tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rob Sheridan

Robert "Rob" Sheridan (s. 1979) on yhdysvaltalainen ohjaaja, valokuvaaja ja suunnittelija. Hän on Nine Inch Nails -yhtyeelle töitä vuodesta 1999 lähtien.
Työt Nine Inch Nailsille.
Design
Videot
Mahdia (kuvernementti)

Mahdia () on yksi Tunisian 24 kuvernementista. Se sijaitsee Pohjois-Tunisiassa Välimeren rannikolla ja sen pääkaupunki on Mahdia. Kuvernementissa on 410 812 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2 966 neliökilometriä.
Beside You in Time

Beside You in Time (tunnetaan myös nimellä Halo 22) on Nine Inch Nailsin live -DVD. Se julkaistiin Euroopassa 26. helmikuuta 2007 ja Yhdysvalloissa 27. helmikuuta 2007. "Beside You in Time" on myös Nine Inch Nailsin "With Teeth" -albumilla olevan kappaleen nimi.
Live-DVD:llä on kuvamateriaalia vuosina 2005 ja 2006 olleelta "With Teeth" -kiertueelta, sekä musiikkivideoita ja kuvamateriaalia vuoden 2005 studioharjoituksista.
"Beside You in Time" on saatavilla DVD, HD DVD ja Blu-ray -formaateissa.
Kappaleet.
North American winter tour 2006
North American summer tour 2006
Musiikkivideot
Studioharjoitukset (2005)
Vivi-Ann Sjögren

Vivi-Ann Krstina Sjögren de Serrano (o.s. Widergren; s. 31. toukokuuta 1938 Espoo) on suomenruotsalainen kirjailija ja näyttelijä.
Opiskelu ja ura näyttelijänä.
Vivi-Ann Sjögren kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1956. Vuodesta 1958 lähtien hän on toiminut freelancernäyttelijänä ja -toimittajana radiossa, televisiossa ja suomenruotsalaisissa teattereissa. Yksi hänen merkittävimpiä elokuvaroolejaan on Anna Aaltosen rooli Risto Jarvan elokuvassa "Mies, joka ei osannut sanoa ei" vuonna 1975. Hänen vastanäyttelijöinään toimivat muun muassa Matti Ruohola ja Antti Litja. Lisäksi hän on tehnyt rooleja TV-sarjoissa, joista mainittakoon "Kotikadun" Stina Matsson.
Myös dubbaukset kuuluvat Sjögrenin näyttelijänuraan. Hän toimi kertojana "Muumilaakson tarinoiden" ruotsinkielisessä versiossa. Lisäksi hän ääninäytteli sarjassa Mymmeliä ja Nanaa. Elokuvassa "Kometen kommer" (suomeksi "Muumipeikko ja pyrstötähti") hän ääninäytteli myös Mymmeliä.
Kirjailijanura.
Sjögrenin teokset pohjautuvat pitkälti kirjailijan omaan elämään ja kokemuksiin. Lähes kaikki Vivi-Ann Sjögrenin teokset on käännetty suomeksi. Hänet tunnetaan innokkaana ruoka-aiheisten juttujen kirjoittajana. Hän on kirjoittanut ruokajuttuja "Helsingin Sanomien" kuukausiliitteeseen. Lisäksi hän on laatinut espanjan kielen oppikirjoja. Hänelle myönnettiin Warelius-palkinto vuonna 2020.
Yksityiselämä.
Vivi-Ann Sjögren asuu kotikaupungissaan Espoossa. Hän avioutui vuonna 1965 valokuvaaja Fransisco (Paco) Serrano Cordónin kanssa. Hän jäi leskeksi vuonna 1992. Hänellä on kaksi lasta (s. 1958 ja 1967).
Jenniina Tuokko

Jenniina Tuokko (s. 22. kesäkuuta 1989) valittiin Suomen Neidoksi 2006. Tuokko oli tuolloin juuri täyttänyt 17 vuotta ja oli kisan kuopus. Hän edusti Suomea Miss Maailma -kilpailussa Puolassa syyskuussa 2006. 
Syksyllä 2007 hän jatkoi jo aloittamiaan lukio-opintoja Turun Iltalukiossa ja kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2008.
Schwabing

Schwabing on Baijerin osavaltion pääkaupungin Münchenin pohjoisosassa sijaitseva hallintoalue. Se on jaettu osiin 4 (Schwabing-West) ja 12 (Schwabing-Freimann). Schwabing tunnetaan maineestaan kaupungin taiteilijakorttelina ja on yhä suosittu turistien ja paikallisten vierailukohde siellä sijaitsevien baarien, ravintoloiden ja klubien vuoksi. 
Yksi suosituista kohteista alueella on "Englischer Garten" ("Englantilainen puutarha"), joka on yksi maailman suurimmista julkisista puistoista. 
Schwabingin Leopoldstraßella liikkuu paljon opiskelijoita, koska Münchenin suurimmat yliopistot Ludwig-Maximilians-Universität München ja Technische Universität München (TUM) sijaitsevat viereisellä Maxvorstadtin alueella. Schwabingin pohjoisosassa sijaitsee myös opiskelija-asuntoalue Studentenstadt.
Historiaa.
Adolf Hitler muutti Müncheniin keväällä 1913 ja asettui asumaan vuokralle Schwabingiin. Tuolloin alueella asuivat myös kuuluisat taiteilijat Wassily Kandinsky ja Paul Klee.
Unity Mitford, englantilainen seurapiirinainen ja Hitlerin ystävä ampui itseään Englantilaisessa puistossa syyskuussa 1939 protestina Ison-Britannian sodanjulistukselle Saksaa vastaan.
Albert Anker

Albert Samuel Anker (1. huhtikuuta 1831 Ins, Bernin kantoni, Sveitsi – 16. heinäkuuta 1910 Ins) oli sveitsiläinen taidemaalari. 
Anker syntyi eläinlääkärin kolmesta lapsesta toisena. Hän sai vuosina 1845–1848 kuvataiteellista yksityisopetusta Louis Wallingerilta, mutta päätyi 1850-luvun alussa lukemaan teologiaa. 
Anker suoritti taideopintoja ja myöhemmin työskenteli Pariisissa. Hänestä tehtiin vuonna 1878 Ranskan Kunnialegioonan ritari ja vuonna 1900 Bernin yliopiston kunniatohtori. Hän sai vuonna 1901 aivohalvauksen, jonka seurauksena hän menetti oikean kätensä käyttökyvyn. Hän kuoli synnyinseuduillaan 79-vuotiaana.
Maria Salo

Maria Salo on suomalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. 
Hänen äänensä on tuttu muun muassa piirrossarjoista "Olipa kerran ihminen", "Olipa kerran elämä", "Metrohiiret", "Alfred J. Kwak", "Jonttu-Fantti ja hänen ystävänsä" ja "Maalaishiiri ja kaupunkihiiri" sekä Disneyn elokuvassa "Prinsessa Ruusunen". Hänellä oli myös rooli elokuvassa "Pekka Puupää poliisina" (konstaapeli Virve Toppila).
Causa sui

Causa sui (lat. 'itsensä syy') on filosofinen käsite. "Causa sui" tarkoittaa jotakin, mikä on saanut itse itsensä aikaan.
Perinteisessä länsimaisessa teismissä Jumala ei ole voinut olla minkään muun voiman tai olennon luoma, ja siksi Jumala on joko itse itsensä syy ("causa sui") tai vailla syytä. Esimerkiksi Tuomas Akvinolainen katsoi, ettei mikään voi olla itsensä syy, koska tällöin se olisi ajallisesti itseään aikaisempi, mikä on mahdotonta. Näin hän päätyi jälkimmäiseen vaihtoehtoon: Jumala on vailla syytä eli itse ensimmäinen aikaansaava syy (kosmologinen todistus).
"Causa sui" oli keskeinen käsite muun muassa Baruch Spinozalla, Sigmund Freudilla ja Ernest Beckerillä. Spinozan ajattelussa oli olemassa vain yksi substanssi, ja se oli itsensä syy. Freudilla ja Beckerillä käsite liittyi tarkoitukseen, jonka asia kykeni antamaan itselleen, ja kuolemattomuuteen: jokin kykeni luomaan merkitystä tai jatkamaan merkityksen luomista myös oman elämänsä jälkeen.
Elvīra Ozoliņa

