tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Niche

Niche on sivistyssana, joka tarkoittaa erityisen sopivaa toiminta-aluetta, paikkaa tai lokeroa jollekin asialle, olennolle tai ihmiselle tai markkinan osa-aluetta. Suomen kielessä samaa perua on rakennustekniikan termi "nissi".
Sanan alkuperä.
Niche-sana on englanninkielinen lainasana. Sanan alkuperä on latinan sanassa "nidus", 'pesä'.
Biologiassa.
Biologiassa tietyn lajin niche on sen ekologinen lokero eli sille sopiva elinympäristö, johon laji on erikoistunut.
Liiketaloudessa.
Liiketaloudessa erityisesti markkinoinnissa puhutaan nicheistä erotuksena laajemmasta markkinasegmentin käsitteestä. Niche viittaa kapeammin määriteltyyn ryhmään markkinasegmentin sisällä, jonka tarpeita ei ole riittävästi tyydytetty. Se voi myös viitata tietyn segmentin alasegmenttiin.
Niche on yleensä pieni markkina-alue, joka ei kiinnosta kilpailumielessä monia yrityksiä. Siksi niche-markkinoilla toimivat yleensä pienet yritykset, joiden asiakkaat ovat valmiita maksamaan korkeampaa hintaa erikoistuneemmista tuotteista ja palveluista.
Kirsti Kuronen

Kirsti Kuronen (s. 28. heinäkuuta 1966 Lempäälä) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut pääasiassa lasten- ja nuortenkirjoja, mutta myös runokokoelmia ja kaksi romaania aikuisille.
Ura.
Kuronen on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa Suomen kirjallisuutta, mediakulttuuria ja naistutkimusta. Kuronen työskenteli 17 vuotta kameramiehenä Yle TV2:lla. Lisäksi hän on työskennellyt lehtitoimittajana ja tv-ohjaajana. Vapaaksi kirjailijaksi Kuronen ryhtyi vuonna 2009. 
Kuronen on saanut useita tunnustuksia kirjallisesta tuotannostaan. Vuonna 2005 hän sai Lempäälän kunnan kulttuuritekopalkinnon ja Kariston säätiön tunnustuspalkinnon. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Topelius-palkinto teoksesta "Piruettiystävyys". Säeromaani "Paha puuska" valittiin Suomen edustajaksi IBBY:n kunnialistalle 2016, ja sille myönnettiin Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2015. Vuonna 2024 Kuronen sai Tirlittan-palkinnon.
Harriet Taylor Mill

Harriet Taylor Mill (o.s. "Harriet Hardy"; 8. lokakuuta 1807 Lontoo, Englanti – 3. marraskuuta 1858 Avignon, Ranska) oli englantilainen filosofi ja naisten oikeuksien puolustaja. Hän avioitui lääketukkukauppias John Taylorin kanssa 14. maaliskuuta 1826. Heille syntyi kolme lasta, Herbert (1827), Algernon (1830) ja Helen (1831).
Harriet Taylor tapasi filosofi ja taloustieteilijä John Stuart Millin vuonna 1830, ja he aloittivat suhteen. Vaikka Mill vieraili Tayloreiden luona lähes päivittäin, John Taylor suhtautui asiaan suvaitsevaisesti. Vuonna 1833 Harriet Taylor muutti kuitenkin miehensä vaatimuksesta erilliseen asuntoon. Tytär Helen muutti äitinsä mukana, ja pojat jäivät isänsä luo. John Taylor sairastui syöpään ja kuoli 18. heinäkuuta 1849. Harriet Taylor huolehti miehestään tämän kuolemaan saakka.
Harriet Taylor ja John Stuart Mill avioituivat huhtikuussa 1851. Harriet Taylor Mill kuoli tuberkuloosiin vuoden 1858 marraskuussa.
Kirjallinen tuotanto.
Harriet Taylor Mill osallistui John Stuart Millin teoksen "Vapaudesta" ("On Liberty", 1859) kirjoittamiseen ja "Principles of Political Economy" (1848) -teoksen yhteiskuntafilosofiaa käsittelevän kappaleen muotoiluun. Hän kirjoitti myös joitakin runoja, kirja-arvosteluja ja esseitä. Heinäkuussa 1851 Taylor Millin artikkeli "The Enfranchisement of Women" julkaistiin "Westminster Review" -lehdessä nimettömänä. Artikkelissaan Taylor Mill esittää pääosin samoja argumentteja naisen asemasta kuin John Stuart Mill vuonna 1869 ilmestyneessä teoksessaan "Naisen asema".
Robert Shirley

Robert Shirley (s. noin 1581 – k. 13. heinäkuuta 1628 Qazvin, Persia) oli englantilainen matkailija ja seikkailija.
Robert Shirley meni veljensä Anthonyn kanssa Persiaan vuonna 1598. Shirley koulutti ja uudisti Persian armeijaa. Robert jäi vielä Persiaan Anthonyn palattua Eurooppaan, sillä hän oli mennyt naimisiin Teresa Sampsonia-nimisen tšerkessinaisen kanssa. Robert Shirley pysyi Persiassa vuoteen 1608, kunnes šaahi Abbas I lähetti hänet diplomaattisiin tehtäviin Jaakko I:n ja muiden eurooppalaisten kuninkaiden hoviin. Shirleyn tehtävänä oli yhdistää kristityt prinssit liittoon persialaisten kanssa turkkilaisia vastaan.
Ensimmäisenä Shirley meni Puolaan, jossa häntä viihdytti kuningas Sigismund. Saman vuoden kesäkuussa Saksassa hän sai keisari Rudolf II:lta jaarlin ja Rooman valtakunnan ritarin arvon. Myös paavi Paavali V vihki Shirleyn jaarliksi. Saksasta hän matkusti Firenzeen, Roomaan, Milanon ja Genovaan. Joulukuussa 1609 Shirley saapui Barcelonaan. Espanjassa Shirley asui vaimonsa kanssa kesään 1611.
Vuonna 1613 Shirley palasi Persiaan, mutta Eurooppa kutsui jälleen vuonna 1615. Shirleyn kolmas matka Persiaan alkoi 1627, mutta pian maahan saapumisensa jälkeen hän kuoli Qazvinissä.
Robert Shirleyn vanhemmat veljet Anthony ja Thomas Shirley olivat myös tunnettuja seikkailijoita.
Craig Pollock

Craig Pollock (s. 20. helmikuuta 1956 Falkirk, Skotlanti, Iso-Britannia) on liikemies ja kauden 1997 Formula 1 -maailmanmestari Jacques Villeneuven manageri.
Pollock otti Villeneuven suojatikseen ja järjesti tälle ajomahdollisuudet Formula Atlantic- ja CART-sarjoissa. Villeneuve menestyi hyvin ja siirtyi Williamsin F1-talliin kaudeksi 1996. F1-mestaruus heltisi jo seuraavalla kaudella.
Vuonna 1998 Pollock osti jo parhaat vuotensa nähneen Tyrrell Racing -tallin ja nimesi sen British American Racing'ksi (BAR) pääsponsori British American Tobaccon (BAT) nimeen viitaten. Ykköskuljettajaksi palkattiin Villeneuve. Tallin debyyttikausi 1999 oli kaikkea muuta kuin menestyksekäs, sillä se ei saavuttanut lainkaan pisteitä. Seuraavana vuonna menestys oli jo huomattavasti parempaa ja talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa viidenneksi. Pääsponsorin odotukset olivat silti Pollockin suurten puheiden jäljiltä kovempia, ja niinpä Pollock ilmoitti joulukuussa 2001 väistyvänsä tallipäällikön paikaltaan tehden tilaa David Richardsille. Pollock pysyi kuitenkin osakkeenomistajana siihen saakka kunnes Honda osti koko BAR-tallin lokakuussa 2005.
Vuonna 2003 Pollock perusti PK Racing -nimisen CART-tallin yhdessä australialaisen liikemiehen Kevin Kalkhovenin kanssa ja oli osaomistajana vuoteen 2004 saakka . Tallissa ajoi vuonna 2003 muun muassa Mika Salo.
Pollockilla oli vuonna 2006 yhä kiinnostusta F1-tallipäällikön tehtäviin, joten hän jätti monien muiden joukossa hakemuksen uudesta F1-tallista kaudeksi kaudeksi 2008. FIA hyväksyi hakemuksista kuitenkin vain yhden, David Richardsin Prodrive-projektin. 
Pollock ja Villeneuve lopettivat työsuhteensa tammikuussa 2008.
Toukokuussa 2011 Pollock ilmoitti perustavansa uuden moottoripajan PURE Corporation, jonka olisi ollut tarkoitus toimittaa ainakin kahdelle F1-tallille moottorit kaudesta 2014 lähtien.
FC Eindhoven

