tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Val d’Aran

Val d’Aran on pieni Pyreneiden vuoriston ympäröimä laakso ja piirikunta ("comarca") Lleidan maakunnan ja Katalonian itsehallintoalueen luoteiskulmassa, Espanjassa. Laakson pinta-ala on 634 neliökilometriä.
Val d’Aranin rajanaapureita ovat Ranska pohjoisessa, Aragonian itsehallintoalue lännessä sekä Katalonian piirikunnat Alta Ribagorça etelässä ja Pallars Sobirà idässä. Piirikunnan pääkaupunki on 4 838 asukkaan Vielha e Mijaran. Koko laakson väkiluku on 8 832 (2004). Suurin joki on Garonne, joka laskee Gascognen läpi Atlanttiin. Sadan metrin päässä Garonnesta alkunsa saava Noguera Pallaresa virtaa toiseen suuntaan kohti Välimerta.
Ennen vuonna 1948 rakennetun tunnelin avaamista laakso oli talvisin ilman suoraa yhteyttä vuorten eteläpuolelle. Tasavaltalaississit (Espanjan toisen tasavallan tukijat Espanjan sisällissodassa) hallitsivat aluetta toisen maailmansodan päättymisestä tunnelin avaamiseen.
Kieli.
Val d’Aran on oksitaania, tai tarkemmin ottaen gasconia ja vielä tarkemmin ottaen araneesia. Nimi itsessään on pleonasmi, sillä se tarkoittaa "Laakson laaksoa" ("val" on gasconia ja "aran" tulee baskin sanasta "haran"), ja se kuvastaa laakson ainutlaatuista maantiedettä. Katalaaniksi laakson nimi on "Vall d’Aran" ja espanjaksi "Valle de Arán".
Laakson asukkaat puhuvat gasconin murretta, araneesia ("aranés"), joka on saanut vaikutteita aragoniasta ja katalaanista. Suurin osa araneesin puhujista puhuu sujuvasti myös espanjaa, katalaania ja ranskaa. Araneesin kieltä on opetettu alueen kouluissa säännöllisesti vuodesta 1984 lähtien, ja sillä on laaksossa virallisen kielen asema katalaanin ja espanjan ohella.
Hallinto.
Val d’Aran on jaettu kuuteen hallinnolliseen alueeseen ("terçons"), jotka ovat peräisin 1400-luvulta:
Laaksossa on yhteensä 33 kylää, jotka muodostavat yhdeksän kuntaa:
Val d’Aran on kuulunut Lleidan hiippakuntaan 1700-luvulta lähtien.
Talous.
Pääasialliset tulonsa laakson asukkaat saavat talvisin laskettelukeskuksista ja kesäisin matkailusta. Perinteisempiä elinkeinoja ovat metsäteollisuus, karjankasvatus ja mehiläistenhoito, mutta nämä ovat menettäneet asemaansa laskettelukeskusten avaamisen jälkeen.
Alueella on monia keskiaikaisia kirkkoja.
Luonto.
Vuorten luonto koostuu metsistä ja niityistä. Metsissä elää kauriita, villisikoja ja karhuja. Metsien valtapuita ovat kuusi, mänty ja pyökki.
Useat Val d’Aranin luonnonvaraisista eläinlajeista ovat vaarassa hävitä alueelta. Ohjelmat muun muassa ruskeakarhun ja kiirunan suojelemiseksi on aloitettu.
Kantatie 54

Kantatie 54 on Hollolasta Riihimäen kautta Tammelaan kulkeva kantatie, jonka pituus on 97 kilometriä. Tie muodostaa vaihtoehtoisen reitin Lahdesta Forssaan ja edelleen Turkuun. Kantatie 54 on kaksikaistainen lukuun ottamatta Riihimäellä olevaa lyhyttä nelikaistaista osuutta. Lisäksi Lopella tiessä on ohituskaistaosuudet.
Historiaa.
Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä kantatie 54 kulki Lopelta Tammelan ja Forssan kautta Jokioisten Vaulammille ja yhdisti tuolloiset valtatiet 3 ja 2.
Lopella Kormun kylän alueella noin 3 kilometriä kantatie 54:ää nykyisten Sipiläntien ja Tiilitehtaantien välillä kulkee entistä Riihimäen–Lopen rautatien ratapengertä, sekä Hausjärvellä osittain tuolloista valtatietä 4. Kormun seisake sijaitsi nykyisen kantatie 54:n pohjoispuolella, sekä nykyisen Kartanontien itäpuolella.
Valtateiden 2, 3 ja 10 uusien linjausten valmistuttua tie siirtyi Tammelan ja Riihimäen välille. Tämä osuus on rakennettu pääosin 1960-luvulla, osin jo 1950-luvulla. Riihimäen ja Hollolan välinen osuus on rakennettu 1970-luvulla, ja se on saanut nykyisen numeronsa valmistumisensa jälkeen 1970- ja 1980-lukujen taitteessa.
Bubble Bobble

Bubble Bobble on Taiton kehittämä tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna kolikkopelinä. Peli on käännetty lukuisille tietokoneille ja pelikonsoleille.
Peli on 1980-luvun tunnetuimpia tietokone- ja videopelejä.
Pelaaminen.
Pelin päähenkilöt ovat kaksi lohikäärmettä, vihreä Bub ja sininen Bob. Pelaajien lohikäärmeet puhaltavat kuplia, joihin kiinni jääneet viholliset voidaan tuhota puhkaisemalla kupla.
Peli koostuu sadasta yhden ruudun kokoisesta jaksosta. Jaksoissa on tasoja, joilla pelihahmot voivat kulkea. Pelaajien hahmot voivat myös hypätä tasolta toiselle tai alhaalta päin tason läpi. Joissakin jaksoissa on ruudun pohjalla aukko, josta pudottuaan hahmo putoaa välittömästi ruudun ylälaidasta takaisin peliin. Pelaajien puhaltamien kuplien lisäksi ruudun lävitse virtaa muita kuplia, jotka sisältävät esimerkiksi vettä tai kirjaimia. Vesikuplan puhkaisu aiheuttaa virtauksen, joka vie eteen sattuneet vihollisia mukanaan, kuuden eri kirjaimen keräämisestä (”extend”) pelaaja saa uuden elämän. Lisäksi ruudulle ilmestyy lukuisia bonus-esineitä, joiden kerääminen auttaa jakson ratkaisemisessa esimerkiksi nopeuttamalla lohikäärmeen liikkumista.
Kuplat puhkeavat, kun lohikäärme hyppää sen päälle tai jos kupla osuu dinosauruksen selän piikkeihin tai jos kupla jää lohikäärmeen ja seinän väliin. Lohikäärmeet voivat myös hyppiä kuplien päällä. Jokaisessa kentässä kuplilla on oma määrätty ajautumisratansa, ja ne liikkuvat jollain tietyllä nopeudella. Ruudusta toiseen vaihtelee myös se aika, jonka verran viholliset ovat kuplien vankina ennen kuin ne vapautuvat vihaisina (jolloin ne ovat punaisia ja nopeampia). Jos ruudussa viettää liian pitkän ajan, viholliset ensin suuttuvat (”hurry up!”) ja myöhemmin ruudulle ilmaantuu voittamaton vihollinen, valkoinen kalan pääkallo, joka hakeutuu pelaajaa kohti. Kolikkopelin kotilaitteille tehdyissä käännöksissä kuplien virtausnopeus ja vihollisten vankinapysymisaika eivät välttämättä vaihtele ollenkaan.
Peliä on kutsuttu ”yhden huoneen tasohyppely-pulmapeliksi” (SRPP, "Single Room Platformer-Puzzle"), joista peli on tunnetuin. Peli on pidetty myös seuraajana "Chack'n Pop" -pelille.
Kehitys.
Pelin suunnittelija on Fukio Mitsuji (MTJ), joka kehitti myös "Rainbow Islandsin".
Musiikki on Zuntata-nimisen ryhmän ja Tadashi Kimijiman tekemä.
Vaikutus.
Pelin aikana kuultava ylipirteä musiikki on jäänyt ihmisten päähän ja siitä on myöhemmin tehty lukuisia remiksauksia. Siitä liikkuu Internetissä myös oikeilla soittimilla esitettyjä versioita, kuten erään hampshirelaisen peruskoulun puhallinorkesterin tekemä nauhoitus.
Vastaanotto.
Pelin Commodore 64 -versio sai arvosanaksi 97 % "Zzap!"-lehden arvostelussa.
Pelin Amiga-versio sai arvosanaksi 84 % "CU Amiga" -lehden arvostelussa.
Abeokuta

