tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Julia Fischer

Julia Fischer (s. 15. kesäkuuta 1983, München) on saksalainen viulisti ja pianisti. 
Fischer aloitti viulunsoiton ennen 4-vuotispäiväänsä ja pääsi Münchenin musiikkiakatemiaan 9-vuotiaana. Hän voitti Jehudi Menuhin -viulukilpailun ensimmäisen palkinnon vuonna 1995 ja on aikuisiällään levyttänyt muun Mozartin konserttoja sekä J. S. Bachia. 
Fischer on tehnyt yhteistyötä Lorin Maazelin, Neville Marrinerin ja David Zinmanin kanssa. Hänen äitinsä Viera on pianisti ja slovakiansaksalainen, joka muutti Košicestä Saksaan vuonna 1972.
Ivry Gitlis

Ivry Gitlis (, 25. elokuuta 1922 – 24. joulukuuta 2020) oli israelilainen viulisti. 
Gitlis syntyi Haifassa etnisesti venäläisille vanhemmille. Hän aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana ja piti ensimmäisen konserttinsa 10 vuoden iässä. Hän pääsi Pariisin konservatorioon ja sai opetusta muiden muassa Carl Fleschiltä, George Enesculta ja Jacques Thibaud'lta. 
Gitlis esiintyi muun muassa New Yorkin filharmonikkojen sekä Berliinin filharmonikkojen kanssa ja saavutti levytyksillään kansainvälistä arvostusta. Alban Bergin viulukonserton ("Enkelin muistolle") levytyksellään hän voitti Ranskassa Grand Prix du Disquen; Bruno Maderna kirjoitti "Piece for Ivryn" hänelle, ja vuonna 1972 hän piti Iannis Xenakiksen "Mikkan" kantaesityksen. 
Ivry Gitlis toimi Unescon hyvän tahdon lähettiläänä. Hän julkaisi vuonna 1980 kirjan "L’âme et la corde".
Tatjana Arhipova

 
Tatjana Valerjevna Arhipova (o.s. Petrova, , s. 8. huhtikuuta 1983 Tšuvassia) on venäläinen kestävyysjuoksija.
Petrova sijoittui 2001 Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa neljänneksikymmenenneksiensimmäiseksi ja myöhemmin samana vuonna Thunin maastojuoksun EM-kisoissa nuorten sarjassa yhdeksänneksitoista. Seuraavana vuonna hän oli Dublinin maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjan viideskymmenestoinen. Samana vuonna Kingstonin nuorten MM-kisoissa hän juoksi 3 000 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 9.17,83 ja 5 000 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 16.04,10. Alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän voitti 10 000 metriä vuonna 2005 ja sijoittui 5 000 metrillä toiseksi vuosina 2003 ja 2005. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän voitti EM-hopeaa 3 000 metrin esteissä ajalla 9.28,05. Kauden lopussa hän sijoittui yleisurheilun maailmancupissa samassa lajissa viidenneksi. Osakan MM-kisoissa 2007 hän voitti MM-hopeaa ajalla 9.09,19. 
Pekingin olympialaisissa 2008 Arhipova sijoittui estejuoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssimitalistiksi kun edelle sijoittunut Jekaterina Volkova hylättiin dopingin takia. Lontoon olympialaisissa 2012 Arhipova sijoittui maratonjuoksussa kolmanneksi ajalla 2.23.29.
Ida Haendel

Ida Haendel (15. joulukuuta 1928 Chełm – 30. kesäkuuta 2020) oli puolanjuutalainen viulisti. Hänet tunnettiin erityisesti Johannes Brahmsin ja Jean Sibeliuksen tulkitsijana.
Haendel syntyi Chełmissä, aloitti viulunsoiton 3-vuotiaana ja oli jo 7-vuotiaana Wieniawski-kilpailun finalisti. Hän teki vuonna 1937 Lontoon- ja vuonna 1946 Yhdysvaltain-debyyttinsä. Vuosina 1948–1949 hän levytti Ludwig van Beethovenin ja Max Bruchin viulukonsertot Rafael Kubelíkin johtamana. Hän on saanut tunnustusta Sibeliuksen viulukonserton tulkitsijana säveltäjältä itseltään.
Vuonna 1952 Ida Haendel muutti Montréaliin. Hän eteni urallaan nopeasti ja soitti vuonna 1957 Luigi Dallapiccolan "Tartiniana Secondan" kantaesityksen. Hänen omaelämäkertansa "Woman with Violin" ilmestyi 1970. Hän asettui vuonna 1979 Miamiin. Hänet nimettiin vuonna 1991 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi ja vuonna 2000 Royal Collegen kunniatohtori.
Tatjana Šemjakina

Tatjana Šemjakina (, s. 3. syyskuuta 1987) on venäläinen kävelijä.
Šemjakina voitti Osakan MM-kisoissa 2007 MM-hopeaa 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.30.42.
Arleen Sorkin

Arleen Sorkin (14. lokakuuta 1955 Washington, Yhdysvallat – 24. elokuuta 2023) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa sarjassa "Päivien viemää", josta hän sai kolme kertaa Soap Opera Digest -palkinnon.
Sorkin toimi myös ääninäyttelijänä DC-animaatiouniversumin piirretyissä, Harley Quinnin roolissa, jonka hänen ystävänsä Paul Dini kehitti hänelle.
Eberswalde

Eberswalde (vuosina 1970–1993 "Eberswalde-Finow") on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa, itäisessä Saksassa. Se on Barnimin piirikunnan hallintokaupunki. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometriä koilliseen Berliinistä. Kaupungin asukasluku vuoden 2016 lopussa oli 40 019. Sen pinta-ala on 58,17 neliökilometriä.
Historia.
Eberswalden perusti rajakreivi Johann I vuonna 1254 nimellä "Everswolde". Se sai kauppaoikeudet vuonna 1300. Kaupungin läpi kulki Stettinin ja Frankfurt an der Oderin välinen kauppareitti. Vuonna 1499 kaupunkia runteli suuri tulipalo. Kaupungin uudelleenrakennuksen jälkeen siitä muodostui huomattava teollisuuskaupunki. Kolmikymmenvuotisessa sodassa Eberswaldea piiritettiin ja kaupunki valloitettiin useaan otteeseen sodan eri osapuolten tahoilta. Sodan jälkeen kaupunki oli pahoin vaurioitunut. 
1700- ja 1800-luvuilla kaupungin teollistuminen jatkui. Sinne myös perustettiin ensimmäinen saksalainen puhelinlinja vuonna 1877. Eberswaldesta myös lähetettiin maailman ensimmäinen radiokonsertti vuonna 1923. Vuonna 1970 Eberswalde yhdistettiin Finowin kaupungin kanssa ja uusi yhdistynyt kaupunki sai nimen Eberswalde-Finow. Vuonna 1993 kaupungin nimi palautettiin muotoon Eberswalde.
Hilary Hahn

