Quisqueyanos valientes

Quisqueyanos valientes (”Urheat quisquejalaiset”) on Dominikaanisen tasavallan kansallislaulu. Laulussa mainittu ”Quisqueya” on Haitin saaren, jolla Dominikaaninen tasavalta sijaitsee, intiaanikielinen nimi. Laulun sävelsi Jose Rufino Reyes Siancas (1835–1905) ja sanoitti Emilio Prud'homme (1856–1932). Laulu kantaesitettiin 27. elokuuta 1883 vapaamuurarilooshissa nimeltä ”Esperanza (Toivo) No.9”.
Laulun sävelestä tuli välitön menestys, mutta sen sanat osoittautuvat ongelmallisiksi. Useat Dominikaanisen tasavallan oppineista pystyivät osoittamaan, että laulu sisälsi useita historiallisia virheitä ja epätarkkuuksia. Vuonna 1897 Prud'homme laati laulusta korjatun version, josta tuli virallinen kansallislaulu. 
Dominikaanisen tasavallan kongressi hyväksyi "Quisqueyanos valientesin" viralliseksi kansallislauluksi kiihkeän keskustelun jälkeen 7. kesäkuuta 1897. Maan presidentti Ulises Heureaux (1846–1899) kieltäytyi kuitenkin allekirjoittamasta asiaa koskevaa lakia, Prud'homme kuului hänen poliittisiin vastustajiinsa. Presidentti Heureaux salamurhattiin 1899, ja attentaattia seuranneet levottomuudet tekivät kansallislaulusta päättämisen tulevina vuosina mahdottomaksi. "Quisqueyanos valientes" julistettiin lopullisesti kansallislauluksi vasta 30. toukokuuta 1934.
Espanjankieliset sanat.
I
Quisqueyanos valientes, alcemos
Nuestro canto con viva emoción,
Y del mundo a la faz ostentemos
Nuestro invicto glorioso pendón.
¡Salve el pueblo que intrépido y fuerte,
A la guerra a morir se lanzó
Cuando en bélico reto de muerte
Sus cadenas de esclavo rompió.
Ningun pueblo ser libre merece
Si es esclavo indolente y servil;
Si en su pecho la llama no crece
Que templó el heroismo viril.
Mas Quisqueya la indómita y brava
Siempre altiva la frente alzará:
Que si fuere mil veces esclava
Otras tantas ser libre sabrá.
II
Que si dolo y ardid la expusieron 
de un intruso señor al desdén, 
¡Las Carreras ! ¡Beller!... campos fueron 
que cubiertos de gloria se ven. 
Que en la cima de heroíco baluarte, 
de los libres el verbo encarnó, 
donde el genio de Sánchez y Duarte 
a ser libre o morir enseñó. 
Y si pudo inconsulto caudillo 
de esas glorias el brillo empañar, 
de la guerra se vió en Capotillo 
la bandera de fuego ondear. 
Y el incendio que atónito deja 
de Castilla al soberbio león, 
de las playas gloriosas le aleja 
donde flota el cruzado pendón. 
III
Compatriotas, mostremos erguida 
nuestra frente, orgullosos de hoy más; 
que Quisqueya será destruida 
pero sierva de nuevo, jamás. 
Que es santuario de amor cada pecho 
do la patria se siente vivir; 
Y es su escudo invencible, el derecho; 
Y es su lema: ser libre o morir. 
Libertad que aún se yergue serena 
La victoria en su carro triunfal. 
Y el clarín de la guerra aún resuena 
Pregonando su gloria inmortal. 
¡Libertad! Que los ecos se agiten 
Mientras llenos de noble ansiedad 
Nuestros campos de gloria repiten 
¡Libertad! ¡Libertad! ¡Libertad!
Englanninkielinen käännös.
I
Brave men of Quisqueya,
Let us sing with strong feeling
And let us show to the world
Our invincible, glorious banner.
Hail, O people who, strong and intrepid,
Launched into war and went to death!
Under a warlike menace of death,
You broke your chains of slavery.
No country deserves to be free
If it is an indolent and servile slave,
If the call does not grow loud within it,
Tempered by a virile heroism.
But the brave and indomitable Quisqueya
Will always hold its head high,
For if it were a thousand times enslaved,
It would a thousand times regain freedom.
II
If it will be exposed to ruse and deceit
Unto contempt of a real imposer,
On to Las Carreras! Beler! ...it were places
Where the traces of glory are found.
Where on the top of the heroic bastion,
The word of the libarated became flesh,
Where the genius of Sánchez and Duarte
Taught to be free or to die.
And if an unattended leader the splendor
Of these glorious events could ignore,
One has seen in Capotillo in the war
The flag of fire wave.
And the fire that lets the proud lion
Of Castilla become stupefied,
Removes him from the glorious beaches
Where the crossed banner waves.
III
Compatriots, let us proudly
Show our face, from today prouder than ever;
Quisqueya may be destroyed
But a slave again, never!
It is a sanctuary of love that every character
Of the fatherland feels alive!
And it is his coat of arms, the right;
And it is his device: be free or die.
Freedom that still rises cool-bloodedly
The victory in her triumphal car.
And the clarion of war re-echoes
Proclaiming his immortal glory.
Freedom! That the echo's touch
While they're full of noble tension
Our fields of glory repeat
Freedom! Freedom! Freedom!