tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paparazzi

Paparazzi on valokuvaaja, joka ottaa kuvia kuuluisista henkilöistä sekä heidän julkisessa että yksityisessä elämässään. Nimitystä käytetään usein kielteisessä mielessä. Paparazzit ovat yleensä freelancer-kuvaajia, jotka myyvät ottamiaan kuvia lehdille. Erityisesti keltainen lehdistö saattaa maksaa yksittäisistä kuvista huomattavan suuria palkkioita.
Paparazzi-ilmiö syntyi 1950-luvun lopun Roomassa, kun populaarilehdistö kyllästyi aseteltuihin ja siloteltuihin julkisuuden henkilöiden muotokuviin. Kuvajournalismiin haluttiin piristysruisketta vaatimalla kuvaajilta aitoja ja yllätyksellisiä tilannekuvia. Kuvaajien taktiikaksi muodostui saada kuuluisuuksista hätkähdyttäviä kuvia vaikka provosoimalla heitä.
Monet julkisuuden henkilöt pitävät paparazzivalokuvaajien kohteeksi joutumista vastenmielisenä, mutta jotkut tosielämän tilanteelta vaikuttavat paparazzimaiset valokuvat on lavastettu yhteistyössä kuvan kohteen kanssa. Tällöin kuvaaja ja kuvattava jakavat kuvista saamansa palkkion, joka voi olla miljoonaluokkaa. Kuvat saattavat sisältää mainontaa tai tuotesijoittelua: henkilö kuvataan uutuuspuhelin kädessä, asioimassa tietyssä liikkeessä tai syömässä tiettyä ruokaa, ja kun kuvat sitten leviävät mediassa, saa yritys huomiota tuotteelleen ja maksaa tähdelle palkkion. Julkisuuden henkilöt palkkaavat paparazzeja myös kontrolloidakseen imagoaan. 
Sana "paparazzi" on monikkomuoto italian kielen sanasta "paparazzo", ”isä raketti”. Ohjaaja Federico Fellini alkoi elokuvansa "Ihana elämä" kuvauksissa kutsua tällä nimellä erästä kuvaajaa, joka odotti kiihkeästi lapsensa syntymää ja ryntäsi aina välillä kuvauksista pois. Kuvausten mittaan sanalla alettiin kutsua myös elokuvassa esiintyvää lehtikuvaajahahmoa.
Suomessa paparazzi-kuvia julkaistaan varsin vähän, johtuen paljolti vahvasta yksityisyyden suojasta, joka määrittää kotirauhan piirissä olevien alueiden kuvaamisen rikoslaissa rangaistavaksi "salakatseluksi". Paparazzikuvia ovat julkaisseet esimerkiksi "Seiska"- ja "Hymy"-lehdet.
Vuonna 2021 Suomessa toimii yksi ammattimainen paparazzivalokuvaaja, Panu Hörkkö, joka työskentelee "Seiskalle".
Tuomas

Tuomas on miehen etunimi.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Tuomas on Suomessa Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu noin 33 700 henkilölle.
Nimeä Tuomas voidaan taivuttaa kahdella tavalla: vokaalivartalo voi olla -kse-loppuinen (esim. Tuomaksen, Tuomakseen) tai pitkään a:han päättyvä (esim. Tuomaan, Tuomaaseen). Viimeksi mainittu tapa voi tuntua vanhahtavalta.
Nimen alkuperä ja muunnelmat.
Tuomas on suomalainen asu aramealaisesta "Thoma"-nimestä, joka merkitsee ’kaksosta’. Nimi on tullut tunnetuksi erityisesti apostoli Tuomaan mukaan.
Muissa kielissä saman nimen muunnelmia ovat muiden muassa Thomas (englanti, ranska, saksa, ruotsi), Tom (muiden muassa englanti), Tomas (ruotsi), Toomas (viro), Tomáš (tšekki), Tomasz (puola) ja Tomaso (italia).
Nimipäivä.
Tuomaan nimipäivä, tuomaanpäivä on 21. joulukuuta. Päivää on katolisessa kirkossa vanhastaan vietetty apostoli Tuomaan muistopäivänä, joka perimätiedon mukaan on hänen pyhäinjäännöstensä siirtopäivä. Tuomaan päivää on Suomessa kansanomaisesti pidetty jouluajan alkupäivänä, mistä johtuu sanonta ”hyvä Tuomas joulun tuopi, paha Nuutti pois sen viepi”. Ennen vuotta 1774 se oli myös pyhäpäivä.
Suomessa Tuomas-nimellä tunnettuja henkilöitä.
Nimeä Tuomas käytetään suomessa vakiintuneesti myös seuraavista henkilöistä, joiden varsinaisena nimenä on ollut jokin saman nimen muunkielinen muunnos:
Pop &amp; Jazz Konservatorio

Pop &amp; Jazz Konservatorio (ent. Oulunkylän Pop &amp; Jazz musiikkiopisto ja Oulunkylän Pop &amp; Jazz konservatorio) on Klaus Järvisen 1972 perustama helsinkiläinen rytmimusiikkiin erikoistunut ammatillista ja harrastepohjaista opetusta tarjoava musiikkioppilaitos. Se hyväksyttiin lakisääteiseksi konservatorioksi 1986.
Vaiheet.
Alkujaan oppilaitos toimi Oulunkylän yhteiskoulussa Oulunkylässä ja sen jälkeen Oulunkylän Seurahuoneella. Sieltä se muutti 1990-luvun puolivälissä uusiin tiloihin Arabianrantaan. Klaus Järvinen veti oppilaitosta vuosina 1972–1999, ja hänen jäätyään eläkkeelle rehtoriksi tuli Janne Murto 2000.
Tunnettuja "Ogelia" käyneitä muusikoita ja laulajia ovat muun muassa Iiro Rantala, Ari Taskinen, Alexi Laiho, Esa Holopainen, Timo Kotipelto, Lauri Porra, Ville Valo, Mikko Lindström, Marco Hietala, Yona, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Saara Aalto, Jari Sillanpää, Redrama, Kaija Koo, Taiska, Maija Vilkkumaa, Olavi Uusivirta, Erin ja Sami Yaffa. 
Pop &amp; Jazz Konservatorio jatkaa toimintaansa musiikkiopistona ja toisen asteen ammattioppilaitoksena. Vuonna 2000 konservatoriosta erkani ammattikorkeakoulutasoista pop/jazz-koulutusta antava Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazzmusiikin osasto (nykyisin Metropolia Ammattikorkeakoulun pop/jazzmusiikin koulutusohjelma). Nämä hallinnollisesti erilliset pop- ja jazzmusiikin oppilaitokset toimivat yhä samoissa tiloissa Arabianrannassa.
Keväällä 2021 Pop &amp; Jazz Konservatorio muutti Soiva-nimiseen uudisrakennukseen, joka rakennettiin yhteisesti Pop &amp; Jazz Konservatoriolle ja Metropolia Ammattikorkeakoululle musiikin opetuksen toimitiloiksi. Rakennus on osa Arabia135-korttelia, lähellä Pop &amp; Jazz Konservatorion vanhaa toimipistettä. Oppilaitoksen uusi osoite Muotoilijankatu 1 B, 00560 Helsinki.
Pop &amp; Jazz Konservatoriosta julkaistiin vuonna 2022 historiikki "Rytmioppia: Pop &amp; Jazz Konservatorio 1972–2022".
Mittarilaskeutumisjärjestelmä

