tai vääntömomentin eroa rajoittava osa.
Ilman tasauspyörästön lukkoa moottorista tuleva teho siirtyy tasauspyörästön välityksellä sille renkaalle, jonka pyörittäminen vaatii vähemmän voimaa. Kun renkaan ja maan välinen kitka on tarpeeksi pieni, rengas pyörii paikoillaan, ja kaikki moottorin teho katoaa tämän renkaan välityksellä, toisen pysyessä paikallaan. Ollessaan kytkettynä tasauspyörästön lukko nimensä mukaisesti poistaa tasauspyörästön toiminnasta, jolloin yhtenäinen vetoakseli pyörittää kumpaakin rengasta samalla nopeudella. Näin saadaan hyödynnettyä toisen renkaan alla mahdollisesti oleva suurempi pito. Haittapuolena tällöin on ajoneuvon puskeminen käännöksissä, minkä vuoksi tasauspyörästön lukon ollessa kytkettynä tulisi välttää jyrkkiä käännöksiä. Koska tasauspyörästö ei tällöin tasaa vetävien pyörien eri nopeuksia, nopeuksien tasaus tapahtuu renkaan ja tienpinnan välissä, mikä saattaa hajottaa tasauspyörästön mikäli tienpinta on kohtalaisen luistamatonta materiaalia. Käytännössä vetävien pyörien pyörimisnopeusero on siis tasattava jotenkin, ja tasaus tapahtuu joko pyörän väkisin sutiessa tai tasauspyörästön rakenteen pettäessä. Poikkeuksen tekee esimerkiksi rallikäyttö, jossa tavoitteena on, että molemmat pyörät sutivat kaarteessa.
Käytännössä.
Kuorma-autot käyttävät tasauspyörästön lukkoa helpottamaan jyrkkien ylämäkien nousua. Jos vain toinen puoli ajoradasta on hiekoitettu, jäänpuoleiset pyörät sutivat tyhjää, eikä kuorma-auto liiku. Jäänpuoleiset pyörät pyörivät, koska tasauspyörästö jakaa moottorin tuottaman vääntömomentin tasan akselin molempien pyörien välillä, ja kitkavoimat, joilla renkaat pyrkivät liikuttamaan autoa, ovat yhtä suuret. Tämä voima ei kuitenkaan välttämättä riitä kuorma-auton liikkeelle saamiseksi. Tasauspyörästön lukko kytkee vedon sekä hiekalla että jäällä olevaan pyörään niin, että vetävien pyörien pyörintänopeudet ovat yhtä suuret, mutta tasauspyörästö siirtää suuremman vääntömomentin pitävämmälle renkaalle, ja kuorma-auton on näin mahdollista päästä jälleen liikkeelle.
Moottoriurheilussa tasauspyörästön lukko on lähes jokaisessa kilpa-autossa, poikkeuksena ne luokat, joissa se on kielletty.
Gulnara Samitova-Galkina

