tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kielin rauha

Kielin rauha solmittiin 14. tammikuuta 1814 Tanskan ja Ruotsin välillä. Rauhansopimuksessa Norja jäi Ruotsin etupiiriin ja Tanskalle luvattiin hyvitykseksi Ruotsin Pommeri.
Tausta.
Elokuussa 1807 Britannia halusi varmistaa siihen asti kuusi vuotta puolueettomana olleen Tanskan laivaston omalle puolelleen ja hyökkäsi Tanskaan. Britit piirittivät Kööpenhaminan ja valtasivat lähes koko Tanskan laivaston itselleen. Sen seurauksena Tanska liittyi Napoleonin puolelle ja julisti sodan Ruotsille 1808. Sota raunioitti Tanskan talouden ja vuonna 1813 valtio meni konkurssiin. Britannia eristi Norjan ja Tanskan laivastoylivoimallaan. Saarto merkitsi Tanskassa ja Norjassa talouskriisejä ja pulaa, Norjassa koettiin suoranainen nälänhätä. Vuonna 1813 Napoleon koki tappiot Venäjällä ja Leipzigissa ja joulukuussa kruununprinssi Kaarle Juhana hyökkäsi mannermaalta käsin Tanskaan. Diplomaattinen paine Kööpenhaminassa kasvoi, ja Tanskan kuningas Fredrik VI antautui ylivoiman edessä 6. tammikuuta 1814. Talvella 1813–1814 Skagerrakiin oli muodostunut myös valtava jäämassa, joka eristi Norjan entistä pahemmin Tanskasta.
Rauhansopimus.
Kahdeksan päivää myöhemmin, 14. tammikuuta, solmittiin rauhansopimukset Tanskan ja Ruotsin, Tanskan ja Englannin sekä vähän myöhemmin myös Tanskan ja Preussin sekä Tanskan ja Venäjän välillä.
Itse rauhansopimuksessa Tanska luovutti Norjan Ruotsin etupiiriin ja liittyi Napoleonin vastaiseen liittokuntaan. Hyvitykseksi Tanskan piti saada Ruotsin Pommeri. Sopimus solmittiin 14. tammikuuta ja ratifioitiin 31. tammikuuta Tukholmassa ja 7. helmikuuta Kööpenhaminassa. Sopimus merkitsi Norjan irtautumista Tanskasta 434 vuoden yhteiselon jälkeen. Sopimuksessa todettiin myös, että Norja liittyisi itsenäisenä valtiona unioniin Ruotsin kanssa. Sitä ennen maa oli ollut Tanskan osa. Sopimus erotti Islannin, Färsaaret ja Grönlannin Norjasta.
Rauhansopimuksen jälkeiset tapahtumat.
Ruotsin kuningas Kaarle XIII julisti 8. helmikuuta 1814 norjalaisille, että he muodostaisivat itsenäisen valtakunnan, jossa olisi vapaa mielipiteenmuodostus, kansallinen edustus sekä verotusoikeus. Historioitsijat pitävät julistuksen arkkitehtina kruununprinssi Kaarle Juhanaa. Fredrik VI nimitti Tanskan kruununprinssi Kristian Fredrikin Norjan valtionhoitajaksi, ja tämä teki parhaansa edistääkseen norjalaisten vastarintaa estääkseen Ruotsin yliotteen ja saadakseen mahdollisesti Norjan tulevaisuudessa takaisin Tanskan yhteyteen. Fredrik VI käynnisti myös mittavat toimet kuljettaakseen viljaa nälänhädän kourissa olevaan Norjaan.
Rauhansopimus ei koskaan toteutunut suunnitellusti. Preussi miehitti Pommerin, ja Norja julistautui ensin itsenäiseksi Kristian Fredrikin johdolla sekä määritteli itselleen oman perustuslain Eidsvollin kansalliskokouksessa. Lyhyen kesäsodan jälkeen Norjan oli kuitenkin taivuttava personaaliunioniin Ruotsin kanssa.
Alright, Still

Alright, Still on brittipoppari Lily Allenin ensimmäinen albumi. Se ilmestyi helmikuussa 2006. Levy oli ehdokkaana helmikuun 2008 Grammy Awardseihin parhaana alternative albumina.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 20.
Bee tai Pop

Bee tai Pop on suomalaisen Kojon ja brittiläisen Jim Pembroken yhteistyönä vuonna 1985 valmistunut studioalbumi.
Kappaleet.
Kaikki sävellykset Jim Pembroke ja sovitukset Kassu Halonen.
Nexus Polaris

Nexus Polaris on black metal -yhtye Covenantin toinen albumi vuodelta 1997. Albumi oli huomattava ilmestys aikanaan kahdesta syystä: juuri muovautunut yhtye oli Black metal -maailmassa jonkinasteinen "All Star" -kokoonpano sen sisältäessä jäseniä bändeistä kuten Mayhem, Dimmu Borgir, Ulver sekä Arcturus ym. ja koska musiikkityyli oli poikkeuksellisen melodia/syntetisaattori painotteista, jatkaen näin Dimmu Borgirin edellisenä vuonna viitoittamaa tietä (Enthrone Darkness Triumphant).
Yleistä.
Tämä levy, yhdessä Dimmu Borgirin ja Cradle of Filthin menestyksen kanssa, oli viemässä black metallia suuren yleisön suosioon tai ainakin tietoisuuteen, mutta tämä kehityskulku tyrehtyi muutaman vuoden sisällä. Seurauksena oli alalajin jakautuminen syntetisaattoreita ja melodioita hyväksi käyttäviin yhtyeisiin ja puristeihin, jotka halveksivat kyseisiä elementtejä. Puristit eivät hyväksy menestyviä tai liian melodisia yhtyeitä black metal -musiikiksi ollenkaan, pitäen Immortal/Darkthrone -tyylistä raakaa ja tyylipuhdasta tuotantoa ainoana aitona black metallina.
Albumi on todella voimakkaan melodinen ja sisältää alalajille harvinaisen taitavaa soitantaa. Tuotanto on myös aikansa moderneinta eli puhdasta eroten myös tässä suhteessa muista black metal -levytyksistä. Voima, vauhti ja pahuus pitävät levytyksen kuitenkin black metallin raameissa kokoonpanosta puhumattakaan.
Lehvit

Lehvit ("Chloropsis") on pienikokoisten varpuslintujen suku. BirdLife Suomen luokituksessa suku luetaan irenojen heimoon, mutta se luokitellaan joskus kuuluvaksi omaan heimoonsa Chloropseidae. Niitä löytyy luonnonvaraisina ainoastaan Intiasta ja Kaakkois-Aasiasta. Lehvejä on ennen pidetty irenoiden sukuna, nykyään se on kuitenkin oma heimonsa. Lehvit ovat bulbulimaisia lintuja, mutta lehvit ovat bulbuleita värikkäämpiä ja koirailla ja naarailla on suuria eroja. Koirailla on värikäs höyhenpeite, höyhenpeite on yleensä vihreä tai keltainen. Lehvit syövät hedelmiä ja mettä sekä joskus hyönteisiä. Niillä on pitkä kieli, joka on sopeutunut meden imemiseen. Lintujen pesä on puussa, ja siellä on 2–3 munaa.
Sukuun kuuluu 11 lajia.
Autobianchi

Autobianchi oli italialainen autovalmistaja, jonka perustivat Bianchi, Pirelli ja Fiat vuonna 1957. Yrityksen tuli valmistaa pienautoja Fiatin tekniikalla. Ensimmäinen malli oli Fiat 500 -malliin pohjautuva Autobianchi Bianchina vuonna 1957, ja vuonna 1964 markkinoille tuli Autobianchi Primula, jonka tarkoituksena oli kehittää tekniikkaa ja testata kysyntää etuvetoisille autoille. Vuonna 1964 esiteltiin myös avoroadstermalli Autobianchi Stellina, joka menestyi markkinoilla huonosti.
Autobianchi siirtyi kokonaan Fiat-konsernin omistukseen vuonna 1967. Vuonna 1969 markkinoille tulivat Fiat 128 ja Fiat 124 -malleihin perustuva Autobianchi A111 ja Fiat 127:ään perustuva Autobianchi A112. Samana vuonna Autobianchista tuli yhä tiiviimmin osa Lanciaa, jonka pienimmät mallit saivat Autobianchin nimen. Viimeinen Autobianchin nimeä kantanut auto oli Y10.
Automerkin myynti loppui Italian ulkopuolella vuonna 1989 ja Italiassa vuonna 1996.
Mark Ronson