 
Hilary Hahn (s. 27. marraskuuta 1979 Virginia) on Grammy-palkittu yhdysvaltalainen viulisti.
Ura.
Hahn aloitti 3-vuotiaana viulunsoiton Suzuki-menetelmällä. Hänet otettiin vuonna 1990 Philadelphian Curtis Institute of Musiciin, ja hän opiskeli seitsemän vuoden ajan Jascha Brodskyn johdolla. 
Vuonna 1991 Hilary Hahn teki ensimmäisen merkittävän esiintymisensä suuren orkesterin kanssa. Baltimoren sinfoniaorkesterin solistina esiinnyttyään hän pääsi tekemään yhteistyötä Philadelphian orkesterin, Clevelandin orkesterin, Pittsburghin sinfoniaorkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa. 
Hilary Hahnin kansainvälinen debyytti tapahtui Saksassa vuonna 1995, jolloin hän tulkitsi Ludwig van Beethovenin viulukonserton Lorin Maazelin johtamana. Vuotta myöhemmin hän esiintyi ensimmäistä kertaa Carnegie Hallissa. Hahn on esiintynyt muun muassa Lontoon sinfoniaorkesterin ja Singaporen sinfoniaorkesterin kanssa. Debyyttinsä Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa hän teki maaliskuussa 2007.
"Time"-lehti nimesi Hilary Hahnin vuonna 2001 ”Amerikan parhaaksi nuoreksi klassisen musiikin esittäjäksi”. Hän sai vuonna 1996 levytyssopimuksen Sony Musicilta ja vuonna 2003 Deutsche Grammophonilta. Paitsi sooloviulistina, hän on tullut tunnetuksi myös kamarimuusikkona. Hän soittaa vuoden 1864 Vuillaumella. Hän on nimennyt mielisäveltäjäkseen Johann Sebastian Bachin.
Vappu Pimiä

Vappu Marjaana Pimiä (s. 16. toukokuuta 1978 Helsinki) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja.
Ura.
Pimiä valmistui ylioppilaaksi Pohjois-Haagan yhteiskoulun lukiosta vuonna 1997. Hän näytteli Noora Uusitaloa elokuvassa "Tyttöjä ja jäätelöä" (1995) ja haki lukion jälkeen Teatterikouluun mutta ei yltänyt opiskelupaikkaan. Hän valmistui Helsingin Evankelisen Opiston radiotoiminnan linjalta vuonna 2000, ja lisäksi hän on käynyt erilaisia esiintymiseen liittyviä kursseja.
Pimiä toimi vuosina 2001–2003 MTV3 Chat -ohjelman juontajana ja siirtyi sitten Kiss FM:lle ja myöhemmin Voicelle, jossa hän juonsi 2007–2010 nimeään kantanutta iltapäivälähetystä. Pimiä toimi 2005–2006 "Big Brother" -tositelevisio-ohjelman "Big Brother Extran" ja 2007–2009 "Big Brother Talk Show’n" juontajana.
Pimiä kilpaili keväällä 2008 "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman kolmannella tuotantokaudella sijoittuen parinsa Jani Rasimuksen kanssa kuudenneksi. Hän juonsi keväällä 2009 "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman neljännen kauden juontajaparinaan Marco Bjurström. Hän juonsi myös syksyllä 2010 esitetyn viidennen tuotantokauden Mikko Leppilammen kanssa ja jatkoi Leppilammen kanssa juontajana myös syksyllä 2011 esitettävällä kuudennella tuotantokaudella. Lisäksi hän juonsi syksyllä 2010 "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmaan liittyvää talk show’ta "Vappu tähtien kanssa". Hän palasi juontajaksi sarjan kahdeksannelle kaudelle, mutta lopettaa siinä kahdeksannentoista kauden päättyessä marraskuussa 2025.
Pimiä on toiminut Miss Suomi -kilpailun juontajana vuosina 2010 ja 2011. Hän juonsi Jenni Pääskysaaren kanssa 2011–2013 talk show’ta "Korkojen kera".
Pimiä toimi kesällä 2011 Radio Novan Los Angelesin kirjeenvaihtajana ja bloggaajana. Hän palasi takaisin The Voice -radiokanavan juontajaksi kesän 2012 ajaksi. Hän juonsi myös syksyllä 2012 alkanutta AVA:lla esitettävää "Erilaiset äidit" -vauvaohjelmaa. Vuonna 2014 hän esiintyi ruokaohjelmassa "Vapun valtakunta". Tammikuusta 2016 Pimiä on toiminut yhtenä "Mitä tänään syötäisiin?" -ohjelman juontajista. Hän on juontanut "Maajussille morsian" -ohjelmaa vuodesta 2017 lähtien. Hän toimii myös toisena juontajana, yhdessä Marja Hintikan kanssa, "Vappu ja Marja Live" -talk show'ssa, joka alkoi AVA- ja MTV3-kanavilla helmikuussa 2019.
Yksityiselämä.
Pimiä avioitui yli 12 vuoden seurustelun jälkeen vuonna 2006, mutta pari jätti vuonna 2008 yhdessä avioerohakemuksen. Hän avioitui 2013 kansanedustaja Jorma Huuhtasen pojan, liikemies Teemu Huuhtasen kanssa. Heillä on vuosina 2012 ja 2015 syntyneet tyttäret. Pimiä kääntyi ortodoksiksi keväällä 2025.
Jaime Laredo

Jaime Laredo (s. 7. kesäkuuta 1941, Cochabamba) on Grammy-palkittu bolivialainen viulisti ja kapellimestari.
Laredo lähti Pohjois-Amerikkaan vuonna 1948. Vuonna 1953 hän asettui Clevelandiin, jossa hän sai opetusta Josef Gingoldilta. Ennen valmistumistaan hän opiskeli Ivan Galamianin johdolla Curtis Institute of Musicissa. Hän alkoi saada arvostusta varsinkin Carnegie Hall -resitaalinsa jälkeen lokakuussa 1960. 
Viulistina Laredo tunnetaan varsinkin kamarimusiikin alalta. Hän on levyttänyt mm. Gabriel Faurén ja Johannes Brahmsin pianokvartettoja Isaac Sternin, Yo-Yo Man ja Emanuel Axin kanssa. Vuonna 1976 hän perusti trion pianisti Joseph Kalichsteinin ja sellisti Sharon Robinsonin kanssa. Sharon Robinson on hänen aviopuolisonsa. 
Jaime Laredo asuu Yhdysvalloissa. Hän on toiminut vuodesta 1999 Vermontin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana ja kapellimestarina.
Vladimir Markovnikov

Vladimir Vasiljevitš Markovnikov (; 25. joulukuuta 1838 Knjaginino – 11. helmikuuta 1904 Moskova) oli venäläinen kemisti, joka tunnetaan parhaimmin Markovnikovin säännöstä.
Vladimir Markovnikov aloitti kemian opiskelun Moskovassa. Opintojensa jälkeen hän työskenteli kemian professorina ensin Odessan yliopistossa ja sitten Moskovan yliopistossa. Markovnikov siirrettiin eläkkeelle vuonna 1898 poliittisista syistä.
Vladimir Markovnikov tunnetaan
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2007 – miesten keihäänheitto

Miesten keihäänheitto oli yksi laji yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007. Kilpailun karsinta kilpailtiin 31. elokuuta ja loppukilpailu 2. syyskuuta, Nagai-stadionilla, Osakassa, Japanissa. Kilpailun voitti Suomen Tero Pitkämäki.
Tulokset.
Loppukilpailu.
&lt;br clear="left"&gt;
Loppukilpailun kulku.
Kilpailijat heittojärjestyksessä. Kolmen kierroksen jälkeen kahdeksan parasta jatkoivat kolmelle viimeiselle kierrokselle ja heittojärjestys muutettiin vastaamaan sen hetkistä tilannetta, kilpailun kahdeksantena ollut heitti ensimmäisenä ja johdossa ollut viimeisenä. 
Karsinta.
Karsintaraja loppukilpailuun oli 82,00 metriä.
National Gallery of Scotland

