tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Thomas Browne

Thomas Browne (19. lokakuuta 1605 – 19. lokakuuta 1682) oli englantilainen oppinut, joka kirjoitti useita teoksia lääketieteestä, uskonnosta, tieteestä ja esoteerisuudesta. 
Brownen työt osoittivat suurta uteliaisuutta luontoon ja saivat vaikutteita tieteellisestä vallankumouksesta. Hänen töitään läpäisee toistuva viittaus klassisiin ja raamatullisiin lähteisiin sekä hänen omintakeinen persoonansa. Hänen kirjallinen tyylinsä vaihtelee lajin mukaan tuottaen rikasta, epätavallista proosaa, joka vaihtelee karuista muistilehtiöhavainnoista korkeimpaan barokin lennokkuuteen.
John Berger (hiihtäjä)

John Filip Berger (31. heinäkuuta 1909 Boden – 12. tammikuuta 2002 Sundbyberg) oli ruotsalainen hiihtäjä. Hän kilpaili 1930-luvulla ja saavutti pronssia vuoden 1936 olympialaisissa 4 × 10 kilometrin viestissä. Samana vuonna hän voitti Jokkmokks IK:n joukkueen avausosuuden hiihtäjänä Ruotsin-mestaruuden viestissä. Henkilökohtaisia Ruotsin-mestaruuksia hän ei voittanut.
Hadjer-Lamis

Hadjer-Lamis on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Sen pinta-ala on 30 800 neliökilometriä. Hadjer-Lamisissa oli vuonna 2009 noin 567 000 asukasta. Sen pääkaupunki on Massakory.
Alue sijaitsee maan länsiosassa Kamerunin rajalla. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 Chari-Baguirmin provinssin pohjoisosasta. 
Vuonna 2006 alueella havaittiin koleraa.
Kanem

Kanem on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu vuoden 2002 aluehallinnon uudistuksessa samannimisestä prefektuurista, joka jatkoi historiallisen Kanem-Bornun valtakunnan perinnettä. Kanemin pinta-ala on 72 000 neliökilometriä. Asukkaita on vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 333 387 henkeä.
Kanem sijaitsee maan länsiosassa Nigerin rajalla. Sen pääkaupunki on Mao. Alue jakautuu kolmeen departementtiin, jotka ovat Kanem, Nord-Kanem, Wadi-Bissam. Aliprefektuureja on kymmenen.
Forsand

Forsand on entinen Norjan kunta Rogalandin läänissä. Sen rajanaapureita pohjoisessa olivat Hjelmeland ja Strand, lännessä Sandnes Høgsfjordenin toisella puolella, etelässä Gjesdal ja idässä Bykle Itä-Agderin läänissä sekä Sirdal Länsi-Agderin läänissä.
Kunta oli asukasluvultaan Rogalandin pienimpiä, mutta pinta-alaltaan kolmanneksi suurin. Kunnan keskustaajama sijaitsi kahden vuonon, Lysefjordenin ja Høgsfjordenin, yhtymäkohdassa. Suurin osa asukkaista asuu Forsandin kuntakeskustassa.
Forsand liitettiin Sandnesiin vuoden 2020 alussa.
Pinnanmuodostus.
Kunta oli pitkulainen ja sen alueella oli runsaasti vuoria, laaksoja ja vuonomaisemaa. Lysefjordenin reunamilla ovat sekä Preikestolenin että Kjeragin kalliokielekkeet. Preikestolen kohoaa 600 m vuonosta ja Kjerag puolestaan 1 000 m.
Historia.
Fossanmoenin alueella on tehty laajoja arkeologisia kaivauksia. Sieltä on löydetty esineistöä sekä pronssikaudelta noin 1800 eaa., rautakaudelta että kansainvaellusajalta noin 600-luvulta. Löytöjen perustalta paikalle on restauroitu muinaiskylä nimeltä "Landa", jossa on kolme rakennusta: yksi pronssikaudelta, yksi rautakaudelta ja yksi kansainvaellusten ajoilta. Suurimman asutuskeskittymän paikalla arvioidaan olleen kansainvaellusten aikaan, jolloin paikalla on arveltu asuneen 250 ihmistä ja noin 400 eläintä.
Elinkeinoelämä ja matkailu.
Perinteisesti kalastus, metsästys, maatalous ja sisävesikalastus ovat olleet pääelinkeinoja. Nykyisin maatalous, hiekanotto, kalankasvatus ja matkailu muodostavat elinkeinoelämän selkärangan, minkä lisäksi kunnassa on joitakin pienyrityksiä.
Kjerag on suosittu base-hyppypaikka. Alueella on myös paljon merkittyjä retkeilyreittejä.
Mandoul

Mandoul on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 Moyen-Charin provinssin eteläosasta. 
Alue sijaitsee maan eteläosassa Keski-Afrikan tasavallan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Koumra. Vuonna 2009 alueella oli 637 086 asukasta. Sen pinta-ala on 17 000 km2.
Scooby-Doo (vuoden 1976 televisiosarja)

Scooby-Doo () on yhdysvaltalainen Hanna-Barberan tuottama animaatiosarja. Siitä tuotettiin yhteensä 40 jaksoa, joista ensimmäiset 16 jaksoa esitettiin The Scooby-Doo/Dynomutt Hour -ohjelman yhteydessä. Loput 24 jaksoa esitettiin vuosina 1977–1978 Scooby's All-Star Laff-A-Lympics/Scooby's All-Stars -ohjelman yhteydessä.
Sarja jatkoi alkuperäisen Scooby-Doo, Where Are You! -sarjan tapaan Scooby-Doon ja mysteeripoppoon seikkailuja mysteereiden ratkomisessa. Ohjelmassa tapahtuvien kohtauksien taustalle oli valmiiksi äänitettyä naurun ääniä, joita käytetään muun muassa komediasarjojen yhteyksissä.
Sarja Suomessa.
Suomessa Scooby-Doota julkaistiin 1990-luvulla VHS:lle ja myöhemmin Nelonen esitti sarjaa vuosina 1998–1999. Sitä esitetään edelleen Suomessa maksullisella Cartoon Network -kanavalla.
Heather North

Heather May North Kenney (13. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat – 30. marraskuuta 2017 Studio City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tehnyt muun muassa Scooby-Doo-sarjojen Daphne Blaken äänirooleja. Roolissa hän oli vakituisesti 1970-luvulta 1990-luvun animaatiosarjoihin ja elokuviin. Hän jatkoi roolissa myös 2000-luvulla muutamissa suoraan DVD:lle julkaistuissa elokuvissa.
Ura.
Northin näyttelijänura televisiossa alkoi 1960-luvulla, jolloin hän esiintyi vuoteen 1971 asti televisiosarjassa "Päivien viemää". Hän esiintyi myös "Seesamtiessä" vuosina 1968–1990. Hänet valittiin vuonna 1970 Stefanianna Christophersonin tilalle "Scooby-Doo, Where Are You!" -animaatiosarjan toiselle tuotantokaudelle. Ääninäyttelemisen ohella hän jatkoi televisiossa vierailurooleissa.
Perhe-elämä.
North oli naimisissa Wes Kenneyn, joka tunnetaan "Päivien viemää" -televisiosarjan tuottajana, kanssa vuodesta 1971 tämän kuolemaan 2015 saakka.
North kuoli 71-vuotiaana hengitystiehyttulehduksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen kotonaan Kaliforniassa 30. marraskuuta 2017.
Christianssands Bryggeri

