tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nivalan rautatieasema

Nivalan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla Iisalmi–Ylivieska-radan varrella Nivalassa. Asemalla pysähtyvät Ylivieskan ja Iisalmen väliset taajamajunat.
Nivala avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1925, kun Haapajärven ja Ylivieskan välinen rataosuus avattiin. Nivalan asemarakennus rakennettiin Jarl Ungernin piirustusten mukaan. Samoilla piirustuksilla rakennettiin myös Haapajärven ja Kiuruveden asemat. Sotien jälkeen Nivalan asemaa laajennettiin useaan kertaan.
Lipunmyynti asemalla loppui kesäkuussa 2001. Vuonna 2007 asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin. Asemarakennuksessa on nykyään hotellitoimintaa.
Turkka Hautala

Turkka Hautala (s. 1981 Salo) on suomalainen kirjailija. Salosta kotoisin oleva Hautala asuu nykyisin Helsingissä. Hän on työskennellyt muun muassa grillimyyjänä, lehtimiehenä, kustannustoimittajana ja postinkantajana. Hautalan esikoisromaani "Salo" oli Finlandia-palkintoehdokkaana 2009 ja hänelle myönnettiin samana vuonna Kalevi Jäntin palkinto. Hautalan kolmas teos "Kansalliskirja" sai Kaarlen palkinnon vuonna 2013.
Sinkkisyanidi

Sinkkisyanidi (Zn(CN)2) on sinkki- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään päällystettäessä muita metalleja elektrolyyttisesti sinkillä ja reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa sinkkisyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, eikä se liukene myöskään orgaanisiin liuottimiin. Syanidiliuoksiin sinkkisyanidi sen sijaan liukenee muodostaen kompleksisen tetrasyanosinkaatti-ionin ([Zn(CN)4])2-. Muiden syanidien tavoin aine on erittäin myrkyllistä.
Sinkkisyanidia voidaan valmistaa liuottamalla sinkkioksidia vetysyanidin vesiliuokseen tai saostamalla vesiliukoisen sinkkisuolan liuoksesta alkalimetallisyanidien avulla. Yhdistettä muodostuu myös syanogeenin ja metallisen sinkin välisellä reaktiolla.
ZnO + 2 HCN → Zn(CN)2 + H2O
Sinkkisyanidia käytetään päällystettäessä elektrolyyttisesti muita metalleja sinkillä. Sitä on käytetty myös palamattomissa maaleissa. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään Gattermann-reaktioissa ja syanoenamiinien ja syanosilyylieettereiden valmistukseen.
Mikaela Sundström

Mikaela Strömberg (s. 1971 Lapinjärvi) on suomenruotsalainen juristi ja kirjailija. Hän on työskennellyt lasten tv-ohjelmien parissa ("Buu-klubben") ja tehnyt näytelmien käsikirjoituksia. Strömbergin kirja "Dessa himlar kring oss städs" oli Finlandia-palkintoehdokkaana 1999.
Manabu Horii

Manabu Horii (s. 19. helmikuuta 1972 Muroran) on japanilainen pikaluistelun olympia- ja MM-mitalisti, jonka uran huippuvuodet olivat 1990-luvulla. Hän oli erikoistunut sprinttimatkoille.
Horii saavutti olympiapronssia 500 metrin kilpailussa Lillehammerissa 1994. Vuonna 1995 hän sijoittui sprinttereiden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi ja vuonna 1996 hän saavutti pronssia. Vuoden 1996 matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän oli 1 000 metrillä viides ja 500 metrillä kuudes.
Vuonna 1997 Horii saavutti uransa ainoan maailmanmestaruuden matkakohtaisten MM-kilpailujen 500 metrillä Varsovassa. Samojen kisojen 1 000 metrillä hän sijoittui kahdeksanneksi. Naganon olympialaisissa 1998 hän oli 500 metrillä 13:s ja 1 000 metrillä 17:s. Samana vuonna hän sijoittui sprinttereiden MM-kilpailuissa kuudenneksi. Vielä vuonna 2001 Horii sijoittui matkakohtaisten MM-kilpailujen 500 metrillä neljänneksi ja sprinttereiden MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli 500 metrillä 14:s ja 1 000 metrillä 22:s.
Maailmancupin yhteispisteissä Horii oli paras 500 metrillä kaudella 1995–1996 ja 1 000 metrillä kaudella 1996–1997. Hän paransi 1 000 metrin maailmanennätystä kahdesti: 1. maaliskuuta 1996 hän teki ajan 1.11,67 ja 22. marraskuuta 1997 ajan 1.10,63, molemmat Calgaryssä. Hän teki sprinttipisteiden maailmanennätyksen 143,425 Calgaryssä 1.–3. maaliskuuta 1996.
Marja-Liisa Heino

Marja-Liisa Heino (s. 1969) on suomalainen Nokialla asuva kirjailija ja kirjastotyöntekijä. Heino valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1998. Hän on julkaissut kuusi rikoskirjaa.
Ljubljana (1938)

Ljubljana oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston vuonna 1938 vesillelaskettu Beograd-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin Yarrow'n telakalta Kraljevicasta, missä köli laskettiin vuonna 1936. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1938 ja otettiin palvelukseen joulukuussa 1939.
Palvelus.
"Ljubljana" ajoi riutalle Sibenikin sataman edustalla 24. tammikuuta 1940, ja sen kylki repeytyi. Alus pyrki satamaan, mutta upposi miehistön uidessa maihin. Ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Aluksen päällikkö pidätettiin tutkimusten ajaksi.
Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan huhtikuussa 1941, ja Italian laivasto valtasi aluksen 17. huhtikuuta sen ollessa edelleen Tivatin varikon telakalla korjattavana. Alus hinattiin Kotorinlahdelle ja edelleen Rijekaan kunnostettavaksi. Sen valonheitin poistettiin ja korvattiin 37 millimetrin tykillä. Myös taaempi tulenjohtolaite poistettiin. Aluksen 40 millimetrin ilmatorjuntatykit korvattiin viidellä Bredan 20 millimetrin 65 pituuskaliiperin Model 35 -tykeillä. Savuhormien hatut leikattiin.
Kunnostettu alus liitettiin loka- tai marraskuussa 1942 Regia Marinaan nimellä "RN Lubiana". Se oli saattuetehtävissä vuosina 1942–1943 ja vuoden 1943 alusta Tunisian huoltosaattueiden suojana. Alus osallistui 9. helmikuuta – 22. maaliskuuta 1943 joukkojen siirtoihin Pohjois-Afrikan ja Italian välillä. Tehtävästä vapauduttuaan 27. maaliskuuta se suojasi jälleen huoltokuljetuksia, mutta tuhoutui ajettuaan karille Tunisian rannikolla 1. huhtikuuta 1943.
Luettelo tutkimusmatkoista Etelämantereelle

Luettelo tutkimusmatkoista Etelämantereelle on kronologinen luettelo tutkimusmatkoista, joihin Etelämanner liittyy. Ihminen saavutti etelänavan ensimmäisen kerran vuonna 1911, mutta Etelämantereen olemassaoloa on epäilty jo Ptolemaioksen ajoista ensimmäiseltä vuosisadalta.
Vétroz