FC Eindhoven on alankomaalainen jalkapallojoukkue, joka pelaa Eerste divisiessä. 
Joukkueen historia.
FC Eindhoven perustettiin marraskuussa 1909 nimellä "EVV Eindhoven". Kaudella 1953–1954 Eindhoven voitti Hollannin mestaruuden. Se oli viimeinen kausi jolloin Hollannissa pelattiin vielä vain amatöörijalkapalloa. Joukkue pelasi Eredivisiessa vuoteen 1957 saakka, kunnes putosi "Eerste divisieen", jossa se pelasi vuoteen 1969 asti. Kaudet 1969–70 ja 1970–71 FC Eindhoven pelasi jopa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuonna 1975 FC Eindhoven nousi ylimmälle sarjatasolle, mutta putosi vuonna 1977 jälleen Eerste divisieehen ja on ollut siellä siitä lähtien.
FC Eindhovenin paikallisvastustaja on PSV Eindhoven. Joukkueiden välisiä otteluita kutsutaan nimellä "Lichtstad Derby". FC Eindhovenilla on ollut vahva kannatus roomalais-katolisten keskuudessa, kun taas PSV on ollut protestanttien kannattama joukkue. FC Eindhoven oli kaupungin joukkueista suurempi vuosina 1930–55.
Betti Alver

Elisabet ”Betti” Alver (1906 Jõgeva, Viro – 19. kesäkuuta 1989 Tartto, Viro) oli virolainen runoilija. Hän syntyi Jõgevassa ja opiskeli Tarton yliopistossa.
Alver julkaisi proosaa jo 1920-luvulla, muun muassa romaanin "Tuulearmuke" vuonna 1927, mutta hän nousi virtuoosina ja näkijänä kokoelmallaan "Tolm ja tuli" (1936) yhdeksi vironkielisen kirjallisuuden tunnustetuimmista edustajista. 
Alver oli Viron SNT:n kansankirjailija vuodesta 1981. Vuonna 1934 hän liittyi Viron kirjailijaliiton jäseneksi. Hän oli kahdesti naimisissa.
Alverin nimeä kantava palkinto Betti Alverin kirjallisuuspalkinto myönnettiin ensi kerran vuonna 1990.
Si si si

Si si si on suomalaislaulaja Irwin Goodmanin 11. studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 1974. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi muodostui huoleton ralli ”Vain elämää”. Muita hitiksi nousseita kappaleita olivat ”Punaportin blues” sekä nimikkoraita ”Si si si”.
Irwin osallistui kappaleillaan ”Vain elämää” ja ”Si si si” vuoden 1973 Syksyn sävel -laulukilpailuun tavoitteena ottaa kaksoisvoitto. Toisin kuitenkin kävi, mutta ”Vain elämää” oli kilpailun toinen ja ”Si si si” kolmas. Singlemyyntilistoilla ”Vain elämää / Si si si” -single oli parhaimmillaan kolmanneksi myydyin.
Hittejä lukuun ottamatta muut albumin kappaleet jäivät vähälle huomiolle ja täten koko albumin taso on hyvin monipuolinen, sillä yhtään täytekappaletta ei levylle tullut. Sanoittaja Vexi Salmen mukaan Irwinillä oli selviä sävellysvaikeuksia ja joutui tukeutumaan Gulliverin apuun. Levyn piti ilmestyä jo vuoden 1973 lopulla, koska suurin osa kappaleista oli purkitettu marraskuuhun mennessä. Harmillisesti alkuvuodesta Irwinin ääni reistaili ja viimeiset kappaleet päästiin nauhoittamaan vasta maaliskuussa 1974.
Levy oli kohtalainen menestys, mutta ei saavuttanut kultalevyrajaa.
Albumi on julkaistu vinyylilevynä ja C-kasettina sekä CD-levynä digitaalisesti remasteroituna vuonna 2001.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Irwin Goodman, ellei toisin mainita. Kaikki kappaleet sanoittanut Vexi Salmi salanimellä Emil von Retee.
Jonas Mekas

Jonas Mekas (24. joulukuuta 1922 Semeniskiai, Liettua – 23. tammikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, elokuvakriitikko ja runoilija. Hän oli syntyjään liettualainen, mutta joutui toisessa maailmansodassa evakkoleireille ja muutti vuonna 1949 Yhdysvaltoihin.
Mekas oli erityisesti kokeellisen elokuvan edelläkävijöitä, ja häntä on kutsuttu yhdysvaltalaisen avantgarde-elokuvan kummisedäksi. Hän teki satoja elokuvia ja videoita sekä julkaisi runoja ja omaelämäkerran. Mekasin tunnetuimpia elokuvia ovat "The Brig", joka palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla, New Yorkin taidemaailmasta kertova kolmetuntinen dokumentti "Walden", "Reminiscences of a Journey to Lithuania" ja "Lost, Lost, Lost".
Mekas perusti vuonna 1962 avantgarde- ja underground-elokuvaa levittävän The Film-Makers’ Cooperativen. Hän oli vuonna 1970 perustamassa Anthology Film Archives -arkistoa, johon on sittemmin tallennettu tuhansia kokeellisia elokuvia.
Vuosikymmeniä alallaan vaikuttanut Mekas voitti Liettuan kulttuurin ja taiteen kansallispalkinnon. Hän kuului Fluxus-verkostoon. Mekas oli myös Užupiksen kunniakansalainen.
Arthur Penn

Arthur Hiller Penn (27. syyskuuta 1922 Philadelphia – 28. syyskuuta 2010 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen laajan tuotantonsa kuuluisimmaksi teokseksi on muodostunut "Bonnie ja Clyde" (1967). 
Philadelphiassa Pennsylvaniassa syntyneen Pennin muuta tuotantoa edustavat muiden muassa "Ihmeidentekijä" (1962), "Kauhu" (1965), "Armottomat" (1965), "Alicen ravintola" (1969) ja "Pieni suuri mies" (1970). Hän jatkoi uraansa vanhoille päivilleen saakka. 
Yksityiselämä.
Penn oli vuodesta 1955 naimisissa Peggy Maurerin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuosina 1963, 1968 ja 1970. Valokuvaaja Irving Penn (1917–2009) oli Arthur Pennin veli. Arthur Penn kuoli 28. syyskuuta 2010 sydänhalvaukseen 88-vuotiaana.
Tuotanto.
Penn työskenteli nuoruudessaan puhenäytelmissä esiintyjänä ja teknikkona. Toisen maailmansodan jälkeen hän hankki näyttelijäntaitoja New Yorkin Actors Studiossa. Hän sai vuonna 1951 kiinnityksen NBC-televisioyhtiöön, jossa hän television kultakaudella toimi suorien suurten viihdelähetysten ohjaajana. Ensimmäisen elokuvaohjauksensa hän teki vuonna 1958. Pennin vuoden 1962 elokuva "Ihmeidentekijä" kuvasi kuurosokean kirjailijan Helen Kellerin elämänvaiheita. Vuoden 1964 elokuva "Mickey One" (pääosassa Warren Beatty) poikkesi selvästi Hollywoodin valtavirrasta, sillä Penn pyrki tekemään siihen vertauskuvallisen matkan kiirastulen läpi. Vasta seuraava elokuva "Armottomat" (pääosassa Marlon Brando) toi esille Pennin tavaramerkiksi muodostuneen fyysisen todentunnun. Se tuli täysinäisesti esille seuraavassa, vuoden 1967 filmissä "Bonnie ja Clyde" (pääosissa Warren Beatty ja Faye Dunaway). 
Monien Pennin elokuvien sankarit ja sankarittaret ovat yhteiskunnasta vieraantuneita kapinallisia. Tämän hän itse katsoi johtuvan varhaislapsuudessaan tapahtuneesta vanhempien avioerosta. Penn oli ensimmäisiä ohjaajia, jotka luopuivat Hollywood-studioiden selkeään moraaliin perustuneesta ideologiasta. "Bonnie ja Clyde" osoitti auktoriteettien vastaisen kapinan ilon ja rappion. Samalla elokuvaväkivalta sai realistisemman sävyn.
La Amistadin suojelualue

