tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nicola Larini

Nicola Larini (s. 19. maaliskuuta 1964, Camaiore, Italia) on italialainen autourheilija. Hän on kilpaillut muun muassa Formula 1:ssä, DTM:ssä ja WTCC:ssä. Larini saavutti F1-urallaan yhteensä 7 MM-pistettä ja ajoi kahdesti pisteille.Ensimmäiset pisteet hän saavutti 45 GP:ssä. Nicola Larini keskeytti 24 kertaa eli noin 49% kilpailuista. 
Ura.
Alkuvaiheet.
Larinin kilpaura alkoi formulasarjoissa, kun hän ajoi vuonna 1983 Formula Italia-sarjassa. Menestystä tuli heti seuraavana vuonna, kun hän sijoittui Italian Formula Abarth -sarjassa kolmanneksi. Italian sarjoissa Formula 3 -sarjoissa Larini voitti kaudella 1986, jonka avustamana hän pääsi seuraavana vuonna ajamaan Formula 1 -sarjaa Colonin valmistamalla autolla.
Formula 1.
Larinin tulokaskauden tavoin myös sijoitukset Osellan, Ligierin ja Modenan autoilla olivat usein heikkoja ja Larini karsiutui usein kilpailuista. Hän toimi 1990-luvun aikana myös Ferrarin testikuljettajana.
Varsinaista menestystä Larini saavutti Ferrarin kilpakuljettajana kaudella , kun hän ajoi yhden palkintosijan San Marinon GP:ssä sijoittumalla toiseksi. Ura Ferrarilla jäi lyhyeksi, kun loukkaantuneena ollut alkuperäinen kuljettaja Jean Alesi palasi takaisin ajotehtäviin.
Vuosi 1997 Sauberilla kesti vain viiden osakilpailun verran, mutta Larini saavutti yhden MM-pisteen sijoittumalla kuudenneksi Australian GP:ssä 1997. 
Urheiluautot ja kestävyysajot.
F1-testikuljettajana Larini ehti ajaa myös muita urheiluautosarjoja sekä kestävyysajoja. Italian Touring Car -sarjassa hän voitti mestaruuden vuonna 1992. DTM:ssä Larini ajoi yhden vuoden, 1993, ja voitti heti mestaruuden. Hän saavutti menestystä varsinkin Euroopan Touring Car -sarjassa, jossa oli parhaimmillaan lopputuloksissa toinen ja kolmas. Vaikka Larini ilmoitti lopettavansa säännöllisen kilpailemisen vuoden 2009 jälkeen, hän on ajanut satunnaisia osakilpailuja. Vuosina 2011–2012 hän saavutti menestystä sijoittumalla kolmanneksi Nürburgringin 24 tunnin ajoissa vuonna 2011 ja vuotta myöhemmin hän voitti kyseisen kilpailun.
Fusajirō Yamauchi

Fusajirō Yamauchi (山内房治郎, 22. marraskuuta 1859 – tammikuu 1940) on Nintendon perustaja. Yamauchi eli Kiotossa, Japanissa. Hänen tyttärensä Tei Yamauchi meni naimisiin Sekiryō Kanedan kanssa, josta myöhemmin tuli Nintendon uusi toimitusjohtaja. 
Henkilöhistoria.
Yamauchi aloitti liiketoimintansa vuonna 1889 perustaen yrityksen nimeltä "Nintendo Koppai", joka valmisti pelikortteja. Hanafuda-nimiset kortit olivat käsintehtyjä, ja niitä myytiin aluksi kahdessa liikkeessä. Korttien suosion myötä yritys kasvoi nopeasti ja väkeä palkattiin lisää.
Fusajirō Yamauchi vetäytyi eläkkeelle vuonna 1929 ja hänen vävynsä Sekiryō Yamauchi tuli uudeksi toimitusjohtajaksi. Fusajirō Yamauchi kuoli vuonna 1940, mutta syytä kuolemaan ei tiedetä.
Tarhakäärmeet

Tarhakäärmeet (Colubridae) on uuskäärmeisiin (Caenophidia) kuuluva käärmeheimo. Tarhakäärmeitä tavataan kaikkialla maapallolla lukuun ottamatta korkeita vuoriseutuja ja kaikkein kylmimpiä alueita. Heimoon kuuluu yhteensä lähes 2000 lajia. Suomen kolmesta käärmelajista kaksi kuuluu tarhakäärmeisiin: rantakäärme ja kangaskäärme. Useimmat tarhakäärmeet lisääntyvät munimalla, jotkut vedessä elävät lajit synnyttävät poikasia.
Luokittelu.
Alla oleva tarhakäärmeiden jako kahdeksaan alaheimoon perustuu molekyylitutkimuksiin. Muutaman suvun DNA:ta ei ole , ja niiden asema luokittelussa on siksi epävarma ("incertae sedis"). Suppeassa merkityksessä tarhakäärmeisiin luetaan vain alaheimot Ahaetullinae ja varsinaiset tarhakäärmeet (Colubrinae), jolloin kuusi muuta alaheimoa ovat erillisiä heimoja Colubroidea-yläheimossa. Tässä käytetyssä luokittelussa Colubridae on esitetty laajassa ja Colubroidea suppeassa merkityksessä, jolloin ne eivät eroa sisällöltään toisistaan. Laajassa merkityksessä Colubroidea vastaa Colubroides-kladia, jolloin se sisältää kaikki uuskäärmeet (Caenophidia) käsnäkäärmeitä (Acrochordidae) lukuun ottamatta.
Hecate Enthroned

Hecate Enthroned on vuonna 1993 perustettu englantilainen dark- ja black metal -yhtye, joka toimi vuoteen 1995 saakka nimellä Daemonum. Yhtyeen perustajajäseniin kuuluivat basisti-laulaja Jon sekä kitaristit Nigel ja Marc. Yhtye kuuluu Cradle of Filthin ohella brittiläisiin black metal -yhtyeisiin.
Historia.
Daemonum nauhoitti ainoan demonsa "Dreams to Mourn" tammikuussa 1995. Saman vuoden keväällä rumpali Craig liittyi yhtyeeseen ja Cradle of Filthissä välillä bassoa soittanut Jon palasi yhtyeen laulajaksi. Onnistuneiden konserttien jälkeen yhtye suuntasi The Academy Studioille nauhoittamaan toista demoaan "An Ode for a Haunted Wood". Tämä demo johti myös levytyssopimukseen Blackend Recordsin kanssa. Hecate Enthronedin ensimmäinen julkaisu Blackendille olikin "An Ode for the Haunted Woodin" uudelleen miksattu versio, joka kantaa nimeä "Upon Promeathean Shores (Unscriptured Waters)".
Kokoonpanomuutoksien jälkeen Hecate Enthroned paneutui täysillä ensimmäisen täyspitkänsä kirjoitustyöhön, jonka se nauhoitti 20. tammikuuta – 2. helmikuuta 1997. Andy Sneapin tuottama levy sai nimekseen "The Slaughter of Innocence, A Requiem for the Mighty", ja se julkaistiin saman vuoden huhtikuussa. 
Ennen seuraavan levyn "Dark Requiems and Unsilent Massacre" julkaisua yhtyeen kokoonpano muuttui jälleen, kun basisti Paul teki tilaa nykyiselle basistille Dylanille ja perustajajäsen Marcin vaihtui Andyyn. Yhtyeen miehistö on kokenut tämänkin jälkeen useita muutoksia, ja kitaristi Nigel on ainoa jäljellä oleva alkuperäisjäsen.
Lentokonespottaus

