Stabat Mater

Stabat Mater on katolinen hymni 1200-luvulta. Sen todennäköinen tekijä on Jacopone da Todi, ja se käsittelee Marian kärsimystä Jeesuksen ristiinnaulitsemisen aikana. Nimi on lyhenne ensimmäisen rivin sanoista "Stabat mater dolorosa" (”Seisoi äiti tuskissaan”). Sitä pidetään yhtenä vaikuttavimmista keskiaikaisista latinankielisistä runoista.
Hymni liitettiin roomalaisen riituksen liturgiaan sekvenssinä 1400-luvulla ja poistettiin käytöstä Trenton kirkolliskokouksessa. Se otettiin uudelleen käyttöön Jeesuksen äidin tuskien muistopäivänä (15. syyskuuta) yhteydessä 1727.
"Stabat mater dolorosa
"iuxta Crucem lacrimosa,
"dum pendebat Filius.
"Cuius animam gementem,
"contristatam et dolentem
"pertransivit gladius.
"O quam tristis et afflicta
"fuit illa benedicta,
"mater Unigeniti!
"Quae maerebat et dolebat,
"pia Mater, dum videbat
"nati poenas inclyti.
"Quis est homo qui non fleret,
"matrem Christi si videret
"in tanto supplicio?
"Quis non posset contristari
"Christi Matrem contemplari
"dolentem cum Filio?
"Pro peccatis suae gentis
"vidit Iesum in tormentis,
"et flagellis subditum. 
"Vidit suum dulcem Natum
"moriendo desolatum,
"dum emisit spiritum.
"Eia, Mater, fons amoris
"me sentire vim doloris
"fac, ut tecum lugeam.
"Fac, ut ardeat cor meum
in amando Christum Deum
ut sibi complaceam."
"Sancta Mater, istud agas,
"crucifixi fige plagas
"cordi meo valide.
"Tui Nati vulnerati,
"tam dignati pro me pati,
"poenas mecum divide.
"Fac me tecum pie flere,
"crucifixo condolere,
"donec ego vixero.
"Iuxta Crucem tecum stare,
"et me tibi sociare
"in planctu desidero.
"Virgo virginum praeclara,
"mihi iam non sis amara,
"fac me tecum plangere. 
"Fac, ut portem Christi mortem,
"passionis fac consortem,
"et plagas recolere.
"Fac me plagis vulnerari,
"fac me Cruce inebriari,
"et cruore Filii.
"Flammis ne urar succensus,
"per te, Virgo, sim defensus
"in die iudicii.
"Christe, cum sit hinc exire,
"da per Matrem me venire
"ad palmam victoriae.
"Quando corpus morietur,
"fac, ut animae donetur
"paradisi gloria. Amen.
 Murehella haikealla
 seisoi Äiti ristin alla,
 johon Poika naulitaan.
 Sydän sykki surkiasti,
 syyneleitä katkerasti
 silmä vuosi tulvanaan.
 Voi sen tuskaa verratointa
 vaivattaissa viatointa
 ainokaista poikaansa!
 Voipa määrää huokausten,
 kuin hän seisoi rinnatusten
 ristin kanssa rakkaansa!
 Ken ei itkun pisaroita
 vuodattane katkeroita
 tätä huolta nähdessään!
 Kumpa äitin neidellisen
 poika hurskas, taivaallinen
 käytetähän kärsimään!
 Jesust’ äiti pilkattavan
 näki, ynnä kiusattavan
 synnin tähden maailman;
 kuuli hänen ristin alla
 riutuenkin siunaamalla
 kiusaajansa kostavan.
 Voi sit’ äitin kärsimystä!
 Hänen kanssans’ yhdistystä
 minun pitävi etsiä;
 palavalla sydämellä
 kyyneleillä kylvetellä
 Herran ruumista pyhää.
 Poveheni, äiti, paina
 haavat vuotamahan aina,
 joita vuosi poikasi,
 vuosi ruoskin suomittaissa
 sekä ristinnaulittaissa
 tähden suurten syntini!
 Häntä tahdon katsastella,
 hartahasti huokaella
 päivieni päätteesen.
 Kyyneltesi kumppaliksi
 ja surusi toveriksi
 jään mä ristin juurehen.
 Mua ellys erottako,
 luotasi pois luovuttako,
 pyhä, puhdas impyinen!
 Veisata valitusvirttä
 tahdon, ja syleillä hirttä,
 joll’ on poikas’ ainoinen.
 Mua hänen haavoissansa
 hautele, ja vaivallansa
 poies päästä synnistä,
 häntä kuulemaan kehoita,
 taivahan taloon osoita
 viimeisenä päivänä!
 Ristinsä tukeni olkoon,
 kuolostansa mulle tulkoon
 turva vahva Tuonelaan,
 että Luoja armahtaisi,
 sielu kurja onnen saisi
 käydessäni kuolemaan! Aamen.
 – "Suomentanut A. Oksanen (1852)."
Sävellyksiä.
Stabat materin tekstin ovat säveltäneet useat säveltäjät, mm:
Suomalaisia säveltäjiä