tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oksana H’vostenko

 
Oksana Jurijivna H’vostenko (, s. 27. marraskuuta 1977 Tšernihiv) on ukrainalainen ampumahiihtäjä, moninkertainen MM-mitalisti.
H’vostenko hiihti Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 avausosuuden Ukrainan viestijoukkueessa, joka saavutti Venäjän jälkeen hopeaa. Lisäksi hän sijoittui kymmenenneksi takaa-ajokilpailussa ja 20:nneksi sprintissä. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 H’vostenko oli kahdeksas sprintissä ja yhteislähtökilpailussa, yhdeksäs normaalimatkalla ja viidestoista takaa-ajossa. Ukraina oli sekä naisten viestissä että Hanti-Mansijskissa käydyssä sekaviestissä seitsemäs. 
H’vostenko sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 normaalimatkalla 20:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän oli kymmenes normaalimatkalla, kahdestoista yhteislähdössä, kolmastoista takaa-ajossa ja kuudestoista sprintissä. 
Östersundin MM-kilpailuissa 2008 H’vostenko sai kolme mitalia. Hän sijoittui sprinttikilpailussa kolmanneksi hävittyään kilpailun voittaneelle Andrea Henkelille 23,2 sekuntia, hopeaa sai Albina Ahatova. Koko mitalikolmikko selvisi ilman sakkokierroksia. Normaalimatkan kilpailussa H’vostenko saavutti niin ikään pronssia. Hän ampui yhden sakkominuutin toiselta makuupaikalta häviten kultaa voittaneelle, puhtaasti ampuneelle Jekaterina Jurjevalle lähes kaksi ja puoli minuuttia. Viestissä H’vostenko toi Ukrainan maaliin toisena puoli minuuttia Saksalle hävinneenä. Lisäksi hän oli takaa-ajokilpailussa kymmenes. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli normaalimatkalla kahdeksas ja sprinttikilpailussa yhdestoista. Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Ukrainan viestijoukkueessa.
H’vostenko on voittanut yhden maailmancup-osakilpailun: yhteislähtökilpailun Pokljukassa kaudella 2006–2007. Lisäksi hän on ollut kaksi kertaa toinen ja kolme kertaa kolmas. Kaudella 2006–2007 H’vostenko oli maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksäs ja yhteislähtöcupissa toinen.
H’vostenko sai vuoden kilpailukiellon, kun 2011 MM-kilpailuissa häneltä otetusta näytteestä löytyi kiellettyä ainetta, efedriiniä. Käryn takia Ukrainan joukkue menetti viestin MM-hopeansa.
Uzbekistan Airways

Uzbekistan Airways on Uzbekistanin kansallinen lentoyhtiö. Uzbekistan Airwaysin kanta-asiakasohjelman nimi on Uz Air Plus. Yhtiö liikennöi maailmanlaajuisesti yli 50 kohteeseen.
Historia.
Neuvostoliiton hajoamisen vuoksi Uzbekistanin presidentti Islom Karimov päätti vuonna 1992 valtiollisen lentoyhtiön perustamisesta. Yhtiön ensimmäinen reitti kulki Uzbekistanin pääkaupungista Taškentista Lontooseen, Englantiin. Kotimaan liikenne aloitettiin lentokoneilla, jotka olivat aiemmin kuuluneet Aeroflotille. Vuonna 1993, kun kansainväliset reitit tulivat tärkeämmiksi, yhtiö vuokrasi Airbus-koneita. Nykyään kansainvälisen liikenteen laivasto koostuu Boeing- ja Airbus-koneista.
Code sharing.
Yhtiö tekee Code sharing -yhteistyötä AirBalticin, Alitalian, Belavian, Korean Airin, Malaysia Airlinesin, S7 Airlinesin, Turkish Airlinesin ja Ural Airlinesin kanssa.
Laivasto.
Laivaston keski-ikä kesäkuussa 2022 on 9,8 vuotta.
Reino Helismaa -palkinto

Reino Helismaa -palkinto on Reino Helismaan mukaan nimetty, ansioituneelle suomalaiselle sanoittajalle myönnettävä palkinto. Sen myöntää Työväen Sivistysliitto. Palkinnon suuruus on 5 000 euroa ja se jaetaan TSL:n päättämänä ajankohtana 3–5 vuoden välein. Reino Helismaa -palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989.
Palkinto luovutetaan Reino Helismaan hengessä henkilölle, joka on merkittävällä tavalla uudistanut suomalaista viihdettä ja hakee ilmaisulleen jatkuvasti uusia suuntia samalla toimien esikuvana uusille lauluntekijäsukupolville. 
Helismaa oli monipuolinen musiikintekijä ja viihdetaiteilija. Hän teki yli 5 000 laulun sanoitusta, 32 elokuvakäsikirjoitusta, yli 100 radiohupailua ja kahdeksan näytelmäkirjoitusta.
Alkuperäiseltä ammatiltaan Helismaa oli konelatoja. Sotien jälkeen hän tuli tunnetuksi esittämällä J. Alfred Tannerin kupletteja. Helismaa esiintyi yhteisillä kiertueilla Tapio Rautavaaran ja Esa Pakarisen kanssa. Ohjelmistoon kuului laulujen ohella puheena niin sanottuja huumorinumeroita eli aikansa stand uppia.
Helismaa oli kiinnostunut ympäristöstään. Hän luki paljon. Tämä näkyi myös hänen sanoituksissaan. Helismaa oli tekstintekijänä monipuolinen ja nopeudessaan verraton. Nopeus tarkoitti ilmeisesti myös sitä, että Helismaa käytti lukuisia salanimiä, joiden nimiin hän kirjoitti tekstejään. Hän kirjoitti myös purevaa kritiikkiä yhteiskunnan epäkohdista, mistä on näyttöä Helismaan kisälliryhmille kirjoittamissa sanoituksissa.
Unkarin demokraattinen tasavalta

Unkarin demokraattinen tasavalta () oli vuosina 1918–1919 itsenäiseksi julistautunut valtio Itävalta-Unkarin hajottua 1918.
Unkarin demokraattinen tasavalta teki vallankumouksen, joka alkoi Budapestissä 31. lokakuuta 1918. Virallisen julistuksen asiasta teki presidentti Mihály Károlyi 16. marraskuuta 1918. Toinen vallankumous tehtiin 21. maaliskuuta 1919, joka merkitsi Unkarin demokraattisen tasavallan loppua, jonka jälkeen perustettiin Unkarin neuvostotasavalta.
Losing My Religion

Losing My Religion on yhdysvaltalaisen rock-yhtye R.E.M:n kappale. Se julkaistiin vuonna 1991 albumilla "Out of Time" sekä singlenä. Siitä tuli yllättäen suuri hitti, ja se voitti kaksi Grammy-palkintoa.
Kappaleet.
Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills ja Michael Stipe.
Lishu

Lishu (perint.: 隸書, yksink.: 隶书, pinyin: lìshū) eli kirjurikirjoitus on Qin-dynastian aikana kehitelty kiinalainen myös arkipäivän käyttöön soveltuva kirjoitustyyli. Lishu muistuttaa läheisesti nykyisinkin yleisessä käytössä olevaa ns. normaalikirjoitusta. Lishu kehittyi pitkän ajan kuluessa. Vaikka lishun suosio hiipui Qin-dynastian jälkeen se säilyi pitkään yhtenä tärkeimmistä käsikirjoitustyyleistä. Lishussa ei ole sinettikirjoitukselle ominaista pyöreitä viivamuotoja, vaan merkkien muodot ovat selkeästi vaaka- tai pystyviivoja muunnelmineen. Lishu tyylin ominaispiirre on oikealle suuntautuvan alimmaisen siveltimenvedon lopun vahva korostaminen, eräänlainen paksunnos. 
Myöhemmän Han-dynastian (25–220 jaa.) aikana kehiteltiin nykyisinkin yleisessä käytössä olevat kirjoitusmerkkityylit: kaishu eli normaalikirjoitus, xingshu eli sujuva kirjoitus ja caoshu eli ruohokirjoitus.
Gyöngyös

