tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Musicalisches Opfer

Musicalisches Opfer (, BWV 1079), alkuperäiseltä nimeltään "Regis Iussu Cantio Et Reliqua Canonica Arte Resoluta", on Johann Sebastian Bachin säveltämä kokoelma, joka sisältää kaanoneita, fuugia ja yhden triosonaatin. Ne pohjautuvat Preussin kuninkaan Fredrik II Suuren säveltämään teemaan. 
Teoksen historia.
Musicalisches Opfer sai alkunsa 7. toukokuuta 1747, kun Johann Sebastian Bach matkusti Fredrik II Suuren hoviin Potsdamiin tapaamaan poikaansa Carl Philipp Emanuelia, joka oli siellä töissä hovimuusikkona. Johann Sebastian Bach oli tunnettu taitavana kosketinsoittajana ja improvisoijana, joten Fredrik II pyysi häntä improvisoimaan fuugan antamansa melodian pohjalta.
Aikalaiskertomuksen mukaan Bach onnistui improvisoimaan samalta istumalta kaksi fuugaa, yhden kolme- ja toisen kuusiäänisen ja palattuaan Leipzigiin hän liitti näihin joukon kaanoneita ja triosonaatin, jossa oli huiluosa, koska Fredrik II soitti tuota soitinta. Tämä kokoelma julkaistiin kahden kuukauden kuluttua tapaamisesta nimellä "Regis Iussu Cantio Et Reliqua Canonica Arte Resoluta" ("Kuninkaan antama teema lisäyksin, toteutettuna kaanonimuodossa"), jonka sanojen alkukirjaimista muodostuu sana "ricercar".
Douglas Hofstadter analysoi Musicalisches Opferia ja varsinkin sen sisältämää kuusiäänistä ricercaria laajasti kirjassaan (teosta ei ole suomennettu).
Teoksen rakenne.
"Musicalisches Opfer" sisälsi:
Triosonaattia, joka on sävelletty huilulle, viululle ja basso continuolle, lukuun ottamatta teoksiin ei ole merkitty, millä soittimilla ne tulisi esittää. Arvellaan kuitenkin, että teos olisi alun perin tarkoitettu esitettäväksi klaveerilla tai cembalolla. Myöhemmin teosta on esitetty eri soittimin ja se on sovitettu useasti myös kamariorkesterille.
Koska painettu teos ei ollut nidottu, eikä nuotteihin ole merkitty sivunumeroita, on teosten tarkoitettu esittämisjärjestys jäänyt epäselväksi. On myös arveltu, ettei Bach ajatellutkaan koko teosta esitettäväksi kerralla alusta loppuun, vaan käytettäväksi soveltuvin osin eri tilanteissa.
Miguel Ángel Asturias

Miguel Ángel Asturias Rosales (19. lokakuuta 1899 – 9. kesäkuuta 1974) oli guatemalalainen diplomaatti ja kirjailija, jolle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto 1967.
Elämänvaiheet.
Asturias osallistui oikeustieteen opiskelijana vuoden 1920 kansannousuun diktaattori Manuel Estrada Cabreraa vastaan. Hän valmistui 1923 ja lähti Pariisiin jatkamaan opintojaan Sorbonnessa. Pariisissa hän alkoi kirjoittaa runoja ja proosaa. Hän kiinnostui mayakulttuurista ja käänsi espanjaksi mayaeepoksen "Popol Vuh". Myös hänen ensimmäinen oma tunnettu teoksensa "Leyendas de Guatemala " (1930) perustuu mayatarinaan.
Vuonna 1933 Asturias palasi Guatemalaan, jossa hän työskenteli lehtimiehenä ja diplomaattina sekä parlamentaarikkona 1940-luvulla. Hänet karkotettiin 1954 vanhan hallituksen edustajana. Kuuluisimmat romaaninsa (mm. "Mulata de Tal") hän julkaisi maanpaossa ollessaan. Viimeiset vuotensa hän vietti Madridissa, Espanjassa. Asturia on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. 
Asturias yhdisti teoksissaan mayojen vanhoihin myytteihin nykyajan yhteiskunnallisia ongelmia. Hän sai Leninin rauhanpalkinnon vuonna 1966.
Suomennettuja teoksia.
Suomennettuja runoja.
Antologiassa: "Kello 0: Latinalaisen Amerikan runoja ja runoelmia", runot suom. Pentti Saaritsa, Helsinki: WSOY 1969
Jaakko ja pavunvarsi

Jaakko ja pavunvarsi () on englantilainen kansansatu, joka kertoo Jaakko-pojasta ja hänen seikkailuistaan pilvissä asuvan jättiläisen, ogren, maailmassa.
Erilaisia versioita sadusta kerrotaan englanninkielisissä maissa, muualla Euroopassa sekä Aasiassa. Sadusta tuli laajalti suosittu 1700-luvun alussa.
Juoni.
Jaakko lähtee myymään köyhän perheensä ainoaa lehmää ja saa tiellä tapaamaltaan haltialta siitä maksuksi taikapapuja. Kotona Jaakon äiti heittää moiset arvottomat pavut vihoissaan pihalle. Jaakko huomaa seuraavana aamuna papujen kasvaneen valtavaksi varreksi, joka ulottuu pilviin asti. Jaakko lähtee kiipeämään pavunvartta ja päätyy pilvien yläpuolelle maailmaan, jossa on jättiläisen asuttama linna. Jättiläinen yrittää syödä Jaakon, mutta tämä pakenee pavunvartta pitkin takaisin maan kamaralle. Jätti paiskautuu maahan ja kuolee, kun Jaakko hakkaa pavunvarren poikki. Jaakko tuo pilvimaailmasta mukanaan varastamansa kultamunia munivan hanhen, jonka ansiosta hän ja hänen äitinsä rikastuvat, ja Jaakko nai kauniin prinsessan.
Suusyöpä

Suusyöpä on suussa esiintyvä syöpä. Sen yleisimmät muodot ovat huuli- ja kielisyövät. Harvinaisempia taudin muotoja ovat sylkirauhas- ja suuontelosyövät. 
Tupakointi aiheuttaa noin 70–80 prosenttia kaikista suusyövistä. Muihin riskitekijöihin kuuluu runsas alkoholin käyttö. Myös usein tapahtuva auringolle altistuminen on huulisyövän riskitekijä. Suusyöpä on yleisempi miehillä kuin naisilla. Suusyöpä on alkuvaiheessa usein lähes oireeton. 
Suusyöpä on maailmanlaajuisesti kuudenneksi yleisin syöpäsairaus.
Henkilö, joka sekä juo alkoholijuomia että tupakoi, on 15-kertaisessa vaarassa sairastua suusyöpään. Runsaasti juovilla mutta tupakoimattomilla henkilöillä suusyöpäriski on kolminkertainen. Leukoplakiaa, tavallisimmin tupakoitsijalla tavattavaa suun limakalvomuutosta, seuraa kymmenen vuoden kuluessa suusyöpä 2–6 prosentilla potilaista. Erytroplakia on punainen limakalvomuutos, jonka muuttuminen pahanlaatuiseksi on todennäköistä. Myös punajäkälä saattaa muuttua suusyöväksi.
Koska suuvedet usein sisältävät runsaasti alkoholia, niiden pitkäaikainen käyttö kasvattaa suusyöpään sairastumisen vaaraa. Myös käytetty ravinto vaikuttaa sairastumisen vaaraan; monipuolista, tuoreita vihanneksia, hedelmiä ja kalaa sisältävää ruokaa syömällä voi suojautua taudilta. Huono suuhygienia voi osaltaan vaikuttaa sairastumiseen.
Noin joka toinen suusyöpäpotilas toipuu taudistaan. Huulisyöpä on kuitenkin huomattavan hyväennusteinen: 95 prosenttia miehistä ja 100 prosenttia naisista on elossa viiden vuoden kuluttua diagnoosista.
Suu- ja kurkkusyöpiin sairastuneiden ja heidän läheistensä tueksi on perustettu Suomen Kurkku- ja Suusyöpäyhdistys, joka kuuluu Syöpäjärjestöihin.
Formula 1 -kausi 2003