Mark Daniel Ronson (s. 4. syyskuuta 1975 Lontoo) on englantilainen Grammy-palkittu musiikkituottaja, cover-artisti ja Allido Recordsin perustaja. Hänen tunnetuin kappale on Uptown Funk, jolla laulaa Bruno Mars. Kappaleen musiikkivideota on katsottu yli 4,5 miljardia kertaa Youtubessa. Ronson tuotti vuoden 2023 Barbie-elokuvan oheisalbumin . Kokoelmalevyn ylimalkaisen tuotannon lisäksi hän oli itse tuottamassa ja kirjoittamassa mm. kappaleita Dance the night (Dua Lipa) ja I'm just Ken (Ryan Gosling).
Biografia.
Ronson syntyi varakkaaseen perheeseen Wellingtonin sairaalassa, Pohjois-Lontoossa 4. syyskuuta 1975. Hänen äitinsä on kirjailija Ann Dexter-Jones. Ronsonilla on kaksi pikkusiskoa: muotisuunnittelija Charlotte Ronson ja laulaja/DJ Samantha Ronson.
Mark asuu tällä hetkellä New Yorkissa.
Junior Agogo

Manuel ”Junior” Agogo (1. elokuuta 1979 Accra, Ghana – 22. elokuuta 2019) oli ghanalainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena 1997–2012. Ghanan maajoukkueessa hän pelasi 27 ottelua ja voitti pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuista.
Seuraura.
Agogo aloitti uransa Sheffield Wednesdayn paidassa 1997. Vuonna 2000 Agogo siirtyi Yhdysvaltoihin pelaamaan MLS:n sarjaan, Chicago Firen paitaan, mutta pelasi joukkueessa vain yhden ottelun. Seuraavaksi hän pelasi Colorado Rapidsin joukkueessa. Yhdysvaltain uransa aikana hän pelasi Coloradossa eniten otteluja (32) ja teki eniten maaleja (15). Seuraavalla kaudella hän siirtyi San Jose Earthquakesin paitaan. Agogo pelasi Yhdysvalloissa kaikkiaan 47 ottelua, joissa hän teki 21 maalia (tehtyjen maalien keskiarvo Yhdysvalloissa: 0,45)
Agogo palasi vuonna 2002 Englantiin Queens Park Rangerssin joukkueeseen, pelaten vain kaksi ottelua. Samaisella kaudella Agogo siirtyi Barnettiin, Lontooseen. Vuodet 2003–2006 Agogo pelasi Bristol Roversin joukkueessa. Agogo pelasi joukkueessa 126 ottelua ja teki 41 maalia. 2006 Agogo siirtyi Nottingham Forestiin. Siellä hän teki 64 ottelussa 20 maalia, kunnes siirtyi egyptiläiseen Zamalekiin.
Zamalekissa Agogo pelasi vain yhden kauden kolmivuotisesta sopimuksestaan. Kausi meni heikosti, ja osapuolet ajautuivat useita kertoja erimielisyyksiin. Agogo purki itsenäisesti sopimuksensa, mistä Zamalek vaati miljoonan dollarin korvauksia. Agogon uusi seura oli Apollon Limassol, jonka kanssa hän teki vuonna 2009 kaksivuotisen sopimuksen. Sieltä hän siirtyi kahden kauden jälkeen skotlantilaiseen Hibernianiin. Agogo teki Hibernianissa yhden maalin 14 ottelussa, ja joukkue vapautti hänet kesken kauden sopimuksestansa. Agogo ilmoitti kauden jälkeen lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura.
Agogo edusti Ghanaa 27 ottelussa, joissa hän teki 12 maalia. Hän oli joukkueessa Ghanassa pelatuissa vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa isäntämaa sijoittui pronssille.
Yksityiselämä.
Agogo oli 35-vuotias, kun hän sai joulukuussa 2014 aivoverenkiertohäiriön, jonka takia hän joutui olemaan kaksi kuukautta sairaalassa. Hän oli kertonut, että häiriön takia hän ei pystynyt kirjoittamaan ja että hänellä oli pian kohtauksen jälkeen vaikeuksia myös puhua. Agogo kuoli lontoolaisessa sairaalassa elokuussa 2019.
Never Crazy

Never Crazy on japanilainen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 2002 ja hajosi vain kolmea vuotta myöhemmin, vuonna 2005. Se jäi melko tuntemattomaksi. Never Crazy luokitellaan oshare kei -bändiksi.
Never Crazyn perustivat Yuu, Masahiro, Kenta ja Niino. He tekivät yhden demon, kaksi maxi-singleä, yhden mini-albumin ja yhden albumin. He pääsivät myös moniin tapahtumiin. Yksi tärkeimmistä oli Kyoto Musehallissa pidetty Kyoto Rock Summit -tapahtuma.
Kaikki näytti hyvältä, kunnes 24. huhtikuuta pidetyssä konsertissa he kertoivat Niinon jättävän yhtyeen. Niinon viimeinen konsertti Never Crazyn kanssa olisi 26. toukokuuta Osaka Musella. Muut jäsenet eivät osanneet päättää lopettaisivatko Niinon lähdön jälkeen vai etsisivätkö tilalle uuden basistin. He päättivät miettiä asiaa ja aikoivat pitää tauon kuukauden loputtua. 
Yhtye jatkoi esiintymisiään normaalisti, kunnes heidän nettisivuilleen ilmestyi viesti vain kaksi päivää ennen viimeistä konserttia Niinon kanssa: Rumpali Kenta oli pyörtynyt, ja hänellä oli todettu vakava aivoverenvuoto. 
Kaksi päivää myöhemmin, 26. toukokuuta viimeisessä konsertissa, vain kolme neljästä jäsenestä ilmaantui paikalle, ja he kertoivat surullisia uutisia: Kenta oli kuollut sinä aamuna.
Jäsenet päättivät lopettaa Never Crazyn.
Julius Aghahowa

Julius Aghahowa (s. 12. helmikuuta, 1982 Benin City, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilijahyökkääjä, joka pelasi seuratasolla muun muassa Ukrainassa, Englannissa ja Turkissa.
Aghahowa siirtyi kaudeksi 2009–2010 takaisin FK Šah’tar Donetskiin pelattuaan välillä Englannissa Wiganissa ja Turkissa Kayserisporissa. Aikaisemmin hän oli edustanut FK Šah’tar Donetskia kaudesta 2000–2001 kauteen 2006–2007.
Maajoukkueura.
Aghahowa on pelannut 32 ottelua Nigerian maajoukkueessa ja tehnyt niissä 14 maalia, mukaan lukien Nigerian ainoan maalin vuoden 2002 MM-kisoissa. Hän oli Nigerian paras maalintekijä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002. Hän pelasi myös vuoden 2000 olympialaisissa. 
Juliuksen veli, Christopher James muutti Englantiin ennen Juliusta ja asui Milton Keynesissä. Hän on myöhemmin muuttanut Hartlepooliin.
Cayugat

