tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
RFA One

RFA One on kantoraketti, jonka on kehittänyt Etelä-Saksalainen avaruusalan yritys Rocket Factory Augsburg. RFA One soveltuu erityisesti pien- ja minisatelliittien kuljetukseen LEO- (engl. low earth orbit) ja aurinkosykroniselle radalle. Ensimmäinen operatiivinen lento on ilmoitettu vuoden 2023 lopulle. 
Raketin rakenne ja parametrit.
Suunnitelman mukaan kantoraketti tulee olemaan kaksivaiheinen, ja sen nostokapasiteetti on 1100 kg 700 km päässä oleville aurinkosynkronisille kiertoradoille. Raketin korkeus on arviolta 30 metriä.
Ensimmäisen vaiheen käyttovoima koostuu yhdeksästä moottorista, joista jokainen tuottaa 500 000 HV (367 750 kW). Moottoreiden työntövoima on 100 kN. Hiilivetyjä ja nestehappea ehdotettiin ensisijaisiksi polttoainelähteiksi.  Moottoreiden osien valmistukseen käytetään menetelmänä kolmiulotteista tulostusta. Itse tulostin koostuu turbopumpun kotelosta, polttokammiosta ja injektorista. 
Saavutukset.
Rocket Factory Augsburg on kehittänyt turbopumpun, joka on myös osa RFA One kantoraketin moottoria. Lisäksi yritys valmisti ja testasi onnistuneesti RFA One kantoraketin ylemmän vaiheen säiliöt. Moottorin toiminta perustuu vaiheittaiseen polttoon. Tämä moottoriteknologia on yksi energiatehokkaimmista menetelmistä, eikä ole aikaisemmin vielä ollut edustettuna Euroopassa.
Yrityksen historia.
Rocket Factory Augsburg perustettiin vuonna 2018, ja se sijaitsee Augsburgin kaupungissa Saksan osavaltiossa, Bayernissa. Yrityksessä oli noin 70 tyontekijää vuoden 2020 kesäkuun laskelman mukaan. OHB SE on RFA:n strateginen sijoittaja ja rahoituksellinen sijoittaja on Münchenissa sijaitseva Apollo Capital Partners GmbH, jonka johtava kumppani on Hans Steininger (toimii myös MT Aerospacen toimitusjohtajana).
Viimeisimpänä saavutuksena Rocket Factory Augsburg valittiin Saksan ilmailu- ja avaruuskeskus (DLR) järjestämän mikrokantorakettikilpailun toiselle kierrokselle. 
Suunnitellut laukaisut.
RFA One kantoraketin ensimmäinen kaupallinen lento on ilmoitettu vuodelle 2022. Tällä hetkellä yritys etsii sopivaa laukaisupaikkaa. Pohjanmerellä ja Azoreilla Portugalissa sijaitsevat kohteet ovat molemmat ehdokkaita ensimmäista lentoa varten.
Lisäksi Rocket Factory Augsburg solmi kumpanuuden Exolaunch -yrityksen kanssa edesauttaakseen lennon onnistunutta käytäntöönpanoa. Exolaunch on Momentus -yrityksen ensimmäinen asiakas, ja työskentelee venäläisten avaruusalan yritysten Glavkosmoksen ja Lavotškin kanssa.
Jozef Murgaš

Jozef Murgaš (17. helmikuuta 1864 Tajov, Itävalta-Unkari – 11. toukokuuta 1929 Wilkes-Barre, Yhdysvallat) oli slovakialainen pappi, taidemaalari, keksijä sekä langattoman viestinnän pioneeri. Hän oli yksi ensimmäisistä, joka lähetti puhetta radion välityksellä. Häntä ennen puhetta oli lähettänyt heikommalla signaalilla Reginald Fessenden.
Murgaš syntyi Itävalta-Unkarissa nykyisen Slovakian alueella Banská Bystrican kaupungin lähellä sijaitsevassa kylässä maanviljelijäperheeseen. Hän valmistui papiksi vuonna 1888 ja opiskeli maalaustaidetta. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1896 ja alkoi toimia Wilkes-Barren kaupungin slovakkiyhteisön pappina. Murgaš tutki langatonta viestintää ja hankki ensimmäiset patentit keksinnöilleen vuonna 1904. Hän pyrki kohentamaan Wilkes-Barressa asuneiden slovakkien elinoloja. Kaupungissa on vieläkin käytössä hänen rakennuttamiaan kouluja ja leikkipuistoja.
Murgaš kannatti itsenäisen Tšekkoslovakian valtion perustamista. Hän allekirjoitti Pittsburghin sopimuksen vuonna 1918 ja osallistui sen tekstin laadintaan Tomáš Garrigue Masarykin kanssa. Sopimuksen tavoitteena oli Tšekkoslovakian valtion luominen. Murgaš nimitettiin Yhdysvaltain telehallintoviraston edeltäjän "Federal Radio Commissionin" jäseneksi vuonna 1925.
Yhdysvaltain 26. presidentti Theodore Roosevelt vieraili Murgašin työhuoneella Wilkes-Barressa vuonna 1905, ja hieman myöhemmin siellä kävi Guglielmo Marconi. Slovakian teknillisen yliopiston edustalla Bratislavassa on Jozef Murgašin muistomerkki.
Johnny Leeze

Johnny Leeze (synt. John Glen) (31. joulukuuta 1941 York, Englanti – 25. lokakuuta 2020) oli englantilainen näyttelijä. Leeze tunnetaan Suomessa lähinnä televisiosarjoista "Emmerdale" ja "Coronation Street". Emmerdalessa hän näytteli Ned Gloveria vuosina 1994–1999 ja teki lyhyen paluun sarjaan vuonna 2000. Coronation Streetissä hän näyttelijä Harry Claytonia vuonna 1985.
Yksityiselämä.
Leeze todettiin koronapositiiviseksi päivää ennen kuolemaansa. Hänen tyttärensä kertoi, että Leeze oli sairastellut kaksi viikkoa, kunnes sai sydänkohtauksen.
Horizonte të hapura

Horizonte të hapura (”Avoimet näköalat”) on vuonna 1968 valmistunut albanialainen draamaelokuva. Dritëro Agollin käsikirjoitukseen perustuvan elokuvan on ohjannut ja kuvannut Viktor Gjika.
Juoni.
Albanialaisesta satamasta kertova elokuva perustuu tapahtumaan, jossa työn sankari Adem Reka sai surmansa. Nosturinkäyttäjä Uran Korabi on rohkea ja aloitteellinen mallityöläinen, joka arvostelee puutteita, valvoo työtehtävien toteuttamista ja taistelee byrokratiaa vastaan. Myrskyn aikana Uran uhraa henkensä puolustaessaan nosturiaan luonnonvoimilta. Sivujuonena toimii Uranin pelastaman merimies Azemin ja lähettäjätyttö Artan rakkaustarina.
Tuotanto.
"Horizonte të hapura" on malliesimerkki sosialistisen realismin mukaisesta albanialaisesta tuotantoelokuvasta. Durrësin satamassa kuvattu juoneltaan yksinkertainen elokuva kertoo esimerkillisestä työläisestä, joka on aktiivinen työyhteisön jäsen, poliittisesti valveutunut ja isänmaallinen kansalainen sekä hyvä perheenisä. Elokuvan esille nostamia kielteisiä ilmiöitä ovat oman edun tavoittelu, byrokratia ja piittaamattomuus työturvallisuudesta. Miehiseen ympäristöön tuo naisnäkökulmaa sosialismin vapauttama lähettäjätyttö. Moskovassa opiskelleen Viktor Gjikan runolliset kuvakulmat ja koneromantiikka luovat vastapainon ideologisesti oikeaoppiselle tarinalle.
"Horizonte të hapura" on edelleen yksi kommunistisen Albanian arvostetuimmista elokuvista. Se sai aikanaan laajan yleisön Kiinassa.
Tjatse