Gyöngyös on kaupunki Unkarissa Hevesin läänissä, 80 kilometrin päässä Budapestistä. Kaupunki sijaitsee Sárhegy- ja Mátravuoristojen alueella, ja se on useiden viinitilojen kotikaupunki. Kaupungin asukasluku on 32 546 ja pinta-ala 55,31 neliökilometriä.
Nimi Gyöngyös tarkoittaa "helmekästä". Unkarissa asuvat kroaatit kutsuvat kaupunkia nimellä "Đunđuš".
Gyöngyös on olympiauimari Gabriella Csépen kotikaupunki.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Kathrin Lang

Kathrin Cornelia Lang (o.s. Hitzer, s. 3. syyskuuta 1986 Balingen) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Lang saavutti junioreiden MM-kilpailuissa kaksi hopeamitalia: sprinttikilpailussa Ranskan Haute Maurienne'ssa 2004 ja viestissä Kontiolahdella 2005. Ensimmäisissä aikuisten MM-kilpailuissaan Anterselvassa 2007 hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Saksan sekaviestijoukkueeseen. Östersundin MM-kisoissa 2008 hän oli sprintissä kahdestoista ja takaa-ajossa yhdeksäs.
Lang sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran palkintosijalle oltuaan kolmas takaa-ajokilpailussa Lahdessa 4. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti niin ikään takaa-ajossa Hanti-Mansijskissa 8. maaliskuuta 2008. 
Lang lopetti uransa ampumahiihtäjänä kauteen 2013–2014.
Black Tie White Noise

Black Tie White Noise on David Bowien vuonna 1993 julkaistu albumi.
Britanniassa albumi nousi suoraan listaykköseksi. Sen sijaan Yhdysvalloissa levyn menestys jäi heikoksi, johtuen hyvin pitkälle Savage Recordsin ajautumisesta konkurssiin juuri levyn ilmestyessä.
Cream-coverissa "I Feel Free" kitaraa soittaa Bowien vanha yhteistyökumppani Mick Ronson, joka menehtyi syöpään myöhemmin samana vuonna.
"Helsingin Sanomien" musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen.
Riihivuori

Riihivuori on mäki ja sillä sijaitseva vuonna 1981 avattu laskettelukeskus, joka sijaitsee Muuramessa lähellä Jyväskylää. Rinteitä on kymmenen. Niiden pituudet ovat 500–800 metriä ja korkeusero 120 metriä. Riihivuoren rinteet ovat itään ja pohjoiseen. Itärinteet ovat loivemmat ja pohjoisrinteet vaativammat. Pohjoispuolella sijaitsee myös Mikko Ronkaisen nimikkorinne. Samaisessa rinteessä on myös kumparelaskumahdollisuus. Hiihtokeskus on aloittanut kaudella 2019–2020 toimintansa parin vuoden hiljaiselon jälkeen. 
Riihivuoren vaiheita.
Riihivuori ajautui konkurssiin 30. toukokuuta 2017. Hissit, lumetusjärjestelmä, rinnetarvikkeet sekä vuokraamo myytiin huutokaupalla muihin hiihtokeskuksiin. Riihivuori siirtyi Muuramen kunnan omistukseen syksyllä 2017 sen jälkeen, kun Riihivuori Oy teki konkurssin. Helmikuussa 2018 Riihivuoreen avattiin kaikille avoin, ilmainen Snowpark, joka yhdistää ympäristötaiteen rinnesuunnitteluun. Snowpark sopii freestyle- ja temppulaskemiseen. Lisäksi on pulkkamäki ja lasten hiihtolatu. Parkin toteuttavat Taiteen edistämiskeskus ja Havumäki Ranch.
Riihivuoressa käynnistyi toiminta uudelleen syksyllä 2019.
Riihivuori MasterPlan.
Riihivuori siirtyi Muuramen kunnan omistukseen syksyllä 2017. Muuramen kunta omistaa 32 hehtaarin maa-alueen sekä ravintola Riihikelon, Riihivuori-areenan, grillikodan ja 6 erillistä majoitustilaa. Riihivuoren kehittämistä katsotaan laaja-alaisesti ottamalla huomioon se potentiaali, joka Riihivuoressa on ympärivuotiseen käyttöön. Tässä vaiheessa kunta on vetovastuussa, mutta tarkoituksena on löytää ajan myötä Riihivuoreen yrittäjävetoista toimintaa. Muuramen kunta käynnisti keväällä 2018 MasterPlanin suunnittelun.
Muu toiminta.
Riihivuoressa sijaitsee ravintola Riihikelo, kokoustiloja, lomamökkejä, caravan-alue ja kesäteatteri. 
Riihivuoren frisbeegolfrata avattiin vuonna 2013 Muuramen toisena ratana. Se on 18-väyläinen ja luokiteltu A1-radaksi.
Maksim Maksimov

Maksim Gennadjevitš Maksimov (, 6. syyskuuta 1979 Iževsk, Udmurtia) on venäläinen ampumahiihtäjä, kolminkertainen MM-mitalisti.
Maksimov saavutti monille yllätyksellisesti normaalimatkan MM-pronssia Östersundista 2008. Hän selvitti ampumapaikat ilman sakkominuutteja ja hävisi yhden sakon ampuneelle voittajalle Emil Hegle Svendsenille 34,8 sekuntia - hän hävisi hopeaa voittaneelle Ole Einar Bjørndalenille vain 3,4 sekuntia. Samoissa kisoissa hän sijoittui neljänneksi yhteislähdössä. Hanty-Mansijskissa 2011 hän sai samalla matkalla hopeaa. Viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa.
MM-kisoja lukuun ottamatta hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kymmenes sija Östersundin sprinttikilpailussa joulukuussa 2010.
Song Hye-rim

Song Hye-rim (, 1937–2002) oli pohjoiskorealainen näyttelijä ja yksi Kim Jong-ilin rakastajista sekä Kim Jong-namin äiti. Hän syntyi nykyisen Etelä-Korean alueella Changnyeongin maakunnassa. 
Song meni opiskelemaan Pjongjangin elokuvakouluun, mutta lähti pois synnytettyään tytön. Hän valmistui myöhemmin ja teki ensimmäisen debyyttiroolinsa 1960. Hänestä tuli suosittu näyttelijä 1960-luvulla, ja hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Onjŏngryŏng" (온정령) ja "Baek Il-hong" (백일홍).
Songin on ilmoitettu kuolleen 17. toukokuuta 2002. Jotkut uskovat hänen kuolleen Moskovassa.
Coherent

Coherent on Mark Williams Companyn kehittämä Unixin kaltainen käyttöjärjestelmä, joka on kehitetty PDP-11-alustalle. Yhtiön toiminta päättyi vuonna 1995 ja käyttöjärjestelmän lähdekoodit on julkaistu vuonna 2015.
AT&amp;T lähetti aikanaan henkilöt tarkistamaan ettei käyttöjärjestelmässä ollut luvattomasti käytetty Unixin lähdekoodia. Dennis Ritchie kirjoitti käyttäneensä käyttöjärjestelmää ja etsineensä siitä bugeja ja erikoisuuksia: käyttöjärjestelmää varten Unixia oli tutkittu, mutta siitä ei löytynyt mitään suoraan kopioitua.
1983 esitelty Coherent oli ensimmäinen Unix-tyyppinen käyttöjärjestelmä IBM PC -yhteensopiville tietokoneille. Coherenttia voitiin ajaa Intel 8088-, 286-, 386- ja 486-prosessoreilla, ja kuten oikeat Unix-järjestelmät Coherent tuki moniajoa ja useita käyttäjiä. Coherentissa oli tuki myös X11- ja MGR-ikkunointijärjestelmille. 
Andrew S. Tanenbaum käytti käyttöjärjestelmää Minixin kehitykseen.
Harmaamalvikki

