tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Domnonia

Domnonia () oli bretonien varhaiskeskiaikainen ruhtinaskunta nykyisen Bretagnen pohjoisosissa Ranskassa. Ruhtinaskunnalla oli mahdollisesti historiallinen yhteys Dumnoniaan Britteinsaarilla. Omana poliittisena yksikkönään se katosi Bretagnessa varhaiskeskiajan jälkeen.
Domnonian käsittäneen alueen laajuutta ei tunneta tarkasti ja sen alue lienee suurentunut ja pienentynyt eri aikoina. Sen ydinalue käsitti nykyisen Bretagnen pohjoisosat Côtes-d’Armorin ja Finistèren departementtien alueella. 
Domnonian nimi on johdettu vanhasta Lounais-Englantia asuttaneiden brittiheimon nimestä "dumnonii" ja heidän asuinalueestaan Dumnonia. Sama heimo antoi nimensä Englannin Devonin nykyiselle kreivikunnalle. Domnoniaan Bretagnessa eli tuolloin Rooman valtakuntaan kuuluneen Armorikan alueelle alkoi saapua brittien muuttoaaltoja ja nimestä päätellen Domnonian asukkaat tulivat Dumnonian alueelta. On mahdollista, että heidän alueensa Englannin kanaalin molemmin puolin muodostivat yhden yhtenäisen roomalaisen civitas-alueen. Rooman romahtaessa alueesta kehittyi varhaiskeskiaikainen kuningaskunta. Cornwallille nimensä antanut civitas "cornovii" muodosti Domnonian tapaan Cornouaille eli Kernev nimisen valtion Bretagnen luoteisosiin.
Bretagnelaisissa historiallisissa lähteissä Domnonia mainitaan kuninkaiden eli "reges" hallitsemana valtiona. Merovingien frankkivaltakunnan lähteet puhuvat heistä puolestaan vain kreiveinä eli "comtes". Historiallisten lähteiden perusteella ehkä tunnetuin Domnonian hallitsija oli 600-luvulla elänyt Iudichael. Domnonia mainitaan myös bretagnelaisen pyhimyksen Gwennolen ("Uuinuualoe") elämäkerrassa, jonka kirjoittaja mainitsee Domnonian olleen tunnettu pyhänhäväistyksistään ja haureista juhlista. Bretagnen sittemmin yhdistyessä Domnonia katosi merkittävänä tekijänä varhaiskeskiajan jälkeisen Bretagnen poliittisessa tai kirkollisessa hallinnossa. Kuitenkin ennen Napoleonin valtaannousua osa ruhtinaskunnan alueesta muodosti "Domnonée"-nimisen aluehallinnollisen yksikön.
Zaid (lajike)

Zaid on Etelä-Aasiassa kuivana alkukesänä viljeltävä vihannes- tai hedelmälajike. Näitä ovat kurkku, vesimeloni ja kurpitsa ja muut näiden sukuiset lajit. Nämä lajit vaativat lämmintä mutta kuivaa säätä ja pitkää valoisaa aikaa. Zaid-lajien kasvatusvuodenaika on maalis-kesäkuussa
El Pason piirikunta (Texas)

El Pason piirikunta () on Yhdysvaltain Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 865 657 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 2 629 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus El Paso on myös sen suurin kaupunki.
Väestö.
Piirikunnan asukkaista 82,8 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 11,8 prosenttia valkoisia ja 3 prosenttia mustia. 87 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 32,4 vuotta.
Luuka Jones

Luuka Jones (s. 18. lokakuuta 1988 Tauranga, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen koskipujottelija.
Ura.
Jones aloitti kilpailemisen vuonna 2003 ollessaan 14-vuotias. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa hän osallistui naisten koskimelonnan kajakkiyksikköön, mutta tuli maaliin viimeisenä. Seuraavissa vuoden 2012 kesäolympialaisissa hän tuli naisten koskimelonnan kajakkiyksikössä sijalle 14. Vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa Jones saavutti olympiahopeaa naisten koskimelonnan kajakkiyksikössä espanjalaisen Maialen Chourrautin voittaessa.
Jones saavutti La Seu d'Urgell'n MM-kilpailuissa 2019 pronssia kajakkiyksiköiden henkilökohtaisessa kilpailussa.
Komtuurin surma

 
Komtuurin surma () on japanilaisen kirjailijan Haruki Murakamin kirjoittama romaani vuodelta 2017. Sen on japanista suomentanut Juha Mylläri, ja suomennoksen on kustantanut vuonna 2018 Tammi. Teos kuuluu keltaiseen kirjastoon.
Japanissa kirjan ilmestyminen sai Murakamin lukijat jonottamaan kirjaa. Kustantajan mukaan ensimmäistä japaninkielistä painosta suunniteltiin painettavan noin 1,3 miljoonaa kappaletta, mikä on poikkeuksellista Japanissa, jossa kirjojen painosmäärät liikkuvat usein tuhansissa. Osassa Japania jonotus venyi odotettua pitemmäksi, sillä kirjoja kuljettanut tavarajuna joutui onnettomuuteen. 
Kaksiosainen teos kertoo nimettömästä 36-vuotiaasta muotokuvamaalarista, joka avioeron jälkeen tyhjentää kalenterinsa ja muuttaa vuoren rinteellä sijaitsevaan kuuluisan muotokuvamaalari Tomohiko Amandan entiseen mökkiin Odawarassa. Näin päähenkilö toivoo löytävänsä uudestaan inspiraationsa maalaukseen, minkä hän tuntee kadottaneensa maalatessaan muotokuvia. Kirjan juoni käynnistyy, kun päähenkilö löytää mökin entisen omistajan julkaisemattoman teoksen "Komtuurin surma", joka jäljittelee Mozartin oopperan "Don Giovannin" alkukohtausta, jossa tapetaan komtuuri. Teos on maalattu perinteisellä japanilaisella maalaustyylillä nihongalla ja siinä on selkeitä viittauksia Asuka-kauden Japaniin. 
Päähenkilö on Murakamille tyypilliseen tapaan sosiaalisesti eristäytyvä persoona, joka nauttii yksinolosta. Kirjassa on runsaasti kuvailua siitä, kuinka päähenkilö käyttää aikaa tehden arkisia askareita, lukien ja kuunnellen klassista musiikkia.
Sensuuri.
Hongkongissa "Komtuurin surma" on luokiteltu "säädyttömäksi" ja sopimattomaksi alaikäisille. Kirjan kansi on kääritty sisällöstä varoittavalla ilmoituksella, eikä sitä saa välittää alaikäisille. 
Luokitusta on kritisoitu laajalti. Lähes kahden tuhannen ihmisen allekirjoittama vetoomus on vaatinut luokituksen poistamista, väittäen sen "tuovan häpeää Hongkongin kansalaisille." 
Arviot.
Tommi Aitio sanoo "Kauppalehdessä", että teos on järkälemäisestä koostaan huolimatta helppolukuinen: Murakami on ”Orhan Pamukin ohella aikamme maailmankirjallisuuden narratiivisia neroja”.
"New York Timesin" kriitikko Hari Kunzru on pettynyt kirjaan kirjailijalta, "joka on tehnyt paljon parempaakin jälkeä". Kunzrun mielestä kirja on liian pitkä. Hän muistuttaa, että vaikka Murakamin kirjoja on myyty Japanissa miljoonia, kriitikot eivät niistä erityisemmin pidä niiden länsimaisuuden vuoksi. Kunzrun mielestä Murakami tarjoilee lupaavia ideoita, mutta mihinkään johtamattomat sivupolut laajentavat (alku)teoksen 700 sivuun, kun 300–400 olisi riittänyt.
"Sunday Timesin" kriitikko Christina Patterson kuvailee Murakamia "Japanin J. K. Rowlingiksi", ja kiittää Murakamia mestarilliseksi tarinankertojaksi, joka pitää lukijansa koukussa.
"The Guardianin" kriitikko Johanna Thomas-Corr kirjoittaa, että teos on kunnianosoitus F. Scott Fitzgeraldille ja tämän "Kultahatulle". Murakami on kääntänyt sen japaniksi.
Murakami on itse kuvaillut teostaan "hyvin oudoksi tarinaksi".
Garrotxa (juusto)