Abeokuta on kaupunki Nigeriassa. Se sijaitsee Ogun-joen rannikolla, Nigerian lounaisosissa. Kaupunki on Ogunin osavaltion pääkaupunki. Vuoden 2016 väkiluvuksi on arvioitu noin 595 000.
Historia.
Abeokutan perustivat Jorubapakolaiset 1800-luvulla. Kaupungin nimi tarkoittaa “turvapaikka kallioiden välissä”. Abeokutan perustettiin vuonna 1830 savannialueen kalliokielekkeille Ogun-joen varrella. 
Metsästäjä Sodeke liittoutui egba-pakolaisten kanssa luhistuvassa Oyo-imperiumissa ja perusti Abeokutan uudeksi Egban pääkaupungiksi. Alussa Abeokutassa oli neljä egbogen alaryhmää: Ake, Gbagura, Oke-Ona ja Owu kansat. Niiden kasvaessa ne muodostivat liittouman, josta tuli Abeokuta. Vaikka kaupunkia hallitsivat jorubojen perinteiden tapaan obaksi kutsutut kuninkaat, kaupungin sotapäälliköillä oli lopullinen sana sen hallinnassa. 
Brittien "The British Church Missionary Society" perusti joruba-lähetysaseman kaupunkin 10 vuotta kaupungin perustamisen jälkeen. Se oli pyrkimys vastata vapautettujen orjien pyyntöihin, jotka olivat palanneet jorubojen maahan Sierra Leonesta. Lähetysaseman perustivat englantilainen Henry Townsend (1815–1886), ja entinen orja Samuel Ajayi Crowther (1808–1891). Ennen heidän saapumistaan Abeokuta oli pääasiassa maanviljelysyhteiskunta. 
Lähtystysaseman myötä Abeokutasta tuli tärkeä kaupan keskus kauppareittien varrella, jotka yhdistivät Lagosin Ibadaniin. 1800-luvun lopulla palmuöljy oli Abeokutan arvokkain kaupankäynnin tuote.
Pen Lee

Pen Lee &amp; Co ja Pen Lee olivat Dave Lindholmin johtamia suomalaisia rockyhtyeitä, jotka olivat toiminnassa 1970-luvun puolivälin jälkeen. Rock’n’Roll Bandin hajottua Lindholm ja Alf ”Affe” Forsman perustivat Pen Lee &amp; Co:n, johon mukaan pyydettiin Markku Lievonen ja Heikki ”Hessu” Hiekkala. 
Pen Lee &amp; Co julkaisi alkuvuodesta 1976 singlen ”Do I Have to Throw Stones” / ”Motorways” ja loppuvuodesta albumin "Closer to the Drum". Yhtye kuitenkin hajosi jo vuodenvaihteessa 1976–1977. 
Alkuvuodesta 1977 Lindholm ja Forsman lyhensivät yhtyeen nimeksi Pen Lee ja basistiksi tuli Mauri ”Maukka” Siirala. Ensin julkaistiin single ”Romanian Train Jump Part I/ Part II” ja sitten tupla-LP "Catlook Gypsies", jonka ensimmäinen levy oli Dave Lindholmin akustista soolomateriaalia. 
Kesällä 1978 silloisen ”superyhtyeen” Royalsin hajottua Forsman pyysi Albert Järvistä liittymään mukaan Pen Leehen. Kesäsinglellä ”Who Do You Believe In” / ”Klein Mozart” Järvinen ei vielä ollut mukana, mutta syksyllä 1978 julkaistulla singlellä ”You Can’t Be My Mama” / ”Ain’t Raining” Järvinen jo soittaa. Loppuvuodesta 1978 ilmestyi albumi "Nouveau".
Vuonna 1979 Pen Lee hajosi Albert Järvisen palatessa Hurriganesiin. Forsman siirtyi Tuomari Nurmio ja Viides kolonna -yhtyeeseen ja Lindholm Sleepy Sleepersiin.
Amerikanhorsma

Amerikanhorsma eli rusoamerikanhorsma ("Epilobium adenocaulon", myös "E. watsonii") on alkuperältään pohjoisamerikkalainen horsmakasvi. Euroopassa se on haitallinen vieraslaji ja on levinnyt nopeasti Pohjois- ja Keski-Euroopassa. Suomessa amerikanhorsma on luokiteltu haitalliseksi, sillä se kilpailee kasvupaikoista alkuperäiskasvillisuuden, muun muassa uhanalaisen tummahorsman, kanssa.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotinen amerikanhorsma kasvattaa 30–120 senttimetriä pitkän haarovan tai haarattoman varren. Varren alaosa on kalju ja yläosa nysty- ja kaarikarvainen. Varren tyvellä on paksulehtisiä ruusukkeita ja edellisen kesän kuivia ruusukelehtiä. Vastakkain olevat lehdet ovat kaljuja ja hyvin lyhytruotisia. Kukinto on vanhemmiten hyvin pitkä. Terälehtiä on neljä, teriö 3–7 mm leveä ja väriltään vaalean purppuranpunainen. Kukan verhiö ja sikiäin ovat kaari- ja nystykarvaisia, luotti on nuijamainen. Amerikanhorsma kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on yläviisto, 5–8 cm pitkä kota. Laji tuottaa runsaasti siemeniä, ja pienet siemenet kulkeutuvat tuulten mukana pitkiä matkoja, joten niiden leviäminen on varsin tehokasta.
Suomessa tavataan kahta amerikanhorsman rotua. Läntinen rotu on kookas, haaraton tai yläosasta haarova ja sen lehdet ovat kapeanpuikeita ja pitkäsuippuisia. Itäinen rotu on puolestaan matalahko ja tyveltä haarova, ja sen lehdet ovat puikeita ja lyhytsuippuisia.
Amerikanhorsma voi risteytyä useiden muiden horsmalajien kanssa. Vaikeasti tunnistettavia risteymiä on Suomesta on tavattu vaalea-amerikanhorsman ("E. ciliatum") ja lännenhorsman ("E. glandulosum") kanssa. Vaalea-amerikanhorsmaa ja lännenhorsmaa pidetään joskus amerikanhorsman alalajeina.
Levinneisyys.
Alun perin amerikanhorsma on kotoisin Pohjois-Amerikasta, jossa sitä tavataan Yhdysvaltain eteläosista Kanadaan ja Alaskaan. Euroopassa lajia tavataan yleisesti Isossa-Britanniassa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Luoteis-Venäjällä. Satunnaisemmin lajia tavataan Keski-Euroopassa. Suomessa lajia kasvaa paikoin hyvin yleisenä aina Oulun korkeudelle saakka. Pohjoisimmat havainnot ovat Keski-Lapista. Läntistä rotua tavataan lähinnä Etelä-Suomessa, itäistä rotua koko levinneisyysalueella. Suomeen amerikanhorsma levisi 1920-luvun alussa ilmeisesti idästä.
Elinympäristö.
Amerikanhorsma viihtyy monenlaisilla kasvupaikoilla. Lajia tavataan toisaalta kuivilla avoimilla paikoilla, kuten pihoilla, ratavarsilla, joutomailla ja hakkuuaukioilla. Toisaalta sitä kasvaa myös kosteilla paikoilla, kuten ojissa sekä purojen, jokien ja järvien rannoilla.
Suohorsma