Formula 1 -kausi 2003 oli Formula 1 -sarjan historian 54. maailmanmestaruuskausi. Michael Schumacher voitti uransa kuudennen kuljettajien maailmanmestaruuden ja rikkoi täten Juan Manuel Fangion viiden maailmanmestaruuden ennätyksen, Kimi Räikkösestä tuli kaikkien aikojen kolmas suomalainen F1-kisan voittanut kuljettaja Malesian GP:ssä ja Fernando Alonsosta tuli Unkarin GP:ssä 22 vuoden ja 26 päivän iässä siihenastisen F1-historian nuorin osakilpailuvoittaja ja samalla ensimmäinen espanjalainen osakilpailuvoittaja. Kimi Räikkönen otti myös F1-uransa ensimmäisen paalupaikan Euroopan GP:n aika-ajoissa Saksan Nürburgringin radalla. Brasilian GP oli Formula 1 -sarjan historian 700. osakilpailu.
Kausi oli erittäin tasainen 1. ja 7. sijoittuneiden kuljettajien välisen piste-eron jäädessä vain 42 pisteeseen Michael Schumacherin saadessa 93 pistettä ja seitsemänneksi tulleen David Coulthardin pistesaldon ollessa 51 pistettä. Kimi Räikkönen sijoittui toiseksi 91 pisteellä ja Juan Pablo Montoya kolmanneksi 82 pisteellä. Myös tallien piste-erot jäivät varsin pieniksi Ferrarin saavuttaessa tallimestaruuden 158 pisteellä, Williamsin 144 ja McLaren 142 pistettä vastaan. Kaudella jaettiin pisteitä kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuneille.
Kauden rengastoimittajat olivat Bridgestone ja Michelin. Michelin joutui muuttamaan renkaitaan Unkarin osakilpailun jälkeen Ferrarin tehtyä protestin Michelinin renkaiden liian suuresta leveydestä. Ferrari väitti Michelinin renkaiden kulutuspinnan levenevän renkaan kuluessa. Ferrarilla oli käytössä Bridgestonen renkaat.
Televisiointi.
Suomessa Formula 1 -lähetyksiä esitti kaudella 2003 MTV3.
Joonas Kolkka

Joonas Einari Kolkka (s. 28. syyskuuta 1974 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi yleensä joko keskikentän laidalla tai laitahyökkääjänä, useimmiten vasemmalla laidalla.
Seurajoukkueura.
Kolkka on Lahden Reippaan kasvatti. Nuorena poikana hän voitti SM-taitokilpailun neljänä vuonna. Hän pelasi ensi kerran Reippaan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa 16-vuotiaana vuonna 1991. Vuonna 1994 Kolkka siirtyi Myllykosken Palloon, jonka riveissä hän pelasi kaksi kautta ja saavutti yhden Suomen Cupin voiton.
Vuonna 1995 Kolkka siirtyi Hollantiin Willem II:n joukkueeseen. Willemistä hän siirtyi kolmen kauden jälkeen Hollannin suurseuraan PSV Eindhoveniin. Kolkka voitti PSV:n riveissä kaksi Hollannin mestaruutta. Pelattuaan kolme kautta PSV:ssä hän edusti seuraavat kaksi kautta kreikkalaista Panathinaikosia. Tämän jälkeen Kolkka edusti yhden kauden saksalaista Borussia Mönchengladbachia ja yhden kauden englantilaista Crystal Palacea. Vuonna 2005 Kolkka palasi Hollantiin ADO Den Haagin joukkueeseen ja pelasi seuran riveissä hyvän kauden. Kesällä 2006 hän teki sopimuksen Hollannin suurseuroihin lukeutuvan Feyenoordin kanssa. Feyenoordissa Kolkka pelasi yhden kauden, minkä jälkeen hän siirtyi saman maan NAC Bredaan, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen . Syksyllä 2011 hän siirtyi Hollannin liigasta pudonneeseen Willem II:een.
Kolkka siirtyi keväällä 2012 yhdysvaltalaisen USL Premier Development League -sarjan Texas Dutch Lionsiin.
Maajoukkueura.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Kolkka pelasi 26. lokakuuta 1994 Viroa vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen A-maaottelumaalinsa. Kolkka edusti Suomea sekä neljissä EM-kisojen että MM-kisojen karsinnoissa. Hän oli pitkään yksi Suomen avainpelaajista hyökkäyspäässä.
Muuta.
Kolkka suoritti ylioppilastutkinnon Salpausselän urheilulukiossa Lahdessa.
Esiliiga

Esiliiga on Viron miesten jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. 
Sarjassa pelaavat monet Viron suurseurojen kakkos- ja reservijoukkueet, jotka menestyvät hyvin, mutta eivät voi sääntöjen mukaan nousta samalle sarjatasolle edustusjoukkueensa kanssa.
Don’t Believe the Truth

Don’t Believe the Truth on brittiläisen rockyhtye Oasiksen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumin ovat tuottaneet Dave Sardy ja yhtyeen kitaristi Noel Gallagher. Albumia äänitettiin vuoden 2004 lokakuusta vuoden 2005 tammikuuhun. "Don’t Believe the Truth" on Oasiksen ensimmäinen albumi, jossa yhtyeen rumpalina toimii yhtyeestä eronneen Alan Whiten korvannut Zak Starkey.
"Don’t Believe the Truthilla" lauluntekovastuuta on jaettu taas koko yhtyeelle, ja pääasiallinen lauluntekijä Noel Gallagher onkin kirjoittanut vain viisi albumin yhdestätoista kappaleesta. Basisti Andy Bellin kirjoittamasta kappaleesta ”Turn Up the Sun” on tullut fanien keskuudessa suosittu, ja se toimi albumia seuranneella kiertueella konserttien avauskappaleena.
Albumin ensimmäinen single ”Lyla” julkaistiin kolme viikkoa ennen itse albumia, ja se ylsi listaykköseksi Britannian singlelistalla. Elokuussa singlenä julkaistu ”The Importance of Being Idle” meni kotimaassaan niin ikään listan kärkeen, ja loppuvuodesta julkaistu ”Let There Be Love” toiselle sijalle.
Albumi sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvosteluja. "Don’t Believe the Truth" nousi kotimaassaan Britannian albumilistan ykköseksi myytyään julkaisuviikollaan lähes 238 000 kappaletta. Siitä tuli julkaisunsa myötä kaikkien aikojen 32. nopeiten myyty albumi Britanniassa. Listaykköseksi albumi nousi myös Irlannissa, Japanissa, Italiassa ja Argentiinassa. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -albumilistalla korkeimmillaan 12. sijalle.
Albumia seurasi suuri maailmankiertue, jonka aikana yhtye soitti yhteensä 113 konserttia 26 maassa. Kiertueesta tehtiin dokumenttielokuva "Lord Don’t Slow Me Down", joka julkaistiin syksyllä 2007 yhdessä samannimisen singlen kanssa.
Singlejulkaisut.
Kaikille singleille kuvattiin myös musiikkivideot, jotka on sittemmin julkaistu muun muassa videopalvelu YouTubessa.
Saksalaiset

