tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eerikki Koivu

Eerikki Koivu (s. 29. joulukuuta 1979 Kokkola) on norjansuomalainen entinen jääkiekkoilija. Nykyään hän toimii Jyväskylän steinerkoulun luokanopettajana. 
Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Koivu edusti pelaajaurallaan viimeksi Norjan pääsarjassa pelaavaa Lørenskog IK:ta. SM-liigassa hän on aikaisemmin edustanut kasvattajaseuraansa JYPiä. Kokkolassa syntynyt Koivu sai Norjan kansalaisuuden ja edusti Norjan jääkiekkomaajoukkuetta jääkiekon MM-kisoissa 2011. 
Ura.
Vaikka Koivu syntyi Kokkolassa, hän pelasi juniori-ikäisenä jyväskyläläisissä joukkueissa Diskoksessa ja JYPissä. Hän pelasi A-nuorten Suomen mestaruuden kaudella 1996-97 voittaneessa JYPin joukkueessa 6 ottelua ja sai tililleen nuorten Suomen mestaruuden.
Uransa aikuisten tasolla Koivu aloitti ulkomailla Ranskassa Ducs d'Angersissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi takaisin Suomeen pelaamaan Mestikseen Diskoksen riveihin. Diskos kuitenkin tippui kauden päätteeksi sarjasta ja Koivu lähti takaisin Ranskaan Angersiin. Kaudeksi 2003-2004 Koivu siirtyi Mestis-seura Hermekseen, missä hän teki läpimurtonsa Mestis-tasolla ja voitti mm. sarjan plus/miinus -tilaston. Sieltä hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Kajaanin Hokkiin luokanopettajan opiskelujensa takia. Kajaanin kaudella hän myös pääsi pelaamaan ensimmäiset SM-liiga ottelunsa kasvattajaseuransa JYPin riveissä lainapestin muodossa. Kaudeksi 2005–2006 Koivu sai jo liigasopimuksen Jyväskylään, missä hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Liigasopimustarjousten puutteessa kauden 2006–2007 jälkeen Koivu suunnitteli jo uransa lopetusta, mutta päätti kuitenkin jatkaa uraansa Norjassa maan pääsarjassa pelaavan Storhamar Dragonsin riveissä. Koivu pelasi Norjassa hyvän kauden ja hänen joukkueensa ylsi maansa mestariksi asti. 
Joulukuulla 2010 Koivu pääsi edustamaan Norjan maajoukkuetta neljän maan turnauksessa 3 ottelun ajan ja onnistuen maalinteossa Itävaltaa vastaan. Jääkiekon MM-kilpailuissa 2011 Koivu edusti Norjan maajoukkuetta ja onnistui tekemään maalin kolmannessa MM-ottelussaan.
William Lassell

William Lassell (18. kesäkuuta 1799 – 5. lokakuuta 1880) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän löysi Neptunuksen kuun Tritonin 10. lokakuuta 1846. Johann Gottfried Galle oli löytänyt itse Neptunuksen vain hieman aiemmin, 23. syyskuuta. 
Lassell teki myös muita kuulöytöjä: hän havaitsi Saturnuksen kuun Hyperionin vuonna 1848 sekä Uranuksen kuut Arielin ja Umbrielin 1851. 
Lassell palkittiin vuonna 1849 Royal Astronomical Societyn kultamitalilla.
Johann Gottfried Galle

Johann Gottfried Galle (9. kesäkuuta 1812 – 10. heinäkuuta 1910) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka tunnetaan Neptunuksen löytäjänä.
Aikaisemmin olivat Urbain Le Verrier ja John Couch Adams todenneet, että Uranuksen havaittu kiertorata poikkesi selvästi Newtonin gravitaatiolain mukaisista ennusteista, joissa myös tunnettujen planeettojen vetovoimat oli otettu huomioon. Tästä he molemmat olivat toisistaan tietämättä päätelleet, että Uranuksen kiertoradan ulkopuolella on tuntematon planeetta. Johann Gottfried Galle löysikin tämän planeetan, Neptunuksen, Berliinin observatoriossa 23. syyskuuta 1846 opiskelija Heinrich Louis d’Arrest’n avustuksella vain asteen päästä siitä, missä Le Verrier oli päätellyt sen olevan.
Kuollessaan Potsdamissa Galle oli jo 98-vuotias. Hänen mukaansa on nimetty yksi Kuun kraattereista. 
Asteroidi 2097 Galle on nimetty hänen muistokseen.
Heinrich Louis d’Arrest

Heinrich Louis d’Arrest (13. heinäkuuta 1822 – 14. kesäkuuta 1875) oli saksalais-tanskalainen tähtitieteilijä. Hän avusti Johann Gottfried Gallea Neptunuksen löytöön 23. syyskuuta 1846 johtaneessa tutkimustyössä.
D’Arrest löysi periodisen komeetan, joka nimettiin hänen mukaansa. Niin ikään hän löysi 76 Freia -asteroidin Kööpenhaminassa 21. lokakuuta 1862.
D’Arrest sai Royal Astronomical Societyn kultamitalin vuonna 1875. Hänen mukaansa on nimetty Kuun kraatteri.
Joan D. Vinge

Joan D. Vinge (s. 2. huhtikuuta 1948) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on voittanut Locus- ja Hugo-palkinnot romaanillaan "The Snow Queen" (1980). Myöhemmin hän on tehnyt useita elokuvien romaaniversioita, joista on suomennettu "Lost in Space – matkalla avaruuteen" (1998). 
Hän on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Vernor Vingen ja kustannustoimittaja James Frenkelin kanssa. Vingellä ja Frenkelillä on kaksi lasta ja he asuvat Madisonissa, Wisconsinissa.
Philippe de La Hire

 
Philippe de La Hire (18. maaliskuuta 1640 – 21. huhtikuuta 1718) oli ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Pariisissa taidemaalari Laurent de La Hyren poikana ja opiskeli itsekin alun alkaen kuvataidealaa.
La Hire oli Ranskan tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1678. Hän työskenteli muun muassa Collège de Francessa.
AGOVV Apeldoorn

Alleen Gezamenlijk Oefenen Voert Verder Apeldoorn, useammin vain AGOVV Apeldoorn on jalkapalloseura, jonka kotikaupunkina on Apeldoorn. Seura perustettiin jo vuonna 1913. Seuran kotikenttänä on Sportpark Berg &amp; Bos, jolle mahtuu 2500 katsojaa. Seuran puheenjohtajana toimii Victor Doorn ja valmentajana John van den Brom. AGOVV pelaa kaudella 2008-09 Hollannin toiseksi ylimmällä sarjatasolla Jupiler Leaguessa. Edellisellä kaudella 2007–2008 AGOVV Apeldoorn sijoittui Jupiler Leaguessa kahdeksanneksitoista.
Seura perustettiin aluksi nimellä AGOSV (Apeldoornse GeheelOnthoudersvoetbalvereniging "Steeds Voorwaarts"), mutta se vaihtoi nykyiseen nimeen, koska oli toinenkin jalkapallojoukkue, jonka nimessä oli "Steeds Voorwaarts" ("Aina eteenpäin"). Seuran nykyinen nimi tarkoittaa: "Vain yhdessä harjoittelemalla pääsemme pitemmälle". AGOVV:sta tuli ammattilaisseura vuonna 1954, mutta se palasi amatöörisarjaan vuonna 1971 talousvaikeuksien vuoksi. Vuonna 2003 AGOVV teki paluun ammattilaisjalkapalloon. Paluun jälkeen AGOVV:n paras sijoitus on ollut Eerste divisien 10. sija.
Herra Tompkins