Mittarilaskeutumisjärjestelmä (, lyh. ILS) on ilmailun mittarilähestymisjärjestelmä, jonka avulla lentokoneet voivat lähestyä kiitotietä ilman näköhavaintoja lentokentästä. Se opastaa laskeutuvat lentokoneet tarkasti liukupolkua pitkin kiitotien kynnykselle, joissain tapauksissa myös kiitotietä pitkin (automaattilaskeutumisen yhteydessä, vaaditaan vain CAT III-menetelmissä). 
Laitteiston perusratkaisu pohjautuu radiolähettimiin. Kokonaisuus ILS koostuu kahdesta alijärjestelmästä, joista toinen opastaa sivusuuntaisesti (localizer) ja toinen korkeussuuntaisesti (glide path transmitter). Näiden ohella on jokin etäisyydenmittausjärjestelmä, joka näyttää etäisyyttä kiitotiestä (yleensä 1-3 merkkilähetintä, joiden kolmen lähettimen asennuksen osat ovat nimeltään nimeltään ulko-, keski- ja sisämerkki: ne sytyttävät ohjaamossa valon, kun niiden yli lentää), tai vaihtoehtoisesti DME-järjestelmä. Nyttemmin ILS-järjestelmät on luokiteltu eri tasoisiin kategorioihin, jotka kuvastavat alinta näkyvyyttä, jossa niitä voidaan käyttää: CAT I, CAT II, CAT IIIA, CAT IIIB ja CAT IIIC ( viimeisin ei tällä hetkellä käytössä). Vaatimukset kasvavat mitä korkeampaan ILS-kategoriaan kenttä ja lentokone halutaan mitoittaa ja hyväksyttää. Esimerkiksi jo II-kategoriassa lentokoneessa tulee olla kehittyneempiä järjestelmiä ( mm. kahdennetut lennonvalvontamittarit sekä Euroopassa radiokorkeusmittari: Yhdysvalloissa riittää ILS:n sisämerkkilähetin eli lähinnä kiitotietä oleva merkkilähetin, eikä radiokorkeusmittaria vaadita )ja laskeutumisen aikana vähintään kaksi ohjaajaa (paitsi yleisilmailukoneissa Yhdysvalloissa, ks. alla); lentoasemilta edellytetään laajempaa varustelua esimerkiksi kiitotien valaistuksen, säähavaintojärjestelmien ja merkinantolähettimien osalta. Kategoria II kehittyi alkujaan perustason ILS:n tarkemmaksi versioksi, jonka käyttöön ei vaadita automaattilaskeutumislaitteita. Käsin lennetty lasku on sallittu kategorissa II, tosin kaupalliset toimijat voivat antaa omaa lentotoimintaansa koskevia tiukempia määräyksiä. Kategoriassa III laskeutuminen on mahdollista käytännössä ilman maanäkyvyyttä, ja sen käyttö edellyttää automaattilaskeutumislaitteistoa tai muuta apulaitetta, esimeriksi HUD-näyttöä. Vuonna 2020 Yhdysvaltain FAA salli ensimmäisenä maailmassa kategorian II lähestymiset myös yleisilmailukoneille. Tämän mahdollisti erityisesti se, ettei maassa vaadita kategoria II-toimintaan kallista radiokorkeusmittaria. Yleisilmailukoneen CAT II-lupaa tulee hakea erityismenettelyllä, jolloin sovelletaan liikennekoneita löysempiä vaatimuksia: esimerkiksi yksi ohjaaja riittää. 
Mittarilaskeutumisjärjestelmän keksi amerikkalaisfyysikko Luis Alvarez vuonna 1945. Suomeen laitteet tulivat 1950-luvulta alkaen, korvaten aiemmin käytössä olleen Lorenz-säteen. 
1970-luvulta alkaen on ollut myös mikroaaltotaajuuksilla toimivia mittarilähestymisjärjestelmiä ("MLS, Microwave Landing System"), mutta sotilaskäyttöä lukuun ottamatta ne eivät ole yleistyneet.
John Mayasich

John Mayasich (s. 22. toukokuuta 1933 Eveleth, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Mayasich aloitti uransa high school -aikoinaan. Hänen johdollaan Eveleth High School voitti osavaltionsa mestaruuden neljä kertaa peräkkäin (1948–1951). Myöhemmin Mayasich pelasi NCAA-yliopistosarjassa Minnesota Universityn joukkueessa tehden useita liigan ennätyksiä. Maysich hylkäsi kaikki saamansa tarjoukset NHL-seuroilta ja pysyi amatööripelaajana koko uransa.
Amatöörinä Mayasich pelasi paljon Yhdysvaltojen jääkiekkomaajoukkueessa. Hän osallistui kaksiin olympialaisiin 1956 ja 1960 sekä kuusiin MM-kilpailuihin (1957, 1958, 1961, 1962, 1966 ja 1969). Saldona oli olympiakulta, olympiahopea ja MM-pronssi. Vuonna 1976 Mayasich nimitettiin Yhdysvaltojen Hockey Hall of Fameen.
Wong Fei Hung

Wong Fei-hung (9. heinäkuuta 1847 – 25. maaliskuuta 1924), tunnettu myös nimellä Huang Feihong, oli Kiinan tunnettu taistelulajien opettaja ja parantaja, josta tuli myyttinen sankari, "Kiinan Robin Hood".
Wong oli kotoisin Foshanista Guangdongista ja oli tunnettu Hung Gar -taistelulajityylistä.
Lääkärinä ja kansanparantajana hän opetti akupunktiota ja muuta perinteistä kiinalaista lääketiedettä klinikallaan Foshanissa, ja hänet tunnettiin myötätuntoisena parantajana, joka ei koskaan käännyttänyt oveltaan varatontakaan potilasta.
Wong ista tehtiin yli sata elokuvaa Hongkongissa 1940–1960-luvuilla. Kuuluisimmat elokuvat hänestä kuitenkin lienevät 1990-luvulta. Kuusiosainen "Once upon a time in China" -elokuvasarja toi Wong Fei-hungin viimeistään suuren yleisön tietoisuuteen. Näistä neljässä pääosaa esitti Jet Li.
Esperanton maailmankongressi

Esperanton maailmankongressi () on Universala Esperanto-Asocion eli Esperanton maailmanliiton järjestämä esperantistien kansainvälinen kongressi. Se on järjestetty vuodesta 1905 lähtien vuosittain, lukuun ottamatta ensimmäisen ja toisen maailmansodan vuosia.
Kongressi järjestetään yleensä heinäkuun viimeisellä tai elokuun ensimmäisellä viikolla. Se alkaa ja päättyy lauantaina ja kestää siis kahdeksan päivää. Kongressipaikan valitsee Esperanton maailmanliiton hallitus, ja paikka vaihtuu vuosittain, jotta tapahtuma saavuttaisi osanottajia mahdollisimman laajoilta alueilta. Tapahtumaan osallistuu keskimäärin noin 2 000 esperantistia. Toisen maailmansodan jälkeen osanottajia on ollut 800–6 000 paikasta riippuen. Edustajia on ollut keskimäärin 60 eri maasta.
Ohjelma.
Kongressi on pääpiirteittäin samanlainen joka vuosi, mutta ohjelma vaihtelee hieman järjestäjän mukaan.
Kirsi Antila

Kirsi Antila (o.s. Välimaa, s. 15. lokakuuta 1978 Jämijärvi) on suomalainen uransa lopettanut hiihtäjä. Antila kilpaili nuorempana hiihdon lisäksi yleisurheilussa, mutta hiihto vei lopulta voiton. Kesäisin hän on kilpaillut myös kirkkovenesoudussa, seuranaan Ikaalisten Soutajat. Hiihdossa hän edustaa Jämin Jännettä.
Antila osallistui Torinon olympialaisiin 2006, jossa hän oli yhdistelmäkilpailussa 34:s. Maailmanmestaruuskilpailuihin Antila on osallistunut Val di Fiemmessä 2003, missä hän sijoittui perinteisen hiihtotavan 10 kilometrillä kymmenenneksi ja yhdistelmähiihdossa 24:nneksi sekä Oberstdorfissa 2005, missä hän sijoittui viestissä aloitusosuuden hiihtäjänä viidenneksi sekä perinteisen hiihtotavan 30 kilometrillä 21:nneksi, perinteisen sprintissä 22:nneksi ja yhdistelmähiihdossa 27:nneksi. Maailmancupissa Antila on sijoittunut henkilökohtaisilla matkoilla kaksi kertaa palkintokorokkeelle parhaan sijoituksen ollessa toinen sija perinteisen sprintissä Lahdessa maaliskuussa 2005.
Antila on 168 senttimetriä pitkä ja hän painaa 60 kilogrammaa. Häntä valmensi Heikki Pusa. Antila meni kesällä 2007 naimisiin ampumahiihtäjä Timo Antilan kanssa.
Pelikaanit

