Sophia Dorothea

Sophia Dorothea von Braunschweig-Lüneburg-Celle (15. syyskuuta 1666 Cellen linna, Celle, Lüneburgin herttuakunta – 13. marraskuuta 1726 Ahldenin kartano, Lüneburgin nummi) oli saksalainen prinsessa, josta tuli prinssi Georg Ludwigin, tulevan Ison-Britannian kuningas Yrjö I:n puoliso ja Ison-Britannian kuningas Yrjö II:n äiti, hän ei ollut koskaan kuningatar.
Suku.
Sophia Dorothea oli Braunschweig-Lüneburg-Cellen herttua Georg Wilhelmin (1624–1705) ja hänen morganaattisen vaimonsa, aiemman rakastajattarensa, ranskalaissyntyisen Éléonore Desmier d'Olbreusen (1639–1722) ainoa aikuiseksi elänyt lapsi.
Avioliitto ja lapset.
Hänen avioliittonsa 21. marraskuuta 1682 serkkunsa Georg Ludwigin kanssa järjestettiin poliittisista syistä ja koska Sophia toi mukanaan runsaat myötäjäiset. Anoppi, Hannoverin vaaliruhtinatar Sofia inhosi miniäänsä Sophia Dorotheaa, jonka syntyperää ja käytöstapoja hän piti ala-arvoisina ja vastenmielisyys levisi myös prinssiin. 
Vaaliruhtinatar Sofia kirjoitti sisarelleen Elisabet Charlottelle, Orléansin herttuattarelle: 
Sophia Dorothealle ja Georg Ludwigille syntyi kaksi lasta Herrenhausenin linnassa ja Leineschloss-palatsissa Hannoverissa:
Sophia Dorothea oli kaunis ja eloisa nuori nainen, mutta hänen moukkamainen aviomiehensä ei huomioinut häntä ja vietti mieluummin aikaansa rakastajattarensa Melusine von der Schulenburgin seurassa, jonka kanssa prinssillä oli kolme lasta vuosina 1692, 1693 ja 1701.
Aviokriisi ja vankeus.
Noin vuonna 1690 Sophie Dorothea tapasi uudelleen lapsuudenystävänsä, ruotsalaisen kreivi Philipp Christoph von Königsmarkin (1665–1694), joka lohdutti prinsessaa vuodesta 1691-1692 lähtien. Hän järjesti kesällä 1694 prinsessan pakoyrityksen Hannoverista. Prinsessan ja kreivin huhuttiin olleen rakastavaisia jo vuonna 1692. Huolimatta varoituksista, Sophia Dorothea kehuskeli keväällä 1684 typerästi suhteellaan ja asia paisui hoviskandaaliksi. Heinäkuussa 1694 kreivi hävisi jäljettömiin ja sai todennäköisesti surmansa salamurhaajan uhrina. Prinssi Georg Ludwig otti puolisostaan avioeron, perusteena aviopuolison hylkääminen "pahoissa aikeissa lähteminen puolison luota" ja vangitutti hänet Ahldenin kartanoon Lüneburgin nummelle syytettynä uskottomuudesta, 32 vuodeksi eli loppuelämäkseen.
Sophia Dorothea menetti kaikki tittelinsä, omaisuutensa, hänen nimensä poistettiin kaikista dokumenteista, hän ei saanut avioitua uudelleen eikä koskaan enää nähdä lapsiaan. Hänen äitinsä sai vierailla tyttärensä luona. Ahldenin herttuattaren tittelin saaneena hän sai muutaman vuoden päästä kävellä ilman vartijaa parin kilometrin päähän. Anomuksistaan huolimatta hän ei saanut hyvästellä isäänsä tämän kuolinvuoteella 1705 tai tavata lapsiaan. Toivorikkaana ja turhaan hän odotteli vuonna 1725 tytärtään käymään, kun tämä kävi tapaamassa isäänsä Hannoverissa. Hänen vanhempansa näyttävät tekemistään testamenttijärjestelyistä päätellen toivoneen loppuun asti, että tytär vapautettaisiin.
Perintö.
Kreivi Königsmarckin ja Sophia Dorothean toisilleen kirjoittamansa 660 rakkauskirjettä ovat säilyneet kreivin ruotsalaisessa suvussa ja niitä säilytetään Lundin yliopiston arkistossa. 
Sophia Dorothea kuoli 60-vuotiaana maksan toimintahäiriöön ja sappikiviin Ahldenin kartanossa marraskuussa 1726. Hänet haudattiin salaa vanhempiensa viereen Cellen kaupunkikirkkoon. Entinen puoliso Yrjö I, joka itse kuoli kuukautta myöhemmin, oli raivoissaan kun Sophia Dorothean sukulaiset Berliinissä pukeutuivat mustaan suruasuun.
Sophia Dorothean pojasta Georg Augustista tuli Ison-Britannian kuningas Yrjö II ja tyttärestä Sophia Dorotheasta tuli Preussin Fredrik Vilhelm I:n puoliso ja Fredrik II Suuren äiti.