tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gösta Björkenheim

Gustaf Adolf Alfons (Gösta) Björkenheim (26. heinäkuuta 1866 Tuusula – 28. huhtikuuta 1918 Koria) oli suomalainen aatelissukuun kuuluva kauppaneuvos (1907) ja teollisuusmies, joka toimi 1900-luvun alussa kahden metsäteollisuusyhtiön, Kaukas Oy:n ja Kymin Oy:n, johdossa.
Björkenheim pääsi ylioppilaaksi 16-vuotiaana ja oli pari vuotta viipurilaisen kauppahuone Hackman &amp; Co:n palveluksessa. Hän oleskeli jonkin aikaa ulkomailla Saksassa, Ranskassa ja Englannissa ja palasi sitten Suomeen Vientiyhdistyksen palvelukseen Helsinkiin. Vuosina 1893–1911 Björkenheim toimi Kaukas Oy:n toimitusjohtajana. Yhtiön oli perustanut hänen isänsä Robert Björkenheim, mutta Björkenheimin suku oli myynyt omistuksensa yhtiöstä jo 1880-luvulla, ja Gösta Björkenheimin johtajakaudella yhtiön pääomistajana oli Hugo Standertskjöld.
Vuonna 1908 Björkenheimista tuli pahoin velkaantuneen Kymin Oy:n hallituksen puheenjohtaja, ja yhtiön toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1913 Gösta Serlachiuksen jälkeen. Kymin Oy:stä tuli Björkenheimin kaudella Suomen suurin paperinvalmistaja, ja yhtiö hankki myös merkittävät metsäomistukset. Erityisesti paperin vienti Venäjälle kasvoi nopeasti, ja vuonna 1916 Kymin Oy toimitti 100 000 tonnia paperia 300 venäläiselle sanomalehdelle. Venäjän omien paperitehtaiden tuotanto oli romahtanut ensimmäisen maailmansodan puhjettua, ja myöhemminkin kaikki huomio siellä keskittyi sotateollisuuden tuotantoon, eikä oma paperintuotanto päässyt elpymään.
Björkenheim osallistui myös monien teollisuus- ja työnantajajärjestöjen toimintaan ja oli mukana perustamassa työnantajien keskusjärjestöä Yleistä Työnantajaliittoa. Vuonna 1912 Kymin Oy:ssä oli lakko, jonka seurauksena yhtiössä muun muassa siirryttiin 1914 edelläkävijänä kahdeksantuntiseen työpäivään ja kehitettiin sosiaalista toimintaa, kuten ammattikoulutusta, sairaanhoitoa ja asuntojen rakentamista. 
Björkenheim oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Suomen sisällissodan alkaessa Björkenheim jäi johtamaan yhtiön tehtaita Kuusankoskelle. Punaiset asettivat hänet arestiin tammikuussa 1918, ja huhtikuun lopulla 1918 punaiset ampuivat Björkenheimin ja muita Kymin Oy:n johtajia ja virkailijoita Korialla. 
Työväen asialle ymmärtämystä osoittaneen johtajan surmaaminen herätti laajalti paheksuntaa myös punaisten keskuudessa. Eräät punaisten johtohenkilöistä tuomitsivat Björkenheimin 28.4. Korialla tapahtuneen teloituksen.
Diakonissa Hia Björkenheim on Gösta Björkenheimin sisar.
Gösta Björkenheim oli naimisissa kaksi kertaa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Tyra Krogius (1869-1916) ja toinen myöhemmin Lotta Svärd-liikkeessä aktiivisti toiminut Märta Björkenheim. Ensimmäisestä aviolitosta Gösta Björkenheimilla oli kuusi lasta (kolme poikaa ja kolme tyttöä) ja toisesta yksi poika.
Maurizio Damilano

Maurizio Damilano (s. 6. huhtikuuta 1957 Scarnafigi, Italia) on italialainen entinen kävelijä, jonka matkana oli pääasiassa 20 kilometriä.
Damilano on olympiavoittaja vuodelta 1980 ja kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 1987 ja 1991. Lisäksi hänellä on kaksi olympiapronssia vuosilta 1984 ja 1988, MM-hallikilpailujen hopea 5 000 metriltä vuonna 1985, hopea EM-kilpailuista vuodelta 1986 sekä kulta ja hopea EM-hallikilpailujen 5 000 metrillä vuosilta 1982 ja 1981.
Damilano on maailmanennätyksen haltija 30 000 metrin ratakävelyssä (ei ole arvokisamatka); ennätyksen hän käveli Cuneossa 1992. Italian mestaruuden hän voitti 10 kilometrillä vuosina 1979 ja 1981–1985, edellä mainitun korvanneella 15 kilometrillä vuonna 1987, 20 kilometrillä vuosina 1978–1986, 1988 ja 1992 sekä 50 kilometrillä vuosina 1985–1986 ja 1990. Hän on 183 senttimetriä pitkä ja painoi kilpavuosinaan 70 kilogrammaa.
Jan Jongbloed

Jan Jongbloed (25. marraskuuta 1940 Amsterdam, Alankomaat – 2023) oli alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1974 ja 1978.
Jongbloed oli Alankomaiden maajoukkueen ykkösmaalivahtina MM-kisoissa vuosina 1974 ja 1978, joissa molemmissa joukkue saavutti hopeaa. Ennen vuoden 1974 MM-kisoja Jongbloed oli pelannut vain yhdessä maaottelussa viiden minuutin ajan. Hänen pelinumeronsa maajoukkueessa oli 8.
Jongbloedin seuroja olivat DWS, FC Amsterdam, Roda JC ja Go Ahead Eagles.
Hartwig Gauder

Hartwig Gauder (10. marraskuuta 1954 Vaihingen, Länsi-Saksa – 22. huhtikuuta 2020) oli saksalainen 50 kilometrin kävelijä.
Gauder voitti olympiakultaa Moskovassa 1980. Vuonna 1986 hän voitti euroopanmestaruuden Stuttgartissa. Seuraavana vuonna hän saavutti maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa. Vuonna 1988 Gauder saavutti olympiapronssia Soulin Olympialaisissa. 1990 hän saavutti EM-kilpailuissa Splitissä pronssia ja seuraavana vuonna oli vuorossa MM-pronssia Tokion maailmanmestaruuskilpailuissa.
Arne Tiselius

Arne Wilhelm Kaurin Tiselius (10. elokuuta 1902 Tukholma – 29. lokakuuta 1971 Uppsala) oli ruotsalainen biokemisti. Tiselius sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1948 elektroforeesin ja adsorptioanalyysin käyttämisessä molekyylimassaltaan suurien aineiden ja erityisesti monimutkaisten veriseerumiproteiinien tutkimuksesta.
Tiselius syntyi Tukholmassa. Kun hänen isänsä kuoli, perhe muutti Göteborgiin. Myöhemmin Tiselius opiskeli Tukholman yliopistossa erikoistuen kemiaan. Vuonna 1925 hänestä tuli avustava tutkija Theodor Svedbergin laboratorioon. Vuonna 1930 hän saavutti tohtorin arvon kehiteltyään uraauurtavan toimintatavan proteiinien elektroforeesin tutkimiseen. Vuoteen 1935 Tiselius julkaisi useita tutkimuksia zeoliittien diffuusiosta ja adsorptiosta. Nämä tutkimukset jatkuivat vuoden, jonka hän vietti Princetonissa Hugh Stott Taylorin laboratoriossa. Palattuaan Uppsalaan hän jatkoi proteiinien tutkimista ja biokemiallisten ongelmien fysikaalisten ratkaisutapojen kehittelemistä. Tutkimukset johtivat huomattavasti kehittyneempään toimintatapaan elektroforeesitutkimuksissa myöhempinä vuosina.
Tiselius toimi aktiivisesti tieteellisen tutkimuksen uudelleenjärjestämisessä Ruotsissa toisen maailmansodan jälkeen. Hän myös toimi IUPACin presidenttinä vuosina 1951–1955.
Tiselius oli naimisissa ja sai kaksi poikaa. Hän kuoli sydänkohtaukseen 29. lokakuuta 1971 Uppsalassa.
Bernhard Wuolle