Harmaamalvikki ("Lavatera thuringiaca") on suurikokoinen, monivuotinen malvakasvi, jota kasvaa luonnonvaraisena Itä-Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa harmaamalvikkia tapaa lähinnä puutarhojen koristekasvina.
Ulkonäkö ja koko.
Harmaamalvikki kasvaa 100–150 cm korkeaksi. Kasvi on pysty ja harmaan tähtikarvan peittämä, joka antaa erityisesti lehdille harmahtavan värin. Lehtilapa on munuaismainen, 3–5-halkoinen ja puikealiuskainen. Kukat ovat tavallisesti vaaleanpunaisia ja sijaitsevat yksittäin lehtihangoissa. Kukan ulkoverhiö on kolmiliuskainen ja tyvipuoliskosta yhdyslehtinen, teriö on 5 cm leveä. Harmaamalvikki kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Siemenet kypsyvät seleissä kiekkomaisissa lohkohedelmässä.
Muista malvakasveista harmaamalvikki muistuttaa eniten rohtosalkoruusua ("Althaea officinalis").
Levinneisyys.
Harmaamalvikin päälevinneisyysalue ulottuu Balkanin niemimaalta, Unkarista ja Puolasta itään läpi Venäjän aina Keski-Aasiaan asti. Lajia tavataan yleisesti myös Keski-Italiassa ja Kaukasuksella, satunnaisemmin Saksassa, Baltiassa sekä Ruotsin ja Suomen eteläosissa. Suomessa harmaamalvikkia tavataan villiintyneenä lähinnä eri puolilta Etelä-Suomea. Pohjoisimmat havainnot ovat Raahen seuduilta.
Elinympäristö.
Suomessa harmaamalvikkia tavataan toisinaan villiintyneenä viljelyjäänteenä, joskus harvoin myös viljelykarkulaisena. Tyypillisiä kasvuympäristöjä ovat niityt, tienvarret ja maatilojen pihat.
Käyttö.
Harmaamalvikkia viljeltiin aikaisemmin yleisesti koristekasvina. Nykyään sen käyttö on kuitenkin vähentynyt. Se on myös vanha rohtokasvi, jota on käytetty monenlaisiin vaivoihin.
Mooseksenpalavapensas

Mooseksenpalavapensas ("Dictamnus albus") on voimakastuoksuinen kasvilaji. Se on myös perinteinen koristekasvi. Se on toinen sukunsa kahdesta lajista.
Kasvi on saanut ainakin suomen- ja ruotsinkielisen ('Moses brinnande buske') nimensä siitä, että se erittää eteerisiä öljyjä, jotka syttyvät helposti palamaan. Tämä on yhdistetty Raamatun kertomukseen Mooseksesta ja palavasta pensaasta (2 Moos. 3:1–6). Todennäköisesti mooseksenpalavapensas ei kuitenkaan ole Raamatun kertomuksen laji, koska sitä ei tavata luonnonvaraisena Siinain alueella.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen mooseksenpalavapensas kasvaa 40–60 cm korkeaksi. Jäykkiä, alaosasta puutuneita varsia on runsaasti. Varsien yläosissa on tiheään vaaleita nystykarvoja ja mustia eritenystyjä. Vuoroittain olevat lehdet ovat 3–5-pariset ja päättölehdykkäiset. Lehdykät ovat puikeansuikeita, kaljuja ja hienosahalaitaisia. Isokokoiset, voimakastuoksuiset kukat ovat kerrannaisessa latvatertussa. Väriltään kukat ovat vaaleanpunaisia, joskus myös valkoisia. Verho- ja terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat suikeita. Terälehdet ovat 20–25 mm pitkiä ja tummasuonisia. Neljä terälehteä on ylöspäisiä, viides eteenpäin siirottava. Heteitä on kymmenen, ja ne ovat pitkäpalhoisia ja kärjestä tummanystyisiä. Mooseksenpalavapensas kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kota on kova ja syvään viisiliuskainen. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti sitruunalle.
Levinneisyys.
Mooseksenpalavapensas kasvaa luonnonvaraisena Siperiasta ja Keski-Aasiasta Etelä-Eurooppaan ulottuvalla alueella.
Elinympäristö.
Luontaisilla kasvualueillaan mooseksenpalavapensas kasvaa kuivahkoissa, avoimissa metsissä ja louhikoissa, metsäaroilla ja aroilla.
Käyttö.
Mooseksenpalavapensas on suosittu puutarhojen koristekasvi. Kasvia käsiteltäessä iho on kuitenkin suojattava hyvin, sillä ihokosketus kasviin aiheuttaa allergisen reaktion erityisesti aurinkoisella säällä (fytofotodermatiitti). Myös lapset on syytä pitää kasvista loitolla.
Kasvista valmistetaan hajuvettä, ja Siperiassa siitä on valmistettu myös teetä. Kansanlääkinnässä kasvin lehtiä ja juuria on aikaisemmin käytetty matolääkkeenä, naistentauteihin, virtsanerityksen lisäämiseen ja vatsan vahvistamiseen.
Lootofagit

Lootofagit (, ”Lootuksensyöjät”) olivat kreikkalaisessa mytologiassa myyttinen kansa, jonka Homeros mainitsee Odysseiassa. He elivät Pohjois-Afrikan rannikolla saaressa, jota antiikin aikana etsittiin Djerbalta ja Kyreneltä.
Lootofagit nauttivat ravinnokseen kukkia, jotka saivat syöjänsä vaipumaan narkoosiseen apatiaan. Kun Odysseus kotimatkallaan saapui heidän saarellensa, hän lähetti kolme miestänsä ottamaan selvää saaren asukkaista. Nämä otettiin ystävällisesti vastaan ja heille tarjottiin lootusta syötäväksi. Heti heidän maistettuaan kukkien makeuden suussaan, he unohtivat kotimatkansa eivätkä enää halunneet palata kotiin. Odysseus joutui hakemaan miehensä takaisin ja köyttämään heidät penkkeihinsä, jotta koko miehistö pääsi jatkamaan matkaa nopeasti saarelta eteenpäin kohti kotia.
David Fleay

David Fleay (6. tammikuuta 1907, Ballarat, Victoria – 7. elokuuta 1993, West Burleigh, Queensland) oli australialainen eläintieteilijä ja vankeudessa elävien uhanalaisten lajien lisääntymisen pioneeri. Hän muun muassa sai ensimmäisenä ihmisenä vangitut vesinokkaeläimet lisääntymään. 
Fleay syntyi Ballaratissa ja kiinnostui jo nuorena Australian eläimistöön. Hän lähti Melbournen yliopistoon opiskelemaan 1927 ja valmistui 1931 aineinaan eläintiede, kasvitiede ja kasvatustiede. Fleay kuvasi 1933 viimeisen elävän pussihukan, joka puri häntä, aiheuttaen Fleaylle elinikäisen arven takamukseen. Fleay anoi Tasmanian virkailijoilta lupaa vankeudessa elävien pussihukkien lisääntymisohjelmalle, mutta hänen pyyntönsä evättiin.
1934 Fleaya pyydettiin suunnittelemaan ja johtamaan Melbournen eläintarhan uutta osaa. Fleayn kolmen ja puolen vuoden työskentelynsä aikana useat lajit, joita ei oltu aikaisemmin saatu lisääntymään vankeudessa, saivat Fleayn ansiosta jälkikasvua. Näihin kuuluivat muun muassa emu, pensaskana ja koala. Fleay myös rakensi ensimmäisen "platypusarynsa" eli vesinokkaeläimille tarkoitetun jokitankin. Fleay joutui kuitenkin erimielisyyksiin eläintarhan johdon kanssa ja hänet erotettiin 1937. Tämän jälkeen hän siirtyi työskentelemään Healesville Sanctuaryyn, jossa hänen onnistui ensimmäisenä saada vesinokkaeläimet lisääntymään vankeudessa. Fleay kirjoitti useita kirjoja työstään: "We Breed the Platypus" ja "Observations on the Breeding of the Platypus in Captivity" julkaistiin 1944 ja "Gliders of the Gum Trees" muutamaa vuotta myöhemmin 1947. Fleay erotettiin tehtävästään 1948 kun hänen perusteettomasti väitettiin lahjoittaneen Healsvillen eläimiä Amerikkaan. Hänet otettiin myöhemmin takaisin huomattavasti aikaisempaa pienempiin tehtäviin. 
Fleay ylläpiti omaa yksityistä eläinkokoelmaansa kunnes 1951 Victorian hallituksen lakimuutos pakotti hänet siirtämään kokoelmansa muualle. Hän löysi sopivan maa-alueen Gold Coastilta, Queenslandista ja perusti David Fleay Wildlife Parkin.
Glykopeptidiantibiootti