Herra Tompkins on alkujaan ukrainalaissyntyisen fyysikon George Gamovin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy useissa hänen teoksissaan. Tunnetuimpia teoksia on "Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa", joka pyrkii selittämään ja kuvaamaan maallikoille tavanomaisia fysiikan ilmiöitä. Alkuperäinen teos on myös Gamowin osittain kuvittama.
Kirjojen päähenkilö herra Tompkins on varsinaiselta ammatiltaan pankkivirkailija, mutta innokas fysiikan harrastaja. Hänen seikkailujaan fysiikan ihmemaassa seurataan muun muassa sekä hänen eloisien uniensa että käymiensä yleisöluentojen kautta. Eniten huomiota kirjoissa saavat 1900-luvun päätutkimuskohteet, kuten suhteellisuusteoria, kosmologia ja kvanttifysiikka.
Alun perin Gamow oli kirjoittanut vain lyhyitä tarinoita Tompkinsin seikkailuista populaaritieteelliseen "Discovery"-lehteen, kunnes Cambridge University Press julkaisi teoksen ensimmäistä kertaa yhtenäisenä kokonaisuutena vuonna 1940 nimellä "Mr Tompkins in Wonderland". Sittemmin kirja sai vielä jatkoa vuonna 1944 julkaistusta kirjasta "Mr Tompkins Explores the Atom". 
Vuonna 1999 Russell Stannard julkaisi kirjasta "Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa" uudistetun painoksen nimellä "Herra Tompkinsin uusi maailma". Stannardin versio oli ajanmukaistus Gamowin alkuperäisistä tarinoista ja sisälsi muun muassa neljä kokonaan uutta lukua, jotka käsittelivät sekä mustia aukkoja että nykyaikaisia hiukkaskiihdyttimiä.
Bernard le Bovier de Fontenelle

Bernard le Bouyer (Bovier) de Fontenelle (11. helmikuuta 1657 Rouen, Ranskan kuningaskunta – 9. tammikuuta 1757 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.
Fontenellen tuotantoon kuuluu valistusajan varhaisin merkkiteoksiin kuuluva filosofinen "Entretiens sur la pluralité des mondes" (1686). Fontenelle nousi suosioon aikansa sivistyneistön keskuudessa. Pitkäikäinen Fontenelle kuoli Pariisissa kuukautta ennen kuin olisi täyttänyt sata vuotta.
Fontenelle sai kasvatuksensa jesuiitoilta. Hän vaihtoi aloittamansa asianajajan-uran kirjalliseen. Ensin hän yritti Pariisissa traagisena ja paimenrunoilijana, mutta saavutti menestystä vasta Lukianoksen tyyliin kirjoitetuilla dialogeillaan "Dialogues des Morts" (1683). Oikean alansa hän kuitenkin löysi vasta ryhtyessään oppineen ja sivistyneen maailman välittäjäksi. Teos "Entretiens sur la Pluralité des Mondes" (1686) oli ensimmäinen onnistunut yritys yleistajuisesti esittää Kopernikuksen, Galilein ja Descartesin oppeja.
Teos "Histoire des oracles" (1687) oli sivistyneitä varten tehty hollantilaisen oppineen Antonius van Dalen teoksen muokattu versio, jossa Fontenelle joutui ristiriitaan katolisen kirkon kanssa. Tässä oli alku ironis-leikilliseen ja historialliseen kritiikkiin, joka nojaa modernin luonnontieteen perusteisiin. Markiisitar de Lambert'n Anne-Thérèse de Marguenat de Courcelles'n suuntaa määräävissä yläluokan kirjallisissa salongeissa Fontenellella oli suuri vaikutusvalta. 
Vuonna 1691 Fontenellesta tuli Ranskan akatemian jäsen, ja hän kuului myös Académie des Inscriptions et Belles-Lettresiin. Vuodesta 1699 lähtien hän oli Ranskan tiedeakatemian pysyvä sihteeri. 
Vuosina 1708 ja 1719 hän julkaisi "Éloges des académiciens", joilla hän pani alkuun akateemisten ylistyspuheiden, niin sanottujen elogien perinteen. Hänen kootut teoksensa "Œuvres complètes" ilmestyivät vuonna 1758. Jérôme Lalande julkaisi ne selityksineen vuonna 1790.
M/S Tor Corona

M/S Tor Corona () brittiläisen Macoma Shippingin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2007 Jinling Shipyardin telakalla Nanjingin kaupungissa Kiinassa. Laivan bruttovetoisuus on 25 654 GT ja nettovetoisuus 7 696 NT. Kuollutta painoa (aluksen kantavuus) on 11 235 tonnia. Aluksen jääluokitus on 1A, eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. "Tor Corona" on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on Lontoo. Nykyisin DFDS Tor Line liikennöi aluksella reitillä Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda.
Tor Coronan sisaraluksia ovat M/S Finnpulp, Finnmill, Finnbreeze, Finnsea, Finnsky, Finntide, M/S Tor Hafnia, M/S Tor Finonia ja M/S Tor Jutlandia.
Käyttöhistoria.
25. huhtikuuta 2007 alus laskettiin vesille. Joulukuussa 2007 alus luovutettiin brittiläisen Macoma Shippingin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä "Tor Corona". Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen. 25. tammikuuta 2008 alus lähti telakalta kohti Tanskan Fredericiaa. 24. helmikuuta alus saapui Kööpenhaminaan. 1. maaliskuuta alus aloitti liikennöinnin reitillä Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda.
Helsingin konservatorio

Helsingin konservatorio on Helsingissä sijaitseva yksityinen, säätiön ylläpitämä musiikin alan oppilaitos.
Konservatoriossa annetaan varhaisiän musiikkikasvatusta musiikkileikkikoulussa, taiteen perusopetusta musiikkiopistossa ja aikuisopetusta. Konservatoriossa voi suorittaa myös musiikkialan toisen asteen ammatillisen perustutkinnon (muusikko tai pianonvirittäjä).
Konservatorion juuret juontavat vuoteen 1922, jolloin Helsingin Suomenkielisen työväenopiston johtaja Zachris Castrén ja Helsingin yliopiston musiikkitieteen dosentti ja Helsingin Suomalaisen lyseon laulunopettaja Armas Launis päättivät perustaa Helsingin kansankonservatorion. Nykyisen nimensä oppilaitos otti käyttöön vuonna 1971. Oppilaitoksen nykyinen rakennus Ruoholahdessa otettiin käyttöön syksyllä 1999.
Musiikkiopisto