Garrotxa on Espanjan Kataloniasta lähtöisin oleva vuohenmaitojuusto.
Garrotxa on nimensä mukaisesti peräisin Garrotxan kunnasta Gironan maakunnasta Kataloniasta. Juuston valmistus katosi lähes kokonaan Espanjan diktaattori Francisco Francon valtakaudella, jolloin juustojen valmistukselle asetettiin suuret tuotantokiintiöt, jotka tekivät pientuottajien juustonvalmistuksesta mahdotonta. Juuston valmistusta elvytettiin 1980-luvun alkupuolella. Elvytystoimien merkittäviä vaikuttajia olivat Enric Canut ja Ramón Badía, jotka tarjosivat paikallisille garrotxalaisille koulutusta ja teknistä tukea juuston valmistukseen. Lisäksi maaseudulle muutti uusia yrittäjiä muualta Espanjasta. Elvytystoimien lopputuloksena oli nykyinen Garrotxa-juusto. Sittemmin juustolle on pyritty saamaan Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu maantieteellinen merkintä.
Garrotxa valmistetaan pastöroidusta vuohenmaidosta ja suurin osa juuston valmistajista on perheyrityksiä. Juustoa valmistettaessa sitä kypsytetään neljästä viikosta kolmeen kuukauteen. Valmiita juustokiekkoja tehdään kahdessa eri koossa, 500 gramman ja 1 100 gramman kiekkoina. Suurin osa tuotannosta myydään paikallisesti ja noin 20 % viedään ulkomaille. Valmis juusto on kuoreltaan sinisen harmaata ja sisällöltään valkoista. Rakenteeltaan juusto on kosteaa, kohtalaisen pehmeää ja sileää. Sen makua on kuvailtu voiseksi ja hieman kirpeäksi tai happamaksi.
Silja Eskelinen

Silja Eskelinen (s. 26. elokuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 43 ottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Tampereella 2015, Bratislavassa 2017 ja Uppsalassa 2021. Hän on tehnyt maaotteluissa seitsemän maalia ja saanut kuusi syöttöpistettä.
Naisten Salibandyliigassa Eskelinen on edustanut Tikkurilan Tiikereitä vuosina 2009–2013 sekä nurmijärveläistä SB-Prota vuosina 2013–2016 ja 2018–2020. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2014 ja 2019 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2015 ja SM-pronssia 2016. Kaudet 2016–2018 Eskelinen pelasi Sveitsin liigassa Piranha Churin joukkueessa ja voitti jälkimmäisellä kaudella Sveitsin-mestaruuden. Vuonna 2020 hän siirtyi ruotsalaisseura Malmö FBC:hen.
Laura Hietamäki

Laura Hietamäki (s. 27. helmikuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 13 ottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Tampereella 2015. Hän on tehnyt maaotteluissa kolme maalia. Hän saavutti alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2010.
Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa Hietamäki on edustanut SB-Prota kaudesta 2010–2011 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2014, 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2012, 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia 2011 ja 2016. Hän on pelannut liigassa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 325 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 183 maalia ja saanut 203 syöttöpistettä, sekä 113 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 50 maalia ja antanut 51 maalisyöttöä.
Laura Hietamäen kaksossisko Mirja Hietamäki on myös salibandyn pelaaja.
VAX-11/780

VAX-11/780 oli Digital Equipment Corporationin VAX-minitietokoneiden ensimmäinen malli, joka esiteltiin 25. lokakuuta 1977. Tietokone oli ensimmäinen yhden MIPSin tietokone (miljoona käskyä sekunnissa).
Tietokoneen 32-bittinen suoritinarkkitehtuuri oli toteutettu TTL-logiikkapiireillä, joka myöhemmin toteutettiin kahdella VLSI-mikropiirillä MicroVAX-mallissa.
Tietokoneen mukana tuli VMS-käyttöjärjestelmä.
Bell Labs osti mallin tietokoneen ja kehitti UNIX-käyttöjärjestelmästä ja C-kielen kääntäjästä versiot tietokoneelle. Bell Labsin käyttämässä mallissa oli puoli megatavua muistia. Berkeleyssä kehitettiin Bell Labsin 32/V-versioon tuki näennäismuistille VAX-alustalla, jonka jälkeen BSD:n ohjelmat siirrettiin VAX:lle.
"Lode Runner" -pelin edeltäjä kehitettiin saman mallin tietokoneella ennen sen muokkaamista Apple II:lle.
Mirja Hietamäki

Mirja Hietamäki (s. 27. helmikuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa edustanut SB-Prota kaudesta 2010–2011 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2014, 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2012, 2013, 2015, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia 2011 ja 2016. Hän on pelannut liigassa kauden 2024–2025 loppuun mennessä 310 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 224 maalia ja saanut 108 syöttöpistettä, sekä 113 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 59 maalia ja antanut 28 maalisyöttöä.
Hietamäki saavutti alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2010.
Mirja Hietamäen kaksossisko Laura Hietamäki on myös salibandyn pelaaja.
Isabel Coixet

Isabel Coixet (s. 9. huhtikuuta 1962 Barcelona) on espanjalainen elokuvaohjaaja, joka muutti Yhdysvaltoihin 1990-luvulla. Hän on voittanut lukuisia Goya-palkintoja. 
Coixet on tehnyt elokuvia siitä asti, kun sai rippilahjaksi 8-mm kameran. Hän opiskeli historiaa ja työskenteli mainostoimistossa ennen kuin alkoi ohjata mainoselokuvia.
Coixetin elokuvia ovat muun muassa "Pariisi, rakkaudella" (2006), "Kauneuden valta" (2008) ja "Sanojen salaisuus" ("La vida secreta de las palabras", 2005).
Tiltu Siltanen

Tiltu Siltanen (s. 15. huhtikuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 26 maaottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Bratislavassa 2017, jolloin hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen, sekä Uppsalassa 2021.
Naisten Salibandyliigassa Siltanen on edustanut Porvoon Salibandyseuraa, lappeenrantalaista NST:tä ja vuodesta 2013 nurmijärveläistä SB-Prota. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2014, 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2008, 2011, 2015 ja 2017 sekä SM-pronssia 2007, 2009, 2012 ja 2016. Kauden 2012–2013 Siltanen pelasi Sveitsin liigassa Piranha Churin joukkueessa ja voitti Sveitsin-mestaruuden ja Sveitsin cupin. Vuonna 2020 hän siirtyi ruotsalaisseura Malmö FBC:hen.
Jaana Lirkki

