tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vartsala

Vartsala on kylä ja taajama Halikonlahden rannalla Salon Halikossa; Vartsalan taajaman, joka käsittää myös osia Kaninkolan ja Immalan kylistä, asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 284. Kylässä on aikaisemmin ollut merkittävä vientisaha, joka lähes koko toiminta-aikansa oli työntekijöiden määrällä mitattuna Halikon kunnan selvästi suurin teollisuuslaitos. Nykyinen kylän ydinalue sijaitsee mantereella niemen kärjessä ja se on kasvava uudisasutusalue.
Vartsalan entinen kanta-alue on ollut Vartsalansalmen toisella puolella oleva Vartsalansaari, jonka pohjoisosa on pysyvästi asuttu ja viljelykäytössä. Saarella on myös paljon kesämökkejä. Nykyinen ydinalue on ollut ennen Hevosluoto-niminen saari, ja vuoden 2007 kevättulvissa noussut vesi eristikin Vartsalan vähäksi aikaa jälleen mantereesta.
Vartsala on syntynyt myöhäiskeskiajalla. Ensimmäinen kirjallinen maininta kylästä on vuodelta 1426. Vartsalan tilasta ja sen omistajista löytyy tietoja 1500-luvun puolivälistä alkaen. Reduktiossa 1680-luvulla Vartsala siirtyi kruunun omistukseen ja toimi sen jälkeen sotilasvirkatalona; Vartsala oli valtion omistuksessa vielä Suomen itsenäisyyden aikanakin. Kylässä on 1800-luvulle tultaessa ollut useita torppia ja mäkitupia, ja kylän asutus kasvoi nopeasti vuosisadan loppupuolella, kun Vartsalan saha perustettiin vuonna 1882. Kylän mantereenpuoleinen asutus on pääosin rakentunut entisen sahan ympäristöön 1900-luvun aikana. Saha lopetti toimintansa vuonna 1964, ja kylä alkoi hiljentyä. Sahan tuotantorakennuksista on säilynyt ainoastaan 1940-luvulla rakennettu talotehdas, joka on sittemmin kunnostettu asunnoiksi.
Vartsalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906 ja kylään rakennettiin työväentalo vuonna 1916. Kylän oma urheiluseura Vartsalan Sauva perustettiin 1920 ja se toimi aluksi työväenyhdistyksen alaisena, sittemmin itsenäisenä.
Monen muun kylän tapaan Vartsala menetti postikonttorin, koulun ja kyläkaupan asukkaiden vähentyessä. 1990-luvulla kylä alkoi elpyä, kun kunta kaavoitti alueelle paljon omakotitalotontteja.
Vartsalan entisen sahan alueella toimi 1970-1980 -lukujen vaihteessa Omenapuukyläksi kutsuttu yhteisö, jonka vaiheista Anna-Maija Raittila kirjoittaa teoksessaan Omenapuukylän päiväkirja (Kirjayhtymä). Päiväkirjamerkinnät ulottuvat vuosiin 1979 - 1983, ja yhteisön liepeillä toimi monia sittemmin tunnettuja suomalaisia.
Leena Landerin vuonna 2010 julkaistun romaanin "Liekin lapset" tapahtumat sijoittuvat Vartsalan sahan ympäristöön, 1900-luvun alkupuolelle.
Cheongjin

Cheongjin (, hanja 淸津市, McCune–Reischauer "Ch’ŏngjin-si") on Pohjois-Korean neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjois-Hamgyeongin maakunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku oli 614 892 vuonna 2008.
Maantiede.
Suuri osa kaupungin alueesta koostuu korkeista tai keskikorkeista vuorista. Kaupungin korkein kohta on 1 754:n metrin korkeuteen merenpinnasta kohoava Kosǒngvuori. Kaupungin rakennettu alue sijaitsee Susǒongjoen kolmion muotoisella alluviaalitasangolla joen suulla. Tammikuun keskilämpötila on -5,5 °C ja elokuun 21,5 °C. Keskimääräinen vuosittainen sadanta on 594 mm..
Historia.
Nykyinen Cheongjin oli pitkään vain vähäpätöinen kalastajakylä. Ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan aikana Japani toi kylän kautta sotatarvikkeitaan Koreaan. Huoltoyhteyksien parantamiseksi vuonna 1905 rakennettiin rautatie Hoeryeongiin ja vuonna 1907 valmistui rautatie Ranamiin. Jälkimmäisenä vuonna Cheongjinista tehtiin hallinnollisesti kaupunki, jonka satama avattiin ulkomaalaiselle kaupalle vuonna 1908. Kehitykseen vaikutti Japanin tarve tuoda puutavaraa Pohjois-Koreasta ja Mantšuriasta, minkä lisäksi Ranamiin oli avattu suuri sotilastukikohta vuonna 1907. Cheongjin sijaitsee sataman rakennuksen kannalta otollisella paikalla. Vuoret pohjoisessa suojaavat sitä tuulilta ja merialue kaupungin edustalla on syvä. Kasvua vauhditti edelleen kaupungin liittäminen muun Korean rautatieverkkoon vuonna 1928 ja rautatien avaaminen Changchuniin vuonna 1933.
Korean sodan jälkeen asiantuntijat Puolasta auttoivat kaupungin kaupunkisuunnittelussa, johon kuului esimerkiksi Cheongjinin ja Ranamin yhdistäminen. Vuonna 1959 ensimmäiset Koreaan palanneet Japanin korealaiset saapuivat laivalla Cheongjiniin. Muille teollisuudesta riippuvaisille kaupungeille tyypillisesti Pohjois-Korean nälänhätä 1990-luvulla iski erityisen kovaa Cheongjiniin.
Liikenne.
Cheongjinin satama on Pohjois-Korean toiseksi suurin satama ja maan itärannikon suurin satama. Kiina on käyttänyt satamaa vuodesta 1983 ulkomaankaupassa Japanin kanssa. Myös Venäjä on ollut kiinnostunut kaupungin satamasta ja kaupungista kulkee rautatie Venäjälle.
Talous.
Cheongjinin alue ei ole erityisen sopivaa maataloudelle, mutta kaupungin alueella viljellään silti jonkin verran riisiä. Kaupungissa harjoitetaan kalastusta ja se on tunnettu erityisesti sardiinien pyynnistä. Kaupungissa sijaitsee myös kauriiden kasvattamiseen erikoistunut tila, jolla valmistetaan tuotteita kauriinsarvista.
Kim Chaekin rauta- ja teräskompleksi on valtiotasolla merkittävä rautasulattamo, jonka lisäksi Cheongjinissa on esimerkiksi kemikaaliteollisuutta, elektroniikkateollisuutta ja telakkateollisuutta. Ranamin alueella sijaitsee useita kaivoksia, joista louhitaan esimerkiksi nikkeliä ja kalkkikiveä.
Cheongjin on saanut jonkin verran mainetta Pohjois-Korean muotipääkaupunkina. Monet Japanista ja Etelä-Koreasta maahan lähetetyt käytetyt vaatteet saapuvat Cheongjinin kautta ja kaupunki on näin eri kulloinkin vallalla olevien muodin suuntauksien edelläkävijä.
Magda Schneider