Tjatse tai Tjasse, myös Thiazi, () on skandinaavisessa mytologiassa jättiläinen, joka kotkan hahmossa pakottaa Lokin auttamaan Idunnin sieppauksessa. Tjatse kantaa Idunnin ja hänen nuorentavat omenansa Jotunheimiin, jättiläisten maahan. Sen jälkeen aasajumalat alkavat nopeasti vanhentua, ja jumalat käskevät Lokia tuomaan Idunnin takaisin, tappamaan Tjatsen ja viskaamaan hänen silmänsä taivaalle. Loki noudattaa jumalten käskyä ja heittää surmatun Tjatsen silmät taivaalle, missä ne muuttuvat tähdiksi. Tjatsen tytär Skade saa myöhemmin Njordin aviomieheksi korvauksena isänsä surmasta.
Włoszczowan piirikunta

Włoszczowan piirikunta () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 45 059. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Kluczewsko, Krasocin, Moskorzew, Radków, Secemin sekä Włoszczowa ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Włoszczowa.
Włoszczowan piirikunnalla on yhteistä rajaa Końskien, Kielcen, Jędrzejówin, Zawiercien, Częstochowan ja Radomskon piirikuntien kanssa. Sen pinta-alasta arviolta 42,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Włoszczowan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,9 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Włoszczowan piirikunnassa arvioitiin olevan 45 059 asukasta, joista täsmälleen 50 prosenttia naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 46 839 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 35 734 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,1 prosenttia ja eläkeikäisten 22,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 372 lasta.
Iloinen ilme, olkaa hyvä. Tässä tulee Anki

Iloinen ilme, olkaa hyvä. Tässä tulee Anki on suomalainen televisio-ohjelma, henkilökuva Anki Lindqvististä, laulajasta, joka ohjelman tekoaikaan opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ns. ”Ateneumissa”, kamerataiteen osastolla elokuvaohjaajaksi. Hänellä oli edessä vielä vuosi opiskeluaikaa. "Iloinen ilme olkaa hyvä" -ohjelma pyrkii valottamaan Ankista niitä puolia, joita musiikin kuuntelija ei hänestä ehkä tiedä, ”hänen rakkaudestaan mereen ja hänen lauluistaan, jotka eivät pyri kaupallisuuteen, vaan ihmiseen itseensä”. Ohjelman dokumenttiosuudet kuvattiin filmillä, lauluosuudet monikameratekniikalla Yle TV1:n studio 2:ssa, Pasilassa, ja ulkolähetysautolla Sondbyn kylässä, Porvoon eteläpuolella. Dokumenttiosuuksissa kerrotaan Ankin opiskelusta, kodista ja työympäristöstä. 
Ohjelman tuotanto on . Käsikirjoittaja, toimittaja ja ohjaaja on Erkki Pohjanheimo, tuottaja Aarre Elo. Sondbyn kylässä kylän lapset haastattelevat Ankia. Ohjelman musiikista vastaavat Pentti Lasanen ja Seppo Paakkunainen. Ohjelman ensilähetys oli Yle TV1:ssä 6.7.1968.
Viitteet.
Peter Schneider

Peter Schneider (s. 4. huhtikuuta 1991 Klosterneuburg) on itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa Itävallan monikansallisessa ICEHL-sarjaa pelaavassa EC Salzburgissa. Schneider laukoo oikealta.
Ura.
Seuraura.
Schneider debytoi EBEL-liigassa kaudella 2017–2018 Vienna Capitalsin joukkueessa. Hän oli aikaisemmin pelannut Yhdysvalloissa USHL- ja ECHL-liigoissa sekä Tšekin nuorten liigassa. Schneider pelasi ensimmäisellä EBEL-kaudellaan 38 ottelua tehopistein 14+13=27 keräten 18 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella hän voitti koko EBEL-liigan pistepörssin tehopisteillä 35+34=69. Schneider valittiin kauden päätteeksi koko liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Samalla kaudella Schneider edusti Capitalsia myös Mestarien liigassa, jossa hän pelasi kuusi ottelua tehopistein 7+3=10 keräten 29 rangaistusminuuttia.
Schneider siirtyi kaudella 2019–2020 Sveitsin NLA-liigaan EHC Bielin riveihin, jossa hän teki tehopisteet 12+11=23 pelaamassaan 38 ottelussa. Samalla kaudella Schneider pelasi myös kymmenen CHL-ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Schneider siirtyi kaudeksi 2020–2021 kaksivuotisella sopimuksella Tšekin Extraligaan HC Kometa Brnon joukkueeseen.
Schneider palasi kauden Tšekin Brnossa ja pelasi sen jälkeen Itävaltaan tehtyään sopimuksen EC Salzburgin kanssa. Schneider teki kauden 2021–2022 aikana runkosarjassa 52 pistettä ja oli Itävallan monikansallisen ICEHL-sarjan paras pistemies. Hän voitti 28 maalilla myös runkosarjan maalintekijätilaston, ja hänet palkittiin runkosarjan arvoikkampana pelaajana. Hän on ensimmäinen pelaaja, joka on voittanut arvokkaimmalla pelaajalle vuodesta 2009 jaetun Ron Kennedy -palkinnon kahdesti. Kausi päättyi Salzburgin mestaruuteen.
Schneider voitti ICEHL-sarjan mestaruuden myös keväällä 2024 ja 2025. Hän oli vuonna 2025 pudotuspelien paras pistemies. Hän teki 13 pudotuspeliottelussa 17 pistettä. Runkosarjassa hän teki 45 pistettä 40 ottelussa.
Maajoukkueura.
Schneider on edustanut Itävallan maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024. Tanskassa 2018 hän teki tehopisteet 1+1=2 pelaamassaan seitsemässä ottelussa. Slovakiassa 2019 Schneider pelasi kuusi ottelua tehopistein 1+2=3 keräten neljä rangaistusminuuttia. Schneider on edustanut Itävaltaa myös nuorten MM-kilpailuissa 2010, joissa hän keräsi yhden syöttöpisteen ja neljä rangaistusminuuttia pelaamassaan kuudessa ottelussa.
Maria Antonietta Torriani

 
Maria Antonietta Torelli-Torriani, kirjailijanimi Marchesa Colombi, (1. tammikuuta 1840 Novara, Sardinian kuningaskunta – 24. maaliskuuta 1920 Torino, Italia) oli italialainen kirjailija ja toimittaja, joka osallistui italialaiseen naisliikkeeseen.
Torriani avioitui 1869 milanolaisen "Corriere della Sera" -lehden toimittajan Eugenio Torelli-Viollierin kanssa. Torrianin romaaneja ja novelleja sisältävä kirjallinen tuotanto on laaja.
Torriani jäi kirjailijana unohduksiin fasismin aikana, mutta myöhemmin Italo Calvino ja Natalia Ginzburg ovat tutkineet häntä ja nostaneet esiin.
Zhongnanhai