Cayugat olivat yksi irokeesien liittokunnan viidestä kansasta. Heidän omakielinen nimensä on käännetty "Likaisen maan kansaksi" ja joskus myös "Suuren suon ihmisiksi". Liiton on oletettu syntyneen 1500-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen tehtävänä on ollut turvata rauha kaikkien siihen kuuluvien viiden kansan välillä ja pitää yhtä mahdollisten ulkopuolisten hyökkäysten kohdistuessa heihin.
Suuren rauhan-aatteen irokeesien keskuuteen tuoneen Hiawathan kunniaksi liittokunnan symbolina pidettiin vyötä, johon sisältyi heidän historiansa. Se koostui viidestä kuviosta. Keskellä oli liiton valkoinen rauhan puu, joka edusti irokeesien sydäntä. Puun molemmin puolin oli kaksi erikokoista neliötä liitettyinä kapealla nauhalla toisiinsa. Tämä symbolismi kuvasi viittä irokeesien alkuperäistä kansaa. Vasemmalta oikealle: senecat, läntisten ovien vartijat; cayugat, suurten piippujen pitäjät; onondagat, rauhanvyön säilyttäjät; oneidat, Suuren rauhanpuun istuttajat ja mohawkit, itäisten ovien vartijat. Hiawathan vyö nousi uudelleen esille irokeesien tunnuksena 1900-luvulla heidän joutuessaan toistuviin yhteenottoihin niin New Yorkin kuin Ontarionkin hallitusten kanssa. Omia asioitaan tarmokkaasti ajaen ja itsetuntoonsa luottaen irokeesit onnistuivat pyrkimyksessään tuoda liittokuntansa esiin uudelleen. Tästä osoituksena he saivat sinivalkoisen lipun, jossa heidän alkuperäinen tunnuksensa on kuvattuna jälkipolville.
Irokeesit kävivät 1600-luvulla lukuisia sotia joiden seuraukset olivat vuosisadan loppuun mennessä käyneet tuhoisiksi heille itselleen. Uusi Ranska vahvoine intiaaniliittolaisineen onnistui iskemään kuolettavasti liittokunnan moniin kyliin. Cayugat kärsivät vähiten tappioita. Vuonna 1660 heidän yhteenlaskettu määränsä oli ollut 1 500 ja sata vuotta myöhemmin vuonna 1778 lukumäärä oli 1 100.
Yhdysvaltain vallankumouksen jälkeen 1770-luvun lopulla suurin osa cayugoista muutti Kanadaan palaamatta koskaan takaisin. New Yorkiin jääneet cayugat hajaantuivat saman vuosisadan loppuun mennessä joidenkin yhdistyessä suurilukuisempiin senecoihin.
Suurin osa cayugoista puhuu englantia. Enää noin 100 henkilöä puhuu perinteistä kieltään
Harmaakultarinta

Harmaakultarinta ("Hippolais languida") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 14 senttimetriä, siipien kärkiväli 20–23 senttimetriä ja paino keskimäärin noin 13 grammaa. Linnun höyhenpuku on päältä harmaa ja alapuolelta valkeahko. Nokka on suora ja tukevahko. Kyynärsulkien vaaleista reunoista muodostuu siivelle paneeli. Sukupuolet ovat saman värisiä.
Esiintyminen.
Harmaakultarinta esiintyy Keski-Aasiassa Kaspianmeren itäpuolella ja Persianlahden pohjoisosassa sekä paikoin Lähi-idässä Israelissa ja Kaakkois-Turkissa. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä, Euroopassa elää 27 000–73 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Laji elää karuilla, pensaikkoisilla hiekka- ja kalliomailla, etenkin tamariski- ja paatsamatiheiköissä, sekä alavilla mailla että vuoristossa 1 600 metrin korkeuteen saakka.
Lisääntyminen.
Kasvinosista rakennettu kuppimainen pesä on pensaassa 0,5–2 metrin korkeudella maasta. Naaras munii 4–5 munaa. Muna painaa noin 1,79 grammaa. Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto.
Pääasiassa harmaakultarinta on hyönteissyöjä.
Toyota Avalon

Toyota Avalon on suurikokoinen henkilöauto, joka on varustettu 3,5 litran V6-bensiinikoneella. Tätä sedania on valmistettu vuodesta 1994 alkaen. Vuonna 2005 sen valmistus siirtyi Australiasta Amerikkaan. Autoa ei ole tyyppihyväksytty Euroopassa, eikä se siten ole rekisteröitävissä uutena EU:n alueella. Autoja on tuotu Suomeen esimerkiksi muuttoautoina. Uutena autoa on myyty esimerkiksi Venäjällä, Australiassa, USA:ssa ja Aasian maissa.
Toyota valmistaa Avalon -mallia Toyota Motor Manufacturing Kentucky -tehtaalla, Kentuckyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa.
London City Airportin asema

London City Airport on asema samannimisen lentoaseman länsipuolella Docklands Light Railwayllä Lontoon Newhamin boroughissa, Oyster-vyöhykkeellä 3. Asema on avattu 2. joulukuuta 2005. Sieltä kulkee junia Bankiin keskustassa sekä Woolwich Arsenaliin idässä kymmenen minuutin välein. Ennen aseman rakentamista paikalla sijaitsi esikoulu.
Suunnittelu.
Kuten monet Docklands Light Railwayn asemat, myös London City Airport on silta-asema. Se on myös kokonaan katettu. Asemalla on kaksi siäänkäyntiä, ja laiturit on yhdistetty hissein ja liukuportain asemahalliin, josta on kävelysiltayhteys lentoaseman terminaaliin.
Vaikka asema on suunniteltu samalla periaatteella kuin monet muut DLR:n asemat, siinä on joitakin lentomatkustajia ajatellen lisättyjä piirteitä. Laiturisaarekkeella on suljettu odotustila, jonka lisäksi asemalta löytyy DLR:lle epätyypillisesti miehitetty lipunmyyntitoimisto.
Toyota Aurion

Toyota Aurion (lausutaan or-ree-on) on kokoluokaltaan keskisuuri henkilöauto, jota on tuotettu Toyotan Australian tehtailla sekä tietyissä osissa Aasiaa (lähinnä Japanissa) vuodesta 2006 lähtien.
Kyseinen auto on yleisesti varustettu 3,5 litran V6-bensiinikoneella. Autoa myydään useissa Aasian maissa nimellä Toyota Camry, jossa on "mallisisaruksiinsa" nähden erona päivitetty etu-ja takaosan muotoilu sekä pienet sisätilan muutokset.
Toyota Aurionia ei ole tyypitetty Euroopan unionin alueella.
Herodeksen temppeli

Herodeksen temppeli tai kolmas temppeli oli Herodes suuren vuonna 19 eaa. Jerusalemiin rakennuttama laajennus Toisesta temppelistä. Temppeliä kutsuttiin myös nimellä kolmas temppeli ja se sijaitsi todennäköisesti nykyisen Kalliomoskeijan paikalla.
Temppeli tuhoutui ensimmäisen juutalaissodan aikana Jerusalemin piirityksessä vuonna 70. Vuonna 691 viimeisetkin temppelin jäännökset raivattiin ja paikalle rakennettiin Kalliomoskeija.
Koulukadun kenttä