Lentokonespottaus (joskus myös nimellä lentokonebongaus) tai spottaus on lentokoneiden, niiden laskeutumisten ja nousemisten seuraamista lentoasemalta.
Lentokonespottausta voi harrastaa kuka tahansa lentokoneista kiinnostunut. Monesti kentän laidalla olevat spottaajat ovatkin vain ohikulkijoita tai muita satunnaisia lentokoneista kiinnostuneita. Spottaukseen ei tarvita minkäänlaisia välineitä, vaikka kunnon harrastelijaspottaajalla on yleensä ainakin radioskanneri, jossa on lentokoneiden käyttämä VHF-taajuusalue. Virittämällä skannerinsa paikallisen lentokentän ATIS:n taajuudelle spottaaja kuulee nousevien ja laskeutuvien lentokoneiden käyttämät kiitotiet, minkä perusteella hän löytää tiensä lentokoneiden näkemisen kannalta hyvälle paikalle. Lisäksi monella spottaajalla on mukanaan kamera, jolla voi ikuistaa näkemänsä lentokoneet. Eniten asialleen omistautuneet spottaajat saattavat jopa lintsata koulusta tai töistä, jotta saisivat kuvan harvinaisesta koneesta. Kuvia ladataan Internetiin toisten ihmisten nähtäviksi ja ihailtaviksi.
Usein spottaava saattaa pitää myös kirjaa lentoyhtiöistä, lentokonetyypeistä ja koneiden rekistereistä, joita on nähnyt ja kerätä niitä.
Perinteisesti spottailun kohteena ovat olleet isot matkustajalentokoneet, mutta myös pienemmille siviililentokoneille on omat spottaajansa, kuten myös sotilaskoneille.
Joillain spottaajilla on myös tapana aina ulkomailla käydessään spottailla paikallisella lentokentällä. Ulkomailla yleisesti spottaaminen käykin helpommin, koska spottaajille voi olla rakennettu varta vasten oma parvekkeensa tai vastaava hoidettu paikka lähellä kiitotietä, josta on helppo katsella ja valokuvata koneita, kun taas Suomessa spottaajien harrastusta saatetaan välillä jopa vaikeuttaa tarpeettomasti.
http://nuoretvalokuvaajat.fi/lentokonespottaus-mita-se-on/
Finavia kertoi lokakuussa 2008 rakentavansa samanlaisen spotterilavan Helsinki-Vantaan lentoasemalle kuin ulkomaillakin. Spotterilava tai -parveke on avoinna kesäisin ja sen yhteydessä on myös ilmailumuseo.
Lissabonin metro

Lissabonin metro (portugaliksi "Metro de Lisboa") on Lissabonissa, Portugalissa toimiva metrojärjestelmä. Se oli Portugalin ensimmäinen metrojunajärjestelmä.
Lissabonin metron pituus on 44,2 kilometriä. Sillä on neljä linjaa ja 56 asemaa. Metron rakennustyöt alkoivat 7. elokuuta 1955. Varsinainen toiminta aloitettiin neljä vuotta myöhemmin.
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1973

Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1973 oli kaikkien aikojen 25. MotoGP-kausi. Kaudella kilpailtiin viidessä eri luokassa maailmanmestaruudesta; 500-, 350-, 250-, 125- ja 50-kuutioissa. Kautta varjosti Jarno Saarisen ja Renzo Pasolinin kuolema.
Pisteet.
500cc (10 parasta).
Kauden 11:stä kilpailusta 6 parasta laskettiin mukaan loppupisteisiin. Jos on ajanut vähintään seitsemän kilpailua, josta on saanut pisteitä, niin kilpailu, josta on tullut huonoin pistesijoitus on suluissa, koska sitä ei ole laskettu mukaan näihin loppupisteisiin.
350cc (10 parasta).
Kauden 11:stä kilpailusta 6 parasta laskettiin mukaan loppupisteisiin.
Tomasz Rząsa

Tomasz Mariusz Rząsa (s. 11. maaliskuuta 1973 Krakova, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
180 senttimetriä pitkä Rząsa aloitti ammattilaisuransa kaudella 1991–1992 Sokół Pniewyssä. Muutaman Sokół-kauden jälkeen hän siirtyi Sveitsiin, jossa hän pelasi kahden vuoden ajan edustaen Grasshopperia, Luganoa ja Young Boysia. Kaudeksi 1997–1998 Rząsa siirtyi Alankomaihin De Graafschapin riveihin. Hän pelasi seurassa kaksi kautta, kunnes siirtyi ensimmäisen todelliseen huippuseuraansa, Feyenoordiin, jossa hän viimeistään nousi Euroopan huipulle. Feyenoordissa Rząsa pelasi neljä kautta, joiden jälkeen hän teki yhden kauden mittaisen visiitin Serbiaan Partizanin joukkueeseen. Tuon kauden jälkeen hän palasi Alankomaihin, ensin vuodeksi SC Heerenveeniin ja sitten ADO Den Haagiin. Uransa viimeiset vuodet 2006–2008 hän pelasi Itävallan SV Riedissä.
Yhteensä Rząsa pelasi lähes 400 ottelua Puolan, Sveitsin, Alankomaiden, Serbia ja Montenegron ja Itävallan sarjoissa. Hänen seurajoukkueuransa suurimpia saavutuksia ovat Sveitsin-mestaruus Grasshopperissa vuonna 1996 ja UEFA Cupin voitto Feyenoordissa vuonna 2002.
Puolan maajoukkueessa Rząsa pelasi 36 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 1994–2006. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja pääsi kentälle vaihtopelaajana yhdessä ottelussa.
Barokkiviulu

Barokkiviulu on nykyään yleisessä käytössä oleva nimitys viululle, joka rakenteeltaan ja soinniltaan vastaa 1600-luvulta 1800-luvun alkupuolelle käytössä ollutta viulutyyppiä. Tämä ajanjakso käsittää siis barokin (musiikin historiassa n. 1600–1750) lisäksi myös klassismiksi kutsutun (n. 1750–1820) aikakauden. Barokin aikana käytössä olleita jousityyppejä kutsutaan barokkijousiksi ja klassismin aikaisia klassisiksi jousiksi. Leuka- ja olkatukia ei barokin tai klassismin aikaan käytetty.
Musiikillisesti merkittävin ero barokki- ja nykyviulun välillä syntyy erilaisesta jousesta. Barokkiviulun jousi on nykyjousta lyhyempi ja kaarevampi ja siinä on nykyjousta vähemmän jouhia.
Sinfonia nro 40 (Mozart)

Sinfonia nro 40 g-molli (KV 550) on Wolfgang Amadeus Mozartin sinfonia, joka valmistui vuonna 1788. Sinfonia on sävelletty poikkeuksellisen tuotteliaan kauden aikana kesällä 1788 muutamassa viikossa ja se valmistui 25. heinäkuuta. Samana kesänä Mozart sävelsi myös sinfoniat numero 39 ja 41.
Teoksesta on olemassa kaksi versiota, alkuperäinen versio vuodelta 1788 ja myöhempi versio, johon Mozart lisäsi osuudet kahdelle klarinetille ja muutti oboe-osia. Nämä muutokset on tehty todennäköisesti tiettyä esitystä varten.
Sinfonian muutettu versio on sävelletty huilulle, kahdelle oboelle, kahdelle klarinetille, kahdelle fagotille, kahdelle käyrätorvelle sekä jousisoittimille, jotka käsittävät ensimmäiset ja toiset viulut, alttoviulut, sellot ja kontrabassot. Alkuperäisessä versiossa ei ole klarinetteja. Merkittävää on trumpettien ja patarumpujen puuttuminen. 
Osat.
Sinfoniassa on neljä osaa tyypillisessä klassisen kauden sinfonian järjestyksessä (nopea osa, hidas osa, menuetti, nopea osa).
Sekiryō Yamauchi