National Gallery of Scotland on Edinburghissa sijaitseva Skotlannin kansallistaidegalleria. Gallerian vuonna 1859 yleisölle avattu rakennus edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja sen on suunnitellut skotlantilainen arkkitehti William Henry Playfair. Galleria sijaitsee keinotekoisella The Mound -mäellä yhdessä Royal Scottish Academy Buildingin kanssa.
Sekä Royal Scottish Academy Building että kansallistaidegallerian rakennus uusittiin vuonna 1912 arkkitehti William Thomas Oldrieven suunnitelmien mukaisesti. Gallerian uudelleenavattua ovensa se keskittyi kartuttamaan pysyvää kokoelmaansa skotlantilaisesta ja eurooppalaisesta taiteesta.
National Gallery of Scotlandin ja Royal Scottish Academy Building yhdistävä maanalainen yhteys, Playfair Project, avattiin 4. elokuuta 2004.
Silvio Horta

Silvio Horta (14. elokuuta 1974 Miami, Florida – 7. tammikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Hän kirjoitti jaksoja muun muassa yhdysvaltalaiseen "Ruma Betty" -televisiosarjaan, josta hän vuonna 2007 sai parhaan komediasarjan Golden Globe -palkinnon.
Arohilleri

Arohilleri ("Mustela eversmanii") on kärppien sukuun kuuluva näätäeläin.
Ulkonäkö ja koko.
Arohillerin turkki on punertavan ruskea. Vatsa, jalat ja naamari ovat väriltään tummempia. Lisäksi korvat ja huulet ovat valkoiset ja selkä ja kupeet ovat vaaleita, melkein keltaisia. Hännänpää on musta.
Arohilleri on tavallista hilleriä suurempi. Koiras saattaa painaa jopa kaksi kilogrammaa keskipainon ollessa 1,4 kilogrammaa. Täysikasvuinen arohilleri on 38–56 senttimetriä pitkä. Kuten monella muullakin näätäeläimellä, myös arohillerillä naarat ovat koiraita hivenen pienempiä.
Levinneisyys.
Levinneisyysalue käsittää suurimman osan Sisä-Aasian aro- ja puoliaavikkoseuduista. Itä-Euroopassa arohilleriä esiintyy Unkarissa, Puolassa, Slovakiassa ja Saksassa.
Lisääntyminen.
Arohillerin kanto-aika on 36–46 vuorokautta ja se saattaa kerrallaan synnyttää jopa 18 poikasta. Tavallisesti poikasia on kuitenkin alle 10.
Ravinto.
Joidenkin tutkimuksien mukaan jopa 75 prosenttia arohillerin ravinnosta on jyrsijöitä. Etenkin siiseli ja hamsteri päätyvät usein sen ravinnoksi.
Antonietta Di Martino

Antonietta Di Martino (s. 1. kesäkuuta 1978 Cava de' Tirreni, Salernon maakunta, Italia) on italialainen korkeushyppääjä.
Di Martino voitti 2000 Italian mestaruuden korkeushypyssä. Seuraavana vuonna hän uusi maansa mestaruuden sekä hyppäsi Edmontonin MM-kisoissa kahdenneksitoista tuloksella 185. Kauden lopussa hän karsiutui Universiadeissa. Hän voitti 2003 Italian sisäratojen mestaruuden ja 2005 sijoittui viidenneksi Euroopan cupissa hypättyään 189.
Vuonna 2006 Di Martino voitti maansa sisäratojen mestaruuden ja oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viides tuloksella 196. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Italian mestaruuden ja sijoittui Euroopan cupin ykkösliigassa kolmanneksi ja Göteborgin EM-kisoissa kymmenenneksi.
Vuonna 2007 hän voitti Italian sisäratojen mestaruuden ja EM-hopeaa Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Italian mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 203. Hän oli toinen myös .
Di Martino karsiutui vuonna 2008 Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa ja sijoittui kymmenenneksi Pekingin olympialaisissa. Vuonna 2009 hän voitti Italian sisäratamestaruuden. Kesäkaudella hän oli kolmas Euroopan joukkuemestaruuskilpailussa, neljäs Berliinin MM-kilpailuissa ja kolmas . Berliinin MM-kisojen sijoitus parani myöhemmin pronssisijaan Anna Tšitšerovan dopinghylkäyksen jälkeen. Di Martino karsiutui loppukilpailusta Barcelonan EM-kilpailuissa 2010. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Pariisissa 2011 tuloksella 201. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 200. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa tuloksella 195.
Anna Tšitšerova

Anna Vladimirovna Tšitšerova (, s. 22. heinäkuuta 1982) on venäläinen korkeushyppääjä.
Tšitšerova voitti 1999 Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa kultaa korkeushypyssä tuloksella 189 cm. Seuraavana vuonna hän hyppäsi Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa neljänneksi. Vuonna 2001 hän sai hopeaa junioreiden EM-kilpailuissa ja oli Universiadeissa kahdeksas. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän voitti MM-pronssia tuloksella 199 cm. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Pariisin MM-kisoissa kuudenneksi ja kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna Budapestin sisäratojen MM-kisoissa Tšitšerova voitti MM-hopeaa hypättyään 200 cm. Hän voitti samana vuonna Venäjän mestaruuden ja hyppäsi Ateenan olympialaisissa kuudenneksi ja seitsemänneksi.
Tšitšerova voitti 2005 Venäjän hallimestaruuden ja Madridin sisäratojen EM-kisoissa kultaa tuloksella 201 cm. Myöhemmin samana vuonna hän oli Helsingin MM-kisoissa neljäs. Kauden lopussa hän voitti Universiadit ja sijoittui seitsemänneksi. Seuraavana vuonna Tšitšerova hyppäsi kolmanneksi Euroopan cupin superliigassa. Göteborgin EM-kisoissa hän oli seitsemäs ja kuudes. Vuonna 2007 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden ja sijoittui jaetulle viidennelle sijalle Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa. Samana vuonna hän voitti Venäjän ulkoratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 203 cm. hän oli kolmas.
Tšitšerova voitti Venäjän ulkoratamestaruuden 2008. Pekingin olympialaisissa 2008 Tšitšerova sijoittui alun perin kolmanneksi sivuten silloista ennätystään 203 cm, mutta kisojen dopingnäytteiden uudelleenanalysoinnissa vuonna 2016 hän jäi kiinni Turinabol-steroidin käytöstä ja menetti mitalinsa. Tšitšerova valitti päätöksestä Urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, mutta CAS hylkäsi vetoomuksen. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 1.7.2016–30.6.2018 ja hänen tuloksensa aikavälillä 24.8.2008–23.8.2010 hylättiin, joten hän menetti Berliinin MM-kisoissa 2009 saavuttamansa MM-hopean. hän oli alun perin toinen. Vuonna 2009 hän voitti Venäjän ulkoratojen mestaruuden ja oli alun perin toinen. 
Kausi 2010 jäi Tšitšerovalta väliin raskauden vuoksi. Hän synnytti syyskuussa 2010 lapsen ja tammikuussa 2011 aloitti jälleen harjoittelun. 22. heinäkuuta 2011 hän voitti Venäjän mestaruuden ennätyksellään 207 cm. Hän paransi Jelena Slesarenkon nimissä ollutta Venäjän ennätystä yhdellä senttimetrillä ja nousi jaetulle kolmannelle sijalle ulkoratojen kautta aikain tilastossa. Häntä paremmin ovat hypänneet ulkoradoilla vain Stefka Kostadinova (209 cm) ja Blanka Vlašić (208 cm) sekä sisäradoilla Kajsa Bergqvist (208 cm). Daegun MM-kilpailuissa syyskuussa 2011 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 203 cm. 
Tšitšerova hyppäsi Venäjän halliennätyksen 206 cm Arnstadtissa 4. helmikuuta 2012. Hän sai Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hopeaa tuloksella 195 cm. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Venäjän ulkoratamestaruuden sekä kultaa Lontoon olympialaisissa tuloksella 205. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia tuloksella 197. Hän voitti Venäjän ulkoratamestaruuden 2015. Hän sijoittui kolmanneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 201.
Kateřina Baďurová