Christianssands Bryggeri eli CB oli norjalainen vuonna 1856 perustettu olut- ja virvoitusjuomapanimo Kristiansandissa. Se oli eräs alueensa ja myös valtakunnallisesti tunnetuimpia tuotemerkkejä, jonka säilyttämiseksi Kristiansandissa perustettiin myös oma yhdistys, "CB ølets venner". Panimon toiminta Kristiansandissa lakkasi vuonna 2022.
Historia.
Panimon perusti konsuli Ole Jacob Mørch vuonna 1856. Hän joutui myymään panimon muiden yritystensä joukossa 1859 Krimin sodan aiheuttaman laman vuoksi.Sen osti konsuli Jørgen Christiansen 22 000 speciedalerilla. Christiansen viimeisteli panimorakennuksen ja aloitti tuotannon saman vuoden syksyllä.
Yritys menestyi, ja se pysyi Christiansenin suvun omistuksessa viiden sukupolven ajan vuoteen 1964, jolloin sen osti stavangerilainen Tou Bryggeri. Siitä lähtien panimo siirtyi omistajalta toiselle, ollen investoriryhmä Sørlandsvekstin, ruotsalaisen Spendrupsin hallussa ja vuodesta 1999 osa norjalaista Hansa Borg Bryggerier -yhtiötä.
Panimon tuotteet valmistettiin 1930-luvun jälkeen vuonna 1932 löydetyn "Christian IV"-lähteen veteen. Tarina kertoo lähteen löytyneen kuivana kesänä -32, jolloin panimon putkimies oli etsinyt vettä taikavarvun avulla. Lähde löytyi 32 metrin syvyydestä ja sen puhdas vesi pysyy 9-asteisena kesät talvet.
Hansa Bryggerier lakkautti Kristiansandin panimon vuonna 2022, koska yhtiön mukaan panimon uudistaminen ei olisi ollut pidemmällä aikavälillä kannattavaa. Lakkauttamishetkellä panimo työllisti 28 työntekijää. CB-tuotemerkillä oluen valmistuksen kerrottiin jatkuvan Bergenissä.
Tuotteet.
Oluen lisäksi panimo tuotti myös muita virvoitusjuomia, kuten limonadia ja siideriä.
CB-oluen ystävät.
Panimolla oli oma kannatusyhdistys, "CB-ølets venner", joka perustettiin 18. toukokuuta 1988 Telford Pubissa Kristiansandissa. Even Ruud oli jäsen numero 001.
Yhdistyksen toiminta oli aluksi vaatimatonta, mutta Nora-konsernin ostettua Tou Bryggerin 1989 CB:tä uhkasi lakkautus ja tuotannon siirto muualle maahan. Yhdistys aktivoitui tämän heidän mukaansa Sørlandetin identiteetille olennaisen asian puolesta ja keräsi 10 000 allekirjoitusta. Kaksi yhdistyksen jäsentä toimitti allekirjoitukset sekä näytteen panimon tuotannosta konsernijohdolle. Panimo säilyi paikkakunnalla vuoteen 2022 saakka. Vuonna 2004 yhdistyksessä oli yli 10 000 jäsentä..
Jukka Meskanen

Jukka Meskanen (s. 12. lokakuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi kaudella 2008-09 Valkeakosken Isku-Veikkojen riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Hän on Nurmon Jymyn kasvatteja. Urallaan hän on pelannut SM-liigassa, 1-sarjassa sekä 2-sarjassa. Hän on voittanut sekä 1-sarjan että myös 2-sarjan mestaruuden.
Ura.
Nuoruusvuodet.
Jukka Meskanen aloitti lentopallon harrastamisen Nurmon Jymyn väreissä.
1- ja 2-sarjat.
Meskanen aloitti uransa aikuisten sarjoissa, kun hän pelasi Kauhavan Wisan lentopallojoukkueessa, Lentopallon 1-sarjaa. Kauhavan joukkueen hajottua, hän vaihtoi Nurmon Jymyyn pelaamaan kakkossarjaa, jossa hän oli nostamassa seuraa heti ensimmäisellä kaudellaan historiallisesti ykkössarjaan. Hän oli yksi kakkossarjan parhaimmista pelaajista nousukaudella.
Nurmolaislähtöinen Meskanen oli viihtynyt hyvin vuoden kasvattajaseuransa Jymyn riveissä, mutta lähti kuitenkin kauden jälkeen Valkeakoskelle opiskelujen vuoksi. Valkeakoskella hän alkoi pelata 1-sarjassa pelaavan Valkeakosken Isku-Veikkojen riveissä. Hän nousi heti joukkueen runkopelaajaksi, ja pian myös joukkueen kapteeniksi. Valkeakoskelaisseuran kanssa hän pääsi neljänä kautena peräkkäin SM-liigakarsintoihin, josta paikka ei kuitenkaan auennut Lentopallon SM-liigaan. Viimein SM-liigaovi aukesi kauden 2006-07 päätteeksi, kun Isku-Veikot pudotti liigakentiltä Korson Vedon ja Keski-Savon Paterin. Nousu liigaan tuli valkeakoskilaisille hieman yllättäen, mutta organisaatio tarttui kuitenkin loistavaan tilaisuuteen.
SM-liiga.
Meskanen päätti jatkaa uraansa liiganousun tehneessä seurassa. Hänen uransa ensimmäistä SM-liigakautta haittasivat loukkaantumiset, jotka sotkivat etenkin alkukauden pelit. Joulutauon jälkeen kovakätinen laitahyökkääjä palasi kuitenkin kentille ja jälki oli odotetun tuhoisaa, sillä hän oli Isku-Veikkojen toiseksi tehokkain pelaaja loppukauden ajan. Lisäksi Meskanen oli joukkueen kapteeni, kuten myös edellisillä kausillakin. 
Kaudella 2008-09 Meskanen nousi SM-liigassa eturivin yleispelaajiin. Hyvän kesäharjoittelukauden jälkeen hän oli todella vahvassa vedossa, ja johdattikin Isku-Veikot historian ensimmäisen kerran pudotuspeleihin sekä runkosarjassa historian parhaimpaan sijoitukseen. Henkilökohtaisissa tilastoissa hän oli pistepörssissä 15. sijalla ja etenkin syöttötilastossa hän oli vahvoilla voittaa koko tilaston, mutta tippui kuitenkin loppukaudesta seitsemännelle tilalle.
Muuta.
Vaikka Meskanen on ollut jo monta vuotta Valkeakosken Isku-Veikkojen pelaaja, on hän pelannut kasvattajaseuransa Nurmon Jymyn riveissä muutamia ystävyysotteluita.
Erik Guay

Erik Guay (s. 5. elokuuta 1981 Mont Tremblant, Québec, Kanada) on uransa vuonna 2018 lopettanut kanadalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun maailmanmestari ja maailmancupin voittaja sekä syöksylaskun maailmanmestari. Hän on Kanadan kaikkien aikojen parhaiten menestynyt alppihiihtäjä. 
Guay saavutti ensimmäisen voittonsa maailmancupin osakilpailussa Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa helmikuussa 2007. Kun hän voitti kisan, hänestä tuli ensimmäinen kanadalainen 13 vuoteen ja ensimmäinen kautta aikojen Québecistä, joka on voittanut maailmancupin osakilpailun. Syöksylaskucupissa hän oli kolmas. Kaudella 2009–2010 hän voitti supersuurpujottelukilpailut Kvitfjellissä ja Garmisch-Partenkirchenissä. Samalla kaudella hän voitti myös supersuurpujottelucupin kokonaiskilpailun. Kaudella 2013–2014 Guay voitti Val Gardenan sekä Kvitfjellin syöksylaskut. Syöksylaskucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2016–2017 hän oli syöksylaskucupissa viides. Kolmen parhaan joukkoon hän on sijoittunut kaikkiaan 25 kertaa (16. maaliskuuta 2017 mennessä).
Talviolympialaisissa 2006 Guay oli lähellä mitalia, kun hän oli neljäs super-G:ssä loukkaantumisestaan huolimatta. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui kuudenneksi sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän oli syöksyssä neljäs jääden pronssista 0,02 sekunnin päähän sekä super-G:ssä kuudes vain 0,03 sekuntia kolmannesta sijasta jääneenä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli viides sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa. Ensimmäisen arvokisamitalinsa Guay saavutti voitettuaan Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 kultaa syöksylaskussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa kymmenes. Hän voitti supersuurpujottelun maailmanmestaruuden ja sai MM-hopeaa syöksylaskussa Sankt Moritzissa 2017.
Felix Neureuther