Koulukadun kenttä on Suomen ensimmäinen tekojäärata, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Kaakinmaan kaupunginosassa Koulukadun varrella. Tekojäärata rakennettiin vuonna 1956.
Historia.
Alun perin paikalla oli kolme Tampereen Tennisseuran tenniskenttää. Ilves sai Tennisseuralta luvan jäädyttää kentät talvisaikaan ja rakensi paikalle jääkiekkokentän harjoituksiaan ja otteluitaan varten loppuvuodesta 1934. Tuolloin kenttää ympäröi vain jääpallokentän kaltainen matala reunus, eikä katsomorakennelmiakaan ollut. Ilves ylläpiti kenttää ja myi jääaikaa myös muille seuroille. Kenttää kutsuttiin läheisen oppilaitoksen mukaan Talouskoulun tai kansanomaisemmin Soppakoulun kentäksi.
Varsinainen korkealaitainen kiekkokaukalo sekä katsomo rakennettiin Koulukadulle syksyllä 1945. Uusitun kentän avausottelu pelattiin 14. joulukuuta. Kentän äärelle mahtui aluksi 4 500 katsojaa. Koulukadun SM-sarjan-yleisöennätys on vuodelta 1964 ottelusta Tappara–TK-V, 10 655 katsojaa.
Tekojäärata.
Vuonna 1956 Koulukadulle rakennettiin Suomen ensimmäinen tekojäärata. Sitä olivat rakentamassa Tampereen kaupunki, paikallisten jääkiekkoseurojen pelaajat ja naapurissa sijainnut virvoitusjuomatehdas Pyynikki Oy, jonka kylmälaitteet huolehtivat kentän jäädytyksestä. Ensimmäinen ottelu pelattiin vuoden 1956 marraskuussa. Tilaisuus alkoi apulaiskaupunginjohtaja Erkki Lindforsin sekä keinojääratayhdistyksen puheenjohtaja Usko Teromaan sanoin, jota sitten seurasi ilotulitus. Pikasarjassa pelasivat keskenään paikalliset SM-joukkueet Ilves, Tappara ja Koovee. Avausmaalin tekojääradalla teki Ilveksen Hakimsan.
Tekojäällä on sanottu olleen ratkaiseva merkitys koko Suomen jääkiekkoilun ammattilaistumiselle, kun peli- ja harjoittelumahdollisuudet lisääntyivät kauden pidetessä ja jäävarmuuden parantuessa.
Vuosien varrella kentällä vieraili useita ulkomaalaisia joukkueita. Kanadan ja Neuvostoliiton maajoukkueiden vierailut keräsivät katsomoihin jopa yli 10 000 katsojaa.
Kun vahvat tamperelaisjoukkueet Ilves, Koovee ja Tappara siirtyivät vuonna 1965 valmistuneeseen Hakametsän jäähalliin, Koulukadulle jäivät pelaamaan alemmilla sarjatasoilla pelaavat joukkueet. Nykyään, kun Tampereelle on rakennettu useita jäähalleja, Koulukadun kenttä on etupäässä yleisöluistelukäytössä ja läheisten koulujen liikuntatuntien pitopaikkana.
Kentän viereisessä talossa toimi aikoinaan De Gamlas Hem -vanhainkoti, josta syntyivät termit "mummokori" ja "ylämummo", joka tarkoitti Pyhäjärven puoleisen maalin vasenta ylänurkkaa.
Tuoreita tapahtumia
Koovee järjesti Koulukadun kentällä 29. marraskuuta 2009 seuran 80-vuotisjuhlan, jonka ohjelmaan kuului mm. tamperelaisten jääkiekkolegendojen näytösottelu ja Suomi-sarjan ottelu KOOVEE–Nokian Pyry. Tapahtumaa seurasi 1 414 katsojaa.
Gerda Steinhoff

Gerda Steinhoff (29. tammikuuta 1922, Danzig-Langfuhr – 4. heinäkuuta 1946, Danzig, Stolzenberg) oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen keskitysleirivartija ja SS-nainen.
Vuonna 1939 Steinhoffista tuli kokki, hän meni naimisiin ja sai lapsen. 1944 natsit etsivät uusia leirinvartijoita, jolloin Steinhoffista tuli vartija Stutthofin keskitysleiriin. 1. lokakuuta 1944 hänestä tuli Stutthofin naisten leiri SK-III:sen "Blockleiterin". Siellä hän osallistui vankien valitsemiseen kaasukammioihin. 31. lokakuuta 1944 Steinhoff ylennettiin "SS-Oberaufseherin" arvoon ja siirrettiin Danzig-Holmin alaleirille. 1. joulukuuta 1944 hänet siirrettiin jälleen Bromberg-Ostin naisten alaleirille Stutthofiin Bydgoszcziin, ei kovin kauaksi Gdańskista. Siellä hän sai mitalin 25. tammikuuta 1945 lojaaliudestaan ja kolmannelle valtakunnalle tekemistään palveluksista. Steinhoff syventyi kokonaan leirityöhönsä ja sai maineen julmana leirivartijana. Vähän ennen toisen maailmansodan loppua hän pakeni leiristä kotiinsa.
25. toukokuuta 1945 Puolan viranomaiset pidättivät Steinhoffin ja hän joutui vankilaan. Hän joutui oikeuteen toisten SS-naisten ja kapojen kanssa ja tuomittiin kuolemaan osallisuudestaan vankien valitsemiseen kaasukammioihin ja vankien sadistiseen hyväksikäyttöön. Steinhoff hirtettiin julkisesti 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorka-kukkulalla lähellä Gdańskia.
Vestlandet

Vestlandet on Etelä-Norjan länsiosasta maantieteellisenä alueena käytetty nimitys, joka kattaa Møren ja Romsdalin läänin, Vestlandin läänin sekä Rogalandin läänin.
1. heinäkuuta 2009 Vestlandetissa asui 1 253 610 henkilöä (26,0 % väestöstä) ja alueen pinta-ala on 58 560,4 km² (18,1 % maan kokonaispinta-alasta).
Aiemmin Agder oli osa Vestlandetia aina vuoteen 1902, kunnes kirjailija Vilhelm Krag loi käsitteen Sørlandet ja sitä alettiin pitää omana maantieteellisenä alueenaan. Vestlandetin tärkein kaupunki on Bergen, minkä lisäksi alueella on 21 muuta kaupunkia ja 121 kuntaa.
Piirit.
Vestlandetiin on perinteisesti kuulunut viisitoista piiriä:
Mikko Rintanen

Mikko Rintanen (s. 3. helmikuuta 1958 Vaasa) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan ehkä parhaiten kosketinsoittajana, mutta hallitsee myös kitaran ja rumpujen soittamisen sekä laulamisen. 
Mikko Rintanen on vaikuttanut paljon vaasalaisissa musiikkipiireissä ja ollut mukana mm. pop- ja rock yhtyeissä Zotch, Ramblin' Band, Argus ja Rintanen-Gräsbeck Band. 
Rintanen on kuulunut muun muassa yhtyeisiin Royals (1978), WhiteHouze, A-Media, Turbulence, Kirka ROCK ja Wigwam (1992-1993) sekä Hectorin ja Remu Aaltosen kiertuekokoonpanoihin. Vando Suvannon albumeilla hän on soittanut myös kitaraa ja lyömäsoittimia.
Rintasen ensimmäinen soololevy "Mikko Rintanen Proudly Presents - Faustburger" ilmestyi vuonna 2006 ja sen teossa ovat olleet mukana esimerkiksi Maarit Hurmerinta ja Jim Pembroke.
Legio VI Ferrata

Legio VI Ferrata () oli Julius Caesarin vuonna 58 eaa. perustama roomalainen legioona ja sen tunnus oli härkä. Legioonaa kutsuttiin myös nimellä Fidelas Constantas, joka tarkoittaa uskollista ja vakaata.
Ferrata osallistui Rooman sisällissotiin Caesarin puolella Hispaniassa, jossa se sai lisänimen Hispaniensis. Vuonna 48 eaa. Caesar vei legioonan Aleksandriaan, Egyptiin, jossa se kärsi musertavan tappion. Legioona oli tämän jälkeen Syrian ja Bithynia et Pontuksen provinsseissa.
Vuonna 44 eaa. Ferrata lakkautettiin, mutta se perustettiin uudestaan seuraavana vuonna. Ja 36 eaa. se otti osaa Parthian sotaan. Vuosina 9 eaa.–73 jaa. legioona oli Syyrian varuskunnassa, jossa se taisteli parthialaisia vastaan parthialaissodissa ja juutalaisia vastaan ensimmäisessä juutalaissodassa 66–73.
Vuonna 215 legioona oli lähteissä viimeisen kerran, jolloin se oli taas Juudeassa.
Robert Bloch