Sekiryō Kaneda (金田積良 , tunnetaan myös nimellä Sekiryō Yamauchi (山内積良)) oli Nintendon toinen toimitusjohtaja. Hän meni Nintendon perustajan Fusajirō Yamauchin tyttären Tei Yamauchin kanssa naimisiin, ja otti sukunimekseen "Yamauchi".
Henkilöhistoria.
Nintendo oli Japanin suurin kortintekijä, kun Sekiryō Yamauchi otti vastaan toimitusjohtajan paikan. Vuonna 1933 hän toteutti yhdistymisen toisen yrityksen kanssa, ja yrityksen uudeksi nimeksi tuli "Nintendo and Co.".
Sekiryō Yamauchi vetäytyi eläkkeelle vuonna 1949, ja uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Hiroshi Yamauchi.
Steganografia

Steganografialla tarkoitetaan tiedon piilottamista. Termin alkuperä juontaa juurensa muinaiskreikan adjektiivista 'katettu, peitetty'. Piilotettava tieto voidaan kätkeä muun tiedon joukkoon, tai mihin tahansa, mistä sen huomaaminen on vaikeaa.
Historia.
Kreikkalainen historioitsija Herodotos (noin 484–425 eaa.) kertoo Historiateoksessaan Histiaioksesta, joka halusi lähettää salaisen viestin vävylleen, Miletoksen hallitsija Aristagoraalle. Histiaios ajatti uskollisen orjansa pään kaljuksi ja tatuoitti viestin tämän päänahkaan. Kun hiukset olivat kasvaneet takaisin, Histiaios lähetti orjan Aristagoraan luo ja käski perille päästyään pyytää hiustenleikkuuta, jolloin viesti paljastui.
Mikrovalokuvausta on käytetty steganografian tekniikkana jo Saksan-Ranskan sodassa 1870. Tunnettu mikrovalokuvaukseen perustuva sovellus olivat Saksan agenttien 1940-luvulla käyttämät ns. mikropisteet, joissa optisesti pienennetyt viestit piilotettiin konekirjoitustekstin pisteiden kokoisiin filminegatiivin paloihin. Filmit kiinnitettiin pisteiden paikalle harmittomiin asiakirjoihin, jotka postitettiin vastaanottajalle.
Steganografia digitaalisessa ympäristössä.
Yleisimpiä steganografian toteutustapoja ovat esimerkiksi tiedon piilottaminen kuva-, musiikki-, video- tai tekstitiedostoon. Digitaaliseen kuvaan tietoa voidaan kätkeä esimerkiksi muuttamalla jokaisen kuvan pikselin väriarvoa vain vähän (siten että yksi piilotettavan viestin merkki jakaantuu useammalle pikselille). Tällä tavalla kuva näyttää vielä ihan normaalilta ihmiselle, mutta toisaalta kuvan sisältämä viesti voidaan purkaa vertaamalla kuvaa alkuperäiseen kuvaan. Toinen steganografian sovellus voisi olla esimerkiksi normaalissa tekstissä, missä oikea viesti on piilotettu jokaisen sanan ensimmäiseen alkukirjaimeen. Turvallisuuden parantamiseksi viesti voidaan salata ennen kätkemistä. Vanhempia muotoja ovat näkymätön muste ja viestin kirjoittaminen raakaan kananmunaan, joka keitetään. Kiinassa oli tapana että viesti kirjoitetaan hienolle silkille, joka rutistetaan palloksi, joka peitetään vahalla. Viestinviejä nielaisee vahapallon.
Katusoittaja

Katusoittaja on katuesiintyjä, joka soittaa julkisella paikalla, kuten kadulla tai torilla jotakin soitinta, yleensä vapaaehtoista maksua vastaan; katusoittajan vieressä saattaa olla esimerkiksi hattu tai soitinkotelo, johon ihmiset voivat laittaa rahaa.
Toiset antavat rahaa vain jos pitävät musiikista, toiset tavan vuoksi.
Muun muassa Helsingissä voi katusoittajia löytää keskustasta ja metroasemilta.
Katusoittajan työpäivä voi olla monien tuntien mittainen ja tulot vaihtelevat esimerkiksi soittoajan ja -paikan sekä säätilan mukaan. Tyypillisimmin katusoittajat soittavat harmonikkaa, huilua tai kitaraa, joskus jopa pienen mittakaavan urkuja, joka on lähinnä yleisnimitys pienille, elektronisille nykyajan pianoille.
Toiset katusoittajat vain soittavat ja kiittävät lahjoituksista, mutta osa myös laulaa jotain tunnettua kappaletta soittaessaan. Aihealueena saattaa olla esimerkiksi poplaulut.
Gábor Szilágyi

Gábor Szilágyi (s. 28. huhtikuuta 1981 Gyöngyös, Unkari) on entinen unkarilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Szilágyi on edustanut Suomessa FC Hämeenlinnaa, FC Jokereita, Helsingin Jalkapalloklubia, Turun Palloseuraa ja FC KooTeePeetä ja lisäksi Unkarissa BVSC-Zuglóa. Hän pelasi yhteensä 91 liigaottelua ja tehnyt niissä 24 maalia. Szilágyilla on tilillään kaksi SM-hopeaa, toinen Jokereista ja toinen HJK:sta.
Szilágyi on pelannut Unkarin poikamaajoukkueissa.
Sileäputkinen

Termeillä sileäputkinen ja rihlaton (rihlaamaton) viitataan tuliaseeseen, jonka piipun sisäpinta on sileä, eli rihlaamaton. 
Yleisimpiä sileäputkisia piippuja ovat panssarivaunukanuunat sekä haulikon piiput.
Hävittäjä-ässä

Hävittäjä-ässä on sotilaslentäjä, joka on saavuttanut vähintään viisi ilmavoittoa. Ässä-sanaa käytettiin tässä merkityksessä ensimmäisen kerran Ranskassa ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1914, kun ranskalaiset sanomalehdet kutsuivat "l’aceksi" Adolphe Pégoudia. Hän oli ensimmäinen lentäjä, joka ampui alas yli viisi saksalaista konetta.
Ilmavoiton käsite on vaihdellut. Joskus esimerkiksi alas ammuttuja tähystys- ja sulkupalloja on laskettu ilmavoitoiksi. Myös maahan tuhottujen koneiden on joskus katsottu kuuluvan alasammuttuihin. Ässinä on yleensä pidetty vain ohjaajia. Vasta Vietnamin sodassa Yhdysvallat tunnusti ässiksi myös kaksipaikkaisten hävittäjälentokoneiden aseupseerit ja yhdessä tapauksessa ilmeisesti myös ilmataistelun johtajan, joka ei lentänyt lainkaan.
Ensimmäinen maailmansota.
Ensimmäinen maailmansota käynnisti lentokoneiden nopean kehityksen, ja niitä alettiin käyttää ensi kertaa toisiaan vastaan.
Saksa.
 Luftstreitkräfte
Iso-Britannia.
 Royal Air Force
Australia.
 Australian ilmavoimat
Toinen maailmansota.
Toinen maailmansota oli vuosina 1939–1945 käyty maailmanlaajuinen konflikti, jonka pääasialliset osapuolet olivat Saksan, Italian ja Japanin johtamat akselivallat sekä Britannian, Kiinan tasavallan, Neuvostoliiton, Ranskan ja Yhdysvaltain johtamat liittoutuneet.
Japani.
 Keisarillisen Japanin ilmavoimat ja laivaston ilmavoimat
Ristin merkki nimen lopussa merkitsee Tyynenmeren sodassa kaatunutta.
Suomi.
 Suomen ilmavoimat
Ässä

Ässä tarkoittaa seuraavia:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Kytäjän kirkko

