tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aapeli Hautanen

Abel Evert ("Aapeli" Eevertti) Hautanen (9. syyskuuta 1899 Jalasjärvi, Suomen suuriruhtinaskunta – 23. marraskuuta 1984 Jalasjärvi, Suomi) oli suomalainen mestaripelimanni, 1- ja 2-rivisen harmonikan soittaja, pienviljelijä ja suutari. Hänen soittotyyliään on pidetty eteläpohjalaisen vähärivisten harmonikkojen soiton esikuvana.
Kansanpelimanni.
Hautanen sai 10-vuotiaana huuliharpun ja ensimmäisen harmonikkansa 14-vuotiaana. Jo nuoruusvuosina hän soitti 1- ja 2-rivistä harmonikkaa tansseissa ja häissä. Hautanen lopetti soittamisen 1920-luvulla monirivisten harmonikkojen vallatessa alaa kolmeksikymmeneksi vuodeksi.
1950-luvulla Hautanen aloitti soittamisen uudelleen ja hänen vanhahtava ja laaja ohjelmistonsa tyylikkääksi kuvatun soittotavan myötä herättivät runsaasti kiinnostusta. Hänen soittotyyliään on tallennettu ja tutkittu 1960-luvulta lähtien ja se on ollut esikuvana monille vähärivisten harmonikkojen soittajille, kuten Teppo Välimäelle. Hänen soittotyylinsä mainitaan jopa yleisesti ottaen eteläpohjalaisen vähärivisoiton esikuvana.
Palkinnot.
Hautanen kommentoi saavutuksiaan itse muun muassa seuraavasti 73-vuotiaana:
Haastattelija: "No mites, te ootte siis mestaripelimanni, miten tällasen tittelin saa?"
Hautanen: "No ku ottaa tällaasen huonon haitarin ja menee Helsinkiin ja pelaa siel."
Haastattelija: "Niin yksinkertastako se…?"
Hautanen: "Joo joo. Sitte annetaan ensipalkinto."
Isosysisirkkunen

Isosysisirkkunen ("Sporophila maximiliani") on eteläamerikkalainen tangara. Se on nimetty Maximilian zu Wied-Neuwiedin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 15 cm. Koiras on musta, sillä on pitkähkö pyrstö ja korkea, vaalea siemensyöjän nokka. Siivellä on valkoinen kuvio. Naaras ja nuori lintu ovat ruskehtavia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Isosysisirkkunen elää paikoitellen Etelä-Amerikassa. Sen tyypillisiä elinympäristöjä ovat soistuneet pensaikkoalueet, suot ja sademetsä. Ravinnokseen se syö siemeniä. 
Laiton pyynti häkkilinnuksi Brasiliassa on saanut kannan taantumaan uhanalaisuuden partaalle. Lisäksi sademetsien hakkuut vähentävät lajin elinalueita.
Lisääntyminen.
Naaras munii tavallisesti 2 munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin 3-viikkoisina.
Lathenin maglev-turma

Lathenin maglev-turma tapahtui 22. syyskuuta 2006 magneettilevitaatiota käyttävällä Transrapid-testiradalla lähellä Lathenin kaupunkia Saksan Alankomaiden vastaisen rajan tuntumassa. Turmassa kuoli 23 henkilöä. Kyseessä oli ensimmäinen maglev-junalle tapahtunut kuolemaan johtanut onnettomuus.
Turma tapahtui, kun noin 200 kilometriä tunnissa kulkenut juna törmäsi noin kello kymmenen aikaan radalla olleeseen huoltovaunuun. Junan kyydissä olleista 23 kuoli ja kymmenen loukkaantui vakavasti. Heistä suurin osa oli Transrapidin ja RWE-sähköyhtiön työntekijöitä. Lisäksi kyydissä oli sairaanhoitoyrityksen työntekijöitä ja yhdysvaltalainen kamppailulajien asiantuntija.
Onnettomuuden syyksi todettiin kahden junasuorittajan huolimattomuus. Heidät tuomittiin vuonna 2011 vuoden ja puolentoista vuoden ehdollisiin vankeusrangaistuksiin kuoleman- ja vammantuottamuksista.
Mikrosatelliitti (biologia)

Mikrosatelliitti eli SSR- tai STR-markkeri ("simple sequence repeat", "short tandem repeat") on DNA-alue (lokus), joka koostuu muutaman emäsparin aiheen toistoista. Tyypillinen dinukleotiditoistoista koostuva mikrosatelliitti on esimerkiksi CACACACACACACA eli (CA)7. Genomissa esiintyessään mikrosatelliittien pituus, so. toistojen lukumäärä, vaihtelee yksilöiden välillä ja niitä voidaan käyttää tehokkaina merkkiominaisuuksina populaatiogeneettisissä tutkimuksissa, rikostutkinnassa, isyystestauksessa ja geenikartoituksessa.
Mikrosatelliittien käyttökelpoisuutta vahvistaa se että ne ovat yhtäältä tyypillisesti luonnonvalinnan kannalta neutraaleja ja toisaalta periytymiseltään kodominantteja. Mikrosatelliittien runsaan vaihtelevuuden takia ne ovat erittäin tehokkaita yksilöiden erottelussa "geneettisinä sormenjälkinä" ("genetic fingerprints"): jo muutamalla merkkigeenillä voidaan luotettavasti tunnistaa yksilöitä ja varmistaa sukulaisuussuhteita. Mikrosatelliitteja on genomissa tuhansittain.
Mikrosatelliittimarkkerit jaotellaan toistojakson pituuden perusteella, mono- di- tri- ja tetranukleotidimarkkereihin, joissa toistojakson pituus on joko yksi, kaksi, kolme tai neljä emästä. Mikrosatelliittilokuksen eri alleelit puolestaan eroavat toisistaan perättäisten toistojaksojen kappalemäärän perusteella. Toistojen määrä vaihtelee yleensä kymmenen ja sadan välillä.
First Racing

First Racing eli FIRST oli italialainen Formula 1 -talli, joka ei kuitenkaan päässyt osallistumaan yhteenkään osakilpailuun. Richard Divila suunnitteli tallille auton kaudeksi , mutta se ei läpäissyt FIAn kolaritestejä, eikä näin ollen saanut lupaa osallistua kauden avauskilpailuunkaan.
F1-sarjassa FIRSTillä olisi ajanut italialaiskuljettaja Gabriele Tarquini ja moottorina autossa oli Juddin valmistama V8. Life-talli käytti FIRSTin valmistamaa runkoa omassa L190-autossaan kaudella .
FIRST osallistui Formula 3000 -sarjaan kausina 1987–1991.
Kiyohiko Azuma

Kiyohiko Azuma (; s. Kiyohiko Adsuma 27. toukokuuta 1968 Takasago, Hyōgon prefektuuri) on japanilainen mangaka.
Frank Chapman

Frank Michler Chapman (12. kesäkuuta 1864 West Englewood, New Jersey – 15. marraskuuta 1945 New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Frank Chapmanin vanhemmat olivat lakimies Lebbeus Chapman Jr. ja Mary Augusta Parkhurst. Hän kävi Englewood Academya ja valmistui sieltä 16-vuotiaana. Hän liittyi American Exchange National Bank of New Yorkin henkilökuntaan 1880 ja erosi pankista 1886. Vuonna 1888 hän pääsi Joel Asaph Allenin apulaiseksi American Museum of Natural Historyyn New Yorkissa ja sai palkkaa 50 dollaria kuukaudessa. 1901 hänestä tuli museon nisäkäs- ja lintuosaston apulaisintendentti ja 1908 lintuosaston intendentti. 1920 hänet nimitettiin uuden lintuosaston johtajaksi, josta virasta hän jäi eläkkeelle 1942 palveltuaan museossa 54 vuotta.
Vuonna 1898 hän avioitui Fanny Bates Emburyn kanssa. Heille syntyi vuonna 1900 yksi lapsi, Frank Chapman Jr.
Brown University promovoi Chapmanin tohtoriksi 1913. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chapman toimi Amerikan Punaisen ristin julkaisupäällikkönä. Kuuluisa joululintulaskenta (Christmas Bird Count) oli alun perin Chapmanin ideoima. Hän toimi American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana ja hänet äänestettiin Kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1921.
Chapman nimesi lukuisia uusia lintulajeja ja alalajeja, muun muassa baudovuortentinamin ("Crypturellus kerriae") ja juovatinamin ("Crypturellus casiquiare"). Hänen kunniakseen on nimetty silkkikiitäjä ("Chaetura chapmani") ja rusosiipinapsija ("Phylloscartes chapmani").
Chapman on haudattu Brooksiden hautausmaalle kotikaupunkiinsa Englewoodiin.
Kaksinveto