Felix Neureuther (s. 26. maaliskuuta 1984 München-Pasing, Saksa) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Neureuther on yltänyt urallaan alppihiihdon maailmancupissa 47 kertaa palkintokorokkeelle ja voittanut 13 kertaa. Ensimmäisen maailmancup-voittonsa hän saavutti Kitzbühelissä 24. tammikuuta 2010. 
Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa pujottelussa ja pronssia joukkuekilpailussa. Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli pujottelussa neljäs, Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 suurpujottelussa neljäs ja pujottelussa pronssilla, St. Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pujottelussa kolmas sekä St. Moritzin 2003 MM-pujottelussa viidestoista. 
Torinon talviolympialaisissa 2006 hän kilpaili pujottelussa ja suurpujottelussa joutuen keskeyttämään molemmat lajit. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi ja keskeytti pujottelun. Sotšissa 2014 hän oli niin ikään suurpujottelussa kahdeksas ja keskeytti pujottelun.
Neureuther lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2019.
Felix Neureuther tulee alppihiihtosuvusta, sillä hänen äitinsä Rosi Mittermaier on voittanut olympiakultaa, maailmanmestaruuden ja maailmancupin, ja myös hänen isänsä Christian Neureuther on menestynyt hyvin alppihiihdossa.
Karjalan lunnaat

Karjalan lunnaat on Ilkka Remeksen romaani, jonka WSOY on julkaissut vuonna 1998.
Juoni.
Romaanissa suomalais-amerikkalainen Maria Fillmore suorittaa Venäjän mafialta saamaansa tehtävää: Naton laajeneminen on pysäytettävä. Huippukokouksessa Suomen, Yhdysvaltain ja Venäjän presidentit myrkytetään ja vastalääke on vain Fillmorella. Fillmore pettää toimeksiantajansa ja vaatiikin Karjalan palauttamista.
Palkinnot.
Suomen dekkariseura palkitsi kirjan Vuoden johtolanka -palkinnolla vuonna 1999.
"Karjalan lunnaiden" kritiikissään Jake Nyman arvioi Remeksen tuotantoa sanoen "Remestä on turha verrata enää lajityypin ulkomaisiin huippunimiin – itse asiassa tomclancyt ja kenfollettit saavat olla mielissään, jos heitä verrataan Ilkka Remekseen".
SinäMinä

SinäMinä oli vuosina 1969–2010 ilmestynyt nuortenlehti, jota julkaisi oululainen MM-Kustannus Juntunen Ky. Kohderyhmä ovat noin 12–19-vuotiaat teini-ikäiset tytöt. Lehti julkaisi novelleja, julkkishaastatteluja, kauneudenhoito-ohjeita ja muotia. Lehdessä oli myös julisteita, fanikuvia ja kaikkea nuorten elämään liittyvää.
Lehti ilmestyi kerran kuussa. Se perustettiin vuonna 1969 nimellä Sinä &amp; Minä ja sitä julkaisi aiemmin oululainen Kolmiokirja. SinäMinän julkaiseminen päättyi vuonna 2010.
Ossi Heino

Ossi Heino (11. toukokuuta 1983) on suomalainen lentopalloilija, joka pelaa kaudella 2012–2013 Tampereen Kisatoverien joukkueessa. Pelipaikaltaan hän on passari. Pituutta hänellä on 188 cm. Hänen veljensä Jussi Heino on vielä menestyksekkäämpi lentopalloilija.
Ossi Heino on pelannut Lentopallon SM-liigassa 138 ottelua muun muassa Valkeakosken Isku-Veikkojen ja Tampereen Isku-Volleyn joukkueissa. Hän pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa 19-vuotiaana kaudella 2002.
Marko Tuominen

Marko Tuominen (1. tammikuuta 1980) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän pelasi kaudella 2007–2008 SM-liigassa Valkeakosken Isku-Veikkojen joukkueessa 29 ottelua.
Kausi 2007–2008 oli Tuomiselle uran ensimmäinen Suomen korkeimmalla sarjatasolla. Ennen SM-liigaa hän oli pelannut monta vuotta Lentopallon 1-sarjaa Valkeakoskella. Kauden 2006–2007 päätteeksi joukkue nousi SM-liigaan.
Ladysmith (KwaZulu-Natal)

Ladysmith on kaupunki KwaZulu-Natalin provinssissa Etelä-Afrikassa. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1991 30 532 henkeä. Kaupungissa on elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta ja rengastehdas.
Natalin siirtokunnassa asuneet buurit perustivat Ladysmithin vuonna 1851 ja se nimettiin siirtokunnan kuvernöörin sir Harry Smithin vaimon mukaan. Kaupungin väkiluku kasvoi, kun sieltä valmistui rautatie Durbaniin vuonna 1886. Toisen buurisodan aikana brittiläiset joukot olivat piiritettynä kaupungissa lokakuusta 1899 helmikuuhun 1900 asti.
Mustat enkelit

Mustat enkelit voi tarkoittaa seuraavia:
Akira Sasaki

Akira Sasaki (, (s. 26. syyskuuta 1981 Ōno, Hokkaidō, Japani) on japanilainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut pujotteluun.
Sasakin paras sijoitus maailmancupissa on toinen ja tähän hän on pystynyt kolme kertaa: Wengenissä 2003 sekä Schladmingissa ja Shigakogenissa 2006. Kaikki palkintosijat ovat olleet toisia sijoja ja ne ovat tulleet pujottelusta. Lisäksi Sasaki on osallistunut vuosina 2002, 2006 ja 2010 talviolympialaisiin, parhaana saavutuksena Vancouverin 2010 pujottelun 18. sija. MM-kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan pujottelun 19:s St. Antonissa 2001. Sasaki kilpailee Salomonin suksilla.
Juho Kallio

Juho Eemil Kallio (26. heinäkuuta 1894 Ylihärmä – 20. syyskuuta 1940) oli jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Kallio ja Susanna Hietakangas. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Siiri-Maria Ryhäsen kanssa. Ennen sotilasuralle päätymistään hän toimi maanviljelijänä kotitilallaan.
Sotilasura.
Kansakoulun käynyt maanviljelijän poika Kallio liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan joulupäivänä 1915. Juho Emil Kallio otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Suomeen (Vaasaan) hän palasi pääjoukon mukana jääkärivääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918.
Suomen sisällissodassa hänet komennettiin joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja 27. huhtikuuta 1918 hänet siirrettiin pataljoonan 3. komppaniaan. Juho Emil Kallio osallistui Suomen sisällissodassa taisteluihin Tampereella, Aittolahdessa, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa. Suomen sisällissodan jälkeen hän jäi vääpeliksi samaiseen joukko-osastoon, josta myöhemmin muodostettiin Uudenmaan rykmentin 6. komppania. Myöhemmin hänet siirrettiin rykmentin 2. konekiväärikomppaniaan joukkueenjohtajaksi ja edelleen komppanian vääpeliksi. Vuonna 1924 hänet siirrettiin Ilmailukouluun (vuodesta 1938 Ilmasotakoulu) hallipäälliköksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1927 asti, minkä jälkeen hänet siirrettiin ohjaajalaivueen vääpeliksi, missä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti. Hänet haudattiin Kauhavalle 28.9.1940.
Liberty-alus