Zhongnanhai (; "keskinen ja eteläinen järvi") on Pekingissä sijaitseva Kiinan kommunistisen puolueen päämaja ja Kiinan hallintokompleksi. Zhongnanhai on virallisen Kiinan valtakeskus.
Yli neljä metriä korkeiden muurien takana sijaitsee Zhongnanhain puisto, joka oli aikanaan keisareiden huvittelupaikka. Nykyisin paikka on Kiinan kommunistisen puolueen versio Kielletystä kaupungista. Varsinainen Kielletty kaupunki sijaitsee aivan Zhongnanhain vieressä.
Zhongnanhaissa sijaitsee Ming-dynastialta peräisin oleva paviljonki. Kommunistijohtaja Mao Zedong muutti paviljonkiin vuonna 1949. Siitä lähtien rakennus on toiminut kommunistisen puolueen ja Kiinan hallituksen päämajana sekä korkean tason johtajien kotina.
Kiinan tosiasiallisena johtajana vuosina 1972-1992 toiminut Deng Xiaoping asui Zhongnanhain ulkopuolella. Maon aikana lähes kaikki korkeimmat johtajat asuivat alueella.
Aiólou

Aiólou (, ”Aioloksen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kreikkalaisen mytologian tuulten jumalan Aioloksen mukaan. Toisaalta nimi viittaa kadun eteläpäässä olevaan Tuulten torniin.
Aiólou-katu kulkee Ateenan ydinkeskustassa suurin piirtein etelä-pohjoissuunnassa. Se saa alkunsa Pelopída-kadulta Roomalaisen agoran pohjoispuolelta ja päättyy Panepistimíou-kadulle Omónoia-aukion itäpuolelle, jonka jälkeen se jatkuu Patisíon (28is Oktovríou) -katuna. Suurin osa Aiólou-kadusta on nykyisin kävelykatua. Kadun pituus on noin 1,1 kilometriä.
Aiólou on nyky-Ateenan vanhimpia katuja. Se linjattiin vuonna 1833 ja päällystettiin soralla vuonna 1860. 1800-luvulla sen varrelle rakennettiin monia uusklassisia rakennuksia. 1900-luvulla kadun varrelle rakennettiin korkeampia, moderneja liikerakennuksia. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan kansallispankin (NBG) päärakennus, Plateía Kotziá -aukio, Pyhän Irenen kirkko ja Panagía Chrysospiliótissan kirkko.
Akadimías

Akadimías (, ”Akatemian katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kadun varrella sijaitsevan Ateenan akatemian mukaan.
Akadimías-katu kulkee Ateenan keskustassa suurin piirtein kaakkois–luoteissuunnassa. Se saa alkunsa Vasilíssis Sofías -kadulta Kreikan parlamenttitalon pohjoispuolelta ja päättyy Káningos-aukiolle Exárcheian kaupunginosassa. Kadun pituus on noin 1,2 kilometriä. Sen varrella sijaitsevat akatemiarakennuksen lisäksi muun muassa Ateenan yliopiston päärakennus sekä Kreikan kansalliskirjasto. Näiden rakennusten pääjulkisivu on kuitenkin kadun länsipuolella kulkevan Panepistimíou-kadun puolella. Akadimías-kadulla sijaitsevat myös muun muassa kadusta nimensä saanut Akadimían metroasema, Ateenan kunnallinen kulttuurikeskus, Ateenan yliopiston Kostís Palamás -rakennus eli entinen Ellinikó Ekpaideftírio -lyseo, yliopiston ylioppilastalo, Kreikan kansallisoopperan vanha rakennus sekä Elävöittävän lähteen ("Zoodóchos Pigí") kirkko.
Alexándras

Alexándras (, ”Aleksandran valtakatu”) on katu Ateenassa Kreikassa. Se on nimetty Kreikan ja Tanskan herttuatar Aleksandran mukaan.
Alexándras-katu kulkee Ateenan varsinaisen kaupunkialueen pohjoisosassa suurin piirtein länsi–itäsuunnassa. Se saa alkunsa 28is Oktovríou -kadulta ja päättyy Kifisías-kadulle. Kadun pituus on noin kolme kilometriä. Sen varrella sijaitsevat muun muassa Kreikan korkeimman oikeuden rakennus, Attikan alueen pääpoliisitalo, Panathinaikos FC:n kotistadion Apóstolos Nikolaḯdis -stadion sekä kadusta nimensä saanut Alexándrasin metroasema. Ampelókipoin metroasema sijaitsee kadun itäpäässä.
Dionysíou Areopagítou

Dionysíou Areopagítou (, ”Dionysios Areopagitan katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se sijaitsee Akrópolin kaupunginosassa ja kulkee Akropolis-kukkulan eteläpuolitse.
Dionysíou Areopagítou -katu valmistui nykyiselle paikalleen vuonna 1955. Tätä ennen se kulki pohjoisempana lähempänä Akropolista. Katu on omistettu Dionysios Areopagitalle, joka oli "Apostolien tekojen" mukaan ensimmäinen kristityksi kääntynyt ateenalainen. Dionysíou Areopagítou -katu saa alkunsa Vasilíssis Amalías -valtakadulta Hadrianuksen kaaren läheltä ja muuttuu Akropoliin lounaispuolella Apostólou Pávlou -kaduksi. Katu oli aiemmin autoliikenteen käytössä ja hyvin vilkkaasti liikennöity. Se uusittiin ja muutettiin kokonaisuudessaan kävelykaduksi tekemällä siitä osa Akropoliin ympäristön arkeologista kävelyaluetta Ateenan olympialaisten alla vuosina 2000–2002.
Kadun varrella sijaitsevat Akropoliin etelärinteen arkeologinen alue, jolla sijaitsevat muun muassa Herodes Atticuksen odeion, Eumeneen stoa ja Dionysoksen teatteri, sekä Akropolis-museo. Katua rakennettaessa löydettiin niin kutsuttu Prokloksen talo. Sen rauniot ovat nykyään kadun alla, mutta rakennuksen ääriviivat on merkitty katuun.
Ermoú

Ermoú (, ”Hermeen katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Kerameikóksesta Sýntagma-aukiolle Thiseíon, Monastirákin ja Psyrín kaupunginosien halki.
Ermoú-katu rakennettiin 1800-luvulla ja se on omistettu kreikkalaisen mytologian kauppiaiden jumalalle Hermeelle. Katu on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa eteläisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Panagí Tsaldári ja Stadíou. Ermoú toimi pitkään Ateenan sisääntuloväylänä Pireuksesta päin. Kerameikóksessa Ermoú päättyy Panagí Tsaldári -katuun ja Sýntagma-aukion päässä sen länsilaidan Filellínon-katuun. Ermoún tärkeimpiä poikkikatuja ovat muun muassa Athinás ja Aiólou.
Kadun itäpää Sýntagma-aukiolta Aiólou-kadulle on kävelykatua, ja se on Ateenan keskeisimpiä, suosituimpia ja kalleimpia ostoskatuja. Kadun keskellä pienellä aukiolla sijaitsee Panagía Kapnikaréan kirkko, joka on Ateenan vanhimpia. Se joutui 1800-luvulla kadun linjauksen tielle, mutta säästettiin. Monastirákissa kadun varrella sijaitsee Monastirákin aukio.
Filellínon