Kustaa Bernhard Wuolle (ent. Wennerblom, 20. huhtikuuta 1876 Tampere – 3. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen professori, Rautatiehallituksen pääjohtaja ja ministeri.
Wuolteen vanhemmat olivat puuseppä Karl Gustaf Wennerblom ja Maria Kristina Stenros. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1896 ja valmistui koneinsinööriksi 1900 Polyteknisestä opistosta. Hän opiskeli sitten muun muassa sähkötekniikkaa Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa Saksassa 1902–1904 ja toimi rautatiehallituksen sähköinsinöörinä 1904–1907 sekä Helsingin kaupungin sähkölaitoksen rakennuspäällikkönä 1907–1909. Vuosina 1910–1916 hän oli tämän rakennuttamansa sähkölaitoksen toimitusjohtaja. Etelä-Suomen Voima Oy:n toimitusjohtaja hän oli 1917. Wuolle oli 1900-luvun alkupuoliskolla Suomen johtavia sähkötekniikan asiantuntijoita.
Wuolle oli Rautatiehallituksen ja Valtionrautateiden pääjohtaja 1917–1922 ja yritti johtajakaudellaan saada alkuun rautateiden sähköistämistä, perehdyttyään jo 1902–1904 Saksassa sikäläiseen rautateiden sähköistykseen. Wuolteen raportin perusteella asetettiin kaksi valtion komiteaa, jotka tutkivat rautateiden sähköistysmahdollisuuksia Suomessa käyttäen joko turvetta tai vesivoimaa tarvittavan sähkön tuottamiseen. Wuolteen erottua pääjohtajapaikaltaan ja Koskivoimatoimikunnan jäsenyydestä osin poliittisista syistä rautateiden sähköistyshanke hautautui ja siihen palattiin uudelleen vasta 1960-luvulla. 
Wuolle oli yleisen koneopin ja teollisuustalouden professori Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1922–1946. Hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon 1924–1946, Yleisradion hallitukseen 1928–1946 ja oli Suomen Ilmailuklubin puheenjohtaja 1928–1934. Hänellä oli useita muitakin luottamustoimia eri komiteoissa, valiokunnissa yhdistyksissä ja liikelaitosten johtokunnissa. Hän oli Ruotsin Insinööritiedeakatemian jäsen vuodesta 1924 ja julkaisi muun muassa historiikin "Suomen teknillinen korkeakouluopetus 1849–1949" (1949). Hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon 1949.
Kokoomusta edustanut Wuolle toimi Suomen Berliinin lähetystön lähetystöneuvoksena vuonna 1918 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Ingmanin I hallituksessa 1918–1919.
Wuolteen puoliso vuodesta 1905 oli Dagmar Maria Karell (k. 1931).
Milton Campbell

Milton Campbell (s. 15. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Campbell voitti Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 MM-hopeaa 400 metrillä ajalla 45,99. Hän oli samoissa kisoissa mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa uudella maailmanennätysajalla 3.02,83. Kaksi vuotta myöhemmin Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa hän voitti hopeaa 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 hän oli mukana kultaa alun perin voittaneessa viestijoukkueessa, mutta IAAF hylkäsi Yhdysvaltain joukkueen voiton myöhemmin Jerome Youngin tunnustettua käyttäneensä dopingia urallaan.
Campbell voitti vuonna 2004 Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 400 metrillä ja sijoittui samana vuonna Budapestin sisäratojen MM-kisoissa matkan viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti maansa sisäratojen mestaruuden ja juoksi Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 400 metrillä viidenneksi. Hän oli samoissa kisoissa Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti viestissä MM-kultaa.
Torsten Malinen

Torsten Henrik Malinen (synt. Malin, 14. marraskuuta 1877 Pirkkala – 12. helmikuuta 1951 Jämsä) oli suomalainen juristi, joka toimi oikeusministerinä vuosina 1927–1928.
Malisen vanhemmat olivat Pirkkalan kirkkoherra, rovasti Henrik Malin (1824–1898) ja Sofia Eleonora von Platen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Tampereen lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1902. Malinen sai varatuomarin arvon 1905.
Malinen oli aluksi Tampereella rahatoimikamarin notaarina, vuodesta 1908 raastuvanoikeuden rikosasiain notaarina ja vuodesta 1914 maistraatin oikeusneuvosmiehenä. Hän oli 1915–1919 Porin pormestarina ja sen jälkeen Turun hovioikeudessa kanslistina, notaarina, viskaalina ja viimeksi asessorina 1927–1932. Hän oli kihlakunnantuomarina Jämsässä 1932–1943 ja Ilmajoella 1943–1947 ja lainvalmistelukunnan jäsenenä 1924–1933. Malinen toimi eri aikoina Huopalahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana, Haagan kauppalanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana sekä Haagan kauppalanjohtajana. Hän oli Kaupunkiliiton hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana. Malinen julkaisi kirjoituksia kunnallisista kysymyksistä ja hän toimi muun muassa selvitysmiehenä Tampereen läntisten esikaupunkien liitoskysymyksessä. Malinen toimi myös Jämsän kauppalanjohtajana. 
. Oikeusministerinä hän oli Sunilan I hallituksessa 1927–1928. Malinen toimi hallituksessa ammattiministerinä. Hän sai laamannin arvonimen vuonna 1939.
Torsten Malinen oli naimisissa vuodesta 1910 Hilma Dagmar Kentän (entinen Avenius) kanssa.
Minna (Nigeria)

Minna on kaupunki Keski-Nigeriassa. Se on Nigerin osavaltion pääkaupunki, jossa vuonna 2015 arvioitiin olevan 335 000 asukasta.
Maantiede.
Tiet yhdistävät Minnan naapurikaupunkeihin. Nigerian pääkaupunki Abuja on vain 150 kilometrin päässä. Rautatie yhdistää Minnan pohjoisessa olevaan Kanoon ja etelässä oleviin Ibadaniin ja Lagosiin. Minnan kaupungissa on myös lentokenttä.
Talous.
Puuvilla, durra ja inkivääri ovat kaupungin pääasialliset maataloustuotteet. Taloudellisesti tärkeitä ovat myös karjakauppa, oluenpano, voipuun pähkinöiden ("Butyrospermum parkii") käsittely ja kultakaivostoiminta. Perinteisiä teollisuus- ja käsityöaloja Minnassa ovat nahkatyöt, metallityöt ja kankaiden kutominen.
Historia.
Arkeologiset todisteet antavat viitteitä asutuksesta noin 47 000–37 000 vuotta sitten. Muslimikulttuuri tuli Minnaan Saharan muinaisten kauppareittien mukana ja kaupungissa onkin monta moskeijaa ja muslimijärjestöä. Minna on entisen presidentin, kenraali Ibrahim B. Babangidan ja entisen valtionpäämiehen, kenraali Abdulsalami Abubakarin kotikaupunki.
Daniel Plaza