La Amistadin suojelualue () on Costa Rican ja Panaman yhteinen luonnonsuojelualue Keski-Amerikassa. Alueen pinta-ala on 221 000 hehtaaria. Suojelualue on UNESCOn maailmanperintökohde.
Suurin osa puistosta on Costa Rican alueella, missä siihen kuuluu osia Talamanca-vuorista ja rantaviivaa sekä Karibianmeren että Tyynenmeren puolella San Josén, Cartagon, Limónin ja Puntarenasin maakuntien alueella. Puisto on pääosin vaikeakulkuista, ja sinne pääsee helpoimmin Panamasta käsin.
Alueen ytimessä on noin 6 000 neliökilometriä trooppista sademetsää, jossa elää monia endeemisiä ja harvinaisia kasvilajeja. Puistossa on tavattu seitsemän erilaista tammilajia, noin 400 lintulajia, noin 260 matelija- ja sammakkoeläinlajia. Harvinaisten nisäkäslajien joukossa ovat Länsi-Panaman viimeiset isot kissaeläimet kuten puuma, oselotti, jaguarundi, tiikerikissa ja jaguaari.
Costa Rican ja Panaman korkeimmat vuoret, 3 819 metrin korkuinen Cerro Chirripó ja 3 475 metriä korkea Volcán Barú sijaitsevan alueella. Parun tulivuoren läheltä on löytynyt jäänteitä esihistoriallisesta ihmisasutuksesta.
M/S Mekhanik Tarasov

M/S Mekhanik Tarasov () oli vuonna 1975 rakennettu 124,21-metrinen rahtilaiva. Laiva rakennettiin Hollming Oy:n Rauman telakalla. Alus upposi helmikuussa 1982 Atlantilla. 
"Mekhanik Tarasovin" sisaraluksia ovat M/S "Inzenieris Kreilis", M/S "Ion", M/S "Inzhener", M/S "Inzenieris Neciporenko", M/S "Inzenieris Suhorukovs", M/S "Etel", M/S "Alo", M/S "Sea Trader" ja M/S "Algaswaa".
Käyttöhistoria.
Vuonna 1975 vastavalmistunut alus luovutettiin Baltic Shipping -varustamolle. Alus sai nimen "Mekhanik Tarasov," ja se rekisteröitiin Neuvostoliiton lipun alle. Kotisatamaksi tuli Leningrad.
16. helmikuuta 1982 laiva oli Newfoundlandin edustalla, matkalla Québecistä kohti Eurooppaa. Lastina aluksella oli sanomalehtipaperia. Aluksen reitin varrella raivosi kova myrsky, jonka vuoksi "Mekhanik Tarasov" joutui tuuliajolle. Suuri öljynporauslautta "Ocean Ranger" oli juuri uponnut samalla alueella yli 20-metrisissä aalloissa. Onnettomuudessa kuoli 84 ihmistä.
"Mekhanik Tarasovin" venäläiskapteeni antoi aluksen olla tuuliajolla ja piti tärkeämpänä sitä, että aluksen 40-henkinen miehistö odotti lähistöllä olevaa toista neuvostoliittolaislaivaa kuin että se hyväksyi ulkomaalaisten avun. Tämä toinen neuvostoliittolaislaiva, M/S "Ivan Dvorskiy", saapui uppoamispaikalle vasta kolmen tunnin kuluttua, jolloin "Mekhanik Tarasov" oli jo painunut syvyyksiin vieden mukanaan koko miehistön. "Ivan Dvorskiy" oli ollut pelastamassa ihmisiä ja ruumiita vedestä yhdessä tanskalaisen troolarin kanssa.
Graham Higman

Graham Higman (19. tammikuuta 1917 – 8. huhtikuuta 2008) oli brittiläinen matemaatikko, joka tuli tunnetuksi varsinkin saavutuksistaan ryhmäteorian alueella.
Higman valmistui Oxfordin yliopistosta, jonka Magdalen Collegen matematiikan Waynflete-professorina hän itse toimi vuosina 1960–1984.
Higmanille myönnetyistä palkinnoista tunnetuimpia ovat De Morgan -mitali (1974) ja Sylvester-mitali (1979).
Riverside (Kalifornia)

Riverside on kaupunki Riversiden piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on piirikuntansa hallintokeskus. Kaupungin asukasluku oli 303 871 vuonna 2010. Kaupungin perusti valtiomies John W. North 1870-luvulla. Se on nimetty läheisen Santa Ana -joen mukaan. Kaupungissa sijaitsee Kalifornian yliopiston Riversiden kampus sekä Kalifornian baptistinen yliopisto ja La Sierran yliopisto.
Waris Dirie

Waris Dirie (; s. 1965 Gallacaion alue, Mudug, Somalia) on somalialainen kirjailija, malli ja ihmisoikeusaktivisti. Hän oli vuonna 1987 ensi-iltansa saaneen James Bond -elokuvan 007 vaaran vyöhykkeellä Bond-tyttönä.
Elämäkerta.
Dirie syntyi Gallacaion kaupungin alueella Somaliassa paimentolaisten tyttäreksi vuonna 1965. Hänen ollessaan 13-vuotias hänen isänsä aikoi vaihtaa hänet 61-vuotiaalle miehelle vaimoksi kameleita vastaan. Hän karkasi kotoaan Mogadishuun ja hänen isoäitinsä auttoi hänet sieltä Lontooseen. Siellä hän oli aluksi Somalian suurlähettilään perheessä töissä kotiapulaisena, mutta kun Somalian sisällissota syttyi he muuttivat pois Britanniasta. Dirie joutui asunnottomaksi ja joutui elämään laittomasti Britanniassa. Myöhemmin hän oli McDonaldsissa töissä, missä eräs valokuvaaja huomasi hänet ja halusi kuvata häntä, ja tämän jälkeen hänestä tuli pian huippumalli.
Dirien mallinura lähti käyntiin 1980-luvun lopulla ja hän päätti uransa vuonna 1997. Dirie on myös kirjoittanut kolme kirjaa ja hänen omaelämäkertateoksensa "Aavikon kukka" (, 1998) on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Kirjan pohjalta julkaistiin Sherry Hormanin ohjaama elokuva "Aavikon kukka" vuonna 2009. Dirie on sittemmin muuttanut Wieniin; hänestä tuli Itävallan kansalainen vuonna 2005.
Dirie on työskennellyt YK:n hyväntahdonlähettiläänä ja puhunut aktiivisesti naisen sukupuolielinten silpomista vastaan. Hän perusti vuonna 2002 Waris Dirie -säätiön tukemaan työtään naisen sukupuolielinten silpomisen lopettamiseksi. Vuonna 2010 säätiö nimettiin uudestaan Desert Flower Foundationiksi. Häneltä itseltään silvottiin sukupuolielimet hänen ollessaan alle kouluikäinen.
Diriestä tehtiin vuonna 2007 Kunnialegioonan "Chevalier".
Blumenau