Saksalaiset () ovat germaanista kieltä puhuva kansa, jonka kooksi lasketaan määritelmästä riippuen noin .
Saksalaisuus muodostuu ensisijaisesti saksankielisyydestä ja Saksan liittotasavaltaan kohdistuvasta samastumisesta. Saksan liittotasavallan ulkopuolella elää saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisiä, jotka joskus samaistuvat saksalaisiin. Saksankieliset ovat enemmistönä myös Itävallassa, Sveitsissä ja niiden välissä sijaitsevassa Liechtensteinissa. Saksankielisiä vähemmistöjä on myös Etelä-Tanskassa, Italiaan kuuluvassa Etelä-Tirolissa sekä itäisessä Belgiassa.
Saksalaisten historia.
Saksankieliset väestöt elivät keskiajalta lähtien monien eri kokoisten valtioiden alueelle hajautuneina. Kulttuuri- ja murre-erot olivat ja ovat yhä suuret. Saksalaisten keskuudessa kulkee myös katolisten ja protestanttien uskontoraja. Hansan ja muun kaupan myötä saksankielinen asutus levisi Itämeren rannikoille (baltiansaksalaiset). Eri puolilla Keski-Eurooppaa kaupunkien kauppiaat olivat saksankielisiä. Esimerkiksi Transilvaniaan muutti merkittävä määrä saksalaisia. Suuri määrä saksalaisia siirtyi myös viljelemään maata Venäjälle saksalaissyntyisen keisarinna Katariina Suuren pyynnöstä. Heidän jälkeläisiään kutsutaan Volgan saksalaisiksi (saks. Wolgadeutsche).
Kun saksalainen nationalismi voimistui 1800-luvulla, esiintyi ristiriitaisia näkemyksiä siitä, mitä ihmisryhmiä saksalaiset-käsitteen alle voitaisiin sulkea. Jotkut esimerkiksi lukivat saksalaisten joukkoon hollantilaiset, koska näiden puhuma kieli oli lähellä saksaa. Vuonna 1871 perustettu Saksan keisarikunta miellettiin saksalaiseksi kansallisvaltioksi. Keisarillisen Saksan ja sitä seuranneiden saksalaisten kansallisvaltioiden ulkopuolelle on kuitenkin jäänyt merkittäviä saksankielisiä tai saksalaistaustaisia ihmisryhmiä.
Osa näistä ryhmistä pitää tai on pitänyt itseään saksalaisina. Euroopan alueella tällaisista ryhmistä suurin ovat itävaltalaiset. Itävaltalaisen identiteetin suhde saksalaisiin kansallisvaltioihin on vaihdellut. Ennen toista maailmansotaa suurin osa itävaltalaisista katsoi olevansa saksalaisia, mutta Itävallan perustamisen yhteydessä sitä kiellettiin liittymästä Saksaan. Natsi-Saksan Itävallan-liittämisen ja hävityn sodan jälkeen tilanne kuitenkin muuttui, ja itävaltalaiset alkoivat kokea enemmissä määrin olevansa oma erillinen kansansa. Sveitsin saksalaiset ja saksaa puhuvat ihmiset kokevat muodostavansa oman, saksankielisen ominaiskulttuurinsa. Alsacen ja Lorrainen (saks. Elsass) ja "Lothringen") saksankielisen väestön edustajat ovat identiteetiltään olleet usein pikemminkin ranskalaisia kuin saksalaisia. 
Edellä mainittujen ohella monissa muissakin valtioissa on asunut ja asuu ihmisiä, joiden juuret ovat saksankielisten ihmisten historiallisissa muuttoliikkeissä, ja joiden keskuudessa saksan kieli on saattanut säilyä näihin päiviin saakka. Esimerkiksi Baltiaan ja moniin Itä-Euroopan maihin syntyi saksalaista asutusta jo keskiajalla.
Ranskan Louisiana

Ranskan Louisiana () on eurooppalaisten Pohjois-Amerikan valloitukseen liittyvä termi. Ranskalla oli muiden eurooppalaisten merivaltojen ohella huomattavat suunnitelmat lännen siirtomaan varalle. Louisiana, joka oli merkittävästi nykyistä Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiota laajempi, kuului osana suureen "la Nouvelle France" (Uusi Ranska) -nimiseen alueeseen. Muut osat olivat Kanadassa (St Lawrencejoen laakso), Acadia (Nykyisen Quebecin ja Uuden Englannin rannikko), Hudsoninlahti ja Terre Neuve (Newfoundland). 
Historia.
Louisiana kuului löyhästi Ranskalle jo 1500-luvulta, jolloin ensimmäiset tutkimusretkeilijät ja turkiskauppiaat saapuivat Suurille järville ja Mississippijoelle. Ranskalaiset kävivät kauppaa intiaanien kanssa. Kuuluisimpia ranskalaisia Louisianan alueen tutkijoita olivat Louis Joliet, Jacques Marquette, Sieur de La Salle ja Pierre Laclède. Hallintokaupunkina oli Nouvelle-Orléans.
Siirtokunnan perustajina pidetään ranskalaisia veljeksiä Pierre le Moyne d'Iberville ja Jean Baptiste le Moyne de Bienville. Suurimmillaan 1700-luvun alussa alue käsitti koko keskisen Pohjois-Amerikan alangon Appalakeilta Kalliovuorille. Seitsenvuotisen sodan päätteeksi 1763 Ranska luovutti Mississipin itäpuolisen osan Englannille, länsipuoli jäi epäselvästi Ranskan ja Espanjan sekahallintoon. Napoleon Bonaparten aikana 1801 Ranska sai länsipuolisen Louisianan nimellisesti kokonaan ja myi sen 1803 Thomas Jeffersonin johtamille Yhdysvalloille. Kauppasumma oli 80 miljoonaa Ranskan frangia eli 15 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria.
Louisianan osavaltio perustettiin 1812, loppu alue muodosti aluksi Missourin territorion.
Territorioon kuuluivat kokonaan Arkansasin, Missourin, Iowan, Oklahoman ja Kansasin nykyiset osavaltiot sekä osittain Minnesotan, Etelä-Dakotan, Pohjois-Dakotan, Montana, Wyomingn ja Coloradon osavaltiot ja pieniä osia Texasista.
St. Louisin maailmannäyttely 1904, nimeltään Louisiana Purchase Expedition, oli omistettu tälle sata vuotta vanhalle kaupalle.
Panathinaikos

Panathinaikos Athlitikos Omilos () on ateenalainen urheiluseura. Panathinaikosilla on kaikkiaan 20 jaostoa eri lajeissa. Seuran tunnus on vihreä kolmiapila.
Panathinaikosin perusti Georgios Kalafatis vuonna 1908, kun hän yhdessä 40 muun urheilijan kanssa erosi Panellinios Gymnastikos Syllogos -seurasta, koska seura ei suostunut perustamaan jalkapallojoukkuetta. Alun perin ainoa laji olikin jalkapallo, kunnes 1919 perustettiin jaostot lento- ja koripallolle sekä yleisurheilulle, ja vuosi vuodelta mukaan on tullut uusia lajeja. Eri lajeissa seura on voittanut kaikkiaan 689 mestaruutta.
Francis G. Slay

Francis Gerard Slay (s. 18. maaliskuuta 1955) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi St. Louisin kaupungin pormestarina vuosina 2001-2017. Hän voitti demokraattien esivaalissa edeltäjänsä Clarence Harmonin. Slay syntyi St. Louisissa vuonna 1955 poliittisesti aktiiviseen perheeseen. Hän opiskeli yhteiskuntatieteitä ja oikeustiedettä Saint Louisin yliopistossa. Valmistuttuaan hän toimi itäisen Missourin asioita hoitavan osaston apulaislakimiehenä, mutta siirtyi sittemmin yksityiseen lakiasiaintoimistoon, jossa hän erikoistui kauppalainsäädäntöön. 
Slaystä tuli St. Louisin lautamiesten (Aldermen) puheenjohtaja vuonna 1985. Vuonna 2001 hänet valittiin ensimmäisen kerran kaupungin pormestariksi ja uudelleen 2005. Hän on osallistunut kiistanalaisiin hankkeisiin, kuten baseballseura Cardinalsin stadionin rakennuttamiseen alakaupunkiin sekä vanhan postitalon purattamiseen pysäköintitalon tieltä.
Puoluekannaltaan Slay on demokraatti. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta.
Usherin oireyhtymä