Gulnara Iskanderovna Samitova-Galkina (, s. 9. heinäkuuta 1978 Naberežnyje Tšelny) on venäläinen kestävyysjuoksija. Hän oli ensimmäinen yhdeksän minuutin rajan 3 000 metrin estejuoksussa alittanut nainen. Kansallisuudeltaan Samitova-Galkina on tataari.
Samitova-Galkina voitti naisten estejuoksukilpailun Euroopan cupin superliigassa 22. kesäkuuta 2003 Firenzessä ajalla 9.40,89. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä seitsemäs. 2004 MM-hallikisoissa Budapestissä hän saavutti pronssia 1 500 metrillä. Euroopan cupin superliigassa hän voitti 3 000 metrin juoksun. 3 000 metrin esteiden maailmanennätyksen hän otti haltuunsa 4. heinäkuuta 2004 Herakleionissa ajalla 9.01,59. Ateenan olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Hän voitti 2007 Euroopan cupissa 3 000 metriä ja oli Osakan MM-kilpailuissa estejuoksussa seitsemäs.
Samitova-Galkina voitti 2008 Euroopan cupissa 3 000 metrin estejuoksun. Pekingin olympialaisissa 17. elokuuta 2008 hän alitti ensimmäisenä naisena yhdeksän minuutin rajan voittaen olympiakultaa maailmanennätysajalla 8.58,81. Lisäksi hän oli kahdestoista 5 000 metrillä. Hän voitti estejuoksun myös . Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 3 000 metriä. Berliinin MM-kisoissa hän sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmanneksi kun alkuperäinen voittaja Marta Domínguez hylättiin dopingin vuoksi. Samitova-Galkina voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen estejuoksun 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän keskeytti 3 000 metrin estejuoksun loppukilpailun.
Samitova on voittanut Venäjän ulkoratamestaruuden 1 500 metrillä 2004, 5 000 metrillä 2003 ja 2004 sekä 3 000 metrin estejuoksussa 2008. Venäjän sisäratojen mestaruuden hän on voittanut 3 000 metrin estejuoksussa 2003 sekä 1 500 metrillä ja 3 000 metrillä 2004.
Erdmann Neumeister

Erdmann Neumeister (12. toukokuuta 1671 Uichteritz – 18. elokuuta 1756 Hampuri) oli saksalainen luterilainen pappi, joka tunnetaan erityisesti kantaattien ja oratorioiden librettojen kirjoittajana. 
Neumeister opiskeli Liepzigissa ja toimi valmistuttuaan pappina mm. Bibrassa ja avustavana superindententtinä Eckartsbergin alueella. Vuodesta 1715 aina vuoteen 1755 hän oli Hampurin Jakobikirchen pääpastorina. Muiden säveltäjän ohella Johann Sebastian Bach on käyttänyt viittä Neumeisterin tekstiä kantaateissaan (kantaatit BWV 18, BWV 24, BWV 28, BWV 59, ja BWV 61).
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 47 "Jeesus, kirkas tähteni". (Suom. Elias Lönnrot 1874. Virsikirjaan 1886. Uud. ja säk. 5 komitea 1937, 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa on myös yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 69 "Nimeen Jeesuksen sain kasteen""". (Suom. Anna-Maija Raittila 1998).
S/PDIF

S/PDIF ("Sony/Philips Digital Interface Format") on standardi kuluttajalaitteissa digitaalisen äänisignaalin siirtoon käytetylle liitännälle. S/PDIF tukee optista TOSLINK-liitäntää tai koaksiaalikaapelia. AES/EBU on ammattikäyttöön suunnattu versio, joka käyttää korkeampaa jännitettä.
Liitäntä ei ole sidottu mihinkään tiettyyn äänimuotoon ja sitä voidaan käyttää siirtämään kaksikanavaista PCM-ääntä tai monikanavaista 5.1 surround-ääntä erilaisten laitteiden välillä.
S/PDIF ja AES/EBU eroavat vähän protokolliensa osalta ja siitä että S/PDIF ei vaadi yhtä kalliita komponentteja. S/PDIF on standardoitu IEC 60958 -dokumentissa (ennen IEC 958).
Kaksi laitetta voidaan yhdistää joko sähköisesti käyttäen 75 ohmin koaksiaalisia RCA-liittimiä tai optisesti käyttäen TOSLINK- eli "EIAJ"-liitintä. AES3-liitäntä ammattilaitteissa käyttää XLR-liittimiä. Optisen kaapelin etu sähköiseen verrattuna on sen häiriönsietokyky: melkein mikään sähköinen häiriö ei muuta signaalia. Markkinoilla on myös adaptereita joilla optinen signaali voidaan muuntaa sähköiseksi ja toisin päin.
Tiedonsiirtomuoto.
S/PDIF käyttää lohkoja, jotka koostuvat 192 "kehyksestä" ("frame"). Jokainen kehys koostuu kahdesta alikehyksestä. Alikehyksessä on esiosa tiedonsiirron synkronointiin, neljä bittiä lisätietoja ja 20- tai 24-bittiä äänidataa (jos yhdistettynä lisätietojen kanssa). Tämän jälkeen tulevat validisuusbitti, käyttäjäbitti, kanavabitti ja pariteettibitti. Ääninäyte voi käyttää enintään 24 bittiä ja käyttämättömät bitit asetetaan nollaksi (esimerkiksi 16-bittisen äänen kanssa).
On mahdollista siirtää myös muita tietoja, kuten musiikkikappaleen nimi, mutta se ei kuulu S/PDIF-standardiin ja siten jotkin laitteet voivat jättää sen käyttämättä.
SCMS.
S/PDIF käyttää myös alkeellista kopioinninrajoitustekniikkaa, "Serial Copy Management Systemiä" (SCMS); se ei salaa tai sotke signaalia kuten uudemmat järjestelmät, vaan asettaa signaalille niin sanotun "kopiointibitin". Se voi rajoittaa kopioinnin joko yhteen kappaleeseen (11), kieltää sen kokonaan (10) tai sallia rajoituksettoman kopioinnin (00). Elektroniikkaharrastelehti Elektor julkaisi 1990-luvulla rakennusohjeet laitteeseen jolla voitiin optisesta S/PDIF-signaalista muuttaa kopiointibitti aina kopioinnin sallivaksi.
Dion Dublin