Blumenau [blu:-] on kaupunki Brasiliassa Santa Catarinan osavaltiossa. Kaupungin asukasluku oli 309 011 vuonna 2010.
Kaupungin perustivat pommerilaiset siirtolaiset vuonna 1850. Blumenaussa on ympäröivän alueen puuvillanviljelyyn perustuvaa tekstiiliteollisuutta.
Uberaba

Uberaba on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa Minas Geraisin osavaltiossa.
Kaupunki sijaitsee noin 370 kilometriä Brasíliasta etelään. Vuonna 2019 siellä asui 333 783 henkeä. Uberaba on merkittävän karjankasvatus- ja maatalousalueen keskus. Siellä on myös sementti-, jalkine- ja sokeriteollisuutta.
Keisha Castle-Hughes

Keisha Castle-Hughes (s. 24. maaliskuuta 1990) on uusiseelantilainen näyttelijä.
Castle-Hughes syntyi Länsi-Australiassa ja muutti nelivuotiaana Uuteen-Seelantiin, jonka kansalaisuuden hän sai vuonna 2001. Hän oli vuonna 2003 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi esikoisroolistaan elokuvassa "Valasratsastaja". Hän oli silloin 13-vuotias, mikä teki hänestä nuorimman tässä kategoriassa Oscar-ehdokkuuden saaneen (Quvenzhané Wallis rikkoi Castle-Hughesin ennätyksen vuonna 2013).
Myöhempiä rooleja Castle-Hughesilla on ollut esimerkiksi elokuvissa "" (2005) ja "Matkalla Beetlehemiin" (2006) sekä televisiosarjoissa "The Almighty Johnsons" (2011–2013) ja "Game of Thrones" (2015–2017). 
Castle-Hughesilla on 25. huhtikuuta 2007 syntynyt tytär.
Hugo Dingler

Hugo Albert Emil Hermann Dingler (7. heinäkuuta 1881 München, Saksa – 29. kesäkuuta 1954 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen tiedemies ja filosofi. Dingler kannatti arjalaista fysiikkaa ja vastusti Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaa. 
Elämäkerta.
Dingler syntyi vuonna 1881 Münchenissä, Saksassa. Hänen isänsä Hermann Dingler oli Karl Wilhelm von Nägelin assistenssi ja myöhemmin kasvitieteen professori Aschaffenburgissa ja äiti saksalaisen kemistin Emil Erlenmeyerin tytär Maria. Lukio-opintojen loputtua Aschaffenburgissa, Dingler opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Erlangenissa, Göttingenissä ja Münchenissä. Häntä opetti muun muassa Ferdinand von Lindemann, Felix Klein, Johannes Stark ja Walter Lietzmann. 
Dingler väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1906 Aurel Vossin ohjaamana. Dingler ei saanut hakemaansa matematiikan dosentin virkaa, hänelle tosin annettiin toinen virka. Dingler kääntyi myöhemmin matematiikasta tieteenfilosofiaan. 
Dingler sai professuurin Darmstadtista, mutta hänet erotettiin kaksi vuotta myöhemmin. Dingler uskoi, että juutalaiset olivat syyllisiä. Todellinen syy kuitenkin oli yliopiston yleinen menojensupistaminen. Dingler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1940 ja sai puolueen kautta itselleen työpaikan. Dinglerin vuonna 1944 julkaistusta teoksesta "Lehrbuch der Exakten Naturwissenschaften" vain 30 kappaletta säästyi sodan yli.
Grace Ogot

Grace Emily Ogot (o.s. Akinyi, 15. toukokuuta 1930 – 18. maaliskuuta 2015 Nairobi) oli kenialainen kirjailija. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa historioitsija Bethwell Allan Ogotin kanssa.
Afrikan merkittävimpien naiskirjailijoiden joukkoon lukeutuneen Ogotin ensimmäinen romaani "The Promised Land" oli vuodelta 1966. Teosten aiheet olivat usein läheisesti kirjailijan itäafrikkalaisiin kotiseutuihin liittyviä.
Ogot tuli tunnetuksi myös novelleillaan, joita hän sai julkaistuiksi jo ennen menestymistään romaanikirjailijana.
Nils Abraham af Ursin

Nils Abraham af Ursin (vuoteen 1845 Ursin; 17. elokuuta 1785 Iitti – 17. marraskuuta 1851 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, professori ja yliopiston rehtori. Hänen mukaansa on nimetty Helsingin Eirassa Ursinin kallio, entinen "Ursinin luoto". Kallion luokse rakennettiin uimalaitos, joka purettiin lopullisesti 1934.
Af Ursin oli kirurgian ja lapsenpäästöopin apulainen Turun akatemiassa 1813–1818, anatomian prosektori 1818–1825, anatomian ja fysiologian professori Turussa ja Helsingissä, Helsingin yliopiston rehtori 1839–1845. Hän pyrki edistämään fysiologian tutkimusta ja oikeuslääketiedettä. Tiukkuutensa vuoksi hän joutui huonoihin väleihin opiskelijoiden kanssa. Nils Ursin aateloitiin vuonna 1845, kun hän jätti rehtorin viran.
Juristi ja valtiopäivämies Nils af Ursin (1819–1867) oli Nils Abraham af Ursinin ja hänen puolisonsa Gustava Vilhelmina Barckin poika.
Claus Ogerman

Claus Ogerman (29. huhtikuuta 1930 – 8. maaliskuuta 2016) oli Grammy-palkittu saksalainen säveltäjä, sovittaja ja orkestroija, joka tunnetaan muun muassa Antônio Carlos Jobimin kanssa tehdystä yhteistyöstä.
Ogerman syntyi Racibórzissa nykyisen Puolan alueella ja aloitti uransa pianistina. Hän oli sovittajana tuottelias ja saavutti menestystä useiden musiikkilajien parissa.
Saksassa työnsä aloittanut Ogerman muutti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin. Hän jatkoi uraansa yli 70-vuotiaaksi, ja 2000-luvulla hän sovitti muun muassa Diana Krallin albumin "The Look of Love" (2001).
Ylermi

Ylermi on suomalainen miehen etunimi.
Ylermi on ilmeisesti Eino Leinon keksimä nimi. Hän antoi sen "Helkavirsiä"-kokoelmansa erään mahtirunon päähenkilölle, korskealle, pakanalliselle talonpojalle. Ylermiä on käytetty myös Yrjön kutsumanimenä eräissä osissa Suomea. Nimi otettiin almanakkaan vuonna 1929, ja nimipäivä on 6. toukokuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Ylermi on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 1 037 henkilöä, joista viisi on naisia.
Pirkan Hiihto

