tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mölymangrovekana

Mölymangrovekana ("Aramides cajaneus") on rantakanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Väli- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Mölymangrovekana on suurikokoinen rantakanaksi ja voi kasvaa 33–40 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää ja pitkä kaula ovat väritykseltään harmaat. Pään takaosassa on ruosteenruskea laikku. Mölymangrovekanan selkä ja siivet ovat väriltään vaaleanruskeat ja kyljet ja vatsa ovat punaruskeat. Pyrstö ja ylä- sekä alaperä ovat väriltään mustat. Linnun nokka on kookas ja tukeva ja väriltään vihertävänkeltainen. Mölymangrovekanan silmät ja pitkät koivet ovat punaiset. Toisinaan eräitä alalajeista pidetään omina lajeinaan. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mölymangrovekanan levinneisyysalue on hyvin laaja. Sitä tavataan Meksikosta läpi Väli-Amerikan Kolumbiaan ja Venezuelaan saakka. Se elää myös hyvin suurella alueella Amazonasin laaksossa Andien länsipuolella ja sitä tavataan aina Vanazuelasta Argentiinaan saakka. Lisäksi mölymangrovekanaa tavataan eräiltä Karibianmeren saarilta kuten Trinidadista. Mölymangrovekanan elinympäristöä ovat suot, joet, järvet, mangrovemetsät ja muut ksoteat metsät. Ne elävät yleensä tiheän kasvillisuuden joukossa, mutta eivät ole aivan yhtä piilottelevia kuin monet muut rantakanat. Pesimäkauden ulkopuolella laji elää yksin tai pareittain. Pesimäkausi kestää huhtikuulta elokuulle ja pesä rakennetaan pensaaseen tai puuhun. Naaras munii tyypillisimmin kahdesta seitsemään munaa. Mölymangrovekanan ravintoa ovat selkärangattomat eläimet kuten ravut ja nilviäiset, mutta ne syövät myös sammakoita, hedelmiä, marjoja ja siemeniä. Mölymangrovekana on ääneskäs ja sen äänet ovat kaakattavia.
Mellitus

Pyhä Mellitus (k. 24. huhtikuuta 624 Canterbury) oli ensimmäinen Lontoon piispa ja kolmas Canterburyn arkkipiispa. Hänet tunnetaan lähetystyöstään sekä pyrkimyksistään vahvistaa Rooman ja Englannin kirkon välisiä suhteita.
Mellitus oli syntyjään roomalainen ylimys, ja hän on saattanut olla luostarin apotti Roomassa ennen kuin paavi Gregorius Suuri kutsui hänet lähetystyöhön. Paavi Gregorius lähetti Mellituksen vuonna 601 Englantiin avustamaan Canterburyn ensimmäistä arkkipiispaa, Augustinus Canterburylaista, saksien käännyttämisessä kristinuskoon. Paavi antoi Mellituksen mukaan kirjeen, jossa hän käski Augustinusta tuhoamaan saksien epäjumalankuvat, mutta säilyttämään heidän pyhät paikkansa ja muuttamaan ne kirkoiksi. Paavi myös kehotti muuntamaan paikalliset juhlat kirkollisiksi juhlapyhiksi. Nämä toimet edistivät kiristinuskon hyväksyntää ja kirkon aseman vahvistumista Englannissa.
Mellitus vihittiin piispaksi noin 604. Tämän jälkeen hänet ohjattiin saarnaamaan Essexiin. Mellitus kastoi Essexin kuninkaan Saberhtin, mutta hänen kolme poikaansa kieltäytyivät kasteesta. Saberhtin kuoltua tämän pojat karkottivat Mellituksen käyttäen tekosyynä sitä, että piispa oli kieltänyt heiltä ehtoollisleivän, koska he olivat pakanoita. Mellitus oli lyhyen aikaa maanpaossa Galliassa, kunnes Canterburyn arkkipiispa Laurentius Canterburylainen kutsui hänet takaisin Englantiin. Mellitus seurasi Laurentiusta arkkipiispana vuonna 619. Legendojen mukaan Mellitus pelasti Canterburyn tulipalolta rukouksen voimalla. Mellituksen rukous sai aikaan voimakkaan tuulen, joka puhalsi liekit pois kaupungista.
Ritsu Dōan

Ritsu Dōan (; s. 16. kesäkuuta 1998 Amagasaki) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Dōan siirtyi kotimaansa Gamba Osakasta kesällä 2017 alankomaalaisseura FC Groningeniin, aluksi lainasopimuksella. Elokuussa 2019 hän siirtyi PSV Eindhoveniin. Kauden 2020–2021 hän pelasi Saksassa lainalla Arminia Bielefeldissä, ja kesällä 2022 hän siirtyi saksalaisseura SC Freiburgin omistukseen. Elokuussa 2025 Dōan siirtyi Freiburgista saman sarjan Eintracht Frankfurtiin viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 22 miljoonaa euroa.
Dōan pelasi Alankomaiden Eredivisiessä 104 ottelua ja teki niissä 25 maalia, joista yhdeksän maalia kaudella 2017–2018 ja kahdeksan maalia kaudella 2021–2022. Kaudella 2021–2022 hän voitti KNVB-cupin, jossa hän pelasi kaikki PSV:n viisi ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Arminia Bielefeldin joukkueessa hän pelasi kaikki yhden kauden 34 bundesliigaottelua ja yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa ja teki niissä viisi maalia. SC Freiburgissa hän pelasi vuosina 2022–2025 yhteensä 97 Bundesliigan ottelua, joissa hän teki 22 ja syötti 18 maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut PSV:ssä kahdeksan ottelua ja SC Freiburgissa 17 ottelua, joissa hän on tehnyt yhteensä kolme maalia ja antanut seitsemän maalisyöttöä. Konferenssiliigassa hän on pelannut kuusi ottelua ja tehnyt yhden maalin.
Dōan debytoi Japanin A-maajoukkueessa syyskuussa 2018. Hän saavutti hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän on pelannut elokuun puoleenväliin 2025 mennessä 57 maaottelua ja tehnyt niissä 10 maalia: lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Uruguayta vastaan, tammikuussa 2019 Aasian-mestaruuskilpailuissa alkulohko-ottelussa Turkmenistania ja puolivälierässä Vietnamia vastaan, marras-joulukuussa 2022 pelatuissa MM-kilpailuissa alkulohko-otteluissa Saksaa ja Espanjaa vastaan, kesäkuussa 2023 ystävyysottelussa El Salvadoria vastaan, marraskuussa 2023 Myanmaria vastaan, tammikuussa 2024 Aasian-mestaruuskilpailuiden neljännesvälieräottelussa Bahrainia vastaan ja kesäkuussa 2024 MM-karsintaotteluissa Myanmaria ja Syyriaa vastaan. 
MM-kilpailuissa 2022 Dōan tuli vaihdosta kentälle Saksa- ja Espanja-otteluissa sekä pelasi kaksi muuta ottelua avauskokoonpanossa. Kesällä 2021 pelatuissa Tokion olympialaisissa Dōan oli avauskokoonpanossa neljänneksi sijoittuneen Japanin kaikissa kuudessa ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan.
Daniel Schmidt

