tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jens Nowotny

Jens Nowotny (s. 11. tammikuuta 1974 Malsch, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi Saksan Bundesliigassa Bayer 04 Leverkusenissa.
Nowotnyn ensimmäinen ammattilaisseura oli Karlsruher SC, joka pelasi 2. Bundesliigaa. Vuosina 1991–1996 hän pelasi seurassa 103 ottelua, joissa teki seitsemän maalia. Tämän jälkeen kävi kutsu Bayer Leverkuseniin, jossa hän teki 231 ottelussa neljä maalia. Nowotny lopetti uransa alkuvuodesta 2007.
Ensimmäisen maaottelunsa Nowotny pelasi vuonna 1997 Ukrainaa vastaan. Loukkaantumisten takia hän ei pelannut vuoden 1998 eikä vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Vuoden 2006 MM-kotikisoihin Nowotny valittiin, vaikka hänen viimeaikaiset esityksensä olivatkin olleet keskikertaisia. Onkin sanottu, että hänet valittiin joukkueeseen kokemuksensa johdosta, koska Saksan maajoukkueessa on mukana paljon nuoria pelaajia. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 48 ottelua tehden yhden maalin.
Turkansaaren kirkko

Turkansaaren kirkko on niin sanottu autiokirkko Turkansaaren ulkomuseoalueella Madekosken kaupunginosassa Oulussa. Autiokirkkona Turkansaaren kirkossa ei järjestetä säännöllisiä jumalanpalveluksia, eikä se ole varsinaisesti minkään Oulun seurakunnan kirkko. Kesäisin kirkossa pidetään jumalanpalveluksia, ja erityisesti se on suosittu hääkirkko. Kirkkoon mahtuu noin 120 henkeä.
Historia.
Turkansaaren kirkko on rakennettu rukoushuoneeksi Turkansaareen vuonna 1694, jolloin saari oli vilkas markkinapaikka Oulujoella. Saari menetti kuitenkin asemansa kauppapaikkana, ja markkinoiden pito loppui 1700-luvulla. Pitkään käyttämättömänä ollut kirkko purettiin ja myytiin kalastajien varastoksi Ouluun Raatin saareen vuonna 1814.
Oulujokelainen Östen Elfving löysi kadoksissa olleen kirkon 1920-luvun alussa ja osti sen. Kirkko siirrettiin takaisin entiselle paikalleen Turkansaareen talvella 1922.
Koska alkuperäisestä sisustuksesta ei ollut säilynyt tietoja, Turkansaaren kirkko jouduttiin rakentamaan käyttäen mallina muita 1600-luvun lopun vastaavia pieniä kirkkoja. Puretusta Enontekiön Markkinan kirkosta ovat peräisin ulko-ovi ja virsitaulun jalka sekä alttarin ja kuoripylvään osia. Saarnastuolin malli on lainattu Sodankylän vanhasta kirkosta. Elfvingin apuna kirkon uudelleen kokoamisessa oli kirjailija ja kansanperinteen kerääjä Samuli Paulaharju.
Turkansaaren rukoushuone vihittiin kirkoksi 9. heinäkuuta 1925. Kirkon siirto Turkansaareen oli alku nykyiselle ulkomuseoalueelle.
Konsolisota

Konsolisota on nimitys kilpailuasetelmalle, jossa pelikonsolien valmistajat kamppailevat hallitsevasta markkinaosuudesta. 
Eräs merkittävimmistä konsolisodista käytiin vuosina 1990–1995 Nintendon ja Segan välillä Yhdysvalloissa. Sota henkilöityi yritysten pelimaskotteihin Marioon ja Sonic the Hedgehogiin.
Konsolisotaa käydään yleensä saman sukupolven pelikonsolien välillä. Kahdeksas sukupolvi käynnistyi vuonna 2012, ja siihen kuuluvat Nintendolta Wii U, Microsoftilta Xbox One ja Sonylta PlayStation 4.
Velvet Acid Christ

Velvet Acid Christ (VAC) on yhdysvaltalainen electro-industrial yhtye, joka on perustettu vuonna 1990 Denverissä, Coloradossa. 
Coloradolainen Bryan Erickson on Velvet Acid Christin päävokalisti, artisti, tuottaja sekä perustajajäsen. 
Ericksonin lisäksi useita muita muusikkoja on soittanut Velvet Acid Christissa. Yhtyeen alkuaikoina jäsenet pysyivät mukana kauemmin, mutta monien yhteenottojen jälkeen muusikoita on hankittu vain tarpeen mukaan. Kitaristi Todd Loomis ja audiomies Dan Olson on luettu mukaan yhtyeen jäseniksi.
Velvet Acid Christ on tehnyt yksitoista kokopitkää levyä.
Itsemurhaisku

Itsemurhaisku on sotilaallinen tai terrori-isku, jonka suorittaminen merkitsee tekijöille varmaa kuolemaa. Isku voidaan suorittaa sotilas- tai siviilikohteeseen, useimmiten räjähteiden kanssa. Hyökkääjä pyrkii aiheuttamaan mahdollisimman suurta hävitystä omasta hengestään välittämättä.
Historia.
1200-luvulla Intian Chera-dynastia käytti itsemurhajoukkoja vastustaakseen Chola-dynastian invaasiota. Nämä taistelijat tunnettiin chaverseina. Myöhemmin nämä joukot taistelivat pienissä yhteenotoissa provinsseissa ja alkoivat muistuttaa enemmän poliisi- ja vapaaehtoisjoukkoja.
Kamikaze-hyökkäykset.
Toisen maailmansodan aikana osa japanilaisista lentäjistä osallistui kamikaze-hyökkäyksiin. Kamikaze-hyökkäys oli rituaalinen itsemurha, jossa pommikone ohjattiin maaliin eli viholliskohteeseen, ja saatiin aikaan mahdollisimman suuri tarkkuus ja tuho. Tyynenmeren sodassa useat Yhdysvaltain sotalaivat kärsivät merkittävää vahinkoa kamikaze-lentäjien ansiosta.
Modernit itsemurhaiskut.
Suurin osa viimeaikaisista itsemurhaiskuista on ollut sekulaarien tamilisissien tekemiä. Erityisesti 2000-luvulla myös ääri-islamistit ovat tehneet lukuisia itsemurhaiskuja. Tunnetuimmat näistä ovat syyskuun 11. päivän iskut Yhdysvalloissa vuonna 2001. Irakin al-Qaida sanoo tehneensä vuonna 2003 alkaneen Irakin sodan aikana yli 800 itsemurhaiskua. Myös tšetšeenien Venäjää ja palestiinalaisten Israelia vastaan tekemät iskut ovat saaneet suurta julkisuutta.
Itsemurhapommittaja kantaa mukanaan pommeja esimerkiksi ympärilleen sidottuina. Hän kulkee kohteen luo ja räjäyttää pommit tarkoituksenaan aiheuttaa tuhoa sekä mahdollisesti muita kuolonuhreja itsensä lisäksi. Tätä keinoa käytetään kohteisiin, joihin ei muuten olisi mahdollista iskeä. Tällaisia kohteita ovat mm. rakennusten sisällä olevat huoneet. Itsemurhapommitus on täsmäpommitusta. Itsemurhapommittaja voi asettua kohteensa lähelle varmistaen näin kohteen tuhoutumisen.
Itsemurhapommittaja voi kokea itsensä aatteensa sankarivainajaksi. Aate voi luvata kuoleman jälkeen hyviä oloja aatteen puolesta kuolleelle. Psykologien mukaan ihmiset myötäilevät luonnostaan ryhmää, vaikka eivät uskoisikaan sen edustamaan asiaan, joten kuka tahansa on mahdollinen itsemurhapommittaja.
Nykyajan itsemurhaiskuja on joskus virheellisesti kutsuttu kamikaze-iskuiksi japanilaisten toisen maailmansodan aikaisten iskujen mukaan. Monet japanilaisveteraanit ja historioitsijat pitävät tätä suurena loukkauksena oikeita kamikaze-lentäjiä kohtaan, sillä kamikazet eivät tappaneet ainuttakaan siviiliä vaan hyökkäsivät ainoastaan kohteisiin, joilla oli mahdollisuus puolustautua (toisin sanoen sotilaskohteisiin).
Peter Amory