Suohorsma ("Epilobium palustre") on pieni, pohjoisella pallonpuoliskolla yleinen monivuotinen horsmakasvi. 
Ulkonäkö ja koko.
Suohorsma kasvaa 10–70 cm korkeaksi. Varren tyvellä on rihmamaisia silmupäisiä pintarönsyjä. Varsi on haaraton tai harvaan pystyhaarainen, alaosastaan kalju ja ylempää kauttaaltaan karvainen. Lehdet ovat varressa vastakkain, kukinto-osassa kierteisesti. Lehdet ovat lähes ruodittomia, kapeanpuikeita ja suippotyvisiä. Lehden laita on tavallisesti ehyt, taakäänteinen ja kaarikarvainen, kuten myös lehden keskisuoni. Kukinto on harsu ja kauttaaltaan karvainen. Kukat ovat väriltään purppuranpunaiset, vaaleanpunaiset tai valkoiset. Teriö on 5–8 mm leveä, kukan luotti on nuijamainen. Suohorsma kukkii Suomessa heinä-elokuussa. 4–8 cm pitkä siemenkota on tavallisesti peräänsä huomattavasti pidempi.
Muista horsmalajeista suohorsma muistuttaa eniten rusoamerikanhorsmaa ("E. adenocaulon") ja harvinaista turjanhorsmaa ("E. laestadii"). Suohorsma on monimuotoinen laji ja se risteytyy helposti monen muun horsmalajin kanssa. Risteymiä tunnetaan muun muassa hetehorsman ("E. alsinifolium"), pohjanhorsman ("E. hornemannii") ja lännenhorsman ("E. glandulosum") kanssa.
Levinneisyys.
Suohorsma on levinnyt laajalle alueelle Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajia tavataan koko Euroopassa eteläisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä itään päin Keski-Aasiaan ja Länsi-Siperiaan saakka. Satunnaisempana lajia tavataan läpi koko Siperian Tyynenmeren rannikolle Japaniin ja Kiinaan asti. Suohorsmaa tavataan samoilla leveysasteilla myös Pohjois-Amerikassa Alaskasta itärannikolle, jossa laji on runsaimmillaan. Lajia tavataan myös Grönlannissa. Suomessa suohorsma on yleinen laji koko maassa. Pohjois-Suomessa kasvaa yleisenä suohorsman pohjoinen muunnos, pohjansuohorsma (var. "lapponicum").
Elinympäristö.
Suohorsmaa kasvaa kosteilla kasvupaikoilla, kuten ojissa, rannoilla, kosteilla niityillä, lähteiköissä, korvissa, nevoilla, letoilla, puronvarsilla, teiden varsilla ja joutomailla. Tuntureilla lajia esiintyy paljakan alaosiin saakka.
AAA-protokolla

AAA-protokolla on menetelmä, jolla voidaan tunnistaa toinen osapuoli tietoverkossa. Lyhenne tulee sanoista Authentication (todentaminen tai autentikointi), Authorization (valtuutus) ja Accounting (tilastointi).
Autentikointi.
Autentikointipalvelun tarkoituksena on tunnistaa käyttäjä dataverkon käyttöoikeuden omaavaksi käyttäjäksi.
Käyttäjän tunnistus voi nojautua käyttäjätunnus-salasana-yhdistelmään, kertakäyttöiseen avaimeen, digitaaliseen sertifikaattiin tai puhelinnumeroon, jossa tiettyyn numeroon soitettaessa tunnistus tehdään sen perusteella, mistä puhelinnumerosta soitto on tullut.
Valtuutus.
Valtuutuspalvelun avulla käyttäjien saamia palveluja pystytään profiloimaan. Toisin sanoen käyttäjä valtuutetaan käyttämään (tai kielletään käyttämästä) verkon palveluita. Käyttäjän käyttöön saamat palvelut voivat perustua esimerkiksi tiettyyn kellonaikaan tai fyysiseen sijaintiin.
Tilastointi.
Tilastointipalvelun avulla pystytään keräämään käyttäjistä tilastotietoja, kuten esimerkiksi yhteysaikoja. Tilastoidut yhteysajat voivat toimia esimerkiksi laskutuksen perusteena. Tyypillisiä tilastoitavia asioita voivat olla esimerkiksi käyttäjätunnus, IP-osoite, käytetyt palvelut ja yhteyden muodostus- ja päättymisaika.
Luettelo AAA-protokollista.
Muita protokollia, joita käytetään yhdessä yllä mainittujen kanssa, ovat:
Seksuaalinen tasa-arvo

Seksuaalinen tasa-arvo tarkoittaa ihmisten tasa-arvoa seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Näin ollen homo- ja heteroseksuaalit sekä muiden seksuaalisuuksien edustajat olisivat toisiinsa nähden tasa-arvoisia. Esimerkiksi parisuhteiden rekisteröinti ja (samaa sukupuolta olevien) avioliitot seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta kuuluu seksuaaliseen tasa-arvoon. Seksuaalinen tasa-arvo on kotoperäinen termi, kun taas maailmalla puhutaan HLB-ihmisten (homojen, lesbojen ja biseksuaalien) syrjinnästä ja ihmisoikeuksista.
Niin kutsuttu tasa-arvotyö maailmalla keskittyykin nimittelyn, kiusaamisen ja häirinnän sekä myös väkivaltaan sekä työmahdollisuuksien ja terveydenhuollon eväämisen ehkäisemiseen. HLB-ihmiset eivät saavuta tasa-arvoa siksi että he ovat jatkuvan hyökkäyksen kohteena eri puolilla maailmaa siksi mitä he ovat (ja mitä he eivät pysty muuttamaan). Seksuaalisen suuntautumisen vuoksi henkilölle saatetaan antaa potkut, häätää asunnosta tai kieltäytyä palvelemasta. Henkilö voi jäädä ilman tarvitsemiaan tavaroita ja palveluita.
Seksuaaliseen tasa-arvoon voi myös kuulua valinta sukupuolineutraalien termien käytöstä: esimerkiksi "muru", "kulta" tai "rakas" ovat sanoja joilla voidaan korvata heteronormatiivisia oletuksia poika-/tyttöystävistä, joita henkilöllä ei seksuaalisesta suuntautumisesta johtuen ole.
Seksuaalinen tasa-arvo Suomessa.
Homoseksuaalisuus poistui Suomessa rikoslaista 1971 ja tautiluokituksesta 1981. Vuodesta 1971 vuoteen 1999 rikoslaissa oli ns. kehotuskielto, joka kielsi julkisen kehottamisen samansukupuolisten väliseen haureuteen. Ketään ei kuitenkaan koskaan tuomittu lainkohdan perusteella. 
Vuonna 1995 Suomen rikoslakia uudistettaessa kiellettyjen syrjinnän perusteiden listaan lisättiin seksuaalinen suuntautuminen. Syrjinnän vastainen lainsäädäntö kieltää ihmisryhmään kohdistuvan herjauksen ja solvauksen sekä kiihottamisen sitä vastaan (RL 11:8), syrjinnän yleisöä palvelevan liikkeen tai ammatin harjoittamisesta, virantoimituksessa tai muussa julkisessa toiminnassa tai julkisten tilaisuuksien ja kokousten järjestämisessä (RL 11:9) sekä työnhakijaan tai työntekijään kohdistuvan syrjinnän (RL 47:3). Euroopan unionin Amsterdamin sopimuksessa vuodelta 1997 on kielletty syrjintä seksuaalisen suuntautumisen perusteella, ja sopimusta on tarkistettu vuonna 1999.
Käytännössä valtaväestölle on kuitenkin usein ominaista pitää yllä perinteistä käsitystä heteroseksuaalisuuden asemana ainoana luonnollisena seksuaalisuuden muotona, jolloin muihin suuntautumisiin kohdistuu kielteisyyttä. Erilaiset ennakkoluulot estävät lain hengen täydellistä toteutumista. Jossakin määrin tämä ilmenee myös hallinnossa, viranomaisten keskuudessa ja ammatillisessa toiminnassa terveydenhuollossa.
Sukupuolineutraali avioliittolaki astui Suomessa voimaan 1. maaliskuuta 2017.
Huippuimuri