Jaana Lirkki (s. 31. elokuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 27 ottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Tampereella 2015. Hän on tehnyt maaotteluissa seitsemän maalia ja saanut kahdeksan maalisyöttöä.
Lirkki pelasi ensimmäiset ottelunsa naisten Salibandyliigassa kaudella 2008–2009 Tapanilan Erä III:n joukkueessa. Kaudet 2010–2016 hän on edustanut lappeenrantalaista NST:tä ja vuodesta 2016 nurmijärveläistä SB-Prota. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2016, 2018 ja 2019 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2011, 2017 ja 2021 sekä SM-pronssia 2012 ja 2015. Lirkki teki vuoden 2019 viidennen loppuottelun jatkoajalla mestaruuden ratkaisseen maalin.
Jaana Lirkin kaksossisko Heidi Lirkki on myös salibandyn pelaaja.
Katie Bouman

Katie Bouman on yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä, jonka erityisalaa on kuvankäsittely. Hänen johdollaan kehitettiin algoritmi, jonka avulla huhtikuussa 2019 saatiin kuva mustasta aukosta. Algoritmi käsittelee Event Horizon Telescopen tuottamia valtavia tietomääriä.
Bouman väitteli sähkötekniikan ja tietojenkäsittelyn tohtoriksi Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) vuonna 2017. Hän suoritti tohtorin tutkinnon jälkeisiä opintojaan (postdoc) Harvard-Smithsonian Center for Astrophysicsissä, mutta sopi siirtyvänsä apulaisprofessoriksi California Institute of Technologyyn (Caltech) syksyllä 2019.
Mustan aukon kuvan julkistuksen jälkeen Boumanista tuli internet-ilmiö, kun hänen osuuttaan projektissa sekä liioiteltiin että vähäteltiin.
Parvanin taistelu

Parvanin taistelu oli Khorasmian hallitsija Džalal al-Dinin johtamien joukkojen ja mongoliarmeijan välillä käyty yhteenotto keväällä 1221 Parvanissa nykyisessä Afganistanissa. Taistelu oli ainut mongolien kärsimä merkittävä tappio Khorasmian sotaretkellään. Sodan lopputulosta se ei kuitenkaan muuttanut ja Džalal al-Din ajettiin lopulta pakoon tukialueeltaan Hindukušista. 
Tausta.
Tšingis-kaanin johtamat mongolit olivat aloittaneet sotaretkensä šaahi Ala al-Din Muhammad II:n johtamaa Khorasmian valtakuntaa vastaan vuonna 1219. Valtakunta romahti nopeasti kolmen mongoliarmeijan tekemän sotretken myötä. Tarinan mukaan šaahi kuoli paettuaan eräälle saarelle Kaspianmerellä. Ala al-Din Muhammadin vanhin poika Džalal al-Dinin onnistui kuitenkin paeta Khorasmiasta hieman ennen valtakunnan romahdusta vuoristoisen Hindukušin alueelle. Džalal al-Din saapui Ghazniin helmikuussa 1221 ja alkoi muoidostaa tukialuetta jatkaakseen vastarintaa mongoleja vastaan. Džalal al-Din kokosi khorasmnialaisista, turkkilaisista ja ghurilaisista sotureista oman armeijansa. Hänen puolelleen liittyivät myös Ghazniin paenneet Heratin hallitsija Malik Khan 50 000 pakanallisen turkkilaisen soturinsa kanssa, sekä 40 000 islaminuskoista haladži-turkkilaista johtanut Saif-ud-Din Ighraq.
Taistelu.
Keväällä 1221 Džalal al-Din kohtasi Tšingis-kaanin häntä vastaan lähettämän Šigi Qutuqun johtaman mongoliarmeijan Parvanissa Kabulin pohjoispuolella. Mongoliarmeijaan kuului kolme tümenia, eli noin 30 000 miestä ja heistä suurin osa ratsuväkeä. Džalal al-Din määräsi oman ratsuväkensä ratsailta, jotta joukot eivät pakenisi taistelukentältä. Hänen oikealla sivustallaan olivat Malik Khanin joukot ja vasemmalla Saif-ud-Din Ighraqin joukot. 
Itse taistelu kesti kolme päivää. Ensimmäisenä päivänä Malik Khanin onnistui työntää mongolit kohti tukikohtaansa. Seuraavana päivänä mongolit yrittivät harhauttaa vihollisiaan asettaen nukkeja ratsaille sotureidensa varahevosille tarkoituksena saada armeija näyttämään suuremmalta. Höynäytys ei kuitenkaan toiminut. Taistelun kolmantena päivänä mongolien baaturit hyökkäsivät Ighraqin johtamaa vasenta sivustaa vastaan. Hyökkäyksen jälkeen mongolit teeskentelivät pakenevansa, mutta kääntyivätkin yllättäen takaisin heitä seuraavaa vihollista vastaan. Tilanne kääntyi kuitenkin mongoleja vastaan Džalal al-Dinin määrättyä omat miehensä ratsaille ja hyökäten joukkojaan henkilökohtaisesti johtaen mongoleja vastaan. Lopulta mongolit pakenivat taistelukentältä.
Seuraukset.
Parvanin taistelu oli mongolien ainut merkittävä tappio Khorasmian sotaretken aikana. Monia mongoleja oli otettu vangiksi ja Džalal al-Dinin sanotaan surmauttaneen heidät määräämällä nauloja lyötäväksi vankien päähän. Džalal al-Dinin puolella taistelleet Ighraqin ja Malik Khanin miehet alkoivat kuitenkin riidellä taistelussa saadun sotasaaliin jaosta. Kun Džalal al-Dinin ei onnistunut ratkaista riitaa, Ighraq hylkäsi miehineen hänen armeijansa. Tappion jälkeen Tšingis-kaani johti henkilökohtaisesti pääarmeijansa Džalal al-Dinia vastaan. Džalal al-Din joutui pakenemaan Indukselle. Hindukušille saapunut Tšingis-kaanin armeija tuhosi Ghaznin ja monet muut alueen keskukset.
Laura Manninen (salibandyn pelaaja)

Laura Manninen (s. 14. heinäkuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa lokakuun 2023 loppuun mennessä 105 ottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Ostravassa 2013, Bratislavassa 2017, Uppsalassa 2021 ja Singaporessa 2023 sekä MM-pronssia Neuchâtelissa 2019. Vuonna 2012 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden. Hän on tehnyt naisten maaotteluissa 20 maalia ja saanut 27 syöttöpistettä.
Naisten Salibandyliigassa Manninen on edustanut Tikkurilan Tiikereitä kaudet 2009–2013, nurmijärveläistä SB-Prota kauden 2013–2014, jolloin hän voitti Suomen-mestaruuden, ja Porvoon Salibandyseuraa kaudesta 2022–2023 alkaen. Hän edusti kausina 2014–2022 Ruotsin liigassa pelaavaa Pixbo Wallenstamia ja voitti yhden Ruotsin-mestaruuden ja yhden Champions Cupin mestaruuden.
Sanni Nieminen