Peter Amory (s. 2. marraskuuta 1964 Norwich, Norfolk, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli "Emmerdale"-sarjassa Christopher Tatea. Amory on ollut mukana muissakin televisio-ohjelmissa, mutta hänen uransa pisin työpaikka oli "Emmerdale", jossa hän oli 1989–2003.
Thomas Hitzlsperger

Thomas Hitzlsperger (s. 5. huhtikuuta 1982 München, Baijeri, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hänen lempinimensä on ""The Hammer" (Vasara)", joka tulee hänen hurjasta vasemman jalan potkustaan, josta hänet tunnetaan parhaiten.
Hitzlsperger siirtyi vain 18-vuotiaana englantilaiseen Aston Villaan, jossa hän pelasi vuodet 2000–2005 ja teki 99 ottelussaan kahdeksan maalia. Hitzlsperger palasi kotimaahansa vuonna 2005 ja teki Saksan Bundesliigassa VfB Stuttgartin joukkueessa pelaamissaan 125 ottelussa 20 maalia. Tammikuussa 2010 hän siirtyi italialaiseen SS Lazioon, jossa pelasi puoli kautta. Kauden 2010–2011 Hitzlsperger pelasi englantilaisessa West Ham Unitedissa ja kauden 2011–2012 saksalaisessa VfL Wolfsburgissa. Lokakuussa 2012 hän siirtyi englantilaiseen Evertoniin.
Monista loukkaantumisista kärsinyt Hitzlsperger lopetti peliuransa syyskuussa 2013.
Maajoukkueessa Hitzlspergerin asemat alkoivat parantua vuonna 2005, kun Saksan maajoukkueen valmentaja Jürgen Klinsmann peluutti häntä kolmesti Maanosaliittojen Cupissa avauskokoonpanossa. Hänet valittiinkin vuoden 2006 MM-kilpailuihin. Hän pelasi vuonna 2010 päättyneellä maajoukkueurallaan 52 ottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Yksityiselämä.
Thomas Hitzlsperger on peliuransa jälkeen kertonut julkisuudessa homoseksuaalisuudestaan ja saanut julkisuudessa kiitosta.
Uruguayn jalkapallomaajoukkue

Uruguayn miesten jalkapallomaajoukkue edustaa Uruguayta kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Maajoukkuetta hallinnoi Uruguayn jalkapalloliitto (Asociación Uruguaya de Fútbol), joka on Etelä-Amerikan jalkapalloliiton Conmebolin jäsen. Uruguay on maailman vanhimpia maajoukkueita ja ensimmäinen jalkapallon maailmanmestari. 
Uruguay on yksi parhaiten menestyneistä jalkapallomaajoukkueista, se on voittanut kahdet MM-kilpailut ja kaksi olympiakultaa. Uruguaylla ja Argentiinalla on ennätys keskenään pelatuissa maaotteluissa, ne ovat pelanneet 193 ottelua toisiaan vastaan vuodesta 1901 lähtien. Uruguayn ensimmäinen ottelu Argentiinaa vastaan oli samalla ensimmäinen virallinen maaottelu, joka pelattiin Ison-Britannian ulkopuolella. 
Uruguay oli maailman paras jalkapallomaajoukkue 1920-luvulla ja 1930-luvun alussa. Tällöin se voitti olympialaisten jalkapalloturnauksen sekä Pariisissa 1924 että Amsterdamissa 1928. Ensimmäiset jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Uruguayssa 1930, ja maa voitti loppuottelussa Argentiinan ja oli siten ensimmäinen jalkapallon maailmanmestari. Uruguay voitti maailmanmestaruuden myös Brasiliassa 1950, voittaen viimeisessä ottelussa Brasilian. 
Uruguay on ollut menestyksekkäin Etelä-Amerikan mestaruusturnauksen Copa Américan osanottajista: maa on voittanut vuodesta 1916 järjestetyn turnauksen 15 kertaa. Argentiina on voittanut Copan myös 15 kertaa. Muut joukkueet ovat voittaneet Copan yhteensä 17 kertaa, niistä Brasilia 9. Kilpailun pistetilastoissa Uruguay on toisena, hieman Argentiinaa jäljessä. Uruguay voitti kaksi ensimmäistä Copa Américaa, ja sen viimeisin mestaruus maanosansa kisoissa on vuodelta 2011.
Maanosaliittojen cupissa (Confederations Cup) Uruguay on sijoittunut neljänneksi vuosina 1997 ja 2013.
Tunnettuja aiempia pelaajia.
Katso myös
Annie Lennox

Ann ”Annie” Lennox (s. 25. joulukuuta 1954 Aberdeen, Aberdeenshire, Skotlanti) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä. Hän on popmusiikki-duo Eurythmicsin toinen jäsen, ja hän on tehnyt myös soolouraa. Eurythmicsin musiikin pääpiirre on Lennoxin voimakas ja ilmaisukykyinen alttoääni. Ennen Eurythmicsiä Lennox oli sen edeltäjän The Touristsin jäsen.
Vuonna 2004 Lennox voitti Howard Shoren ja Fran Walshin kanssa Golden Globen ja Oscarin parhaasta laulusta, "Into The West", joka on soundtrack-kappale elokuvalle "".
Vuonna 2007 Lennox perusti hyväntekeväisyysjärjestö SING:in, jonka tehtävänä on valistus ja kamppailu Afrikkaa koettelevaa HIV- ja AIDS-pandemiaa vastaan.
Informalismi

Informalismi ( ’ei-muodollinen taide, taide ilman muotoa’) on abstraktin taiteen suuntaus, joka syntyi 1950-luvulla Keski-Euroopassa ja yleistyi 1960-luvulla myös Suomessa. Informalismia on pidetty eurooppalaisena vastineena amerikkalaisten 1950-luvulla Euroopassakin ahkerasti esiintuomalle abstraktille ekspressionismille. Joissakin tietosanakirjoissa tasismi ja informalismi lasketaan samaksi asiaksi ja suuntausta kutsutaan joskus otsikolla "lyyrinen abstraktio".
Informalismi näkyi maalauksissa ja veistoksissa. Teokset ovat pääasiassa abstrakteja, mutta myös figuratiivisia aiheita esiintyy.
Informalismi-sanan otti käyttöön ranskalainen kriitikko Michel Tapiére 1950-luvun alussa. Hänen organisoimansa näyttelyn ohella vuonna 1952 julkaistiin kirja, jonka otsikko oli "Un Art Autre" (). Suuntaus korosti taiteilijan spontaaneja emootioita, joiden viestinnän ajateltiin onnistuvan parhaiten siten, että taiteilija toteutti teoksensa pyyhkäisemällä suunnittelemattomia gestuureita eli eleitä.
Lyyrisyys, erilaisten pintarakenteiden korostaminen, sekatekniikoiden käyttö materiaalisissa maalauksissa sekä maalauksen ja reliefin vuoropuhelu ovat tyypillistä informalismia. Siveltimenvetojen spontaanisuus, maalin valutukset, erilaiset tahrat ja kalligrafiaa muistuttavat kirjoitukset kuuluvat suuntaukseen. Koska informalismi kiinnittää katsojan huomion teoksen pintaan, teoksen ja katsojan suhde on äärimmäisen intiimi. Odottamattomuuden ja outouden tunnelmia on pidetty informalismille tyypillisenä.
Keski-Euroopan johtavia informalisteja olivat Hans Hartung, Jean Fautrier, Georges Mathieu, Wols (Alfred Otto Wolfgang Schulze), Henri Michaux, Jean Dubuffet ja Antonio Tàpies.
Informalismi nousi kansainväliseen tietoisuuteen Venetsian biennaaleissa 1958 ja 1960. Osa Ranskan, Italian ja Espanjan johtavista informalisteista oli esillä Ars 61 -näyttelyssä Helsingissä, Turussa, Tampereella, Hämeenlinnassa ja Jyväskylässä vuonna 1961. Informalismi levisi sen jälkeen Suomeen, jossa sen edustajia olivat jossakin vaiheessa muun muassa Ahti Lavonen, Kimmo Kaivanto, Reidar Särestöniemi, Laila Pullinen, Esko Tirronen, Jaakko Sievänen ja Björn Weckström.
Informalismin vastakohdaksi syntyivät 1960-luvun alussa konstruktivistiset ja geometriset suuntaukset, kuten minimalismi, op-taide ja kineettinen taide sekä pop-taide.
Mario Golf

