tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heikki Saaristo

Heikki Saaristo (s. 9. helmikuuta 1983) on suomalainen entinen koripalloilija. Saaristo on pituudeltaan 190 cm. Hänen piste-ennätyksensä Korisliigassa on 22, jonka hän teki 12. maaliskuuta 2010 Namika Lahtea vastaan. Hänen isänsä on entinen pääsarjatason koripalloilija Erkki Saaristo. 
Pelaajaura.
UU-Korihait nosti Saariston miesten SM-Koriksessa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudella 2000–01, jolloin hän pelasi joukkueessa 7 ottelua 1,0 pisteen keskiarvolla. Kaudella 2001–02 Saaristo teki Korihaissa pisteitä 0,2 keskiarvolla pelaamassaan 32 ottelussa. Korihaiden pudottua SM-Koriksesta I-divisioonaan kaudeksi 2002–03, Saaristo sai joukkueessaan enemmän vastuuta ja hän teki kauden aikana keskimäärin 9,0 pistettä ottelua kohti. Yhden divisioonakauden jälkeen Korihait nousi takaisin SM-Korikseen ja Saaristo jatkoi uraansa Korihaissa. Kaudet 2003–04 ja 2004–05 hän pelasi Korihaissa 3,2 ja 1,0 pisteen keskiarvolla.
Kaudeksi 2005–06 Saaristo siirtyi omasta aloitteestaan miesten I-divisioonaa pelaavaan Kauhajoen Karhuun. Kaudet 2005–06 ja 2006–07 Saaristo pelasi Karhussa I-divisioonaa 11,7 ja 8,6 pisteen keskiarvoilla. Karhu nousi Korisliigaan kaudeksi 2007–08 ja Saaristo teki vuoden jatkosopimuksen nousijajoukkueeseen. Saaristo oli kauden aikana joukkueensa paras kotimainen pistemies 8,6 pisteen keskiarvolla. Karhu putosi kauden päätteeksi kuitenkin takaisin I-divisioonaan ja Saaristo siirtyi kaudeksi 2008–09 takaisin kasvattajaseuraansa UU-Korihaihin.
Punainen 2G

Punainen 2G eli atsogeraniini on atsoväri (E 128) ja se muuntuu elimistössä pääasiassa aniliiniksi. Punainen 2G saattaa aiheuttaa hyperaktiivisuutta, ihottumaa ja anemiaa. Se voi aiheuttaa myös geenivaurioita ja olla karsinogeeninen. Sitä on saanut käyttää Euroopan unionissa vähintään 6 % viljaa sisältävissä aamiaismakkaroissa ja vähintään 4 % kasvis- ja/tai viljatuotteita sisältävien hampurilaispihvien värjäämiseen enintään 20 mg/kg.
Punainen 2G:tä valmistetaan aniliinin diatsoniumsuolan ja N-asetyyli-8-amino-1-naftoli-3,6-disulfonihapon atsokytkentäreaktiolla ja mudostamalla reaktiotuotteesta natriumsuola. .
Suomessa väriä ei ole saanut myydä suoraan kuluttajalle. Punaisen 2G:n käyttö elintarvikkeissa kiellettiin Euroopan yhteisön 28. heinäkuuta 2007 voimaan tulleella asetuksella.
Sitä on käytetty myös mustevärinä sekä villan, silkin ja paperin värjäämiseen.
Mikko Saarinen

Mikko Saarinen (19. heinäkuuta 1970 Tampere – 1. joulukuuta 2017) oli suomalainen jääkiekkovalmentaja. Viimeksi hän toimi Pelicansin liigajoukkueen apuvalmentajana kausilla 2014–2015 ja 2015–2016.
Kaudella 2012–2013 hän toimi Bluesin päävalmentajana jääkiekon SM-liigassa. Aikaisemmin hän toimi Tapparan päävalmentajana vuosina 2008–2010 sekä väliaikaisena päävalmentajana vuonna 2005. Hän oli Tapparan apuvalmentajana vuosina 2003–2008, ja meriittilistaan kuuluu myös A-nuorten Suomen mestaruus vuodelta 2001. 
Helmikuussa 2009 Saarinen sairastui sappitiehytsyöpään, ja joutui jäämään sairauslomalle loppukauden ajaksi. Saarinen onnistui voittamaan sairauden ja palasi Tapparan valmentajaksi kesällä. Saarinen valmensi vielä seuraavan kauden, ennen kuin erosi valmennustehtävistä. Kauden 2010–2011 Saarinen toimi Mestis-joukkue LeKi:n konsulttina ja tämän jälkeen kaksi vuotta Espoon Bluesin apuvalmentajana. 14. helmikuuta 2013 lähtien kauden loppuun hän toimi potkut saaneen Lauri Marjamäen sijaisena Bluesin päävalmentajana.
Saarinen toimi kaudella 2013–2014 MM-kotikisoihin valmistautuneen Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana Rauli Uraman alaisuudessa. Suomi sijoittui Lappeenrannan lopputurnauksessa kuudenneksi häviten Ruotsille puolivälierässä.
Viimeisessä valmennustehtävässään kausilla 2014–2015 ja 2015–2016 Saarinen toimi Pelicansin liigajoukkueen apuvalmentajana. Jälkimmäisestä kaudesta hän oli osan sairauslomalla, mutta palasi vielä pudotuspeleihin katsomovalmentajana.
Saarinen menehtyi 47-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden uuvuttamana. Saarisen kuolinuutisen tultua julki 5. joulukuuta 2017 hänen aiemmin valmentamansa Tappara ja Pelicans kohtasivat samana iltana runkosarjaottelussa. Molemmat joukkueet pelasivat surunauhoissa, ja ennen ottelua pidettiin hiljainen hetki Saarisen muistolle.
Monferraton perimyssota

Monferraton perimyssota tai ensimmäinen Mantovan sota käytiin vuosina 1613–1617 Pohjois-Italiassa Mantovan herttuakunnan ja Monferraton herttuakunnan välillä. Mantovaa tukivat Espanja ja Itävalta ja Monferratoa Savoiji ja Ranska.
Ensimmäinen sota.
Mantova oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan alainen herttuakunta, joka sijaitsi Lombardian ja Venetsian välissä Pohjois-Italiassa. Helmikuussa 1612 Mantovan herttua Vincenzo I kuoli, ja häntä seurasi herttuaksi hänen poikansa Frans IV, joka kuitenkin kuoli jo saman vuoden joulukuussa. Fransilla ei ollut miespuolista jälkikasvua, ainoastaan 3-vuotias tytär. Mantovan perimysjärjestyksen mukaan herttuakunnan saattoi periä vain miespuoliset perilliset, joten se siirtyi Fransin veljelle, kardinaali Ferdinandille.
Mantovan herttuat olivat hallinneet Monferraton herttuakuntaa vuodesta 1536 lähtien. Monferrato sijaitsi erillään Mantovasta Lombardian ja Savoijin välissä. Sillä ei ollut samanlaista perimysjärjestystä kuin Mantovalla, joten sen saattoi periä myös naispuolinen jälkeläinen. Tämän vuoksi Fransin puoliso Margherita Savoiji vaati Monferraton herttuakuntaa tyttärelleen. Vaatimusta tuki Savoijin herttua Kaarle Emanuel I, Margheritan isä. Mantovan uusi herttua Ferdinand taas kääntyi Itävallan Habsburgien puoleen saadakseen tukea vaatimukselleen Monferraton suhteen. Habsburgien avusta huolimatta Ferdinandin ei onnistunut vallata Monferratoa kesään 1615 mennessä, jolloin ranskalaisten diplomaattien välityksellä solmittiin tulitauko osapuolten välille.
Toinen sota.
Joulukuussa 1615 syttyi Uskok-sota Venetsian ja Itävallan välille. Venetsia etsi liittolaisia Sisä-Itävallan arkkiherttua Ferdinandia vastaan muualta Euroopasta, kun taas itävaltalaiset luottivat Espanjan apuun.
Vuonna 1616 sekä Ranska että Venetsia lupasivat tukea Savoijin herttua Kaarle Emanuelia, jos tämä päättäisi hyökätä Monferratoon uudestaan ja sitoisi siten espanjalaisten joukkoja. Savoijin herttua värväsi joukkoja laajalti, ja lopulta hänen armeijaansa kuului 4 000 saksalaista protestanttia kreivi Ernst von Mansfeldin johdossa ja noin 10 000 vapaaehtoista Ranskasta. Espanjan hallitseman Lombardian kuvernööri piti kuitenkin puolensa armeijan hyökkäystä vastaan, kunnes paavi Paavali V:n välityksellä solmittiin rauha lokakuussa 1617. Venetsian suunnitelma onnistui, sillä Monferraton perimyssodan syttyminen uudelleen esti arkkiherttua Ferdinandia saamasta espanjalaisapua Milanosta. Uskok-sota päättyi vuonna 1618.
Monferraton herttuakunnan kohtaloa puitiin uudestaan vuosina 1628–1631 käydyssä Mantovan perimyssodassa, kun Mantovan herttua Ferdinand kuoli 1626 ja häntä seurannut veljensä Vincenzo II vuonna 1627, kumpainenkin ilman laillisia jälkeläisiä.
Yoshiko Kuga