Huippuimuri on rakennuksen katolla sijaitseva poistoilmapuhallin. Jos rakennuksen ilmanvaihto on rakennettu siten, että se toimii pääasiassa huippuimurin tai muun poistoilmapuhaltimen voimalla, kyseessä on "koneellinen poistoilmajärjestelmä". Tällöin alipaineen vuoksi tilalle tulee ulkoilmaa esimerkiksi ulkoilmaventtiilien tai rakennevuotojen kautta. Ilmanvaihtojärjestelmien rakentamisesta antaa Ympäristöministeriö määräyksiä ja ohjeita Suomen rakentamismääräyskokoelman osassa "D2 Rakennusten sisäilmasto ja ilmanvaihto". Huippuimuri oli varsin yleinen esimerkiksi asuintaloissa 1980-luvulla, jolloin se syrjäytti painovoimaisen ilmanvaihdon. Saneerauskohteessa huippuimurilla voidaan toteuttaa painovoimaisen ilmanvaihdon muutos koneelliseksi poistoksi kohtuullisin kustannuksin. Koneellinen poisto otti korvausilman useimmiten korvausilmaventtilin tai ikkunaventtiilin kautta. Ongelmaksi muodostui kuitenkin veto. Tuolloin vetoa ja energian kulutusta ehkäistiin käyttämällä kaksinopeusmoottoreita. Tietyn pakkasrajan (Etelä-Suomessa -12 °C) jälkeen ilmavirta pudotettiin puoleen. Myöhemmin keksittiin ryhtyä käyttämään poistoilmalämpöpumppua energiansäästöön. Aikaisemmin huippuimurin ilmamäärän säätö perustui useimmiten kuristukseen. Tämä aiheuttaa turhaa energian kulutusta ja lisäksi korkeampaa äänitasoa. Nykyisin yleisesti huippuimurin yhteydessä käytetään säädintä, jolloin painetta ja ilmavirtaa ei tarvitse kuristaa. Tällöin äänitaso on alhainen myös säädettävyyden ansiosta, koska puhallinta ei tällöin tarvitse käyttää tarpeettoman suurella kierrosluvulla. Suomessa puhallussuunta on ylöspäin, jottei esimerkiksi lumi pääse sulamaan katolla. Huippuimuri on rakenteeltaan yksinkertainen ja varmatoiminen. Huomioitava on että kanavisto on päästävä nuohoamaan myös katolta käsin.
Neuvostoliiton lippu

Neuvostoliiton lippu oli Neuvostoliiton tunnus vaakunan, moton ja hymnin ohella.
Huomionarvoista on, että mikäli lippu kuvattiin pystyasennossa, lipussa olevat sirppi, vasara ja punatähti olivat myös tällöin kuvattuna pystyasennossa vasemmasta yläkulmasta katsottuna. 
Huhtikuussa 2022 Venäjän kommunistinen puolue ehdotti duumalle, että Neuvostoliiton lippu korvaisi Venäjän lipun valtion lippuna. Perusteeksi mainittiin mm. se, että lippu oli puolueen mukaan "rauhan lippu", koska ne nostettiin Natsi-Saksan valtiopäivätalon katolle Berliinin valtauksen jälkeen.
Käyttöönotto ja symbolismi.
Lippu otettiin käyttöön joulukuussa 1922 ensimmäisessä Neuvostoliiton neuvostojen kokouksessa.
Lipun vasemmassa yläkulmassa sijaitsee keltainen, perinteinen kommunistien tunnus sirppi ja vasara, joista sirppi kuvaa maatyöläisiä eli talonpoikia, ja vasara tehdastyöläisiä. Tämän symbolin päällä on ontto, punainen keltareunainen tähti, joka on puna-armeijan symboli. Lippu on kauttaaltaan punainen, joka merkitsee vallankumouksellisuutta ja sosialismia.
Vuonna 1955 presidiumi päätti lipun ulkonäöstä. Päätöksen mukaan esim. lipun mittasuhteet olivat 1:2.
Vaikutus muihin lippuihin.
Neuvostoliiton kaikilla 15 neuvostotasavallalla oli omat lippunsa, jotka pohjautuivat Neuvostoliiton valtionlippuun. 
Neuvostoliiton lippu poistui käytöstä vuonna 1991, kun Neuvostoliitto hajosi. Kaikki Neuvostoliitosta itsenäistyneet valtiot ottivat käyttöön omat lippunsa, jotka eivät pohjaudu neuvostovallan aikaiseen lippuun (poikkeuksena Valko-Venäjän nykyinen lippu). Nykyisin Neuvostoliiton lippu tunnetaan erityisesti sosialismin ja kommunismin tunnuksena. Kiinan kansantasavallan lippu pohjautuu Neuvostoliiton lippuun.
The Run Runs

The Run Runs oli Dave Lindholmin johtama vuosina 1983-1985 toiminut suomalainen rock-yhtye. Se julkaisi yhden albumin: "The Official, The Original", joka tehtiin ennen kuin yhtyeellä oli ollut yhtään keikkaa. Sen jälkeen yhtye esiintyi kohtalaisen ahkerasti ja oli muun muassa Stevie Ray Vaughanin lämmittelijänä Tampereella. The Run Runs osallistui myös Tuuliajolla-kiertueelle.
Bakteeriplankton

Bakteeriplankton tarkoittaa vedessä eläviä bakteereita, jotka eivät ole kiinnittyneet mihinkään. Toisin sanoen planktonisesti elävä organismi kelluu vesiympäristössä. Organismit kelluvat vedessä kaasuvesikkelien avulla. 
Planktonisesti elävien bakteereiden koko on pääasiassa 0,2–2,0 mikrometriä (µm), mutta joidenkin koko voi olla jopa 5 µm. Planktonisesti eläviä bakteereita on sekä merivedessä että makeissa vesissä. Bakteerisoluja on keskimäärin 1030 solua millilitrassa merivettä, kun taas järvissä ja muissa makeissa vesistöissä soluja on noin kymmenkertainen määrä. 
Bakteeriplankton voidaan jakaa yhteyttäviin syanobakteereihin ja toisenvaraisiin bakteereihin. 
Suurempi eläinplankton saalistaa bakteeriplanktonia ravinnokseen. Bakteeriplanktonin määrää ja koostumusta säätelevät myös virukset eli bakteriofagit sekä ympäristön olosuhteet, kuten lämpötila, hapen määrä, happamuus ja ravinteiden saanti.
Eläinplankton

Eläinplankton on planktonin tyyppi. Eläinplanktonit ovat yksisoluisia protoktisteja tai pieniä monisoluisia eläimiä. Eläinplanktonit ovat kuluttajia ja syövät esimerkiksi kasviplanktonia.
Eläinplankton järvissä.
Hankajalkaiset (Copepoda) ja vesikirput (Cladocera) ovat yleisimpiä eläinplanktoneita boreaalisissa järvissä.
Kasviplankton