Kaksinveto tai moniveto tarkoittaa veturien kytkemistä peräkkäin raskaan junan eteen. 
Alkuperä.
Kaksinvetoa käytettiin alun perin silloin, kun yhden veturin teho ei riittänyt raskaan junan vetoon eikä riittänyt, että liikkeelle lähdössä avusti erillinen työntöveturi.
Höyryveturiaikana sitä käytettiin linja-ajossa vain poikkeustilanteessa; vaihtotyössä se oli yleisempää; mm. Vr5- eli Kalkkuna-vetureita käytettiin kaksinvedossa silloin, kun ne toimivat laskumäkivetureina. 
Joskus toinen veturi kytkettiin junan taakse työntäjäksi, ja vielä harvemmin nähtiin kolmas veturi junan keskellä. Menettely vaati taitoa, koska jokaista veturia piti ohjata tarkkaan samalla tavalla.
Höyrykaksinvetoa.
Höyryveturien monivetoa on Suomessa nähty vuoden 1975 jälkeen vain muutamia kertoja eri tapahtumien yhteydessä: Jokioisten museorautatie on käyttänyt sitä muun muassa Humppilan rataosuuden vihkiäisissä vuonna 1994 ja sittemmin vuosina 1999–2001 liikennekauden päätösajossa, jossa veturit oli sijoitettu junan päihin. Käytännöstä luovuttiin vuodesta 2002 alkaen, koska todettiin, että kahta pienempää junaa oli helpompi hallita kuin yhtä maksimikokoista.
Nykyaikaa.
Nyttemmin, kun kaikkien leveäraiteisten moottoriveturien ohjauksessa käytetään puolijohde- tai mikropiiritekniikkaa entisen mekaanisen toiminnan sijasta, ja vaihteistokin on täysin automaattinen, on siirrytty ns. yhden ohjauspöydän ajoon eli moniajoon. Siinä saman junan edessä olevia diesel- tai sähkövetureita ohjataan etummaisen veturin hallintalaitteista käsin, ja toinen tai useat apuveturit on kytketty välikaapelein samaan ohjaukseen. Tämä ei höyryvetureissa ole mahdollista. 
Tätä artikkelia kirjoitettaessa kaikissa Suomessa vakituisessa linja-ajossa käytetyissä diesel- ja sähkövetureissa on moniajolaitteet.
Muun muassa Dr13–veturien poistuessa pikajunakäytöstä niitä korvattiin kolminajossa olevilla Dv12-vetureilla, koska aikataulussa pysyminen olisi muuten ollut vaikeaa.
Joillakin rataosuuksilla, joihin sisältyy pitkiä ja raskaita nousuja – kuten Pollarin mäki Vilppulassa –, moniajon hyödyntäminen on välttämätöntä nousuista suoriutumiseksi.
Yhdysvalloissa ja Kanadassa moniajo on yleistä. Siellä tavallisin tapa on kolmen veturin “nippu“, amerikkalaisessa kielenkäytössä “lash-up“. Kaksi johtoveturin takana olevaa apuveturia voivat olla hiukan sitä pienempiäkin, erityisesti silloin, kun johtoveturina on uudentyyppinen, entisiä huomattavasti tehokkaampi veturi. 
Erikoistarkoituksiin, kuten täysin kauko-ohjatuilla radoilla ajetuissa yli 200 vaunun malmijunissa, käytetään useampaa kahden ison dieselsähköveturin paria, joita kaikkia ajetaan etummaisen veturin ohjaimista käsin; tavallista on, että yksi veturipareista sijoitetaan junarungon keskelle, ja muut ovat päissä.
Muualla maailmassa.
Moniajo on yleinen kaikkialla maailmassa, koska se mahdollistaa tehokkaamman liikenteen suurempien junapainojen johdosta.
Johann Baptist von Spix

Johann Baptist Ritter von Spix (9. helmikuuta 1781 Höchstadt – 14. maaliskuuta 1826 München) oli saksalainen luonnontieteilijä.
Spix opiskeli filosofiaa Bambergissa ja teologiaa Würzburgissa. 1810 hän pääsi avustajaksi Münchenin luonnonhistoriallisen museoon ja 1811 intendentiksi. Hän matkusti vuonna 1817 Brasiliaan Carl Friedrich Philipp von Martiuksen kanssa. Hän palasi Saksaan 1820 mukanaan kokoelma, joka käsitti 6 500 kasvia, 2 700 hyönteistä, 85 nisäkästä, 350 lintua, 150 sammakkoeläintä ja 116 kalaa. Tämä kokoelma muodosti Münchenin luonnonhistoriallisen museon perustan.
Hän kirjoitti 4-osaisen teoksen "Reise in Brasilien in den Jahren 1817 bis 1820" (München 1823–1831). 
Spix nimesi ja kuvaili useita lintulajeja, muun muassa pampatinamin ("Rhynchotus rufescens") suvun. Hänen kunniakseen on nimetty siniara ("Cyanopsitta spixii"), punalakkiorneero ("Synallaxis spixi") ja helmirintakipuaja ("Xiphorhynchus spixii").
Wolfgang Reitherman

Wolfgang ”Woolie” Reitherman (26. kesäkuuta 1909 München, Saksa – 22. toukokuuta 1985 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen animaattori, ohjaaja ja tuottaja, joka ohjasi useita Disneyn piirroselokuvia.
Reitherman muutti jo lapsena perheineen Yhdysvaltoihin, jossa hän loi uransa. Hän työskenteli Disneyllä vuodesta 1933 aina eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1981 saakka. Hän kuului yhtiön ”yhdeksän vanhan miehen” joukkoon. Hän oli mukana työstämässä Disneyn tunnetuimpiin kuuluvia elokuvia, kuten "Liisaa Ihmemaassa" (1951), "101 dalmatialaista" (1961), "Viidakkokirjaa" (1967), "Aristokatteja" (1970), "Robin Hoodia" (1973), "Pelastuspartio Bernard ja Biancaa" (1977) ja "Topia ja Tessua" (1981).
Reithermanin poika Bruce Reitherman ääninäytteli kahdessa isänsä ohjaamassa elokuvassa, "Viidakkokirjassa" Mowglia ja "Nalle Puhissa ja hunajapuussa" Risto Reipasta.
Reitherman kuoli auto-onnettomuudessa Kalifornian Burbankissa 75-vuotiaana 22. toukokuuta 1985. Hänet nimitettiin vuonna 1989 postuumisti Disney-legendaksi.
Memmy Posse

Memmy Posse on itähelsinkiläinen suomenkielistä rap-musiikkia esittävä yhtye. Possen jäsenet ovat Aave (myös nimellä Vaeltava Aave, oikea nimi Juha Madetoja), Lerha, Säkki (myös nimellä HC Kives), Pressa (myös nimellä Prez B) ja Asbesti. Yhtye on julkaissut albumin, EP:n ja singlen Monsp-levy-yhtiön kautta.
Memmy Posse tarkoittaa vapaasti suomennettuna "Mellunmäki-Myllypuro jengi".
Memmy Possen levyillä ovat esiintyneet vierailevina artisteina mm. Notkea Rotta, Petos, Setä Koponen, Kone, Tuomio, Vapaapudotus, Didier, Raimo ja Ässä.
Konvehdinmussuttajat.
Konvehdinmussuttajat on mellunmäkeläisten Memmy Possesta tuttujen Aaveen ja Säkin muodostama rap-duo.
Palmaria