Yoshiko Kuga (; 21. tammikuuta 1931 – 9. kesäkuuta 2024) oli japanilainen näyttelijä. Hän esiintyi useissa nimekkäissä elokuvissa, kuten Akira Kurosawan "Idiootissa" (1951). 
Kuga syntyi Tokiossa. Hän oli naimisissa näyttelijä Akihiko Hiratan kanssa tämän kuolemaan vuonna 1984.
Kuga voitti uransa aikana useita palkintoja, kuten Blue Ribbonin.
Masayuki Mori

Masayuki Mori (; 13. tammikuuta 1911 Sapporo – 7. lokakuuta 1973) oli japanilainen näyttelijä. Hän näytteli muiden muassa Akira Kurosawan ja Kenji Mizoguchin elokuvissa; niistä merkittävimpiin kuuluvat Kurosawan "Rashōmon" (1950) ja "Idiootti" (1951) sekä Mizoguchin "Musashino-fujin" (1951) ja "Ugetsu monogatari" (1953). Hänen parhaimpien roolisuoritustensa joukkoon lukeutuu myös huonoihin naisiin lankeavan, älymystöön kuuluvan keski-ikäisen miehen rooli Mikio Narusen ohjaamassa elokuvassa "Ukigumo" (1955).
Morin isä oli tunnettu kirjailija Arishima Takeo.
Stuart Whitman

Stuart Maxwell Whitman (1. helmikuuta 1928 – 16. maaliskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Comancheros" (1961), "Atlantin valli murtuu" (1962) ja "Nuo mainiot miehet lentävissä koneissaan" (1965). Television puolella hänet muistetaan varsinkin sarjasta Cimarron Strip (1967–1968). 
San Franciscossa syntynyt Whitman oli nuoruudessaan nyrkkeilijä. Hän voitti Golden Bootin ja oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi.
Whitman sai vuonna 1998 tähden Hollywood Walk of Famella.
Eprem Mtsire

Eprem Mtsire tai Efraim Pieni (, k. noin 1101/1103) oli georgialainen munkki Antiokiasta, teologi ja kreikankielisen patristisen kirjallisuuden kääntäjä. 
Epremin elämästä ei ole juuri säilynyt tietoja. Hän sai varhain elämässään kattavan hellenistisen koulutuksen, luultavasti Konstantinopolissa, jonne hänen oletettu isänsä Vatše Karitšisdze, georgialainen aatelinen Taosta, oli muuttanut vuonna 1027. Sen jälkeen Epremistä tuli munkki Mustalle vuorelle Antiokian lähelle. Vuorella asui eloisa georgialainen luostariyhteisö, joka koostui noin 70 munkista. Myöhemmin Epremistä tuli Kastalian luostarin igumeni Dafnessa Antiokian ulkopuolella. 
Epremin hellenofiilinen käännöstekniikka osoittautui perustavanlaatuisen tärkeäksi myöhemmälle georgialaiselle kirjallisuudelle. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka teki georgiaksi kirjaimellisia käännöksiä, ja hän tutustutti georgialaiset lukijat kommentaareihin ("scholia") ja sanastoihin. Hänen huomattaviin käännöksiinsä kuuluu Pseudo-Dionysios Areopagitan, Basileios Suuren, Efraim Syyrialaisen ja Johannes Damaskoslaisen teoksia. Epremin alkuperäinen teos "Utsqebaj mizezsa kartvelta moktsevisasa" (, "kertomus georgialaisten kääntymisen syystä") on manifesti Georgian ortodoksisen kirkon autokefalian puolesta, sillä se oli antiokialaisten ja georgialaisten kirkonmiesten kiistan kohteena 1000-luvulla.
Alluranpunainen

Alluranpunainen, (englanniksi allura red AC) on oranssinpunainen monoatsoväri, jonka E-koodi on E 129 ja kemiallinen kaava C18H14N2Na2O8S2. Se saattaa aiheuttaa allergioita vähemmän kuin muut atsovärit, mutta iho-oireiden riski voi olla tavanomainen. Alluranpunainen korvasi Yhdysvalloissa 1980-luvulla siellä kielletyksi tullutta amaranttia.
Alluranpunaista käytetään maitotuotteissa, vanukkaissa, makeisissa ja juomissa sekä lääkkeissä että kosmetiikassa. Se on ollut kielletty joissain EEC-maissa. Yhdysvaltain FDA sallii sen elintarvikekäyttöön, jossa sen tunnus on FD&amp;C #40. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä ”voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Tulitikkuja lainaamassa (vuoden 1980 elokuva)

Tulitikkuja lainaamassa on Maiju Lassilan samannimiseen romaaniin perustuva suomalainen elokuva vuodelta 1980. Se syntyi suomalais-neuvostoliittolaisena yhteistyönä, ja jäi suomalaisen ohjaajansa Risto Orkon viimeiseksi ohjaustyöksi
ja Suomi-Filmi -yhtiön viimeiseksi näytelmäelokuvaksi.
Elokuvasta on tehty kaksi versiota: suomeksi ja venäjäksi.
Venäjän valtiollisessa elokuvayhtiössä Mosfilmissa tuotettiin vuonna 2023 elokuvasta restauroitu korkearesoluutioinen versio, joka on saatavilla elokuvastudion virallisella Youtube-kanavalla.
Jeanne Crain

Jeanne Elizabeth Crain (25. toukokuuta 1925 – 14. joulukuuta 2003) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinton saajaksi roolistaan Elia Kazanin elokuvassa "Veren perintö" ("Pinky", 1949).
Crain aloitti uransa 1940-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Hän oli yli puolen vuosisadan ajan naimisissa miehensä Paul Brinkmanin (taiteilijanimi Paul Brooks) kanssa. Hän oli seitsemän lapsen äiti. 
Uskonnolliselta näkemykseltään katolinen Crain kuoli sydänkohtaukseen Kaliforniassa 78-vuotiaana.
William Lundigan