Robert Albert Bloch (5. huhtikuuta 1917 Chicago – 23. syyskuuta 1994 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen kauhu- ja jännityskirjailija. Bloch syntyi saksanjuutalaiseen sukuun, mutta juutalaisuus ei ollut läsnä hänen kotonaan tai kasvatuksessa. 
"Huivi" (1947) on Blochin esikoisromaani. Noir-jännitysromaani kertoo aloittelevasta ja lopulta Hollywoodiin päätyvästä kirjailijasta, joka murhaa rakastajattariaan punaisella huivilla. 
"Psyko" (1959) on Alfred Hitchcockin seuraavana vuonna ohjaaman elokuvaversion vuoksi se teos, josta Bloch tuli kuuluisaksi. "Psyko II" (1982) on edeltäjäänsä heikompana pidetty jatko-osa.
"Kauhu-7" (1963) on epätasaisena pidetty novellikokoelma. Teos julkaistiin Suomessa taskukirjana. Novellissa ”Teurastaja tähtien takaa” Bloch tapattaa verisesti H. P. Lovecraftia muistuttavan hahmon Cthulhu-taruston jumalan kynsissä. On arveltu, että teoksen takakansiteksti oli ensimmäinen kerta, kun Lovecraft mainittiin Suomessa ja suomeksi, mutta joitakin Lovecraft-suomennoksia on julkaistu lukemistolehdissä ja jopa Maaseudun Tulevaisuudessa 1950-luvulla.
"Kauniita unia – parempia painajaisia" (1960) on toinen novellikokoelma, joka julkaistiin myös kioskikirjasarjassa lyhennettynä versiona. Kokoelman viimeinen novelli ”Majakka” (1953) perustuu Edgar Allan Poen keskenjääneeseen tarinaan.
Sisältää novellit: Enok; Richard Claytonin kummallinen lento; Kuolleista paluu; Mandariinin kanarialinnut; Tien aukaisija; Sebekʼn salaisuus; Teurastaja tähtien takaa
 Sisältää novellit: Karamellejä kullanmurulle, Unelmien tehtailijat, Taikurin oppipoika, Suutelen varjoasi -., Avulias henki, Silmälasit, Unkarilainen rapsodia, Majakka
Pohjois-Norja

Pohjois-Norja () on Norjan pohjoisin maantieteellinen alue, joka koostuu kolmesta läänistä: Nordlandista, Tromsista ja Finnmarkista. Alueen pinta-ala 112 946 km² on yli kolmasosa maan mannerpinta-alasta (34,9 %). 1. lokakuuta 2007 alueella asui 461 399 asukasta (9,8 % maan väkiluvusta). Pohjois-Norjaa leimaavat asutusten väliset suuret etäisyydet, väestötiheyden ollessa 4,1/km² (koko maassa 14,6/km²).
Piirit.
Pohjois-Norja on perinteisesti jaettu viiteen piiriin:
Cutty Sarkin asema

Cutty Sark on asema Docklands Light Railwayllä Lontoon Greenwichin kaupunginosassa Thames-joen alittavan tunnelin eteläpuolella 20 metriä maanpinnan alapuolella. Aseman nimi juontuu läheisestä museoidusta Cutty Sark -laivasta ja joskus kartoissa aseman nimessä mainitaan myös lähellä sijaitseva Greenwichin observatorio. Samassa puistossa sijaitsee myös Queen’s House.
Asema avattiin 3. joulukuuta 1999, kaksi viikkoa myöhemmin kuin muut Mudchuten ja Lewishamin välisen laajennuksen asemat. Cutty Sark sekä muut Bankin ja Lewishamin välillä olevat asemat tullaan remontoimaan vuoteen 2009 mennessä mahdollistamaan kolmen yksikön pituisten junien pysähtymisen.
Jari Kettunen

Jari ”Kepa” Kettunen (s. 3. toukokuuta 1962) on suomalainen rumpali ja laulunkirjoittaja. Hän soittaa lisäksi erilaisia lyömäsoittimia, sähkökitaraa sekä laulaa taustoja.
Koulutus ja pedagogin työ.
Kettunen opiskeli rumpujensoittoa Pop &amp; Jazz Konservatoriossa ja lyömäsoittimia Kuopion musiikkiopistossa. Hän on toiminut sittemmin rumpujensoiton opettajana Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja Porvoon musiikkiopistossa.
Yhtyeet.
Kettunen soittaa muuan muassa Riku Niemi Orchestrassa, Laura Sippola &amp;Tuki -yhtyeessä, Tijuana Taxissa, Vantaan Viihdeorkesterissa, Aboriginal Pig Bandissa, Jukka Syrenius Bandissä sekä Heikki Salo Tulipalo -yhtyeessä. Kettunen on myös toiminut Wigwamin rumpalina vuodesta 1993, minkä lisäksi hän on soittanut Kari Tapion, Pave Maijasen, Honey B. and the T-Bonesin ja Kojon yhtyeissä. Kettunen on myös studio-, TV- ja teatterimuusikko.
Hän on ollut Agentsin vakituinen rumpali vuodesta 2014.
Sooloprojektit.
Kettunen julkaisi keväällä 2009 rautalanka-levyn "Long Prairie River", joka sisältää 12 hänen omaa sävellystään. Hän soittaa levyllä rumpujen lisäksi soolokitara-osuudet. Albumin ohessa julkaistiin sarjakuvavihko, jonka kuvituksesta vastaa sivellinvedoin sarjakuvataiteilija Petteri Tikkanen.
Levyn ensimmäinen kappale on "KGB", jonka rautalankayhtye The Shadows levytti aikanaan nimellä "FBI". Kettusen versio ei kuitenkaan ole Shadows-cover, vaan perkussio- ja tasavireinstrumenteille uudelleen sovitettu versio.
Vuonna 2010 Kettunen sävelsi levylle jatkoa.
Martin Mutschmann

Martin Mutschmann (9. maaliskuuta 1879 – 14. helmikuuta 1947?) oli natsi ja Saksin valtion aluejohtaja (Gauleiter) toisen maailmansodan aikana Saksassa. 
Hän oli syntynyt Hirschbergissä Saalen alueella Thüringenissä. Mutschmann muutti lapsena perheensä kanssa Plaueniin Saksiin. Hän opiskeli taloustiedettä ja avasi oman nauhatehtaan Plaueniin. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli länsirintamalla vuoteen 1916, jolloin hänet vapautettiin palveluksesta lääketieteellisin perustein. Sodan jälkeen hän oli varhainen osallistuja anti-semiittiseen järjestöön nimeltään Schutz und Trutz Bund. Hän oli paikallisen kansallissosialistisen liikkeen perustajia Plauenissa ja teki henkilökohtaisesti lahjoituksia pääkaupungin natsipuolueelle. Mutschmann joutui pois nauhatehtailijan uraltaan suuren laman seurauksena, mutta hän lahjoitti rahaa muihin bisneksiin, ja sai nopeasti suosiota natsien keskuudessa.
Mutschmannista tuli Saksin Gauleiter 1925. Hän oli tässä virassaan toisen maailmansodan loppuun. Hänen poliittinen aktivisminsa keskittyi enemmän Saksin kuin koko Natsi-Saksan asioihin. Mutschmann oli intohimoisesti kiinnostunut saksilaisten taide-esineiden ja maalausten säilyttämisestä 30. tammikuuta 1933, natsien valtaannousun jälkeen, Mutschmann nimitettiin natsikuvernööriksi (Reichsstatthalter) Saksiin. Intohimoisena metsästäjänä hänen väitettiin olevan kiinnostuneempi harrastuksistaan kuin Saksin alueen hyvinvoinnista. Mutschmannia on syytetty siitä, ettei hän valmistanut Dresdenin kaupunkia sen hirveisiin pommituksiin 13.-15. helmikuuta 1945.
1. toukokuuta 1945, Mutschmann oli Dresdenissä. Saksin Gauleiterina hän julisti kaupunkiin suruajan Adolf Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta 1945. 5. toukokuuta Mutschmann antoi ymmärtää että suurimittainen Saksan hyökkäys itärintamalla oli käynnistymässä. Kaksi päivää myöhemmin puna-armeija vangitsi hänet kun hän yritti paeta. 
Mutschmannin uskotaan kuolleen vankilassa Moskovassa 1947. Kuitenkin Albert Speerin mukaan, Mutschmann " . . . ajettiin melko kylmässä säässä alasti vaunuissa Dresdenin halki, ja sitten hakattiin kuoliaaksi."
Gundi Busch