Sanni Nieminen (s. 4. elokuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka on pelannut niin puolustajana kuin hyökkääjänäkin. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa 58 ottelua ja saavuttanut MM-hopeaa Tampereella 2015, Bratislavassa 2017 ja Uppsalassa 2021. Hän on tehnyt maaotteluissa 19 maalia ja saanut 12 syöttöpistettä.
Naisten Salibandyliigassa Nieminen on edustanut tamperelaista Classicia kaudella 2009–2010, kausilla 2011–2018 sekä jälleen kaudesta 2019–2020 alkaen. Hän on voittanut SM-kultaa vuosina 2010, 2012, 2013, 2015 ja 2017 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2014, 2016 ja 2018. Kauden 2018–2019 hän pelasi Sveitsin liigassa Piranha Churin joukkueessa ja saavutti hopeaa. Niemisen kasvattajaseura on huittislainen SBS Rupu.
Trackball

Trackball eli "pallohiiri" ("ohjainpallo") on tietokoneen osoitinlaite, joka on hiiren edeltäjä. Trackballin kehittivät Ferrantin insinöörit DATAR-tutkaseurantajärjestelmään, jonka kehitystyö alkoi vuonna 1949. Itse trackballin kehitys ajoittuu vuoteen 1952. Trackballin keksivät Tom Cranston ja Fred Longstaff ja laakeroinnin kehitti Kenyon Taylor.
Trackball on liikkumisrajoitteisille hyvä vaihtoehto, koska ohjainpintoja on helppo käsitellä ja nappeja voi käyttää vaikuttamatta osoittimen sijaintiin.
Trackball on ollut integroituna joissakin kannettavissa tietokoneissa, kuten PowerBook 100:ssa. Trackballia on käytetty peliohjaimena eräissä kolikkopeleissä kuten "Centipede", "Quantum" ja "Marble Madness".
Videoerotuomari

Videoerotuomari eli VAR () on jalkapallossa erotuomariston jäsen, joka avustaa erotuomaria tietyissä tilanteissa käyttäen hyväkseen ottelun videomateriaalia.
VAR-protokollaa käytetään silloin, kun pelissä tapahtuu selkeä ja ilmeinen tuomarivirhe tai vakava huomaamatta jäänyt tapahtuma. Nämä tilanteet ovat maali, rangaistuspotku, suora punainen kortti ja väärän pelaajan poistaminen kentältä. Videoerotuomari tarkkailee videohuoneessa koko ajan TV-kuvaa ja tarkastaa automaattisesti kaikki edellä mainitut tilanteet. Hän katsoo tilanteita eri kamerakulmista ja eri toistonopeuksilla. Videoerotuomari ja muut erotuomariston jäsenet voivat suosittaa videotarkastelua erotuomarille, mutta erotuomari tekee itse päätöksen siitä, turvaudutaanko videotarkasteluun. Jos videotarkasteluun ryhdytään, VAR kertoo erotuomarin korvanappiin käsityksensä tilanteen kulusta. Erotuomari voi tehdä päätöksensä VAR:n kertoman pohjalta tai mennä itse katsomaan tilanteen VAR-ruudulta kentän laidalta.
Jalkapallotapahtumia, joissa VARia käytetään on muun muassa MM-kisat, Serie A, Valioliiga ja Bundesliiga.
Suomen Veikkausliigassa VAR:ia aletaan käyttää pilottina vuosina 2024–2025.
In Becoming a Ghost

In Becoming a Ghost on The Facelessin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017. Albumi on yhtyeen ensimmäinen viiteen vuoteen, jonka julkaisun venymiseen vaikuttivat muun muassa useat muutokset kokoonpanossa. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboardin itsenäisten albumien listan sijalla 8.
Metal Injectionin Michael Pementel antoi albumille arvosanan 9.5/10. Hän luonnehti albumia taideteokseksi, joka käy läpi useita tunnetiloja soitannallisen ja laulullisen teknisyytensä kautta.
Mogadishun isku 2017

 
Mogadishun isku 2017 on 14. lokakuuta vuonna 2017 Mogadishussa Somaliassa tehty terrori-isku, joka vaati 588 ihmisen hengen. Lisäksi 316 loukkaantui. Se kuuluu maailman eniten uhreja vaatineisiin terrori-iskuihin ja on Afrikan historian toiseksi pahin isku vuonna 1994 Ruandassa tapahtuneen Mushan kirkon joukkomurhan jälkeen. Iskun tekijä oli islamistinen Al-Shabaab-liike, joka sotii Somalian hallitusta vastaan. Iskun varsinainen kohde oli Mogadishun lentokenttäalue, jossa on Afrikan unionin ja Yhdysvaltain sotilaiden tukikohta. Isku tehtiin iltapäiväruuhkan aikaan kuorma-autolla, johon oli lastattu sotilasräjähteitä. 
Aiheesta muualla.
Eat the Elephant

Eat the Elephant on A Perfect Circlen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2018. Se on yhtyeen ensimmäinen sitten "Emotive"-albumin, joka julkaistiin vuonna 2004.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 3. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 6, sekä fyysisten albumien listan sijalle 2.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. AllMusicin arvioija sanoi levyn olevan monimuotoisuudessaan suuri pala purtavaksi, vaikka pitikin sitä kokonaisuudessaan hyvin tyydyttävänä, ja sanoi kokonaisuuden olevan kokonaisvaltainen ja rohkea paluu pitkältä tauolta palanneelta yhtyeeltä. Soundin Salla Harjula sanoi napakympin jäävän kiinni parista selkeästä täytekappaleesta, jotka olisi pitänyt jättää pois albumilta. Yleisesti ottaen hän kehui albumin olevan ”helvetin hyvä”.
Miss Grand International

Miss Grand International on vuosittainen kauneuskilpailu, jonka järjestää Miss Grand International Organization. Kilpailun perusti thaimaalainen tv-juontaja ja yrittäjä Nawat Itsaragrisil vuonna 2013. Ensimmäinen voittaja oli Janelee Chaparro Puerto Ricosta. Vuoden 2019 kilpailun voittaja oli venezuelalainen Valentina Figuera, joka voitti Caracasissa, Venezuelassa käydyn kilpailun 25. lokakuuta 2019. Viimeisin voittaja, Miss Grand International 2022, on brasilialainen Isabella Menin.
Miss Grand International on luokiteltu "Global Beauties" -sivuston kriteerien perusteella yhdeksi viidestä "Grand Slam"-kauneuskilpailuista yhdessä Miss Universumin, Miss Worldin, Miss Internationalin ja Miss Supranationalin kanssa.
Historia.
Ensimmäinen Miss Grand International -kilpailu käytiin Bangkokissa, Thaimaassa, vuonna 2013. Kilpailu järjestettiin Bangkokissa vuoteen 2015 saakka, jonka jälkeen se on järjestetty Yhdysvalloissa vuonna 2016, Vietnamissa vuonna 2017, Myanmarissa vuonna 2018 ja Venezuelassa vuonna 2019.
Amanda Burton