William Lundigan (12. kesäkuuta 1914 – 20. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. 
Lundigan syntyi New Yorkin osavaltiossa ja kuoli 61-vuotiaana Kaliforniassa. Hän oli nuoruudessaan monipuolinen urheilija Syracusen yliopiston joukkueissa. Hänen puolisonsa oli Rena Morgan.
Ura.
Lundigan esiintyi muun muassa televisiosarjassa "Men Into Space" (1959–1960), jonka kaikissa 38 jaksossa hän näytteli. Hänellä oli rooleja myös muiden muassa elokuvissa "Häväisty nainen" (1947), "Veren perintö" (1949) ja "Kleopatra – Niilin käärme" (1953).
Þórarinn Eldjárn

Þórarinn Eldjárn, myös Thórarinn Eldjárn, (s. 22. elokuuta 1949 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija.
Eldjárn on kirjoittanut runoja, novelleja sekä romaaneja. Islannissa hän on tunnettu lähinnä novelleistaan, mutta kansainvälisesti hänen tunnetuimpia teoksiaan on vuonna 1996 julkaistu romaani "Brotahöfuð" ("Sininen torni", 1999). Hän on myös kääntäjä ja kääntänyt islanniksi Lewis Carrollin teoksen "Liisan seikkailut ihmemaassa" ja useita muita kirjoja. 
"Sininen torni" oli ehdolla International IMPAC Dublin Literary Awardin voittajaksi vuonna 2001.
Þórarinn Eldjárnin isä oli Islannin kolmas presidentti Kristján Eldjárn.
Suomennetut teokset.
Þórarinn Eldjárnin runoja sisältyy antologiaan "Talot ovat yksin kotona: pohjoismaisia runoja lapsille", Helsinki: Tammi 2003
Ruskea FK

Ruskea FK on atsoväri, jonka epäillään aiheuttavan yliherkkyysreaktioita. Sen E-koodi on E 154. Vuoden 2012 Euroopan komission asetuksen mukaan ruskea FK:ta ei enää käytetä. Väriaine koostuu seuraavista kuudesta yhdisteestä:
Ed Sanders (nyrkkeilijä)

Hayes Edward ”Big Ed” Sanders (24. maaliskuuta 1930 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 12. joulukuuta 1954 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja.
Sanders aloitti nyrkkeilyn collegessa, jossa pelasi myös amerikkalaista jalkapalloa puolustuksen uloimpana linjamiehenä. Hänelle myönnettiin urheilustipendi Idaho State Collegeen, jonne hän siirtyi Compton Community Collegesta. Sanders värvättiin vuonna 1951 Yhdysvaltain laivastoon, mutta hän jatkoi nyrkkeilyuraansa. Hän voitti muun muassa Golden Gloves -amatööriturnauksen Berliinissä.
Helsingin olympialaisten Yhdysvaltain-karsinnoissa Sanders tyrmäsi Kirby Willisin, joka oli onnistunut voittamaan Sandersin aiemmin, ja sai paikan olympiajoukkueesta. Olympialaisissa Sanders oli ylivoimainen. Hän oli tyrmännyt ennen loppuottelua jokaisen vastustajansa. Finaalissa Sandersia vastaan asettui Ruotsin Ingemar Johansson. Ruotsalaisnyrkkeilijä valitsi vastustajansa pelossa todella passiivisen taktiikan ja vältteli Sandersia. Johansson diskattiin lopulta pakoilunsa takia ja Sanders tuomittiin kultamitalin voittajaksi.
Olympialaisten jälkeen Sanders palveli merivoimissa kaksi vuotta ja siirtyi ammattilaiseksi Bostonissa. Hänen amatöörisaldonsa oli hyvä: 43 voittoa ja vain 5 tappiota. Yksi tappioista tuli myöhemmälle maailmanmestarille Sonny Listonille. Ammattilaisura alkoi ottelulla Sonny Nichollsia vastaan 8. maaliskuuta 1954. Sanders voitti kolme ensimmäistä kamppailuaan tyrmäyksellä.
Ammattilaisuransa yhdeksännessä ja viimeiseksi jääneessä ottelussa Sanders kohtasi Uuden-Englannin raskaan sarjan mestaruustittelikamppailussa Willie Jamesin. Jamesin isku 11. erässä osui Sandersia päähän, mikä ilmeisesti pahensi tämän aiemmin saamaa vammaa. Sanders kaatui iskusta kanveesiin tajuttomana ja hänet vietiin sairaalaan, jossa hän kuoli aivoverenvuotoon. Sanders on haudattu Santa Monicaan.
Ezra Weisz

Ezra E. Weisz (s. 1. tammikuuta 1971 Freehold, New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän on dubannut Schnederiä animesarjassa "Rave Master".
Ura.
Weisz aloitti uransa vuonna 1995 aluksi äänirooleissa poikkeuksellisesti näyteltyihin televisiosarjoihin VR Troopers, Power Rangers Zeo, Masked Rider ja Power Rangers Turbo. Sittemmin vuodesta 1998 lähtien Weisz on tehnyt dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin.
Tartratsiini

Tartratsiini on sitruunankeltainen atsoväri, jonka E-koodi on E102. Sitä käytetään makeisissa, lihatuotteissa, kastikkeissa, kakuissa, vanukkaissa, kekseissä ja virvoitusjuomissa. Tartratsiinia pidetään haitallisimpana atsovärinä. Se saattaa aiheuttaa yliherkkyysoireita. Joidenkin lähteiden mukaan ihottumaoireita siitä aiheutuu yhdelle kymmenestätuhannesta. FDA sallii tartratsiinin elintarvike- ja kosmetiikkakäytön. Aine on kielletty ainakin Norjassa ja sen käyttöä on rajoitettu esimerkiksi Itävallassa, Ruotsissa ja Saksassa. Tartratsiinin ylin hyväksyttävä päivittäinen enimmäissaanti eli ADI-arvo on 7,5 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Tartratsiinia valmistetaan sulfaniilihapon diatsoniumsuolan ja 3-karboksi-1-(p-sulfofenyyli)-5-pyratsolonin atsokytkentäreaktiolla ja mudostamalla reaktiotuotteesta natriumsuola. .
Villan tartrasiini värjää valonkestävästi kullankeltaiseksi.
Atsorubiini

Atsorubiini (tunnetaan myös karmosiinina) on punainen atsoväri. Sen E-koodi on E 122. Atsorubiinia saa käyttää muun muassa juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, makeisiin ja kahvileipiin. Atsorubiinin ADI-arvo eli päivittäinen hyväksyttävä ylin saanti on 4 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Atsorubiinia valmistetaan naftionihapon diatsoniumsuolan ja 1-naftoli-4-sulfonihapon atsokytkentäreaktiolla ja mudostamalla reaktiotuotteesta natriumsuola.
The 8th Sin

The 8th Sin on ruotsalaisen power metal -yhtye Nocturnal Ritesin toukokuussa 2007 julkaistu kahdeksas studioalbumi.
Albumi nousi Ruotsissa Sverigetopplistanin sijalle 43.
Paraoranssi