Musiikkiopisto on suomalainen musiikkikoulutusinstituutio, joka antaa tavoitteellista ja tasolta toiselle etenevää soitto- ja laulukoulutusta. Koulutus noudattaa opetushallituksen määrittelemää taiteen perusopetuksen musiikin laajaa oppimäärää.
Opetuksen sisältö.
Musiikkiopistot ovat yleisimmin painottuneita taidemusiikkiin. Monissa opistoissa on tosin myös pop-, jazz- sekä kansanmusiikkiopetusta.
Oppiaineet.
Musiikkiopistoissa voi opiskella yleensä orkesteri- ja yhtyesoittimia, sekä laulua, harmonikkaa, kanteletta, harppua sekä pianonsoittoa. Instrumenttiopinnot kattavat yksilöllisen soittimen hallinnan sekä myös yhteissoittoa. Oppilaat koulutetaan hallitsemaan laajoja musiikillisia kokonaisuuksia sekä oppimaan musiikin tulkintaa ja vuorovaikutusta.
Pääaineen lisäksi opetukseen kuuluvat orkesteri- tai kuoromusisointi sekä musiikin perusteet.
Musiikkiopiston opintokokonaisuuden suorittamisesta on mahdollista saada päättötodistus. Se antaa yhdessä ylioppilastutkinnon kanssa kelpoisuuden hakeutua musiikin korkeakoulutusta antaviin oppilaitoksiin.
Opetuksen organisointi.
Musiikkiopistotaso on tarkoitettu etupäässä kouluikäisille lapsille ja nuorille. Opiskelun musiikkiopistoissa voi aloittaa yleensä samalla kun koulunkäynnin yleensäkin, tai hieman vanhempana. Eräissä aineissa, kuten fagotti, tuuba ja laulu, voi opiskelun aloittaa jopa 15–20-vuotiaana.
Opetus tapahtuu enimmäkseen yksityistunteina. Lukukausimaksut ovat yleensä 100-450 euroa. Valtakunnallisesti lukukausimaksuilla katetaan noin 17 % opetuksesta aiheutuvista menoista. Kalleimmat lukukausimaksut ovat pääkaupunkiseudulla sijaitsevissa yksityisissä opistoissa, halvimmat puolestaan valtionosuuksia nauttivissa kunnallisissa musiikkiopistoissa.
Oppilaaksi ottaminen.
Opiskelijat valitaan erityisissä valintakokeissa. Uusia oppilaita otetaan pääosin kerran vuodessa, touko-kesäkuun vaihteessa. Joissakin tapauksissa oppilaaksi voidaan ottaa myös ennen lukuvuoden alkua. Musiikkiopistot määrittelevät valintakokeidensa sisällöt ja ajankohdat itsenäisesti. Kokeista ja niihin valmistautumisesta ilmoitetaan yleensä paikallislehdissä sekä yleisissä ilmoitustauluissa.
Valintakokeissa on testejä, joissa tarkkaillaan pyrkijän sävelkorkeuden ja -kestojen erottelukykyä ja musiikkimuistia. Yleensä pyrkijältä pyydetään laulunäytettä ja mikäli oppilaaksi pyrkivä henkilö jo taitaa instrumenttiaan jonkin verran, häntä yleensä pyydetään esittelemistään instrumenttinsa osaamista. Kokeisiin voi liittyä myös pyrkijän ja hänen vanhempiensa haastattelu, jossa kartoitetaan pyrkijän motivaatio sekä käytännön edellytykset musiikkiharrastuksen suhteen.
Mikäli opiskelija ei erityisesti toivo jotain erityistä instrumenttia, saattaa olla hyödyllistä kysyä paikallisesta musiikkiopistosta, mikäli sinne kaivataan erityisesti jonkin soittimen soittajia. Valintakokeisiin voi osallistua myös uudelleen, mikäli ensimmäinen kerta ei tuo toivottua menestystä.
Tabitha St. Germain

Tabitha St. Germain on kanadalainen ääninäyttelijä, joka siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi ja on siitä lähtien ollut yksi Kanadan käytetyimmistä naisäänistä animaatioiden parissa.
Ura.
Germain aloitti uransa teatterin parissa Vancouverissa. Hänet palkittiin muun muassa vuosina 1995 ja 1996 Dora-palkinnolla parhaana näyttelijänä musikaalissa. Lisäksi hän oli mukana CBC:n radion draamanäytelmissä. Vuonna 1996 Germain siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi animaatioihin. Hän oli sitä ennen tehnyt vuodesta 1985 lähtien satunnaisia äänirooleja. Aluksi hän teki useita dubbauksia ja tekee niitä edelleen The Ocean Group -nimiselle dubbausyhtiölle, alkuperäisten ääniroolien ohella. Germain oli "Ed, Edd n Eddy" -animaatiosarjassa Nazzin äänenä sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Vuosaaren kirkko

Vuosaaren kirkko on Pirkko ja Arvi Ilosen suunnittelema kirkkorakennus Vuosaaressa Helsingissä. Kirkon osoite on Satamasaarentie 7. Kirkon vihki käyttöön piispa Aimo T. Nikolainen 23. toukokuuta 1980. Ahti Sonninen sävelsi tilaisuuteen erityisen helluntaikantaatin.
Alttaritaulu on Mauri Favénin tekemä betonireliefi "Jeesuksen elämä" (1980). Teos on toteutettu hiekkapuhaltamalla ja muistuttaa koko seinän täyttävää sarjakuvaa. Urut ovat Opus 1000, ja niissä on 26 äänikertaa. Kirkon kellotapulissa on kolme kelloa, jotka on valmistettu Itävallassa.
Kirkko peruskorjattiin vuonna 2006. Piispa Eero Huovinen vihki Vuosaaren kirkon ja Marielundin kappelin käyttöön 1. lokakuuta 2006. Kappeli on saanut nimensä kirkon paikalla sijainneelta Marielundin tilalta.
Kirkkorakennus palvelee Vuosaaren seurakuntaa. Kirkkosaliin mahtuu 300 henkilöä. Seurakuntasaleja on kaksi, joista pienempään mahtuu 50 henkilöä ja suurempaan 150 henkilöä.
Kulhia

Kulhia on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kulhia voi tarkoittaa myös seuraavia Mikko Kulhian rakentamia lentokoneita:
Vartiokylän kirkko

Vartiokylän kirkko on arkkitehti Pekka Laurilan suunnittelema valkotiilinen kirkkorakennus Vartiokylän kaupunginosassa Helsingissä. Vartioharjun omakotitaloalueen keskellä sijaitseva kirkko valmistui vuonna 1958, ja on siten Suomen vanhimpia monitoimikirkkoja. Valmistuttuaan kirkko oli nähtävyys, jota tultiin katsomaan kauempaakin.
Vartiokylän kirkon alttarikrusifiksi on Gunnar Uotilan tekemä. ”Suojaavan taivaan alla” -maalauksen on tehnyt Jarmo Mäkilä. Kirkon 16-äänikertaiset urut on valmistanut itäsaksalainen Gemlich.
Kirkko peruskorjattiin 1999–2000, jolloin alttari irrotettiin seinästä ja kalusteita kevennettiin. Remontin jälkeen uutta olivat ilmastointi ja äänentoistolaitteet. Myös liikuntavammaisten tarpeet otettiin paremmin huomioon.
Kirkon vanhat pilliurut eivät olleet enää soittokunnossa 2021, joten ne korvattiin sähköisillä virtuaaliuruilla. Se oli ensimmäinen sellainen soitin pääkaupunkiseudun kirkkoon pysyvästi sijoitettuna. Aiemmin sellainen oli hankittu tilapäiskäyttöön seurakunnan väistötiloihin Lauttasaaren kirkon korjaustöiden ajaksi. Vartiokylän virtuaaliurut ostettiin Mixtuurilta, joka veloitti niistä asennuksineen 60 000 euroa. Uudet akustiset pilliurut olisivat maksaneet ainakin 300 000 euroa.
Kirkkorakennus on Vartiokylän seurakunnan nimikkokirkko. Kirkkosaliin mahtuu 220 ja Seurakuntasaliin 85 henkilöä. Kirkko on monitoimikirkko, jossa saman katon alta löytyy kirkkotilojen lisäksi keittiö, seurakuntasali, voimistelusali, päiväkerho- ja kokoustilat.
Kristiina Rikman

