tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ross Brawn

Ross Brawn (s. 23. marraskuuta 1954 Manchester, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen entinen Mercedes GP:n Formula 1 -tallin tallipäällikkö, ja nykyinen Formula 1 moottoriurheilunjohtaja. 
Brawn toimi formulauransa alussa Benettonin ja Ferrarin teknisenä johtajana. Kausina - hän toimi tallipäällikönä Hondan F1-tallissa. Pesti päättyi yllättäen, kun Honda vetäytyi F1-sarjasta kauden 2008 jälkeen. Ross Brawn osti tallin itselleen ja nimesi sen Brawniksi. Kaudella Brawn voitti sekä kuljettajien että valmistajien maailmanmestaruudet. Ross Brawn myi tallinsa Mercedes-Benzille ja jatkoi uuden Mercedes-tallin tallipäällikön tehtävissä. Vuoden 2013 päätteeksi hän jätti tallin.
Ura.
Taktikkona.
Ross Brawn jätti vuonna 1976 työnsä Britannian atomienergian tutkimuskeskuksessa ja siirtyi intohimonsa, autourheilun, pariin.
Frank Williams palkkasi Brawnin vuonna 1978 vasta perustettuun Formula 1 -talliinsa. Williamsilta hän siirtyi Jaguarille vuonna 1989 ja edelleen Benettonille vuonna 1992. Hänen katsotaan osaltaan olleen teknisenä johtajana Michael Schumacherin menestyksen takana tämän voittaessa maailmanmestaruuksia. Vuonna 1996 Brawn seurasi Schumacheria Italiaan Ferrarille. Brawn tuli tunnetuksi tallia eteenpäin ajaneena voimana, sillä Brawnin mukaan aina voidaan parantaa tuloksia, ja ainoastaan siten saavutetaan menestystä. Erityisesti Brawnin kykyä tehdä oikeita kisan aikaisia taktisia ratkaisuja pidetään ilmiömäisenä. Ferrari myös palkitsi Brawnin avokätisesti: F1 Racing -lehti arvioi vuonna 2006 Brawnin ansainneen noin viisi miljoonaa dollaria vuodessa Ferrarilla jo muutaman kauden ajan. Kauden 2006 jälkeen Brawn ilmoitti pitävänsä välivuoden.
Tallipäällikkönä.
Välivuoden jälkeen Brawn palasi F1:n pariin siirtymällä Hondan F1-tallin tallipäälliköksi marraskuussa 2007. Tätä tehtävää Brawn hoiti vuoteen 2009, jolloin Honda päätti yllättäen jättää Formula 1-sarjan. 
Kun ostajaa ei löytynyt, joutui Brawn ostamaan tallin, jonka hän nimesi Brawn GP:ksi. Talli teki historiaa kaudella voittamalla sekä valmistajien että kuljettajien mestaruudet samalla kaudella. Onnistuneen kauden jälkeen Ross Brawn myi enemmistön tallistaan Mercedes-Benzille. Talli vaihtoi nimensä Mercedes GP:ksi ja Brawn nimettiin jatkamaan sen tallipäällikkönä. Hän jätti tallipäällikön tehtävät vuoden 2013 päätteeksi.
Hr1

Raskas pikajunaveturi Hr1 (ennen vuoden 1942 nimiuudistusta P1), eli tuttavallisemmin Ukko-Pekka, oli Valtionrautateiden voimakkain henkilöliikenteen höyryveturi. Tyyppiä rakennettiin kaiken kaikkiaan 22 kappaletta Lokomon ja Tampellan konepajoilla vuosina 1937–1957. Veturin pyörästöjärjestys on 4-6-2 ja suurin sallittu nopeus 110 km/h. Veturin massa on 93 tonnia, mutta työkunnossa sen kokonaismassaa kasvattavat tämän lisäksi noin 63 tonnia vettä ja hiiltä.
Hr1 muistuttaa suuresti saman aikakauden raskasta rahtijunaveturia Tr1 ”Risto”. Ulkoasultaan veturit muistuttavat toisiaan. Siinä missä "Ukko-Pekoissa" on kolme kookasta vetävää pyöräparia, ”Ristoissa” oli neljä akselia pienemmillä pyörillä. Ratkaisulla Tr1 pystyi vetämään raskaampia junia nopeuden kustannuksella.
Suomessa on jäljellä vielä kaksi Ukko-Pekka-veturia, joita voidaan käyttää liikennöintiin. Riihimäelle on sijoitettu Ukko-Pekka numero 1021. Sen omistaa VR. Kouvolassa säilytetään toista Ukko-Pekkaa, numeroltaan 1009. Kouvolan veturin toimintaa pyörittää Höyryveturimatkat 1009 -yhtiö, joka järjestää tilausajoja.
Ministerineuvosto

Ministerineuvosto voi tarkoittaa seuraavia:
Mikroturbulenssi

Mikroturbulenssi (ξ ,"ksii, ksi, xi", vturb ) on tähtitieteessä luku, jolla mitataan tähden pinnan rauhallisuutta spektristä. Auringon mikroturbulenssi ξO on 1,20 km/s. Mikroturbulenssin maksimiraja on 5 km/s. Mikroturbulenssi leventää spektriviivoja. 
Sykkivillä jättiläistähdillä sykkimisen aiheuttamat shokkiaallot vahvistavat mikroturbulenssia.
Mikroturbulenssilla tarkoitetaan myös pienen mittakaavan pyörteisyyttä Maan ilmakehässä tms.
Varsinkin suurissa jättiläistähdissä esiintyy jopa 50 km/s suuruista makroturbulenssia, sillä jättiläistähdissä
konvektiorakeet eli granulat ovat huomattavan suuria.
Kairon kuninkaallinen ooppera

Kairon kuninkaallinen ooppera oli Kairon alkuperäinen oopperatalo Egyptissä. Oopperatalo vihittiin käyttöön vuonna 1869 ja se tuhoutui tulipalossa 28. lokakuuta 1971. Se oli Afrikan ensimmäinen oopperatalo.
Kediivi Ismail oli tilannut oopperatalon rakennettavaksi juhlistamaan Suezin kanavan avajaisia. Talon suunnittelivat italialaiset arkkitehdit Pietro Avoscani ja Rossi. Talo suunniteltiin 850 hengelle ja se oli rakennettu pääosin puusta. Oopperatalo sijaitsi Egyptin pääkaupungissa Kairon Asbakin ja Ismailyyan kaupunginosien välissä.
Giuseppe Verdin ooppera "Rigoletto" oli valittu ensimmäiseksi oopperaesitykseksi oopperatalon avajaisiin 1869. Ismail oli suunnitellut hieman laajempaa esitystä uudelle teatterilleen. Oopperaesityksen valmistumisen kuukauden viiveen jälkeen, joka johtui Preussin sodasta, Verdin uusi ooppera "Aida" sai ensiesityksen Khedivial-oopperatalossa 24. joulukuuta 1871.
Aikaisin aamulla 28. lokakuuta 1971 oopperatalo tuhoutui tulipalossa maata myöten. Kaikki puurakennelmat tuhoutuivat jättäen jälkeensä vain kaksi Mohammed Hassanin veistämää patsasta.
Alkuperäisen oopperatalon tuhoutumisen jälkeen Kairo oli ilman oopperataloa miltei kaksi vuosikymmentä ennen uuden Kairon oopperatalon valmistumista vuonna 1988.
Gianmaria Bruni

Gianmaria "Gimmi" Bruni (s. 30. toukokuuta 1981 Rooma) on italialainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja. F1-luokassa hän ajoi kaudella 2004. Kausina 2005 ja 2006 Bruni ajoi GP2-sarjassa.
Ura.
Bruni syntyi Roomassa Italiassa. Kymmenenvuotiaana hän valehteli ikänsä päästäkseen ajamaan kartingia (minimi-ikä oli 12 v.). 
Ensimmäisen kerran Bruni pääsi ajamaan kilpa-autoa Italian Formula Renault -sarjassa vuonna 1997. Hän voitti sarjan vuonna 1998, ja siirtyi sen jälkeen Euroopan Formula Renault sarjaan vuodeksi 1999. Senkin voitettuaan seuraava sarja oli Ison-Britannian Formula 3, jossa hän oli viides vuonna 2000 ja neljäs vuonna 2001.
Kisattuaan monissa samanlaisissa Euroopan sarjoissa Bruni pääsi kokeilemaan F1-autoa, kun Minardin F1-tiimi halusi kokeilla hänen kykyjään. Hän päätyi Minardin testikuljettajaksi vuodeksi 2003. Seuraavana vuonna hän löysi sponsoreita päästäkseen Minardin kilpakuljettajaksi. Hän ajoi Minardin kilpakuljettajana kaudella 2004, muttei saanut yhtään MM-pistettä, koska auto oli sarjan huonoin.
Bruni siirtyi GP2-sarjaan vuonna 2005. Ensimmäisen kilpailunsa sarjassa hän voitti Espanjassa Barcelonassa ja ajoi toiseksi Monacossa. Hän lähti Coloni-tallista kesken kauden ja siirtyi Durango-talliin. Hän ajoi itsensä paalulle ensimmäisessä kisassaan uudessa tallissa Spa-Francorchampsin kilpailussa. Kilpailussa hän joutui keskeyttämään. Seuraavalla kaudella Bruni ajoi Trident tallissa voittaen kaksi kilpailua. Vuonna 2007 Bruni siirtyi FIA GT Championships sarjaan. Bruni kilpaili Le Mansin 24 tunnin ajossa vuonna 2008. Vuosina 2012 ja 2014 Bruni, suomalainen Toni Vilander ja Giancarlo Fisichella voittivat GTE Pro -luokassa Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.
Nykyään Bruni kilpailee FIA World Endurance Championship urheiluautosarjassa. Vuonna 2014 Bruni voitti GT Pro luokan maailmanmestaruuden yhdessä Toni Vilanderin kanssa.
Polttomoottorivoimalaitos

Polttomoottorivoimalaitos on yhdestä tai useammasta polttomoottorista, yleensä laivadieselmoottorista muokattu voimalaitos, joka voi olla kiinteästi maalle rakennettu tai kelluva laitos.
Polttomoottori pyörittää vaihteiston välityksellä sähkögeneraattoria, jolla moottorin tuottama liike-energia muunnetaan sähköenergiaksi. Moottorin käydessä syntyvä lämpöenergia joko lauhdutetaan ilmaan, tai soveltuvin osin sitä voidaan hyödyntää uudelleen lämmön tuotannossa.
Pelkkää sähkötehoa tuottavien voimalaitosten hyötysuhde jää noin 40 %:n tasolle. Jos moottorin tuottamaa lämpöä voidaan käyttää hyödyksi, kokonaishyötysuhde saadaan nostettua noin 90 %:n tasolle.
Polttomoottorivoimalaitos on fyysiseltä kooltaan vastaavan tehoista kattilalaitosta pienempi ja kompaktimpi. Polttomoottorivoimalan etuna on sen nopea pystytettävyys, ja kiinteänäkin suhteellisen nopea siirrettävyys paikasta toiseen. Dieselmoottorin eduksi voidaan laskea sekin, että se voi käyttää energialähteenään hyvin monentyyppisiä polttoaineita. Suuret yksiköt käyttävät yleensä maakaasua, mutta pienemmissä yksiköissä voidaan käyttää öljyä, erilaisia biopolttoaineita ja muun muassa metaania, jota syntyy luonnostaan orgaanista alkuperää olevien jätteiden mädäntyessä.
Käyttökohteita.
Laitos on parhaimmillaan suhteellisen pienissä käyttöympäristöissä, kuten laivoilla tai etäisillä saarilla, joissa sähköntarve on suhteellisen pieni.
Toinen käyttökohde on yleensä vesiteitse liikuteltavat voimalaitokset, jotka voidaan siirtää katastrofikohteeseen tuottamaan sähköä, kunnes kiinteä voimansyöttö voidaan palauttaa normaalille tasolle.
Lisäksi polttomoottoria voidaan käyttää hätävoiman lähteenä paikoissa, joissa sähkönsyöttö ei saa katketa. Tällaisia ovat esimerkiksi sairaalat (niissä etenkin teho-osastot) ja Suomessa Digita Oy:n lähetys- ja linkkiasemat. Digitan laitoksissa hätävoimaa tuottaa tyypillisesti 1–2 kuorma-autodieselmoottorin pyörittämää generaattoria. 
Valtakunnallista varavoimaa syötetään Suomessa tarpeen vaatiessa Fingridin omistamista varavoimaloista, joita on sijoiteltu pitkin maata. Näissä käytetään yleisemmin kaasuturbiinia dieselmoottorin asemasta. Kaasuturbiinia ei juurikaan käytetä normaalissa voimantuotannossa johtuen sen huonosta hyötysuhteesta ja polttoaineen kalleudesta.
Mory Kanté

Mory Kanté (24. helmikuuta 1950 Kissidougou, Ranskan Guinea – 22. toukokuuta 2020 Conakry, Guinea) oli länsiafrikkalaissyntyinen mutta myöhemmin Ranskassa asunut koran soittaja ja laulaja. 
Kanté syntyi vuonna 1950 grioottien eli perinteisten tarinankertoja-muusikoiden perheeseen Guinean maaseudulla. Hän muutti 15-vuotiaana Bamakoon, Maliin. 1970-luvulla hän toimi seitsemän vuoden ajan malilaisessa Rail Band -yhtyeessä. Vuonna 1977 Kanté muutti Malista Norsunluurannikolle, jossa hän perusti Les Milieus Branches -yhtyeen. Tässä vaiheessa Kanté alkoi sekoittaa musiikkiinsa vaikutteita soulista ja R&amp;B:stä. 
Vuodesta 1982 Kanté asui Pariisissa. Hänen ensimmäinen Ranskassa julkaisemansa albumi oli "Mory Kanté a Paris" (1984). Sen jälkeen Kanté julkaisi muun muassa house-vaikutteisen hittinsä ”Yèkè Yèkè”, josta saksalainen Hardfloor teki vuonna 1996 acid-vaikutteisen klubihitiksi nousseen remixin.
Kanté oli syntyperältään mandinka ja lauloi omalla kielellään. Hän esiintyi Suomessa April Jazzissa.
Tea Karvinen

Tea Karvinen (s. 26. syyskuuta 1961) on suomalainen uutisvalokuvaaja ja entinen skeleton- eli mahakelkkailija. 
Karvinen aloitti mahakelkkailun vuonna 2001 asuessaan Yhdysvalloissa Salt Lake Cityssä. Karvisen paras arvokilpailusijoitus oli kahdestoista sija helmikuun 2004 EM-kilpailuista Altenbergistä, Saksasta. Maailmanmestaruuskilpailuissa Karvinen sijoittui yhdeksänneksitoista Naganossa 2003, 23:nneksi Königseessä 2004 ja 26:nneksi Altenbergissä 2008. Karvinen tavoitteli paikkaa Torinon olympialaisiin 2006, mutta hän oli ensimmäinen kilpailija, joka ei päässyt olympiakoneeseen mukaan, kun 15 parasta sai kisapaikan. 
Marraskuussa 2005 Karvinen erotettiin "Turku Skeleton Teamista" ja Suomen Bob- ja Skeletonliitosta, sillä hän oli Urheilulehden jutussa arvostellut liiton puheenjohtajaa Esa Haavistoa. Erottaminen merkitsi myös kilpailulisenssin menettämistä, eivätkä useimmat kelkkaradat päästä kelkkailijoita radalle ilman lisenssiä. Osapuolet sopivat sittemmin kiistansa.
Karvinen lopetti skeletonuransa vuonna 2009. 
Vuonna 2017 Karvinen julkaisi Suomen kansallispuistoista kertovan kirjan "Kansallispuistot – maamme luonnon helmet" ().
Poika Vesanto

Eijo Ilmari ”Poika” Vesanto (20. lokakuuta 1908 Tampere – 4. joulukuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen lehti- ja mainospiirtäjä, kuvittaja sekä sarjakuva- ja julistetaiteilija.
Vesannon vanhemmat olivat veturinkuljettaja Kaarlo Hjalmar Vesanto (aiemmin Willgren) ja Wilhelmina Karolina Hellman. Hän kävi Tammelan kansakoulua 1917–1920 ja Tampereen lyseota 1920–1923 ja 1924–1925. Vesanto oli aluksi kivipiirtäjänä Uudessa Kivipainossa. Vuodesta 1931 alkaen hän teki kirjankansia, kuvituksia ja sarjakuvia muun muassa "Aamulehdelle", Mantereen kustantamolle, Otavalle, Yhtyneille Kuvalehdille, "Suomen Kuvalehdelle", Tammelle ja "Uudelle Suomelle". Vesanto muutti Helsinkiin 1932 ja oli Otavan palveluksessa 1932–1938 ja siirtyi sitten freelanceriksi. 1930-luvun lopulla hän alkoi keskittyä ennen kaikkea kirjankansien tekemiseen muun muassa Poikien seikkailukirjastoa varten.
Vesanto palveli rintamasotilaana talvisodassa ja jatkosodassa aina kevääseen 1942 saakka, jolloin hän pääsi tiedoituskomppanian TK-piirtäjäksi. Vesanto teki sitten propagandatarkoituksiin piirroksia, kuvituksia ja sarjakuvia ja niitä julkaistiin sanoma- ja rintamalehdissä sekä postikortteina. Vesanto alkoi sotavuosina käyttää yhä enemmän alkoholia. Hänen taiteellisen tuotantonsa taso säilyi kuitenkin uran loppuun saakka. Vesanto kuoli 42-vuotiaana vuonna 1950 mahdollisesti oman käden kautta.
Vesannon sarjakuvia olivat "Aamulehden" sunnuntailiitteessään tammikuusta 1931 julkaisema "Eetu ja Riku", jota "Karjala"-lehdessä julkaistiin nimellä "Eetun ja Rikun eriskummalliset seikkailut". Sarja ilmestyi myös oululaisessa "Kalevassa". "Saku Sämpylä" alkoi ilmestyä "Aamulehdessä" ja "Karjalassa" tammikuussa 1932. Sarjakuvapiirtäjänä Vesanto jäljitteli amerikkalaista mallia. Tarinat olivat vauhdikkaita, replikointi luontevaa ja piirrostyyli eloisaa.
Muita Vesannon sarjoja olivat "Olli" sekä "Kapteeni ja Ville" "Suomen Kuvalehdessä". Vesanto piirsi 1934 Alexander Tawitzin jälkeen "Suomen Kuvalehden" "Junnu"-sarjakuvaa ja Eeli Jaatisen jälkeen "Kertomuksia"-lehden "Nuoren parin elämää -"sarjakuvaa 1933–1934. "Ilta-Sanomiin" hän piirsi sarjakuvaa "Hippasen perhe" (1936–1937). Veli Giovannin huomattua Vesannon kyvyt tämä pääsi 1932 Otavan mainostaiteilijaksi. Otavassa hän pääsi kuvittamaan "Suomen Kuvalehden" lisäksi "Pilajuttuja ja piirroksia", "Kalle Viksaria" ja "Joulukärpästä"".
Vesanto teki lukuisia kirjankansia sekä suuren määrän kansia eri lehtiin (ks. "Kimmo") ja kirjoihin (ks. "Punainen neilikka"). Aikansa tuotteliaimpiin piirtäjiin kuulunut Vesanto piirsi myös näyttäviä julisteita etenkin Otavalle. 
Vesannon elämäntyötä esittelevä näyttely oli esillä Tampereen Mediamuseo Rupriikissa 21. helmikuuta – 29. maaliskuuta 2009. Näyttelyn yhteydessä julkaistiin näyttelyluettelo "Poika Vesanto – Käyttökuvan mestari". Näyttely kiersi sen jälkeen eri puolilla Suomea.
Teokset.
Kuvituksia ja sarjakuvia
Sadetanssi

Sadetanssi on seremoniallista tanssia, jonka tarkoituksena on luoda sadetta sadon onnistumisen takaamiseksi.
Sadetanssi tunnetaan monista kulttuureista muinaisesta Egyptistä joihinkin Amerikan intiaaniheimoihin ja jopa vielä 1900-luvulla Balkanilla rituaalina, joka tunnetaan Romaniassa nimellä paparuda. Monet intiaaniheimoista vielä nykyäänkin suorittavat rituaalia, jossa käytetään vain siihen tarkoitukseen suunniteltuja koruja ja päähineitä.
Emi

 
Emi tarkoittaa koppisiemenisten kasvien naaraspuolisia siitoslehtiä. Emi muodostuu yhdestä tai useammasta emilehdestä. Emin alempi, paisunut osa eli "sikiäin" sisältää yhden tai useampia onteloita, joiden sisällä ovat siemenaiheet. Yläosa on muodostunut "luotiksi", joka ottaa vastaan siitepölyhiukkaset ja valmistaa niille kasvualustan. Luotin ja sikiäimen välillä voi olla lyhyempi tai pidempi "vartalo".
Vastaava koiraspuolinen siitoslehti on hede. "Yksikotisilla" kasveilla on samalla kasviyksilöllä sekä heteitä että emejä, usein samassa kukassakin, "kaksikotisilla" kasvilajeilla taas heteet ja emit ovat eri kasviyksilöissä. Saman kukan emit yhdessä muodostavat "emiön".
Paljassiemenisillä kasveilla kuten havupuilla on varsinaisten emien asemesta vain yksinkertaisia emilehtiä. Niissä ei ole sikiäintä, vaan siemenaiheet ovat emilehden pinnalla paljaina.
Bambarat

Bambarat (myös bamanat) ovat mande- eli mandingoryhmään kuuluva kansa Malin länsi- ja keskiosissa, Norsunluurannikolla, Guineassa ja Gambiassa. Pieniä bambararyhmiä elää myös Burkina Fasossa ja Senegalissa. He puhuvat mandelaisiin kieliin kuuluvaa bambaraa ja osa myös ranskaa. Ulkonäöltään bambarat ovat negridejä. Yli 70 prosenttia heistä on sunnalaisia muslimeja ja loput harjoittavat perinteistä uskontoa. Bambaroita arvioidaan olevan lähes neljä miljoonaa henkeä, joista valtaosa asuu Malissa. Asutus on keskittynyt Nigerin yläjuoksun ja sen sivujokien varrelle.
Etninen historia.
Bambaroiden lähisukukansoja ovat mandekieliä puhuvat malinket, djulat ja soninket. Heidän esi-isänsä asuivat keskiaikaisen Malin valtakunnan itäosassa. Kansan omakielinen nimi on "bamana". Nimitys "bambara" (”uskoton”, ”vääräuskoinen”) juontuu siitä, että he vastustivat sitkeästi muslimien käännyttämisyrityksiä.
Erilliseksi kansaksi bambarat muodostuivat 1600-luvulla syntyneessä Segun valtakunnassa, josta myöhemmin irtautui Kaarta ja joukko muita pikkuvaltioita. Islam levisi alueelle vasta 1800-luvun puolivälistä lähtien. Siirtomaa-aikana bambarat muodostivat huomattavan osan Ranskan armeijan alkuasukasjoukoista (Tirailleurs Sénégalais). Nykyään he ovat Malin pääkansallisuus, jonka kieltä ymmärtää noin 80 % maan väestöstä.
Elinkeinot ja aineellinen kulttuuri.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, riisi, maissi, tomaatit, kurpitsat, vesimelonit ja mausteet. Myyntiin kasvatetaan puuvillaa ja maapähkinää. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa. Käsityöammatteja ovat metallin käsittely, saviastioiden ja korujen valmistus sekä kehrääminen ja kankaiden kutominen.
Perinteisiä asumuksia ovat savesta valmistettu sudanilaistyyppinen pyöreä ja olkikattoinen maja tai Saharan liepeillä neliskulmainen ja tasakattoinen talo. Miesten perinteinen vaatetus koostuu lyhyistä housuista, hihattomasta paidasta ja puuvillaisesta vinoneliön muotoisesta päähineestä. Naiset ovat kuuluisia liskoja, kilpikonnia ja krokotiileja esittävillä abstrakteilla kuvioilla koristelluista puvuistaan. Nykyään suuri osa kansasta asuu kaupungeissa ja käyttää eurooppalaisia vaatteita. Ruokavalio käsittää liha-, vihannes, ja kalakastikkeilla maustettuja puuroja. Juomia ovat olut ja palmuviini.
Yhteiskunta ja henkinen kulttuuri.
Perinteiseen yhteiskuntarakenteeseen kuuluvat endogamiset sukuyhteisöt sekä kastijärjestelmä, jonka huipulla ovat maanviljelijät ja soturit. Kuuluisia ylhäisiä sukuja ovat Keita ja Traoré. Sukulaisuussuhteet ovat patrilineaarisia ja avioliitto virilokaalinen (vaimo muuttaa miehen luokse). Moniavioisuus on yleistä. Kyläyhteisöä hallitsee kylän perustajasuvun vanhimman miehen johtama neuvosto. Initiaatioriitin läpikäyneet miehet muodostavat salaseuroja.
Bambaroiden perinteinen uskonto käsittää esi-isien palvontaa, myyttejä, magiaa ja naamioriittejä. Polyteistista jumalolentojen kokonaisuutta johtaa veden jumala Faro. Rikkaaseen kansanperinteeseen kuuluu vaeltavien griot-laulajien esittämä eepos sekä satuja, lauluja, tansseja ja sanontoja. Bambaran kirjakieli luotiin 1960-luvulla, ja ensimmäinen kaunokirjallinen teos ilmestyi vuonna 1977.
Tasanko

Tasanko on laaja, suhteellisen yhtenäinen tasainen alue. Tyypillisiä tasankoja ovat preeria ja savanni. Tasankoja peittää useimmiten ruohikko tai matala pensaikko. Jokien varsille kehittyy joskus jopa laajojakin tulvatasankoja.
Suomessa vuodesta 1925 käytössä olleen J. G. Granön määritelmän mukaan tasanko on alue, jonka korkeusvaihtelut ovat pienempiä kuin 5 metriä. Tasanko on siis eri asia kuin lakeus, jossa korkeuserot ovat yli 5, mutta alle 10 metriä.
Osa tasangoista on ympäristöään ylempänä, osa alempana. Ylätasangot syntyvät, kun kukkuloiden tai vuorten huiput kuluvat eroosion takia. Alaville mailla tasankoja syntyy, kun vesi, jää tai tuuli kerrostavat sedimenttejä. Laavakenttien jähmettyessä voi syntyä sekä ylä- että alatasankoja.
Jeff Pain

Jeff Pain (s. 14. joulukuuta 1970 Anchorage, Alaska) on kanadalainen skeleton- eli mahakelkkailija.
Hän on voittanut lajin maailmanmestaruuden kaksi kertaa: vuosina 2003 ja 2005. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui kuudenneksi ja Torinossa 2006 saavutti olympiahopeaa maanmiehensä Duff Gibsonin jälkeen.
Pain kilpaili aluksi rattikelkkailussa mutta vaihtoi vuonna 1996 lajikseen skeletonin. Hän on 193 senttimetriä pitkä ja painaa 90 kilogrammaa.
Jorubat

Jorubat ovat Afrikassa Nigerian lounaisosassa ja naapurimaissa elävä kansa, johon kuuluu noin 43 miljoonaa ihmistä. He muodostavat noin 21 prosenttia Nigerian väestöstä ja ovat siten maan suurin etninen ryhmä. Lounais-Nigerian lisäksi merkittäviä jorubayhteisöjä on Beninissä, Togossa, Sierra Leonessa, Kuubassa ja Brasiliassa. Jorubat harjoittavat maanviljelyä, karjanhoitoa ja kauppaa.
Joruban kieli on yksi Nigerian neljästä pääkielestä yhdessä paikallisten hausan ja igbon sekä siirtomaa-ajalta periytyvän englannin kanssa.
Historia.
Jorubat ovat asuttaneet laajoja seutuja Lounais-Nigeriassa ja sen viereisiä Dahomeyn ja Togon alueita. He muodostavat useita erillisiä alaryhmiä, joista tärkeimmät ovat Oyo pohjoisessa, idässä Ife, Ijesa, Ekiti ja Ondo, etelässä Ijebu ja Egba ja lännessä Ketu. Vaikka eri joruba-alaryhmillä on yhteinen kieli ja kulttuuri, ne eivät ainakaan viime aikoina ole koskaan muodostaneet poliittista yksikköä, joka olisi jakautunut lukuisiin itsenäisiin valtakuntiin. Jopa nimen "joruba" käyttö viittaamaan koko ryhmään on peräisin uudemmalta ajalta, jota ei käytetty vielä 1800-luvulla. Alun perin tämä nimi viittasi vain yhteen 'joruba' valtakunnista. Aikaisemmin eri 'jorubaa' puhuvat kansat eivät kutsuneet itseään millään yleisellä nimellä. He tunnustivat kuitenkin yhteisen alkuperän Ile-ifen jorubakaupungista. 
Uskonnot.
Jorubat harjoittavat kristinuskoa, islamia ja alkuperäistä jorubauskontoa. Jorubauskonnossa ei ole pyhiä kirjoituksia vaan tietoa levitetään perimätietona. Jorubauskonto on monoteistinen uskonto jossa on orishoiksi kutsuttuja henkiä, jotka ovat välittäjinä jumalan ja ihmisen välillä. Jorubauskontoon perustuva santeria elää Kuubassa rinnakkain roomalaiskatolisen uskon kanssa.
Gregor Stähli

Gregor Stähli (s. 28. helmikuuta 1968) on sveitsiläinen skeleton- eli mahakelkkailija. 
Stähli aloitti kelkkailun vuonna 1989. Hän voitti lajin maailmanmestaruuden vuonna 1994 Altenbergissä. Lisäksi hän on saavuttanut urallaan kolme MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia, kaksi EM-hopeaa sekä pronssimitalin Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 ja Torinon olympialaisissa 2006.
Stähli on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.
Sothot

 
Sothot ovat suuri ryhmä keskenään sukua olevia, bantukieliä puhuvia kansoja Afrikan eteläosassa, varsinkin Lesothossa ja läheisillä Etelä-Afrikan tasavallan alueilla. Siihen kuuluu noin viisi miljoonaa henkeä, jotka ovat pääosin maanviljelijöitä ja karjanhoitajia.
Tswanat

 
Tswanat on bantukieltä puhuva kansa Botswanassa ja sen lähialueella Etelä-Afrikassa. Kahdeksan alkuheimoa, jotka aikaisemmin elivät alueella olleen kuningaskunnan sisällä. Noin 3 miljoonasta hengestä suurin osa on maanviljelijöitä ja karjanhoitajia.
Lucky Dube

Lucky Philip Dube (3. elokuuta 1964, Johannesburg – 18. lokakuuta 2007, Johannesburg) oli eteläafrikkalainen reggaemuusikko. Hän soitti aluksi mbaqanga-musiikkia mm. Skyway- ja The Love Brothers -yhtyeiden kanssa. Hän siirtyi reggaeen 1980-luvulla ja julkaisi ensimmäisen reggaealbuminsa vuonna 1984. Dube julkaisi kaikkiaan yli kaksikymmentä albumia. 
Dube kritisoi uransa alkuvaiheissa apartheid-hallintoa.
Pitkän uransa aikana Dube ehti levyttää sekä zuluksi, englanniksi että afrikaansiksi. Hänen henkilökohtaisia suosikkiartistejaan ja -yhtyeitään olivat Toto, Bruce Hornsby ja Aerosmith. 
Lucky Dube esiintyi Johannesburgin Live 8 -konsertissa heinäkuussa 2005. Hän kuoli henkirikoksen uhrina vuonna 2007; samassa kaupungissa oli 4. huhtikuuta 2004 ryöstömurhattu toinen afrikkalaisen musiikin legenda, Gito Baloi. 
Vuonna 2009 kolme miestä – Sifiso Mhlanga, Julius Gxowa ja Mbuti Mabe – tuomittiin elinkautisiin osallisuudestaan Duben murhaan. Laulaja oli joutunut Mhlangan ampumaksi epäonnistuneen autovarkauden yhteydessä.
Jimmy Shea

James Edmund "Jimmy" (tai "Jim") Shea Jr. (s. 10. kesäkuuta 1968 West Hartford, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen skeleton- eli mahakelkkailija. 
Shea voitti skeletonissa kultaa Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 ja maailmanmestaruuden vuonna 1999 Altenbergissä. Lisäksi hänellä on MM-hopea ja -pronssi.
Shea on olympiaedustaja kolmannessa polvessa. Hänen isoisänsä Jack Shea voitti kaksi kultamitalia vuoden 1932 talviolympialaisten pikaluistelussa, ja isänsä Jim Shea kilpaili hiihdossa ja yhdistetyssä vuoden 1964 kisoissa. Jimmy Shea vannoi talviolympialaisten 2002 avajaisissa olympiavalan, kuten teki myös hänen isoisänsä vuoden 1932 kisoissa.
Andrea del Sarto

Andrea del Sarto alun perin Andrea d’Agnolo, (16. heinäkuuta 1486 Firenze − ennen 29. syyskuuta 1530 Firenze) oli italialainen renessanssin taidemaalari ja Firenzen täysrenessanssin pääedustajia, joka ennakoi manierismia. Häntä kutsuttiin nimellä "sanza errori" (virheetön).
Andrea del Sarto käytti maalauksissaan plastista muotoa korostavaa valohämyä. Sarto kuvasi taulumaalauksissaan madonna-aiheita, kuten "Madonna delle Arpie" 1517 Uffizissa. Tuotantoon kuuluu myös eeppisistä aiheista maalattuja freskoja sekä muotokuvia, joiden tyyli viittaa jo barokkiin.
Duff Gibson

Duff Gibson (s. 11. elokuuta 1966 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen skeleton- eli mahakelkkailija. 
Ennen mahakelkkailu-uraansa Gibson kilpaili pikaluistelussa, ja vuonna 1995 rattikelkkajoukkueen jarrumiehenä. Hän vaihtoi skeletoniin vuonna 1998, kun sai tietää lajin olevan 2002 talviolympialaisten ohjelmassa. Hän on skeletonin maailmanmestari vuodelta 2004. Vuonna 2005 hän sijoittui MM-pronssille. 2006 Torinon olympialaisissa Gibson voitti skeletonissa olympiakultaa. Voittonsa myötä hänestä tuli, 39-vuotiaana, talviolympialaisten historian vanhin henkilökohtaisten lajien kultamitalisti. Ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen ohitti hänet Sotšissa 2014 voittaessaan kultaa 40-vuotiaana.
Siviiliammatiltaan Gibson on palomies. Hän on 185 senttimetriä pitkä.
Wolfgang Schneiderhan

Wolfgang Eduard Schneiderhan (28. toukokuuta 1915 Wien – 18. toukokuuta 2002 Wien) oli itävaltalainen viulisti.
Wolfgang Schneiderhan syntyi Wienissä Itävallassa. Hän opiskeli viulunsoittoa Otakar Ševčíkin johdolla Tšekissä, ja Julius Winklerin kanssa Wienissä. Hän asui Englannissa vuosina 1929–1932 ja esiintyi laulajien, esimerkiksi Maria Jeritzan, Fjodor Šaljapinin, Jan Kiepuran ja Paul Robesonin, kanssa. Itävaltaan palattuaan hän johti Wienin sinfoniaorkesteria vuodesta 1933, kunnes siirtyi johtamaan Wienin filharmonikkoja vuosiksi 1937–1951. 
Vuonna 1937 hän perusti nimeään kantavan Schneiderhan-kvartetin, jonka hän lakkautti jättäessään filharmonikot vuonna 1951 voidakseen keskittyä soolouraansa. Hän opetti vuosina 1938–1956 Universität Salzburg Mozarteumissa ja liittyi vuonna 1940 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja esiintyi kvartettinsa kanssa yksityiskonsertissa Wienin gauleiterin Baldur von Schirachin kotona vuonna 1942.
Viulisti Georg Kulenkampffin kuoltua vuonna 1948 Schneiderhan otti hänen paikkansa pianotriossa, jonka muut jäsenet olivat pianisti Edwin Fischer ja sellisti Enrico Mainardi.
Vuodesta 1949 Schneiderhan opetti myös Luzernin konservatoriossa, jossa hän perusti yhdessä oppilaansa Rudolf Baumgartnerin kanssa Festival Strings Lucerne -kamariorkesterin vuonna 1956.
Wolfgang Schneiderhan oli naimisissa laulaja Irmgard Seefriedin kanssa vuodesta 1948 vaimon kuolemaan vuonna 1988 asti; he kasvattivat kolme tytärtä. Schneiderhan kuoli synnyinkaupungissaan Wienissä 86-vuotiaana.
Timo Kahilainen

Timo Eero Kahilainen (s. 1963) on suomalainen muusikko, näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän oli mukana "Kummeli"-huumoriohjelmassa.
Elämänvaiheet.
Kahilainen pääsi ylioppilaaksi 1983 Kangasalan lukiosta, jonka kunniaylioppilaaksi hänet valittiin 2006. Hän valmistui luokanopettajaksi vuonna 1991.
Kahilainen on toiminut Salmela Komitea -yhtyeen kosketinsoittajana ja lauluntekijänä.
Timo Kahilainen on Heikki Vihisen kanssa käsikirjoittanut näytelmiä; Tampereen Teatteriin komedian "Saunailta" (2001) ja farssin "Alivuokralainen" (2003), musiikkinäytelmän "Kalliolle kukkulalle" (2008) Pyynikin kesäteatterille sekä Tampereen Työväen Teatteriin farssin "Maailmanlopun hautaustoimisto" (2011). "Le Coq – taistelu ravintolasta" on käsikirjoittajakaksikon viides yhteinen näytelmä. Yhdessä Heikki Vihisen kanssa Kahilainen on käsikirjoittanut myös Kummeli-ryhmän elokuvat "Kummeli Kultakuume" (1997), "Kummelin Jackpot" (2006) sekä "Kummeli Alivuokralainen" (2008), joka perustuu edellä mainittuun näytelmään. Viidennessä Kummeli-elokuvassa, "Kummeli V:ssä" (2014) käsikirjoittamassa oli heidän lisäkseen Heikki Silvennoinen.
Timo Kahilainen omistaa tuotantoyhtiön Jackpot Films Oy (tunnettu aikaisemmin nimellä Kanta-Hämeen Mainospellet Oy). Heikki Silvennoisen kanssa Kahilainen omistaa "Kummeli"-tuotantojen takana olevan Porkkana Ryhmä Oy:n. Kahilaisen ensimmäinen virallinen ohjaustyö on "Kummeli V" -elokuvan "Mahtava Making of" -mainosfilmi.
Kahilainen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Just in Time" vuonna 2024. Levyn innoittajia ovat muun muassa Kahilaisen nuorena kuuntelemat yhtyeet The Beatles, Electric Light Orchestra ja Steely Dan.
Hänelle määrättiin elokuussa 2023 päiväsakkoja 45 kappaletta hänen syyllistyttyään rattijuopumukseen Kangasalla.
Maukka Perusjätkä

Maukka Perusjätkä (oik. Mauri Airta, s. 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) on suomalainen rock-muusikko, joka tuli tunnetuksi uuden aallon musiikillaan 1970-luvun lopussa. Kill Cityssä vaikuttanut Maukka Perusjätkä muistetaan myös ensimmäisen punk-kauden edustajana, vaikka hän ei ole koskaan itseään punkiksi mieltänytkään.
Maukka Perusjätkän tunnetuin kappale on 1979 julkaistu ”Säpinää”, jonka introssa kuullaan moottorisahan ääntä. Partner-merkkinen moottorisaha kuuluu Maukka Perusjätkän lavarekvisiittaankin. Myös 1980 julkaistu ”Vaatteet (on mun aatteet)” oli suuri hitti ja kesän diskosuosikki. 
Suomalaisessa nuorisoelokuvassa "Täältä tullaan, elämä!" kuultiin kappaleet ”Herneenpalot”, ”Säpinää” ja Ralf Örnin laulama ”Se on meidän”. Ralf Örn oli Maukka Perusjätkän yhteistyökumppani. Muita yhteistyökumppaneita ovat olleet muun muassa Michael Monroe keikolla, Jone Takamäki (saksofoni), Andy McCoy (kitara "Ennen kolmatta maailmansotaa" -levyllä), Sotaa apatiaa vastaan singlellä Esa Pulliainen (kitara), ja Kaija Koo (taustalaulu useilla kappaleilla).
Mauri Airta esitti elokuvassa "Nousukausi" Ilpo Heinon vankilatoveria. 
Mauri Airta on koulutukseltaan sähköasentaja. Hän asuu Nurmijärvellä ja työskentelee sähköalan projektijohtajana ja harrastaa nuorten jalkapallovalmennusta. 
Levytyksiä.
Maukka Perusjätkän ensimmäinen albumi "Säpinää" julkaistiin vuonna 1979. Ralf Örn suunnitteli Mauri Airtalle Maukka Perusjätkä -brändin ja tuotti, sävelsi sekä sanoitti Maukka Perusjätkä -levyt "Säpinää" (1979), "Ennen kolmatta maailmansotaa" (1980) ja "Koiranpennut" (1981). Örn myös lauloi jokaisella levyllä muutaman kappaleen. 
Maukka Perusjätkän ensimmäinen kokoonpano oli nimeltään Maukka &amp; Nahkatakit. Sen kappale ”Kun sä tuomitset mut” oli mukana vuoden 1979 "Hilselp":llä. Ensimmäinen albumi tehtiin nimellä Maukka Perusjätkä Ja Sota Apatiaa Vastaan. Sitä seurasi levytyksiä kokoonpanolla Maukka Perusjätkä ja Ralf Örn Pop. Tämän lisäksi nimellä Maukka &amp; Vallilan vangit ilmestyi single ”Oletko koskaan nähnyt traktoria” vuonna 1980. Maukka &amp; Ile's disko (jonka Ile oli Ilkka Vainio) julkaisi albumin "Asiat kuntoon" vuonna 1982. Vuonna 2004 julkaistiin Poptorin kokoelma "Hyvät, pahat ja parhaat". Maukka Perusjätkä on artistina Raivopäät feat. Friends -albumilla "Punkrock Jukebox 3", joka ilmestyi marraskuussa 2009. Keikkoja hän on tehnyt pienin tai pidemmin väliajoin.
Syyskuussa 2011 ilmestyi tupla-albumi "Elämä pieninä palasina", jolla on 14 uutta kappaletta ja kakkoslevyllä puolestaan päivitettyjä versioita vanhoista Maukka-kappaleista kahdentoista studioversion ja viiden live-esityksen verran.
Marraskuussa 2020 Maukka Perusjätkä julkaisi uuden kappaleen ”Eihän sole matka eikä mikhän” (Record Union).
Mohammed Bouyeri

Mohammed Bouyeri (s. 8. maaliskuuta 1978 Amsterdam) on hollantilainen ääri-islamisti, joka kärsii elinkautista vankeusrangaistusta ilman ehdonalaisen mahdollisuutta elokuvaohjaaja Theo van Goghin murhasta. Bouyerilla on Marokon ja Alankomaiden kansalaisuus. 
Boyerin vanhemmat olivat Marokosta tulleita siirtolaisia, joiden hollannintaito oli kehno ja joilla oli vähän yhteyksiä valtaväestöön. Bouyeri suoritti lukion ja pääsi 1995 opiskelemaan inHollandin korkeakouluun. Hän vaihtoi pääainettaan useita kertoja ja viiden vuoden jälkeen päätti opiskelut saavuttamatta tutkintoa. Poliisi tunsi Bouyerin niin sanottuna marokkolaisena ongelmanuorena. 
Boyeri oli jonkin aikaa amsterdamilaisen lähiön Slotervaartin asukasjärjestön "Eigenwijksin" vapaaehtoistyöntekijä. Hän alkoi kuitenkin radikalisoitua äitinsä kuoleman ja isänsä uuden avioliiton jälkeen syksyllä 2003. Yhdysvalloissa tapahtuneet syyskuun 11. päivän iskut ja Irakin sota olivat myös vaikuttaneet radikalisoitumiseen. Bouyeri alkoi elää tiukan islamilaisen kurin alla sekä lukea "Koraania" ja kuunnella äärimullahien opetuksia. Hän käytti yhä vähemmän aikaa "Eigenwijksin" parissa. Aluksi hän kieltäytyi tarjoilemasta alkoholia ja osallistumasta tilaisuuksiin, joissa oli läsnä naisia, lopulta hän lopetti kokonaan toiminnan järjestössä. Sen sijaan hän kävi usein el Tawheedin moskeijassa, jossa hän tapasi muita radikaalimuslimeita, kuten terrorismista epäillyn Samir Azzouzin. Väitteiden mukaan Bouyeri kuului radikaalimuslimien muodostamaan terroristisoluun, poliisin käyttämällä peitenimellä tunnettuun Hofstad-ryhmään ("’pääkaupunkiryhmä’").
Internetiin ja sanomalehtiin kirjoittaessaan Bouyeri käytti nimimerkkiä Abu Zubair erään Al-Qaidan johtohenkilön mukaan.
2. marraskuuta 2004 Bouyeri murhasi Amsterdamissa hollantilaisen elokuvaohjaajan Theo van Goghin. Tämän musliminaisten alistettua asemaa kuvaava lyhytelokuva "Submission" oli herättänyt suuttumusta muslimien parissa. Bouyeri ampui van Goghia kahdeksan kertaa, viilsi tämän kurkun auki ja kiinnitti tämän ruumiiseen kirjeen Ayaan Hirsi Alille, alankomaalaiselle poliitikolle ja naisasia-aktivistille, joka oli kirjoittanut käsikirjoituksen lyhytelokuvaan.
Poliisi pidätti Bouyerin pian van Goghin murhan jälkeen ja hänet tuomittiin 26. heinäkuuta 2005 elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen.
Edward Seymour

Edward Seymour (n. 1506 – 22. tammikuuta 1552) oli Somersetin herttua ja englantilainen valtiomies. Hän oli Englannin kuninkaan, Henrik VIII:n, suosikki ja toimi lordiprotektorina kuninkaan kuoltua vuonna 1547. Hän hallitsi Henrikin seuraajan, tämän pojan Edvard VI:n, aikana Englantia miltei yksinvaltiaana protestanttisessa hengessä. Tyytymättömät suurmiehet kuitenkin erottivat hänet ja tuomitsivat hänet kuolemaan. Hänet teloitettiin maanpetoksesta Lontoon Towerin edustalla Tower Hillillä tammikuussa 1552.
Edwardin sisar Jane Seymour oli yksi Henrik VIII:n monista vaimoista.
Daegu

Daegu (, hanja , IPA ) on maakuntajaon ulkopuolinen metropolikaupunki Etelä-Korean kaakkoisosassa. Se sijaitsee sisämaassa Busanin luoteispuolella ja rajautuu Pohjois-Gyeongsangin ja Etelä-Gyeongsangin maakuntiin. Kaupunki on Etelä-Korean neljänneksi suurin Soulin, Busanin ja Incheonin jälkeen: siellä on 2 403 517 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 885,51 neliökilometriä. Se toimii Pohjois-Gyeongsangin hallinnollisena keskuksena, vaikka se ei kuulu maakuntaan.
Kaupunki sijaitsee vuorten ympäröimässä laaksossa, minkä takia kesäisin alue on kuumempi ja talvisin kylmempi kuin muu Korea.
Historia.
Kaupungista on historiallista aineistoa jo vuodelta 261, jolloin se tunnettiin nimellä Dalbeol. Nykyisen nimen kaupunki sai 757. Joseon-dynastia nosti Daegun entisen Gyeongsangin provinssin pääkaupungiksi vuonna 1601.
Korean sodassa Daegun edustalla Nakdong-joen varrella käytiin rajuja taisteluja. Daegu kuului kuitenkin alueeseen, joka pysyi eteläkorealaisten hallussa koko sodan ajan.
Daegusta tehtiin metropolikaupunki vuonna 1995. Kaupungissa sattui 18. helmikuuta 2003 yksi Etelä-Korean pahimmista onnettomuuksista Korean sodan jälkeen. Tuhopolttaja sytytti junan tuleen Daegun metrossa. Liekit surmasivat ainakin 198 ihmistä.
Liikenne.
Etelä-Korean suurnopeusjunajärjestelmän, Korea Train Expressin (KTX), Gyeongbu-linja kulkee kaupungin kautta. Daegun metrojärjestelmässä on kaksi linjaa. Daegun kansainvälinen lentoasema sijaitsee kaupungin koillispuolella. Lentoasemalta on säännöllisiä reittilentoja muun muassa Japaniin, Kiinaan ja Thaimaahan.
Urheilu.
Daegussa järjestettiin vuoden 2011 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut. Lisäksi kaupungissa pelattiin joitain otteluita vuoden 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Ystävyyskaupungit.
Daegulla on yhdeksän ystävyyskaupunkia ympäri maailmaa:
Uusi aalto (musiikki)

Uusi aalto () on termi, jota on käytetty kuvaamaan monia musiikkityylejä. Yleensä se viittaa 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun rockmusiikkiin, joka kehittyi Yhdysvalloissa ja Euroopassa punkin jälkeen ja on sen jonkinlainen siistitympi muoto. 
Uuden aallon yhtyeitä ja artisteja yhdistivät lähinnä asenne ja suhtautuminen musiikkiin. Tyylillisesti "new wave" oli sangen kirjava käsite kattaessaan niin The Jamin, Blondien kuin The Policen kaltaisia yhtyeitä. Toisaalta myös asemansa vakiinnuttaneet punk-yhtyeet
jatkoivat uuden aallon mukana kehittäessään musiikkiaan.
Musiikkiin otettiin erityisesti Britanniassa vaikutteita muista tyyleistä esimerkiksi reggae- ja ska- musiikista. Tähän vaikuttivat erityisesti reggaen osaksi kantaa ottavat sanoitukset sekä yhteinen alakulttuurin henki. Ska koki Britanniassa uuden nousun omine yhtyeineen mutta luettiin laajemmin uuden aallon suunnaksi.
Suomessa uusi aalto -nimellä kutsuttiin laajaa joukkoa erilaisia rock/pop-yhtyeitä ja -artisteja 1970-luvun lopulta lähtien. Monien musiikilliset juuret tai ainakin asenne oli punkrockissa. Tunnetuimpia uuden aallon edustajia olivat muun muassa Eppu Normaali, Pelle Miljoona, Hassisen Kone, SIG, Tuomari Nurmio ja Kari Peitsamo.
Uusi aalto

Uusi aalto on useissa taiteenlajeissa esiintyvä aikakausi ja tyyli. Se voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Masa Maijanen

Veli-Matti (Masa) Maijanen (s. 1962 Lauritsala) on suomalainen basisti. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Boycott, Broadcast, Havana Black, Mikko Kuustonen, Kaija Kärkinen &amp; Ile Kallio, Gringos Locos, Ile Kallio Big Rock Band ja Hoedown. Masa Maijanen on toiminut myös sessiomuusikkona. Hän on muusikko Pave Maijasen serkku.
Brainstorm (latvialainen yhtye)

Brainstorm eli Prāta Vētra on latvialainen pop-rock-yhtye. Se perustettiin Jelgavassa vuonna 1989. Latviassa yhtyeen ensisingle nousi listoille vuonna 1992 ja sen jälkeiset albumit olivat paikallisia jättimenestyksiä. Brainstorm tuli kansainväliseen tietoisuuteen osallistuttuaan vuoden 2000 Euroviisuihin kappaleella ”My Star” (myös albumilla "Among The Suns"), joka sijoittui kilpailussa kolmannelle sijalle. Yhtyeen musiikissa on vaikutteita melodisesta brittipopista.
Kokoonpano.
Yhtyeen alkuperäinen basisti Gundars Mauševics kuoli auto-onnettomuudessa 24. toukokuuta 2004.
Salerno

Salerno (antiikin "Salernum") on kaupunki Campaniassa Lounais-Italiassa. Siellä asuu noin 135 000 asukasta. Keskiajalla kaupunki oli kuuluisa lääketieteellisestä korkeakoulustaan. Liittoutuneet nousivat maihin Salernossa vuonna 1943 ja se oli sen jälkeen hetken ajan Italian pääkaupunki ennen Rooman valloitusta.
Urheilu.
Jalkapalloseura US Salernitana 1919 on kotoisin Salernosta. Seuran kotistadion on avattu 1990 ja sen kapasiteetti on 37 245.
Nähtävyydet.
Salernon tärkeimpiin nähtävyyksiin kuuluvat Salernon tuomiokirkko sekä Arechin linna vuorenrinteellä kaupungin pohjoispuolella. Kaupungin länsipuolelta alkaa Amalfin rannikko, joka kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.
Liikenne.
Salernon kautta kulkee moottoritie A3 Napolista Reggio Calabriaan. Lisäksi sieltä on moottoritieyhteydet Casertaan ja Avellinoon. Salernon rautatieasema on risteyspaikka, jossa pysähtyvät sekä paikallisjunat että kaukoliikenteen junat. Salernossa on pieni lentokenttä, jonka kaupallinen käyttö on lyhyen kiitotien vuoksi vähäistä. Kesäisin Salernosta on laivayhteys Caprin saarelle.
Taranto

Taranto on kaupunki Apuliassa Etelä-Italiassa Tarantonlahden rannalla. Kaupungissa on rauta-, öljynjalostus- ja laivateollisuutta sekä laivastotukikohta. Kaupungissa on myös arkkipiispanistuin ja museo, jossa merkittäviä arkeologisia kokoelmia.
Historia.
Antiikki.
Taranto, antiikin "Taras", oli alun perin kreikkalainen siirtokunta, jonka perustivat spartalaiset noin vuonna 708–706 eaa. Taras kukoisti erityisesti 500–300-luvuilla eaa., ja se oli koko Magna Graecian eli Suur-Kreikan tärkeimpiä kaupunkeja ja merkittävä satama. Roomalaiset valloittivat kaupungin vuonna 272 eaa. Se kehittyi ajan kuluessa roomalaiseksi kaupungiksi nimellä "Tarentum", vaikkakin taantui kreikkalaiseen aikaan nähden.
Myöhempi historia.
Tarentum mainitaan edelleen gootteja vastaan käytyjen sotien aikaan merkittävänä sotilastukikohtana ja satamana. Belisarius valtasi kaupungin Itä-Roomalle eli Bysantin valtakunnalle, ja Totila valtasi sen uudelleen vuonna 549 jaa., jonka jälkeen se säilyi gooteilla siihen sakka, kunnes Narses valtasi sen takaisin Bysantille. Tämän jälkeen kaupunki säilyi Bysantin hallussa aina vuoteen 661 saakka., jolloin sen valtasivat Beneventumin herttuat. Tämän jälkeen kaupunki oli välillä saraseeneilla, jotka tuhosivat sen kokonaan vuonna 967, ja välillä jälleen Nikeforos Fokaksen valtaamana Bysantilla. Bysantti menetti alueen lopullisesti normanneille Robert Guiscardin vallattua sen vuonna 1063, jonka jälkeen se kuului Napolin kuningaskuntaan.
Toisen maailmansodan aikana Tarantossa käytiin maailman ensimmäinen lentotukialustaistelu Ison-Britannian ja Italian välillä.
Urheilu.
Kaupungissa pelaa Italian A1-liigan lentopallojoukkue nimeltään Prisma Taranto. Joukkueessa on pelannut muun muassa suomalainen Konstantin Shumov.
Elizabeth Gaskell

Elizabeth Cleghorn Gaskell, omaa sukua Stevenson, (29. syyskuuta 1810 Lontoo – 12. marraskuuta 1865 Holybourne) oli englantilainen kirjailija. Gaskellin kenties tunnetuin teos on hänen kirjoittamansa elämäkerta ystävästään, kirjailija Charlotte Brontësta. Hänen muita teoksiaan ovat muun muassa romaanit "Cranford", "North and South" sekä "Wives and Daughters".
Elämäkerta.
Nuoruus.
Elizabeth Cleghorn Gaskell, omaa sukua Stevenson, syntyi 29. syyskuuta 1810 Lontoon Chelseassa. Hänen äitinsä kuoli vuotta myöhemmin vuonna 1811, ja nuori Elizabeth varttui tätinsä luona Knutsfordissa. Vuonna 1828 hänen isoveljensä katosi matkalla Intiaan, ja Gaskell palasi asumaan isänsä ja äitipuolensa luo Chelseaan. Hänen isänsä kuitenkin menehtyi vuonna 1829, ja Gaskell muutti Newcastle upon Tyneen pastori William Turnerin luo.
Avioliitto ja perhe.
Vuonna 1832 Elizabeth meni naimisiin manchesterilaisen pastori William Gaskellin kanssa. Heidän ensimmäinen tyttärensä syntyi kuolleena vuonna 1833. Seuraavana vuonna parille syntyi toinen tytär, jolle annettiin nimeksi Marianne. Tytär Margaret Emily eli Meta syntyi vuonna 1837. Vuonna 1841 pariskunta matkusteli yhdessä Keski-Euroopassa. Pariskunnan neljäs tytär Florence Elizabeth syntyi vuonna 1842. Vuonna 1844 syntyi parin ainoa poika, William, joka menehtyi punatautiin 1845. Vuonna 1846 syntyi parin viides tytär, Julia Bradford.
Viimeiset vuodet ja kuolema.
Vuonna 1865 Gaskell matkusti Dieppeen ja Madame Mohlin luo Pariisiin. Pariisin-matkansa jälkeen hän osti talon nimeltä The Lawns Holybournen läheltä Hampshirestä. Hän kuoli äkillisesti Holybournessa 12. marraskuuta 1865.
Lublin

Lublin on kaupunki Lublinin voivodikunnassa Itä-Puolassa. Se on voivodikuntansa pääkaupunki ja suurin kaupunki. Vuoden 2019 arvion mukaan Lublinissa asui 339 784 asukasta.
Lublin perustettiin vuonna 1317. Siellä solmittiin Puolan ja Liettuan välinen unioni 1569. Ensimmäisen maailmansodan aikana Lublin oli Itävalta-Unkarin hallitseman miehitysalueen keskus Puolassa. Vuosina 1944–1945 kaupungissa toimi Puolan vapautuskomitea, jota kutsuttiin myöhemmin nimellä "Lublinin hallitus".
Lubliniin perustettiin yliopisto vuonna 1919. Nykyään korkeakouluja on jo useita ja niihin lukeutuu myös Puolan ainoa katolinen yliopisto.
Kaupungin vanha keskusta on säilynyt hyvin ja se on merkittävä matkailukohde. Lublin oli yksi Puolan ehdokkaista Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuonna 2016, mutta hävisi valinnan Wrocławille.
ADO Den Haag

ADO Den Haag on jalkapalloseura Haagin kaupungista Alankomaista.
Vaikka Haag on yksi maan suurimmista kaupungeista, ei seura ole koskaan pystynyt haastamaan tosissaan kahden muun suurkaupungin joukkueita, Ajax Amsterdamia ja Feyenoord Rotterdamia. Seurojen väliset ottelut ovat silti perinteisesti olleet tulisia kamppailuja, jotka sytyttävät myös joukkueiden kannattajat. ADO Den Haagin fanaattiset kannattajat ovatkin aika ajoin olleet julkisuudessa huliganismin takia, ja yhteenotot muiden seurojen kannattajien kanssa sekä hulinoinnista johtuvat järjestyshäiriöt ovat olleet melko yleisiä.
Historiansa aikana ADO Den Haag, joka vuosina 1976–1996 tunnettiin myös nimellä "FC Den Haag", on voittanut Alankomaiden mestaruuden kaksi kertaa (1942 ja 1943), ja KNVB Cupin vuosina 1968 ja 1975. Vietettyään lähes koko 1990-luvun ja 2000-luvun alun maan toisella sarjatasolla, palasi ADO Den Haag jälleen vuonna 2004 takaisin korkeimmalle sarjaportaalle Eredivisieen.
Seura pelaa kotiottelunsa 15 000 -paikkaisella Den Haag Stadionilla. Kaudella 2004–2005 kotiotteluiden katsojakeskiarvo oli 6 400. Joukkue on siirtymässä suuremmalle stadionille lähivuosien aikana.
Joukkueen tunnusvärit ovat keltainen ja vihreä. Seuran logossa oleva lintu on haikara, joka on Haagin kaupungin symboli. Seuran nimessä oleva lause "Alles Door Oefening" kääntyy suomeksi muotoon "Kaikki harjoittelun kautta".
Puujumala ja Maajumala

Puujumala ja Maajumala ovat tietynlaisten tietäjien eli noitien nimityksiä. 
Joitakin tietäjiä on Suomessa nimitetty "jumaliksi". Tietäjät ovat ehkä väittäneet, että jumala puhuu tai muuten toteuttaa itseään heidän kauttaan.
Puujumala oli tietäjä, jonka voimat tai olemus liittyivät jotenkin puihin tai puun väkeen. Maajumalan voima tai olemus taas liittyivät jotenkin maahan tai maan väkeen. Puujumala ja maajumala olivat myös tietäjäsukujen sukunimiä.
Tässä karjalaisessa kansanrunossa loitsija kehuu itseään ja väittää voittavansa maajumalatkin:
Sami Ruusukallio

Sami-Kalle Ruusukallio (s. 25. joulukuuta 1963) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Eppu Normaalin nykyisenä basistina.
Ruusukallio vaikutti useissa lyhytikäisissä yhtyeprojekteissa, kunnes liittyi vuonna 1989 tyttöbändi Ilonan riveihin "Ilotulitus"-albumin ajaksi. Ruusukallio liittyi Eppu Normaaliin vuonna 1989 korvaten yhtyeestä lähteneen Mikko Nevalaisen, ja hän on Eppu Normaalin historian pitkäaikaisin bassokitaristi. Hän toimii myös yhtyeen taustalaulajana, laulaen Eppu Normaalin kitaristi Mikko "Pantse" Syrjän kanssa tavallisesti korkeampia melodioita kuin yhtyeen päälaulaja Martti Syrjä. Hän on myös nuotittanut Eppu Normaalin kappaleita, ja ne on julkaistu "Repullinen nuotteja" ja "Repullinen nuotteja 2" -nuottikirjojen muodossa vuosina 1998 ja 2005.
Eppu Normaalin ohella Ruusukallio on tehnyt yhteistyötä myös monien eri suomalaisten muusikkojen kanssa. Hän on esimerkiksi vieraillut taustalaulajana Pate Mustajärven, Anssi Tikanmäen, Toni Lähteenmäen ja Aki Karuvehan albumeilla. Lisäksi hän toimi bassokitaristina Popedan vuoden 1995 studioalbumilla "Live at the BBC", ja vieraillut myös Popedan kitaristi Costello Hautamäen sooloalbumilla "A Little Bit Crazy" (1988). Vuonna 1992 hän liittyi Dave Lindholmin alun perin yhden vuoden mittaiseksi ideoimaan Screaming Thunders -yhtyeprojektiin yhdessä Eppu Normaalin kitaristi Juha Torvisen ja rumpali Aku Syrjän kanssa, mutta Lindholmin ja laulaja Joe Vestichin lähdettyä kolmikko jatkoi keikkailua yhtyeen nimen alla uuden laulajansa, Sami Hintsasen kanssa. Screaming Thunders esiintyy edelleen, tosin hyvin harvoin.