Vétroz on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 6 000 vakinaista asukasta. Vétroz on yksi Contheyn hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta.
Sijainti.
Vétroz sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista viitisen kilometriä länteen. Vétroz muodostaa yhtenäisen taajama-alueen lähinaapuriensa, Contheyn ja Ardonin kanssa. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Vétrozin pohjoisimmat osat ovat Les Diablerets -vuorella yli kahden kilometrin korkeudessa. 
Talous.
Vétroz on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 1,7 neliökilometriä.
Liikenne.
Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Vétrozin kautta. Sionista Martignyyn liikennöivät postiautot kulkevat Vétrozin kautta.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen virsikirjan (1986) virsistä

Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen virsikirjan (1986) virsistä käsittää luettelon vuonna 1987 käyttöön otetuista Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käytössä olevan suomenkielisen virsikirjan virsistä.
Nykyiset suomen- ja ruotsinkieliset virsikirjat julkaistiin vuonna 1986 ja otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina seuraavana vuonna. Ruotsinkielinen virsikirja, "Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland" sisältää 632 virttä. Virsikirjaan on lisätty Lauluja kirkollisiin toimituksiin, jonka myötä virsikirjaan lisättiin virret 734–762. Vuonna 2015 julkaistiin Virsikirjan lisävihko "Sång i Guds värld", minkä myötä virsikirjaan lisättiin virret 801–947. Samana vuonna julkaistiin myös suomenkielinen lisävihko. Lisävihkot otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina vuonna 2016.
Erik Gustaf Boström

Erik Gustaf Boström (11. helmikuuta 1842 – 21. helmikuuta 1907) oli ruotsalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä kaksi kertaa, ja lisäksi ulkoministerinä, valtiovarainministerinä ja kansanedustajana.
Boström opiskeli Uppsalan yliopistossa, mutta vanhempiensa kuoleman jälkeen palasi hoitamaan suvun sääntöperintötilaa. Lähiseudun maanviljelijät kunnioittivat häntä ja äänestivät Boströmin valtiopäiväedustajakseen vuonna 1876. Tuohon aikaan keskustalainen maaseudun puolue oli voimissaan, mutta sen veropolitiikasta oli kiistoja. Boströmillä sanottiin olevan talonpoikaisjärkeä, kammo byrokratiaa kohtaan ja kyky ymmärtää maanviljelijöiden huolia. Puolue hajosi 1883, ja Boström liittyi niin kutsuttuun Uuteen keskustaan.
Vuonna 1891 Boströmistä tuli pääministeri. Tuohon aikaan Ruotsin politiikassa kiisteltiin vapaakaupan ja protektionismin välillä, ja Boström kannatti protektionismia. Boströmin erityisenä tavoitteena oli sotavoimien vahvistaminen. Hän sai valtiopäivät luopumaan vanhasta ruotujaosta ja siirtymään lähemmäksi yleistä asevelvollisuutta.
Toisella pääministerikaudellaan Boström yritti turhaan laajentaa äänioikeutta kaikille 25 vuotta täyttäneille miehille. Hän ei myöskään onnistunut säilyttämään Ruotsi-Norjan personaaliunionia. Norjalaiset kokivat, että heidän maataan kohdeltiin siirtomaana eikä tasaveroisena valtioliittokumppanina.
Redditch

Redditch on noin asukkaan kaupunki ja borough Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Avoniin virtaavan Arrowjoen laaksossa. Se on Worcestershiren toiseksi suurin kaupunki ja sijaitsee 24 kilometriä Birminghamista etelään ja 27 kilometriä Worcesterista koilliseen. Redditch tunnettiin aikaisemmin neuloista ja Royal Enfieldin moottoripyöristä, mutta nykyisin sen asukkaat saavat elantonsa kevyemmästä teollisuudesta ja vähittäiskaupasta – kaupunkia pitävät pääpaikkanaan auton- ja lentokoneenosia valmistava GKN ja jälleenmyyjäketju Halfords.
Historia.
Nykyisen Redditchin paikalla oli alkuaan Feckhamin tammimetsä sekä Osmerleyn ja Bordesleyn kylät. Sisterssiläismunkit saivat vuonna 1141 ilmeisesti keisarinna Matildelta luvan perustaa sinne luostarin, jonka he nimesivät Bordesleyn Pyhän Marian luostariksi. Kylien talot jouduttiin purkamaan, sillä munkit muuttivat joen kulkua ohjatakseen vettä kalalammikkoon ja vesimyllyyn. Vuoteen 1349 mennessä luostaria ympäröivä asutuskeskus oli saanut nimen "La Rededitch", joka mahdollisesti viittasi Arrowjoen punertavaan savipenkkaan.
Henrik VIII:n lakkautettua Englannin luostarilaitoksen Bordesleyn luostari suljettiin 1538 ja sen maat päätyivät Lordi Windsorille. Kyläläiset muuttivat kauemmas joesta ja perustivat uuden kylän nykyisen Redditchin keskustan paikalle. Luostarista jäi jäljelle vain Pyhän Tapanin kappeli, joka korvattiin vuonna 1855 Pyhän Tapanin kirkolla.
Redditchin asukkaat saivat pitkään elantonsa kotiteollisuudesta ja läheisistä metsistä, mutta vähitellen neulantuotannosta tuli kylän tärkein elinkeino – vanhin kirjallinen todiste tästä on peräisin vuodelta 1639. Pian Arrowjoen rannoille kohosi useita neulatehtaita. Neulatehtaista on säilynyt nykypäiviin vain museona toimiva Forge Mill (1730), joka on tiettävästi ainoa vesivoimalla toimiva neulatehdas maailmassa.
Neulojen lisäksi kaupungissa alettiin valmistaa myös ongenkoukkuja ja muita kalastusvälineitä sekä jousia. Enfield Cycle Company perusti kaupunkiin 1800-luvun lopussa tehtaan, jossa valmistettiin Royal Enfield -merkkisiä moottoripyöriä, polkupyöriä, ruohonleikkureita ja maamoottoreita. Tehdas suljettiin kuusikymmenluvun lopussa.
Vuonna 1964 Redditchistä alettiin kehittää uutta kaupunkilähiötä Birminghamin nopeasti kasvavalle väestölle parlamentin antaman "New Towns" -asetuksen mukaisesti. Kaupunkiin kaavoitettiin uusia asuin- ja teollisuusalueita, ja sen keskustaan rakennettiin Kingfisher-ostoskeskus.
KJT Haukat

KJT Haukat ry on Keravan, Järvenpään ja Tuusulan juniorijääkiekkoyhdistysten 1.5.2017 muodostama yhdistys, jonka jäseniä ovat Shakers Juniorit ry, Tuusulan Juniorikiekko ry, TuusKiekko ry sekä Jääurheiluseura Haukat ry. Kaikki edellä mainitut yhdistykset ovat Suomen jääkiekkoliiton jäsenseuroja. KJT Hockeyn ja Järvenpään Haukkojen yhteisjoukkueet ovat osallistuneet C2-A - ikäluokkien sarjoihin kaudesta 2015-2016 alkaen. Kauden 2018-2019 alusta KJT Haukat-joukkueilla on ollut yhtenäinen uusi peliasu ja oma logo. Joukkueita eri juniori-ikäluokissa on kahdesta kolmeen ja tasoittain ne on nimetty seuraavasti: 
Yhdistyksen alaisuudessa toimii nykyisin myös naisten ja miesten edustusjoukkueet. Yhdistyksen rahaliikenne ja urheilutoiminnan päätöksenteko on alistettu Jääurheiluseura Haukat ry:n ja KJT Hockey ry:n taloudenhoitajille ja hallituksille. Yhdistyksen ikäluokat ja pelijoukkueet toimivat hallinnollisesti ja taloudellisesti sen jäsenseuran alaisuudessa, jonka toimintapaikalla joukkue toimii.
Joukkueet toimivat paikkakunnittain seuraavasti:
Zinsou-säätiö