Kasviplankton on yhteyttämiskykyinen planktoneliö. Kasviplanktonit ovat merkittäviä hiilinieluja, hapen vapauttajia ja jokaisen vesistön ravintoketjun alku. Kasviplanktoneihin kuuluu syanobakteereja ja leviä. Kasviplanktonille on tärkeää, että se pysyy lähellä veden pintaa, jossa veden läpi vielä kulkeutuu riittävästi aurinkoenergiaa.
Kaikki kasviplanktonit kuuluvat mikroleviin. Mikrolevien luokitus muuttuu ja samoin niihin kuuluvat kasviplanktonlajit vaihtelevat luokituksen mukaan.
Kasviplanktoneihin kuuluu eliöitä muiden muassa seuraavista ryhmistä:
SF-Blues

SF Blues on suomalainen blues-yhtye. Sen rungon muodostavat suomalaiset pitkän linjan blues-, gospel- ja rock-muusikot Pepe Ahlqvist ja Heikki Silvennoinen. Vuonna 2012 SF Blues konsertoi alkuperäiskokoonpanossaan, johon kuuluu Ahlqvistin ja Silvennoisen lisäksi Dave Lindholm.
Vuosien 2007–2009 kokoonpanossa esiintyivät Ahlqvist, Silvennoinen, Eero Raittinen ja Jukka Gustavson. Yhtyeen komppiryhmänä olivat basisti Janne Rajala ja rumpali Jani Auvinen. Vuoden 2005 kokoonpanossa olivat Ahlqvist, Silvennoinen, Mikko Kuustonen, Jukka Tolonen ja Erja Lyytinen.
SF Bluesin alkuperäiskokoonpano julkaisi yhtyeen omaa nimeä kantavan albumin vuonna 2002 ja teki samana vuonna touko–syyskuun välisenä aikana kuutisenkymmentä keikkaa. Yhtyeen muut levyt ovat "Joutomailla" (2005) ja "Man – Be Careful!" (2009).
Ihmeidentekijät

Ihmeidentekijät on suomalainen draamasarja, jota esitti MTV3. Sarjan ensiesitys oli vuosina 1996–1998, jolloin sarjaa esitettiin maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin kello 19.30–20.00. Uusintana sarjaa esitettiin kesinä 1999 ja 2000 maanantaista perjantaihin samaan aikaan.
Ihmeidentekijät sijoittui fiktiiviseen Annan sairaalaan, jonka henkilökunnan työtä, elämää ja ihmissuhteita sarja kuvasi. Sairaalan ulkokuvat kuvattiin Alppilassa Diakonissalaitoksen pihalla ja sisäkuvat MTV3:n Filmihallilla.
Sarjalle tehtiin vuosina 2000–2002 jatko-osa "Parhaat vuodet", joka käsitteli sen päähenkilöiden siviilielämää.
MTV3 ja Pan Vision julkaisivat sarjan kuuden DVD:n sarjana vuonna 2011. Jokainen DVD-boksi sisältää kolme levyä. Sarjan ensimmäinen DVD-julkaisu on myynyt kultaa eli yli 5 000 kappaletta.
Tekijät.
Ihmeidentekijöiden luoja ja käsikirjoittaja Elina Halttunen oli aiemmin kirjoittanut samalle kanavalle ja tuottajalle suosittua draamasaippuaa Blondi tuli taloon 1994–1995. Myös monet edellisen sarjan keskeiset näyttelijät, kuten Matti Ranin, Esko Salminen, Anu Hälvä, Aino Seppo, Tarmo Ruubel ja Saara Ylitalo tulivat mukaan Ihmeidentekijöihin. Muita keskeisiä näyttelijöitä Ihmeidentekijöissä olivat muun muassa Hannele Lauri, Marjorita Huldén, Mari Vainio, Jussi Lampi ja Matti Olavi Ranin. Sarjan ohjaajina toimivat Jussi Tapola ja Reija Virolainen ja tuottajana Spede Pasanen.
DVD-julkaisut.
Ihmeidentekijät -sarja on julkaistu kuuden tripla-DVD:n sarjana vuonna 2011. Levyillä ei ole lisämateriaalia.
Huomenta Suomi

Huomenta Suomi (7.1.2020–23.12.2022 "Uutisaamu") on suomalainen MTV3-kanavan aamuajankohtaisohjelma. Ohjelman ensimmäinen lähetys esitettiin vuonna 1989 silloisella Kolmoskanavalla.
Ohjelman rakenne.
Ohjelman lähetysaika on arkiaamuisin kello 6.25–10.00 (ennen vuotta 2023 kello 6.25–9.30). Ohjelmassa on noin seitsenminuttinen uutiskatsaus puolen tunnin välein kello 6.30 alkaen. Uutiskatsausta seuraa säätiedotus. Urheilukatsaus "Tulosruutu" (vuosina 2013–2017 "MTV Sport Uutiset") esitetään kello 6.40 alkaen puolen tunnin välein 9.15 asti. Uutiskatsausten välissä on haastatteluja ja reportaaseja. Helmikuusta 1996 vuoden 2001 loppuun asti silloista Huomenta Suomi -ohjelmaa esitettiin myös viikonloppuisin. Vuodesta 2023 "Huomenta Suomi" ohjelmaa on alettu esittää myös viikonloppuisin, jolloin aiheet ovat rennompia ja keskittyvät viikon tapahtumiin. Lähetysaika viikonloppuisin on 8.55–12.00.
Historiaa.
Silloisen "Huomenta Suomen" ensilähetys alkoi 1. joulukuuta 1989 kello 6.28. Juontajaparina olivat toimittajat Arto Tuominen ja Leena Pakkanen. Ohjelman ensimmäisinä vieraina olivat silloinen Suomen pääministeri Harri Holkeri ja MTV:n ohjelmajohtaja, "Huomenta Suomi" -ohjelman ideoinut Tauno Äijälä. "Huomenta Suomi" oli aloittaessaan pohjoismaiden ensimmäinen kaupallinen aamutelevisio-ohjelma.
Ruotsissa on samankaltaisia aamuohjelmia, esimerkiksi TV4:n "Nyhetsmorgon" ja SVT1:n "Gomorron Sverige". Yhdysvalloissa suoria aamutelevisiolähetyksiä on ollut 1950-luvulta alkaen, kuten "Today", joka aloitti vuonna 1952. Suomessa televisiomaksurahoitteinen Yle TV1 aloitti oman kilpailevan aamuohjelmansa "Aamu-TV:n" maaliskuussa 1997.
MTV:n YT-neuvottelujen seurauksena silloinen "Huomenta Suomi" ulkoistettiin uutis- ja urheiluosuuksia lukuun ottamatta, ja koko ohjelman rakenne uudistettiin. Lauri Karhuvaaran ja Mari Sarolahden viimeinen lähetys esitettiin 13. joulukuuta 2013, jonka jälkeen ohjelma jäi tauolle. Uudistettu "Huomenta Suomi" palasi ruutuun 27. tammikuuta 2014.
Vuoden 2002 alusta aina 2. kesäkuuta 2006 asti silloisen "Huomenta Suomen" jälkeen esitettiin makasiiniohjelmaa "Ihana aamu", jota juonsi toimittaja Tiina Klemettilä. Helmikuusta 2009 joulukuuhun 2016 silloisen "Huomenta Suomen" yhteydessä esitettiin "Studio55"-keskusteluohjelmaa.
Vuoden 2022 joulukuussa MTV3 tiedotti että ohjelman nimi muuttuu takaisin "Huomenta Suomeksi" ja sen uusina juontajina viikonloppuisin tulevat toimimaan Aki Linnanahde, Antero Mertaranta, Joanna Kuvaja, Ira Hammermann, Niina Backman ja Lorenz Backman.
Parhaat vuodet