Pirkan Hiihto on laturetki, joka hiihdetään vuosittain maaliskuun ensimmäisenä sunnuntaina Kankaanpään Niinisalosta Ylöjärven Teivoon. Pirkan Hiihdon pituus on 90 kilometriä. Pirkan Hiihdon järjestää Pirkan Hiihto ry. 
Historia.
Pirkan Hiihdon ovat ideoineet Erkki Palolampi ja Lauri Pihkala, ja ensimmäinen Pirkan Hiihto hiihdettiin 6. maaliskuuta 1955 jolloin maalin saavutti 381 hiihtäjää. Pirkan Hiihdon osallistujamäärä on 2000-luvun lopulla ollut kahdentuhannen ja kolmentuhannen välillä. Suurimmat osallistujamäärät saavutettiin 1980-luvun alussa, jolloin päästiin yli viiteentuhanteen hiihtäjään.
Pirkan Hiihdon maali sijaitsi ainakin vuoteen 1975 saakka Lamminpään urheilukentällä. Teivon raviradan valmistuttua maalipaikka siirrettiin nykyiselle paikalle.
Lumipulan vuoksi kilpailu on jouduttu lyhentämään 70 kilometriin vuonna 1990 ja perumaan kokonaan vuosina 2014 , 2017 , 2020 ja 2025. Vuoden 2021 hiihto peruttiin koronavirustilanteen vuoksi.
Reitti.
Pirkan Hiihdon reitti seurailee Hämeenkankaan harjumaisemia Niinisalosta Kuninkaanlähteen, Jämin, Varppeen ja Vatulan kautta Hämeenkyrön lentokentälle, jossa on reitin puoliväli. Lentokentältä reitti jatkuu Kyröskosken, Lintuharjun, Rokkakosken, Pentinmaan ja Julkujärven kautta Teivon raviradalle, jossa on maali. Mainituissa paikoilla on järjestetty huolto. Reitin alkuosa on profiililtaan melko tasainen, vaativimmat nousut ovat Kyröskosken jälkeen ja Rokkakoskella, jossa nousua tulee 85 metriä kolmen kilometrin matkalla. 
Pirkanhiihtopäivänä on mahdollista hiihtää Retki-Pirkka 52 km (p/v) Niinisalosta Kyröskoskelle ja Puoli-Pirkka 45 km (p/v) Hämeenkyrön lentokentältä Teivoon. Retki-Pirkan maasto on Puoli-Pirkan maastoa helpompaa vähäisempien korkeuserojen vuoksi. Molemmat hiihdot hiihdetään Pirkan Hiihdon reittiä pitkin. 
Reppuhiihto on Pirkan Hiihdon suoritus, joka hiihdetään Pirkan Hiihdosta seuraavana lauantaina Pirkan Hiihdon reittiä pitkin. Reppuhiihdossa ei ole ajanottoa eikä huoltoa muualla kuin Kyröskoskella. 
Voittajia.
Voittajien listalta löytyy muun muassa Veikko Hakulinen yleisestä sarjasta vuonna 1966. 
Eniten vuosina 1973–1988 hiihdetyn kilpasarjan voittoja on Pentti Tornilla, joka voitti kisan neljästi vuosina 1982–1985. 
Eniten Pirkan Hiihdon voittoja on Pekka Virtakoivulla. Hän voitti kilpasarjan vuosina 1987–1988 (kilpasarja lopetettiin vuonna 1989 ja yhdistettiin yleiseen sarjaan), ikämiessarjan (p) vuosina 1990–1998 sekä veteraanisarjan (p) vuosina 1999–2004. 
Naisten sarja on hiihdetty vuodesta 1973 lähtien, ja sen on voittanut Orvokki Pajunen kuudesti ja Sisko Kainulainen viidesti.
Katso myös.
Pirkan hiihto on yksi neljästä Pirkan Kierrokseen kuuluvasta kuntotapahtumasta. Muut tapahtumat ovat:
Eichman

Eichman oli kauppiassuku 1600-luvulla Turussa. Suku on luultavasti lähtöisin Saksasta.
Henkilöitä.
Ensimmäinen turkulainen kauppias (oluenpanija, silkkikankaanmyyjä) oli Caspar Eichman jo 1628, oman ilmoituksensa mukaan vuodesta 1615. Hän asui Luostarin Jokikadulla ja toimi raatimiehenä Turussa 6.6.1632-1649. Valvoi sisarensa etuja Mårten Friisin perunkirjoituksessa 2.1637; hänellä oli tuolloin myös omia saatavia. Pormestariksi Uuteenkaupunkiin 1649, jossa virassa oli kuolemaansa asti. Lisäksi hän oli Vaasaporin kreivikunnan hopmannina 1651-1654 sekä vt. päällysmiehenä ja pikkutullin ja aksiisin vuokraajana 1653-1655. Casper Eichman oli Turun edustaja valtiopäivillä 1635 ja 1644 sekä Uudenkaupungin 1655, 1657 ja 1659-1660. Caspar haudattiin 26.1.1668 Turun tuomiokirkkoon. Voidaan arvioida, että Caspar oli syntynyt n. 1590.
Turussa vaikutti myös lyypekkiläinen kauppias Joachim Eichman, joka sai porvarinoikeudet Lyypekissä 1617. Joachim Eichman hukkui kauppamatkalla Turkuun 1638, jonka jälkeen hänen leskensä ja lapsensa perivät hänen talonsa Lyypekissä. Tästä päätellen Joachim Eichman oli Caspar Eichmanin aikalainen - luultavasti samaa ikää.
Suomeen tuli myöhemmin myös toinen Eichman -suku Rügenwaldista.
Oskar Uotila

Oskar Favén (kirjailijanimi Oskar Uotila, 21. syyskuuta 1853 Urjala – 10. heinäkuuta 1903 Kylmäkoski) oli suomalainen runoilija ja yliopiston lehtori.
Favénin vanhemmat olivat ratsutilallinen, valtiopäivämies Antti Uotila ja Ulrika Maria Laatu. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1870 ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1874 ja yleisen oikeustutkinnon 1878. Favén sai varatuomarin arvon 1878.
Favén oli Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan ylimääräinen suomen kielen lehtori 1882–1900. Sen lisäksi että hän kirjoitti runoja, joita julkaistiin pääasiassa sanomalehdissä ja kirjallisissa albumeissa. Runoilijan kuoleman jälkeen hänen poikansa Pertti Uotila julkaisi kahdessa osassa isänsä "Kootut runoteokset" (1911), joiden jälkimmäinen osa sisältää suomennoksia. Favén suomensi esimerkiksi Friedrich Schilleriä, Sándor Petőfiiä, Dantea, Robert Burnsia ja Heinrich Heinelta myös kokoelman "Runoelmia" (1887).
Favénin veli oli taidemaalari Aukusti Uotila. Hänen poikansa oli taidemaalari Antti Favén ja hänen puolisonsa vuodesta 1879 oli Ida Berta Hildegard Favén, o.s. Hjelt.
Pepen parhaat

Pepen parhaat on suomalaisen yhtyeen Jormasin kokoelma-albumi vuodelta 1972. Se julkaistiin laulaja Pepe Willbergin nimellä, hänen silloisen suuren suosionsa vuoksi. Tosiasiassa kokoelman kappaleista vain ”Elää” on levytetty alun perin Willbergin omalla nimellä. Suurin osa muista on tehty Jormas-yhtyeen kanssa ja niissä kokoonpanona Pepe Willberg (laulu, kitara), Hasse Walli (kitara), Kicke Bergholm (basso), Arto Koskinen (kosketinsoittimet) ja Matti Oiling (rummut).
Levy julkaistiin uudelleen vuonna 1979, sekä LP:nä että C-kasettina.
William Klein

 
William Klein (19. huhtikuuta 1926 New York, New York, Yhdysvallat – 10. syyskuuta 2022 Pariisi) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja. Valokuvauksesta hän voitti vuonna 1957 Nadar-palkinnon.
Huolimatta siitä, että Klein syntyi ja opiskeli New Yorkissa, hän loi työuransa pääosin Ranskassa. Muutamia elokuvia ovat "Qui êtes-vous, Polly Maggoo?" (1966) ja "Mister Freedom" (1969).
Kleinille myönnettiin vuonna 1967 Jean Vigo -palkinto. Vuonna 1990 hän sai kansainvälisen Hasselblad-palkinnon.
Klein syntyi juutalaiseen sukuun. Hän saapui Pariisin ensimmäistä kertaa kesällä 1947 ja toimi vuoteen 1965 "Voguen" muotikuvaajana.
Kuntoklubi