Dion Dublin (s. 22. huhtikuuta 1969 Leicester, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Hän oli monipuolinen pelaaja, joka pystyi pelaamaan sekä hyökkäyksessä että puolustuksessa.
Dublin pelasi Norwichissa, Cambridge Unitedissa, Manchester Unitedissa, Coventryssä, Millwallissa (lainassa 2002), Aston Villassa, Leicesterissä ja Celticissä ennen siirtymistään takaisin Norwichiin 20. syyskuuta 2006. 
1994 hän voitti Manchester Unitedissa Englannin Valioliigan mestaruuden.
Kaudella 1997–98 pelatessaan Coventryssä hän voitti Valioliigan maalikuninkuuden 18 maalillaan. Samalla kaudella hän teki lisäksi neljä maalia FA Cupin otteluissa ja yhden Liigacupissa. 2000 hän pelasi Aston Villan riveissä FA-cupin loppuottelussa ja vuonna 2001 voitti Intertoto-cupin.
Englannin maajoukkueessa Dublin on pelannut neljä ottelua.
Dublin ilmoitti lopettavansa peliuransa kauteen 2007-2008.
Canzona

Canzona tai canzone on sekä runousopin että musiikin termi.
Musiikki.
Canzone on 1400–1500-luvulla moniäänisestä, kansanomaisesta laulusävellyksestä käytetty nimitys, 1600- ja 1700-luvuilla myös laulunomainen instrumentaaliteos esimerkiksi urkuja varten. Myöhemmin se tarkoittaa yksiäänistä soittimella säestettävää laulusävellystä.
Ensimmäiset canzonat pohjautuivat flaamilaisen koulukunnan chansoneihin, ja ajan myötä niitä ryhdyttiin säveltämään itsenäisiksi teoksiksi, kuten Giovanni Gabrielin torvicanzonat. Canzonat olivat merkittävä vaikuttaja fuugan kehitykseen, ja ne ovat sonaatin suora esimuoto.
Runous.
Canzone on italialaisen laulurunon vanhin muoto, provencelaisessa runoudessa nimeltä "canso" ja muinaisranskalaisessa "chanson". Canzone on lyyrillinen runo, johon kuuluu useampia säkeistöjä ("stanze"), jotka säeluvultaan, runomitaltaan ja loppusointujärjestykseltään vastaavat toisiaan ja jotka tavallisesti päättyvät lyhyeen loppustroofiin. Petrarcan canzoneissa ei ole viittä vähempää eikä kymmentä enempää säkeistöä. Uudemmissa canzoneissa tapaa 20, 40, jopa 80 säkeistöä. Säkeistö jakautuu enimmäkseen kahteen osaan, joista edellisen nimi oli "fronte", jälkimäisen "sirima". Lyhyellä loppustroofilla on useita nimiä, kuten "ripresa", "congedo", chiusa ja niin edelleen. Tätä alkuperäistä italialaista canzonea sanotaan tavallisesti petrarcalaiseksi canzoneksi ("canzone petrarchesca"), josta 1500-luvun lopulla ruvettiin poikkeamaan. Torquato Tasso rupesi eri säkeistöjen sitomista varten käyttämään kaikenlaisia runomitallisia ja loppusoinnullisia koristeita, joille hän antoi nimen "calene" (ketjuja) tai "monili" (kaulakoristeita). Vielä mielivaltaisemmin menetteli Gabriello Chiabrera, jonka canzonen tapaiset runot, joita hän itse sanoi "canzonetteiksi", oli kirjoitettu lyhyinä säkeinä ja säejaksoina ja mielivaltaisin loppusointujärjestyksin. Tämä runolaji raivaa tien niin sanotuille "anacreontica"-runoille. Muita ovat "canzone pindarica" eli "alla greca" sekä "canzone a ballo".
Shelda Bede