Mario Golf on urheilupelisarja, jonka on kehittänyt Camelot Software Planning ja jota julkaisee Nintendo. Sarjan ensimmäiset osat julkaistiin Nintendo 64:lle ja Game Boy Colorille vuonna 1999. Sittemmin sarjassa on ilmestynyt kaksi peliä. 
"Mario Golf" -pelit ovat golfaamista mariomaisella otteella; nurmella pelaaja voi törmätä vaikka Chain Chomppiin tai lyödä pallon warppiputkeen, jolloin voi päästä lähemmäksi reikää.
Pelisarjan pelit.
Muut golfpelit, jotka eivät ole ilmestyneet "Mario Golf" -nimen alla:
RheinEnergieStadion

RheinEnergieStadion, tunnettu myös nimellä "Müngersdorfer Stadion", on jalkapallostadion Kölnissä, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Saksan Bundesliigassa pelaava 1. FC Köln pelaa kotiottelunsa stadionilla, ja siellä pelattiin myös otteluita jalkapallon MM-kilpailuissa 2006.
Alkuperäinen Müngersdorfer Stadion valmistui vuonna 1923 peräti 80 000 katsojaa vetäväksi, ollen tuolloin Saksan suurin stadion. Vuoden 1974 jalkapallon MM-kilpailuja varten paikalle oli määrä rakentaa täysin uusi stadion, mikä ei kuitenkaan suurten kustannusten vuoksi onnistunut, eikä Köln siitä syystä saanut lainkaan otteluita järjestettäväkseen. Vanha stadion päätettiin kuitenkin päivittää tuolloisia vaatimuksia paremmin vastaaviksi. Kunnostustyöt valmistuivat vuonna 1975, ja niiden myötä Müngersdorfer Stadionista tuli ensimmäinen katsojapaikoiltaan (61 000) täysin katettu stadion Saksassa.
Saksan saatua jalkapallon MM-kilpailut uudelleen järjestettäväkseen ei Köln halunnut jäädä jälleen ilman otteluita, ja kunnostustöiden sijaan paikalle päätettiin rakentaa uusi stadion, tällä kertaa ilman juoksuratoja ja 51 000 katsojaa varten. Rakennus- ja purkamistyöt tapahtuivat limittäin, mikä mahdollisti 1. FC Kölnin otteluiden pelaamisen Kölnissä myös rakennustöiden aikana. Uusi 2003 valmistunut stadion tuli maksamaan kaikkiaan 117,5 miljoonaa euroa, ja rahoitusta järjestettiin muun muassa vuokraamalla nimioikeudet RheinEnergie AG:lle. Kansainvälinen olympiakomitea palkitsi stadionin vuonna 2005 pronssisella mitalilla yhtenä maailman parhaimmista urheilun tapahtumapaikoista.
Vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailuissa siellä pelattiin viisi ottelua. Neljä alkusarjan ottelua ja yksi ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelu.
Patrick Mtiliga

Patrick Jan Mtiliga (s. 28. tammikuuta 1981 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi kymmenen kautta Alankomaissa ja kaksi kautta Espanjassa. Hän on pituudeltaan 171-senttimetrinen. Hän pelasi yleensä vasempana laitapuolustajana.
Mtiliga aloitti ammattilaisuransa synnyinkaupunkinsa B 93:ssa, jossa hän pelasi 13 liigaottelua debyyttikaudellaan 1998–1999. Jo seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Alankomaihin, Excelsior Rotterdamin riveihin. Hän pelasi seurassa neljän ja puolen kauden ajan, sekä maan ylimmällä että toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Sarjaotteluita Excelsiorissa kertyi 139. Kesken kauden 2003–2004 Mtiliga siirtyi Feyenoordiin, jossa hän pelasi 22 Eredivisie-ottelun verran. Kausi 2005–2006 jäi häneltä kokonaan väliin loukkaantumisten vuoksi, ja elokuussa 2006 hän siirtyi NAC Bredaan. Hän pelasi Bredassa kolmen kauden aikana pudotuspelit mukaan lukien 88 liigaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Mtiliga siirtyi kesällä 2009 Espanjan pääsarjassa pelaavan Málagan joukkueeseen 2+1-vuotisella sopimuksella. Hän pelasi kahden kauden aikana 43 liigaottelua. Kesällä 2011 hän siirtyi tanskalaiseen Nordsjællandiin, jossa hän voitti Tanskan-mestaruuden kaudella 2011–2012. Hän oli usean vuoden ajan joukkueen kapteeni ja lopetti pelaajauransa joulukuussa 2017.
Mtiliga pelasi Tanskan alle 17-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi Tanskan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2008 ystävyysottelussa Walesia vastaan. Hän kuului Tanskan joukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 mutta ei saanut lopputurnauksessa peliaikaa. Hän pelasi viimeisekseen jääneen kuudennen maaottelunsa lokakuussa 2012 MM-karsinnassa Bulgariaa vastaan.
Katie Leung

Katie Liu Leung (s. 8. elokuuta 1987 Motherwell) on skotlantilainen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat tosin kotoisin Hongkongista. Hän on näytellyt "Harry Potter ja liekehtivä pikari"-, "Harry Potter ja Feeniksin kilta" - ja "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" -elokuvissa Cho Changin roolia.
Ura.
Katien isä oli nähnyt mainoksen, jossa haettiin näyttelijöitä Harry Potter ja liekehtivä pikari -elokuvaan. Hän ehdotti Katien menevän koekuvauksiin, ja hän suostui oitis. He kulkivat pitkän matkan Skotlannista Englantiin. Hän joutui odottamaan jonossa neljä tuntia viiden minuutin koe-esiintymistä takia. Hän sanoi, että olisi paljon mieluummin ostoksilla kuin seisomassa yli 4 500 muun roolinhakija-tytön kanssa, roolin takia jota ei luultavasti edes saisi. Kaksi viikkoa myöhemmin hänelle soitettiin työpajasta, joka tarjosi Cho Changin roolia. Niin Katie Leung sai roolinsa yli 4 500 halukkaan tytön joukosta, vaikkei ollut koskaan edes näytellyt. 
Katie sanoo itsensä mielestä olevansa oikeastikin Korpinkynsi (kuten elokuvissa ja kirjoissa), ja vähiten Rohkelikko, sillä hän on mielestään aikamoinen pelkuri.
Katie on myös kertonut, että elokuvassa Harry Potter ja Feeniksin kilta kohtaus, jossa hänen näyttelemänsä Cho Chang ja Harry Potter (Daniel Radcliffe) suutelevat, jouduttiin kuvaamaan yli 30 kertaa, jotta saatiin sopiva suudelma. Radcliffe on sanonut Katien olevan "vavisuttava" ja "todella hyvä näyttelijä."
Al Lowe