Aino Kristiina Rikman (s. 23. marraskuuta 1947 Lahti) on suomalainen kirjallisuuden kääntäjä. Hän on suomentanut yli sata alkujaan englannin- ja ruotsinkielistä teosta. 
Rikman valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa suomen kieltä, kotimaista kirjallisuutta ja fonetiikkaa ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1972. Opiskeluaikoinaan hän tutustui Kersti Juvaan, jonka kanssa hän kävi Eila Pennasen kääntäjäseminaarin päätyen sitä kautta suomentajaksi. Vuonna 1972 Rikman ryhtyi freelance-kääntäjäksi eikä saattanut loppuun graduaan Paavo Haavikon runoudesta. Vuosina 1981–1990 hän työskenteli myös suomentamisen kurssin opettajana Helsingin yliopistossa. Rikmanin oppilaana oli muun muassa Jaana Kapari, joka suomensi sittemmin "Harry Potter" -kirjasarjan.
Rikman on suomentanut lasten- ja nuortenkirjallisuutta, rikoskirjallisuutta, nykykirjallisuutta, matkaoppaita, tietokirjoja ja kuunnelmia useille kustantamoille. Hän on kääntänyt muun muassa John Irvingin, Alice Munron, Philip Rothin, Charles Bukowskin, Ursula Le Guinin, Donna Leonin, Siri Hustvedtin ja Astrid Lindgrenin teoksia. Vuonna 2007 Rikman teki uuden suomennoksen Lindgrenin "Peppi Pitkätossusta". Hän oli aiemmin kääntänyt muun muassa Lindgrenin "Katto-Kassinen"-sarjaa. Vuonna 2005 ilmestyi Rikmanin toimittama kirjan "Suom. huom. Kirjoituksia kääntämisestä", jonka esseissä suomentajat kirjoittavat työstään.
Rikman on saanut työstään useita palkintoja ja tunnustuksia. Vuonna 2008 hän sai laajasta käännöstyöstään kääntäjien valtionpalkinnon. Samana vuonna hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Rikman toimi Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton hallituksen jäsenenä 1991–1995 ja puheenjohtajana 1996–2000. Hän on ollut Forum Artis -yhdistyksen hallituksen jäsen vuodesta 1995 ja varapuheenjohtaja 1997–1998. Vuonna 2000 Rikman oli opetusministeriön asettaman taiteilijoiden työllistämisedellytyksiä ja sosiaaliturvaa selvittäneen toimikunnan jäsen. Hän on ollut myös valtion kirjallisuustoimikunnan varapuheenjohtaja 2001–2003 ja 2004–2006. Vuonna 2011 Rikman kuului Finlandia-palkintoraatiin.
Palkinnot ja tunnustukset.
Lähde
Tomi Purovaara

Tomi Purovaara on suomalainen kulttuurialan vaikuttaja. Hän työskentelee Kotkan kaupungin kulttuurijohtajana. Hän on toiminut laajasti kulttuurialan neuvonantajana, hankkeiden ja konseptien kehittäjänä, varainhankkijana ja mentorina. Hän on työskennellyt Globe Art Pointin toiminnanjohtajana (2017–2019), Uudenmaan elokuvakeskuksen toiminnanjohtajana (2017), Kulttuurikeskus Caisan johtajana (2014–2016), Lukukeskuksen toiminnanjohtajana (2013) sekä toiminnanjohtajana Cirko - Uuden sirkuksen keskuksessa (2002–2012) ja Sirkuksen tiedotuskeskuksessa (2006–2011). Purovaara on toiminut myös Valtion taidemuseon Ateneum-salin tuottajana (2004–2005), Sibelius-Akatemian konserttituottajana (2002–2004), Tanssiteatteri Hurjaruuthin tiedotus- ja markkinointipäällikkönä (1998–2002) sekä Nukketeatteri Sampon teatterisihteerinä (1993–1998).
Purovaara on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänet valittiin Kotkan kulttuurijohtajaksi vuonna 2019.
Teoksia ja julkaisuja.
Artikkeleita ja esitysarvioita vuodesta 2003 mm. Teatterilehti, Tanssilehti, Stradda, Arts de la Piste.
Cirko

Cirko – Uuden sirkuksen keskus on Helsingin Suvilahdessa sijaitseva esitys- ja tuotantotalo, joka tarjoaa ja tuottaa ympärivuotista esitystoimintaa pääkaupunkiseudulla. Ympärivuotisella esityskaudella nähdään suomalaisia ja ulkomaisia nykysirkusuutuuksia. Valmiiden esitysten lisäksi Cirkossa pääsee seuraamaan avauksia residenssitoiminnasta; esitysten valmistumista maksuttomissa demoissa. Cirkon esityksissä ja festivaaleilla käy yli 12 000 katsojaa vuodessa. Cirko toimii kansainvälisten nykysirkusryhmien kiintopisteenä Suomessa ja sen tiloissa esiintyy ja harjoittelee vuosittain noin 20 ammattilaisryhmää.
Cirko on toiminut suomalaisen nykysirkuksen edistäjänä ja kehittäjänä jo vuodesta 2002. Vuonna 2011 Helsingin Suvilahteen avattiin Cirkon sirkustalo – 1 400 neliötä työskentely- ja esitystiloja uudelle sirkukselle.
Sirkustalo Cirko kokoaa saman katon alle suomalaisia sirkustoimijoita. Cirko-talon toimijoita: Cirko – Uuden sirkuksen keskus, Circo Aereo, Sirkus Magenta ja Sairaalaklovnit. 
Cirko saa tukea Suomen opetusministeriöltä, Helsingin kaupungilta ja yksityisiltä säätiöiltä.
Sirkuksen tiedotuskeskus

Sirkuksen tiedotuskeskus on vuonna 2006 perustettu taiteen tiedotuskeskus, jonka tehtävänä on edistää sirkusalan kehitystä ja asemaa Suomessa. Sirkuksen tiedotuskeskus irrotettiin Cirkosta edistämään sirkustietämystä. Keskuksen tehtävä on tiedottaa sirkusalan tapahtumista, luoda ja ylläpitää taiteenalansa kansainvälisiä kontakteja sekä koordinoida sirkuksen kulttuurivientiä. Lisäksi tiedotuskeskus kokoaa tilastoja, tekee tutkimuksia ja selvityksiä ja on mukana perinteen arkistoimistyössä. Vuonna 2008 avautuneeseen Suomalaisen sirkuksen tietokantaan Sirkkaan tiedotuskeskus kokoaa tietoja suomalaisesta ammattisirkustoiminnasta. 
Sirkuksen tiedotuskeskus on yhdistyspohjainen organisaatio, jonka jäsenyhdistyksiä ovat muun muassa useat sirkusryhmät ja alan järjestöt. Se saa toiminnalleen tukea opetus- ja kulttuuriministeriöltä. Tiedotuskeskuksen toiminnanjohtajana toimii Lotta Vaulo. Sirkuksen tiedotuskeskuksen toimitilat sijaitsevat CIRKO-keskuksen tiloissa Helsingin Suvilahdessa. 
Sirkka-tietokanta.
Sirkka-tietokanta on Sirkuksen tiedotuskeskuksen ylläpitämä tietokanta, johon kerätään tietoa suomalaisesta ammattisirkuksesta, niin esityksistä, sirkusryhmistä kuin sirkustaiteilijoista ja -opettajistakin. Tietokanta on avattu vuonna 2008.
Britannian albumilista

Britannian albumilista () on Britanniassa julkaistava albumilista, jossa sijoitus määräytyy myyntimäärän mukaan. Sitä ylläpitää Official Charts Company ja 200 parasta julkaistaan viikoittain "ChartsPlus"-uutiskirjeessä. BBC Radio 2 -kanavalla esitettiin myös 'Album Chart' -ohjelmaa, jota juonsi Simon Mayo, mutta ohjelma lopetettiin 2. huhtikuuta 2007.
Britannian albumilista saa vähemmän huomiota kuin singlelista, koska albumin kokonaismyynnillä on suurempi merkitys kuin listasijoituksella. Britannian albumilistalla tehtiin vuonna 2005 uusi ennätys levymyynnissä, kaikkien albumien yhteismyyntimäärä oli 126,2 miljoonaa kopiota .
18. tammikuuta (albumi)

18. tammikuuta on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen yhdeksäs albumi. Se julkaistiin vuonna 2003.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia Osa 2

Varjoja, varkaita ja vanhoja valokuvia Osa 2 on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen toinen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 2005. Mukana on myös DVD, joka sisältää Tavastialla 1. huhtikuuta 1999 kuvatun konsertin.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Frene Ginwala