Shelda Bede (s. 1. tammikuuta 1973 Fortaleza) on brasilialainen rantalentopalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Yhdessä parinsa Adriana Beharin kanssa hän on voittanut olympiahopeaa sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004.
Bede ja Behar ovat hallinneet naisrantalentopallon ammattilaiskenttiä. He ovat olleet FIVB:n ranking-ykkösiä kuusi kertaa, vuosina 1997–2001 ja 2004.
Bede vaihtoi sisälentopallosta rantalentopalloon 18-vuotiaana. Samana vuonna 1991 hän oli juopuneen kuljettajan aiheuttamassa autokolarissa, jossa hänen oikea kätensä vahingoittui. Hän palasi rannalle opeteltuaan lyömään vasemmalla kädellä.
Adriana Behar

Adriana Brandão Behar (s. 14. helmikuuta 1969 Rio de Janeiro) on brasilialainen rantalentopalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Yhdessä parinsa Shelda Beden kanssa hän on voittanut olympiahopeaa sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004.
Bede ja Behar ovat hallinneet naisrantalentopallon ammattilaiskenttiä. He ovat olleet FIVB:n ranking-ykkösiä kuusi kertaa, vuosina 1997–2001 ja 2004.
Behar siirtyi sisälentopallosta rantalentopalloon vuonna 1993. 16-vuotiaaksi asti hän oli harrastanut taitoluistelua.
Philippe Quinault

Philippe Quinault (3. kesäkuuta 1635 – 26. marraskuuta 1688) oli ranskalainen dramaturgi ja libretisti, Ranskan akatemian jäsen.
Quinault oli jo saavuttanut useilla kirjallisilla teoksillaan nimeä, kun hän meni asianajajaksi parlamenttiin. Pian hän osti viran kamarioikeudesta, mutta kirjallisen menestyksen kasvaessa hän hylkäsi valtion virkauran ja keskittyi pelkästään kirjoittamiseen. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli komedia "Les rivales" (1653). Pierre Corneilleen jo kyllästynyt yleisö otti suosiollisesti vastaan sellaiset näytelmät kuin "La mort de Cyrus" (1656), "Stratonice" (1657), "Amalasonthe" (1658), "Le fantôme amoureux" (1659), "Astrate, roi de Tyr" (1663) ja "La mère coquette" (1664).
Quinault'lla oli edeltäjiä, mutta häntä pidetään oikeutetusti ranskalaisen kirjallisuuden oopperalibreton luojana. Hänen runoilijanlahjakkuutensa oli kuin luotu niihin tehtäviin. Hänen runoudussaan oli sellaista pehmeyttä ja taipuisuutta, rytmiä ja harmoniaa, jota musiikki edellyttää. Maineikkaan säveltäjän Jean-Baptiste Lullyn innoittamana hän kirjoitti runsaasti oopperatekstejä, joista useat ovat todellisia mestariteoksia, kuten "Alceste" (1674), "Atys" (1676), "Proserpine" (1680), "Persée "(1682), "Roland" (1685) ja "Armide" (1686). Quinault oli aikalaisten keskuudessa arvostettu. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1670. Quinault'n "Oeuvres" ilmestyivät 1739, 1778, 1811, 1824 ja 1881.
Adélienmaa