Glykopeptiditantibiootit ovat ryhmä antibiooteja. Niiden vaikutusmekanismina on bakteerin soluseinän peptidoglykaanin synteesin esto. Glykopeptidit tehoavat lähinnä grampositiivisiin bakteereihin, mutta haittavaikutustensa johdosta niitä on perinteisesti käytetty lähinnä viimeisen linjan lääkkeenä vakavissa infektioissa, esimerkiksi MRSA-infektiossa.
Glykopeptideihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Ensimmäisen sukupolven glykopeptideitä ovat vankomysiini, teikoplaniini ja ramoplaniini; toisen sukupolven lääkkeisiin kuuluvat oritavansiini, dalbavansiini ja telavansiini. Ryhmän lääkkeistä käytössä ovat lähinnä vankomysiini ja teikoplaniini.
Konstantinopolin piiritykset

Konstantinopoli piiritettiin 11 kertaa Bysantin valtakunnan aikana. Kahden piirityksen ansiosta Konstantinopoli vapautui Kreikan vallasta: ristiretkeläisten vuonna 1204 ja lopullisesti osmanien 1453, ja niiden jälkeen kaupunki islamilaistettiin.
"Osa Rooman-Persian sotia"
Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys

Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestys eli Suomen Suuriruhtinaanmaan Valtiopäiväjärjestys (AsK 26/1906) oli perustuslaillinen säädös, jolla Suomen säätyvaltiopäivät korvattiin yksikamarisella eduskunnalla. Tämä valtiopäiväjärjestys oli voimassa vuoteen 1928, jolloin se korvattiin uudella. Monet siinä määritellyt eduskunnan työmuodot ovat kuitenkin edelleen olemassa osana Suomen perustuslakia ja muita säädöksiä.
Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksen valmisteli talvella 1905–1906 professori Robert Hermansonin johtama komitea osana muuta eduskuntauudistusta. Se korvasi vuoden 1869 valtiopäiväjärjestyksen. Viimeiset säätyvaltiopäivät hyväksyivät lakiesityksen lopullisesti 1. kesäkuuta 1906, ja keisari vahvisti sen 20. heinäkuuta. Valtiopäiväjärjestys tuli voimaan 1. lokakuuta.
Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestykseen ja sen yhteydessä säädettyyn vaalilakiin sisältyneitä keskeisiä uudistuksia olivat muun muassa yleinen ja yhtäläinen äänioikeus, eduskunnan yksikamarisuus ja vaalitavan suhteellisuus. Valtiopäiväjärjestyksessä myös määriteltiin uusi lain- ja perustuslainsäätämisjärjestyksen muoto, määrävähemmistösäädökset, eduskunnan koollekutsuminen ja hajottaminen sekä kansanedustajan oikeudet. Lisäksi siinä nimettiin virallisesti uusi kansanedustuslaitos eduskunnaksi. Monet valtiopäiväjärjestyksessä määritellyistä uuden eduskunnan työmuodoista perustuivat kuitenkin jo säätyvaltiopäivien toimintaan ja vanhaan valtiopäiväjärjestykseen. Eduskunnan valtaoikeudet suhteessa hallitusvaltaan jäivät tässä valtiopäiväjärjestyksessä niukiksi, sillä Venäjän edustajat eivät suvainneet hallitsijan valtaoikeuksien rajoittamista.
Vuoden 1906 valtiopäiväjärjestyksessä määrättiin, että vuosittaiset valtiopäivät saivat kestää enintään 90 päivää, ja vaalikauden pituudeksi säädettiin kolme vuotta. Siinä myös määrättiin jokaisilla valtiopäivillä asetettavaksi kaksi erikoista valiokuntaa: toimitusvaliokunta ja tarkastusvaliokunta.
Epäluottamuslause

Epäluottamuslause tarkoittaa parlamentaarisessa järjestelmässä parlamentin tekemää päätöstä, jonka mukaan hallituksella ei ole enää parlamentin enemmistön tukea, mikä johtaa hallituksen kaatumiseen.
Joissain maissa kuten Saksassa, Israelissa tai Espanjassa parlamentti voi kaataa hallituksen vain valitsemalla ensin hallitukselle uuden johtajan. Maissa joissa on kaksikamarijärjestelmä, voidaan vaatia kummankin kamarin luottamus tai vain alahuoneen. Suomessa epäluottamusäänestystä edeltää yleensä välikysymys, johon hallitus on velvollinen vastaamaan. Hallituksen kaatuminen epäluottamuslauseeseen oli melko yleistä maailmansotien välisenä aikana; viimeksi epäluottamuslauseeseen on kaatunut von Fieandtin hallitus vuonna 1958. Maissa joissa on presidentiaalinen järjestelmä, kuten Yhdysvalloissa, hallitus on vastuussa presidentille ja se ja parlamentti ovat täysin toisistaan erotettuja, eikä kumpikaan voi erottaa toista.
Koko hallituksen ohella epäluottamuslausetta voidaan esittää myös yksittäiselle ministerille. Suomessa ministeri on joutunut eroamaan kaksi kertaa eduskunnan hyväksyttyä hänelle esitetyn epäluottamuslauseen: vuonna 1922 ulkoministeri Rudolf Holstin oli erottava, koska eduskunta katsoi hänen ylittäneen valtuutensa hänen allekirjoittaessaan reunavaltiosopimuksen (Varsovan sopimus), ja vuonna 1948 sisäministeri Yrjö Leino joutui jättämään hallituksen niin sanottujen Leinon vankien tapauksen vuoksi.
Sabrina Buchholz

Sabrina Buchholz (s. 5. maaliskuuta 1980 Schmalkalden) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä, joka on kilpaili maailmancup-tasolla kaudesta 2000–2001 alkaen kauteen 2011–2012 asti.
Buchholz saavutti vuoden 2000 Hochfilzenin juniorien MM-kilpailuissa neljä mitalia; hopeaa normaalimatkalta, kultaa takaa-ajosta ja sprintistä. Lisäksi hän oli mukana Saksan viestijoukkueessa, joka kukisti hopeajoukkue Venäjän lähes neljällä minuutilla.
Buchholz debytoi aikuisten arvokilpailuissa Östersundissa 2008, jossa hän kilpaili henkilökohtaisilla matkoilla vain yhteislähdössä sijoittuen 26:nneksi. Hän hiihti avausosuuden Saksan sekaviestijoukkueessa, joka voitti mestaruuden – 52,6 sekuntia ennen Valko-Venäjää.
Maailmancupissa Buchholzin toistaiseksi paras sijoitus osakilpailussa on Hochfilzenin sprinttikilpailun viides sija kaudelta 2007–2008. Hän sijoittui kauden loppupisteissä kahdeksanneksitoista.
Llewellyn Herbert