Magda Schneider (17. toukokuuta 1909 Augsburg – 30. heinäkuuta 1996 Berchtesgaden) oli saksalainen näyttelijä.
Schneider oli Xaverius Schneiderin ja tämän puolison, näyttelijä Maria Schneiderin (o.s. Meier-Hörmann) tytär. Opiskeltuaan katolisessa tyttökoulussa ja kauppakoulussa Schneider työskenteli konekirjoittajana. Myöhemmin hän opiskeli laulua Augsburgin konservatoriossa ja balettia kaupungin kaupunginteatterissa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa Schneider sai vuonna 1930 elokuvassa "Boykott". 
Schneider meni naimisiin näyttelijä Wolf Albach-Rettyn kanssa vuonna 1937. Hän tutustui Albach-Rettyyn alun perin elokuvan "Kind, ich freu mich auf dein Kommen" (1933) kuvauksissa. He saivat kaksi lasta, Rosemarie "Romy" Schneiderin (1938–1982) ja Wolf-Dieter Schneiderin (s. 1941), ennen kuin erosivat vuonna 1945.
Avioeron jälkeen Schneider keskittyi Romyn näyttelijänuran rakentamiseen, ja tytär nousikin lapsitähdeksi. Schneider näytteli myös itse useassa Romyn varhaisessa elokuvassa; "Sissi"-elokuvissa hän esitti nuoren keisarinnan äitiä ruhtinatar Ludovikaa.
Olivier Dacourt

Olivier Nicolás André Dacourt (s. 25. syyskuuta 1974 Montreuil, Seine-Saint-Denis, Île-de-France, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti seuratasolla kotimaansa Strasbourgia ja Lensiä, englantilaisia Evertonia, Leedsiä ja Fulhamia, italialaisia AS Romaa ja Interiä sekä belgialaista Standard Liègeä. 175 senttimetriä pitkän Dacourtin pelipaikka oli keskikenttäpelaaja.
Ranskan maajoukkueessa Dacourt pelasi 21 ottelua ja teki niissä yhden maalin vuosina 2001–2004. EM-kilpailuissa 2004 hän pelasi kolmessa Ranskan neljästä ottelusta.
Alfonso II (Portugali)

Afonso II Paksu (); (23. huhtikuuta 1185 Coimbra, Portugalin kuningaskunta – 25. maaliskuuta 1223) oli Portugalin kuningas vuosina 1212–1223.
Suku.
Afonson vanhemmat olivat kuningas Sancho I ja Aragonian prinsessa Dulce de Aragon (1160–1198), joka oli Barcelonan kreivin Rámon Berenguer IV:n ja Aragonian kuningatar Peronellan vanhin tytär. 
Afonsolla oli kymmenen sisarusta, joista seitsemän eli aikuisiksi asti. Sisarista Teresa oli Leónin kuninkaan Alfonso IX:n, Mafalda Kastilian kuninkaan Henrik I:n ja Berengaria Tanskan kuninkaan Valdemar II Sejrin kanssa. Lisäksi Afonson isällä oli yhdeksän aviotonta lasta kolmesta eri suhteesta ennen ja jälkeen avioliiton. 
Kuningas.
Afonson valtaannousua vuonna 1211 vahvistamaan kutsuttiin koolle Portugalin ensimmäinen "cortes" eli säätyvaltiopäivät. 
Kuninkaana Afonso ei harrastanut yhtä aggressiivista politiikkaa kuin edeltäjänsä Sancho I. Hän ei yrittänytkään laajentaa alueitaan Kastilian tai maurien maille. Hän joutui taistelemaan vallasta sisarustensa kanssa ja keskittyi kehittämään Portugalin hallintojärjestelmää eli käytännössä lähinnä keskittämään valtaa itselleen. 
Hänen liikalihavuutensa näyttää johtuneen nuoruuden sairaudesta, eikä hän kyennyt itse johtamaan joukkojaan taistelukentillä. Hänen joukkonsa kunnostautuivat Kastilian kuningas Alfonso VIII:n joukkojen saamassa voitossa Las Navas de Tolosan taistelussa vuonna 1212. Tämä merkitsi Almohadien vaikutusvallan taantumista, ja Afonso II:n armeija valloitti Alcacer do Salin vuonna 1217.
Afonso II aloitti maanomistuksen selvitystyön, joka koski sekä kirkkoa että muita maanomistajia. Tämä johti pitkään konfliktiin aateliston ja kirkonmiesten kanssa, ja vuonna 1219 Bragan arkkipiispa erotti kuninkaan ja hovin kirkon yhteydestä ja asetti valtakunnan kirkonkirouksen alle. Paavi Honorius III vahvisti nämä toimet, mutta Afonso vastusti näitä tekoja kuolemaansa asti. Hänen seuraajakseen tuli hänen vanhin poikansa Sancho II.
Avioliitto ja lapset.
Afonso avioitui vuonna 1206 Kastilian prinsessa Urraca de Castillon (1186 - 2. marraskuuta 1220) kanssa, joka oli Kastilian kuninkaan Alfonso VIII:n ja kuningatar Eleanor de Plantagenet'n (Leonor de Inglaterra) toiseksi vanhin tytär. 
Afonsolle ja Urracalle syntyivät lapset:
Afonsolla oli lisäksi kaksi aviotonta poikaa:
Moon Landrieu

Maurice Edwin ”Moon” Landrieu (23. heinäkuuta 1930 – 5. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 
Landrieu toimi Louisianan edustajainhuoneen jäsenenä (1960–1966), New Orleansin kaupunginvaltuutettuna (1966–1970), New Orleansin pormestarina (1970–1978) ja Yhdysvaltain asunto- ja kaupunkikehityksen ministerinä (1979–1981). 
Landrieun lapsista poliittisiksi kuuluisuuksiksi ovat nousseet liittovaltion senaattori Mary Landrieu ja New Orleansin pormestari Mitch Landrieu.
.kp

.kp on Pohjois-Korean Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön 24. syyskuuta 2007. Internetin käyttö on Pohjois-Koreassa erittäin vähäistä ja valvottua. .kp -verkkosivut on lähinnä tarkoitettu ulkomaiselle yleisölle, mutta joitakin niistä käytetään myös maan intranetissä.
Käyttö.
Syksyllä 2016 .kp-maatunnuksen alaiset verkkotunnukset vuotivat julkisuuteen konfiguraatiovirheen takia. Maatunnuksen alla oli tuolloin 28 verkkotunnusta:
Suonteen seisake

Suonteen seisake () oli Suomen rataverkolla Savon radalla Suonenjoen kaupungin Suonteen kylässä sijainnut rautatien seisake. 4,2 kilometriä Haapakosken rautatieaseman pohjoispuolella sijainnut seisake oli toiminnassa vuosina 1889–2003. Henkilöliikenne lakkautettiin Kouvola–Kuopio-välisen paikallisjunaliikenteen loputtua 2. kesäkuuta 2002. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 1. kesäkuuta 2003.
Suonteen pysäkkirakennus on jo purettu aiemmin. Myös laituri on purettu.
Timo Hoffmann

Timo Hoffmann (s. 25. syyskuuta 1974 Eisleben) on saksalainen raskaansarjan nyrkkeilijä. 
Hoffmann on vuonna 1997 alkaneella ammattilaisurallaan voittanut 38 ottelua, hävinnyt seitsemän ja otellut yhden ratkaisemattoman. Voitoista 22 on tullut tyrmäyksellä. Toukokuussa 2009 Hoffmann hävisi Francois Bothalle tuomariäänin täysien erien jälkeen.
Giuseppe Mascara

Giuseppe Mascara (s. 22. elokuuta 1979 Caltagirone, Sisilia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2016. Hän pelasi kotimaansa lisäksi yhden kauden Yhdistyneissä arabiemiraateissa.
Mascara edusti Serie A:ssa Cataniaa kausina 2006–2011, Napolia vuonna 2011 ja Novaraa alkuvuonna 2012. Hän pelasi Serie A:ssa kaikkiaan 185 ottelua, joissa hän teki 36 maalia. Hänen muita seurojaan Italian alemmilla sarjatasoilla olivat Ragusa, Battipagliese, Avellino, Salernitana, Palermo, Genoa, Perugia, Pescara, Siracusa ja Gela. Hän pelasi Serie B:ssä 193 ottelua, joissa hän teki 46 maalia. Arabiemiraateissa hän pelasi 22 liigaottelua ja teki niissä 13 maalia.
Mascara pelasi Italian maajoukkueessa yhden ottelun, kesäkuussa 2009 ystävyysottelun Pohjois-Irlantia vastaan.
.ee