Daniel Schmidt (; s. 3. helmikuuta 1992 Illinois) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Schmidt debytoi Japanin A-maajoukkueessa marraskuussa 2018. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Ryūzō Shimizu

Ryūzō Shimizu (; 30. syyskuuta 1902 – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shimizu debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Naoemon Shimizu

Naoemon Shimizu (; ? – 6. elokuuta 1945) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shimizu debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Fukusaburō Harada

Fukusaburō Harada () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Harada debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Usaburō Hidaka

Usaburō Hidaka () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hidaka debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Shizuo Miyama

Shizuo Miyama () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Miyama debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Toshio Hirabayashi

Toshio Hirabayashi () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hirabayashi debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Kiyoo Kanda

Kiyoo Kanda (; ? – 9. toukokuuta 1970) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kanda debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Setsu Sawagata

Setsu Sawagata () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sawagata debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Kikuzō Kisaka

Kikuzō Kisaka () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kisaka debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Shirō Azumi

Shirō Azumi () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Azumi debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Yoshio Fujiwara

Yoshio Fujiwara () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Fujiwara debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923.
Shunpei Inoue

Shunpei Inoue () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Inoue debytoi Japanin A-maajoukkueessa toukokuussa 1923.
Yanosuke Watanabe

Yanosuke Watanabe () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Watanabe debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Yoshimatsu Ōyama

Yoshimatsu Ōyama () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ōyama debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Toshio Miyaji

Toshio Miyaji () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Miyaji debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Uichirō Hatta

Uichirō Hatta (; 10. syyskuuta 1903 Osaka – 20. huhtikuuta 1989) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Hatta debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Masuzō Madono

Masuzō Madono () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Madono debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Hifuyo Uchida

Hifuyo Uchida () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Uchida debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja

Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja on Joni Skiftesvikin vuonna 1983 julkaistu esikoisteos. Neljätoista novellia sisältävä kirja palkittiin vuonna 1983 J.H. Erkon esikoiskirjapalkinnolla. Kirja oli lukijoiden mieleen ja sai erinomaiset kritiikit.
Erityisesti kirjan niminovelli on saanut jopa klassikon aseman. Novelli kertoo kahden pikkupojan hukkumisesta heikkoihin jäihin. Pohjoisen karu luonto ja ihmisten hiljainen alistuminen kuoleman edessä antavat novellille oman, erikoisen sävynsä, jota takaumina kuvatut poikien kesäiset leikit pehmentävät. Novellikokoelma kohosi myyntimenestykseksi. Kirjaa on käytetty koulujen lukemistona.
Rakenteiltaan Skiftesvikin novellit poikkeavat valtavirrasta. Hän käyttää nopeita elokuvamaisia leikkauksia. Kerronta on tiivistä, mutta värikästä. Osuvat repliikit värittävät tekstiä. Sävyt vaihtelevat alakulosta hersyvään iloon. Tarinoiden äkkinäiset käänteet yllättävät.
Skiftesvikin esikoiskirjan novelleista on tehty myös sovituksia. Matti Ijäksen ohjaama televisioelokuva "Katsastus" (1988) pohjautuu Skiftesvikin kolmeen novelliin, joista ”Vanha mies” ja ”Näprääjä” julkaistiin esikoisteoksessa. Yle Teema -kanavan yleisöäänestyksessä marraskuussa 2008 Katsastus valittiin 1980-luvun suosituimmaksi tv-ohjelmaksi. Elokuva menestyi Suomen edustajana Prix Italia- ja Kultainen Praha -kilpailuissa. Prahassa se sai lehdistön palkinnon.
Raimo O. Niemi ohjasi ”Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja” -novellista samannimisen TV-elokuvan, joka sai Nordisk Panoraman palkinnon vuoden parhaana pohjoismaisena lyhytelokuvana 2003 ja Odense Film Festival -kunniamaininnan 2004.
Pauli Räsänen ohjasi MTV-teatterille novellista ”Valtuuskunta” samannimisen elokuvan 1984 sekä novellista ”Yö Helsingissä” samannimisen elokuvan 1985. Pauli Huotari ohjasi novelleista ”Ensimmäinen työpäivä” ja ”Peilinki” yhteensovitetun elokuvan "Kenraalin poika" TV1:lle 1985.
Skiftesvikin esikoisteoksen useita novelleja on sovitettu näyttämölle ja esimerkiksi "Katsastus" on esitetty parissakymmenessä teatterissa.
Jirō Miyake

Jirō Miyake (; ? – 30. marraskuuta 1984) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Miyake debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Sachi Kagawa

Sachi Kagawa () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kagawa debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Masao Takada

Masao Takada () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takada debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Sakae Takahashi

Sakae Takahashi () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takahashi debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925.
Kiyonosuke Marutani

Kiyonosuke Marutani () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Marutani debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925.
Kinjirō Shimizu

Kinjirō Shimizu () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shimizu debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1925.
Nagayasu Honda

Nagayasu Honda () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Honda debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Daigorō Kondō

Daigorō Kondō (; 1. kesäkuuta 1907 Tokio – 9. helmikuuta 1991) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kondō debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Kō Takamoro

Kō Takamoro (; 9. marraskuuta 1907 Saitama – 26. maaliskuuta 1995) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takamoro debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Haruo Arima

Haruo Arima () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Arima debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Tamotsu Asakura

Tamotsu Asakura () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Asakura debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Yasuo Haruyama

Yasuo Haruyama (; 4. huhtikuuta 1906 Tokio – 17. kesäkuuta 1987) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Haruyama debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Shigeru Takahashi

Shigeru Takahashi () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takahashi debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Junji Nishikawa