Kateřina Baďurová (s. 18. joulukuuta 1982 Ostrava) on entinen tšekkiläinen seiväshyppääjä.
Baďurová hyppäsi Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 viidenneksi tuloksella 375. Kolme vuotta myöhemmin hän karsiutui Wienin sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 400. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Münchenin EM-kisoissa. Vuonna 2004 hän karsiutui Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hypättyään 410. Ateenan olympialaisissa hän oli kahdestoista tuloksella 420. Baďurová karsiutui Göteborgin EM-kisoissa 2006 tuloksella 430. Seuraavana vuonna hän karsiutui Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa hypättyään 440, mutta voitti MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 475.
Baďurová lopetti uransa polvivaivojen vuoksi vuonna 2010.
Ljudmila Koltšanova

Ljudmila Sergejevna Koltšanova (, s. 1. lokakuuta 1979) on venäläinen pituushyppääjä.
Koltšanova sijoittui 2005 Madridin sisäratojen EM-kisoissa pituudessa kuudenneksi tuloksella 656. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadeissa pituuden tuloksella 679 ja sijoittui kolmiloikassa kuudenneksi tuloksella 13,38. Seuraavana vuonna hän voitti Göteborgin EM-kisoissa pituudessa EM-kultaa tuloksella 693. Kauden lopussa hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Vuonna 2007 Koltšanova voitti pituudessa Venäjän mestaruuden ja MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 692. 
Koltšanova voitti 2008 Euroopan cupin pituushyppykilpailun. Vuonna 2010 hän voitti samassa lajissa Venäjän mestaruuden ja sijoittui viidenneksi Barcelonan EM-kilpailuissa. Hän sijoittui kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 2012. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa.
Karjalaisten talo

Karjalaisten talo on alun perin Karjalaisen Osakunnan osakuntataloksi rakentama graniittijulkisivuinen talo osoitteessa Liisankatu 17, Helsinki. Karjalaisten talon on 
piirtänyt professori Onni Tarjanne ja talo on valmistunut vuonna 1910.
Uusi talo ajautui rahoitusvaikeuksiin ja talo pakkohuutokaupattiin Solmu-nimiselle yhtiölle 13. maaliskuuta 1916 jo kuuden vuoden kuluttua rakennuksen valmistumisesta. Talon menetettyään Karjalainen osakunta muutti Uudelle ylioppilastalolle. 1970-luvun vaihteessa osakunnalle tarjoutui kuitenkin tilaisuus ostaa takaisin talon ylimmästä kerroksesta osa tiloista, jonne osakunta muutti yhdessä Wiipurilaisen Osakunnan ja Kymenlaakson Osakunnan kanssa. Edellä mainittuja osakuntia kutsuttiinkin sijaintinsa perusteella "Liisankadun osakunniksi". Nykyisin osakuntien tilat kuitenkin sijaitsevat Leppäsuonkadulla.
Darja Pištšalnikova

Darja Vitaljevna Pištšalnikova (, s. 19. heinäkuuta 1985 Astrahanin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kiekonheittäjä.
Pištšalnikova voitti 2001 Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa hopeaa tuloksella 49,37. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kingstonin nuorten MM-kisoissa kahdeksanneksi heitettyään 51,98. Tampereen nuorten EM-kisoissa 2003 hän oli kolmas tuloksella 52,39. Vuonna 2004 hän voitti hopeaa Grosseton nuorten MM-kisoissa tuloksella 57,37. Seuraavana vuonna hän oli toinen Erfurtin alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa heitettyään 59,45 ja kuudes Universiadeissa. 2006 Pištšalnikova heitti Venäjän mestariksi ja Euroopan cupin toiseksi tuloksella 64,24 ja voitti Göteborgin EM-kisoissa EM-kultaa 65,55 kantaneella heitollaan. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa neljäs.
Pištšalnikova voitti vuonna 2007 Venäjän mestaruuden ja myöhemmin samana vuonna MM-hopeaa Franka Dietzschin jälkeen Osakan MM-kisoissa tuloksella 65,78. Debrecenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailussa hän saavutti hopeaa tuloksella 64,15.
Vuonna 2008 Pištšalnikovalle langetettiin kahden vuoden kilpailukielto. Hän jäi ennen Pekingin olympialaisia kiinni virtsanäytteen manipuloinnista. Pištšalnikovan lisäksi kuusi muutakin venäläistä naisyleisurheilijaa jäi kiinni samassa yhteydessä. Vuonna 2009 Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS muutti Pištšalnikovan kilpailukiellon 2 vuoden ja 9 kuukauden pituiseksi ajalle 31.7.2008–30.4.2011. Samalla kaikki hänen tuloksensa 10.4.2007 lähtien hylättiin. 
Kilpailukiellosta vapauduttuaan Pištšalnikova oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 2011 ja voitti Venäjän mestaruuden. Saman vuoden Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui yhdenneksitoista. 
Vuonna 2012 Pištšalnikova voitti Venäjän mestaruuden tuloksella 70,69. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 67,56. 
Myöhemmin Pištšalnikova sai kymmenen vuoden kilpailukiellon. Hänen toukokuussa 2012 antamastaan dopingnäytteestä löytyi uusintatestissä anabolista steroidia. Hänen kaikki tuloksensa 20. toukokuuta 2012 alkaen hylättiin ja näin hän menetti muun muassa olympiahopeamitalinsa.
Pasto

Pasto on Kolumbiassa maan lounaisosassa kuivalla ylätasangolla vuoristossa sijaitseva Nariñon departementin pääkaupunki noin 90 kilometriä Ecuadorin rajalta. Kaupunkia reunustaa Galerasin tulivuori. Suurin osa kaupungin ympäristöstä on maaseutua, jota asuttavat maata viljelevät intiaanit. Kaupungin perusti vuonna 1539 espanjalainen konkistadori Lorenzo de Aldana. 
Vuonna 2011 kaupungissa oli 343 900 asukasta.
Harri Säteri