.ee on Viron Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten, jota hallinnoi Estonian Internet Foundation. 
Historia.
Tunnus otettiin käyttöön 1992 ja sitä hallinnoi EENet heinäkuuhun 2010 asti. Verkkotunnusten yhteyshenkilö oli Endel Lippmaa Kemiallisen fysiikan ja biofysiikan instituutista. Aiemmin verkkotunnuksen saatavuus oli rajoitettu yhteen jokaista yhteisöä kohti ja niillä ei ollut tavaramerkkiasemaa. Tunnus määriteltiin aiemmin tunnistetiedoksi kuten esimerkiksi kaupparekisterinumero. Poikkeuksellista tunnuksen käytössä oli se, että sen rekisteröiminen on ilmaista. 
Nykyinen toimintamalli.
Uusi säännöstö verkkotunnuksille tuli voimaan 5. heinäkuuta 2010, samalla Estonian Internet Foundation otti hallintaansa .ee-maatunnuksen. Kaikki aiemmin rekisteröidyt tunnukset tuli rekisteröidä uudelleen 6 kuukauden siirtymäaikana, joka päättyi 5 tammikuuta 2011. Verkkotunnuksia voi rekisteröidä akkreditoitujen rekisteröijien kautta.
DNSSEC.
DNSSEC tuli saataville .ee-alueelle tammikuussa 2014.
Pakistanin kansanpuolue

Pakistanin kansanpuolue (, PPP, ) on pakistanilainen keskusta-vasemmistopuolue. Se on sosialistisen internationaalin jäsen. PPP on perustettu vuonna 1967. Sitä on alusta asti johtanut pääasiassa Bhutton suku.
Historia.
Puolueen perustava kokous järjestettiin 30. marraskuuta – 1. joulukuuta 1967 Lahoressa. Sen ensimmäiseksi puhemieheksi valittiin Zulfikar Ali Bhutto.
PPP saavutti nopeasti kannatusta ja kansannousun alettua Ayub Khanin diktatuuria vastaan PPP otti liikkeen johtoaseman. Ayubin erottua sotilashallitus järjesti vaalit 1970, johon PPP lähti iskulauseella "ROTI, KAPRA AUR MAKAN" (leipää, vaatteita, suojaa). Puolue sai 81 Länsi-Pakistanille varatusta 138 paikasta parlamentissa. Se ei ehtinyt järjestää kampanjaa Itä-Pakistanissa (nyk. Bangladesh). Vaalit voitti itäpakistanilainen šeikki Mujibur Rahmanin johtama Awamiliitto, jolloin päädyttiin Bangladeshin itsenäisyyssotaan.
Bhuttosta tuli myöhemmin maan presidentti 1971–1973 ja pääministeri 1973–1977. Vuoden 1977 vaaleihin PPP:n haastoi yhdeksän uskonnollisen puolueen muodostama Pakistan National Alliance (PNA). PPP:n voitettua 155 paikkaa ja PNA:n 36, se syytti PPP:tä vaalivilpistä ja syntyi levottomuuksia, mikä johti kenraali Zia-ul-Haqin vallankaappaukseen 5. heinäkuuta 1977. Bhutto hirtettiin sotilasvallankaappauksen jälkeen.
Zulfikar Ali Bhutton jälkeen puolueen puhemieheksi valittiin hänen tyttärensä Benazir Bhutto. PPP muodosti hallituksen 1988–1990, ja 1993–1996 Bhutto toimi pääministerinä. PPP:n hallituksen sallivat ammattiliitot ja opiskelijayhdistykset, maan koulutusjärjestelmää kehitettiin ja sähkönjakelua laajennettiin. Benazir Bhutto tapettiin itsemurhaiskussa 27. joulukuuta 2007. Hänen 19-vuotias poikansa Bilawal Zardari nimitettiin puolueen johtoon yhdessä isänsä Asif Ali Zardarin kanssa 30. joulukuuta. Asif Ali Zardari toimi Pakistanin presidenttinä vuosina 2008–2013.
Politiikka ja tavoitteet.
PPP:ta perustettaessa julistettiin sen periaatteet: "Islam is our faith; democracy is our politics; socialism is our economy; all power to the people" (Islam on uskontomme, demokratia politiikkamme, sosialismi taloutemme; kaikki valta kansalle).
Vuonna 2002 PPP joutui muodostamaan Pakistan Peoples Party Parliamentarians (PPPP) -apupuolueen täyttääkseen Pakistanin vaalisäännöt.
.tj

.tj on Tadžikistanin Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1997.
Toisen asteen tunnukset.
Seuraavat toisen asteen verkkotunnukset ovat käytettävissä:
.th

.th on Thaimaan Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Sitä hallinnoi T.H.NIC Co., Ltd.. Tunnus otettiin käyttöön vuonna 1988.
.co.th nimen rekisteröiminen on mutkikasta, mistä syystä suurin osa thaimaalaisista nettisivuista käyttää .com-päätettä. .co.th-päätteisen osoitteen rekisteröimiseksi rekisterinpitäjä vaatii yrityksen asiakirjojen olevan samalla nimellä kuin nettisivu, joten esimerkiksi acme.co.th -nimen rekisteröijällä tulisi olla rekisteröitynä Acme Co. Ltd -niminen yritys.
Magneettinen etelänapa

Magneettinen etelänapa on maanpinnan kohta, jossa Maan magneettikenttä on pystysuorassa ja magneettikenttävektorin kärki osoittaa maanpinnasta ylöspäin.
Maan magneettinen etelänapa liikkuu, mutta hitaammin kuin Maan magneettinen pohjoisnapa. Se etääntyy nykyisin maantieteellisestä etelänavasta ja sijaitsee tällä hetkellä Etelämanteren rannikon tuntumassa Australian eteläpuolella. Vuonna 2019 sen sijainti on arviolta noin 64,1 astetta eteläistä leveyttä ja 135,9 astetta itäistä pituutta.
Francesco Cetti

Francesco Cetti (9. elokuuta 1726 Mannheim – 20. marraskuuta 1778 Sassari) oli italialainen eläintieteilijä, matemaatikko ja jesuiittapappi.
Cetti syntyi Saksassa mutta hänen vanhempansa olivat Italian Comosta. Hän opiskeli Lombardiassa ja Monzan jesuiittaopistossa. 1765 hänet lähetettiin Sardiniaan auttamaan saaren opetuksen järjestämisessä. 1766 hän sai matematiikan professuurin Sassarin yliopistossa ja toimi virassa aina kuolemaansa saakka.
Cetti teki pitkiä tutkimusretkiä Sassarin ympäristössä ja julkaisi tutkimustuloksiaan 4-osaisessa teoksessa "Storia Naturale di Sardegna" (1774–1777).
Cettin kunniaksi on nimetty silkkikerttusten suku ("Cettia"), ja silkkikerttunen ("Cettia cetti", Temminck, 1820), jonka keräsi Sardiniasta Alberto della Marmora.
Jean Rochefort

Jean Raoul Robert Rochefort (29. huhtikuuta 1930 Pariisi – 9. lokakuuta 2017 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin kaksi César-palkintoa vuosina 1976 ja 1978 sekä kunnia-César vuonna 1999. 
Rochefort’n elokuvien joukossa ovat "Seikkailija Cartouche" (1962), "Juhla voi alkaa" (1974) ja "Le Crabe-tambour" (1977). Hän harrasti pitkään hevoskasvatusta.
Rochefort oli tuomariston jäsenenä Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2003. Hän kuoli Pariisissa 87-vuotiaana 9. lokakuuta 2017.
Kouvolan pienoisrautatiemuseo