Junji Nishikawa (; 29. kesäkuuta 1907 – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nishikawa debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Sud-Ouest (Kamerun)

Sud-Ouest () on Kamerunin lounaisosassa sijaitseva maakunta. Maakunnan hallinnollinen keskus on Buea. Maakunnassa asui noin 1,5 miljoonaa ihmistä vuonna 2015. Sud-Ouest on toinen Kamerunin englanninkielisistä alueista.
Shōjirō Sugimura

Shōjirō Sugimura (; 4. huhtikuuta 1905 Osaka – 15. tammikuuta 1975) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sugimura debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927.
Michiyo Taki

Michiyo Taki () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Taki debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1927.
Takeo Wakabayashi

Takeo Wakabayashi (; 29. elokuuta 1907 Hyogo – 7. elokuuta 1937) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Wakabayashi debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän pelasi kaksi maaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Interstate 70

Interstate 70 (I-70) on Yhdysvaltojen Interstate-järjestelmään kuuluva moottoritie. Se on viidenneksi pisin Interstate-tie. Tie avattiin vuonna 1956 ja sen pituus on 2 150,57 mailia (3 461,01 km). Tie erkanee lännessä Utahin Cove Fortin Interstate 15 -tieltä ja liittyy idässä Baltimoressa Marylandissa Interstate 695 -tiehen. Kalifornian ja New Jerseyn lisäksi tie kulkee Nevadan, Utahin, Wyomingin, Nebraskan, Iowan, Illinoisin, Indianan, Ohion ja Pennsylvanian osavaltioiden alueilla.
Interstate 80 muodostaa yhdessä Interstate 280:n kanssa kehätien Quad Citiesiin. Lisäksi se muodostaa Interstate 35:n, U.S. Route 65:n ja Iowa Highway 5:n kanssa kehätien Des Moinesin ympärille.
Michael Stuhlbarg

Michael Stewart Stuhlbarg (s. 5. heinäkuuta 1968 Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Vuonna 2009 Stuhlbarg tähditti Coenin veljesten elokuvaa "A Serious Man", josta hän sai parhaan miespääosan Golden Globe -ehdokkuuden.
Stuhlbarg on myös esiintynyt monissa tositapahtumiin perustuvissa elokuvissa ja sarjoissa, kuten "Lincoln" (2012), "Hitchcock" (2012), "Steve Jobs" (2015), "Trumbo" (2015), "The Post" (2017) ja HBO-sarja "Boardwalk Empire" (2010–2013). Hän on myös näytellyt sivurooleja elokuvissa "Hugo" (2011), "Men in Black 3" (2012), "Blue Jasmine" (2013), "Arrival" (2016), "Call Me by Your Name" (2017), "The Shape of Water" (2017) ja "Bones and All" (2022) sekä televisiosarja "Fargon" (2017) kolmannella tuotantokaudella. Hän myös näytteli tohtori Nicodemus Westiä Marvel Cinematic Universen elokuvissa "Doctor Strange" (2016) ja "Doctor Strange in the Multiverse of Madness" (2022).
Stuhlbarg on myös näytellyt minisarjoissa "The Looming Tower" (2018) ja "Dopesick" (2021), joista molemmista hän oli ehdolla parhaan minisarjan tai televisioelokuvan miessivuosan Primetime Emmy -palkintoon. Vuonna 2005 Stuhlbarg esiintyi Martin McDonaghin Broadway-näytelmässä "The Pillowman", josta hän sai Tony-ehdokkuuden.
Vuonna 2013 Stuhlbarg meni naimisiin Mai-Linh Löfgrenin kanssa.
Shirō Teshima

Shirō Teshima (; 26. helmikuuta 1907 Hiroshima – 6. marraskuuta 1982) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Teshima debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Tokizō Ichihashi

Tokizō Ichihashi (; 9. kesäkuuta 1909 Hyōgo – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ichihashi debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Hideo Shinojima

Hideo Shinojima (; 21. tammikuuta 1910 Nikkō – 11. helmikuuta 1975) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shinojima debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Tadao Takayama

Tadao Takayama (; 24. kesäkuuta 1904 Tokio – 1. heinäkuuta 1980) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takayama debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Saizō Saitō

Saizō Saitō (; 24. syyskuuta 1908 Osaka – 2004) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Saitō debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Yukio Gotō

Yukio Gotō (; ? – 1976) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Gotō debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Masao Nozawa

Masao Nozawa () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nozawa debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Tameo Ide

Tameo Ide (; 27. marraskuuta 1908 Shizuoka – 17. elokuuta 1998) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ide debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1930.
Etelä-Kamerun

Etelä-Kamerun () oli osa Brittiläistä Kamerunia, joka oli brittien mandaattialue Keski-Afrikassa. Etelä-Kamerun yhdistyi Ranskasta 1960 itsenäistyneeseen Kameruniin vuonna 1961. Etelä-Kamerunin asukkaat muodostavat englanninkielisen vähemmistön Kamerunissa ja alue on pyrkinyt itsenäistymään Ambazoniaksi.
Akira Nozawa

Akira Nozawa (; 15. elokuuta 1914 Hiroshima – 13. toukokuuta 2000) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nozawa debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Yamarin Cross

Kesko-konserniin kuuluva Konekesko Oy lanseerasi alumiinirunkoisen ja lujitemuovikantisen Yamarin Cross-venemalliston Yamarin-lasikuituvenemalliston rinnalle syksyllä 2010. 
Ensimmäiset, veneilykaudelle 2011 esitellyt mallit olivat Yamarin Cross 61 CC ja Yamarin 63 BR.
Vuonna 2021 mallistoon kuului seitsemän venemallia, kuusi avokeulaista Bow Rider venettä sekä hyttivene 60 Cabin. 
Yamarin Cross-veneiden myynnistä ja jälkimarkkinoinnista Suomessa vastaa myynti- ja huoltopisteverkosto, jotka koostuvat pääasiassa yksityisistä yrityksistä. Cross-veneiden kokonaismyynnistä noin 70 % myydään vientimaihin. Suurimmat vientimaat ovat Ruotsi, Norja, Saksa ja Venäjä. Kokonaisuudessaan vientimaita on noin viisitoista Maahantuonnista ulkomailla pääosin vastaa Yamaha Motor Companyn maayhtiöt tai tämän yhteistyökumppanit.
Kesko ilmoitti joulukuussa 2016 myyvänsä Yamarin-liiketoiminnan Inhan Tehtaat Oy:lle ja kauppa toteutui 30.6.2017. Inhan Tehtaat Oy on Euroopan suurin alumiinivenevalmistaja, joka valmistaa Cross-veneiden lisäksi Yamarin- ja Buster-veneitä.
Ichiji Ōtani