Harri Tapio Säteri (s. 29. joulukuuta 1989 Toijala) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän aloitti pääsarjauransa SM-liigassa Tapparassa ja on pelannut sen jälkeen Pohjois-Amerikassa ja KHL:ssä. Nyt hän edustaa NLA-liigan EHC Biel-Bienneä. Suomea hän on edustanut kaksissa MM-kilpailuissa ja kaksissa olympialaisissa. Säteri oli voittamassa MM-hopeaa Latviassa 2021, MM-kultaa Suomessa 2022 ja olympiakultaa Pekingissä 2022.
Seurajoukkueura.
Säteri aloitti Tapparan junioreissa, mutta siirtyi C-juniorina HPK:n nuoriin. HPK:sta hän palasi Tapparan A-junioreiden kaudeksi 2006–2007.
Ensimmäisen kerran Säteri puki aikuisten SM-liigaotteluun 20. helmikuuta 2007 ottelussa HPK:ta vastaan. Hänet varattiin NHL:ään, kun San Jose Sharks otti maalivahdin 106. varauksena. Hän oli tilaisuuden 11. varattu maalivahti. Ensimmäisen kerran Säteri oli maalilla liigaottelussa 17. syyskuuta 2008 KalPaa vastaan.
Säteri oli Tapparan liigajoukkueen kakkosmaalivahti kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi 22 ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän nousi Tapparan ykkösmaalivahdiksi. Kesällä 2010 Säteri teki kolmivuotisen tulokassopimuksen San Jose Sharksin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vielä kauden 2010–2011 lainalla Tapparassa. Kun Tapparan kausi 2010–2011 päättyi maaliskuussa 2011, Säteri siirtyi loppukaudeksi Pohjois-Amerikkaan San Jose Sharksin farmiseuraan Worcester Sharksiin.
Säteri pelasi kolme kautta San Jose Sharksin organisaatiossa, mutta ei päässyt tuona aikana tekemään NHL-debyyttiänsä. Koko aika meni AHL:n Worcester Sharksissa. Säteri jätti Pohjois-Amerikan kolmen kauden jälkeen ja siirtyi KHL-seura Vitjaz Podolskiin.
Säteri pelasi vuosina 2014–2017 Vitjaz Podolskissa ja teki heinäkuussa 2017 vapaana agenttina sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Kauden viidennessä ottelussaan tammikuussa 2018 Säteri saavutti ensimmäisen voittonsa NHL:ssa ja hänestä tuli 28:s suomalaismaalivahti, joka on torjunut joukkueelleen voiton NHL:ssä. Kaudeksi 2018–2019 Säteri teki sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa.
Säteri pelasi KHL:ssä kolme kautta, ja hänellä oli sopimus Sibir Novosibirskin kanssa kaudeksi 2022–2023, mutta monen muun KHL-joukkueissa pelanneen tavoin hän tuli Suomeen kesken kauden Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022 eikä palannut enää Venäjälle.
Maajoukkueura.
Säteri on ollut mukana kaikkiaan 40 poikien maaottelussa, joista hän pelasi 26. Hän pelasi Suomen maalilla myös 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008.
Säterin ensimmäinen aikuisten maaottelu tuli vuonna EHT-turnauksessa vuonna 2010. Seuraavan kerran hän pääsi edustamaan Suomea Helsingin EHT-turnauksessa marraskuussa 2015. Säterin ensimmäiset MM-kilpailut olivat vuonna 2017. Niissä hän nousi Suomen ykkösmaalivahdiksi. Säteri valittiin myös vuonna 2018 MM-kilpailuihin.
Reuven Rivlin

Reuven Rivlin (, s. 9. syyskuuta 1939) on israelilainen lakimies, Likud-puoluetta edustava poliitikko ja Israelin presidentti vuosina 2014–2021.
Rivlin valittiin knessetiin ensimmäisen kerran 1988. Hän on ollut Likudin puheenjohtaja 1988–1993. Hän oli viestintäministeri Ariel Sharonin hallituksessa vuodesta 2001 vuoteen 2003, jolloin hänet valittiin knessetin puhemieheksi. Puhemieskaudellaan 2003–2006 hän vastusti näkyvästi Israelin vetäytymistä Gazasta, mikä oli ristiriidassa Sharonin harjoittaman politiikan kanssa. Rivlinin toisella puhemieskaudella 2009–2013 pääministerinä oli Benjamin Netanjahu, jonka kanssa Rivlinilla oli lämpimämmät välit. 
Rivlin oli jo 2007 Likudin presidenttiehdokas, mutta hän vetäytyi ehdokkuudesta, kun selvisi että Shimon Peres saisi knessetin enemmistön taakseen.
Presidentin asema Israelissa on lähes seremoniallinen, mutta halutessaan presidentti voi käyttää henkilökohtaista arvovaltaansa ja suhteitaan maan asioihin vaikuttamiseen. Rivlinin edeltäjä Shimon Peres oli tästä hyvä esimerkki, ja Rivlinin arveltiin jatkavan Peresin perinnettä. Siinä missä Peres suuntautui ulkopolitiikkaan, Rivlinin arveltiin keskittyvän Israelin sisäisiin asioihin.
Rivlinia pidetään kovan linjan oikeistolaisena. Hän kannattaa Israelin siirtokuntia Länsirannalla, ja olisi valmiimpi ottamaan lisää palestiinalaisia Israelin kansalaisiksi kuin suostumaan aluejakoon palestiinalaisvaltion kanssa. Hänellä on myös ystäviä knessetin vasemmistosiivessä ja arabien keskuudesta niiltä ajoilta, kun hän puhemiehenä puolusti vähemmistöjen oikeuksia.
Rivlin on leski ja hänellä on neljä lasta.
Ljudmyla Blonska

Ljudmyla Leonidivna Blonska (, o.s. Ševtšuk, Шевчук, s. 9. marraskuuta 1977) on entinen ukrainalainen seitsenottelija.
Blonska voitti vuonna 2000 Ukrainan sisäratojen mestaruuden viisiottelussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Münchenin EM-kisoissa seitsenottelussa kolmanneksitoista tuloksella 5865. Hän kärähti dopingista kesällä 2003 ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. 
Kilpailukiellon päättymisen jälkeen hän voitti 2005 Universiadeissa seitsenottelun tuloksella 6297. Seuraavana vuonna hän voitti Moskovan sisäratojen MM-kisoissa viisiottelussa kultaa pistein 4685. Vuonna 2007 hän voitti seitsenottelussa Ukrainan mestaruuden sekä MM-hopeaa Osakan MM-kisoissa tuloksella 6832.
Pekingissä 2008 Blonska sijoittui alun perin seitsenottelussa toiseksi hävittyään 33 pisteellä maannaiselleen Natalja Dobrynskalle. Blonska ohitti Yhdysvaltain Hyleas Fountainin viimeisessä lajissa 800 metrin juoksussa. Blonska antoi kuitenkin kilpailun jälkeen positiivisen doping-näytteen ja hänet asetettiin elinikäiseen kilpailukieltoon. Hänen seitsenottelun tuloksensa hylättiin ja hän menetti saamansa hopeamitalin. Blonska oli hypännyt myös pituushypyn finaaliin, johon hän ei päässyt dopingkäryn vuoksi.
Jussi Halme (jääkiekkoilija)

Jussi Halme (s. 24. elokuuta 1980 Nokia) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Hän on pelasi viimeksi kaudella 2013–2014 Mestiksessä Lempäälän Kisassa, kahdeksan ottelua SaiPassa ja 23 ottelua JYPissä SM-liigassa. Aiemmin hän pelasi pääasiassa Tapparassa.
Ura.
Halmeen junioriura huipentui Tapparan A-nuorten Suomen-mestaruuteen vuonna 2001. Seuraavana kesänä hän pelasi hyviä harjoituspelejä liigaringissä ja olisi saanut sopimuksen, mutta päätti lähteä Yhdysvaltoihin yliopistoon pelaamaan ja opiskelemaan.
Halme palasi Tapparaan kesällä 2005 kaksinkertaisena yliopistomestarina Denverin yliopiston joukkueesta. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 15. syyskuuta 2005 ottelussa Tappara–Ilves. Liigakaudella Halme kuitenkin sai niukasti peliaikaa pelaten keskellä kautta ensin Mestiksen KooKoo:ssa ja tammikuussa 2006 Tappara vaihtoi Halmeen Espoon Bluesin joukkueeseen, jossa hän pelasi hyvän loppukauden. Halme teki ensimmäisen syöttöpisteensä SM-liigassa 7. helmikuuta 2006 ottelussa HPK–Blues.
Halme pelasi alkukauden 2006–2007 Ruotsissa Södertäljessä siirtyen loppukaudeksi Mestiksen Sportiin ja palasi kaudella Tapparaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa Tapparassa 29. tammikuuta 2008 vierasottelussa Lukkoa vastaan.
Maajoukkueessa Halme pelasi kaksi alle 19-vuotiaiden maaottelua kaudella 1998–1999.
Galeras