Usherin oireyhtymä on perinnöllinen sairaus, joka aiheuttaa kuulo- ja näkövamman. Se on yleisin kuurosokeutumista aiheuttavista oireyhtymistä. Siihen liittyy etenevä näkövamman aiheuttava verkkokalvorappeuma, sisäkorvaperäinen kuulovamma ja vaihtelevasti tasapainoelimen häiriö. 
Usherin oireyhtymä on peittyvästi periytyvä. Toisin sanoen ihminen voi kantaa sitä aiheuttavaa perimää sairastamatta itse sairautta. Ihminen sairastuu Usherin oireyhtymään ainoastaan, jos hän saa molemmilta vanhemmiltaan sitä aiheuttavan virheellisen geenin. Usherin oireyhtymä on nimetty skotlantilaisen C. H. Usherin mukaan, joka kuvasi sen vuonna 1914. Suomessa potilaita syntyy vuosittain noin 2–3.
Oireyhtymä jaetaan kolmeen päätyyppiin, joista Suomessa tavallisin on III. Usherin oireyhtymä III on hyvin harvinainen muualla maailmassa ja siksi osa ns. suomalaista tautiperintöä. Sairaus on harvinainen myös Suomessa, jossa siitä kärsii arviolta noin 300 ihmistä. 
Näkövammautumiseen saattaa kuulua hämäräsokeutta. Näkövammautumisprosessi ei tapahdu kovin nopeasti, ja monesti näönjäänteitä on vielä vanhallakin iällä. 
Usherin oireyhtymän tyypit.
Usher I.
Usher I on vaikea sairaus. Potilaan kuuroutuminen alkaa pian syntymän jälkeen. Myös hänen tasapainoelimensä toiminta on häiriintynyt, jolloin motorinen kehitys hidastuu. Näön heikkenemisen aiheuttaa verkkokalvorappeuma, ja varhainen merkki näkövammautumisesta saattaa olla esimerkiksi hämäräsokeus. 
Muutaman ihmisen noin 100 000:sta uskotaan kärsivän Usherin oireyhtymän I-tyypistä. Usher I jaetaan edelleen seitsemään sairaustyyppiin, joiden nimet ovat Usher IA, IB, IC, ID, IE, IF ja IG. 
Usher II.
Usher II -potilaiden kuulovamma ei ole niin vaikea-asteinen kuin Usher I -potilailla, ja se etenee hitaasti. Näkövammautuminen alkaa tyypillisesti nuoruus- tai aikuisiällä. Tästä tautimuodosta kärsivillä ei kuitenkaan esiinny tasapainoelimen toimintahäiriöitä. 
Usher II on maailmanlaajuisesti yleisin Usher-muoto. Se jakautuu ainakin kolmeen alatyyppiin.
Usher III.
Usher III -oireyhtymä on Suomessa yleisempi kuin missään muualla maailmassa. Suomessa sairaus on harvinainen, ja muualla maailmassa sitä tavataan hyvin satunnaisesti. Usher III -tyypistä kärsivän kuulovamma on alun perin lievä ja alkaa vaikeutua vasta, kun puhekyky on jo hankittu. Potilailla esiintyy tasapainoelimen toiminnan häiriöitä. Lopulta sairaus johtaa kuulonäkövammaisuuteen.
Rudy Sarzo

Rudy Sarzo (s. 18. marraskuuta 1950 Kuuba) on yhdysvaltalainen rockmuusikko ja basisti, joka on toiminut uransa aikana useissa eri yhtyeissä. 
Historia.
Rudy Sarzo syntyi ja vietti varhaislapsuutensa Kuubassa, kunnes muutti Yhdysvaltoihin perheensä mukana. Hän soitteli 1970-luvulla pienemmissä klubiyhtyeissä kunnes vuonna 1978 hän liittyi Los Angelesilaiseen Quiet Riot -yhtyeeseen basistiksi. Quiet Riot oli jo tehnyt kaksi albumia, mutta ne oli julkaistu vain Japanissa. Yhtye oli suosittu Los Angelesin klubiympyröissä, mutta levytyssopimusta kotimaassa ei alkanut kuulua. Kitaristina yhtyeessä oli huippulahjakas Randy Rhoads, joka liittyikin Ozzy Osbournen sooloyhtyeeseen vuonna 1979, ja tämän jälkeen Quiet Riot hajosi. 
Vuoden 1981 keväällä Ozzy Osbourne erotti yhtyeestään basisti Bob Daisleyn ja rumpali Lee Kerslaken. Kitaristi Randy Rhoads muisti Sarzon ja Sarzo pääsi basistiksi yhtyeeseen. Rumpuihin tuli Tommy Aldridge. Ozzy Osbourne nousi suosioon Pohjois-Amerikassa suurilla kiertueillaan ja kyseenalaisilla tempauksillaan, kuten puremalla elävää lepakkoa kesken konsertin. Myös Randy Rhoadsin kitarointi sai arvostusta. Vuoden 1982 maaliskuussa yhtyettä kohtasi tragedia kun Randy Rhoads kuoli lento-onnettomuudessa. Ystävänsä menettämisestä järkyttynyt Sarzo pysyi yhtyeessä aina vuoden 1982 syksyyn asti ja oli mukana "Speak Of The Devil" -livealbumilla sekä vuonna 1987 Rhoadsin muistoksi julkaistulla (vuosina 1980–1981 nauhoitetulla) "Tribute"-livealbumilla.
Seuraavaksi Sarzo palasi laulaja Kevin DuBrown uudelleenkasaamaan Quiet Riotiin. Vuonna 1983 julkaistu "Metal Health" nousi USA:n albumilistan ykköseksi ja singlenä julkaistu Slade-cover ”Cum On Feel The Noize” ylsi top-5:een. Myös seuraavana vuonna julkaistu "Condition Critical" myi hyvin, joskaan ei edeltäjänsä tasoisesti. Toisen levyn jälkeen Sarzo jätti yhtyeen ja perusti Tommy Aldridgen, laulaja Rob Rockin ja kitaristi Tony MacAlpinen kanssa projektiyhtyeen M.A.R.S.. Se julkaisi vuonna 1987 "" -nimisen albumin. 
Sarzo ja Aldridge liittyivät vuonna 1987 Whitesnaken kiertueyhtyeeseen promotoimaan miljoonamyyntiin yltänyttä "1987"-albumia. Whitesnaken uusi, "MTV-ystävällinen" kaupallinen tyyli puri yleisöön ja yhtye soitti täysille saleille. Seuraava albumi "Slip Of The Tongue" julkaistiin vuonna 1989 ja sitä seuranneen kiertueen jälkeen keulahahmo David Coverdale laittoi yhtyeen telakalle. Vuonna 1994 Whitesnake-miehet kitaristi Adrian Vandenberg, Sarzo, Aldridge mukanaan laulaja Ron Young perustivat Manic Eden-yhtyeen joka julkaisi samannimisen albumin samana vuonna. 
1990-luvun lopulla Quiet Riot kasattiin jälleen uudelleen ja Sarzo palasi yhtyeeseen basistiksi. Yhtye teki pari albumia ja kiertueita mutta Kevin DuBrown hankala persoona alkoi haitata yhtyeen kemiaa jonka seurauksena yhtye jälleen hajosi. Tämän jälkeen Sarzo oli mukana Yngwie Malmsteenin kiertuebändissä ja vuodesta 2004 eteenpäin Sarzo on ollut Dio-yhtyeen jäsen. Vuonna 2007 Ronnie James Dion ollessa Heaven And Hell -projektissa, Sarzo soittaa bassoa Blue Öyster Cultissa.
Diskografia.
Ozzy Osbourne:
Quiet Riot:
M.A.R.S.:
Whitesnake:
Sam Kinison:
Manic Eden:
Funeral doom

 
Funeral doom on metallimusiikin tyylilaji, doom metallin äärimmäisen hidas muoto, joka painottaa epätoivon ja tyhjyyden ilmapiiriä. Se on soinniltaan erittäin raskasta ja kaikki doom metallille tunnusomaiset piirteet on siinä viety äärimmilleen. Funeral doomille tyypillistä ovat kymmenien minuuttien mittaiset, hidastempoiset kappaleet, death metalliin viittaavat laulumörinät, depressiiviset sanoitukset ja melankoliset kitaramelodiat. Myös kosketinsoittimien käyttö on yleistä.
Funeral doomin pioneereiksi voidaan laskea suomalaiset Skepticism ja Thergothon sekä norjalainen Funeral. Genre on hyvin pitkälle kehittynyt Suomessa, ja nykyiseen tyyliin sen muovasikin suomalainen Skepticism. Nykyisistä suomalaisista yhtyeistä funeral doomia edustavat myös Wormphlegm, Shape of Despair, My Shameful, Ordog, Tyranny, MistGuide ja Colosseum, jonka musiikissa on vaikutteita myös dark ambientista ja klassisesta musiikista.
Crow