Elvīra Ozoliņa (, s. 8. lokakuuta 1939 Leningrad) on latvialainen, Neuvostoliittoa edustanut keihäänheittäjä. Hän voitti kultaa vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa tuloksella 55,98 m. Vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 54,81 m ja suoritukseensa pettyneenä ajatti päänsä kaljuksi heti kilpailun jälkeen.
Ozoliņa oli naimisissa keihäänheiton olympiavoittajan, huhtikuussa 2020 kuolleen Jānis Lūsisin kanssa. Heidän poikansa Voldemārs Lūsis on myös keihäänheittäjä, joka kilpaili vuosien 2000 ja 2004 kesäolympialaisissa.
Silke Renk

Silke Renk (s. 30. kesäkuuta 1967 Erfurt) on saksalainen keihäänheittäjä.
Hän edusti Itä-Saksaa vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa, ja sijoittui viidenneksi. Vuoden 1990 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui neljänneksi. Vuoden 1991 yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Tokiossa hän sijoittui pronssille.
Seuraavissa kesäolympialaisissa Barcelonassa hän voitti keihäänheiton olympiakultaa tuloksella 68,34 m.
Tessa Sanderson

Tessa Sanderson (s. 14. maaliskuuta 1956 Burnt Savannah, Jamaika) on brittiläinen keihäänheittäjä ja seitsenottelija.
Sanderson syntyi Jamaikalla mutta muutti Wolverhamptoniin Englantiin. Hän oli Britannian paras keihäänheittäjä 1970-luvun alusta 1980-luvulle saakka. Hän saavutti hopeaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978 ja voitti samana vuonna ensimmäisen kolmesta Kansainyhteisön-mestaruudestaan.
Sanderson voitti olympiakultaa vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa tuloksella 69,56, ja hänestä tuli ensimmäinen olympiakultaa yleisurheilun heittolajeissa voittanut brittiläinen nainen. Hän osallistui kaikkiaan kuusiin olympialaisiin. Hän sijoittui neljänneksi Barcelonassa 1992 ja kymmenenneksi Montrealissa 1976. Vuosien 1980, 1988 ja 1996 olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Korean International Circuit

Korean International Circuit on 5,62 kilometrin pituinen, Etelä-Korean Jeollanam-don provinssissa, Yeongamin piirikunnassa lähellä Mokpoa sijaitseva autourheilurata. Radalla ajettiin neljä Formula 1 -sarjan osakilpailua vuosina –. Rata on saksalaisen arkkitehdin Hermann Tilken suunnittelema.
Kilpailun järjestämisestä vastaavan KAVOn (Korean Auto Valley Operation) ja Bernie Ecclestonen tekemän sopimuksen arvoksi on kerrottu 264 miljoonaa dollaria. Sopimuksen mukaan rata olisi ollut F1-kalenterissa seitsemän vuoden ajan ja sisältänyt option viidestä lisävuodesta. Lopulta radalla ei ajettu kuin 4 Grand Prix'tä. 
Radan valmistumisajankohdaksi kaavailtiin alun perin heinäkuuta 2010. Elokuun lopulla rata oli kilpailun järjestäjien mukaan 90-prosenttisesti valmis, minkä vuoksi kilpailu ajettiin vasta lokakuun lopussa. Rata sai myös kritiikkiä syrjäisen sijaintinsa takia.
Softwood Music Under Slow Pillars

Softwood Music Under Slow Pillars on Sielun Veljien 5. lokakuuta 1989 julkaistu ja viimeinen yhtyeen toimiessa valmistunut studioalbumi. Levy on yhtyeen ainoa englanninkielinen albumi nimellä Sielun Veljet; yhtye julkaisi "L’Amourder"-nimellä englanninkielisen "Ritual"-mini-LP:n sekä "Shit-Hot" -albumin Keski-Euroopassa vuonna 1987. Myös "Softwood Music" oli suunniteltu julkaistavaksi ulkomailla, mutta yhtyettä ulkomaille vienyt levy-yhtyö ei pitänyt akustista psykedelialevyä ”maailman kovimmalle rock-yhtyeelle” sopivana, ja levy julkaistiin lopulta vain Suomessa ja Ruotsissa. Ruotsissa yhtyeeksi merkittiin "L’Amourder". 
Levyn psykedeeliseen äänimaisemaan vaikuttivat muun muassa Ismo Alangon Intian-matka ja Jukka Orman aloittama flamencokitara-harrastus. Kansikuva on puolestaan perulaisen taidemaalari Pablo Amaringon taulu, joka kuvaa shamaanien harjoittamaa ayahuasca-rituaalia. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Sielun Veljet.
A-puoli
B-puoli
Diables Rouges de Briançon

Briançon Alpes Provence Hockey Club () on briançonilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Drakkars de Caen

Drakkars de Caen (viralliselta nimeltään Hockey Club de Caen) on caenilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssä. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Radiumkloridi

Radiumkloridi eli RaCl2 on valkoista kiinteää ainetta. Se muodostuu radiumista ja kloorista. Aineesta käytetään myös nimiä "radiumdikloridi" ja "radium(II)kloridi". Marie Curie käytti radiumkloridia väliaineena metallisen radiumin eristämisessä pikivälkkeestä saadun bariumkloridin ja radiumkloridin seoksesta.
Ducs de Dijon

Ducs de Dijon (viralliselta nimeltään Dijon Hockey Club) on dijonilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Épinal Hockey Club

Épinal Hockey Club on épinalilainen jääkiekkojoukkue, joka Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:ssa. Joukkue pelasi Ranskan pääsarja Ligue Magnusissa vuosina 1991–1992, 1996–1997 ja 2003–2018. Kaudeksi 2018–2019 Épinal siirtyi taloudellisen selvitystilan vuoksi peräti kolme sarjatasoa alemmas FFHG Division 3:een.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Keniantrappi

Keniantrappi ("Lissotis hartlaubii") on itäafrikkalainen trappi. Osa tutkijoista sijoittaa sen savannitrappeihin ("Eupodotis"). Lajinimi on annettu Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Keniantrappi on suuri, pitkäkaulainen ja vahvajalkainen lintu, joka lentää raskaasti. Höyhenpuku on pääosin harmaa, vatsa on musta ja päässä sekä kurkussa on mustavalkoinen kuvio. Lennossa erottuvat lähes kokonaan valkoiset siivet.
Esiintyminen.
Keniantrappi elää Itä-Afrikassa Keniassa, Etiopiassa, Ugandassa, Sudanissa, Somaliassa ja Tansaniassa. Sen elinalueen laajuus on noin 610 000 neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Lajin elinympäristöä ovat avoimet ruohosavannit.
Philosophia perennis