Kytäjän kyläkirkko on Hyvinkään seurakunnan pieni kirkko Hyvinkäällä Kytäjän kylässä. Museoviraston mukaan kirkko on "viehättävä esimerkki arkkitehtuuriltaan korkeatasoisesta paikallisen yhteisön rakennuttamasta kyläkirkosta". Museovirasto on määritellyt sen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vaaleaksi rapatusta tiilestä 1939 rakennetun kirkon suunnitteli arkkitehti Väinö Vähäkallio, Kytäjän kartanon silloinen omistaja. Kirkon pinta-ala on 326 neliötä, istumapaikkoja kirkossa on 180. Kirkko on muodoltaan suorakaiteinen satulakattoinen pitkäkirkko. Sisäänkäynnin yllä on kampaniilityylinen kellotorni, jonka esikuva tulee italialaisista maalaiskirkoista. Tyyliltään kirkko edustaa klassismia. Hyvinkään seurakunnalle kirkko luovutettiin 1962. Alttaritaulun paikalla on krusifiksi. Saarnatuolin seinämässä on Kaapo Wirtasen "Apostolit"-maalaus, jonka malleina Wirtasella oli kytäjäläisiä miehiä, muun muassa Väinö Vähäkallion talvisodassa kaatunut poika Kai Väinö Vähäkallio. Kirkon vieressä on pieni hautausmaa ja veteraanien muistomerkki.
Kalevi

Kalevi on miehen etunimi, joka otettiin suomalaiseen almanakkaan vuonna 1929. Se on nimen Kaleva myöhempi virolaissävyinen muunnelma. Virossa ehdotettiin jo vuonna 1882 nimeä "Kalev", mutta ensimmäiset Kalev-nimiset kastettiin siellä vasta 1920-luvulla. Suomessa Kalevi sai nimipäivän 10. syyskuuta vuonna 1929 ja suosituimmillaan se oli 1930-luvulla. 
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1900-luvun alusta helmikuuhun 2025 mennessä 146 689 suomalaista miestä ja muutama nainenkin on saanut etunimekseen Kalevi.
Adele (nimi)

Adele on naisen etunimi, joka on lyhentymä Adelheidista. Adelen nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2020 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 16. joulukuuta. Nimestä esiintyy myös ranskalainen muoto Adèle.
Adele on Suomessa annettu nimeksi vuoden 2019 loppuun mennessä 6 820 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Santiagon metro

Santiagon metro () on Santiago de Chilessä toimiva metrojärjestelmä. Se koostuu viidestä linjasta ja 136 asemasta. 
Santiagon nopea väestönkasvu 1900-luvun alkupuolella sai idean metrosta syntymään. Suunnittelu aloitettiin vuonna 1944. Rakennustyö tapahtui vuosina 1968-1975. Ensimmäinen linja avattiin 15. toukokuuta 1975.
Lintuasema

Lintuasema on paikka, jossa havainnoidaan, rengastetaan ja tutkitaan lintuja vakioiduin menetelmin.
Lintuasemat.
1800-luvun puolivälissä Helgolandin saarelle Saksan rannikolle perustettu Helgolandin lintuasema (Vogelwarte Helgoland) on maailman ensimmäisiä lintujen muuton tutkimiseen perustettuja lintuasemia. Se on ollut esimerkkinä ja innoituksena myös suomalaisille lintuasemille. Pohjoismaiden vanhin lintuasema, Signilskär Hammarlandin kunnassa Ahvenanmaalla, aloitti toimintansa vuonna 1929, ja on ollut vaihtelevassa määrin aktiivinen nykypäiviin saakka. Muita Itämeren piirin kuuluisia asemia ovat muun muassa Ruotsin Ottenby, Falsterbo ja Utklippan, Viron Kabli ja Sõrve, Venäjän Rybachiy eli Rossitten, Pape Latviassa, Neringa ja Ventės ragas Liettuassa sekä Ujście Wisey Puolassa.
Lintuasemat Suomessa.
Suomen ensimmäiset lintuasemat perustettiin 1920-luvulla Hammarlandin Signilskäriin ja Loviisan Aspskäriin. Nykyisin Suomessa toimii 12 lintuasemaa: Porvoon Söderskär, Kirkkonummen Rönnskär, Hangon Uddskatanilla sijaitseva Hangon lintuasema, Paraisten Jurmo, Lemlandin Lågskär, Hammarlandin Signilskär, Luvian Säppi, Mustasaaren Valassaaret, Kokkolan Tankar, Siikajoen Tauvo, Siilinjärven Raasio, Joensuun Höytiäinen ja Kangasalan Kirkkojärvi. Näistä kolme viimeksi mainittua toimivat sisämaassa. Kangasalla sekä aiemmin Kaarinassa toimineella Rauvolan lintuasemalla on keskitytty ruovikkolintujen ja Raasiossa kahlaajien rengastukseen. Muilla asemilla päätoimintamuodot ovat näkyvän muuton tarkkailu, lepäilijöiden eli paikallisten lintujen laskenta vakioreittien varrelta ja rengastus.
Tutkimusmenetelmät.
Näkyvän muuton tarkkailua suoritetaan lintuaseman ihanteellisimmalta paikalta. Esimerkiksi Hangossa havainnoitsija päivystää joka aamu vanhan tulenjohtobunkkerin päällä sijaitsevalla muutonhavainnointipaikalla. Muuttolinnut kirjataan tarkasti ylös kellonajoittain ja muuttosuuntineen.
Paikalliset linnut lasketaan monilla asemilla kerran päivässä, yleensä aamulla. Pesimäaikana suoritetaan pesimälinnuston laskentaa ja parimäärien selvittelyä.
Rengastuksessa käytetään erilaisia pyydyksiä, tavallisimmin lintuverkkoja. Siemenpyydykset, iskuverkot ja katiskat ovat muita pyydystyskeinoja. Monilla asemilla rengastettavat linnut myös mitataan ja punnitaan. Kesällä rengastetaan pesivien lintujen poikasia.
Toisinaan asemilla tehdään erikoistutkimuksia. Esimerkiksi Jurmossa mitattiin lintujen radioaktiivista säteilyä Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuutta seuranneina päivinä.
Monet lintuasemat julkaisevat toiminnastaan erillisiä raportteja. Joidenkin asemien raportit julkaistaan yhdistysten lehdissä. BirdLife Suomen Linnut-lehdessä julkaistaan vuosittain suppea yhteenveto asemien toiminnasta.
Harvinaisuudet.
Useimmat lintuasemat sijaitsevat ulkosaariston eristyneillä saarilla. Muuttoaikoina niillä tavataan säännöllisesti harvinaisuuksia. Nimekkäin rariteettisaari on Lågskär, jossa on tavattu useita lintulajeja ensimmäistä kertaa Suomessa.
Päärynävirvoitusjuoma

Päärynävirvoitusjuoma on päärynältä maistuvaa virvoitusjuomaa. Usein maku on kuitenkin keinotekoisesti esanssilla aikaan saatu. Päärynän maku saadaan aikaan etikkahapon ja pentanolin esterillä.
Suomalaisia päärynävirvoitusjuomamerkkejä.
Jo lopetettuja samanmakuisia 1970-luvulla olivat Mallasjuoman Asterix- ja Sinebrychoffin Aku Ankka -virvoitusjuomat. Näiden valmistus loppui, kun hahmojen käyttösopimus päättyi.
Esanssi

Esanssi ( &lt; , olennaisin osa) on juomien sekä ravinto- ja nautintoaineiden maun tai tuoksun tai molempien parantamiseen mausteenomaisesti käytettävä neste. Se sisältää väkevöityjä haihtuvia eteerisiä öljyjä tavallisesti etanoliliuoksena.
Esanssia valmistettaessa hienonnetut kasvinosat valellaan 96-prosenttisella etanolilla ja seos tislataan, jolloin etanoliin liuenneet eteeriset öljyt tislautuvat ja ne saadaan talteen esanssina. Ennen myyntiin toimittamista esanssia vielä varastoidaan maun parantamiseksi ja useat laadut myös värjätään. Esanssia voidaan valmistaa myös keinotekoisesti. Tällaisia synteettisiä hedelmäesansseja käytetään virvoitusjuoma- ja makeisteollisuudessa.
Alkuaan esansseiksi nimitettiin sellaisia lääkekasveista valmistettuja nesteitä, joiden kuviteltiin pitävän sisällään kasvin lääkitsevän voiman.
Granma