Daniel Plaza Montero (s. 3. heinäkuuta 1966 Barcelona, Katalonia, Espanja) on espanjalainen 20 kilometrin kävelijä.
Plaza saavutti hopeaa vuonna 1990 Splitin Euroopan-mestaruuskisoissa. Vuonna 1992 hän voitti olympiakultaa Barcelonassa ja seuraavana vuonna saavutti Stuttgartin MM-kilpailuista pronssimitalin.
Wirbelwind

Flakpanzer IV ("Sd.Kfz. 161/4") eli Wirbelwind () oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Ne rakennettiin Panzerkampfwagen IV:n alustalle. Pääase oli nelipiippuinen 2 cm Flakvierling 38 L/65-ilmatorjuntakanuuna. Tykki ei kuitenkaan ollut riittävän tehokas ja vaunut korvattiin vähitellen Ostwindilla, jossa oli tehokkaampi 37 millimetrin Flak 43 L/89 -tykki.
Vaunun torni on päältä avoin, koska neljän tykin tuottaman ruutisavun määrän takia suljettu torni olisi ollut mahdoton. Panssarointi ja neljä tykkiä olivat kuitenkin tehokkaita jalkaväkeä vastaan.
Abelard

Abelard viittaa muun muassa seuraaviin:
Daniel García

Daniel García (s. 28. lokakuuta 1971 Córdova, Meksiko) on meksikolainen kävelijä.
Garcia voitti vuonna 1993 kotikilpailuissaan kävelyn maailmancupin 20 kilometrillä. Samana vuonna MM-kilpailuissa hänet hylättiin ollessaan vielä kiinni mitalisijoissa. Sama kohtalo toistui myös 1995 Göteborgin MM-kilpailuissa. Vuonna 1996 hän sijoittui Atlantan olympialaisissa yhdeksänneksitoista 20 kilometrillä ja yhdeksänneksi 50 kilometrillä.
Vuonna 1997 Garcia saavutti hopeaa kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä ja voitti maailmanmestaruuden Ateenassa 20 kilometrillä. Vuonna 1999 hän sijoittui viidenneksi kävelyn maailmancupissa 20 kilometrillä ja saavutti pronssimitalin Sevillan MM-kilpailuissa niin ikään 20 kilometrillä. Seuraavana vuonna Sydneyn olympialaisissa hän sijoittui kahdenneksitoista 20 kilometrillä.
Vuonna 2006 kävelyn maailmancupissa Garcia sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kymmenenneksi.
Daniel García on 168 senttimetriä pitkä ja painaa 56 kilogrammaa.
Divina Galica

Divina Galica (s. 13. elokuuta 1944) on brittiläinen entinen alppihiihtäjä ja moottoriurheilija. 
Ura.
Talviurheilulajit.
Galica osallistui vuoden 1964 talviolympialaisiin kilpaillen syöksylaskussa ja pujottelussa. Hän osallistui myös vuosien 1968, 1972 sekä 1992 talviolympialaisiin. Hän teki myös Britannian naisten syöksylaskun nopeusennätyksen 125 mailin tuntinopeudella.
Formula 1.
Naispuolinen Galica yritti Formula 1 -osakilpailuun kolmasti. Kauden 1976 Britannian kilpailusta hän karsiutui Surtees-Fordilla. Mike Wilds ja Lella Lombardi viipyivät Brands Hatchin kierroksella Galicaa kauemmin, mutta koko kolmikko oli parin sekunnin erolla hitaampi kuin kilpailuun päässeet. Parin vuoden tauon jälkeen hän yritti Hesketh-tallissa Argentiinan ja Brasilian kilpailuissa. Hän oli molemmissa koko joukon hitain.
Muuta.
Galica on Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen.
Azarakhsh

Azarakhsh on Iranin ensimmäinen kotimaisvalmistettu suihkumoottoreilla toimiva hävittäjälentokone. Sen suunnittelusta ja valmistamisesta ilmoitettiin vuonna 1997.
Kehittely.
Huhtikuussa 1997 prikaatikenraali Naser Arasteh, Iranin ilmavoimien kenraaliesikunnan varakomentaja, ilmoitti että Iran on menestyksekkäästi suunnitellut, rakentanut ja testannut ensimmäisen hävittäjänsä.
Vuoden 1997 lopussa Iran aloitti koneen joukkotuotannon ja vuonna 2000 tuotannon ilmoitettiin olevan noin kymmenen hävittäjää vuodessa.
Hävittäjän uskotaan suureksi osaksi perustuvan Yhdysvaltalaisiin hävittäjiin, esimerkiksi F-5 Freedom Fighter, F-14 Tomcat ja F-4 Phantom II.
El Bulli

El Bulli eli elBulli oli kolmen Michelin-tähden ravintola Rosesin kunnassa Espanjan Kataloniassa. Costa Bravalla Rosesinlahden rannalla sijaitsevan pienehkön ravintolan omisti sen johtaja ja pääkokki Ferran Adrià. Brittiläinen "Restaurant"-lehti valitsi El Bullin maailman parhaaksi ravintolaksi ennätykselliset viisi kertaa: vuosina 2002 ja 2006–2009. El Bulli sulki lopullisesti ovensa asiakkailta lauantaina 30. heinäkuuta 2011.
Toiminta.
Ravintola oli auki vain 15. kesäkuuta – 20. joulukuuta ja siellä kävi vuosittain 8 000 aterioitsijaa. Tulokkaita olisi ollut kaksi miljoonaa. Aterian keskihinta oli 250 euroa. Ravintola operoi laajentamisen ja kehittämisen vuoksi tappiollisena vuodesta 2000 lähtien. Tulos tehtiin El Bulli-ruokakirjallisuudella ja Ferran Adriàn luennoilla sekä konsultoinnilla. Huhtikuussa 2008 ravintolassa työskenteli 42 kokkia.
Ferran Adrià kertoi sulkevansa El Bullin vuonna 2011 aikoen korvata sen kulinaariakatemialla. Myöhemmin hän kuitenkin perui lausunnon, ja vahvisti, että El Bulli suljettaisiin pysyvästi heinäkuun 2011 jälkeen.
Historia.
El Bullin perustivat vuonna 1961 saksalainen Hans Schilling ja hänen tšekkiläinen puolisonsa Marketta. Nimi El Bulli tuli perheen ranskanbulldogin mukaan. Ravintola avattiin vuonna 1964. Ravintola oli aluksi turistien rantaravintola, mutta ranskalaisen kokin Jean-Louis Neichel johdolla ravintola sai vuonna 1976 ensimmäisen Michelin-tähden. Ferran Adrià tuli ravintolaan töihin vuonna 1984 ja nousi pääkokiksi vuonna 1987. Vuonna 1990 ravintola sai toisen Michelin-tähden ja kolmannen vuonna 1997.
El Bulli alkoi julkaista keittokirjoja vuonna 1993.. Ferran Adrià, Juli Soler ja Albert Adrià julkaisivat kirjan "A Day at elBulli" vuonna 2008.
Peer Günt (albumi)

Peer Günt on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1985.
Kokoonpano.
Peer Günt
Muut
Stuttgartin päärautatieasema