Crow () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut Alex Proyas. "Crow" on samannimisen kulttielokuvasarjan ensimmäinen osa, joka perustuu James O’Barrin samannimiseen sarjakuvaan.
Juoni.
Elokuva kertoo Eric Draven -nimisestä miehestä, joka eräänä iltana kotiinsa saapuessaan löytää jengiläisiä kodistaan, raiskaamassa tulevaa vaimoaan Shellyä. Ericiä ammutaan, ja hän putoaa ikkunasta ulos ja kuolee. Vuotta myöhemmin korppi herättää Ericin eloon, jotta hän voisi kostaa murhaajilleen.
Kuolintapaus.
Päänäyttelijä Brandon Lee sai kuvauksissa tapaturmaisesti surmansa, kun hänen vastanäyttelijänsä Michael Massee ampui häntä mahaan aseella, jonka piti sisältää vain paukkupatruunoita. 
Aseeseen oli ennen kohtalokasta kohtausta ladattu oikeita patruunoita, joista oli poistettu luoti. Syystä tai toisesta kiireiseltä työryhmältä jäi huomaamatta yhden patruunan luoti. Jossakin vaiheessa ennen ammuntakohtausta asetta oli käsitelty niin, että patruunassa ollut nalli laukesi, jolloin syntyi riittävästi työntövoimaa luodille työntyä aseen piippuun. Kuvauspäivänä aseista vastannut spesialisti lähetettiin ennen ammuntakohtausta kotiin, jolloin aseesta jäi vastaamaan kuvausten lavastaja. Hän ei ollut täysin tietoinen turvallisuusmääräyksistä, joten aseen tarkastus ennen sen käyttöä jäi väliin. Näistä syistä johtuen ei piipussa ollutta oikeaa luotia havaittu ajoissa. Kohtauksessa käytettyjen paukkupatruunoiden vähäinen, mutta riittävä mustan ruudin määrä sai piipussa olleen oikean luodin vauhtiin ja tämä koitui Brandon Leen kohtaloksi. Elokuva saatettiin kaikesta huolimatta loppuun Brandon Leen kunniaksi.
Jatko-osat.
"Crow 2 – enkelten kaupunki" (1996) on "Crow"-sarjan toinen osa. Jatko-osan päähenkilö on Ashe (Vincent Perez). Hän herää kuolleista, koska oli poikansa kanssa väärässä paikassa, väärään aikaan. Vuotta ennen heräämistä hän oli vahingossa todistanut huumejengin tekemää murhaa. Ashe ja hänen poikansa murhataan huumepomon käskystä. Ashe alkaa raivoissaan tappaa poikansa murhaan osallisia, mutta huomaamattaan samalla rakastuu häntä auttavaan kuolevaiseen, Sarahiin (Mia Kirshner).
"The Crow – Stairway to Heaven" (1998) on sarjasta tehty 22-osainen minisarja, jonka pääosassa on Mark Dacascos.
" (2000) on elokuvan kolmas osa, jonka pääosissa ovat Eric Mabius ja Kirsten Dunst.
" (2005) on sarjan neljäs osa. Päähenkilöitä näyttelevät Edward Furlong, Tara Reid ja David Boreanaz. James ”Jimmy” Cuervo (Furlong) ja tämän morsian, Lily, murhataan juuri ennen näiden vihkimistä muinaisessa riitissä, jonka tarkoituksena on tehdä Lucrez Crash (Boreanaz) nimisestä kirkolle ja maailmalle katkeroituneesta entisestä papista Saatana ja nostaa Helvetti maan päälle. Jimmy herää kuolleista kostamaan Lucille ja tämän jengille.
Arvioita.
Roger Ebert antoi elokuvalle kolme ja puoli tähteä viidestä kuvaillen sitä parhaaksi sarjakuvan elokuvasovitukseksi, jonka hän on koskaan nähnyt ja hän kehui myös elokuvan visuaalista lavastusta sekä toteutusta.
Dookie

Dookie on punk rock -yhtye Green Dayn kolmas albumi. Albumi äänitettiin vuonna 1993, ja se julkaistiin 1. helmikuuta 1994. Singlet ”When I Come Around”, ”Basket Case” ja ”Longview” pääsivät kaikki listaykkösiksi. Kappaleiden musiikkivideot saivat aikanaan paljon aikaa MTV:llä, mikä lisäsi yhtyeen ja albumin näkyvyyttä.
"Dookielta" julkaistiin viisi singleä: ”Longview”, uudelleennauhoitettu ”Welcome to Paradise”, ”Basket Case” sekä radiosinglet ”She” ja ”When I Come Around”. Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 20 miljoonaa kappaletta. Se on Green Dayn ainoa timanttialbumi. Albumi voitti Grammy-palkinnon parhaana vaihtoehtoalbumina vuonna 1995. Se nousi monien kriitikoiden vuoden 1994 parhaiden albumien listoille.
Albumi on hyvin merkittävä sen takia, että se teki punkin uudelleen suosituksi Yhdysvalloissa ja muualla maailmaa 1990-luvun aikana.
Albumin nimeksi olisi aluksi pitänyt antaa ”Liquid Dookie”, mutta nimi vaihdettiin juuri ennen albumin julkaisua, koska Green Dayn jäsenet ajattelivat alkuperäisen nimen olevan sittenkin liian ällöttävä (Dookie on suomennettuna ’pökäle’).
Yhtye julkaisi 30-vuotisjuhlapainoksen Dookiesta 29. syyskuuta 2023, joka sisälsi demoja, ylijäämiä ja kaksi livekonserttia.
Yhtye on tehnyt yhteistyötä taidestudio Brainin kanssa ja luonut Dookie Demastered -projektin, jossa jokainen albumin kappale julkaistaan ainutlaatuisessa muodossa. Esimerkiksi "Having A Blast" julkaistaan tietokoneen disketillä, "Longview" ovikellona, "Chump" Teddy Ruxpin -pehmonallena, "Welcome To Paradise" Game Boy -pelikasettina, "Emenius Sleepus" vanhan puhelinvastaajan nauhana ja "Pulling Teeth" soivana hammasharjana.
Sankt Moritz

Sankt Moritz () on kaupunki sekä talviurheilu- ja kylpyläkeskus Ylä-Engadinin laaksossa, Graubündenin kantonissa, Sveitsissä. Sankt Moritz sijaitsee Malojan hallintoalueella.
Sijainti.
Sankt Moritzin kylä sijaitsee noin 1 800 metrin korkeudessa Sankt Moritzin järven rannalla ja lähivuorten rinteillä. Kunnan korkein kohta on Piz Julier (3 380 m mpy.).
Asukkaat.
Vakituisia asukkaita kunnassa on noin 5 000, joista 40 prosenttia on ulkomaalaisia. Lisäksi kausittaisia siirtotyöläisiä on noin 3 000.
Urheilukeskus.
Sankt Moritzissa sijaitsee Corviglian laskettelukeskus. Siellä on järjestetty talviolympialaiset vuosina 1928 ja 1948 sekä alppihiihdon MM-kilpailut vuosina 1934, 1974, 2003 ja 2017. Sankt Moritzissa sijaitsee lisäksi yksi harvoista kelkkailun keinotekoisista suorituspaikoista, joten siellä on järjestetty myös lukuisia eri kelkkailulajien arvokilpailuja. Skeleton eli mahakelkkailu on peräisin Sankt Moritzista.
Liikenneyhteydet.
Innjoen varressa kulkeva päätie 27 () kulkee kaupungin läpi. Maantieyhteys Italiaan on muun muassa Berninasolan yli Tiranoon. Sankt Moritz on Rhätische Bahn -rautatieyhtiön tärkeimpiä solmuasemia.
Sankt Moritzista on suora linja-autoyhteys muun muassa kantonin pääkaupunkiin Churiin ja Italian Chiavennaan. Paikallisia bussireittejä on kymmenkunta. Sankt Moritzista on suora junayhteys Churiin, Italian Tiranoon ja Engadinin laakson itäosiin. Sankt Moritz on Glacier Express ja Bernina Express -matkailujunien pääteasema. Lisäksi laaksosta pääsee vuorille useilla köysiradoilla.
Sankt Moritzin naapurikunnassa, Samedanissa, on kansainvälinen lentokenttä.
Yellowhead Highway