Zinsou-säätiö () on yksityinen vuonna 2005 Cotonoussa Beninissä perustettu säätiö. Se suuntautuu sosiaaliseen toimintaan ja kulttuuriin ja se on omistettu Afrikan nykytaiteelle. Säätiö hyödyttää Beninin kulttuuria.
Historia.
Hankkeen käynnisti Cotonoussa vuonna 2005 Marie-Cécile Zinsou (s. 1982), joka on valmistunut taidehistorioitsijaksi. Hänen isänsä on liikemies Lionel Zinsou, ja hänen isosetänsä on entinen Beninin presidentti Emile-Derlin Zinsou.
Säätiön ensimmäinen vaihe on omistettu beniniläiselle nykytaiteelle. Säätiön tavoitteena ei ole markkinoida taideteoksia kuten gallerioissa, vaan välittää taidetta yhdessä muiden kansainvälisten instituutioiden kanssa.
Säätiö on tuonut esille ensimmäisen kahdeksan toimintavuoden aikana tuhansia nykytaiteen teoksia teoksia ja saanut neljä miljoonaa kävijää, joista suurin osa on ollut koululaisia. Se on järjestänyt taidenäyttelyitä, julkaissut kirjoja ja osallistunut yhteistyöhön Regard Bénin, festivaalin tuottamisessa, josta tuli Beninin biennaali vuonna 2012. Zinsou-säätiö järjestää lapsille ateljeetyöpajoja, tanssityöpajoja, valokuvaustyöpajoja ja edistää beniniläisen taiteen kehittymistä sekä nuorten koulutuspolitiikkaa. Säätiö on myös avannut kaksi minikirjastoa Cotonouhun.
Ouidahin filiali.
Marraskuussa 2013 Zinsou-säätiö avasi nykytaiteen museon Ouidahissa brasilialaistyylisessä rakennuksessa nimeltä "Maison du Brésil", joka esittelee teoksia sen kokoelmasta. Esillä on ollut sekä paikallisten, että kansainvälisten taiteilijoiden teoksia, kuten Romuald Hazoumé, Cyprien Tokoudagba, Frédéric Bruly-Bouabré, George Lilanga, Samuel Fosso, Seyni Awa Camara, Jean-Dominique Burton, Malick Sidibé, Seydou Keïta, Bruce Clarke, Chéri Samba, Mickäel Bethe Selassie, Aston, Kifouli Dossou ja Solly Cissé.
Vuonna 2015 säätiöllä oli 63 työntekijää. Säätiön budjetti on noin 800 000–1 milj. euroa, joka rahoitetaan yksityisistä lahjoitusvaroista. Kävijöistä 80 prosenttia oli alle 20-vuotiaita.
Suomen urheilu 1986

Suomen urheilu 1986 käsittelee vuoden 1986 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Äänestys käytiin marras-joulukuussa, jolloin rallin MM-sarja oli vielä kesken.
KJT Hockey

KJT Hockey Ry (KJT) on Keravan ja Tuusulan alueen jääkiekkoseurojen muodostama yhdistys, jonka jäseniä ovat Shakers Juniorit ry, Tuusulan Juniorikiekko ry sekä TuusKiekko ry. Tämä yhdistysten yhdistys on luotu ensisijaisesti juniorijääkiekkoilun organisoinnin helpottamiseksi jäsenseurojen toiminta-alueella. KJT on Suomen Jääkiekkoliiton jäsenseura. Seurassa on neljä päätoimista työntekijää: toiminnanjohtaja, valmennuspäällikkö, taitovalmentaja ja junioripäällikkö.
Historiaa.
Alun perin KJT (ent. Keski-Uudenmaan Jääkiekkoilun Tuki Ry) on perustettu vuonna 1996 alueen kilpakiekon yhteistoiminnan organisoimiseksi C-, B- ja A-junioreissa. Tuolloin, Tuusulan ja Keravan jääkiekkoseurojen lisäksi, mukana yhteistyössä oli myös järvenpääläinen Jääurheiluseura Haukat ry. Toiminnan syventyessä vuonna 2009 koskemaan koko juniorijääkiekkotoimintaa, Haukat jäi yhteistyön piiristä sivuun ja organisoi toimintansa omanaan kaikissa juniori-ikäluokissa. Vuosien aikana KJT-kirjainyhdistelmää nimessään käyttäneitä aikuiskiekkojoukkueitakin on pelannut monilla eri sarjatasoilla ja kaikilla kolmella toimintapaikkakunnalla.
Toiminta nykyisin.
Nykyään KJT-nimisiä joukkueita pelaa ainoastaan lapsikiekkovaiheen ikäluokissa G-D, tyttöjen ikäluokissa sekä aikuisten harrastekiekossa. Ikäluokkien C2-A toiminta on järjestetty KJT Haukat-nimen alla. Näiden ikäluokkien pelaajaoikeudet ja sarjapaikat ovat KJT Haukat ry:n hallinnassa. Tuossa yhdistyksessä on jälleen mukana edellä mainittujen KJT-yhdistysten lisäksi myös Jääurheiluseura Haukat ry Järvenpäästä.
Seurayhteisön (KJT, Haukat, KelA) toiminta-alueella on noin 120 000 asukasta ja seitsemän jäähallia. Seura tekee tiivistä yhteistyötä Järvenpään Haukkojen kanssa ja nuorten vaiheen toiminta organisoidaan yhteistyössä KJT Haukat-joukkueissa. 
Seuran harrastustoiminnan osa-alueita ovat kilpakiekko, harrastekiekko ja tyttökiekko. KJT Hockeyn tavoitteena on tarjota jäsenilleen mahdollisuus harrastaa ja kehittyä pitkäjänteisesti aina Leijona-kiekkokoulusta aikuiskiekon sarjoihin saakka. 
Seuran Lastenkiekko-vaiheen urheilutoiminta pyritään organisoimaan siten, että E-D -ikäluokissa kärkijoukkue Blue pelaa ikäluokassaan eteläisen alueen ylimmällä sarjatasolla. Tällöin ikäluokan kärki pääsee pelaamaan koko ajan parhaita vastaan. Tämä takaa kilpailukykyisten joukkueiden muodostumisen myös kilpakiekkovaiheessa C2-junioreista ylöspäin. Tyttöpelaajille seura tarjoaa mahdollisimman pitkään mahdollisuuden harjoitella ja pelata poikajoukkueiden mukana.
Henri de la Rochejaquelein