Ichiji Ōtani (; 31. elokuuta 1912 Hyōgo – 23. marraskuuta 2007) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ōtani debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Takashi Kawanishi

Takashi Kawanishi () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kawanishi debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Teiichi Matsumaru

Teiichi Matsumaru (; 28. helmikuuta 1909 Tokio – 6. tammikuuta 1997) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Matsumaru debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Hideo Sakai

Hideo Sakai (; 10. kesäkuuta 1909 Osaka – 3. kesäkuuta 1996) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sakai debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Shirō Misaki

Shirō Misaki () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Misaki debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Teruo Abe

Teruo Abe () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Abe debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Hiroshi Kanazawa

Hiroshi Kanazawa () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kanazawa debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Shun’ichi Kumai

Shun’ichi Kumai () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kumai debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Takeshi Natori

Takeshi Natori () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Natori debytoi Japanin maajoukkueessa toukokuussa 1934.
Yukio Tsuda

Yukio Tsuda (; 15. elokuuta 1917 Kobe – 17. huhtikuuta 1979) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tsuda debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Lee Yoo-hyung

Lee Yoo-hyung (21. tammikuuta 1911 Sinchon – 29. tammikuuta 2003) oli eteläkorealainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Lee debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Kunitaka Sueoka

Kunitaka Sueoka (; 1. helmikuuta 1917 Hiroshima – 1998) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sueoka debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Takashi Kasahara

Takashi Kasahara (; 26. maaliskuuta 1918 – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kasahara debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Saburō Shinosaki

Saburō Shinosaki () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shinosaki debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Kazu Naoki

Kazu Naoki (; 23. maaliskuuta 1918 – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Naoki debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Saberht

Saberht, myös Sæberht, Saeberht tai Sebert, (k. 616 tai 617) oli itäsaksien eli Essexin kuningaskunnan ensimmäinen kristitty kuningas noin 604–616. .
Henry Huntingdonilaisen mukaan Saberhtin isä oli Essexin edellinen kuningas Sledda. Anglosaksien kronikan mukaan Saberhtin äiti puolestaan oli Kentin kuninkaan Ethelbert Kentiläisen sisar Ricula. Saberht hallitsi Essexiä enonsa nimittämänä ja alaisuudessa. Saberht kääntyi kristityksi Ethelbertin kääntymisen jälkeen.Saberhtin kastoi Lontoon piispa Mellitus.
Myöhempi legenda väitti, että Westminster Abbey olisi Saberhtin perustama, sillä Lontoo oli tuolloin itäsaksien pääkaupunki. Legendan todenperäisyys on kuitenkin hatara. Saberhtin kuoltua hänen poikansa Sæward, Sexred ja kolmas poika, jonka nimeä ei tunneta, nousivat valtaan ja samalla Essex palasi pakanuuteen, sillä Saberhtin pojat eivät olleet kääntyneet kristityiksi.
Hirokazu Ninomiya

Hirokazu Ninomiya (; 22. marraskuuta 1917 Hyogo – 7. maaliskuuta 2000) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ninomiya debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940. Hän on pelannut kuusi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Kim Sung-gan

Kim Sung-gan (17. marraskuuta 1912 Pjongjang – 29. toukokuuta 1984) oli eteläkorealainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kim debytoi Japanin maajoukkueessa kesäkuussa 1940.
Toshio Iwatani

Toshio Iwatani (; 24. lokakuuta 1925 Kobe – 1. maaliskuuta 1970) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Iwatani debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Megumu Tamura

Megumu Tamura (; 10. tammikuuta 1927 – 8. lokakuuta 1986) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Tamura debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Yoshio Okada

Yoshio Okada (; 11. elokuuta 1926 Kobe – 22. kesäkuuta 2002) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Okada debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.
Kōji Miyata

Kōji Miyata (; s. 15. tammikuuta 1923) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Miyata debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Kō Arima

Kō Arima (; 22. elokuuta 1917) on entinen japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Arima debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Takashi Kanō

Takashi Kanō (; 31. lokakuuta 1920 Tokio – 4. kesäkuuta 2000) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kanō aloitti jalkapalloilijanuransa Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän pelasi seitsemän maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Shigeo Sugimoto

Shigeo Sugimoto (; 4. joulukuuta 1926 Kobe – 2. huhtikuuta 2002) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sugimoto debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut kolme maaottelua.
Tarō Kagawa

Tarō Kagawa (; 9. elokuuta 1922 Kōbe – 6. maaliskuuta 1990) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kagawa debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Nobuyuki Katō

Nobuyuki Katō (; 2. tammikuuta 1920 – ?) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Katō debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951.
Ken Noritake

Ken Noritake (; 18. heinäkuuta 1922 – 6. maaliskuuta 1994) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Noritake debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951.
Seki Matsunaga

Seki Matsunaga (; 25. kesäkuuta 1928 Shizuoka – 4. maaliskuuta 2013) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Matsunaga debytoi Japanin maajoukkueessa maaliskuussa 1951.
Owendo

Owendo on satamakaupunki Gabonissa Estuairen provinssissa. Se sijaitsee Gabonin estuaarin pohjoisrannalla noin 15 kilometriä maan pääkaupunki Librevillestä kaakkoon. Kaupungissa oli noin 79 300 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa, ja se on maan väkiluvultaan neljänneksi suurin.
Oyem

Oyem on kaupunki Gabonissa Woleu-Ntemin provinssissa. Se sijaitsee noin 900 metrin korkeudella tasangolla. Kaupungissa oli noin 60 700 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa, ja se on maan väkiluvultaan viidenneksi suurin. Oyem on alueen hallinnollinen ja liikenteen keskus. Kumia ja perunaa viljellään, kaakaota ja kahvia puolestaan viedään Kamerunin satamiin. Kaupungissa on sairaala, kirkkoja ja korkeamman asteen oppilaitoksia.
One Vanderbilt