Liberty-alus oli Yhdysvalloissa toisen maailmansodan aikana rakennettu rahtilaivatyyppi. Kun Saksan sukellusvenease harvensi kauppalaivastoja tuhoisalla tavalla, havaittiin pian tarvittavan nopeasti rakennettavia suuria laivoja lisää.
Teollisuusmies Henry J. Kaiser keksi ajatuksen: hän suunnitteli muutamia aivan uusia tyyppejä, jotka olivat riisuttuja malleja silloin käytetyistä. Mullistavin uutuus oli se, että alukset valmistettiin standardiosina ja koottiin telakoilla hitsaamalla eikä niittaamalla kuten siihen asti. Tuloksena oli, että nopeimmat rakentamiset kestivät kymmenen päivää, kun normaalisti isoa rahtilaivaa rakennettiin noin neljä kuukautta.Tunnetuin näistä alustyypeistä oli 10 000 tonnin Liberty. Alustyyppi oli öljylämmitteinen ja vaati miehistöä 35 henkeä. Lisäksi aluksilla oli sota-aikana tykkimiehiä.
Uusi alustyyppi oli epämiellyttävä yllätys saksalaisille; Joseph Goebbels kutsui niitä radiopuheissaan "Kaiserin ryömiviksi ruumisarkuiksi" ja väitti että Kriegsmarine upottaisi niitä nopeammin kuin uusia ehdittäisiin rakentamaan. Todellisuudessa amerikkalaiset telakat rakensivat uusia Liberty-aluksia nopeammin kuin Kriegsmarine kykeni niitä upottamaan.
Liberty-laiva oli nopea ja halpa rakentaa. Laskettiin, että sen odotusarvoinen elinikä oli 20 Atlantin ylitystä, ja että se kattaisi elinkaarikustannuksensa jo ensimmäisen purjehduksensa tuotoilla. Loput 19 olisivat täyttä nettoa. 
Aluksessa oli kaksi öljypolttoista kattilaa ja yksi kolmisylinterinen mäntätoiminen pystysuora trippelihöyrykone, joka pyöritti yhtä potkuria. Aluksen reittinopeus oli 11 kn. 
Sodan jälkeen.
Aluksia nähtiin vielä vuosikymmenien ajan rauhanajan liikenteessä. Suomessa niitä oli kolme, S/S Tranvik, S/S Frostvik ja S/S Margrethe Paulin. Libertyjen ongelmana oli loppuun asti muita aluksia suurempi huoltotarve, koska niitä ei ollut suunniteltu alun pitäen pitkäaikaiseen käyttöön. Niitä kuitenkin käytettiin pitkälle 1970-luvulle asti reittiliikenteessä.
Libertyjä hiukan monipuolisempia "Victory"-luokan aluksia rakennettiin viimeisinä sotavuosina. Niitä rakennettiin Libertyistä poiketen myös moottorialuksina tai dieselöitiin sotavuosien jälkeen.
Tekniset tiedot.
Esimerkkinä edellä mainittu, vuonna 1943 valmistunut Liberty-luokan alus "S/S Frostvik":
Mpande

Mpande (1798 Babanango, Zulumaa – 1872) oli zulujen kuningas, joka hallitsi vuosina 1840–1872. Mpande oli häntä edeltäneiden kahden zulukuninkaan, Shakan ja Dinganen, velipuoli.
Blood Riverin taistelun jälkeen zuluvaltakunta ajautui sisäpoliittiseen kriisiin ja hajosi. Mpanden velipuoli Dingane, joka hallitsi zuluvaltakuntaa, ei luottanut Mpandeen ja suunnitteli tämän surmaamista. Mpande pakeni etelään tuhansien seuraajien kanssa.
Voortrekkerit halusivat zulujen johtoon heihin Dinganea suopeammin suhtautuvat kuninkaan ja ryhtyivät tukemaan Mpandea sotilaallisesti. Buurien tuella Mpande löi Dinganen joukot Magongon taistelussa 1840 ja nousi zulujen kuninkaaksi.
Mpanden poikien Cetshwayon ja Mbuyazin välisessä sisällissodassa hän tuki Mbuyazia, mutta lopulta Cetshwayo voitti sodan 1857. Estääkseen Cetshwayota horjuttamasta hänen asemaansa Mpande haki tukea sekä briteiltä että buureilta, ja luovutti vastineeksi osia alueistaan. Brittiläisen Theophilus Shepstonen välittämänä Cetshwayo ja Mpande sopivat erimielisyytensä ja Mpande säilyi kuninkaana kuolemaansa asti.
Marian-neito

Marian-neito tai Marion on henkilöhahmo Robin Hoodista kertovissa tarinoissa. Hänestä tulee Robin Hoodin rakastettu. Myöhemmin Marian-neito ja Robin Hood avioituvat, kun takavarikoidut maat palautetaan takaisin Robinin haltuun ja paha prinssi Juhana karkotetaan maasta.
Marian-neito ei alkujaan kuulunut vanhimpien tunnettujen Robin Hood -balladien henkilöhahmoihin. Hän ja Robin olivat kuitenkin molemmat yleisiä kevätjuhlissa ja kansannäytelmissä käytettyjä hahmoja ja esiintyivät siten yhdessä ainakin 1400-luvun lopulta lähtien. On esitetty, että Marian olisi alun perin muodostettu Neitsyt Mariasta ja muuttunut kansan suussa Marianiksi, kun Robin Hoodin legenda liitettiin osaksi vuotuisia toukokuisia kevätjuhlia. Kevätjuhlien hahmona esiintyi silloin tällöin Marianin ja Robin Hoodin lisäksi myös Veli Tuck.
Isak Pihlman

Isak Pihlman (23. marraskuuta 1650 Uusikaupunki − 21. huhtikuuta 1707 Turku) toimi Turun akatemian professorina ja rehtorina 1700-luvun alussa.
Opiskelu.
Pihlman syntyi Uudessakaupungissa 23.11.1650. Hänen isänsä Erland Håkansson (s. 1621 – k. 14.6.1690 Sääksmäki) oli lähtöisin Ruotsin Uplannista, mistä muutti Suomeen ja toimi raatimiehenä Uudessakaupungissa 23 vuoden ajan. Isak laitettiin jo varhain opintielle: 19.4.1659 Uudenkaupungin pedagogian ja 18.3.1665 Porin triviaalikoulun oppilas. Ylioppilas Turussa 22.11.1671 ja Uppsalassa 30.5.1678. Ylimmän luokan stipendiaatti 1681–1682, maisteri 7.12.1682.
Pihlman toimi Turun katedraalikoulun laulunopettajana 1681, lehtorina ja konrehtorina 1683 ja rehtorina 1685–1698. Samanaikaisesti hän oli Turun tuomiokapitulin jäsen 1685–1707 ja henkilökohtaisen palkkapitäjänsä Maskun kirkkoherra 1689–1698.
Pihlman opettajana.
Turun akatemiassa kielten eli kreikan ja heprean professuuri oli vapautunut 1697 Pihlmanin langon David Lundin siirryttyä teologiseen tiedekuntaan. Pihlman otti viran vastaan 1698. Heprean ja kreikan opetus oli käytännössä Vanhan ja Uuden testamentin raamatunselitystä siten, että pääpaino oli heprealla. Tässä toimessaan Pihlman ohjasi 19 opintyötä, jotka miltei kaikki olivat hepreasta. Vaikka raamatun opetus oli yleisintä, säilyneistä luento-ohjelmista ilmenee, että ainakin 1704 hän tulkitsi oppilaille Plutarkhoksen Lastenkasvatuskirjaa ja Homeroksen Iliasta.
Pihlman oli aina halunnut eloquentian eli kaunopuheisuuden professoriksi, mutta hänen toiveensa toteutui vasta 1704. Kaunopuheisuus tarkoitti käytännössä latinan opetusta. Säilynyt vuoden 1706 luento-ohjelma kertoo, että Pihlman "julkisilla luennoilla selittää Cornelius Neposta ja Caesaria ja yksityisesti opastaa opiskelijoita erilaisissa tyyliharjoituksissa sekä yrittää tyydyttää heidän toiveitaan joidenkin Ciceron puheiden selittämisessä".
Ennen kuolemaansa Pihlman ehti tuottaa kaunopuheisuuden alalta vain yhden väitöskirjan. Tämä Olaus Turdinin opintyö (1707) Romanus bilinguis (kaksikielinen roomalainen) käsitteli kansan puhuman latinan ja kirjakielen eroja ja kumosi keskiaikaisen väitteen, että kyseessä olisi ollut kaksi eri kieltä. Pihlmanin ja Turdinin mukaan kansankieli (sermo plebeius) ja sivistyneiden kieli (sermo urbanus) olivat molemmat latinaa, mutta sivistyneet olivat muokanneet kieltänsä vanhemman ja kultivoidumman kreikan mukaiseksi siten, että suuri osa sanastosta ja tyylikeinot olivat kreikasta. Kielitiede ei tähän aikaan vielä oivaltanut, että kreikka ja latina olivat molemmat saman indoeurooppalaisen peruskielen jälkeläisiä. Koska sanoissa havaittiin paljon yhtäläisyyksiä, ne voitiin selittää vain siten, että roomalaisten uskottiin lainanneen ne vanhemmasta kielesta, kreikasta.
Turun suomalaisen seurakunnan kirkkoherra 1698, akatemian rehtori 1701–1702. Valtiopäivämies 1693.
Perhesuhteet.
Isak Pihlman kuoli Turussa 21.4.1707 ja haudattiin Maskuun. Puoliso: 1682 Perniön Latokartanon vuokraajan ja rykmentinkirjuri Johan Lundin (k. 1702) ja tämän vaimon Margareta Gyllenbögelin tytär Anna Lund, elossa vielä 1716.
Lapsia:
Henrik Lilius (professori)