Adélienmaa tai Adélienrannikko on osa Etelämantereen rannikkoa Point Aldenista Pourquoi Pas Point’iin. Rantaviivan pituus on 350 kilometriä, ja alueeseen kuuluu noin 2 600 kilometriä pitkä sektori etelänavalle asti. Alue on pääosin jään peitossa. Se on hallinnollisesti osa Ranskan eteläisiä ja antarktisia alueita. Se jää kuitenkin Australian Etelämantereesta vaatiman sektorin sisään. Kaikki aluevaatimukset 60 leveysasteen eteläpuolelta ovat edelleen vailla virallista kansainvälistä vahvistusta.
Historia.
Alueen kartoitti vuonna 1837 ranskalainen tutkimusmatkailija Jules Dumont d’Urville, joka antoi sille nimen Adélie-vaimonsa mukaan.
Australialainen geologi Douglas Mawson teki Adélienmaahan tutkimusretken vuonna 1912. Mawson perusti tutkimusaseman, joista käsin tehdyillä rekiretkillä kartoitettiin aluetta laajalti. Mawson onnistui palaamaan hädin tuskin eräältä pitkältä retkeltä elävänä takaisin, kun kaksi hänen toveriaan kuoli, toinen putosi railoon ja toinen sairastui ja kuoli.
Vuodesta 1956 alueella on ollut pysyvästi miehitetty ranskalainen tutkimusasema Dumont d’Urville, joka on nimetty Jules Dumont d’Urvillen mukaan. Talvella tutkimusasemalla on noin 30 henkilöä ja kesällä jopa 120 henkilöä.
Saksalanharju

Saksalanharju on Haukivuorella Etelä-Savossa sijaitseva moreenimuodostuma ja yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista Suomessa.
Nimestään huolimatta Saksalanharju ei ole harju sanan geologisessa merkityksessä, vaan drumliini, joka kuuluu moreenimuodostumiin. Drumliinit ovat virtaviivaisia, sukkulanmuotoisia, usein kalliosydämisiä sekä yleensä luode-kaakko-suuntaisia moreenimäkiä, jollaisia on etenkin Savossa runsaasti. Saksalanharjun korkein kohta on 168 metriä. Saksalanharjua pidetään Suomen, ehkä jopa Euroopan suurimpana drumliinina.
Mikkelin ja Pieksämäen välinen kantatie 72 kulkee Saksalanharjua pitkin. Harjulla sijaitsevalla Saksalan kylällä on huoltoasema kioskeineen ja levähdysalueineen ("Harjun Helmi") sekä matkailunähtävyyskohteena "Martin Galleria". Harjulta avautuu näköala Kyyvedelle. Harjun 25 metriä korkea näkötorni otettiin käyttöön 2003, mutta purettiin 2019 vaarallisuutensa takia.
Hugo Boss