Paraoranssi on oranssinpunainen monoatsoväri, jonka E-koodi on E 110, kemiallinen kaava C16H10Na2O7S2N2, moolimassa 452,37 g/mol ja CAS-numero 2783-94-0. Sitä käytetään mm. elintarvike- ja lääkevärinä. Paraoranssia saa käyttää mm. juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, hilloihin, makeisiin ja kahvileipiin. Paraoranssin ADI-arvo eli päivittäinen hyväksyttävä ylin saanti on 2,5 mg/kg/vrk. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä "voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.
Tämän lisäksi sitä käytetään myös hiustenpesuaineiden, vaahtokylpyaineiden, suihkugeelien, suuvesien, alkoholipohjaisten hajusteiden, ehostusaineiden (mm. puuterin ja huulipunan), astianpesuaineiden ja puhdistusaineiden värjäykseen.
Pelin säännöt

Pelin säännöt ("La Règle du jeu") on Jean Renoirin ohjaama ranskalainen klassikkoelokuva vuodelta 1939. Sitä pidetään myös yhtenä maailman parhaimmista elokuvista. Sight &amp; Sound -lehden kaikkien aikojen 10 parhaimman elokuvan listalla se on ollut mukana alusta alkaen (1952) ja monet kerrat se oli 2. sijalla heti Citizen Kanen jälkeen. Vuoden 2002 listalla "Vertigo" tiputti sen 3. sijalle. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen viidenneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
"Pelin säännöt" kuvaa ranskalaisen yläluokan dekadenttia elämää juuri ennen toista maailmansotaa.
Vastaanotto.
"Pelin säännöt" ei ensi-iltanaan saanut hyvää vastaanottoa. Yleisö oli suorastaan vihamielinen ja levittäjä leikkasi elokuvan alkuperäisestä 113 minuutista 80 minuuttiin. Saksalaisten miehityksen aikana se kiellettiin epämoraalisena ja sen alkuperäiset negatiivit tuhottiin. Renoirin onnistui restauroida elokuva alkuperäiseen pituuteensa (yhtä lyhyttä kohtausta lukuun ottamatta) vasta 1950-luvulla. Sen uusintaensi-ilta Venetsian elokuvajuhlilla 1959 oli suuri menestys.
Uuskokkiini

Uuskokkiini (englanniksi Ponceau 4R) on monoatsoväri, jonka E-koodi on E 124. Sen väri on purppuraan viittava punainen. Norjassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa se on ollut elintarvikevärinä kiellettyä ja Suomessa sitä on saanut käyttää 50 gr/kg tai 50 ml/l makeisissa, virvoitusjuomissa ja jäätelöissä. EU:ssa elintarvikekäytössä vaaditaan pakkausmerkintä ”voi vaikuttaa haitallisesti lasten aktiivisuustasoon ja heikentää tarkkaavaisuutta”.Sitä käytetään myös kosmetiikassa ja pesuaineissa.
Uuskokkiinia valmistetaan naftionihapon diatsoniumsuolan ja G-hapon atsokytkentäreaktiolla ja mudostamalla reaktiotuotteesta natriumsuola.
Briljanttimusta

Briljanttimusta BN on keinotekoinen diatsoväri, jonka elintarvikkeiden E-koodi on E 151, kemiallinen kaava C28H17N5Na4O14S4, moolimassa 867,69 g/mol ja CAS-numero 2519-30-4. 
Yhdysvalloissa briljanttimusta on kielletty. Se voi aiheuttaa yliherkkyyttä. 
Briljanttimusta BN:tä saa käyttää muun muassa juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, makeisiin ja kalanmätiin. Aineen ylin hyväksyttävä päivittäinen saanti eli ADI-arvo on 5 mg/kg/vrk.
Briljanttimusta BN:n valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa sulfaniilihapon diatsoniumsuolan ja 1-naftyyliamiini-7-sulfonihappo reagoivat atsokytkentäreaktiolla. Muodostuvasta yhdisteestä tehdään taas diatsoniumsuola, joka reagoi 8-asetyyliamino-1-naftoli-3,5-fisulfonihapon kanssa. Viimeinen vaihe on natriumsuolan mudostaminen..
Juha Järvenpää (jääkiekkohyökkääjä)

 
Juha Järvenpää (s. 18. joulukuuta 1965 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän edusti Tampereen Ilvestä 14 SM-liigakauden ajan. Väliin mahtui yksi vuosi HPK:n paidassa. Kaikkiaan SM-liigaotteluita Järvenpäälle kertyi 545 ja tehopisteitä 212+197=409 (pudotuspeleissä 46 ottelua, 11+9 tehopistettä). Järvenpää edusti Suomea MM-kisoissa vuonna 1990.
Pienet tarinat

Pienet tarinat on vuonna 2003 kuolleen, Lapinlahden Lintujen perustajajäsenen, Heikki "Hiski" Salomaan novellikokoelma. Like julkaisi sen postuumisti vuonna 2004.
Salomaan kertomukset kuvaavat lähinnä yksittäisten ihmisten edesottamuksia, välillä humoristisesti, välillä vakavammin. Kirja sisältää novellien lisäksi kaikki Salomaan laulutekstit "Lappareille" sekä Jukka Lyytisen kirjoittaman pienimuotoisen Salomaan elämäkerran.
Ruskea HT

Ruskea HT on keinotekoisesti valmistettava atsoväri, jonka E-koodi on E 155. Ainetta saa käyttää muun muassa juomiin, jälkiruokiin, jäätelöön, makeisiin ja kahvileipiin. Ruskea HT:n päivittäinen hyväksyttävä ylin saantimäärä eli ADI-arvo on 1,5 mg/kg/vrk. Aineen epäillään aiheuttavan yliherkkyysreaktioita.
Ruskea HT:n kemiallinen kaava on C27H18N4Na2O9S2, moolimassa 652,56 g/mol ja CAS-numero 4553-89-3.
Väriaine soveltuu leivontaan hyvän lämmönkestonsa vuoksi, mihin viittaa nimen lyhenne ”HT” ().
M/S Thebeland

M/S Thebeland () oli Thebeland Ltd:n omistama ro-ro-rahtialus. Se rakennettiin vuonna 1978 Mitsui Engineering &amp; Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla Japanissa. "Thebeland" oli rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama oli Lontoo. Alusta käytettiin kahdessa rauhanturvaoperaatiossa sekä sotatarvikekuljetuksissa.
Thebelandin sisaraluksia ovat "Hellenic Master", "Hellenic Sailor", "Tyrusland", "Vegaland" ja "Vikingland".
Käyttöhistoria.
Aluksen köli laskettiin 30. maaliskuuta ja se laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1978. 3. lokakuuta se luovutettiin Broströms Rederi Ab:n omistukseen, joka rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä "Thebeland" ja sen kotisatamaksi tuli Göteborg. 1. kesäkuuta 1984 alus siirtyi Rederi Ab Transoceanin omistukseen. Heinäkuussa 1986 alus rekisteröitiin Medro Ab:n omistukseen. Maaliskuussa 1991 Svenska Orient Linjen osti "Thebelandin". 28. tammikuuta 1993 laiva siirtyi Rederi Ab Trans-Rexin omistukseen. 15. huhtikuuta 1993 gotlantilainen Rederi Ab Gotland osti aluksen. Jälleen huhtikuussa 1994 Svenska Orient Linjen osti aluksen. Elokuussa 1995 "Thebeland" meni Lisnave-nimiselle telakalle Portugalin Setubaliin, telakalla alusta pidennettiin alkuperäisestä 165 metristä nykyiseen 190,34 metriin. Syyskuussa pidennys valmistui ja alus lähti telakalta.
Marraskuussa "Thebeland" siirtyi Thebeland Ltd:n omistukseen ja Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo.
Varhain 22. huhtikuuta 2003 "Thebeland" saapui Antwerpenin satamaan Belgiaan lastaamaan sotatarvikkeita, jotka alus vei Persianlandelle. Lastina oli muun muassa 121 konttia. Lastaamisessa käytettiin jättiläismäistä nosturia, jolla lasti saatiin aluksen alemmille kansille. Thebelandin päällikkönä toimi tuolloin ruotsalainen Karl Göran Inberg. Hän kertoi alusta käytetyn myös rauhanturvaoperaatioissa Bosnia ja Hertsegovinassa ja Kosovossa sekä Britannian sotatarvikekuljetuksissa Jordaniaan. Persianlahdelle alus lähti huhtikuussa ensimmäistä kertaa.
Helmikuussa 2006 alus aikarahdattiin eli vuokrattiin suomalaisen Transfennican liikenteeseen kahdeksi vuodeksi.
Joulukuussa 2013 alus saapui Intian Alangiin romutettavaksi.
Adbusters