Pelikaanit (Pelecanidae) ovat kaloja syöviä suurikokoisia pelikaanilintuja, joille tunnusomaista on suuri venyvä nokkapussi leuan alla.
Taksonomia.
Varhaisimmat fossiiliaineistossa säilyneet pelikaanien jäänteet ovat oligoseenilta, noin miljoonaa vuotta sitten. Kymmeniä jäänteitä on löydetty, joista suurin osa on anatomisten yhtäläisyyksien perusteella sijoitettu sukuun "Pelecanus". Se viittaa siihen, että pelikaanit ovat muuttuneet hyvin vähän aikojen saatossa, vaikkakin lajien levinneisyys on voinut vaihdella paljon. Kiharapelikaani ("P. crispus") oli luultavsti levinnyt suurimpaan osaa Eurooppaa neoliittisellä kaudella, sisältäen Ison-Britannian, Alankomaat, Tanskan ja Saksan. Viimeisin sukupuuttoon kuollut pelikaanilaji on uudenseelanninpelikaani. Se oli suurempi kuin mikään nykyisistä pelikaaneista, painaen jopa yli 15 kilogrammaa. Uudenseelanninpelikaani pesi lähinnä sisämaan ylänköjärvillä. Laji kuoli sukupuuttoon alle tuhat vuotta sitten, kun maorit saapuivat Uuteen-Seelantiin. 
Lajit.
Elossa olevia pelikaaneja tunnetaan kahdeksan lajia:
Fylogenia.
Vasarapäähaikaran asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.
Idän soturit

Idän soturit on taiwanilainen televisiosarja, joka kertoo kiinalaisista sotureista. "Idän soturit" perustuu alun perin sarjakuvaan. Subtv esitti sarjaa Suomessa kahden tuotantokauden verran vuosina 2002–2003. "Idän sotureista" (englanniksi "Wind and Cloud", kiinaksi "Feng Yun Xiong Ba Tian Xia") on tehty monia elokuvia kuten ' ja '.
Jorma

Jorma on suomalainen miehen etunimi. Se on vanha ortodoksinen ristimänimi. Jorman nimipäivä on ollut suomenkielisessä almanakassa 26. kesäkuuta vuodesta 1950 asti. Aiemmin nimipäivä oli 13. syyskuuta vuodesta 1908 alkaen. Ortodoksisessa kalenterissa Jorma on kuukautta myöhemmin kuin tavallisessa nimipäiväkalenterissa, 26. heinäkuuta. Nimi on alkuaan heprean Jeremia, jonka karjalaiset ovat omaksuneet venäjästä. Vaikka Jorma on suomalainen, ortodoksista alkuperää olevan Jeremia-nimen muoto, Suomen ortodoksinen kalenteri ei yhdistä Jormaa Jeremiaan vaan Hermolaokseen, johon sillä ei kuitenkaan ole etymologista yhteyttä. Suku- ja kylännimet Jormanen ja Jormas ovat tiettävästi samaa perua kuin etunimi Jorma.
Nimet Jorma ja Kari tulivat tunnetuiksi Juhani Ahon karjalaisromaanin "Panu" ilmestyttyä 1897. Kirjassa esiintyy vanha Jorma-niminen tietäjä. Aho lienee ottanut nimen karjalaisesta paikannimestä Jormala. Tämän jälkeen ensimmäisiä Jormaksi nimettyjä oli Akseli Gallen-Kallelan poika Jorma Gallen-Kallela vuonna 1898. Hänet on tiettävästi nimetty Ahon romaanin mukaan.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi Jorma on 1900-luvun alusta kesäkuuhun 2025 mennessä annettu 36 580 miehelle ja alle kymmenelle naiselle. Nimen kulta-aikaa olivat 1940–1950-luvut, jolloin nimi annettiin yli 23 000 pojalle, mikä on Suomessa väestörekisterissä olleiden Jormien kokonaismäärästä jopa yli 60 prosenttia. Sen sijaan 1970-luvun Jorma ei enää kuulunut Suomessa suosituimpien etunimien joukkoon, ja vuoden 2000 jälkeen syntyneillä nimi on jo varsin harvinainen. Sanalla "jorma" on nykyään nolo sivumerkitys, ja lisäksi "eräjorma" on käytössä haukkumanimenä tietynlaisesta konservatiivisesta miestyypistä. Toisaalta nimi on saanut hieman käyttöä myös Yhdysvalloissa, missä sen suosiota on lisännyt amerikansuomalainen rockmuusikko Jorma Kaukonen.
Tunnettuja Jorma-nimisiä.
Luettelon Jormat ovat suomalaisia, ellei eri kansallisuutta mainita.
Blood Bowl

Blood Bowl on Games Workshopin Warhammerin fantasiamaailmaan sijoittuva lautapeli, jossa kaksi joukkuetta pelaa amerikkalaista jalkapalloa muistuttavaa väkivaltaista peliä, jossa valmentajien joukkuevalinnan ja taktiikkakyvyn lisäksi tärkeänä osana on noppien luomat satunnaiset lopputulokset, sekä huonojen noppatulosten aiheuttamien negatiivisten seurausten riskinhallinta.
Blood Bowl on lähtökohtaisesti rento kahden hengen lautapeli, mutta kilpailullisen pelaamisen suosio kasvaa voimakkaasti. Blood Bowlin suurin kilpatapahtuma on World Cup, joka keräsi viimeksi yli 1300 valmentajaa pelaamaan.
Blood Bowlista on myös julkaistu videopelejä, joiden uusin iteraatio, Blood Bowl III, julkaistaan helmikuussa 2023.
Blood Bowlin kansainvälinen kattojärjestö on The Naf, jonka jäsenenä pääsee osallistumaan lukuisiin Blood Bowl- lautapeliturnauksiin. The Naf pitää yllä tietokantaa jokaisesta pelatusta ottelusta ja turnauksesta ja laskee valmentajien joukkekohtaisen sekä kokonaissijoituksen CR-arvon (Coach Rating) mukaan. Mitä isompi CR-arvo, sitä paremmin valmentaja on menestynyt kilpapeleissä.
Pelin kulku.
Molemmat joukkueet koostuvat vähintään 11 kenttäpelaajasta ja mahdollisista varapelaajista. Pelaajat voivat olla esimerkiksi kääpiöitä, örkkejä, ihmisiä tai epäkuolleita. Peli koostuu kahdesta kahdeksan vuoron erästä. Peli alkaa aloituspotkulla, jonka jälkeen vastaanottava joukkue saa pelivuoron. Vuoron aikana joukkue voi kuljettaa tai heittää palloa ja taklata. Pallon heiton ja taklauksen onnistuminen heitetään nopalla, ja onnistumiseen vaikuttavat kyseisen pelaajan ominaisuudet. Tarkoituksena on toimittaa pelipallo vastustajan kenttäpuoliskon peräriville. Pelin erityispiirre on, että epäonnistuneesta toiminnasta, heitosta tai taklauksesta, pelivuoro vaihtuu.
Peliä voi pelata myös liiga- ja turnausmuodossa. Liigamuodossa joukkueet tienaavat lisää rahaa ja faneja. Pelaajat voivat kehittyvät ja oppia uusia taitoja, mutta toisaalta voivat myös huonontua. Joukkueille voi ostaa esimerkiksi uusia pelaajia, cheerleadereitä tai apteekkareita. Turnausmuodossa joukkueet pysyvät muuttumattomina koko turnauksen ajan eli kehitystä ei tapahdu, mutta toisaalta pelaajat eivät voi huonontuakaan.
Suomessa pelataan vuosittain SM-sarjaa joka koostuu noin kuudesta turnauksesta. Kolmen parhaan turnauksen pisteet lasketaan yhteen ja tämän pohjalta määritellään Blood Bowlin Suomen Mestari kyseiselle kaudelle.
Lisäksi monessa kaupungissa pelataan epävirallisia liigoja, jotka kestävät yleensä muutamasta kuukaudesta vuoteen.
Laitokset.
Pelitä on julkaistu vuosien saatossa useita laitoksia.
Joukkueet.
Blood Bowl joukkueet vuonna 2020 julkaistuissa säännöissä:
Teams of Legend:
Aleksei Kasatonov