Llewellyn Herbert (s. 21. heinäkuuta 1977 Bethal) on eteläafrikkalainen 400 metrin aitajuoksija.
Herbert saavutti vuoden 1996 juniorien MM-kisoista Sydneystä hopeaa. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa Ateenan MM-kilpailuista ajalla 47,86. Vuonna 2000 hän saavutti Sydneyn olympialaisista pronssia ajalla 47,81, joka on hänen ennätyksensä. Hän on Afrikan mestaruuden voittanut kahdesti: vuosina 2002 ja 2004.
Malakanpitta

Malakanpitta ("Pitta gurneyi") on äärimmäisen uhanalainen Thaimaassa ja eteläisessä Myanmarissa elävä varpuslintu. Lajin luultiin kuolleen sukupuuttoon vuonna 1952, mutta lajin yksilöitä löydettiin uudestaan vuonna 1986. Laji on nimetty brittiläisen ornitologin John Henry Gurneyn mukaan.
Kooltaan malakanpitta on noin 18–21 cm. Lajin vatsa sekä pää ovat väriltään mustat. Siiven alareuna ja rinta ovat malakanpitalla keltaiset. Nokan alunen on valkoinen. Linnulla on sininen päälaki ja pyrstö. Selkä ja siivet ovat väritykseltään ruskeat. Malakanpitan laululle on tyypillistä voimakkaat "lilip"-äänet.
Malakanpitan elinympäristöä ovat ikivihreät metsät yleensä alle 160 metrin korkeudessa. Tyypillistä kasvillisuutta ovat "Salacca"-palmut, joihin laji tekee pesänsä. Malakanpittakannan kooksi arvioidaan noin 1000–2500 yksilöä. Suurimmat lajiin kohdistuvat uhkat ovat metsien hakkuut viljelysmaaksi ja rakennuspuiksi.
Norbert Rózsa

Norbert Rózsa (s. 9. helmikuuta 1972 Dombóvár) on unkarilainen rintauimari. Hän voitti urallaan useita mitaleja olympialaisissa, sekä MM- ja EM-kisoissa.
Rózsa saavutti olympiahopeaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa Barcelonassa 1992. Neljä vuotta myöhemmin Atlantan olympialaisissa hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa. Pitkän radan maailmanmestaruuden hän voitti 100 metrillä vuosina 1991 ja 1994 sekä 200 metrillä vuonna 1994. Ainoat EM-mitalinsa hän voitti Ateenassa 1991 – kilpailut käytiin pitkällä radalla ja hän saavutti kultaa 100 metrillä, hopeaa 200 metrillä ja pronssia 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Sonic Mirror

Sonic Mirror on Mika Kaurismäen vuonna 2008 valmistunut dokumenttielokuva rytmin ja autismin yhteisestä kielestä. Elokuva tutkii rytmin, musiikin ja viestinnän yhteyttä eri puolilla maailmaa. Rumpali Billy Cobham toimii elokuvan keskeisenä oppaana, kolmessa hyvin erilaisessa konserttitilanteessa eri puolilla maailmaa.
Jazzrumpali Billy Cobhamin opastamana kuljetaan muusikon lapsuusmaisemista New Yorkista Brasiliaan, jossa Kaurismäki etsii latinalaisen rytmin alkuperää Salvadorin kaupungissa Malê Debale -muusikkoryhmän opastuksella. Sveitsissä nähdään musiikin terapeuttinen vaikutus autististen ihmisten soittaessa yhdessä nigerialaisen Okuta-perkussioryhmän kanssa.
"Sonic Mirror" on Kaurismäen kolmas brasilialaismusiikkia käsittelevä pitkä dokumenttielokuva. Aikaisempien "Brasileirinhon" ja "Moro no Brasilin" lisäksi 1990-luvun alusta Brasiliassa asunut Kaurismäki on käsitellyt aihetta myös lyhyttuotannoissaan.
"Uuden Suomen" Mikko Pielan mielestä "Sonic Mirror" on humanistisen elokuvantekijän työ, joka uskaltaa käsitellä myös näennäisen epäkaupallisia aihealueita. Hänestä Billy Cobham on hauska matkakumppani Espoo Jazzista ja kotikaupungistaan New Yorkista Brasilian Salvadoriin ja lopulta Sveitsiin. ”Joskus dokumenttielokuvia katsellessa tulee mieleen, että pitikö nyt välttämättä tuonnekin mennä kuvaamaan. Ei tullut tässä.”
Erkki Vanhanen

Erkki Väinö Ilmari Vanhanen (22. tammikuuta 1940 Helsinki – 12. marraskuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, moottoriurheiluasiantuntija ja -selostaja. Hän toimi Yle TV2:n "Ruutulippu"-ohjelman toimituspäällikkönä ja teki ohjelmaa sen ensimmäisestä lähetyksestä viimeiseen. Vanhanen kirjoitti myös lehtiin kuten "Vauhdin Maailmaan" ja "Tekniikan Maailmaan". Vanhanen työskenteli myös 30 vuotta autokoulunopettajana. Freelancertoimittajana hän toimi 1970-luvun lopulta lähtien. Nuoruudessaan Vanhanen harrasti myös moottoriurheilua: hän osallistui Päijänteen ympäriajoon kolme kertaa ja kertoo ”nautiskelleensa” niin rallin kuin rata-autoilunkin parissa. Vanhanen selosti Urheilukanavalla muun muassa A1GP, DTM- ja American Le Mans Series -sarjan kilpailuja. Hän oli myös torstaisin esitetyn, viikon moottoriurheilutapahtumia kertaavan, "Motorsport Eveningin" isäntä. Eläkkeellä ollessaan Vanhanen julkaisi lukuisia kirjoja, esimerkiksi teoksen "Flat Out – Täysillä", jossa hän kertoi omia näkemyksiään moottoriurheilun historiasta ja toimittajan työstä.
Maxime Laheurte

Maxime Laheurte (s. 20. toukokuuta 1985) on ranskalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä.
Laheurte debytoi aikuisten arvokilpailuissa Sapporon MM-kisoissa 2007, jossa hän sijoittui sprintissä kymmenenneksi, normaalikilpailuissa yhdeksänneksitoista ja oli Ranskan kuudenneksi sijoittuneen viestijoukkueen jäsen. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 35:s ja joukkuekilpailussa neljäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 38:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 16:s ja joukkuekilpailussa viides sekä suurmäen kilpailussa 21:s ja joukkuekilpailussa neljäs. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 15:s ja suurmäessä 25:s. Normaalimäen joukkuekilpailusta Laheurte voitti kultaa yhdessä Ranskan joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 17:nneksi, suurmäen vastaavassa 27:nneksi ja joukkuekilpailussa neljänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai joukkuekilpailussa pronssia. Suurmäen Gundersen-kilpailussa hän oli neljästoista ja normaalimäen vastaavassa kilpailussa kuudestoista. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli parisprintissä viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 11:nneksi ja suurmäen vastaavassa kilpailussa 14:nneksi.
Maailmancupissa Laheurte on kilpaillut kaudesta 2004–2005 lähtien, hän tosin nousi vasta kauden puolivälissä mukaan A-maajoukkueeseen B-maailmancupista. Hänen ensimmäinen kilpailunsa oli 29. tammikuuta 2005 Sapporossa järjestetty yhteislähtö, jossa hän sijoittui kahdenneksikymmenenneksi. Palkintokorokkeelle Laheurte on hiihtänyt kaksi kertaa; hän oli kolmas kaudella 2006–2007 Lillehammerin sprintissä ja Ramsaun yhteislähdössä. Hän sijoittui kauden loppupisteissä viidenneksitoista.
Laheurte lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä keväällä 2019.
Laheurte kävi Suomessa harjoittelemassa syksyllä vuonna 2012. Kyseessä oli vastavierailu suomalaisten nuorten vierailulle Ranskassa heinäkuussa 2012.
Laheurte edusti Douanes Geradmer -seuraa.
Gibson L5