Palmaria on saari Ligurianmerellä Italian rannikolla Portoveneren kylän lähellä. Saaren pinta-ala on 1,6 km².
Kulttuurikohde.
Palmaria muodostaa yhdessä Tinon ja Tinetton saarten sekä Portoveneren kylän ja Cinque Terren rannikkoalueen kanssa Unescon maailmanperintökohteen.
Historiaa.
Saarella on muun muassa vanha armeijan linnoitus, joka on ollut toiminnassa toisen maailmansodan aikana. Sen läheisyydessä kuvattiin elokuva Navaronen tykit. Saarelta on aikoinaan tuotu mantereelle marmoria. Palmaria on aikoinaan muodostanut luonnonlinnakkeen, joka suojasi Portoveneren satamaa. Saaren länsisivulla on luola, josta tutkija Giovanni Capellini vuonna 1869 löysi kivikautisen asuinpaikan.
Minnesota (joki)

Minnesotajoki on Mississippijoen sivujoki, joka sijaitsee Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on noin 540 kilometriä pitkä. Sen valuma-alue on noin 44 000 km2, josta 38 205 km² Minnesotan osavaltiossa ja noin 5 180 km² Etelä-Dakotassa ja Iowassa.
Minnesotajoki liittyy Mississippiin Minneapolisin ja St. Paulin muodostaman kaksoiskaupungin eteläpuolella, lähellä Fort Snellingiä.
Nimi Minnesota tulee dakota-intiaanien kielen sanoista "mini", joka tarkoittaa vettä, ja "sota", joka tarkoittaa usvaa.
Minnesotajoen jokilaakso on leveimmillään kahdeksan kilometriä leveä ja syvimmillään 80 metriä syvä. Jokilaakso syntyi noin 10 000 vuotta sitten, kun huomattavasti nykyistä Minnesotajokea suurempi jääkautinen joki Warren vei Laurentian mannerjäätikön sulamisvesiä veistäen syvän laakson maisemaan.
Mallomys

Mallomys on varsinaisten hiirten ja rottien alaheimoon (Murinae) kuuluva jyrsijöiden suku, johon kuuluvat ainakin seuraavat lajit:
Vanhentuneen luokittelun (1980) mukaan Uudessa-Guineassa elävä pehmeähäntärotta oli "Mallomys"-suvun ainoa laji. "M. gunung" ja "M. istapantap" löydettiin vasta vuonna 1989, ja "M. aroaensis"-lajin yksilöitä pidettiin ennen pehmeähäntärotan lajiin kuuluvina.
Edellä mainittujen lajien lisäksi Uudesta-Guineasta on 2000-luvulla löydetty kaksi uutta "Mallomys"-suvun lajia, joilla ei vielä ole tieteellistä nimeä. Bruce Beehlerin johtama Conservation Internationalin ja Indonesian tiedeinstituutin () tieteilijäryhmä raportoi 17. joulukuuta 2007 löytäneensä uuden "Mallomys"-sukuun kuuluvan jättiläisrottalajin kesäkuussa 2007 Papuan saaren Indonesian puoleisesta osasta Foja-vuoristosta. Lajinmääritys ja tutkimus oli joulukuussa 2007 yhä meneillään. Rottalaji on noin viisi kertaa normaalin kaupunkirotan kokoinen ja kesy. Vuonna 2009 kansainvälinen tutkijoista ja BBC:n kuvaajista koostunut ryhmä löysi Papua-Uuden-Guinean Bosavi-vuoren kraatterista entuudestaan tuntemattoman "Mallomys"-lajin, joka kasvaa 1,5 kilogramman painoiseksi.
Eldar Rjazanov

Eldar Aleksandrovitš Rjazanov (; 18. marraskuuta 1927 Samara – 30. marraskuuta 2015 Moskova) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hänet tunnettiin varsinkin komedioistaan laajalti koko entisen Neuvostoliiton alueella.
Rjazanoville myönnettiin Neuvostoliiton valtiopalkinto vuonna 1977 ja Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi vuonna 1984. Hän saavutti myös kansainvälistä arvostusta: vuonna 1983 työ elokuvassa "Asema kahdelle" toi ohjaajalleen Kultainen palmu -ehdokkuuden Cannesin elokuvajuhlilla.
Rjazanovin tunnetuimpien ohjausten joukossa ovat "Karnevaaliyö" (1956), "Husaarit" (1962), "Varo autoa" (1966), "Kohtalon ivaa" (1975) ja "Julma romanssi" (1984).
Hector 60v-juhlatupla

Hector 60v-juhlatupla on vuonna 2007 Hectorin juhlavuoden kunniaksi julkaistu DVD, joka sisältää ensimmäisellä DVD:llä Hectorin 40-vuotistaiteilijajuhlakonsertin, joka taltioitiin vuoden 2006 alussa Hartwall Areenalla. Toisella DVD:llä on Hectorin eri esiitymisiä TV:ssä sekä musiikkivideoita.
DVD ylsi Suomen virallisen listan toiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Léon Brillouin

Léon Nicolas Brillouin (7. elokuuta 1889 Sèvres, Ranska – joulukuu 1969) oli ranskalainen fyysikko. Hän tutki uransa aikana mm. kvanttimekaniikkaa, radioaaltoja, kiinteän olomuodon fysiikkaa ja informaatioteoriaa. Hänen isänsä Marcel Brillouin oli myös fyysikko. 
Brillouinin mukaan on saanut nimensä kiinteän aineen kidehilan käänteishilan alkeiskoppi, Brillouinin vyöhyke.
Kulomäen täyttömäki

Kulomäen täyttömäki eli Kulokukkula on ylijäämämaasta kasattu laaja ja korkea täyttömäki Vantaan Korson suuralueen Korson kaupunginosan Kulomäessä, Tuusulan kunnanrajan lähellä. Sieltä näkee esimerkiksi Helsingin Vuosaareen. Kulokukkulan huippu kohoaa yli 93 metrin korkeudelle merenpinnasta. Alkuvuonna 2015 uutisoitiin kaupungin aikomuksesta jatkaa täyttömaiden kasaamista mäelle, joilla toimilla täyttömäen korkeimpia huippuja nostettaisiin noin 95- ja 105-metrisiksi.
Täyttömäkeä alettiin rakentaa jo 1980-luvun lopulla ja se ottaa vastaan Tuusulan ja Vantaan seutujen ylijäämämaita. Laskettelurinne on tarkoitus toteuttaa ylijäämämaiden nykyiselle vastaanottopuolelle. Täyttömäeltä on näköalat Vantaalle, Tuusulaan sekä Keravalle. Horisontissa näkyvät myös Helsinki ja Sipoo.
Kulonkukkulan pinta-ala oli jossain vaiheessa 14 hehtaaria ja siinä oli maata viisi miljoonaa kuutiometriä.
Tommy Byrne (baseballpelaaja)

Thomas Joseph ”Tommy” Byrne (31. joulukuuta 1919 – 20. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja poliitikko. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä MLB:ssä 24. huhtikuuta 1943 ja viimeisensä 21. syyskuuta 1957.
Byrne muistetaan parhaiten New York Yankeesin pelaajana. Hän kuitenkin pelasi 1950-luvun alussa myös St. Louis Brownsissa, Chicago White Soxissa ja Washington Senatorsissa. 
Vetäydyttyään peliuraltaan vuonna 1957 Byrne palasi Pohjois-Carolinan Wake Forestiin, jossa hän oli aikoinaan käynyt yliopistoa. Hän toimi kaupungin pormestarina vuosina 1973–1987 ja kuoli samassa kaupungissa hieman ennen kuin olisi täyttänyt 88 vuotta.
Ko Un