Adbusters Media Foundation (yleisemmin tunnetaan pelkillä nimillä Adbusters tai Media Foundation), on voittoa tavoittelematon konsumerismin vastainen järjestö. Järjestön perustivat Kalle Lasn ja Bill Ascmalz Vancouverissa vuonna 1989.
Järjestö julkaisee Adbusters-lehteä, joka on tunnettu erityisesti suurten yhtiöiden mainoksia parodioivista vastamainoksista. Adbustersin ansiosta alkunsa ovat saaneet muun muassa Älä osta mitään -päivä sekä TV Turnoff Week.
Adbustersin toiminta perustuu osittain situationistien ajatteluun, erityisesti heidän "detournement"-käsitteeseensä. Detournementissa alkuperäisten viestejen sisältöjä horjutetaan tekemällä niistä esimerkiksi naurettavia. Vastamainokset ovat tästä esimerkki: vastamainos näyttää nopeasti katsottuna ihan oikealta mainokselta, mutta tarkemmin tutkittuaan katsoja havaitseekin, että vastamainos parodioi jonkin tunnetun tuotemerkin mainosta. Vastamainosten avulla on tarkoitus saada kuluttaja esimerkiksi pohtimaan sitä, tuottaako tietty yhtiö sittenkään niin luontoystävällisiä tuotteita kuin yhtiön viralliset mainokset antavat ymmärtää.
Adbusters on saanut lukuisia sisarjärjestöjä ympäri maailmaa. Esimerkiksi Ranskassa toimii "Résistance à l'Aggression Publicitaire" ja Japanissa "Culture Jammers". Suomessa Adbusters toimii Voima-lehden alaisuudessa.
Aiheesta muualla.
Akateemisia sivuja ja uutissivuja:
Dennis O’Keefe

Edward Vance Flanagan eli Dennis O’Keefe (29. maaliskuuta 1908 – 31. elokuuta 1968 Fort Madison, Iowa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän käytti taiteilijanimeä Bud Flanagan ennen siirtymistään Metro-Goldwyn-Mayerille vuonna 1937.
O’Keefe esiintyi muiden muassa elokuvissa "Arizonan kauhu" (1938), "Kuoleman leikki" (1939), "Leopardimies" (1943), "Tyynenmeren sankarit" (1944), "Häväisty nainen" (1947), "Tahitin rummut" (1954), "Kaikki miehet kannelle" (1961) ja "The Naked Flame" (1964).
O’Keefe oli myös televisionäyttelijä, joka pyöritti esimerkiksi "The Dennis O’Keefe Show’ta" vuosina 1959–1960. Hän kuoli 60-vuotiaana keuhkosyöpään.
Detroit Rock City (kappale)

”Detroit Rock City” on hard rock -yhtye Kissin kappale ja single vuodelta 1976, joka julkaistiin "Destroyer" -albumilla. Kappaleen sävelsivät Paul Stanley ja levyn tuottaja Bob Ezrin. Kappale kertoo Kiss-fanista, joka kuolee auto-onnettomuudessa matkalla Kissin konserttiin kuunnellessaan kyseistä kappaletta. 
Alkuperäisen singlen b-puolella oli Peter Crissin tulkitsema ”Beth”, joka sai niin paljon radiosoittoa, että se päätettiin vaihtaa a-puolelle, ja ajan mittaan ”Bethistä” tuli yksi Kissin tunnetuimmista kappaleista. Kappale valittiin kuudenneksi musiikkikanava VH1:n 40 parhaan metallikappaleen listalla. 
Muun muassa yhtyeet The Mighty Mighty Bosstones, Alien Fashion Show, HammerFall, Metallica ja Sweet Siren ovat tehneet kappaleesta coverin. Kappale sijoittui Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla seitsemännelle sijalle. 
Nykyään "Detroit Rock City" on rock-klassikko.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Veda Ann Borg

Veda Ann Borg (11. tammikuuta 1915 – 16. elokuuta 1973) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Bostonissa, Massachusettsissa; hänen isänsä oli ruotsalainen.
Borg teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hän ennätti uransa aikana esiintyä lukuisissa elokuvissa, mutta tuli tunnetuksi myös televisiosta. 
Borg oli vuosia naimisissa Andrew V. McLaglenin kanssa, kunnes erosi. Hän kuoli syöpään Hollywoodissa 58-vuotiaana.
Einar Már Guðmundsson

Einar Már Guðmundsson (s. 1954 Reykjavík, Islanti) on islantilainen kirjailija. Hänen 1980 ja 1981 ilmestyneet ensimmäiset teoksensa olivat runokokoelmia, joissa hän käytti vapaata assosiaatiota, ja runoissa oli arkikieltä ja slangia. Hän on sittemmin kirjoittanut myös romaaneja, joista esikoisromaani on "Pyöreän portaikon ritarit" ("Riddarar hringstigans, 1982).
Einar Márin ensimmäinen kirja oli runokirja. Hänen vuonna 1993 ilmestynyt romaaninsa "Kaikkeuden enkelit" ("Englar alheimsins", suomeksi 1995) sai vuonna 1995 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Palkintosumma, 350 000 Tanskan kruunua, vastasi noin 273 000:ta markkaa.
Andrew V. McLaglen

Andrew Victor McLaglen (28. heinäkuuta 1920 Wandsworth, Lontoo, Britannia – 30. elokuuta 2014 Friday Harbor, San Juanin piirikunta, Washington, Yhdysvallat) oli brittiläissyntyinen elokuva-, televisio- ja teatteriohjaaja. Hän sai vuonna 1991 työstään lännenelokuvien parissa myönnettävän Golden Boot -palkinnon.
McLaglen ohjasi muun muassa lukuisia "Gunsmoke"-sarjan jaksoja. Elokuvatuotantoon kuuluu ennen kaikkea lännenelokuvia, kuten Pertti Avolan mahtipontiseksi ja taantumukselliseksi luonnehtima "Chisum" (1970). McLaglen on ohjannut myös sotaelokuvia, kuten "Villihanhet" ("The Wild Geese", 1978) ja "Merten sudet" ("The Sea Wolves", 1980).
Yksityiselämä.
Lontoossa syntynyt Andrew McLaglen oli näyttelijä Victor McLaglenin poika. Isän siirryttyä näyttelijäksi Yhdysvaltoihin perhe seurasi parin vuoden kuluttua perässä. Hän oli kookas, yli kaksimetrinen. Hän oli naimisissa neljä kertaa, vuosia näyttelijäkollegansa Veda Ann Borgin kanssa, kunnes erosi.
Ruth Etting