Filellínon (, ”Filhelleenien katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se saa alkunsa Sýntagma-aukiolta ja päättyy Vasilíssis Amalías -valtakadulle.
Katu on rakennettu 1800-luvulla ja omistettu Kreikan vapaussotaan osallistuneille filhelleeneille. Katu on lyhyt, mutta Ateenan vanhan ydinkeskustan keskeisimpiä katuja. Filellínon-katuun päättyy muun muassa lännestä tuleva Ermoú-katu. Kadun varrella sijaitsevat Sýntagma-aukion lisäksi myös muun muassa nykyinen venäläisortodoksinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko ("Sotíra Lykodímou") sekä anglikaaninen Pyhän Paavalin kirkko ("Saint Paul").
Panepistimíou

Panepistimíou (, ”Yliopiston katu”) eli Eleftheríou Venizélou (Οδός Ελευθερίου Βενιζέλου, "Odós Eleftheríou Venizélou") on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Sýntagma-aukiolta Omónoia-aukiolle.
Panepistimíou on Ateenan keskustan keskeisiä pääkatuja 1800-luvulla muodostetussa asemakaavassa. Kadun varrella on lukuisia arkkitehtonisesti merkittäviä rakennuksia, joista monet edustavat uusklassista arkkitehtuuria. Kadulla sijaitsevat muun muassa Ateenan yliopiston päärakennus, josta katu on saanut nimensä, sekä Ateenan akatemia ja Kreikan kansalliskirjasto, jotka muodostavat yhdessä Ateenan ”uusklassisen trilogian”. Kadun varrella sijaitsevat myös Numismaattinen museo eli Ilíou Mélathron -huvila, Ateenan arkeologisen seuran rakennus, katolinen Pyhän Dionysios Areopagitan katedraali, Arsákeio- eli Arsakeion-koulu, vanha silmäsairaala (Ofthalmiatreío), Serpiérin huvila sekä useita merkittäviä pankkitaloja ja liikkeitä. Kadulla on myös Ateenan metron asema Panepistímio.
Katu nimettiin vuonna 1945 virallisesti Elefteríou Venizélou -kaduksi 1900-luvun alkupuolen merkittävän poliitikko Elefthérios Venizéloksen mukaan, mutta nimi ei ole yleistynyt käyttöön kovin laajalti. Katu kulkee samansuuntaisesti sen itäpuolella sijaitsevan Akadimías-kadun sekä länsipuolella kulkevan Stadíou-kadun kanssa.
Peiraiós

Peiraiós (, ”Pireuksen katu”) on katu Ateenassa ja sen metropolialueella Kreikassa. Se kulkee Omónoia-aukiolta Pireukseen. Katu on osa Kreikan kansallisteiden verkostoa numerolla EO56.
Katu on vanha Ateenan keskustan ja Pireuksen sataman yhdistänyt päätie Ateenan 1800-luvun asemakaavassa. Kadun koillispään ensimmäinen kilometri Omónoia-aukiolta Kerameikókseen on nimetty erikseen Panagí Tsaldári -kaduksi (Οδός Παναγή Τσαλδάρη, "Odós Panagí Tsaldári") Kreikan vuosien 1932–1935 pääministeri Panagís Tsaldáriksen mukaan. Osuus on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa luoteisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat ja Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Stadíou.
Varsinaisen Ateenan kaupungin alueella kadun varrella sijaitsevat muun muassa antiikin Kerameikoksen arkeologinen alue sekä Gkázin Technópolis. Tämän jälkeen katu kulkee Távroksen ja Moscháton halki ja päättyy Pireuksessa satama-alueen itäpuolelle.
Bełchatówin piirikunta

Bełchatówin piirikunta () on yksi Łódźin voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 112 779. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Bełchatów. Seitsemän maalaiskuntaa ovat Bełchatów, Drużbice, Kleszczów, Kluki, Rusiec, Szczerców sekä Zelów ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Zelów.
Bełchatówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 29,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Bełchatówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,8 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Bełchatówin piirikunnassa arvioitiin olevan 112 779 asukasta, joista 51,1 prosenttia naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 112 983 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 95 879 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 19,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 123 lasta.
Stadíou

Stadíou (, ”Stadionin katu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se kulkee Sýntagma-aukiolta Omónoia-aukiolle.
Stadíou-katu on saanut nimensä Panathinaïkó-stadionista, sillä alkuperäisen suunnitelman mukaan kadun oli tarkoitus yltää Omónoia-aukiolta stadionille asti. Katu päätettiin kuitenkin Sýntagmalle. Katu on vanhan Ateenan pääkatuja ja muodostaa koillisen sivun vanhan keskustan katukolmiossa, jonka kulmissa ovat Sýntagma- ja Omónoia-aukiot sekä Kerameikós. Kolmion muut kadut ovat Ermoú ja Panagí Tsaldári. Stadíoun suuntaisesti sen itäpuolella kulkee Panepistimíou-katu.
Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Klafthmónos-aukio sekä Kreikan vanha parlamenttitalo, jossa toimii Kreikan kansallinen historiallinen museo. Kadun varrella sijaitsee myös muita arkkitehtonisesti merkittäviä vanhoja rakennuksia, kuten entinen Kuninkaallinen kirjapaino.
Vasilíssis Amalías

Vasilíssis Amalías (, ”Kuningatar Amalian valtakatu”) on katu Ateenan keskustassa Kreikassa. Se on nimetty kuningatar Amalian mukaan.
Vasilíssis Amalías -valtakatu kulkee Ateenan ydinkeskustassa suunnilleen pohjois–eteläsuuntaisesti vanhankaupungin Plákan itäpuolelta ja Kansallispuutarhan sekä Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen länsipuolelta. Se saa alkunsa Sýntagma-aukion koillispuolelta Vasilíssis Sofías, Vasiléos Georgíou A' ja Panepistimíou -katujen risteyksestä ja päättyy Andréa Syngroú ja Athanasíou Diákou -katujen risteykseen.
Kadun varrella sijaitsevat Kansallispuutarhan ja Olympoksen Zeuksen temppelin raunioiden lisäksi myös muun muassa Kreikan parlamenttitalo, Tuntemattoman sotilaan hauta, Hadrianuksen kaari, Roomalaisen kylpylän arkeologinen kohde ja Zappeion.
Huicoma