Galeras, intiaanien kielellä Urcunina, on 4 276 metriä korkea toimiva tulivuori Kolumbian lounaisosassa Paston kaupungin reunustalla. 
Galeras on ollut aktiivinen yli miljoonan vuoden ajan. Kahdesti on tapahtunut kaldera-muodostuman aiheuttanut romahdus. Tulivuori on purkautunut toistuvasti 1500-luvulta alkaen eli espanjalaisasutuksen tulon jälkeen. Vuoden 1993 purkauksessa kuoli yhdeksän ihmistä, joista viisi oli vuoren kraatteria tutkineita tutkijoita.
Tammikuun 2008 purkaus ei vaatinut yhtään uhria. Seuraava purkaus alkoi 14. tammikuuta 2009, eikä sekään aiheuttanut vahinkoja. Tammikuun 2010 ensimmäinen purkaus oli vaarallisempi, mutta evakuoinnin ansiosta vältyttiin onnettomuuksilta. Elokuun 2010 purkaus nosti tuhkapilven, mutta purkaus ei ollut räjähdysmäinen eikä aiheuttanut vahinkoja.
Tauria

Tauria, Tauris () tai Taurike (, ; ) eli Taurien Khersonesos () oli antiikin aikainen nimitys nykyiselle Krimin niemimaalle. Kreikkalaiset perustivat alueelle siirtokuntia 600-luvulla eaa. Taurian tärkeimpiä kaupunkeja oli nykyisen Sevastopolin liepeillä sijainnut Khersonesos, jonka perustivat Herakleia Pontiken asukkaat.
North Field

North Field on Persianlahdella noin 70 kilometriä Qatarin niemimaan pohjoiskärjestä koilliseen sijaitseva maailman suurin maakaasukenttä. Kenttä löydettiin vuonna 1972. Kaasukentän pinta-ala on 2 590 neliökilometriä. 
Öljykenttä on Qatarin ja Iranin yhteiskäytössä siten, että kumpikin omistaa sitä puolet. Iranin valtion maakaasuyhtiö National Iranian Oil Company löysi omilta aluevesiltään kenttään yhtyvän "South Pars" -maakaasukentän vuonna 1990.
Laurentidit

Laurentidit (, ) on vuoristo, joka sijaitsee Saint Lawrencen ja Ottawajoen pohjoispuolella Etelä-Québecissä Kanadassa. Vuoristo on noin 550 kilometriä pitkä rajautuen lännessä Gatineaujoen ja koillisessa Saguneaujoen väliselle alueella. Vuoriston korkein huippu on Mont Raoul-Blanchard 1 166 metriä merenpinnan yläpuolella. Toisen lähteen mukaan vuoristo on korkeimmillaan 1 190 metriä merenpinnan yläpuolella. 
Maataloudelle epäedulliset luonnonolot todettiin jo 1800-luvun lopulla kiinnostaviksi kesäturismille ja 1920-luvulla alkoi alueen käyttö talvimatkailuun. Nykyään vuoriston alueella sijaitsee lukuisia talviurheilu- ja lomakeskuksia esimerkiksi talvisin laskettelua, lumilautailua, koirarekiretkeilyä, jääkiipeilyä, murtomaahiihtoa tai moottorikelkkailua harrastaville. Muina vuodenaikoina seutu tarjoaa hyvät edellytykset esimerkiksi koskimelontaan, retkimelontaan, patikointiin, telttailuun ja golfiin. 
Seudulla sijaitsee useita kansallispuistoja.
Laurentidien vuoristo koostuu prekambrisista 1–1,7 miljardia vuotta vanhoista gneissi- ja graniittikallioista, jotka ovat sittemmin muovautuneet ja kuluneet edelleen. Kallioperän ohella alueella näkyy esimerkiksi eri jääkausien aiheuttama kallion kuluminen, irtaimen maa-aineksen kulkeutuminen ja jääkauden jälkeinen maannousu. Itse vuoristo on vanhimpia vuoristoja maailmassa. Geologisesti vuoristo jatkuu Yhdysvaltain puolella Adirondackvuoristona, jonka usein erheellisesti katsotaan kuuluvan Appalakkeihin.
Jättiläismajava

Jättiläismajava ("Castoroides ohioensis") oli suuri Pohjois-Amerikassa elänyt majava, joka saattoi olla 2,5 m pitkä ja painaa 60–100 kg Se on siis maailmanhistorian suurin majava, ja sillä oli jopa 15 senttimetriä pitkät talttahampaat. Jättiläismajava katosi Pohjois-Amerikasta samoihin aikoihin muiden suurten nisäkkäiden kanssa noin 10 000 vuotta sitten. Sen jalat olivat lyhyet, joten se oli hidas maalla. 
Sen jäännöksiä on löydetty Torontosta, Ontariosta, Ohiosta, Minnesotasta, Indianasta, Wisconsinista, Floridasta ja Kanadasta. Ensimmäinen löytö tehtiin vuonna 1837 Ohiosta, ja siitä laji sai nimen "ohioensis".
André Benoit

André Benoit (s. 6. tammikuuta 1984 St. Albert) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.
Seurajoukkueura.
Benoit pelasi kaudet 2000–2005 juniorisarja OHL:ssa Kitchener Rangersin joukkueessa. Kaudella 2002–2003 Benoit oli voittamassa joukkueelleen koko Kanadan juniorisarjojen, CHL:n, mestaruutta Memorial Cupia. Seuraavalla kaudella Benoit palkittiin William Hanley Trophyllä liigan herrasmiespelaajana, ja hänet valittiin OHL:n kakkostähdisökentälliseen, sekä hän voitti puolustajien pistepörssin. Benoit'n viimeinen kausi OHL:ssa oli 2004–2005, jolloin hän teki 77 pistettä ja voitti toistamiseen puolustajien pistepörssin. Lisäksi hänet palkittiin Leo Lalonde Memorial Trophyllä OHL:n parhaana yli-ikäisenä pelaajana ja valittiin OHL:n ykköstähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2005–2006 Benoit teki sopimuksen AHL-joukkue Hamilton Bulldogsin kanssa. Ensimmäisellä AHL-kaudellaan Benoit teki pisteet 7+19=26. Otteluita hän pelasi 70. Tammikuussa 2006 Benoit teki kolmen vuoden sopimuksen NHL-joukkue Montreal Canadiensin kanssa. Hän pelasi kuitenkin myös kauden 2006–2007 Hamiltonissa AHL:ssa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Pudotuspeleissä Benoit teki 22 ottelussa 13 pistettä, ja hän voitti sarjan tehotilaston saldolla +13.
Benoit siirtyi kaudeksi 2007–2008 SM-liigassa pelaavaan Tapparaan. Hän pelasi Tapparassa hyvän kauden ja teki 38 pistettä runkosarjassa. Tappara voitti keväällä 2008 pronssia. Benoit jatkoi Tapparasta kaudeksi 2008–2009 Elitserienin Södertäljeen. Södertäljessä Benoit oli joukkueensa tehokkain puolustaja 20 pisteellään. Kaudesta 2009–2010 hän teki sopimuksen keväällä 2009 Montreal Canadiensin kanssa. Benoit pelasi kuitenkin koko kauden AHL:n Hamilton Bulldogsissa tehden runkosarjan 78 ottelussa tehopisteet 6+30=36 ja pudotuspelien 19 ottelussa tehopisteet 3+11=14.
Elokuussa 2010 Benoit siirtyi Ottawa Senatorsiin, jossa hän aloitti farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, mutta pääsi loppukaudesta pelaamaan uransa ensimmäiset kahdeksan NHL-ottelua saaden yhden syöttöpisteen. AHL:n Binghamtonissa hän pelasi 73 runkosarjaottelua tehoin 11+44=55 ja 23 pudotuspeliottelua tehoin 3+15=18. Elokuussa 2011 Benoit siirtyi HK Spartak Moskovaan. Benoit pelasi yhden kauden Moskovassa ja palasi sen jälkeen Senatorsiin. Kauden 2013–2014 hän edusti Colorado Avalanchea.
Maajoukkueura.
Benoit pelasi Kanadan junioriden maajoukkueessa kaudella 2001–2002. Hän toimi alle 18-vuotiaiden kapteenina MM-kisoissa, jolloin teki 8 ottelussa pisteet 1+3=4.
Kanadan maajoukkuetta Benoit edusti joulukuussa 2007 Spengler Cupissa, Davosissa. Hän joutui olemaan turnauksen takia kahdesta SM-liigapelistä pois, eikä Tappara olisi halunnut päästää puolustajaa turnaukseen. Kanadan jääkiekkoliitto olisi kuitenkin evännyt Benoit'n pelioikeuden, joten Tapparan oli pakko suostua Benoit'n pelaamiselle Spengler Cupissa.
Sheri-Ann Brooks