Johan Henrik Lilius (3. helmikuuta 1939 Viipuri – 12. kesäkuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen rakennushistorioitsija, professori ja valtionarkeologi. 
Henkilöhistoria.
Henrik Liliuksen vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti Lars-Henrik Lilius ja Greta Edelman. Henrik Lilius kävi Heinolan lukiota, josta pääsi ylioppilaaksi 1957. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1964 ja väitteli siellä tohtoriksi Raahen Pekkatorista vuonna 1967. Lilius aloitti työuransa Muinaistieteellisessä toimikunnassa eri tehtävissä vuosina 1959–1965. Valtion humanistisessa toimikunnassa hän työskenteli tutkijana 1966–1972.
Lilius toimi Suomen Rooman-instituutin (Villa Lante) johtajana vuosina 1972–1976, Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin historian professorina vuosina 1975–1983, Helsingin yliopiston taidehistorian professorina 1983–1993, Suomen Ateenan-instituutin johtajana 1992 sekä Museoviraston pääjohtajana ja valtionarkeologina vuosina 1993–2003.
Lilius oli Helsingin yliopiston taidehistorian dosentti vuodesta 1967 ja Suomen Muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1977–1984.
Henrik Liliuksen ja hänen puolisonsa, ruotsin kielen kääntämisen ja tulkkauksen entisen professorin Pirkko Laine Liliuksen (s. 1939) poika on tietotekniikan professori Johan Lilius (s. 1964).
Legio VII Claudia Pia Fidelis

Legio VII Claudia Pia Fidelis ("Claudiukselle uskollinen ja luotettava") oli roomalainen legioona. Julius Caesar perusti legioonan vuonna 58 eaa. Gallian sotaa varten. 
Caesarin sisällissodan aikana legioona soti Hispaniassa ja Dyrrhakhionin taistelussa sekä Farsaloksen taistelussa. Tämän jälkeen sotilaat kotiutettiin, mutta heidät kutsuttiin taas palvelukseen African sotaretkeä varten. Legioona otti osaa Thapsacuksen taisteluun. Seuraavana vuonna legioonan sotilaille lahjoitettiin maata Capuan ja Lucan alueelta.
Julius Caesarin murhan jälkeen legioonan veteraanit kannattivat Octavianusta. Octavianus muodosti legioonan uudelleen nimellä Legio VII Paterna. Legioona taisteli Mutinan sodassa, Filippoin taisteluissa ja Perusian sodassa. Legioonalaiset saivat tämän jälkeen maata Etelä-Galliasta. Augustuksen hallituskauden aikana legioona lähetettiin Galatiaan ja se tunnettiin usein lisänimellä "Macedonica", ehkä Filippoin voiton kunniaksi. Myöhemmin legioona siirrettiin Dalmatiaan. Vuonna 42 Legio VII ja Legio XI kukistivat Lucius Arruntius Camillus Scribonianuksen kapinan Claudiusta vastaan. Tästä syystä kummatkin legioonat saivat lisänimen "Claudia Pia Fidelis". Myöhemmin legioona siirrettiin Tonavalle. 
Neron kuoleman jälkeen Legio VII kannatti aluksi Othoa, mutta tämän kukistuttua se alkoi kannattaa Vespasianusta. Legio VII oli mukana Cremonan toisessa taistelussa. Trajanuksen aikana legioonalla oli tärkeä rooli Daakian sodissa. Legioona otti myös osaa Trajanuksen Parthian sotaan, Lucius Veruksen Parthian sotaan ja markomannisotaan. 
Vuonna 193 legioona liittyi Septimius Severuksen kannattajiin. 200-luvulla Legio VII oli aktiivinen itäisissä provinsseissa. Gallienuksen sotiessa Gallian keisarikuntaa vastaan legioona sai lisänimet Pia VI Fidelis VI ja Pia VII Fidelis VII ("seitsemän kertaa uskollinen ja seitsemän kertaa luotettava"). Legio VII toimi vielä 300-luvun lopulla Tonavan rintamalla.
Franciszek Lilius

Franciscus (Franciszek) Lilius (n. 1600 – 1657) oli puolalainen säveltäjä, jonka huomattava vaikutus näkyi 1600-luvun Varsovan kulttuurielämässä. Hän oli alkujaan italialaisesta Giglin suvusta.
Lähteet.
Completorium: Franciszek Lilius
Ekologinen kynnysarvo