Huicoma ("Huilerie Cotonnière du Mali") on malilainen kasviöljyn tuottaja. Vuonna 1979 perustettu valtionyhtiö yksityistettiin kansainvälisten rahoittajien vaatimuksesta vuonna 2005, minkä jälkeen se on käytännössä lopettanut toimintansa.
Valtion puuvillayhtiö CMDT:n öljysiementä jalostanut Huicoma valmisti öljyä, saippuaa ja eläinrehua. Sillä oli kolme tehdasta Koutialassa, Koulikorossa ja Katissa, jotka työllistivät yli 1 100 henkilöä. Huicoma oli taloudellisesti menestyvä ja sen työntekijät olivat hyvin palkattuja. Yhtiön liikevaihto oli 27 miljardia CFA-frangia vuonna 2002. Malin valtio myi 84 % sen pääomasta liikemies Alou Tomotan perustamalle Tomota-ryhmälle yhdeksällä miljardilla CFA-frangilla.
Huicoma on esimerkki Malin valtionyhtiöiden epäonnistuneesta yksityistämisestä. Omistajanvaihdoksen jälkeen CMDT alkoi myydä öljysiementuotantonsa markkinahintaan, jolloin Huicomalla ei ollut enää varaa ostaa riittävästi raaka-ainetta. Aikaisemmin valtion tukemaa Huicoman eläinrehua ostaneet karjankasvattajat eivät pystyneet hankkimaan kallista rehua, mikä johti tuotannon supistumiseen ja lihan hinnan nousuun. Tehtaiden sulkeminen aiheutti työttömyyttä ja sosiaalisia ongelmia, jotka näkyvät yhä paikallisina levottomuuksina. Yksityistämisprosessiin liittyneet epäselvyydet ja väärinkäytökset ovat edelleen selvittämättä.
Sana sanaa vastaan

Sanaa sanaa vastaan on Seppo Jokisen kirjoittama vuonna 2005 julkaistu rikosromaani, jonka kustansi Karisto. 
Juoni.
Kuolleen naisvanhuksen kädestä löytynyt kirje johdattaa Koskisen yli 30 vuotta sitten tapahtuneen murhan jäljille. Samaan aikaan suojelua vaativan talon pihasta löytyy ruumis.
Tamara Korpatsch

Tamara Korpatsch (s. 12. toukokuuta 1995 Hampuri) on saksalainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 124 heinäkuussa 2017.
Huhtikuussa 2018 Korpatsch eteni puolivälieriin Luganon WTA-turnauksessa. Ensimmäisellä kierroksella hän sai luovutusvoiton ykköseksi sijoitettua Kristina Mladenovicia vastaan.
Kazunori Seo

Kazunori Seo (, s. 1974 Kitakyushu) on japanilainen huilisti. Hän aloitti musiikin opiskelun muusikkovanhempiensa johdolla kuusivuotiaana. Sittemmin hän opiskeli Pariisissa opettajinaan muiden muassa Raymond Guiot, Kurt Redel, Patrick Gallois, Benoît Fromanger ja Alain Marion. Hän sai Pariisin konservatorion ensipalkinnon huilunsoitossa vuonna 1998 ja lisäksi kamarimusiikissa vuonna 1999.
Seo on voittanut useita kansainvälisiä kilpailuja. Hänen levytystensä joukossa ovat Leopold Hofmannin huilukonserttojen tulkinnat Naxos-levymerkille.
Azerbaidžanin Grand Prix 2018

Azerbaidžanin Grand Prix 2018 (virallisesti Formula 1 2018 Azerbaijan Grand Prix) oli Formula 1 -kauden neljäs osakilpailu, joka ajettiin 29. huhtikuuta Bakun katuradalla Azerbaidžanissa. Kilpailun voitti Mercedeksen Lewis Hamilton.
Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty

Tervetuloa, tai ulkopuolisilta pääsy kielletty () on neuvostoliittolainen komediaelokuva ja tunnetun Elem Klimovin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö. Pioneerilasten kesäleiristä kertova elokuva kritisoi allegorisesti neuvostoyhteiskuntaa, minkä takia se laitettiin esityskieltoon ja tuotiin yleisön nähtäväksi vasta Neuvostoliiton lakkautuksen jälkeen 1990-luvulla. Elokuvan pääosia näyttelevät Jevgeni Jevstignejev, Arina Aleinikova ja Lidija Smirnova.
Juoni.
Pioneerileirin johtajamies yrittää suojella leirin lapsia vahingoilta, ettei hän vain joutuisi vastuuseen mistään ikävyyksistä. Muuan poika rikkoo yhtä keskeistä määräystä uimalla läpi uimarantaa rajaavan verkon yksin läheiseen saareen, jossa on yleinen uimaranta. Hänet lähetetään kotiin isoäitinsä luo, mutta poika pelkää tämän kuolevan suruun asian takia ja palaa leiriin. Hän oleskelee siellä salaa muiden lasten avustuksella.
Vladislav Kaletnik

 
Vladislav Kaletnik (s. 24. maaliskuuta 1995) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka pelaa kaudella 2024–2025 VHL-liigan HK Norilskissa. Kaletnik on edustanut urallaan useita KHL- ja VHL-seuroja.
Kaudella 2014–2015 alkaneella KHL-urallaan hän voitti Metallurgin joukkueessa Gagarin Cupin kaudella 2015–2016. 9.4.2020 mennessä pelaamissaan 280 KHL:n runkosarjaotelussa hän on kerännyt tehopisteet 24+22=46 ja 55 pudotuspeliottelussa tehopisteet 2+3=5.
Economic Freedom Fighters

Economic Freedom Fighters (lyh. EFF, ) on eteläafrikkalainen äärivasemmistolainen puolue. Puolueen perusti Afrikan kansalliskongressin nuorisoliiton erotettu johtaja Julius Malema kannajineen heinäkuussa 2013.
Ideologia ja kantoja.
Maleman on sanonut ymmärtävänsä Etelä-Afrikan köyhiä ja ilmoittanut taistelevansa "imperialisteja" vastaan ja vaatinut "vasta-vallankumouksellisten voimien" eliminointia. Puolue vaatii viljelymaiden ja kaivosten takavarikointia ilman korvauksia omistajille. Maleman mukaan yksikään valkoinen ei ole oikeutettu maan omistukseen Etelä-Afrikassa tai Afrikan mantereella. Vuonna 2018 Malema sanoi, että "en ole koskaan läimäissyt valkoista henkilöä, en ole koskaan peräänkuuluttanut heidän teurastamistaan, en ole koskaan peräänkuuluttanut heidän tappamistaan, ainakaan vielä. Tulevaisuudesta en voi mennä takuuseen".
Helmikuussa 2018 puolue teki parlamentissa aloitteen maan perustuslain muuttamisesta siten, että maanomistajilta voitaisiin takavarikoida heidän maansa ilman korvauksia. Myös valtapuolue ANC oli hyväksynyt joulukuun 2017 puoluekokouksessaan kyseiset toimet ja kannatti ehdotusta.
Puolue on antikapitalistinen ja vasemmistopopulistinen.
Vaalimenestys.
Puolue sai vuoden 2014 vaaleissa 6,35 prosenttia äänistä ja 25 paikkaa parlamentin alahuoneeseen.
Parlamenttivaaleissa toukokuussa 2019 ANC sai 230 paikkaa, DA 84 paikkaa, EFF 44 paikkaa ja Inkatha 14 paikkaa. ANC ja DA menettivät kumpikin paikkoja, mutta siis ANC:n ehdoton enemmistö parlamentissa säilyi edelleen. Kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi tuli Julius Maleman johtama EFF, joka oli eniten kannatustaan vaaleissa lisännyt puolue.
Léopoldine Doualla-Bell Smith