Gibson L5 on Gibsonin vuodesta 1922 lähtien valmistama ja Lloyd Loarin suunnittelema kitara. Loar on suunnitellut Gibsonille myös mandoliineja.
Historia.
Ensimmäinen L5 esiteltiin vuonna 1922. Sen runko oli tehty vaahterasta ja kuusesta ja siinä oli kaksiosainen vaahterakaula. 
L5 oli ensimmäinen Gibsonin valmistama kitara f-ääniaukoilla perinteisen pyöreän sijasta sekä ensimmäinen kitara säädettävällä kaularaudalla. Sen lisäksi sen kaulaliitos oli vasta neljännentoista nauhan kohdalla, mikä helpotti korkeiden sävelien soittamista ja näin ollen paransi sen käytännöllisyyttä myös sooloinstrumenttina. 
L5-kitaroita käytettiin julkaisemisensa jälkeen 1920-luvulla paljon tanssiyhtyeiden keskuudessa. Yksi ensimmäisimmistä kuuluisista L5-soittajista oli jazz-kitaristi Eddie Lang, joka alkoi käyttää L5:a vuonna 1929.
1930- ja 1940-luvuilla akustinen L5 kasvatti suosiotaan jazz-muusikoiden ja varsinkin big bandien keskuudessa. Kuitenkin kun 1950-luvulla äänentoisto sähköistyi vahvistimien ja mikrofonien myötä, alettiin valmistaa myös puoliakustista versiota L5:sta. 
Vuonna 1951 julkaistu L5CES oli ensimmäinen puoliakustinen L5-malli. Ensimmäinen L5CES oli varustettu yksikelaisella P-90-mikrofonilla, mutta myöhemmin alettiin käyttää myös kahta humbuckeria.
1970-luvulla alettiin valmistaa kokopuurunkoista L5S-mallia. Kokopuurunkoisesta mallista ei tullut kovinkaan suosittua verrattuna puoliakustisiin malleihin. Puoliakustiset mallit ovat nykyäänkin suositumpia kuin kokopuurunkoinen.
Taskukuutio

Rubikin taskukuutio tai virallisesti Rubikin 2 × 2 × 2 -kuutio on kahdeksasta pienemmästä kuutiosta koostuva kuutio. Se voidaan sekoittaa 3 674 160 erilaiseen asentoon.
Ennätykset.
"Päivitetty 26. tammikuuta 2025"
Naomie Harris

Naomie Melanie Harris (s. 6. syyskuuta 1976 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Hän nousi julkisuuteen vuonna 2002 tehtyään pää­roolit Selenana Danny Boylen kauhuelokuvassa "28 päivää myöhemmin" ja Clarana televisio­sarjassa "Valkoiset hampaat".
Harris on näytellyt muun muassa Tia Dalmaa eli Kalypsoa "Pirates of the Caribbean" -elo­kuva­sarjassa ja poliisia elo­kuvassa "After the Sunset – keikka Bahamalla". Hän on näytellyt myös Bond-elo­kuvissa MI6:n johtajan sihteeriä Eve Money­pennyä elo­kuvasta "007 Skyfall" lähtien.
Harris sai parhaan nais­sivu­osan Oscar -ehdokkuuden roolistaan draama­elo­kuvassa "Moon­light" (2016).
Anders Eriksson (jalkapalloilija)

Anders Eriksson (s. 19. huhtikuuta 1965 Maarianhamina) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Eriksson valittiin Veikkausliigan legendaksi 2007.
Seurajoukkueura.
Eriksson debytoi pääsarjatasolla kaudella 1989 FF Jarossa. Kaudeksi 1990 hän siirtyi Kokkolan Pallo-Veikkoihin, jonka jälkeen hän pelasi seuraavat kaksi kautta Rovaniemen Palloseurassa. Sieltä hän lähti pelaaman useammaksi kaudeksi ulkomaille Norjaan ja Ruotsiin. Suomeen hän palasi pelaamaan liigaan kaudeksi 1997 FC Interiin. Hän kuitenkin lopetti uransa huipputasolla 32-vuotiaana.
Maajoukkueura.
Eriksson kuului 1990-luvun alkupuolella Suomen A-maajoukkueeseen, jossa hän pelasi yhteensä 15 ottelua ja teki yhden maalin.
Tiivistymisjuova

Tiivistymisvana eli tiivistymisjuova, joskus myös tiivistysvana, on lentokoneen tietyissä olosuhteissa aiheuttama pilvi. Se syntyy lentokoneen pakokaasun sisältämän vesihöyryn tiivistyessä nestemäisiksi vesipisaroiksi sopivissa kosteus- ja lämpötilaoloissa. Pakokaasussa olevat muut hiukkaset toimivat tiivistymisytiminä. Tiivistymisjuovia syntyy tyypillisimmin 8–12 kilometrin korkeudessa.
Syntymekanismi.
Juovan tiivistyminen muistuttaa prosessia, jossa hengitysilmasta muodostuu silminnähtävää höyryä pakkassäällä. Prosessin kannalta on tärkeää, että vesihöyryn kyllästymisosapaine riippuu lämpötilasta: pienempi ominaiskosteus riittää kyllästystilaan kylmemmässä ilmassa. Siksi voidaan saada aikaan kyllästystila sekoittamalla kahta alikyllästynyttä ilmaa. Pakoputkesta tuleva ilma on lämmintä ja sen kosteussisältö (g/m³) on suuri, vaikka suhteellinen kosteus on alle 100 %. Ympäröivä ilma on kylmää ja siinä on hyvin vähän vesihöyryä – siinäkin on suhteellinen kosteus alle 100 %. Näiden ilmojen sekoittumisesta voi syntyä seos, jonka lämpötila on sellainen, että ilmaseoksen vesimäärä riittää 100 % suhteellisen kosteuden saavuttamiseen.
Kuivassa ilmassa tiivistymisjuova on hyvin lyhytkestoinen ja haihtuu usein viimeistään minuuttien kuluttua, mutta kosteassa ne säilyvät pitkään, jopa tunteja. Sopivissa oloissa tiivistymisjuovien hiukkasiin alkaa tiivistyä lisää kosteutta ympäröivän ilman vesihöyrystä, ja ne laajenevat peittäen merkittäviä osia taivaasta untuvapilven alle. Tällaisten pilvien määrä voi jo vaikuttaa ilmastoon. Vaikutus on sekä lämmittävä että jäähdyttävä, ja nettovaikutuksen suunnasta on käyty keskustelua.
Esiintyminen.
Tiivistymisjuovien esiintymistä voidaan ennustaa Applemanin kaavion avulla, kun tunnetaan ilman lämpötila ja kosteus eri korkeuksilla (nämä tiedot saadaan radioluotausten avulla tai säänennustusmallista). Applemanin kaavio on kehitetty 1950-luvun alussa Yhdysvalloissa. Tiivistymisjuovien esiintyminen on tärkeää sotilasilmailulle: jäljitysharjoituksissa ei haluta antaa liian helppoja vinkkejä maalikoneen liikkeistä, ja tiedustelutehtävissä koneet haluavat pysyä piilossa vastapuolelta.
Chemtrails- eli kemikaalivanasalaliittoteoriaan uskovat väittävät, että tiivistymisjuovat sisältävät todellisuudessa suuria määriä haitallisia kemikaaleja, joita maailman eliitti, hallitukset tai muut tahot sekoittavat niihin. Tutkijoiden mukaan todisteita tästä ei kuitenkaan ole.
William McMillan