Aleksei Viktorovitš Kasatonov (, s. 14. lokakuuta 1959 Leningrad, Neuvostoliitto) on entinen jääkiekkoilija. Kasatonov oli 1980-luvulla useiden vuosien ajan Neuvostoliiton maajoukkueessa puolustajana yhdessä Vjatšeslav Fetisovin kanssa. Kasatonov ja Fetisov pelasivat kuuluisassa Neuvostoliiton ykkösviisikossa yhdessä Vladimir Krutovin, Igor Larionovin, Sergei Makarovin kanssa.
Kun Fetisov ja Larionov vaativat 1980-luvun lopulla mahdollisuutta pelata ulkomailla, Kasatonov oli valmentaja Viktor Tihonovin puolella. Kasatonov ja Fetisov eivät olleet puheväleissä pelatessa New Jersey Devils -seurassa. Nykyisin Kasatonov toimii SKA Pietarin general managerina.
Aki

Aki on suomalainen miehen etunimi. Se on lyhentymä nimestä Joakim, joka puolestaan pohjautuu heprean "Jehoiachim"-nimeen (’Jahve herättää’). Toisaalta Aki voi olla myös Augustin ja Akselin lyhentymä.
Japanissa Aki on naisen etunimi, joka johtuu ’säihkyvää’, ’kirkasta’ tai ’syksyä’ tarkoittavasta japanin kielen sanasta.
Maaliskuuhun 2025 mennessä nimen Aki oli Suomessa saanut noin 9 590 suomalaista miestä.
Esko

Esko on suomalainen miehen etunimi. Eskon nimipäivä on suomenkielisessä almanakassa 12. kesäkuuta. Suomessa on kesäkuuhun 2025 mennessä elänyt 35 679 Esko-nimistä henkilöä.
Esko-nimi on muunnos muinaisskandinaavisesta Eskil-nimestä.
Luettelo Mortal Kombat -pelisarjan hahmoista

Luettelo Mortal Kombat -pelisarjan pää- ja sivuhahmoista.
Merkit:
Leevi (nimi)

Leevi tai Levi on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka tarkoittaa uskollista. Nimi periytyy Raamatusta, jossa Leevi oli Jaakobin kolmas poika. Pohjois-Suomessa nimen on tehnyt suosituksi erityisesti Lars Levi Laestadius. Leevi on nimen suomenkielinen muoto, monessa muussa kielessä nimi esiintyy muodossa Levi. Leevin nimipäivä on 18. elokuuta. Vuodesta 2020 lähtien sama päivä on myös suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Levin nimipäivä. Suomalaiseen almanakkaan nimi ilmestyi 1950, mutta sitä on käytetty jo paljon aikaisemmin. Suomessa on elokuuhun 2025 mennessä ollut noin 13 530 Leevi-nimistä henkilöä, joista enemmistö on 2000-luvulla syntyneitä. Levi-nimisiä on ollut noin 1050.
Thomas Bodström

Thomas Lennart Bodström (s. 9. huhtikuuta 1962) on ruotsalainen poliitikko, joka edustaa sosiaalidemokraattista työväenpuoluetta. Hän toimi lokakuusta 2000 lokakuuhun 2006 saakka maansa oikeusministerinä.
Thomas Bodströmin isä on entinen sosiaalidemokraattinen poliitikko Lennart Bodström, joka toimi ulkoministerinä Olof Palmen hallituksessa vuosina 1982–1985. Nuorena Thomas Bodström ei ollut mukana puoluepolitiikassa vaan tuli aluksi julkisuuteen 1980-luvun loppupuolella pelatessaan jalkapalloa Allsvenskan-seura AIK:n edustusjoukkueessa vuosina 1987–1989. Vuonna 1990 Bodström suoritti juristexamen-tutkinnon Tukholman yliopistossa, minkä jälkeen hän toimi kymmenen vuotta juristina. Juristin urallaan Bodström keskittyi erityisesti kansainvälisiin kysymyksiin. Hän toimi myös muun muassa Ruotsin UNICEFIN, Ruotsin asianajajaliiton ja Asianajajat ilman rajoja -järjestön Ruotsin osaston hallituksissa.
Tultuaan lokakuussa 2000 nimitetyksi Göran Perssonin hallituksen oikeusministeriksi asuntokaupoistaan nousseen kohun vuoksi tehtävästä eronneen Laila Freivaldsin jälkeen Bodström oli vielä tuntematon nimi suurelle yleisölle ja politiikan toimittajille. Hän ei ollut nimittämishetkellä minkään puolueen jäsen, mutta liittyi pian sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Bodström toimi oikeusministerinä kuusi vuotta aina syksyyn 2006 asti, jolloin sosiaalidemokraatit joutuivat oppositioon porvarikoalition voitettua valtiopäivävaalit. Vuonna 2004 Bodström kirjoitti ensimmäisistä ministerivuosistaan kirjan nimeltä "700 dagar i Rosenbad". Kesällä 2008 hän julkaisi ensimmäisen rikosromaaninsa "Pakenija" ("Rymmaren"). Hän jatkoi rikoskirjailijana romaaneilla "Idealisten" (2009) ja "Lobbyisten" (2010). 
Bodströmin ollessa oikeusministerinä epäiltiin, että hän olisi yhdysvaltalaisten tekijänoikeusjärjestöjen painostuksesta määrännyt 2006 BitTorrent-seurantapalvelin The Pirate Bayn laitteiston takavarikoiduksi. Neljä eri puolueen kansanedustajaa teki ministeri Bodströmin menettelystä kantelun perustuslakivaliokunnalle. Todisteita siitä, että Bodström olisi painostanut poliisia, ei löytynyt.
Vuonna 2002 Bodström tuli valituksi Ruotsin valtiopäiville Örebron läänin vaalipiiristä puolueensa puoluelistan kärkinimenä. Bodströmin jatkettua vaalien jälkeen ministerintehtävissä hänen tilallaan valtiopäivillä istui neljä vuotta varaedustaja Matilda Ernkrans. Hän uusi edustajanpaikkansa vuoden 2006 vaaleissa, joissa hän oli aiempaan tapaan sosiaalidemokraattien puoluelistan ykkösnimi. Vuoden 2006 vaalien jälkeen Bodström toimi valtiopäivien oikeusvaliokunnan puheenjohtajana sekä lastensuojelujärjestö ECPATin Ruotsin puheenjohtajana. 
Bodström valittiin valtiopäivien jäseneksi myös vuoden 2010 vaaleissa, mutta hän luopui paikastaan muutama viikko vaalien jälkeen. Hän oli pyytänyt oikeutta jäädä vanhempainvapaalle muutettuaan syyskuussa 2010 perheensä kanssa Yhdysvaltoihin, mutta pyyntöön ei oltu suostuttu.
Thomas Bodström on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
France Prešeren