Al Lowe (s. 24. heinäkuuta 1946) on pelisuunnittelija, ohjelmoija ja humoristi, joka tunnetaan erityisesti Sierra On-Line -vuosien töistään, kuten "Leisure Suit Larry" -pelisarjan kuudesta ensimmäisestä osasta. Pelisuunnittelun ohella Lowe harrastaa saksofonin soittoa ja on edelleen aktiivisesti mukana jazz-piireissä.
Ura.
Lowe aloitti uransa toimimalla musiikinopettajana 15 vuotta, jonka jälkeen hän päätti opetella ohjelmoimaan. Vuonna 1982 hän loi kolme peliä Apple II -koneelle, jotka olivat "Dragon's Keep", "Bop-A-Bet" ja "Troll's Tale". Sierra On-Line osti kyseiset pelit häneltä vuonna 1983, jonka jälkeen Lowe työskenteli Sierralle pelisuunnittelijana ja ohjelmoijana 16 vuotta.
Leisure Suit Larry.
Leisure Suit Larry -pelisarja on Lowen tunnetuimpia saavutuksia. Päähenkilönä on polyesteriasuinen, keski-ikäinen luuseri Larry Laffer.
"Leisure Suit Larry in the Land of the Lounge Lizards", eli ensimmäinen Larry-peli on itse asiassa uusintaversio Sierran vuonna 1981 julkaisemasta, Chuck Bentonin ohjelmoimasta tekstipohjaisesta "Softporn"-pelistä.
iBase Entertainment.
Vuonna 2006 Lowe ilmoitti, että hän suunnittelee uutta peliä, jonka on nimeltään "Sam Suede: Undercover Exposure". Kyseinen peli oli tarkoitus julkaista Lowen ja Ken Wegrzynin perustaman iBase Entertainment -yhtiön kautta. Joulukuussa 2006 iBase Entertainment kuitenkin lopetettiin, joten peliä ei todennäköisesti julkaista. Tämän takaiskun jälkeen Lowe ilmoitti epäilevänsä, ettei enää ikinä palaa pelialalle.
Peligrafia.
Alla on lähes kaikki julkaistut pelit ja ohjelmistot, joissa Al Lowella on ollut jotain osuutta.
Henry Padovani

Henry Padovani (s. 13. lokakuuta 1952 Bastia) on korsikalaissyntyinen muusikko, joka toimi The Police -yhtyeen alkuperäisenä kitaristina. Andy Summers korvasi hänet 1977.
The Policesta lähdettyään Padovani liittyi Wayne County &amp; the Electric Chairsiin. Vuonna 1980 hän perusti Flying Padovanisin, joka hajosi julkaistuaan kaksi albumia vuonna 1987. 
Vuosina 1984-1994 Padovani toimi I.R.S. Recordsin varapuheenjohtajana. Tämän jälkeen hän manageroi viiden vuoden ajan italialaista Zuccheroa. Huhtikuussa 2006 Padovani julkaisi sooloalbumin "À croire que c'était pour la vie". Samoihin aikoihin julkaistiin myös hänen kirjansa "Secret Police Man".
Pokémon Ruby ja Sapphire

Pokémon Ruby ja Pokémon Sapphire () ovat Japanissa vuonna 2002 Game Boy Advancelle julkaistut Pokémon-pelit, joiden kehityksestä vastaa Game Freak ja julkaisusta Nintendo. 
Pelaaja on Pokémon-kouluttaja, joka saa valita yhden Pokémonin aloituspokémonikseen kolmesta vaihtoehdosta: Treecko, Torchic tai Mudkip. Kun Pokémon on valittu, saa naapurissa asuva pelihahmon ystävä yhden kahdesta jäljelle jääneestä pokémonista, jolla on aina etulyöntiasema pelaajan Pokémonia kohtaan. Pelissä napataan Pokémoneja, yritetään voittaa voimakkaat kahdeksan salipäällikköä jotka ovat eri puolilla pelialuetta ja lopulta tavoitteena on päästä Pokémon-liigaan jossa voi voittaa Pokémon-mestaruuden.
Riippuen pelistä, pelaaja kohtaa vastustajinaan joko Magmaryhmän ("Pokémon Ruby") tai Aquaryhmän ("Pokémon Sapphire") useasti pelin varrella. Peleissä on joitain Pokémoneja, jotka on vaihdettava pelien välillä, jotta kaikki Pokémonit saataisiin yhteen peliin.
Pokémon Ruby ja Sapphire -peleissä jokaiselle Pokémonille annetaan jokin erikoistaito tai -voima. Uudistuksia ovat myös marjat, joita kastelemalla saattaa saada monia eri marjoja, joista osaa käytetään Pokémonien auttamiseen taistelussa tai sen jälkeen, ja osaa Pokéblockien, eräänlaisten Pokémoneille tarkoitettujen karkkien tekemiseen. Pelissä voi tavata - versiosta riippuen – Latioksen tai Latiaksen. Pokémon-liigan voitettuaan pelaaja voi hieman ennen Pacifidlog Townia olevasta "Taivaspilarista" (Sky Pillar) löytää legendaarisen Rayquaza-Pokémonin.
Nintendo ilmoitti toukokuun 7. päivänä, että peleistä on tulossa uudelleen tehdyt versiot Nintendo 3DS:lle. Uusintapainosten nimet olivat "Pokémon Omega Ruby ja Alpha Sapphire" ja ne julkaistiin "Pokémon X ja Y" -pelien tapaan marraskuussa 2014.
Pk-yritys

Pk-yritys eli pieni tai keskikokoinen yritys on käsite, jolla kuvataan tyypillisesti alle 250 työntekijän yrityksiä. Ryhmään lasketaan kuuluvaksi alle 10 työntekijän mikroyritykset, 10-50 työntekijän pienet yritykset sekä keskisuuret 50–250 työntekijän yritykset. Valtaosa Suomen n. 295 000 yrityksestä oli vuonna 2020 pk-yrityksiä: alle 10 hengen yrityksiä on 93 prosenttia, joista suurin osa oli yksinyrittäjiä. Pk-yrityksiä suurempia suuryrityksiä oli vuonna 2020 ainoastaan 662 kappaletta.
Määritelmät.
Pk-yrittäjyydestä käytetään Euroopan unionissa lyhennettä "SME". Yhdysvalloissa pk-yrityksistä käytetään lyhennettä "SMB". Yhdysvalloissa luokkaan luokitellaan Euroopasta poiketen alle 500 henkilön yritykset. Ranskassa pk-yrityksistä käytetään lyhennettä "PME" joka tarkoittaa "Petites et Moyennes Enterprises". Euroopan unionin määritelmän mukaan pk-yritykset jaetaan kolmeen luokkaan:
Monet EU-tukiohjelmat on suunnattu pienille ja keskisuurille yrityksille, joten siksi tieto kohderyhmään kuulumisesta voi olla tärkeä.
Toiminta.
Euroopassa.
Euroopan unionissa toimi vuonna 2014 yli 21 miljoonaa pk-yritystä, joisssa työskenteli 88,8 miljoonaa ihmistä. Noin 90 % yrityksistä kuului pk-yrityksiin ja niissä oli kaksi kolmasosaa työpaikoista. Euroopan unioni pitää pk-yritysten merkitystä suurena Euroopan taloudelle, talouskasvulle, kilpailukyvylle ja työllisyydelle. Suuren taloudellisen merkityksen vuoksi pk-yritykset ovat yksi EU-politiikan keskeisistä painopisteistä. Euroopan komissio on pyrkinyt edistämään yrittäjyyttä ja parantamaan pk-yritysten liiketoimintaympäristöä.
Pohjoismaissa.
Tanskassa.
Tanskan noin 300 000 yrityksestä vuonna 2019 oli noin 99 % pk-yrityksiä ja tanskalaisten yritysten työntekijöistä kaksi kolmasosaa työskentelee pk-yrityksissä. Tanskalaiset pk-yritykset työllistävät siis lähes miljoona ihmistä. Tanskalaisten mikroyritysten kansainvälisyys on rajallista, mutta keskisuuret yritykset ovat yhtä kansainvälistyneitä kuin suuret yritykset. Tanskassa pk-yritysten haasteet ovat erityisesti ammattitaitoisen ja korkeasti koulutetun työvoiman riittävyydessä. Monet tanskalaiset pk-yritykset ovat järjestäytyneet SMV Danmarkiin.
Suomessa.
Suomessa toimi vuonna 2020 294 303 pk-yritystä. Määrä on ollut laskussa, sillä vuonna 2012 pk-yrityksiä oli vielä 315 566 kappaletta. Alle 10 työntekijän yrityksiä näistä oli 274 562 joista yksinyrittäjiä 194 000. Vuosina 2001–2019 pk-yrityksiin syntyi työpaikkoja 160 646 ihmiselle. Kaikkien suomalaisten yritysten liikevaihdosta 57,5 % syntyi pk-yrityksissä ja pk-sektorin osuus bruttokansantuotteesta on runsas 40 prosenttia. 115 000 yritystä on järjestäytynyt Suomen Yrittäjiin.
Volksparkstadion