Ko Un ; (s. 1. elokuuta 1933) on eteläkorealainen runoilija.
Ko Un syntyi Gunsanissa ja kärsi Korean sodassa sekä henkisiä että fyysisiä vaurioita. Hän vietti vuodet 1952–1962 buddhalaisena munkkina.ref name=Britannica/&gt; Asuttuaan vuosina 1963–1966 Jejussa hän muutti pääkaupunki Souliin. 
Ko Unista tuli aktiivinen demokratian puolestapuhuja, ja hän joutui vangituksi useaan otteeseen. Syvien henkisten kriisiensä aikana hän yritti kahdesti itsemurhaa. 
Ko Un on erittäin tuottelias runoilija. Hänen teoksiaan on myös käännetty useille kielille, ei kuitenkaan suomeksi. Hän kirjoittaa muun muassa luontolyriikkaa. Ruotsinkielisessä käännöksessä "Stundens blomma" on kuvituksena Ko Unin omaa kalligrafiaa. Hän on saanut useita kirjallisuuspalkintoja sekä Etelä-Koreassa että muualla.
Ko Unia on usein spekuloitu Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Ko Unia syytettiin vuonna 2018 seksuaalisesta häirinnästä.
Scandic Hotels

Scandic Hotels Group AB on ruotsalainen hotellitoimintaa harjoittava yritys. Vuonna 2018 Scandicilla oli noin 280 hotellia kuudessa eri maassa: Ruotsissa, Suomessa, Norjassa, Tanskassa, Saksassa ja Puolassa.
Suomessa on 52 Scandic-ketjuun kuuluvaa hotellia. Lisäksi Scandic Hotels Oy operoi Suomessa franchising-periaatteella IHG-yhtiön hotelliketjuja (muun muassa Crowne Plaza ja Holiday Inn).
Historia.
Scandicin historia alkaa vuodesta 1963, kun ensimmäinen Esso Motor Hotel aloitti toimintansa Laxåssa. Tienvarsihotellin konsepti osoittautui menestykseksi ja Esso Motor -hotelleja oli avattu Ruotsissa 23 vuoteen 1969 mennessä. Ensimmäiset Ruotsin ulkopuolella sijaitsevat hotellit avattiin vuonna 1972 Norjassa ja Tanskassa. Vuonna 1984 Esso Motor Hotels myi liiketoimintansa Scandicille ja samassa yhteydessä hotellit saivat nykyisen Scandic-nimensä.
Yhtiö kasvoi Pohjoismaiden suurimmaksi hotellioperaattoriksi 2000-luvun alkuun mennessä hankkimalla Reso Hotelsin Ruotsin-toiminnot vuonna 1995 ja ruotsalaisen Provobiksen vuonna 2000. Suomen markkinoille Scandic pyrki ensin 1990-luvun alussa lahtelaisen hotelli Salpauksen avulla mutta vetäytyi, kunnes palasi vuonna 1998 ostamalla Alkon tytäryhtiön Arctian hotellit ja ravintolat.
Scandic listautui Tukholman pörssiin vuonna 1996 ensimmäisenä hotellioperaattorina. Yhtiön pörssitaival päättyi, kun Hilton osti Scandicin vuonna 2001. Hilton puolestaan myi Scandicin vuonna 2007 pääomasijoittaja EQT:lle, joka listasi yhtiön uudelleen Tukholman pörssiin joulukuussa 2015.
Vuonna 2010 Scandic osti Next Hotels Finland -ketjulta Paasitorni-hotellin Helsingistä, Hotel Rivolin Järvenpäästä, Hotel Linnean Riihimäeltä sekä hankki uudelleen omistukseensa 1990-luvun alussa rakennuttamansa Hotelli Salpauksen Lahdesta.
Scandic osti vuonna 2017 Restelin koko hotelliliiketoiminnan. Kaupan myötä 43 Cumulus- ja kaikki franchise-sopimuksella toimineet InterContinental Hotels Groupin hotellit siirtyivät Scandicille. Vuonna 2019 Scandic Hotels Oy oli Suomen suurin majoitusalan yritys 422 miljoonan euron liikevaihdollaan, toiseksi suurin Sokos-hotelleja hallinnoiva Sokotel Oy 231 miljoonalla eurolla. Vuoden 2023 paikkeilla Scandic Hotelsilla oli Suomessa 61 hotellia ja miltei 13 000 hotellihuonetta.
Mehiläisen elokuva

Mehiläisen elokuva () on DreamWorksin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2007, joka oli ehdolla Golden Globe -palkinnon saajaksi parhaana animaatioelokuvana. Elokuva kertoo mehiläisestä, joka huomaa ihmisten varastavan hunajaa ja alkaa vaatia mehiläisten oikeuksia.
Elokuvan tuottajana ja käsikirjoittajana toimi Jerry Seinfeld, joka antoi äänensä myös elokuvan päähenkilölle, Barry-mehiläiselle. Jotkut elokuvan alkuperäisistä ääninäyttelijöistä olivat "Seinfeld"-komediasarjan näyttelijöitä ja muita tekijöitä. Jerry Seinfeld esitti aikanaan lähinnä vitsinä Steven Spielbergille ideansa mehiläisistä kertovasta elokuvasta, joka saisi nimekseen "Bee Movie" (B-Movie, ”b-elokuva”). Spielberg kuitenkin innostui ajatuksesta ja rohkaisi Seinfeldia toteuttamaan sen.
Elokuvan pohjalta tehtiin videopeli Bee Movie Game.
Juoni.
Juuri yliopistosta valmistunut mehiläinen Barry (Jerry Seinfeld) haluaa elämältään enemmän kuin elinikäisen työn hunajanvalmistuksen parissa. Lähtiessään ensi kertaa tutkimaan pesän ulkopuolista maailmaa hän rikkoo yhtä mehiläiskunnan tärkeimmistä säännöistä puhuessaan ihmiselle, newyorkilaiselle Vanessa-floristille (Renée Zellweger), ja heistä tulee ystävät. Tutustuessaan ihmiskunnan tekemisiin Barry saa selville, että ihmiset syövät ja varastavat mehiläisten hunajaa, ja hän päättää haastaa ihmiskunnan oikeuteen mehiläisille kuuluvan hunajan ryöväämisestä.
Silvinha

Silvia Andrea ”Silvinha” Santos Luz (s. 5. maaliskuuta 1975 Araçatuba) on brasilialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, olympiamitalisti ja Amerikan mestari. Hän oli kilpaurallaan 173 cm pitkä ja painoi 66 kg.
Silvinha kuului hopeaa voittaneeseen Brasilian maajoukkueeseen Atlantan olympialaisissa, ja neljä vuotta myöhemmin Sydneyn olympiakisoissa hän ylsi joukkueineen pronssille. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli mukana kahdesti vuosina 1998 ja 2002. Saksassa 1998 Brasilia sijoittui neljänneksi ja Kiinassa 2002 seitsemänneksi. Silvinha voitti mitaleita myös Amerikan-mestaruuskilpailuista, Pan-Amerikan kisoista ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Seuratasolla hän voitti muun muassa Brasilian mestaruuden vuosina 1998 ja 2000 sekä Brasilian cup-mestaruuden vuosina 1994, 1995 ja 1997.
Yōji Yamada

Yōji Yamada (; s. 13. syyskuuta 1931) on japanilainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten kymmeniä osia käsittämään kasvaneesta Tora-san-sarjasta, jossa pääosan esittäjänä oli Kiyoshi Atsumi.
Yamada on voittanut useita Japanin akatemian palkintoja. Hän oli vuonna 2003 ehdolla myös parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi.
Yamada on jatkanut uraansa menestyksellä vielä Kiyoshi Atsumin kuoltua vuonna 1996. Hänen myöhäisempää tuotantoaan on Shūhei Fujisawan novellien ja romaanien pohjalta tehty elokuva-trilogia, jonka muodostavat elokuvat "Samurai hämyisen illan" (2002), "Kakushi ken oni no tsume" (2004) ja "Bushi no ichibun" (2006).
Richard Leigh