Philosophia perennis (lat., ”pysyvä/ikuinen filosofia”; myös "philosophia perennis et universalis") eli perenniaalinen filosofia on ajatus siitä, että tietyt filosofiset ajatukset toistuvat historiassa aikakaudesta ja kulttuurista riippumatta. Ajatuksen mukaan on olemassa tiettyjä universaaleja ja ikuisia totuuksia, jotka koskevat esimerkiksi todellisuuden luonnetta, ihmisluontoa tai tietoisuutta.
Historia.
Termi "philosophia perennis" esiintyy ensimmäisen kerran 1500-luvulla Agostino Steucon teoksessa "De perenni philosophia libri X" (1540), jossa uusplatonistinen kristillinen filosofia nähdään viisauden huipentumana, jota kohti kaikki muut filosofiset suuntaukset osoittavat tavalla tai toisella. Steucon mukaan ihmiskunnan hallussa on ollut aina jumalallista alkuperää oleva ikuinen viisaus, joka sisältää muun muassa todistukset Jumalan olemassaololle, maailman luomiselle ja sielun kuolemattomuudelle. Kreikkalaiset olivat saaneet tämän filosofian juutalaisilta, egyptiläisiltä ja muilta kansoilta, ja kreikkalaisilta se oli välittynyt edelleen kristilliseen skolastiikkaan.
Myöhemmin ajatuksen omaksui saksalainen matemaatikko ja filosofi Gottfried Leibniz, joka käytti sitä tarkoittamaan yleistä, ikuista filosofiaa, joka on kaikkien uskontojen ja erityisesti niiden sisällä vaikuttavien mystillisten virtausten taustalla. Termin popularisoi myöhemmin Aldous Huxley teoksessaan "The Perennial Philosophy" (1945). Huxleyn mukaan "philosophia perennis" on metafysiikkaa, joka tunnistaa jumalallisen todellisuuden; psykologiaa, joka löytää sielusta jotain yhteistä jumalallisen kanssa; ja etiikkaa, jonka mukaan ihmisen lopullinen päämäärä liittyy tietoon läsnä olevasta ja transsendentistä olemassaolon perustasta. Huxleyn mukaan sen jäänteitä voidaan löytää primitiivisten kansojen taruista joka puolelta maailmaa, ja sen kehittyneempiä muotoja voidaan löytää kaikista korkeammista uskonnoista.
"Philosophia perennis" on ollut keskeinen käsite traditionalistiselle koulukunnalle, ja näkyy muun muassa René Guénonin, Frithjof Schuonin ja Ananda Coomaraswamyn ajattelussa. Nykyisin termiä käyttävät erityisesti uustomistiset filosofit. Esimerkiksi Frederick Coplestonin mukaan "philosophia perennis", jos on yleensäkään olemassa, ilmenee muun muassa Platonin, Aristoteleen ja Tuomas Akvinolaisen muodostamassa filosofisten perinteiden ketjussa. Coplestonin mukaan tämä ei kuitenkaan tarkoita sitä, että tällainen ikuinen filosofia tulisi käsittää staattiseksi joukoksi oppeja tai periaatteita, eikä sitä, ettei nykyaikaisesta filosofiasta voisi oppia jotain joillakin aloilla, kuten luonnonfilosofiassa ja estetiikassa.
Hindulaisuuden uudistusliikkeen "Sanatana Dharma" -käsitteen on nähty vastaavan "philosophia perennistä".
Étoile noire de Strasbourg

Étoile noire de Strasbourg (viralliselta nimeltään Club des sports sur glace - (CSG) Strasbourg - Alsace) on strasbourgilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssä. 
Joukkue kautena 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Yétis du Mont-Blanc

Yétis du Mont-Blanc (viralliselta nimeltään Hockey Club Mont-Blanc) on saintgervaislainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssä. 
Seura on kahden aiemman seuran fuusio. Megève (Ranskan mestari 1984) yhdistyi vuonna 1987 Saint-Gervaisiin (Ranskan mestari kausina 1969, 1974, 1975, 1983, 1985 ja 1986).
Seuralla on käytössään kaksi hallia, Megèven ja Saint-Gervaisin halli.
Joukkue kaudella 2025–2026.
"Lähde: EliteProspects"
Pingouins de Morzine

Pingouins de Morzine (viralliselta nimeltään Hockey Club Morzine-Avoriaz) on morzinelainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1.
Ours de Villard-de-Lans

Ours de Villard-de-Lans on villarddelansilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, FFHG Division 1:ssa. 
Joukkueessa on pelannut Ranskan maajoukkuepelaaja Christian Bozon.
Joukkue kaudella 2025-2026.
"Lähde: EliteProspects"
Arnaldo Forlani

Arnaldo Forlani (8. joulukuuta 1925 Pesaro – 6. heinäkuuta 2023 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä aikavälin 18. lokakuuta 1980 – 28. kesäkuuta 1981. Hän oli kristillisdemokraattisen puolueen johtajana vuosina 1969–1973 ja 1989–1992.
Forlani syntyi Pesarossa, Marchessa. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa 1958, ja hän oli ulkoministeri vuosina 1976–1979.
Forlanin seuraajana Italian pääministeriksi astui Giovanni Spadolini.
Vuosina 1989–1994 Forlani vaikutti Euroopan parlamentin Euroopan kansanpuolueen ryhmässä.
Vuonna 1992 alkoi Tangentopoliksi kutsuttu lahjusskandaali, joka johti Forlanin vankeustuomioon. Hän kärsi tuomionsa yhdyskuntapalvelussa Caritas Italiana -hyväntekeväisyysjärjestössä.
Ciriaco De Mita

Luigi Ciriaco De Mita (2. helmikuuta 1928 Nusco – 26. toukokuuta 2022 Avellino) oli italialainen poliitikko. Hän kuului kristillisdemokraattiseen puolueeseen, jonka johtajana hän toimi vuosina 1982–1989. De Mita oli Italian pääministerinä vuosina 1988–1989.
De Mita valmistui oikeustieteellisestä ja aloitti poliittisen uransa jo 1950-luvulla. Edustajainhuoneeseen hänet valittiin ensimmäisen kerran 1963. Hän nousi vuosikymmenen lopulla kristillisdemokraattisen puolueen johtohenkilöihin. De Mita toimi 1973–1974 teollisuusministerinä, 1974 ulkomaankauppaministerinä ja 1976–1978 Etelä-Italian ministerinä.
De Mita valittiin vuonna 1982 kristillisdemokraattien puoluejohtajaksi ja sai pitää paikkansa, vaikka puolue menetti ennätyksellisesti paikkoja vuoden 1983 vaaleissa ja jopa hävisi europarlamenttivaalit kommunistiselle puolueelle. De Mita oli koko 1980-luvulla niin sanotun "pentapartiton" sisällä sosialistisen puolueen johtajan Bettino Craxin vastustaja. Lisäksi De Mita oli konfliktissa kristillisdemokraattien Giulio Andreottin ja Arnaldo Forlanin kanssa.
Craxin hallitus erosi maaliskuussa 1987, ja uusissa vaaleissa kristillisdemokraatit ottivat vaali voiton. De Mita ei kuitenkaan heti ottanut puoluejohtajana pääministerin paikkaa. Lyhytaikainen Giovanni Gorian hallituksen jälkeen huhtikuussa 1988 De Mita nousi pääministeriksi. Arnaldo Forlanista tuli helmikuussa 1989 kristillisdemokraattien puoluejohtaja, ja seuraavassa kuussa De Mitan johtama hallitus erosi.
De Mita jatkoi poliittista uraansa vielä 1980-luvun jälkeenkin. Hän istui edustajainhuoneessa vuoteen 1994 asti ja uudestaan 1996–2008, ja europarlamentaarikkona hän toimi 1999–2004 ja 2009–2014. De Mita jätti kristillisdemokraatit vuonna 1994 ja siirtyi Italian kansanpuolueeseen. Vuonna 2001 hänet valittiin parlamenttiin La Margheritan listalta.
De Mita valittiin 2014 kotikaupunkinsa Nuscon pormestariksi ja uudelleenvalittiin vuonna 2019.
De Mita kuoli toukokuussa 2022 hoitokodissa Avellinossa, missä hän oli kuntoutettavana murrettuan reisiluunsa kaaduttuaan kotonaan.
Sokraattinen ironia