Léopoldine Doualla-Bell Smith (1938/1939 – 9. toukokuuta 2023) oli kamerunilainen, joka tunnetaan maailman ensimmäisenä tummaihoisena lentoemäntänä. Hän oli Kamerunin kuninkaallisen Doualla-suvun prinsessa. Hän aloitti 15-vuotiaana työnsä lentokentällä, ja hänet lähetettiin 17-vuotiaana Pariisiin Air Francen lentoemäntäkoulutukseen. Työnsä lentoemäntänä hän aloitti Union Aéromaritime de Transport -yhtiöllä vuonna 1957. Vuonna 1960 hän siirtyi perustamisvaiheessa olleelle Air Afriquelle. Koska Doualla-Bell Smith oli ranskankielisen Afrikan ainoa ilmailualalle koulutettu, hänestä tuli uuden yhtiön ensimmäinen työntekijä, ja hän eteni pian yhtiön ensimmäiseksi matkustamoesimieheksi.
Doualla-Bell Smithin lentoura kesti 12 vuotta. Vuonna 1969 hän siirtyi Air Afriquelta Union de Transports Aériensin sisaryhtiön johtajaksi. Hän jatkoi myöhemminkin matkailualalla. Hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin Coloradon Denveriin vuonna 2003, sillä heidän terveydentilansa vaatimaa laadukasta hoitoa oli vaikeaa saada Kamerunissa.
Ristenrauna Magga

Ristenrauna Magga (s. 1945, Enontekiö) on saamelaisen sosiaali- ja terveysalan järjestön, SámiSoster ry:n perustaja ja toiminnanjohtaja. Ristenrauna Magga on tehnyt monipuolisen uran saamelaisten sosiaali- ja terveyspalvelujen kehittäjänä ja perusoikeuksien puolustajana. Hän on saanut nostettua saamelaisten tarpeet myös valtakunnalliseen keskusteluun ja päätöksentekoon. 
Ura.
Ristenrauna Magga on ollut lukuisissa luottamustehtävissä. Hän on ollut Saamelaiskäräjien elinkeino- ja oikeuslautakunnan puheenjohtajana sekä on Suomen porosaamelaisten yhdistyksen puheenjohtajana ja sihteerinä toiminut aktiivisesti saamelaisten perinteisten elinkeinojen puolestapuhujana. Ristenrauna Magga on työurallaan sosiaalialalla työskennellyt Sodankylän ja Enontekiön kunnassa, Saamelaisalueen koulutuskeskuksessa, Kynnys ry:ssä ja SámiSoster ry:ssä.
Tunnustukset.
Vuonna 2007 Saamelainen parlamentaarinen neuvosto myönsi hänelle pohjoismaisen tasa-arvopalkinnon ja 2009 Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto sosiaaliturvan kultaisen kunniamitalin. Hän toimi vuonna 2010 yhtenä Suomen Euroopan köyhyyden ja syrjäytymisen torjunnan teemavuoden lähettiläistä. Vuonna 2012 Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi hänelle sosiaalineuvoksen arvonimen. Vuonna 2018 hän sai Tampereen yliopiston kunniatohtorin arvonimen. Hän oli ensimmäinen saamelaisnainen, joka sai tämän arvonimen. Maggan vetämä SámiSoster sai vuonna 2017 Euroopan kansalaisen palkinnon Muittohallat-projektistaan, jonka tavoitteena on tukea saamelaisten muistisairaiden kokonaisvaltaista toimintakykyä ja vireyttä.
OAM Observatory

Astronomical Observatory of Mallorca () on observatorio Mallorcassa, Espanjassa. Observatorio avattiin toukokuussa 1991. 
Observatoriossa on seitsemän pientä kupolia joissa on teleskoopit sekä planetaario. Siellä järjestettiin avoimen yliopiston opetusta tähtitieteestä. Observatoriolla oli kuitenkin velkaa suuret velat ja se myytiin 1,7 miljoonalla eurolla vuonna 2016. Se on kuitenkin jatkanut tähtitieteellistä toimintaansa myynnin jälkeen.
Rachel Dolezal

Rachel Anne Dolezal (s. 12. marraskuuta 1977) on yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti ja African-American studies -opettaja. Hän on vaihtanut viralliseksi nimekseen Nkechi Amare Diallo, mutta kertonut käyttävänsä vanhaa nimeään julkisuudessa. 
Dolezal oli National Association for the Advancement of Colored People -järjestön paikallisjohtaja Spokanessa Washingtonin osavaltiossa, mutta joutui eroamaan kesäkuussa 2015 häneen kohdistuneen skandaalin vuoksi.
Dolezal nousi julkisuuteen kesäkuussa 2015, kun hän kertoi itseensä kohdistuneen rasismia ja uhkauksia.
Pian tämän jälkeen Dolezalin vanhemmat antoivat haastattelun, jossa he kertoivat tyttärensä olevan valkoinen ja esiintyneen afrikkalais-amerikkalaisena.
Perheen taustat ovat Saksassa ja Tšekissä.
Dolezal kasvoi Montanassa. Hänen ollessaan teini-ikäinen perhe adoptoi neljä mustaa lasta.
Hänen vanhempansa Larry ja Ruthanne ovat fundamentalistikristittyjä.
Valmistuttuaan high schoolista Dolezal meni Belhaven Collegeen Mississipissä, jossa hänen ystäväpiiriinsä kuului lähinnä afrikkalais-amerikkalaisia. Myöhemmin hän suoritti taiteen masterin tutkinnon Howard Universitylta Washington D.C:stä.
Dolezal sai täyden stipendin mustien Howard Universitylle tutkintoaan varten afrikkalais-amerikkalaisen taiteen portfolionsa ja puhelinhaastattelujen perusteella. Hänen sanottiin "kuulostaneen mustalta" puhelimessa. Yliopisto tajusi tehneensä virheen ja peruutti Dolezalin stipendin ensimmäisen vuoden lopussa. Tuolloin hän haastoi yliopiston oikeuteen sukupuolisyrjinnän ja rotusyrjinnän perusteella – koska oli valkoinen.
Dolezal meni myös naimisiin afrikkalais-amerikkalaisen miehen kanssa, josta hän myöhemmin erosi. Vanhempien mukaan Dolezal alkoi muuttaa ulkonäköään avioeronsa jälkeen noin 2004.
Hän työskenteli ihmisoikeusinstituutissa Coeur d’Alenessa Idahossa lähellä Spokanea vuoteen 2010. Dolezal työskenteli myös osa-aikaisesti Eastern Washington Universityssa, jossa hän opetti mustien historiaa ja afrikkalais-amerikkalaisten kulttuuria.
Spokanessa Dolezal osallistui Black Lives Matter -liikkeen protesteihin ja NAACP:n toimintaan.
Paljastusten jälkeen Dolezal menetti työpaikkansa ja joutui elättämään perhettään ruokakupongeilla.
Sosiaaliavustuksilla eläessään Dolezal oli kuitenkin samaan aikaan pannut pankkitililleen 84 000 dollaria varoja, jotka oli saanut ilmeisesti kirjansa myynnistä ja televisioesiintymisistä. Hän päätyi syyskuussa 2018 oikeuteen avustusten väärinkäytöstä.
Sovittelussa hänet tuomittiin menettämään saamansa edut ja 120 tunnin yhteiskuntapalveluun.
Myöhemmissäkin haastatteluissa Dolezal on sanonut olevansa musta.
Reaktiot.
Afrikkalais-amerikkalaiset ovat syyttäneet Dolezalin syyllistyneen "blackfaceen", pahimpaan mahdolliseen kulttuurisen omimisen muotoon. Hänen väitettiin vieneen mustilta heille kuuluvia paikkoja.
Dolezalin tapaus tuli ilmi samoihin aikoihin kun Caitlyn Jenner ilmoitti olevansa nainen ja sai suurta huomiota ja hyväksyntää mediassa. Dolezalia on siksi pidetty esimerkkinä transrotuisuudesta, vaikka hänet on tuomittu laajasti, eikä rotua ole pidetty mahdollisena korjata, kuten sukupuolen korjaamista pidetään mahdollisena.
Aurora Mira

