tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Satunnaiskulku

Satunnaiskulku () on matematiikassa yksinkertainen stokastinen prosessi, joka formalisoi ajatuksen satunnaiseen suuntaan otetuista peräkkäisistä askelista. Monesti satunnaiskulku ajatellaan diskreettiaikaiseksi prosessiksi, eli aika saa vain kokonaislukuarvoja ja aina uudella kokonaislukuarvolla prosessi siirtyy uuteen pisteeseen. Tässä tapauksessa piste on paikallaan vain kyseisen ajanhetken ja seuraavana erillisenä ajanhetkenä se taas on uudessa paikassa. Siinä välissä ei sen ajatella olevan missään koska aikaa ei pidetä jatkuvana, vaan diskreettinä(erillisten pistemäisten hetkien jonona). 
Kyse on Markov-prosessin erikoistapauksesta, jonka tiloja ovat kokonaisluvut formula_1. Markov-proseisseissa todennäköisyyttä siirtyä tilasta formula_2 tilaan formula_3 merkitään formula_4. Satunnaiskulussa siirtymätodennäköisyydet 
ovat formula_5, missä formula_6. Siirtymä on siis täsmälleen yksi askel joko oikealle tai vasemmalle lukusuoralla, paikallaan pysyminen tai pidemmät askeleet eivät ole sallittuja.
Satunnaiskulku perustuu seuraaville säännöille:
Jatkuva-aikainen satunnaiskulku taas saadaan jos ajatellaan, että prosessi pysyy samassa pisteessä seuraavaan kokonaislukuarvoiseen ajanhetkeen saakka, jolloin se taas siirrähtää uuteen paikkaan. Tässä on kaksi erilaista vaihtoehtoa: piste voi olla paikallaan vielä seuraavalla kokonaislukuarvoisella ajanhetkellä ja siirrähtää heti sen jälkeen tai se voi aina tällaisella ajanhetkellä olla siirrähtänyt uuteen paikkaan.
Ajatellaan nyt jatkuva-aikaisen satunnaiskulun muunnelmaa joka saadaan pisteen siirtyminä kussakin aikayksikössä tasaisella nopeudella lukusuoralla yksikön verran oikealle tai vasemmalle. Näin satunnaiskulku on jatkuva funktio aika-akselilta lukusuoralle. Lukusuoran tilalle voidaan ottaa myös kaksi- kolmi- tai useampiulotteinen koordinaatisto, jolloin saadaan satunnaiskulun yleistys useampaan ulottuvuuteen.
Lyhennetään siirtymäaikaa niin, että uusi siirtymäaika saadaan jakamalla aikayksikkö positiivisen kokonaisluvun n toisella potenssilla. Lisäksi siirtymän pituudeksi lukusuoralla asetetaan 1/n. Tällöin on mahdollista osoittaa, että kokonaisluvun n kasvaessa äärettömiin satunnaiskulku lähestyy matemaattista Brownin liikettä (eli Wienerin prosessia). 
Esimerkki.
Yksinkertainen esimerkki on niin sanottu "juopon merimiehen kävely". Oletetaan baarista tukevassa humalassa lähtevä merimies. Oletetaan tilanne yksiulotteiseksi. Merimies pullautetaan baarista kadulle, jota edustaa lukusuora. Baarin ovi on lukusuoran kohdassa x=0. Pisteessä x=L, kadun toisessa päässä sijaitsee oja. Merimies voi astua lukujanaa vasemmalle (negatiiviseen suuntaan) tai oikealle (positiiviseen suuntaan), kummatkin vaihtoehdot ovat yhtä todennäköisiä ja askelet ovat vakiopituisia. Teoria ennustaa, että merimies päätyy täysin varmasti, eli todennäköisyydellä yksi, ennemmin tai myöhemmin ojan pohjalle. Lievennyksenä tähän voi sanoa, että ehkä merimies sammuu ennen kuin päätyy ojaan. Se johtuu siitä, että ei ole olemassa mitään äärellistä askelmäärää, jota ennen jo aivan varmasti oltaisiin ojassa.
Parvati

Parvati on hindulaisuudessa esiintyvä jumalatar ja Devin ilmentymä, joka on tuhon jumalan Shivan vaimo ja norsupäisen viisauden jumalan Ganeshan, sekä sodan jumalan Skandan äiti. Parvati on Shivan shakti, eli Shivan kosminen feminiinen energia. Hän on siis puhtaan voiman, valon ja energian ruumiillistuma. Parvati symboloi hedelmällisyyttä, avio-onnea, puolisolle omistautumista, askeettisuutta ja voimaa. Jotkut yhteisöt pitävät Parvatia Vishnun siskona. "Parvata" sana tarkoittaa vuorta. Parvati on siis vuorien nainen, jonka isä oli vuorien hallitsija.
Taistelu Parvatin ihonväristä.
Eräässä tarinassa Shiva loukkasi Parvatia tämän tumman ihonvärin vuoksi (tummanpuhuvana esitetty Kali, jonka nimi tarkoittaa "mustaa", on yksi Parvatin ilmenemismuodoista, eli avatara). Parvati pakeni metsään ja eli askeetikkona. Erään version mukaan luojajumala Brahma sai hänet luopumaan askeesista ja antoi hänelle kultaisen ihon, josta juontuu Parvatin nimi "Gauri", "kultainen". Toinen tarinan versio kuitenkin kertoo Parvatin niin vihastuneen Shivalle, että ympäröi Shivan kaikilla ilmenemismuodoillaan (kymmenen mahavidyaa), jolloin Shiva nöyrästi tunnusti Devin suuruuden ja pyysi Parvatilta anteeksiantoa, nähtyään Devin kaikkien värien olevan yhtä arvokkaita ja kauniita. Parvatin otsassa nähdään punainen piste. Hindunainen saa otsaansa punaisen pisteen mennessään naimisiin, mikä vastaa länsimaista sormusta.
Parvatin rohkeus.
Hindulaisuuden jumalattaret ovat tyypillisesti rohkeita. Tarina kertoo, että saadakseen Shivan miehekseen, Parvati ryhtyi askeesiin, joka oli vain miehille tarkoitettu tapa. Parvati on tunnettu myös ikävöimisestään vanhempiensa luokse, ja lopulta vierailustaan vanhempiensa luona. Siksi erityisesti vanhempiaan kaipaavat nuoret vaimot haluavat nähdä Parvatin. 
Ganeshan syntymä.
Parvati halusi kylpeä, mutta hänellä ei ollut ketään, joka olisi vartioinut taloa sillä aikaa, Shivan ollessa poissa. Siksi Parvati päätti luoda pojan, Ganeshan, kurkumatahnasta. Parvatin määräyksen mukaan Ganesha ei päästänyt ketään taloon, ei edes Shivaa, mistä tämä raivostui. Shiva ja Ganeshan taistelivat, ja Shiva sivalsi Ganeshalta pään poikki. Parvati vaati Shivaa palauttamaan Ganeshan pään, mutta päätä ei löytynyt enää mistään. 
Shiva kohtasi Brahman, jonka ehdotuksen mukaan Ganeshan pää korvattiin elefantin päällä, joka kiinnitettiin Ganeshan ruumiiseen, ja hänet herätettiin henkiin.
Belsassar