France Prešeren (3. joulukuuta 1800 Vrba, Slovenia – 8. helmikuuta 1849 Kranj, Slovenia) on Slovenian kansallisrunoilija.
Prešereniä pidetään slovenialaisen runouden johtohahmona, joka on saanut runsaasti tunnustusta niin kotimaassaan kuin muualla Euroopassakin. Häntä pidetään myös yhtenä Euroopan parhaista romantiikan ajan kirjailijoista. Toisinaan hänen nimensä kirjoitetaan saksalaisempaan muotoon "Franz Prescheren", erityisesti dokumenteissa ajalta, jolloin Slovenia oli osa Itävaltaa.
Elämä ja runous.
France Prešeren syntyi 3.12.1800 maanviljelijäperheeseen Vrban kylässä, Sloveniassa. Prešerenin äiti olisi halunnut hänestä papin, mutta tuleva runoilija valitsi toisin. Hän opiskeli Wienin yliopistossa filosofiaa ja myöhemmin lakia. Saatuaan laissa tohtorin arvon Prešeren palkattiin Ljubljanaan erääseen lakifirmaan assistentiksi. Itsenäistä lakimiestä Prešerenistä ei kuitenkaan koskaan tullut.
Prešeren kuoli 8.2.1849 Kranjissa, Sloveniassa.
France Prešeren kirjoitti runoja vapaa-aikanaan. Hänen tunnetuin tuotoksensa, "Sonetni Venec" (suom. "Seppele soneteista") sai voimansa Prešerenin epäonnisesta rakkaudesta Julija Primiciä kohtaan (saksalaisemmin "Julia Primita") sekä Prešerenin läheisen runoilijaystävän Matija Čopin ("Matthias Tschop") kuolema.
"Sonetni Venecin" on kirjoitustyyliltään erikoinen: yhden sonetin viimeisestä rivistä tulee seuraavan sonetin ensimmäinen rivi, ja näin kaikki 14 sonettia muodostavat tunteellisen lyriikan yhteenpunotun seppeleen, jossa yhtä sonettia ei voi olla ilman toista. Kaikkien 14 sonetin ensimmäiset rivit puolestaan muodostavat uuden sonetin, ja tämän sonetin jokaisen rivin ensimmäiset kirjaimet taas muodostavat sanat "Primicovi Julji", suomennettuna "Julija Primicille".
Prešeren kirjoitti sloveenin lisäksi myös saksaksi. Hänen kielellisestä lahjakkuudestaan runouden saralla todistaa myös se, että kun Prešerenin runoja ensi kertaa julkaistiin lehdessä, ne olivat siellä sekä saksan että sloveenin kielellä.
Vaikutus Slovenian kulttuuriin.
Seitsemäs säkeistö eräästä Prešerenin runosta, Zdravljicasta (suom. "Maljalaulu"), on ollut Slovenian kansallislaulu vuodesta 1991. Lisäksi Prešerenin kuolinpäivä, helmikuun kahdeksas, on slovenialaisen kulttuurin päivä, joka tunnetaan myös nimellä Prešerenin päivä. Hänen kuvansa oli myös tuhannen tolarin setelissä sekä vuodesta 2007 2 euron kolikossa.
France Prešerenin patsas sijaitsee Ljubljanassa Prešerenin aukiolla, ja se tuijottaa aukion toisella laidalla sijaitsevaa Julija Primicin kohokuvaa.
Milla

Milla on naisen etunimi, jonka nimipäivä on Suomessa 19. toukokuuta. Milla lisättiin suomalaiseen nimipäiväkalenteriin vuonna 1973. Nimi voi olla lyhentymä Emiliasta, Ludmilasta tai Camillasta.
Toukokuuhun 2025 mennessä nimi Milla on annettu Suomessa noin 10 410 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1970 jälkeen.
Charles Munch

Charles Munch [šarl mynš] (alk. Münch; 26. syyskuuta 1891 Strassburg, Saksa – 6. marraskuuta 1968 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) oli ranskalainen kapellimestari, joka tunnettiin etenkin ranskalaisen musiikin johtajana. Hän ei kuitenkaan välittänyt taiteellisista maaerotteluista vaan tuli tunnetuksi myös Ludwig van Beethovenin, Ernest Blochin, Aleksandr Borodinin, Johannes Brahmsin, Joseph Haydnin, Franz Lisztin, Felix Mendelssohnin, W. A. Mozartin, Robert Schumannin, Sergei Prokofjevin, Pjotr Tšaikovskin ja Giuseppe Verdin tulkitsijana. Munchin maineikkainta työskentelyaikaa oli Bostonin sinfoniaorkesterin johtajuus 1949–1962.
Alun perin hänen sukunimensä oli Münch. Hän syntyi Saksan kansalaiseksi Strassburgissa (nykyään Ranskan Strasboug). Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli Saksan armeijan sotilaana. Toisen maailmansodan aikana hän kuitenkin oleskeli Pariisissa ja tuki vastarintaliikettä rahallisesti.
Munchin isoisä oli ollut opettaja ja urkuri. Isä taas toimi kuoronjohtajana ja urkurina ja tuli tunnetuksi etenkin Bach-tulkinnoistaan. Charles itse opiskeli Strassburgin konservatoriossa Hans Pfitznerin johdolla. Charles Munchin ensikonsertti viulistina oli vuorossa vuonna 1912. Samana vuonna hän aloitti Pariisissa opinnot Lucien Capet’n alaisuudessa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Munch opiskeli Carl Fleschin oppilaana Berliinissä. Sen jälkeen hän palveli konserttimestarina Strasbourgissa ja sittemmin Gewandhaus-orkesterissa Wilhelm Furtwänglerin ja Bruno Walterin toimiessa kapellimestareina.
Vuonna 1933 Munch muutti Pariisiin ja meni naimisiin kirjailija-kääntäjä Geneviève Mauryn kanssa. Munchista tuli Société philharmonique de Paris -orkesterin johtaja 1935, ja Société des Concerts du Conservatoire -orkesterin johtoon hän astui 1937. Hän myös opetti École normale de musique -oppilaitoksessa. Yhdysvaltoihin hänet kutsui ensimmäisenä New Yorkin filharmonikot. Bostonin sinfoniaorkesterin edessä hän kuitenkin johti ensikonserttinsa uudella mantereella joulukuussa 1946. New Yorkin -debyytti oli vuorossa seuraavassa kuussa, ja sitä seurasivat vierailut muidenkin amerikkalaisorkestereiden kapellimestarina.
Bostonin orkesterin musiikillisena johtajana hän toimi Sergei Koussevitzkyn jälkeen. Tämän 23-vuotiseksi venyneen jakson jälkeen hän palasi Ranskaan ja toimi vierailevana kapellimestarina eri orkestereissa. Hän kuoli kesken Amerikan-kiertueen, jota hän teki Pariisin orkesterin kanssa.
Charles Munchille johtaminen ei ollut niinkään ammatti kuin pyhä kutsumus. Kapellimestarit muodostivat hänen näkemyksensä mukaan eräänlaisen papiston, jonka tunnuksia olivat kuri, opiskelu, kieltäytyminen ja ylpeys. Musiikki oli aina ensimmäisellä sijalla. Hän ei välittänyt analysoida musiikin tekemisen saloja.
Ranskalaiset antoivat kapellimestarille lempinimen ”kaunis Charles” ja vuonna 1949 Elle-naistenlehden lukijat valitsivat hänet toiseksi mieluisimmaksi päivällisseuralaiseksi Winston Churchillin jälkeen.
Leivinjauhe

