SOS-Lapsikylä Suomessa

SOS-Lapsikylä on sitoutumaton kansainvälinen järjestö, jonka päämääränä on lisätä lasten ja perheiden hyvinvointia sekä suojella lasten oikeuksia ympäri maailman. Suomessa se aloitti toimintansa vuonna 1962. Suomessa on kymmenen lapsikylää, ja vuonna 2017 ne auttoivat lähes 500:tä lasta ja nuorta.
Historia.
Suomeen SOS-lapsikyläaatteen toi mukanaan opiskelija Kaija Laitinen. Hän oli tutustunut toimintaan opiskellessaan Keski-Euroopassa 1950-luvun lopulla. Suomen SOS-lapsikyläyhdistys perustettiin lopulta Laitisen tuttavan, sosiaalineuvos Albin Gebhardtin, johdolla vuonna 1962, ja ensimmäinen lapsikylä valmistui Espoon Tapiolan Metsäpirtintien tontille vuonna 1966. Ensimmäisinä asukkaina sinne muutti yhdeksän orvoksi jäänyttä sisarusta Pohjois-Savosta maaliskuussa 1966. Heistä vanhin oli 15-vuotias ja nuorin kaksi kuukautta.
Toiminta ja tavoitteet.
Suomalaisen SOS-Lapsikylän ensisijainen tavoite on, että lapsi saisi kasvaa omien vanhempiensa luona. Silloin, kun vanhemmat eivät yksin pysty huolehtimaan lapsistaan, SOS-Lapsikylä pyrkii tukemaan perhettä erilaisilla tukimuodoilla. Jos omassa perheessä asuminen ei tuesta huolimatta onnistu, lapsikylän vaihtoehtona on tarjota lapselle turvallinen sijaiskoti. Apua tarvitsevat lapset ja perheet tulevat SOS-lapsikylien ja nuorisokodin palvelujen piiriin kuntien sosiaalitoimen kautta. Hoitomuotoja ovat yhteisöllisesti tuettu perhehoito lapsikylissä tai kasvua tukeva hoito nuorisokodissa.
SOS-Lapsikylä työskentelee myös tukea tarvitsevien perheiden kanssa, jotta mahdollisimman moni lapsi voisi kasvaa omien vanhempiensa kanssa, ja perhe voisi pysyä yhdessä. SOS-Lapsikylä tarjoaa useassa toimipisteessään muun muassa perhekuntoutusta ja tukiperhetoimintaa. SOS-Lapsikylä tarjoaa myös Theraplay-terapiaa haastavissa ympäristöissä kasvaneille lapsille.
Lapsikylä panostaa erityisesti nuorten itsenäistymisen tukemiseen. Koska nuorten valmiudet itsenäistyä ovat yksilöllisiä, SOS-Lapsikylä pyrkii ottamaan tämän huomioon ja tukemaan nuorta aina siihen saakka, kunnes hän pärjää omillaan. Tavoitteena on saattaa nuori itsenäiseen elämään, omillaan toimeentulevaksi aikuiseksi, jolla on tukenaan oma sosiaalinen verkostonsa. SOS-Lapsikylä toimii muutenkin aktiivisesti auttaakseen lapsia ja perheitä saamaan paremman tulevaisuuden ja on mukana lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä työryhmissä, tekee omaa tutkimustyötä ja pyrkii lobbaamaan. 
SOS-Lapsikylä hakee jatkuvasti uusia sijaisvanhempia. Suomessa lapsikylävanhemmalla on hoidossaan maksimissaan neljä lasta; pariskunnalla lapsia voi olla seitsemän.
Muun muassa DNA, Dr. Oetker, Cramo, Danske Bank, Fazer ja Ikea ovat tukeneet Suomen SOS-Lapsikylän toimintaa.
Toimipisteet.
Suomessa lapsikylätyötä tehdään kymmenellä paikkakunnalla: Espoossa, Kaarinassa, Kuopiossa, Punkaharjulla, Rovaniemellä, Tampereella, Vantaalla, Vihannissa ja Ylitorniolla sekä nuorisokodissa Jyväskylän Vaajakoskella.
Kritiikki.
SOS-Lapsikylä on saanut kritiikkiä sijaishuollossa tapahtuneista laiminlyönneistä ja kaltoinkohtelusta. Ylitornion lapsikylän pitkäaikainen johtaja ja sittemmin SOS-Lapsikylän aluesuunnittelijanakin toiminut Kai Lomma kertoi vuonna 2018 pitävänsä kritiikkiä aiheellisena. Samana vuonna SOS-Lapsikylä irtisanoi yhteistoimintaneuvotteluissa 74 työsopimusta. Irtisanomisten taustalla oli korkeimman oikeuden päätös, jonka mukaan kylässä työskentelevien sijaisten työ kuuluu työaikalain piiriin, eikä siihen voi siten soveltaa poikkeussääntöjä. Näkemysten muuttumisen myötä työsuhteisia lapsikylävanhempia ei enää ole.