Richard Leigh (16. elokuuta 1943 New Jersey – 21. marraskuuta 2007 Lontoo, Britannia) oli amerikkalaissyntyinen, Britanniassa suurimman osan elämäänsä asunut kirjailija.
Leigh nousi maineeseen teoksen "Pyhä veri, pyhä Graal" yhtenä tekijänä Michael Baigentin ja Henry Lincolnin ohella. Leigh oli tavannut Baigentin vuonna 1975 kesäyliopistossa, jossa he olivat luennoimassa kirjallisuudesta. 
"Pyhä veri, pyhä Graal" oli paitsi kiistelty, myös viime vuosikymmenien myydyimpiä teoksia. Siinä esitettiin, ettei Jeesus kuollutkaan ristiinnaulittuna, vaan jäi henkiin, meni naimisiin Magdalan Marian kanssa ja muutti perheineen Etelä-Ranskaan ja tämän virallisen kertomuksen takana olisi salaliitto jonka takana olisivat olleet temppeliritarit 
Leigh opiskeli kirjallisuutta Tuftsin ja Chicagon yliopistoissa ja sai filosofian tohtorin arvon väiteltyään New Yorkin valtionyliopistossa. Hän muutti Lontooseen 1970-luvun puolivälissä.
Ekumeeninen liike

Ekumeeninen liike on kristittyjen parissa toimiva maailmanlaajuinen suuntaus, joka pyrkii edistämään kristillisten kirkkokuntien ja yhteisöjen yhteyttä ja maailmanlaajan kirkon näkyvää ykseyttä. Sana ekumeeninen juontuu kreikankielisestä sanasta "oikū´menos", joka merkitsee asuttua maailmaa. Sanalla on kirkollisessa kielenkäytössä alettu tarkoittaa ’koko kristikuntaa koskevaa’, sellaista toimintaa, joka ajaa kirkkojen välisen yhteyden asiaa.
Kirkon keskeisimmät ekumeeniset ongelmat liittyvät kasteen, ehtoollisen ja kirkollisen viran erilaisiin tulkintoihin, eivät niinkään kirkkojen hallinnollisiin kysymyksiin.
Historiaa.
Kristuksen kirkko oli lähes 1000 vuoden ajan muodollisesti yhtenäinen. Sen jälkeen se on hajaantunut opillisten erimielisyyksien vuoksi useisiin eri suuntauksiin ja nämä suuntauksetkin usein vielä edelleen. 
Kirkkokuntien yhdistäjä.
Yhteyspyrkimyksiä varten on perustettu 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alkupuolella muun muassa seuraavat järjestöt:
Edellä mainitut järjestöt raivasivat eräänlaisina edelläkävijäliikkeinä tietä kirkkojen väliselle yhteisymmärrykselle. Kirkkojen Maailmanneuvoston juurina olivat varsinaisesti seuraavat kolme syntynyttä liikettä:
Yhteyspyrkimykset ovat vaikuttaneet myös tunnustuskunnallisten maailmanjärjestöjen, kuten Luterilaisen maailmanliiton perustamiseen vuonna 1947. Kristittyjen välistä hengellistä yhteistoimintaa yksilötasolla ovat harjoittaneet esimerkiksi Evankelinen allianssi, NMKY, NNKY, kristillinen ylioppilasliike ja jotkut lähetysseurat.
Manuel Ferrara

Manuel Ferrara (s. 1. marraskuuta 1975) on ranskalainen pornonäyttelijä. Hän syntyi Gagnyssä, aloitti uransa vuonna 1997 ja on tähän mennessä esiintynyt sadoissa elokuvissa. Hän meni tammikuussa 2005 naimisiin pornonäyttelijä Dana Vespolin kanssa. 
Ferraralle on myönnetty useita XRCO- ja AVN-palkintoja. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Angelica Costellon ja Katsunin kanssa.
Angelica Costello

Angelica Costello (s. 5. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä ja -malli. Hän syntyi Plattsburghissa, New Yorkissa, ja hänellä on italialaista ja intiaanitaustaa. Hän esiintyi myös taiteilijanimellä Venus.
Sadoissa elokuvissa esiintynyt Costello jakoi vuonna 2005 AVN-palkinnon Manuel Ferraran kanssa.
Costello oli kesäkuussa 1999 "Penthouse"-lehden Pet of the Month.
PKZIP

PKZIP on tiedonpakkausohjelma, jonka kirjoitti Phil Katz, ja jota markkinoi hänen perustamansa yhtiö PKWARE. PKZIP on akronyymi sanoista Phil Katz ZIP. PKZIPin ensiversio julkaistiin 1989, ja se oli täysin komentorivipohjainen shareware-ohjelma, jonka rekisteröinti maksoi 25 Yhdysvaltain dollaria.
Historia.
Tiedostojen arkistointi oli yleistä jo 1970-luvulla, sillä siihen tarvittavat työkalut (ar, shar, tar) sisältyivät Unix-käyttöjärjestelmiin. Nämä apuohjelmat oli tarkoitettu tiedostojen varmuuskopiointiin ja levitykseen yhtenä suurena pakettina.
1980-luvulla "System Enhancement Associates" -yhtiö (SEA) kehitti ARC-nimisen shareware-ohjelman, joka pohjautui edellä mainittuihin Unix-apuohjelmiin, mutta tiedostojen arkistoinnin lisäksi se kykeni myös pakkaamaan datan pienempään tilaan. Tämä ominaisuus oli tärkeä, koska levytila oli kallista ja tietoliikenneyhteydet hitaita. ARC-ohjelman tiedostopääte oli arc.
Myöhemmin Phil Katz kehitti ARCista omat versionsa PKARC ja PKXARC, joista edellinen pakkasi ja jälkimmäinen purki pakatun tiedoston. PKARC oli ARCia nopeampi ja sen muistivaatimukset olivat pienemmät, koska pakkaus- ja purkuohjelmat olivat erilliset toisin kuin esikuvansa ARC. Pienempi koodi mahdollisti myös itsepurkautuvien pakettien luomisen, sillä purkuohjelma voitiin sisällyttää pakattuun tiedostoon. Vastaanottaja saattoi näin avata paketin vain antamalla tiedoston nimen komentokehotteessa, vaikka hänellä ei olisi ollutkaan itse pakkaus- ja purkuohjelmaa hallussaan.
SEA haastoi Katzin oikeuteen tavaramerkki- ja tekijänoikeusrikkomuksesta, koska heidän mukaansa Katz oli käyttänyt ARCin koodia omassa ohjelmassaan. Katz hävisi oikeuskäsittelyn ja tuomittiin maksamaan 62 500 dollaria SEA:n oikeudenkäyntikuluja. Oikeuskäsittelyn aikana kävi ilmi, että Katz oli käyttänyt melkein pelkästään ARCin lähdekoodia ja oli ainoastaan parantanut sitä toimimaan nopeammin. Pääasiassa hän oli muuttanut algoritmin sananpituutta kahdestatoista bitistä kolmeentoista, mikä nosti binääritiedostojen pakkausastetta tavallisissa tapauksissa. Oikeuskäsittelyn seurauksena Katz muutti ohjelmansa nimeä PKPAKiksi ja PKUNPAKiksi ja kehitti sitten uudet PKZIPin and PKUNZIPin, jotka perustuivat erilaiseen pakkaustekniikkaan. SEA:n oikeustoimet ärsyttivät monia sharewaren käyttäjiä, koska SEA nähtiin "suurena kasvottomana yrityksenä" ja Katz "tavallisena kadunmiehenä", vaikka todellisuudessa molemmat olivat siihen aikaan pieniä autotalliyrityksiä. Siitäkin huolimatta monet tietokoneharrastajat suosivat Katzia, koska hänen ohjelmiensa pakkauskyky oli kilpailijaansa parempi. SEA:n ARC jäi vähitellen syrjään, jolloin PKZIPistä ja PKUNZIPistä tuli MS-DOS -ympäristön hallitseva pakkausohjelma.
1980-luvulla ilmaantui myös muita pakkausohjelmia, kuten Rahul Dhesin ZOO, Dean Cooperin DWC, Robert K. Jungin ARJ sekä Haruhiko Okomuran ja Haruyasu Yoshizakin LHarc.
Kiyoshi Atsumi