Henri de la Rochejaquelein (1772 Saint-Aubin de Baubigné – 28. tammikuuta 1794 Nuaillé) oli ranskalainen kreivi, joka toimi yhtenä vastavallankumouksellisen Vendéen kapinan komentajista.
La Rochejaquelein kuului vanhaan aatelissukuun, joka oli vaikutusvaltainen Poitoun seudulla. Hänet kasvatettiin sotilasuralle ja hänestä tuli vain 13-vuotiaana armeijan aliluutnantti. Hän liittyi vuonna 1792 kuningas Ludvig XVI:n henkivartiokaartiin ja osallistui elokuussa Tuileries’n palatsin puolustukseen monarkian kukistuessa. Tasavallan perustamisen jälkeen La Rochejaqueleinin isä ja veljet pakenivat Ranskasta, mutta hän itse palasi kotiseudulleen Vendéehen. Hän liittyi maaliskuussa 1793 puhjenneeseen tasavallan vastaiseen talonpoikien kapinaan, ja kohosi pian kapinallisten katolisen ja kuninkaallisen armeijan esikuntaan. Maurice d’Elbéen haavoituttua Cholet’n taistelussa la Rochejaquelein valittiin 19. lokakuuta 1793 nuoresta iästään huolimatta kapina-armeijan uudeksi ylikomentajaksi ("généralissime"). La Rochejaquelein löi tasavallan armeijan Lavalissa 26. lokakuuta ja vei sen jälkeen joukkonsa pohjoiseen Bretagnen rannikolle, jossa niiden oli tarkoitus yhdistää voimansa mahdollisten englantilaisten maihinnousujoukkojen kanssa. Hänet kuitenkin lyötiin takaisin Granvillen edustalta 14. marraskuuta. Paluumatkalla hän voitti eräitä pieniä kahakoita, mutta kärsi tappion Angersissa 4. joulukuuta ja Le Mansissa 12. joulukuuta.
La Rochejaquelein kuoli Nuaillén lähellä tammikuussa 1794, kun antautumassa ollut tasavaltalaissotilas yllättäen ampui hänet. Paikalle haudattu ruumis löydettiin vuonna 1816 ja haudattiin uudelleen hänen kotipaikkakunnalleen.
Henri de la Rochejaqueleinin veljiä olivat kenraaleina toimineet ja markiisin arvon saaneet Louis ja Auguste du Vergier de La Rochejaquelein.
Ardon (Sveitsi)

Ardon on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 3 000 vakinaista asukasta. Ardon on yksi Contheyn hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta.
Sijainti.
Ardon sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista kymmenisen kilometriä länteen. Ardon muodostaa yhtenäisen taajama-alueen itäisten naapuriensa, Contheyn ja Vétrozin kanssa. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Ardonin korkein kohta on Haut de Cry -vuori (2 969 m mpy.).
Talous.
Viininviljely.
Ardon on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 1,6 neliökilometriä. Yleisimmät rypälelajikkeet ovat Pinot Noir, Gamay ja Fendant.
Vesivoima.
Ardonissa Lizernejoen alajuoksulla on "Lizerne et Morge SA" -yhtiön 50 MW vesivoimalaitos. Voimalaitokseen johdetaan sekä Lizernen että Morgejoen vedet noin 1 400 metrin korkeudesta alkavia tunneleita pitkin. Voimalaitoksen putouskorkeus on 837 metriä ja maksimivirtaama 7,5 kuutiometriä sekunnissa. Voimalaitosyhtiön omistajia ovat Sionin kaupunki 70 %, Forces Motrices Valaisannes 20 % ja Sierren kaupunki 10 %. 
Liikenne.
Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Ardonin kautta. Sionista Martignyyn liikennöivät postiautot kulkevat Ardonin kautta.
Aila Silventoinen

Aino Kaino Orvokki Silventoinen (12. tammikuuta 1916 Viipuri – 4. kesäkuuta 1989 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Viipurin ja Turun kaupunginteattereissa.
Ura.
Aila Silventoisen vanhemmat olivat liikemies Juho Pekka Silventoinen ja Anna Matilda Kallentytär Silventoinen (o.s. Ruokonen). Hän opiskeli muun muassa Erosen balettikoulussa ja Viipurin Musiikkiopistossa. Silventoisen ensimmäinen kiinnitys oli harjoittelijana Viipurin Kaupunginteatterissa 1936–1938. Sittemmin näyttelijänkiinnityksiä oli runsaasti: Kuusankosken Kansannäyttämö 1938–1941, Lahden Teatteri 1941–1942, Turun Kaupunginteatteri 1942–1945, Helsingin Työväen Teatteri 1945–1946, Jyväskylän Työväen Teatteri 1946–1948 ja Lahden Kaupunginteatteri 1948–1950.
Silventoisen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Marja Kaurian rooli näytelmässä "Neljä naista" ja Maijun rooli Minna Canthn klassikkonäytelmässä "Papin perhe". Sam Sihvon laulunäytelmässä "Jääkärin morsian" Silventoinen teki naispääosan Sabinana. Hän näytteli myös Géczy Istvánin laulunäytelmässä "Salon ruusu".
Muuta.
Aila Silventoinen oli lyhyen aikaa aviossa näyttelijä Severi Seppäsen kanssa. Liitto alkoi 1947 ja päättyi eroon 1949. Silventoisen sukuhaara on lähtöisin Uukuniemeltä. Aila Silventoisen äiti oli syntynyt Saarijärvellä, mutta muutti Viipuriin Ruskealasta vuonna 1912, jolloin avioitui Juho Pekka Silventoisen kanssa.
Kelastit

Kelastit ("Maytenus") on kelasköynnöskasveihin kuuluva kasvisuku. Suku on saanut tieteellisen nimensä Chilen alkuperäiskansojen suvun nimilajista chilenkelasti ("Maytenus boaria") käyttämästä nimestä mayten.
Sukuun kuuluu yli 300 lajia tropiikissa ja subtropiikissa kasvavaa puuta ja pensasta. Suurin määrä eri lajeja tavataan Etelä-Amerikassa.
Kelastien sukuun kuuluvia kasveja on käytetty rohtoina varsinkin Brasiliassa. Niissä on terpenoideja ja glykosidi-flavonoideja, joihin terveysvaikutukset perustuvat.
Chamoson

Chamoson on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 4 000 vakinaista asukasta. Chamoson on yksi Contheyn hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta.
Sijainti.
Chamoson sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista kymmenisen kilometriä länteen. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Chamosonin korkein kohta on Vaud’n kantonin ja Bexin kunnan rajalla Grand Muveran -vuoren itäpuolella (3 030 m mpy.).
Talous.
Chamoson on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 4,2 neliökilometriä.
Liikenne.
Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Chamosonin kautta. Sionista Martignyyn liikennöivät postiautot kulkevat Chamosonin kautta.
Parafyleettinen ryhmä

Parafyleettinen ryhmä on kladistiikassa karsittu monofyleettinen eliöiden ryhmä (kladi), joka sisältää lajien yhteisen kantamuodon, mutta sulkee pois tiettyjä monofyleettisiä ryhmiä – yleensä yhden tai kaksi. Nykyisessä tieteellisessä luokittelussa parafyleettistä ryhmää ei yleensä pidetä suositeltavana. Termiä "parafyleettinen" käytetään pääasiassa fylogenetiikassa, mutta joskus myös kielihistoriassa.
Hyvänä esimerkkinä voidaan pitää perinteistä matelijoiden luokkaa (Reptilia), joka sisältää matelijoiden kantamuodon ja kaikki siitä polveutuneet matelijalajit, niin elävät kuin sukupuuttoon kuolleet, mutta se sulkee pois linnut, ja on siten parafyleettinen (toiset matelijat ovat läheisempää sukua linnuille kuin toisille matelijoille). Sen sijaan matelijoiden ja lintujen muodostama Sauropsida-kladi on monofyleettinen.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1938 virsikirjan virsistä

Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1938 virsikirjan virsistä Luetteloitu sen virsikirjan virret ja sen osiot.
Rotspon

Rotspon on Lyypekissä varastoitua ranskalaista Bordeaux-viiniä.
Hansaliiton ensimmäiset alukset purjehtivat Ranskan rannikolle ostamaan viiniä Bordeaux'sta jo 1200-luvulla. Viini varastoitiin Lyypekin viinikellareihin, mistä sitä myytiin eteenpäin. Viini tunnetaan nimellä "Lübecker Rotspon". Napoleonin armeija miehitti Lyypekin kaupungin vuonna 1806. Tällöin ranskalaiset upseerit huomasivat, että Lyypekin viinikellareissa säilytetyt Bordeaux-viinit maistuivat paljon paremmin kuin Bordeaux-viinit kotona. Varastointi Lyypekin viinikellareissa oli parantanut viinin laatua.
Suutarinlohi

Suutarinlohi () on nimestään huolimatta silakoista tehty kylmä kalaruoka. Siinä suolatut silakkafileet on pyöritetty rulliksi ja säilötty sipuli- ja porkkanapalojen kanssa marinointiliemeen, joka on kiehautettu etikasta, sokerista ja vedestä. Muina mausteina liemessä käytetään maustepippuria sekä esimerkiksi laakerinlehtiä ja sinapinsiemeniä.
Tiiviiseen lasipurkkiin säilöttyä suutarinlohta nautitaan keitettyjen perunoiden tai ruisleivän kanssa. Perinteinen lisuke on myös vihreä salaatti ja sen kanssa kermaviilikastike, joka on maustettu kananmunalla, tillillä, sinapilla ja etikalla. Parhaimmillaan suutarinlohi on parin kolmen viikon kylmäsäilytyksen jälkeen.
Suutarinlohi on Suomessa perinteinen ruokalaji rannikkoseuduilla. Se on yksi Uudenmaan kymmenestä maakuntaruoasta. 1980-luvun pitäjäruokaprojektissa se nimettiin Helsingin, Kempeleen, Kiukaisten, Naantalin, Tenholan ja Valkeakosken nimikkoruoaksi.
Keitetyt silakkarullat.
Suutarinlohen eräs muunnelma ovat etikkaisessa mausteliemessä hiljaa keitetyt "silakkarullat". Ne on nimetty Raision pitäjäruoaksi. Myös suutarinlohen joissakin resepteissä silakkarullat neuvotaan laittamaan kuumaan marinadiliemeen, jolloin ne hieman kypsyvät ennen liemen jäähtymistä.
Ricky Pierce

Ricky Charles Pierce (s. 19. elokuuta 1959 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies tai pelintekijä. Vuosina 1982–1998 NBA:ssa, pisimpään Milwaukee Bucksissa, pelannut Pierce valittiin vuosina 1987 ja 1990 . Vuonna 1991 hän pelasi ssa.
Pelaajaura.
Pierce pelasi vuosina 1979–1982 yliopistokoripalloa Ricen joukkueessa ja palkittiin vuonna 1982 konferenssinsa parhaana pelaajana. Detroit Pistons varasi Piercen NBA:han 18. vuorolla . Hän aloitti uransa Pistonsissa ja edusti 17 kautta kestäneellä NBA-urallaan lukuisia muita seuroja. Pisimpään, vuodet 1984–1991, Pierce edusti Milwaukee Bucksia, jonka pelaajana hänet valittiin vuosina 1987 ja 1990 ja vuonna 1991 un. Uransa päätösvuonna hän pelasi otteluita myös Kreikassa.
Jay Garner

Jay Montgomery Garner (s. 15. huhtikuuta 1938 Arcadia, Florida, Yhdysvallat) on eläköitynyt Yhdysvaltain maavoimien kenraaliluutnantti. Hän toimi lyhyen ajan Irakin jälleenrakennus- ja humanitaarisen avun viraston johtajana vuoden 2003 Irakin miehityksen jälkeen. Diplomaatti L. Paul Bremer korvasi Garnerin perustaen Koalition väliaikaisen hallinnon.
Lähteet.
Pentjärvi

Pentjärvi on pieni humusvaikutteinen järvi Kiskonjoki–Perniönjoki-päävesistössä. Pentjärven rantaviiva on 2,9 kilometriä ja pinta-ala 19,1 hehtaaria. Järvi on pieni ja matala, mutta sille ei ole tehty virallista syvyysluotausta. Pentjärven valuma-alue on pääosin kallioista metsää ja sen rannat ovat paikoitellen hyvin jyrkät.
Järvellä toimii Rahikkalan-Pipolan-Nummijärven vesiensuojeluyhdistys ry.
Georges Loinger

Georges Loinger (29. elokuuta 1910 Strasbourg – 28. joulukuuta 2018) oli ranskalainen vastarintaliikkeen jäsen. 
Loinger oli juutalainen, joka avusti satoja juutalaislapsia toisen maailmansodan aikana Ranskasta Sveitsiin. Sodan päätyttyä hän osallistui Exodus-laivan organisointiin. Hän oli sionisti.
Pantomiimitaiteilija Marcel Marceau oli Loingerin serkku.
SMS Tb 87F

SMS Tb 87F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus myytiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka nimesi sen "T5:ksi".
Valmistus.
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 5. maaliskuuta 1914. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1915 ja valmistui 25. lokakuuta.
Palvelus.
Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä "T5". Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä "Dalmacija", sukellusveneiden emälaiva "Hvar" ja sukellusveneet "Hrabri" ja "Nebojša".
Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille alus palautui Jugoslavian pakolaishallinnon laivastolle joulukuussa.
Sotatoimien päätyttyä alus liitettiin Jugoslavian laivastoon nimellä "Cer". Alus poistettiin palveluksesta 1962 ja romutettiin.
Paul Thorwall

Paul T. Thorwall, vuoteen 1916 Tarasow (18. toukokuuta 1888 Lapinjärvi – 1. maaliskuuta 1965 Helsinki) oli diplomi-insinööri, joka loi uran mainosalalla.
Thorwallin vanhemmat olivat kauppias John Tarasow ja Anna Andersson-Höysti. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1916–1919 oli Ellen Vendla Bonsdorff ja toinen vuodesta 1923 Karen Sigrid Lilian Säthren. Thorwall tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1914. Amerikassa hän työskenteli 1907–1909 ja toimi sitten metalli- ja koneteollisuudessa ja tukkukaupan parissa. Thorwall perusti Helsinkiin 1924 Liike-Apu-nimisen mainostoimiston, myöhemmin Oy Liikemainonta Ab, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuoteen 1958 ja sitten vielä johtokunnan puheenjohtajana. Thorwall oli Suomen myynti- ja mainosalan yhdistysten perustajajäseniä ja aktiivinen rotari. Voimaliiton jäsen Thorwall toimi Suomen sisällissodassa ensin Savon ryhmän ja sitten Itäarmeijan esikunnan komendanttina. Päämajan etappiesikunnan insinööriosaston päällikkö hän oli 1918. Reservin kapteeniksi Thorwall ylennettiin 1930 ja majuriksi 1942. Hän työskenteli 1939–1940 puolustusministeriön erityistehtävissä ja 1941–1942 päämajan ampumatarviketoimistossa.
SMS Tb 93F