Frene Noshir Ginwala (25. huhtikuuta 1932 Johannesburg – 12. tammikuuta 2023) oli eteläafrikkalainen journalisti ja poliitikko, joka toimi vuosina 1994–2004 maan kansalliskokouksen puhemiehenä.
Ginwala opiskeli nuoruudessaan lakia Lontoon yliopistossa ja palasi valmistumisensa jälkeen Etelä-Afrikkaan. Välittömästi Sharpevillen verilöylyn jälkeen ANC:n johto pyysi Ginwalaa muuttamaan vanhempiensa luokse Mosambikiin ja auttamaan puolueen varapuheenjohtajan Oliver Tambon salakuljetuksessa pois Etelä-Afrikasta. Ginwala muutti yhdessä Tambon, Ronald Segalin ja Yusuf Dadoon kanssa Tansaniaan, jonne he perustivat ANC:n päämajan sen jälkeen kun hallitus oli kieltänyt sen toiminnan Etelä-Afrikassa.
Tansaniassa Ginwala perusti "Spearhead"-aikakauslehden, jossa hän toimi journalistina. Hänestä tuli vuonna 1969 Tansanian presidentin Julius Nyereren tuella maan englanninkielisen sanomalehden "The Standardin" päätoimittaja ja hän työskenteli myös vapaana toimittajana muun muassa "The Guardian", "The Observer" ja "The Economist" -lehdille sekä BBC:lle.
Vuonna 1974 Ginwala palasi Mosambikiin ja siirtyi työskentelemään täysiaikaisesti ANC:lle. Hän toimi ANC:n virkailijana Tansaniassa, Sambiassa ja Mosambikissa. Hän toimi myöhemmin myös ANC:n politiikantutkimusyksikön johtajana ja toimi sen puhemiehenä Isossa-Britanniassa talouspakotteita ja Etelä-Afrikan ydinohjelmaa koskevissa kysymyksissä.
Ginwala palasi Etelä-Afrikkaan vuonna 1991 ja osallistui sekä ANC:n että kansallisen naisjärjestön perustamiseen ja osallistui ANC:n delegaattina neuvotteluihin, joissa sovittiin maan uudesta demokraattisesta perustuslaista. Hän nousi maan kansalliskokoukseen vuoden 1994 vaaleissa ja hänet valittiin sen puhemieheksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2004 saakka.
Kenny Jönsson

Kenny Jönsson (s. 6. lokakuuta 1974 Ängelholm) on ammattilaisuransa lopettanut ruotsalainen jääkiekkopuolustaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja, joka muistetaan seurauskollisuudestaan Elitserien-seura Rögle BK:lle. Hänen veljensä on jääkiekkolegenda Jörgen Jönsson.
Peliura.
Toronto Maple Leafs varasi Jönssonin NHL:aan ensimmäisen kierroksen 12. pelaajana vuonna 1993. Jönsson aloitti uransa aikuisten tasolla Rögle BK:ssa Elitserienissa ja oli olympiakultaa voittaneessa Ruotsin joukkueessa Lillehammerissa vuonna 1994. NHL:ssä hän aloitti Torontossa kaudella 1994–1995, mutta hänet myytiin seuraavan kauden puolivälissä New York Islandersiin. Kaupassa Toronton entinen suosittu kapteeni Wendel Clark palasi kaupunkiin. Myös Jönsson nousi New Yorkissa joukkueen kapteeniksi.
Jönsson pelasi Islandersissa aina vuoteen 2004, jolloin hän palasi kasvattajaseuraansa Rögle BK:hon. Vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa Ruotsi voitti kultaa ja Jönsson valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi. Valinta oli sikäli yllättävä, että turnauksessa oli mukana runsaasti NHL-pelaajia ja Jönsson oli pelannut koko kauden Ruotsin toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Samana vuonna Jönsson oli voittamassa myös jääkiekon maailmanmestaruutta. Jönsson valittiin Ruotsin parhaaksi pelaajaksi vuonna 2006.
Jönsson ilmoitti 17. kesäkuuta 2009 että hän lopettaa pelaajauransa oltuaan vielä päättyneellä kaudella sekä Elitserienin että MM-kisojen tähdistökentällisessä.
Militello in Val di Catania

Militello in Val di Catania on noin 7 000 asukkaan kunta Sisilian saarella Italiassa. Se kuuluu Catanian metropolikaupunkiin ja on pinta-alaltaan 62,2 neliökilometriä.
Militello in Val di Catanian naapurikuntia ovat Francofonte, Lentini, Mineo, Palagonia, Scordia ja Vizzini.
Historia.
Kaupungin nimi tulee latinan sanoista "Militum Tellus" (”sotilaiden maa”), sillä se perustettiin roomalaisena sotilastukikohtana vuonna 214 eaa. Syrakusan piiritystä varten. Tukikohdan rakennuttajana toimi Marcus Claudius Marcellus.
Nykyinen kaupunkikeskus on saanut alkunsa bysanttilaisesta kylästä, ja se laajeni huomattavasti arabihallinnassa. Noin vuonna 1300 Militello in Val di Catanian joutui Barresin perheen haltuun ja 1500-luvulta se oli aatelisen Branciforten perheen omaisuutta. Branciforteilla kaupunki pysyi feodaalijärjestelmän lakkauttamiseen asti. Kaupunki tuhoutui pahoin vuoden 1693 maanjäristyksessä, jonka jälkeen se rakennettiin uudelleen samalle paikalle. Kaupunki rakennettiin barokkityyliin, ja se on yksi Val di Noton maailmanperintökohteen kaupungeista.
Nähtävyyksiä.
Arkkitehtonisesti kaupungin kiinnostavimmat rakennukset ovat Benedictus Nursialaiselle omistettu "Chiesa di S. Benedetto Abate" ja viereinen luostarirakennus, joka toimii nykyään kaupungintalona, "Chiesa di San Nicolò e del Santissimo Salvatore". Jälkimmäisen kirkon holvikellarissa sijaitsee "Museo S. Nicolò". Museon kokoelmassa on messupukuja 1600- ja 1700-luvuilta sekä kalleuksia kaupungin muista kirkoista. Lisäksi museossa on merkittäviä maalauksia, muun muassa Francesco Franzetton alttaritaulu "Marian ilmestys".
"Santuario di Maria SS. della Stella" on 1700-luvulla rakennettu kirkko, jonka alttarilla on Andrea della Robbian lasitettua terrakottaa oleva vaistos. Samalla aukiolla on "Palazzo Majorana", joka on yksi kaupungin harvoista renessanssiajalta säilyneistä rakennuksista. "Chiesa di S. Maria La Vetere" -kirkko tuhoutui lähes täysin vuoden 1693 maanjäristyksestä. Siitä säilyi vain oikean sivulaivan seinä.
Sattuman kauppa

Sattuman kauppa on Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2007.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2013