Amanda Burton (s. 10. lokakuuta 1956 Ballougry, Londonderryn kreivikunta, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on irlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiorooleissa. Hänen nuoruusvuotensa Londonderryssä osuivat levottomiin aikoihin. Hän itse syntyi protestanttiseen perheeseen. Hän muutti Englantiin 18-vuotiaana. Näyttelijänopintonsa hän suoritti alkuun Manchesterissa polyteknisessä teatterikoulussa. Hän on ollut naimisissa Jonathan Hartleyn ja ruotsalaisen ohjaajan Sven Arnsteinin kanssa ja eronnut molemmista. Arnsteinin kanssa hänellä on kaksi lasta. 
Filmografia.
Amanda Burtonin tähtirooleja on lääkäridraama Elämä käsissä ("Peak Practice"), jossa hän oli mukana tohtori Beth Gloverin osassa vuosina 1993–1995, ja jonka pääosissa Burtonin lisäksi esiintyivät Kevin Whately ja Simon Shepherd.
Todellinen läpimurto tapahtui kuitenkin vasta vuonna 1996, kun hän aloitti Hiljainen todistaja -sarjassa ("Silent Witness"), jonka alkukausina hän toimi patologian professorina roolinimellä "Sam Ryan". Burton palasi vuonna 2022 sarjaan uudelleen, kun hänen hahmonsa, Sam Ryan teki paluun.
Suomessa esitettiin myös Burtonin tähdittämää sarjaa Waterloo Roadin koulu ("Waterloo Road"), josta hän sai parhaan näyttelijän palkinnon rehtori Karen Fisherin roolista. Hän on ollut pääosassa myös sarjassa televisioelokuvia poliisikomentaja Blakena sekä vierailijana muun muassa Midsomerin murhissa ja Neiti Marplen ”Koston jumalattarena” 2007 sekä muun muassa Lovejoyssa. Lisäksi hän esiintyi myös Eleanor H. Porterin romaanin Pollyanna filmatisoinnissa vuodelta 2003.
Ella Sundström

Ella Sundström (s. 14. joulukuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2019 alkaen 40 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia sekä saanut 15 syöttöpistettä.
Naisten Salibandyliigassa Sundström on edustanut Tikkurilan Tiikereitä vuosina 2011–2013, nurmijärveläistä SB-Prota vuosina 2013–2016 sekä Porvoon Salibandyseuraa kaudella 2016–2017 ja kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 13-vuotiaana ja teki ensimmäisen liigamaalinsa kolme päivää 14-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2014 ja 2021 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2015, 2019 ja 2022 sekä SM-pronssia vuosina 2016, 2017 ja 2023. Kevään 2021 ratkaisevan seitsemännen loppuottelun päättäneessä rangaistuslaukauskilpailussa Sundström teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen varmisti PSS:lle sen ensimmäisen mestaruuden. Hän on pelannut liigan runkosarjassa kauden 2022–2023 loppuun mennessä 188 ottelua, joissa hän on tehnyt 128 maalia ja saanut 92 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 94, ja niissä hän on tehnyt 55 maalia sekä saanut 26 syöttöpistettä.
Sundström saavutti maajoukkueessa MM-pronssia vuonna 2019 ja MM-hopeaa vuonna 2021. Alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 2014 ja 2016.
Johanna Hagström

Karin Johanna Hagström (s. 27. maaliskuuta 1998 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Ulricehamns IF SK -seuraa. 
Hagström sijoittui neljänneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi.
Hagström teki maailmancup-debyyttinsä tammikuussa 2017, ja ylsi palkintokorokkeelle ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 sijoittueessaan kolmanneksi vapaan tyylin sprintissä Cognessa. Helmikuussa 2021 hän sijoittui Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä toiseksi. Kaudella 2021–2022 Hagström sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi. Tour de Ski -kiertueella hän sijoittui Oberstdorfin perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi ja Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Sprintticupissa hän oli neljäs. Kaudella 2024–2025 Hagström voitti Rukan perinteisen hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui toiseksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä.
Hagström sai Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä ja hopeaa suksicrossissa. Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 hän saavutti pronssia naisten 4 × 3,3 km viestissä Ruotsin joukkueessa. Oberwiesenthalin nuorten MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden vapaan hiihtotavan sprintissä.
Damiris Dantas

Damiris Dantas (s. 17. marraskuuta 1992) on brasilialainen koripalloilija. Hän pelaa kaudella 2018-2019 Atlanta Dream -joukkueessa Yhdysvaltain wnba-liigaa ja Brasilian maajoukkuessa. Hänet varattiin vuoden 2012 varaustilausuudessa ensimmäisen kierroksen 12. varauksena Minnesota Lynxiin. 
Pelityyli.
Dantasin pelipaikka on sentteri ja hän on 191 cm pitkä.
Krista Nieminen

Krista Nieminen (s. 9. maaliskuuta 1987) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2016 alkaen 48 ottelua. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 2021 ja 2023.
Naisten Salibandyliigassa Nieminen on edustanut Espoon Oilersia kausina 2004–2009, nurmijärveläistä SB-Prota kausina 2009–2011 sekä Porvoon Salibandyseuraa kausina 2011–2015 ja 2016–2018. Hän on saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2010 sekä SM-pronssia vuosina 2006, 2011 ja 2017. Hän on pelannut Sveitsin liigassa kauden 2015–2016 Zug Unitedin joukkueessa, kausina 2018–2022 Unihockey Berner Oberlandissa ja kaudella 2023–2024 Kloten-Dietlikon Jetsissä. Kaudeksi 2022–2023 Nieminen siirtyi Ruotsin pääsarjaan nousseeseen Åkersbergaan. Hän ei kuitenkaan viihtynyt seurassa vaan lähti sieltä neljän ottelun, joista hän pelasi kahdessa, jälkeen. Kevään 2023 hän pelasi Ruotsin toisella sarjatasolla.
Naina Jeltsina

Naina (Anastasija) Iosifovna Jeltsina (, o.s. Girina (); s. 14. maaliskuuta 1932 Titovka, Orenburgin alue, Neuvostoliitto, nyk. Venäjä) on Venäjän presidenttinä vuosina 1991–1999 toimineen Boris Jeltsinin leski.
Elämäkerta.
Naina Jeltsina syntyi Iosif Aleksejevitšin (1910–1966) ja Maria Fedorovnan (1910–1944) perheeseen. Hän oli vanhin perheen kuudesta lapsesta. Syntymähetkellä hänet nimettiin Anastasijaksi, mutta häntä on aina kutsuttu Nainaksi. Vasta 25-vuotiaana hän muutti passiinsa nimen Naina, koska ei tottunut alkuperäisen nimensä käyttöön.
Vuonna 1955 hän valmistui Uralin ammattikorkeakoulun rakennustekniikan osastolta erikoisnimikkeellä ”insinööri-rakentaja”. Koulussa hän tutustui myös tulevaan puolisoonsa Boris Jeltsiniin, ja avioliitto solmittiin pian valmistumisen jälkeen vuonna 1956. Vuoteen 1985 saakka Naina Jeltsina työskenteli jäteveden puhdistamoiden suunnittelijana Sverdlovskin alueella. Vuodesta 1985 lähtien hän on asunut Moskovassa. 
Boris Jeltsinin presidenttikaudella Naina Jeltsina osallistui joillekin miehensä tekemille virkamatkoille, varsinkin Suomeen ja Ruotsiin vuonna 1997 sekä matkalle Kiinaan vuonna 1999. Jeltsina ei koskaan pyrkinyt sekaantumaan miehensä poliittiseen toimintaan. Kuitenkin vuoden 1996 vaalitaistossa hän kohtasi äänestäjiä ja antoi haastatteluja medialle. Naina Jeltsinan merkittävin julkinen esiintyminen oli hänen miehensä hautajaisissa huhtikuussa 2007.
Vuodesta 2008 lähtien Jeltsina on toiminut miehensä muistoksi perustetun keskuksen hallituksessa ja toiminut muutenkin aktiivisesti miehensä muiston vaalimiseksi.
Vuonna 2017 Jeltsin esitteli muistelmiaan Jeltsin-keskuksessa ja sittemmin myös Moskovassa.
Laura Quevedo