Belsassar (k. 539 eaa.) oli Babylonian viimeisen kuninkaan Nabunaidin poika ja kanssahallitsija. Hän menetti asemansa, kun Persian suurvallan perustaja Kyyros valloitti Babylonian. Nebukadnessar II esitetään Nabunaidin aikakirjoissa Belsassarin isoisänä, mutta tämä saattaa olla propagandaa Nabunaidin valta-aseman vahvistamiseksi, sillä Nabunaid ei kuulunut Babylonian kuninkaalliseen sukuhaaraan. Danielin kirjassa Belsassar esitetään virheellisesti Babylonian kuninkaana ja Nebukadnessarin poikana, joskin "poika" voidaan ymmärtää kuvaannollisesti miespuoliseksi jälkeläiseksi. 
Belsassar esitetään Danielin kirjassa diktaattorina ja elostelijana, ja sen sijaan, että hän olisi persialaisvaaran uhatessa organisoinut Babylonin puolustuksen, hän vietti aikaansa huvituksissa. Danielin kirjan mukaan Belsassaria varoitettiin hänen tulevasta kohtalostaan yliluonnollisella enteellä: tyhjästä ilmestynyt käsi piirsi palatsin seinään kesken pitojen kryptisen tekstin, jonka juutalainen profeetta Daniel selitti olevan viesti Jumalalta ja tarkoittavan "mene, mene tekel ufarsin" eli "laskettu, laskettu, punnittu, jaettu". Sanat vihjaisivat siihen, että Belsassarin päivät olivat luetut ja hänen valtakuntansa jaettaisiin pian. Tunnetuksi on muodostunut varsinkin sanan "tekel" selitys "Sinut on punnittu ja kevyeksi havaittu". Seuraavana yönä viholliset murtautuivat sisään ja surmasivat Belsassarin. 
Nuolenpäätaulussa, joka on peräisin samalta vuodelta, jolloin Neriglissar nousi Awil-Mardukin (Evil-Merodakin) seuraajana Babylonian valtaistuimelle, mainitaan muuan ”Belsassar, kuninkaan ylin virkamies”, erään rahasuorituksen yhteydessä. On mahdollista, joskaan ei todistettua, että tässä tarkoitetaan Raamatun mainitsemaa Belsassaria. Vuonna 1924 julkaistiin tulkinta eräästä muinaisesta runomuotoisesta nuolenpäätekstistä, jossa kerrotaan Nabunaidista. Siitä saatiin arvokasta tietoa, joka vahvisti selvästi Belsassarin kuninkaallisen aseman Babylonissa ja selitti, kuinka hänestä tuli Nabunaidin rinnakkaishallitsija. Eräässä tuon tekstin katkelmassa kerrotaan Nabunaidin valloittaneen Teman kolmantena hallitusvuotenaan ja sanotaan: ”Hän luovutti leirin vanhimmalleen, esikoiselleen [Belsassarille], määräsi kaikki sotajoukot maassa hänen alaisikseen. Hän [Nabunaid] irrotti kätensä kaikesta, jätti kuninkuuden hänelle ja lähti itse pitkälle matkalle. Akkadin sotavoimat menivät hänen mukanaan, hän kääntyi Temāa kohti kaukana lännessä.” Näin ollen Belsassar selvästikin käytti kuninkaan valtaa Nabunaidin kolmannesta hallitusvuodesta lähtien, ja tämä tapaus vastaa todennäköisesti Danielin mainitsemaa ”Babylonin kuninkaan Belsassarin ensimmäistä vuotta” Danielin kirjan mukaan Belsassarin valta siirtyi seuraavaksi meedialaiselle Dareiokselle, mutta historiallisesti Belsassarin ja Kyyroksen väliin ei ole mahdollista sijoittaa ylimääräistä hallitsijaa.
Benedictus Nursialainen

Pyhä Benedictus (Benediktus) Nursialainen (480–543 jaa.) oli läntisen kristillisen luostarilaitoksen isä, Montecassinon apotti ja tradition mukaan pyhän Scholastican kaksoisveli. Benedictus Nursialaista kunnioitetaan katolisessa kirkossa, vanhakatolisessa kirkossa, ortodoksisessa kirkossa, orientaaliortodoksisissa kirkoissa ja anglikaanisessa kirkossa ja hänen muistopäiväänsä vietetään 21. maaliskuuta tai 11. heinäkuuta. Pyhä Benedictus on Nursian, Kristus Kuninkaan instituutin, Euroopan, munkkien, sääntökuntalaisten, mestariensa omaisuutta rikkoneiden palvelijoiden, maanviljelijöiden, maataloudellisten työntekijöiden, luolatutkijoiden, italialaisten arkkitehtien, koululasten ja opiskelijoiden, rakennusinsinöörien, kupariseppien, heraldiikan, kiusausten, ruususairauden, nokkosihottuman, kuumeen, munuaissairauden, sappikivien, tulehdussairauksien ja kuolevien ihmisten suojeluspyhimys, sekä suojeluspyhimys myrkkyä ja noituutta vastaan. Suomessa muistopäivä näkyy kalenterissa sen verran, että päivä on Benedictus-nimen suomalaisen muodon Pentin nimipäivä. Hänen tunnuksiaan ovat kello, rikkoutunut kuppi ja käärme symboloimassa myrkkyä, rikkoutunut tarvekalu, rikkoutunut tarjotin, sauva ja korppi.
Pyhällä Benedictuksella on yleisessä roomalaiskatolisessa kalenterissa muistopäivä ja vuoden 1960 roomalaiskatolisessa kalenterissa 3. luokan juhla. Häntä kunnioitetaan roomalaiskatolisessa messussa seuraavalla latinankielisellä kollehtarukouksella:
"Orémus. Intercessio nos, quaesumus Domine, beati Benedicti Abbatis commendet: ut quod nostris meritis non valemus, eius patrocinio assequamur."
Pyhä Gregorius Suuri kuvasi pyhän Benedictuksen elämää neliosaisen, italialaisten pyhimysten elämää ja ihmetekoja käsittelevän kirjasarjansa "Dialogi" toisessa osassa. Pyhä Benedictus syntyi vuonna 480 roomalaisen yläluokan perheeseen. Arviolta hieman alle kaksikymmentävuotiaana hän alkoi tuntea tuttaviensa pahan elämän merkityksen ja ehti rakastua naiseen, mutta vetäytyi kaupunki- ja aateliselämästä ja alkoi elää askeettisesti kallioluolassa, jonne hänelle tuotiin ruokaa. Kolmen vuoden kuluttua hän asettui muiden varhaisten munkkien kanssa lähelle Subiacoa, jossa hän pian saavutti kuuluisuutta pyhyydellään. Benedictus perusti sittemmin useita luostareita, joista kuuluisin on vuonna 529 Rooman ja Napolin välille perustettu Montecassinon luostari. Pyhän Benedictuksen opetuslapsi Constantinus jatkoi Montecassinon luostarin apottina. Montecassinon luostarista tulikin länsimaisen luostarilaitoksen esikuva. Benedictuksen laatima luostarisääntö on pohja läntiselle luostarilaitokselle. Se kirjoitettiin järjestämään munkkien elämää yhteisönä. Säännön perusperiaatteita ovat rukoilu ja työn tekeminen (lat. "Ora et Labora"), kuuliaisuus sekä ”paikallaan pysyminen” (lat. "stabilitas"), mikä tarkoittaa, että munkki elää elämänsä pääsääntöisesti siinä luostarissa, mihin asettuu. Sääntökuntaa kutsutaan hänen mukaansa benediktiineiksi.
Berossos

Berossos (, tai "Berosus"; 200-luku eaa.) oli babylonialainen historiankirjoittaja, jonka noin vuonna 279 eaa. kirjoittamasta Babylonian historiasta "Babyloniaka" on säilynyt katkelmia.
Berossos syntyi Kaldeassa mutta muutti myöhemmin asumaan Kreikkaan Kosin saarelle, jonne hän perusti astrologiakoulun. Ei ole kuitenkaan varmaa, onko babylonialainen Berossos sama henkilö kuin monien kreikkalaisten ja latinalaisten historioitsijoiden mainitsema astrologi Berossos. Berossoksen on arvioitu eläneen Aleksanteri Suuren kuoleman ja vuoden 268 eaa. välisenä aikana eli joka tapauksessa yli kaksi sataa vuotta Nebukadressarin jälkeen.
Noin vuonna 280 eaa. Berossos kirjoitti teoksen "Babyloniaka" tarkoituksenaan selittää Mesopotamian vanhaa kulttuuria kreikkalaisille. Varteenotettaviksi lähteiksi Berossoksen kirjoitukset tekee se, että hän toimi Marduk-jumalan pappina Babylonissa ollessaan. Finkelin mukaan hänellä oli tästä syystä ensi käden tietoa sumerilaisesta ja akkadilaisesta savitaulukirjallisuudesta, jota oli kirjoitettu silloin jo yli tuhannen vuoden ajan ja jota yhä kirjoitettiin Babylonin akatemioissa. Berossoksen oppineisuus ja ennustustaito tunnettiin myös Ateenassa. Koska kreikkalaiset kuitenkin pitivät muita kansoja barbaareina, kirjaa tuskin luettiin heidän keskuudessaan kovinkaan laajasti, eikä se ole säilynyt nykypäiviin. Sen sijaan toiset kirjoittajat ovat siteeranneet teosta, ja sitä kautta siitä on säilynyt joitakin osia, joista ilmenee niiden perustuvan pitkälti nuolenpääkirjoituksiin.
Berossos tunnettiin pitkään italialaisen munkin Annius Viterbolaisen 1400-luvun lopussa väärentämistä käsikirjoituksista, joita luultiin aidoiksi Berossoksen teoksiksi. Ne sisälsivät muun muassa kuvauksia Nooan poikien liikkeistä vedenpaisumuksen jälkeen ja innoittivat ruotsalaisia gööttiläisiä historiotsijoita.
Betania