Granma oli Fidel Castron kapinallisten käyttämä huvijahti, jolla nämä siirtyivät Meksikosta Kuubaan marraskuussa 1956. Aluksen nimi viittaa mitä todennäköisimmin aikaisemman amerikkalaisomistajan isoäitiin ().
Vaikka vene oli mitoitettu 12 matkustajalle, kyydissä oli 82 sissiä, joukossa ainoana ei-kuubalaisena Che Guevara, sekä aseita, ammuksia, muonaa ja polttoainetta. Lähtö tapahtui 25. marraskuuta 1956 kello yhdeltä yöllä niin kiireisesti, että osa halukkaista jäi rannalle. Laiva joutui ylikuormattuna merenkäynnissä vaikeuksiin ja pääsi Kuuban rannikolle vasta 2. joulukuuta päiväkausia aikataulusta jäljessä.
Kuuban rannikolla aiotussa laskupaikassa Nigueron kaupungin lähistöllä odottanut satamiehinen tukijoukko kuorma-autoineen oli turhaan odotettuaan lähtenyt jo edellisyönä. Lisäksi Fulgencio Batistan armeijan ilmavoimat olivat havainneet lähestyvän aluksen, jonka oli pakko tehdä hätäinen maihinnousu kaukana sovitusta paikasta soiselle rannikolle. Suurin osa muonasta ja aseista jäi alukseen sissien hylätessä vuotavan jahdin.
Kapinalliset kokoontuivat uudelleen maissa ja aloittivat vaivalloisen etenemisen ilman ruokaa kohti Sierra Maestran vuoristoa. Paikallisoppaan pettäminä Castron kapinalliset joutuivat Batistan armeijan väijytykseen Alegría de Píossa. Monet saivat heti surmansa, kun taas toiset pakenivat päätä pahkaa, ja loput antautuivat hallituksen joukoille vain joutuakseen teloitetuiksi.
Alkuperäisestä 82:sta sissistä vain 12 selvisi vuoristoon, joukossa Castron veljekset Fidel ja Raúl, Che Guevara (haavoittuneena), Camilo Cienfuegos, Juan Almeida, Efigenio Amejeiras, Ciro Redondo, Julio Díaz, Calixto García, Luis Crespo, Jose Ponce ja Universo Sanchez.
Sosialistinen Kuuba on myöhemmin kunnioittanut tätä vallankumouksen välinettä monin tavoin: maan suurin päivälehti "Granma", Granman yliopisto, radioasema sekä provinssi ja kansallispuisto on kaikki nimetty sen mukaan.
Laiva on nykyään esillä Havannassa vallankumousmuseon vieressä sijaitsevassa Memorial Granmassa.
Caracasin metro

Caracasin metro () on Caracasissa Venezuelassa toimiva metrojärjestelmä. Se avattiin vuonna 1983.
Caracasin metro koostuu tällä hetkellä neljästä linjasta ja 44 asemasta. Uusin linja valmistui vuonna 2006. Samana vuonna metro yhdistettiin Caracasin esikaupungin Los Tequesin metroon.
Betelpalmu

Betelpalmu eli pähkinäbetelpalmu eli arekapalmu ("Areca catechu") on palmulaji, jota kasvatetaan yleisesti Tyynenmeren trooppisilla saarilla, Aasiassa ja osissa Itä-Afrikkaa. Se on keskikokoinen puu, joka kasvaa 20 metriä korkeaksi. Rungosta tulee 20–30 senttimetriä paksu ja lehdet ovat 2–3 metriä pitkiä.
Betelpalmua kasvatetaan sen hedelmän, betelpähkinän, takia varsinkin Intiassa, Malesiassa ja Taiwanissa. Siemenessä on alkaloideja, joten se on pureskeltuna päihdyttävä. Pähkinöissä oleva arekoliini stimuloi keskushermostossa sekä muskariini- että nikotiinireseptoreita. Betelpähkinä on neljänneksi käytetyin stimulantti maailmassa alkoholin, tupakan ja kahvin jälkeen. Sillä arvioidaan olevan 200–600 miljoonaa säännöllistä käyttäjää.
Betelpähkinän käyttö on yksi merkittävimmistä riskeistä suusyövälle Aasiassa, etenkin kaakkois-Aasian alueella. Betelpähkinän pureskelu johtaa suun limakalvon submukoosiin fibroosiin, joka rajoittaa suun avausta arpeuttamalla limakalvoa, ja on korkean riskin premaligni, eli esiastemuutos, suusyövän kehittymiselle.
Fanny Ardant

Fanny Ardant (s. 22. maaliskuuta 1949 Saumur, Maine-et-Loire) on ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi näyttämöllä ensi kertaa vuonna 1974. 1980-luvulla hän oli tunnettu elokuvanäyttelijä, muun muassa François Truffaut'n ohjauksessa ja Gérard Depardieun vastanäyttelijänä elokuvassa "Naapurin rouva - La Femme d'à côté" (1981). Ardant on myös saanut rooleja useissa englanninkielisissä elokuvissa niin Hollywoodissa kuin Britanniassakin.
Ardant'lla oli Truffaut'n kanssa pitkä suhde, josta syntyi tytär.
Hirssi

Hirssi on ryhmä pienisiemenisiä viljakasveja, jotka eivät muodosta yhtä taksonomista ryhmää, vaan niihin kuuluu heinäkasvien heimon lajeja muun muassa sulkahirssien ("Pennisetum"), pantaheinien ("Setaria"), röyhyhirssien ("Panicum") ja sormihirssien ("Eleusine") suvuista. Yhteistä niille on muun muassa, että niillä on pienet, pyöreähköt, yleensä suoraan ihmisten ravinnoksi käytettävät jyvät ja että ne ovat ekologisesti vaatimattomia, monet lisäksi C4-kasveja. Useimpia niistä viljellään etupäässä Aasian ja Afrikan kehitys­maissa. Euroopassa tunnetuin laji on viljahirssi ("Panicum miliaceum"), jota nykyään viljellään pääasiassa Intiassa ja Kiinassa, mutta ennen laajalti myös Keski- ja Itä-Euroopassa. Hirssi on luontaisesti gluteeniton vilja.
Intiassa eräistä hirssilajeista saatavaa jauhoa käytetään perinteisten bhakri-leipien valmistamiseen. 
Hirssilajeja.
Joskus myös kirjodurra ("Sorghum bicolor") luetaan kuuluvaksi hirsseihin.
Uhlandstraßen metroasema (Berliinin metro)

Uhlandstraßen metroasema on Saksan pääkaupungin Berliinin metroverkoston U1-linjan läntinen pääteasema. Se avattiin 12. lokakuuta 1913, ja sijaitsee Kurfürstendamm-kadun varrella Kaakkois-Charlottenburgin alueella, joka on yksi Berliinin kalleimpia asuinalueita.
MetroBus-linjat M19 ja M29 pysähtyvät aseman kohdalla.
Arosa

Arosa on kunta Graubündenin kantonissa Sveitsissä. Siellä on 3 247 (31.12.2014) vakinaista asukasta. 
Historiaa.
Arosassa on asunut retoromaaninkielisiä ihmisiä ainakin 1200-luvulta, ja saksankielisiä 1300-luvulta asti. Vuoteen 1851 Arosa oli osa Davosin kuntaa. Nykyinen Arosan kunta syntyi vuoden 2013 alussa, kun kahdeksan laakson kuntaa (Arosa, Calfreisen, Castiel, Langwies, Lüen, Molinis, Peist ja St. Peter-Pagig) muodostivat uuden Arosan kunnan.
Maantiede.
Reinin sivujoki Plessur saa alkunsa Arosasta. Kunnan korkein vuori on Aroser Rothorn (2 980 m mpy.). 
Matkailu.
Arosa tunnetaan sekä kesä- että varsinkin talviturismin keskuksena – vuodepaikkoja on yli neljä tuhatta. Arosaan on Rhätische Bahnin junayhteys Churista. Radan varrella Arosassa on Plessurin laakson ylittävä suuri silta, Langwieser Viadukt.
Makaronilaatikko