Laura Quevedo Cañizares (s. 15. huhtikuuta 1996 Coslada, Madrid) on espanjalainen koripalloilija, joka edustaa tällä hetkellä CB Al-Qázeres-seuraa sekä Espanjan naisten koripallomaajoukkuetta. Quevedo edusti maataan kesäolympialaisten 2016 koripallon naisten turnauksessa.
Pelaajaura.
Seuraura.
Quevedo aloitti pelaamisen 7 vuoden ikäisenä CB Coslada-seurassa, jossa hän pelasi viisi vuotta. 12-vuotiaana Quevedo siirtyi Real Canoe-seuran riveihin, pelaten sielläkin viiden vuoden ajan. 17 vuoden ikäisenä Quevedo allekirjoitti sopimuksen Liga Femenina de Baloncesto-sarjassa pelaavan Baloncesto Rivas-seuran kanssa, jota hän edusti vuoden. 18 vuoden ikäisenä Quevedo muutti Floridaan siirtyen Miami Hurricanes-seuraan.
Quevedo kuitenkin palasi hyvin pian Espanjaan, jossa hän liittyi Pajariel Bembibre-seuran vahvuuteen kaudelle 2014-2015. Seuraavaksi kaudeksi Quevedo allekirjoitti yhden kauden mittaisen sopimuksen Universitario de Ferrol-seuran kanssa. Joulukuussa 2017 Quevedo siirtyi CB Al-Qázeres-seuraan.
Maajoukkueura.
Quevedo edusti nuorten Espanjan naisten koripallomaajoukkuetta 16 vuoden ikäisenä, voittaen seitsemän arvokisamitalia vuosina 2012-2016. Quevedo pelasi kesäolympialaisissa 2016 koripallon naisten turnauksessa Riossa.
Ella Mai

Ella Mai Howell (s. 3. marraskuuta 1994 Lontoo, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä "Ella Mai" vuonna 2018, jonka kappale "Boo’d Up" oli ehdolla Vuoden laulun Grammy-palkinnolle.
Varhaiset vaiheet.
Ella Mai syntyi 3. marraskuuta 1994 Lontoossa. Hänen isänsä oli irlantilainen ja äitinsä jamaikalainen. 12 vuoden ikäisenä Mai muutti perheineen New Yorkiin, jossa hän ryhtyi opiskelemaan musiikkia.
Yvonne de Gaulle

Yvonne Charlotte Anne Marie de Gaulle (o.s. Vendroux; s. 22. toukokuuta 1900 Calais, Pas-de-Calais, Ranska – 8. marraskuuta 1979 Pariisi) oli Ranskan presidentin Charles de Gaullen puoliso.
Yvonne de Gaulle tunnettiin myös lempinimellä "Tante Yvonne" eli ”Yvonne-täti”. Hän vietti hyvin julkisuudesta vetäytynyttä elämää eikä koskaan antanut ainuttakaan haastattelua, joten suuri yleisö tuntenut häntä kovinkaan hyvin. 
Elämäkerta.
Yvette Vendroux ja Charles de Gaulle avioituivat 6. huhtikuuta 1921. Yvonne de Gaulle tunnetaan toteamuksestaan ”presidenttiys on vain tilapäistä, mutta perhe on pysyvä”.
Yvonne de Gaullen vetäytymistä julkisuudesta lienee edistänyt 22. elokuuta 1962 Clamartissa Pariisin esikaupunkialueella tapahtunut salamurhayritys, jossa everstiluutnantti Jean Bastien-Thiryn johtama iskuryhmä tulitti presidenttiparin Citroën DS -autoa konekiväärillä. De Gaullet selvisivät tapahtumasta vahingoittumattomina, osin auton teknisen edistyksellisyyden ansiosta.
Lapset.
Nuorin lapsista, Anne, sairasti Downin oireyhtymää. Yvonne de Gaulle perusti "La foundation Anne-de-Faulle" -säätiön, jonka tehtävänä on tukea sairaita lapsia.
Izkušenie

Izkušenie on () bulgarialaisen pop-folk-laulaja Janitsan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2018 levymerkillä Payner
Supriya Pathak

Supriya Pathak (s. 7. tammikuuta 1961 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka on työskennellyt elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Hän on voittanut kolme parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkintoa.
Yksityiselämä.
Pathak meni naimisiin näyttelijä Pankaj Kapurin kanssa vuonna 1988. Heillä on kaksi yhteistä lasta, minkä lisäksi Pathak on näyttelijä Shahid Kapoorin äitipuoli.
Aleksandra Ivošev

Aleksandra "Sanja" Ivošev (; s. 17. maaliskuuta 1974 Novi Sad, Jugoslavian SLT) on serbialainen uransa päättänyt ampuja. 
Ura.
Ivošev aloitti kilpailemisen vuonna 1989. Hän saavutti kesäolympialaisista 1996 kaksi mitalia, olympiakultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailusta sekä pronssia 10 metrin ilmakivääristä. Tuolloin hän edusti Jugoslavian joukkuetta. Samana vuonna 1996 Serbian Olympiakomitea palkitsi hänet vuoden jugoslavilaisena naisurheilijana.
Phil Vischer

Philip Roger "Phil" Vischer (s. 16. kesäkuuta 1966 Muscatine, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen animaattori, kirjailija ja ääninäyttelijä. Hän on luonut "Popsikkaat" (engl. "VeggieTales") -animaatiosarjan, jonka hän kehitti yhdessä Mike Nawrockiin kanssa. Vischer ääninäytteli sarjassa Bobi Tomaattia ja monia muita hahmoja. Vischer omistaa Jellyfish Labs -elokuvayhtiön, jonka hän perusti vuonna 2005.
Bobi Tomaatin lisäksi Vischer on ääninäytellyt "Popsikkaat"-sarjassa myös Alfred Parsa, Pappa Rypälettä, Herra Lanttua, Jimi Kurpitsaa, Herra Nekkulaa, Herni Hernettä sekä monia sivuääniä.
Fluksio

Fluksiot (myös fluksionit, , virrata) ja fluentit ovat historiallisia käsitteitä varhaisesta differentaali- ja integraalilaskennasta. Fluksiolla tarkoitettiin sitä nopeutta jolla muuttuva suure kasvaa tai vähenee aikayksikköä kohti. Fluksiot vastaavat modernia derivaattaa, kun taas fluentit ovat integraaleja. Nämä käsitteet kehitti Isaac Newton kirjassaan Method of Fluxions.
Dagmar Salén

Dagmar Salén (o.s. Mörner; 22. toukokuuta 1901 Örebro, Ruotsi – 20. joulukuuta 1980 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen purjehtija. Hän saavutti ainoan olympiamitalinsa kesäolympialaisista 1936 purjehduksen kuutosesta Ruotsin viisihenkisessä joukkueessa, johon kuului myös hänen miehensä Sven Salén. Hänestä tuli tuolloin ensimmäinen ruotsalainen olympiamitalin purjehduksesta saanut nainen.
Dagmar Salen nai Sven Salénin vuonna 1931. Heidän ainoa poikansa Sven H. Salén (s. 1939) ryhtyi liberaalien poliitikoksi.
Märtha Adlerstråhle