Jää­kiekon maailman­mestaruus­kilpailut 2013 olivat 77. jääkiekon miesten maailman­mestaruus­kisat. Ne järjestettiin vuoden 2012 maailman­mestaruus­kisojen tavoin Ruotsissa ja Suomessa. Kisat päätettiin vuonna 2009 Sveitsin maailman­mestaruus­kisojen yhteydessä jakaa Ruotsin ja Suomen kesken. Välierävaiheesta eteenpäin Ruotsi toimi kisojen isäntänä. Vuoden 2012 maailman­mestaruus­kisoissa järjestys oli päinvastainen Suomen ja Ruotsin välillä. Ensimmäistä kertaa 27 vuoteen isäntämaa voitti kilpailut, kun Ruotsi löi loppuottelussa Sveitsin lukemin 5–1. Edellinen mestaruuden voittanut isäntämaa oli Neuvostoliitto vuonna 1986. Olympialaisissa isäntämaan voitto nähtiin tosin jo vuonna 2010, kun Kanada voitti kultaa Vancouverissa. Sveitsin jääkiekkomaajoukkue voitti kisoista ensimmäisen mitalinsa maailman­mestaruus­kisoista 60 vuoteen. 
Kisojen ensimmäiset liput tulivat myyntiin 15. lokakuuta 2012. Suomen Jääkiekkoliitto jäi kisoista voitolle 3,9 miljoonan euroa.
Kisojen yhteydessä päätettiin vuoden 2017 kisojen järjestäjät, joiksi valikoituivat Ranskan Pariisi ja Saksan Köln. 
Valintaprosessi.
Ruotsi valittiin järjestäjämaaksi 21. syyskuuta 2007 Vancouverissa, mutta myöhemmin kisat päätettiin jakaa Suomen kanssa.
Joukkueet.
Lohkot määräytyivät vuoden 2012 maailmanrankingin perusteella. Itävalta ja Slovenia nousivat 1. divisioonasta pääsarjaan.
Lopputulokset.
Pääsarjan kisat &amp; 
1. divisioona A-Lohko
 B-lohko
2. divisioona A-lohko
 B-lohko
3. divisioona
 Karsiutuneet
Pääsarjan turnaus pelatiin Ruotsissa ja Suomessa. Pääsarjan kaksi viimeistä joukkuetta putosivat seuraavaksi vuodeksi 1. divisioonaan. Puolestaan 3. divisioonan karsintasarja pelattiin jo lokakuussa 2012, ja muut divisioonat pelattiin huhtikuussa 2013.
Erotuomarit.
IIHF valitsi 16 päätuomaria ja 16 linjatuomaria kilpailuihin.
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Kisojen televisiolähetysoikeudet.
Kisojen kaikki 64 peliä televisioitiin yli 20 teräväpiirtokameralla. Myös YouTube näytti Internetin välityksellä otteluita 30 minuutin viiveellä. Kisat televisioitiin myös ensimmäistä kertaa Isossa-Britanniassa. Suomessa kisoja selosti MTV:n kanavilla Antero Mertaranta, Juha Taivainen, Mika Saukkonen, Kimmo Porttila ja Sebastian Waheeb. Maksuttomalla MTV3-kanavalla Antero Mertarannan ääntä kuultiin Suomi–Saksa- ja Suomi–Itävalta-peleissä sekä pronssiottelussa Suomi–Yhdysvallat.
Unified shader

Unified shader tarkoittaa grafiikkasuorittimen sisäistä rakennetta, jossa jokaisella vaiheella (geometria, verteksi, pikseli, ohjelmointi ym.) on samat ominaisuudet. Tämä tunnetaan nimellä "Shader Model 4.0" Direct3D-dokumentaatiossa. Rakenne määrittelee mm. rekisterit ja niiden käyttötarkoitukset shader-ohjelmoinnissa.
Aikaisemmissa määrittelyissä oli kaksi erityyppistä suoritinyksikköä: "pixel shader" (pikselivarjostin) ja "vertex shader" (verteksivarjostin). Nykyisellään shader-yksiköt ovat monipuolisempia ja vähemmän rajoittuneita tehtäviltään. Lisäyksenä mm. "compute shader" (laskentavarjostin) GPGPU-käyttöön ja suorittimien luonteen muuttuminen.
Yhdistettyjen shader-yksiköiden hyöty on parempi kuormanjako ja siten hyötysuhde; kun samat suorittimet toimivat eri tarkoituksissa grafiikkasuorittimen laskentayksiköistä saadaan helpommin parempi suorituskyky irti riippumatta siitä, mikä on tehtävän työn suhde. Yhdistettyjä shader-yksiköitä kutsutaan myös "stream"-suorittimiksi (AMD) tai "CUDA"-yksiköiksi (Nvidia).
Useimmissa grafiikkasuorittimissa "Unified Shader" -mallin noudattaminen tarkoittaa myös suorittimen ohjelmoitavuutta OpenCL- tai CUDA-tuella.
Mikroarkkitehtuurit.
Unified Shader -malli ei itsessään määrittele suorittimen mikroarkkitehtuuria. Mallin toteuttavia mikroarkkitehtuureja ovat:
Bert Cooper

Bertram Cooper, tunnettu lempinimellä ”Smokin'” Bert Cooper (10. tammikuuta 1966 Sharon Hill, Pennsylvania – 10. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. Cooper on kohdannut urallaan muun muassa Evander Holyfieldin. Cooper on myös nyrkkeillyt muun muassa George Foremanin, Ray Mercerin, Riddick Bowen, Michael Moorerin, Larry Donaldin, Corrie Sandersin, Jeremy Williamsin ja Joe Mesin kanssa. Cooperin uran saldona oli 36 voittoa (joista 30 tyrmäystä) ja 22 tappiota.
1990-luvun aikana Cooper yritti peräti kolme kertaa 18 viikon aikana voittaa itselleen raskaansarjan mestaruuden, siinä kuitenkaan onnistumatta.
Cooperin valmentajana toimi Joe Frazier.
Teemu Rintala

Teemu Rintala (s. 7. marraskuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelipaikaltaan sentteri ja pituutta hänellä on 203 cm. Hänen kasvattajaseuransa on Malmin Super-Koris. Rintala on pelannut 47 nuorten maaottelua.
Ura.
Pääsarjauransa Rintala aloitti kaudella 2005–06 Espoon Hongan joukkueessa. Hongan riveissä hän pelasi myös kaudella 2006–07, jolloin Honka voitti kuudennen Suomen mestaruutensa. Myös kauden 2007–08 Rintala aloitti Espoon Hongan joukkueessa. Viiden joukkueessa pelatun ottelun jälkeen hän kuitenkin siirtyi loukkaantumisista kärsineeseen UU-Korihaiden joukkueeseen. Kaudelle 2008–09 hän siirtyi Team Componentan joukkueeseen. Hänen SM-sarjauran henkilökohtainen piste-ennätys 16 syntyi 22. joulukuuta 2007 pelatussa ottelussa Team Componentaa vastaan.
Saavutukset:
Frankenström

Frankenström on vuonna 2001 valmistunut vaasalaisen Bad Egg Filmsin tekemä kauhukomedia. Elokuva on tiettävästi ensimmäinen kaupallisesti julkaistu findie-tuontanto.
Juoni.
Vihtori Frankenströmin syntymäpäiväsuunnitelmiin tulee pieni muutos tämän ottaessa yliannostuksen huumeita. Teemu ja Aleksi, joilta huumeet saatiin, menevät paniikkiin ja vievät ruumiin kaverinsa, Aapo Lovecraftin, luo. Yhdessä he selviävät ongelmasta ja saavat Vihtorin takaisin elävien kirjoihin. Mutta ei normaalina, Aapo kun vahingossa söi osan Vihtorin aivoista. Mielipuolinen Vihtori karkaa leikkaussalista murhaten muutaman poliisin. Tästä seuraakin suuri takaa-ajo, johon kutsutaan jopa poliisien erikoisjoukot.
DVD-julkaisu.
Suomessa "Frankenström" julkaistiin myynti- ja vuokra-DVD:nä ja VHS:nä 1. joulukuuta 2002. Julkaisijana toimi Future Film.
Elephants Dream

Elephants Dream on vuonna 2006 julkaistu tietokonegrafiikalla tuotettu lyhytelokuva. Sitä levitetään Creative Commons Attribution 2.5 -lisenssin alla. Elokuvan musiikki on julkaistu erikseen Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 -lisenssin alla.
Juoni.
Elokuvan päähenkilöinä ovat nuori Emo ja vanhempi Proog, jotka ovat valtavan koneen sisällä. Juoni on hyvin moniselitteinen.
Proog yrittää selittää Emolle, miten välttää vaaroja koneen sisällä: jotkin normaaleilta näyttävät asiat ovat turvallisia, jotkin petollisia.
Tuotanto.
Elokuva tuotettiin lähes kokonaan eri avoimen lähdekoodin ohjelmistoilla. Pääasiallisena työkaluna oli Blender ja Ubuntu-käyttöjärjestelmä, ja muita ohjelmistoja olivat mm. GIMP ja Inkscape. Ainoat suljetut ohjelmat olivat Mac OS X -käyttöjärjestelmä renderöintifarmissa, sekä musiikin tekemisessä käytetty Reaktor. Osa tuotantobudjetista kuluikin ohjelmistojen kehittämiseen, ja Blender-ohjelmaan saatiin elokuvan johdosta uusia ominaisuuksia, tärkeimpänä kuvan jälkikäsittelyjärjestelmä.
Uefa Futsal Champions League