Kiyoshi Atsumi (; 10. maaliskuuta 1928 – 4. elokuuta 1996) oli japanilainen näyttelijä. 
Atsumi aloitti koomikkona vuonna 1951 ja esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 1956 ja elokuvassa vuonna 1957. Hän tuli tunnetuksi kymmenistä "Tora-san"-elokuvista vuosina 1969–1995.
Atsumi kuoli keuhkosyöpään 68 vuoden ikäisenä.
Michal Kováč

Michal Kováč (5. elokuuta 1930 Ľubiša, Tšekkoslovakia – 5. lokakuuta 2016 Bratislava, Slovakia) oli itsenäisen Slovakian ensimmäinen presidentti 1993–1998. Kaudellaan hän oli autoritäärisen pääministeri Vladimír Mečiarin näkyvin vastustaja.
Elämä.
Kováč syntyi vuonna 1930 Ľubišan kunnassa nykyisessä Itä-Slovakiassa. Nuorena hän kuului valtaa pitäneeseen kommunistiseen puolueeseen, mutta hänet erotettiin vuonna 1968 Prahan kevään jälkeisissä puhdistuksissa. Tämän jälkeen hän toimi pankkialalla aina samettivallankumoukseen saakka.
Kommunistivallan kaatumisen jälkeen Kováč valittiin Slovakian tasavallan kansalliskokouksen jäseneksi ja myöhemmin sen puheenjohtajaksi. Vuosina 1989–1991 hän toimi Slovakian valtiovarainministerinä.
Kováč valittiin itsenäistyneen Slovakian ensimmäiseksi presidentiksi parlamentin äänestyksessä maaliskuussa 1993. Vielä tähän aikaan hän oli pääministeri Vladimír Mečiarin kanssa hyvissä väleissä. Kaksikko riitautui kuitenkin jo noin vuoden kuluttua, kun Kováč ei suostunut nimittämään Mečiarin läheistä liittolaista Ivan Lexaa yksityistämisestä vastanneeksi ministeriksi. Tämän jälkeen Kováč oli pääministerin näkyvin ja paikoin ainut merkittävä vastustaja. 
Mečiarin ja Kováčin valtataistelu saavutti lakipisteensä, kun presidentin poika kaapattiin Itävaltaan elokuussa 1995. Lexaa ja tämän tuolloin johtamaa Slovakian tiedustelupalvelua on syytetty kaappauksesta useita kertoja, mutta Mečiarin myöntämän armahduksen takia lopullinen tuomio on yhä antamatta. Mečiarin hallitus pyrki poistamaan Kováčin presidentin paikalta ennenaikaisesti aina hänen kautensa loppuun saakka vuonna 1998. Kováčin kauden viimeisinä kuukausina pääministerin HZDS-puolue jopa pystytti presidentinlinnan vastapäisen talon katolle kellon, joka laski päiviä tämän kauden loppuun.
Kováč kuoli vuonna 2016 sairastettuaan pitkään Parkinsonin tautia.
Al-Qudsin yliopisto

Al-Qudsin yliopisto ( on vuonna 1984 perustettu palestiinalainen yliopisto Jerusalemissa. Al-Quds on Jerusalemin nimi arabiaksi.
Yliopistolla on kymmenen tiedekuntaa neljällä kampuksella, jotka ovat hammaslääketieteellinen, koraanin ja islamintutkimuksen, luonnontieteellinen, lääketieteellinen, oikeustieteellinen, taiteiden, teknillinen ja terveystieteiden tiedekunnat.
Reborn (Northern Kingsin albumi)

Reborn on Northern Kings -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Levyllä on uusia sovituksia tunnetuista hiteistä. Levyn ensimmäinen single on Tina Turnerin ”We Don’t Need Another Hero”. Toisena singlenä julkaistiin Lionel Richien ”Hello”. Albumi debytoi Suomen virallisen listan seitsemännellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa., ja se myi julkaisuvuonnaan kultalevyyn oikeuttavan määrän eli 15 000 kappaletta.
Kappaleet.
Alkuperäinen esittäjä suluissa.
Pioneerirykmentti

Pioneerirykmentti (lyhenne PIONR, aik. PionR) oli Suomen maavoimiin kuulunut Keuruulla toiminut rauhanajan joukko-osasto. Rykmentti sijaitsi Keski-Suomessa, ja se oli samalla pioneeri- ja suojelualojen koulutus- ja kehittämiskeskus. Rykmentissä koulutettiin varusmiehiä, reserviläisiä ja palkattua henkilökuntaa. Rykmentissä työskenteli noin 250 palkattuun henkilökuntaan kuuluvaa ja siellä koulutettiin vuosittain noin tuhat varusmiestä. Sen rauhanajan kokoonpanoon kuului Pioneeri- ja Suojelukoulu (Pion- ja SluK), Keski-Suomen Pioneeripataljoona (KSPionP) ja Huoltokeskus (Hkesk/PIONR).
Yleistä.
Rykmentin koulutuspaikoista uusin oli vuonna 1991 rakennettu moderni koulutushalli, jossa pioneeri- ja suojelutaistelijoille annettiin alansa kalustokoulutusta erilaisille järjestelmille. Joukkoyksiköt muodostivat Keurusselkä-järven luoteisrannalla sijaitsevan Keuruun varuskunnan.
Pioneerirykmentti oli perustettu 1. tammikuuta 2004 ja sen vuosipäivää vietettiin 25. heinäkuuta, joka on Saksan jääkäreiden 1916 Latviassa venäläisiä vastaan käymän Schmardenin taistelun vuosipäivä. Preussilaiseen jääkäripataljoona 27:ään kuului neljäntenä komppaniana alusta alkaen myös pioneerikomppania teknisenä aselajina. Rykmenttiin kuulunut Keski-Suomen pioneeripataljoona oli toiminut varuskunnassa jo vuodesta 1967, jolloin alkuperäinen Korian pioneerirykmentti hajotettiin itsenäisiksi Keski-Suomen ja Kymen pioneeripataljooniksi. Ennen Pioneerirykmenttiä Keuruulla ehti toimia vuodesta 1992 myös Keski-Suomen rykmentti, johon kuului lisäksi Keski-Suomen viestipataljoona.
Lakkautuspäätös.
Puolustusvoimat päätti lakkauttaa joukko-osaston osana puolustusvoimauudistusta vuoden 2014 loppuun mennessä.
Uusia toimijoita.
Varuskunnalta vapautuviin tiloihin on valmistunut mm. majoitustiloja ja kansainväliset mitat täyttävä ampumaurheilukeskus. Syksyllä 2015 kasarmeihin jouduttiin majoittamaan väliaikaisesti pakolaisia. Alueen palvelussuhdeasunnot tulivat myyntiin jo vuonna 2014. Alueen uusi nimi on Viikinlahti Campus. Myöhemmin alueelle siirtyi leipomo Amissa, jonka toiminnan Ruokavirasto hygieniapuutteiden takia keskeytti. Leipomoyrittäjä Matti Janhonen omistaa kasarmikiinteistöt.
Komentajat.
Rykmentin komentaja toimi samalla Keuruun varuskunnan päällikkönä.
Historia ja perinteet.
Rykmentin kunniamarssina oli Kristeri Westerin ja Heikki Klemetin säveltämä Koljonvirran marssi.
Pioneerirykmentin historia alkoi vuodesta 1919, jolloin annettiin käsky Pioneeripataljoona 1 -nimen käytöstä. Sittemmin joukon nimenä on ollut myös Pioneeripataljoona ja vuodesta 1944 lukien Pioneerirykmentti aina sen lakkauttamiseen saakka 1967. Tämän jälkeen joukko-osasto toimi nimellä Keski-Suomen Rykmentti (KeSR).
Paras miespääosa draamasarjassa (Golden Globe)