One Vanderbilt (myös nimellä One Vanderbilt Place) on pilvenpiirtäjä Midtownin alueella Manhattanilla New Yorkissa Yhdysvalloissa. Valmistuttuaan vuonna 2020, rakennus on New Yorkin neljänneksi korkein rakennus. One Vanderbilt sijoittuu Grand Central Terminal -pääteaseman länsipuolelle.
Vuonna 2015 aloitettiin tontilla sijaitsevien vanhojen rakennusten purkutyöt. Syyskuussa projekti sai yhteensä 1,5 miljardin dollarin rakennuslainan Wells Fargo, Bank of New York Mellon, JPMorgan Chase, Toronto-Dominion Bank, Bank of China ja Landesbank Baden-Württemberg pankeilta. Helmikuussa 2017 rakennuksen perustustyöt aloitettiin.
Moanda

Moanda (myös Mouanda) on kaupunki Gabonissa Haut Ogoouén provinssissa. Kaupungissa oli noin 59 200 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa, ja se on maan väkiluvultaan kuudenneksi suurin. Kaupungin lähistöltä löydettiin vuonna 1938 laaja mangaaniesiintymä, jonka arvellaan olevan yksi maailman suurimmista. Tämän myötä alueelle tuli ranskalaisia ja yhdysvaltalaisia kaivosyhtiöitä, ja alueelle rakennettiin infrastruktuuria, esimerkiksi teitä, kouluja ja tehtaita. Moandan asukasluku on kasvanut nopeasti kaupunkiin muuttavien kaivostyöläisten myötä.
Ntoum

Ntoum (myös Nkan) on kaupunki Gabonissa Estuairen provinssissa. Kaupungissa oli noin 52 000 asukasta vuoden 2013 väestönlaskennassa, ja se on maan väkiluvultaan seitsemänneksi suurin.
Voileipä putoaa aina voipuoli alaspäin

Voileipä putoaa aina voipuoli alaspäin on humoristinen väite, jonka mukaan vahingossa pudotettu voileipä putoaisi aina lattialle voideltu puoli alaspäin, jolloin sotkua syntyy enemmän. Se mainitaan usein yhtenä Murphyn lain esiintymänä.
Ilmiötä on tutkittu tieteellisesti. Manchesterin yliopiston tutkijaryhmän tutkimuksessa pudotettiin 100 leipää, ja 81 niistä putosi voipuoli alaspäin. Tutkijoiden mukaan pöydän pitäisi olla 2 metriä ja 44 senttimetriä korkea, jotta leipä ehtisi pyörähtää ilmassa 360 asteen pyörähdyksen ja putoaisi näin voipuoli ylöspäin.
Ponselijoki

Ponselijoki tai Pontselenjoki, joskus myös "Pontsalenjoki" () on Koutajoen vesistöön kuuluva on joki Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joen pituus on 72 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 1240 km².
Asutus.
Lähellä joen suuta on Pääjärven taajama. Hieman sivulla on Kananaisten eli Tungjärven kylä. Joen suulla on ollut Pontselensuun kylä.
Vesistösuhteet.
Joki laskee Koutajoen vesistön pääjärvenä olevaan Pääjärveen kaakosta. Ennen Pääjärven pinnannostoa vesivoimatuotannon tarpeisiin 1960-luvun alussa joki laski Sohjananjokeen (), joka on Tuoppajärven laskujoki Pääjärveen, mutta jokiosuuden lyhennyttyä kun Pääjärven pintaa kohotettiin osaksi tekojärveä vesivoimatuotannon tarpeisiin, joen suu siirtyi Pääjärven rantaan.
Historiaa.
Valtiolliset vaiheet.
Joen latvahaarat ulottuivat ennen toista maailmansotaa Suomen puolelle Kuusamossa Sallan–Kuusamon alueella, joka toisen maailmansodan jälkeen liitettiin Neuvostoliittoon. 2000-luvulla joki kuuluu koko matkaltaan Venäjään.
Luonnonkäytön historiaa.
Ennen toista maailmansotaa alueTavajärven ympäristöstä etelään Kuusamon silloisessa kaakkoisosassa, johon kuului etenkin Tavajoen, Kormuanjoen ja Ponselijoen valuma-alueiden latvaosia oli kannattavan puunkorjuun ulkopuolella ajatellen puun kuljetusta jalostettavaksi Suomeen. 
Ennen silloisen itärajan sulkeutumista vuonna 1918 Suomen itsenäistymisen jälkeen Tavajokea pitkin oli ollut tukinuittoa sahoille Vienanmeren rannalla, mutta vuoden 1939 tilanteessa katsottiin kannattavan puunkorjuun olevan mahdollista vain, jos Paanajärvelle olisi saatu rautatie ja sen varteen edelleen riittävän hyvät autotiet. Jo tuossa vaiheessa olivat käytössä Vanttajan tukinsiirtolaitos Kuusamossa Vienan Kemijoen vesistöön kuuluvan Kuusamojärven ja Iijoen vesistöön kuuluvan Iijärven välillä ja Akanlahden tukinsiirtolaitos Posiolla Koutajoen vesistöön kuuluvan Kitkajärven ja Iijoen vesistöön kuuluvan Livojärven välillä, mutta alempana samojen vesireittien varressa olevat, itään virtaavat vesistöt olivat vielä kuljetusmahdollisuuksien ulkopuolella.
Toinen maailmansota.
Toisen maailmansodan aikana joen alajuoksun läheisyydessä lähellä Kananaista toimi Kananaisten eli Pontsalenjoen lentokenttä. Nimimuoto "Pontsalenjoki" näyttäisi esiintyvän vain lentokentän nimessä.
Gotabaya Rajapaksa