Sokraattinen ironia on ironiaa, joka ilmenee jonkun henkilön (yleensä opettajan) teeskennellessä tietämätöntä paljastaakseen toisen (oppilaan) tietämättömyyden. Yleensä ironian havaitsee yleisö, mutta ei itse ironian kohde. Kreikan kielen sanaa ("eirōneia"; 'ironia, 'iva'; sanasta , "eirōn"; 'teeskentelijä') sovellettiin ennen kaikkea vähättelevään teeskentelyyn.
Sokraattinen ironia on saanut nimensä siitä, että Sokrates esiintyy Platonin varhaisissa dialogeissa käyttämässä sitä osana dialektista kuulustelumenetelmäänsä, sokraattista menetelmää. Sokraattinen ironikko naamioituu tietämättömyyteen, joka peittää skeptisyyden jotain oppia tai yleistä mielipidettä kohtaan, jonka ironikko katsoo olevan vailla järjen tai logiikan pohjaa. Ironikon viattomat kysymykset paljastavat mielipiteen järjettömyyden tai tyhjyyden askel askeleelta. Tällainen ironia viihdyttää niitä sivustaseuraajia, jotka tietävät, että tilanteen ns. Sokrates on viisaampi kuin mitä antaa ymmärtää, ja jotka voivat aavistaa hieman ennakolta, mihin suuntaan mahdollisesti naiiviltakin vaikuttava keskustelu on menossa.
Jotkut ovat katsoneet Sokrateen hyödyntäneen tällaista menetelmää, jotta välttyisi itse joutumasta samanlaisen käsittelyn kohteeksi. Monet ovat kuitenkin tulkinneet Sokrateen esittämän tietämättömyyden enemmän skeptisyytenä kuin ironiana. Sokraattinen ironia ei ole ainoastaan sitä, että kun sanotaan jotain, tarkoitetaan päinvastaista, vaan monimutkaisempaa: sitä, että samaan aikaan sekä tarkoitetaan että ei tarkoiteta sitä, mitä sanotaan. Sokraattinen ironia on näin avointa ja jättää tulkinnan taakan kuulijalleen.
Tanskalainen filosofi Søren Kierkegaard ihaili sokraattista ironiaa ja hyödynsi sen muunnelmia monissa teoksissaan. Kierkegaard käsitteli sokraattista ironiaa erityisesti maisterinväitöksessään "Om Begrebet Ironi med stadigt Hensyn til Socrates" (1841). Siinä hän ylistää Platonin ja Aristofaneen tapaa käyttää ironiaa, ja katsoo, että Aristofaneen Sokrates-kuva näytelmässä "Pilvet" kuvaa sokraattisen ironian henkeä parhaiten.
Louis Kauffman

Louis H. Kauffman (s. 3. helmikuuta 1945) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja topologi, joka toimii professorina Illinois'n yliopistossa Chicagossa. Hänet tunnetaan erityisesti solmuteoreetikkona, mutta hänen aloihinsa kuuluvat myös algebra ja kybernetiikka.
Kauffman on Journal of "Knot Theory and its Ramifications" -julkaisusarjan perustaja sekä kahden muun sarjan toimittaja. Hän on toiminut Amerikan kyberneettisen yhdistyksen puheenjohtajana.
Louis Kauffman luennoi Jyväskylän yliopiston 17.kansainvälisessä kesäkoulussa elokuussa 2007. Tapansa mukaan hän havainnollisti teorioita käytännön solmutempuilla..
Theodor von Heuglin

Martin Theodor von Heuglin (20. maaliskuuta 1824 Hirschlanden – 5. marraskuuta 1876 Stuttgart) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja lintutieteilijä.
Hänen isänsä Ludwig Friedrich Heuglin oli protestanttinen pastori, joka kasvatti häntä kaivosinsinööriksi. 15-vuotiaana hän aloitti ammattiin tähtäävät opinnot Ludwigsburgissa. 1842/43 hän opiskeli Stuttgartin polyteknikumissa. Hän oli kuitenkin paljon kiinnostuneempi tutkimaan tuntemattomia seutuja ja siksi hänen opintonsa suuntautuivat luonnontieteisiin, erityisesti eläintieteisiin.
1850 hän matkusti Egyptiin, missä hän opetteli arabiaa ja vieraili Punaisellamerellä ja Siinain niemimaalla. 1852 hän liittyi tohtori Christian Reitzin seuraan tutkimusretkelle Abessiniaan. Reitz oli Itävallan konsuli Khartumissa, Sudanissa. Reitzin kuoltua von Heuglin osoitettiin hänen virkaansa konsulaatissa. Virassa ollessaan hän matkusteli Abessiniassa ja Kordofanissa keräten merkittävän luonnonhistoriallisen lajikokoelman, muun muassa 754 lintulajia. 1855 hän matkusti Wieniin. 1856 hän matkusteli Itä-Sudanissa ja 1857 hän matkusti Punaisenmeren Afrikanpuoleista rannikkoa ja Somalian rannikolla.
1860 hänet valittiin Eduard Vogelin kadonnutta retkikuntaa etsimään lähetetyn retkikunnan johtoon. 1861 retkikunta rantautui Massawaan ja sai ohjeet jatkaa suoraan Khartumiin ja sieltä Ouaddaihin, missä Vogel oli tarkoitus pidättää. Von Heuglin, yhdessä tohtori Hermann Steudnerin kanssa, suoritti laajan kiertoliikkeen Abessinian ja Oromomaan kautta ja sen johdosta retkikunnan johtajuus otettiin häneltä pois. Hän ja Steudner saapuivat Khartumiin 1862 ja liittyivät siellä Alexandrine Tinnén johtamaan seurueeseen. Seurue matkasi ylös Valkoista Niiliä Gondokoroon ja tutki suuren osan Bahr-al-Ghazalista, missä Steudner kuoli kuumeeseen 10. huhtikuuta 1863.
Von Heuglin palasi Eurooppaan loppuvuodesta 1864. Vuosina 1870 ja 1871 hän suoritti useita matkoja Huippuvuorille ja Novaja Zemljalle. 1875 hän matkusti jälleen Koillis-Afrikkaan, Beniin, Ameriin ja Pohjois-Abessiniaan. Hän oli suunnittelemassa tutkimusretkeä Sokotran saarelle, kun hän kuoli Stuttgartissa.
Von Heuglin nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa keniantrapin. Hänen kunniakseen on nimetty naamiotrappi ("Neotis heuglinii"), puistopunatasku ("Cossypha heuglini"), savannitasku ("Oenanthe heuglini") ja lähdekutoja ("Ploceus heuglini").
John Vernon

Adolphus Raymondus Vernon Agopsowicz (24. helmikuuta 1932 – 1. helmikuuta 2005) oli kanadalainen näyttelijä.
Ura.
Vernon tuli tunnetuksi näyteltyään usein viekkaita rikollisia ja tunteettomia auktoriteettisiä henkilöitä. Näytelmäroolien lisäksi Vernon teki urallaan myös muutamia äänirooleja 1960-luvun puolenvälin jälkeen. Merkittävimpiä rooleja muun muassa "Likainen Harry" -elokuvan pormestarina, Ritari Ässä -sarjassa Cameron Zackharyn roolissa ja Batman-animaatiosarjassa Rupert Thornen äänenä. Hän esiintyi myös Clint Eastwoodin lännenelokuvassa "Lainsuojaton".
Leslie Groves