Hugo Boss AG on Saksassa kotipaikkaansa pitävä vaatetusalan yritys. Se on nimetty perustajansa Hugo Bossin mukaan, joka perusti yrityksen vuonna 1923 Metzingenissä, Saksassa. Hugo Boss itse kuoli vuonna 1948. Yrityksen pääomistaja on nykyisin italialainen Valentino Fashion Group, mutta sen osakkeet noteerataan myös Frankfurtin pörssissä. Hugo Bossin liikevaihto vuonna 2008 oli 1,7 miljardia euroa ja tulos 112 miljoonaa euroa.
Bossin tuotteita myydään ympäri maailmaa yli sadassa maassa ja yli 5 000 jälleenmyyjäliikkeessä. Sen päätuotemerkit ovat "Boss", "Hugo" sekä "Baldessarini". Hugo Bossin tuoksujen tuotemerkit omistaa kansainvälinen Procter &amp; Gamble. Ensimmäinen Bossin tuoksu esiteltiin vuonna 1993, ja nykyään tuoksubisnes on yksi yrityksen tärkeimmistä ja tuottavimmista osista.
Natsi-Saksan pukimo.
Yrityksen perustaja Hugo Boss oli kansallissosialismin kannattaja ja natsipuolueen jäsen.
Bossin yhtiö valmisti ruskeita paitoja, joihin natsipuolueen kannattajat pukeutuivat. Myöhemmin se toimitti univormuja Saksan armeijalle ja muita tamineita Waffen SS:lle. 
Huhtikuusta 1940 lähtien Bossin yhtiössä työskenteli 140 puolalaista ja 40 ranskalaista pakkotyöläistä. Työläiset asutettiin leirille, jossa hygienian ja ravitsemuksen taso ja työläisten kohtelu vaihtelivat suuresti.
Sodan jälkeen Hugo Boss tuomittiin sakkoihin osallisuudestaan natsien toimintaan.
1990-luvulla yhtiön natsimenneisyydestä tuli julki tietoja, jotka yritys yritti aluksi ohittaa vaikenemalla, mutta paineiden kasvaessa yhtiö avasi tutkijalle arkistonsa. Ensimmäinen yritys selvittää menneisyyden pimeitä vaiheita ei miellyttänyt yhtiötä. Vuonna 2011 muotiyhtiö kustansi toisen kirjan, jonka oli kirjoittanut yrityshistorioitsija Roman Köster. Kirjan nimi on "Hugo Boss, 1924-1945 – Vaatetustehdas Weimarin tasavallassa ja kolmannessa valtakunnassa".
Vastaavalla tavalla tiliä menneisyytensä kanssa ovat tehneet monet muutkin Natsi-Saksan-aikaiset, edelleen toiminnassa olevat yritykset, kuten esimerkiksi Continental.
Aerobic

Aerobic on ryhmissä harjoitettavaa, monipuolista aerobista liikuntaa, johon sisältyy askelsarjoja, lihaskunto-osuus ja erilaisia kunto-osioita, jotka tehdään musiikin tahdissa ohjaajan ohjeiden mukaan. 
Aerobista harjoittelua hyvänä liikuntamuotona mainosti Yhdysvalloissa astronautteja valmentanut tohtori Kenneth H. Cooper kirjoissaan "Aerobics" ja "The New Aerobics". Aerobisen tanssin loi amerikkalainen Jackie Sorensen. Laajempaa julkisuutta ja suosiota laji sai, kun Jane Fonda 1980-luvulla julkaisi ammattilaisten avustamana aiheesta kirjoja ja aerobic-videoita. Suomessa lajin suosiota edisti Anne Sällylän ja Eeva Luukkosen "Iltajumppa"-ohjelma Yle TV2 -kanavalla.
Aerobic keksittiin 1970-luvulla ja seuraavalla vuosikymmenellä siitä kehitettiin myös kilpaurheilulaji kilpa-aerobic.
2000-luvulla aerobiciin on yhdistetty elementtejä myös muista liikuntamuodoista. Aerobic on saanut monia "alalajeja", kuten body aerobic, low impact, combat-tyyppisen tunnit ja erilaiset tanssilliset tunnit. Aerobic on kehittyessään hakenut vaikutteita myös joogasta, vesiurheilusta (hydrobic), tanssista (salsa, funk), nyrkkeilystä (boxaerobic) ja itämaisista kamppailulajeista. Apuvälineinä voidaan käyttää pientä step-penkkiä (step-aerobic), gymstick- voimistelukeppiä, bosu-puolipalloa tai isoa palloa (fitball). 
Tyypillinen aerobic-tunti muodostuu neljästä osasta:
Tuntikaavan painotukset vaihtelevat tunnin tavoitteesta, nimikkeestä ja kestosta riippuen.
Ryhmäliikuntaohjaajia on koulutettu Suomessa ammattimaisesti vuodesta 1994.
Karen Cockburn