Ruth Etting () oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hänen tunnetuimpia sävelmiään oli esimerkiksi ”Ten Cents a Dance” (1930), tai ”Love Me or Leave Me”, jota Charles Vidor myös käytti vuonna 1955 laulajasta tekemänsä elokuvan nimenä. Elokuvassa Ettingiä esitti Doris Day.
Etting syntyi Nebraskassa. Hän esiintyi uransa aikana useissa lyhytelokuvissa, mutta myös eräissä täyspitkissä teoksissa, kuten "Skaandalissa Roomassa" vuonna 1933 "(Roman Scandals)". 
Etting joutui vuonna 1938 kohun keskelle, kun hänen entinen aviomiehensä Moe Snyder ampui hänen uutta kumppaniaan, pianisti Myrl Aldermania. Alderman toipui, nai Ettingin ja eli vielä vuoteen 1966 . Snyder sai tuomion, mutta vapautui istuttuaan vuoden.
Etting kuoli 81-vuotiaana Colorado Springsissä, Coloradossa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Eddie Cantor

Eddie Cantor (31. tammikuuta 1892 – 10. lokakuuta 1964) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja muusikko. Hän voitti Oscar-kunniapalkinnon ja sai tähden Hollywood Walk of Famella. 
Cantor syntyi New Yorkissa venäjänjuutalaisten vanhempien poikana. Hänen alkuperäinen nimensä oli Israel Iskowitz. 
Monipuolisen uran luonut Cantor toimi Screen Actors Guildin puheenjohtajana vuosina 1933–1935. Hän sai puolisonsa Idan kanssa viisi lasta. Kuoltuaan sydänkohtaukseen Kalifornian Beverly Hillsissä hän tuli haudatuksi Hillside Memorial Park Cemeteryyn.
R2 (reaktori)

R2 oli ruotsalainen tutkimusreaktori. Se sijaitsi Studsvikin tutkimuskeskuksessa noin 30 kilometriä Nyköpingistä itään. Reaktorin tilasi AB Atomenergi ja sen toimitti Allis-Chalmers. Yhtiö on paremmin tunnettu valmistamistaan traktoreista. Reaktori tuli kriittiseksi 4. toukokuuta 1960 kello 3.54 jonka jälkeen se oli käytössä sulkemiseensa 16. kesäkuuta 2005 kello 8.00 saakka. Reaktorin alkuperäinen lämpöteho oli 30 MW, mutta sitä nostettiin 50 MW:iin vuonna 1969. Reaktoria käytettiin isotooppien tuottamiseen ja tieteelliseen tutkimukseen. Maailmassa on kolme muuta vastaavanlaista reaktoria Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Alankomaissa.
John Qualen

John Qualen, oik. "Johan Mandt Kvalen" (8. joulukuuta 1899 – 12. syyskuuta 1987) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Kanadan Vancouverissa norjalaisille vanhemmille mutta vietti lapsuutensa Yhdysvalloissa Illinoisissa, jossa hän myös opiskeli Northwestern Universityssa. 
Qualen esiintyi vuosikymmenten aikana lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat "Ski Patrol", "Casablanca" (1942), "He ratsastivat yhdessä" (1961) ja "Mies joka ampui Liberty Valancen" (1962).
Kaliforniassa 87-vuotiaana kuollut Qualen on haudattu Forest Lawn Memorial Parkiin Glendaleen.
Luistonesto

Luistonesto on moottoriajoneuvoissa käytetty renkaiden pitoa parantava järjestelmä. Sen tarkoitus on estää vetäviä pyöriä sutimasta ja parantaa pitoa.
Yleisimmin luistonestoa on käytetty kilpa-autoissa; Formula 1 -sarjassa se on ollut käytössä kahteen otteeseen. Viimeksi se poistui käytöstä vuoden 2008 alusta. Nykyään se on tavallisissa autoissa hyvin yleinen varuste.
Luistonesto voi toimia autoissa ainakin kahdella eri periaatteella. Luistonestojärjestelmä voi parantaa sutivien pyörien pitoa rajoittamalla moottorin tehoa, jolloin pyörä pyörii hitaammin ja pitää paremmin.
Toinen yleinen toimintaperiaate luistonestolle on avoimella tasauspyörästöllä varustetussa autossa, jolloin luistonestojärjestelmä voi jäljitellä tasauspyörästön lukon toimintaa jarruttamalla liian nopeasti pyöriviä pyöriä. Esimerkiksi jos toisen puolen pyörä on jäällä ja toinen asfaltilla, jäällä oleva pyörä sutii avoimen tasauspyörästön vuoksi ja voima ei välity tiehen. Tällöin luistonestojärjestelmä voi jarruttaa jäällä tyhjää pyörivää pyörää, jonka seurauksena pitävällä pinnalla oleva pyörä alkaa pyöriä ja viedä autoa eteenpäin.
Krimpen aan den IJssel

Krimpen aan den IJssel on kunta Alankomaissa Etelä-Hollannin provinssissa. Asukkaita kaupungissa on 28 928 (31.12.2008) ja väestötiheys on 3 704 as./km². Kunnan pinta-ala on 8,93 neliökilometriä, josta vettä on 1,12 km². Kunta sijaitsee Hollandse IJssel -joen etelärannalla.
Ensimmäiset dokumentoidut maininnat Krimpenistä ovat vuodelta 1277. Vuonna 1820 paikkakunnalle perustettiin Van der Giessen de Noordin telakka. Läheinen Rotterdam on nykyisin Krimpen aan den IJsselissä asuvien työssäkäyntikaupunki.
Krimpen aan den IJsselin naapurikunnat ovat Capelle aan den IJssel pohjoisessa, Ouderkerk idässä, Nederlek etelässä ja Rotterdam lännessä.
Krimpen aan den IJsselin ystävyyskaupunki on Kiskőrös Unkarissa.
NOAA-satelliitit

NOAA-satelliitit on Yhdysvaltain kansallisen ilmakehä- ja merentutkimusjärjestö NOAA:n ("National Oceanic and Atmospheric Administration") sääsatelliittiohjelma, joka rakentuu TIROS-ohjelman perustalle. Siihen on kuulunut 1970-luvun alusta lähtien useita matalilla radoilla kiertäviä sääsatelliitteja.
Satelliitteja laukaistaan muutaman vuoden välein siten että jatkuvasti on käytössä 2–4 satelliittia, jotka kiertävät hiukan eri tahtiin. Huhtikuussa 2011 olivat käytössä NOAA-15, NOAA-18 ja NOAA-19, muut ovat vaientuneet tai lähettävät signaalia vain satunnaisesti. Ajan tasalla olevan tiedon satelliittien tilasta ja niiden taajuuksista näkee esim. sivulta http://homepage.ntlworld.com/phqfh1/status.htm .
NOAA-satelliittien kiertoaika on noin 102 minuuttia, joten ne ylittävät päiväntasaajan ainakin 14 kertaa vuorokaudessa. Saman alueen yli lentää jokin satelliiteista ainakin neljä kertaa päivässä, suunnilleen 6 tunnin välein. Satelliitit lähettävät kuvasignaalin FM-moduloituna äänidatana 137–138 MHz taajuuksilla. Satelliitin lähete on kuultavissa samalla maa-asemalla enimmillään noin 15–20 minuuttia. Kuvat ovat nähtävissä mm. Ilmatieteen laitoksen sivulla kohdassa (www.fmi.fi/Pilvet-Pohjoismaat). Kuvat on rajattu Skandinavian kohdalle ja niihin on lisätty kartta. Kuvien reunoissa usein näkyvä vino valkoinen alue johtuu siitä että satelliitti on mennyt yli Suomen itä- tai länsipuolelta, ja koko Skandinavian aluetta ei ole saatu kuvaan. 
Myös harrastajat voivat vastaanottaa NOAA-satelliittien kuvia tallentamalla äänidatan ylilennon aikana ja dekoodaamalla sen netistä ilmaiseksi saatavilla ohjelmilla, esim. SatSignal tai WXSat.
NOAA-satelliittien tärkeimmät instrumentit ovat
NOAA-satelliiteissa on myös ARGOS-viestintämoduli, jota käytetään mm. muuttolintujen seurantaan.
Ensimmäinen sarja: NOAA-1 – NOAA-5.
Viisi ensimmäistä NOAA-satelliittia oli sarjaa ITOS (The Improved TIROS Operational System Satellites) /TIROS-M.
Toinen sarja: NOAA-6 – NOAA-7.
Vuosina 1978–1981 laukaistut satelliitit kuuluvat sarjaan TIROS-N, missä N tarkoittaa "next generation" – seuraava sukupolvi.
Memnon (mytologia)