Uefa Futsal Mestarien liiga (ent. Uefa Futsal Cup) on futsalin eurooppalaisille seurajoukkueille tarkoitettu kilpailu. Se on myös korkein eurooppalaisten seurajoukkueiden välillä pelattava kilpailu. Cupiin osallistuvat kansallisten sarjojen mestarit.
Uefa Futsal Cupia on pelattu kaudesta 2001–2002 lähtien. Sitä ennen seurajoukkueiden Euroopan-mestaruudesta on pelattu epävirallisesti Futsal European Clubs Championshipissa vuosina 1985–2001.
Kilpailujärjestelmä.
Uefa Futsal Cupiin voi ottaa osaa kunkin maan kansallinen mestari. Lisäksi hallitsevalla mestarilla on myös osallistumisoikeus. Cupin kierrokset pelataan lohkomuotoisina miniturnauksina. Kullakin kierroksella lohkossa on pääsääntöisesti neljä joukkuetta ja jatkoon pääsee yksinkertaisen sarjan jälkeen kierroksesta riippuen 1-2 joukkuetta. Kaudesta 2006–2007 alkaen kierroksia on ollut kolme - esikierros (), pääkierros () ja eliittikierros (). Uefan rankingin perusteella osa joukkueista aloittaa suoraan pääkierrokselta ja neljä parasta eliittikierrokselta. Eliittikierroksen lohkojen voittajat pääsevät finaaliturnaukseen, jossa pelataan välierät ja finaali.
Mitalistit.
Kaudella 2001–2002 ja kaudesta 2006–2007 lähtien finaali on pelattu yksiosaisena. Näiden kausien välissä pelattiin kaksiosainen finaali, jossa otteluiden yhteistulos ratkaisi.
1990–1992

1990–1992 on YUP:n kokoelmalevy, joka ilmestyessään sisälsi yhtyeen kaiken siihen mennessä levytetyn suomenkielisen tuotannon lukuun ottamatta EP:itten "Who Dares Farts" ja "Whlap-Zap Ninja" suomenkielisiä kappaleita. Se sisältää ep:t "Turpasauna!" ja "Julmasti juhlallista", pitkäsoiton "Huuda harkiten" sekä singlen "Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet".
Kappaleet.
Turpasauna
Julmasti juhlallista
Huuda harkiten"
Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet
Kaikki sanoitukset, sävellykset ja sovitukset: YUP, paitsi 3 sanat J. Rytkönen ja Jarkko Martikainen, 4 sanat J. Rytkönen, 20 sanat Jussi Hyyrynen ja Mikko Viljakainen, 11 ja 24 sanat Antti Leikas sekä 1 "Kaada bensaa housuihin, sytytä mun kalsarit palamaan, katko kaikki kylkiluut" J. Kokkonen
SONACA

SONACA (Société Nationale de Construction Aérospatiale S.A.) on belgialainen lentokonetehdas. SONACA on ainoa kolmesta suuresta Belgiassa toimivasta lentokonetehtaasta, joka on belgialaisessa omistuksessa. Yhtiön Belgian tehdas on Brysselin Charleroin lentokentällä. 
Historia.
SONACA jatkaa belgialaisen Avions Fairey -yhtiön toimintaa, joka käynnistyi vuonna 1931. 1930-luvun lopussa yhtiö kokosi Hawker Hurricane -hävittäjiä Belgian ilmavoimille. Tehdas vauroitui saksalaisten pommittaessa sitä toukokuussa 1940. Tehdas uudistettiin vuonna 1946. Se kokosi Gloster Meteor- ja Hawker Hunter -hävittäjiä 1950-luvulla. Yhtiö huolsi Belgian ilmavoimien F-84F-koneita 1960-luvun alkuun asti ja rakensi Belgian tilaamat Lockheed F-104 Starfighterit yhdessä belgialaisen SABCAn kanssa vuosina 1962–1965. Vuosina 1964–1971 se huolsi Saksan Luftwaffen F-104G-hävittäjiä.
Avions Fairey muuttui SONACA-yhtiöksi 1. kesäkuuta 1976.
SONACA.
1979–1991 SONACA valmisti 160 kpl F-16-hävittäjiä Belgialle ja Tanskalle.
Nykyisin yhtiön tuotannon painopiste on siviililentokoneiden osavalmistuksessa mm. Airbusille, Boeingille ja Embraerille. 
Yhtiö valmistaa myös satelliittien runkorakenteita: Hermès-sukkulan tuotekehitys, ARD, CRV, X-38-prototyyppi, SPOT 5, ISS:n Columbus-moduulin osia, Beagle 2, Aladin, CoRoT, Pléiades.
Rick Riordan

Richard Russell Riordan Jr. (s. 5. kesäkuuta 1964 San Antonio, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on "Percy Jackson" -nuortenkirjasarjan tekijä. Fantasiasarjan aloittaa "Salamavaras" (2005).
Riordan on opettanut englantia ja historiaa kouluissa. Hän asuu vaimonsa ja kahden poikansa kanssa Bostonissa.
Riordanin ensimmäinen julkaistu kirja on nimeltään "Big Red Tequila" ja se on ensimmäinen osa "Tres Navarre" -rikosromaanisarjaa. Riordan on kirjoittanut useita nuortenkirjasarjoja, jotka sekoittavat muinaiskulttuureita nykyaikaan ja tapahtuvat samassa universumissa. Riordan on kirjoittanut "Percy Jackson" -sarjalle jatkoa olevan "Olympoksen sankarit" -sarjan, muinaisen Egyptin mytologiaan pohjautuvan "Kanen aikakirjat" -sarjan, skandinaaviseen mytologiaan pohjautuvan "Magnus Chase" -sarjan ja "Apollon"-sarjan. Riordan on kirjoittanut myös "The 39 Clues" -kirjasarjan ensimmäisen kirjan "Luiden labyrintti" ().
Riordanin "Punainen pyramidi" sai vuoden 2010 School Library Journal -palkinnon.
Lättäkala

Lättäkala, aikaisemmalta nimeltään helmiäiskala ("Argyropelecus affinis") on sukasuukalojen lahkoon kuuluva syvänmeren kala. Kalalla ei ole ihmiselle taloudellista merkitystä.
Ulkonäkö ja koko.
Lättäkalalla on kaksi helmeä muistuttavaa silmää. Kuten kaikilla syvän meren kaloilla, ovat lättäkalankin silmät suhteessa erittäin suuret muuhun ruumiiseen nähden. Lajin suu sijaitsee pään yläosassa. Aikuinen kala saavuttaa noin kahdeksan sentin pituuden.
Lättäkala suojautuu pedoilta vatsapuolestaan loistavan sinertävän valon avulla, jonka voimakkuutta se pystyy säätelemään olosuhteiden mukaan. Valon avulla kala estää varjoaan näkymästä alaspäin yhtä selvästi. Valontuottamiskyvyn yksilöt saavuttavat noin 14 millin pituisina.
Levinneisyys.
Lättäkala elää pääosin 300–650 metrin syvyydessä. Öisin kalat nousevat 170–500 metrin syvyyteen ja päivät ne viettävät syvemmällä, yli 300 metrissä. Kalaa tavataan lähes kaikilla syvänmeren alueilla 45. pohjoisen ja eteläisen pituuspiirin välillä. Sen elinalue kattaa valtamerten keskialueita lukuun ottamatta Atlantin, Tyynenmeren ja Intian valtameren.
Ravinto.
Pienet yksilöt käyttävät ravinnokseen hankajalkaisia ja raakkuäyriäisiä, isompien ravintoa ovat krillit, salpat ja nuolimadot. Lättäkala siivilöi ravintonsa planktonista.
Matti Hyvönen (kirjailija)