Sheri-Ann Brooks (s. 11. helmikuuta 1983) on jamaikalainen pikajuoksija.
Brooks voitti 2005 NCAA-mestaruuden 200 metrin juoksussa, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa 200 metrin alkuerissä ajalla 24,20. Seuraavana vuonna hän voitti Melbournen Kansainyhteisön kisoissa kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 11,19 ja sijoittui 200 metrillä viidenneksi ajalla 23,07. Jamaikan joukkueessa 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän voitti kultaa. Osakan MM-kisoissa 2007 hän karsiutui 100 metrin henkilökohtaisessa kisassa välierissä, mutta oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti MM-hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi alkuerissä Jamaikan pikaviestijoukkueessa. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla ilman Brooksia juossut joukkue keskeytti.
Kesällä 2009 Brooksin Jamaikan mestaruuskilpailuiden yhteydessä otetusta dopingnäytteestä löytyi kiellettyä metyyliksantiini-piristettä. Hänet kuitenkin vapautettiin dopingepäilyistä, kun B-näyte oli tutkittu ilman hänen lupaansa ja ilman hänen tai edustajansa läsnäoloa. Samassa yhteydessä kiinni jäänneet pikajuoksijat Yohan Blake, Marvin Anderson, Allodin Fothergill ja Lansford Spence saivat kolmen kuukauden kilpailukiellon.
Dohan sisäratojen MM-kisoissa 2010 Brooks sijoittui 60 metrin juoksussa alun perin jaetulle neljännelle sijalle Ruddy Zang Milaman kanssa, mutta he nousivat pronssisijalle kun toiseksi sijoittunut LaVerne Jones-Ferrette hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.
Lähde: IAAF
Notre-Dame de la Paix

Basilique Notre-Dame de la Paix de Yamoussoukro on katolinen kirkko Norsunluurannikon pääkaupungissa Yamoussoukrossa. Kirkko on Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman suurin, sillä sen pinta-ala ja kupolin korkeus ylittävät esikuvansa Vatikaanin Pietarinkirkon mittasuhteet. Rakennuksen korkeus kupolin huipulla olevan ristin kärjestä mitattuna on 158 metriä, pinta-ala 30 000 m², ja istumapaikkoja on 7 000 hengelle, minkä lisäksi tilaa on vielä 11 000 sanankuulijalle. 
Yamoussoukron kirkko ei ole katedraalikirkko, sillä piispanistuin sijaitsee läheisessä Yamoussoukron Pyhän Augustinuksen katedraalissa.
Historia.
Norsunluurannikon pitkäaikainen ensimmäinen presidentti Félix Houphouët-Boigny siirsi maan pääkaupungin Abidjanista syntymäkyläänsä Yamoussoukroon, jonne hän halusi rakentaa maailman suurimman kirkon. Notre Dame de la Paix'n basilika rakennettiin 1985–1989, ja sen suunnitteli libanonilainen arkkitehti Pierre Fakhoury. Paavi Johannes Paavali II vihki kirkon 10. syyskuuta 1990. Rakennusmateriaali, kuten marmori, tuotettiin ulkomailta Italiasta ja Ranskasta. Rakentamisen kalleutta (740 miljoonaa Ranskan frangia) on arvosteltu köyhyydestä ja alikehittyneisyydestä kärsivässä maassa. Kirkon tarpeellisuuskin on kyseenalainen, sillä maan vähälukuisista kristityistä vain 17 prosenttia on katolisia, ja kirkkoa on käytetty vain kahdesti.
Marvin Anderson

Marvin Anderson (s. 12. toukokuuta 1982 Trelawny, Jamaika) on jamaikalainen 200 metrin juoksija.
Anderson sijoittui 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa 200 metrillä kuudenneksi ajalla 21,06 ja oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka sijoittui viidenneksi 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Osakan MM-kisoissa 2007 Anderson juoksi 200 metrillä kuudenneksi ajalla 20,28. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan pikaviestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän keskeytti 200 metrin juoksun puolivälierissä.
Anderson jäi kesällä 2009 Jamaikan mestaruuskilpailuissa kiinni piristeen käytöstä yhdessä Yohan Blaken, Allodin Fothergillin, Lansford Spencen ja Sheri-Ann Brooksin kanssa. Brooksia lukuun ottamatta he saivat kolmen kuukauden kilpailukiellon. Daegun MM-kisoissa 2011 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.
Johannes Nevala

Johannes Nevala (s. 1966) on suomalaissyntyinen taidemaalari ja taidegraafikko. Hän on vuodesta 1992 lähtien asunut ja työskennellyt Gotlannissa, Ruotsissa.
Nevala on taiteilija, joka maalaa lintuja. Hän usein aloittaa työnsä luonnoksilla, joissa hän tallentaa lintujen muodot. Sitten hän luo teoksiaan ateljeessaan käyttäen öljyvärejä, akvarelleja ja erilaisia graafisia tekniikoita.
Nevala sai taiteessaan alkuvaiheessa inspiraatiota taiteilijoilta Bruno Liljeforsilta, Gunnar Brusewitzilta ja Von Wrightin taiteilijaveljeksiltä, jotka olivat erikoistuneet luomaan taidetta luonnosta ja erityisesti lintujen elämästä. Muutettuaan Gotlantiin, myös Lars Jonssonin taide vaikutti häneen. Vuosien varrella hän on kehittänyt oman tyylinsä, jossa valo ja abstraktio ovat tärkeitä osatekijöitä.
Näyttelyt.
Nevalan ensimmäinen näyttely oli vuonna 1993. Vuosien 1993-98 välillä hänellä oli useita erillisiä näyttelyitä, jotka olivat samankaltaisia kuin hänen ensimmäinen. 1998 Nevala esitteli näyttelyn "Linnut valossa" Galleri Rideliusissa Visbyssä. Näyttely joka sisälsi sekä akvarelleja että öljyvärimaalauksia, pidetään yhtenä tärkeimmistä tapahtumista hänen taiteellisessa urassaan, ja se on vaikuttanut hänen taiteelliseen ilmaisuun siitä lähtien. Hän on osallistunut useisiin kansainvälisiin näyttelyihin vuosien varrella. Vuonna 2003 hänestä tuli yksi ensimmäisistä pohjoismaisista taiteilijoista ja ensimmäinen Suomesta , joka hyväksyttiin näyttelyyn "Birds in Art", Leigh Yawkey Woodson Art Museumin järjestämään näyttelyyn. Seuraavana vuonna hän osallistui näyttelyyn "IV Centuries of Birds", jonka Clarke Galleries järjesti useissa paikoissa, mukaan lukien New York City, Stowe ja Palm Beach. Tätä seurasivat näyttelyt Lontoossa, Mall Galleries ja Alankomaissa, Kunsthuis van het Oosten. Vuonna 2011 hän piti suuren näyttelyn Tupakkamakasiinissa, Pietarsaaren museo. Sen jälkeen hän on osallistunut muihin näyttelyihin, kuten Luontotalo Arkissa, Satakunnan museo , Galleri Karaijassa, Inkoo ja Gumbostrand konst &amp; formissa, Sipoo. Vuonna 2021 hän palasi 10. kerran Woodson Art Museumin Birds in Art -näyttelyyn teoksellaan "Persona".
Maalaus valittiin esitettäväksi seuraavassa taidenäyttelyssä Yhdysvalloissa:
Jun’ichi Hirokami