Leslie Richard Groves (17. elokuuta 1896 – 13. heinäkuuta 1970) oli Yhdysvaltain armeijan kenraaliluutnantti, joka valvoi Pentagonin rakennustyötä ja johti ensimmäisten atomipommien rakentamiseen johtanutta Manhattan-projektia toisen maailmansodan aikana.
Groves olisi valinnut Kioton atomipommin ensimmäiseksi maaliksi, mutta Yhdysvaltain sotaministeri Henry L. Stimson esti tämän. Stimson oli ainut suoranainen esimies kenraali Grovesille, ennen presidentti Franklin D. Rooseveltia.
West Pointin koulutusakatemian käynyt Groves, sai jo varhain lempinimen ”Armeijan paras kasarminrakentaja”. Hän jäi eläkkeelle kenraaliluutnanttina.
Ned Beatty

Ned Thomas Beatty () oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka näytteli teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hänen elokuviansa ovat muun muassa "Syvä joki", "Nashville", "Presidentin miehet" ja "Kasvot kuvaruudussa". Viimeisestä hän oli Oscar-ehdokkaana.
Lapsuus ja nuoruus.
Ned Beatty syntyi Louisvillessä Kentuckyssä. Hänellä on sisar Mary Margaret Beatty. Beatty aloitti esiintymisen kymmenvuotiaana laulamalla paikallisessa kirkossa ja gospel-kvarteteissa. Näyttämöllä Beatty debytoi 19-vuotiaana. Yliopistotutkinnon hän suoritti Berea Collegessa Bereassa, Kentuckyssa.
Ura.
Beatty aloitti uransa näyttelijänä abingdonilaisessa Barter-teatterissa ja jatkoi sen jälkeen teatteriseureissa Eriessä ja Washingtonissa. Beattyn ensimmäinen elokuva oli John Boormanin ohjaama "Syvä joki". Siitä hän sai heti kriitikoiden ja yleisön huomion. Beatty näytteli 1970-luvulla neljässä Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa. "Syvän joen" lisäksi hänen elokuviansa olivat "Nashville" (1975), "Presidentin miehet" (1976) ja "Kasvot kuvaruudussa" (1976). Beattyn 1970-luvun elokuviin kuului myös "Teräsmies", jossa hän näytteli Lex Luthorin apulaista Otista.
Beattyn 1980- ja 1990-luvun elokuvia olivat muun muassa "Likaiset lahjukset" ja "Mikä laulaen tulee..." Televisiosta hän oli saanut Emmy-ehdokkuuden jo vuoden 1979 televisioelokuvasta "Hiljaiset sankarit". Toisen ehdokkuutensa hän sai perhe-elokuvasta "Ainoa joka uskoi". Beatty oli 1990-luvun alussa etsivä Stanley Bolander arvostetussa poliisisarjassa "". Tämän jälkeen hänet nähtiin säännöllisesti muun muassa televisiosarjassa "Roseanne". 2000-luvulla hän oli vierailevana tähtenä muun muassa sarjoissa "Kova laki" ja "C.S.I."
Vuonna 1976 Beatty sai Oscar-ehdokkuuden sivuosastaan elokuvassa "Kasvot kuvaruudussa". Hän on ollut myös kahdesti ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi ja kerran Golden Globe -ehdokkaana. Vuoden 2006 maaliskuussa Ned Beatty palkittiin kansainvälisellä RiverRun-elokuvajuhlilla tapahtuman arvostetuimmalla Master of Cinema -palkinnolla.
Yksityiselämä.
Beatty oli neljästi naimisissa, ja hänellä oli kahdeksan lasta.
M/T Stena Alexita

M/T Stena Alexita () on norjalaisen P/R Stena Ugland Shuttle Tanker I DA:n omistama öljytankkeri. Alus on rakennettu vuonna 1998 Tsuneishi Shipbuildingin telakalla Tadotsussa, Japanissa. Kuollutta painoa "Stena Alexitalla" on 127 466 tonnia. Alus on rekisteröity Norjan lipun alle, ja sen kotisatama on Grimstad. Nykyisin aluksella liikennöi Stena Bulk.
"Stena Alexitan" sisaralus on M/T "Stena Sirita".
Käyttöhistoria.
26. elokuuta 1998 vastavalmistunut alus luovutettiin P/R Nordshuttle III DA:n omistukseen (laivan hallinta luovutettiin Ugland Nordic Shipping AS:lle), joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Vuonna 2004 P/R Stena Ugland Shuttle Tanker I DA osti "Stena Alexitan". Uusi omistaja piti aluksen Norjan lipun alla.
Ludwig Quidde

Ludwig Quidde (23. maaliskuuta 1858 – 4. maaliskuuta 1941) oli saksalainen pasifisti, joka sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1927.
Tausta ja elämä.
Ludwid Quidden elämää sävytti elämä neljän eri saksalaisen yhteiskuntajärjestelmän alaisuudessa. Aluksi, vuoteen 1890 saakka, rautakansleri Otto von Bismarck hallitsi yhteiskuntaa, ja sen jälkeen vuoteen 1918 Saksa oli henkilöitynyt Hohenzollernien keisarikuntaan. Sitten vuorossa oli 1918–1933 Weimarin tasavalta, ja lopulta vielä vanhuksena hän sai kokea natsi-Saksan ja Adolf Hitlerin yhteiskunnan. Hän lähti kuitenkin maanpakoon Sveitsiin melkein heti natsien noustua valtaan. 
Ludwig Quidde syntyi hyvinvoivaan porvarilliseen kauppiasperheeseen ja vietti lapsuutena Bremenissä. Hän opiskeli historiaa, ja jo varhain hän aloitti aktiivisen toimintansa Saksan rauhanyhdistyksessä ("Deutsche Friedensgesellschaft"). Jo nuorena hän vastusti kansleri Bismarckin politiikkaa.
Vuonna 1894 hän julkaisi 17-sivuisen kirjasen "Caligula. Eine Studie über römischen Caesarenwahnsinn", jossa oli 79 alaviitettä. Tässä lyhyessä esseessään hän käsitteli yhteneväisyyksiä Rooman keisarikunnan ja oman aikansa välillä. Kirjoittaja löysi paljon yhtäläisyyksiä keisari Caligulan ja Saksan keisari Vilhelm II:n välillä; molemmille oli tyypillisistä esimerkiksi megalomania. Kirjan jälkiseuraukset olivat tuhoisat, sillä hän oli vaatinut kirjasen julkaisua omalla nimellään. Quidde joutui luopumaan akateemisesta urastaan historioitsijana.
Quidden saatua rauhantyöstään Nobelin rauhapalkinnon vuonna 1927 oli itsestään selvää, ettei hän enää olisi voinut asua voimalla aseistuvassa natsihallinnon Saksassa. Hän lähti maanpakoon vuonna 1933 ja kuoli maanpakolaisuudessa Sveitsissä.
Tuomas Lukka

Tuomas Lukka (s. 1974) tuli tunnetuksi valmistuttuaan Suomen nuorimmaksi tohtoriksi 20-vuotiaana vuonna 1995 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa "Some Studies of Molecular Vibration and Vibration-rotation Hamiltonians" käsitteli fysikaalista kemiaa. Vuodesta 2007 alkaen Lukka työskentelee suomalaisessa koneoppimista ja robotiikkaa yhdistelevässä ZenRobotics-yrityksessä (ent. Zendroid), hän on myös yksi yrityksen perustajista. Aiemmin hän on ollut tutkijana Harvardissa, Jyväskylän yliopistossa ja Teknillisessä korkeakoulussa.
Lukan isä on professori emeritus Markku Lukka.
Gabriel Byrne

Gabriel James Byrne (s. 12. toukokuuta 1950 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä.
Lapsuus ja nuoruus.
Gabriel Byrne, kuusilapsisen perheen esikoinen, syntyi Dublinissa. Hänen isänsä oli tynnyrintekijä ja äitinsä sairaalatyöntekijä. Byrne sai katolisen kasvatuksen. 
Byrne kävi Dublinin yliopistoa, jossa hän opiskeli arkeologiaa, kielitiedettä ja iiriä.
Ura.
Valmistuttuaan yliopistosta Byrne työskenteli muun muassa arkeologina, kokkina, härkätaistelijana ja espanjan kielen opettajana. Näyttelijän ammattia Byrne kokeili ensimmäisen kerran vasta 29-vuotiaana, kun hän liittyi Focus- ja Abbey-teattereihin Dublinissa. Myöhemmin Byrne työskenteli teatterinäyttelijänä myös Lontoossa. Hänen alkuperäinen kiinnostuksensa iirin kieleen säilyi ammatinvaihdoksista huolimatta. Byrne kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä iirin kielellä: "Draiocht" esitettiin 1990-luvulla Irlannin kansallisella iirinkielisellä kanavalla, TG4:llä. 
Byrnen läpimurto näyttelijänä tapahtui vuonna 1979 irlantilaisen televisiosarjan "The Riordans" viimeisellä tuotantokaudella. "The Riordans" poiki samana vuonna spin-offin nimeltä "Bracken", jossa Byrnekin esiintyi. 
Uther Pendragonin rooli vuoden 1981 elokuvassa "Excalibur – sankarin miekka" oli Byrnen esikoisrooli ison budjetin elokuvissa. Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa Bryan Singerin jännityselokuvassa "Epäillyt", Arnold Schwarzeneggerin tähdittämässä apokalyptisessä elokuvassa "End of Days" ja David Cronenbergin tutkiskelevassa draamassa "Spider".
Yksityiselämä.
Byrne meni naimisiin näyttelijä Ellen Barkinin kanssa vuonna 1988. Heillä on avioliitosta kaksi lasta: poika (s. 1989) ja tytär (s. 1992). Liitto päättyi asumuseroon vuonna 1993 ja lopulta sopuisaan avioeroon vuonna 1999. Elokuussa 2014 Byrne avioitui tuottaja Hannah Beth Kingin kanssa.
Vuonna 1995 ilmestyi Byrnen kirjoittama elämäkerta "Pictures in my Head" ().
Gabriel Byrne vieraili ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa vasta 37-vuotiaana. Nykyään hän asuu Manhattanilla, New Yorkissa.
Trapit

Trapit (Otididae) on lintujen heimo, jonka jäseniä elää Aasiassa, Australiassa, Euroopassa ja varsinkin Afrikassa. Kuusitoista heimon 25 lajista on afrikkalaisia.
Trapit ovat kaikkiruokaisia ja pesivät maassa. Ne kävelevät tanakasti vahvoilla jaloillaan. Monilla lajeilla on näyttävät soidinmenot.
Sukuja.
Trappien heimoon kuuluu myös edellä esitettyihin sukuihin kuulumattomat lajit:
Munalikööri

Munalikööri eli advocaat on kermaista ja paksua likööriä, joka valmistetaan munankeltuaisesta, sokerista ja alkoholista (yleensä brandy-tisleestä). Likööri maustetaan usein vaniljalla, ja sen alkoholipitoisuus on 14–20 %. Munalikööriä valmistavat muun muassa Bols ja DeKuyper.
Munalikööriä voidaan käyttää leivonnassa ja erilaisten jälkiruokien valmistamiseen. Tunnetuin munalikööridrinkki on "lumipallo", jossa likööri pidennetään sitruunalimonadilla. Joskus drinkkiin lisätään myös vodkaa.
Weitra

Weitra on kaupunki Ala-Itävallassa. Weitra kuuluu Gmündin piiriin ja on osa Itävallan Waldvierteliä.
Weitrassa on Itävallan vanhin toiminnassa oleva olutpanimo. 
Weitran paikkakunnat.
Großwolfgers, Oberbrühl, Oberwindhag, Reinprechts, Spital, St. Wolfgang, Sulz, Tiefenbach, Unterbrühl, Walterschlag, Weitra ja Wetzles
Ira Levin

Ira Levin (27. elokuuta 1929 New York – 12. marraskuuta 2007 New York) oli yhdysvaltalainen kirjailija sekä lauluntekijä ja näytelmäkirjailija.
Elämä.
Levin suoritti opintonsa Horace Mann Schoolissa ja New Yorkin yliopistossa, jossa hän opiskeli filosofiaa ja englannin kieltä. Yliopiston jälkeen hän kirjoitti opetuselokuvia ja teki käsikirjoituksia televisiolle.
Levinin ensimmäinen tuotantoon päässyt näytelmä oli "No Time for Sergeants", jonka hän kirjoitti Mac Hymanin romaanin pohjalta. Näytelmästä tehtiin myös elokuva "Atomialokas" vuonna 1958.
Levinin ensimmäinen romaani "Suudelma ennen kuolemaa" (1953) sai erinomaisen vastaanoton sekä yleisöltä että kriitikoilta ja hän sai vuonna 1954 Edgar-palkinnon parhaasta romaanista. Romaani on tehty kahdesti elokuvaksi, vuonna 1956 ja 1991.
Levinin tunnetuin näytelmä on "Deathtrap" (suomennoksena "Murhaleikki" tai "Murhaloukku"), joka on ollut pisimpään Broadwaylla esitetty trillerikomedia. Näytelmä toi hänelle toisen Edgar-palkinnon. Vuonna 1992 näytelmästä tehtiin elokuvaversio, jossa pääosia näyttelevät Christopher Reeve ja Michael Caine.
Levinin tunnetuin romaani on "Rosemaryn painajainen" (1968), joka toi satanismin ja okkultismin nykyajan Manhattanille. Teos sovitettiin myös elokuvaksi, jonka pääosissa esiintyvät Mia Farrow ja John Cassavetes. Elokuvan käsikirjoiti ja ohjasi Roman Polański.
Myös muita Levinin teoksia on filmattu: "Mengelen pojat" nimellä "Brasilian pojat" 1978; "The Stepford Wives" kahdesti, vuosina 1975 ja 2004; "Taivaansilpoja" ("Sliver") vuonna 1993.
Pinnallinen pakaralihas

Pinnallinen pakaralihas () on kotieläimillä oleva takaraajan lihas, joka hevosella ja lihansyöjillä löytyy erillisenä lihaksena. Muilla kotieläimillä pinnallinen pakaralihas yhdistyy kaksipäiseen reisilihakseen muodostaen musculus gluteobiceps -lihaksen.
Kiinnittyminen.
Pinnallinen pakaralihas lähtee lonkkaluun suoliluusta ja ristinikamien muodostamasta ristiluusta. Lihas päättyy reisiluuhun.
Toiminta.
Lihansyöjillä lihas osallistuu lonkkanivelen ojennukseen ja takaraajan loitontamiseen. Hevosilla lihas puolestaan koukistaa lonkkaniveltä.
Keskimmäinen pakaralihas

Keskimmäinen pakaralihas () kuuluu pakaralihaksiin eli ihmisellä sijaitsee jalassa ja eläimillä takaraajassa. Eläimillä vastaavat lihakset ovat pinnallinen pakaralihas ja syvä pakaralihas. Keskimmäinen pakaralihas lähtee lonkkaluun suoliluusta ja päättyy reisiluuhun. Lihas osallistuu lonkkanivelen ojentamiseen ja takaraajan loitontamiseen.
Leveän peitinkalvon jännittäjälihas

Leveän peitinkalvon jännittäjälihas () kuuluu lonkan uloimpiin lihaksiin. Se lähtee lonkasta suoliluun etuyläkärjestä ja kiinnittyy nimensä mukaisesti leveään peitinkalvoon (), joka puolestaan kiinnittyy sääriluun ulkonivelnastaan suoliluu-säärisiteenä. Leveän peitinkalvon jännittäjälihas osallistuu lonkkanivelen koukistamiseen ja polvinivelen ojentamiseen. Lisäksi se tukee polvea abduktiosuuntaan, esimerkiksi kävelysyklin tukivaiheessa kun niveleen kohdistuu polvea sisäänpäin vääntäviä voimia yläpuolisen kehon painosta.
Hermotus.
Leveän peitinkalvon jännittäjälihasta hermottaa superior gluteal hermo, segmentit L4, L5 ja S1.
Robert Smith (poliitikko)

Robert Smith (3. marraskuuta 1757 Lancaster – 26. marraskuuta 1842 Baltimore) oli yhdysvaltalainen poliitikko, sotilas ja lakimies.
Smith toimi Yhdysvaltain ulkoministerinä 1809–1811 James Madisonin ollessa presidenttinä. Sitä ennen hän oli toiminut laivastoministerinä (1801-09) ja oikeusministerinä.
Smith istui myös Marylandin osavaltion senaatissa 1793–1795 ja edustajainhuoneessa 1796–1800.
Margaret Cavendish

Margaret Cavendish, Newcastle upon Tynen herttuatar (syntyjään Margaret Lucas) (1623 – 15. joulukuuta 1673) oli englantilainen aristokraatti, kirjailija ja filosofi. Hän kirjoitti romanttista proosaa, runoja, esseitä, näytelmiä ja filosofista kirjallisuutta.
Cavendish julkaisi teoksensa omalla nimellään aikana, jolloin suurin osa naiskirjailijoista julkaisi teoksensa anonyymisti. Hänen teoksensa käsittelivät sukupuolta, valtaa, tapoja ja luonnonfilosofiaa. Cavendishin teos "The Blazing World" on varhaisimpia esimerkkejä tieteiskirjallisuudesta. Luonnonfilosofina Cavendish hylkäsi aristotelismin ja 1600-luvun mekanistisen filosofian.
Henriikka Tavi

Henriikka Tavi (s. 4. tammikuuta 1978) on suomalainen runoilija. Hän sai vuonna 2007 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon esikoisrunokokoelmastaan "Esim. Esa". Palkintoraati luonnehti teosta sananveistotaiteeksi ja kiitti sen kokeellisuutta ja leikillisyyttä.
Elämä ja ura.
Tavi on lähtöisin Vehkalahdelta, mistä hän muutti Helsinkiin ja meni Sibelius-lukioon. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa, estetiikkaa ja yleistä kirjallisuustiedettä ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2003. Tavi on opiskellut luovaa kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa.
Tavi sai kolmannesta runoteoksestaan "Toivo" (2011) vuoden 2011 Kalevi Jäntin palkinnon ja Yleisradion myöntämän Tanssiva karhu -runopalkinnon. Se oli ehdolla myös vuoden 2014 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Vuonna 2012 Tavi toteutti 12-projektin, jonka tavoitteena oli julkaista vuoden ajan joka kuukausi yksi runokokoelma. Projekti oli osa hänen Jyväskylän yliopistoon tekeillä ollutta väitöskirjaansa. Ohjaaja Lija Fischer teki runoista monitaiteellisen 12-esityssarjan, jota esitettiin vuoden mittaan.
Tavi on kuulunut runouslehti "Tuli &amp; Savun" toimituskuntaan. Hän on toiminut suomen kielen opettajana ja myös kääntänyt kirjallisuutta.
The Communards

The Communards oli brittiläinen 1980-luvun popduo. Yhtyeen perusti vuonna 1985 Bronski Beatistä lähtenyt laulaja Jimmy Somerville yhdessä klassisen koulutuksen saaneen muusikon Richard Colesin kanssa. Vaikka Colesin pääsoitin oli piano, hän soitti monia muitakin instrumentteja. Hän muun muassa soitti klarinettisoolon Bronski Beatin hitillä "It Ain't Necessarily So".
The Communardsin ensimmäinen Britannian Top30-hitti oli pianopohjainen debyyttisingle "You Are My World". Seuraavana vuonna yhtye nousi Britannian listaykköseksi singlellään "Don't Leave Me This Way". Kappale on alun perin Harold Melvin &amp; the Blue Notesin soulklassikko, The Communardsin versio otti vaikutteensa Thelma Houstonin vuoden 1977 cover-versiosta. Kappale oli listaykkösenä neljä viikkoa ja oli Britannian vuoden 1986 myydyin single. Duon lisäksi sillä vieraili laulajana Sarah Jane Morris.
Myöhemmin vuonna 1986 The Communardsin single "So Cold the Night" nousi brittilistan sijalle kahdeksan. Seuraavana vuonna ilmestynyt albumi "Red" sisälsi Jackson 5:n kappaleen "Never Can Say Goodbye" - The Communardsin version inspiraatio tuli tällä kertaa Gloria Gaynorin coverista vuodelta 1974. Yhtyeen kolmas Top10-hitti oli parhaimmillaan listanelosena.
The Communards kasvoi ensimmäisen levyn jälkeen duosta isommaksi yhtyeeksi. Red-albumilla soitti isompikin joukko muusikkoja, etenkin naisia jousisoittajina ja he kulkivat levyllä ja kiertueella nimellä Communards Honoraries. Osa näistä muusikoista oli soittanut mm. Marc Almondin kanssa ja he ovat olleet mukana myös myöhemmin Jimmy Somervillen soolouralla, joka jatkuu nykyäänkin.
The Communards kävi toukokuulla 1987 keikalla myös Helsingissä, Tavastia-klubilla. Kokoonpanossa oli perustajaduon lisäksi mukana myös naissoittajien ryhmä Communards Honoraries, mm. rumpali ja viulisteja. Yhtye oli majoittuneena Hotelli Torniin. 
The Communards hajosi vuonna 1988 ja Somerville aloitti soolouran. Coles alkoi tehdä hengellistä työtä ja toimii nykyään pappina.
Walter Chatton

Walter Chatton (n. 1290–1343) oli englantilainen filosofi ja teologi, joka toimi Oxfordin yliopistossa. Hän kiisteli usein yliopistossa samaan aikaan vaikuttaneen Wilhelm Ockhamilaisen kanssa.
Wilhelm Ockhamilainen tunnettiin Occamin partaveitsestään. Chatton esitti sille antipartaveistä:
Chatton siis väitti Occamin partaveistä vastaan esittämällä, että jos selitys ei määrittele väittämän totuutta tyydyttävästi, ja vaikka olisi varma, että selitys on siihen mennessä tosi, tulee vaatia joku toinen selitys. Yksinkertaistetusti, tulee olettaa niin monta entiteettiä kuin asian selittäminen vaatii ilman että selitykseen jää aukkokohtia. Samalla Chattonin voi katsoa esittävän, että totuus määrittyy olemassa oleviin entiteetteihin perustuen, ja että ontologia voidaan tietyissä tapauksissa päätellä väittämistä.
Toivo H. Nekton

Toivo Herman Nekton (ent. Itkonen; 17. toukokuuta 1881 Kuopio, Suomi – joulukuu 1962 New York, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen asianajaja, joka oli tuomassa vapaamuurariaatetta Suomeen yhdessä insinööri J. E. Tuokkolan kanssa 1920-luvulla ja oli tärkeässä asemassa Suomi-loosin perustamisessa vuonna 1922. Vuonna 1974 perustettiin Helsinkiin hänen nimeään kantava loosi.
Nekton muutti Suomesta Yhdysvaltoihin vuonna 1898 ja asui New Yorkissa. Hän opiskeli New York Law Schoolissa ja St. Lawrencen yliopistossa, josta hän valmistui asianajajaksi. Hän tiettävästi keksi sukunimen "Nekton" poimimalla yksitellen kirjaimia sattumanvaraisessa järjestyksessä oikeasta sukunimestään Itkonen. Nekton oli vuonna 1922 yksi Amerikan Suomalaisen Historiallisen Seuran perustajista.
Denise Karbon

Denise Karbon (s. 16. elokuuta 1980 Brixen) on italialainen alppihiihtäjä, suurpujottelun kaksinkertainen MM-mitalisti. 
Karbon debytoi maailmancupissa kaudella 1997–1998. Hän voitti maaliskuussa 1999 suurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden. Vuonna 2003 hän saavutti samassa lajissa hopeaa St. Moritzin MM-kilpailuissa Anja Pärsonin jälkeen. Vuonna 2007 hän oli MM-pronssilla Åressa Nicole Hospin ja Maria Pietilä-Holmnerin takana. Maailmancupissa Karbon on voittanut kuusi suurpujottelukilpailua ja suurpujottelun maailmancupin kaudella 2007–2008.
Catharine Trotter Cockburn

Catharine Trotter Cockburn (16. elokuuta 1679 – 11. toukokuuta 1749) oli englantilainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja filosofi.
Cockburn kirjoitti useita näytelmiä, sekä tragedioita että komedioita. Filosofisen kirjallisuuden puolella hän kirjoitti muun muassa John Locken puolustuksen. Nykyisin hänen teoksiaan tutkitaan varsinkin naistutkimuksessa.
T. I. Itkonen

Toivo Immanuel Itkonen (20. tammikuuta 1891 Pulkkila – 12. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kieli- ja kansatieteilijä, joka tunnetaan erityisesti saamen kielen ja saamelaiskulttuurin tutkijana. Hän teki yhdeksän tutkimusmatkaa Lappiin ja kirjoitti useita teoksia saamelaisista. Itkonen työskenteli vuosina 1919–1955 eri tehtävissä Muinaistieteellisessä toimikunnassa.
Nuoruus.
Toivo Immanuel Itkosen isä oli Pulkkilan kappalainen Lauri Arvid Itkonen (1865–1925). Toivo oli perheen kolmas lapsi. Itkosten kuusilapsinen perhe muutti Inariin kevättalvella 1899, kun Lauri Itkonen valittiin Inarin kirkkoherraksi. Toivo sai Inarissa ensin kotiopetusta ja siirtyi vuonna 1901 Oulun lyseoon, josta hän pääsi ylioppilaaksi 1910.
Opiskelu ja ura.
Hän suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon 1913, väitteli lisensiaatiksi 1916 ja sai tohtorin arvon 1923. Muinaistieteellisessä toimikunnan amanuenssina Itkonen työskenteli 1919–1932, intendenttinä 1932–1935 ja koko toimikunnan osastonjohtajana 1935–1955. Hän oli myös Suomen muinaismuistoyhdistyksen sihteerinä 1920–1933, Lapin sivistysseuran johtokunnan jäsenenä 1934–1961 sekä jäsenenä Suomen tiedeakatemiassa vuodesta 1947.
Itkonen teki vuosina 1911–1949 aikana yhdeksän tutkimusretkeä Lappiin. Hän teki myös tutkimusmatkan Keski-Eurooppaan vuonna 1929, Skandinaviaanan 1931 ja 1947 sekä Italiaan 1955.
Itkonen kirjoitti uransa aikana useita teoksia. Hän toimitti 1917 "Inarinlappalaista kansantietoutta" -nimisen teoksen A. V. Koskimiehen vuonna 1886 keräämän materiaalin pohjalta. Vaikka hän ei tehnyt matkoja Venäjälle, hän kirjoitti muiden tutkimusmatkailijoiden aineiston pohjalta teoksen "Suomensukuiset kansat" (1921), jossa hän esitteli tasapuolisesti kansojen esineellistä, yhteiskunnallista ja henkistä kulttuuria sekä historiaa.
Itkosen kaksiosainen "Suomen lappalaiset vuoteen 1945" ilmestyi 1948. Siinä hän kirjoitti porolappalaisten nomadismista ja metsälappalaisten vuotuista asuin- ja pyyntipaikkakiertoa. Lapin-matkojensa pohjalta Itkonen teki myös kaksiosaisen koltansaamen sanakirjan "Koltan- ja kuolanlapin sanakirja".
Itkonen otti valokuvia erityisesti Lapissa ja hänen kuviaan on Museoviraston kokoelmissa.
Perhe.
Toivo Itkonen oli naimisissa Iina Amanda Seppäsen kanssa. Heillä oli kolme lasta Terho, Marja ja Kerttu.
Toivo Itkosella oli yhteensä 12 sisarusta. Heistä tunnetuimmat olivat varatuomari ja Inarin Juutuansuun kivikautisten kotapaikkojen löytäjä Lauri Ilmari Itkonen, Inarin kirkkoherra ja Saamelaisten kristillisen kansanopiston rehtori Tuomo Itkonen sekä akateemikko Erkki Itkonen.
Louis Couturat

Louis Couturat (17. tammikuuta 1868 – 3. elokuuta 1914) oli ranskalainen loogikko, matemaatikko, filosofi ja kielitieteilijä. Hän oli merkittävin ranskalainen symbolisen logiikan kehittäjä, ja toimi Charles Peircen, Giuseppe Peanon, ja erityisesti Alfred North Whiteheadin ja Bertrand Russellin ("Principia Mathematica") jalanjäljissä.
Russellin ja Whiteheadin tavoin Couturat näki symbolisen logiikan työkaluna, joka saattoi edistää sekä matematiikkaa että filosofiaa. Tässä hänen näkemyksensä poikkesivat Henri Poincarén näkemyksistä. Couturatin voi katsoa yhtyneen Russellin ja Whiteheadin logisismiin, kun taas Poincaré tuki L. E. J. Brouwerin intuitionismia.
Hiihtokeskus Purnu

Hiihtokeskus Purnu on Hartolan Vuorenkylässä sijaitseva hiihto- ja laskettelukeskus. Se on Etelä-Suomen pohjoisin hiihtokeskus. Hiihtokeskus sijaitsee 21 kilometrin päässä nelostieltä.
Hiihtokeskuksen taustalla on Vuorenkylän Purnu Oy -niminen yritys, jonka omistajat ovat Hartolalaisista yksityishenkilöitä.
Hiihtokeskuksen toimitusjohtajana toimii Timo Olkkonen, rinnepäällikkönä puolestaan Juhani Nieminen.
Perustiedot.
Hiihtokeskuksesta löytyy viisi laskettelurinnettä ja kaksi hissiä. Yksi rinteistä on tarkoitettu parkkilaskemiseen. Rinteiden korkeusero on 100 metriä ja pisin rinne on 750 metriä. Hiihtokeskuksessa on mahdollisuus myös hiihdonopetukseen. Laskettelun lisäksi Purnusta löytyy 2 ja 8 kilometrin hiihtoladut sekä pulkkamäki ja napakelkka. 
Hiihtokeskuksen ympäristössä on moottorikelkkareittejä ja asuntovaunupaikkoja. Koko hiihtokeskuksessa toimii ilmainen langaton Internet-yhteys.
Hiihtokeskuksesta löytyy myös 120 paikan rinneravintola, kota ja nuotiopaikka.
Tapahtumat.
Hiihtokeskus järjestää laskettelukauden aikana erilaisia tapahtumia. Suosituimpia näistä tapahtumista on Uudenvuodentapahtuma, johon kuuluu soihtulaskua, ilotulituksia, yms, ja Midnight ski party, johon kuuluu erilaisia kilpailua ja musiikkia. Purnu Slope Style on leikkimielinen taitokisa, joka järjestetään kerran kaudessa. Myös moottorikelkkailijoille löytyy oma tapahtumansa, joka koostuu mm. kiihdytysajosta ja enduroradasta.