Betania eli al-Eizariya tai al-Izzariya ( ) on 2 200 asukkaan kylä Öljymäen itäpuolella Jerusalemissa. Pitkään Betania oli köyhä noin sadan asukkaan arabiasutus, mutta 1990-luvun lopulta alkaen se on kasvanut voimakkaasti turismin myötä. Kylän tunnetuin nähtävyys on Lasaruksen hauta. Arabit kutsuvat kylää "El-Azarije"ksi.
Uudessa testamentissa Betania oli Lasaruksen ja hänen sisariensa Marian ja Martan kotikylä. Jeesus vieraili siellä usein, ja kylän läheisyyteen sijoitetaan myös hänen taivaaseenastumisensa.
Myös Johannes Kastajan kastepaikan nimenä mainitaan Betania, mutta sen sijaintia ei tiedetä sen tarkemmin kuin että se sijaitsi Jordanin toisella puolella.
Intian rupia

Intian rupia (symboli ₹, lyhenne ₨, kansainvälinen valuuttatunnus INR) on Intian virallinen rahayksikkö. Se on käytössä myös Bhutanissa Bhutanin ngultrumin rinnalla. Rupia on yleinen rahan nimi Etelä-Aasiassa.
Suurimmassa osassa Intiaa valuutta tunnetaan sanskritin sanasta "rupjakam" (hopearaha) periytyvillä nimillä. Rupian nimi on hindiksi ja urduksi "rupajā", ja tamiliksi ja teluguksi "rūpāji". Koillis-Intiassa valuutta tunnetaan toisesta sanskritin sanasta, "tanka", johtuvilla nimillä. Bengaliksi rupian nimi on "taka", assamiksi "tôka" ja orijaksi "tôngka".
Valuuttaa merkitään symbolilla ₹, joka on kirjoitettu useimpiin Intian seteleihin. Intian hallitus hyväksyi 15. heinäkuuta 2010 valuutalle uuden symbolin (ks. kuva) nostaakseen valuutan tunnettavuutta.
Rupia jakautuu 100 "paisaan".
1 rupia = 0,01394 euroa ja 1 euro = 71,7440 rupiaa (18. tammikuuta 2013).
Kanaaninmaa

Kanaaninmaa (myös Kanaanin maa, Kaanaanmaa, Kaanaa) on Välimeren itärannikon ja Arabian aavikon välinen alue. Se oli raamatullisina aikoina hyvin hedelmällinen ja osa hedelmällistä puolikuuta, mikä teki siitä poliittisesti ja taloudellisesti merkittävän. Raamatussa Kanaaninmaa on "luvattu maa", jonne Mooses johti israelilaiset Egyptistä.
Asutushistoria.
Kanaaninmaan varhaisin asutus sijaitsi Jerikon seudulla paleoliittisella kaudella. Varhaisimmat merkit vakiintuneesta asutuksesta ovat ajalta ennen 10 000 eaa. Varhaispronssikaudella seudulle nousi Jerikon lisäksi kaupunkeja. Alueella ei kuitenkaan vielä tuolloin ollut yhtenäistä kanaanilaista kulttuuria. Kanaanilaiset hylkäsivät välillä kaupunkinsa mutta rakensivat ne uudelleen keskipronssikaudella. Noin vuosina 1250–1150 aluetta koetteli jokin katastrofi, ja moni kaupunki tuhoutui ja asukkaat pakenivat. Raamattu selittää tämän israelilaisten maahantunkeutumisella Joosuan johdolla.
Nimi ja rajaus.
Akkadilaisissa kirjoituksissa Marin kuningaskunnan ajalta 1800- ja 1700-luvulta eaa. mainitaan sana "kinakhnum", joka tarkoitti kanaanilaisia. Nimi viittaa kumartamiseen eli auringonlaskuun läntisille maille. Kanaanilaiset mainitaan useasti 1400-luvulta eaa. alkaen peräisin olevissa akkadilaisissa, ugaritilaisissa ja egyptiläisissä kirjoituksissa, ja heidän maataan Eufrateen ja Välimeren välillä kutsutaan Kanaaniksi. 1300-luvulta peräisin olevassa egyptiläisessä kirjeessä faaraolle Kanaanilla tarkoitetaan ilmeisesti koko Egyptin hallitsemaa aluetta Aasiassa. Nimen merkitys on kuitenkin edelleen kiistelty. Raamatun mukaan Kanaan nimettiin Nooan lapsenlapsen Kanaanin mukaan.
Raamatussa kanaanilaisiksi kutsuttiin aluksi vain Välimeren rannikon asukkaita, ja sisämaalaisia kutsuttiin amorilaisiksi. 900-luvulla eaa. kanaanilaisiksi kutsuttiin Israelin kuningaskunnassa vain kauppaa käyviä foinikialaisia, jotka asuivat rannikolla Karmelvuoresta pohjoiseen. Foinikialaiset itse eivät juuri koskaan käyttäneet nimiä Kanaaninmaa tai kanaanilaiset.
Neljäs Mooseksen kirja (34:1–12) määrittelee Kanaaninmaan rajoiksi Wadi el-Arishin, Horinvuoren, Haman ja Syyrian aavikon Damaskoksesta koilliseen.
Israelilaisten luvattu maa.
Vanhan testamentin mukaan muinaiset israelilaiset pakenivat Kanaaninmaahan Egyptistä. Tuolloin Kanaaninmaalla asui muita heimoja.
Ennen Mooseksen johtamia israelilaisia Kanaaninmaalla oli asunut patriarkka Abraham heimoineen ja jälkeläisineen. Kanaan oli Jumalan israelilaisille antama ”luvattu maa”, jossa he saisivat elää rauhassa. Joosuan kirja kertoo Kanaaninmaan valloituksesta, minkä jälkeen maa jaettiin Israelin ja Juudan kuningaskuntiin.
Vuosisatojen kuluessa israelilaiset sotilaspäälliköt ja kuninkaat tekivät alueesta poliittisesti yhtenäisen, mikä johti alueen israelilaisen ja myöhemmin juutalaisen identiteetin muodostumiseen. Luonnovarojensa ja strategisen merkityksensä vuoksi Kanaanimaa valloitettiin useita kertoja seuraavina vuosisatoina.
Kanaanilaisten uskonto on jättänyt jälkiä nykypäivän maailmaan suurten seemiläisten uskontojen kautta.
Jana-Gana-Mana