Kuntoklubi on paikka, joka tarjoaa liikuntapalveluja pääsääntöisesti vain klubin jäsenille. Kuntoklubi voi olla joko kokonaan tai osittain suljettu muilta kuin sen jäseniltä. Jäsenyyttä voidaan anoa joko suoraan klubilta tai olemassa olevien jäsenien suosituksesta.
Valikoimaan kuuluu perinteisen kuntosalin lisäksi ryhmäliikuntaa sekä mahdollisesti erilaisia palloilulajeja tai vesiurheilumahdollisuuksia. Erilaiset ohjauspalvelut, kuten personal trainer -palvelut kuuluvat yleensä kuntoklubin jäsenyyteen, ilman erillistä veloitusta.
Suomessa on useita valtakunnallisia kuntoklubiketjuja, ja lisäksi ketjuista riippumattomia kuntoklubeja.
Ulkomaalaisen omaisuuden hoitokunta

Ulkomaalaisen omaisuuden hoitokunta (myös "Ulkomaisen omaisuuden hoitokunta", lyhenne UOH) oli Suomen valtion toimielin, joka toimi kahdessa vaiheessa jatkosodan aikana ja sen jälkeen. 
Ensimmäisen kerran hoitokunta asetettiin vuonna 1942 vastaamaan vallatuilla alueilla olevasta neuvostoliittolaisesta omaisuudesta. 
Hoitokunta perustettiin uudelleen Moskovan välirauhan ehtojen velvoittamana[21. toukokuuta 1946 huolehtimaan Suomessa olevan saksalaisen omaisuuden luovuttamisesta Neuvostoliitolle. Rauhansopimuksen 15 pykälän mukaisesti: 
"Suomi sitoutuu sotasaaliina luovuttamaan Liittoutuneiden (Neuvostoliiton) Ylimmälle Sotilasjohdolle kaiken Suomen alueella olevan Saksalle ja sen vasalleille kuuluvan sotilasomaisuuden sekä näille maille kuuluvat ja Suomen aluevesillä olevat sota- ja muut alukset."
Sotilasomaisuuteen laskettiin myös joukko teollisuuslaitoksia ja muita yrityksiä. Niihin kuuluivat muun muassa Tikkakoski Oy sekä AEG:n Suomen tytäryhtiö.
Näitä ei suoranaisesti siirretty Neuvostoliitolle, vaan sille siirtyi yritysten osake-enemmistö. Yritysten määräysvalta siirrettiin ensiksi Ulkomaalaisen omaisuuden hoitokunnalle. Hoitokunnan työ eteni "loppuvaiheeseen" vuoden 1947 helmikuun lopulle tultaessa, jolloin neuvostoliittolaiset olivat ottaneet yritykset tosiasialliseen hallintaansa ja hoitokunta luovutti toimintakertomuksensa ulkoministeriölle.
Barry Ferguson

Barry Ferguson, MBE (s. 2. helmikuuta 1978, Hamilton) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi pitkään Skotlannin Valioliigan Rangersissa ja toimi sekä Rangersin että Skotlannin maajoukkueen kapteenina.
Ferguson on Rangersin kasvatti. Seuran edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 1997. Rangersin lisäksi Ferguson on edustanut muun muassa Englannin Valioliigan Blackburn Roversia vuosina 2003–2005 sekä myöhemmin Birmingham Cityä ja Blackpoolia. Hän on saavuttanut urallaan useita Skotlannin liiga- ja cup-mestaruuksia.
Skotlannin maajoukkueessa Ferguson debytoi vuonna 1998. Häntä pidettiin aikanaan yhtenä Skotlannin tärkeimmistä pelaajista. Kaikkiaan hän pelasi 45 maaottelua, niistä viimeisen vuonna 2009, ja teki niissä kolme maalia.
Paul-Eerik Rummo

Paul-Eerik Rummo (s. 19. tammikuuta 1942 Tallinna, Viro) on virolainen runoilija ja kriitikko. Hän oli myös Reformipuolueen poliitikko.
Rummo valmistui Tarton yliopistosta vuonna 1965 pääaineenaan virolainen filologia. Hän kuuluu niin sanottujen neljänkymmenen kirjeen allekirjoittajiin. Rummo toimi vuosina 2003–2007 Viron kansansuhteiden ministerinä. Hänet valittiin yhdenteentoista Riigikoguun 4. maaliskuuta 2007.
Rummon isä Paul Rummo (1909–1981) oli tunnettu kirjailija. Rummo on naimisissa näyttelijä-kirjailija Viiu Härmin kanssa.
Rummo on työskennellyt Tallinnan draamateatterin dramaturgina. Runotuotantonsa alkuvaiheessa hän kirjoitti kansanlaulun tyylistä keskeislyriikkaa ja harrasti myös kielellistä kokeilua. Hän kirjoitti myös näytelmiä ja elokuvakäsikirjoituksia. Rummon kirjoittamia näytelmiä ovat "Tuhkimoleikki" ja "Pseudopus."
Kuuritari

Kuuritari (), oikealta nimeltään Marc Spector on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankari. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran "Werewolf by Night" -lehden numerossa 32 (1975). Hahmon loivat Doug Moench ja Don Perlin.
Historia.
Marc Spector oli Chicagossa asunut amerikanjuutalaisen rabbin Elias Spectorin poika. Elias oli muuttanut Tšekkoslovakiasta Yhdysvaltoihin paetakseen holokaustia ja hänen ystävänsä Yitz Perlman oli läheinen myös Marcin kanssa. Mutta Marc sai selville, että Perlman oli oikeasti entinen Natsi-Saksan upseeri nimeltä Ernst. Eräänä päivänä Perlman katosi ja Marcille alkoi kehittyä dissosiatiivinen identiteettihäiriö. Hänen muita persoonallisuuksiaan olivat Steven Grant ja Jake Lockley. Hän meni harjoittelijaksi Grantin identiteetillä Putnamin psykiatriseen sairaalaan ja kuuli siellä ollessaan ensimmäisestä kertaa päässään Khonsun, muinaisegyptiläisenä sodan ja kuun jumalana palvotun olennon äänen. Kun Elias kuoli, Marcin sallittiin lähteä hetkeksi pois šivan, juutalaisten suruajan, vuoksi. Mutta Khonsun äänen neuvomana Marc ei enää palannut sairaalaan edes šivan päätyttyä.
Aikuisena Marc Spector ryhtyi ensin raskaansarjan nyrkkeilijäksi ja myöhemmin työskenteli Yhdysvaltain merijalkaväen Force Reconnaissance -yksikkölle sekä palkkasoturina pääasiassa CIA:lle. Hän ystävystyy ranskalaisen lentäjä Jean-Paul ”Frenchie” DuChampin kanssa, ja heidän työskennellessä eräänä päivänä afrikkalaiselle palkkasoturille Raul Bushmanille, Spector tapaa arkeologin nimeltä Peter Alraune ja tämän tyttären Marlenen. He löytävät temppelin, jossa on Khonsu’ta esittävä hopeapatsas ja joka on täynnä useita artefakteja. Bushman yrittää ryöstää artefaktit, tappaa Alraunen ja jättää myös Spectorin kuolemaan. Mutta sitten Spector saa näyn, jossa Khonsu lupaa herättää hänet henkiin, jos hän ryhtyy Khonsun avatariksi Maassa. Herättyään Spector kohtaa Bushmanin taistelussa, ja palaa Yhdysvaltoihin Marlenen ja Frenchien kanssa mukanaan Khonsun patsas. Spector luo patsaasta peräisin olevasta hopeasta hupullisen puvun, jolla ryhtyi taistelemaan rikollisuutta vastaan Kuuritarina, ”Khonsun nyrkkinä”.
Spector sijoittaa palkkasoturin uralla ansaitsemansa rahat ja tienattuaan pienen ominaisuuden esiintyy julkisuudessa Steven Grantin henkilöllisyydellään miljonäärinä ostaakseen itselleen kartanon, jota käyttää tukikohtanaan. Hän käyttää myös Jake Lockleyn henkilöllisyyttä työskennelläkseen taksinkuljettajana ja pysyäkseen yhteydessä kadun ihmisten ja rikollisen alamaailman kanssa.
Statius