Gundula ”Gundi” Johansson (o.s. Busch, 29. huhtikuuta 1935 Milano, Italia – 31. tammikuuta 2014 Tukholma, Ruotsi) oli saksalainen taitoluistelija. Hän aloitti luistelun nelivuotiaana.
Busch ei yltänyt mitaleille naisten yksinluistelussa vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa, vaan jäi kahdeksannelle sijalle. Vuonna 1954 hän kuitenkin oli sekä maailman- että Euroopan-mestari. Hän saavutti myös vuonna 1953 hopeaa maailmanmestaruuskilpailuissa ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Busch toimi kilpauransa jälkeen pitkään valmentajana. 
Yksityiselämä ja perhe.
Busch oli naimisissa ruotsalaisen olympiamitalistijääkiekkoilija Gösta Johanssonin kanssa tämän kuolemaan asti. Gösta Johansson oli ruotsalaisen olympiamitalistijääkiekkoilijan Gustaf Johanssonin poika.
Wanda Klaff

Wanda Klaff (6. maaliskuuta 1922 – 4. heinäkuuta 1946) oli SS-nainen ja keskitysleirivartija toisen maailmansodan aikana. 
Klaff syntyi Danzigissa saksalaisille vanhemmille Wanda Kalacinskina. Hän päätti koulunsa 1938 ja meni töihin tehtaaseen. Tätä kesti vuoteen 1942, jolloin hän nai Willy Gapesin ja ryhtyi kotiäidiksi. 1944 Wanda liittyi keskitysleirihenkilökuntaan Stuthofin Praustin alaleirillä (Pruszcz). Siellä Wanda syyllistyi monien vankien hyväksikäyttöön. 5. lokakuuta 1944 hän saapui Russoschinin alaleirille Stutthofiin (nykyään Pohjois-Puolaa). Siellä hän jatkoi vankien sadistista kohtelua. Hän pakeni leiristä alkuvuodesta 1945. 11. kesäkuuta 1945 Puolan viranomaiset pidättivät hänet, ja laittoivat vankilaan, jossa hän sairastui keuhkokuumeeseen. Hän joutui oikeuteen muiden SS-naisten kanssa. Väitetään että hän sanoi oikeudenkäynnissä: 
Hän sai kuolemantuomion vankien hyväksikäytöstä. Hänet hirtettiin 4. heinäkuuta 1946 Biskupia Gorka-kukkulalla lähellä Gdańskia.
Estline

Estline oli virolais-ruotsalainen laivavarustamo. Yrityksen omistivat Viron valtio Estonian Shipping Companyn (ESCO) kautta sekä ruotsalainen Nordström &amp; Thulin. Varustamo hoiti vuodesta 1990 vuoteen 2000 saakka yksinoikeudella Tallinnan ja Tukholman välistä matkustajaliikennettä. Vuonna 1998 Nordström &amp; Thulin luopui varustamon omistajuudesta, ja näin Estlinestä tuli kokonaan virolainen yritys. Vuonna 2000 Estline yhdistettiin virolaiseen Tallink-varustamoon. Estline julistettiin konkurssiin kesällä 2001. Yhtiöllä oli velkaa 170 miljoonaa Viron kruunua.
28. syyskuuta 1994 yhtiön autolautta M/S "Estonia" upposi Saaristomerellä. Onnettomuudessa kuoli 852 ihmistä. Vain 137 ihmistä pelastui. "Estonian" uppoaminen on rauhanajan pahin meriliikenneonnettomuus Euroopassa.
Von Fieandt

Von Fieandt [fon 'fiːant] on suomalainen aatelissuku. Suku on lähtöisin Schwertestä Ruhrin alueelta Westfalenista. Hans Viant (k. 1525) saapui 1490-luvulla Tallinnaan ja liittyi Mustapäiden veljeskuntaan. Hänestä tuli raatimies 1508 ja Tallinnan pormestari 1519. Virossa nimi esiintyi myös muodoissa "Viandt, Vieandt" ja "Fiant".
Kornetti Albrecht Fieandt asettui 1600-luvun loppupuolella Ruotsin palvelukseen. Hänen poikansa Johan Henrik Fieandt palveli Savon jalkaväkirykmentissä majurina ja kaatui Lappeenrannan taistelussa 1741. Johan Henrikin seitsemän lasta korotettiin aatelissäätyyn ja introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1752 aatelisena sukuna numero 1920. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1818 suku sai numeron 128. Vuodesta 1912 on suvun jäseniä asunut myös Ruotsissa.
Suvun jäseniä.
Avioliiton kautta sukuun on kuulunut muun muassa keramiikkataiteilija Dorrit von Fieandt, o.s. Flinkenberg (1927–2021).
Sørlandet

Sørlandet on runoilija Vilhelm Kragin (1871–1933) 16. maaliskuuta 1902 "Morgenbladet"-lehdessä luoma käsite, jonka tarkoituksena oli profiloida Norjan eteläisin osa omaksi maantieteelliseksi alueekseen. Nykyisin Sørlandet-käsite samaistetaan usein Agderin alueen ja siihen kuuluvien Länsi-Agderin läänin ja Itä-Agderin läänin kanssa, mutta käsitteen määritys ei ole täysin yksiselitteinen.
Länsi- ja Itä-Agderin läänien yhteenlaskettu pinta-ala on 16 434 km² (5,1 % Norjan mannerpinta-alasta) ja niissä asui 271 291 asukasta lokakuussa 2007. Siten se on ehdottomasti pienin neljään muuhun Norjan pääalueeseen, Østlandetiin, Vestlandetiin, Trøndelagiin ja Pohjois-Norjaan, verrattuna. Alueen suurin kaupunki on Kristiansand ja siellä sijaitsee 9 muuta kaupunkia ja 20 muuta kuntaa.
Ennen vuotta 1902 Agder oli osa Vestlandetia ja esimerkiksi lehti "Vestlandske Tidene" ilmestyi Arendalissa, Itä-Agderin läänissä. Samaten Kristiansandin ja Stavangerin välisen rautatien nimenä oli "Vestlandsbanen".
Sørlandetia on kuvattu jopa henkisenä tai unenomaisena tilana, jonka Østlandetilta kotoisin olevat ihmiset ja Kristiansandista kotoisin olevat runoilijat ovat kehittäneet. Tällöin Sørlandet on olemassa vain kesällä ja auringonpaisteisella säällä, kattaen kapean rantakaistaleen merenrannikkoa, mikä jättäisi muun muassa Agderin sisämaa-alueet käsitteen ulkopuolelle.
Sørlandet-termi tuli ensimmäistä kertaa sanakirjaan ("Illustrert Norsk Konversationsleksikon") 1913 ja Kragiin viitattiin nimen keksijänä. Samana vuonna Stortinget nimesi Vestlandsbanenin uudelleen "Sørlandsbanen"iksi. Asia vaati äänestyksen, jonka tulos oli 83–40. Asian puolesta puhuivat kaikki Agderin kansanedustajat, jossa he painottivat, miten tärkeä alueen ihmisille on nimen kautta tuleva identiteetti. Heidän mielestään Agder pääsi myös liian huonosti esille valtionhallinnossa, luoden mielikuvan raja-alueesta, joka on "vähän Østlandia", "vähän Vestlandia".
Joka tapauksessa ainakin seuraavat Agderin rannikkokaupungit lasketaan Sørlandetiin kuuluviksi:
Piirit.
Sørlandetiin on perinteisesti kuulunut kaksi piiriä:
Izberbaš

Izberbaš (avaariksi, dargvaksi, kumykiksi, lakiksi, lezgiksi, tabasaraniksi ja ) on kaupunki Dagestanin eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla 56 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta etelään. 
Historia.
Izberbaš perustettiin asutuskeskukseksi öljyntuotantoalueelle. Kaupunki siitä tuli vuonna 1949.
Ashikaga Yoshimasa