Makaronilaatikko on makaronista valmistettu, uunissa kypsennettävä ruokalaji, johon saatetaan lisätä myös lihaa tai lihankorviketta, kasviksia ja eri raaka-aineet sitovaa munamaitoa Se yleistyi Suomessa 1950-luvulla ja oli 2020-luvulla yksi maan suosituimpia kotiruokia. Myllyn Parhaan mukaan ruokalaji on keksitty Suomessa, eikä sillä ole vastineita muissa maissa. 
Historia.
Vuonna 1892 makaronilaatikon valmistaminen oli osa helsinkiläisen Kasvatusopillisen Ruoanlaittokoulun opiskelijoiden opinnäytettä. Se oli Suomessa 1950-luvulle asti enimmäkseen juhlaruoka, jota syötiin esimerkiksi jouluna. Alun perin makaronilaatikkoon ei lisätty lihaa, ja sitä käytettiin usein perunoiden sijasta aterioiden hiilihydraattipitoisena osana, mutta myöhemmin jauhelihalla täydennetystä liha-makaronilaatikosta on tullut ruokalajin tunnetuin versio Suomessa.
Valmistus.
Makaronilaatikkoon lisätään usein munamaitoa, joka hyytyy uunissa kiinteäksi. Toisinaan sen päälle lisätään ennen uuniin laittoa myös korppujauhoja tai juustoa.
Makaronilaatikkoon voidaan lisätä myös kalaa, kanaa, broilerin jauhelihaa tai suikaleita, soijarouhetta tai kasviksia, kuten kukka- tai parsakaalia. Yleisimmin se maustetaan suolalla ja pippurilla.
Suomessa kaupoista on saatavilla myös useita einesmakaronilaatikkoja, joita voi lämmittää mikroaaltouunissa tai paistinpannulla.
Bakun metro

Bakun metro () on Bakussa Azerbaidžanissa toimiva metrojärjestelmä. Se koostuu tällä hetkellä kolmesta linjasta ja 27 asemasta. Pituus on yhteensä 40,3 kilometriä. Ensimmäinen linja avattiin 1967, toinen 1976 ja kolmas 2016.
Liisa Veijalainen

Liisa Kaarina Veijalainen (myöh. Peltola, Liljeström, o.s. Liukkonen, s. 4. huhtikuuta 1951 Piikkiö) on suomalainen suunnistaja ja maailmanmestari.
Veijalainen osallistui ensimmäisiin suunnistuksen MM-kilpailuihinsa vuonna 1970, jolloin hän oli henkilökohtaisella matkalla neljäskymmenes ja viestijoukkueen mukana viestissä neljäs. Vuoden 1972 MM-kisoissa viestijoukkue voitti MM-kultaa, henkilökohtaisella matkalla Veijalainen oli kuudes. Sijoitus henkilökohtaisessa kilpailussa oli sama myös vuoden 1974 MM-kisoissa, jolloin viestijoukkue saavutti viidennen tilan. Vuoden 1976 Skotlannin MM-kisoissa Peltola voitti 24. syyskuuta henkilökohtaisella matkalla MM-kultaa ja saavutti kaksi päivää myöhemmin viestissä hopeaa. Kulta oli ensimmäinen suomalaisen suunnistajan MM-kisoissa voittama henkilökohtainen kultamitali. Kisojen jälkeen hän ilmoitti olevansa raskaana.
Veijalainen ja hänen tuolloinen puolisonsa ja valmentajansa Seppo Veijalainen saivat esikoisensa Mikon vuonna 1977. Tämän jälkeen Liisa Veijalainen pystyi palaamaan vielä suunnistuksen huipulle. Vuosien 1978 ja 1979 MM-kisoissa hän oli mukana kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa hopealle. Vuoden 1981 MM-kisoissa viestistä tuli hopeaa ja henkilökohtaisesta kilpailusta seitsemäs tila. Veijalainen osallistui viimeisiin MM-kisoihinsa vuonna 1983, tuloksena oli kuudestoista tila henkilökohtaisessa kilpailussa.
PM-kisoissa Veijalainen voitti kultaa 1980 ja hopeaa 1975. Hän oli mukana myös 1973 PM-hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. SM-kisoista Veijalaisella on neljä kultaa normaalimatkalla (1973, 1974, 1977 ja 1979) ja kaksi pitkällä matkalla (1978 ja 1979). Yösuunnistuksessa hän voitti kaksi kultamitalia (1974 ja 1978) sekä oli mukana viestin Suomen mestaruuden voittaneessa joukkueessa vuosina 1976, 1981, 1982 ja 1986.
Vuonna 2006 hänelle myönnettiin valtion Pro Urheilu -tunnustuspalkinto.
Urallaan Veijalainen edusti Piikkiön Karhua, Liedon Parmaa ja MS Parmaa.
Vuodesta 2012 Liisa Veijalaisen puoliso oli suunnistajana myös menestynyt Tuomo Peltola (1945–2021). Peltoloiden eksymiseen vuonna 2015 päättyneestä hiihtoretkestä Norjassa tehtiin Otto Heikolan ohjaama vuonna 2019 valmistunut lyhytelokuva "Vaeltajat", jossa Liisa Peltola saa pelastettua jo hypotermiaan vaipuneen miehensä.
Agder

Agder on historiallinen alue Etelä-Norjassa, josta nykyään käytetään synonyyminomaisesti usein myös runoilija Vilhelm Kragin vuonna 1902 kehittelemää nimitystä Sørlandet. Nyky-Norjan lääninhallinnossa sitä vastaa Agderin lääni. Kristiansand on alueen keskeisin kaupunki.
Kielentutkija Sophus Buggen (1833–1907) mukaan Agder-nimi pohjautuu muinaisgermaaniseen sanaan "egede", joka tarkoittaa mereen pistävää maa-aluetta. Esimerkiksi "Vest-Agder"-nimi tuli käyttöön vuonna 1917, jota ennen alue tunnettiin Listerin ja Mandalin lääninä.
Runoilija Paal-Helge Haugen (1945-) mainitsee "Agderin sydämeen" kuuluvan Lyngdalin, Audnedalin, Vegusdalin, Vegårshein, Konsmon, Fjotlandin, Holumin, Halsen ja Harkmarkin asutukset. Tämän mukaan Agderin historiallinen "keskus" ei olisi sama asia kuin "Sørlandet"in maantieteelliset ydinalueet.
Babka