Publius Papinius Statius (n. 40–96) oli roomalainen runoilija latinalaisen kirjallisuuden niin sanotulla "hopeisella kaudella". Hän syntyi Italiassa nykyisen Napolin alueella. 
Statiuksen tunnetuimmat teokset ovat "Thebais", eepos Seitsemän Thebaa vastaan sekä runokokoelma "Silvae", joka avaa näkymän aikansa kirjallisiin piireihin ja elämään keisari Domitianuksen hovissa.
Vaikka Statiuksesta tiedetään nykyään vähän, oli hän vuosisatoja eräs tunnetuimmista antiikin Rooman runoilijoista jääden toiseksi ainoastaan Vergiliukselle. Hänet muistetaan runojensa lisäksi myös henkilöhahmona Danten "Jumalaisesta näytelmästä" sen "Kiirastuli"-osiosta.
M/S Hurst Point

M/S Hurst Point () on englantilaisen AWSR Shippingin omistama rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2002 Flensburger Schiffbau-Gesellschaftin telakalla Flensburgissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 13 274 tonnia. "Hurst Point" on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on Lontoo.
Hurst Pointin sisaraluksia ovat M/S Hartland Point, M/S Eddystone, M/S Beachy Head, M/S Anvil Point ja M/S Longstone.
Käyttöhistoria.
21. tammikuuta 2002 aluksen köli laskettiin vesille ja 19. huhtikuuta alus laskettiin vesille. 16. elokuuta alus luovutettiin AWSR Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo.
Kiiskilahti

Kiiskilahti oli yksi Virolahden kylistä. Pariisin rauhansopimuksessa 1947 toisen maailmansodan jälkeen Kiiskilahti jäi suurimmaksi osaksi Neuvostoliiton puolelle osana luovutettua Karjalaa, joskin osa kylän maa- ja vesialueista jäi Suomen puolelle. Kiiskilahden lähin naapurikylä Suomen puolella rajaa on Hämeenkylä.
1500- ja 1600-lukujen vaihteessa lähes parinkymmenen vuoden ajan Kiiskilahdella toimi kruunun laivaveistämö (bankstad). Siellä rakennettiin laivastoa varten useita pienehköjä rannikkoaluksia, kuuttoja, lotjia ja pinasseja. Veistämössä työskenteli ajoittain useita kymmeniä miehiä. Kansantarinoiden mukaan Kiiskilahdessa kerrottiin olleen kaupunki ja myöhemmin sitä kutsuttiin vielä pilkallisesti Rämsänkaupungiksi tai Rämpsänkaupungiksi. Ainoa vierasperäinen paikannimi Kiiskilahdessa oli Nääsinniitty.
Vanhoina aikoina Kiiskilahdessa oli neljä taloa: Olli, Vilppu, Kiiski ja Nakari. Nämä talot sijaitsivat kaikki lähekkäin. Kiiski-nimeä tavataan myös Viipurin pitäjässä, jossa on Kiiskilän kylä ja tarinoiden mukaan Nakarin suku on kotoisin Baltiasta. Vuonna 1641 eversti Leonhard von Vietinghoff sai läänityksekseen muun muassa Kiiskilahden kylän. Läänitys peruuntui isossa reduktiossa ja vuonna 1705 kiiskilahtelainen Martti Yrjönpoika Kiiski osti 650:lla kuparirahalla von Vietinghoff-suvun ratsutilan Koskelan kylästä.
Myöhemmin laajentunut kylä sijaitsi Koskelanjoen suun länsipuolella olevan Yllahden länsirannalla. Talvisodan kynnyksellä taloja oli 21 ja torppareita 5. Kansakoulu Kiiskilahteen perustettiin 1911. Perimätiedon mukaan Suursaaren Kiiskinkylän asutus on saanut sekä alkunsa että nimensä Kiiskilahdesta. Kiiskin suvun jäseniä on pesiytynyt vuonna 1642 Vehkalahden Tammioon, 1644 Lavansaareen, 1658 Suursaareen ja viimeistään 1669 Tytärsaareen. Todennäköisesti ainakin osa näistä Kiiskeistä oli kotoisin Kiiskilahdelta.
Far Cry 2

Far Cry 2 on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin vuonna Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peliä varten luotiin uusi pelimoottori, vaikka itse peli on jatko-osa "Far Crylle". Pelin juonella ja tapahtumapaikalla ei kuitenkaan ole mitään yhteyttä edeltäjäänsä. Alkuperäisen pelin tehnyt Crytek ei ollut kehittämässä jatko-osaa, sillä se myi oikeutensa pelisarjaan Ubisoftille.
Pelin tapahtumapaikka on Afrikka, ja avoin pelialue on suurudeltaan yli 50 neliökilometriä.
Pelisarjan seuraava osa on "Far Cry 3".
Pelaaminen.
Pelissä tavattavat aseet jakautuvat ensisijaisiin, toissijaisiin ja erikoisaseisiin, joita on yksinpelissä mahdollista sekoittaa useisiin pelaajalle mieleisiin varustekokonaisuuksiin. Moninpelissä aseet on jaettu kuuteen erilaiseen luokkaan; kommandoon (Commando), tarkka-ampujaan (Sharpshooter), sissiin (Guerrilla), kapinalliseen (Rebel), tykkimieheen (Gunner) ja sabotööriin (Saboteur), joiden väliltä pelaaja valitsee. Näin ollen varustekokonaisuuksien yhdisteleminen on rajoitetumpaa, ja luokka määrittelee lähinnä, minkälaisia aseita pelaajan on mahdollista käyttää. Missään luokassa ei muihin luokkiin nähden ole käytössä keskenään samanlaisia aseita.
Juoni.
Pelin alussa pelaajan valitsema hahmo istuu taksin kyydissä. Hän on juuri saapunut nimeämättömään Afrikan valtioon tehtävänään tappaa kahta armeijaa varustava asekauppias, "The Jackal". Taksin saavuttua Palan-nimisessä kylässä olevalle hotellille malariatartunnan saanut pelihahmo pyörtyy. Hän herää hotellihuoneessa, jossa Jackal juttelee pelaajalle. Pelihahmo pakenee paikalta ja pelaaja pyörtyy taas. Hänen herättyään Palassa on meneillään hurja taistelu. Pelaaja liittyy taistoon, mutta haavoittuu vakavasti. Sen jälkeen hän herää joko UFLL:n (vasemmisto) tai APR:n (oikeisto) leirissä ja saa pikaisen koulutuksen selviytymisestä sodan keskellä. Lisäksi pelaaja saa kaksi ensimmäistä kaveriaan. Alkutehtävien jälkeen pelaaja käsketään etsimään ja tappamaan Jackal. Jackalia ei voi kuitenkaan tavata ennen kuin on suorittanut oikeat päätehtävät.
Kehitys.
Alun perin pelissä piti olla paljon elämää ja esimerkiksi saalistajaeläimiä. "Pitää vain karsia pelin sisältöä ja keskittyä oleelliseen", sanoi pelin tuottaja Louis-Pierre Pharandin. Olennaisella tarkoitetaan, että pelissä pitäisi olla pitkälle kehittynyt tekoäly ja paljolti tuhoutuva ympäristö. Laaja ja vapaa maailma on myös keskeisessä roolissa.
Raging Silence