Stuttgartin päärautatieasema on rautatieasema Stuttgartin keskustassa Saksassa.
Historia.
Rahojen keruu uutta asemaa varten alkoi vuonna 1914. Alkuperäisessä suunnitelmassa ollut lasinen laiturikatos jäi rakentamatta ensimmäisestä maailmansodasta johtuneista myöhästymisistä. Asema avattiin virallisesti 21. lokakuuta 1922 joskin työt valmistuivat vasta joulukuussa 1927. Arkkitehti oli Paul Bonatz. Kaikki 17 raidetta sähköistettiin vuonna 1933. Asema kärsi toisessa maailmansodassa mittavia vahinkoja liittoutuneiden pommitettua sitä.
Stuttgart 21.
Stuttgartin asema on suunniteltu muutettavaksi pääteasemasta maan alla sijaitsevaksi läpikulkuasemaksi. Tarkoituksena on lyhentää matka-aikoja ja vapauttaa keskustassa rakentajille uutta tonttialaa. Asema on nykyisellään läpiajettava vain S-Bahnin osalta, kaukoliikenteelle se on pääteasema. Suunnitelmia rakentaa asemasta kokonaan läpiajettava on tehty vuosia. Maan hallitus, osavaltio ja Deutsche Bahn ilmoittivat suunnitelmien hyväksymisestä 19. heinäkuuta 2007. Hinta-arvio oli vuonna 2007 noin 2,8 miljardia miljardia euroa. Marraskuussa 2009 hinta-arvio oli noussut 4,5 miljardiin euroon.
Rakentaminen alkoi keväällä 2010. Alkuperäinen valmistumisaika vuodelle 2019 on siirtynyt joulukuuhun 2026. 
Muuta.
Aseman lähellä on myös ICE- sekä IC -varikko. RegionalExpress ja RegionalBahn -junat käyttävät myös sitä. Heinäkuussa 2007 uusi TGV -juna aloitti liikennöinnin Stuttgartin ja Pariisin välillä neljä kertaa päivässä. Matka kestää 3 tuntia ja 40 minuuttia huippunopeuden ollessa 320 km/h.
Asema on tunnettu 12-kerroksisesta tornistaan, jonka huipulla on suuri pyörivä Mercedes-Benzin logo.
Backseat

Backseat on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin toinen studioalbumi vuodelta 1986. Se sijoittui julkaisuajankohtanaan Suomen virallisen albumilistan ykkössijalle ja myi myöhemmin kultaa. Levyn kokonaismyyntimäärä Suomessa on noin 25 000 kappaletta. Albumin nimikkokappale ”Backseat” sekä toinen singlekappale ”Bad Boys Are Here” ovat yhtyeen uran tunnetuimpia hittejä, ja ensiksi mainittu on valittu yhtyeen parhaaksi kappaleeksi Radio Rockin Suurimmat yhtyeet -äänestyksessä.
Kappaleet.
Vuoden 1987 CD-painoksen bonusraidat
Kokoonpano.
Peer Günt
Muut
Pornostara

Pornostara oli MoonTV:n erotiikka-aiheinen ohjelma, joka sisälsi haastatteluja ja pornoelokuvien arvosteluja. Ohjelman juontajana oli Sami Hernesaho. Ohjelmaan sisältyi kanavan loppuvaiheissa Rakel Liekin ja Louis Cypherin juontama sekä käsikirjoittama opetusohjelma "Rakelin ja Lassin panokoulu", viihteellinen valistusosio, jossa käsiteltiin parisuhdeseksin harjoittamista käytännössä. Lindqvist ja Liekki myös toteuttivat osiossa opetustaan käytännössä eli harrastivat seksiä. Tätä ennen ohjelma sisälsi osion, jossa Rakel Liekki "koeajoi" erilaisia dildoja.
Ohjelmaa tehtiin ainakin 50 jaksoa. Ohjelma loppui, kun MoonTV:n tärkein jakelija, HTV kielsi maksuttoman pornon lähettämisen kaapeliverkossaan vuodenvaihteesta 2003 alkaen. Ilmoitetut perustelut olivat lastensuojelullisia, mutta tiedossa oli myös se, että maksulliset pornokanavat ovat varsin tuottavaa liiketoimintaa. MoonTV ajautui konkurssiin puoli vuotta ohjelman päättymisen jälkeen. Vuodenvaihteeseen saakka sitä oli pidetty talouslehdistössä varsin kannattavana ja lupaavana liikeyrityksenä.
Siegfried Lenz

Siegfried Lenz (17. maaliskuuta 1926 Lyck, Itä-Preussi – 7. lokakuuta 2014 Hampuri, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän julkaisi romaaniensa ohella muun muassa novelleja, esseitä, näytelmiä ja kuunnelmia. Hän on toisen maailmansodan jälkeisen ajan merkittävimpiä ja luetuimpia saksankielisiä kirjailijoita.
Lenz kutsuttiin 1943 Kriegsmarinen palvelukseen, mutta hän loikkasi Tanskaan ja jäi 1945 lyhyeksi ajaksi sotavangiksi Schleswig-Holsteiniin. Hän opiskeli filosofiaa, englantia ja kirjallisuudenhistoriaa Hampurin yliopistossa ja työskenteli opintojen ohessa toimittajana Die Weltissä. Hän jättäytyi 1951 päätoimiseksi kirjailijaksi.
Lenz on myöhemmin paljastanut olleensa innokas Hitler-Junge ja tajunneensa vasta sodan aikana, mistä oli kysymys. Hän piti kirjoittamista moraalisena velvollisuutenaan, mutta hänet sai kirjoittamaan myös syyllisyys siitä, että juuri hän jäi henkiin. Monikerroksissa tarinoissa on usein keskeisenä totuuden hetki, jolloin päähenkilön elämä muuttuu tai hän näkee olemassaolon dilemman.
Lenz sai Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon 1988 ja Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinnon 1999.
Good Girls Don’t...

Good Girls Don’t... on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Se nousi Suomen listaykköseksi myyden kultaa edellisen levyn "Backseatin" tavoin ja voitti julkaisuvuonnaan myös Soundi-lehden vuoden albumi -palkinnon. Levyn tunnetuin kappale on singlenäkin julkaistu ”Bartender”. Albumi on julkaistu vinyyliformaatin lisäksi C-kasettina sekä deluxe-painoksena, jossa on mukana bonuskappale ”Boogie Man Keeps Coming”, ”Bartender”-singlen pidennetty ja uudelleenmiksattu versio sekä neljä Tavastia-klubilla äänitettyä livekappaletta.
Kokoonpano.
Peer Günt
Muut
Safmarine

Safmarine (Safmarine Container Lines N.V.) on kansainvälinen laivanvarustamo, joka tarjoaa konttien ja irtolastien kuljetusta maailmanlaajuisesti. Yhtiön perustivat 1946 amerikkalaiset laivanvarustajat ja eteläafrikkalaiset teollisuusmiehet, ja yhtiö on nykyisin tunnettu Afrikan liikenteen asiantuntija. Safmarinella on edustaja yli 130 maassa ympäri maailmaa ja sillä on toimistoissaan yli 1 200 työntekijää huolehtimassa asiakkaiden yksilöllisistä kuljetustarpeista. Yhtiön pääkonttori on ollut Antwerpenissa Belgiassa vuodesta 1996 eli siitä asti kun se sai valmiiksi Belgian Line CMBT -yhtiön haltuunoton. Vuonna 1999 A.P. Møller-Mærsk Gruppen osti Safmarinen ja he ovat pitäneet yhtiön omana tuotemerkkinä, eivätkä ole yhdistäneet sitä kokonaan Maersk Sealand -yhtiöön. Vuonna 2002 Safmarine hankki Torm Lines -yhtiön.
Ennen Safmarinen ostoa yhtiön konteissa käytettiin tunnusta SAMU, ja oston jälkeen uusissa konteissa on ollut emoyhtiön tunnus MSKU. Maersk säilytti Safmarinen vanhat tunnukset, mutta yhdisti ne uudella tavalla kontteihin. Ennen ostoa kontit olivat sinisiä ja niiden molemmissa kyljissä oli Safmarinen lipputunnus ja takaovessa oli teksti "Safmarine". Vanhoissa jäähdytetyissä konteissa oli suuri Safmarine-teksti kyljissä. Uudet kontit ovat tummemman sinisiä ja jäähdytetyt kontit ovat valkoisia, ja niiden kyljissä on jättikokoinen teksti ja lippu.
Muzzy in Gondoland

