Ghiyas ud din Balban

Ghiyas ud din Balban oli Delhin sulttaanikuntaa hallinneen orjadynastian sulttaani vuosina 1266–1286. Hän toimi edellisen sulttaani Nasirin visiirinä ja käytti todellista valtaa sulttaanin takana. Sulttaani Nasirin kuoltua ilman perillistä Balbanista tuli Delhin sulttaani. Balban oli Delhin todellinen hallitsija 40 vuoden ajan.
Balban oli taustaltaan orjasotilas. Mongolit sieppasivat hänet syntysijoiltaan Turkestanista hänen ollessaan lapsi. Balban vietiin Bagdadiin ja lopulta hänen tiensä vei Delhiin, kun sulttaani Iltutmish osti hänet. Iltutmish oli vakuuttunut Balbanin kyvyistä ja tämä nousi yhdeksi hänen parhaista orjistaan.
Kun Iltutmish kuoli vuonna 1236, häntä seurasi valtaistuimella hänen tyttärensä Raziya. Balban oli alkujaan lojaali Raziyalle, mutta joidenkin historiantutkijoiden mukaan hän oli merkittävä salaliittolainen maan aateliston kanssa, kun Raziya syrjäytettiin sulttaanin paikalta ja hänen tilalleen istutettiin Bahram. Sulttaani Bahramin hallintokaudella Balban oli johtamassa maan armeijaa kun mongolien hyökkäys torjuttiin. Hän piti valtakunnassa järjestystä yllä ankaralla otteella ja sulttaania vastaan rikkoneita rangaistiin ankarasti, tähän hän kuitenkin syyllistyi myös itse. Maan hallinnossa Balban oli yksi neljänkymmenen aatelisen joukossa, joka oli päättämässä maan asioista Iltutmishin jälkeisten heikkojen hallitsijoiden valtakaudella. Balban halusi keskittää vallan sulttaanille ja hän pyrki raivaamaan tieltään maan johtavat aateliset. Monia heistä teloitettiin vähäisempienkin rikkomusten takia. Balbanin vallan tukipylväs oli maan armeija, joka saattoi tukahduttaa maan sisäiset ja ulkoiset aggressiot.
Sulttaani Bahram syrjäytettiin ja murhattiin aateliston salaliiton seurauksena vuonna 1242. Tämän tilalle sulttaaniksi nimettiin Ala ud din Masud. Hän oli heikko sulttaani ja helposti aateliston ohjattavissa. Balban oli osallisena Masudin syrjäyttämisessä ja hänen tuellaan sulttaaniksi nostettiin vuonna 1246 Nasir-ud-din. Tämä palkitsi Balbanin tekemällä tästä visiirinsä. Balban vahvisti asemaansa naimalla sulttaani Nasir-ud-dinin tyttären. Balbanin tytär taas oli naitettu sulttaani Nasir-ud-Dinille. Nasir-ud-din ei ollut vahva hallitsija ja todellista valtaa käytti visiirinä toiminut Balban. Balban hallitsi sulttaanin alaisuudessa maata lähes 20 vuotta, vuoteen 1266 asti, jolloin sulttaani Nasir-ud-din kuoli.
Nasir-ud-Dinillä ei ollut poikaa ja hän teki Balbanista seuraajansa. Tämä nousi Delhin sulttaaniksi vuonna 1266. Sulttaanina Balban hallitsi rautaisella kädellä ja häntä vastustaneet surmattiin tai ajettiin maanpakoon. Kapinat kukistettiin ja kapinoineet kylät poltettiin ja miespuolinen väestö surmattiin, naiset ja lapset vietiin orjiksi.
Mongolit hyökkäsivät Delhin sulttaanikuntaan jälleen vuosina 1279, 1285 ja 1286. Mongolien hyökkäykset torjuttiin mutta kolmannessa kohtaamisessa sotajoukkoja johtanut Balbanin poika Muhammad sai surmansa. Tämä oli suuri menetys Balbanille, joka oli tehnyt Muhammadista seuraajansa. Muhammadin kuoleman jälkeen Balbanin terveys heikkeni, hän oli jo vanha ja hän kuoli vuonna 1287 80-vuotiaana. Muhammadin kuoltua Balban nimesi seuraajakseen toisen poikansa Bughra Khanin, mutta tämä oli nimetty johtamaan Bengalia eikä halunnut tulla Delhin sulttaaniksi. Balbanin kuoltua sulttaaniksi tuli Bughra khanin poika Muiz ud din Qaiqabad. Qaiqabad tuli murhatuksi vuonna 1290, kun sotapäällikkö Firuz Khilji kaappasi vallan. Samalla maata hallinnut orjadynastia tuli päätökseensä