Raging Silence on hard rock -yhtye Uriah Heepin seitsemästoista studioalbumi vuodelta 1989. Levy oli ensimmäinen studioalbumi nykyisen laulusolistin Bernie Shaw’n kanssa. Toinen uusi jäsen albumilla on kosketinsoittaja Phil Lanzon, joka siirtyi Uriah Heepiin Sweet-yhtyeestä. Molemmat tosin olivat tehneet debyyttinsä yhtyeen riveissä jo vuoden 1988 livealbumilla "Live in Moscow". "Raging Silencella" esiintyvä kokoonpano pysyi koossa aina vuoteen 2007 asti.
Kappaleen ”Blood Red Roses” sävelsi yhtyeen aikaisempi laulaja Peter Goalby. Lisäksi yhtye versioi kolme eri esittäjien aiemmin levyttämää kappaletta. Esimerkiksi avausraita ”Hold Your Head Up” on cover Argent-yhtyeen hitistä. Albumin julkaisun jälkeisellä kiertueella Uriah Heep esiintyi 38:ssa maassa.
Basisti Trevor Bolder on myöhemmin kuvaillut "Raging Silencea" albumiksi, joka palautti Uriah Heepin maanpinnalle, eivätkä ihmiset enää pitäneet yhtyettä kuolleena. Albumi sai myös hyvää palautetta kriitikoilta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
In Times Before the Light

In Times Before the Light on norjalaisen metallibändi The Kovenantin debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1996 levymerkillä . Levyllä soittavat Nagash (Stian Arnesen) ja Blackheart (Amund Svensson). Levyn soundimaailma on melko tunkkainen ja suttuinen, joka oli tuohon aikaan hyvin yleistä, mutta musiikki itsessään oli melodista black metal -musiikkia jopa pienillä doom metal -vivahteilla. Albumi uudelleennauhoitettiin vuonna 2002, jolloin sen soundi muuttui puhtaammaksi ja musiikki itse tehtiin enemmän industrial-tyylisemmäksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Covenant.
TIETY

TIETY - Tietotyötutkinto on yksi TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:n ohjelmistoriippumattomista tutkinnoista. TIETY - Tietotyötutkinnon tavoitteena on edistää tietotyötaitoja työelämälähtöisesti. TIETY - Tietotyötutkinnon suorittaminen edellyttää aina tutkintoon valmistavaan koulutukseen osallistumista. Koulutuksen aikana osallistujille kehittyy paremmat valmiudet kehittää omia sekä organisaatioiden toimintamalleja. 
TIETY - Tietotyötutkinnon suorittaneilla on kyky hyödyntää tieto- ja viestintäteknisiä taitoja monipuolisesti, verkottuneesti ja luovasti. Tutkinnossa korostuu perinteisen yksilöllisen tekemisen lisäksi yhteisöllinen toiminta ja tutkinto lisää suorittajien kykyä työskennellä ammatillisissa ryhmissä ja verkostoissa käyttäen tieto- ja viestintäteknologiaa välineenään. Yksi keskeisistä tavoitteista on lisätä tutkinnon suorittajien innovatiivisuutta ja rohkaista heitä soveltamaan uusia tekniikoita omassa työssään.
TIETY - Tietotyötutkinnon esitietovaatimuksena on Kansalaisen @ -kortin tasoisten tietojen ja taitojen hallitseminen. TIETY -Tietotyötutkinto soveltuu monikäyttöisenä erilaisten kohderyhmien koulutuksiin. Koulutusta voidaan toteuttaa esim. henkilöstö- tai työvoimakoulutuksena tai TIETY - Tietotyötutkinto voidaan sisällyttää osaksi muuta koulutusta (esim. toisen asteen ammatilliset tutkinnot). TIETY - Tietotyötutkinnon näyttökokeita voi järjestää vain siihen oikeuden (lisenssin) saanut organisaatio. 
TIETY - Tietotyötutkinto koostuu 4 moduulista:
Tutkinto suoritetaan näyttökokein. Moduulien 2–4 näyttökokeet sisältävät koulutuksen aikana tehtäviä yksilö- tai ryhmätöitä ja soveltavan tehtävän. Moduuli 1, Työ tietoyhteiskunnassa, suoritetaan verkossa tehtävänä käsitetestinä. Testausmalli vahvistaa näin tutkinnon lähtökohtia: ymmärtäminen, soveltaminen ja yhteisöllinen tekeminen.
Katso myös.
TIEKE:n tietokoneen käyttäjän ajokorttitutkinnot
Leroy Colquhoun

Leroy Colquhoun (s. 1. maaliskuuta 1980) on jamaikalainen yleisurheilija.
Colquhoun oli mukana Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 Jamaikan joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Jamaikan 4 x 400 metrin viestissä MM-kultaa voittaneessa joukkueessa.
Prometheus (kuu)

Prometheus on Saturnuksen kuu. Se löydettiin vuonna 1980 Voyager-luotaimen kuvista ja sille annettiin alun perin nimeksi S/1980 S 27. Vuonna 1985 viralliseksi nimeksi valittiin Kreikan mytologiasta otettu nimi Prometheus. Kuusta käytetään myös nimeä Saturn XVI.
Prometheus on muodoltaan erittäin pitkänomainen. Kuussa on useita harjanteita, laaksoja ja monia noin 20 kilometriä halkaisijaltaan olevia kraattereita. Alhaisesta tiheydestä ja korkeasta heijastuskyvystä päätellen Prometheus on huokoinen ja jäinen kappale.
Prometheus on Saturnuksen F-renkaan sisäreunan kiertolainen. Cassini-avaruusluotaimen ottamista kuvista on nähtävissä, miten kuun painovoima luo sykeröitä F-renkaaseen.
Ehnroosin koulu

Ehnroosin koulu on Mäntsälässä sijaitseva yläkoulu, jossa on lukuvuonna 2024-2025 noin 430 oppilasta.
Ehnroosin koulun kanssa samoissa tiloissa on toiminut myös Mäntsälän lukio, joka siirtyi uudisrakennukseen lukuvuoden 2007–2008 alussa. Vanha Ehnroosin koulun päärakennus purettiin vuonna 2016, ja koulu toimi tontilla sijainneissa väistötiloissa vuoden 2022 kevääseen saakka. Uusi koulurakennus valmistui vanhan tilalle elokuussa 2022. Koulu on nimetty rovasti Abraham Ehnroosin mukaan.
Helsingfors Dagblad

Helsingfors Dagblad oli Helsingissä vuosina 1862–1889 ilmestynyt vaikutusvaltainen ruotsinkielinen liberaali päivälehti. Lehden perusti Otto Reinhold Frenckell, joka oli sen ensimmäinen päätoimittaja. Muita lehden perustamisessa mukana olleita olivat muun muassa Leo Mechelin ja Carl Gustaf Estlander. Lehden toimittajat yleensäkin olivat samalla keskeisiä valtiopäivämiehiä.
Lehti kannatti 1860-luvulla syntynyttä liberaalia suuntausta ja poliittista ryhmittymää. Lehti ei pitänyt kielitaistelua merkittävänä vaan kiinnitti huomiota maan valtiollisen aseman kehittämiseen. Lehdessä julkaistiin joulukuussa 1880 Liberaalisen puolueen ohjelma, jota on pidetty Suomen ensimmäisenä puolueohjelmana. Se synnytti fennomaaneissa vastustusta. Puolue jäi melko lyhytikäiseksi.
Lehden liberaalia linjaa kuvastaa, että kun vuosien 1863–1864 valtiopäivillä oli keskusteltavina ja päätettävinä eräitä naisia koskevia kysymyksiä, lehti julkaisi kirjoitussarjan naisten kansalaisoikeuksien parantamisesta, vetosi naisten keskinäiseen solidaarisuuteen ja pohti keinoja naisten taloudellisen aseman parantamiseksi.
Lehti ehdotti 26. elokuuta 1863 valtiopäivien lippukeskustelun aikaan lipuksi sinivalkoista ristilippua. Asia ei edennyt, mutta siniristilippu jäi vesiliikenteessä käyttöön puolivirallisena Suomen lippuna.
"Helsinfors Dagbladiin" yhdistyi vuonna 1866 "Helsingfors Tidningar", ja syntynyt uusi lehti jatkoi nimellä "Helsingfors Dagblad".