Gotabaya Rajapaksa (s. 20. kesäkuuta 1949) on srilankalainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 2019–2022. Aikaisemmin hän toimi puolustusministerinä, jonka osalta hänet muistetaan tamilikapinallisten kukistamisesta vuonna 2009.
Hän sai vuoden 2019 presidentinvaalissa 52 prosenttia äänistä. Rajapaksan suosio oli suurinta singaleesien keskuudessa, uskonnolliset vähemmistöt ja tamilit äänestivät enemmän vastaehdokasta Sajith Premadasaa. Singaleesikannattajiensa silmissä Rajapaksa on sotasankari, vastustajiensa mielestä sotarikollinen. Rajapaksa itse on kiistänyt väitteet sotarikollisuudesta perusteettomina. 
Rajapaksan armeija-ura alkoi vuonna 1971 ja kesti vuoteen 1992, jolloin hän siirtyi eläkkeelle ja muutti Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloista hän palasi vuonna 2005 auttamaan veljeään Mahinda Rajapaksaa tämän presidentinvaalikampanjassa. Vuonna 2019 hän luopui Yhdysvaltain kansalaisuudesta, koska Sri Lankan laki ei salli presidentille kaksoiskansalaisuutta.
Vaalilupauksenaan Rajapaksa lupasi puuttuvansa islamistiseen radikalismiin. Hän syytti edeltänyttä hallintoa perustamiensa tiedustelujärjestelmien purkamisesta, joka hänen mukaansa mahdollisti huhtikuussa 2019 tapahtuneet pommi-iskut.
Marraskuussa 2019 uusi presidentti Gotabaya Rajapaksa nimitti astuttuaan virkaansa veljensä, presidenttinä vuosina 2005–2015 toimineen Mahinda Rajapaksan pääministeriksi. Pääministeri Mahinda Rajapaksan puolue Sri Lanka Podujana Peramuna (SLPP) sai elokuussa 2020 suuren vaalivoiton maan parlamenttivaaleissa. 
Rajapaksa lupasi vuoden 2019 vaalikampanjassaan kestävää kehitystä ja maan siirtymistä luomumaanviljelyyn kymmenen vuoden kuluessa. Idean takana oli pitkälti 2016 perustettu yhteiskunnan kokonaisvaltaista parantamista ajanut kansalaisliike Viyathmaga, jonka ajamat ideat Rajapaksa omaksui. Hän nimitti myös Viyathmagan jäseniä hallitukseensa.
Huhtikuussa 2021 Rajapaksan hallitus toteutti lupauksen ja kielsi synteettiset lannoitteet ja torjunta-aineet ja määräsi maan maanviljelijät siirtymään luomuviljelyyn. Vakuutteluista huolimatta maan riisintuotanto romahti viidenneksellä kuuden kuukauden kuluessa. Pitkään ruoan suhteen omavarainen maa joutui käyttämään riisin tuontiin lähes puoli miljardia dollaria, ja sen hinta nousi puolella. Siirtymä tuhosi myös maan teentuotannon, joka oli sen merkittävin vientituote ja valuutan lähde. Maan hallitus perui lannoitekieltonsa osittain marraskuussa 2021. Inflaation, valuutan romahduksen ja protestien vuoksi kielto peruttiin teeltä, kumilta ja kookokselta kokonaan helmikuussa 2022.
Heinäkuussa 2022 presidentti Rajapaksa pakeni Malediiveille. Pääministerinä toiminut Ranil Wickremesinghe nimitettiin virkaatekeväksi presidentiksi.
Rhithymna

Rhithymna (, myös "Rhithymnos", tai "Rhithymnia", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kreetan saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Réthymnon kaupungin paikalla.
Maantiede.
Rhithymnan kaupunki sijaitsi Kreetan pohjoisrannikolla itään Kydoniasta ja länteen Herakleionista ja Knossoksesta. Kaupungista itäkaakkoon sijaitsi Eleuthernan poliksen alue ja lounaaseen Lappan poliksen alue. Rhithymnan akropoliina eli yläkaupunkina ja linnavuorena toimi mitä ilmeisimmin sama niemessä sijaitseva kukkula, jossa nykyisin on venetsialaisaikainen Réthymnon linnoitus ("Fortétza"). Kaupunki ja sen satama sijaitsivat oletettavasti akropoliin itä- ja kaakkoispuolella.
Historia.
Rhithymnan historiasta tiedetään antiikin lähteistä vain vähän. Kaupungin paikalla on ollut asutusta viimeistään myöhäisellä minolaisella kaudella (LM III) eli pronssikauden lopulla, jolta ajalta seudulta on löydetty hautoja. Antiikin kirjallisuudessa kaupungin mainitsevat lähinnä maantieteilijät, kuten Plinius vanhempi ja Ptolemaios. Kaupungin sijaan useammin mainitaan sieltä kotoisin olleita henkilöitä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä "Rhithymnios" () ja "Rhithymniatēs" ().
Rhithymna löi omaa, aiginalaisen mallin mukaista rahaa noin vuodesta 330 eaa. lähtien. Kaupungilla oli ilmeisesti joitakin yhteyksiä Ptolemaioksiin, ja se perustettiin hellenistisellä kaudella 200-luvun eaa. lopulla uudelleen nimellä "Arsinoe" (). Uusi kaupunki sijaitsi joko samalla paikalla tai hyvin lähellä. Kaupungin vanha nimi palasi käyttöön 100-luvulla eaa.
Rhithymna vaikuttaa taantuneen roomalaisella kaudella. Claudius Aelianuksen mukaan se oli 200-luvun jaa. alkupuolella hyvin pieni, mahdollisesti lähinnä kylä. Nykyinen Réthymnon kaupunki on kehittynyt samalle paikalle erityisesti sen jälkeen, kun venetsialaiset ottivat alueen haltuunsa vuonna 1204 ja tekivät siitä linnoituspaikkansa.
Rakennukset ja löydökset.
Antiikin ajan Rhithymnasta on säilynyt vain vähän, sillä myöhempi kaupunki on kokonaan sen päällä. Samasta syystä siellä on voitu suorittaa vain vähän arkeologisia kaivauksia. Rhithymnassa oli oletettavasti Athenelle omistettu temppeli, sillä tämä vaikuttaa olleen kaupungin pääjumaluus. Kaupungissa tai sen lähellä oli mahdollisesti myös Artemis Rhokkaialle omistettu temppeli.
Varsinaisia löytöjä nykyisen kaupungin alueelta on tehty vain vähän. Niihin kuuluu joitakin myöhäisen roomalaisen kauden aikaisten talojen jäänteitä. Réthymnon arkeologisessa museossa on Réthymnon alueyksikön alueelta löydettyä esineistöä ja piirtokirjoituksia, mutta vain vähän varmuudella itse kaupungista peräisin olevia löytöjä.
Myös varhaisempia minolaisen ajan löytöjä itse kaupungista on tehty vain vähän. Merkittävin minolainen kohde kaupungin lähiympäristössä on Arménoin minolainen hautausmaa.
Mirka Tuovinen