Karen Cockburn (s. 2. lokakuuta 1980 Toronto) on kanadalainen trampoliinivoimistelija ja olympiamitalisti. 
Trampoliinivoimistelu oli ensi kertaa olympiaohjelmassa Sydneyssä 2000. Cockburn ei kuulunut mitalisuosikkeihin 12 kilpailijan joukossa, mutta voitti yllättäen pronssia. Cockburn paransi taitojaan vuosi vuodelta ja voitti Hannoverissa 2003 MM-kultaa yksilötrampoliinilla ja pronssia joukkuekisassa. 
Ateenan olympialaisissa 2004 Cockburn voitti hopeaa yksilökilpailussa. Joulukuun 2004 MM-kisoissa Algerissa hän sijoittui yksilötrampoliinilla viidenneksi ja synkrotrampoliinilla parinsa Heather Ross-McManusin kanssa neljänneksi. Vuoden 2005 syyskuussa Eindhovenissa Cockburn voitti MM-hopeaa yhdessä Rosannagh MacLennanin kanssa. Pari voitti lajin maailmancupin finaalissa kesäkuussa 2005.
Cockburn ja MacLennan voittivat MM-kultaa parikilpailussa Québecissa 2007. Yksilökilpailussa hän jäi kahdeksanneksi. Pekingissä 2008 Cockburn voitti hopeaa yksilötrampoliinilla. Hän oli ensimmäinen trampoliinivoimistelija, joka voitti mitalin kolmissa olympialaisissa.
Kwaito

Kwaito on musiikin tyylilaji, joka on lähtöisin Johannesburgista, Etelä-Afrikasta 1990-luvun alusta. Se pohjautuu rytmillisesti amerikkalaiseen house-musiikkiin, mutta sen tempo on yleensä jonkin verran hitaampi. Kwaito saattaa sisältää lisäksi melodisia ja loopattuja, perkussiivisiä afrikkalaisia sampleja, matalia bassokuvioita ja usein laulua. Yleensä laulaja on mies ja sanat huudettuja tai laulettuja afrikkalaisen kansanmusiikin tapaan ennemmin kuin "normaaliin" tai rap-tyyliin. Nimi "kwaito" tulee afrikaansin slangisanasta "kwaai", joka tarkoittaa coolia tai ilkeää.
Sanoitukset ovat joko alkuperäisillä eteläafrikkalaisilla kielillä tai englanniksi. Usein samassa laulussa voidaan käyttää useampia kieliä. Viime aikoina jotkut kwaito-artistit kuten Zola ovat alkaneet esittää sanoitukset hip-hop -tyyliin, kun taas toiset, kuten BOP tai Oskido, ovat nopeuttaneet tempoa ja mataloittaneet laulunsa luodakseen pehmeämmän kwaito-muodon, jota kutsutaan myös afrikkalaiseksi houseksi. Kuuluisia kwaito-artisteja ovat Arthur Mafokate, Zola, Mandoza ja Mzekezeke.
Historia.
1990-luvun puolivälissä chicagolainen house-musiikki oli suosittua Johannesburgin klubeilla ja paikalliset muusikot yhdistivät sen soundimaailman eteläafrikkalaiseen musiikkiin. Arthur Mafokate sävelsi laulun Kaffir, josta tuli ensimmäinen suuri kwaito-hitti ja joka teki tyylilajin suosituksi mustaihoisten asuttamien alueiden ulkopuolella. Kuitenkin vasta vuodesta 2001 alkaen kwaito on yleistynyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Kwaitolla on tärkeä osa elokuvaohjaaja Gavin Hoodin vuonna 2006 parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon voittaneessa elokuvassa Tsotsi ja se on osaltaan tuonut kwaitolle julkisuutta ympäri maailmaa.
Kwaiton tullessa entistäkin suositummaksi Etelä-Afrikassa, yhteistyö myös muita musiikkityylejä edustavien tähtien kanssa on tullut yleisemmäksi, esimerkkinä Mandoza ja rhythm &amp; blues -tähti Danny K. Nykyään kwaito-hitit saavat Etelä-Afrikassa helposti medianäkyvyyttä, kuten Arthur Mafokaten elokuussa 2005 julkaisema "Sika Lekhekhe" (zulunkielinen lause, tarkoittaa kakun leikkaamista, puhekielellä "harrasta seksiä kanssani"). Radioasema SABC kielsi kappaleen esittämisen ja Arthurin täytyi kuvata laulua varten tehty video uudelleen, koska useat katsojat valittivat sen olevan seksuaalisesti liian rohkea. Kwaito-orkesteri Boom Shaka sai Etelä-Afrikan kansallislaulusta tekemästään versiosta ankaraa kritiikkiä poliittisilta vallanpitäjiltä.
Lasse Heikkilä (jääkiekkoilija)