Ekologinen kynnysarvo voidaan määritellä muutoskohdaksi, jossa suhteellisen pieni ulkoisten olojen muutos aiheuttaa nopean muutoksen ekosysteemissä. Kun ekologinen kynnysarvo on ylitetty, ekosysteemi ei välttämättä enää palaudu alkuperäiseen tilaansa. Ekologisen kynnysarvon ylittyminen johtaa usein nopeaan muutokseen ekosysteemin terveydessä.
Ekologisen kynnysarvon määritelmiä.
Ekologiselle kynnysarvolle on monia määritelmiä. Yhteistä useimmille määritelmille muutosten epälineaarisuus. Näitä muutoksia aiheuttavat sekä ihminen että luonnon omat prosessit.
Groffman
määrittelee ekologisen kynnysarvon sellaiseksi muutoskohdaksi, jossa tapahtuu raju muutos ekosysteemin laadussa, ominaispiirteissä tai ilmiöissä, tai jossa pieni muutos ympäristökuormituksessa aiheuttaa suuren vasteen ekosysteemissä. Yleisellä tasolla ekologiset kynnysarvot voidaan määritellä ekosysteemien murroskohdiksi joissa kuormitus johtaa rajuun ja äkilliseen muutokseen ekosysteemissä.
Kriittinen kuormitus on esimerkki läheisesti kynnysarvoihin liittyvästä termistä.
Ekologisten kynnysarvojen ominaispiirteitä.
Kynnysarvoja voidaan luonnehtia pisteinä tai vaihettuma-alueina. Vaihettumatyyppinen kynnysarvo kuvastaa vähittäistä muutosta tai siirtymää yhdestä tilasta toiseen, eikä niinkään rajua muutosta jossakin tietyssä pisteessä. Ekologiset kynnysarvot ovat herättäneet huomiota koska monissa tapauksissa ympäristön tilan katastrofaalinen heikentyminen on osoittautunut vaikeaksi tai miltei mahdottomaksi korjata. Ekologinen sukupuutto on esimerkki täysin palautumattomasta muutoksesta.
Ekologisiin kynnysarvoihin liittyy usein hystereesi, eli systeemin tilan riippuvuus systeemin aiemmista tiloista. Silloinkin kun muutokset eivät ole palautumattomia, palautuminen uudesta tilasta aiempaan voi tapahtua hyvin eri tavoin verrattuna kehityskulkuun, joka johti uudenlaiseen tilaan.
Ekologisissa kynnysarvoissa on oleellista yhteiskuntien ja ekosysteemien dynaaminen vuorovaikutus, joka kehittyy eri tasoilla heijastellen ihmisen ja luonnon rakenteiden ajallisia ja paikallisia muutoksia. Äkilliset muutokset ekosysteemien tilassa voivat synnyttää muutoksia ihmisten ekosysteemien hoitoa koskevassa ymmärryksessä. Nämä muutokset puolestaan voivat muuttaa yhteiskunnallisia käytäntöjä ja johtaa uusiin muutoksiin ekosysteemeissä.
Kynnysarvojen havaitseminen.
On olemassa hyvin monenlaisia kynnysarvoja, eikä niitä voida aina havaita suoraviivaisesti. Yksi kynnysarvon todentamisen tapa on tutkia aikasarjoja, jotka näyttävät ilmentävän jonkinlaista äkillistä hypähdystä. Tällaisten hypähdysten tunnistamiseen ja havaitsemiseen on kehitetty erityisiä menetelmiä.
Esimerkkejä ekologisista kynnysarvoista.
Jotkut esimerkit kynnysarvojen ylityksistä on kuvattu tarkoin, kuten kirkkaiden järvien muutokset sameavetisiksi. Monia muitakin esimerkkejä luultavasti on olemassa. Resilience Alliancen ja Santa Fe Instituten kynnysarvotietokanta sisältää yli sata esimerkkiä.
Stampe &amp; Vertongen Museum

Stampe &amp; Vertongen Museum on belgialainen ilmailumuseo. 
Se sijaitsee Deurnen lentokentällä. Se on auki vain lauantai- ja sunnuntai-iltapäivisin. 
Sen kokoelmiin kuuluvat mm.
Riikinkukkorausku

Riikinkukkorausku ("Potamotrygon motoro") on Etelä-Amerikassa Amazonin alueella elävä rauskulaji, joka on täydellisesti sopeutunut makeaan veteen, vaikka sen esi-isät olivat mereisiä. Paikalliset ihmiset pelkäävät tätä kalaa enemmän kuin piraijoja sillä se sitä on värityksensä ansiosta vaikea erottaa joenpohjasta ja jos sen päälle astuu se käyttää pyrstössään olevaa myrkkypiikkiä. Riikinkukkorauskun myrkky ei ole ihmiselle vaarallista, mutta pisto on hyvin tuskallinen (vastaa useampaa ampiaisenpistoa). Kaikesta huolimatta riikinkukkorausku on suosittu laji yleisöakvaarioissa, sillä se sopeutuu hyvin vankeuteen ja sen tiedetään lisääntyneen vankeudessa. Myös erittäin suuriin kotiakvaarioihin mielenkiintoinen laji.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuinen riikinkukkorausku on 50–70 cm pitkä ja 30 cm leveä. Selkäpuoli on ruskea ja musta-keltaisten rengaskuvioiden kirjoma.
Ravinto.
Riikinkukkorausku saalistaa pieniä pohjaeläimiä, kuten matoja, nilviäisiä ja pieniä kaloja.
Akvaariossa pidettäessä sille voi tarjota ruoaksi esim. muikkua ja silakkaa. Kauppojen kuivamuoniin tämä kala ei koske lainkaan.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Aikuiselle riikinkukkorauskulle akvaario saisi olla laajapinta-alainen, kooltaan vähintään 700–1000 litraa. Akvaarion korkeus on epäolennainen seikka riikinkukkorauskun akvaariossa. Laaja pinta-ala on tärkeää, sillä rausku liikkuu lähinnä pohjaa pitkin, ja suurena lätyskänä tarvitsee tilaa. Akvaariossa tulisi olla laajoja hiekka-alueita ja järeä suodatus. Nostelee kaivautuessaan kasveja pohjalta, joten ei kasviakvaarioon soveltuva kalalaji. Samaan akvaarioon käyviä lajeja ovat lähinnä erittäin suuret plekot ja erittäin suuret kirjoahvenet. Syö pienemmät lajit.
Gregory House

Gregory ”Greg” House on David Shoren luoma ja Hugh Laurien näyttelemä kuvitteellinen lääkäri yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "House". Hän on lääketieteellinen nero, joka on erikoistunut tartuntatauteihin ja munuaisia tutkivaan nefrologiaan. House johtaa diagnostiikkaosastoa kuvitteellisessa Princeton-Plainsboron opetussairaalassa.
Yleistä.
House on omalaatuinen sekä suorasanainen persoona, jonka erikoinen lähestymistapa potilastapauksiin aiheuttaa Housen ja hänen kollegoidensa välillä paljon erimielisyyksiä. Hahmo on saanut paljon vaikutteita kuvitteellisesta salapoliisista Sherlock Holmesista.
House joutuu käyttämään kävelykeppiä, sillä hän kärsii väärin diagnosoidun valtimotukoksen aiheuttamasta jalan lihasten rappeutumasta ja on jatkuvan kroonisen kivun vuoksi riippuvainen Vicodin-särkylääkkeestä. Hahmon inspiraatiolähde Sherlock Holmes on puolestaan riippuvainen kokaiinista. Vicodinin lisäksi House on käyttänyt ketamiinia, metadonia, ilokaasua ja kärsinyt alkoholismista.
House on musiikillisesti lahjakas ja osaa soittaa muun muassa pianoa ja kitaraa. Hänen muita harrastuksiaan ovat ruoanlaitto, perunatykit ja videopelien pelaaminen, useimmiten työajalla. Vapaa-aikansa hän viettää useimmiten ainoan oikean ystävänsä, James Wilsonin kanssa. Housella on ollut myös lemmikkirotta, Steve McQueen, jonka hän pyydysti entisen kihlatunsa Stacyn ullakolta. Steve menehtyy myöhemmin Housen kokeillessa potilaalle tarkoitettua hoitomenetelmää tähän.
House opiskeli lääketiedettä Johns Hopkinsin yliopistossa.
Persoonallisuus.
Useimpien sarjan hahmojen mielestä House on ärsyttävä sarkastisine huomautuksineen ja suorasukaisine puheineen. House osaa aiheuttaa kommenteillaan päänvaivaa sekä omalle tiimilleen, Wilsonille ja pomolleen Lisa Cuddylle. Housen äkäisyys on selitetty sillä että hän yrittää purkaa jalastaan aiheutuvaa kipua muihin. Jalan toivuttua väliaikaisesti House muuttui pirteämmäksi ja muistutti luonteeltaan enemmän aikaa ennen jalkaan tullutta tukosta. Jouduttuaan luopumaan Vicodinista vieroituksen vuoksi, House muuttui entistä äkäisemmäksi ja meni loukkaavaksi jopa henkilökohtaisella tasolla. Cuddy on todennut, että House pystyy toimimaan ja työskentelemään paremmin ollessaan lääkityksen alainen vaikka Wilsonin mielestä hänen täytyisi pyrkiä aineista eroon.
Sarjan kuudennella tuotantokaudella House on psykiatrisessa hoidossa, jossa hänen lääkärinsä kuvailee häntä lievästi narsistiseksi. Wilson on kerran myöntänyt Housen olevan sosiopaattinen, mutta harvoin sadistinen. Vaikka House onkin epäseurallinen ja ulkopuolisten mielestä melkeinpä ihmisvihaaja, häntä arvostetaan ja kunnioitetaan lääkärien keskuudessa. 
Kunnianosoitukset ja palkinnot.
Hahmon näyttelijä Hugh Laurie on voittanut roolistaan useita palkintoja, mukaan lukien kaksi Golden Globe -palkintoa parhaasta miespääosasta draamasarjassa ja SAG-palkinnon parhaana miesnäyttelijänä draamasarjassa. Laurie oli myös Primetime Emmy -ehdokkaana vuosina 2005, 2007, 2008, 2009 ja 2010. "TV Guide" -lehti on puolestaan valinnut Gregory Housen kaikkien aikojen parhaaksi televisiohahmoksi.
Pariisin varpunen – Edith Piaf