Kouvolan pienoisrautatiemuseo esittelee pienoismalleja junista ja junaradoista. Museo sijaitsi ennen Mielakan vapaa-ajankeskuksessa, mutta se muutti syyskuussa 2007 Kouvolan keskustaan Asemakatu 2:een, Kouvolan matkakeskusta vastapäätä. Museo sijaitsee vanhassa rautatieläisten koulurakennuksessa, 100 metrin päässä Kouvolan rautatieasemasta.
Museon kokoelmat pyrkivät kattamaan pienoisrautatiemaailman historian eilisestä nykypäivään aina vieterivoimasta digitaalisesti ohjattaviin juniin asti. 
Museon tiedotteen mukaan museossa on mahdollisuus toimia itse veturinkuljettajana toisessa pienoismallissa, mikä on Suomessa ainutlaatuista.
Sancho II (Portugali)

Sancho II (port. "Sancho II o Capelo, o Piedoso)"; (syyskuu 1207 Coimbra, Portugalin kuningaskunta – 4. tammikuuta 1248 Toledo, Kastilian kruunu) oli Portugalin kuningas vuosina 1223–1245. 
Suku.
Sanchon vanhemmat olivat kuningas Afonso II ja Kastilian prinsessa Urraca de Castillo, joiden vanhin poika hän oli. Hänen nuorempi veljensä oli Afonso III, joka seurasi häntä hallitsijana.
Kuningas.
Hän tuli hallitsijaksi ollessaan alaikäinen ja sijaishallitsijoiden kausi synnytti Portugalissa sisäisiä ristiriitoja. Valtakautensa loppuajan hän yritti turhaan saavuttaa valtakunnassa poliittista vakautta.
Hän keskittyi valtakaudellaan reconquistaan eli ajamaan muslimeita pois Iberian niemimaalta.
Vuodesta 1240 sisäiset kiistat yltyivät niin ankariksi ja sisällissodaksi vuosina 1245-1247, että paavi Innocentius IV:n kehotuksesta Sancho luopui vuonna 1245 vallasta nuoremman veljensä Afonson hyväksi ja lähti maanpakoon Toledoon, jossa hän kuoli 38-vuotiaana tammikuussa 1248. Hänet on haudattu Toledon katedraaliin.
Avioliitto.
Sancho avioitui noin vuonna 1240 kastilialaisen Mécia Lopes de Haron, Alvaro Peres de Castron lesken sekä Lope Díaz II de Haron ja Urraca Alfonso de Leónin tyttären, Leónin kuningas Alfonso IX:n aviottoman tyttären kanssa. Heillä ei ollut laillisia jälkeläisiä.
Alberto della Marmora

Alberto Ferrero La Marmora (7. huhtikuuta 1789 Torino – 18. maaliskuuta 1863 Torino) oli italialainen sotilas ja luonnontieteilijä.
La Marmora oli kenraali Napoleonin sodissa ja sai kunniamerkkinsä henkilökohtaisesti Napoleon I:ltä. Myöhemmin hän oli Sardinian kuninkaan palveluksessa. Hän kirjoitti teoksen "Viaggio in Sardegna" 1860, jossa hän jatkoi Francesco Cettin suorittamia tutkimuksia. Monet La Marmoran keräämistä eläimistä lähetettiin Franco Andrea Bonellille Torinon yliopistoon ja hän oli kirjeenvaihdossa myös Bonellin seuraajan Giuseppe Genén kanssa.
Primož Ulaga

Primož Ulaga (s. 20. heinäkuuta 1962) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edusti suurimman osan urastaan Jugoslaviaa. Hän kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1979–1992.
Ulaga kuului Jugoslavian joukkueeseen, joka saavutti Suomen jälkeen joukkuemäen hopeaa Calgaryn olympialaisissa 1988. Joukkueen muut jäsenet olivat Matjaž Zupan, Matjaž Debelak ja Miran Tepes. Samana talvena Ulaga sai lentomäen MM-hopeaa Oberstdorfissa Ole Gunnar Fidjestølin viedessä voiton. Sarajevon olympialaisissa 1984 Ulaga oli suurmäessä kolmastoista ja Seefeldin MM-kilpailuissa 1985 kuudes.
Ulaga voitti kaikkiaan yhdeksän maailmancupin osakilpailua ja sijoittui 23 kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Jylhämä

Jylhämä on kylä Vaalan kunnassa, samoin kuin ensimmäinen vesivoimalaitos Oulujoessa Oulujärven länsipäästä eli Vaalankurkusta alaspäin. Vuonna 1954 Säräisniemestä, joka oli entinen alueellinen kuntakeskus, muodostettiin uusi Vaalan kunta, johon liitettiin alueita Utajärvestä mukaan luettuna Niskan kylään kuulunut Jylhämä. Myllylampi Jylhämässä on sikäli historiallinen paikka, että Suomen ensimmäinen naisrunoilija Isa Asp asui siellä lapsuudessaan. 
Voimalaitostyömaasta kyläyhteisöksi.
1946 alkanut voimalaitostyömaa toi Jylhämään paljon väkeä ja toimeliaisuutta – rakentajia oli parhaimmillaan pari tuhatta. Voimalan valmistuttua 1951 alueelle jäi yhä asumaan suuri määrä perheitä. 
Kylässä oli oma koulu, jonka rakennuksen voimalaitosyhtiö Oulujoki Oy omisti. Suurimmillaan koulu oli viisiopettajainen. Vuonna 1955 Jylhämän koulussa oli yli sata oppilasta, Vaalan koulussa vain 80. Opettajina Jylhämässä toimivat ainakin Aleksi Väisänen, Vilho Karjalainen, Maria Peltola, Kyllikki Kaukio, Henry Wikman, Outi Harju ja Terttu Ukkola. Keittäjänä toimi Hilja Moilanen. Jylhämän koulu loppui vuonna 1957, oppilaat siirtyivät Vaalan kouluun. 
Syyskuun 3. päivänä 1956 Jylhämässä, yhtiön ruokalan tiloissa, aloitti toimintansa Vaalan kunnallinen keskikoulu. Koulun johtajana toimi maisteri Melo. Seuraavana vuonna koulu sai tilat Vaalan keskuskansakoululta.
Asutus ja palvelut.
Jylhämän kylän asustusta oli Poukamonkankaalla, voimalaitosyhtiön omistamien Raappanan ja Kolehmaisen maatilojen lähellä, Kiljusuolla, Lintukylässä ja Ketunsaaressa. Voimalaitoksen työnjohtoa asui Uutelassa ja Nuojuankankaalla. Alueelle rakennettiin myös rivitaloja kaikilla mukavuuksilla: juokseva vesi, sisävessa, kylpyhuone, alakerran askartelutilat. Sähkö oli kaikille yhtiön työntekijöille ilmaista.
Jylhämässä oli kaupparakennus, jossa olivat Laitisen kirja- ja sekatavarakaupat, parturi ja posti. Siellä oli myös laajasti tunnettu elokuvateatteri ”Kino Jylhämä” ja oma paloasema. Palomiehinä toimivat yhtiön työläiset, palopäällikkönä oli ainakin Aarne Kurola. Jylhämän tanssipaikan nimi oli Riemuliiteri, lisäksi oli Järjestöpirtti eli Lankku. 
Uutelan alue.
Yhtiön vieraita varten olivat käytössä Uutelan vierasmaja ja lohitupa. Jotkut vieraista tulivat paikalle helikopterilla, toisia kuljetettiin vesille yhtiön Aleksi-nimisellä laivalla. Koko Uutelan alue on arkkitehti Ervin suunnittelema. Siellä oli tuulimylly, sinne tuotiin Puolangalta vesimylly, rakennettiin pärehöylä sekä koottiin ja luetteloitiin aittoihin vanhaa esineistöä. Oulujoki Oy:n toimitusjohtaja Niilo Saarivirta halusi Uutelasta asuinalueen, jossa uusi ja vanha Oulujoki yhdistyisivät. Uutelan vierasmajassa oli Alvar Aallon suunnittelemat kalusteet ja Paavo Tynellin valaisimet. Uutelassa toimi myös Jylhämän Koskenpoikien partiokolo.
Jylhämä tänään.
Jylhämän kylä on hiljennyt, pääosan voimalaitoksen alueella olleista entisistä Oulujoki Oy:n omistamista rakennuksista osti 2000-luvun alussa yksityishenkilö.
Vuodesta 2003 Uutelan museoalue on ollut yksityisessä omistuksessa. Lohituvassa ovat yöpyneet muun muassa presidentit Mannerheim, Kekkonen ja Koivisto.
Leo Fender