Aurora Mira Mena (1863 Santiago de Chile – 1939 Santiago de Chile) oli chileläinen taidemaalari. Aurora Mira ja hänen vanhempi sisarensa Magdalena olivat yhdet ensimmäisistä chileläisistä ja latinalaisamerikkalaista naisista jotka pääsivät taideakatemiaan ja saivat tunnustusta töistään. 
Aurora Mira sai töistään taidepalkintoja viidesti, vuosina 1884, 1886 hänen teoksensa "Agrippina Metella vangittuna" sai ensimmäisen palkinnon, lisäksi vuosina 1889, 1895 ja 1897 tuli muita palkintoja.
Ilmarinen kyntää kyisen pellon

Ilmarinen kyntää kyisen pellon on Akseli Gallen-Kallelan Kalevala-aiheinen maalaus. Gallen toteutti maalauksen kaksi kertaa osana neljän Kalevala-aiheisen freskon kokonaisuutta: Ensin Pariisin maailmannäyttelyn 1900 Suomen paviljonkiin, ja toisen kerran Kansallismuseoon Helsinkiin. Freskoja varten Gallen-Kallela maalasi aiheesta myös luonnoksia.
Sofia Liljegren

Sofia Ulrika Liljegren oik. Uttini, (1765 Rantasalmi – 6. joulukuuta 1795 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli hovilaulajatar ja lauloi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1788 oopperan kapellimestari Francesco Antonio Uttini.
Liljegren oli ensimmäisiä suomalaisia esiintyviä taiteilijoita. Hänet hyväksyttiin kuusitoistavuotiaana vuonna 1781 Kuninkaallisen oopperan kuoroon. Kolmen vuoden kuluttua hän lauloi Dianan osan Gluckin oopperassa "Ifigeneia Tauriissa" ja muutaman näytöksen jälkeen hän pääsi sijaistamaan pääroolin Ifigeneian laulajaa, joka oli estynyt laulamasta. Hänen roolinsa oli myös Clytemnestra J. C. F. Haeffnerin oopperassa "Electra". Ura meni sen jälkeen alaspäin yksityiselämän tapausten vuoksi, ja hän kuoli 30-vuotiaana, muutama viikko miehensä kuoleman jälkeen.
Antti Vuorenrinne

Antti Tapio Vuorenrinne (s. 9. marraskuuta 1953 Tampere) on suomalainen journalisti, joka toimi usean eri sosiaalidemokraattisen lehden päätoimittajana. 
Antti Vuorenrinne syntyi varatuomari Veikko Vuorenrinteen ja Airi Annikki Hyötyläisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on Teija Maarit Kuure. Vuorenrinne tuli ylioppilaaksi 1973 ja valmistui filosofian maisteriksi 1981. Hän oli Työväen Sivistysliiton alueopintosihteeri 1981–1986 ja "Pohjolan Työn" päätoimittaja 1986–1989. "Turun Päivälehden" päätoimittajaksi hänet nimitettiin vuonna 1989. Vuorenrinteellä oli myös useita alansa luottamustehtäviä, kuten SONK:n puheenjohtajuus 1979–1980. Kun "Turun Päivälehti" ja "Demari" fuusioitiin vuonna 2001, Vuorenrinne tuli "Uutispäivä Demarin" uutispäätoimittajaksi. "Demokraatiksi" nimensä vaihtaneen "Uutispäivä Demarin" vastaavana päätoimittajana hän työskenteli 2013–2015.
Therese Karlsson

Ewa Therese Karlsson (s. 25. tammikuuta 1972 Parainen) on suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. Hän esitti Yvetten roolin Bertolt Brechtin "Mutter Couragessa" Svenska Teaternissa 2004. Hän sai nimiroolin Turun Kaupunginteatterin musikaalissa "Elisabeth" 2005-2006.
Syksyllä 2010 Karlsson sai pääroolin Åbo Svenska Teaterin musikaalissa "Les Miserables", jonka ohjasi Georg Malvius. Hän on laulanut Suomen Kansallisoopperassa Magnusmariassa.
Karlsson on opiskellut Kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Operastudio 67:ssa Tukholmassa ja sen jälkeen muun muassa Italiassa. Hän on saanut vuonna 2001 Caj Ehrstedt -palkinnon 2001.
Magdalena Mira

Magdalena Mira Mena (30. toukokuuta 1859 Santiago de Chile – 14. lokakuuta 1930 Santiago de Chile) oli chileläinen taidemaalari. Magdalena ja hänen nuorempi sisarensa Aurora Mira olivat ensimmäisiä chileläisiä ja latinalaisamerikkalaisia naisia jotka pääsivät opiskelemaan taideakatemiaan ja saivat tunnustusta töistään. Magdalena Mira toimi myös kuvanveistäjänä. 
Mira esitteli töitään vuosien 1883 ja 1897 välisenä aikana Salón oficialissa. Hänet palkittiin kultamitalilla. Nykyään hänen töitään voi katsella Chilen kansallisessa taidemuseossa.
Nadežda Kurtšenko

Nadežda Kurtšenko (29. joulukuuta 1950 Novopoltava, Kljutševskin piiri, Altain aluepiiri, Venäjän SFNT – 15. lokakuuta 1970) oli neuvostoliittolainen lentoemäntä. Hän oli 15. lokakuuta 1970 mukana Neuvostoliiton ensimmäisenä onnistuneena lentokonekaappauksena tunnetulla Aeroflotin lennolla 244. Hän yritti varoittaa lentäjiä ja estää kaapparien pääsyn ohjaamoon, jolloin kaapparit ampuivat hänet.
Kurtšenkolle myönnettiin postuumisti Punaisen lipun kunniamerkki. Hänen mukaansa on nimetty vuori Gissarvuoristossa, Venäjän kauppalaivaston tankkeri ja asteroidi 2349 Kurchenko.
Varhaiset vuodet.
Kurtšenko syntyi 29. joulukuuta 1950 Novo-Poltavan kylässä Kljutševskin piirissä Altain aluepiirissä. Hän kävi koulun loppuun sisäoppilaitoksessa Poninon kylässä Udmurtiassa, jonne hänen perheensä muutti. Hän suunnitteli aloittavansa lakiopinnot, mutta muuttikin 17-vuotiaana, vuonna 1968, Suhumiin Abhasiassa ja aloitti työt kirjanpitäjänä Aeroflotin Suhumin osastolla. Tultuaan täysi-ikäiseksi hän siirtyi lentoemännäksi. Hän tapasi Suhumissa pojan, pari rakastui ja suunnitteli menevänsä naimisiin alkuvuodesta 1971.
Kuolema.
Kurtšenko oli 15. lokakuuta 1970 lentoemäntänä Aeroflotin lennolla 244 Suhumista Batumiin. Kymmenen minuuttia lentoonlähdön jälkeen kaksi matkustajaa kutsui hänet luokseen. He näyttivät hänelle asetta ja käskivät viedä ohjaamoon viestin, jossa he vaativat päästä Turkkiin. Kurtšenko kiirehti kohti ohjaamoa, huusi varoituksen ja yritti saada asetta pois kaappareilta, jolloin hänet ammuttiin.
Kuoleman jälkeen.
Kurtšenko haudattiin Suhumin keskustaan. Hauta siirrettiin 20 vuotta myöhemmin Abhasian sodan levottomuuksien alta Glazovin kaupungin hautausmaalle. Kaapattu kone korjattiin, ja se oli pitkään käytössä Uzbekistanissa. Koneen matkustamossa oli esillä Kurtšenkon kuva.
Aseistamattoman Kurtšenkon rohkeaa taistelua terroristeja vastaan ihailtiin Neuvostoliitossa. Iževskiin avattiin Kurtšenkolle omistettu museo.
Lametta