William McMillan (29. tammikuuta 1929 – 6. kesäkuuta 2000) oli yhdysvaltalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
William McMillian saavutti olympiakultaa 25 m olympiapistoolilla Roomassa 1960. Lisäksi hän on saavuttanut lukuisian MM-mitaleita. Näistä kirkkain on Moskovasta 1958 voitettu maailmanmestaruus 25 m isopistoolissa. McMillan voitti myös 1954 Caracasissa ammutun Venezuela-pistooli kilpailun, jota ei kuitenkaan ole listattu virallisten MM-kisalajien joukkoon.
Ranta-ahon valot

Ranta-ahon valot on Jani Wickholmin neljäs albumi. Se julkaistiin 30. huhtikuuta 2008. Ennen albumin julkaisua radioille lähetettiin single ”Kaveri”.
Jani on toiminut joidenkin kappaleiden sovittajana, lisäksi Rakkaus on ainoo on Janin kokonaan säveltämä ja sanoittama. Lisäksi Jani on säveltänyt albumin nimikkokappaleen ja kappaleet Kymmenen kesää ja Rajua rakkautta. Kappaleiden tekijöinä ovat kuitenkin vaikuttaneet mm. Pauli Hanhiniemi, Esa Eloranta, Timo Kiiskinen ja Jussu Pöyhönen. 
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Vladimír Vůjtek

Vladimír Vůjtek (s. 17. helmikuuta 1972 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut NHL:ssä sekä Suomen, Venäjän ja Sveitsin sarjoissa. Pelipaikaltaan hän oli useimmiten oikea laitahyökkääjä. Vůjtekin isä on myös entinen jääkiekkoilija ja valmentaja Vladimír Vůjtek (vanhempi).
NHL-ura.
Vůjtek lähti kotimaastaan Amerikkaan kesken pelikauden 1990–1991 ja pelasi aluksi WHL-liigassa. Vuonna 1991 NHL-seura Montreal Canadiens varasi hänet varaustilaisuuden neljännellä kierroksella, mutta seuraavalla kaudella Vůjtek pelasi Montrealissa vain kaksi NHL-ottelua. Vuodet 1992–1994 hän edusti Edmonton Oilersia. Kolmen Euroopassa viettämänsä vuoden ja hyvien maajoukkue-esitystensä jälkeen hän palasi kaudeksi 1997–1998 NHL:ään Tampa Bay Lightningin joukkueeseen, jossa hän ei menestynyt odotetunlaisesti. Hän yritti jatkaa NHL-uraansa vielä kaudella 1999–2000 Atlanta Thrashersin ja kaudella 2002–2003 Pittsburgh Penguinsin riveissä, mutta molemmilla kerroilla hän pääsi pelaamaan vain muutamassa ottelussa.
Ura Euroopan sarjoissa.
SM-liigassa Vůjtek edusti Porin Ässiä kaudella 1996–1997 ja Hämeenlinnan Pallokerhoa kausilla 2001–2002 ja 2003–2004. Vuonna 2002 hän voitti HPK:n riveissä SM-pronssia ja hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen. Jälkimmäisellä HPK-kaudella hän ei pärjännyt niin hyvin kuin aikaisemmin ja jätti seuran kesken kauden pelattuaan liigassa 30 runkosarjaottelua. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa kaikkiaan 125 ottelua ja teki niissä tehot 55+86=141. Vůjtek pelasi myös Sveitsin ja Venäjän sarjoissa. Hänet tunnettiin taitavana mailankäsittelijänä ja tehokkaana pistemiehenä.
Ura maajoukkueessa.
Vůjtek on pelannut myös Tšekin maajoukkueessa. Hän saavutti vuoden 1997 MM-kisoissa pronssia ja oli kisojen paras maalintekijä sekä tähdistökentällisen hyökkääjä.
Tomáš Vlasák

Tomáš Vlasák (s. 1. helmikuuta 1975 Praha) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija, joka voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Vlasák pelasi SM-liigassa Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa syksystä 1998 lähtien kahden ja puolen kauden ajan. Vuosina 1999 ja 2000 hän saavutti SM-pronssia, ja vuonna 1999 hänet valittiin liigan tähdistökentälliseen. Kaudella 2000–2001 hän siirtyi NHL:ään, mutta pääsi pelaamaan Los Angeles Kingsin joukkueessa vain kymmenen ottelua. Kotimaansa ja Suomen lisäksi hän on pelannut Sveitsin, Venäjän ja Ruotsin sarjoissa. Kaudesta 2007–2008 lähtien hän on edustanut kotimaansa HC Plzeň 1929 -seuraa.
Vlasák voitti Tšekin maajoukkueen riveissä maailmanmestaruuden vuosina 1999, 2000 ja 2001. Hänen lisäkseen vain František Kaberle David Výborný Pavel Patera ja Martin Procházka kuuluivat näihin kaikkiin kolmeen mestarijoukkueeseen.
Vlasák ilmoitti 19. huhtikuuta 2015 lopettavansa uransa.
Twiggy Oliver (albumi)

Twiggy Oliver on Twiggy Oliver -yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Mauno Paajanen, ellei toisin mainittu.
Omotesandō

Omotesandō () on bulevardi ja naapurusto Tokion Shibuyan ja Minaton erillisalueilla Japanissa. Bulevardi johtaa lännestä Harajukun rautatieasemalta ja Meiji-jingūn pyhäkön sisäänkäynniltä itään Aoyaman alueelle Aoyama-dōrille saakka. Se on suosittu ostoskatu, jonka varrella ja ympäristössä sijaitsee lukuisia kahviloita, gallerioita ja merkkiliikkeitä. Noin kilometrin pituista idänselkovien reunustamaa katua on nimitetty myös ”Tokion Champs-Élyséeksi”.
Omotesandō (kirjaimellisesti ”etupuolen "sandō"” eli pyhäkölle johtava tie) sai alkunsa 1920-luvun alussa valmistuneelle Meiji-jingūlle johtavana katuna. Nykyisin se tunnetaan etenkin korkealuokkaisena ostosalueena muoti- ja koruliikkeineen, joista monet ovat kuuluisien arkkitehtien suunnittelemia. Kadun varrella sijaitsevia huomiota herättäviä rakennuksia ovat muiden muassa Gyre (MVRDV 2007), Christian Diorin liikerakennus (SANAA 2003), Japanin sairaanhoitajaliiton rakennus (Kishō Kurokawa 2004), Omotesandō Hills -ostoskeskus (Tadao Andō 2006), Louis Vuittonin liikerakennus (Jun Aoki 2000), Tod’s Omotesandō (Toyoo Itō 2004), Coach Omotesandō (OMA 2013) ja One Omotesandō (Kengo Kuma 2003). Hieman idempänä Omotesandōn jatkeen Miyuki-dōrin varrella on esimerkiksi Herzog &amp; de Meuronin suunnittelema Pradan liike.
Ympäröivä Harajukun kaupunginosa tunnetaan nuorisokulttuuristaan ja muodistaan, mutta läheiseen Takeshita-dōriin verrattuna Omotesandōn imago on hienostuneempi ja vanhempi. Luksusliikkeiden lisäksi kadun varrella toimivat kuitenkin myös Kiddy Land, yksi Tokion kuuluisimmista lelukaupoista, ja suuri matkamuistomyymälä Oriental Bazaar perinteistä japanilaista arkkitehtuuria matkivine julkisivuineen. Omotesandō Hills -liikekeskuksen lisäksi Omotesandōn ja Meiji-dōrin risteykseen avattiin huomiota herättävä, muotiin keskittyvä Tōkyū Plaza Omotesandō -ostoskeskus vuonna 2012.
Omotesandōn alla kulkee Tōkyō metron Chiyoda-linja, jolla on kadun varrella kaksi asemaa: lännessä Meiji-jingūmaen metroasema, josta on vaihtoyhteys Tōkyō metron Fukutoshin-linjaan, ja idässä Omotesandōn metroasema, josta on vaihtoyhteys Tōkyō metron Ginza-linjaan ja Hanzōmon-linjaan. Kadun länsipäässä sijaitsevaa Harajukun rautatieasemaa palvelee JR Higashi-Nihonin Yamanote-linja.
Pakkahuone (Joensuu)