Mirka Tuovinen (s. 1987 Espoo) on suomalainen tietokirjailija. Tuovinen on "Kasviksilla, kiitos" -kirjan toinen kirjoittaja. Mirka Tuovinen on opiskellut diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisessä yliopistossa.
Ura.
Vuonna 2019 Tuovinen julkaisi esikoisteoksensa "Kasviksilla, kiitos – Kaikki irti kasviproteiineista" yhdessä toimintaterapeutti Lotta Lahden kanssa. Kirja käsittelee terveyttä edistävää ja ilmastoystävällistä kasvispainotteista ruokavaliota. Kirja opettaa kasviperäisten proteiinien käyttöä ohjeiden ja reseptien myötä. Kirjan reseptit sopivat monelle erityisruokavaliolle. Kirja soveltuu myös vegaaniseen sekä gluteenittomaan ruokavalioon ja maitoallergikolle.
Loppuvuodesta 2019 Mirka Tuovinen aloitti toiminnan terveyspalveluja tuottavan Puhti.fi:n palveluksessa. Puhdilla hän vastaa viestinnästä ja palvelun jatkuvasta kehittämisestä.
Jutta Riikonen

Jutta Riikonen (s. 25. tammikuuta 2000) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa LP Kangasalaa. 
Riikonen debytoi liigassa LP Kangasalan joukkueessa 16. lokakuuta 2016 LP Vampulaa vastaan. 
Hänellä on LP Kangasalan kanssa sopimus voimassa vuoteen 2020.
Riikonen on pelipaikaltaan yleispelaaja ja hänen pituutensa on 179 cm.
A. G. Noorani

Abdul Ghafoor Majeed Noorani, (16. syyskuuta 1930 Mumbai – 29. elokuuta 2024Mumbai) oli intialainen asianajaja, historioitsija ja poliittinen kommentaattori, joka tunnetaan maansa perustuslakiasiantuntijana. Hän valmistui Mumbain Government Law Collegesta ja työskenteli Intian korkeimmassa oikeudessa. Poliittisena kommentaattorina Noorani keskittyi erityisesti hindunationalismin varjopuolien kritisoimiseen. Sanomalehdille Noorani kirjoitti 1960-luvun alusta lähtien.
Noorani kritisoi Jammu ja Kashmirin autonomian poistamista, joka hänen mukaansa oli Intian perustuslain vastainen päätös. Hän myös väitti Intian ensimmäisen sisäministerin Vallabhbhai Patelin olleen islamilaisena pitämäänsä Hyderabadin valtiota vihannut hindunationalisti.
Noorani oli taustaltaan islaminuskoinen, mutta määritteli itsensä sekulaariksi muslimiksi.
Kormuanjoki

Kormuanjoki (myös "Kormasenjoki", ) on Vienanmereen laskevaan Koutajoen vesistöön kuuluva on joki Louhen piirissä Karjalan tasavallassa Venäjällä. Joki laskee Koutajoen vesistön pääjärvenä olevaan Pääjärveen lännestä.
Vesistösuhteet.
Yhdessä Tavajoen ja Ponselijoen ja hiukan pienemmän Nuorusenjoen kanssa joki oli ennen toista maailmansotaa yksi Paanajärven eteläpuolelelta, Kuusamon kaakkoisosasta silloisen Suomen itärajan poikki itään Koutajoen vesistöön laskeneista pienemmistä joista Oulankajoen ja Pistojoen välillä. 
Joista Nuorusenjoki laski alkujaan Oulankajokeen lähellä sen suuta mutta laskee nykyään Pääjärveen kun tämän pintaa on nostettu. Ponselijoki laski aiemmin Tuoppajärvestä Pääjärveen laskevaan Sohjananjokeen mutta vesirakentamista seuranneen Pääjärven pinnannousun seurauksena myös se laskee nyttemmin Pääjärveen. Kormuanjoki ja Tavajoki ovat jatkuvasti laskeneet Pääjärveen.
Valtiollinen historia.
Kun Sallan–Kuusamon alue toisen maailmansodan jälkeen luovutettiin Neuvostoliitolle, jäivät Ponseli-, Kormuan- ja Nuorusenjoen valuma-alueet kokonaan Neuvostoliiton ja myöhemmin Venäjän puolelle. Tavajoen valuma-alueesta ulottuu vielä Suomeen pieni osa Tavajärven valuma-alueen läntisimmäästä osasta.
Luonnonkäytön historiaa.
Ennen Suomen itsenäistymistä ainakin Tavajoesta oli uitettu tukkeja sahattaviksi Vienanmeren rannalle, mutta kun raja sulkeutui Suomen itsenäistymisen jälkeen, jäi Tava-, Ponseli- ja Kormuanjokien latva-alue kannattavan puunhankinnan ulkopuolelle. Vuonna 1939 puunhankinnan ainoaksi mahdollisuudeksi tällä alueella nähtiin rautatien rakentaminen Paanajärvelle ja autokuljetus sinne kun tarvittavia teitä olisi rakennettu. Sodan myötä nämä suunnitelmat jäivät toteutumatta. Sittemmin metsätaloutta on harjoitettu Venäjän puolella ainakin Tavajärven ympäristössä Nuorusenjoen kuitenkin tullessa osaksi Paanajärven kansallispuistoa.
Omaolo

Omaolo on sosiaali- ja terveydenhuollon verkkopalvelu, jonka tarkoituksena on tukea käyttäjiensä oma- ja itsehoitoa ja auttaa saamaan yhteyden julkisen terveydenhuollon ammattilaisiin. Vuonna 2019 se oli 2,5 miljoonan asukkaan saatavilla ja sillä oli noin 4000 päivittäistä käyttäjää.
Esimerkiksi Helsingissä 24:llä terveysasemalla käyttöönotetun palvelun avulla asiakas voi tehdä itsenäisesti verkossa sähköisen oirearvion, saada itsehoito-ohjeet tai pyytää ammattilaisen palautteen antamiensa tietojen pohjalta. Tavoite on vähentää vastaanottokäyntejä ja vapauttaa resursseja asiakkaille, jotka niitä eniten tarvitsevat.
Omaolo-palvelun kehittäminen on käynnistynyt 2016 alussa valtion avustushankkeena. Silloin hankkeen kokonaiskustannukseksi arvioitiin 13,6 miljoonaa euroa, josta puolet valtionavustuksena.
Summa jaettiin kolmeen osaan:
ODA2-kilpailutus.
02/2019 mennessä kustannukset ovat olleet yhteensä 7 miljoonaa euroa. Kehittämistyön uudelleen kilpailuttaminen on ajankohtaista ODA2-sopimukseen liittyvien maksimiostorajojen täyttymisen vuoksi. Ilmeisesti suurin osa 02/2019 mennessä kertyneistä 7 miljoonan euron kuluista on siis kohdistunut ODA2-kehittämiseen.
ODA2-kokonaisuus ollaan kilpailuttamassa uudestaan nimellä ”MDR-pohjaiset tietotekniset palvelut”. Uuden kilpailutuksen arvo on 34 miljoonaa euroa. Kustannusten nousua on perusteltu mm. näin: ”Palvelukokonaisuuden uutuudesta, vahvoista riippuvuuksista kansallisiin palveluihin sekä uudesta toteutustavasta johtuen hankinnan arvon määrittäminen oli kilpailutuksen aikana vaikeaa. Hankinnan arvo ja hankintaan liittyvät tarpeet ovat sopimuksen aikana osoittautuneet huolellisesta ennakkovalmistelusta huolimatta arvioitua laajemmiksi.”
Omaolo-palvelun kehittämis- ja käyttöpalvelut siirrettiin sopimuksilla ODA-konsortiolta SoteDigille elokuussa 2018. SoteDigi vastaa palvelun toimivuudesta ja on rakentanut laatujärjestelmän (ISO 9001 ja ISO 13485) ja valmistautunut toimimaan lääkinnällisen laitteen valmistajana. Kunnat vastaavat palvelun ylläpitokustannuksista suoraan käyttöpalvelutoimittajalle. SoteDigi Oy vastaa palvelun kehittämisen kustannuksista, jotka ovat olleet n. 406 000 euroa kuukaudessa sisältäen sekä omat että toimittajien kustannukset.
Syke (7. tuotantokausi)

Suomalaisen sairaalan traumaosastolle sijoittuvan "Syke"-draamasarjan seitsemännen tuotantokauden julkaiseminen alkoi Nelonen Median maksullisessa suoratoistopalvelussa Ruutu+:ssa 3. tammikuuta 2020. Kaudella on 36 jaksoa, jotka muodostavat 9 jaksokokonaisuutta.
Kaudella ovat mukana kaikki edellisen kauden näyttelijät, lukuun ottamatta Iina Kuustosta ja Sanna Stellania, joiden esittämät Iiris Ketola ja Ella Vaahtera poistuvat sarjasta. Uusina hahmoina aloittivat Nicke Lignellin esittämä yleiskirurgi Jari Valkjärvi sekä Iida-Maria Heinosen anestesiahoitaja Sonja Salmi. 
Seitsemäs kausi alkoi televisiossa Livillä 1. syyskuuta 2020. Jaksoja esitettiin tiistaisin ja keskiviikkoisin kaksi jaksoa illassa. Jaksot ilmestyvät televisioesityksen tahdissa ilmaiseksi Ruutu-suoratoistopalveluun.
Gunnar Yliharju

Gunnar Yliharju (s. 1940) on suomalainen jalkapallohuoltaja. 
Yliharju työskenteli Palloliitossa vuodesta 1969 aina 2010-luvulle asti. Hän toimi A-maajoukkueen ja nuorten maajoukkueiden huoltajana yhteensä yli 1000 maaottelussa. Yliharju on maajoukkuepelaajien keskuudessa erittäin arvostettu ja hänet palkittiin vuonna 2006 Captain’s Ball -palkinnolla erityisen merkittävästä työstä suomalaisen jalkapallon hyväksi. Yliharju valittiin suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 2018.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö kutsui Yliharjun vuoden 2019 Linnan juhliin.
Lyudao

Lyudao tai Lüdao () on Taiwaniin eli Kiinan tasavaltaan kuuluva saari Taiwanin saaren kaakkoisrannikolla. Saari on tuliperäinen ja sen pinta-ala on 15,09 km².
Maantiede.
Lyudao sijaitsee noin 33 kilometriä Taiwanin kaakkoisosan Taitungista merelle. Saari on tuliperäinen ja sitä ympäröivät koralliriutat. Itse saari on pinnanmuodoiltaan kukkulainen, Saaren pinta-ala on noin 15,09 km². Hallinnollisesti saari kuuluu Taitungin piirikuntaan. Saaren kaakkoisosassa sijaitsee Zhaorin kuuma lähde.
Saaren kukkuloilla tavataan esimerkiksi japaninhirviä. Ympäröivällä merialueella tavataan kalalajeja yli 50:stä eri suvusta ja yli 300 eri korallilajia.
Historia.
Lüdaon nykyinen nimi tarkoittaa vihreää saarta. Varhaisemmissa kiinalaisissa historiallisissa lähteissä saari tunnetaan kuitenkin tulisaarena. Nimi juontuu tuliperäisen saaren maaperän mustasta värityksestä, joka muistuttaa palanutta aluetta. Nykyisen nimensä saari sai vasta vuonna 1949. Saari asutettiin noin 3 000–4 000 vuotta sitten ja saarta on asutettu yhtäjaksoisesti siitä lähtien. Varhaiset asukkaat jättivät jälkeensä arkeologisia merkkejä, kuten kivityökaluja ja keramiikkaa. Varhaisimmat historialliset lähteet mainitsevat saaren ensimmäisen kerran vuonna 1696.
Han-kiinalaisia siirtolaisia alkoi saapua saarelle noin 200 vuotta sitten, jolloin Chen Bi-Shien johti saarelle noin 30 henkilön siirtolaisjoukon. Taiwanin niin sanotun valkoisen terrorin aikana saarella vuodesta 1972 vuoteen 1987 toimineella vankilalla pidettiin huomattavaa osaa maan poliittisista vangeista. Enimmillään vankeja oli saarella yli 2 000 ja vankilan henkilökuntaa yli 3 000. Vankila toimii nykyisin museona.
Nykyisin saari on matkailukohde ja sillä vierailee vuosittain noin 300 000 matkailijaa. Matkailijat saapuvat pääasiassa harjoittamaan sukellusta ja snorkkeelausta. Saarella on lentokenttä, jonne on päivittäisiä lentoja Taitungin lentokentältä. Saarelle on myös lauttaliikennettä Taiwanin pääsaarelta Fugangin satamasta Taitungin pohjoispuolelta. Saaren asukasluku oli vuoden 2012 lopussa 3 462.
Jouni Aikio (toimittaja)

Jouni Aikio, "Luobbal-Jovsset Jovnna", on suomensaamelainen Yleisradion saamenkielisen toimituksen Yle Sápmin toimittaja ja digitointiprojektin ja Saamen Elävän Arkiston vastuuhenkilö.
Aikio aloitti saamelaisradion toimittajana kesällä 1981. Syksyllä 1981 hänet nimitettiin määräaikaiseksi musiikkiarkistonhoitajaksi, minkä lisäksi hän teki uutisia. Aikio on toiminut myös tuottajana ja toimittanut vuonna 1986 määräaikaisesti kouluradiota.