Memnon () oli kreikkalaisessa mytologiassa etiopialainen kuningas ja Tithonoksen ja Eoksen poika. Priamoksen veljenpoikana hän saapui Troijan avuksi suuren armeijan kanssa Troijan sodan kymmenentenä vuonna pian Hektorin kuoleman jälkeen.
Memnon surmasi useita kreikkalaisia, mutta hänen kukistettuaan Antilokhoksen, Nestorin pojan, tästä suuttunut Akhilleus tappoi hänet keihäällään. Zeus kuitenkin heltyi Eoksen kyyneliin ja teki Memnonista kuolemattoman. Ovidiuksen mukaan Memnonin hautajaisroviosta nousi lintuja, jotka nimettiin hänen mukaansa.
Myöhemmin kreikkalaiset olettivat eräiden Egyptissä Luxorin läheisyydessä sijaitsevien korkeiden kivisten veistosten esittävän Memnonia. Tämän vuoksi niistä käytetään edelleen nimitystä Memnonin kolossit, vaikka nykyisin niiden tiedetään esittävän faarao Amenhotep III:ta.
Savitiili

Savitiilet ovat rakennusmateriaali, jota valmistetaan hiekasta, savesta, vedestä ja jostakin kuituisesta aineesta, kuten tikuista, oljista tai lannasta. Aineksista muotoillaan muotin avulla tiili, jonka annetaan kuivua auringossa. Egyptissä käytettiin tällaisia tiiliä jo 3000 eaa. Myöhemmin keksittiin tiilien kovettaminen polttamalla.
Savitiiliset rakennukset ovat erittäin kestäviä: vanhimmat säilyneet rakennukset ovat savitiilisiä.
Savea täytyy olla tiilien valmistuspaikan lähistöllä. Tiilitehtaat perustettiin savenottopaikkojen viereen. Tiili voi olla väriltään punainen poltettu savitiili tai harmaa auringossa kuivatettu savitiili. Tiilitehtaita on sijainnut monessa kylässä ja kaupungissa toisen maailmansodan jälkeen rakentamisen kiihtyessä. Nykyisin tiiliä käytetään lähinnä korjausrakentamisessa tai uudiskohteissa haluttaessa nimenomaan tiiltä muiden vaihtoehtojen sijaan.
Barnard Hughes

Bernard Aloysius Kiernan "Barnard" Hughes (16. heinäkuuta 1915 – 11. heinäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Hughes loi monipuolisen uran, jonka aikana hän saavutti huomattavaa menestystä niin elokuvissa kuin teatterissakin. Hän esiintyi myös useissa televisiosarjoissa. Hän voitti Tony-, Emmy- ja Drama Desk -palkinnot.
Hughes syntyi ja kuoli New Yorkin osavaltiossa. Hän oli naimisissa näyttelijä Helen Stenborgin kanssa vuodesta 1950 kuolemaansa 90-vuotiaana.
Helen Stenborg

Helen Stenborg (24. tammikuuta 1925 Minneapolis, Minnesota – 22. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Stenborg tunnetaan lähinnä teatterinäytöksistä, joissa hän esiintyi myös yhdessä puolisonsa, Barnard Hughesin kanssa. Television puolella hänellä oli 1970-luvun lopussa Helga Lindemanin rooli sarjassa "Another World". 
Stenborg oli naimisissa Hughesin kanssa vuodesta 1950 tämän kuolemaan 11. heinäkuuta 2006. Hän sai vuonna 2000 Tony-ehdokkuuden.
Adolf Seilacher

Adolf Seilacher (24. helmikuuta 1925 – 26. huhtikuuta 2014 Tübingen) oli saksalainen paleontologi, joka voitti vuonna 1992 Crafoord-palkinnon. Hän työskenteli muiden muassa Tübingenin ja Yalen yliopistoissa sekä teki satoja julkaisuja.
Seilacher tunnetaan varsinkin hänen tekemästään fossiilijälkiä koskevasta tutkimustyöstä. Hän tutki myös fossiilien muodostumisprosesseja sekä Ediacaran eliöstöä.
Shehu Shagari

Shehu Usman Aliyu Shagari (25. helmikuuta 1925 – 28. joulukuuta 2018) oli nigerialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1979–1983. Häntä edelsi Olusegun Obasanjo ja seurasi Muhammadu Buhari.
Shagari oli muslimi. Hän työskenteli ennen poliittista uraansa opettajana. Yhtenä harvoista pohjoisnigerialaisista hän oli kiinnostunut liittovaltion politiikasta ja pyrki ja pääsi liittovaltion parlamenttiin vuonna 1954. Nigerian itsenäistyttyä hän työskenteli valtionhallinnon kaikilla osa-alueilla. Kun sotilaat kaappasivat vallan vuonna 1966, Shagari luopui hallinnollisista viroista.
Sotilasvallan päättyessä 1979 järjestettiin vaalit, jotka Shagari voitti pienellä erolla kilpailijaansa Obafemi Awolowoon. Hänet syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella ja pidätettiin syytettynä korruptiosta. Hänet vapautettiin syytteistä vuonna 1986, mutta osallistuminen Nigerian politiikkaan kiellettiin häneltä hänen loppuiäkseen.
Kalle Tanner

Kalle Henrik Tanner (28. toukokuuta 1874 – ?. toukokuuta 1918) oli akaalainen suutari, Suomen sisällissodan punakaartilaispäällikkö ja Toijalan vallankumousoikeuden puheenjohtaja keväällä 1918 punaisten valtakaudella. 
Marko Tikan mukaan Tanner teloitutti kymmeniä Kylmäkoskelta, Kalvolasta, Iittalasta ja muista Toijalan lähikunnista Toijalaan tuotuja valkoisia. Hän oli sodan aikana kerran vangittuna Helsingissä. Sodan lopussa hän jäi Helsingissä kiinni ja sai kohtalaisen lievän tuomion. Toijalan puhdistajaksi määrätty suojeluskuntapomo Hugo W. Lövgren sai käsiinsä Tannerin Toijalaan vaimolleen lähettämän kirjeen, jonka avulla sai tämän jäljitettyä. Tanner tuotiin Toijalaan, jossa häntä hakattiin kuulusteluissa, ja tämän jälkeen hänet teloitettiin pian.
Otto Lax

Otto Matias Kallenpoika Lax (18. tammikuuta 1896 - 28. huhtikuuta 1918) oli kylmäkoskelainen työmies, Kylmäkosken punakaartin "rykmentinpäällikkö" tai varapäällikkö ja yksi Juho Vuoren lentävän punakaartilaisosaston jäsenistä. 
Historiantutkija Marko Tikan mukaan hän oli osallisena kymmenissä surmatöissä, joita Toijalassa tehtiin keväällä 1918. Sodan lopussa Lax pakeni, ja joko kaatui taistelussa tai joutui Tuusulan punakaartilaisten ampumaksi Hauholla.
Maskun vaakuna