Muzzy in Gondoland () on brittiläinen BBC:n tuottama vuonna 1986 valmistunut englannin kielen alkeisopetukseen suunnattu opetusanimaatio. 
Animaatioon tehtiin jatko-osa vuonna 1989 nimellä "Muzzy Comes Back". 
Vuonna 2013 animaatiosta tehtiin uusi versio.
Tarina.
Gondoland-nimisessä kuningaskunnassa kuningasperheen tytär Sylvia on rakastunut kuningaskunnan puutarhuriin Bobiin. Kuninkaan luottomies Corvax tavoittelee myös Sylviaa. 
Eräänä päivänä Bob vie Sylvian ajelulle moottoripyörällään, ja tämän seurauksena kuningas lähtee seurueineen ja armeijan kanssa Bobin perään. He saavat heidät kiinni, ja Bob joutuu vankilaan. Hänet laitetaan samaan vankikoppiin, jossa oleilee myös Muzzy-niminen avaruudesta kotoisin oleva hirviö. 
He pääsevät pakenemaan vankilasta ja lähtevät kohti Gondolandin kuningaskuntaa. Bob ja Muzzy piiloutuvat väliaikaisesti kuningaskunnan pihalla olevaan puuvertaaseen. 
Corvax yrittää saada huomiota Sylvialta, joka ei anna hänelle vastakaikua. Suruissaan hän luo tietokoneella kopion Sylviasta, joka ei myöskään anna vastakaikua hänelle. Tämän takia Corvax rikkoo tietokoneen ja seurauksena kone alkaa tehdä lisää kopioita Sylviasta. 
Kuningas pyytää Corvaxia korjaamaan tietokonetta, ja tämän seurauksena kuningas itse päätyy tietokoneen sisään. Muzzy saa korjattua tietokoneen, ja saa kuninkaan pois tietokoneen sisältä. Corvax päättää lähteä karkuun helikopterillaan, jolloin Bob lähtee perään, ja heillä alkaa kaksintaistelu. Loppujen lopuksi Bob voittaa, ja Corvax heitetään vankilaan. Vihdoinkin rakastavaiset Bob ja Sylvia saavat toisensa, ja menevät naimisiin.
Animaatio Suomessa.
Suomen televisiossa animaatiota esitettiin Yle TV1-kanavalla Kieli-TV:n ja Koulu-TV:n ohjelmana 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenen alkuvuosina useampaan otteeseen. Suomen televisioesityksessä animaatio on koostunut 20:sta viisiminuuttisesta jaksosta. Ensimmäisillä esityskerroilla ohjelmaa esitettiin yksi viisiminuuttinen jakso kerrallaan, kun seuraavilla esityskerroilla esitettiin samassa kokonaisuudessa kaksi viisiminuuttista jaksoa. Vuonna 2000 Yle TV1 esitti sarjan kaikki 20 jaksoa yhtenä kokonaisuutena yöaikaan. Otava Video julkaisi Suomessa animaation opetuskäyttöön, ja kotitalouksiin VHS-kasettina, jossa opetusanimaatio on kokonaisuudessaan 75 minuuttia pitkänä elokuvana.
Fire Wire

Fire Wire on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Timo Nikki ja Peer Günt, paitsi ”Rock Me Baby” Big Bill Broonzy.
Deluxe-version bonuskappale:
12. ”Lay Your Money Down” - 3.09
Tadeusz Konwicki

Tadeusz Konwicki (22. kesäkuuta 1926 Nowa Wilejka – 7. tammikuuta 2015 Varsova) oli puolalainen kirjailija, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Konwicki syntyi Vilnan lähellä Nowa Wilejkassa (liett. Naujoji Vilnia), silloisessa Puolassa, nykyisessä Liettuassa. Muutettuaan sodan päätyttyä vuonna 1945 Krakovaan hän aloitti opintonsa Jagellon yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana Odrodzenie-lehdelle ja muutti vuonna 1947 Varsovaan. Vuonna 1948 valmistui hänen Kotiarmeijan (Armia Krajowa) partisaanivuosiaan muisteleva romaani "Rojsty", joka kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1956, jolloin ns. suojasään myötä tuli mahdolliseksi käsitellä ei-kommunistisen Kotiarmeijan vaiheita.
Konwickin romaaneista Keltaisessa kirjastossa on julkaistu suomenkielisinä käännöksinä "Pieni ilmestyskirja" vuonna 1983 ja "Isoäitini tarina" 1997. Aiemmin on suomennettu hänen kansainvälinen läpimurtoteoksensa "Puolalainen unikirja" 1963. Kirjailija asui Varsovassa, jossa hän jatkoi työtään esseiden ja lehtiartikkeleiden laatijana.
Konwickin tunnetuimpia elokuvia ovat "Kesän viimeinen päivä" (1958) ja "Taru rakkaudesta" (1961).
Konwicki kuoli kotonaan 88-vuotiaana 7. tammikuuta 2015.
Don’t Mess with the Countryboys

Don’t Mess with the Countryboys on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1990. Levy äänitettiin PeeGee-studiolla Kouvolassa ja Finnvox-studiolla Helsingissä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia.
Vanhan kirjallisuuden päivät

Vanhan kirjallisuuden päivät on Vammalassa, nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla vuosittain järjestettävä kulttuuritapahtuma. Tapahtuma järjestetään kesä-heinäkuun vaihteessa kaksipäiväisenä. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1985. Tapahtumalla on vuosittain erityinen kirjallisuuteen liittyvä teema. Tapahtumassa arvioidaan käyvän vuosittain noin 15 000 henkeä. Sisäänkäynti tapahtumaan on ilmainen.
Tapahtuman ohjelma koostuu muun muassa seminaareista, näyttelyistä, kirjamyynnistä ja kirjahuutokaupasta. Paikalla on kirjanmyyjiä ja esittelypisteitä. Myös lapsille on omaa ohjelmaa. Vanhan kirjallisuuden päivillä luovutetaan vuosittain Suomen tietokirjailijat ry:n Warelius-palkinto ja julkistetaan antikvaaristen kirjakauppiaiden valitsema Vuoden kirjatoukka.
Tapahtuman järjestäjä on vuonna 1986 perustettu Suomen vanhan kirjallisuuden päivät ry. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajina ovat toimineet suurlähettiläs Paul Gustafsson, Suomen Pankin johtaja ja entinen pääministeri Kalevi Sorsa, professori Juhani Lokki ja professori ja entinen pääjohtaja Jukka Sarjala. Sarjalan kuoltua puheenjohtajaksi valittiin kustannusjohtaja Leena Majander-Reenpää. Vuodesta 2024 puheenjohtajana toimii toimittaja ja kirjailija Matti Rönkä. 
Tapahtuman teemat vuosittain.
Lähde
Smalltown Maniacs

Smalltown Maniacs on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994 ja oli samalla viimeinen albumi ennen yhtyeen yhdentoista vuoden levytystaukoa.
Albert Memmi

Albert Memmi (, 15. joulukuuta 1920 Tunis – 22. toukokuuta 2020) oli tunisialainen kirjailija ja esseisti. Romaanien ohella hän on julkaissut yhteiskunnallisia teoksia, joissa hän käsittelee esimerkiksi kolonialismin, rasismin ja juutalaisuuden teemoja. 
Memmi oli juutalainen ja puhui äidinkielenään arabiaa. Peruskoulutuksen jälkeen hän opiskeli filosofiaa Algerian yliopistossa. Myöhemmin Memmi opiskeli myös Pariisin yliopistossa. Memmi työskenteli kirjallisen tuotannon ohella opettajana Tunisiassa ja Ranskassa. Hän kirjoitti ranskaksi.
Tuotanto.
Memmin ensimmäinen romaani "La statue de sel" varustettuna Albert Camus'n esipuheella julkaistiin vuonna 1953. Muita romaaneja ovat "Agar", "Le scorpion" ja "Le desert".
Memmin tunnetuin asiateos on vuonna 1957 ilmestynyt kolonisaation psykologisia vaikutuksia käsittelevä "Portrait du colonisé, précédé par Portrait du colonisateur", jonka esipuheen on kirjoittanut Jean-Paul Sartre. Teos julkaistiin vuonna 1965 englaniksi nimellä "The Colonizer and the Colonized)". Siinä Memmi kuvailee, kuinka kolonisoijat loivat tarinaa kolonisoitujen epäkypsyydestä symbolisin mekanismein, kuten esimerkiksi kuvaamalla kolonisoituja ihmisiä "teini-ikäisenä yhteiskuntana" (1965, s. 98). 
Memmin tieteellisestä tuotannosta on käännetty englanniksi myös esimerkiksi teokset "Dominated Man, Dependence" ja "Racism".
Man – Be Careful!

Man – Be Careful! on SF-Bluesin studioalbumi, joka julkaistiin 9. toukokuuta 2007.
Kappaleet.
Taru Cutler on auttanut Gustavsonin kappaleiden sanoitusten kääntämisessä englanniksi.
No Piercing, No Tattoo

No Piercing, No Tattoo on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 11 vuoden levytystauon jälkeen vuonna 2005. Äänitys tapahtui Soundtrack Studiosilla. Albumin C-kasetti-versiolla on lisäksi singlekappale ”Flying Man”. "No Piercing, No Tattoo" on yhtyeen viimeinen levy, jolla 1980-luvulta saakka mukana olleet rumpali Teijo ”Twist Twist” Erkinharju sekä basisti Teijo ”Tsöötz” Kettula soittavat.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle kolme ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Tatjana Levina

Tatjana Levina (, s. 28. helmikuuta 1977) on venäläinen pikajuoksija.
Levina karsiutui Münchenin EM-kisoissa 2002 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 52,56. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti MM-kultaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa 200 metrin juoksun toisissa alkuerissä ajalla 23,23. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli jälleen mukana Venäjän viestikultaa voittaneessa joukkueessa.
Jorge Ibargüengoitia

Jorge Ibargüengoitia (22. tammikuuta 1928 – 27. marraskuuta 1983) oli meksikolainen kirjailija.
Ibargüengoitia syntyi Guanajuatossa, ja hänen tunnetuimpien romaaniensa joukkoon lukeutuvat "Los relámpagos de agosto" (1965), "Kuolleet tytöt" (1977) ja "Dos crímenes" (1979). Hänen elinaikanaan ennätettiin julkaista myös novellikokoelma "La ley de Herodes y otros cuentos" (1967).
Ibargüengoitia on paitsi arvostettu romaanien ja novellien kirjoittaja, myös näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuimpiin töihinsä tällä alalla lukeutuvat "Susana y los jóvenes" (1954) ja "Ante varias esfinges" (1959). Hän kuoli tuhoisassa lento-onnettomuudessa Madridissa 55-vuotiaana.
Hattingen

Hattingen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa Ruhrin alueen rajalla. Se kuuluu Arnsbergin hallintopiiriin ja Ennepe-Ruhr-Kreisin piirikuntaan. Kaupunkia ympäröivät Bochum, Essen, Sprockhövel, Velbert, Witten ja Wuppertal. Vuoden 2022 lopussa kaupungin asukasluku oli 54 637. Sen pinta-ala on 71,66 neliökilometriä ja asukastiheys 762 as./km².
Hattingenista muodostui kaupunki vuonna 1396, kun sille myönnettiin oikeus linnoittautumiseen. Kaupunki liittyi Hansaliittoon vuonna 1554. Teollistumisen aikoihin 1800- ja 1900-luvuilla kaupungin tärkeimpiä elinkeinoja oli kivihiiliteollisuus. Yli sadan vuoden ajan Heinrichshütten tehdas oli kaupungissa tärkein työnantaja. Parhaimpina aikoina tehtaassa työskenteli noin 10 000 ihmistä. Se suljettiin vuonna 1987.
Hattingenin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa sen vanhakaupunki, jossa sijaitsee noin 150 keskiaikaista puuristikkotaloa.
Smithsonian-instituutti

Smithsonian-instituutti ("Smithsonian Institution") on Yhdysvaltain valtion rahoittama koulutus- ja tutkimuslaitos, jolla on myös omia museoita ja eläintarha. Instituutin tutkimusaloja ovat luonnontieteiden lisäksi yleinen historia ja taidehistoria. Se on julkaissut vuodesta 1970 alkaen omaa, kuukausittain ilmestyvää tiedelehteä. Museoiden kokoelmissa on yli 142 miljoonaa esinettä. Useimmat laitokset toimivat Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. 
Historia.
Smithsonian-instituutti perustettiin brittiläisen tieteilijän James Smithsonin (1765–1829) testamenttilahjoituksella.
Guts and Glory

Guts and Glory on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 21. helmikuuta 2007 ja on ensimmäinen yhtyeen ns. ”klassisen kokoonpanon” hajoamisen jälkeen julkaistu levy. Albumi on äänitetty Soundtrack Studiosilla Helsingissä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
John Joubert (säveltäjä)

John Pierre Herman Joubert (engl. [dʒuːˈbɛər], (20. maaliskuuta 1927 – 7. tammikuuta 2019) oli brittiläinen säveltäjä. Hän syntyi Kapkaupungissa, Etelä-Afrikassa mutta asui vuosikymmeniä Birminghamin esikauupungissa Moseleyssä. 
Elämäkerta.
Joubert aloitti musiikinopinnot Etelä-Afrikassa ja jatkoi opiskelua Britanniassa. Hän loi pitkän akateemisen uransa luennoimalla muun muassa Hullin yliopistossa ja Birminghamin yliopistossa sekä vierailevana professorina Uudessa-Seelannissa Otagon yliopistossa.
Joubert oli vuodesta 1991 Durhamin yliopiston musiikin kunniatohtori ja vuodesta 2007 myös Birminghamin yliopiston. Vaikka hän sävelsi myös muun muassa oopperoita, kamarimusiikkia, sinfonioita ja konserttoja, hänet tunnetaan parhaiten vokaalimusiikin, varsinkin joululaulujen, säveltäjänä.
California (albumi)

California on Mr. Bungle -yhtyeen vuonna 1999 julkaistu kolmas studioalbumi. Albumia pidetään yhtyeen "tasaisimpana", vaikka genrevaihdokset ovat yhtyeelle tyypillisesti läsnä. Musiikkilehdet kuten Maxim ja Rolling Stone ovat kuvanneet "Californiaa" ”elintärkeäksi”.
Taustaa.
"Californian" vaikutteina olivat muun muassa Burt Bacharach ja The Beach Boys. Lisäksi vaikutteita ammennettiin myös popista, jazzista, funkista, thrash metalista, Havaijin ja Lähi-idän musiikista sekä avantgardesta. Yhtye teki viisi kiertuetta mainostaakseen levyä. Albumi jäi yhtyeen viimeiseksi ennen sen hajoamista.
Albumi oli tarkoitus julkaista 8. kesäkuuta, mutta Warner Brothers päätti julkaista levyn vasta myöhemmin, ettei Red Hot Chili Peppersin lähes samannimisen "Californication"-albumin julkaisu samana päivänä vaikuttaisi oudolta. Päätöstä ei mitä luultavimmin tehty Red Hot Chili Peppersien laulusolistin Anthony Kiedisin koston pelossa, sillä pääasiassa tällä ja Mr. Bunglen laulusolistilla Mike Pattonilla on kehnot välit. Kiedis väitti vuonna 1990, että Patton imitoi häntä MTV:llä paljon näytetyssä ”"Epic"”-kappaleen musiikkivideossa.
Pete Peeters

Peter H. Peeters (s. 17. elokuuta 1957 Edmonton, Alberta, Kanada) on entinen jääkiekkomaalivahti, joka oli 1980-luvun värikkäimpiä pelaajapersoonia NHL:ssä. Hänen 1977–1991 kestäneen ammattilaisuransa seuroja olivat Philadelphia Flyers, Boston Bruins ja Washington Capitals.
Philadelphia Flyers varasi hänet sijalta 135 NHL:ään vuonna 1977. Siihen asti hän oli pelannut Medicine Hat Tigers -seurassa WCHL-liigassa. Peeters pelasi kaikkiaan 489 ottelua NHL:ssä; hänen saldokseen muodostui 246 voittoa, 155 tappiota ja 51 tasapeliä. Nollapelejä Pete Peeters pelasi 21 kappaletta ja päästettyjen maalien ottelukohtainen keskiarvo oli 3,08.
James Salter

James Salter (alun perin James Arnold Horowitz; 10. kesäkuuta 1925 Passaic, New Jersey – 19. kesäkuuta 2015 Sag Harbor, New York) oli yhdysvaltalainen romaani- ja novellikirjailija.
Salter lähti West Pointiin vuonna 1942, valmistui 1945 ja palveli 12 vuoden ajan Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän oli Korean sodan veteraani. Ensimmäinen romaani "The Hunters" julkaistiin vuonna 1956, ja siitä on tehty myös Robert Mitchumin tähdittämä elokuva.
Salterin muihin tunnettuihin teoksiin kuuluu novellikokoelma "Dusk and Other Stories", jolla kirjailija voitti vuonna 1989 PEN/Faulkner-palkinnon. Hänet valittiin Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuonna 2000.
Päätalopäivät

Päätalopäivät on "Kalle Päätalo-seura ry:n" järjestämä kulttuuritapahtuma Taivalkoskella Koillismaalla. Tapahtuma kehittyi Taivalkosken kotiseutupäivistä "Joki-Jussin päivistä", jotka alkoivat vuonna 1974. 1980 ne muuttuivat "Päätalosavotaksi" ja 1981 "Päätaloviikoksi". Päätalopäiviä vietetään viikon lopussa "kolmipäiväisenä". Päivillä vaalitaan menestyskirjailija Kalle Päätalon (1919–2000) muistoa ja perintöä. Suosittuja ovat "pyhiinvaellusmatkat" Päätalon lapsuudenkotiin "Kallioniemeen" ja muihin hänen kirjoissaan mainittuihin kohteisiin. Tapahtumaan osallistuu yleensä runsaat 5000 henkeä. Ohjelmassa on lisäksi mm. lukijatapahtumia, jäsentapaamisia, näytelmiä, näyttelyitä, konsertteja, seminaareja, työnäytöksiä ja kilpailuja. Taivalkoskella toimii myös Päätalo-instituutti.
Päätalo-instituutti

Päätalo-instituutti on Taivalkoskella toimiva Kallioniemi-Säätiön ylläpitämä Pohjois-Suomen kirjoittajakoulutus- ja kulttuurikeskus. Kallioniemi-Säätiön tarkoituksena on sanataiteellisen koulutuksen edistäminen, kirjailija Kalle Päätalon (1919–2000) henkisen ja kirjallisen perinnön vaaliminen sekä koillismaalaisen kotiseutu- ja kulttuurityön tukeminen. Säätiö on saanut nimensä Päätalon lapsuudenkodin "Kallioniemen" mukaan.
Instituutti järjestää vuosittain vuoden mittaisen kirjoittajakurssin ja lyhyempääkin koulutusta. Instituutti järjestää vuosittain kaksi valtakunnallista kilpailua:
Instituutissa hoidetaan Kalle Päätalon arkistoa ja "Satuarkistoa". Myös Taivalkosken kotiseutumuseon hoito kuuluu instituutin tehtäviin.
Instituutin johtajana on "Kati Koivukangas".
Ihmisviha

Ihmisviha eli misantropia on yleisesti inhoa, epäluottamusta tai vihaa ihmislajia kohtaan. Termiä voidaan myös käyttää niistä, jotka itse pakenevat, tai eristäytyvät ihmisistä, edellä mainituista syistä. Sana tulee kreikan sanoista μίσος ("misos", ’viha’) ja άνθρωπος ("anthrōpos", ’ihminen’).
Misantropia on yleisesti väärin käsitetty, ymmärretty ja yksilöllistetty vihaksi ihmisiä kohtaan. Tämän takia termiin liittyy yleisesti paljon negatiivisia tunteita. Ääri-misantrooppi voi todellakin usein vihata ihmislajia, mutta se ei välttämättä tarkoita, että kyseinen ihminen olisi psykopaatti tai muuten epäterve ajatuksiltaan. Misantroopit voivat pitää normaaleja ihmissuhteita ihmisiin, mutta niitä on yleensä vain muutama ja pitkän välimatkan päässä. Tyypillisesti misantroopit ovat valikoivia keiden kanssa he ovat tekemisissä. Tämä tuo mukanaan myös vastenmielisyyden tunteen hallitsevaksi, koska heidän perspektiivinsä näyttää syrjäyttävän halveksunnan yhteiseksi häiriöksi ja heikkoudeksi muissa, ja joissain tapauksissa myös heissä itsessään. Misantropian vastakohta on filantropia, ihmisrakkaus.
Saapasjalkakissa

Saapasjalkakissa on klassinen satu puhuvasta kissasta, joka auttaa myllärin poikaa. Saman tyylisiä kansansatuja tunnetaan satoina versioina eri puolilta Eurooppaa. Tunnetuin on Charles Perraultin vuonna 1697 kirjaama versio "Hanhiemon tarinoissa", mutta jo ennen Perraultia sen ehti julkaista Giovanni Francesco Straparola vuonna 1555 kirjassaan "Le piacevoli notti" (Leikkisät yöt). Myös Grimmin veljekset merkitsivät yhden version muistiin. Satua ei kuitenkaan ollut vuoden 1857 painoksessa, joten se puuttuu uusimmasta Grimmin satujen suomennoksesta.
Aiheesta on tehty ainakin yksitoista elokuvasovitusta ja ooppera (César Cui, 1913), Nintendo-peli vuonna 1990 ja Crash Test Dummiesin albumi vuonna 2003. Saapasjalkakissan hahmo esiintyy myös Shrek-elokuvissa, ja niiden spinoff-elokuvassa.
Japanilaisen Toei Animationin maskotti on Saapasjalkakissa studion elokuvasta "Nagagutsu wo haita neko" (1969).
György Konrád

György Konrád (; 2. huhtikuuta 1933 – 13. syyskuuta 2019) oli unkarilainen prosaisti ja esseisti. 
Konrád syntyi Debrecenissä ja opiskeli Budapestin yliopistossa. Hän oli kommunistihallinnon vastustaja ja osallistui vuonna 1956 Unkarin kansannousuun. Hän oli Kansainvälisen Penin puheenjohtaja ja johti myös Berliinissä Pariser Platzilla Akademie der Künsteä. 
Konrádille myönnettiin vuonna 2001 Aachenin kaupungin Karlspreis. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Vierailija", "Pidot puutarhassa" ja "Kivikello", joiden suomenkieliset käännökset julkaistiin Keltaisessa kirjastossa vuosina 1976, 1993 ja 1997. 
"Vierailija" kertoo sosiaalityöntekijästä, joka turhautuu ja uupuu työssään.
Bad Boys Are Here

Bad Boys Are Here on suomalaisen hard rock -yhtye Peer Güntin neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin 22. helmikuuta 2006. Kokoelma on tupla-CD ja toistaiseksi yhtyeen kattavin kokoelma. Albumin kannen kuvat on ottanut valokuvataiteilija Juha Metso.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Taisto-Bertil Orsmaa

Taisto-Bertil Tauno Orsmaa (s. 19. lokakuuta 1941 Rovaniemi) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja dramaturgi. Lisäksi hän on julkaissut teatterikritiikkejä.
Opinnot ja ura.
Orsmaa opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa 1964–1975 ja väitteli tohtoriksi 1976. Hän oli ennen opintoja harkinnut lähtemistä opiskelemaan jazzia Yhdysvaltoihin, mutta draamakirjallisuuden opinnot veivät voiton. Orsmaa opiskeli 1965–1969 myös Suomen teatterikoulussa ohjaaja-dramaturgilinjalla.
Uransa aikana Orsmaa on ohjannut satakunta teatteriesitystä ja lisäksi kuunnelmia ja joukon televisiotöitä. Kaksi tunnetuinta televisiosarjaa perustuvat Outi Pakkasen ja Pentti Kirstilän dekkareihin. Lisäksi Orsmaalla on ollut näyttelijänä sivurooli muun muassa Erkko Kivikosken elokuvassa "Kesyttömät veljekset" (1969).
Orsmaa oli yksi Ryhmäteatterin perustajista ja sen taiteellinen johtaja 1969−1972. Hän on toiminut teatterinjohtajana Turun kaupunginteatterissa (1981−1984) ja Vaasan kaupunginteatterissa (1976–1981 ja 1991–1997). Tampereen Työväen Teatteria Orsmaa luotsasi 1985–1986. Sittemmin hän on toiminut vapaana ohjaajana.
Orsmaalla on koko ajan ollut toinen ura tutkijana ja opettajana. Hän on toiminut opettajana Helsingin yliopistossa 1969–1976 ja Turun yliopistossa teatterintutkimuksen linjalla muun muassa apulaisprofessorina sekä Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella lehtorina ja virkaa toimittavana professorina.
Kolmas ura Orsmaalle on ollut kirjoittaminen. Hän on kirjoittanut kuunnelmia, käsikirjoituksia, näytelmiä ja arvosteluja. Orsmaa arvosteli radio-, tv- ja teatteriesityksiä "Kansan Uutisiin", "Ilta-Sanomiin" ja "Demariin".
Yksityiselämä.
Taisto-Bertil Orsmaan ensimmäinen puoliso oli Leena Hämäläinen 1963–1968 ja toinen näyttelijä Riitta-Liisa Helminen vuodesta 1969 lähtien.
Jaakko Lyytinen

Jaakko Lyytinen (s. 5. huhtikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka työskentelee Helsingin Sanomissa. Hän oli HS:n kulttuuritoimituksen esimies 2011–2015.
Lyytinen valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 2005. Hän on työskennellyt Bisnes.fi-lehden päätoimittajana ja toimittajana Markkinointi &amp; Mainonta -lehdessä sekä Ylioppilaslehden toimitussihteerinä.
Lyytinen veti Yle TV1:n keskusteluohjelmaa "Kirvesmiehet" yhdessä Jan Erolan kanssa. Lyytinen on kirjoittanut tietokirjoja ja muun muassa pakinoinut Liisaleena-nimimerkillä yhdessä Arno Kotron kanssa Ylioppilaslehdessä ja City-lehdessä. Hän on myös esiintynyt yhtyeessä Punatähdet taiteilijanimellä Varma Kosto Punander.
Grease (musikaali)

Grease on Jim Jacobsin ja Warren Caseyn kirjoittama, vuonna 1971 ensiesitetty musikaali. Siitä tehtiin vuonna 1978 menestynyt elokuvaversio, jonka pääosia näyttelivät John Travolta ja Olivia Newton-John.
"Grease" on 1950-luvun Yhdysvaltoihin high school -opiskelijoiden keskuuteen sijoittuva rakkaustarina, jossa nuorille tuottavat ongelmia muun muassa luokkatietoisuus, ryhmäpaine, teiniraskaudet ja jengiväkivalta. Jossakin määrin samaa aihetta käsittelevät myös musikaali "West Side Story" ja James Deanin elokuva "Nuori kapinallinen", joskin hieman synkemmissä merkeissä. Musikaalin tapahtumapaikkana on kuvitteellinen Rydell High Chicagossa.
"Greasen" ensiesitys oli Kingston Mines -teatterissa Chicagossa. Alkuperäinen esitys oli yli kolme tuntia pitkä, ja musikaalia lyhennettiin merkittävästi ennen kuin se sai ensi-iltansa Broadwayllä vuonna 1972. Kriitikkojen vähättelevistä arvioista huolimatta musikaali oli alusta asti suosittu katsojien keskuudessa. Se on saanut seitsemän Tony-ehdokkuutta. Vuonna 2003 "Grease" valittiin Channel 4:n äänestyksessä kaikkien aikojen parhaaksi musikaaliksi.
Grease Suomessa.
Musikaali sai Suomen-kantaesityksensä huhtikuussa 1997 Helsingin työväenopiston harrastajanäyttämöllä Pauliina Hulkon suomentamana ja Timo Huikurin ohjaamana. Koreografian oli tehnyt Mari Martin. Helsingin kaupunginteatteri toi musikaalin ensi-iltaan elokuussa 2002 Linnanmäen Peacock-teatterissa Mikko Koivusalon suomennoksena ja Marco Bjurströmin ohjaamana. Bjurström laati myös esityksen koreografian yhdessä Mindy Lindblomin kanssa. Musikaali on tuotettu Suomessa myös ainakin Valkeakosken kaupunginteatteriin keväällä 2016 ja Jyväskylään kesällä 2018 sekä useille harrastajanäyttämöille.