SMS Tb 93F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene. Alus luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka nimesi sen "T6:ksi".
Valmistus.
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 9. maaliskuuta 1915. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta ja valmistui 16. huhtikuuta 1916.
Palvelus.
Alus annettiin 1920 Jugoslavialle Saint Germain en Layen rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin laivastoon nimellä "T6". Vuonna 1925 alus osallistui harjoituksiin Dalmatian rannikolla. Alus osallistui touko-kesäkuussa 1929 laivasto-osaston mukana purjehdukseen Maltalle, Korfulle ja Bizerteen. Osaston muut alukset olivat viisi torpedovenettä, kevyt risteilijä "Dalmacija", sukellusveneiden emälaiva "Hvar" ja sukellusveneet "Hrabri" ja "Nebojša".
Huhtikuussa 1941 akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin alus kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana osallistumaan hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen. Viimeisen pommituksen jälkeen osasto siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä alukset olivat 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä laivue kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat alukset.
Alus palveli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Aluksen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille aluksen miehistö upotti 11. syyskuuta aluksen 30 kilometriä Riministä pohjoiseen.
ALTIUS

ALTIUS (Atmospheric Limb Tracker for Investigation of the Upcoming Stratosphere) on ESA:n ja Belgian kehittämä Ilmakehää tutkiva kaukokartoitussatelliitti, joka tutkii Maan ilmakehän Stratosfäärin otsonin jakaumaa ja muutoksia. 
Satelliitin pääurakoitsija on QinetiQ Space (Belgia). Satelliitti perustuu belgialaisen PROBA-satelliitin tekniikkaan. Sen optisen hyötykuorman päätoteuttaja on OIP Sensor Systems; laite on UV-, näkyvän valon ja lähi-infrapunan alueella toimiva spektrometri.
Harald Björkman

Harald Björkman (1881 – 1936) oli suomalainen oopperalaulaja.
Björkman kävi Savonlinnan lyseota ja hän oli kirjailija Joel Lehtosen luokkatovari. Myöhemmin Björkman vieraili usein kesäisin Putkinotkossa Lehtosen luona. Hän kiersi Suomea laulajana ja näyttelijänä ja osallistui muun muassa Charles Gounodin Faust-oopperan esitykseen Valentinin roolissa Savonlinnan oopperajuhlilla 1916. Vuonna 1913 Björkman teki 18 levytystä Gramophone Company -levy-yhtiölle, niistä viisi yhdessä Iivari Kainulaisen kanssa. Hän kuoli kurkkutuberkuloosiin vuonna 1936.
Ika FM

Ika FM on kaupallinen radioasema Malissa. Se toimii Bamakossa ja Niorossa.
Vuonna 2016 perustettu asema on osa toimittaja Sambi Tourén IM-SARL -ryhmää, johon kuuluu myös sanomalehti "Info-Matin". Sen toimitilat sijaitsevat Djicoroni-Paran kaupunginosassa Bamakossa. Asemalla on 35 työntekijää Bamakossa ja viitisentoista Niorossa. Sen lähetyksiä voi kuunnella ULA-alueen lisäksi myös Internetissä ja matkapuhelimella.
Ika FM:n tunnuslause ”Sovinnon ja uudistumisen ääni” viittaa Malin vuoden 2012 sisällissodasta alkaneeseen kriisiin. Se haluaa edistää toiminnallaan rauhaa ja kansallista sovintoa, joka on maan kestävän kehityksen edellytys. Erityistä huomiota kiinnitetään perheiden ongelmiin. Bambaran- ja ranskankieliset ohjelmat sisältävät viihdettä, uutisia ja valistusta.
Rickard Hugg

Rickard Hugg (s. 18. tammikuuta 1999 Hudiksvall, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Skellefteå AIK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Hugg osaa pelata myös laidassa.
Ura.
Seuraura.
Hugg on Hudiksvalls HC:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Mora IK:hon. Hugg edusti kaudella 2013–2014 myös Orsa IK:n J18-junioreita. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Leksands IF:n J18-junioreihin, jossa Hugg voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin hopeaa. Hän pelasi valtaosan kaudestaan myös seuran U16-junioreissa. Hugg voitti tehoilla 7+9=16 koko U16 SM:n pistepörssin sekä jakoi maalipörssin voiton Linköping HC:n Jacob Sundbergin ja MODO Hockeyn Lukas Wernblomin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan pronssia.
Kaudella 2015–2016 Hugg oli tehoilla 13+30=43 Leksandin J20-junioreiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Isac Skedungin jälkeen. Hän jakoi J20 SuperElitin pistepörssin kahdeksannen sijan MODO Hockeyn Johan Lindholmin ja Luleå HF:n Anton Toolasen kanssa. Hugg oli myös sarjan tehokkain U17-juniori-ikäinen pelaaja. Hän jakoi myös Leksandin sisäisen tehotilaston voiton Isac Skedungin kanssa lukemalla +20. Hugg pelasi osan kaudestaan myös seuran J18-junioreissa, jossa hän voitti J18 Allsvenskanin hopeaa. Hän debytoi myös Leksandin miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa Hugg pelasi yhden ottelun. Maaliskuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa kolmivuotisen ammattilaissopimuksen.
Kaudella 2016–2017 Hugg jakoi tehoilla 13+25=38 Leksandin J20-junioreiden sisäisen pistepörssin voiton Lucas Bylinin kanssa. Hänet palkittiin kauden päätteeksi J20 SuperElitin parhaana hyökkääjänä. Hugg vahvisti myös seuran J18-junioreita, joiden sisäisen piste- ja maalipörssin voiton hän jakoi pudotuspeleissä Marcus Karlbergin kanssa tehoilla 5+2=7. Leksandin miesten joukkue nousi edelliskeväänä SHL:ään ja Hugg sai siellä kauden aikana tililleen 11 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki SHL-debyyttinsä 6. joulukuuta 2016 vieraissa Rögle BK:ta vastaan. Hugg sai ottelussa jääaikaa 13.09 minuuttia.
OHL-joukkue Kitchener Rangers varasi Huggin 94. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2017–2018. Huggin tulokaskausi toi 66 runkosarjaottelussa tehot 6+26=32 ja 19 playoff-ottelussa tehot 3+6=9.
Maajoukkueura.
Hugg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina. Hugg pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi hopeaan. Hän toimi vuoden 2016 turnauksessa Ruotsin varakapteenina ja vuoden 2017 turnauksessa kapteenina. 
Hugg pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2016, jolloin hän toimi Ruotsin kapteenina. Hugg pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Hugg jakoi tehoilla 3+2=5 Ruotsin sisäisen pistepörssin voiton Timothy Liljegrenin ja Lucas Elvenesin kanssa sekä sisäisen maalipörssin voiton Liljegrenin ja Erik Brännströmin kanssa. Yhteensä hän on pelannut 17 nuorten ja 48 poikien maaottelua.
Ykseyshelluntailaisuus