Golden Globe -palkinto parhaasta miespääosasta television draamasarjassa on yksi Hollywood Foreign Press Associationin (HFPA) vuosittain jakamista Golden Globe-palkinnoista. Se myönnettiin ensimmäisen kerran 19. Golden Globe Awards -gaalassa 5. maaliskuuta 1962 John Charles Dalylle ja Bob Newhartille. Palkinnon nimi muuttui alkuvuosina muutaman kerran, nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1980. Palkinnon ehdokkaat on julkistettu vuosittain vuodesta 1963 lähtien.
Pilar Bardem

Pilar Bardem Muñoz (14. maaliskuuta 1939 Sevilla – 17. heinäkuuta 2021) oli espanjalainen näyttelijä. Hänen poikansa on näyttelijä Javier Bardem.
Bardemille myönnettiin vuonna 1996 parhaan naissivuosan esittäjän Goya-palkinto.
Javier Bardem

Javier Ángel Encinas Bardem (s. 1. maaliskuuta 1969 Las Palmas, Kanariansaaret) on espanjalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hän on tehnyt kymmeniä elokuvia kotimaassaan, mutta kansainvälinen tähti hänestä tuli vasta elokuvan "Ennen yötä" (2000) Oscar-ehdokkuuden saaneen pääosaroolin jälkeen. Roolistaan antagonisti Anton Chigurhina elokuvassa "Menetetty maa" (2007) hänet palkittiin parhaan miessivuosan Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja Screen Actors Guildilla. Bardem on ensimmäinen espanjalainen niin Oscar-ehdokas kuin -voittajakin. Bardem näyttelee Raoul Silva -nimistä antagonistia James Bond -elokuvassa "007 Skyfall" (2012).
Elämä.
Ennen menestystään elokuva-alalla Bardem pelasi rugbya ja eteni jopa Espanjan maajoukkueeseen.
Hän nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1990-luvun alussa elokuvalla "Kinkkua, kinkkua", jossa hän näytteli tulevan vaimonsa Penélope Cruzin kanssa.
Bardemin isoisä Rafael Bardem, isoäiti Matilde Muñoz Sampedro, äiti Pilar Bardem, veli Carlos Bardem ja sisko Carmen Bardem ovat tai olivat näyttelijöitä. Eno Juan Antonio Bardem oli ohjaaja ja käsikirjoittaja. Bardem ja Penélope Cruz avioituivat heinäkuussa 2010. Bardem ei osaa ajaa autoa ja hän käyttää itsestään nimikettä ”työmies” näyttelijän sijaan.
Lyypekin satama

Lyypekin satama (, LOCODE: DE LBC tai DE TRV ) on Lyypekissä Pohjois-Saksassa, Itämeren lounaisosassa ja sijaitseva merkittävä kauppasatama. Lyypekin satamaan kuuluu useita terminaaleja, esimerkiksi lauttaliikenteen käyttämä Skandinavienkai Lyypekkiin kuuluvassa Travemündessä. Satama on Saksan suurin Itämeren satama ja tärkeä usean Suomen sataman logistiikkaketjussa. Lyypekin satamatoiminnoista vastaa pääasiallisesti satamayhtiö Lübecker Hafen-Gesellschaft, joskin Lehmannkain terminaalia operoi oma yhtiönsä.
Yleistä.
Lyypekin satama kattaa 2,2 neliökilometrin alueen. Sataman laiturien yhteispituus on 7,5 kilometriä. Satamaan on rautatieyhteys, ja sieltä on kanavayhteys Elbelle ja jokiliikenteeseen sopivilla aluksilla lukuisiin sisämaan satamiin. Viikoittain satamasta lähtee noin 150 rahtijunaa. Satamaan liikennöi runsaasti Itämeren sisäisillä reiteillä kulkevia lyhyenmatkan ro-ro-aluksia. Satama on Euroopan suurin paperiteollisuuden satama; esimerkiksi vuonna 2009 sataman kautta kulki 3,5 miljoonaa tonnia paperia. Sataman kautta kulki myös noin 250 000 uutta tai käytettyä autoa vuosittain.
Rahti.
Rahtimäärällä mitattuna ehdottomasti merkittävintä oli liikenne Travemünden Skandinavian laiturin (Skandinavienkai) kautta; terminaalin kautta kulki vuonna 2011 noin 70 prosenttia koko sataman rahdista.
Lyypekin sataman vuosittainen rahtimäärä:
&lt;br&gt;
Terminaalit ja niiden linjaliikenne.
Lyypekki-Lehmannkai ja Travemünde-Skandinavienkai.
Lehmannkai on Finnlinesin käyttämä, Lehmann GmbH:n operoima terminaali Lyypekissä (osoite Lehmannkai 2, Seelandstr. 15, D-23569 Lübeck).
Bertil Antonsson

Hans Bertil August Antonsson (19. kesäkuuta 1921 – 27. marraskuuta 2006) oli ruotsalainen painija, joka kilpaili sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa.
Antonsson voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta: 1950 Tukholmassa kreikkalais-roomalaisessa painissa, 1951 Helsingissä vapaapainissa ja 1953 Napolissa jälleen kreikkalais-roomalaisessa painissa. Kaikki maailmanmestaruudet tulivat raskaasta sarjasta (yli 87 kg). Vapaapainissa Antonsson voitti myös Euroopan mestaruuden 1946 Tukholmasta. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa vapaapainista 1954 ja kreikkalais-roomalaisesta painista 1955 Karlsruhessa.
Olympialaisissa Antonsson kilpaili neljästi. Lontoosta 1948 hän saavutti yli 87 kilon sarjasta hopeaa. Helsingissä 1952 hän saavutti myös Raskaassa sarjassa hopeaa. Hän sijoittui 87 kilon sarjassa viidenneksi Melbournessa 1956 ja seitsemänneksi Roomassa 1960.
Glynis Johns

Glynis Johns (5. lokakuuta 1923 Pretoria, Etelä-Afrikka – 4. tammikuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä. Hän työskenteli sekä elokuvissa, televisiossa että teatterissa. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden roolistaan elokuvassa "Maankiertäjät" (1960). Hänet palkittiin Tonylla vuonna 1973 roolistaan Stephen Sondheimin "A Little Night Music" -musikaalissa. Hänet tunnetaan myös muun muassa Vilma Pankin () roolistaan musikaalielokuvassa "Maija Poppanen" (1964).
Johns oli neljästi naimisissa. Hänellä oli yksi lapsi. Glynis Johns nimettiin Disney-legendaksi vuonna 1998.
Johns kuoli 100-vuotiaana Los Angelesissa 4. tammikuuta 2024.
Marcus Burghardt