Leivinjauhe on leivonnassa käytetty kemiallinen kohotusaine, jonka tarkoitus on kohottaa ja kuohkeuttaa taikinaa. Leivinhiiva on yleinen biologinen kohotusaine. Leivinjauheen keksi englantilainen kemisti Alfred Bird vuonna 1843. 
Koostumus.
Leivinjauhe on yleensä valkoista ja hyvin hienorakeista jauhetta. Leivinjauhe koostuu pääasiassa emäksisestä ruokasoodasta, happamasta natriumpyrofosfaatista – jonka E-koodi on E450 – ja tärkkelyksestä. Säilyvyyden ja maun parantamiseksi voidaan käyttää myös muita aineita. Veteen sekoitettuna leivinjauhe tuottaa hiilidioksidia.
Liiallinen leivinjauheen käyttö saattaa värjätä leivonnaisen ruskeanvihertäväksi. Jos taikinaan laitetaan happamia aineksia kuten piimää tai hedelmämehua, voi leivinjauheen sijasta käyttää pelkkää ruokasoodaa. Mitallinen ruokasoodaa vastaa kahta mitallista leivinjauhetta. Leivinjauheen voi aina korvata ruokasoodalla tässä suhteessa.
Tärkkelys tasoittaa seoksen koostumusta ja estää muiden aineiden ennenaikaisen toiminnan.
Ravintoarvot.
Ravintoarvoltaan leivinjauhe on pääasiassa hiilihydraatteja, noin kymmenen prosenttia on proteiinia.
Miina Äkkijyrkkä

Miina Äkkijyrkkä (s. 2. heinäkuuta 1949 Iisalmi) on suomalainen kuvanveistäjä, karjakko ja perinteisen suomalaisen karjan puolustaja. Hänet tunnetaan erityisesti nauta-aiheisista veistoksistaan. Äkkijyrkkä oli alkujaan nimeltään Riitta Loiva, mutta muutti vuonna 1976 nimekseen Miina Äkkijyrkkä. Vuonna 2002 hän alkoi käyttää signeerausta Liina Lång; Lång on hänen sukunsa aiempi nimi. Äkkijyrkälle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. 
Tausta.
Äkkijyrkkä on käynyt Ypäjän Hevostalouskoulun 1965–1966 ja Maaningan karjanhoitokoulun 1967–1968, minkä jälkeen vuonna 1969 hän pääsi Suomen Taideakatemian Kouluun, josta valmistui 1973. 
Taide.
Nautaeläimet ovat Äkkijyrkän teosten yleisin aihe. Äkkijyrkkä on tehnyt muun muassa lehmäaiheisia veistoksia sekä peltirakennelmia. Vuonna 2007 hän teki Marimekolle tekstiilejä samasta aiheesta. Valtion kuvataidepalkinnon hän sai vuonna 2002.
Hänen taidettaan on myös julkaistu vuonna 2010 Suomen postimerkeissä.
Kyytöt.
Taiteilijatyönsä lisäksi Äkkijyrkällä on ollut itäsuomalaista nautakarjaa eli kyyttöjä, ja hän on toiminut suomalaisen alkuperäiskarjan puolestapuhujana. Ensimmäisen lehmänsä hän hankki vuonna 1974, ja se esitti pääroolia Matti Kassilan elokuvassa "Natalia". Kyytön hän osti vuonna 1976 kangasniemeläiseltä Pentti Sappiselta. Joulukuussa 1989 Äkkijyrkkä osti kiuruvetisen Helvi Tossavaisen kuolinpesältä neljä kyyttöä, jotka olisivat muutoin menneet teuraaksi.
Skatan tila.
Äkkijyrkkä asui 1996–2010 Helsingin kaupungilta vuokraamallaan Vuosaaren Uutelan Skatan tilalla, jossa hän piti myös navettaa. Helsingin kaupunki irtisanoi vuokrasopimuksen Äkkijyrkän kanssa. Helsingin käräjäoikeus päätti 6. marraskuuta 2008, että kaupungilla oli perustellut syyt irtisanoa tilan ja maa-alueiden vuokrasopimukset. Äkkijyrkkä määrättiin lähtemään tilalta vuoden 2008 loppuun mennessä. Hovioikeus on pitänyt voimassa käräjäoikeuden päätöksen. Osa tilalla asuneesta karjasta pantiin teuraaksi vuoden 2009 lopussa, ja niiden lihaa mainostettiin nimenomaan Äkkijyrkän kyyttöjen lihana.
Yksityiselämä.
Äkkijyrkällä on kolme lasta. Äkkijyrkkä asuu Lopella ja työskentelee Helsingissä. Äkkijyrkällä on Aspergerin oireyhtymä.
Karina Lombard

Karina Lombard (s. 21. tammikuuta 1969 Tahiti, Ranskan Polynesia) on tahitilaissyntyinen näyttelijä, jolla on nykyisin Yhdysvaltain kansalaisuus.
Yksityiselämä.
Lombardin äiti Nupuree Lightfoot oli alkuperältään sioux-intiaani, isä Henry Lombard on puolestaan eurooppalaista sukua. Lombard syntyi Tahitilla. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan yhdeksän kuukauden ikäinen, minkä jälkeen Lombard muutti isänsä kanssa Tahitilta Espanjaan. Lombard opiskeli sittemmin useissa eri sisäoppilaitoksissa Sveitsissä. Nuoruudessaan hän myös matkusteli paljon Euroopassa, ja puhuu sujuvasti ranskaa, englantia, italiaa, espanjaa ja saksaa. Sittemmin hän muutti New Yorkiin, jossa hän aloitti mallin ja näyttelijän työt. Lombard on biseksuaali.
Ura.
Lombard sai ensimmäisen roolinsa televisiosarjasta "Kuumaa hiekkaa" vuonna 1987. Vuonna 1993 hän esiintyi pääosassa elokuvassa "Kaukainen Sargassomeri". Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Firma", "Intohimon tuulet" ja "Kull, valloittaja". 
Lombard esiintyi televisiosarjassa "L-koodi" sarjan ensimmäisellä kaudella vuonna 2004 ja vieraili sarjassa muutaman kerran myöhemmillä kausilla. Hän näytteli scifi-sarjassa "4400" vuosina 2005–2006. Lombard on toiminut myös laulajana.
Bruno Cremer

Bruno Cremer (6. lokakuuta 1929 Saint-Mande, Ranska – 7. elokuuta 2010 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Cremer esiintyi pitkään teatterissa, mutta näytteli myös suosituissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Ranskassa ja ranskankielisissä maissa hän on laajalti tunnettu roolistaan Georges Simenonin romaaneihin perustuvissa komisario Maigret'sta tehdyissä televisioelokuvissa. Näistä elokuvista kaksi on kuvattu Suomessa; Hannu Kahakorven ohjaama "Maigret ja aave" (1994) sekä Pekka Parikan ohjaama "Maigret Suomessa" (1996). Kummassakin elokuvassa Maigret'n apulaista suomalaista komisario Vaaraa näytteli Timo Torikka.
Cremer'n kansainvälisesti tunnetuin elokuvatyö oli yksi päärooleista William Friedkinin ohjaamassa elokuvassa Pelon palkka ("Sorcerer", 1977). Cremer näytteli myös merkittävää osaa nykyranskalaisen elokuvan ehkä maineikkaimman ohjaajan François Ozonin elokuvassa "Hiekan peitossa" ("Sous le sable", 2000). Tämän lisäksi Cremer esiintyi muun muassa Costa-Gavrasin, Bertrand Blier'n ja Claude Lelouch'n elokuvissa.
Cremer kuoli syöpään 7. elokuuta 2010 ollessaan 80-vuotias.
Mario Kart DS