Parhaat vuodet on suomalainen 42-osainen draamasarja, joka esitettiin MTV3:lla vuosina 2000 ja 2002. Sarja on jatkoa vuosina 1996–1998 esitetylle "Ihmeidentekijät"-sarjalle.
DVD-julkaisut.
Parhaat vuodet -sarja on julkaistu DVD:llä kahdessa osassa vuonna 2011. Ensimmäinen osa sisältää jaksot 1–18 kolmella DVD:llä, toinen jaksot 19–42 neljällä DVD:llä. Levyillä ei ole lisämateriaalia.
Jyrki Pellinen

Jyrki Olavi Pellinen (s. 16. toukokuuta 1940 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija. Hän on julkaissut yli 50 kaunokirjallista teosta. Hänen läpimurtoteoksensa oli 1964 ilmestynyt omaperäinen proosarunokokoelma "Kuuskajaskari".
Hän on saanut HYY:n taidepalkinnon vuonna 1965, valtion kirjallisuuspalkinnon 1966, 1974 ja 1984 sekä Eino Leinon palkinnon 1988. Pelliselle myönnettiin valtion 15-vuotinen taiteilija-apuraha 1984 ja valtion taiteilijaneläke 2002. Hän asuu Katajanokalla.
Pellisen taideteoksia on esillä Aineen (Tornio), Jyväskylän, Keravan ja Turun taidemuseoissa sekä Wihurin ja Saastamoisen säätiöiden kokoelmissa. Hän on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä Suomessa ja Ruotsissa.
Jyrki Pellinen on opiskellut venäjää, kirjallisuutta ja musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa sekä pianon ja sellon soittoa Sibelius-Akatemiassa.
Operaatio Finlandia

Operaatio Finlandia on kirjailija Arto Paasilinnan esikoisromaani. Weilin+Göös julkaisi sen vuonna 1972. Toinen painos kirjasta julkaistiin vuonna 1997. Se sai niin Suomessa kuin Ruotsissakin jonkinasteista keskustelua aikaiseksi aiheensa vuoksi 1970-luvun alussa. Teos on tyyliltään humoristinen sodankuvaus, jossa on sekoituksia kansallisajattelusta ja suurpolitiikasta pohjoismaisessa mittakaavassa. 
Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1977 Ruotsiin ja Suomeen, joiden välille puhkeaa sota mm. Ruotsin fasistisen hallituksen ja Ahvenanmaan itsenäistymispyrkimyksen johdosta. Ruotsin joukot nousevat maihin Turussa, Vaasassa ja Ahvenanmaalla, minkä aikana suomalaiset joukot aloittavat oman hyökkäyksensä Pohjois-Ruotsiin aloittaen Haaparannalta. Kirja on omistettu Ruotsin nykyiselle kuninkaalle Kaarle XVI Kustaalle.
Sovitukset.
Yleisradio toteutti "Operaatio Finlandiasta" 50-minuuttisen radiokuunnelmaversion vuonna 2012. Sen ohjasi ja dramatisoi Jussi Niilekselä ja tuotti Hilkka Salo. Näyttelijöinä olivat muun muassa Vesa Kietäväinen, Marko Keskitalo, Janne Kallioniemi, Auvo Vihro, Laura Jurkka ja Jope Ruonansuu.
Juba Tuomola

Jussi ”Juba” Tuomola (s. 8. marraskuuta 1965 Lahti) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hänen tunnetuin sarjakuvansa on "Viivi ja Wagner". Muita hänen sarjakuviaan ovat muun muassa "Minerva", "Les Tavattomat", "Pate Patonki", "Vauhti-Virtanen" ja "Menestyksen maku".
Tuomola on opiskellut kääntämistä Turun yliopistossa ja asuu Turussa.
Tuomola on palkittu vuonna 2000 Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinnolla, joka myönnetään ansioituneelle suomalaiselle sarjakuvantekijälle. Lisäksi Tuomolalle on myönnetty vuonna 2010 opetus- ja kulttuuriministeriön vuosittain jakama kulttuuripalkinto Suomi-palkinto.
Kinsky

Kinsky oli vuosina 1985–1987 toiminut Jussi Hakulisen johtama porilainen rock-yhtye, jonka Jussi Hakulinen perusti lähdettyään Yöstä. Yhtye hajosi vuonna 1987.
Tunturimittari

Tunturimittari ("Epirrita autumnata") on melko suurikokoinen ja tavallisesti vaalea, joskin toisinaan voimakkaan poikkijuovikas mittariperhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Tunturimittari on harmaankirjava, keskikokoinen perhoslaji, jonka koko ja kuviointi vaihtelevat yksilökohtaisesti paljon. Siipiväli on 25–35 mm. Siipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja mittareille tyypilliseen tapaan siiven poikki kulkee useita ohuita, aaltomaisia juovia. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset ja niiden alue eroaa tavallisesti muun siiven värityksestä. Siiven tyvi ja kärkiosa saattavat myös olla muuta siipeä tummemmat. Etusiiven siipisuonet erottuvat tummempina siiven kärkiosassa ja aivan siiven kärjessä on tumma poikkijuova. Etusiiven keskellä erottuu usein tumma, Y-kirjaimen muotoinen kuvio, johon tuleva siipisuoni erottuu tummana siiven tyvestä saakka. Takasiivet ovat vaaleanharmaat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Tuntosarvet ovat rihmamaiset.
Laji muistuttaa paljon muutamia muita loppusyksyn mittariperhosia, kuten hallamittaria ("Operophtera brumata").
Levinneisyys ja lentoaika.
Nimestään huolimatta Suomessa tunturimittaria tavataan koko maassa. Aikuiset perhoset lentävät Lapissa ruskan aikaan elokuun loppupuolella ja etelämpänä erityisesti syyskuussa, mutta joskus jopa lokakuun loppupuolelle asti.
Elinympäristö ja elintavat.
Naaras munii syksyllä etenkin hieskoivuihin niin, että ne jäävät talveksi lumipeitteen yläpuolelle. Munat kuolevat vasta jos pakkasta on −36 °C tai enemmän. Keväällä talvehtineista munista kuoriutuvat pienet toukat käyvät heti koivun silmujen syöntiin. Koivun puutteessa toukat syövät lähes kaikkea vihreää. Tunturimittari on yksilömääräisesti runsain kaikista yöllä lentävistä perhosista. Lisäksi se lentää pilvisinä päivinäkin. Tavallisesti perhonen lepää valoisan ajan näkyvällä paikalla: seinällä, puun rungolla tai lehdellä suojaväriinsä luottaen, ja lähtee häirittynä herkästi lentoon. Yöllä laji suunnistautuu hyvin mielellään lamppujen valoille.
Lapissa tunturimittari aiheuttaa ajoittain mittavia vahinkoja koivuille. Erityisesti 1960-luvulla tunturimittarin toukat söivät Inarin Lapissa tunturikoivut lehdettömiksi 10 000 km²:n alueelta. Tämän seurauksena puuraja siirtyi alemmaksi ja 1000 km² jäi pysyvästi puuttomaksi. Massaesiintymiset mittavine tuhoineen toistuvat tietyllä syklillä ja välivuosina populaation koko romahtaa loisten, tautien ja koivun kemiallisten puolustusmekanismien ansiosta.
Ravintokasvi.
Toukat käyttävät ravinnokseen erityisesti koivuja ("Betula"), mutta kelpuuttavat tarvittaessa ravinnokseen monet muutkin kasvit.
Atte