Marcus Burghardt (s. 30. kesäkuuta 1983 Zschopau) on saksalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2005–2021.
Burghardt ajoi amatöörinä U-23 Wiesenhof -joukkueessa voittaessaan Bundesliiga Gerlingen -kilpailun vuonna 2004. Hän aloitti ammattilaisuransa T-Mobile Team -tallissa seuraavana vuonna, jolloin sijoittui neljänneksi Dwars door Vlaanderen -kilpailussa.
Vuonna 2007 Burghardt voitti Gent-Wevelgem -klassikon ennen tallitoveriaan Roger Hammondia. Voiton ratkaisi Burghardtin irtiotto runsas kilometri ennen maalia. Hän voitti myös 3-Länder-Tour -ajon kolmannen ja viidennen etapin sekä pistekilpailun. Lisäksi hän oli paras Ruta del Sol -etappiajon sprinttikilpailussa ja sijoittui kolmanneksi E3 Prijs Vlaanderen -kilpailussa. 
Vuonna 2008 Burghardt voitti Ranskan ympäriajon 18. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Carlos Barredon. Seuraavana vuonna hän oli Flanderin ympäriajossa seitsemäs. 
Burghardt edusti BMC Racing Teamia 2010–2016. Vuoden 2010 Sveitsin ympäriajossa hän voitti pistekilpailun sekä viidennen ja seitsemännen osuuden. Seuraavana vuonna hän voitti Belgian ympäriajon sprinttikilpailun. Vuonna 2013 hän voitti Tour de Romandien mäkikirikilpailun.
Burghardt edusti Bora-Hansgrohe-joukkuetta viimeiset ammattilaisvuotensa 2017–2021. Hän voitti maantiejon Saksan-mestaruuden 2017.
Jean-Baptiste Massillon

Jean-Baptiste Massillon (24. kesäkuuta 1663 Hyères Ranska – 28. syyskuuta 1742 Beauregard-l'Évêque) oli ranskalainen kirkonmies ja Clermont-Ferrand'n piispa. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Tausta.
Massillon oli opettaja, tunnettu ja arvostettu saarnaaja sekä Clermontin piispa. Vuonna 1700 hän saarnasi adventtina Versailles’n palatsissa kuningas Ludvig XIV:lle. Hänen saarnansa ilmestyivät koottuina teoksena vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän piti myös ylistyspuheita sekä ruumissaarnoja, joista ehkä kaikkein tunnetuimman hän piti kuolleelle kuningas Ludvig XIV:lle. Hän aloitti saarnan tunnetuilla sanoilla: ”Dieu seul est grand, mes frères”.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1718. Jäseneksi ottamisen seremoniat järjestettiin 23. helmikuuta 1719, ja vastaanottopuheen piti abbé de Fleury. Hän ei kuitenkaan osallistunut muihin akatemian istuntoihin kuin vastaanottoseremonioihin, sillä hän piti tärkeämpänä työtä omassa hiippakunnassaan. 
Hän vetäytyi hiippakuntaansa lopullisesti vuonna 1721 ja tuli sieltä Pariisiin vain kerran, kun hänen piti sijaishallitsijan äidin, Orléansin leskiherttuattaren ruumissaarnan Saint-Denisin basilikassa.
Golden Globe 2007

Golden Globe 2007&lt;br&gt;
15. tammikuuta 2007
Paras draamaelokuva: &lt;br&gt;
Babel
Paras musikaali- tai komediaelokuva: &lt;br&gt;
Dreamgirls
Paras draamasarja: &lt;br&gt;
Greyn anatomia
Paras musikaali- tai komediasarja: &lt;br&gt;
Ruma Betty
Minisarja tai televisioelokuva: &lt;br&gt;
Elizabeth I
Golden Globe 2007 oli järjestyksessään 64. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2006 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin 15. tammikuuta 2007 Beverly Hilton -hotellissa Los Angelesissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Voittajat ja ehdokkaat.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Betty Bronson

Betty Bronson (17. marraskuuta 1906 Trenton, New Jersey – 19. lokakuuta 1971 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä niin mykän kuin äänielokuvankin aikakaudella.
Elokuvaura.
Bronsonin elokuvaura alkoi kuuden vuoden iässä pienellä sivuroolilla elokuvassa "Anna Ascends". Kun hän oli 17-vuotias, kirjailija J. M. Barrie valitsi hänet henkilökohtaisesti näyttelemään nimiroolia kirjaansa "Peter Pan" pohjautuvassa samannimisessä elokuvassa, joka tuli ensi-iltaan vuonna 1924. Tätä elokuvaroolia tavoittelivat sekä Gloria Swanson että Mary Pickford.
Betty Bronsonista tuli hetkellinen menestys "Peter Panin" julkaisemista seuranneena vuonna. Hän saavutti kohtalaista menestystä uransa loppuaikoina. Bronsonin ensimmäinen äänielokuva oli "The Singing Fool" Al Jolsonin kanssa.
Hän jatkoi näyttelemistä elokuvissa vuoteen 1933 asti, jolloin hän avioitui Ludwig Lauerhassin kanssa. Bronson ei esiintynyt uudestaan elokuvissa ennen vuotta 1937 ja elokuvaa "Jungle Menace". Hän jatkoi näyttelemistä 1960-luvulle saakka, ja hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli lopputeksteissä mainitsematta jätetty esiintyminen Evel Knievelin elämäkertaelokuvassa. Hän esiintyi joitakin kertoja televisiossa ohjelmassa "Dr. Kildare" ja hänen viimeinen televisioesiintymisensä oli ohjelmassa "Marcus Delby, M. D." vuonna 1971.
Bronson kuoli pitkällisen sairauden jälkeen vuonna 1971 Pasadenassa, Kaliforniassa ja haudattiin Glendalen Forest Lawn Memorial Parkiin.
Sädekehä

Sädekehä on uskonnossa pyhyyden ja jumalallisuuden tunnusmerkki . Kirkollisessa taiteessa sellainen on usein kuvattuna pyhimysten pään ympärille: tällaista kutsutaan pyhimyskehäksi.. Kirkkotaiteessa sädekehä on yleensä henkilön päätä joka suunnalta ympäröivä sädehtivä kiekko.
Nykyajan populaarikulttuurissa pyhimyksille ja enkeleille on usein kuvattu toisenlainen sädekehä, pään yläpuolella leijuva kultainen rengas.
Frans Rapola

Frans Oskar (F. O.) Rapola (23. joulukuuta 1862 Sääksmäki – 20. maaliskuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja suomalaisen puolueen kansanedustaja.
Elämä.
Rapolan vanhemmat olivat ratsutilallinen Juho Kustaa Rapola ja Eufrosyne Lovisa Sirén Sääksmäen Rapolasta. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1886. Rapola oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon historian ja suomen kielen kollegana 1887–1891 ja Savonlinnan reaalilyseon lehtorina 1891–1895. Viimeksi Rapola toimi Porin lyseon lehtorina vuosina 1895–1910. Hän julkaisi joukon suosittuja mukailtuja suomennoksia historian oppikirjoista, samoin kuin ainekirjoitusoppaan. Vuonna 1908 ilmestyi Rapolan laatima maakuntakuvaus "Häme".
Poliittinen ura.
Frans Rapola toimi säätyvaltiopäivien pikakirjoittajana vuosina 1885 ja 1891. Hän oli myös innokas raittius- ja kansanvalistusmies, joka kirjoitti muun muassa Kansanvalistusseuran kalenterin. Rapola oli suomalaisen puolueen kansanedustaja vuosina 1907–1910, edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Rapolan kuoltua kesken vaalikauden, hänen seuraajakseen tuli Hjalmar Nordling eli kirjailija Hj. Nortamo. Frans Rapola on haudattu Poriin Käppärän hautausmaalle.
Perhe.
Rapola oli naimisissa Maria Josefina Jaeckellin kanssa vuosina 1887–1900. Tämän kuoltua hän meni naimisiin Agda Olga Esperance Enlundin (k. 1949) kanssa. Juristi, lainvalmistelija, korkeimman hallinto-oikeuden jäsen ja eduskunnan oikeusasiamies Marjos Rapola (1900–1969) oli Rapolan poika ensimmäisestä avioliitosta, samoin kuin suomen kielen tutkija, Helsingin yliopiston suomen kielen professori ja akateemikko Martti Rapola (1891–1972). Hänen tyttärensä toisesta avioliitosta oli kustannustoimittaja ja kääntäjä Sirkka Rapola (1905–1997).