Jana-Gana-Mana on Intian kansallislaulu. Se käsittää ensimmäisen säkeistön Nobel-palkitun Rabindranath Tagoren bengalinkielisestä runosta. Laulu esitettiin ensimmäisen kerran 27. joulukuuta 1911. Se valittiin kansallislauluksi vuonna 1950.
Virallinen versio laulusta kestää noin 52 sekuntia. Lyhyt versio, jota esitetään joskus, käsittää vain alun ja lopun ja kestää vain noin 20 sekuntia.
Sanat.
Bengalinkielinen teksti.
জনগণমন-অধিনায়ক জয় হে ভারতভাগ্যবিধাতা!
পঞ্জাব সিন্ধু গুজরাট মরাঠা দ্রাবিড় উত্‍‌কল বঙ্গ
বিন্ধ্য হিমাচল যমুনা গঙ্গা উচ্ছলজলধিতরঙ্গ
তব শুভ নামে জাগে, তব শুভ আশিস মাগে,
গাহে তব জয়গাথা।
জনগণমঙ্গলদায়ক জয় হে ভারতভাগ্যবিধাতা!
জয় হে, জয় হে, জয় হে, জয় জয় জয়, জয় হে॥
Translitteraatio.
Jana-gaṇa-mana-adhināẏaka jaẏa hē Bhārata-bhāgya-bidhātā!
Pañjāba Sindhu Gujarāṭa Marāṭhā Drābiṛa Utkala Baṅga
Bindhya Himācala Yamunā Gaṅgā Ucchala-jaladhi-taraṅga
Taba śubha nāmē jāgē, taba śubha āśiṣa māgē,
gāhē taba jaẏagāthā.
Jana-gaṇa-maṅgala-dāẏaka jaẏa hē Bhārata-bhāgya-bidhātā!
Jaẏa hē, jaẏa hē, jaẏa hē, jaẏa jaẏa jaẏa jaẏa hē.
Devanagari-teksti.
जन-गण-मन अधिनायक जय हे, भारत भाग्य विधाता!
पंजाब-सिंध-गुजरात-मराठा, द्राविड़-उत्कल-बंग
विन्ध्य हिमाचल यमुना गंगा, उच्छल जलधि तरंग
तव शुभ नामे जागे, तव शुभाशीष मागे
गाहे तव जय गाथा।
जन-गण-मंगलदायक जय हे, भारत भाग्य विधाता!
जय हे! जय हे! जय हे! जय जय जय जय हे!
Translitteraatio.
Jana-gaṇa-mana adhināyaka jaya he Bhārata-bhāgya-vidhātā.
Pañjāba-Sindha-Gujarāta-Marāṭhā, Drāviṛa-Utkala Baṅga
Vindhya Himācala Yamunā Gaṅgā, Ucchala jaladhi taraṅga
Tava śubha nāme jāge, tava śubhāśīṣa māge
gāhe tava jaya gāthā.
Jana gaṇa maṅgala-dāyaka jaya he, Bhārata bhāgya vidhātā.
Jaya he, jaya he, jaya he, jaya jaya jaya jaya he.
Betsaida

Betsaida oli Raamatussa mainittu kalastajakylä, joka sijaitsi Galileassa Gennesaretinjärven koillisrannalla, Jordan-joen itäpuolella, lähellä Kapernaumia. Sieltä olivat Johanneksen evankeliumin mukaan kotoisin apostolit Pietari, Andreas ja Filippus.
Rauniot ovat nykyisin osittain veden alla, mutta niistä on löytynyt jälkiä roomalaisajalta arabivalloituksiin asti. Vuonna 1982 sieltä löydettiin 24 metriä pitkä aallonmurtaja, ja siellä uskotaan olleen jo Jeesuksen aikoihin satama. Gennesaretinjärven pohjasta on myös löydetty Jeesuksen aikaisen puuveneen jäännökset. Vene oli noin kahdeksan metriä pitkä ja hieman yli kaksi metriä leveä, mutta siihen arvellaan mahtuneen noin 15 miestä.
Birgitta

Birgitta on naisen etunimi, ruotsalainen muoto kelttiläisperäisestä nimestä "Brigit", joka merkitsee "ylhäistä" tai "korotettua". Nimen latinalainen muoto on Brigida. Suomessa nimestä ovat käytössä myös muunnelmat Pirkko, Pirjo ja Piritta.
Birgitta-nimen on tehnyt suosituksi tunnettu Pyhä Birgitta, tunnettu mystikko ja hengellisen sääntökunnan perustaja. Hänet julistettiin pyhimykseksi 7. lokakuuta 1391, minkä vuoksi hänen muistopäivänsä on vanhastaan 7. lokakuuta. Sama päivä on Suomessa ja Ruotsissa Birgitan nimipäivä.
Suomessa nimi Birgitta on 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 18 401 henkilölle.
Luettelo jyrsijöistä

Tämä on luettelo jyrsijöiden (Rodentia) lahkoon kuuluvista nisäkkäiden alalahkoista, osalahkoista, yläheimoista, heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan jyrsijöiden lahkossa on 2 277 elossa olevaa tai viimeisten 500 vuoden aikana sukupuuttoon kuollutta lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Kaksisiipiset

Kaksisiipiset (Diptera) on hyönteislahko, johon kuuluvat kärpäset (Brachycera) ja sääsket (Nematocera). Sääskiä ovat esimerkiksi hyttyset, mäkärät ja vaaksiaiset. Kaikkiaan nykyisin tunnetaan noin 155 000 eri lajia.
Kaksisiipiset ovat fossiiliaineistossa erittäin yleisiä sekä kivettyminä että meripihkassa. Varhaisimmat kaksisiipisfossiilit ovat triaskaudelta Australiasta Pohjois-Amerikan kautta Eurooppaan ja Keski-Aasiaan ulottuvalta vyöhykkeeltä ja jurakaudella ryhmästä tuli hyvin runsaslajinen. Toistaiseksi fossiilisia kaksisiipisiä tunnetaan noin 3 100 lajia ja yksinomaan balttisista meripihkoista tavattavien lajien määrä saattaa olla tuhannen luokkaa.
Piirteitä.
Lahkon keskeisenä tuntomerkkinä kaksisiipisten takimmainen siipipari on muuttunut pieniksi nuppineulaa muistuttaviksi tasapainoelimiksi, joita kutsutaan väristimiksi. Tämän vuoksi varsinaisia siipiä on vain yksi pari. Joillakin lajeilla siivet puuttuvat kokonaan. Suuosat ovat imevät ja saattavat olla erikoistuneet pistäviksi tai sulattaviksi. Kärpäsillä tuntosarvissa on korkeintaan kolme jaoketta ja ruumis on usein tanakka. Sääskillä tuntosarvien jaokkeita on selvästi enemmän, ruumis usein hoikka ja raajat pitkät. 
Arviolta vain noin puolet maailman nykyisin elävistä kaksisiipisistä on kuvattu tieteelle.
Nivelkärsäiset

Nivelkärsäiset (Hemiptera) on lahko, joka kuuluu hyönteisten luokkaan. Lahkoon kuuluu maailmanlaajuisesti noin 80 000 lajia ja sen alalahkoja ovat luteet (Heteroptera), kaskaat (Auchenorrhyncha) sekä kirvansukuiset (Sternorrhyncha). Kirvansukuisiin kuuluvat puolestaan kempit, jauhiaiset, kirvat ja kilpikirvat.
Tunnistaminen.
Nivelkärsäiset tunnistaa helposti niiden suuosista, jotka ovat kehittyneet pitkäksi pistäväksi kärsäksi. Kärsän avulla ryhmän hyönteiset nauttivat nestemäistä ravintoa, joka on yleensä kasviperäistä. Luteiden alalahkosta löytyy kuitenkin myös muutamia petoja sekä verta imeviä loisia.
Aikuisten nivelkärsäisten koko vaihtelee välillä 1 mm – 15 cm. Lahkon tieteellinen nimi Hemiptera tarkoittaa puolisiipistä ja viittaa tapaan, jolla monien lajien etusiipien tyviosa on paksuuntunut nahkamaiseksi ja lentämiseen sopimattomaksi. Rakenne on analoginen kovakuoriaisten peitinsiipien kanssa. Takasiivet soveltuvat lentämiseen. Osa lajeista on kokonaan siivettömiä.
Etenkin kirvansukuisten elinkierto on monimutkainen ja siihen kuuluu joukkosiirtymiä ravintokasvista toiseen. Kirvoille on tyypillistä useiden neitseellisesti lisääntyvien sukupolvien esiintyminen kasvukauden aikana. Talvehtiminen voi tapahtua aikuisena, toukkana tai munana. Muodonvaihdos on vaillinainen.
Taistelupetankki