Jun’ichi Hirokami (, s. 1958) on japanilainen kapellimestari. Hän syntyi Tokiossa ja opiskeli siellä orkesterinjohtoa, pianonsoittoa, musiikkitietoa ja alttoviulunsoittoa. 
Jun’ichi Hirokami voitti 26-vuotiaana kansainvälisen Kondrashin-kapellimestarikilpailun Amsterdamissa, Alankomaissa. Hänet tunnetaan useiden eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten sinfoniaorkesterien vierailevana kapellimestarina; lisäksi hän on toiminut vuosina 1991–1996 Norrköpingin sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina Ruotsissa sekä vuodesta 2006 Columbuksen sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina Ohiossa. 
Jun’ichi Hirokamin tunnetuimpiin levytyksiin lukeutuvat Kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa toteutetut tulkinnat Gustav Mahlerin neljännestä sinfoniasta ja Hector Berliozin "Symphonie fantastiquesta".
Kerron Stewart

Kerron Stewart (s. 16. huhtikuuta 1984 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Stewart oli mukana 2000 nuorten MM-kisoissa Jamaikan joukkueessa, joka voitti 4 × 100 metrin viestijuoksussa hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 100 metrin juoksussa ajalla 11,72. Vuonna 2002 Kingstonin nuorten MM-kisoissa hän juoksi samalla matkalla neljänneksi ajalla 11,53. Vuoden 2005 Universiadeissa Stewart karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä sekä 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 24,26. Osakan MM-kisoissa 2007 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ajalla 11,12 ja oli mukana voittamassa pikaviestissä MM-hopeaa.
Ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisamitalinsa aikuisten sarjoissa Stewart voitti Pekingissä 2008, kun hän jakoi hopeasijan 100 metrillä Sherone Simpsonin kanssa varmistaen Jamaikalle kolmoisvoiton Shelly-Ann Fraserin voittamassa kilpailussa. Stewart oli mitalivauhdissa myös 200 metrillä, kun hän sijoittui matkalla pronssille. Hyvän loppuvedon ansiosta Stewart voitti neljänneksi sijoittuneen Yhdysvaltain Muna Leen sekunnin sadasosalla. hän oli 100 metrillä toinen ja 200 metrillä kolmas. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän sai 100 metrillä hopeaa ajalla 10,75 ja juoksi pikaviestissä ankkuriosuuden Jamaikan voittaessa maailmanmestaruuden ajalla 42,06. hän sijoittui kolmanneksi sekä 100 että 200 metrillä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrillä kuudenneksi ja 200 metrillä viidenneksi. Pikaviestissä hän juoksi toisen osuuden toiseksi sijoittuneessa ja Jamaikan ennätyksen 41,70 juosseessa joukkueessa.
Stewart juoksi Lontoon olympialaisissa 2012 ankkuriosuuden Jamaikan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai hopeaa maansa ennätysajalla 41,41. 100 metrillä hän karsiutui välierissä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän juoksi toisen osuuden Jamaikan pikaviestijoukkueessa, joka voitti kultaa maansa ennätysajalla 41,29. 100 metrillä hän sijoittui viidenneksi. Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän oli 100 metrillä kolmas ajalla 11,07 ja kuului Jamaikan kultajoukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Hän sai IAAF World Relays -kilpailujen 4 x 100 metrin viestissä hopeaa 2014 ja kultaa 2015. Hän juoksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015 pikaviestin alkuerissä. Loppukilpailussa Jamaika voitti toisella kokoonpanolla kultaa.
Maaliskuussa 2019 FC KTP tiedotti tehneensä Stewartin kanssa juoksuvalmentajasopimuksen, joka alkaa toukokuussa, ja kestää kuluvan vuoden syyskuuhun.
Lähde: IAAF
Richard Hickox

Richard Hickox (5. maaliskuuta 1948 – 23. marraskuuta 2008) oli englantilainen kapellimestari.
Hickox syntyi Stokenchurchissa, Buckinghamshiressä. Hän opiskeli High Wycomben Royal Grammar Schoolissa vuosina 1959–1966, Lontoon Royal Academy of Musicissa 1966–1967 ja vielä Cambridgen yliopiston Queens' Collegessa vuoteen 1970. Hän perusti vuonna 1971 kamariorkesteri City of London Sinfonian ja oli vuonna 1990 mukana perustamassa barokkiyhtye Collegium Musicum 90:tä. 
Vuosina 1982–1990 Richard Hickoxin toimi Northern Sinfonian ylikapellimestarina. Hän oli vuodesta 1985 Lontoon sinfoniaorkesterin vieraileva apulaiskapellimestari ja teki huomattavaa yhteistyötä Lontoon sinfoniakuoron kanssa. Hän johti muiden muassa Peter Maxwell Daviesin teosten "The Three Kings" (1995) ja "A Dance on the Hill" (2005) kantaesitykset.
Hickox johti vuosina 2000–2006 BBC National Orchestra of Walesia ja vuodesta 2005 Australian oopperaa. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja vuonna 2002. Hänet tunnetaan varsinkin brittiläisen musiikin levytyksistä; hänen johtamansa levytys Benjamin Brittenin "Peter Grimesistä" voitti vuonna 1997 Grammy-palkinnon.
Richard Hickoxilla oli vaimonsa, kontra-altto Pamela Helen Stephenin kanssa kaksi lasta. Kapellimestari kuoli 60-vuotiaana Walesissa ilmeisesti sydänkohtaukseen.
Barney Ewell

 
Harold Norwood "Barney" Ewell (25. helmikuuta 1918 Harrisburg, Pennsylvania – 4. huhtikuuta 1996 Lancaster, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Ewell voitti vuoden 1948 olympialaisissa kultaa pikaviestissä Yhdysvaltain joukkueessa ja saavutti hopeaa sekä 100 metrillä (aika 10,4 s) että 200 metrillä (21,1 s).
Shereefa Lloyd

 
Shereefa Lloyd (s. 2. syyskuuta 1982 Clarendon, Jamaika) on jamaikalainen pikajuoksija.
Lloyd karsiutui Osakan MM-kisoissa 2007 400 metrin juoksun välierissä ajalla 51,00. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän saavutti 4×400 metrin viestissä pronssia ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009 sekä Daegun MM-kilpailuissa 2011 hopeaa.
Lähde: IAAF