Volksparkstadion on Hampurissa, Saksassa sijaitseva stadion. Se toimii Bundesliigassa pelaavan Hamburger SV:n kotikenttänä. Stadion oli myös yksi vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen tapahtumapaikoista.
Ensimmäinen samalla paikalla sijainnut stadion avattiin vuonna 1925 nimellä "Altonaer Stadion" noin 50 000 katsojaa varten. Operaatio Gomorrahin aiheuttamia tuhoja kärsinyt stadion rakennettiin sodan jälkeen uudelleen käyttäen hyväksi pommituksissa tuhoutuneiden rakennusten jäännöksiä. Volksparkstadionin rakennustyöt valmistuivat 1953 ja uudelle, myös yleisurheilukäyttöön soveltuneelle stadionille mahtui jopa 75 000 katsojaa. Suurta suosiota avoin ja laaja stadion ei kuitenkaan saanut osakseen kannattajien kokiessa hyvän tunnelman aikaansaamisen poikkeuksellisen vaikeaksi.
Stadion valittiin yhdeksi vuoden 1974 jalkapallon MM-kilpailujen pelipaikoista. Siellä pelattiin kolme alkulohko-ottelua. Vuoden 1988 jalkapallon EM-kilpailuissa stadion sai järjestettäväkseen yhden välieräottelun; tuolloin kapasiteetti oli noin 61 200 katsojaa.
Saksan saatua vuoden 2006 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettäväkseen päätettiin epäsuosittu ja jokseenkin vanhentunut stadion rakentaa kokonaan uudestaan, samalle paikalle mutta ilman juoksuratoja ja 90° käännettynä. Vuonna 1998 alkaneet ja kaksi vuotta myöhemmin valmistuneet rakennustyöt tulivat maksamaan kaikkiaan noin 97 miljoonaa euroa. Uudeksi kapasiteetiksi muodostui 57 000. Rakennustöitä vaikeutti muun muassa vaadittu erikoislupa ilmailuviranomaisilta, sillä stadion sijaitsee keskellä Hampurin lentoaseman vilkkainta laskeutumisreittiä.
Vuonna 2001 nimioikeudet vuokrattiin neljäksi vuodeksi tietoliikennepalveluita tarjoavalle AOL-konsernille 15,3 miljoonalla eurolla ja 2005 sopimusta jatkettiin vielä kahdella vuodella. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa stadion kantoi kuitenkin nimeä "FIFA WM-Stadion Hamburg", sillä AOL ei kuulunut turnauksen virallisiin sponsoreihin. Stadionilla pelattiin turnauksen neljä alkusarjan ottelua ja yksi neljännesvälierä. Vuosina 2007–2010 stadionin nimi oli "HSH Nordbank Arena" ja vuosina 2010–2015 "Imtech Arena". Heinäkuusta 2015 lähtien stadionin nimi on ollut jälleen Volksparkstadion.
Ukrainalaisjoukkue Shakhtar Donetsk pelasi Mestarien liigan kaudella 2023-2024 lohkovaiheen kotiottelunsa Volksparkstadionilla Venäjän hyökättyä Ukrainaan vuonna 2022.
Seppo Kimanen

Seppo Tapani Kimanen (s. 7. helmikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen sellisti. Hän kävi keskikoulun ja osan lukiota Joensuun lyseossa. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa 1966, Pariisin konservatoriossa 1967–1969 ja suoritti sellonsoiton opintoja Detmoldin musiikkiakatemiassa Länsi-Saksassa 1969–1970.
Kimanen soitti ensikonsertin 1969, toimi Turun musiikkiopiston lehtorina 1971–1974 ja Radion sinfoniaorkesterin kolmantena soolosellistinä 1974–1977. Kimanen perusti vuonna 1970 viulisti Yoshiko Arain kanssa Kuhmon kamarimusiikkifestivaalin. Hän toimi myös sen taiteellisena johtajana 1970–1977 ja 1980–2005. Vuonna 2006 häntä seurasi Vladimir Mendelssohn. Vuodesta 1976 vuoteen 1979 Kimanen toimi Helsingin juhlaviikkojen johtajana. Taiteen keskustoimikunnan taiteilijaprofessorina hän toimi 2000–2005. Hän johti Lontoon Suomi-instituuttia vuodesta 2005 vuoteen 2007 ja siirtyi 1. syyskuuta 2007 lehdistövirkamieheksi Suomen Tokion suurlähetystöön. Kimanen on ollut vuodesta 2010 alkaen Kauniaisten musiikkijuhlien taiteellinen johtaja. 
Kimanen soittaa Jean Sibelius -kvartetissa. Hän on toiminut useiden musiikkijuhlien taiteellisena neuvonantajana ja esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa vuodesta 1973. Vuonna 2005 Kimanen sai Suomen Säveltäjät ry:n Madetoja-palkinnon ja Metsämiesten säätiön Luonnotar-palkinnon. Hän toimi EU:n Euroopan kulttuuripääkaupungit vuonna 2011 valintalautakunnan jäsenenä vuonna 2007. Kimanen on kirjoittanut kolumneja Kainuun Sanomiin vuodesta 1988 lähtien, Turun Sanomiin vuodesta 1997, Rondo-lehteen vuodesta 2003 ja Etelä-Suomen Sanomiin vuodesta 2005 lähtien. Kimaselta on ilmestynyt myös kaksi kirjaa: Kimasen lento ja Kamarimusiikin kauneus.
Kimanen sai professorin arvonimen vuonna 1999. Hän sai myös Pro Finlandia -mitalin 1986, Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1992 ja Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon 1989.
Seppo Kimasen puoliso on viulisti Yoshiko Arai.
Liisa Pohjola