Babka voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Antonov An-70

Antonov An-70 (Nato:”Cart”) on ukrainalainen keskipitkän matkan lyhyiltä kentiltä nousemaan ja laskeutumaan pystyvä kuljetuslentokone. Se on ensimmäinen puhallinpotkureilla varustettu suuri konemalli. Ukraina on pyrkinyt sopimaan sen kehittämisestä ja tuotannosta Venäjän kanssa jakamalla riskin puolittain.
Varsinaisen sarjavalmistuksen oli määrä alkaa Ukrainan Kiovassa ja Venäjän Samarassa. Venäjän hallituksen alkuperäisenä tavoitteena oli tilata 160 konetta asevoimille.
Koneen ensimmäinen prototyyppi katosi 1995 koelennolla. Toinen prototyyppi kärsi vaurioita kylmän ilmanalan hätälaskussa 2001 Venäjän Omskissa, mutta korjattiin. Venäjän viranomaiset vaativat lisäkehitystyötä. Toukokuussa 2005 Venäjän ilmavoimien edustajat vaativat kahdenkeskistä kehitystyötä ja koneen lisäkokeita.
Pjotr Butovskin mukaan Antonov An-70:n kilpailijoiksi olisi ollut nousemassa Iljušin Il-76MF, eli uudistettu Il-76 -tyyppi, Tupolev Tu-330 ja Iljušin Il-214. Ukrainan puolustusministeriö julkaisi joulukuussa 2005 suunnitelmansa hankkia viisi Antonov An-70:ää Ukrainan ilmavoimille.
Antonov An-70:n kovin kriitikko julkisuudessa oli 2000-luvun puolivälissä Venäjän ilmavoimien komentaja, kenraalieversti Vladimir Mihailov. Esimerkiksi huhtikuussa 2006 hän taloussanomalehti Kommersantin mukaan mainitsi, että Venäjä ei tarvitsi Antonov An-70 -projektia yhdessä Intian kanssa aikomansa uuden kuljetuskoneen vuoksi. Lehden mukaan Antonov An-70 -projektille ei ollut rahoitusta Venäjän vuosien 2007-2015 varusteluohjelmassa.
Ukrainan teollisuusministerin mukaan Ukraina pystyisi viemään Antonov An-70 -hankkeen loppuun itsekin.
Eggemoen

Eggemoen (Hønefossin lentopaikka) on norjalainen toisen maailmansodan aikainen lentokenttä, jota käytetään edelleen harrastuslentotoimintaan. Kentän lähistöllä sijaitsee Norjan puolustusvoimien ampumarata. Aluetta pyritään jalostamaan ilmailu- ja teknologiapuistoksi.
Paikka on virallisesti luokiteltu Hønefossin lentopaikaksi, ja se sijaitsee Hønefossin ja Jevnakerin välillä. Kentän ICAO-tunnus on ENEG.
Eggemoeniin oli sijoitettuna Saksan miehityksen aikana Junkers Ju 52:sta koostunut kuljetuslentolaivue ja Junkers Ju 88:sta koostunut kaukotiedustelulaivue.
Neliösenttimetri

Neliösenttimetri (lyhenne cm²) on SI-järjestelmän pinta-alan johdannaisyksikkö. Yksi neliösenttimetri on 1 senttimetri x 1 senttimetri. Yhden euron kolikon pinta-ala on noin 4,15 neliösenttimetriä.
Neliösenttimetri on esimerkiksi:
Nokia 6060

Nokia 6060 on Nokian valmistama GSM-matkapuhelin, joka toimii EGSM900/1800-verkoissa. Puhelin julkaistiin kesäkuussa 2005 ja markkinoille se tuli saman vuoden syyskuussa. Nokia 6060 on "simpukkapuhelin", eli sen voi taittaa kahtia kannettavan tietokoneen tavoin, kuten simpukan.
Suomessa olevasta 4 000 000 matkapuhelimesta Nokia 6060 -tyyppisiä oli syyskuun 2007 lopussa 2,1 %. Tarkastelu kattoi noin 80–90 % Suomen matkapuhelimista.
Kiovan metro

Kiovan metro () on Kiovassa, Ukrainassa toimiva metrojärjestelmä ja kaupungin julkisen liikenteen selkäranka. Kiovan metrossa on tällä hetkellä kolme linjaa ja 52 asemaa. Matkustajia on päivittäin 1,32 miljoonaa, mikä vastaa 42,5 % Kiovan 3,25 miljoonasta asukkaasta. Vuonna 2018 matkoja tehtiin yhteensä 496 miljoonaa.
Metrojärjestelmässä on junia yhteensä 109 ja vaunuja niissä 617. Metro on auki päivittäin aamukuudesta puoleenyöhön.
Rakennusvaiheet.
Kiovan metron suunnittelu aloitettiin vuonna 1934 ja rakennustyöt vuonna 1949. Metro avattiin vuonna 1960, jolloin se koostui viidestä asemasta. Kiovan metro oli avaamisensa aikoihin Ukrainan ensimmäinen ja silloisen Neuvostoliiton kolmas metrojärjestelmä Moskovan ja Pietarin metrojen jälkeen.
Linjat ja asemat.
Kiovan metron kolme linjaa muodostavat keskellä kolmion, jonka kulmista lähtee junia siis kuuteen suuntaan. Kolmion ympäristössä sijaitsevat asemat sijaitsevat syvällä ja niitä voidaan tarvittaessa käyttää myös pommisuojina. Asemien keskimääräinen etäisyys toisistaan on kohtalaisen suuri, 1,4 kilometriä, joskin joillekin pisimmille osuuksille on jätetty lisäasemien rakennusmahdollisuus. 50 asemaa jakaantuvat lähes tasan puoliksi syvällä maan sisässä ja maan pinnalla sijaitseviin. Hiljattain liikuntarajoitteisten liikkumisesta asemilla nousi kohu, ja tätä puolta on viime aikoina paranneltu. Asemien sisääntuloaulat ovat pääosin suuria ja niissä toimii yleensä kioskeja ja myyjiä.
Lumene

Lumene Oy on suomalainen kosmetiikka-alan yritys. Lumene on myös yhtiön tunnetuin tuotemerkki. Aiemmin yritys tunnettiin nimellä Noiro Oy. Lumene on saanut nimensä Kuhmoisten Lummene-järvestä. Lumenen tunnuslause on Beauty born of light.
Historia.
Lääketeollisuusyhtiö Orion perusti vuonna 1948 Noiro Oy -nimisen yrityksen (nimi oli Orion kirjoitettuna toisin päin) valmistamaan teknokemian tuotteita. Yritys toi markkinoille Lumene-kosmetiikkasarjan vuonna 1970. Siitä tuli muutamassa vuodessa eniten myyty kosmetiikkasarja Suomessa.
Orion myi Noiro Oy:n vuonna 2003 ostajaryhmälle, jonka muodostivat CapManin hallitsemat rahastot, pääomasijoitusyhtiö Langholm Capital LLP ja yhtiön toimiva johto. Yhtiön nimeksi muutettiin vuonna 2005 Lumene Oy, ja samalla otettiin käyttöön markkinointinimi Lumene Group. Tätä nimeä käytettiin alkuvuoteen 2009 saakka, jolloin otettiin jälleen käyttöön Lumene Oy. CapManin rahastot myivät 12 prosentin osuuden yhtiöstä kesällä 2014 yhtiön johdolle ja Langholm Capitalille, joka jo ennestään oli yhtiön pääomistaja. Syksystä 2021 yhtiön on omistanut pohjoismainen pääomasijoitusyhtiö Verdane. Lumene Group on edelleen rekisteröity yhtiön aputoiminimeksi, mutta sitä käytetään ainoastaan yritysjohdon harjoittamassa talousviestinnässä, kun viitataan koko konserniin tytäryhtiöt mukaan lukien (esimerkiksi konsernitilinpäätös).
Liiketoiminta.
Lumene Group toimii kansainvälisillä markkinoilla kahdella tuotemerkillä: "Lumene" (ihonhoito-, kasvo- ja värikosmetiikkatuotteet) ja "Cutrin" (hiuskosmetiikka). Lumenen liikevaihdosta 90 % tulee yhtiön päämarkkinoilta Suomesta ja muista Pohjoismaista, Isosta-Britanniasta, Venäjältä, Kiinasta ja USA:sta. Maaliskuussa 2022 Lumene Group (Lumene ja Cutrin) vetäytyi Venäjän markkinoilta. Samana vuonna Lumene aloitti toiminnan Saksassa. Noin 50 % liikevaihdosta tulee kansainvälisiltä markkinoilta. 
Valtaosa Lumene- ja Cutrin-tuotteista kehitetään ja valmistetaan Suomessa, Espoon Kauklahdessa.
Sandra Roelofs