Clarence Leonidas Fender (10. elokuuta 1909 Fullerton, Kalifornia, Yhdysvallat – 21. maaliskuuta 1991), paremmin tunnettu nimellä Leo Fender, oli yhdysvaltalainen keksijä, soitinvalmistaja, Fender Musical Instruments Corporationin ja myöhemmin G&amp;L Guitarsin perustajajäsen sekä Music Man -yhtiön kitaroiden ja bassojen suunnittelija. Hänen kitaransa, bassonsa ja vahvistimensa ovat olleet suosiossa jo 1950-luvulta nykypäivään asti. Fender on tunnettu varsinkin Telecaster- ja Stratocaster-kitaroiden suunnittelijana.
Pegasus J. Crawford

Pegasus J. Crawford () on kuvitteellinen hahmo manga- ja animesarjassa "Yu-Gi-Oh!".
Pegasus on Otteluhirviöt (, mangassa ja Japanissa "Magics and Wizards") -pelin luoja ja Industrial Illusions -yhtiön puheenjohtaja. Sarjan alussa hän pitää hallussaan Millenium-silmää, joka mahdollistaa ajatusten lukemisen. Pegasus haastoi Yugi Mutoun otteluun television välityksellä ja voitti, koska otteluun asetettu aikaraja päättyi. Koska Yugi hävisi, Pegasus vangitsi Yugin isoisän sielun videonauhalle ja sanoi Yugille, että tämä voi vapauttaa vaarinsa vain osallistumalla Pegasuksen järjestämään tapahtumaan Ottelijoiden valtakunnassa ja voittamalla tämän.
Historia.
Pegasus oli nuorena tavannut tytön nimeltä Cyndia (animessa Cecelia). He olivat luvanneet pysyä aina yhdessä. 17-vuotiaana Cyndia sairastui ja kuoli. Pegasus matkusti Egyptiin, koska oli kuullut, että Egyptissä uskotaan kuolleiden elävän tuonpuoleisessa. Näin hän ajatteli pääsevänsä yli Cyndian kuolemasta. Siellä hän tapasi Shadin, jolla on Millennium-vaaka ja -avain, ja joka käski Pegasuksen lähteä Egyptistä, koska tiesi, ettei löytäisi mitään, mikä täyttäisi Cyndian menetyksestä aiheutuneen tyhjiön. Pegasus oli ihmeissään, koska Shadi oli "nähnyt suoraan hänen sydämeensä", mutta hän kuitenkin seurasi Shadia salaa vanhaan egyptiläiseen luolaan. Kun Pegasus lopulta huomattiin, Shadi rankaisi Pegasusta pakottamalla tämän asettamaan Millennium-silmän silmäänsä. Rangaistuksen ideana oli, että jos silmä ei valitse Pegasusta kantajakseen, Pegasus kuolee, mutta jos silmä valitsee Pegasuksen, hän saisi esittää yhden toiveen. Pegasus laittoi Millennium-silmän toiseen silmäänsä toivoen samalla, että näkisi vielä Cyndian. Silmä valitsi Pegasuksen, ja hän näki manalan porttien avautuvan ja tapasi Cyndian, mutta se kesti vain pienen hetken. 
Myöhemmin Pegasus oli sopinut Kaiba-yhtymän johtokunnan jäsenten, "Big Fiven", kanssa, että jos hän voittaisi Yugin Ottelijoiden valtakunnassa (mangassa Taistelijoiden kuningaskunta) ja hävittäisi Seto Kaiban, hän saisi Kaiba-yhtymän omakseen. Hän halusi yhtymän itselleen, koska hän halusi kehitellä aidomman ottelusimulaattorin, jotta voisi saada Cyndia-kortistaan aidon tuntuisemman. Kun Yugi oli voittanut Pegasuksen, Varjo-Bakura haastoi tämän "varjopeliin" (), voitti ja otti Millennium-silmän. Mangassa Millennium-silmän poistaminen tappoi Pegasuksen, mutta animessa hän selvisi hengissä.
Pegasuksen kortit.
Hirviöt
Yhdistelmähirviöt
Loitsut
Ansat
Piotr Fijas

Piotr Fijas (s. 27. heinäkuuta 1958 Bielsko-Biała) on puolalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1978–1988.
Fijas saavutti pronssia lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa 1979 Armin Koglerin ja Axel Zitzmannin jälkeen. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli normaalimäessä seitsemäs. Vuonna 1987 Fijas hyppäsi Planicassa lentomäen maailmanennätyksen 194 metriä.
Fijas voitti yhteensä kolme maailmancupin osakilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon kaikkiaan kymmenen kertaa. Lisäksi hän oli ennen maailmancupin historian alkua kolmas Keski-Euroopan mäkiviikon Bischofshofenin osakilpailussa 1979. Mäkiviikon yhteispisteissä hän oli seitsemäs vuosina 1984–1985 ja 1985–1986.
Ali Hassan Mwinyi

Ali Hassan Mwinyi (8. toukokuuta 1925 Kivure – 29. helmikuuta 2024 Dar es Salaam) oli Tansanian presidentti 1985–1995 ja hallitsevan CCM-puolueen johtaja 1990–1995. Hän toimi ennen presidenttikauttaan sisäministerinä ja varapresidenttinä.
Mwinyi oli koulutukseltaan opettaja, ja hän oleskeli Newcastlessa ja Hullissa 1950-luvun puolivälissä.
Presidenttinä Mwinyi aloitti edeltäjänsä Julius Nyereren rakentaman sosialistisen järjestelmän purkamisen. Hinnat vapautettiin, ja maa avattiin ulkomaisille investoinneille. Puolue ja valtionhallinto erotettiin toisistaan, ja 7. toukokuuta 1992 Mwinyin toisella kaudella sallittiin oppositiopuolueet. Samana vuonna rekisteröityi kuusi uutta puoluetta, mutta CCM säilytti johtoasemansa myös vapaissa vaaleissa, ja Mwinyin seuraajaksi tuli 1995 Benjamin Mkapa.
Peugeot 505

Peugeot 505 on Peugeot’n vuosina 1979–1992 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöautomalli. 505 esiteltiin vähitellen korvaamaan edeltänyt Peugeot 504, ja lisäksi se korvasi myös suuremman 604-mallin sen valmistuksen päätyttyä vuonna 1985. Peugeot 505:n seuraajiksi tulivat Peugeot 405 ja 605.
505 muistutti muotoilultaan vuonna 1978 esiteltyä pienempää etuvetoista Peugeot 305 -mallia, mutta oli edeltäjänsä tavoin takavetoinen. Vuonna 1982 esiteltiin farmarimalli Break, joka oli saatavana myös kahdeksanpaikkaisena Familiale-versiona, jossa oli kolme istuinriviä.
Vuonna 1985 sisustus, takavalot ja puskurit uudistettiin. Vuonna 1987 uuden 405-mallin esittelyn yhteydessä mallivalikoimaa supistettiin ja sedanin tuotanto päättyi vuonna 1989, jolloin markkinoille tuli uusi lippulaivamalli Peugeot 605.
Bronkopulmonaalinen dysplasia