Ashikaga Yoshimasa (1436–1490) oli Ashikaga-shōgunaatin kahdeksas shōgun, joka hallitsi Japania vuosina 1449–1473. Yoshimasan hallituskaudella japanilainen kulttuuri kehittyi monipuolisesti: teeseremonian ja ikebana-kukkienasettelun taidot kukoistivat. Yoshimasa tuki myös nō-teatteria. Buddhalaisuus vaikutti tuon ajan kulttuuriin paljon.
Yoshimasa ei saanut perillistä, joten hän nimesi nuoremman veljensä seuraajakseen. Pian tämän jälkeen hänen vaimonsa kuitenkin synnytti pojan. Syttyi Ōnin-sota eli vallanperimyssota veljen kannattajien ja pojan kannattajien välille. Seuraajaksi tuli Yoshimasan poika, mutta tämän jälkeen shoguniksi nousi veljenpoika, joten veli-puolue sai jonkinlaisen hyvityksen.
Eläkkeelle vetäytyesään Yoshimashi rakennutti Kioton itälaidalle asunnokseen "Hopeisen paviljongin". Hänen kuoltuaan se muutettiin temppeliksi, samoin kuin isoisä Ashikaga Yoshimitsun rakennuttama "Kultainen paviljonki". Temppeli on yksi Unescon maailmanperintökohteista Kiotossa.
Saari (Mäntsälä)

Saari on kylä Mäntsälän pohjoisosassa. Kylällä asuu n. 300 ihmistä (2009). 
Saarella on kauppa ja alakoulu. Syksyllä 2013 Saarelle valmistui uusi koulu, johon yhdistettiin Kaukalammen ja Levannon koulut. Saaren kartanossa toimii nykyisin Keudan ammattioppilaitos, jossa koulutetaan muun muassa maatalous- ja puutarha-alan ammattilaisia. Kartanossa toimii myös Helsingin yliopiston Kliinisen tuotantoeläinlääketieteen osaston toimintoja.
Saaren kartanossa toiminut Saaren Tulitikkutehdas oli Mäntsälän suurin tulitikkutehdas.
Bender

Bender myös Tighina (, , ) on kaupunki Moldovasta erkautuneessa Transnistriassa Dnestrin oikealla rannalla.
Benderin kaupunkipiirin väkiluku sisälsi 91 882 kaupunkilaista (kaupunki) ja 6 844 läheisen maaseudun asukasta (2014). Vuosikymmen aiemmin suoritetussa väestönlaskennassa asukasluku oli 105 010, joista kaupunkilaisia oli 97 027 ja maaseudulla asui 7 983 ihmistä (2004).
Historia.
Kaupunki on mainittu ensimmäisen kerran 1408 kirkkoslaaviksi nimellä Tjagjanakatša (Тягянакача). Vuonna 1538 Turkin sulttaani Suleiman Suuren joukot valloittivat sen, ja se sai nimen Bender ja linnoituskaupungin aseman. Kaupunkiin rakennettiin linnoitus, jonka venäläiset valloittivat 1770, 1789 ja 1806 maiden välisessä sodassa. Viimeisen sodan jälkeen kaupunki liitettiin 1812 Bessarabian kuvernementtiin. Vuonna 1818 kihlakuntakaupunki.
Tighina oli osa Moldovan demokraattista tasavaltaa 1917–1918, minkä jälkeen se kuului Romaniaan 1918–1940. Molotov–Ribbentrop-sopimuksen nojalla kaupunki liitettiin Moldovan SNT:aan ja Neuvostoliittoon 1940. Vuosina 1941–1944 saksalais-romanialainen miehitys, kaupunki tuhoutui suurelta osin. Neuvostojoukkojen vapauttamaksi 23. elokuuta 1944. Moldovan itsenäistyttyä 1991 Transnistria irtautui siitä 1992 sodassa. Sodan kiivaimmat taistelut käytiin Benderissä. Aselepoon päättynyt konflikti on jäänyt toistaiseksi ratkaisemattomaksi.
Rose Troche

Rose Troche (s. 1964 Yhdysvallat) on elokuva- ja televisio-ohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän kasvoi Chicagossa puertoricolaisperheessä. Hän kävi vähän aikaa elokuvakoulua, ja aloitti uransa tekemällä lyhytelokuvia ja -videoita.
Trochen puoliso on kirjoittaja-ohjaaja Cherien Dabis, joka on kuului "L-koodin" kirjoittajaryhmään sarjan kolmannella kaudella.
Elokuvat.
Trochen ensimmäinen ohjaus oli lesborakkaustarina "Go Fish". Se sai ensi-iltansa Sundance-elokuvafestivaaleilla 1994. Elokuvan apulaiskäsikirjoittajana ja -tuottajana oli Guinevere Turner, joka oli tuolloin Trochen tyttöystävä. Hänen seuraava merkittävä elokuvansa oli "Bedrooms and Hallways" (1998), joka käsitteli miesten seksuaalisuutta. Troche on myös ohjannut elokuvan "Tulevaisuus on huomenna" ("The Safety of Objects", 2001), joka oli muokattu A. M. Homesin novelleista ja keskittyi heteroseksuaaliseen rakkauteen esikaupunkialueella.
Televisio.
Trochen televisiotyö on yhtä laajamittaista kuin hänen elokuvatyönsäkin. Hän on ohjannut jakson HBO:n suosittuun draamasarjaan "Mullan alla", ja ohjannut ja käsikirjoittanut Showtimen sarjaa "L-koodi" kolmen kauden ajan. Troche on toiminut sarjojen apulaistuottajana ja edennyt sitten johtavaksi tuottajaksi. Hän on myös laajentanut kirjoitus- ja ohjauskrediittejään kirjoittamalla jakson "South of Nowhere" -sarjaan ja ohjaamalla jakson "Touching Evil" -sarjaan.
Kallirrhoe (mytologia)

Kallirrhoe (, ), usein Kallirhoe (), oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri nymfin nimi.
Okeanidi.
Kallirrhoe oli okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär. Hänen puolisonsa oli Khrysaor, jolle hän synnytti Geryonin. Hesiodos mainitsee hänen lapsekseen myös Ekhidnan. Samoin hänen mainitaan Neiloksen puolisoksi, ja heidän pojakseen Khione, ja toisaalta hänen kerrotaan synnyttäneen Poseidonille Minyaan.
Troijan najadi.
Kallirrhoe oli Troijassa sijainneen lähteen najadi. Hänet mainitaan Skamandroksen tyttäreksi, joka meni naimisiin Troksen, Troijan kuninkaan, kanssa synnyttäen tälle Ganymedeen, Iloksen, Assarakoksen ja Kleopatran.
Akarnanian najadi.
Kallirrhoe oli Akarnanian lähteen najadi ja Akhelooksen tytär. Hän nai Alkmaionin, ja sai tämän kanssa lapset Amfoteroksen ja Akarnanin. Pian tämän jälkeen alkoi himoita Harmonian kaulanauhaa, ja sai miehensä vastentahtoisesti lupautumaan hakemaan sen hänelle Fegeiasta uhkaamalla muuten jättää tämän. Kuningas Fegeuksen pojat kuitenkin murhaasivat Alkmaionin isänsä käskystä tämän kuultua Alkmaionin aikovan viedä kaulanauhan puolisolleen.
Tällöin Kallirrhoe, jolla oli suhde Zeuksen kanssa, anoi tätä, että hänen poikansa varttuisivat heti täysikasvuisiksi. Zeus vastasi pyyntöön, ja Kallirrhoe pojat tappoivat ensin isänsä murhaajat ja myöhemmin myös Fegeuksen itsensä..
Arto Tukio

Arto Tukio (s. 4. huhtikuuta 1981 Tampere) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän on Tampereen Ilveksen kasvatti ja edusti seuraa suurimman osan uraansa. Tukio pelasi urallaan myös kaksi kautta Helsingin Jokereissa ja kolme Ruotsin Elitserienin Frölunda Indiansissa.
Ura.
Tukio aloitti liigauransa Ilveksessä kaudella 1999–2000 ja viihtyi tamperelaisseurassa kolmen kauden ajan ennen kuin siirtyi Jokereihin kaudeksi 2002–2003. Syksyllä 2004 uudeksi osoitteeksi tuli Göteborg ja Frölunda Indians. Kolmen Elitserien-kauden jälkeen Tukio palasi kasvattajaseuraansa kaudeksi 2007–2008.
Tukio voitti Ilveksessä SM-pronssia vuonna 2001 ja Elitserienissä kultaa 2005 ja hopeaa 2006.
Tukion ura päättyi päävammaan vuonna 2013.
Vahvuudet ja heikkoudet.
Vuonna 2007 tehdyn arvion mukaan Tukiota pidettiin monipuolisena puolustajana. Hän liikkui hyvin ja osasi lukea peliä. Kiekolliset taidot riittivät suureen rooliin myös hyökkäyspäässä, mutta laukaus ei Tukiolla ollut huippuluokkaa. Häntä oli moitittu myös liiasta itsevarmuudesta.
Yksityiselämä.
Tukiolla on Maria Heleniuksen kanssa kaksi lasta.
Haley Ramm