Pariisin varpunen – Edith Piaf ("La Môme") on ranskalainen elokuva, joka kertoo laulaja Édith Piafin tarinan. Elokuvan on ohjannut Olivier Dahan ja nimiroolissa esiintyy Marion Cotillard.
Elokuva käy läpi Piafin elämän epäkronologisesti. Se käsittelee aiemmat tapahtumat kuolemansairaan 47-vuotiaan laulajan muistoina. Piafin elämää käsitellään vuodesta 1918 lähtien ja elokuvassa kuvataan erityisesti hänen elämänsä suuria käännekohtia.
Cotillardin roolisuoritusta Piafina on kehuttu ja hän voittikin roolistaan useita merkittäviä palkintoja, kuten Oscarin, BAFTAn ja Golden Globen. Baftoja elokuvalle meni yhteensä neljä ja Oscareita kaksi. Kotimaassaan Ranskassa elokuva palkittiin viidellä César-palkinnolla. Cotillard voitti myös Césarin.
Rosa-Luxemburg-Platzin metroasema

Rosa-Luxemburg-Platz on metroasema Berliinin metron U2-linjalla. Se avattiin liikenteelle 27. heinäkuuta 1913. Asema tunnettiin ennen nimillä "Schönhauser Tor" ja "Horst-Wessel-Platz".
Asemalta on vaihtoyhteys raitiovaunulinjalle M8.
Herbert C. Brown

Herbert Charles Brown (synt. Herbert Brovarnik) (22. toukokuuta 1912 Lontoo − 19. joulukuuta 2004 Lafayette) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1979 työstään organoboraanien parissa. Brown jakoi palkinnon Georg Wittigin kanssa.
Brown syntyi juutalaiseen ukrainalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1914. Vuonna 1935 Brown aloitti opinnot Chicagon yliopistossa. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1936. Samana vuonna hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. 1937 hän meni naimisiin Sarah Baylenin kanssa. Brown sai tohtorin arvon vuonna 1938. Koska hän ei löytänyt töitä teollisuudesta, hän jatkoi töitä yliopistossa. Brown toimi opettajana vuodesta 1939 vuoteen 1943, jolloin hän siirtyi apulaisprofessoriksi Waynen yliopistoon. Vuonna 1947 hän siirtyi epäorgaanisen kemian professoriksi Purduen yliopistoon. Emeritusprofessori Brown oli vuodesta 1978 aina kuolemaansa saakka vuoteen 2004.
Toisen maailmansodan aikana Brown työskenteli Hermann Irving Schlesingerin kanssa. Brown kehitti menetelmän tuottaa natriumborohydridiä, jota käytetään boraanien valmistamiseen. Hänen työnsä johti ensimmäisen yleisen asymmetrisien enantiomeerien valmistusmenetelmän keksimiseen.
Jason Reitman

Jason Reitman (s. 19. lokakuuta 1977) on kanadalais-amerikkalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Thank You for Smoking", "Juno" ja "Up in the Air". 
Reitmanilla on Kanadan ja Yhdysvaltojen kaksoiskansalaisuus.
Elämäkerta.
Reitman syntyi Montrealissa Quebecin osavaltiossa. Hänen vanhempansa ovat komediaohjaaja Ivan Reitman ja Geneviève Robert. Jason on vanhin perheen kolmesta lapsesta. Hänellä on kaksi nuorempaa sisarusta, Catherine ja Caroline. Reitman pääsi lapsena isänsä kautta kosketuksiin elokuvamaailman kanssa. Isä-Reitmanin antoi tuotannoissaan pojalleen pikkurooleja ja muita tehtäviä. 20-vuotiaana Reitman alkoi itse tehdä lyhytelokuvia ja ohjata mainoksia.
Reitman valmistui Harvard-Westlake Schoolista vuonna 1995. Vuonna 2004 hän meni naimisiin kirjoittaja Michele Leen kanssa. He saivat ensimmäisen lapsensa vuonna 2006.
Elokuvaura.
Vuonna 2005 ensi-iltansa sai Reitmanin ensimmäinen pitkä elokuva "Thank You for Smoking", joka käsitteli tupakkateollisuutta lobbarin näkökulmasta. Elokuva perustui Christopher Buckleyn samannimiseen romaaniin. Thank You for Smoking oli kaupallinen menestys, se tuotti 24 miljoonaa dollaria ja palkittiin kahdella Golden Globella.
Hänen toinen elokuvansa "Juno" sai hyvän vastaanoton ensi-illassa Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2007. Juno tuli elokuvateattereihin saman vuoden joulukuussa. Elokuva voitti Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarin vuonna 2008.
Muut työt.
Ennen kuin Reitman aloitti ohjaajan uransa, hän oli kirjoittanut ja ohjannut kuusi lyhytelokuvaa. Hänen ensimmäisen lyhytelokuvansa, "Operation" ensi-ilta oli Sundance -elokuvafestivaaleilla vuonna 1998.
Reitman tuotti ja ohjasi vuoden 2007 lomakauden mainoksia Wal-Martille. Hän on ohjannut mainoksia myös Burger Kingille, Nintendolle, BMWlle ja Buickille. Reitman ohjasi yhden jakson televisiosarja "Konttoriin".
Stanislav Pozdnjakov

Stanislav Aleksejevitš Pozdnjakov (, s. 27. syyskuuta 1973 Novosibirsk) on venäläinen säilämiekkailija. Hän on urallaan voittanut henkilökohtaisen maailmanmestaruuden viisi kertaa (vuosina 1997, 2001, 2002, 2006 ja 2007) ja yhteensä viisi olympiamitalia. Pozdnjakov on Venäjän miekkailumaajoukkueen kapteeni.
Pozdnjakov valmistui Novosibirskin pedagogisesta yliopistosta liikuntatieteen maisteriksi vuonna 1992. Pozdnjakovin valmentajana toimii Boris Pisetški.
Pozdnjakov toimi Venäjän olympiakomitean puheenjohtajana 2018–2024.
Juho Kurki

Juho Kurki (s. 20. joulukuuta 1991 Kankaanpää) on suomalainen kivääriampuja ja EM-mitalisti. Hän edustaa Kankaanpään Ampujia.
Kurki saavutti ilmakiväärissä EM-pronssia Odensessa 2013. Saman vuoden maailmancup-finaalissa hän oli ilmakiväärissä neljäs.
Saavutukset.
Lähde:
Petter Wetter