Bronkopulmonaalinen dysplasia on pienten keskoslasten krooninen keuhkosairaus. Siinä vauvan lisähapen tarve jatkuu yli ajankohdan, jolloin alkuperäiseen laskettuun aikaan olisi jäljellä neljä viikkoa.
Sairaus puhkeaa useimmiten syntymän jälkeen ja sairaudella on yleensä vahva yhteys keuhkojen kehittymättömyyteen. Sairauden hoidossa käytetään usein hengityskonetta ja kortisonihoitoa.
Joshua Hill

Joshua Hill (1773 – 1844?) oli yhdysvaltalainen seikkailija. Hän saapui vuonna 1832 Pitcairnin saarille, jonne brittiläisen HMS Bounty-laivan kapinalliset ja heidän tahitilaisten puolisonsa olivat 1790-luvulla asettuneet asumaan. Kapinallisten perilliset olivat muuttaneet Tahitille viimeisen Bounty-laivan kapinallisen, John Adamsin kuoltua, mutta olivat palanneet muutamia viikkoja enne kuin Hill saapui Tahitille. Hill hyötyi saarella vallinneista epävakaista mielialoista, ja hänet nimitti itsensä saaren presidentiksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1837 saakka. Hänen hallintonsa perustui tyranniaan, ja hän vangitsi valtakaudellaan useita saaren asukkaita. Hänet erotettiin ja karkotettiin saarelta vuonna 1838, ja sen jälkeen alkuperäisten asukkaiden jälkeläiset ottivat saaren jälleen haltuunsa.
Viimeinen maininta Hillistä on vuodelta 1844, jolloin hän laati valituksen lähetyssaarnaajien toiminnasta Tahitilla, missä hän oli käynyt 12 vuotta aikaisemmin.
Kimmo Savolainen

Kimmo Savolainen (s. 2. elokuuta 1974) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä. Hän kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1994–1998. 
Savolainen voitti maailmancupin normaalimäen kilpailun Kuopiossa 28. helmikuuta 1996. Kymmenen päivää aiemmin hän oli sijoittunut kolmanneksi suurmäen kilpailussa Iron Mountainissa. Savolainen sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kymmenen parhaan joukkoon yhteensä kahdeksan kertaa. Vuonna 1998 hän oli kolmastoista lentomäen MM-kisoissa Oberstdorfissa. Savolainen edusti seuratasolla Puijon Hiihtoseuraa. 
Savolainen on toiminut valmentajana vuodesta 2002 lähtien. Vuosina 2008–2012 hän toimi Suomen yhdistetyn maajoukkueen päävalmentajana. Hän on toiminut myös Italian yhdistetyn maajoukkueen mäkivalmentajana. Vuosina 2017–2018 hän toimi Turkin mäkihyppymaajoukkueen apuvalmentajana. Vuonna 2018 hän solmi toistamiseen, nyt 2+2 vuoden sopimuksen, Italian yhdistetyn joukkueen mäkivalmennuksesta. Sopimuksen ensimmäisenä kautena hän toimi päävalmentajana ja sittemmin apuvalmentajana.
Yksityiselämä.
Savolainen on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Usko Kantola

Usko Toivo Kantola (11. syyskuuta 1913 Sysmä – 27. heinäkuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Kantola näytteli pitkään Helsingin Kansanteatterissa. Kantola oli ahkera esiintyjä opereteissa, sillä hän oli alkujaan oopperalaulaja. Pitkän teatteriuran lisäksi Usko Kantola näytteli sivurooleja noin 30 elokuvassa. Usko Kantola näytteli muun muassa elokuvissa "Kuningas kulkureitten" (1953), "Pieni luutatyttö" (1958) ja "Sven Tuuva" (1958).
Everybody’s Golf 5

Everybody’s Golf 5 on Japanissa heinäkuussa 2007 julkaistu peli PlayStation 3 -konsolille. Pelin alkukielinen nimi on みんなのGOLF 5 (Minna no Golf 5).
Peli on jatkoa aikaisemmin eri PlayStation-laitteille julkaistulle sarjalle. Aikaisempiin osiin verrattuna pelissä on uutta HD-tarkkuus ja vaihtoehtoinen tapa lyödä palloa.
Everybody’s Golf -sarja erottuu muista golfpeleistä yhdistämällä manga-henkisen grafiikan ja mutkattoman pelattavuuden.
Kerkoopit

Kerkoopit (, "apinamiehet") olivat kreikkalaisessa mytologiassa kaksi pienikokoista veljestä, jotka varastelivat ja harrastivat kaikenlaista lurjustelua. Vaikka useimmiten heidän lukumääräkseen mainitaan kaksi, heidän nimensä vaihtelevat eri lähteissä. Diodoros Sisilialainen kertoo heitä lisäksi olleen useampia, vaikkei heidän lukumääräänsä ilmoitakaan. Heidän vanhemmikseen on ilmoitettu Theia ja Okeanos.
Kerkoopit varastivat kerran Omfalen palveluksessa olleen Herakleen aseet tämän nukkuessa. Herodotos sijoitti tapahtumat Thermopylaihin, mutta Homeros mainitsee tapahtumapaikaksi Euboian. Herakles vangitsi ja sitoi heidät viedäkseen heidät mukanaan. Tällöin veljekset huomasivat Herakleen vastaavan kuvausta heidän äitinsä varoituksesta vältellä mustapakaraista miestä. Yhden version mukaan Herakles oli niin hyvittunut veljesten jutuista, että päästi heidät vapaaksi. Joissakin versioissa heidät puolestaan tapetaan, viedään Omfalen luokse tai vaihtoehtoisesti vapautetaan heidän äitinsä pyynnöstä.
Kerkooppien myöhemmistä vaiheista kerrotaan, että Zeus muutti heidät joko kiveksi tai apinoiksi saatuaan tarpeeksi veljesten vääryyksistä ja petoksista.
John Adams (kapinallinen)

John Adams (4. heinäkuuta 1768 – 5. maaliskuuta 1829) oli viimeinen eloonjäänyt HMS Bounty -laivan kapinallisista, jotka asettuivat asumaan Pitcairnin saarille tammikuussa 1790, vuosi kapinan jälkeen. Hänen oikea nimensä oli John Adams, mutta hän käytti nimeä Alexander Smith vuoteen 1808. Pitcairnin pääkaupunki, Adamstown on nimetty John Adamsin mukaan.
HMS Bounty -laivan kapinalliset ja heidän tahitilaiset kumppaninsa polttivat aluksen saavuttuaan Pitcairnille 1790. Hylyn jäännökset on edelleen nähtävissä Bountylahden (Bounty Bay) pohjassa. Vaikka saaren asukkaat kykenivät selviytymään saarella maanviljelyn ja kalastuksen avulla, siirtokunnan hyvältä näyttäneen alun jälkeen saarella vallitsi jännittynyt ilmapiiri. Alkoholismi, murhat ja sairaudet olivat tappaneet suurimman osan kapinallisista, sekä Tahitilta saapuneista miespuolisista henkilöistä. John Adams, Matthew Quintal ja Edward ”Ned” Young olivat kolme viimeistä elossa olevaa kapinallista vuonna 1799, jolloin Adams ja Young surmasivat humalaisen Quintalin. 
Youngin kuoleman jälkeen vuonna 1800 Adams alkoi juoda runsaasti ja myöhemmin hänellä oli väitetysti hallusinaatio, jonka jälkeen Adams tuli uskoon. Yhteisönsä johtajana Adams alkoi johtaa kirkollisia toimituksia ja hoitamaan yhteisöään. 
Kun yhdysvaltalainen Topaz-laiva löysi Pitcairnin uudelleen vuonna 1808, Adamsille, viimeiselle elossa olevalle kapinalliselle, myönnettiin armahdus kapinoinnistaan. Vuonna 1825 hän meni naimisiin ja sai ainoan poikansa, Georgen.
Viimeisinä vuosinaan Adams alkoi suunnitella Pitcairnin asukkaiden muuttamista Australiaan, sillä hän pelkäsi saarten resurssien loppuvan väkiluvun ylittäessä 66. Kuolemansa jälkeen hänestä alettiin puhua nimellä Isä ().
Falcon Beach

Falcon Beach on kanadalainen televisiosarja, joka on kuvattu Winnipeg Beachissa, Manitobassa, Kanadassa. Suomessa sarjaa esitti Nelonen.
Marian, Again

Marian, Again on vuonna 2005 valmistunut, brittiläinen kaksiosainen TV-elokuva, jonka on ohjannut David Drury. Elokuvan perustuu Colleen Stanin todellisuudessa tapahtuneeseen kidnappaukseen jonka yhteydessä häntä kidutettiin ja lukittiin laatikkoon 23 tunniksi päivässä.
Juoni.
Perheenisä Chris Bevan kaupungilla ollessaan uskoo nähneensä entisen tyttöystävänsä Marianin, joka katosi selittämättömästi 15 vuotta sitten. Kun Chris tapaa Marianin, tämä käyttäytyy kuin ei olisi koskaan nähnytkään häntä. Chris päättää selvittää, mitä Marianille on kaikkien näiden vuosien aikana tapahtunut.
Rooleissa.
Lähde:
The Dance of Eternity

The Dance of Eternity on progressiivista metallia soittavan Dream Theaterin viidennen studioalbumin n yhdeksäs kappale.
The Dance of Eternity on instrumentaali ja se on yksi Dream Theaterin monimutkaisimmista: kappaleen on laskettu sisältävän yli 100 tahtilajin vaihdosta.
Kappale muistetaan erityisesti Jordan Rudessin pianosoolosta, joka kuulostaa 1920 -luvun mykkäelokuvien musiikilta.
Anssi Nieminen

Anssi Nieminen (s. 24. heinäkuuta 1967) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1985–1993. 
Nieminen sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla 1985–1986 kuudenneksi Oberstdorfin ja kolmanneksi Innsbruckin osakilpailussa. Joulukuussa 1990 hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa Lake Placidin normaalimäessä kolmanneksi ja Thunder Bayn normaalimäessä neljänneksi. Lisäksi hän oli kahdesti kahdeksas Salpausselän kisoissa: normaalimäessä 1988 ja suurmäessä 1990. Nieminen edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa ja häntä valmensivat Matti Pulli ja Risto Pirttimäki.
Jason Earles

Jason Daniel Earles (s. 26. huhtikuuta 1977 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta "Hannah Montana".
Ura.
Earles valmistui Billings, Montanan, Rocky Mountain Collegesta vuonna 2000, minkä jälkeen hän muutti Los Angelesiin pyrkiäkseen näyttelijäksi. Aluksi Earles sai pieniä rooleja eri televisiosarjoista ja teki samalla muita töitä. Kuultuaan Hannah Montanasta hän epäröi aluksi mennä sarjan koekuvauksiin, koska hän piti sarjan nimeä typeränä. Sittemmin hän on näytellyt Hannah Montanan lisäksi muun muassa elokuvissa "Gordon Glass" ja "Sisäinen sankari", sekä televisiosarjoissa "Boston Legal" ja "Aaron Stone".
Irakli Tsereteli

Irakli Georgijevitš Tsereteli, toisinaan: "Tseretelli" (, , 2. joulukuuta 1881 Kutaisi, Georgia – 21. toukokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) oli huomattava gruusialaissyntyinen Venäjän vallankumouksiin vaikuttanut poliitikko.
Elämäkerta.
Tseretelin isä Georgi Tsereteli oli merkittävä gruusialainen kirjailija ja aatelisruhtinas. Vuonna 1900 Irakli pääsi Moskovan yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan. Siellä hän osallistui opiskelijoiden liikehdintään johtotasolla. Hänet karkotettiin Siperiaan vuonna 1901, josta hän vapautui 1903. Hän organisoi siten Venäjän sosialidemokraattisen puolueen Tbilisin komiteaa. Puolueensa toisesta edustajakokouksesta lähtien hän lukeutui menševikkeihin ja toimi "Kvali"-lehden päätoimittajana.
Vuonna 1904 Tsereteli pääsi Berliinin yliopistoon. Huolimatta sairastamastaan tuberkuloosista hän päätti palata Venäjälle 1905 vallankumousyrityksen yhteydessä. Vuonna 1907 hänet valittiin toiseen Venäjän duumaan, jossa hän toimi sosialidemokraattien ryhmäjohtajana ja maatalouskomission jäsenenä. Tsaari Nikolai II:n lakkautettua duuman jo samana vuonna Tsereteli tuomittiin pakkotyöhön viideksi vuodeksi. Sairauden vuoksi tuomio muutettiin kuudeksi vuodeksi vankeutta ja karkotukseksi Siperiaan.
Helmikuun vallankumouksen 1917 jälkeen Tsereteli osallistui työläisten neuvostojen organisointiin Irkutskissa sekä Pietarissa. Tähän aikaan hän oli Venäjän näkyvimpiä menševikkejä. Hänet lähetettiin keväällä 1917 ottamaan selvää tilanteesta sotarintamalla. Hän päätyi suosittelemaan demokratian puolustajille rintamien vahvistamista ja joukkojen lisämobilisointia. Tässä hän joutui jyrkkään vastarintaan bolševikkijohtaja Leninin kanssa, jonka huhtikuun teesit edellyttivät rauhantekoa ilman aluevaatimuksia. Toukokuussa 1917 Tseretelistä tuli väliaikaisen hallituksen posti- ja lennätinministeri. Hän vahvisti yhteistyötä porvarillisen Kadettipuolueen kanssa. 
Bolševikkien suorittaman lokakuun vallankumouksen jälkeen Tsereteli siirtyi Gruusiaan valmistelemaan maan itsenäistymistä vuonna 1919. Puna-armeija voitti sielläkin 1921, jolloin Tsereteli emigroitui Ranskaan. Vuodesta 1940 alkaen hän asui New Yorkissa Yhdysvalloissa.
Irakli Tsereteli osallistui Neuvostoliiton jo synnyttyä emigranttina toisen internationaalin toimeenpanevan komitean työskentelyyn Gruusian edustajana.
Janne Väätäinen

Janne Henrik Väätäinen (s. 6. maaliskuuta 1975 Kuopio) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja entinen mäkihyppääjä. Hän kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1992–2000. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut valmennustehtävissä ja oli kausina 2006–2007 ja 2007–2008 Suomen maajoukkueen kakkosvalmentaja. A-maajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2008–2010 ja uudelleen vuosina 2020–2023. Keväällä 2010 hän siirtyi valmentajaksi Japaniin ja on valmentanut muun muassa Noriaki Kasaita.
Mäkihyppääjänä Väätäinen kuului Suomen joukkueeseen, joka sijoittui viidenneksi Lillehammerin olympialaisten 1994 joukkuemäen kilpailussa. Hän oli samoissa kisoissa lisäksi 30. normaalimäessä ja sijoittui myöhemmin samalla kaudella neljänneksitoista lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa. Väätäinen sijoittui kolmanneksi maailmancupin osakilpailussa Kuopion normaalimäessä helmikuussa 1996. Hän oli maailmancupissa lisäksi kolmesti kymmenen parhaan joukossa kaudella 1993–1994.
Kheireddine Zarabi