Mario Kart DS on Nintendon kehittämä ja julkaisema ajopeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo DS -pelikonsolille.
Peli on "Mario Kart" -pelisarjan ensimmäinen osa, jossa on verkkomoninpeli. 
Pelaaminen.
Pelaaminen tapahtuu Nintendo DS:än D-Padia liikuttamalla, sekä muita näppäimiä painamalla. Pelin idea on yhä selvitä ensimmäisenä maaliin, kun muut kilpailijat yrittävät kaikenlaisilla kepulikonsteilla voittaa sinut. Pelissä on monta eri moodia: yksinpeli (Single Player), moninpeli (Multiplayer), sekä Nintendo Wi-Fi-pelimuoto, jossa DS ottaa yhteyttä WLAN-verkkoon. 
D-padilla ohjataan autoa ja DS:n oikealla laidalla sijaitsevilla näppäimillä (A, B, X, Y) kaasutetaan, jarrutetaan ja käytetään esineitä. Perusasetuksilla pelatessa auto saa lisävauhtia A-näppäimestä ja jarruttaminen tapahtuu B-näppäimellä. Y-näppäimellä vaihdetaan karttanäkymää ja X ja olkanäppäin L ovat esineiden käyttämistä varten. Olkanäppäimellä R saadaan auto pomppimaan. Suurempi merkitys sillä on mutkissa, sillä sitä painamalla pohjassa auto kääntyy mutkissa helpommin. Mikäli D-padilla kääntelee autoa nopeasti sivuille, auto saa pienen ja hetkellisen lisävauhdin. Nämä yksityiskohdat saavat pelin muistuttamaan hyvin paljon Crash Team Racing peliä ja sen sarjaan kuuluvia Crash Nitro Kart ja Crash Tag Team Racing pelejä.
Peli oli Nintendon ensimmäinen Internet-moninpelin sisältävä DS-peli. Tämä toimii Nintendon oman Nintendo Wi-Fi Connection -palvelun avulla. Nintendo DS:ssä on sisäänrakennettu Wi-Fi -vastaanotin, ja yhteys Nintendo Wi-Fi-Connectioniin tapahtuu omalla langattomalla Internet-reitittimellä, Nintendo USB Connectorilla tai DS Download Stationien kautta. Verkkopeli toimii maksimissaan neljän pelaajaan kesken, mutta myös lähiverkkopelaaminen yhdellä tai useammalla kortilla onnistuu, jolloin maksimipelaajamäärä on kahdeksan.
Vastaanotto.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.5/10.
SPARK (ohjelmointikieli)

SPARK on ohjelmointikieli, joka on suunniteltu erityisesti suurta luotettavuutta vaativien järjestelmien ohjelmointiin. SPARK on tarkoin määritelty Ada-kielen alijoukko. Kaikki SPARK-ohjelmat ovat siis laillisia Ada-ohjelmia, ja ne voidaan kääntää Ada-kääntäjällä.
Aiheesta muualla.
SPARK-kääntäjiä.
Koska kaikki SPARK-ohjelmat ovat laillisia Ada-ohjelmia, alla on listattu markkinoilla olevia Ada-kääntäjiä.
Puputan

Puputan on balilaisten käymä itsemurhataistelu hollantilaisia imperialisteja vastaan.
Hollannin siirtomaa-armeija otti haltuunsa Balin suurimman kaupungin ja Etelä-Balin pääkaupungin Denpasarin vuonna 1906. Balin hallitsijasuvut ymmärsivät valtansa päättyneen. Heillä oli mielestään olemassa vain yksi vaihtoehto reagoida – itsemurhataistelu eli "puputan". "Taisteluun" osallistui koko hovi pieniä lapsia myöten.
Kun Denpasarin kaupunki oli valloitettu, hovin jäsenet marssivat juhla-asuissa näyttävinä saattueina aseinaan rituaalitikarit. Saattueet kävelivät rauhallisesti hollantilaisia vastaan pysähtymättä, vaikka hollantilaiset avasivat tulen. Hallitsijat tulivat ensimmäisessä aallossa, sitten vaimot lapset sylissään, sitten nuoret hallitsijan 12-vuotiaan veljen johdolla. Kaikki surmattiin; balilaiset tappoivat pikkulapset itse tikareilla. 
Etelä-Balin koko hovi tuhoutui viimeistä jäsentä myöten. Uhraus ei jäänyt kuitenkaan turhaksi. Ranskalainen lehtimies näki tapahtuman ja raportoi asiasta Euroopan lehtiin. Hollantilaisten maine siirtomaaisäntinä kärsi tietysti tästä. Tapahtuman jälkeen hollantilaiset suhtautuivat balilaisiin hyvin varovaisesti – he ilmeisesti ymmärsivät, että kyseessä oli ylpeä kansa, jonka reaktiot huonoon kohteluun voivat olla arvaamattomat. Balista tulikin sittemmin Hollannin mallisiirtomaa.
Dreambox

Dreambox on saksalaisen Dream Multimedian kehittämä Linux-käyttöjärjestelmää hyödyntävä DVB-vastaanotin.
Ensimmäiset Dreambox-mallit olivat ainoastaan satelliittilähetysten vastaanottoon. Sittemmin on tullut myös antenni- ja kaapeli-tv-vastaanottoon tarkoitettuja malleja ja uusimmissa malleissa käytettävän järjestelmän määrittävä komponentti on käyttäjän vaihdettavissa oleva viritinmoduuli. Dreamboxien ensimmäiset versiot perustuvat DBox2-vastaanottimeen ja laitteessa oleva ohjelmistokin on perua DBox2:lle ohjelmistoa kehittävästä TuxBox -projektista.
Dreamboxin erikoisominaisuus useimpiin muihin laitteisiin verrattuna on sen verkkosovitin, jolla laite voidaan kytkeä Ethernet-lähiverkkoon, mikä mahdollistaa televisio-ohjelmien helpon siirtämisen tietokoneelle ja esimerkiksi ajastuksia voidaan tehdä tietokoneelta käsin WWW-selaimella. 
Dreambox on vakavan televisioharrastajan laite. Sen käytön perusasiat on opittavissa melko vähässä ajassa, mutta ohjelmiston avoimuus mahdollistaa myös kustomoinnin ja virittelyn. Internetistä löytyy lukuisia keskustelupalstoja, joilla laitteesta keskustellaan laajasti ja usein varsin asiantuntevasti.
Laitemalleja.
Dreambox DM7000S ja Dreambox DM7020S ovat hyvin samankaltaisia, tosin uudemmassa 7020 mallissa on esiintynyt ongelmia verkkoliitännän nopeuden osalta. Ongelma on kuitenkin korjattavissa mm. kondensaattorin vaihdolla. 7020-mallista on julkaistu myös päivitetty 7020Si-versio.
Malli DM500 on hieman uudempi, ulkomitoiltaan kompakti laite, jossa ei ole paikkaa kiintolevylle. DM500:n DVB-C -mallin virittimen herkkyys VHF-taajuuksilla on riittämätön, ja alimmilla taajuuksilla lähetettäviä kanavia ei voida vastaanottaa ilman ulkoista antennivahvistinta. Uudempi DM600 on muutoin vastaava kuin DM500 (ja DM500+), mutta siinä on kookkaampi kaukosäädin sekä paikka 2,5-tuumaiselle ATA-kiintolevylle.
DM7025-mallissa on kaksi paikkaa käyttäjän vaihdettavissa oleville viritinmoduleille. Moduleiden ei tarvitse olla keskenään samanlaisia ja laite onkin harvoja markkinoilla olevia vastaanottimia, jotka toimivat samanaikaisesti useamman DVB-standardin kanssa. DM7025:ssä laitteen prosessoriarkkitehtuuri on vaihtunut PowerPC:stä MIPS:iin, eivätkä vanhempien mallien ohjelmistot ole suoraan yhteensopivia sen kanssa. Dreambox 7025 käyttää Enigma 2 -ohjelmistoa ja vanhemmat mallit Enigma 1:sta. Joillekin vanhemmille malleille on myös saatavilla Enigma 2, mutta julkaisut ovat lähinnä kokeiluluonteisia.
Uusimmat laitteet ovat tyypeiltään DM800 ja DM8000. Molemmissa on tuki DVB-S2-standardille eli valmius HDTV-lähetyksien vastaanottoon. DM8000:ssa on lisäksi modulaariset virittmiet. Molemmissa laitteissa on mahdollisuus käyttää SATA-kiintolevyjä, toisin kuin iäkkäämmissä malleissa, jotka mahdollisuus on ainosastaan ATA-levyn käyttöön.
Natriumnitriitti