Pakkahuone on esittävän taiteen tila Joensuun Rantapuistossa Pielisjoen tuntumassa Rantakadulla. Pakkahuone on eri teatteri-, musiikki-, tanssi- ja muiden taideryhmien esiintymis- ja harjoitustila.
Pakkahuone on Joensuun vanhimpia puutaloja; se on vuodelta 1897. Hirsinen talo on toiminut pakkahuoneena ja tullikamarina. 1960-luvulta alkaen rakennuksessa toimi käsityökeskus, jonka uudet tilat ovat Taitokorttelissa. Esittävän taiteen tilaksi rakennus muutettiin 2007. Naapurirakennuksessa, matkustajasatamassa, toimii Tuulaaki-kesäravintola.
Pakkahuoneen ison salin koko on noin 100 neliömetriä ja pienen salin 40 neliömetriä. Korkeutta saleilla on 3,5 metriä. Isoon saliin mahtuu yleisöksi noin 80 henkeä.
Pakkahuonetta hallinnoi Esittävän taiteen tila ry, joka on perustettu 2006.
Yhdistyksen perustajajäseniä ovat kulttuuriyhdistys Vääräpyörä ry, Satuteatteri Punahilkka, Rajake ry ja Vapaa teatteri. 
Pakkahuoneen tapahtumia.
Pakkahuone on esityspaikkana muun muassa seuraavissa säännöllisissä tapahtumissa:
Claude Netter

Claude Netter (23. lokakuuta 1924 Pariisi – 13. kesäkuuta 2007 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen aseenaan oli floretti.
Netter voitti Helsingin olympialaisista 1952 kultaa joukkuekilpailusta. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Jehan Buhan, Christian d’Oriola, Adrien Rommel, Jacques Noël ja Jacques Lataste. Hän saavutti neljä vuotta myöhemmin Melbournesta vielä hopeaa joukkuekisasta, tällä kertaa joukkueeseen kuuluivat Christian d’Oriola, Bernard Baudoux, Jacques Lataste, Roger Closset ja René Coicaud. MM-kilpailuista Netter voitti kolme kulta- ja neljä hopeamitalia, jotka tulivat joukkuekilpailusta Budapestin vuoden 1959 yksilökilpailun MM-hopeaa lukuun ottamatta.
Massasuhde

Massasuhde on rakettitekniikassa raketin "polttoaineetoman massan" ja täyteen tankatun raketin massojen suhde. Polttoaineeton massa muodostuu raketin omasta rakenteesta ja hyötykuormasta. Mitä suurempi raketin massasuhde on, sitä suurempi raketin kiihtyvyys on polttovaiheen aikana.
Jos raketin tyhjämassa on 1000 kg ja siinä on 2000 kg polttoainetta, raketti painaa täytenä 3000 kg. Silloin raketin massasuhde on 1000 kg/3000 kg eli 1:3.
Massasuhde on tärkeä osa Tsiolkovskin rakettiyhtälössä, jossa sen logaritmi yhdistää rakettipolttoaineen suihkutusnopeutta ve ja haluttua raketin nopeuslisäys eli ajotarvetta Δ"v".
formula_1
missä
PRQ

PRQ on ruotsalainen webhotellipalveluntarjoaja, jonka palvelimilla toimi muun muassa The Pirate Bay vuoden 2006 ratsiaan saakka. Siellä on toiminut myös esimerkiksi Wikileaks ja Kavkaz Center. PRQ on osakeyhtiö, jonka omistavat ruotsalaiset Gottfrid Svartholm ("anakata") ja Fredrik Neij ("TiAMO").
PRQ ei estä minkäänlaisen loukkaavan tai kiistellyn materiaalin julkaisemista palvelimillaan. Operaattori myös kunnioittaa anonymiteettiä, eikä omien tietojensa mukaan ole koskaan antanut asiakkaitaan koskevia tietoja kolmansille osapuolille. 
Palvelua on kritisoitu ja yritetty rajoittaa muun muassa pedofiiliaineiston sallimisen vuoksi. Vasta-argumenttina on esitetty esimerkiksi sananvapauden puolustamista.
Webhotellipalvelun lisäksi PRQ tarjoaa OpenVPN-tunnelointia staattisella IP-osoitteella ja vapaavalintaisella DNS-nimellä. Näitä voi käyttää anonyymiin Internet-selailuun tai oman web-palvelimen perustamiseen.
Vesa Rantanen (jalkapalloilija)

Vesa Rantanen (s. 7. marraskuuta 1969 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pelasi myös vasemmalla laidalla ja keskuspuolustajana. Rantanen on koulutukseltaan merkonomi ja ammatiltaan postimies.
Rantanen aloitti uransa Porin Pallo-Tovereissa. Hän oli voittamassa FC Jazzissa pronssia kaudella 1992 ja sen jälkeen kahta mestaruutta kausina 1993 ja 1996. Rantanen pysyi lähes koko liigauransa porilaisseuroille uskollisena kahta Inter-kautta (2001–2002) lukuun ottamatta. Hän pelasi uransa aikana yhteensä 402 pääsarjaottelua.
Ominaisimpulssi

Ominaisimpulssi (yleensä lyhennetään "I"sp) kuvaa raketti- tai suihkumoottorin hyötysuhdetta. Määritelmän mukaisesti sillä tarkoitetaan kulutettua polttoaineyksikköä kohden aikaan saatua kokonaisimpulssia (eli liikemäärän muutosta). Ominaisimpulssin suuruus on verrannollinen saavutettuun kokonaistyöntövoimaan jaettuna polttoaineen tilavuusvirralla. Jos polttoaineyksikkönä käytetään massaa (esim. kilogramma), on ominaisimpulssin yksikkö nopeuden yksikkö (esim. m/s). Jos taas polttoaineen yksikkönä käytetään painoa (esim. Newton tai pauna), on ominaisimpulssin yksikkö sekunti. Polttoaineiden ominaisimpulssit ovat eri suuruisia tyhjiössä ja ilmakehässä. Ominaisimpulssiin vaikuttaa myös taivaankappaleen painovoima. Mitä suurempi ominaisimpulssi työntövoimaa aiheuttavalla laitteella on, sitä vähemmän polttoainetta kuluu nopeuden yksikön muutosta (delta-v) kohden.
Ominaisimpulssiin sisätyy mahdollinen ilmakehän hapen käyttö paloreaktiossa. Koska suihkumoottorit hyödyntävät toiminnassaan ilmakehän happea, niiden ominaisimpulssi on rakettimoottoreiden ominaisimpulssia merkittävästi korkeampi.
Ominaisimpulssi Isp ja suihkunopeus ve.
Ominaisimpulssi on kytköksissä raketin palokaasujen nopeuteen eli suihkunopeuteen "v"e, "v"c tai "v"s seuraavasti:
formula_1
missä
formula_2 - rakettimoottorin ominaisimpulssi sekunteina
formula_3 - palokaasujen nopeus metriä sekunnissa
formula_4 - painovoiman kiihtyvyys maan pinnalla, 9.81 m/s²
Ominaisimpulssiin kytkeytyy myös rakettipolttoaineen energia massayksikköä kohti.
Niinpä kiinteälle polttoaineelle on tavallisesti "v"e = 2500, "I"sp = 250 ja energia massayksikköä kohti 3.0 MJ/kg. Nestemäiselle vety-happi-yhdistelmälle tyhjiössä vastaavat luvut ovat "v"e = 4400 "I"sp = 450 ja energia 9.7 MJ/kg.