The Yellowhead Highway -maantie Kanadassa on itä-länsisuuntainen valtaväylä, joka yhdistää Brittiläisen Kolumbian, Albertan, Saskatchewanin ja Manitoban provinssin. Vaikka Yellowhead Highway on osa Trans-Canada Highway -tieverkkoa, ei sitä pidä sekoittaa alkuperäiseen Trans-Canada Highway -maantiehen, joka kulkee etelämpänä. Yellowhead Highwayn tunnus on koko matkalla "Highway 16".
Tie ylittää Kanadan kalliovuoret Mount Robson Provincial Park luonnonpuiston ja Jasperin kansallispuiston alueilla Yellowhead Pass -solaa pitkin, 1 130 metrin korkeudella merenpinnasta. Yellowhead-sola ja tie on molemmat nimetty irokeesi-métis-turkiskauppias Pierre Bostonaisin mukaan. Hänen lempinimensä oli Tête Jaune (ranskaksi tarkoittaa keltaista päätä), jonka hän sai vaaleista hiuksistaan.
Tien länsipää sijaitsee Grahaminsaarella, Massetin kylässä, Brittiläisessä Kolumbiassa. Tie kulkee 101 kilometrin matkan saaren läpi Skidegaten satamaan, josta on 172 kilometrin mittainen lauttayhteys mannermaalle Prince Rupertiin.
Prince Rupertista tie kulkee kaakkoon 724 kilometrin matkan Prince Georgen kaupunkiin, ja edelleen 268 kilometriä Tête Jaune Cacheen. 100 kilometriä Tête Jaune Cachesta länteen tullaan Albertan puolelle ajamalla Kalliovuorten ylitse lähellä Jasperia. 366 kilometriä tästä tie kulkee Edmontonin läpi, 532 km myöhemmin Saskatoonin lävitse. Tie yhtyy Trans-Canada Highwayhin Portage la Prairiessa Manitobassa, 697 km Saskatoonista länteen. Virallisesti tien itäinen pää on The Forksissa Winnipegissä. Lauttamatkat mukaan lukien reitin pituus on 3 057 kilometriä.
"The Yellowhead Highway Association" on pyrkinyt jatkamaan Yellowhead Highwayn nimeä kantavaa tietä aina Abbotsfordiin saakka. Tästä seuraisi se, että osuus tiestä olisi yhtäaikaisesti sekä Yellowhead Highwaytä että Trans-Canada Highwaytä.
Historia.
Ajatus Yellowhead tiestä syntyi pian ensimmäisen maailmansodan päättymisen jälkeen. Maanmittaaja Fred Driscoll ehdotti tietä rakennettavaksi hylätyn rautatielinjauksen paikalle, ja yhdessä Edmonton Automobile and Good Roads Associationin johtaja Charles Grantin kanssa perustivat kilpailun, jossa palkintona oli kultainen mitali ensimmäiselle autokunnalle, joka matkustaisi Edmontonista Victoriaan. Ensimmäisenä Edmontonista matkalle 17. kesäkuuta 1922 lähtivät Charles Neiymer ja Frank Silverthorne Overland Four -autolla. Viikkoa myöhemmin George Gordon ja J. Sims lähtivät samalle matkalle Ford Model T -autolla. Molemmat ryhmät saapuivat Victoriaan 4. heinäkuuta ja molemmat saivat palkinnokseen kultaisen mitalin.
Toisen maailmansodan aikana tien rakentamisessa käytettiin internoituja japanilaisia, Noin 1500 rakentajaa perusparansivat 30 kilometriä hylättyä rautatienpohjaa tieksi, rakensivat kokonaan uutta tietä 40 kilometriä ja 19 siltaa. Vuonna 1944 metsäautotietyyppinen tie (Tote road) oli valmis. Vuonna 1952 Trans Mountain Oil Pipe Line Company rakensi öljyputken tielinjauksen viereen ja rakennustöiden aikana metsäautotie tuhoutui lähes täysin. Vuoteen 1969 mennessä tie oli rakennettu uudelleen ja asfaltoitu. Seuraavan vuoden elokuussa Brittiläisen Kolumbian pääministeri W.A.C. Bennett avasi Yellowhead -tien virallisesti.
FM-synteesi

FM-synteesi () on äänen syntesoinnin muoto, jossa äänen sävyä muutetaan taajuusmodulaation avulla. Tällöin yksinkertaista aaltomuotoa muokataan moduloimalla sitä toisella signaalilla, joka myös on kuuloalueella.
Analogisissa syntetisaattoreissa FM-synteesin toteuttaminen ei useinkaan ole käytännöllistä, koska analogiset oskillaattorit ovat luonteeltaan epävakaita. Digitaalisissa syntetisaattoreissa FM-synteesi sen sijaan on helppo toteuttaa matemaattisella tarkkuudella, ja FM-synteesi olikin 1980-luvulla käytetyin synteesimuoto Yamahan DX-sarjan, erityisesti huippusuositun DX7:n, myötä.
Historia.
FM-synteesin kehitti John Chowning Stanfordin yliopistossa 1960-luvun lopulla. Muita synteesimenetelmiä oli kaupallisessa käytössä, mutta ne olivat huomattavan kalliita. Stanford patentoi tekniikan ja yritti lisensoida sitä Hammondille ja Wurlitzerille, jotka eivät kiinnostuneet. Yamaha kiinnostui tekniikasta ja lisensoi sen ensin tutkimusta varten ja vuonna 1975 hankki siihen yksinoikeuden. Yamaha julkaisi ensimmäisen kaupallisen FM-synteesiä käyttävän Yamaha GS1 -syntetisaattorin vuonna 1980 ja Yamaha DX7:n vuonna 1982.
Kelkkailu

Kelkkailu on kilpaurheilun muoto, jonka eri lajityyppien yhdistävä piirre on pyrkimys edetä kelkalla tarkoitusta varten suunniteltu rata mahdollisimman nopeasti.
Ratakelkkailulajeja ovat mahakelkkailu (skeleton), rattikelkkailu (bobsleigh) sekä ohjaskelkkailu (luge) keino- ja luonnonradoilla. Kelkkailu on jakautunut lajeittain kahteen eri liittoon, jossa skeletonia ja rattikelkkailua hallinnoi kansainvälinen kelkkailuliitto FIBT "(Federation Internationale de Bobsleigh et de Tobaganning)" ja ohjaskelkkailua lajin erikoisliitto FIL "(Fédération Internationale de Luge de Course)".
Suomessa kansainvälisen ohjaskelkkailuliiton FIL:in jäsen on Suomen Kelkkailuliitto ja kansainvälinen kelkkailuliiton FIBT:n jäsen on Bob- ja Skeletonliitto.
Ohjaskelkkailu.
Ohjaskelkkailussa maataan kelkan päällä selällään jalat menosuuntaa kohti. Ohjaskelkkailussa kilpaillaan sekä yksin- että parikilpailussa, jossa toinen kilpailija makaa selällään toisen alaruumiin päällä. Erityisen suosittua laji on Saksassa, Itävallassa ja Italiassa.
Ohjaskelkkailuun soveltuvia keinoratoja on maailmassa vain 17 kappaletta 10 eri maassa. Uusien ratojen rakentaminen on kallista, eikä niitä rakenneta yleensä kuin talviolympialaisten kilpailupaikoiksi. Tämän johdosta lajista on olemassa kansainvälisen liiton hyväksymä ja hallinnoima luonnonradoille suunniteltu muunnos, jota yritetään myös saada "isoveljensä" tapaan olympialajiksi. 
Rattikelkkailu.
Rattikelkkailussa kilpaillaan kahden ja neljän hengen kelkoilla. Kelkkoja ohjataan vaijereilla. Rattikelkkailu on ollut olympiaohjelmassa ensimmäisistä kisoista lähtien lukuun ottamatta 1960 Squaw Valleyn kisoja. 
Rattikelkkailuun soveltuvia ratoja on maailmassa ainoastaan 12, joista ainoastaan Sankt Moritzissa sijaitseva rata on luonnonjäästä valmistettu.
Skeleton.
Skeletonissa eli mahakelkkailussa kilpailija makaa kelkan päällä mahallaan pää menosuuntaa kohti. Kilpailuja käydään keinoradoilla. Olympialaisten ohjelmassa laji on ollut vuosina 1928 ja 1948 sekä vuodesta 2002 lähtien.
HSCSD