Atte on suomalainen miehen etunimi.
Almanakkaan nimi Atte otettiin vuonna 1964. Nimipäivä on sama kuin Anteron, jonka lyhentymäksi se käsitettiin. Attea on käytetty myös Aadolfin, Atron, Aatoksen ja Agatonin kutsumanimenä. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut 7 367 Attea.
Atte on myös Adolf Linderoosin kirjailijanimi.
Jukka Laaksonen (näyttelijä)

Jukka Laaksonen (s. 15. heinäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen imitaattori, koomikko ja juontaja. Hän on ollut Yle TV2:n Se on siinä -urheilutietokilpailun vakiojäsen (Jäsen J). Laaksonen on myös käsikirjoittanut ohjelmaa. "Löylynlyömät" kesällä 2007 oli toinen television sarjaohjelma, jossa hän on ollut mukana.
Imitaattorin uransa alkupuolella Laaksonen esiintyi yhdessä Klaus Thomassonin kanssa, jolloin työpari esitti hahmoja Enska ja Hanski. Klaus oli sketseissä suulas kohureportteri Hannu Karpo ja Jukka vähäpuheinen autokoulunopettaja Ensio Itkonen. Laaksonen toimi myös aikoinaan NHL-äänenä helsinkiläisellä paikallisradiokanavalla Radio Ykkönen (Radio Ettan).
Laaksonen kuului vuonna 1998 Nelosella esitetyn Huuliveikot-komediasarjan näyttelijäkaartiin yhdessä Juha Laitilan ja Joonas Myllyveräjän kanssa. Nämä kolme toimivat myös Suomen euroviisukarsinnan 1994 juontajina. Laaksonen on esiintynyt myös vuonna 1993 valmistuneessa elokuvassa "Uuno Turhapuron poika". Laaksonen oli toiminut ääninäyttelijänä Salamaseepra-elokuvassa vuonna 2005 ja -elokuvassa vuonna 2011.
Gabriel Rein

Gabriel Rein (20. joulukuuta 1800 Jääski – 24. kesäkuuta 1867 Helsinki) oli Rein-sukuun kuulunut professori, historiantutkija, kanslianeuvos ja Helsingin yliopiston rehtori. Hän oli myös tilastollisen toimiston ensimmäinen päällikkö 1865–1867.
Elämäkerta.
Reinin vanhemmat olivat kappalainen Karl Rein ja Sofia Dorotea Lilius. Reinin puoliso vuodesta 1829 oli Sedig Edla Ekbom (k. 1849), Vaasan hovioikeuden presidentin Selim Ekbomin sisar. Heidän poikansa oli filosofian professori, Helsingin yliopiston rehtori ja vt. sijaiskansleri Thiodolf Rein (1838–1919). Rein valmistui ylioppilaaksi Viipurin saksalaisesta koulusta ja valmistui maisteriksi Turussa 1823. Historian dosentiksi hänet nimitettiin 1825, konsistorin vakinaiseksi amanuenssiksi 1829 ja saksan kielen lehtoriksi 1832. Helsingin yliopiston historian professorina hän toimi 1834–1861 ja rehtorina yhteensä neljä kertaa vuosien 1848–1858 aikana. Rein joutui eroamaan rehtorinvirasta vuonna 1858 niin sanotun "Ditt och datt" -skandaalin seurauksena. Hän kuului myös Suomen ensimmäisiin tilastotieteilijöihin, joka toimi 1865 perustetun Suomen tilastollisen toimiston vt. päällikkönä kuolemaansa saakka. 
Rein oli erityisesti keskiajan ja karjalaisten historian tutkija. Hän tutki myös katolisen kirkon asemaa Suomessa. Suomen historiaan vakiintunut aikakausijako on Reinin kehittämä. Tässä hänen mallissaan niin sanottuina taitevuosina olivat 1. ristiretki 1156, Pähkinäsaaren rauha 1323, kuningas Kustaa Vaasan valtaannousu 1521, kuningas Kaarle XI:n kuolema 1697 sekä Suomen autonomian ajan alku 1809. Reinin kuoleman jälkeen vuosina 1870–1871 ilmestynyt ja hänen luentokäsikirjoituksistaan koottu "Suomen historia" on ensimmäinen merkittävä tällainen teos. 
Rein kuului Lauantaiseuraan ja oli perustamassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraa, jonka esimiehenä hän toimi 1841–1853 ja 1863–1867. Hän oli myös Suomen Tiedeseuran perustajajäseniä. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja 1863–1864 ja 1867, tultuaan aateloiduksi 1856, jolloin hän sai myös kanslianeuvoksen arvon.
Pulitzer-palkinto

Pulitzer-palkinto on Yhdysvalloissa myönnettävä arvostettu palkinto, joka myönnetään kolmella alalla: journalistisista ja kirjallisista saavutuksista sekä sävelteoksista. Se on perustettu yhdysvaltalaisen lehtimiehen Joseph Pulitzerin testamentin pohjalta.
Ensimmäisen kerran palkinnot myönnettiin 4. kesäkuuta 1917. Nykyään ne jaetaan joka vuoden huhtikuussa Columbian yliopistossa. Journalismin ja kirjallisuuden sarjassa on useita alaluokkia, joissa palkinto myönnetään, musiikissa myönnetään vain yksi palkinto.
Palkinnot.
Palkintokategoriat.
Nykyään palkintoa jaetaan 21 kategoriasta. Niistä 14 on journalismista, 6 kirjallisuudesta ja 1 musiikista.
Ehdokasasettelu.
Jokaiseen palkintokategoriaan on hieman erilaiset säännöt, mutta palkintoehdokkuutta voi käytännössä kuka tahansa ehdottaa. Ehdotusdokumenttien lähettämisen lisäksi ehdotuksesta pitää maksaa 50 dollarin käsittelykulu. Yhdysvalloissa onkin kritisoitu välillä kirjailijoiden tai toimittajien käyttämää ilmaisua ”Pulitzer-ehdokas”, sillä ehdokkuuteen ei varsinaisesti tarvita vielä mitään muuta kuin lomakkeen täyttäminen. Pulitzer-lautakunnalla on virallinen prosessi, jossa se valitsee palkintofinalistit ehdotettujen joukosta.
Journalismipalkintojen saajaksi voi ehdottaa henkilöitä minkä tahansa Yhdysvalloissa säännöllisesti julkaistun sanomalehden, aikakauslehden tai uutissivuston materiaalin perusteella. Kaunokirjallisuuden, elämäkertakirjallisuuden, runouden ja yleisen tietokirjallisuuden sekä musiikin palkintojen saajan pitää olla Yhdysvaltain kansalainen. Historian kategorian kirjailija voi olla minkämaalainen tahansa, mutta kirjan tulee käsitellä Yhdysvaltain historiaa.
Korukivi

Korukivi (aiemmin puolijalokivi) on mineraali tai harvemmin kivilaji, jota pelkän koristeellisuutensa vuoksi hiotaan käytettäväksi koruissa tai muissa pienissä koriste-esineissä. Värikkyys, kaunis kuviointi tai hiotun kiven pinnalla esiintyvä optinen ilmiö on yleensä syynä kiven suosiolle korukäytössä. Korukiven erottaa sitä arvokkaammasta jalokivestä esimerkiksi läpinäkymättömyys, pehmeys (kovuus Mohsin asteikolla alle 7,5) ja yleisyys maankuoressa. Useimmat korukivet ovat läpinäkymättömiä, mutta esimerkiksi kvartsin läpinäkyviä muunnoksia ei yleensä pidetä jalokivinä niiden yleisyyden ja siitä johtuvan vähäisen arvon vuoksi. Käytännössä lähes mitä tahansa tarpeeksi kestävää kiveä voidaan käyttää korukivenä, mutta on myös olemassa runsaasti vakiintuneita korukivimineraaleja. Korukiven vanhentunut nimitys on "puolijalokivi". Monissa kielissä ei ole käytössä erillisiä sanoja jalo- ja korukiville, vaan myös korukiviä kutsutaan jalokiviksi.
FA Community Shield

