Uuno Turhapuro armeijan leivissä

Uuno Turhapuro armeijan leivissä on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdeksäs Uuno Turhapuro -elokuva. Elokuvan on ohjannut Ere Kokkonen, ja sen pääosassa nähdään Vesa-Matti Loiri.
"Uuno Turhapuro armeijan leivissä" on Suomen elokuvahistorian yhdeksänneksi katsotuin kotimainen elokuva. Kokonaisuudessaan teatterikatsojia kertyi 750 965, joista ilmestymisvuonna 680 504. Suomen elokuvasäätiö alkoi tilastoida tarkkoja katsojalukuja vuonna 1972, joten "Uuno Turhapuro armeijan leivissä" oli pitkään Suomen katsotuin kotimainen elokuva, jonka katsojamäärät eivät perustuneet arvioon. Aku Louhimiehen "Tuntematon sotilas" ohitti sen vuonna 2017.
Elokuvasta tehtiin myös seitsenosainen televisiosarja, joka sisältää elokuvasta poistettuja kohtauksia. Televisiosarjaa on esitetty useita kertoja vuodesta 1986. Cameoroolin elokuvassa tekevät muun muassa Ensio Itkonen, Riki Sorsa, Olli Rahnasto ja Eini, joka esittää osan kappaleestaan "Kesä ja yö".
Juoni.
Uuno saa kutsun suorittamaan loppuun asepalveluksensa, jossa ehti aikoinaan olla vain yhden päivän. Uunon appiukko vuoristoneuvos Tuura on juuri nimitetty puolustusministeriksi, ja Uuno pyytää tältä vapautusta. Tuura kuitenkin määrää Uunon asepalvelukseen ja antaa komppanian päällikölle käskyn: ”Uunolle ei saa antaa iltalomaa ennen kuin hänestä on tehty mies!”
Uuno ylenee majuriksi asti ja sotkee myös vaimonsa Elisabethin mukaan pelleilyynsä. Elisabeth maskeeraa itsensä Uunon näköiseksi ja tuuraa Uunoa yhden päivän armeijassa, jotta tämä saisi viettää vapaan illan. Uuno käy puolustusministeriössä salaa tapaamassa Tuuran sihteeri Unelma Säleikköä, jota Uuno suunnattomasti palvoo. Samalla Uuno sotkee perusteellisesti Tuuran asiat, niin lehtihaastattelut kuin puolustusvoimien budjettiesitykset valtiolle.
Lopulta Tuura joutuu sotaoikeuteen, sillä hänen tulkitaan aloittaneen sodan Ruotsia vastaan. Elokuva päättyy kohtaukseen, jossa Uuno toimii Tuuran puolustusasianajajana sotaoikeudessa ja kommentoi lakonisesti: ”Mä pahoin pelkään että me hävitään tää juttu”.
Lopuksi kamera vetäytyy valkokankaalta, ja näemme salin täydeltä naisia ja Uunon näköisiä miehiä, jotka arvioivat näkemäänsä. Joukossa ovat myös Elisabeth ja Uuno, joka lausuu: "Kyl minust toi Loiri ampuu tos tyypis karkeesti yli – ei tommost oo eläväs elämäs."
Muuta tietoa.
Elokuva on ensimmäinen Ere Kokkosen käsikirjoittama Uuno-elokuva. Tosin Uunojen käsikirjoituksiin ovat Pasasen ja Kokkosen lisäksi tuoneet omia ideoitaan myös Vesa-Matti Loiri ja Simo Salminen. Esimerkiksi upseerikerholla nähtävä biljardikohtaus kirjoitettiin mukaan Vesa-Matti Loirin vaatimuksesta, ja hän suunnitteli sen itse vanhan televisioesiintymisensä pohjalta. Ajatus tarinan kiertymisestä sodaksi Ruotsia vastaan puolestaan syntyi Spede Pasasen päässä. Elokuva kuvattiin suurelta osin Santahaminan varuskunnassa Helsingissä, sisäkohtauksia lisäksi muun muassa MTV:n studiossa Pasilassa ja ohjaaja Ere Kokkosen kotona Nurmijärvellä.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" kriitikko Helena Ylänen haikaili, että ”Uunon terävä kieli ja pettämätön logiikka, joilla hän varjeli koskemattomuuttaan vielä maatessaan kotinsa sohvassa, ovat pehmenneet”, ja jatkoi: ”Uunosta on tullut entistä selvemmin pahaa tarkoittamaton velikulta, laiskanpulskea vempula, joka kiusaa appiukkoaankin melkein kuin vahingossa. Niin saa tietenkin olla, jos Turhapuron tekijät ja uskolliset katsojat niin haluavat. Minä nauttisin ilkeämmästä ja riehakkaammasta komiikasta. – – Loirin työskentely on seestymässä ajoittain kliseytyneestä farssikomiikasta pehmeämpään, yleisöä vähemmän kosiskelevaan ilmaisuun. Ennen kuin huomaammekaan, hän on tehnyt Uunosta ihmisen.”
"Aamulehden" Reijo Noukka pohti elokuvan suhdetta puolustusvoimiin: ”Spede ei tee pilkkaa armeijasta: hän pysyttelee niissä samoissa rajoissa kuin perinteinen suomalainen sotilasfarssi, joka ei koskaan ole ollut armeijan tai asevelvollisuuden vastainen. Jos se sitä olisi, ei yhteistyö armeijan kanssa olisikaan mahdollista. – – "Uuno Turhapuro armeijan leivissä" antaakin varmaan maamme rauhantutkijoille miettimisen aihetta. Kaikesta armeijan ja asevelvollisuuden vastaisesta propagandasta ja luodusta ilmapiiristä huolimatta nämä perusinstituutiomme tuntuvat nauttivan varsin suurta suosiota.” "Turun Sanomien" Tapani Maskula tarkasteli kysymystä toisesta näkökulmasta: ”Pelottavan suosituista amerikkalaisista ryhtikomedioista poiketen Spede ei paisuttele eikä propagoi armeijan välttämättömyyttä tai tarpeellisuutta. Vaikka filmin tekijät huolellisesti välttävät kriittisiä kannanottoja, fyysisiä urheilusuorituksia sokeasti palvova armeija kompastuu silti omaan jäykkyyteensä törmätessään Uuno Turhapuron säkenöivään kekseliäisyyteen.”
Elokuvan tekijät kertoivat lehdistötiedotteessaan elokuvan sosiaalisesta tilauksesta: ”Siviilipalvelun lisääntyessä ovat myös sotilasfarssit vähentyneet. Tätä kulttuurielämän aukkoa kiirehtii nyt täyttämään "Uuno Turhapuro armeijan leivissä". Poiketen vallitsevasta linjasta tämä sotaelokuva ei ole sodan vastainen, ei puolustusvoimien vastainen – eikä se ilmeisesti ole edes sotaelokuva. – – Poiketen aiemmasta käytännöstä pyrkivät elokuvan tekijät – – nyt hankkimaan katsojakuntansa kotimaasta ja lehdistön arvostelut ulkomailta.” 
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa sotilasfarssin kliseitä noudattavaksi sähläilyksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.