Lametta eli tinseli on koristemateriaali, jota käytetään erityisesti joulukoristeissa ja vappuhuiskuissa. Lametta on muovista tehtyjä ohuita kiiltäviä suikaleita, jotka perinteisesti ovat olleet hopeanvärisiä.
Lametta on peräisin 1610-luvulta Saksasta. Alkujaan tinseli tehtiin hopeasta, mutta se hapettui nopeasti eikä säilyttänyt kimaltavuutta, joten hopea korvattiin tinan ja lyijyn seoksella. Lametalla koristeltiin erityisesti joulukuusi. Muovin kehittymisen myötä lamettaa alettiin tehdä muovista.
Perhokalastuksessa lamettaa käytetään vieheiden valmistuksessa.
Mikroaggressio

Mikroaggressio on usein tahaton ja huomaamaton loukkaava kommentti tai teko, joka kohdistuu vähemmistöryhmään tai sen edustajaan ja joka vahvistaa tätä ryhmää kohti tunnettuja stereotypioita. Sanakirjaesimerkki mikroaggressiosta on ”En näe sinua mustana".”" Termin kehitti psykiatri Chester M. Pierce vuonna 1970 kuvaamaan loukkauksia, joita hän näki ei-mustien yhdysvaltalaisten toistuvasti kohdistavan afroamerikkalaisiin.
Opetushallitus määrittelee mikroaggression tekona, joka vahvistaa rasistisia, homofobisia tai muita syrjiviä stereotypioita. Puhujan harmittomiksi luulemat kysymykset tai kommentit voivat todellisuudessa olla loukkaavia. Mikroaggressiosta voi olla kyse, jos mustan henkilön suomen kielen taitoa kehutaan tai jos olettaa, että lapsella on isä ja äiti.
Professori Ann Phoenixin mukaan mikroaggressiosta on tullut sallitumpaa ja näkyvämpää syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen. Helen Pluckrose ja James A. Lindsay liittävät kirjassaan "Cynical Theories" (2020) käsitteen synnyn postmodernismin kehitykseen sosiaalisen oikeudenmukaisuuden teoriana.
Jefrasinja Polatskilainen

Jefrasinja Polatskilainen valkovenäjäksi Еўфрасіння Полацкая (n. 1101–1104 Polatsk – 1167 Jerusalem) oli alkujaan valkovenäläinen aatelisnainen ja hänen aloitteestaan perustettiin kirkkoja, luostareita kouluja ja kirjastoja. Hänellä on merkittävä asema Valko-Venäjän kansallisesti ja uskonnollisesti ajattelevien ajatusmaailmassa. Hänen elämäntyönsä loi pohjan valkovenäläiselle sivistyselämälle ja vanhan valkovenäläisen kulttuurin säilymiselle. Häntä kunnioitetaan maan taivaallisena suojelijana sekä ortodoksisessa että roomalaiskatolisessa perinteessä.
Jefrasinja Polatskilainen tilasi vuonna 1161 johtamaansa luostariin suuren kuusisakaraisen emaliristin. Ristiä on pidetty Valko-Venäjän kansallisaarteena, mutta se katosi toisen maailmansodan aikana eikä sitä ole etsinnöistä huolimatta löydetty.
Elämänvaiheita.
Jefransija Polatskilaisen isä oli Polatskin ruhtinas Grigori Vselavitš ja hänen isoisänsä oli Polatskin kuuluisin ruhtinas Vseslav. Isänsä puolelta hän kuului merkittävään Rurikien sukuun. Hänen kiinnostuksensa kirjoihin ja rukoiluun huomattiin jo lapsuudessa, mutta hänelle oli varattu tulevaisuus jonkun ruhtinaan vaimona. 12-vuotiaana hän oli salaisesti antanut nunnalupauksen. Sen jälkeen hän torjui sulhaskandidaatit ja karkasi kotoaan. Samalla hän muutti nimensä Predslavasta Jefransijaksi. 
Polatskin piispa Elias antoi Jefransijan päätökselle siunauksena. Nuori nunna asettui asumaan Sofian katedraalin läheisyyteen ja hänelle annettiin työksi kirjojen kopioiminen.
Vuoden 1128 paikkeilla piispa Elias antoi Jefransijalle tehtävän. Hänen tuli perustaa nunnaluostari. Askeettinen Jefransija ei tarvinnut uuteen asuinpaikkaan kuin kirjansa. Uudessa Seltsen luostarissa naisille opetettiin kirjojen kopiointia, ompelua ja laulua.
Jefrasinja perusti myös munkkiluostarin ja hän käytti omaa varallisuuttaan kirkon rakennuttamiseen. Kyseinen vuonna 1161 rakennettu kirkko, Pyhän Sofian katedraali on edelleen olemassa ja sitä pidetään Valko-Venäjän varhaisen arkkitehtuurin merkkiteoksena. Luostarien hengellistä elämää varten hän sävelsi musiikkia. Hän pyysi Konstantinopolin patriarkalta ihmeitä tekevän ikonin kopiota Polatskiin, mihin pyyntöön patriarkka suostui. 
Kun Jefrasinjan sisar Eupraxia päätti lähteä pyhiinvaellukselle Jerusalemiin, päätti Jefrasinja lähteä mukaan. Jerusalemissa hänen tiedetään tavanneen kuningas Amalric I:n. Jefrasinja sairastui ja kuoli Jerusalemissa. Hänet haudattiin Jerusalemiin, mutta kun Saladinin joukot olivat vallanneet kaupungin, hänen maalliset jäännöksensä kuljetettiin Kiovaan Lavran luostariin. Vuonna 1910 ne siirrettiin Polatskiin.
Pyhän Jefrasinja Polatskilaisen muistopäivää vietetään joka vuosi 23. toukokuuta.
Ramona Barrufet

Ramona Barrufet i Santacana (s. 1959 Juneda) on katalonialainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuosina 2010–2017, mutta vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Barrufet oli parlamentin puhemiehistön neljäs sihteeri vuosina 2015–2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus valmisteli ja järjesti kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä.
Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Barrufetille ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Corominas ja Lluís Guinó) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte ( lievennettiin Barrufetin osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.
Barrufet ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.