High Speed Circuit Switched Data (HSCSD) on 2,5-sukupolveen kuuluva piirikytkentäinen GSM-verkon laajennus, joka mahdollistaa tavallista GSM:ää nopeamman tiedonsiirron päätelaitteen ja verkon välillä. Tiedonsiirtonopeus on enimmillään noin neljä kertaa suurempi verrattuna GSM-verkon Circuit Switched Datan (CSD) tiedonsiirtonopeuteen. 
HSCSD:n suuri tiedonsiirtonopeus perustuu siihen, että HSCSD-tekniikka käyttää enimmillään neljää aikapaikkaa verrattuna GSM:n verkon datasiirron yhteen aikapaikkaan. GPRS on HSCSD:n jälkeen 2000-vuosikymmenen alussa käyttöön otettu pakettikytkentäinen tekniikka, joka mahdollistaa nopeamman ja tehokkaamman tiedonsiirron.
Yksi HSCSD:n uudistuksista oli mahdollisuus valita erilaisista tiedonsiirron virheenkorjauksen tasoista. Alkuperäinen virheenkorjaus GSM:ssä oli tarkoitettu toimimaan koko verkon kattamalla alueella ja huonoimmissa mahdollisissa olosuhteissa. Tämä tarkoittaa sitä että suuri osa GSM:n tiedonsiirtokapasiteetista on varattu korjausdatalle. HSCSD tarjoaa eri tasoista virheenkorjausta riippuen radioyhteyden laadusta tukiasemaan. Parhaissa olosuhteissa voidaan yltää 14,4 kb/s nopeuteen yhdellä aikapaikalla normaalin 9,6 kb/s sijasta. Toinen uudistus oli mahdollisuus käyttää useampaa aikapaikkaa yhden sijasta. Kaikkia neljää aikapaikkaa käytettäessä voitiin tiedonsiirtonopeutta nostaa 57,6 kb/s:n (eli 4 × 14,4 kb/s). Huonoimmissakin olosuhteissa virheenkorjausta käytettäessä ylletään useampaa aikapaikkaa käyttämällä 38,4 kb/s nopeuteen. HSCSD edellyttää käyttämiensä aikapaikkojen varaamista pelkästään yhdelle käyttäjälle. On mahdollista että datapuhelua muodotettaessa tai sen aikana aikapaikkoja ei kyetä varaamaan täyden tiedonsiirtokapasiteetin mahdollistamiseksi, koska matkapuhelinverkkossa äänipuhelut on saatettu priorisoida dataliikenteen edelle.
Tyypillisesti useampaa aikapaikkaa käyttävä HSCSD -datapuhelu oli hinnoiteltu kallimmaksi kuin normaalin puhelun hintainen yhtä aikapaikkaa käyttävä datapuhelu. Tämä teki siitä suhteellisen kallista verrattuna siihen aikaan jolloin varattu yhteys on aktiivisessa käytössä. Tämä on yksi syy miksi pakettivälitteinen GPRS kehitettiin sen korvaajaksi. Määrätyt aikapaikat varanneen HSCSD:n etu verrattuna GPRS:ään on lyhyempi vasteaika, koska sen ei tarvitse GPRS:n tapaan odottaa lupaa lähettää datapaketti verkkoon.
Alijättiläinen

Alijättiläinen on vastaavan väristä pääsarjan tähteä kirkkaampi tähti. Siniset alijättiläiset ovat valkoisia ja keltaisia tähtiä huomattavasti kirkkaampia. Alijättiläiset luetaan spektriluokituksessa kirkkausluokkaan IV. Pääsarjan tähtien ja alijättiläisten välissä on väliluokitus IV-V. Tyypillinen alijättiläinen on Achernar ja hieman himmeä alijättiläinen Procyon A ja Spica, Shaula, Alnair, Alioth, Menkalinan,
Alhena, Zeta Lyrae. Auringosta tulee keltainen alijättiläinen noin 2 miljardin vuoden päästä.
Jukka Rönkä

Jukka Rönkä on suomalainen urheilutoimittaja. Hän toimi syyskuussa 2017 perustetun urheilulehti Elmon päätoimittajana, jota julkaisi hänen omistamansa kustannusyhtiö Lehtimoguli Oy. Lehden julkaisu loppui yrityksen konkurssiin 2021. Sen jälkeen Rönkä on työskennellyt uuden Mitany Media -yhtiön kautta urheiluaiheisen ElmoTV-verkkosivuston parissa.
Vuonna 1991 Rönkä siirtyi "Veikkaaja"-lehden vetäjäksi ja pari vuotta myöhemmin sen päätoimittajaksi. Sen jälkeen hän työskenteli televisio- ja internet-hankkeiden parissa. 
Rönkä siirtyi vuonna 2001 Wellmedia Oy:n julkaiseman Suomen Urheilulehden päätoimittajaksi toimittaen sisältöä lehteen yhdessä Jari Kupilan ja hänen omistamansa Närsäkkälän Viestintä -nimisen yrityksen kautta. Seuraavana vuonna A-lehdet osti lehden, mutta toimitus pysyi edelleen Närsäkkälän Viestinnässä. Rönkä työskenteli lehdessä kesäkuuhun 2017 saakka, kunnes A-lehdet myi sen Sanomille. Hän oli myös A-lehtien omistaman Tuulilasi-lehden päätoimittajana vuosina 2015–2017, toimituksen ollessa Närsäkkälän Viestinnässä. Tuulilasin teko siirtyi takaisin A-lehdille toukokuussa 2017. 
Aiemmin Rönkä on ollut muun muassa Warkauden Lehden toimittajana sekä toimitussihteerinä ja kommentaattorina Yleisradion jalkapallo-ottelulähetyksissä. Rönkä tunnetaan myös intohimoisena Arsenal-fanina.
Vispilä

Vispilä eli vatkain on ruoanvalmistuksessa käytetty väline, jolla muutetaan ruoka-aineen rakennetta. Sopivan viskooseista nesteistä (kuten munanvalkuaisesta) voidaan tehdä vaahtoa sekoittamalla niihin ilmaa; tavallisesti toisiaan hylkivistä nesteistä (esimerkiksi öljy ja vesi) voidaan tehdä emulsiota, esimerkiksi majoneesia. 
Mekaanisia vispilätyyppejä ovat kierrevispilä, pallovispilä, varpuvispilä ja haarukkavatkain eli puuhaarukka. Moottorin pyörittämää vispilää sanotaan sähkövatkaimeksi.
Varpuvispilä on kuorituista koivunvarvuista tehty vispilä. Varpuja kootaan kimppu, joka sidotaan kiertämällä pehmitetyllä vitsaksella. Sidontatapoja on useita. Vispilöitä on ennen tehty etenkin paimenessa oltaessa.
Mladá Boleslav

Mladá Boleslav () on Tšekin tasavallassa Keski-Böömin läänissä sijaitseva kaupunki. Se sijaitsee Iserjoen varrella noin 50 kilometrin päässä pääkaupunki Prahasta. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 44 740 asukasta.
Kaupungin perusti 900-luvulla ruhtinas Boleslav II. Nimitys "Mladá" merkitsee nuorta, erotukseksi vanhasta Boleslavista, eli Stará Boleslavista.
Kuuluisa keihäänheittäjä Jan Železný on kotoisin kaupungista. Mladá Boleslavissa sijaitsee myös Tšekin suurimman autonvalmistajan Škodan tehdas ja museo.
Ystävyyskaupungit.
Mladá Boleslavin ystävyyskaupunkeja ovat:
Flare-muuttuja

Flare-muuttuja tai UV Ceti -muuttuja on punainen kääpiötähti, jossa tapahtuu nopeita leimahduksia, joita kutsutaan roihupurkauksiksi eli ”flareiksi”. Ne ovat Auringon tavallisia flare-purkauksia huomattavasti voimakkaampia, ja niiden syntymekanismi saattaa olla erilainen kuin Auringolla. Flare-tähtiä merkitään muuttuvien tähtien luetteloissa lyhenteellä UV.
Flare-tähti.
Flare-tähdet ovat suhteellisen nuoria punaisia kääpiöitä. Purkaukset liittynevät magneettisen energian äkilliseen vapautumiseen. Nuorilla tähdillä on voimakkaita magneettikenttiä. Auringon ikäinen punainen kääpiö on magneettisesti ajateltuna nuorempi kuin Aurinko; siinä tähden magneettikenttää ruokkiva konvektio on voimakkaampaa.
Tyypillinen flare-tähti on nimikkotähti UV Ceti eli Luyten 726-8 B. Ensimmäiset tunnetut flare-tähdet, V1396 Cygni ja AT Microscopii, löydettiin jo vuonna 1924. Muita tunnettuja flare-tähtiä ovat Proxima Centauri ja Wolf 359.
Flare-tähdet ovat myöhäisiä K-spektriluokan tähtiä tai M-tähtiä, joiden pintalämpötila on 2 500 – 4 000 kelviniä. Näiden tähtien massat ovat 0,6–0,1 Auringon massaa. Tähdissä havaitaan usein emissioviivoja, jotka kertovat kromosfäärin aktiivisuudesta. Niitä ovat ionisoituneen vedyn H-Alfa ja kalsiumin Ca II H&amp;K. Nämä tähdet säteilevät röntgensäteilyä ja pyörivät nopeasti. Monet näistä tähdistä ovat nuorissa tähtiassosiaatioissa, mutta tunnetaan myös vanhoja flare-tähtiä. Monet näistä tähdistä ovat kaksoistähtiä, mikä voi liittyä tähtien flare-aktiivisuuteen. Jotkut ovat myös BY Draconis -tyyppisiä tähdenpilkkumuuttujia.
Flare-purkaus havaitaan laajalla sähkömagneettisen spektrin alueella, joka ulottuu röntgenalueesta näkyvään valoon. Purkauksessa varsinkin tähden vetyviivat vahvistuvat. Se kertoo yli 10 000 kelvinin lämpötilan noususta kirkkauden noustessa yli neljä magnitudia.
Koska kaikki flare-tähdet ovat himmeitä punaisia kääpiöitä, niitä on kyetty havaitsemaan enintään 60 valovuoden säteeltä Auringosta. Flare-tähtiä muistuttavat läheisesti flash-tähdet, jotka liittyvät sumuun ja joita merkitään UVN. Tunnetuin esimerkki flash-tähdestä on V 389 Orionis, jonka spektriluokka on K6Ve. Nämä lienevät hyvin nuoria punaisia kääpiöitä.
Adigenin piirikunta

Adigenin piirikunta () on piirikunta Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 16 462 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 800 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Adigenin kaupunkityyppinen taajama.
Adigenin alueella sijaitsevat Zarzman ja Tšulen historialliset luostarit sekä Abastumanin kylpyläpaikkakunta.
Luteet

Luteet (Heteroptera) ovat nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon kuuluvia hyönteisiä. Maailmanlaajuisesti luteisiin kuuluu yli 50 000 lajia 73 heimossa, ja Suomestakin niitä tunnetaan 500.
Rakenne.
Luteiden koko ja vartalon muoto vaihtelevat paljon. Pää ei liiku vartalon suhteen. Siinä on verkkosilmät ja päälaella kolme pistesilmää. Suuosat ovat muiden nivelkärsäisten tapaan imevät. Imukärsä lähtee pään etuosasta ja levossa eläin pitää sitä vartalon alla. Ruokaillessaan lude taittaa kärsän suoraan eteenpäin. Tuntosarvet muodostuvat enintään viidestä jaokkeesta. Useimmat ludelajit ovat lentokykyisiä ja etusiiven eli "hemelytran" rakenne on ryhmässä hyvin tyypillinen. Aikuisen hyönteisen etusiipi on useimmiten tyviosastaan kova ja nahkamainen kun taas siiven kärkiosa on kalvomainen. Siiven nahkamainen tyviosa, samoin kuin keskiruumis ja siipien väliin jäävä kolmiomainen "scutellum" ovat yleensä värikkäitä. Myös kalvomaiset takasiivet ovat hyvin kehittyneet ja toimivat lentämisessä.
Elinympäristöt.
Useimmat ludelajit elävät kuivalla maalla sekä toukkina että aikuisina. Vesimittarit, vesiskorpioni, sauvalude, malluaiset ja pikkumalluainen ovat sopeutuneet elämään veden välittömässä läheisyydessä tai jopa vedenpinnan alla. Monet ludelajit käyttävät ravinnokseen kasvien nesteitä ja ne hakeutuvat kasvin ravinnepitoisimpiin osiin kuten kasvupisteisiin, kukintoihin ja siemeniin. Luteiden joukossa on myös runsaasti petoja ja osaa niistä käytetään biologisessa torjunnassa koska ne ovat tehokkaita vähentämään kasveja tuhoavia hyönteisiä. Useat luteet ovat hyvin ronkeleita ruokansa suhteen ja kasvinsyöjille saattaa kelvata vain tietty kasvi tai petoluteille vain tietyillä kasveilla elävät kirvat, kempit ja punkit.
Osa lajeista imee verta. Ihmisistä verta imevä lude on lutikka. Verta imevät "Triatoma"-suvun lajit, joita ei esiinny Suomessa, saattavat levittää ihmisiin vaarallista Chagasin tautia. Varmuutta suomalaisten tautiin sairastumiseen ei ole saatu mutta on ollut epäilyjä.
Muodonmuutos.
Muodonvaihdos on osittainen. Munasta kuoriutuva toukka muistuttaa aikuista mutta on siivetön. Lude käy läpi viisi toukkavaihetta ennen aikuistumistaan. Toukkavaiheessa olevien yksilöiden lajinmääritys on usein hankalaa.
Monet luteet puolustautuvat pahanhajuisen eritteen avulla. Tällaisia lajeja on typpyluteiden yläheimossa "Pentatomoidea". Hajurauhaset sijaitsevat keskiruumiin sivuilla ensimmäisten jalkaparien välissä. Jotkin lajit (etenkin "Nepomorpha"-alalahkoon kuuluvat, esimerkiksi vesiskorpioni) voivat pistää käsiteltäessä imukärsällään ja antaa näin varsin kivuliaan kokemuksen ahdistelijalleen.
Alfa2 Canum Venaticorum -muuttuja

Alfa2 Canum Venaticorum -muuttuja eli "magneettinen kemiallisesti poikkeava tähti" on valkoinen pääsarjan tähti, jonka spektri on B8p–A7p. Magneettikentät ovat spektristä päätellen voimakkaita, ja spektrissä esiintyy normaalista poikkeavia piirteitä. Joidenkin alkuaineiden runsaudet vahvistuvat ja toisten heikkenevät. Havaitaan mm. spektriviivojen kahdentuminen Zeeman-efektinä.
Kirkkauden vaihtelu on tyypillisesti vähäinen. Kirkkauden muutosten on oletettu johtuvan tähdenpilkuista ja pyörimisestä. Näiden muuttujien esikuva on Cor Caroli eli Alfa Canum Venaticorum (Alfa CVn).