Ykseyshelluntailaisuus () on kristillisen kolminaisuusopin kieltävä helluntailaisuuden suuntaus. Suuntauksen ykseysoppi on lähellä antiikin modalistista monarkianismia. Sen mukaan on olemassa yksi persoonaltaan jakamaton Jumala, joka tuo itsensä julki tai ilmentää itsensä maailmassa eri tavoin ja eri muodoissa, muun muassa Isänä, Poikana ja Pyhänä Henkenä. Perinteisen kolminaisuusopin mukaan on yhtä aikaa yksi Jumala, mutta kolme persoonaa. 
Ykseyshelluntailaiset kastavat yksinomaan Jeesuksen nimeen Raamattuun vedoten.
Suuntaus muodostui helluntaiherätyksen alkuaikoina vuoden 1913 paikkeilla Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Ykseysopin aiheuttama teologinen kiista jakoi helluntailaiset ja johti uusien kirkkojen perustamiseen. Vuonna 1945 eräiden pienempien liikkeen kirkkojen yhdistymisestä syntynyt United Pentecostal Church International (UPCI) on nykyään jäsenmäärältään suurin ykseyshelluntailaisuuden yhdyskunnista. UPCI:n hallinnollinen keskus on Saint Louisin kaupungissa, Missourissa. Kirkon jumalanpalveluselämässä korostetaan armonlahjojen, muun muassa kielilläpuhumisen ja uskollaparantumisen merkitystä sekä henkilökohtaisen siveellisyyden tärkeyttä pukeutumisessa ja käyttäytymisessä. 
Ykseyshelluntailaisuuden eri yhdyskuntien jäseniä oli vuonna 2009 noin 17 miljoonaa. 
UPCI lähetti Suomeen lähetyssaarnaajia ensimmäistä kertaa vuonna 2010. Nykyään Helsingissä toimii UPCI:n alainen suomen- ja englanninkielinen Uudet Alut -seurakunta. Turun Uudet Alut -kirkko toimii Turun ja lähikaupunkien filippiiniläisyhteisön keskuudessa tagalogin ja englannin kielellä.
SMS Tb 96F

SMS Tb 96F oli Itävalta-Unkarin laivaston Tb 82F -luokan torpedovene ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen alus luovutettiin 1921 Jugoslavian kuningaskunnalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä T7.
Valmistus.
Itävalta-Unkarin laivasto tilasi aluksen Danubiukselta, missä köli laskettiin 24. helmikuuta 1915. Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1916 ja valmistui 23. marraskuuta.
Palvelus.
Alus osallistui 11. toukokuuta 1917 taisteluun Italian laivaston osastoa vastaan. Takaa-ajon jälkeen Itävalta-Unkarin laivaston osasto palasi suojaamaan miinakenttää. Alus osallistui 3. kesäkuuta Tagliamenton edustalla toisen kerran taisteluun torjuessaan Italian laivaston moottoritorpedoveneitä. Taistelu kesti vain hetken alusten nopeuden mahdollistettua italialaisalusten irtautumisen.
"Tb 96F" annettiin 1920 Jugoslavialle Saint-Germainin rauhassa. Alus luovutettiin maaliskuussa 1921 ja liitettiin Jugoslavian kuninkaalliseen laivastoon nimellä "T7".
Huhtikuussa 1941 Akselivallat hyökkäsivät Jugoslaviaan, jolloin "T7" kuului Sibenikiin sijoitettuun 3. torpedovenelaivueeseen. Alus määrättiin laivueen mukana hyökkäykseen italialaisten hallussa pitämään Zaraan. Osasto joutui kolmeen Italian ilmavoimien pommitukseen, joista viimeisen jälkeen se siirtyi Zatonista Prokljanjärvelle, missä se oli 11. huhtikuuta saakka. Seuraavana päivänä laivue saapui Milnaan, missä sen miehistö kieltäytyi täyttämästä annettua käskyä siirtymisestä Kotorinlahdelle. Italian joukot valtasivat osaston alukset.
Alus oli Regia Marinassa samalla nimellä suojaten Adrianmeren liikennettä. Sen pääaseet vaihdettiin kahteen 76 millimetrin ilmatorjuntatykkiin ja samalla alukselle lisättiin joitakin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä. Syyskuussa 1943 Italian antauduttua liittoutuneille saksalaiset valtasivat "T7:n" Gravosassa ja luovuttivat sen kesäkuussa 1944 Sebenicossa itsenäisen Kroatian laivastolle.
Alus ja Saksan laivaston 7. moottoritorpedovenelaivueen "S154" ja "S157" partioivat Sibenikin ja Rijekan välillä suojaten alueen liikennettä, kun ne joutuivat 24. kesäkuuta 1944 Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedoveneiden "MTB 659", "MTB 662" ja "MTB 670" hyökkäyksen kohteeksi Kukuljarin saaren lähistöllä. "T7" ajautui taistelun seurauksena Murterin saaren rantaan, mistä MTB:t pelastivat 21 miehistönjäsentä. Britit tutkivat hylyn myöhemmin, jolloin viisi muuta miehistönjäsentä vangittiin ja hylky sytytettiin tuleen. Myöhemmin brittien tuhoajapartio räjäytti sen jatkokäytön estämiseksi.
Liv Lisa Fries

Liv Lisa Fries (s. 31. lokakuuta 1990 Berliini, Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän näytteli vuonna 2017 esitetyssä historiallisesta draamasarjassa "Babylon Berlin", joka sai kansainvälistä suosiota. Hänen uransa ensimmäinen rooli oli vuonna 2006 televisiosarjassa "Rikospaikalla". Vuonna 2024 valmistuneessa TV-sarjassa Kafka näytteli Fries Milenan roolin.
Pro Bowl 2019

Pro Bowl 2019 oli NFL-kauden 2018 tähdistöottelu. Se pelattiin 27. tammikuuta 2019 Camping World Stadiumilla, Orlandossa. Tähdistöottelussa AFC-konferenssin joukkue voitti NFC-konferenssin numeroin 26–7.
Pelaajamäärät pelipaikoittain.
Hyökkäys
Puolustus
Erikoisjoukkueet
Pelaajat.
Lähde:
Šeikki Lotfallahin moskeija

Šeikki Lotfallahin moskeija () on moskeija Esfahanissa Meidan Emamin aukion itälaidalla. Se valmistui vuonna 1619.
Arkkitehtuuri.
Šeikki Lotfallahin moskeija on pienikokoinen moskeija Meidan Emamin itälaidalla. Siinä ei ole pihaa, ja siihen johtaa vain yksi iwan. Sen tekee poikkeukselliseksi se, että moskeijaan ei kuulu minareetti. Tämä todennäköisesti johtuu siitä, että sitä ei ollut tarkoitettu julkiseen käyttöön. Moskeija oli rakennettu šaahin haaremin naisia varten.
Moskeijan pääsisäänkäynti, iwan, on koristeltu värikkäillä mosaiikeilla, mikä tuo kontrastia aukion hiekanvärisiin tiileihin. Šeikki Lotfallahin moskeijan sisätilat ovat käytännössä 45 asteen kulmassa aukion reunaan ja pääsisäänkäyntiin nähden. Tämän ansiosta rukoussalin qibla ja sen mihrab on saatu suunnatua Mekkaan kohti. 
Moskeijan rukoussaliin johtaa sisäänkäynniltä kaksi käytävää. Sisäänkäynniltä käännytään noin 45 astetta vasempaan ja sen jälkeen 90 astetta oikeaan. Lähes käytävän päässä avautuu oikealla sisäänkäynti saliin.
Kapeneva ja pimenevä käytävä avautuu 19 metriä sivultaan olevaan kammioon, jonka yllä on kupoli. Kupolin keskustassa on aurinkoa esittävä kuvio, josta lähtee kukkamotiiveja alaspäin kupolin reunaa pitkin.
Historia.
Šeikki Lotfallahin moskeija rakennettiin 1602–1619, Abbas I:n aikakaudella. Se omistettiin Abbasin apelle Šeikki Lotfallahille, joka oli libanonilainen uskonoppinut.
Iranin–Irakin maanjäristys 2017