The Football Association Community Shield (aikaisemmin Charity Shield) on englantilainen vuosittainen jalkapallo-ottelu, jossa kohtaavat Valioliigan ja FA Cupin voittajat. Mikäli joukkue on voittanut molemmat tittelit, pelaa se liigassa toiseksi sijoittunutta joukkuetta vastaan. Ottelu on perinteisesti ollut uuden jalkapallokauden avaustapahtuma.
Charity Shield -ottelu pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1908/1909. Tuolloin se korvasi edeltäneen Sheriff of London Charity Shieldin, joka oli pelattu kaudesta 1898/1899 lähtien. Perinteenä oli, että ottelussa kohtasivat ammattilais- ja amatöörijoukkueet. Ensimmäisessä Charity Shieldissä olivat vastakkain Manchester United (ammattilaiset) ja Queens Park Rangers (amatöörit).
Ajan saatossa ammattilaiset-amatöörit -asetelma vaipui unholaan, ja systeemi kehittyi nykyiseen muottiinsa, jossa kohtasivat korkeimman sarjatason, tuolloin Football Leaguen, ja FA Cupin voittaja. Joitakin poikkeuksia vuosien varrella oli, sillä vuonna 1950 ottelussa kohtasivat maailmanmestaruuskisojen maajoukkue ja Kanadaa kiertänyt Englannin joukkue. 
Vuonna 1959 ottelusta tehtiin kauden aloitustapahtuma, ja vuonna 1974 Ted Croker loi nykyisen systeemin, jossa kohtaavat liigan ja cupin voittajat, ja ottelun tuotto lahjoitetaan hyväntekeväisyyteen. Mikäli ottelu on varsinaisen peliajan jälkeen tasan, pelataan jatkoaika ja mahdolliset rangaistuspotkut. Menneinä vuosina mestaruus usein jaettiin joukkueiden kesken, jos peli päättyi tasalukemiin.
Vuonna 1993 pelisysteemiä muutettiin, kun luotiin Englannin Valioliiga. Jatkoaikaa ei enää pelata, vaan tasapelin sattuessa siirrytään suoraan rangaistuspotkukilpailuun. Nykyinen nimi "Community Shield" otettiin käyttöön vuonna 2002.
Lanterna

Lanterna on rakentamiseen ja sisustamiseen sekä kodinkoneisiin ja kodinelektroniikkaan erikoistunut kauppakeskus Helsingin Roihupellossa. Se sijaitsee Itäväylän varrella ja kauppakeskus Itiksen lähistöllä. Lanterna avattiin 6. marraskuuta 2005.
Kauppakeskuksessa toimivia yrityksiä ovat Aito Kaluste, Asko, Casalight, Finnlandia, Hesburger, Indecoria, Isku, Jysk, Keittiömaailma, Kalustetalo Helsinki, K-Rauta, Masku, Rusta, Sotka ja Vepsäläinen.
Lanternan vieressä Viilarintien toisella puolella sijaitsee Motonet, Lidl sekä Leo’s Leikkimaa.
Kulkuyhteydet.
Julkisilla kulkuneuvoilla lähelle pääsee metrolla, bussilla HSL:n linjoilla 92 ja 92N, sekä pikaraitiolinjalla 15.
Bulgarian leva

Leva (lyhenne lv, , laskentamuoto лева, "leva", monikko левове, "levove") on Bulgarian rahayksikkö, joka on ollut käytössä vuodesta 1881. Pienempi rahayksikkö on "stotinka" (monikko "stotinki"). Leva jakautuu sataan stotinkaan.
1990-luvulla levan arvo sidottiin Saksan markkaan (DEM), 1 000 levaa vastasi yhtä markkaa. Rahauudistuksessa 5. heinäkuuta 1999 1 000 vanhasta levasta tuli yksi uusi leva, joten yksi uusi leva vastasi yhtä Saksan markkaa. Vanhan levan ISO 4217 -koodi on BGL ja uuden BGN.
Nykyään levan arvo on sidottu euroon kiinteällä kurssilla 1,95583 BGN = 1 EUR.
Helmikuussa 2025 uutisoitiin, että Bulgaria on valmis ottamaan käyttöön euron 1. tammikuuta 2026 ja että maa täyttää melkein kaikki lähentymiskriteerit.
Amaterasu

Amaterasu () on japanilaisessa mytologiassa ja sittemmin šintolaisuudessa esiintyvä auringon jumalatar. Hänen koko nimensä on "Amaterasu-ō-mi-kami" (天照大御神, kirjaimellisesti "suuri jumala(tar) joka loistaa taivaalla"). Yhtenä arvostetuimmista japanilaisista jumalolennoista Amaterasu edustaa arvokkuutta, kauneutta ja rehellisyyttä.
Ikivanhan japanilaisen myytin mukaan Amaterasu syntyi luojajumala Izanagin vasemmasta silmästä. Hänestä tuli auringon valtiatar, ja niinpä hänen sanottiinkin hehkuvan kirkasta valoa. Amaterasun sisarukset olivat kuun jumala Tsukiyomi ja myrskyn jumala Susanoo. Amaterasu ja Susanoo kilpailivat jatkuvasti keskenään, ja kerran heidän välilleen tuli riita, jonka seurauksena raivostunut Amaterasu pakeni luolaan ja samalla piilotti auringon pitkäksi aikaa. 
Muinaisen tarinan mukaan ensimmäinen Japanin keisari Jimmu polveutui suoraan Amaterasun lapsenlapsesta Ninigi-no-Mikotosta. Niinpä japanilaiset uskoivat keisarin olevan jumalaista syntyperää. Vuonna 1945 keisari Hirohito joutui liittoutuneiden painostuksesta antamaan julistuksen, jossa ilmaisi ettei keisari ollut "akitsumikami" (現御神), minkä miehitysvalta hyväksyi vaatimanaan jumalallisuuden hylkäämisenä, mutta siitä merkitsikö tämä todella "arahitogami" (現人神) -käsitteen ja jumalallisen syntyperän hylkäämistä on oltu monta mieltä.
Eniten Amaterasusta kerrotaan japanilaisten uskomuksia ja kansantarinoita esittelevässä kansalliseepoksessa "Kojikissa". Yleisesti Amaterasun uskotaan olevan naispuolinen, mutta eräät oppineet pitävät häntä miespuolisena, sillä kaikesta huolimatta "Kojiki" ja muut kirjoitukset eivät paljasta hänen sukupuoltaan.
Šintolaisuudessa Amaterasua kunnioitetaan vuotuisissa juhlissa, jotka järjestetään 17. heinäkuuta.
Cup-voittajien cup

Cup-voittajien cup oli UEFAn järjestämä kansainvälinen cup-muotoinen jalkapallokilpailu Euroopan kansallisten cup-kilpailujen voittajajoukkueille. Esimerkiksi Suomea cupissa edustivat siis Suomen Cupin voittaneet joukkueet. Ensimmäisen kerran Cup-voittajien cupin voitosta pelattiin kaudella 1960–1961, ja viimeisen kerran 1998–1999, jonka jälkeen se yhdistettiin UEFA-cupiin. Vuonna 1973 perustettiin UEFA Super Cup, jonka finaalissa kohtasivat Cup-voittajien cupin ja Euroopan cupin voittajat.
Eniten Cup-voittajien cupin voittoja on Barcelonalla, joka voitti kilpailun neljä kertaa. Kilpailussa parhaiten menestynyt suomalaisseura oli Rovaniemen Palloseura, joka kaudella 1987–1988 selvisi puolivälieriin eli kahdeksan parhaan joukkoon.