tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuolleisuus

Kuolleisuus on väestön mittaluku, joka ilmoittaa vuoden aikana kuolleiden lukumäärän tuhatta asukasta kohden. Kun kuolleisuus ja syntyvyys vähennetään keskenään, jää jäljelle väestönkasvua osoittava luku (ilman nettomaahanmuuttoa). Kuolleisuus voidaan ilmoittaa numeromääräisenä tai promilleina. Jos kuolleisuus on 9,5 tuhatta asukasta kohden eli 9,5/1 000 as. (9,5 ‰), 100 000 ihmisen väestössä se tarkoittaisi 950 kuollutta.
Usein ollaan kiinnostuneita rajatummista populaatioista, jolloin puhutaan esimerkiksi äitiyskuolleisuudesta, perinataalisesta kuolleisuudesta, imeväiskuolleisuudesta, lapsikuolleisuudesta tai vakioidusta kuolleisuusluvusta.
Kuolleisuuteen vaikuttavia tekijöitä.
Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että pienituloisuuteen liittyy keskimäärin kaksi vuotta muuta väestöä varhaisempi kuolema, joka ei selity eroina diabeteksen ja verenpainetaudin esiintyvyydessä eikä myöskään tupakointiin, ylipainoisuuteen tai alkoholinkulutukseen liittyvillä eroilla. Tutkimukseen osallistui yhteensä 1,7 miljoonaa henkeä seitsemästä korkean elintason maasta. Havaittu ylikuolleisuus näyttäisi selittyvän suureksi osaksi sillä, että suurempituloiset nukkuvat pidempään ja sikeämmin. 
Kansainvälinen tutkimusryhmä havaitsi vuonna 2022 julkaistussa tutkimuksessaan, että runsaasti negatiivisia tunteita kuten surullisuutta tai yksinäisyyttä kokeneet elivät keskimäärin 1,65 vuotta muita lyhyemmän elämän. Maksa- tai keuhkosairaus lyhensi elinikää vain 1,5 vuodella.
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan lippu

Venäjän neuvostotasavallan lippu () otettiin virallisesti käyttöön Venäjän neuvostotasavallan perustuslain myötä kesällä 1918. Tätä aiemmin, marraskuussa 1917 bolševikkien suorittamasta lokakuun vallankumouksesta lähtien käytettiin ensin kommunismin punaista lippua ja sitten huhtikuusta kesäkuuhun 1918 punaista lippua, jossa valkoisin kirjaimin Россійская Соціалистическая Федеративная Совѣтская Республика, "Rossijskaja Sotsialistitšeskaja Federativnaja Sovetskaja Respublika".
Kesällä 1918 käyttöön otetussa punapohjaisessa lipussa oli keltaisella viivalla erotettu tangonpuoleinen yläreuna, jossa perinteisellä kyrillisellä kalligrafialla tyylitellyt keltaiset kirjaimet РСФСР, "RSFSR" viitaten neuvostotasavallan virallisen nimen alkukirjaimiin. Lippu vaihtui vuonna 1937 lippuun, jossa yläreunaa ei erotettu ja РСФСР on tavallisin kirjaimin.
Seuraava lippu otettiin käyttöön 1954. Siinä punaisen osan vasemmassa yläkulmassa on neuvostotasavallan vaakunan symboleista sirppi ja vasara sekä punainen tähti. Tangonpuolisen reunan sininen väri viittaa Venäjään.
Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen lipuksi tuli valko-sini-punainen trikolori, joka oli sellaisenaan pari vuotta myös Venäjän federaation lippuna.
Gerald Ouellette

Gerald Raymond Ouellette (14. elokuuta 1934 – 2. syyskuuta 1975) oli kanadalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.
Melbournen 1956 olympialaisissa Ouellette epäonnistui pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hän ja hänen maanmiehensä Gilmour Boa päättivät sen jälkeen, että pienoiskiväärin makuuammuntakilpailussa molemmat ampuvat Boan aseella. Tämä tarkoitti sitä, että kummallakin oli käytettävissään vain puolet sääntöjen sallimasta ajasta. Boa ampui ensin omat 60 laukaustaan ja sivusi maailmanennätystään 598. Sitten hän antoi aseen Ouellettelle, joka ampui ainoana kilpailijana täydet 600 pistettä ja voitti kultamitalin. Maailmanennätykseksi tulosta ei hyväksytty, koska järjestäjät olivat sijoittaneet maalitaulut 1,5 metriä liian lähelle sääntöjen vaatimasta 50 metristä. Gilmour Boa sai kilpailussa pronssia.
Méxicon 1968 olympialaisissa Ouellette sijoittui kuudenneksi pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa tuloksella 1151.
Lähteet.
&lt;br&gt;
Alppinaakka