Iranin–Irakin maanjäristys 2017 tapahtui Iranin ja Irakin rajalla 12. marraskuuta 2017 kello 21.48 Iranin aikaa (UTC+3.30). Sen voimakkuus oli momenttimagnitudiasteikolla 7,3. Järistyksen episentrumi sijaitsi 30 kilometriä etelään Irakin Kurdistanin Halabjasta.
Maanjäristys tunnettiin Israelissa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa asti. Järistyksessä kuoli ainakin 630 ihmistä ja haavoittui yli 8 100, joista useimmat Irakin Halabjan kurdimaakunnassa ja Iranin Kermānšāhin kurdiprovinssissa. Kyseessä oli vuoden 2017 tuhoisin maanjäristys.
Väinö Vaara

Väinö Vaara, vuoteen 1897 Grönvall (26. huhtikuuta 1874 Jämsä – 8. tammikuuta 1957 Jyväskylä) oli opettaja ja paikallishistorioitsija, joka julkaisi tieto- ja oppikirjoja ja toimi myös sähköyhtiön johtajana.
Henkilöhistoria.
Vaaran vanhemmat olivat räätälimestari Aadolf Fredrik Grönvall ja Ruusa Erika Videnius ja puoliso vuodesta 1899 Olga Mattila. Vaara valmistui kansakoulunopettajaksi 1897 ja toimi valmistuttuaan opettajana Valkealan Selänpäässä 1897–1936. Hän oli myös Selänpään Sähkö -osakeyhtiön perustaja ja toimitusjohtaja 1914–1936. Vaaralla oli useita luottamustoimia, mukaan lukien Valkealan kunnanvaltuuston jäsenyys 1919–1924, Selänpään osuuskassan perustaminen ja hallituksen puheenjohtajuus sekä Valkealan maamiesseuran, Kouvolan ympäristön osuusliikkeen, Valkealan säästöpankin ja useiden opettajayhdistysten johtoelinten jäsenyydet.
Mannerheimin murhayritys 1920

Mannerheimin murhayritys tapahtui Tampereella 4. huhtikuuta 1920. Yritys oli tarkoitus toteuttaa Hämeenkadulla pidetyn suojeluskuntaparaatin aikana, johon kenraali Mannerheim osallistui, mutta se epäonnistui tekijäksi määrätyn Karl (Kaarle) Salon epäröinnin takia. 
Murhayrityksen takana oli Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun johdossa ollut Eino Rahja, joka kokosi Pietarissa kahdeksan suomalaisen punaupseerin ryhmän tätä varten. Ryhmään kuuluivat Aleksander Weckman, August Enroth, Aleksanteri Suokas, Karl (Kaarle) Salo, Väinö Luoto, Hjalmar Forsman, Emil Kuutti ja Antti Pokkinen. Ryhmää johti Weckman ja varsinaisiksi tekijöiksi valittiin hänen ohellaan Suokas ja Salo. He saapuivat väärillä passeilla varustettuina Helsinkiin maaliskuussa 1920. Ryhmän miehet kokoontuivat 3. huhtikuuta Tampereella Hämeenkadun Puistokahvilassa, ja tässä vaiheessa Weckman määräsi Salon ampujaksi ja antoi tälle Colt-pistoolin. Weckman ja Suokas olivat varmistajina, ja heillä oli aseinaan Walther- ja Colt-pistoolit. Murhayritys epäonnistui Salon epäröinnin takia, ja väentungoksessa Weckman ja Suokas menettivät näköyhteyden häneen eivätkä hekään ehtineet ampua Mannerheimia.
6. huhtikuuta Weckman sai Salon käsiinsä ja antoi tälle viikon aikaa surmata joko Mannerheim tai sotaministeri ja Uudenmaan läänin maaherra Bruno Jalander, muussa tapauksessa hän kuolisi itse. Tämäkään yritys ei onnistunut, sillä Mannerheim ja Jalander eivät tulleet Helsingin suojeluskuntajuhlaan viranomaisten saatua vihiä yrityksestä. Salo palautti pistoolinsa ja pakeni sen jälkeen. Weckman ja Suokas yrittivät paeta Venäjälle kahden avustajansa kanssa, mutta heidät pidätettiin Helsinki-Viipuri-junasta yöllä 21. huhtikuuta. Salo pidätettiin Espoossa 23. huhtikuuta. 
Weckmanin avustajana ollut helsinkiläinen seppä Teodor Sädevirta oli todistajana murhayrityksen tekijöitä vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä. Ryhmän vielä vapaana olleet jäsenet järjestivät kostoksi käsikranaatti-iskun häntä vastaan 26. elokuuta, iskussa Sädevirran morsian kuoli. Ryhmän muista jäsenistä Pokkinen, Forsman ja Luoto pääsivät pakenemaan Venäjälle, mutta kostoiskun järjestänyt Enroth saatiin pidätettyä. Kuutti oli pidätetty Helsingissä jo 11. heinäkuuta. Molemmat tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Weckman ja Enroth luovutettiin kuitenkin Neuvostoliittoon salaisessa vankienvaihdossa kesäkuussa 1926. Joukko poliiseja palkittiin rahapalkkioilla murhayrityksen estämisestä. 
Teodor Sädevirta pääsi todistuksensa ansiosta vapaaksi ja toimi myöhemmin seppänä Kalvolassa. Hän kuoli 1958. On arveltu, että hän on saattanut olla poliisin tiedottaja, joka soluttautui ryhmään mukaan.
Jari Tervon historiallinen romaani "Troikka" (2008) kertoo fiktiivisen version Mannerheimin murhayrityksen taustoista.
Nendaz

Nendaz on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 7 000 vakinaista asukasta. Nendaz on yksi Contheyn hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta.
Sijainti.
Nendaz sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionista viitisen kilometriä lounaaseen. Pohjoisessa kunnan rajana on Rhônejoki. Nendazin korkeimmat vuoret ovat kunnan eteläosassa Valais’n Alppien yli kolmekilometrisiä huippuja.
Talous.
Talviurheilu.
Nendaz on talviurheilupaikka, joka muodostaa yhteisen 4 Vallées -laskettelualueen lähikuntien kanssa.
Vesivoima.
Nendazissa sijaitseva Lac de Cleuson -tekojärvi muodostaa yhdessä Lac des Dix -tekojärven kanssa Grande Dixence -vesijärjestelmän, jossa on useita voimalaitoksia, yhteisteholtaan yli 2 000 MW.
Liikenne.
Sionista on linja-autoyhteys Haute-Nendaziin, Basse-Nendaziin ja Sivieziin.