Natriumnitriitti (NaNO2) on kemiallisesti typpihapokkeen (HNO2) natriumsuola. Natriumnitriitti on valkoista tai kellertävää, hajutonta, rakeista, kiteistä tai jauhemaista kiinteää ainetta, joka absorboi ilmasta kosteutta. Sen moolimassa on 69,0 g/mol, suhteellinen tiheys 20 °C:ssa 2,17 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), liukoisuus veteen 82 g/100 ml 20 °C:ssa ja CAS-numero 7632-00-0.
Se on voimakas hapetin, joka hajoaa ilman kanssa hitaasti nitraatiksi. Sitä käytetään käytetään väri- ja lääketeollisuudessa, valokuvauksessa, elintarvikkeiden lisäaineena, tekstiiliteollisuudessa ja metallien pintakäsittelyssä. Natriumnitriittiä voidaan käyttää ruudin ainesosana - ruuti ei ime ilmasta kosteutta, eikä "pilaannu".
Natriumnitriittiä käytetään yhdessä natriumtiosulfaatin kanssa vastamyrkkynä syanidien aiheuttamissa myrkytyksissä.
Elintarvikekäyttö.
Elintarvikkeissa säilöntäaineisiin lukeutuva natriumnitriitti merkitään E-koodilla E 250 ja sitä käytetään lähinnä liha- ja kalajalosteissa säilyvyyden parantamiseen sekä punaisen värin korostamiseen. Aikoinaan nitriitillä oli suuri merkitys "Clostridium botulinum" -bakteerin aiheuttamien ruokamyrkytysten ehkäisemisessä, mutta kylmäsäilytyksen ja elintarvikehygienian kehityttyä sen säilöntävaikutuksen merkitys on vähentynyt.
Natriumnitriittiä voidaan käyttää yhdessä muiden aineiden kanssa säilörehun valmistuksessa.
Aftenposten

Aftenposten on Norjan paperilevikiltään suurin sanomalehti. Se on perinteisesti ollut lähellä kokoomuspuolue Høyreä. Lehden perusti Christian Schibsted vuonna 1860 Christiania Adresse-bladina. Nimi muuttui Aftenposteniksi seuraavana vuonna.
Vuoteen 2012 asti lehti ilmestyi päivittäin kahtena painoksena: valtakunnallisena aamupainoksena sekä Oslon ympäristössä myytävänä iltapainoksena, jossa painottuivat pääkaupungin uutiset.
William Boyce

William Boyce (11. syyskuuta 1711 – 7. helmikuuta 1779) oli englantilainen säveltäjä ja urkuri. 
Boyce syntyi Lontoossa ja toimi äänenmurrokseensa saakka kuoropoikana St. Paulin katedraalissa. Musiikinopintonsa Boyce aloitti säveltäjä Maurice Greenen johdolla. Vuonna 1758 Boyce pääsi urkuriksi Chapel Royaliin. Myöhemmällä iällään hän menetti kuulonsa lähes kokonaan.
Boycen tuotantoon kuuluu muun muassa kahdeksan sinfoniaa ja kamarimusiikkia.
Peleus

Peleus () oli kreikkalaisessa mytologiassa Aiginan kuningas Aiakoksen ja Endeiksen poika ja Akhilleuksen isä.
Tapettuaan veljensä Telamonin kanssa velipuolensa Fokoksen hänen täytyi paeta Aiginasta. Fthiassa kuningas Eurytion puhdisti hänet synnistään ja antoi hänelle hänen tyttärensä Antigonen vaimoksi. Kalydonin metsäkarjun metsästyksen yhteydessä Peleus kuitenkin vahingossa osui keihäällään Eurytioniin tappaen tämän ja joutui taas pakenemaan – tällä kertaa Iolkokseen.
Iolkoksessa Peleuksen vapahti murhastaan Akastos. Akastoksen puoliso Astydameia rakastui Peleukseen, joka kuitenkin torjui tämän. Tästä katkeroituneena Astydameia lähetti Antigonelle viestin, jossa hän väitti Peleuksen aikovan naida Akastoksen tyttären Steropen; tästä murtuneena Antigone hirtti itsensä. Lisäksi Astydameia kertoi miehelleen Peleuksen aikoneen viedä hänen kunniansa. Tästä suuttuneena tämä päätti tappaa kerran puhdistamansa miehen ja kutsui Peleuksen metsästysretkelle. Kun Peleus oli nukahtanut metsästyksen jälkeen, Akastos kätki tämän miekan ja hylkäsi tämän. Aamun valjetessa Peleuksen yllätti joukko kentaureja, ja hän olisi kohdannut loppunsa, ellei Kheiron olisi säästänyt häntä. Kheiron jopa palautti Peleukselle hänen miekkansa, jonka oli löytänyt. Myöhemmin Peleus palasi Iolkokseen Iasonin ja dioskuurien kanssa ja kosti Astydameialle revityttämällä tältä raajat irti ja marssituttamalla armeijansa kaupunkiin hänen lävitseen.
Antigonen kuoltua Peleus nai meri-nymfi Thetiksen, ja tämä synnytti hänelle Akhilleuksen. Häälahjaksi Peleus sai Poseidonilta kaksi kuolematonta hevosta: Ksanthos ja Balios. Heidän häistänsä sai myös alkunsa riita, joka johti Pariksen tuomioon ja myöhemmin Troijan sotaan.
Geoffrey Rush

Geoffrey Roy Rush (s. 6. heinäkuuta 1951 Toowoomba, Queensland, Australia) on Oscar-palkittu australialainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelijänuransa teatterissa Brisbanessa. Hänellä on myös taidetutkinto Queenslandin yliopistosta, jossa hänellä oli huonekaverinaan Mel Gibson.
Vuonna 1997 Rushin ura kohosi nousukiitoon, kun hän voitti Oscarin parhaasta miespääosasta elokuvassa "Loisto". Tätä ennen hän oli näytellyt lähinnä teatterissa.
Vuonna 1998 Rush näytteli kolmessa merkittävässä elokuvassa: Victor Hugon romaaniin perustuvassa elokuvassa "Kurjat", "Elisabetissä" ja "Rakastuneessa Shakespearessa", josta hän sai myös parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2001 Rush oli kolmannen kerran ehdolla Oscarin saajaksi, kun hän sai miespääosaehdokkuuden elokuvasta "Quills – syntiset säkeet", jossa hän näytteli Markiisi de Sadea.
Rush on ollut ahkera näyttelijä, sillä hän on esiintynyt lukuisissa elokuvassa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvasarjassa "Pirates of the Caribbean". Suorituksestaan televisioelokuvassa "Peter Sellersin elämä" Rush sai Emmy-palkinnon parhaasta miespääosasta elokuvassa tai minisarjassa.
Rush asuu Camberwellissä, Melbournen esikaupunkialueella. Hän on ollut vuodesta 1988 naimisissa näyttelijä Jane Menelausin kanssa. Parilla on avioliitostaan kaksi lasta: vuonna 1992 syntynyt tytär ja vuonna 1995 syntynyt poika.
Australialaisen "The Daily Telegraphin" kirjoituksessa marraskuussa 2017 syytettiin Rushia seksuaalisesta ahdistelusta. Asiaa käsiteltiin vielä useissa jatkojutuissa. Oikeuden päätöksellä väite todettiin vääräksi ja lehti määrättiin maksamaan Rushille korvauksia 2,8 miljoonaa Australian dollaria eli noin 1,7 miljoonaa euroa.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTA:t.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana: