tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Turun Sanomien kortteliajot

Turun Sanomien kortteliajot (TS Kortteliajot) on vuodesta 1957 lähtien Turun keskustassa järjestetty pyöräilykilpailu.
Historia.
TS kortteliajot järjestettiin ensimmäisen kerran 22. huhtikuuta 1957 nimellä "Pääsiäisajot". Vaikka kilpailun ajoreitti on vuosien kuluessa vaihdellut, järjestettiin kilpailu jo tuolloin pääpiirteissään samalla alueella Aurajoen molemmin puolin kuin nykyisinkin.
Ensimmäiset kansainväliset kilpailijat, ruotsalaisia kilpapyöräilijöitä, osallistui kortteliajoihin vuonna 1963.
Vuonna 1999 Turun Sanomien kortteliajojen reitti muuttui Aurasillan ja Tuomiokirkkosillan väliltä Aurasillan ja Myllysillan välille. Samalla reitin kiertosuunta muuttui vastakkaiseksi. Vuonna 2004 kilpailu palasi jälleen vanhalle reitilleen.
Emily Robison

Emily Robison (s. 16. elokuuta 1972, omaa sukua Burns Erwin) on yhdysvaltalainen country-laulaja, -lauluntekijä ja multi-instrumentalisti. Hän kuuluu The Chicksin perustajajäseniin.
Robison syntyi Pittsfieldissä, Massachusettsissa, ja kasvoi Texasissa. Hän aloitti vanhempiensa rohkaisemana viulunsoiton 7-vuotiaana. Pian hän kuitenkin siirtyi muihin soittimiin kuten banjoon ja dobroon. The Chicks perustettiin vuonna 1989. 
Emily avioitui 1. toukokuuta 1999 countrymuusikko Charlie Robisonin kanssa. Parilla on kolme lasta: vuonna 2002 syntynyt poika ja vuonna 2005 syntyneet kaksoset.
Matti Karppinen

Matti Karppinen (s. 1958) on suomalainen yritysjohtaja. Karppinen on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri. Hän on toiminut Saarioisen toimitusjohtajana 1. marraskuuta 2016 alkaen.
Karppinen on työskennellyt: 
Muuta.
Matti Karppisen luottamustehtäviä ovat olleet Elintarviketeollisuusliiton hallituksen jäsenyys ja Finfoodin hallituksen puheenjohtajuus. Karppinen on toiminut HKScanin hallituksen jäsenenä vuodesta 2008.
Karppinen sai vuorineuvoksen arvonimen toukokuussa 2023.
Martie Maguire

Martha Elenor "Martie" Maguire, os. Erwin (s. 12. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen countrymuusikko ja yksi The Chicksin perustajajäsenistä. Hän aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Emily Robison on hänen siskonsa.
Maguire soittaa viulua, mandoliinia, alttoviulua ja laulaa.
Maguire oli vuosina 1995–1999 naimisissa Ted Seidelin kanssa. Hän meni 10. elokuuta 2001 uusiin naimisiin Gareth Maguiren kanssa ja synnytti vuonna 2004 kaksostytöt. Vuonna 2008 perheeseen syntyi kolmas tytär. Perhe asuu Texasin Austinissa.
Natalie Maines

Natalie Louise Maines (s. 14. lokakuuta 1974 Lubbock, Texas) on yhdysvaltalainen countrymuusikko. Hän on tullut tunnetuksi The Chicks -yhtyeen laulajana. Hänet tunnetaan lisäksi kritiikistään George W. Bushia ja Irakin sotaa kohtaan. 
Maines on countrymuusikko Lloyd Mainesin tytär. Hän valmistui Lubbock High Schoolista vuonna 1992. 
Maines lauloi taustalaulut Pat Greenin debyyttialbumilla "Dancehall Dreamer" vuonna 1995. Hän ei kuulunut The Chicksin alkuperäisjäseniin, vaan liittyi yhtyeeseen vasta Laura Lynchin tilalle loppuvuodesta 1995. 
Natalie Maines meni vuonna 1997 naimisiin opiskeluaikaisen poikaystävänsä Michael Tarabayn kanssa. Suhde johti kuitenkin avioeroon, ja 24. kesäkuuta 2000 Maines meni uusiin naimisiin näyttelijä Adrian Pasdarin kanssa. Mainesilla ja Pasdarilla on kaksi lasta.
Mainesilla on ollut julkisuudessa erimielisyyksiä countrymuusikko Toby Keithin kanssa.
Rake Yohn

Edward Carl Webb (s. 20. tammikuuta 1975 West Chester, Pennsylvania), tunnetaan paremmin nimellä Rake Yohn, on yhdysvaltalainen televisiopersoona. Hän on esiintynyt MTV:n ohjelmissa "Viva La Bam" ja "Jackass". Hän on myös CKY Crewin jäsen. Hänen nuorempi veljensä, jota kutsutaan nimellä Art Webb 1986, kuuluu myös kyseiseen ryhmään. Rake esitti ”Hellboyta” Bam Margeran elokuvassa "Haggard". Hän on isännöinyt videopelejä käsittelevää ohjelmaa nimeltä "Blastazoid" Brandon Dicamillon kanssa, mutta ohjelma lopetettiin kahden jakson jälkeen. Rake opiskeli Pennsylvania State Universityssä ja on nyt synteettisiin materiaaleihin erikoistunut kemisti.
Kildin

Kildin () on itäisellä Muurmannin rannikolla Kuolan niemimaan edustalla sijaitseva Barentsinmeren saari. Se sijaitsee 20 km Kuolanvuonon suulta itään, ja sen erottaa mantereesta kapeimmillaan alle kilometrin levyinen mutta kulkukelpoinen Kiltinänsalmi.
Saari on noin 18 kilometrin pituinen ja enimmillään 7 km leveä. Kildin kuuluu Murmanskin alueen Kuolan piirin Teriberkan kuntaan.
Kildinin saaren länsiosassa on Ala-Kiltinän ja Länsi-Kiltinän kylät.
Historia.
Saaren itäosassa on sijainnut entisiä kiltinänsaamelaisten kyliä, ja siellä onkin säilynyt kiltinänsaamelaisten yli 2 000 vuotta vanha kalmisto, josta on löydetty luisia ja pronssisia nuolenkärkiä.
Kildininsalmen etelärannalla saarta vastapäätä sijaitsi kiltinänsaamelaisten ja kuolansuomalaisten asuttama Uoljoen (Zarubihan) kylä.
Wilhelm Kempff

Wilhelm Walter Friedrich Kempff (25. marraskuuta 1895 – 23. toukokuuta 1991) oli saksalainen pianisti ja säveltäjä.
Kempff syntyi Jüterbogissa ja opiskeli Berliinissä ja Potsdamissa. Hän esiintyi laajalti Euroopassa ja myös sen ulkopuolella, kuten useaan otteeseen Japanissa. Lontoossa hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1951 ja New Yorkissa 1964.
Kempff antoi viimeisen julkisen esiintymisensä Pariisissa vuonna 1981. Hän kuoli Positanossa Italiassa 95-vuotiaana. 
Kempff tuli tunnetuksi muun muassa Beethovenin, Schumannin, Brahmsin, Schubertin, Mozartin, Bachin, Lisztin ja Chopinin tulkinnoistaan. Hän esitti myös kamarimusiikkia ja sävelsi.
Hilsepunkki

Hilsepunkki eli kanikapi ("Cheyletiella yasguri") on koiran ulkoloinen, joka käyttää ravinnokseen vaurioittamastaan ihon pintakerroksesta tihkuvaa kudosnestettä. Hilsepunkkia tavataan erityisesti pennuilta, koska aikuisille koirille kehittyy yleensä immuniteetti hilsepunkkia vastaan. Tartunnan saaneelta koiralta hilsepunkkeja löytyy erityisesti pään ja selän alueen iholta, mutta niitä voi löytyä muualtakin.
Hilsepunkin koko elämänkierto munasta toukaksi ja toukasta aikuiseksi hilsepunkiksi kestää noin kuukauden, ja se tapahtuu koiran iholla. Aikuinen naaraspunkki laskee munansa koiran karvapeitteeseen, ja ne kiinnittyvät tiukasti koiran karvoihin. Hilsepunkki elää vain muutaman vuorokauden isäntänsä ulkopuolella, mutta sopivissa olosuhteissa eli viileässä ja kosteassa ne voivat elää jopa muutaman viikon ilman isäntäeläintä. Hilsepunkki tarttuu helposti koirasta toiseen suoran kosketuksen kautta.
Ulkonäkö ja tunnistaminen.
Hilsepunkki on harmaa, lähes väritön punkki. Valomikroskoopissa koirasta otetusta raapenäytteestä voidaan tunnistaa hilsepunkkeja, joilla on niille ominainen vyötärömäinen kavennus ja voimakkaasti kehittyneet leukaraajat. Lisäksi jalkojen päissä voidaan havaita kampamaisia rakenteita. Karvoihin kiinnittyneitä munia voidaan myös löytää valomikroskoopilla näytteestä. Jos valomikroskooppia ei ole käytettävissä, tunnistus voi tapahtua myös hilsettä siirrettäessä tummalle alustalle, jolloin ”hilseen” nähdään liikkuvan, eli todellisuudessa hilsepunkit liikkuvat näytteessä.
Oireet.
Hilsepunkit aiheuttavat koiralle ihon voimakasta hilseilyä ja kutinaa. Ihmisen ihossa hilsepunkki ei viihdy, mutta se saattaa aiheuttaa punaisia, kutisevia näppylöitä ihoon, kun ihminen käsittelee hilsepunkkitartunnan saanutta koiraa. Ihmisten saamien iho-oireiden vuoksi hilsepunkkitartuntaa saatetaan erehtyä luulemaan koira-allergiaksi.
Flex-Able Leftovers (Re-release)

Flex-Able Leftovers on yksi kitaristi Steve Vain monista soololevyistä. Levy julkaistiin vuonna 1998.
Kappalelista.
Tähdellä merkityt bonuskappaleita
Géza Anda

Géza Anda (19. marraskuuta 1921 – 14. kesäkuuta 1976) oli unkarilainen pianisti.
Anda tulkitsi muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartia, Ludwig van Beethovenia, Robert Schumannia, Johannes Brahmsia ja Béla Bartókia. Hän oli arvostettu klassismin ja romantiikan ajan pianomusiikin esittäjä ja levyttäjä.
Anda syntyi Budapestissa ja sai opetusta Ernő Dohnányiltä. Hän kuoli syöpään Zürichissä 54-vuotiaana.
Myra Hess

Myra Hess (25. helmikuuta 1890 – 25. marraskuuta 1956) oli brittiläinen pianisti. 
Hess syntyi Lontoossa. Hän opiskeli Guildhall School of Musicissa sekä Tobias Matthayn johdolla Royal Academy of Musicissa. Hän debytoi vuonna 1907 soittamalla Beethovenin 4. pianokonserton Thomas Beechamin johtamana. Hän teki Yhdysvaltain-debyyttinsä New Yorkissa 1922. 
Toisen maailmansodan aikana Hess järjesti useita konsertteja Lontoon National Galleryssä ja esiintyi monissa itsekin. Hänen ohjelmistoonsa kuului mm. Mozartia, Beethovenia, Schumannia, Domenico Scarlattia sekä nykymusiikkia. Hän lisäksi ensiesitti Howard Fergusonin teoksia, soitti kamarimusiikkia ja esiintyi duona Irene Scharrerin kanssa.
Hess sovitti pianolle koraalin "Jesu, bleibet meine Freude" J. S. Bachin kantaatista.
Panimoravintola Koulu

Panimoravintola Koulu on Turussa toimiva panimoravintola. Ravintola avattiin 18. tammikuuta 1998, ja se toimii vuonna 1889 valmistuneessa entisessä koulurakennuksessa Eerikinkadun ja Kristiinankadun kulmatontilla. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Ludvig Isak Lindqvist ja Bruno Granholm. Uusrenessanssityylisessä koulutalossa toimi pääasiassa ruotsinkielisiä tyttökouluja. Vuodesta 1966 koulun nimi oli Cygnaeus skola. Panimoravintola Koulu on toiminut kouluna vuosien 1889 ja 1997 välisenä aikana.
Panimoravintola tuottaa jatkuvasti kolmea eri olutta, joiden lisäksi se valmistaa useita vaihtelevia erikois- ja kausioluita sekä kolmea siideriä.
Keväällä 2010 tuotiin myyntiin myös talon oma mustaherukkalikööri, nimeltään Kuraattori. 
Aiheesta muualla.
&lt;br&gt;
M/S Poseidon Express

M/S Poseidon Express () on Paradise cruise and ferryn omistama ro-ro-matkustajarahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1990 Gdańskin telakalla Gdańskissa, Puolassa. Kuollutta painoa laivalla on 11 300 tonnia ja sen jääluokitus on 1A Super. "Translubeca" on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Lyypekki. 
Käyttöhistoria.
12. tammikuuta 1990 alus laskettiin vesille ja 1. joulukuuta se luovutettiin saksalaisen Poseidon Schiffahrtsin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Saksan lipun alle nimellä "Translubeca". Kotisatamaksi tuli Lyypekki. Finnlines-Poseidonin liikenteessä alus oli aloittanut jo 7. marraskuuta, välillä Lyypekki–Helsinki. Virallisesti alus kastettiin 14. tammikuuta 1991 Lyypekissä.
Marraskuussa 1995 alus siirtyi reitille Turku–Travemünde–Helsinki ja 1. kesäkuuta 1998 Travemünde–Helsinki välille. 12. kesäkuuta 1999 Translubeca siirtyi reitille Lyypekki–Helsinki–Rauma–Gdynia–Rostock. Syyskuusta 1999 tammikuuhun 2000 alus oli aikarahdattuna eli vuokrattuna DFDS Tor Line Ab:n Göteborgin ja Harwichin väliseen liikenteeseen. Vuonna 2000 alus oli ainakin reiteillä Helsinki–Århus ja Travemünde–Helsinki–Hanko. 24. helmikuuta 2001 alkaen aluksen reitti oli Kiel–Sassnitz–Pietari. 12. tammikuuta 2003 alus siirtyi Lyypekki–Mukran–Pietari-linjalle. Nykyisin alus on linjalla Lyypekki–Pietari.
Durag

Durag, myös "do-rag", "doo-rag" ja "watchu-rag", on yksinkertainen takaa sidottava huivimainen vaatekappale. Se on tarkoitettu suojaamaan päätä.
1930-luvulta 1960-luvulle sitä ovat käyttäneet pääosin afroamerikkalaiset miehet pitämään kiinni hiuksia nukkuessa. Normaalisti ne tehtiin nenäliinasta, bandannasta tai naisten sukkahousuista. Nykyään ne tehdään silkistä, joka on hengittävä ja hyväntuntuinen päälle. Duragit tulivat uudestaan muotiin muutama vuosikymmen myöhemmin nuorison käytössä. Durageja on saatavana useina eri väreinä, mutta yleisin on musta. Duragilla pidetään kiinni myös erilaisia kampauksia, kuten braideja. 
Monet hip hop -artistit, esimerkiksi Chamillionaire, LL Cool J, Mike Jones, 50 Cent ja Cam’ron, ovat käyttäneet duragia ja siten edistäneet sen suosiota.
Lena Philipsson

Maria Magdalena "Lena" Philipsson tai Lena Ph (s. 19. tammikuuta 1966 Vetlanda, Jönköpingin lääni) on ruotsalainen laulaja.
Philipssonin ura alkoi singlestä "Boy" / "You Open My Eyes" (1984) ja vuosina 1986, 1987 ja 1988 hän kilpaili "Melodifestivalenissa". Vuonna 1997 Lena Philipsson jäi tauolle, joka loppui näyttävästi hänen voitettuaan vuoden 2004 "Melodifestivalenin" Orupin kirjoittamalla kappaleellaan "Det gör ont". Hän edusti Ruotsia Istanbulissa Eurovision laulukilpailussa 2004 englanninkieliseksi käännetyllä kappaleella "It Hurts". Kappale sijoittui viidenneksi.
Vuonna 2005 Philipsson oli kiertueella Darinin ja Magnus Ugglan kanssa.
Philipsson on Roxetten vuoden 2025 maailmankiertueella yhtyeen laulusolistina.
Biefeldin–Brownin ilmiö

Biefeldin–Brownin ilmiö on sähköinen ilmiö, joka aiheutuu ilmamolekyylejä ionisoivasta koronapurkauksesta. Kahden eri kokoisen elektrodin väliin muodostuva ionisuihku saadaan aikaan johtamalla elektrodeihin jännite. Tämä jättää elektrodien väliin joukon positiivisesti varautuneita ioneja, jotka vetävät puoleensa negatiivisesti varautunutta elektrodia. Ilmiötä voidaan käyttää hyödyksi esimerkiksi työntömoottoreissa, pumpuissa ja jäähdyttimissä. Ilmiö on nimetty löytäjiensä Thomas Townsend Brownin ja Paul Alfred Biefeldin mukaan.
Historia.
Brownin opettajana 1920-luvulla toiminut Denisonin yliopiston professori, tohtori Paul Biefeld oli Albert Einsteinin opiskelutoveri Zürichin ETH:n ajoilta, ja Biefeld esitteli Einsteinin ajatuksia oppilaalleen. Samaan aikaan yleinen suhteellisuusteoria ja gravitaation sekä sähkömagnetismin yhteyden etsiminen oli kuuma aihe. Brownin havaintoja pyrittiin selittämään elektrogravitaatiolla, eli sähkövarauksen ja gravitaation yhteydellä. Brownin ensimmäisen patentin mukaista keksintöä kutsuttiinkin nimellä "gravitaattori". 
Biefeld–Brownin ilmiötä tutkittiin 1950- ja 1960-luvuilla gravitaatiotyöntövoimaan keskittyneessä tutkimuksessa. Seuraavina vuosina useita lupaavia konsepteja hylättiin teknisten rajoitusten vuoksi, mutta samaan aikaan edistyttiin paljon elektrohydrodynamiikassa.
Lentolaitteet.
Biefeld–Brownin ilmiöllä aikaansaatu "elektrogravitaatio" on viime vuosina tullut uudelleen suosituksi. Ilmiöön perustuvia yksinkertaisia leijuvia laitteita kutsutaan "liftereiksi" (). Lifterit ovat pieniä, kevyistä materiaaleista valmistettuja laitteita, jotka saadaan leijumaan niihin yhdistetyn erillisen suurjännitevirtalähteen avulla. 
Lifterit ovat suosittuja harrastajien kesken, etenkin niiden ympärillä pyörivien perättömien huhujen ja myyttien takia.
Ilmiön luonteesta johtuen se on aiheuttanut mielenkiintoa myös UFO-tutkijoiden keskuudessa. Muun muassa Charles Berlitz on käsitellyt aihetta kirjassaan "The Philadelphia Experiment".
Jean-Christophe Yoccoz

Jean-Christophe Yoccoz (29. toukokuuta 1957 Pariisi – 3. syyskuuta 2016) oli ranskalainen matemaatikko. Hän oli ranskalaisen eliittikoulun École normale supérieuren kasvatti, joka oli tunnettu erityisesti tieteellisistä töistään dynaamisten järjestelmien parissa. Hänelle luovutettiin Fieldsin mitali Zürichin kokouksessa vuonna 1994.
Kouluaikanaan hän suoritti valmistavan luokan Lycée Louis-le-Grand -koulussa Pariisissa ja välittömästi sen jälkeen hän pääsi priimuksena École normale supérieuren oppilaaksi vuonna 1975 kun hän oli vasta 18-vuotias. Hän oli myös jaetulla ensimmäisellä tilalla kun valittiin loppututkinnon suorittaneet oppilaat matematiikan agregaatiota suorittamaan vuonna 1977. Hän väitteli tohtoriksi Michael Hermanin johdolla vuonna 1985.
Hänet valittiin 24. lokakuuta 1994 jäseneksi Ranskan tiedeakatemian matematiikan osastoon. Hän on myös Brasilian tiedeakatemian jäsen. 
Hän toimi professorina Collège de Francessa sekä Pariisin yliopisto XI:ssä sen "Topologie et Dynamique" -ryhmässä.
Brett Ratner

Brett Ratner (s. 28. maaliskuuta 1969 Miami Beach, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuva- ja musiikkivideo-ohjaaja. Hän valmistui New Yorkin yliopiston elokuvakoulusta.
Elämä.
Brett Ratner syntyi Miami Beachillä, Floridassa, Marcia Ratnerille, kuubalais-syntyiselle juutalaiselle viihdyttäjälle. Ratner ohjasi musiikkivideoita ennen kuin menestyi kaupallisesti toimintakomedia-elokuvallaan "Rush Hour – rankka pari", jossa olivat pääosassa Jackie Chan ja Chris Tucker, jotka esiintyivät myös Ratnerin vuonna 2001 ohjaamassa jatko-osassa "Rush Hour 2". Ratner oli aikeissa ohjata elokuvat "X-Men" (2000) ja "Superman Returns" (2006), mutta lopulta Bryan Singer ohjasi nämä. Ratner ohjasi (2002) tuottoisan "Punainen lohikäärme" -elokuvan. Elokuvan pääosissa esiintyvät muun muassa Edward Norton, Anthony Hopkins, Ralph Fiennes ja Harvey Keitel. Singerin siirryttyä "X-Men"-elokuvista "Superman Returnsiin" Ratner pääsi sattumalta ohjaamaan elokuvan "" (2006). 
Ratner on New York Film Academyn luennoitsijavieras.
Ratner asuu Beverly Hillsissä, Kaliforniassa. FOX ilmoitti 25. huhtikuuta 2007, että Ratner, Carrie Fisher, Garry Marshall ja Jon Avnet olisivat tuomareita elokuvantekokilpailu-tosi-tv-sarjassa "On the Lot", joka alkoi toukokuussa 2007.
Muuta.
Ratner esiintyi omana itsenään James Tobackin draamaelokuvassa "Black and White".
Grand Central Academy of Art

Grand Central Academy of Art on 2006 perustettu yhdysvaltalainen New Yorkissa, Manhattanilla sijaitseva koulu. Koulu on keskittynyt klassisen akateemisen taiteen tekotapoihin ja opettaa piirustusta, maalausta ja kuvanveistoa.
Opinto-suunnitelma.
Opintosuunnitelma noudattaa klassista tapaa opetella piirtämisen, maalaamisen ja kuvanveiston taito. Luentoja on yleensä vähän, ja suurin osa ajasta vietetään piirtäen elävää mallia ja kipsipatsaita. Ohjaajat yleensä ainoastaan siis ohjaavat työskentelyä ja antavat kussakin vaiheessa tarvittavat tiedot perusteiden hallintaan. Kuvanveistoon ei ole yksittäistä opintosuunnitelmaa, vaan se on suunniteltu tukemaan piirtämistä antamalla oppilaille kuva ihmiskehon kolmiulotteisesta rakenteesta, kaksiulotteisten mittausten rinnalle.
Ensimmäinen vuosi piiretään ja maalataan grisaille-tekniikalla (tekniikka jossa paletilla on ainoastaan mustaa ja valkoista) kipsipatsaita, asetelmia ja elävää mallia. Toisena vuonna maalauksessa siirytään käyttämään koko väripalettia. Viimeisenä vuonna koko paletin käyttö jatkuu ja lisäksi oppilaille esitellään eri koulukuntien ja taiteilijoitten tekniikoita.
Opintosuunnitelma vaatii oppilailta vahvaa työmoraalia ja päättäväisyyttä tavoitteittensa suhteen. Tavallisesti pääopinto-ohjelman oppilaat työskentelevät koululla klo 9:00-17:00. On myös tavallista, että oppilaat jatkavat opintojaan koulupäivän jälkeenkin, niin että yhteensä harjoitteluaikaa päivässä voi kertyä yli 10 tuntia.
Oppilaitten käytössä on isot studiot, joissa käytetään yleensä ainoastaan kattoikkunoista tulevaa päivänvaloa esineiden ja mallien valaistukseen. Käytössä on myös laaja, yli 200 kipsin valikoima klassisia Metropolitan Museumin lahjoittamia kipsipatsaita.
Grand Centralin ohjaajien neuvomat tavat muistuttavat eniten Water Street Atelierin, L'Ecole Albert Defoisia ja Studio Escalieria. Perus mittaaminen perustuu vahvasti suhteelliseen mittaamiseen, jossa silmillä piirretään malliin suoria viivoja (yleensä vertikaaleja tai horisontaaleja), joiden avulla poimitaan yksinkertaisia pisteitä, joita sitten yhdistellään viivoilla. Grand Centralin, Waterstreetin, L'Ecole Albert Defoisin ja Studio Escalierin tapa piirtää eroaa selvästi firenzeläisestä Richard Lackin, Robert Hale Ives Gammelin ja muiden, luomasta perinteestä, joka pohjautuu enemmän Jean-Leon Geromen opettamiin tekniikkoihin ja sight-size piirustustekniikkaan.
Ohjaajat.
Akatemiaa johtaa Jacob Collins. Avustavia opettajia pääopinto-ohjelmassa ovat Kate Lehman, Michael Grimaldi ja Dan Thompson. Työpajojen ja iltatuntien opettajiin kuuluu Camie Davis, Jon Demartin, Nicholas Hiltner, Sarah Lamb, Edward Minoff, John Morra, Richard Piloco, Frank Porcu, Travis Schlaht, Sam Wisneski, Brian Craig, Patrick Devonas, Douglas Flynt, Stephen Perkins, David Simon, Mark Tennant ja Yuqi Wang. Pääopinto-ohjelman ohjaajista suurin osa on saanut oppinsa joko Ted Seth Jacobsin tai hänen oppilaittensa alaisuudessa. Tekniikat ja tyyli ovatkin hyvin saman tapaiset kuin Jacobsin, toisaalta taas Jacobsin oppien pohjalta on alkanut kasvaa jo täysin uutta piirustus- ja maalaustyyliä jota opetetaan Grand Centralissa.
Sergei Avdejev

Sergei Vasiljevitš Avdejev (Сергей Васильевич Авдеев, s. 1. tammikuuta 1956) on eläkkeellä oleva venäläinen kosmonautti.
Avdejev syntyi Tšapajevskissä Samaran alueella. Hän valmistui Moscow Physics-Engineering Institute -koulusta vuonna 1979. Vuosina 1979–1987 hän toimi insinöörinä NPO Energija -yhtiössä. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen tätä kautta 26. maaliskuuta 1987. Koulutus päättyi heinäkuussa 1989. 
Avdejevilla oli jonkin aikaa maailmanennätys avaruuslentotunneissa: 747,6 vuorokautta Mir-avaruusasemalla. Elokuussa 2005 ennätys siirtyi Sergei Krikaljoville.
Avdejev jäi kosmonauttijoukoista eläkkeelle 14. helmikuuta 2003. Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
The Goon

The Goon on sarjakuvasarja, jonka on luonut Eric Powell vuonna 1999. Sarjakuva kertoo Goon-nimisestä miehestä, joka kertoo olevansa pelätyn gangsteri Labrazion leivissä. Goon ja hänen apulaisensa Franky joutuvat usein ongelmiin, joihin liittyy yleensä zombielaumoja, joita ohjailee Nameless Zombie Priest.
Sarjassa käsitellään paljon paranormaaleja ilmiöitä, kuten erilaisia hirviöitä ja toisia ulottuvuuksia.
Historia.
The Goonin julkaisi ensimmäiseksi Avatar Press 1999. Powell ei kuitenkaan ollut tyytyväinen Avatarin laatuun, joten hän lopetti sarjakuvien lähettämisen ja odotti sopimuksen raukeamista. Koska Powell ei löytänyt uutta julkaisijaa, hän alkoi itse julkaista sarjaa vuonna 2002 Albatross Exploding Funny Booksin kanssa. Nämä itse julkaistut teokset herättivät huomiota Dark Horse Comicsissa, ja kustantamo pyysi Powellia liittymään riveihinsä. Vuonna 2003 Goonin julkaisut siirtyivät Dark Horselle.
SikTh

SikTh on englantilainen progressiivista metallia ja mathcorea soittava yhtye. Vuonna 1999 perustettu yhtye on julkaissut kolme studioalbumia. Vuosina 2009–2014 yhtye oli tauolla. SikThin tekninen soittotyyli on vaikuttanut djent-tyylisuunnan kehitykseen.
Historia.
SikTh perustettiin Lontoossa 1999, ja ensimmäisen vuoden aikana yhtyeen jäsenet vaihtuivat usein. Lopullinen kokoonpano muodostui vuonna 2001. SikTh sekoitti musiikissaan sellaisia genrejä, kuten thrash metalia, metalcorea, death metalia ja power metalia. Lisäksi heidän musiikissaan on runsaasti progressiivisia elementtejä ja soitanta on hyvin teknistä. SikThiä pidetään djent-suuntauksen uranuurtajana Meshuggahin ohella
Toukokuussa 2007 yhtyeen laulajat Mikee Goodman ja Justin Hill ilmoittivat eroavansa yhtyeestä kuluvan vuoden aikana henkilökohtaisten syiden ja muiden musiikkiprojektiensa vuoksi. He erosivat syyskuussa 2007. Muut yhtyeen jäsenet ilmoittivat yhtyeen hajoamisesta toukokuussa 2008. 15. tammikuuta 2012 SikThille luotiin viralliset Facebook-fanisivut, missä ei vielä kerrottu yhtyeen palaamisesta. Vuoden 2014 alussa SikTh ilmoitti esiintyvänsä samana vuonna Download-festivaalilla. Keikasta tulleen hyvän palautteen vuoksi yhtye palasi studioon vuonna 2015. EP nimeltä Opacities julkaistiin sen vuoden joulukuussa. Justin Hill erosi vuonna 2016 ja hänet korvasi Joe Rosser. Vuonna 2018 julkaistiin SikThin kolmas studioalbumi "The Future in Whose Eyes?"
Kesäkuun 17. päivänä 2021 laulaja Joe Rosser kertoi Facebook-päivityksessä vetäytyvänsä musiikista. Hän sanoi "Lähden jatkamaan kokopäiväistä uraani logistiikan parissa. Kirjoitan silti Mask of Virtuelle. Mutta tällä hetkellä luulen, että olen saanut tarpeekseni musiikista."
Maaliskuussa 2022 SikThin alkuperäisen kokoonpanon kerrottiin palanneen yhteen juhlistaakseen yhtyeen 20 vuotta kestänyttä uraa. Kokoonpano esiintyi kahdella keikalla saman vuoden marraskuussa.
Kuitti

Kuitti (myös kassakuitti) on yleisesti käytössä oleva suorituksesta saatava, vapaamuotoinen kirjallinen tai sähköinen todiste. Kuitin luovuttaja toteaa transaktion tapahtuneen. Siitä todisteena toimii kuitti-asiakirja.
Veroviranomaiset vaativat, että veroilmoituksen kuitit pitää säilyttää kuusi vuotta verovuoden päättymisestä.
Suomen laki.
Suomessa käteiskaupasta on ollut pakollista tarjota kuitti asiakkaalle vuoden 2014 alusta alkaen. Laki kuitintarjoamisvelvollisuudesta käteiskaupassa (30.8.2013/658) koskee niitä yrityksiä, joiden liikevaihto on yli 10 000 euroa. Sen mukaan tavaran tai palvelun ostajalle on tarjottava maksusuorituksesta laadittu kuitti, jos maksu suoritetaan käteisellä rahalla tai siihen rinnastettavalla maksutavalla. Kuitti voidaan tarjota sähköisesti. Laissa on myös tarkkaan määritetty pakolliset tiedot, jotka kuitissa on oltava.
Laki ei kuitenkaan koske
Korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen mukaan kuittia ei tarvitse tulostaa, jos asiakas ei sitä halua.
Takuu ja kuitti.
Mikäli ostetulla tuotteella on takuu, käytetään kuittia usein takuutodistuksena. Käytännön maksutapahtumissa kuitti voi olla pienestä paperinpalasta (~lämpöpaperikuitti) tai suuremmissa kaupoissa useista sivuista koostuva dokumentti. Jos kuluttaja valittaa yritykselle laitteen rikkoutumisesta, yritys ei voi kieltäytyä korjaamisesta vain sen perusteella, ettei takuun voimassaoloa ole näytettävissä. Takuukuitin olemassaolo ei ole ratkaiseva tekijä arvioitaessa, kuuluuko vian korjaaminen yrityksen vastuulle vai ei.
Kuitin sisältämät tiedot.
Lain mukaan kuitissa on oltava seuraavat tiedot:
Mykola Bažan

Mykola Platonovytš Bažan (, ; 9. lokakuuta 1904 Kamjanets-Podilskyi – 23. marraskuuta 1983 Kiova) oli neuvostoliittolainen ja ukrainalainen kirjailija ja runoilija. Hän sai työstään Stalin-palkinnon.
Bažania syytettiin 1930-luvun alussa "neuvostotodellisuudesta irtautumisesta", "idealismista" ja nationalismista. Hän ryhtyi Stalinin vainojen aikaan kirjoittamaan virallisesti hyväksyttyyn tyyliin ja omisti trilogiansa "Bezsmertia" (1935–1937, 'Kuolemattomuus') Sergei Kiroville. Hänen sen jälkeinen tuotantonsa edustaa stalinistista isänmaallisuutta ja kuuluu viralliseen neuvostorunouteen.
Puokiojärvi

Puokiojärvi sijaitsee Puokion kylän läheisyydessä Puolangan kunnassa Kainuussa, Oulun läänissä. Puokiojärvi on kylän suurimpia järviä. Sen kalakantaan kuuluvat yleisimmät suomalaiset kalalajit, mutta siihen istutetaan säännöllisesti myös kirjolohta ja siikaa. Järvi on syvimmillään neljäntoista metrin syvyinen.
Rannat ovat asuttuja, pohjoisen puolelta järven ohi kulkee seututie 800, jonka vieressä on pieni uimaranta laitureineen. Muuten järven ympäri ei ole yhtenäistä tieyhteyttä. Itärannan puolella Pelkosenniemen kohdalla on Isosaari-niminen saari.
Havaijinalbatrossi

Havaijinalbatrossi ("Phoebastria immutabilis") on keskikokoinen albatrossi. Lajin nimesi Walter Rothschild 1893.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 80 cm, siipien kärkiväli 2,1 m ja paino keskimäärin 3,2 kg. Kooltaan se on mustajalka-albatrossin luokkaa. Havaijinalbatrossin habitus on lokkimainen: sen selkä on musta ja alapuoli sekä kaula valkoiset. Poskella on harmaa laikku. Koiras on noin 10 % naarasta kookkaampi.
Esiintyminen.
Pohjoisen Tyynenmeren pesimälaji. Valtaosa, noin 90 % lajin kannasta pesii Havaijin luoteisilla saarilla, muun muassa Midway ja Laysan saarilla, joilta laskettiin 441 178 pesää vuonna 2003. Japanin ja Meksikon ulkosaarilla pesii noin 500 paria. Kaikkiaan tunnetaan tällä hetkellä 16 pesimäpaikkaa, joista yhdeksällä pesii yli 100 paria. Lajin kanta on kasvamassa mutta on edelleen vain murto-osa sadan vuoden takaisesta, jolloin massiivisen höyhenten keräämisen takia tapettiin valtava määrä albatrosseja. Tällä hetkellä pahin ongelma on avomeren pitkäsiimakalastus, jonka yhteydessä kuolee vuosittain noin 10 000 havaijinalbatrossia.
Elinympäristö.
Pesimäyhdyskunnat sijaitsevat puuttomilla saarilla ja atolleilla. Pesimäajan ulkopuolella havaijinalbatrossit kiertelevät Tyynellämerellä Kiinan, Alaskan ja Meksikon rajaamalla alueella.
Lisääntyminen.
Laji pesii vuosittain. Parit solmivat elinikäisen parisuhteen ja saapuvat pesimäsaarelleen lokakuun lopulla yhdessä. Pesä on kuoppa maassa. Naaras munii yhden munan, jota molemmat puolisot hautovat yhteensä noin 65 päivää. Poikanen on lentokykyinen noin 160 päivän ikäisenä.
Ravinto.
Syö kaloja, mustekaloja, äyriäisiä ja haaskoja.
Lydia Mendoza

Lydia Mendoza (21. toukokuuta 1916 Houston, Texas – 20. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen tejanomusiikin laulaja ja kitaristi. 
Mendoza syntyi muusikkosukuun ja aloitti siksi uransa jo varhain. Laulu "Mal Hombre" oli huomattava menestys espanjankielisessä yhteisössä ja toi Mendozalle levytyssopimuksen Bluebird Recordsin kanssa. Kaikkiaan hän levytti vuosina 1934–1940 lähes 200 kappaletta Bluebirdille. 
Mendoza aloitti uransa esiintymällä perheenjäsentensä kanssa, mutta hän jatkoi vielä äitinsä kuoltua vuonna 1952. Hän jatkoi uraansa yli 70-vuotiaaksi ja ilmoitti vetäytymisestään vasta 1988.
Mendoza kärsi 1980-luvun lopulla invalidisoivan aivohalvauksen. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain National Medal of Arts vuonna 1999. Hän eli 91-vuotiaaksi.
Patjakaktukset

Patjakaktukset ("Maihuenia") on kaksi kaktuslajia käsittävä kasvisuku. Suvun ainoat lajit ovat "Maihuenia poeppigii", joka löydettiin 1898 ja patagonianpatjakaktus ("Maihuenia patagonica"), joka löydettiin 1919. Kumpikin laji on kotoisin Argentiinan ja Chilen eteläosien vuoristoista, missä ne kasvavat leveysasteesta riippuen merenpinnan tasosta 2400 metrin korkeuteen.
Patjakaktukset ovat melko alkeellinen kaktusryhmä ja ne poikkeavat monin tavoin muista kaktuskasveista. Aikaisemmin niiden ajateltiin olevan sukua puukaktuksien, opuntioiden tai rankokaktuksien kanssa, mutta 1990-luvun alussa suoritetut DNA-tutkimukset osoittivat patjakaktusten olevan geneettisesti kaukana näistä. Nykyään ne luetaankin kokonaan omaksi alaheimokseen.
Kumpikin laji on noin 40 cm korkuiseksi kasvava kaktus, jolla on sylinterimäinen, joustava ja runsaasti haarautuva varsi sekä meheviä lehtiä. Kasvin pinta on tahmea. Piikit ovat pitkiä ja niitä kasvaa kolme kappaletta kustakin areolista. Kukat muistuttavat paljon opuntioiden kukkia ja pitkänomaisissa hedelmissä on mehukas hedelmäliha. 
Kasvutavaltaan lajit poikkeavat muista kaktuksista. Ne kasvavat muodostaen hyvin tiiviitä, keidasmaisia varvikoita, joiden läpimitta voi olla muutamia metrejä. Patagonianpatjakaktuksen kasvustojen keskiosissa on usein vanhoja, kuolleita versoja. Tyypillinen kasvupaikka on avoimella hiekkamaalla alueella, jolla sadetta on harvoin. Useimmista muista kaktuksista poiketen patjakaktukset joutuvat sietämään talvikuukausina pitkiä pakkasjaksoja, jopa −20 °C pakkasta sekä lunta. Ne ovatkin hyvin erikoistuneita ekologiseen lokeroonsa, Patagonian vuoristojen kuiviin ja kylmiin oloihin.
Akustinen bassokitara

Akustinen bassokitara (myös akustinen basso) on akustisen kitaran esimerkin mukaan tehty kielisoitin, jossa on yleensä neljä tai viisi kieltä. Akustinen bassokitara viritetään samoin kuin sähköinen bassokitara ja kontrabasso.
Ensimmäisen modernin akustisen bassokitaran toi markkinoille Ernie Ball vuonna 1972. Päinvastoin kuin sähkökitaran ja akustisen kitaran tapauksessa, akustinen bassokitara kehitettiin ja tuotiin markkinoille vasta sähköisen version jälkeen.
Elektroakustinen bassokitara on muuten kuin akustinen bassokitara, mutta siinä on sisäänrakennettu mikrofoni, joka mahdollistaa soittimen sähköisen vahvistuksen.
Sanda Ladoși

Sanda Ladoși (s. 2. tammikuuta 1970) on romanialainen laulaja. 
Ladoși aloitti musiikkiharrastuksen lapsena. Hän oppi laulamaan ja soittamaan pianoa ja kitaraa. Hän syntyi opettajaperheeseen ja opiskeli itsekin aluksi kasvatusalaa, mutta lähti sitten Bukarestiin ammattimuusikon uran toivossa. Hän opiskeli lisäksi lakia. 
Ladoși on esiintynyt kansainvälisesti ja julkaissut useita studioalbumeita. Lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä mm. Marcel Pavelin kanssa. Hän edusti vuonna 2004 Romaniaa Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan "I Admit".
Kirjopäivänsini

Kirjopäivänsini eli päivänsini ("Ipomoea tricolor") on köynnöskasvi, joka kietoutuu tuen ympärille varrellaan. Päivänsinen varret voivat kasvaa 2–3 metriä pitkiksi. Sen lehdet ovat vaaleanvihreitä ja muodoltaan herttamaisia. Hyvissä olosuhteissa lehdistöstä tulee hyvin runsas. Päivänsinen kukat ovat suippomaisia. Yksittäinen kukka kestää vain yhden päivän, mutta päivänsini tuottaa kierteisiä nuppuja niin paljon, että kukkia riittää koko kesäksi. Suosituimman lajikkeen, 'Heavenly Blue', kukat ovat yli 10 cm leveitä ja puhtaan siniset.
"Ipomoea tricolor" -lajin siemenillä on syötynä huumaava vaikutus, sillä ne sisältävät ergoliinialkaloideja kuten D-lysergihapon amidia ja lysergihapon hydroksietyyliamidia, joita tuottaa lajin kanssa symbioottisesti elävä "Periglandula ipomoeae".
Historia.
Päivänsinellä on pitkä historia hallusinogeeninä. Eteläamerikkalaiset intiaaniheimot käyttivät sitä rituaaleissaan.
Päivänsini oli asteekkien pyhä kasvi, "tlitliltzin" ("pyhä musta"). Asteekit hauduttivat siemenistä juomia, joita juomalla he pääsivät transsimaiseen tilaan ja yhteyteen henkien kanssa. Ennen uhritoimituksia asteekkiparantajat hieroivat vartaloihinsa päivänsinen siemenistä, tupakasta ja hyönteisistä tehtyä seosta. Asteekit uskoivat, että päivänsinen siemenet takasivat uhrille jälleensyntymisen uhrikuoleman jälkeen.
Atsteekkien lisäksi muun muassa mayat, mazatekit, mixteekit ja zapoteekit käyttivät päivänsineä. Lisäksi meksikolaisten parantajien sanotaan yhä käyttävän päivänsinen siemeniä saadakseen tietoja parannettavan henkilön sairauksista.
Suomessa kirjailija Juha Mannerkorpi on kirjoittanut romaanin "Päivänsinet" (1979). Siinä sairauden takia huoneeseensa sidottu kertoja seuraa päivänsinen kasvua ja kukkimista.
Suomen Sulkapalloliitto

Suomen Sulkapalloliitto on vuonna 1954 sulkapallon harrastusta edistämään perustettu yhteisö. Suomen Sulkapalloliitto on 125 jäsenseuran yhteisö, jonka tehtävänä on edistää lajitoimintaa Suomessa. 
Talous.
Suomen Sulkapalloliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 1 928 205 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 312 000 euroa.
Newtonin jäähtymislaki

Newtonin jäähtymislaki on Sir Isaac Newtonin muotoilema laki kappaleen jäähtymisessä vakiolämpötilassa. Newtonin jäähtymislaissa tarkkaillaan lämmintä kappaletta, kun sitä jäähdytetään esimerkiksi vedessä ja samalla viilennetään itse vettä, jotta vesi pysyisi vakiolämpötilassa. Jäähtymislaki ei ota huomioon sitä, että jos kappale on massiivinen niin kappale jäähtyy pinnastaan nopeammin kuin sisältä. Laissa ei myöskään huomioida veden epätasaista lämpenemistä, jolloin veden pitäisi olla myös jatkuvassa liikkeessä, jotta viileneminen ja lämpeneminen olisi tasaista kaikkialla nesteessä. Laki on muotoa:
formula_1,
jossa:
M/S Transeuropa

M/S Transeuropa () oli Finnlinesin saksalaisen tytäryhtiön, Finnlines Deutschlandin omistama ro-ro/matkustaja-alus. Alus rakennettiin vuonna 1995 Stocznia Gdanskan telakalla Gdańskissa, Puolassa. "Transeuropa" oli rekisteröity Saksan lipun alle, ja sen kotisatama oli Lyypekki. Vuonna 2013 aluksen omistajaksi tuli Atlantica Navigazione, kotisatamaksi Napoli ja aluksen nimeksi "Euroferry Olympia".
"Transeuropan" sisaralukset ovat M/S "Finnpartner", M/S "Finnhansa" ja M/S "Finntrader".
Tekniset tiedot.
Pituutta "Transeuropalla" on 183 metriä, leveyttä 28,7 metriä, ja syväys on 6,8 metriä. Laivan koko tilavuus (bruttovetoisuus) on 32 534 ja matkustus- ja lastitilojen tilavuus (nettovetoisuus) 9 761. Aluksen kuollut paino eli kantavuus on 11 682 tonnia. Aluksen lastikapasiteetti on 3 200 kaistametriä. Laivan huippunopeus on 21,3 solmua ja jääluokitus 1A Super. 
Aluksen jäähdytyskonttikapasiteetti on 130. 
Laivan pääkoneina on neljä Zgoda-Sulzer 8ZAL40S -dieselmoottoria, jotka yhdessä kehittävät 23 070 kilowatin tehon.
Käyttöhistoria.
29. joulukuuta 1994 alus laskettiin vesille. 31. toukokuuta 1995 se luovutettiin Poseidon Schiffahrt OHG:n omistukseen, joka rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Lyypekki. 4. kesäkuuta 1995 "Transeuropa" saapui ensimmäistä kertaa Lyypekkiin, ja saman kuukauden 12. päivänä Finnlines-Poseidon aloitti liikennöinnin aluksella välillä Helsinki–Lyypekki.
Vuonna 2000 alus rekisteröitiin Finnlines Deutschlandin omistukseen. 1. lokakuuta 2001 "Transeuropa" siirtyi Helsingin ja Travemünden väliseen liikenteeseen. 
13. helmikuuta 2009 "Transeuropa" siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Pietarin välille.
Lokakuussa 2012 liikenne Lyypekin ja Pietarin välillä lopetettiin, ja "Transeuropa" siirtyi ajamaan väliä Helsinki–Gdynia. Siirros oli kuitenkin lyhyt, sillä jo joulukuussa 2012 liikenne Gdyniaan siirtyi M/S "Finnsailorin" vastuulle.
Vuonna 2013 alus siirtyi liikennöimään Kreikan ja Italian välille nimellä "Euroferry Olympia", ja sen omistajaksi tuli Atlantica Navigazione. Alus paloi pahoin 18. helmikuuta 2022 Korfun edustalla. Palo sai alkunsa autokannelta ilmeisesti rekkakuskien omatoimisen ruoanvalmistamisen seurauksena.
Can’t Buy Me Love (elokuva)

Can’t Buy Me Love (televisioesityksessä käytetty myös nimeä Näytön paikka) on Steve Rashin ohjaama romanttinen teinikomedia vuodelta 1987. Elokuvan pääosissa ovat Patrick Dempsey ja Amanda Peterson. Poika yrittää päästä suosioon maksamalla suositun tytön puolesta kalliin takin. Ehtona on, että tytön pitää esittää hänen tyttöystäväänsä kuukauden ajan. 
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi luonnehtii elokuvaa sutjakkaan viattomaksi romanttiseksi hassutteluksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Splash

Splash on vuonna 1984 valmistunut romanttinen elokuva, jonka pääosissa esiintyvät Tom Hanks ja Daryl Hannah. Elokuvan ohjasi Ron Howard.
Daryl Hannah esittää merenneitoa nimeltä Madison, johon Tom Hanksin esittämä mies rakastuu. Elokuvan ansiosta Madisonista tuli suosittu tytön etunimi Yhdysvalloissa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsuu elokuvaa kuplivaksi komediaksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Viron kansanliitto

Viron kansanliitto () oli agraaritaustainen virolainen puolue. Sen tarkoituksena oli virolaisuuden elinvoiman säilyttäminen maan perustuslain hengessä. Perustuslaki säätää, että Viron tasavalta on luotu takaamaan Viron kansan ja kulttuurin säilyminen läpi aikojen. Puolueen tunnuslause oli: "Viro alkaa kotoa!" ja tunnussymbolina toimi Viron kansalliskukka eli ruiskaunokki. Kansanliitolla oli naisjärjestö (EPP), eläkeläisjärjestö ("Tegusad" eli ’toimeliaat’) sekä nuorisojärjestö ("Rahvaliidu Noored").
Kansanliittoa johti puoluekokousten välillä puoluevaltuusto, johon kuului puolueen puheenjohtaja, varapuheenjohtaja, kunnianpuheenjohtaja, kansanedustajat, ministerit, aluejärjestöjen puheenjohtajat, erityisjärjestöjen puheenjohtajat sekä 15 puoluekokouksen valitsemaa henkilöä. Aluejärjestöjen oli mahdollisuus valita puoluevaltuustoon lisäksi yhden edustajan perusyhdistystensä 300 jäsentä kohden. Hallituspuolueena kansanliitto oli viisi vuotta, eli huomattavan ajan itsenäisyyden toisesta vaiheesta.
Historia.
Viron kansanliitto oli ainoa virolaispuolue, jota ei ole uudelleen 1991 alkaen jatkuneen itsenäisyyden aikana perustettu pääkaupungissa Tallinnassa. Kansanliitto perustettiin Järvamaan Oisussa vuonna 1994 Viron maakansan puolueena (). Puolue oli hallituksessa vuosina 1995–1999.
Kansanliitto oli vuonna 1999 muodostettu kokoomuspuolue, jonka muodostettiin Viron maakansan puolueen, Viron maaliiton () ja Viron eläkeläisten ja perheiden puolueen () yhdistyttyä. Vuonna 2002 kansanliittoon yhdistyi vielä Uusi Viro -puolue ().
Taustaltaan kansanliitto oli maaseutupuolue, joka vahvisti asemiaan myös kaupungeissa paikallisesti. Se oli hallituksessa uudelleen 2003–2005 reformipuolueen ja Res Publican kanssa sekä Partsin hallituksen kaaduttua Andrus Ansipin hallituksessa reformi- ja keskustapuolueen kanssa.
Puolue kannatti tukea erityisesti monilapsisille perheille sekä sitä, että Viron maatalous tuottaisi Euroopan unionin maatalouspolitiikkaan liittyvät Viron kanssa sovitut tuotantokiintiöt täyteen määräänsä saakka. Kansanliitolla oli noin 10 000 henkilöjäsentä, mikä teki siitä jäsenmäärältään maan suurimman puolueen.
Vuoden 2007 Riigikogun vaalien jälkeen kansanliitolla oli kuusi kansanedustajaa sekä 755 kunnan- tai kaupunginvaltuutettua 154 kunnassa tai kaupungissa. Vuoden 2011 vaaleissa puolue menetti kaikki edustajanpaikkansa Riigikogussa.
Kansanliitto päätti 24. maaliskuuta 2012 yhdistyä Viron isänmaallinen liike -puolueen kanssa ja muodostaa uuden Viron konservatiivisen kansanpuolueen.
Jaime Vendera

Jaime Vendera on yhdysvaltalainen rock-laulaja ja ensimmäinen henkilö, joka sai kameran edessä kristallilasin rikki pelkän oman äänensä avulla. Ennätys kuvattiin Myytinmurtajat-sarjaan. Jaimen ääniala on kuusi oktaavia.
Jaime on kirjoittanut useita kirjoja, kuten "Raise Your Voice" ja "The Ultimate Breathing Workout."
Rakkolanjoki

Rakkolanjoki () on Suomen Etelä-Karjalan Lappeenrannasta alkava ja Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirissä virtaava 56 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Hounijoen vesistön koko pääuoman. Joki laskee Suomenlahdella Viipurinlahteen Viipurissa. Venäjänpuoleinen osuus, jonka pituus on 27 kilometriä , sijaitsee entisten Vahvialan kunnan ja Viipurin maalaiskunnan alueella. 
Joen kulku.
Rakkolanjoki alkaa Lappeenrannan taajaman etelälaidalta ja virtaa ensin etelään Heinsuolle, sitten länteen Kaipian kautta yhdystien 14821 ali Sinkkolan Kalliokoskelle, josta se kääntyy 10 kilometriksi kohti etelää. Siellä se laskee Haapajärven pohjoisrantaan. Haapajärvi on yli kolme kilometriä pitkä. Joki jatkaa samannimisenä järven eteläpäästä Jussilanlahdelta kohti kaakkoa. Joki alittaa taas yhdystien ja tekee pian Saarensuulla jyrkän mutkan pohjoiseen ja pian Lyijysissä toisen mutkan kohti kaakkoa. Joki ylittää Venäjän rajan 3,5 kilometrin päässä Keskisaarella.
Venäjän puolelle Rakkolanjoki siirtyy Keskisaaren kylässä lähellä Vainikkalaa. Hounijoki yhtyy Rakkolanjokeen Nurmissa, joka sijaitsee 15 kilometriä ja Hanhijoki 3,5 kilometriä joensuusta. Joki laskee Viipurinlahteen Viipurin länsipuolella lähellä Tienhaaran (, entinen Ykspäänkylä) kylää.
Venäläisessä vesistörekisterissä joen numero on 01040300512102000008041.
Luontoarvoja.
Hounijoella ja Rakkolanjoella on teetettiin koskiselvitys, jossa kartoitetiin kosket, vaellusesteet ja joen kunto. Selvityksen mukaan joen Suomen puolisella osalla on runsaasti koskia esimerkiksi taimenen kutupaikoiksi. Monet vaellusesteet ovat jo rapautumassa käytön puutteesta, mutta estävät edelleen vaelluskalojen nousun yläjuoksulle. Tukinuiton jäljiltä monet kosket ovat kivettymiä ja kaipaavat kunnostusta.
Historiaa.
Ennen 1940-luvulle asti joen pääuoman ylä- ja keskijuoksua kutsuttiin Rakkolanjoeksi ja Lautalanjoeksi, sekä joen alajuoksua Ykspäänjoeksi. Vuonna 1947 nimeämiskomissio ehdotti Ykspään kylän nimeksi Seleznjova ja joen nimeksi annettiin Seleznjovka. Nämä vahvistettiin vuonna 1949.
Rakkolanjoen rannalla on sijainnut myös Hovinmaan paperitehdas.
Hounijoen vesistö.
Hounijoen vesistöalueen valuma-alueen pinta-ala on 621,65 neliökilometriä. Siitä kuuluu Suomelle noin 370 neliökilometriä ja Venäjälle noin 252 neliökilometriä. Valuma-alueen järvisyys on 2,86 %.
Skärlandet

Skärlandet on saari Suomen Raaseporin kaupungissa, Etelä-Suomen läänissä. Se kuuluu Suomenlahden rannikkoseutuun, ja on yksi Tammisaaren sisäsaariston suurimmista saarista. Saarella asuu vakituisesti 190 asukasta.
Saari on pinta-alaltaan noin 13,6 neliökilometrin suuruinen, ja sen alueella esiintyy maankohoamista. Skärlandet on myös yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista Suomessa.
Sacrament

Sacrament on yhdysvaltalaisen metalliyhtyeen Lamb of Godin neljäs studioalbumi, vuodelta 2006. Albumi julkaistiin Epic Recordsin levymerkillä. Tyylisuunnaltaan albumi jäljittelee edeltäjäalbumiensa suuntaviivoja, ollen miksaukseltaan ja soitoltaan hyvin laadukasta ja tarkkaa. Sacrament on yhtyeen ensimmäinen albumi, jolla laulaja Randy Blythe laulaa kappaleiden osia myös jokseenkin puhtaasti, entisen pelkän "örinälinjan" sijaan. Yhtyeelle tyypillinen mutkikas riffittely ja Chris Adlerin omintakeinen rumputyöskentely erottuvat albumilta hyvin. Kitarasoolojen määrä albumilla on lisääntynyt selvästi aiempiin yhtyeen tuotoksiin nähden, ja soolot ovat edellisiistä albumeista poiketen kokonaan yhtyeen omien kitaristien soittamia. Mark Morton soittaa kaikki albumin kitarasoolot lukuun ottamatta "Forgotten (Lost Angels)" -sooloa, jonka soittaa Willie Adler. Aiemmilla albumeilla yhtye on käyttänyt paljon vierailevia kitaristeja soolojen soittoon.
"Sacrament" on menestynyt kaupallisesti edeltäjiään paremmin, ja saavutti korkeita listasijoituksia myös Yhdysvaltain albumilistoilla, muun muassa debytoiden sijalla #8 Billboardin albumilistalla. Albumin tyyli onkin muihin yhtyeen albumeihin nähden lähinnä valtavirtaa, mutta pitää yhtyeen kuitenkin tiukasti metallimusiikin linjassa, ja myös uskollisena yhtyeen omalle tyylille. Lisäksi useat metallilehdet, kuten Kerrang! ja Metal Hammer ovat pitäneet albumia 2000-luvun modernin metallimusiikin kulmakivenä.
Albumilta julkaistiin musiikkivideo kappaleesta "Redneck". Kappale sai myös Grammy-ehdokkuuden parhaasta metalliesityksestä 49:ssä vuotuisessa Grammy-gaalassa. Redneck on myös Saints row 2 videopelin soundtrackilla.
Shooting Gallery

Shooting Gallery oli vuosina 1990–1992 ja 1994 toiminut Andy McCoyn johtama yhtye, joka esitti omien kappaleiden lisäksi McCoyn soolotuotannon kappaleita ja Hanoi Rocks -hittejä. Shooting Gallery julkaisi yhden albumin ja hajosi pian sen jälkeen. Yhtyeen uraa varjostivat vaikeat päihdeongelmat.
Yhtye.
Andy McCoyn piti koota yhtye, jotta saisi tuotettua vuonna 1988 solmimansa BMG-Virgin-sopimuksen mukaisen albumin. Muuten McCoy vietti Los Angelesissa jet set -elämää ja hengasi Guns N’ Rosesin jäsenten kanssa. Steven Adler asui McCoyn kartanon naapurissa, ja McCoy kiersi klubeja ja juhlia Slashin, Axl Rosen ja Izzy Stradlinin kanssa. Musiikillista yhteistyötä eivät ystävykset kuitenkaan päätyneet tekemään. Yhtyeen kokoaminen oli erittäin vaikeata ja neuvotteluja käytiin eri muusikkojen, muun muassa Lenny Kravitzin kanssa. Kokoonpanoviritelmien ja -suunnitelmien työnimenä oli Machine Gun Rodeo, mutta lopulta syntyi yhtye nimeltä Shooting Gallery, joka tarkoittaa paikkaa, jossa narkomaanit piikittävät itseään. Yhtyeen rumpaliksi tuli Paul Garisto (Iggy Pop, Michael Monroe), basistiksi Dave Tregunna (Lords of the New Church, Cherry Bombz) ja laulajaksi entuudestaan tuntematon Billy G. Bang. 
Yhtye soitti lämppärinä Kissin Yhdysvaltojen kiertueella vuonna 1990. Kiertueella toisena kitaristina toimi Dogs D’Amourissa aikaisemmin soittanut Jo Almeida. Yhtye sai tuotetuksi nimeään kantaneen albumin "Shooting Gallery" vuonna 1992. Albumilla oli cover-versiot Van Morrisonin kappaleesta ”Brown Eyed Girl” ja Hanoi Rocksin kappaleesta ”Dont You Ever Leave Me.” Albumilla vieraili pianisti, kosketinsoittaja Nicky Hopkins, joka tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Rolling Stonesin kanssa. Shooting Galleryn albumilta julkaistiin ensimmäisenä singlenä kappale ”House of Ecstasy”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Yhtyeen kappale ”I Mess Around” päätyi myös Mickey Rourken tähdittämään elokuvaan "Harley Davidson ja Marlboro Man". 
Andy McCoyn mukaan yhtye hajosi, koska laulaja Bangin rock and roll -elämäntapa ei sopinut enää McCoylle, joka yritti raitistua. Rumpali Paul Gariston mukaan yhtye hajosi, kun Garisto päätti erota yhtyeestä kyllästyttyään McCoyn sekoiluun. McCoy pääsi eroon heroiinista elokuussa 1991, millä oli positiivinen vaikutus hänen urakehitykseen. Kuitenkin elämäntavan muutos johti siihen, että McCoyn piti ottaa etäisyyttä erityisesti Steven Adleriin.
Viimeinen kokoonpano.
McCoy muutti Suomeen vuonna 1994, alkuperäisen Shooting Galleryn hajoamisen jälkeen. Suomessa hän perusti uuden Shooting Galleryn kokoonpanolla McCoy, Gyp Casino, basisti Dan Lagerstedt ja laulaja Esa ”Eski” Palosaari. Uusi Shooting Gallery teki Suomessa pienen kiertueen, joka ei kohentanut McCoyn mainetta. Palosaari ei sopinut McCoyn kappaleiden esittäjäksi, ja McCoyn lisääntynyt alkoholinkäyttö oli tullut huumeriippuvuuden tilalle. McCoy ei ollut aina lavalla soittokunnossa. 
Myöhemmin Andy McCoy sanoi Shooting Gallery -projektistaan: ”Biggest mistake in my life. Too many egos, not enough heart” (.)