Maija-Liisa Pohjola (oik. Pohjola-Oramo; 9. heinäkuuta 1936 Seinäjoki – 31. joulukuuta 2021) oli suomalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Helsingissä Timo Mikkilän, Wienissä Richard Hauserin, Essenissä Detlev Krausin ja Pariisissa Magda Tagliaferron johdolla. Pohjolan ensikonsertti Sibelius-Akatemiassa oli vuonna 1955.
Pohjolasta tuli vuonna 1976 pianonsoiton professori Sibelius-Akatemiaan, jossa hän oli opettanut vuodesta 1965 alkaen. Sitä ennen hän oli opettanut muun muassa Turun konservatoriossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2001. Pohjola esiintyi solistina ja kamarimuusikkona Euroopan eri maissa. Hän oli ansioitunut erityisesti uuden musiikin tulkitsijana, ja hän oli kantaesittänyt lukuisia teoksia, muun muassa Erik Bergmanin, Kalevi Ahon, Pertti Jalavan, ja Mikko Heiniön sävellyksiä.
Liisa Pohjola oli Ensti Pohjolan, Erkki Pohjolan ja Paavo Pohjolan sisar. Liisa Pohjola oli vuosina 1965–1979 naimisissa professori Ilkka Oramon kanssa. Heidän poikansa Sakari Oramo on tunnettu kapellimestari ja tyttärensä Anna-Maaria Oramo barokkicembalisti ja -urkuri.
Natalja Gutman

Natalja Grigorjevna Gutman (ven. Наталья Григорьевна Гутман; s. 14. marraskuuta 1942, Kazan) on venäläinen sellisti. Häntä opetti muun muassa Mstislav Rostropovitš Moskovan konservatoriossa. 
Gutman aloitti sellonsoiton 5-vuotiaana. Hän oli naimisissa viulisti Oleg Kaganin kanssa tämän kuolemaan saakka vuonna 1990. 
Gutman on levyttänyt muiden muassa Dmitri Šostakovitšin, Antonín Dvořákin, Robert Schumannin ja Alfred Schnittken sellokonsertot.
Alavieskan kirkko

Alavieskan kirkko on Alavieskan seurakunnan kirkko Alavieskan keskustaajamassa Pohjois-Pohjanmaalla.
Nykyinen, järjestyksessään Alavieskan neljäs kirkko, valmistui 1948. Tiilestä rakennetun perinteistä muotokieltä edustavan pitkäkirkon on suunnitellut rakennustoimisto J. Karvonen Oulusta.
Alavieskan kappeliseurakunta perustettiin 1782. Seurakunta oli osa Kalajoen emäseurakuntaa. Itsenäiseksi seurakunnaksi Alavieska erotettiin 1879.
Aiemmat kirkkorakennukset.
Alavieskan ensimmäinen kirkko, joka sijaitsi Kalajoen rannalla Tikkakosken partaalla, rakennettiin jo 1651. Nykyisen kirkon vieressä seisova pohjalainen renessanssitapuli rakennettiin 1730-luvulla ensimmäisen kirkon peruskorjauksen yhteydessä.
Korjaustöistä huolimatta vanha kirkko todettiin 1787 korjauskelvottomaksi ja uusi kirkko rakennettiin nykyisen kirkon paikalle 1795. Vanha kellotapuli siirrettiin uuden kirkon viereen. Toisen kirkon suunnitteli kalajokinen Simon Silvén. Puiseen ristikirkkoon mahtui 800 henkilöä. Uuteen kirkkoon siirrettiin vanhan kirkon Erik Westzynthius vanhemman maalaukset. Alttariseinälle maalasi kirkkomaalari Thomas Kiempe viiden eri raamatuntapahtumia kuvaavan maalauksen muodostaman kokonaisuuden. Kirkon korjaustöissä 1908–1909 Westzynthius vanhemman kuvat siirrettiin kirkosta varastoon, mikä pelasti ne, kun Alavieskan toinen kirkko tuhoutui salamaniskun aiheuttamassa tulipalossa 2. toukokuuta 1916. Kirkosta pystyttiin pelastamaan vain kattokruunut ja seinälampetit.
Vakuutusrahojen avulla seurakunta pystyi rakentamaan vain väliaikaiseksi tarkoitetun "lautakirkon", joka palveli kirkkona lopulta yli 30 vuotta.
Nykyisen kirkon rakentaminen.
Nykyistä kirkkoa alettiin suunnitella 1938. Rakennustyöt aloitettiin 1939, mutta sotien ja niiden jälkeisen rakennustarvikepulan vuoksi kirkon valmistuminen viivästyi. Kirkko vihittiin käyttöön 19. joulukuuta 1948.
Kirkkosalin sisustus ja urut.
Alttaritaulun sijasta Alavieskan kirkossa on puusta veistetty krusifiksi, jonka teki itseoppinut taiteilija "Hugo Kähtävä" Alavieskan Kähtävänkylästä 1948. Kähtävä on myöhemmin tehnyt kirkkoon "Hyvä Paimen" -nimisen veistoksen. Kangasalan urkutehtaan rakentamat 18-äänikertaiset urut ovat vuodelta 1948.
Vladimir Mendelssohn

Vladimir Mendelssohn (29. marraskuuta 1949 Bukarest, Romania – 13. elokuuta 2021 Haag, Alankomaat) oli romanialainen säveltäjä, alttoviulisti ja pedagogi.
Ura.
Vladimir Mendelssohn syntyi musikaaliseen perheeseen ja opiskeli Bukarestissa alttoviulunsoittoa ja sävellystä. Hän oli isänsä säveltäjä-kapellimestari Alfred Mendelssohnin puolelta sukua Felix Mendelssohnille.
Mendelssohn opetti monissa konservatorioissa, kuten Pariisin konservatoriossa, jossa hänellä oli kamarimusiikin professuuri. Hän opetti myös Essenissä, Bolognassa ja Haagissa. Mendelssohn muutti Haagiin, Alankomaihin vuonna 1979.
Suomessa Mendelssohn oli Kuhmon kamarimusiikkifestivaalien vakituinen muusikkovieras, ja hän toimi tapahtuman taiteellisena johtajana elokuusta 2005.
Vladimir Mendelssohn sävelsi lukuisia teoksia muun muassa sinfonia- ja kamariorkesterille sekä soolosoittimille ja teki monien balettien ja elokuvien musiikin. 
Sittemmin Mendelssohn asui Pariisissa. Hänellä oli pianistivaimo ja poika.
Airliners.net

Airliners.net on ilmailuaiheinen Internet-sivusto, joka sijaitsee Luulajan teknillisen yliopiston palvelimella. Sivuston perusti ruotsalainen Johan Lundgren vuonna 1997 hänen edellisen sivustonsa, vuonna 1994 perustetun Pictures of Modern Airlinersin seuraajaksi. Sivustolla on mm. keskustelupalsta, chat-huone, tietoja ja historiaa eri lentokonetyypeistä sekä laaja ilmailuaiheisten valokuvien kuvapankki, jonne kuka tahansa voi lisätä omia valokuviaan.
Vuonna 2007 Airliners.net myytiin Demand Media -yhtiölle.
Marat Safin

Marat Mubinovitš Safin (, ; s. 27. tammikuuta 1980 Moskova) on entinen venäläinen tennispelaaja, joka voitti Australian avoimet 2005 ja Yhdysvaltain avoimet 2000. Maailmanlistan ykköspelaajana Safin oli 20. marraskuuta – 3. joulukuuta 2000. Urheilu-uransa jälkeen vuosina 2011–2017 Safin toimi valtioduumassa Yhtenäinen Venäjä -puolueen Nižni Novgorodin edustajana. Vuonna 2016 Safinista tuli ensimmäinen International Tennis Hall of Fame -galleriaan valittu venäläinen tennispelaaja.
Yksityiselämä.
Safin tulee tataariperheestä, mutta on myöntänyt, että ei itse osaa kieltä, eikä koe asiaa merkittäväksi. Hänen sukunsa on kotoisin Nižni Novgorodin alueen mišäärikylästä "Bolšoje Rybuškino", (Большое Рыбушкино).
Safinin sisar Dinara Safina on myös tennisammattilainen.
Anttolan kirkko

Anttolan kirkko on alun perin Juvalle vuonna 1729 rakennettu puinen ristikirkko, joka siirrettiin nykyiselle paikalleen Anttolaan vuonna 1870. Kirkossa on istumapaikkoja 650 ihmiselle. Alkuperäinen 1700-luvulta peräisin oleva alttaritaulu, joka kuvaa Jeesusta ristillä on nykyisin sakastissa ja sen tilalla on noin vuodelta 1666 peräisin oleva krusifiksi. Kirkon saarnatuoli on sekin 1600-luvulta ja siten vanhempi kuin itse kirkko.
Kirkon 33-äänikertaiset urut ovat saksalaisen Rieger-Kloss-urkutehtaan tuotantoa ja peräisin vuodelta 1955.
Nykyistä kirkkoa on remontoitu kuuteen otteeseen. Ensimmäisen kerran vuonna 1884, jolloin kirkon oheen rakennettiin kellotorni. Toisen kerran kirkkoa remontoitiin 1891, jolloin alkuperäinen aumakatto muutettiin nykyisen kaltaiseksi harjakatoksi.
Kirkon sankarihautausmaan sankarimuistomerkin on suunnitellut lääninarkkitehti Eero Jokilehto. Muistomerkin reliefi on kuvanveistäjä Heikki Varjan työ vuodelta 1959.
Anttolan kirkko Juvalla.
Juvan seurakunnan vuonna 1666 rakennettu puukirkko vaurioitui myrskyssä ja purettiin 1727. Uusi kirkko tehtiin edeltäjänsä tavoin Juvan vanhalle hautausmaalle, kirkko valmistui 1729] ja oli tyypiltään tasavartinen ristikirkko. Kirkkoon siirrettiin vanhasta kirkosta kaikki irtain, myös saarnastuoli. Kirkko osoittautui heti alkuunsa liian pieneksi seurakunnan tarpeisiin ja sen laajentaminen suunniteltiin tehtäväksi 1700-luvun lopulla alkaneen ja vuonna 1814 valmiiksi saadun korjauksen yhteydessä. Laajennusta ei toteutettu, sen sijaan kirkon puulattia, paanukatto ja ikkunoiden puitteet uusittiin ja sakaristo korjattiin. Vuoden 1829 joulukirkossa puhkesi pakokauhu aiheettoman ja ajattelemattoman ”tuli on irti” -huudahduksen takia. Syntyneessä rynnistyksessä 15 nuorta naista kuoli. Juvan kirkkoherra Carl Gustaf Nykopp ehdotti jo kuukauden kuluessa onnettomuudesta uuden kirkon rakentamista. Sen rakentaminen alkoi vasta vuonna 1856 ja ensimmäinen jumalanpalvelus uusissa tiloissa oli elokuussa 1863. Vanha kirkko purettiin talvella 1869–1870 ja kuljetettiin ja pystytettiin Anttolaan. Kirkon mukana matkasivat myös Juvan aikaisemmasta kirkosta siirretyt alttariseinän krusifiksi ja saarnastuoli. Kirkkoa purettaessa saarnastuolin vuorilaudoituksen alta löytyi vuosiluku 1666, jonka on päätelty olleen aikaisemman kirkon rakennusvuosi.
Argumentum ad ignorantiam

Argumentum ad ignorantiam on argumentaatiovirhe, jossa väite todetaan todeksi tai epätodeksi vetoamalla todisteiden puutteeseen. Virhe esiintyy useimmiten keskusteluissa, joissa jotain ei ole mahdollista osoittaa todeksi tai joissa jotain ei ole toistaiseksi todistettu. Sen yleinen kaava on seuraava:
 Henkilö X esittää argumentin A
Henkilö X ei esitä argumentille A todisteita
 Siispä A on epätosi
Se voidaan esittää myös käänteisessä muodossaan:
 Henkilö X esittää, että A on epätosi
 A:ta vastaan ei ole todisteita
 Siispä A on tosi
Argumentum ad ignorantiam tarkoittaa käytännössä samaa kuin "käänteinen todistustaakka": syyllinen, kunnes toisin todistetaan.
Kesoil

Kesoil Oy oli suomalainen, K-ryhmään kuulunut huoltoasemayritys. Se perustettiin vuonna 1949 ja lakkautettiin vuonna 1995, jolloin Kesoileja alettiin muuttaa Neste-asemiksi. Yhtiönä Kesoil fuusioitiin vuoden 1995 lopulla Neste Liikennepalvelu Oy:hyn, josta tuli sittemmin Neste Markkinointi Oy:n osa.
Historia.
Yhtiön juuret olivat tamperelaisten ammattiautoilijoiden vuonna 1949 perustamassa "Autori Oy:ssä". Ensimmäiset asemat olivat Tampereen ja Porin alueilla, ja ne toimivat seuraavan vuosikymmenen ajan Union-ketjussa. Omistajien erimielisyydet alkoivat kuitenkin haitata liiketoimintaa, ja niinpä yritys myytiin vuonna 1963 Keskolle. Uuden huoltoasemaketjun nimeksi tuli Kesoil. Yhtön pitkäaikainen toimitusjohtaja vuodesta 1963 aina vuoteen 1986 asti oli kauppaneuvoksen arvonimen saanut Esko Pietilä.
1960-luvulla syntyi "Motorest"-ketju, jossa Kesoilin yhteydessä oli motelli. Motorest Oy:n muina osakkaina olivat Yhtyneet Ravintolat Oy, Kesko, Autoliitto, Neste ja Finnlines. Motellit myytiin pois, mutta nimi jäi elämään ensin Kesoilin ja sittemmin Nesteen huoltoasemilla ravintolan nimenä. Silloin myös avattiin sadas Kesoil-asema ja saavutettiin kymmenen prosentin markkinaosuus. Vuonna 1972 Kesoilille siirtyi yrityskaupassa osa Gulfin asemista.
Kesoil uusi liikemerkkinsä 1980-luvun alussa, kun tikkataulu muutettiin neliöksi. Vuoden 1985 lopulla Kesko myi 40 prosenttia Kesoilin osakkeista Nesteelle, jolloin sen omistusosuus nousi 89,9 prosenttiin. Vuosikymmenen lopussa Kesoilin liikemerkkiä uudistettiin jälleen, ja ketjun uskottiin säilyvän itsenäisenä. Kesoil kuitenkin sulautettiin Nesteen huoltoasemaverkostoon vuonna 1995. Viimeisetkin Kesoilit katosivat teiden varsilta kolmen vuoden sisällä.
Suomen viimeinen Kesoil sijaitsi Kärkölässä. Nykyisin tontilla on SEO:n kylmäasema.
Aiheesta muualla.
Sähköinen identiteetti

Sähköinen identiteetti (SID) on käyttäjän, sovellusohjelman, laitteen, palvelun tai säännöstön ominaisuus näiden toimiessa sähköisissä tietovälineissä kuten tietoverkoissa. Sähköinen Identiteetti on pakollinen tunniste yksilöityjen tai personoitujen verkkopalveluiden tarjoamisessa tai käyttämisessä. Laajasti tämä tarkoittaa kaikkien verkotettujen palveluiden käyttämistä ja suppeasti vain kirjautumista eli autentikointia. SID on termi, jolla viitataan laajaan viitekehykseen.
Sähköinen Identiteetti muodostaa keskeisen tekijän tietopalveluissa tapahtuvalle "Identiteetin hallinnalle". Nykymuotoinen verkotettu tietotekniikka perustuu hyvin johdettuna laajasti kokonaisuuteen, jossa identiteetin hallinta on keskitetty ja identiteetti luo mm. työasemahallinnan ratkaisut sovellusten ja säännöstöjen jakeluun käyttäjätunnuskohtaisesti sekä käyttöoikeudet eri sovellusjärjestelmiin.
Sebastian Kehl

Sebastian Kehl (s. 13. helmikuuta 1980 Fulda, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Saksan Bundesliigassa Borussia Dortmundissa. Kehlin pelipaikka oli keskikenttä.
Kehl aloitti uransa Hannover 96:ssa vuonna 1999 ollessaan 19-vuotias. Hän ehti pelata seurassa 32 ottelua ja tehdä kaksi maalia ennen siirtoaan SC Freiburgiin. Freiburgissa Kehl pelasi lähes kaksi kautta, tehden 40 liigaottelussa neljä maalia ja viidessä UEFA Cup -ottelussa kolme maalia. Kesken toisen Freiburg-kauden hän siirtyi Borussia Dortmundiin, jossa hän voitti Saksan mestaruuden. Borussia Dortmundin riveissä hän pääsi myös pelaamaan Mestarien liigassa, jossa joukkue ei tosin menestynyt.
Ensimmäisen maaottelunsa Saksan riveissä hän pelasi vuonna 2001 Slovakiaa vastaan. Hän oli mukana vuoden 2002 MM-kilpailuissa, vuoden 2004 EM-kilpailuissa ja vuoden 2006 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut maajoukkueessa 31 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Luettelo televisiosarjan Simpsonit jaksoista

Tämä on luettelo kaikista televisiossa esitetyistä ja esitettävistä Simpsonit-jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.
Millään tuotantokaudella jaksot eivät ole täysin tuotantokauden koodin (esim. 1. tuotantokaudella 7G) mukaisessa järjestyksessä. Suomessa Kolmoskanava (vuoteen 1992 asti) ja myöhemmin MTV3 esitti ensiesityksissään tuotantokaudet 1–8 tuotantokoodin mukaisessa järjestyksessä, joka ei vastannut Yhdysvaltain alkuperäistä esitysjärjestystä. Myöhemmissä uusinnoissa jaksot ovat kuitenkin esitetty oikeassa järjestyksessä.
Joillakin jaksoilla on ollut useampia nimisuomennoksia. Tässä luettelossa jakson suomenkielinen nimi on ensimmäinen jaksosta käytetty suomenkielinen nimi.
"The Tracey Ullman Show"´ssa esitetyt Simpsons-lyhytfilmit ovat sivulla Simpsoneiden lyhytfilmit.
Jonne

Jonne on suomalaisen miehen etunimi. Jonnen nimipäivä on 29. maaliskuuta, jolloin on myös Jounin, Jonin, Joonaksen, Joonan ja Jonnin nimipäivä. 
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Jonne on annettu 3 916 henkilölle, joista melkein puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla.
Jonne-nimitystä pienellä alkukirjaimella käytetään arkikielessä joskus nolosti käyttäytyvästä teini-ikäisestä. Ilmausta voidaan käyttää myös toteamuksena ”"Jonnet ei muista..."” tarkoittamaan nuoremmille ikäryhmille tuntematonta vanhempien ikäryhmien tuntemaa asiaa.
Last Days

Last Days on vuonna 2005 valmistunut Kurt Cobainin viimeisistä elinpäivistä kertova elokuva. Cobainia näyttelee Michael Pitt, ja elokuvan on ohjannut Gus Van Sant.
Per Mertesacker

 
Per Mertesacker (s. 29. syyskuuta 1984 Hannover, Ala-Saksin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän päätti pelaajauransa Englannin Valioliigan Arsenalissa vuonna 2018 ja siirtyi valmennustehtäviin.
Pitkänä, lähes kaksimetrisenä pelaajana Mertesacker puolusti tehokkaasti pois korkeat keskityspallot. Toisaalta nopeus ja taito pelata jalalla eivät kuuluneet Mertesackerin vahvuuksiin.
Mertesacker teki debyyttinsä ammattilaiskentillä Hannover 96 -joukkueessa vuonna 2003 Bundesliigaottelussa 1. FC Kölniä vastaan. Neljän kuukauden jälkeen hän pääsi uudestaan kentälle ja kuului siitä lähtien Hannoverin vakiokalustoon. Hän pelasi Hannoverissa kaikkiaan 74 bundesliigaottelua, joissa teki kahdeksan maalia, ennen kuin siirtyi Werder Bremeniin kesällä 2006. 
Mertesacker pelasi Bremenissä yhteensä 147 bundesliigaottelua, joissa teki 12 maalia. Hän voitti Liga-Pokalin 2006 ja Saksan cupin 2009. Parhaimmillaan hän teki Bundesliigassa viisi maalia kaudessa sekä 2005–2006 Hannoverille että 2009–2010 Werder Bremenille.
Mertesacker siirtyi Arsenaliin 11,3 miljoonan euron siirtosummalla elokuussa 2011. Hän on lokakuuhun 2015 mennessä pelannut 129 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia. Hän voitti FA Cupin ja FA Community Shieldin vuosina 2014 ja 2015.
Heinäkuussa 2017 Mertesacker kertoi lopettavansa pelaajauransa kauden 2017–2018 jälkeen ja siirtyvänsä Arsenalin akatemiajoukkueen päävalmentajaksi.
Maajoukkue.
Mertesacker pelasi ensimmäisen maaottelunsa Irania vastaan lokakuussa 2004. Lopullisen läpimurtonsa hän teki vuoden 2005 Maanosaliittojen Cupissa, jossa hän teki yhden maalinkin ottelussa Australiaa vastaan. Hänet valittiin myös Saksan maajoukkueeseen vuoden 2006 MM-kotikisoihin. Hän pelasi pronssia saaneessa Saksan joukkueessa kuusi ottelua. Hän pelasi täydet minuutit Saksan hopeajoukkueessa EM-kilpailuissa 2008 ja pronssijoukkueessa MM-kisoissa 2010. Vuoden 2012 EM-kilpailuissa hän kuului Saksan miehistöön, muttei saanut peliaikaa. Hän voitti kesällä 2014 jalkapallon maailmanmestaruuden Saksan paidassa. Hän pelasi kisoissa kuudessa ottelussa. Hän ilmoitti elokuussa 2014 lopettavansa maajoukkueuransa. Hän pelasi kaikkiaan 104 maaottelua, joissa teki neljä maalia.
Aleksanteri VII

Aleksanteri VII, alkuperäiseltä nimeltään Fabio Chigi, (13. helmikuuta 1599 Siena, Italia – 22. toukokuuta 1667 Rooma, Italia) oli paavina 7. huhtikuuta 1655 – 22. toukokuuta 1667. Hänet valittiin 237:nneksi paaviksi yksimielisesti.
Aleksanteri VII laillisti lopullisesti jansenismin kieltämisen. Tämän prosessin oli laittanut alulle paavi Innocentius X. Aleksanteri myös lisäsi Pascalin teoksen "Provinciales" kiellettyjen kirjojen luetteloon eli "Indexiin". Hän myös yritti hillitä protestantismin leviämistä sekä Italiassa että Englannissa.
Hän oli paavinvallan edustajana Euroopassa käydyissä Westfalenin rauhan esineuvotteluissa, jotka päättyivät vuonna 1648 tehtyyn rauhansopimukseen ja näin päättivät kolmekymmenvuotisen sodan.
Hänen aikanaan päättyivät myös Pietarinaukion rakennustyöt Berninin pylväikköjen valmistumiseen. Hänellä oli myös voimaa sietää ja kestää Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n aiheuttamat nöyryytykset.
Uumajan lentoasema

Uumajan lentoasema sijaitsee Ruotsissa, noin 5 kilometriä Uumajasta etelään. Se on Pohjois-Ruotsin toiseksi suurin ja Ruotsin kuudenneksi suurin lentoasema. Vuonna 2011 lentoaseman kautta kulki yhteensä noin 950 000 matkustajaa. Lentoasemalla on yksi 2 302 metriä pitkä kiitotie (14/32).
Lentoyhtiöt.
Uumajan lentoasemalle liikennöivät marraskuussa 2017 seuraavat lentoyhtiöt: