tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Āzārbāyjān-e Gharbī

Āzārbāyjān-e Gharbī eli Länsi-Azerbaidžan (; ; ) on Iranin provinssi valtion luoteisosassa Irakin ja Turkin rajalla. Provinssi on laajudeltaan 39 487 neliökilometriä ja asukkaita siellä on vuonna 2007 arviolta 3 074 414 .
Provinssi on jaettu edelleen 14 piirikuntaan. Provinssin pääkaupunki on Urmia. 
Āzārbāyjān-e Gharbī sijaitsee vuoristoisessa maastossa ja Zagros-vuoristo levittäytyy luoteesta kaakkoon . Lumipeittoisten huippujen sulamisvesi muodostaa useita jokia, jotka ovat saaneet aikaan kolme merkittävää allasta. Tunnetuimmasta näistä sijaitsee Urmiajärvi, joka on suurin järvi kokonaan Iranin alueella. 
Historiaa.
Provinssin historia ulottuu kuudennelle vuosituhannelle ennen ajanlaskun alkua. Tuolta ajalta on löytynyt todisteita Teppe Hasanlun arkeologiselta alueelta, josta on kotoisin myös kuuluisa "kultainen vaasi". Muita merkittäviä arkeologisia kohteita ovat Teppe Hajifiruz, josta on löytynyt maailman vanhimmat jäänteet viinistä, Gooy Teppe ja zarathustralaisuuden pyhä paikka Takht-i Suleiman. 
Urmiajärven alue oli esihistoriallisena ja vanhana aikana sivilisoituneen Mesopotamian reuna-aluetta ja siten sinne syntyi jo varhain kauppaa ja asutuskeskuksia. 3. vuosituhannella hurrilaisten alue ulottui tänne. Myöhemmin Urartun mahtava kuningaskunta laajeni Vanjärven ympäristöstä tänne joskus 700-luvulla eaa, jolloin Assyria oli suuri valtio etelässä. Mannaealaiset rakensivat Urmiajärven rannoille kuningaskuntansa, jonka keskus oli Hasanlu järven etelärannalla. Mannaealaisten kuningaskunta päättyi Matiani-valloitukseen. Matienilaiset olivat ehkä skyyttejä, kimmerialaisia tai muita vastaavia indoeurooppalaisa ratsastajakansoja.
Käthe Gold

Käthe Gold (11. helmikuuta 1907 – 11. lokakuuta 1997) oli itävaltalainen näyttelijä.
Gold syntyi Wienissä, työskenteli vuodet 1932–1944 Berliinissä ja muutti sitten Zürichiin. Palattuaan vuonna 1947 Wieniin hän sai töitä Burgtheaterista. Hän kuoli Wienissä 90-vuotiaana. 
Gold tuli tunnetuksi varsinkin lavalta; hän esiintyi muiden muassa sellaisissa klassikoissa kuin "Faustissa", "Hamletissa" ja "Nukkekodissa". Hän esiintyi myös elokuvissa ja televisiossa, esimerkiksi vierailijana sarjassa "Komissaari".
Bowel of Chiley

Bowel of Chiley on Mr. Bungle -yhtyeen kasettijulkaisu. 
Kasettia pidetään yleisesti harvinaisena keräilykohteena, jonka alkuperäistä omakustannejulkaisua on vaikea löytää. Albumi kuitenkin julkaistiin uudelleen vuosina 1991 ja 1997. Nauha oli tarkoitettu annettavaksi konserttien järjestäjille mainostamaan yhtyettä sekä esiintymisien saamiseksi. "Bowel of Chiley" on yhtyeen ensimmäinen julkaisu, joka oli CD-muodossa.
Musiikki poikkeaa paljon muista Mr. Bunglen julkaisuista. Vaikutteita kappaleilla on mm. skasta, swingistä, speechistä ja funkista.
James Bond Junior

James Bond Junior (Suomen televisioesityksessä käytetty nimi) (alkuperäiseltä nimeltä "James Bond Jr".) on vuonna 1991 valmistunut 65-osainen piirrossarja.
Sarja kertoo James Bond Junior -nimisestä nuoresta agentista, joka selvittää erilaisia mysteerejä. Sarjan hahmo perustuu pääosin vuonna 1967 ilmestyneeseen "003½: The Adventures of James Bond Junior" -teokseen. 
Suomessa sarjaa esitettiin aluksi vuonna 1992 Kolmoskanavalla, ja vuosina 1993–1994 MTV3-kanavalla suomenkielisellä tekstityksellä "Harlekiini-klubi" -ohjelman yhteydessä.
Sarjasta on julkaistu videopelit Nintendo Entertainment System- ja Super Nintendo Entertainment System -pelikonsoleille. Muita julkaisuja ovat muun muassa sarjakuvalehdet ja VHS-kasetit.
Wolfgang Ambros

Wolfgang Ambros (s. 19. maaliskuuta 1952) on itävaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on 1970-luvulla yleistyneen saksankielisen austropop-genren pioneereja. 
Ambros tunnetaan "Da Hofan", "Schifoanin", "Es lebe der Zentralfriedhofin" ja "Zwickt's min" kaltaisista lauluista. Hänen musiikissaan yhdistyvät popin, rockin ja toisinaan bluesin vaikutteet. 
Ambros on muun tuotantonsa ohessa julkaissut kolme coveralbumia Bob Dylanin, Tom Waitsin ja Hans Moserin lauluista. Hän on lisäksi tehnyt yhteistyötä muiden muassa André Hellerin ja Friedrich Guldan kanssa. 
Ambros vaati keväällä 2007 korvauksia itävaltalaismedian väitettyä hänen sairastavan maksasyöpää; todellisuudessa laulajalegendalla oli todettu hyvän paranemisennusteen eturauhassyöpä.
Niin se on, poijaat!

Niin se on, poijaat! on Ossi Elstelän ohjaama suomalainen sotilasfarssi vuodelta 1942. Elokuvan käsikirjoittanut viihdyttäjä Einari Ketola näyttelee pääosassa tunnetuinta hahmoaan korpraali Möttöstä, jota hän oli sitä ennen esittänyt jatkosodan ajan viihdytystilaisuuksissa.
Elokuvan työnimenä oli "Niin se on poijjaat...!" ja julisteissa käytettiin muotoa "Niin se on poejat !".
Vili Vesterinen soittaa elokuvan eräässä kohtauksessa kansansävelmää ”Säkkijärven polkka”. Sanat muutamiin esitettyihin lauluihin sanoitti Reino Palmroth (Palle).
Aikakauden stand up -koomikko Einari Ketolan rooli korpraali Möttösenä oli saanut alkunsa Propaganda-Aseveljien järjestämien Asemiesiltojen esityksissä. Möttönen oli Aku Korhosen esittämän Lapatossun ohella tärkein sota-ajan hauskuuttavista hahmoista. Elokuvan käsikirjoittanut Ketola myös esitti pääroolissa Möttöstä. Elokuva sai nimensä Möttösen vakiorepliikistä esitystensä alussa. 
Elokuvan tarinassa viihdekiertue ottaa sankarin mukaansa. Keskeisiä sotaisassa hupailussa ovat savolaiset sutkaukset. Näyttämöllisten sketsien ja musiikkinumeroiden välissä on vähäistä arjen kuvausta. Elokuvasta on myöhemmin karsittu Josif Stalinin pilkka sekä sota-ajan kannanotot ryssistä ja Suur-Suomesta.
Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä 27. joulukuuta 1942 Reassa.
Twin Falls

Twin Falls on Twin Fallsin piirikunnan suurin ja osavaltion seitsemänneksi suurin kaupunki Idahon osavaltiossa. Twin Fallsin rikostilastot, jotka käsittävät myös väkivaltarikokset, ovat paljon synkemmät kuin muualla Idahossa.
Maantiede.
United States Census Bureaun mukaan kaupungin pinta-ala on 31,1 km² (12.0 mi²). 
Shoshone Falls on noin 5 mailia itään Twin Fallsin kaupungista. Pillar Falls sijoittuu noin 1,5 mailia Perrine Bridgeltä yläjuoksulle. 
Väestö.
Vuoden väestönlaskennassa Twin Fallsissa oli 34 469 asukasta, 13 274 kotitaloutta ja 8 867 perhettä. Asukastiheys oli 1 108.1/km² (2 870.1/mi²). Valkoisia oli 91,77%, afroamerikkalaisia 0,22%, alkuperäisamerikkalaisia 0,74%, aasialaisia 1,09%, oseanialaisia 0,11% ja 3,71% muita kansalaisuuksia. 
13 274 kotitaloudesta 32,9 prosentilla oli kotona asuvia alle 18-vuotiaita lapsia, 51,7 % oli yhdessä asuvia aviopareja, 33,2 % perheettömiä ja 11,0 % kotitalouksia ilman aviomiestä. Keskimääräinen perheen koko oli 3,05 ja keskimääräinen kotitalouden koko 2,51. 
Asukkaista 26,5 prosenttia oli alle 18-vuotiaita, 12,1 % 18–24-vuotiaita, 26,2 % 25–44-vuotiaita, 20,2 % 45–64-vuotiaita ja 15,0 % yli 65-vuotiaita. Asukkaiden keski-ikä oli 34 vuotta.
Aiheesta muualla.
^ City of Twin Falls Comprehensive Plan Update
^ [METROPOLITAN AND MICROPOLITAN STATISTICAL AREAS AND COMPONENTS, December 2005, WITH CODES]
^ [Twin Falls visitidaho.org]
^ [Wilson Butte Cave]
^ [Northern Shoshone and Bannock Economy]
^ [The Fur Trade Explorers]
^ [The Astorians]
^ [Road Trip USA - The Oregon Trail]
^ [Rock Creek Station and Stricker Homesite]
^ [Ira Burton Perrine]
Kaikki nämä sanat

Kaikki nämä sanat on Katri Ylanderin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin levyn avausraita ”Valehdellaan”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Helsingin Sanomien ylläpitämä Musiikkilataamo julkaisi albumista erikoisversion, joka sisältää normaalien kappeleiden lisäksi kappaleet ”Aamuaurinkoon”, ”Valehdellaan” ja ”Unta” akustisina versioina. Toisena singlenä julkaistiin kappale ”Välitunnilla”, johon kuvattiin myös video. Maaliskuussa 2008 radioihin lähetettiin single ”Unta”, joka kuitenkin nousi soittolistojen kärkeen vasta kesällä. Lokakuussa 2008 radioille lähetettiin vielä neljäs single, albumin nimikappale ”Kaikki nämä sanat”.
Tammikuussa 2008 julkaistiin video kappaleeseen ”Sirkus”, joka oli "Kolmistaan"-elokuvan tunnusmusiikki. Huhuttiin, että kappale olisi ollut myös kolmas single, mutta sitä siitä ei kuitenkaan tullut.
Albumia oli vuoteen 2011 mennessä myyty kultalevyrajan ylittävät yli 25 000 kappaletta. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 13.
Sädehitsaus

Sädehitsaus on suurienergiaisen säteen synnyttämän lämmön avulla tehtävää hitsausta. Hitsauksessa käytetään elektronisuihkua ja lasersäteitä. Näiden hitsausmenetelmien etuina on pieni lämmöntuonti ja siten vähäiset hitsausjännitykset ja muodonmuutokset. Toisaalta kapea hitsi vaatii tarkkaa railonvalmistelua ja säteen suuntausta. Sädehitsaukseen tarvittavat laitteet ovat kalliita.
Hitsausta voidaan tehdä sulattavana tai lävistävänä hitsauksena.
Laserhitsaus.
Laserhitsaus perustuu lasersäteeseen ja valon infrapuna-aaltoalueen käyttöön. Riittävän suuritehoisen lasersäteen tuottaa hiilidioksidi-, Nd:YAG-, diodi-, kuitu- tai kiekkolaser. Hitsaukseen käytettävän lasersäteen teho voi olla välillä 0,5–30 kW. Hitsaus tapahtuu konepajasovelluksissa ns. avaimenreikätekniikalla. Hitsisulaa suojataan hapettumista vastaan suojakaasulla (typpi/argon/helium). Kaasuvirtauksen tehtävänä on osittain myös suojata hitsauslaitteen optisia osia.
Laserhitsaus on tarkkaa. Se mahdollistaa kapeat hitsit ja aiheuttaa hitsattaviin kappaleisiin vain pieniä muodonmuutoksia. Toisaalta se vaatii hitsattavilta kappaleilta tarkat sovitukset ja kiinnittimien käyttöä, joten sitä ei ole taloudellista käyttää yksittäisten kappaleiden liittämiseen.
Nd:YAG-, diodi- ja kuitulaserin sädettä voidaan kuljettaa optisella kuidulla, joten hitsaus on helposti robotisoitavissa nivelvarsirobotille. Hiilidioksidilaserin sädettä ohjataan metallipeilien avulla, joten sen käyttö edellyttää hieman monimutkaisempaa mekanisointiratkaisua, ja esim. 3D-hitsauksessa tarvitaan portaali ja kallistuva/pyörivä hitsauspää.
Laserhitsausta voidaan suorittaa myös lisäaineen kanssa, jolloin sovitusten tarkkuusvaatimus pienenee.
Elektronisuihkuhitsaus.
"Electron Beam Welding (EB)"
Elektronisuihkuhitsauksessa elektronitykin avulla saadaan aikaan elektronisuihku, joka fokusoimalla ja ohjaamalla liitettävään kohtaan sulattaa erittäin suurella energiatiheydellään esimerkiksi terästä hyvin suurella tunkeumalla. Elektronisuihkulla tehty hitsi on vielä laserhitsiä huomattavasti kapeampi ja tunkeuma suurempi. Elektronisuihkuhitsausta tehdään pääasiassa suuressa kammiomaisessa tyhjössä, mutta myös ilma-atmosfäärissä. Hitsaussovellukset ovat erittäin paksuseinäisiä (alumiini esimerkiksi 200 mm ja teräs esimerkiksi 100 mm) tarkkasovitteisia erikoisrakenteita, joissa ei saa syntyä vetelyä ja joissa lämmöntuonnin on oltava hyvin pieni.
Viasat Nature/Crime

Viasat Nature/Crime oli maksullinen luontodokumentteja sekä rikoselokuvia ja -sarjoja lähettävä televisiokanava. Kanava näkyi aiemmin Norjassa, Ruotsissa, Suomessa sekä Tanskassa.
Karttaperhonen

Karttaperhonen ("Araschnia levana") on täpläperhosten heimoon kuuluva perhoslaji. Sen alkuperäinen levinneisyysalue on Keski- ja Itä-Euroopassa, mutta 1980-luvulta lähtien lajia on tavattu Suomessa asti. Nykyisin karttaperhonen on melko yleinen Etelä- ja Itä-Suomessa.
Koko ja ulkonäkö.
Karttaperhosen erikoinen piirre liittyy sen esiintymiseen kesän aikana kahtena eri sukupolvena, joiden ulkonäkö eroaa hyvin selvästi toisistaan, ja niitä erehdytään usein pitämään kokonaan eri lajeina.
Karttaperhosen ensimmäinen sukupolvi eli kevätsukupolvi on lennossa toukokuun lopulla ja kesäkuussa. Siihen kuuluvat yksilöt ovat pohjaväriltään kirkkaan oransseja. Siipien yläpinnalla on runsaasti mustista täplistä muodostuvaa kuviointia, ja mustan määrä lisääntyy siipien tyviä kohti. Etusiiven etureunassa on valkoiset täplät ja etenkin takasiiven takareunassa erottuu mustalla pohjalla sinisiä pilkkuja. Ensimmäisen sukupolven värimuodosta käytetään nimitystä "f. levana".
Heinäkuun puolivälistä eteenpäin tavattavat toisen sukupolven eli kesäsukupolven edustajat ovat pohjaväriltään lähes mustia. Siipien poikki kulkee valkoinen tai kellanvalkoinen, siipisuonten kohdalla katkeileva raita. Siipien ulkoreunassa saattaa erottua kapea oranssinpunainen juova, etenkin takasiivissä. Tällaisesta tummasta värimuodosta käytetään nimitystä "f. prorsa". Joskus harvoin tavataan myös näiden kahden välimuotoa "f. porima".
Siipien alapinnan karttaa muistuttava kuviointi, josta perhonen on saanut monilla kielillä nimensä, eroaa eri sukupolvilla huomattavasti vähemmän. Perhosen siipien kärkiväli on 24–38 mm.
Levinneisyys ja lentoaika.
Karttaperhonen on levinneisyydeltään keskieurooppalainen laji, joka puuttuu sekä Välimeren rannikolta että suuresta osasta Skandinaviaa.
Suomessa karttaperhonen tavattiin ensimmäisen kerran Lauritsalassa 30.5.1973. 15-vuotias lepidopterologi Jouko E. Hokka havainnoi täten ensimmäisen A. Levana-yksilön Suomen nykyisten rajojen alueella. Ruotsissa ensimmäinen A. Levana-havainto tehtiin Skånessa 1983. Suomen toinen havainto tehtiin myös 1983. Laji pysyi kaakkoisena erikoisuutena vuoteen 1999, jolloin eteläisessä Suomessa koettiin suuri karttaperhosten vaellus. Vaelluksen seurauksena laji jäi laajalle alueelle vakinaiseksi asukiksi, ja 2000-luvun aikana levinneisyysalue on laajentunut hyvin nopeasti pohjoista kohti. Nykyisin lajia on tavattu Lapissa saakka. Itä-Suomessa karttaperhonen on kuitenkin selvästi yleisempi ja levinnyt pohjoisemmaksi.
Ensimmäisen sukupolven yksilöt lentävät toukokuun loppupuoliskolta kesäkuun lopulle. Toinen sukupolvi on lennossa heinäkuusta elokuuhun.
Elinympäristö ja elintavat.
Karttaperhonen viihtyy parhaiten metsänreunoilla ja metsäaukioilla. Toisen sukupolven tuottamat toukat talvehtivat koteloina.
Ravintokasvi.
Monien muiden täpläperhosten tapaan karttaperhosen toukat käyttävät ravinnokseen nokkosta.
Acta Zoologica Fennica

Acta Zoologica Fennica on suomalainen englanninkielinen biologian alan julkaisusarja, joka ilmestyy epäsäännöllisin välein. Lehteä julkaisee lautakunta, jossa on edustus Suomen neljästä suuresta biologian alan järjestöstä. Suomen Akatemia tukee sarjan julkaisemista. Jokaisessa numerossa on vähintään 48 sivua. 
Julkaisusarjan alaan kuuluvat esimerkiksi:
Marcel Reich-Ranicki

Marcel Reich-Ranicki (alk. "Marceli Reich", s. 2. kesäkuuta 1920 Włocławek, Puola – 18. syyskuuta 2013 Frankfurt am Main, Saksa) oli maineikas saksalainen kirjallisuuskriitikko. 
1900-luvun saksankielisen kirjallisuuden näkyvimpiin hahmoihin kuulunut Reich-Ranicki oli puolanjuutalainen. Hän kävi koulua Berliinissä 1930-luvulla, mutta rotulakien vuoksi ei päässyt yliopistoon vaan karkotettiin takaisin Puolaan. Hän joutui toisen maailmansodan aikana Varsovan ghettoon. Hänen vanhempansa murhattiin kaasukammiossa Treblinkassa vuonna 1942 ja veljensä teloitettiin seuraavana vuonna Poniatowan työleirillä Lublinin lähellä. Hän itse säästyi, koska työskenteli juutalaisneuvostossa ja piiloutui sen jälkeen hänelle ennalta tuntemattoman ei-juutalaisen puolalaisen luokse paettuaan vaimonsa kanssa viime hetkellä kuljetusta kaasukammioon. Hänen siskonsa oli paennut Lontooseen jo ennen sotaa ja selvisi toisena perheenjäsenenä sodasta hengissä. Reich-Ranicki työskenteli sodan jälkeen upseerina Puolan stalinistisen salaisen poliisin palveluksessa ja liittyi myös kommunistiseen Puolan työläistenpuolueeseen.
Hän joutui 1950-luvun alussa epäsuosioon kommunistisessa puolueessa ja menetti työpaikkansa salaisessa poliisissa. Huolimatta Josif Stalinin kuoleman jälkeisestä rehabilitaatiosta hän loikkasi vuonna 1958 vaimonsa ja poikansa kanssa Saksaan, jossa hän aloitti työn "Die Weltille" ja "Frankfurter Allgemeine Zeitungille". Vuosina 1960–1973 hän oli hampurilaisen "Die Zeitin" kirjallisuuskriitikko ja vuosina 1973–1988 "Frankfurter Allgemeine Zeitungin" kirjallisuuspäätoimittaja.
Vuosina 1988–2002 Reich-Ranicki juonsi suosittua televisio-ohjelma "Literarisches Quartettia" ZDF:llä. Hän kuului niin kutsuttuun Gruppe 47 -ryhmään. Hänelle myönnettiin Frankfurtin kaupungin Goethe-palkinto vuonna 2002 ja Tel Avivin yliopiston kunniatohtorin arvo 2006.
Reich-Ranicki teilasi 1995 Günter Grassin romaanin "Avarammille aloille", mistä nousi häly. Myöhemmin hän katui arviotaan, vaikka pitikin kritiikin tehtävänä sanoa asiat kärjistetysti ja yksinkertaistaen.
Tarinan mukaan saksalainen kirjailija Martin Weiser kirjoitti kritiikistä pahastuttuaan romaanin "Tod eins Kritikers", jossa Reich-Ranickia muistuttava kriitikko katoaa ja viaton kirjailija saa syyt niskoilleen hänen murhastaan.
Hänen elämästään on tehty vuonna 2009 minisarja "Mein Leben" (”Minun elämäni”). Televisiodraama pohjaa Marcel Reich-Ranickin elämäkertaan.
Australian parlamentti

Australian parlamentti on Australian lakeja säätävä elin.
Parlamentin osat.
Australian parlamentin rakenne muistuttaa ennen kaikkea Yhdistyneen kuningaskunnan parlamenttia, mutta vaikutteita on saatu myös Yhdysvalloista. Perustuslain mukaisesti Australian parlamentti koostuu kolmesta osasta: kuningatar tai kuningas, tällä hetkellä kuningas, senaatti ja edustajainhuone. Yleensä kenraalikuvernööri toimii kuninkaan edustajana.
Edustajainhuoneessa eli alahuoneessa on 150 edustajaa, joista kukin edustaa tiettyä alueellista vaalipiiriä. Ylähuoneessa eli senaatissa on 76 jäsentä, 12 joka osavaltiosta ja kaksi kustakin territoriosta. Senaattorien toimikausi kestää tavallisesti kuusi vuotta, joten kolmen vuoden välein pidettävissä parlamenttivaaleissa äänestetään vain puolesta senaatista; tästä poikkeuksena ovat territorioiden senaattorit, joiden toimikausi on kolme vuotta kuten edustajainhuoneen jäsenillä. Mikäli kyseessä on kuitenkin niin kutsuttu "Double Dissolution Election", koko senaatin kokoonpanosta äänestetään.
Parlamenttirakennukset.
Melbourne.
Australian liittovaltion parlamentin avajaiset pidettiin 9. toukokuuta 1901 Melbournessa Royal Exhibition Buildingissa. Avajaisiin osallistuivat muun muassa Yorkin ja Cornwallin herttua ja herttuatar sekä Australian pääministeri Edmund Barton. Avajaisten jälkeen Australian liittovaltion parlamentti kokoontui Melbournessa Victorian osavaltion parlamenttitalossa vuosina 1901–1927. Tällä välin Victorian osavaltion parlamentti joutui kokoontumaan Royal Exhibition Buildingissa.
Canberra.
Vuonna 1911 hyväksyttiin yhdysvaltalaisen arkkitehdin Walter Burley Griffinin suunnitelma uuden pääkaupungin Canberran kaavoituksesta. Canberraan muuttaminen kuitenkin lykkääntyi ensimmäisen maailmansodan vuoksi ja Griffinin suunnittelema Canberran parlamenttirakennus jäi toteuttamatta. Sen sijasta Canberraan valmistui vuonna 1927 John Smith Murdochin suunnittelema parlamenttirakennus, jonka avajaiset pidettiin 9. toukokuuta 1927. Avajaisiin osallistuivat muun muassa Yorkin herttua, Yorkin herttuatar, Australian pääministeri Stanley Bruce ja oopperalaulaja Nellie Melba. 1970-luvulle tultaessa kävi selväksi, että tilanpuutteen takia uusi parlamenttirakennus oli välttämätöntä rakentaa. Uuden parlamenttitalon avajaisia vietettiin 9. toukokuuta 1988 eli 61 vuotta edellisen rakennuksen vihkimisen jälkeen. Uuden parlamenttitalon avajaisiin osallistui kuningatar Elisabet II.
Ville Viitaluoma

Ville-Veikko Johannes Viitaluoma (s. 16. helmikuuta 1981 Espoo) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkoilija, joka edusti viimeksi SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura.
Viitaluoma pelasi Vantaan kiekkojoukkueissa, mutta siirtyi juniori-ikäisenä HIFK:hon. Viitaluoma teki viimeisellä täydellä A-juniorikaudellaan 2000–2001 37 ottelussa tehot 30+47, joka oli A-junioreiden SM-liigan piste-ennätys. Samalla kaudella hän debytoi myös HIFK:n edustusjoukkueessa. Kaudella 2002–2003 Viitaluoma teki läpimurtonsa ja oli etenkin kauden alussa ketjukavereidensa Carlo Grünnin ja Ilkka Pikkaraisen kanssa huippuvedossa. Kuitenkin kaudella 2003–2004 Viitaluoman peliaika vähentyi ja hän kävi vuokralla myös Pelicansissa. Hän voitti kuitenkin kauden päätteeksi HIFK:ssa ensimmäisen aikuisten SM-mitalinsa, kun HIFK voitti pronssia.
Keväällä 2004 Viitaluoma teki kahden vuoden sopimuksen SaiPan kanssa. Lopullisesti Viitaluoma murtautui SM-liigan kärkihyökkääjiin toisella SaiPan kaudellaan, jolloin oli SaiPan paras pistemies ja koko liigan pistepörssin kuudes 45 tehopisteellään. SaiPasta Viitaluoma siirtyi kaudeksi 2006–2007 Bluesiin, jossa pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä Blues-kaudellaan Viitaluoma voitti SM-hopeaa, kun Blues hävisi Kärpille SM-finaaleissa.
Keväällä 2008 Viitaluoma teki sopimuksen HPK:n kanssa. Viitaluoma pelasi kolme kautta HPK:ssa ja voitti kaudella 2009–2010 hopeaa. Seuraavalla kaudella hän antoi 34 maalin johtanutta syöttöä ja oli liigan syöttötilaston viides. Kaudeksi 2011–2012 Viitaluoma siirtyi Elitserienin Luleåån, jossa ennestään pelasi jo hänen vanha ketjukaverinsa Joonas Vihko. Viitaluoman kausi Ruotsissa ei mennyt kuitenkaan odotusten mukaisesti ja hän siirtyikin takaisin HPK-paitaan kolmivuotisella pelaajasopimuksella. Kaudella 2012–2013 hän oli SM-liigan pistepörssin kolmas. Kevätkaudella 2014 Viitaluoma pelasi lainalla ruotsalaisen Örebro HK:n joukkueessa. Kauden jälkeen sopimus HPK:n kanssa purettiin ja Viitaluoma teki kaksivuotisen sopimuksen Örebron kanssa.
Viitaluoma pelaa myös rullakiekkoa, jossa on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2003.
Kaudeksi 2016–2017 Viitaluoma siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Vaasan Sportiin.
Marraskuussa 2017 Viitaluoman sopimus Sportin kanssa purettiin ja hän siirtyi loppukaudeksi HPK:hon.
Turkki (vaate)

Turkki on turkiksesta valmistettu päällystakki. Se on ollut yksi viileiden alueiden vanhimmista vaatteista, jota on käytetty Pohjoismaissa, eskimoiden parissa, Siperiassa ja Japanissa. Saamelaisten perinteinen poroturkki on suomeksi nimeltään "peski". Pohjoissaameksi sama vaatekappale on nimeltään "beaska", koltansaameksi "piâckk" ja inarinsaameksi "peskâ".
Nykyisin länsimaissa monet välttävät turkisten käyttöä eettisistä syistä.
Erilaisia turkkeja.
Varsinaisessa turkissa karvapuoli on päälläpäin. Minkki, soopeli, kärppä ja näätä ovat olleet kalliimpien turkkien aineksia, lammas, kettu, kani ja susi halvempien.
"Krimiturkki" tai "astrakaaniturkki" on musta ja tiiviisti kähärä turkis, jota on käytetty hattuihin ja etenkin naisten takkeihin. Sitä saadaan keskiaasialaisen karakul-lampaan nuorista karitsoista.
"Kelsiturkissa" karvapuoli on sisäpuolella ja nahkapuoli näkyvissä. Ne tehdään yleensä lampaannahasta.
"Sisäturkissa" karvapuoli on myös sisällä, mutta päällinen on kangasta. Hihansuut, kaulus ym. reunat voidaan usein somistaa turkiksella. Vuorimateriaalina käytetään yleensä kania, kettua tai näätää.
"Kääntöturkki" on nimensä mukaisesti käännettävä turkki, jossa on toisella puolella karva ja toisella kangas tai nahka.
Mahdottomat marsilaiset

Mahdottomat marsilaiset ("Butt-Ugly Martians") on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen yhdessä tuottama, sekä Mike Youngin ja Wendy Cholin luoma 26. jaksoa kestänyt tietokoneanimaatio. Sarja kertoo kolmesta teini-ikäisestä marsilaisista, jotka ovat tulleet hallitsijansa Bogin käskystä valloittamaan maapallon, mutta tulevatkin toisiin ajatuksiin.
Sarja on saanut netissä erittäin huonon vastaanoton ja monet ovat nimenneet sen jopa huonoimmaksi Nickelodeonilla esitetyksi sarjaksi ikinä.
Suomessa sarjaa esitettiin Nelosella vuonna 2004-2006.
Juoni.
Mahdottomat marsilaiset valloittavat tiettyjä planeettoja, heidän hallitsijansa Bogin johdolla, joka usein pakottaa heitä tekemään ilkeitä juonia. Valloituksen kohteeksi tullut maapallo sai kuitenkin Mahdottomat marsilaiset kolmikon B-Bop-a-Luna, 2-T Fru-T ja Do-Wah-Diddyn mielen muuttumaan, kun heistä tuli riippuvaisia maapallon ihmeellisiin asioihin. He löysit jotkut asiat mielenkiintoisiksi, kuten sarjakuvat, hampurilaiset, videopelit ja musiikkivideot. Kolmikko lupasikin toisilleen etteivät he enää koskaan vahingoita maapalloa, jossa he saivat myös uusia kavereita Mikestä, Ronaldista, Cedricistä ja Angelasta, jotka myös esittelivät miten hienoa on asua maapallolla.
Marsilaiskolmikko joutuivat kuitenkin keksimään suunnitelmansa muutoksen myötä mitä he kertovat hallitsijalleen Bogille kun hän saa selville kolmikon petturuuden.
Lisäksi he joutuvat useasti tekemisiin kiihkoilevan muukalaismetsästäjän, Stoat Muldoonin, kanssa. Vaikka monilla kerroilla Muldoon ja marsilaiset tekevät yhteistyötä, marsilaisten pyyhkivät yleensä lopuksi hänen muistinsa.
Seututie 926

 
Seututie 926 kulkee Kemistä Tervolan kautta Rovaniemelle Kemijoen itäpuolella. Tie alkaa Kemistä valtatien 4 eritasoliittymästä Ristikankaalta ja päättyy Rovaniemelle kantatien 78 liittymään. Tie on 113 kilometriä pitkä, kokonaan kaksikaistainen ja laadultaan vaihteleva, joissakin kohtaa kapea ja joissakin kohtaa leveä, mutta päällystetty koko matkalta. Tie on valaistu pääosin vain kylien kohdalla, mutta Keminmaa-Tervola-välillä valaistusta on lähes koko matkalta. 
Tieltä on yhteys joen yli länsipuolelle valtatielle 4 etelästä päin lukien Taivalkoskella (Ala-Paakkola), Tervolassa, Ossauskoskella, Petäjäskoskella sekä Valajaskoskella. Itään päin siltä on yhteys Välijoen kautta kantatielle 78 sekä Koivukylästä, Tervolan keskustasta ja Lautiosaaresta (yhdystien 9262 kautta) yhteydet Sompujärven kautta Simoon tai kaakkoon Yli-Iihin. Itään päin lähtevistä yhteyksistä ainoastaan Lautiosaaresta lähtevä tie on kokonaan päällystetty, muut ovat kokonaan tai osittain sorateitä. Nopeusrajoitus on pääosin 80 kilometriä tunnissa. Liikennemäärät ovat sangen pienet.
Päällystystyöt syksyllä 2010.
Syksyllä 2010 tiellä tehtiin päällystys- ja kunnostustöitä tieosuudella Hirmula–Itäkoski. Keminmaasta Hirmulaan päällyste onkin kohtalaisen uusi ja hyväkuntoinen, mutta pohjoisempi osuus oli kulunut ja routavaurioista kärsinyt, varsinkin Maulan ja Itäkosken kylien välisellä osuudella. Kunnostushanke oli osa 10,5 miljoonan euron pottia, jonka Lapin ELY-keskus sai vuonna 2010 teiden huoltoon. Sillä päällystettiin yhteensä 324 kilometriä tietä.
Yaşar Büyükanıt

Mehmet Yaşar Büyükanıt (1. syyskuuta 1940 – 21. marraskuuta 2019) oli Turkin armeijan kenraali ja esikuntapäällikkö. Hän valmistui Turkin sotakorkeakoulusta vuonna 1961 jalkaväen upseeriksi. Menestyksekäs sotilasura huipentui nousuun esikuntapäälliköksi 1. syyskuuta 2006.
Büyükanıt oli näkyvä hahmo Turkin sisäpolitiikassa. Hän vastusti uskonnollisia fundamentalisteja ja Kurdistanin työväenpuoluetta.
Berliinin raitiotieliikenne

Berliinin raitioliikenne on yksi Saksan pääkaupungin Berliinin julkisen liikenteen muodoista. Berliinin raitiotieverkosto on yksi maailman vanhimmista ja suurimmista raitiotiejärjestelmistä. Sitä liikennöi vuonna 1929 perustettu Berliner Verkehrsbetriebe (BVG). Raideleveydeltään standardilevyinen raitiotieverkko on pituudeltaan 191,6 kilometriä ja siihen kuuluu 382 pysäkkiä.
Vuonna 2006 Berliinin raitiovaunut kuljettivat yhteensä 173,5 miljoonaa matkustajaa. Henkilökilometrejä kertyi samana vuonna 508 miljoonaa.
Historia.
Berliinin luotiin hevosraitiotie vuonna 1865. Vuonna 1881 kaupunkiin avattiin maailman ensimmäinen sähköistetty raitiotielinja. 1800-luvun lopulla useiden eri raitiotieyhtiöiden rakennuttaessa kaupunkiin uusia linjoja Berliinin raitiotieverkosto kehittyi ja kasvoi nopeasti, ja loputkin hevosvetoiset raitiovaunut vaihdettiin sähköisiin. Vuoden 1930 tienoilla Berliinissä oli yli 630 kilometriä raitiotietä ja raitiotieverkosto koostui yli 90 linjasta. Vuonna 1929 raitioliikenteen harjoittajat fuusioitiin yhdeksi yritykseksi, BVG:ksi. 
Toisen maailmansodan loputtua ja Itä- ja Länsi-Berliinin muodostuessa BVG jaettiin kahtia. Yritys yhdistettiin jälleen vuonna 1992 Saksan jälleenyhdistyttyä. Länsi-Berliinissä raitiotieliikenne oli kuitenkin lakkautettu vuonna 1967, ja muutamaa raitiolinjaa lukuun ottamatta Berliinin raitiolinjat sijaitsevat nykyisin entisen Itä-Berliinin alueella.
Kalusto.
Alla olevassa taulukossa on Berliinin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.
Marc-René de Voyer de Paulmy d’Argenson

Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson (4. marraskuuta 1652 Venetsia – 8. toukokuuta 1721 Pariisi) oli Argensonin ensimmäinen markiisi ja ranskalainen poliitikko.
Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson syntyi Venetsiassa, jossa hänen isänsä, jonka etunimi oli myös Marc-René, toimi suurlähettiläänä. Perinteen mukaisesti hänet julistettiin Venetsian kaupungin kummilapseksi ja tämän tähden hän sai kantaa etunimeä Marc.
Hän toimi valtioministerinä ja poliisipäällikkönä 21 vuotta 1697–1718. Hänen nimensä yhdistetään aina poliisipäällikön ("Lieutenant général de police") virkainstituutioon. Hän laajensi viran toimialaa ja tehtäväkuvaa erityisesti perustamalla poliisitarkastajain virat vuonna 1708 ja tehostamalla julkisten paikkojen yleistä valvontaa. Hän taisteli jansenisteja vastaan ja ajoi vuonna 1709 pakoon Port-Royal-des-Champsin nunnat.
Hän toimi Ranskan oikeusministerinä 28. tammikuuta 1718 – 7. kesäkuuta 1720 ja Orléansin herttuan sijaishallituksen aikana valtiontalouden neuvoston puheenjohtajana. Hän onnistui vain vaivoin havaitsemaan Law-järjestelmän epäonnistumisen, mutta koki kuitenkin epäonnistuneensa tehtävässään ja luopui tehtävästään vuonna 1720.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1718, juuri kun hänen virkauransa oli korkeimmillaan. Hänen poikansa René-Louis ja Marc-Pierre loivat loistavat uran kuninkaan palveluksessa.
Marusha

Marusha (oik. Marusha Aphrodite Gleiß, s. 18. marraskuuta 1966 Nürnberg, Länsi-Saksa) on saksalainen elektronista musiikkia esittävä ja tekevä artisti. Hänen tunnetuin kappaleensa lienee vuonna 1994 valmistunut coverversio "Ihmemaa Oz" -elokuvasta tunnetuksi tulleesta kappaleesta ”Somewhere Over the Rainbow”.
Sana "marusha" on kreikkaa ja tarkoittaa "kaunista" ja "upeaa".
Exilion Capital

Exilion Capital Oy on suomalaisten instituutioiden omistama kiinteistösijoitusten hallinnointiin erikoistunut yhtiö. Yhtiö hallinnoi pääkaupunkiseudun toimitilakohteisiin sijoittavaa Exilion Real Estate 1 kommandiittiyhtiötä. Yhtiön omistavat Keskinäinen Työeläkevakuutusyhtiö Elo, Eläkevakuutusosakeyhtiö Veritas, Valtion Eläkerahasto ja Åbo Akademin säätiö. Toimitusjohtaja on Ari Talja. 
Exilion Tuuli osti syksyllä 2020 St1:ltä sen puoliskon Tuuliwatti-yhtiöstä yhtiön jakautuessa ja sai 315 MW tuilivoimaa Suomessa ja kehitysprojektit, joiden teho oli kokonaisuudessaan 475 MW.
Exilionin kiinteistösijoitusyhtiö on Exilion Real Estate I Ky.
Super 35

Super 35 on elokuvafilmiformaatti. Se käyttää tavallista 35 millimetrin elokuvafilmiä, mutta siinä myös esityskopion ääniraidalle varattu filmialue valotetaan, jolloin kuva-ala laajenee. Formaatti otettiin käyttöön 1980-luvun alussa, ja sen tekniikka perustuu 1950-luvulla hetken käytössä olleeseen Superscope-formaattiin.
Super 35 -filmissä käytetään yleensä joko neljä tai kolme perforaatiota yhtä kuvaruutua kohden. Valotettava kuvaruutu on neljää perforaatiota käytettäessä 24,89 millimetriä leveä ja 18,66 millimetriä korkea. Tavallisessa 35 millimetrin elokuvafilmissä kuvaruudun leveys on 21,95 millimetriä ja korkeus 16,00 millimetriä, johon verrattuna Super 35 -filmin kuva-ala on 32 prosenttia suurempi. Vain kolmea perforaatiota käytettäessä säästetään 25 prosenttia filmiä ja saavutetaan laajakuvasuhde: kun 4-perforaatioisen Super 35 -negatiivin kuvasuhde on 1,33:1, kolmea perforaatiota käyttävä filmi saa kuvasuhteeksi 1,78:1.
Super 35 on yksinomaan kuvausformaatti. Sitä ei käytetä elokuvien esitysfilmikopioissa, eikä projektoreita ole yleensä tätä varten varusteltukaan. Super 35 -negatiivin kuva rajataan lopulliseen esityskopioon yleensä joko kuvasuhteeseen 1,78:1 (16:9, televisio- ja videokäytössä), 1,85:1 tai 2,39:1. Super 35 onkin nykyään suosittu tapa kuvata 2,39:1-kuvasuhteen laajakangaselokuvia ilman anamorfista kameraoptiikkaa, vaikkei kuvan laatu vastaakaan "aitoa" anamorfisella optiikalla kuvattua 2,39:1-elokuvaa.
Super 35 -formaatin käyttöarvoa vähentää se, että negatiivista ei voi tehdä "yksi yhteen" 35 mm:n esityskopioita korkealaatuisella ns. pinnakkaiskopioinnilla: negatiivin kuvaa on pienennettävä, jotta esityskopioon saadaan mahdutettua ääniraita. Tämän vuoksi Super 35 -formaatissa kuvatut elokuvat siirretään yleensä kokonaisuudessaan digitaaliseen muotoon jälkitöitä varten, tai vaihtoehtoisesti negatiivin kuva pienennetään optisesti (engl. "reduction printing") leikkausta ja välikopiota varten.
Erik Nielsen

Erik Hersholt Nielsen DFC, QC, PC (24. helmikuuta 1924 – 4. syyskuuta 2008) oli kanadalainen poliitikko. Hän istui vuosina 1957–1987 Progressiivis–konservatiivisen puolueen edustajana liittovaltion parlamentissa Yukonista.
Kun Brian Mulroneystä tuli Kanadan pääministeri, hän teki Nielsenistä varapääministerinsä vuosiksi 1984–1986. Hän vetäytyi parlamentista tammikuussa 1987, ja häneltä ilmestyi myöhemmin muistelmateos "The House Is Not A Home" (1989). 
Reginassa, Saskatchewanissa syntynyt Erik Nielsen toimi lyhyesti julkisten töiden ministerinä Joe Clarkin hallituksessa. Hän oli myös kansallisen puolustuksen ministerinä vuosina 1985–1986. Hän oli opposition edustajainhuonejohtaja, "House Leader", vuosina 1981–1983 ja siirtymävaiheen opposition johtaja vuonna 1983.
Nielsen toimi vuosina 1984–1985 Kanadan Privy Councilin puheenjohtajana. Näyttelijä Leslie Nielsen on hänen nuorempi veljensä.
Aaton

Aaton on ranskalainen elokuvakameroiden valmistaja, jonka tuotteisiin kuuluu myös äänityslaitteita ja elokuvien jälkituotantokalusteita. Aatonin kamerat ovat erityisen suosittuja dokumenttielokuvien tekijöiden piirissä, johtuen niiden pikalatausmekanismista ja AatonCode-aikakoodijärjestelmästä.
Aaton-kameramalleja.
Aaton A-Minima.
Aaton A-Minima on 16 millimetrin elokuvakamera, jossa on 60 metriä filmiä sisältävä koaksiaalinen filmimakasiini. Siinä käytetään Arriflexin Positive Lock- eli PL-objektiivinkiinnitystä, ja sen kuvausnopeus on 1–32 ruutua sekunnissa, erillisellä 12 voltin akulla 1–50 ruutua sekunnissa.
Aaton Xterà ja XTR-Prod.
Aaton Xterà ja XTR-Prod ovat 16 millimetrin elokuvakameroita, joissa on 120 tai 240 metriä filmiä sisältävä koaksiaalinen filmimakasiini. Niissäkin käytetään PL-objektiivinkiinnitystä, ja niiden kuvausnopeus on 1–72 ruutua sekunnissa.
Aaton 35-III.
Aaton 35-III on 35 millimetrin filmiä käyttävä elokuvakamera, jossa on 120 metrin Active Displacement -filmimakasiini. Objektiivinkiinnitys on PL-tyyppiä, ja kuvausnopeus 2–40 ruutua sekunnissa.
Aaton Penelope.
Aaton Penelope on 35 millimetrin kamera, jossa on 120 metrin Displacement-makasiini ja PL-objektiivinkiinnitys. Sen kuvausnopeus on 3–40 ruutua sekunnissa.
Sam Rayburn

Samuel Taliaferro Rayburn (6. tammikuuta 1882 – 16. marraskuuta 1961) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän edusti Texasin osavaltion neljättä vaalipiiriä vuosina 1913–1961 ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1940–1947, 1949–1953 ja 1955–1961 yhteensä 17 vuotta, pidempään kuin yksikään toinen.
Rayburn oli Texasin osavaltion edustajainhuoneen jäsen 1909–1913 ja puhemies 1911–1913 ennen kuin hänet valittiin kongressiin. Hän kuoli syöpään 79-vuotiaana ja sai postuumisti Kongressin kultamitalin.
Brian Mulroney

Martin Brian Mulroney PC, CC, GOQ, (20. maaliskuuta 1939 – 29. helmikuuta 2024) oli kanadalainen asianajaja, liikemies ja poliitikko. Hän toimi progressiivis–konservatiivisen puolueen (nyk. Kanadan konservatiivipuolue) johtajana vuosina 1983–1993 ja Kanadan 18. pääministerinä vuosina 1984–1993.
Mulroney syntyi Baie-Comeaussa, Québecissä. Hänen vanhempansa Benedict ja Irene (O'Shea) Mulroney olivat katolisia kanadanirlantilaisia, ja poika oppi puhumaan sekä englantia että ranskaa.
Mulroney oli koulutukseltaan lakimies ja erikoistu työmarkkinaneuvotteluihin. Hänestä tuli 1976 Iron Ore Company of Canadan varatoimitusjohtaja, ja vuosina 1977–1983 hän toimi sen toimitusjohtajana.
Mulroney johdatti progressiivis–konservatiivisen puolueensa selvään vaalivoittoon vuoden 1984 parlamenttivaaleissa, jossa se sai 211 paikkaa edustajainhuoneeseen. Mulroneyn aikana allekirjoitettiin Kanadan, Yhdysvaltain ja Meksikon välinen Nafta-sopimus sekä hyvin epäsuosittu arvonlisäveron tuonut laki. Hän yritti myös saada Quebecin allekirjoittamaan Kanadan perustuslaki. Mulroney oli pääministerinä historiallisen epäsuosittu, minkä takia hänen puolueensa koki vuoden 1993 parlamenttivaaleissa ennennäkemättömän tappion.
Mulroney meni 1973 naimisiin Milica "Mila" o.s. Pivničkin kanssa, ja he saivat neljä lasta: Carolinen, Benedictin, Markin ja Nicholaksen. Lapsista Caroline Mulroney on toiminut poliitikassa ja Ben Mulroney televisiojuontajana. Hänen muistelmateoksensa "Memoirs: 1939–1993" julkaistiin 2007. 
Vuonna 2011 sai ensi-iltansa Mulroneystä kertova 71-minuuttinen koominen televisio-ooppera "Mulroney – The Opera", joka on esitetty myös Yle Teema -kanavalla.
Tallipäivystäjä

Tallipäivystäjä oli höyryveturien aikakaudella veturitalleilla öisin toimiva rautatiealan ammattilainen tai sellaiseksi koulutettava. 
Tallipäivystäjän tehtävät olivat moninaisia; hän toimi mm. tallien yövartijana eli valvoi, etteivät asiattomat päässeet talleihin, lisäsi tarpeen vaatiessa polttoainetta lämpiminä pidettäviin tai ylöslämmitettäviin vetureihin, hoiti tallikokonaisuuteen kuuluvaa ns. tallikattilaa, josta saatiin mm. lämmityshöyryä sekä hoiti kaikenlaiset muut juoksevat työt.
Tallipäivystäjinä käytettiin yleensä lämmittäjä- tai konepajaoppilaita. 
Nykyisin tallipäivystäjät ovat veturinkuljettajan pätevyyden omaavia vuoroesimiehiä.
Greg Jacina

Greg Jacina (s. 22. toukokuuta 1982 Guelph, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Italian pääsarjan SV Ritten-Renoniin.
Jacina pelasi viimeiset juniorikautensa OHL-sarjassa. Hän pelasi OHL:ssa viisi kautta Guelph Stormissa, Owen Sound Plattersissa ja Mississauga IceDogsissa. Yhteensä Jacinalle tuli OHL-pelejä 234, joissa kertyi yhtä monta pistettä.
Jacina teki NHL-joukkue Florida Panthersin kanssa farmisopimuksen syksyllä 2003. Ammattilaisuransa Jacina aloitti syksyllä 2003 ECHL-seura Augusta Lynxissä. Hän pääsi pelaamaan kauden 2003–2004 aikana myös AHL:n Rochester Americansissa. Seuraavalla kaudella Jacina vakiinnutti paikkansa AHL-tasolla Rochesterissa. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Jacina pelasi kauden 2005–2006 aikana, kun hän pelassi 11 ottelua Floridassa. Seuraavallakin kaudella Jacinalle merkittiin kolme NHL-peliä, vaikka edelleen pääosa kaudesta meni Rochesterissa.
Jacina teki kaudesta 2007–2008 sopimuksen SM-liiga-seura Lukon kanssa. Hän joutui kuitenkin olkapääleikkaukseen ennen kauden alkua, eikä pelannut kauden aikana peliäkään. Jacina palasi Lukkoon kaudeksi 2008–2009. Jacina ei pelannut Lukossa kuin marraskuulle asti, jolloin Lukko purki hänen koesopimuksensa. Tappara hankki Jacinan muutaman päivän päästä joukkueeseensa paikkaamaan loukkaantumisista kärsinyttä hyökkäystä. Tapparasta Jacina jatkoi vielä saman kauden aikana Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, Allsvenskaniin, kun Västerås hankki hyökkääjän.
Kaudeksi 2009–2010 Jacina siirtyi Serie A -joukkue SV Ritten-Renoniin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Tanskan pääsarjan Odense Bulldogsiin ja kaudeksi 2011–2012 saman sarjan Frederikshavn White Hawksiin. Frederikshavnissa Jacina pelasi kauden ja palasi sitten takaisin Italian Ritten-Renoniin.
Mike Siklenka

Mike Siklenka (s. 18. joulukuuta 1979 Meadow Lake, Saskatchewan, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija.
Washington Capitals varasi Siklenkan NHL:ään vuoden . Siklenka teki vuonna 1999 tulokassopimuksen Washingtonin kanssa. Hän pelasi seuraavien kolmen kauden ajan Washingtonin farmijoukkueissa AHL:n Portland Piratesissa ja ECHL:n Richmond Renegadesissa ja Hampton Roads Admiralsissa. Kaudella 2002–2003 Siklenka teki sopimuksen Philadelphia Flyersiin, jossa pääsi pelaamaan ensimmäisen NHL-ottelunsa. Yhtä NHL-ottelua lukuun ottamatta Siklenka pelasi Flyersin farmiseurassa Philadelphia Phantomsissa.
Kaudella 2003–2004 Siklenka joutui useaan siirtoon. New York Rangers otti hänet waiver-listalta, jonne hän oli joutunut Philadelphiassa. Siklenka pelasi Rangersissa toisen NHL-ottelunsa, jonka jälkeen Philadelphia nappasi hänet uudelleen itselleen waiverista. Myöhemmin saman kauden aikana Philadelphia kauppasi Siklenkan Dallas Starsiin vaihdossa Steve Gaineyhyn. Hän pelasi kauden aikana Rangersissa yhden NHL-ottelun ja otteluita kolmessa farmijoukkueessa: Philadelphia Phantomsissa, ja Utah Grizzliesissä AHL:ssa sekä Trenton Titansissa ECHL:ssä.
Kaudeksi 2004–2005 Siklenka päätti siirtyä pelaamaan Eurooppaan. Siklenka pelasi kaksi kautta Itävallan pääsarjassa Klagenfurtissa. Hän voitti kummallakin kaudellaan liigan jäähytilaston. Jälkimmäisellä kaudellaan hän sai 206 jäähyminuuttia. Siklenka jatkoi samaa tahtia myös Leksandissa Allsvenskanissa kaudella 2006–2007, jossa voitti myös sarjan jäähykuninkuuden. Ruotsin kakkostasolta Siklenka siirtyi SM-liigaan Lukkoon, jossa pelasi yhden kauden. Kaudeksi 2008–2009 Siklenka palasi Itävallan pääsarjaan, kun hän teki sopimuksen EC Salzburgin kanssa. Hän pelasi Salzburgissa kaksi kautta, kunnes sai sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa kaudeksi 2010–2011. Siklenka siirtyi kuitenkin takaisin Itävaltaan jo samalla kaudella pelattuaan AHL:n Chicago Wolvesissa 36 ottelua. Tammikuusta 2011 kevääseen 2016 Siklenka edusti Klagenfurtia.
Ellsworth Kelly

Ellsworth Kelly () oli yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä, joka kuului maansa tunnetuimpiin minimalisteihin. 
Kelly opiskeli Pratt Institutessa Brooklynissä vuosina 1941–1943 ennen joutumistaan palvelukseen toisessa maailmansodassa.
Sodan jälkeen Kelly täydensi opintojaan School of the Museum of Fine Artsissa Bostonissa ja École des Beaux-Artsissa Pariisissa. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä pidettiin vuonna 1951, ja hän toimi vuodesta 1974 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsenenä.
Suomessa.
Ellsworth Kelly osallistui Ars 83 -näyttelyyn neljällä suurikokoisella maalauksellaan "Kaari XI" (1974), "Punainen paneeli" (1980), "Tumma siniharmaa" (1980) sekä "Diagonaali ja paneeli XIV" (1982).
Goddammit I Love America!

Goddammit I Love America! on Mr. Bungle -yhtyeen kasetilla julkaistu omakustannealbumi.
Filippiinien yliopisto

Filippiinien yliopisto (, ) on Filippiinien ainoa kansallinen yliopisto. Yliopisto perustettiin vuonna 1908 lakimuutoksella ja sen koulutustarjonta kattaa lähes kaikki alat mukaan lukien maatalous-, lääke- ja oikeustiede; luonnon- ja yhteiskuntatieteet sekä tekniset tieteet ja taiteen.
Yliopisto on arvostettu ja Filippiinien valtion tuen ansiosta yliopiston lukukausimaksut ovat maan halvimpia. Tämän seurauksena kilpailu opiskelupaikoista on erittäin kovaa ja useisiin sen osayliopistoihin on vaikea päästä opiskelemaan. Filippiinien yliopisto kuuluu Kaakkois-Aasian ASEAN-maiden (ja sitä täydentävään ASEAN+3-maiden) yliopistoverkkoon.
Yliopisto on tunnettu hyvin poliittisista opiskelijajohtajistaan ja sen entisiin oppilaisiin lukeutuu useampia maan johtavia poliittisia ja taloudellisia johtajia, juristeja, lääkäreitä, taiteilijoita ja yrittäjiä. Monet Filippiinien presidentit ovat opiskelleet yliopistossa. 30 Filippiinien 50 kansallistaiteilijasta ja melkein kaikki kansallistieteilijät (28/29) ovat opiskelleet Filippiinien yliopistossa.
Yliopisto juhli satavuotishistoriaansa vuonna 2008.
Filippiinien yliopiston osayliopistot.
Yliopistojärjestelmä koostuu kahdeksasta osayliopistosta, jotka toimivat eri puolilla Filippiinejä. Monella osayliopistolla on useita kampuksia; yhteensä kampuksia on 17. Suurin osayliopistoista on UP Diliman, joka sijaitsee noin 10 km Manilasta koilliseen. Puolet Filippiinien yliopiston opiskelijoista on ollut Dilimanissa.
Filippiinien yliopiston osayliopistot, niiden pääkampusten sijainnit, perustamisvuosi, opiskelijamäärä, sisäänottoprosentti, ja kansallinen ranking (EduRankin mukaan):
Irvin Kershner

Irvin Kershner (29. huhtikuuta 1923 Philadelphia – 27. marraskuuta 2010 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -näyttelijä.
Kershner syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen Philadelphiassa, Pennsylvaniassa, ja opiskeli nuoruusvuosinaan musiikkia ja kuvataiteita. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopiston elokuvakoulusta, ja hänen tunnetuimpien ohjaustensa joukkoon kuuluu Tähtien sota -elokuva "Imperiumin vastaisku" (1980).
Kershner ohjasi myös muita tunnettuja elokuvia, kuten epävirallisen James Bond -jännärin "Älä kieltäydy kahdesti" ja "RoboCop 2:n". Ensiesiintymisensä näyttelijänä hän teki vuonna 1988 Martin Scorsesen elokuvassa "Kristuksen viimeinen kiusaus".
Jo vuonna 1961 Kershner oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi elokuvallaan "En tahdo kuolla". Hän oli lisäksi vuoden 1977 Emmy-ehdokas. Hän ei tehnyt ohjaajan- eikä näyttelijäntöitä sitten 1990-luvun.
Anitra Karto

Irma Anitra Karto-Härmä (ent. Heinonen, o.s. Gustafsson; ) oli suomalainen tanssija, näyttelijä ja kirjailija. Hän toimi ohjaajana Helsingin Naisvoimistelijoissa. Karto avioitui 1938 voimistelunopettaja Mauno Heinosen kanssa, joka kaatui talvisodassa 2. maaliskuuta 1940. Kartolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1956. Hän kuoli 47-vuotiaana ja hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.
Frédéric Guesdon

Frédéric Guesdon (s. 14. lokakuuta 1971, Saint-Méen-le-Grand) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Guesdon aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995 "Groupement"-tallissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Polti-talliin ja sijoittui 11. Pariisi-Roubaixissa ja kolmanneksi Ranskan mestaruuskilpailuissa. 
Guesdonin läpimurto tapahtui vuonna 1997 hänen siirryttyä vasta-aloittaneeseen Française des Jeux -talliin. Hän aloitti kauden vahvasti ja voitti Pariisi-Roubaixin. Seuraavaa suurta voittoa hän sai kuitenkin odottaa vuoteen 2000 saakka, jolloin hän otti etappivoiton Dauphiné Libéré -kilpailussa. Myös vuonna 2002 hän voitti Dauphiné Libéréssä etapin. Pariisi-Tours-kilpailun hän voitti vuonna 2006. Hän lopetti uransa 2012.
1–2–3–4–tulta!

1–2–3–4–tulta! on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1976.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on sovittanut Veikko Samuli, joka myös johtaa orkesteria.
Narnia (täsmennyssivu)

Narnia voi viitata seuraaviin asioihin:
Oon voimissain

Oon voimissain on suomalaisen iskelmälaulaja Vickyn viides vuonna 1979 studioalbumi. Levy koostuu aikansa tunnetuista funk -ja diskomusiikin kappaleista, jotka on käännetty suomeksi. Nimikappaleesta tuli Suomessa todellinen kestohitti. Muita levyn tunnettuja kappaleita ovat ”Menolippu”, ”Soita kelloain” sekä ”Koputa puuta”.
Albumi julkaistiin Delta-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Veikko Samuli.
Sata salamaa

Sata salamaa on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin kuudes, vuonna 1987 julkaistu studioalbumi. Rosti edusti nimikappaleella Suomea vuoden 1987 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Kalervo Halonen, ellei toisin mainittu.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikot.
Lähde:
Tuotanto.
Lähteet:
Katy Sexton

Katy Sexton MBE (s. 21. heinäkuuta 1982 Portsmouth) on brittiläinen uimari.
Sexton on ensimmäinen brittiläinen naisuimari, joka on voittanut kultaa uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa. Sexton voitti 200 m selkäuinnin vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän osallistui myös Ateenan vuoden 2004 olympialaisiin ja oli 200 metrin selkäuinnin finaalissa seitsemäs. Vuoden 1998 Kansainyhteisön kisoissa hän voitti 200 metrin selkäuinnin ja sijoittui kolmanneksi vuonna 2002.
Bob Grant

Bob Grant (s. Robert Sinclair Grant 14. huhtikuuta 1932 Lontoo – 8. marraskuuta 2003) oli brittiläinen näyttelijä, joka muistetaan erityisesti rahastaja Jack Harperin roolista televisiosarjassa "Mennään bussilla". Grant esiintyi 1980-luvulla myös suomalaisessa tv-mainoksessa, jossa hän mainosti "Lontoon rae" -makeisia.
Masennuksesta kärsinyt Grant teki itsemurhan marraskuussa 2003.