Maskun vaakuna on Maskun kunnan tunnus, joka on alun perin hyväksytty Askaisten kunnan vaakunaksi. Se on saanut aiheensa marsalkka Mannerheimista, jonka syntymäkoti, Louhisaaren kartano, sijaitsee kuntaan liitetyn Askaisten kunnan alueella. Apilat puolestaan viittaavat maatalouteen.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Askaisten kunnanvaltuusto hyväksyi sen 19. joulukuuta 1966. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 27. huhtikuuta 1967. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä ristikkäin kaksi hopeista marsalkansauvaa, joiden päätehelat kultaa; sauvojen saatteena neljä kulta-apilaa”. 
Alkuperäinen Maskulle vahvistettu vaakuna oli Ahti Hammarin suunnittelema. Maskun kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 19. syyskuuta 1964, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 23. joulukuuta samana vuonna. Tämän vaakunan selitys kuului ”punaisessa kentässä viisi kultaista haavanlehteä, asetettuina 1 + 3 + 1.” Sen aihe viittasi vanhan maatalouspitäjän neljään manttaalikirjoituskylään.
Askaisten liittyessä Lemun kanssa Maskuun 1. tammikuuta 2009 Askaisten kunnanvaakunasta tuli Maskun kunnan vaakuna.
Sami Järvenpää

Sami Järvenpää (s. 12. maaliskuuta 1975 Tampere) on suomalainen rullakiekkoilija. Rullakiekon SM-liigassa Järvenpää edusti vuoteen 2010 saakka nokialaista Näätä Rollersia/Näätä-HokkeY:tä, kaudesta 2011 alkaen tamperelaista Koovee Rollersia. Järvenpää pelasi Suomen maajoukkueessa seitsemät MM-kisat ja saavutti seitsemän mitalia.
Jari Harjumäki

Jari Harjumäki (s. 25. heinäkuuta 1972 Tampere) on suomalainen rulla- ja jääkiekkoilija.
Rullakiekon SM-liigassa Harjumäen seura oli vuoteen 2010 saakka nokialainen Näätä Rollers/Näätä-HokkeY, missä hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 2007. Vuonna 2011 Näätä Rollers sulautui Koovee Rollersiksi, missä Harjumäki voitti Suomen mestaruuden kaudella 2011.
Harjumäki pelasi jääkiekon SM-liigaa 8 ottelua Tapparassa ja 10 ottelua Ilveksessä ilman tehopisteitä vuosina 1994–1996.
Teen Choice -palkinto

Teen Choice -palkinnot ("The Teen Choice Awards") ovat yhdysvaltalaisen Foxin vuosittain jakamia palkintoja. Palkinnot jaetaan eri kategorioissa vuoden parhaille saavutuksille musiikissa, elokuvissa, urheilussa ja televisiossa. Palkinnosta äänestävät 13–19-vuotiaat teini-ikäiset. Vuodesta 2005 seremoniaa on esitetty televisiosta, ja vuodesta 2006 lähtien sitä on esitetty suorana lähetyksenä.
Palkinto on hyvin samantapainen kuin People’s Choice -palkinto, jossa kriitikkojen sijaan yleisö saa äänestää voittajia.
Kategoriat.
Pääkategoriat
Sokkokoe

Sokkokoe (myös sokkotutkimus ja sokkouttaminen) on lääketieteessä käytetty vertaileva kokeellisen tutkimuksen menetelmä jossa "potilailta" tai "hoitajilta" taikka molemmilta on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
Yksinkertainen sokkokoe.
"Yksinkertaisella sokkokokeella" (myös "yksinkertainen sokkotutkimus") tarkoitetaan sitä, jossa joko "potilailta" tai "hoitajilta" on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
Kaksoissokkokoe.
"Kaksoissokkokokeella" (myös "kaksoissokkotutkimus") tarkoitetaan sitä, jossa sekä "potilailta" että "hoitajilta" on salattu se mitä hoitomuotoa (esimerkiksi lääkettä) kukin potilas saa.
Kaksoissokkokoe on lääketieteen piirissä erittäin yleisesti käytetty kokeellisen tutkimuksen menetelmä. Kaksoissokkouttamisen avulla voidaan vertailla eri lääkeaineiden vaikutuksia toisiinsa tai lumelääkkeeseen ilman, että tietoiset tai edes tiedostamattomat käsitykset hoidosta ja sen tehosta pääsevät vaikuttamaan tulokseen.
Antennikrotit

Antennikrotit (Antennariidae) on erikoisen muotoisten kalojen heimo, johon kuuluu 44 lajia. Ne elävät trooppisilla ja subtrooppisilla merialueilla kaikilla maailman puolilla.
Lajeja.
Tunnetuimpia lajeja ja niiden esiintymisalue
Hannes Uksila

Johan Abram Enok "Hannes" Uksila (17. heinäkuuta 1888 Oulu – 3. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, työväenliikkeen vaikuttaja ja SDP:n jäsen. Hän toimi myös jääkäriliikkeen aktivistina. 
Elämä.
Oululaisen puusepän perheeseen syntynyt Uksila työskenteli ennen sisällissotaa Oulussa paikallisen työväenlehden "Kansan Tahdon" latojana ja toimittajana. Hän toimi myös jääkäriliikkeen etappimiehenä, kuten saman lehden toinenkin toimittaja Yrjö Mäkelin. Värvätyt kokoontuivat lehden toimituksessa, josta miehet ohjattiin eteenpäin räätälimestari Jaakko Kemppaisen, entisen työväenyhdistyksen puheenjohtajan vaatturiliikkeeseen, ja sieltä Ruotsiin. Uksila kehotti SDP:n 1916 puoluekokouksessa puoluetta pitämään tiivistä yhteyttä jääkäriliikkeeseen, jottei siitä muodostuisi aseellista vastavoimaa työväenliikkeelle. Uksila oli keväällä 1917 perustetun Oulun työväenneuvoston jäsen.
Sisällissodan aikana Uksila toimi punakaartissa. Hän oli muun muassa Satakunnan rintaman viimeinen komentaja Kustaa Salmisen jäätyä Tampereelle saarroksiin. Kullervo Mannerille ja Eero Haapalaiselle lähettämässään kirjeessä Uksila vaati selvitystä Kolinahteen joukkomurhasta sekä syyllisten kiinni ottamista ja rankaisemista. Hän ilmaisi huolensa myös yleisesti punaisten joukkojen lisääntyneestä terrorista ja rosvoilusta. Sodan päätösvaiheessa Uksila komensi vetäytyviä punakaartilaisjoukkoja Lahdessa ja jäi kaupungissa valkoisten vangiksi. Valtiorikosoikeus tuomitsi Uksilan kuolemaan, mutta Valtiorikosylioikeus muutti rangaistuksen elinkautiseksi vankeudeksi.
Armahduksen jälkeen Uksila työskenteli pitkään "Kuluttajain Lehden" toimituksessa ja oli viimeisinä vuosinaan myös lehden päätoimittaja.
Live Undead

Live Undead on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin ensimmäinen livealbumi. Joidenkin arvioiden mukaan kyseessä ei ole aito live-albumi, vaan kappaleet on äänitetty studiossa ja niiden päälle on lisätty yleisön meteliä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Jeff Hanneman &amp; Kerry King, ellei toisin mainita.
Remasteroidun version bonuskappaleet