Anna Märtha Vilhelmina Adlerstråhle (syntyjään von Oelreich; 16. kesäkuuta 1868 Torpa, Kungsör, Ruotsi – 4. tammikuuta 1956 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän saavutti pronssia kesäolympialaisista 1908 naisten sisäkaksinpelistä.
Hän nai vuonna 1889 Axel Einar Teodor Adlerstrålen. Kun Adlerstråle tammikuussa 1956 kuoli, hänet haudattiin Norra begravningsplatsenille.
Marjo Yliperttula

Marjo Liisa Yliperttula (aik. Ikonen 1988–1996, Yliperttula-Ikonen 1996–2000; s. 4. lokakuuta 1960, Kiiruna) on suomalainen kemisti ja Helsingin yliopiston biofarmasian professori.
Yliperttula tuli ylioppilaaksi vuonna 1979. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1987 ja tohtoriksi 1993 Helsingin yliopistosta. Hänen fysikaalisen kemian väitöskirjansa käsitteli bio-optoelektroniikaa. Nimellä Marjo Ikonen julkaistu englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1993) oli otsikoitu "Bacteriorhodopsin in Langmuir-Blodgett films-preparation, structure and photoinduced optical and electrical properties". Hän oli väitöskirjansa aikaan vierailevana tutkijana Moskovan yliopistossa maser-ilmiön löytäneen nobelisti Aleksandr Prohorovin johtamassa Optisen fysiikan laboratoriossa. Postdoc-tutkijana hän vieraili Ranskan Saclayssa d'Etudies de Atomique Moleculaire -ydintutkimuslaitoksessa (1994–1995). 
Opiskelunsa ohessa Yliperttula toimi Nokia elektroniikan tutkimusavustajana (1981–1985) ja KSV Instrumentsin tutkijana (1986–1987). Hän oli Helsingin yliopiston Fysikaalisen kemian laitoksen tutkija (1987–1989) ja assistentti (1990–1993), minkä jälkeen Orionin tutkija, vanhempi tutkija ja ryhmäpäällikkö (1995–2005). Helsingin yliopiston farmasian tiedekunnan vanhemmaksi tutkijaksi hän siirtyi vuonna 2005 ja biofarmasian professorina hän aloitti 2007 (2006). Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Harvard Medical Schoolissa (Women’s Hospital) 2006–2007. Lisäksi hän on ollut vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Cambridgessä ja vierailevana professorina Latviassa Riian teknillisessä yliopistossa ja Italiassa Padovan yliopistossa. 
Yliperttulalla oli vuonna 2015 kahdeksan patenttia, joihin lukeutuu esimerkiksi Nanoselluloosan käyttö solujen kasvualustana, mihin pohjautuu UPM:n GrowDex-tuote. Hän sai Suomen Kemian Seuran Vuoden nuori tutkija -palkinnon (1988). Hänelle on myönnetty myös Tekesin Scientific Breaktrough -palkinto (Functional materials). Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Yliperttula on ollut vuodesta 2019.
Barrett Wilbert Weed

Barrett Wilbert Weed (s. 6. marraskuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt Veronica Sawyerin roolin elokuvaan "Heathers" perustuvassa musikaalissa Off Broadwaylla sekä Janis Sarkisianin roolin Broadwayn "Mean Girlsin" musikaaliversiossa.
Ura.
Weedin ensiesiintyminen Broadwaylla tapahtui marraskuussa 2011 musikaalissa Lysistrata Jones, jossa hän toimi useiden naispuolisten roolien varanäyttelijänä.
Hänen seuraava merkittävä roolinsa oli Nadia musikaalissa vuosina 2012-2013.
Syksyllä 2013 Weed sai pääroolin Veronica Sawyer musikaalin ensiesityksessä Los Angelesissa, ja jatkoi roolissaan kun musikaali siirtyi New Yorkiin Off Broadwaylle. Kesäkuussa 2014 Weed jätti roolin ja elokuussa musikaali suljettiin. Esiintymisensä ansiosta hän pääsi ehdolle Lucille Lortel- ja Drama Desk-palkintojen saajaksi.
Sofie Castenschiold

Thora Gerda Sofie Castenschiold (1. helmikuuta 1882 Kööpenhamina, Tanska – 30. tammikuuta 1979 Helsingborg, Ruotsi) oli tanskalainen tennispelaaja. Vuoden 1912 kesäolympialaisissa hän saavutti hopeaa naisten sisäkaksinpelistä Edith Hannamin voittaessa finaalin erin 2–0. Castenschiold on myös voittanut Tanskan naisten tennismestaruuskilpailut neljästi vuosina 1906–1910.
Salibandyn Champions Cup 2020

 
Champions Cup 2020 oli järjestyksessään 27. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin 11.–12. tammikuuta 2020 Ostravassa ja siihen osallistuivat Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit kaudelta 2018–2019 sekä miehissä, että naisissa. Kaksipäiväisessä turnauksessa 11. päivänä pelattiin välierät ja 12. päivänä mitalipelit.
Joukkueet.
Miehet
Naiset
Jyrki Niskanen (professori)

Jyrki Tapio Niskanen (30. syyskuuta 1955 Helsinki – 18. huhtikuuta 2019 Kuopio) oli Itä-Suomen yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professori. Niskasen vanhemmat olivat vuorineuvos Yrjö Niskanen ja Vera Niskanen (o.s. Sairisto).
Elämänura.
Niskanen syntyi Helsingissä ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1974. Seuraavana syksynä hän aloitti opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa. Suoritettuaan kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon hän aloitti tutkijanuransa Helsingin Kauppakorkeakoulussa ja siirtyi sieltä virkamieheksi kauppa- ja teollisuusministeriöön. Niskanen palasi tutkijaksi Kauppakorkeakouluun, mistä väitteli tohtoriksi 1990. Hän jatkoi työskentelyä eri tehtävissä Kauppakorkeakoulussa vuoteen 1994. 
Niskasen tuleva vaimo, professori Mervi Niskanen, työskenteli samalla laitoksella.
Vuonna 1994 Niskanen nimitettiin laskentatoimen professoriksi Tampereen yliopistoon, mistä hänet kutsuttiin 2001 Kuopion yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professoriksi. Niskasen yliopistoura jatkui kaikkiaan yli 30 vuotta, joista professorina 25 vuotta. Päätyönsä ohella Niskanen toimi vuosina 2005–2009 Kuopion yliopiston Informaatioteknologian ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaanina.
Tutkijanura.
Niskasen tutkimukset keskittyivät pääosin ulkoisen laskentatoimen ja yritysrahoituksen aihealueille. Väitöskirjassaan hän tutki kassa- ja suoriteperusteisesta informaatiosta saatavaa hyötyä arvioitaessa yritykseen sijoituskohteena liittyvää riskiä. Ulkoisen laskentatoimen alueella Niskasen tutkimus keskittyi varsinkin hänen uransa alkuvaiheessa markkinaperusteiseen laskentatoimeen ja erityisesti tuloslaskennan tutkimukseen. Myöhemmässä vaiheessa tutkimus laajeni kattamaan myös yritysrahoituksen ja tilintarkastuksen tutkimusta. Yritysrahoituksen tutkijana Niskanen keskittyi erityisesti pk-yritysten rahoitusta ja pankkisuhteita käsitteleviin aihealueisiin. Tilintarkastustutkimuksen osalta hänen kiinnostuksenkohteisiinsa kuuluivat tilintarkastuksen kysyntä ja laatu.
Oppikirjat.
Niskanen kirjoitti vaimonsa Mervi Niskasen kanssa kaksi laajasti käytettyä yliopistotason oppikirjaa:
Leena Virtanen (toimittaja)