Taistelupetankki on vuonna 1999 Suomessa petankin pohjalta kehitetty palloilulaji. Taistelupetankkia pelataan petankin pelivälineillä, mutta sitä voi pelata hyvin monenlaisissa maastoissa.
Pelissä pelaajalla (tai joukkueella) on käytössään kaksi metallikuulaa. Pelaaja pyrkii omalla vuorollaan saamaan ainakin toisen rautakuulistaan lähimmäksi "snadi"a eli maalipalloa. Lähimmäs maalipalloa voi pyrkiä tarkalla heitolla lähelle maalipalloa tai yrittämällä poistaa vastustajan kuula maalipallon läheltä joko heittämällä oma kuula päin vastustajan kuulaa tai maalipalloa. Taktiikkana on usein käyttää toinen kuula vastustajan siirtämiseen ja toinen omaan lähestymiseen. Jos pelaaja ei saa vuorollaan omaa kuulaa lähimmäksi maalipalloa, hän putoaa pelistä. Peli jatkuu, kunnes jäljellä on vain yksi pelaaja.
Taistelupetankin harrastajat kuvaavat lajia sanomalla, että ”taistelupetankki alkaa siitä mihin tavallinen petankki jää”.
Pelin kulku.
Yksi pelaajista, edellisen pelin voittaja tai ottelun nuorin, heittää snadin sopivaksi katsomaansa paikkaan. Tämän jälkeen suoritetaan ns. yhteislaukaus, jossa kaikki pelaajat heittävät kuulansa yksi kerrallaan pelialueelle mahdollisimman yhtäaikaisesti. Pelaajan on suositeltavaa seurata, mihin omat kuulat päätyvät.
Ensimmäisen varsinaisen heittokierroksen aloittaa se, jonka jompikumpi kuula on kauimpana snadista. Kaksi omaa kuulaa pyritään heittämään halutussa järjestyksessä snadia kohden siten, että ainakin toinen niistä on oman heittovuoron päätyttyä lähinnä snadia. Mikäli pelaajan kuula ei ole oman heittovuoron eli kahden heitetyn kuulan jälkeen kaikkein lähinnä snadia, pelaaja putoaa välittömästi kierrokselta pois.
Seuraava heittovuoro on sillä pelaajalla, jonka kuula on ensimmäisen heittäjän jälkeen kauimpana. Näin edetään, kunnes kaikki pelaajat ovat heittäneet kuulansa ja tässä heittovuorojärjestyksessä edetään seuraavilla heittokierroksilla. 
Heitto.
Pelaaja poimii pallon jalkojensa välistä ja heittää pallon niiltä jalansijoilta. Heiton aikana saa hypätä, kunhan laskeutuu samoihin jälkiin. Pallon on heitossa kuljettava ilmassa vähintään n. 10 cm. 
Pelin kesto.
Peli voi kestää mitä tahansa viidestä minuutista tuntiin, riippuen olosuhteista (kuten pelaajien taito, maasto-olosuhteet, säätila, onnistuneiden kilkkausten määrä, pelaajien valppausaste...) 
Tuomaristo.
Koko pelaajakunta toimii tuomaristona, jonka tulisi kyseenalaisissa tilanteissa pyrkiä yhteisymmärrykseen eli konsensukseen.
Kilpailutoiminta.
Suomen Taistelupetankkiliitto järjestää Suomessa kaikille avoimia taistelupetankkikilpailuja. Kilpailuja on ympäri vuoden pääasiassa pääkaupunkiseudulla. Yksittäisiä kilpailuja on vuosittain myös mm. Tampereella ja Tallinnassa.
Hiphop-tanssi

Hiphop-tanssi (myös hip hop -tanssi tai hip-hop-tanssi) on tanssin laji. Se on saanut alkunsa Yhdysvaltain länsirannikolla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. 
Beatbox tuli tanssina julkisuuteen 1970-luvun alkupuolella "Soul Train" -TV-ohjelmassa The Lockers -ryhmän esiintymisten myötä. 2000-luvulla locking ja roboting olivat vallitsevia tanssimuotoja. 1970-luvun loppupuolella The Electric Boogaloos -ryhmä teki tunnetuksi uudet hiphop-tanssit, jotka ovat popping ja boogalooing.
Myöhemmin hiphop-tanssiin on yhdistynyt useita muita tansseja kuten lindy hoppia, steppiä, afrikkalaista ja afroamerikkalaista tanssia, breakdancea, reggaeta, capoeiraa, housea, hypeä, New Jack Swingiä, jammingia ja discotanssia. Rytmin vaihdokset ovat tyypillisiä hiphopille. Hiphop-tanssijoilla on oma tyylinsä, joka kehittyy harrastajille ajan myötä.
Nykyiset hiphop-tanssit eivät ole suoranaisesti kytköksissä hiphop-kulttuuriin. 1970-luvulla silloisilla hiphop-tansseilla oli tiivis sidos Yhdysvaltain länsirannikon hiphop-kulttuuriin. Hiphop-kulttuurin tanssillinen elementti on breakdance, joka on syntynyt varsinaisia hiphop-tansseja myöhemmin Yhdysvaltain itärannikolla ja jonka elementtejä käytetään hiphop-tanssin osana.
Luettelo sorkkaeläimistä

Tämä on luettelo sorkkaeläinten lahkoon (Artiodactyla) kuuluvista nisäkkäiden heimoista, alaheimoista, tribuksista, suvuista ja lajeista. Luettelossa käytetty taksonomia perustuu Wilsonin ja Reederin "Mammal Species of the World" -teokseen (2005), jonka mukaan sorkkaeläinten lahkossa on 240 lajia. Sukupuuttoon kuolleet lajit on merkitty ristillä.
Luettelon suomenkielistä nimistöä ei ole päivitetty vastaamaan Suomen Lajitietokeskuksen suositeltuja yleiskielisiä nimiä.
Agan Burjatia

Agan Burjatia on Taka-Baikalian aluepiiriin kuuluva burjaattienemmistöinen piirikunta () kaakkoisessa Siperiassa Venäjällä, lähellä Burjatian ja Mongolian rajoja. Vuoteen 2008 alueen nimi oli Agan Burjatian autonominen piirikunta (, ), ja sillä oli autonomisena piirikuntana Venäjän liittovaltiosubjektin asema, vaikka se oli myös tuolloisen Tšitan alueen osa. Piirikunta oli Tšitan alueen kokonaan ympäröimä. Kansanäänestyksen jälkeen autonominen piirikunta ja Tšitan alue yhdistettiin 1. maaliskuuta 2008, jolloin niistä muodostui Taka-Baikalian aluepiiri. 
Agan Burjatian hallintokeskus on Aginskojen kaupunkimainen taajama (), joka sijaitsee Agajoen laaksossa. 
Väestö.
Vuonna 2009 alueen väkiluku oli 77 343, vuonna 2002 72 213. Vuonna 2002 autonomisen piirikunnan väestöstä oli burjaatteja 62,5 %, venäläisiä 35,1 %, tataareja 0,5 % ja muita 1,9 % (koostuu 51 etnisestä ryhmästä). Burjaattien suhteellinen osuus oli lisääntynyt vuodesta 1989, jolloin burjaatteja oli 54,9 % ja venäläisiä 40,8 %. Tähän vaikuttavat venäläisten poismuutto alueelta sekä burjaattien suurempi syntyvyys. Autonomisen piirikunnan virallisia kieliä olivat burjaatti ja venäjä. 
Talous.
Alueella harjoitetaan metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä värimetallurgiaa. Maataloudessa porotalous on tärkein elinkeino. Lisäksi kasvatetaan turkiseläimiä sekä liha- ja maitokarjaa sekä viljellään vehnää, kauraa, ohraa ja rehuviljaa. 
Hallinto.
Piirikunnassa ei ole kaupunkeja. Hallinnollisessa keskuksessa Aginskojen kaupunkityyppisessä taajamassa on noin 9 300 asukasta. Kaikkiaan piirikunnassa on neljä taajamaa ja kolme hallintopiiriä (raion). Piirikunnan johdossa on hallinnon päämies (руководитель aдминистрации), autonomisessa piirikunnassa (-2008) oli myös duuma-parlamentti. 
Piirit ovat
Historia.
Piirikunnan vanhimpia asukkaita ovat burjaatit, ja alueen historia liittyy läheisesti Burjatian tasavallan historiaan aina vuoteen 1937, jolloin burjaattien asuinalueet jaettiin useaan hallintoyksikköön. Piirikuntaa perustettaessa 1937 sen nimi oli Agan burjaatti-mongolien kansallinen piirikunta (), vuodesta 1958 Agan burjaattien kansallinen piirikunta, joka 1977 muutettiin autonomiseksi piirikunnaksi. Neuvostoliiton aikana piirikunta kuului Tšitan alueeseen. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Agan Burjatian autonominen piirikunta säilyi edelleen osana Tšitan aluetta, mutta siitä tuli myös suoraan Venäjän federaation alainen yksikkö, liittovaltiosubjekti, jollainen myös Tšitan alue oli. Tšitan alue ja piirikunta yhdistyivät 1.3.2008 Taka-Baikalian aluepiiriksi.
Teuvo Kohonen