Petter Wetter (1659 Växjö, Ruotsi – 1741 Helsinki) oli meritullintarkastaja, liikemies ja kartanonomistaja. 
Smålandissa Ruotsissa syntynyt Wetter avioitui 1688 Tukholmassa Brita Eriksdotterin kanssa ja muutti kahden lapsensa ja oman äitinsä kanssa leskenä Helsinkiin 1693. Hän avioitui seuraavana vuonna Briita Mattsdotterin (k. 1720) kanssa. Helsingin pormestari Abraham Wetter oli Petter Wetterin poika ensimmäisestä avioliitosta. Aateliton mutta myös porvaristoon kuulumaton Wetter oli ankara virkamies, joka harjoitti itsekin liiketoimintaa ja hankki merkittävän maaomaisuuden. Hän tarjosi lainoja velkaantuneille aatelisille, mm. Herttoniemen Jägerhornin (eli Jägerskiöld) ja Blåfieldin aatelissuvuille. Velanmaksuksi hän takavarikoi aatelisten kartanoita Herttoniemen alueella ja yhdisti ne Herttoniemen kartanoksi, vaikka lain mukaan vain aateli sai omistaa rälssitiloja. 
Wetter omisti myös krouvin sekä viinapolttimon, vaikkei hänellä niiden vaatimia porvarisoikeuksia ollutkaan. Hän kannatti raakapuun myyntiä englantilaisille, kunnes hankki omistukseensa sahan, jonka jälkeen vaati, että vain sahattua tavaraa sai myydä ulkomaille. Muutoinkin hän käytti häikäilemättömästi hyväkseen asemaansa kruunun virkamiehenä. 
Wetter omisti Helsingin ensimmäisen kivitalon, Burgmanin talon, joka oli aikansa loistokkain rakennus Helsingissä. Helsingin Herttoniemenrannassa on Petter Wetterin tieksi nimetty katu. Wetter pakeni Isovihan aikana venäläismiehitystä Tukholmaan, jossa hän asui 1712–1721. Sodan jälkeen Wetter palasi tullinhoitajaksi. Hän antoi 1725 Herttoniemen kartanon syytinkioikeutta vastaan pojalleen Abrahamille, jonka kuoleman jälkeen 1737 hän yritti turhaan saada kartanoa takaisin Abrahamin perikunnalta.
Kai Jahnsson

Kai Magnus Jahnsson (s. 25. tammikuuta 1965 Helsinki) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Poliisien Ampumaseuraa.
Jahnssonin paras sijoitus MM-kisoissa on 25 metrin isopistoolin 10. sija Lahdessa 2002 tuloksella 583. EM-kisoissa 2007 hän sijoittui 50 metrin pistoolssa sijalle 14. tuloksella 555 ja ampui Suomelle maakohtaisen paikan Pekingin olympialaisiin 2008. Hänet valittiin myöhemmin Suomen olympiajoukkueeseen ja hän ampui parhaallaan sijalle 21. 50 metrin pistoolissa tuloksella 553. Maailmancupissa Jahnssonin parhain sijoitus on 16. 10 metrin ilmapistoolissa. 
Kilpailut.
Maailmanmestaruuskilpailut.
MM-kilpailuissa Jahnsson on ampunut Lahdessa 2002 ja Zagrebissa 2006. Hänen parhain sijoituksensa on kymmenes 25 metrin isopistoolissa Lahdesta tuloksella 583. Jahnsson jäi lopulta pronssista kolmen pisteen päähän.
Maailmancup.
Jahnsson on osallistunut yhteensä kahdeksaan maailmancupin osakilpailuun ja 15 suoritusta. Hän on ampunut parhaimman sijoituksensa maailmancupissa 10 metrin ilmapistoolilla sijoittuen 16. tuloksella 580 Münchenissä vuonna 2007. 50 metrin pistoolissa hän on ollut parhaimmillaan 31. tuloksella 553 Münchenissä 2009.
Ennätykset.
Jahnssonilla hallussa olevat Suomenennätykset:
Karoliina Helle

Karoliina Helle (o.s. Keskitalo, s. 22. syyskuuta 1983) on suomalainen pistooliampuja. Hän edustaa Salon Seudun Ampujia.
Aiheesta muualla.
Profiili
Fokker S-11

Fokker S11 Instructor oli hollantilainen sotilaallinen koulukone. 
Fokker S-11-lentokoneen toteutus oli osa Hollannin valtion toimia Fokkerin lentokonetehtaiden uudelleenrakentamiseksi. Tuotekehityksen rahoittamiseksi perustettiin ilmailun ja myöhemmin avaruustekniikan kehityksen rahoitusta toteuttaa NIV-organisaatio. Hollannin ilmavoimat tilasi 100 koulukonetta ennen suunnittelun alkamista.
Koneen ensilento tapahtui 18. joulukuuta 1947. Vuonna 1948 koneen siipeä ja vakauttimia jouduttiin modifioimaan.
Käyttö.
Kaiken kaikkiaan koulukonetta myytiin Hollannista 101 kappaletta.
Käyttäjät olivat
Rakenne.
Kone on yksimoottorinen kokometallinen alatasoinen potkurikone.
Washingtonin konferenssi

Washingtonin laivastokonferenssi oli Yhdysvaltojen pääkaupungissa Washingtonissa vuosien 1921–1922 vaihteessa pidetty sotilaallinen konferenssi, jonka tarkoitus oli lievittää jännitteitä Itä-Aasiassa ja keskustella aseistariisunnasta.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä kansainvälinen yhteisö oli huolestunut kiihtyvästä asevarustelusta ja Japanin kasvavasta militarismista. Konferenssin kutsui koolle Yhdysvaltain presidentti Warren G. Hardingin hallinto, ulkoministeri Charles Evans Hughes. Siihen osallistui yhdeksän valtiota, joista Yhdysvaltojen lisäksi neljä – Japani, Britannia, Ranska ja Italia – neuvottelivat laivastojensa supistamisesta. Neljä muuta maata, Kiina, Belgia, Portugali ja Alankomaat, otettiin mukaan keskustelemaan Itä-Aasian tilanteesta.
Konferenssissa tehtiin useita monenkeskisiä ja kahdenvälisiä sopimuksia. Viiden vallan sopimuksessa eli Washingtonin laivastosopimuksessa Yhdysvallat, Britannia, Japani, Italia ja Ranska sopivat rajoittavansa laivastojensa kokoa tietyssä suhteessa (Yhdysvallat ja Britannia 500 000 tonnia, Japani 300 000 tonnia). Neljän vallan sopimuksessa maat Italiaa lukuun ottamatta sopivat konsultoivansa toisiaan ennen sotilaallisiin toimiin ryhtymistä, jos Itä-Aasiassa syttyisi kriisi. Tämä sopimus korvasi vuonna 1902 solmitun Britannian ja Japanin liiton. Lisäksi yhdeksän vallan sopimuksessa allekirjoittajat lupasivat kunnioittaa Kiinan alueellista koskemattomuutta. Kiina lupasi vuorostaan kohdella kaikkia maita kaupankäynnissä tasapuolisesti. 
Konferenssissa solmittiin myös Shandogin sopimus, jossa Japani palautti Kiinalle Shandongin maakunnan, ja Japani suostui vetämään joukkonsa pois Siperiasta.
Krister Holmberg

Krister Bertel Holmberg (s. 17. toukokuuta 1972 Tammisaari) on suomalainen riistamaaliampuja ja maailmanmestari. Hän edustaa Raseborgs Skyttaria, ja häntä valmentaa hänen isänsä Anders Holmberg.
Holmberg sijoittui Atlantan 1996 olympialaisten olympiakiväärikilpailussa kuudenneksi tuloksella 672,4 (578+94,4). MM- ja EM-kilpailuissa hän on voittanut useita mitaleja, joista kirkkain on Plzeňissä 2008 saavutettu MM-kulta 50 m liikkuvassa maalissa.