Lasse Heikkilä (s. 27. toukokuuta 1934 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -johtaja sekä jalkapalloilija. Hän on veljensä Antin kanssa tehnyt pitkän työn erityisesti porilaisen jääkiekkoilun hyväksi. Lasse Heikkilän paita on nostettu Isomäen hallin kattoon.
Peliura jääkiekossa.
Lasse Heikkilä pelasi SM-sarjassa neljä kautta Karhuissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden viimeisenä kautenaan vuonna 1965. Yhteensä hän teki pelaamissaan 61 ottelussa tehopisteet 18+13=31.
Maajoukkueessa Heikkilä ehti ennen valmennus- ja johtotehtäviin siirtymistään pelata yhden B-maaottelun.
Ura jääkiekkovalmentajana.
Peliuransa jälkeen Heikkilä aloitti vuonna 1965 valmentamisen Karhuissa ja jatkoi vuonna 1967 muodostetussa uudessa seurassa Porin Ässissä. Hän toimi seuran valmentajana aina vuoteen 1981 saakka, lukuun ottamatta kahden kauden mittaista ”syrjähyppyä” maajoukkuetehtäviin vuosina 1974–1975 ja 1975–1976. Ässien toimitusjohtajana Heikkilä oli vuosina 1981–1994. Valmentajaurallaan hän saavutti SM-tasolla kaksi kultaa ja kolme muuta mitalia.
Heikkilä toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana kauden 1976–1977. Hän johti Suomen peliä MM-kisoissa 1977 ja Kanada-cupissa 1976. Heikkilä palasi maajoukkueeseen vuosiksi 1984–1987, jolloin hän toimi joukkueenjohtajana.
Jalkapallo.
Lasse Heikkilä oli nuorena myös lahjakas jalkapalloilija. Hän edusti lajissa 1950-luvulla Porin Karhujen lisäksi Turun Palloseuraa. TPS:n riveissä Heikkilä pelasi vuosina 1954–1955 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa sekä vuonna 1957 Mestaruussarjassa.
Heikkilä pelasi myös yhden nuorten maaottelun vuonna 1954.
Muuta.
Porin Ässät kunnioitti helmikuussa 2015 Porin Karhujen vuoden 1965 mestaruuden 50-vuotisjuhlaa pelaamalla ottelun Ilvestä vastaan sinipunaisissa Karhu-paidoissa ja nostamalla mestarijoukkueen pelaaja-valmentaja Lasse Heikkilän paidan numero 13 Isomäen hallin kattoon.