Matti Olavi Hyvönen (12. huhtikuuta 1929 Tampere – 13. lokakuuta 2011) oli suomalainen kirjailija ja ammattiyhdistysmies.
Hyvösen esikoisteos, työläisromaani "Punainen taivaanranta", kertoi kutomatyöläisten lakkohankkeesta.
Hyvönen kävi kansakoulun ja toimi laitosmiehenä tamperelaisessa lankaa valmistavassa Klingendahl Oy tehtaassa. Hyvönen toimi myös liittopuheenjohtajana Suomen Tekstiililaitosmiesten Liitossa.
Hyvösen vanhemmat olivat edustaja Kalle Hyvönen ja tehdastyöläinen Hilda (o.s. Koskinen).
Bugi Fiction

Bugi Fiction: Legenda sormuksesta on vuonna 2003 valmistunut vaasalaisen Bad Egg Filmsin tekemä toimintakomedia. Elokuva on kuvattu osittain Lontoossa.
Juoni.
Legendan mukaan aikojen alussa luotiin suuria voimia omaava rengas, joka kulki vuosisatoja saman suvun edustajalta toiselle. Renkaalla on monta käyttötarkoitusta, niin ylä- kuin alapäässä ja siksi suku on vaalinut sitä huolellisesti. Jotkut viisaammat ihmiset ovat kutsuneet tätä rengasta jopa sormukseksi. Nyt sormus on kuitenkin kadonnut ja sitä lähtee etsimään suvun tuorein edustaja, lontoolainen John Bugilanca. Tutkimukset johtavat yllättäen Suomeen, jonne John kauhukseen joutuu myös matkustamaan. Edessä on uskomaton seikkailu, jossa tarvitaan nopeita refleksejä, joustavia luita ja kunnollista libidoa. Vastaansa Bugilanca saa nimittäin venäjän mafiosoja, suomalaisia naisia, ninjoja ja muita hahmoja, jotka saavat normaalin ihmisen tuhrimaan housuunsa. Tarunomainen elokuva hyvän ja pahan taistelusta, ystävyydestä, seksistä ja tarpeettomasta väkivallasta vie katsojan maailmaan, jolle mielikuvituskaan ei vedä vertoja.
Esitykset.
Elokuva on esitetty 9. ja 14. huhtikuuta 2003 "Wasa Palats"issa Vaasassa. Kyseessä oli elokuvan alkuperäisen 85-minuuttisen version ainoat julkiset esitykset. Elokuva esitettiin myös Norjan Trondheimissa, Midt-Nordisk Film Festival:lla 30. lokakuuta 2004. 
DVD-julkaisu.
Suomessa "Bugi Fiction" julkaistiin myynti- ja vuokra-DVD:nä 13. helmikuuta 2004. Julkaisijana toimi Future Film.
Kimmo Lehtonen

Kimmo Lehtonen (s. 16. kesäkuuta 1967 Turku) on suomalainen tieteiskirjailija. 
Lehtosen ensimmäinen romaani "Timbuktun hetket" ilmestyi 1997. Teos kertoo ihmisen suhteesta uskontoon, tietoverkkoihin ja tekoälyyn. Toinen romaani "Yli uusien rantojen" (2000) käsitteli ihmiskunnan tilannetta suuren mullistuksen, avaruusolentojen vierailun, jälkeisessä tilanteessa.
Kolmannen romaaninsa "Lueminut" (2006) Kimmo Lehtonen julkaisi Internetissä. Romaani on Suomen ensimmäinen kaunokirjallinen Creative Commons -teos. "Lueminut" kuvaa lähitulevaisuuden maailmaa, jossa ihmiset ja ajatukset muodostavat avoimen verkoston. Hakkerit, anarkistit ja muut radikaalit vaihtoehtoliikkeet haastavat Euroopan unionin. Teos liittyy utopiakirjallisuuden perinteeseen. Lehtosen mukaan "Lueminut" on paitsi kaunokirjallinen teos myös poliittinen kannanotto avoimen yhteiskunnan puolesta. Kirjan innoittajina ovat toimineet Internet-, Linux- ja avoimen lähdekoodin -ohjelmistojen kehittäjien muodostamien yhteisöjen verkostot.
Lehtonen on myös mukana suomalaisten tieteiskirjallisuuden harrastajien järjestötoiminnassa, muun muassa "Tähtivaeltaja"-lehdessä, ja ylläpitää Babek Nabel -keskustelupalstaa. Päätoimeltaan hän on yrittäjä ja konsultti ja asuu Helsingissä.
Kultavuori

Kultavuori on asuinalue Joupin kaupunginosan eteläosassa Seinäjoella. Vuoden 2022 joulukuussa sen väkiluku oli 1 080. Pääasiassa omakoti- ja rivitaloista koostuva Kultavuori kaavoitettiin ja rakennettiin 2000-luvulla. Alueelta on kaupungin keskustaan noin 2–3 kilometriä.
Kultavuoressa sijaitsee päiväkoti. Kultavuoren koulu lakkautettiin vuonna 2014 ja sen tilat siirtyivät päiväkodin käyttöön.
Nimen alkuperä.
Asuinalue sai 2000-luvulla nimekeeen Kultavuori, joka on alueen vanha perinnenimi.
Historia.
Jouppilanvuoren sekä Alakylä-Katajalaakson väliin sijoittuvan Kultavuoren suunnittelu aloitettiin 1990-luvulla. Kultavuoren ensimmäisen vaiheen kaavoittamisen mahdollistivat vuoden 2000 alussa tehdyt suuret maakaupat. Kultavuoren rakentaminen alkoi vuonna 2002. Seuraavina vuosina kaavoitettiin alueen II- ja III-vaiheen tontteja. Kultavuoren tontit hinnoiteltiin alueen keskitasoa korkeammalle. Kultavuoren neljännen ja viimeisen alueen tontit tulivat myyntiin vuonna 2005.
Kai Levander

Kai John Levander (s. 1943) on suomalainen laivansuunnittelija. Levander aloitti laivasuunnittelijana Wärtsilä-yhtymässä vuonna 1969, ja on toiminut kaikissa sen seuraajayhtiöissä, Masa-Yardsissa ja Aker Finnyardsissa. Hän vastasi eläkkeelle jäämiseensä saakka Aker Yards -yhtiössä risteilijöiden ja matkustajalauttojen tuotekehityksestä, tehtävänimikkeenä Senior Vice President., ja on sen jälkeen toiminut konsulttina oman yrityksensä SeaKey Naval Architecture kautta.
Levander johti 1970-luvun alussa GTS Finnjetin suunnittelua. Hänen johdollaan on kehitetty myös Silja Serenade promenadikansineen, MS Royal Princessin "All-Outside-Cabin"-muoto, sekä Royal Caribbean -varustamon "Millennium-", "Vantage-" ja "Voyager"-luokan risteilijät.
Vuodesta 1995 hän toimi Trondheimissa Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston laivanrakennuksen apulaisprofessorina. Vuonna 2008 hänet promovoitiin Teknillisen korkeakoulun kunniatohtoriksi.
Muskoni

Muskoni (C16H30O) on ketoni, joka on myskin pääkomponentti.
Muskonin rakenteen selvitti ensimmäisenä Lavoslav Ružička. Muskoni on rengasrakenteinen ketoni, jonka rengas koostuu viidestätoista hiiliatomista. Kolmanteen hiileen on liittynyt metyyliryhmä. Luonnossa ainetta esiintyy ainoastaan (–)-enantiomeerinä., mutta synteettisesti valmistettuna se esiintyy yleensä raseemisena seoksena. Muskoni liukenee hieman veteen.
Aikaisemmin muskonia saatiin uhanalaisen myskihärän eritteestä, mutta nykyään lähes kaikki hajusteissa käytettävä muskoni tuotetaan synteettisesti. Muskonia valmistetaan sitronellaalista olefiinimetateesilla.