Teuvo Kalevi Kohonen (11. heinäkuuta 1934 Lauritsala – 13. joulukuuta 2021 Espoo) oli suomalainen akateemikko, tutkija ja Suomen Akatemian professori. Kohonen oli maailman tunnetuimpia neuroverkkojen tutkijoita, ja hänet tunnettiin laajalti myös hahmontunnistusta sekä koneoppimista koskevista julkaisuistaan. Hänen kehittelemiään itseorganisoituvia karttoja () kutsutaan myös usein Kohosen kartoiksi (, ).
Ura.
Kohonen johti 1960-luvulla Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan osastolla ensimmäisen Suomessa suunnitellun tietokoneen, Reflacin (Reflex Aritmetics Computer) rakentamista. Kone oli osa laajempaa tutkimusohjelmaa, jossa selvitettiin teollisuusprosessin suoran tietokonesäädön ongelmia. Reflacissa oli kaikkiaan noin 1 200 transistoria. Sen ohjelmointiin käytettiin dipl.ins. Egon Cronhjortin kehittämää kieltä. Reflac sijaitsee nykyään Tekniikan museon tietokonetekniikan osastolla.
Kohonen valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1957, tekniikan lisensiaatiksi 1960 ja tohtoriksi 1962. Hän toimi Teknillisen korkeakoulun fysiikan vanhempana assistenttina 1957–1959, apulaisprofessorina 1963–1965 ja teknisen fysiikan professorina 1965–1993. Suomen Akatemian tutkijaprofessorina/akatemiaprofessorina hän toimi 1975–1978 ja 1980–1999. Akateemikoksi hänet nimettiin vuonna 2000.
Kohonen ohjasi muun muassa Samuel Kaskin väitöskirjan.
Talvikangas

Talvikangas on uudehko kaupunginosa Oulussa. Valtatien 20 varrella sijaitsevan Talvikankaan eteläisen osan asuinalueen rakentaminen aloitettiin vuonna 2000. Alueen kadunnimistö on talviaiheinen kuten alueen nimikin. Talvikankaan kaupunginosa jakaantuu uudempaan Talvikankaaseen sekä vanhempaan 1970–1980-luvuilla rakennettuun Hönttämäkeen. Kaupunginosassa asuu asukasta.
Talvikangas syntyi vuonna 2004, kun Korvensuoraan kuuluneista Talvikankaan ja Hönttämäen osa-alueista muodostettiin oma kaupunginosa. Sitä ennen Oulun virallista kaupunginosajakoa oli muutettu edellisen kerran vuonna 1968.
Osa-alueet.
Talvikangas.
Pääosin uudempi varsinainen Talvikangas on lähiötyylistä omakotitalo- ja paritaloasumista suosivaa aluetta. Niin sanottu Talvikangas I rakennettiin suurilta osin entisten Wärtön peltojen päälle. Paikkakuntalaiset kutsuivat aluetta "Värtön aavaksi", koska se oli puuton ja avara alue Kuusamontien molemmin puolin. Alue kuului myös laajaan Makkarasuon alueeseen, joka on tunnettu vetisyydestä (vrt. Huonesuo). Vuosien kuivatuksella alue saatiin rakentamiskuntoon. Maapohja on kuitenkin vanhaa merenpohjaa, joka on savista ja siksi erittäin herkkää routimaan talvisin. Alueella on myös muutamia pieniä kerrostaloja. Suurin osa rakennuksista on valmistaloja. Talvikangas laajennee tulevaisuudessa voimakkaasti itään kohti Hiukkavaaraa.
Hönttämäki.
Hönttämäki sijaitsee varsinaisen Talvikankaan pohjoispuolella mäen päällä, ja on nykyisin Talvikankaan osa-alue. Hönttämäen alue on rakennettu pääasiassa 1970–80-luvuilla, ja rakennuskanta on pääasiassa omakoti- ja rivitaloja. Hönttämäki on tiettävästi saanut nimensä Hönttämäessä erakkona eläneen "Hönttä-Jussin" mukaan. Hönttä-Jussi ja hänen asumuksensa sijaitsivat nykyisen parkkipaikan kohdalla. Asumus tuhoutui tulipalossa vuonna 1916.
Palvelut.
Kaupunginosassa on kaksi päivittäistavarakauppaa, sekä liikerakennus, josta löytyy mm. liikuntakeskus, kampaamo, koirakeskus-koirakylpylä ja pizzeria. 
Talvikankaalla on kaksi kaupungin ja kaksi yksityistä päiväkotia. Kouluja on kaksi, joista toinen sijaitsee Hönttämäessä ja toinen Talvikankaalla. Talvikankaan koulussa voi käydä ensimmäisen ja toisen luokan. Talvikankaalle avattiin vuonna 2017 yhtenäiskoulu, jossa koululuokkia on kolmannesta yhdeksänteen luokkaan asti.
Urheilu.
Hönttämäellä toimii vuonna 1990 perustettu Hönttämäen Palloseura HÖPS ry. Yhdistyksen tarkoituksena on ylläpitää ja kohottaa yhdistyksen jäsenten fyysistä kuntoa ja terveyttä sekä ylläpitää kiinnostusta muun muassa jalkapalloon, kaukalopalloon ja salibandyyn. Seura on avoinna uusille jäsenille, mutta junioritoimintaa sillä ei ole.
Liikenne.
Kaupunginosa rajoittuu lännessä valtatiehen 20.
Kuusamontietä pitkin ajavat paikallisliikenteen linjat 35 ja 36. Talvikankaalta pääsee Parkkisenkankaantietä pitkin Oulun keskustaan linjoilla 9 ja 10.
Circuit de Monaco

Circuit de Monaco on katurata La Condaminen ja Monte Carlon kaupunginosissa Monacossa.
Circuit de Monaco on käytössä ainoastaan kerran vuodessa, kun siellä ajetaan Formula 1 -kilpailu, samana viikonloppuna oheisluokkina ajetaan myös muun muassa Formula 2:n ja GP3:n kilpailuja. Monacon katuradalla on ajettu myös Formula E -luokan kilpailuja, ne on ajettu edellisenä viikonloppuna ennen Formula 1 -kilpailua.
Circuit de Monaco on kapea katurata, jossa on jyrkähkö ylä- ja alamäki, tunneli ja tiukkoja mutkia. Nämä seikat tekevätkin radasta ehkäpä vaativimman kilparadan. Monella tapaa Monacoa pidetään vanhentuneena kilparatana, sillä kapeat kadut eivät anna mahdollisuutta ohituksiin. Radan kelpaamisesta Formula 1 -radaksi on keskusteltu jo 1960-luvulta saakka, sillä rata on erittäin ahdas F1-autoille.
Ensimmäisen kerran katurata oli käytössä vuonna 1929. Ensimmäisen radalla ajetun kilpailun voitti brittiläinen William Grover-Williams. Menestynein kuljettaja Monacon GP:n historiassa on brasilialainen Ayrton Senna, joka voitti radalla 6 kertaa (1987, 1989, 1990, 1991, 1992 ja 1993).
Voittajat.
Grand Prix.
"Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Grand Prix -sarjaan."
Ԏ

Ԏ on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.
Ääntäminen.
Ԏ ääntyy komissa liudentuneena soinnittomana dentaalisena klusiilina /tʲ/.
Lainsäädäntö

Lainsäädäntö tarkoittaa valtiossa voimassa olevia oikeussäännöksiä ja niiden antamiseen liittyviä valtioelinten toimia eli lainsäädäntää. Lainsäädäntö on lainkäytön ja hallinnon rinnalla oleva oikeusvaltion valtiollisen toiminnan muoto, joka tuottaa kirjoitettua eli säädännäistä oikeutta. Se tarkoittaa sekä kansanedustuslaitoksen säätämiä lakeja että toimeenpanovallan antamia asetuksia ja laajasti ymmärrettynä koko voimassa olevaa oikeutta. Asetuksiin rinnastettavia ovat valtioneuvoston ja ministeriöiden päätökset.
Ahvenanmaan maakunnan maakuntalainsäädäntö perustuu maakunnalla olevaan lainsäädäntövaltaan sen itsehallintolaissa säädetyissä asioissa. Ahvenanmaan maakuntapäivien hyväksymä maakuntalaki on oikeusministeriön ja Ahvenanmaan valtuuskunnan lausunnon jälkeen esiteltävä tasavallan presidentille. Hän voi korkeimman oikeuden lausunnon saatuaan määrätä maakuntalain raukeamaan osittain tai kokonaan, jos hän katsoo lain koskevan Suomen turvallisuutta tai sen säätämisen ylittävän maakuntapäivien toimivallan.
Säädännön määrä.
Yhteiskuntaa sääntelevät tärkeimmät normit löytyvät lakikirjoista, ja lakikirjoja on täydellinen sarja Eduskunnan kirjastossa.
Niitä on kirjaston hyllyillä yhteensä 15,3 metriä, koottuna 254-osaiseen Suomen säädöskokoelma -kirjasarjaan. Raamatullisen ohuille sivuille on printattu kaikki Suomen lait ja asetukset vuodesta 1860 alkaen. Sen jälkeen sarja on täydentynyt joka vuosi sitä mukaa kuin vanhoja normeja on kumottu ja uusia säädetty. Niitä on säädetty 1970-luvusta lähtien yli tuhat vuodessa, yhteensä jo 91 802 vuoden 1860 ja syyskuun 2014 välillä.
Lainsäädäntökausi.
Lainsäädäntökausi eli legislatuurikausi eli legislatuuri on kansanedustuslaitoksen vaalikausi eli aika, jonka sen jäsenten toimivalta kestää. Suomessa eduskunnan toimikausi kestää neljä vuotta.
EU-lainsäädäntö Suomessa.
Euroopan unionin sekundaarilainsäädäntöön kuuluvat muun muassa asetukset, direktiivit ja päätökset, joita sovelletaan suoraan tai välillisesti EU:n jäsenvaltioihin. 
Suomessa vuoden 2013 lopulla tehdyn arvion mukaan enintään viidennes eduskunnan hyväksymistä laeista oli sellaisia, joissa viitattiin EU:n säännöksiin.
Kännykkätelevisio

Kännykkätelevisio on kolmannen sukupolven puhelin johon on joko sisäänrakennettu tai lisälaitteen avulla tehty mahdolliseksi ottaa vastaan ohjelmavirtaa/televisio-ohjelmia. Kännykkätelevisiotekniikoita on useita. Euroopan mobiilitelevisiostandardiksi on valittu DVB-H, joka on kehitetty varta vasten mobiililaitteiden tarpeet huomioon ottaen. 
Historiaa.
Vuonna 2003 NEC kehitti ensimmäisen prototyypin matkapuhelimesta, jolla voidaan vastaanottaa maanpäällisiä digitaalitelevisiolähetyksiä. Toisen prototyypin kännykkätelevisiosta, jolla voidaan paitsi vastaanottaa televisiosignaalia, myös tallentaa sitä jopa puolen tunnin ajan, esitteli japanilainen Sanyo vuonna 2003; prototyypissä vastaanotettiin maanpäällistä digitelevisiosignaalia CDMA2000-verkossa. 
Ensimmäinen matkapuhelinmalli, jolla voitiin vastaanottaa analogista televisiosignaalia oli Toshiban toukokuun 2004 lopussa julkistama V401T-malli. 
Ensimmäinen IP Datacast –mobiilivastaanotin oli Nokia Streamer. Laite kiinnitettiin akun tapaan Nokian 7700-malliin. Nokia Streamer ei tullut lainkaan myyntiin vaan se jäi testilaitteeksi. Sitä kuitenkin testattiin mm. 20 käyttäjän voimin kesällä 2004 BMCO:n Friendly user -testissä. Myyntiin tuleva malli tulee olemaan Streamer SU-22 joka sijoitetaan Nokian 7710-älypuhelimeen.
Arthur Honegger

Arthur Honegger (10. maaliskuuta 1892 Le Havre – 27. marraskuuta 1955 Pariisi) oli ranskalais-sveitsiläinen taidemusiikin säveltäjä. Hän kuului säveltäjäryhmään Les Six. Honeggerin tunnetuin teos on orkesterille sävelletty veturi-impressio "Pacific 231".
Elämä ja sävellystyö.
Oscar-Arthur Honegger syntyi Le Havressa, Ranskassa vuonna 1892. Hän opiskeli vähän aikaa Zürichin konservatoriossa ja palasi sitten Pariisiin, jossa hän opiskeli viulunsoittoa ja sävellystä Charles Widorin ja Vincent d'Indyn johdolla. Hänen opiskelutovereihinsa kuuluivat muun muassa Darius Milhaud ja Jacques Ibert. 
Vaikka Honeggerin juuret ovat Sveitsissä ja hän pysyi Sveitsin kansalaisena koko elämänsä ajan, hän asui suuren osan elämästään Pariisissa. Vuonna 1918 hän lopetti opintonsa ja kirjoitti ensimmäisen täysipainoisen teoksensa, baletin "Le dit des jeux du monde". Säveltäjänä hän oli hyvin tuottelias ja monipuolinen: hän kirjoitti musiikkia teattereihin, radiolle, elokuviin ja konserttisaleihin, baletteja, kuoroteoksia, kamarimusiikkia, konserttoja, oopperoita, oratorioita ja sinfonioita. Hänen tuotantonsa käsittää noin kaksisataa teosta. Yksi hänen menestysteoksistaan oli "Jeanne d'Arc au bûcher" (Jeanne d'Arc polttoroviolla, 1935). Hänen tuotantonsa tärkeimmän osan muodostavat kuitenkin oratoriot ja kaikki viisi sinfoniaa. 
Honegger kuului säveltäjäryhmään Les Six. Muiden ryhmän jäsenten tavoin hän teki yhteistyötä ja sai vaikutteita sellaisilta taiteilijoilta kuin Igor Stravinsky, Paul Claudel, Jean Cocteau, Max Jacob, Pablo Picasso ja Erik Satie. Honeggerin musiikki on kuitenkin varsin perinnesidonnaista ja osin pessimististä. Hän ei myöskään asettunut vastustamaan Richard Wagnerin ja Richard Straussin romantiikkaa kuten muut. 
Maailmansotien välisenä aikana Honegger oli erittäin tuottelias ja sävelsi muun muassa yhdeksän balettia ja kolme oopperaa. Sodan ja natsihallinnon vuoksi hän jäi Pariisiin, mutta oli jatkuvassa yhteydessä sveitsiläisiin sukulaisiinsa ja tuttaviinsa. Arthur Honegger kuoli 27. päivänä marraskuuta vuonna 1955. Hänet on haudattu Cimetière Saint-Vincentiin Montmartrelle, Pariisiin. Hänen kuvansa on Sveitsin 20 frangin setelissä.
Challenger

Challenger (NASAn avaruussukkuloiden ("orbital vehicle") luokituksessa OV-099) oli yhdysvaltalainen avaruussukkula, joka tuhoutui laukaisunsa jälkeen 28. tammikuuta 1986.
"Challenger" oli avaruussukkula "Columbian" jälkeen toinen kiertoradalle laukaistu avaruussukkula. "Challengerin" ensilento oli 4. huhtikuuta 1983, ja se tuhoutui kymmenennellä lennollaan (STS-51-L) 28. tammikuuta 1986.
Onnettomuuden syy.
Avaruussukkulan onnettomuuden syyksi paljastui asetetun onnettomuustutkintalautakunnan tutkimuksissa apuraketin o-rengastiivisteen pettäminen. Laukaisua edeltäneen yön pakkasesta johtuen tiiviste oli menettänyt kimmoisuuttaan ja raketin polttoaine pääsi virtaamaan tiivisteen välistä aiheuttaen onnettomuuden.
"Columbia" oli toinen kahdesta lennolla tuhoutuneesta avaruussukkulasta. Onnettomuuden jälkeen kerätyt "Challengerin" osat on siirretty Cape Canaveraliin käytöstä poistettuihin ohjussiiloihin. Ajoittain "Challengerin" osia huuhtoutuu Floridan rannikolle, mistä ne siirretään ohjussiiloihin.
"Challenger" rakennettiin testialustana käytetyn STA-099:n rungolle, kun havaittiin, että se oli halvempaa kuin muuntaa avaruussukkula Enterprise (OV-101) lentokelpoiseksi. Alun perin "Challengeria" ei tarkoitettu laukaistavaksi avaruuteen.
Lennot.
"Challenger" lensi onnettomuuslento mukaan lukien kymmenen sukkulalentoa, vietti avaruudessa, kiersi maapallon 995 kertaa ja lensi yhteensä .
"Challengerin" viimeisellä lennolla oli mukana opettaja Christa McAuliffe, josta piti tulla ensimmäinen siviili avaruudessa.
Iso hautavajoama

Iso hautavajoama on laaja vajoamakokonaisuus, joka levittäytyy Mosambikista Afrikasta Lähi-itään. Ison hautavajoaman laaksot ovat yhteydessä toisiinsa, mutta geologisesti kaikki ne eivät ole samaa vajoamaa.
Vajoamien leveys on noin 30–100 kilometriä, syvyyden ollessa muutamasta sadasta metristä useisiin tuhansiin metreihin. Etelä-pohjoissuunnassa alue kattaa 6 000 kilometriä.
Pohjoiset osat.
Vajoamasysteemin pohjoisin osa on Jordanin hautavajoama. Se ulottuu Golanin kukkuloilta Israelin, Libanonin ja Syyrian rajaseuduilla Kuolleenmeren kautta Akabanlahteen Punaisenmeren pohjoispäähän. Punainenmeri kuuluu Punaisenmeren hautavajoamaan. Se syntyi kun Arabian niemimaa ja Afrikka erkaantuivat miljoonia vuosia sitten ja Intian valtameren vedet täyttivät laakson. Afrikan ja Arabian laatat irtautuivat toisistaan noin 35 miljoonaa vuotta sitten. Punaisenmeren ja Adeninlahden pohjassa sijaitsevat näiden laattojen reunavyöhykkeet.
Maapallon järvistä syvimmällä sijaitseva Kuollutmeri Israelin ja Jordanian rajalla sijaitsee aktiivisessa Kuolleenmeren transformisiirroksessa. Punaisenmeren Akabanlahdessa on syvänteitä, joissa veden lämpötila nousee jopa 50 °C asteeseen maankuoren ohuuden takia.
Itä-Afrikan hautavajoama.
Hautavajoamakokonaisuuden Afrikan-puoleista osaa kutsutaan Itä-Afrikan hautavajoamaksi. Se alkaa Afrikan sarvesta ja jakautuu Ugandan ympärille kahdeksi haaraksi, itäiseksi haaraksi, jonka osista käytetään nimityksiä Kenya Rift ja Gregory Rift, ja läntiseksi haaraksi, Lake Albert Rift eli Albertine Rift.. Läntisen haaran varrella ovat Virunga- ja Ruwenzorivuoret sekä monet Afrikan suurista järvistä, jotka syntyivät syvien repeämälaaksojen täyttyessä vedellä. Itä-Afrikan hautavajoamassa on useita tulivuoria, kuten Kilimanjaro.
Itä-Afrikan hautavajoama on syntynyt noin 15 miljoonaa vuotta sitten. Repeämä avautuu noin kahden sentin vuosivauhdilla. Hautavajoaman liikehdinnän arvellaan johtavan miljoonien vuosien kuluessa siihen, että Etiopian itäreuna repeää irti Afrikan mantereesta ja muodostaa saaren.
Itä-Afrikan hautavajoamasta on löydetty paljon ihmisen evoluutioon liittyviä fossiileja. Erityisen merkittävä kaivauskohde on 50 kilometrin mittainen Olduvain rotko Tansaniassa.
Germaine Tailleferre

 
Germaine Tailleferre (19. huhtikuuta 1892 – 7. marraskuuta 1983) oli ranskalainen säveltäjä ja säveltäjäryhmän Les Six ainoa naispuolinen jäsen. Germaine Tailleferre (oik. Germaine Taillefesse) syntyi Parc Saint-Maurissa, Ranskassa vuonna 1892. Hän vaihtoi sukunimensä Tailleferreksi jo nuorena loukatakseen isäänsä, joka oli kieltäytynyt tukemasta tyttären musiikkiopintoja. Hän opetteli pianonsoittoa kotona äitinsä johdolla ja sävelsi itsekseen lyhyitä kappaleita, kunnes pääsi opiskelemaan Pariisin konservatorioon. Siellä hän tapasi muun muassa Darius Milhaud'n, Georges Auricin ja Arthur Honeggerin.
Tailleferre menestyi opinnoissaan ja tutustui pian Montmartren ja Montparnassen taiteellisiin piireihin. Ryhmä Les Six muodostui puolivahingossa eikä pysynyt koossa kauan. Hänen musiikillisina esikuvinaan ja tukijoinaan olivat muun muassa Claude Debussy, Igor Stravinski, Erik Satie ja erityisesti Maurice Ravel, jonka luona hän vietti paljon aikaa. Vuonna 1925 Tailleferre meni naimisiin amerikkalaisen Ralph Bartonin kanssa ja muutti Yhdysvaltoihin. Hän palasi Ranskaan aviomiehensä kanssa vasta vuonna 1927 ja erosi vähän myöhemmin.
1920- ja 1930-luvuilla Tailleferre sävelsi piano- ja elokuvamusiikkia. Toisen maailmansodan puhjettua hän pakeni Espanjan läpi Portugaliin ja sieltä laivalla Pennsylvaniaan, Yhdysvaltoihin. Sodan jälkeen hän palasi taas Ranskaan ja sävelsi paljon orkesteri- ja kamarimusiikkia sekä muita teoksia, muun muassa neljä balettia sekä neljä täyspitkää ja useita lyhyempiä oopperoita. Suurin osa musiikista julkaistiin vasta taiteilijan kuoleman jälkeen. 1960-luvulla Tailleferre sävelsi paljon elokuvamusiikkia ja ryhtyi vuonna 1976 säestäjäksi lasten musiikkiluokalle. Hän jatkoi säveltämistä aina kuolemaansa, 7. marraskuuta vuonna 1983 asti.
4923 Clarke

4923 Clarke on asteroidivyöhykkeen asteroidi, joka on nimetty Arthur C. Clarken (s. 1917) mukaan. Clarke ilmaisi kerran vitsaillen tyytymättömyytensä siihen, ettei asteroidi 2001:tä nimetty hänen mukaansa (tämä kunnia meni Albert Einsteinille). 4923 Clarken löysi Schelte J. Bus, 2. maaliskuuta 1981. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1981 EO27.
Asteroidi kiertää Auringon ympäri (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään ja etäisimmillään astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidi on läpimitaltaan noin ja pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on S-luokkaa (SMASSII).