Sandra Saakašvili-Roelofs (s. 23. joulukuuta 1968) on Georgian entisen presidentin Mikheil Saakašvilin hollantilaissyntyinen puoliso. 
Sandra Roelofs syntyi Terneuzenissa, Alankomaissa. Hän valmistui Institute of Foreign Languagesta Brysselistä ja International Institute of Human Rightsta Strasbourgista. Roelofs ja Mikheil Saakašvili tapasivat vuonna 1993 Strasbourgissa, ja myöhemmin he muuttivat New York Cityyn, jossa Roelofs oli töissä Columbian yliopistossa. Vuonna 1996 pariskunta muutti Georgiaan, jossa Roelofs oli töissä Punaisessa Ristissä ja Alankomaiden konsulaatissa Tbilisissä.
Roelofsin kotikieli on hollanti mutta hän puhuu sujuvasti ranskaa, englantia, saksaa, venäjää ja georgiaa. Pariskunnalla on kaksi poikaa, Edward ja Nikoloz.
Aivokammio

Aivokammiot () eli aivoventrikkelit ovat neljä aivojen sisällä sijaitsevaa aivo-selkäydinnesteen täyttämää onteloa, jotka ovat yhteydessä toisiinsa. Isoaivopuoliskojen sisällä sijaitsevat vasen ja oikea sivukammio (), joita nimitetään myös yhteisnimityksellä sivukammiot. Sivukammiot ovat kaarenmuotoisia ja ne ovat yhteydessä aivojen keskiviivassa väliaivojen alueella sijaitsevaan rakomaiseen kolmanteen aivokammioon (), joka puolestaan on kapean tiehyen, aivonesteviemärin (aquaeductus mesencephali, aquaeductus cerebri), välityksellä yhteydessä pikkuaivojen alla sekä ydinjatkeen sisällä sijaitsevaan neljänteen aivokammioon (). Neljäs aivokammio jatkuu kapeana selkäytimen keskuskanavana.
Aivokammiot tuottavat jatkuvasti aivo-selkäydinnestettä ("liquour cerebrospinalis") eli likvoria, joka kulkeutuu aivojen ja selkäytimen alueelle, toimii iskunvaimentimena sekä osallistuu aineenvaihduntaan mm. ravitsemalla hermosoluja. Likvoria syntyy pääasiassa sivukammioissa suodattumalla niiden pinnan suonipunoksissa ("plexus choroideus") kiertävästä verestä. Sivukammioista likvori kulkeutuu kolmanteen aivokammioon ja edelleen aivonesteviemärin kautta neljänteen aivokammioon. Neljännessä aivokammiossa sijaitsevista pienistä aukoista neste virtaa aivoja ja selkäydintä ympäröivän lukinkalvon (arachnoidea) alaiseen laaja-alaiseen, kapeaan tilaan, lukinkalvononteloon eli subaraknoidaalitilaan - aivot ja selkäydin tavallaan siis "kelluvat" jatkuvasti likvorissa. Tästä tilasta likvor imeytyy takaisin verenkiertoon kulkemalla ensin lukinkalvonjyväsistä eli araknoidaalivilluksista kovakalvon veriviemäreihin. Likvorin kokonaismäärä on aikuisella noin 120 ml ja sitä erittyy sekä imeytyy vuorokaudessa noin 500 ml.
Jos likvorin kierto häiriytyy syystä tai toisesta, aivokammioihin kerääntyy ylimäärin nestettä ja kallon sisäinen paine nousee. Seurauksena on hydrokefalia eli vesipäisyys. Syitä tähän on monia: synnynnäiset epämuodostumat, nestekierron estävät kasvaimet ja erilaiset arpeutumat ovat yleisiä. Pienellä lapsella tila ei ole kovin vakava, koska kallon luut eivät ole vielä liittyneet toisiinsa vaan ne voivat antaa periksi. Aikuisella sen sijaan kallon luut eivät anna periksi, mutta sen sijaan aivokudos alkaa painua kasaan. Erityisesti aivonesteviemäri on kapeana rakenteena altis tukoksille.
Arno (joki)

Arno on Italian joki Toscanan alueella Apenniinien niemimaalla. Se saa alkunsa Falteronavuorelta 1 358 metrin korkeudesta ja virtaa länteen Firenzen ja Pisan kaupunkien läpi. Joki laskee Ligurianmereen Marina di Pisassa. Arnon pituus on 241 kilometriä.
Arno on Tiberin jälkeen Apenniinien niemimaan toiseksi pisin joki. Sen sivujokia ovat Sieve, Bisenzio ja Ombrone oikean rannan puolelta sekä Greve, Pesa, Elsa ja Era vasemman rannan puolelta. Joen valuma-alue on 8 247 neliökilometrin laajuinen. Yläjuoksullaan vuoristossa Arno laskee nopeasti, noin 440 metriä vain 12 kilometrin matkalla, minkä jälkeen se virtaa useiden tasankoalueiden läpi. Keskijuoksun hedelmällinen laakso tunnetaan nimellä Valdarno. Joen varsi on tiheään asuttu.
Ihmisen toiminta on muokannut Arnoa huomattavasti. Joella oli aiemmin suistoalue, mutta nykyisin se laskee mereen yhden suun kautta. Vuoden 1966 tulva aiheutti vahinkoa Firenzessä ja osassa Valdarnon aluetta, minkä jälkeen joen tulvanhallintaa on parannettu. Arnon virtaama vaihtelee vuoden aikana huomattavasti välillä 7–2 000 m³/s. Ajoittain rankkasateet saavatkin joen tulvimaan voimakkaasti. Kulkukelpoinen joki on vain alajuoksullaan, eikä sillä olekaan merkittävää vesiliikennettä.
Warschauer Straßen asema

Warschauer Straßen asema on asema Berliinin kaupunkirata- ja metroverkoilla. Siellä kohtaavat toisensa paikallisjunalinjat S3, S5, S7, S75 ja S9 sekä metrolinjat U1 ja U3. Aseman yhteydessä sijaitsee myös pikaraitiotielinjan M10 päätepysäkki. East Side Gallery on kävelymatkan päässä asemalta.
Maan päällä sijaitseva metroasema avattiin vuonna 1902, mikä tekee siitä yhden kaupungin ensimmäisistä metroasemista. Se oli ainoa U1:n Itä-Berliinissä sijainnut asema ja vuonna 1961 se suljettiin Berliinin muurin rakennustöiden vuoksi. Se avattiin uudelleen vuonna 1995, jolloin siihen tehtiin myös mittavat uudistukset. S-Bahnin junat sijaitsevat melko kaukana metroasemasta, mutta asemien välillä kulkee kävelysilta. Sekä metron että S-Bahnin asemille on hissit.
Arran

Arran (gaeliksi "Eilean Arainn") on saari Skotlannin länsirannikolla Pohjois-Ayrshiren alueella, lähellä Clyde-joen suuta. Vuonna 2011 saarella eli 4 629 asukasta. Sieltä on säännöllinen lauttayhteys Glasgow'hun. Saaren pohjoisosassa on korkeita mäkiä ja vuoria, korkeimpana 874 metrin korkuinen Goat Fell. Saaren keskuskylä on Brodick.
Arranilla on kiviympyröitä ja hiidenkiviä, jotka kertovat neoliittisestä asutuksesta. Viikingit hyökkäilivät saarelle säännöllisesti vuodesta 800 alkaen usean sadan vuoden ajan, ja saari oli vuoroin heidän, vuoroin kelttien ja skotlantilaisten hallussa. Vuoden 1263 taistelussa skotlantilaiset voittivat norjalaiset, ja saari alkoi siirtyä selvemmin skotlantilaisille. Seuraavina vuosisatoina saaren hallinnasta taistelivat englantilaiset ja Skotlannin eri mahtisuvut.
Nykyisin Arranissa on viskitislaamo ja panimo.