Leena Virtanen (s. 12. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja tietokirjailija.
Ura.
Virtanen opiskeli Tampereen yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1991. Hän työskenteli "Helsingin Sanomien" toimittajana vuodesta 1991 lähtien ja jättäytyi freelanceriksi vuonna 2010. Virtanen on erikoistunut elokuvaan ja tv-sarjoihin, joista hän kirjoittaa myös arvioita. "Helsingin Sanomien" lisäksi hän avustaa muun muassa "Suomen Kuvalehteä".
Virtanen alkoi kirjoittaa lasten kuvakirjoja 2000-luvulla. Silloin ilmestyi kolme "Xing"-kirjaa, joiden päähenkilönä oli Kiinasta adoptoitu tyttö. Kirjat kuvitti Salla Savolainen ja kustansi Tammi.
Virtanen on kirjoittanut "Suomen supernaisia" -kuvakirjasarjaa, jota on kuvittanut Sanna Pelliccioni. Ensimmäinen osa Minna Canthista ilmestyi syksyllä 2018. Sen jälkeen ovat ilmestyneet kuvakirjat taiteilija Ellen Thesleffistä, kirjailija Eeva Kilvestä, kirjailija Fredrika Runebergista ja runolaulaja Larin Paraskesta. "Minna!" palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa lasten- ja nuortenkirjojen sarjassa 2019.
Vuonna 2021 Virtasen ja Kristiina Markkasen teos "Wivi &amp; Hanna – arkkitehdin ja kauppaneuvoksen yhteiset vuodet" valittiin tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaaksi. Teos oli kategoriassaan yleisön suosikki.
Vuonna 2022 ilmestyi Virtasen käsikirjoittama ja Aino Sutisen kuvittama sarjakuva-albumi "Sörnäisten tyttö", joka perustuu vasemmistopoliitikko Sylvi-Kyllikki Kilven teinipäiväkirjoihin vuosilta 1915–1918.
Keväällä 2023 ilmestyi Virtasen ja Jaana Semerin tietokirja "Neitoperhot ja pahanhautojat", joka kertoo suomalaisen elokuvan naistekijöistä, pääasiassa 1990-luvulta lähtien nykyaikaan.
Virtanen on Adoptioperheet ry:n hallituksen jäsen. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2025.
Dominique Bona

Dominique Henriette Marie Bona, o.s. Conte (29. heinäkuuta 1953 Perpignan, Pyrénées-Orientales) on ranskalainen kirjailija. Hän on saanut vuonna 1992 Prix Interallié -palkonnon ja vuonna 1998 Prix Renaudot -palkinnon. Hänestä tuli Ranskan Akatemian jäsen 18. huhtikuuta 2013 ja hänellä on tuoli numero 33.
Elämäkerta.
Dominique Conte syntyi alkuperältään katalonialaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli myös kirjailija ja poliitikko Arthur Conte (1920-2013). Dominique Conte on kustantaja Pierre Conten sisar.
Dominique Bona suoritti akateemiset opintonsa Sorbonnessa vuonna 1975, hänen gradunsa otsikko oli "Les fées et les sorcières dans la littérature des XIIe et XIIIe siècles" ja samanna vuonna hän auskultoi eli suoritti opettajan pätevyyden.
Kirjallisessa tuotannossaan Dominique Bona on korostanut feminismiä.
Kun Bona valittiin Ranskan akatemiaan 18. huhtikuuta 2013 tuolille 33 eli Michel Mohrtin tilalle, niin hänestä tuli valintahetkellä kahdeksan nainen, joka oli päässyt kuolemattomien joukkoon. Hän oli myös valintansa hetkellä koko Akatemian nuorin jäsen.
Dominique Bona on avioliitossa korsikalaista alkuperään olevan miehensä kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Virpi Mäkinen

Virpi Helena Mäkinen (s. 7. marraskuuta 1962, Tampere) on suomalainen teologi ja Helsingin yliopiston systemaattisen teologian yliopistonlehtori.
Mäkinen tuli ylioppilaaksi Kokemäen lukiosta vuonna 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidatiksi 1990. Hän opiskeli Kanadassa (Pontifical Institute of Mediaeval Studies) vuosina 1994–1995. Hän jatkoi Helsingin yliopistossa, ja valmistui teologian lisensiaatiksi (1997) ja tohtoriksi (1999). Hän on ollut Helsingin yliopiston teologisen etiikan ja uskontofilosofian dosentti vuodesta 2002.
Työurallaan Mäkinen on toiminut uskonnon ja psykologian tuntiopettajana (Vantaanjoen ja Tapiolan yläaste, 8/1990–7/1992), psykologian ja uskonnon vanhempana lehtorina (Tapiolan yläaste, 8/1992–31.7.1994). Hän oli Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksen projektitutkija (1995–1997) ja Joensuun yliopiston uskonnon didaktiikan lehtori (1997–2002), josta kaudesta osan Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2000–2001).Helsingoin yliopistoin kollegeumin tutkija (2001–2007) ja Helsingin yliopiston yliopistolehtori vuodesta 2002. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2008–2012). Hän on toiminut virkaatekevänä systemaattisen teologian professorina (10/2012–12/2013) ja virkaatekevänä uskontofilosofian professorina (9/2014–12/2015). 
Hänelle yhdessä muun työryhmän kanssa myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (1997/1998) yhdessä Tuomas M. S. Lehtosen kanssa toimittamastaan teoksesta "Keskiajan kevät". Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Mäkinen on ollut vuodesta 2014. 
Mäkisen puoliso (2002–) on professori Heikki Pihlajamäki.
Heli Peltola

Heli Maarit Peltola (s. 1965) on suomalainen metsätieteilijä, joka toimii Itä-Suomen yliopiston metsänhoitotieteen professorina.
Peltola valmistui Joensuun yliopistosta maatalous- ja metsätieteen kandidaatiksi 1988, lisensiaatiksi (1991) ja tohtoriksi (1995). Hän on ollut Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsänhoitotieteen dosentti vuodesta 2002. Englanninkielisessa artikkeliväitöskirjassaan (1995) hän tarkasteli tuulen männyille aiheuttamia metsävahinkoja. Työ on otsikoitu "Studies on the mechanism of wind-induced damage of Scots pine".
Peltola työskenteli Suomen Akatemian tutkimusapulaisena (1990–1992) ja nuorempana tutkijana (1992–1995). Tohtoritutkintonsa jälkeen hän oli Joensuun yliopiston (2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston) tutkija tai postdoc-tutkija (1995–1999). Hän oli vanhempi tutkija ja välillä myös huippuyksikön osa-aikainen koordinoija (2000–2013); tästä jaksosta hän toimi osan virkaatekevänä metsänhoitotieteen professorina (2004–2006 ja 2012–2013). Helmikuusta 2013 lähtien hän on ollut metsänhoitotieteen professori. Hän on vieraillut kolmessa kiinalaisessa yliopistossa lyhyitä jaksoja. 
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Peltola on ollut vuodesta 2018.