Kheireddine "Kiko" Zarabi (s. 18. heinäkuuta 1984, Hussein Day, Algeria) on algerialainen jalkapalloilija. Zarabi on pelipaikaltaan toppari ja hän pelaa Portugalin pääsarjassa Vitórian joukkueessa, jonne hän siirtyi Turun Palloseurasta tammikuussa 2009. Aiemmin Zarabi pelasi kotimaansa pääsarjassa CR Bélouizdadin joukkueessa.
Zarabi on myös esiintynyt Algerian maajoukkueessa.
M/S Schieborg

M/S Schieborg () on alankomaalaisen Wagenborg Shipping B.V. -varustamon omistuksessa oleva ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2000 Flender Werftin telakalla Lyypekissä, Saksassa. Kuollutta painoa "Schieborgilla" on 13 000 tonnia. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Delfzijl. 
Schieborgin sisaraluksia ovat M/S Spaarneborg ja M/S Slingeborg.
Käyttöhistoria.
17. joulukuuta 1999 alus laskettiin vesille. 28. huhtikuuta 2000 alus luovutettiin Wagenborg Shippingin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Alankomaiden lipun alle. Kotisatamaksi tuli Delfzijl. Toukokuussa laiva aloitti Cobelfretin/Stora Enson Zeebruggen ja Göteborgin välisessä liikenteessä.
8. tammikuuta 2005, kun Gudruniksi nimetty myrsky raivosi Pohjoismaissa ja Baltiassa, Schieborg oli matkalla Göteborgista Zeebruggeen. Lastina aluksella oli pääasiassa paperia. Aluksen ollessa suhteellisen kaukana Pohjanmerellä, tanskalaisen Esbjergin kaupungin länsipuolella, iski aluksen oikealta puolelta keulaan voimakas aalto. Sääkannella sattui olemaan muun muassa kalsiumkarbidia sisältävä perävaunu lastina. Kalsiumkarbidi yhdessä veden kanssa muodostaa voimakkaasti lämpöä. Keulaan osunut tulva-aalto kaatoi perävaunun sytyttäen näin tulipalon sääkannella. Tämän jälkeen Schieborgin miehistö siirtyi pelastusveneeseen. Miehistö säilyi hengissä muutamien saadessa pieniä vammoja. Sääkannella ollut lasti tuhoutui tulipalossa kokonaan. Myös ylemmällä pääkannella sijainnut lasti tuhoutui lähes täysin. Aluksen ruori oli onnettomuudessa jumiutunut 60 asteen kulmaan ja suurien vaikeuksien jälkeen alus saatiin hinattua Eemshavenin satamaan, Alankomaihin. Satamassa vahingoittumaton ja vahingoittunut lasti purettiin ja raivattiin. 
14. helmikuuta alus meni korjaustöitä varten BREDO Shipyardin telakalle Bremerhaveniin, Saksaan. Kesäkuussa 2005 Schieborg oli korjattu ja se palasi liikenteeseen.
Sveitsinsaksa

Sveitsinsaksa ("Schwyzertütsch" tms.) viittaa Sveitsissä puhuttaviin saksan kielen yleiskielestä ("Umgangssprache", "Hochdeutsch") poikkeaviin alemannimurteisiin. Sveitsinsaksaa ensimmäisenä kielenä kotonaan käytti vuonna 2015 maan yli 15-vuotiaasta väestöstä hieman yli neljä miljoonaa eli 60 prosenttia.
Levinneisyys ja puhujat.
Saksan kieli on yksi Sveitsin neljästä kansallisesta ja kolmesta virallisesta kielestä. Sveitsinsaksa on Sveitsissä puhuttu saksan kielen muoto. Kirjoitettuun yleiskieleen viitataan sanalla "Umgangssprache".
Vuonna 2015 Sveitsissä vakituisesti asuvista yli 15-vuotiaista 60 prosenttia (eli hieman yli neljä miljoonaa) ilmoitti puhuvansa tavallisimmin kotonaan sveitsinsaksaa. 66 prosenttia käytti sitä pääasiallisena kielenään työ- tai opiskelupaikallaan.
Toisin kuin esimerkiksi monissa muissa maissa, murteen puhumisen ei katsota liittyvän esimerkiksi henkilön koulutustasoon ja murretta käytetään yleisesti esimerkiksi radiossa ja televisiossa. Yleiskielellä tehdyt ohjelmat saattavat olla jopa murteellisia harvinaisempia. Sveitsinsaksaksi julkaistaan myös kirjallisuutta, ja sen katsotaan olevan tärkeä kielimuoto sveitsiläisen identiteetin kannalta. Joissakin yhteyksissä on tosin myös esitetty, että sveitsinsaksan käyttö yleiskielen kustannuksella saattaa eristää Sveitsiä muusta saksankielisestä maailmasta.
Piirteet.
Sveitsinsaksa kuuluu alemannimurteisiin, ja se voidaan jakaa edelleen omiin alueellisiin murteisiinsa. Joitakin merkittävimpiä sveitsinsaksan murteita ovat Zürichin, Bernin ja Baselin murteet. Kokonaisuutena sveitsinsaksassa on merkittäviä eroja saksan yleiskieleen nähden, mutta kahden kielimuodon puhujat yleensä kuitenkin ymmärtävät toisiaan. Ymmärtämyksen aste voi tosin vaihdella murteittain.
Sveitsinsaksan sanastolle ovat tyypillisiä "li"-päätteiset diminutiivit, kuten esimerkiksi "Päckli" (rasia) ja "Stückli" (pala). Sveitsinsaksassa on myös lainasanoja Sveitsin kahdesta muusta virallisesta kielestä ranskasta ja italiasta. Lainasanoja ovat esimerkiksi "Glace" (jäätelö), "Velo" (polkupyörä) ja "Bébé" (vauva).
Ääntämyksessä sveitsinsaksa on säilyttänyt joitakin saksan yleiskielestä hävinneitä vanhoja vaikutteita. Sveitsinsaksa on säilyttänyt esimerkiksi keskiyläsaksan pitkät vokaalit, kun taas uusyläsaksan pitkät vokaalit ovat säilyneet diftongeina. Toinen sveitsinsaksan ääntämystä erottava tekijä on sananalkuinen k velaarisena hankausäänteenä, ja soinnillisten äänteiden b, d, g ja s ääntyminen soinnittomina.
Sveitsinsaksan kieliopissa on omia piirteitään. Toisin kuin saksan yleiskielessä, sveitsinsaksassa ei ole eroa datiivilla ja akkusatiivilla. Genetiivi ilmaistaan eri tavalla. Sanaa "wo" käytetään relatiivipronominina.
Kakka (jumala)

Kakka on babylonialaisessa ja akkadilaisessa mytologiassa esiintyvä alempiin jumaliin kuuluva lähettiläsjumala. Kakka mainitaan lukuisissa mesopotamialaisissa kirjoituksissa, joissa hän esiintyy usein yhdessä toisen lähettiläsjumalan, Nuskan, kanssa palvellen eri isäntiä.
Eräässä Sultantepen temppelistä löytyneen kirjoituksen "Nergal ja Ereškigal" versiossa Kakka on jumala Anun visiiri, joka matkustaa yhdessä Nergalin ja Namtarin kanssa. He kulkevat reittiä, joka johtaa alamaailmasta taivaan portille. Babylonialaisessa luomistarussa, "Enūma Elišissä", Kakka puolestaan palvelee jumala Ansharia. Tarinan mukaan Anshar määrää Kakan viemään viestin jumala Lahmulle ja jumalatar Lahamulle.