Haley Michelle Ramm (s. 26. maaliskuuta 1992 Collin County, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa nuorta Jean Greyta elokuvassa X-Men – viimeinen kohtaaminen ja Gwenia elokuvassa .
Ura.
Ramm kiinnostui tanssimisesta jo 3-vuotiaana ja oltuaan 7-vuotias hän teki omat koreografiansa freestyle tansseihinsa koulunsa kyky esityksissä. Pidettyään esiintymisestä Ramm ryhtyi opiskelemaan näyttelemistä, jonka aikana opettajat suosittelivat hänen vanhemmilleen agentin etsimistä. Tämän Ramm myös sai nopeasti ja 7-vuotiaana hän koe-esiintyi televisiomainoksiin ja elokuviin Texasissa. Texasin pienen elokuva markkinan vuoksi Ramm muutti äitinsä kanssa Los Angelesiin 11-vuotiaana.
Esiinnyttyään Dell Computersin ja Hasbron mainoksissa, Ramm teki ensi esiintymisensä elokuvassa Ranskalainen korvapuusti, jonka jälkeen hänet nähtiin televisiosarjassa CSI vuonna 2004, sekä elokuvassa Seventy-8. Tämän myötä Ramm on tehnyt vierasesiintymisiä televisiosarjoissa, kuten Saman katon alla, ja Teho-osasto ja esiintyi pienessä roolissa ensimmäisessä suurelokuvassaan . Seuraavana vuonna hän oli pääosassa elokuvassa , josta Ramm huomioitiin Young Artist -ehdokkuudella.
Rastas (yhtye)

Rastas on oululainen vaihtoehtorockyhtye, joka toimi vuodesta 1994 vuoteen 1998 ja on jatkanut musisointia vuodesta 2018. Yhtyeen perustivat Electric Blue Peggy Sue and the Revolutionions from Mars -yhtyeen Ray Katz (Esa Nissi) ja Pasi Aikio yhdessä islantilaisen Ari Eldonin kanssa. Yhtye julkaisi vain yhden EP:n, "Voltti", jonka lisäksi kolme yhtyeen kappaletta julkaistiin kokoelmalevyllä "Yllättäviä kohtaamisia". 
Rastas koottiin uudelleen kesällä 2018 Ari Eldonin muutettua takaisin Suomeen. Samassa yhteydessä Pasi Aikion tilalle tuli Mikko Futu Heikkinen.
 Lumihiutale / Gutro / Peilikuva
 Muut levyllä soittavat artistit ovat Can Can Heads, Brüssel kaupallinen, Circle, Jimi Tenor ja Worms
 Nousen ilmaan / Hehku / Puhetta / Väärä kuningas / Yhtälö / Härveli
Tommi Hänninen

Tommi ”Tex” Hänninen (s. 1968) on suomalainen sarjakuvataiteilija ja graafikko. Hänet tunnetaan muun muassa töistään Like Kustannuksen ja Johnny Kniga -kustantamon graafikkona sekä "Bunnyduck"-sarjakuvistaan, joissa seikkaileva hahmo, "pupuankka", on esiintynyt muun muassa television "EVVK"-ohjelman alkutunnuksessa, Femmagaalan ulkoasussa ja "Helsingin Sanomien" "Nyt"-liitteessä. Hänninen on myös piirtänyt kansikuvituksia useille artisteille, muun muassa Hybrid Childrenille ja The 69 Eyesille.
Andrea Fortunato

Andrea Fortunato (26. heinäkuuta 1971 Salerno – 25. huhtikuuta 1995 Perugia) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Fortunato edusti seuratasolla Comoa, Pisaa, Genoaa ja Juventusta. Italian maajoukkueessa hän pelasi yhden ottelun.
Fortunato kuoli leukemiaan.
Soihtu

Soihtu on joko kannettava tai paikallaan poltettava valaistusväline. Yksinkertaisimmillaan soihtu on puinen sauva, jonka toiseen päähän on kiedottu syttyvää materiaalia, vaikkapa hamppuköyttä, joka kastetaan palavaa ainetta (tervaa, polttoöljyä, hartsia, rikkiä yms.) sisältävään seokseen ennen soihdun sytyttämistä. Kiinteissä soihduissa polttoaineena voidaan käyttää kaasua tai vaikka tiilimurskan ja petrolin sekoitusta.
Opittuaan hallitsemaan tulta pelottivat ihmisen esi-isät villieläimiä pois alkeellisilla soihduilla ja valaisivat niillä kulkuaan yössä. Tuli antoi turvaa ja lämpöä, kohotti ihmisen muiden eläinten yläpuolelle. Tulen palvomisesta johtuen soihtuihinkin liittyi omaa magiaansa ja symboliikkaansa, joka on voimissaan vielä nykyään. Soihtu oli monien antiikin kreikkalaisten ja roomalaisten jumalten symboli, ja soihtukulkueilla oli sijansa jo roomalaisten uskonnonharjoituksessa.
Sisätilojen valaisemiseen kiinteitä soihtuja käytettiin Euroopassa aina varhaiskeskiajalle asti, myöhemmin pääasiassa ulkona, esimerkiksi linnojen ja kartanoiden pihoissa. Nykyaikana soihtujen merkitys on etupäässä symbolinen; niitä käytetään valaistukseen uskonnollisissa tai muuten juhlallisissa tilaisuuksissa sekä erilaisissa pimeällä liikkuvissa kulkueissa. Tulennielijät tarvitsevat myös taiteenlajinsa harjoittamiseen soihtuja.
Symboliikka.
Soihtu on yleinen toivon ja valistuksen symboli. Nykyajan monumenteista soihtu esiintyy symbolisessa merkityksessä esimerkiksi New Yorkin Vapaudenpatsaassa, jonka naishahmo "valaisee vapaudella maailmaa". Palavilla soihduilla on tärkeä merkitys mielenosoituksissa ja mysteerikulkueissa. Niillä voidaan symboloida sekä elämää että kuolemaa. Raamatun Johanneksen ilmestyksessä on seitsemän soihtua ilmaisemassa Jumalan seitsemää voimaa.
Muinaisessa Kreikassa ja Roomassa kaksi eri suuntiin osoittavaa, ristiin kuvattua soihtua olivat surun merkki, jota hakattiin ajan hautakiviin. Alaspäin kaiverrettu soihtu symboloi kuolemaa, kun taas ylöspäin osoittava kuvasi elämää, totuutta ja liekin uudelleensynnyttävää voimaa. &lt;br&gt;Lähi-idässä ja Rooman valtakunnan alueella vaikuttaneessa mithralaisessa uskonnossa ylöspäin kohotettu soihtu puolestaan kuvasi auringonnousua ja alaspäin käännetty auringonlaskua.
Monet poliittiset puolueet ja liikkeet ovat käyttäneet tai käyttävät soihtua tunnuksenaan, muun muassa Britannian konservatiivipuolue ja ruotsalainen Ruotsidemokraatit.
Olympiatuli paloi jo muinaisessa Kreikassa Olympian kisojen aikana. Nykyisin olympiatulen kuljettaminen olympialaisten isäntäkaupunkiin ja erityisesti sen sytyttäminen ovat suuren luokan mediatapahtuma. Uudenaikaisten olympialaisten ohjelmistossa tuli on ollut Amsterdamin kisoista 1928, ja soihtuviestin perinteen aloittivat Berliinin olympialaiset.