Alppinaakka ("Pyrrhocorax graculus") on musta Euraasian alueella pesivä varislintulaji. Laji muistuttaa suuresti alppivarista ("Pyrrhocorax pyrrhocorax"). Alppinaakat ovat taitavia lentäjiä. Ne osaavat käyttää hyväkseen elinympäristölleen tyypillisiä nousevia ilmavirtauksia.
Koko ja ulkonäkö.
Alppinaakka on väritykseltään musta. Sillä on punaiset jalat ja keltainen, lyhyehkö, suora nokka. Se on noin 36–39 senttimetrin mittainen ja sen siipien kärkiväli on noin 65–74 senttimetriä. Se painaa keskimäärin noin 210 grammaa. Sukupuolet ovat samannäköisiä.
Aikuiset alppinaakat sulkivat täydellisesti pesinnän jälkeen loppukesällä.
Levinneisyys.
Alppinaakat pesivät Euroopassa ja Aasiassa pääasiassa vuoristoseuduilla. Alalaji "graculus" pesii Etelä-Euroopassa ja mahdollisesti Marokossa, Kaukasuksella ja Pohjois-Iranissa. Alalaji "digitatus" (Hemprich &amp; Ehrenberg, 1833) pesii Etelä-Turkissa ja Levantista Lounais-Iraniin. Alalaji "forsythi" (Stolickza, 1874) pesii Keski-Aasiassa Afganistanista Himalajalle ja Keski-Kiinaan. Euroopassa elää 260 000–620 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö.
Alppinaakkaa tavataan vuoristoseuduilta. Alppinaakka välttää rannikkoseutuja, joita läheinen laji alppivaris suosii. Alppinaakka suosii puolestaan korkeita vuoristoja, joihin alppivaris ei juurikaan nouse. Alppinaakkaa on tavattu jopa yli 8 000 metrin korkeudesta Himalajalta.
Lisääntyminen.
Laji tekee pesänsä tavallisesti kallionkielekkeelle tai -syvänteeseen, toisinaan rakennukseen. Pesä on löyhästi kasattu risuista, juurista, kuiduista ja sammalista, ja se on vuorattu karvoilla, juurilla, ruohoilla ja höyhenillä. Naaras munii 3–5, joskus 6 munaa. Muna painaa keskimäärin 14,1 grammaa. Muninta 1–2 päivän välein. Haudonta-aika on 18–21 päivää, vain naaras hautoo. Naaras lämmittää poikasia kolme päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia oksentamalla ruokaa kurkkupussistaan. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuukauden ikäisinä.
Ravinto.
Alppinaakan ravintoa ovat kesäaikaan erityisesti hyönteiset (heinäsirkat sekä perhosten ja kovakuoriaisten toukat) ja talviaikaan marjat ja ruoantähteet, joita löytyy hiihtokeskusten lähettyviltä. Monet yksilöt kesyyntyvät niin, että syövät kädestä. Se syö myös linnunmunia ja -poikasia, liskoja, pikkujyrsijöitä, siemeniä ja viljaa.
Bruno Vale

Bruno Miguel Esteves Vale (s. 8. huhtikuuta 1983 Mafamude, Vila Nova de Gaia, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. 193 senttimetriä pitkä Vale edustaa UD Leiriaa, joka lainasi hänet FC Portosta kaudeksi 2006/07.
Vale nousi FC Porton ykkösjoukkueeseen vuonna 2003 pelattuaan ennen sitä seuran kakkosjoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hän on kuitenkin edustanut FCP:ta toistaiseksi vain yhdessä virallisessa sarjaottelussa. Kauden 2005/06 Vale pelasi lainalla Estrela da Amadorassa.
Portugalin maajoukkueessa Vale on pelannut yhden ottelun. Kyseessä oli vuonna 2003 pelattu ystävyysottelu Kazakstania vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 22 minuutiksi. Vale valittiin maajoukkueeseen myös 2006 MM-kisoihin, mutta loukkaantui turnauksen alla pelatuissa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa ja joutui jäämään pois lopullisesta kisajoukkueesta.
Agneta Ara

Agneta Birgitta Ara (oik. Laurent; s. 4. lokakuuta 1945 Helsinki) on suomalainen ruotsinkielinen kirjailija.
Ura.
Ara valmistui merkonomiksi 1969, ylioppilaaksi 1972 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1980. Työuransa alussa hän toimi Teollistamisrahasto oy:n toimistovirkailijana 1966–1967 ja Rautakonttori oy:n kirjeenvaihtajana 1969–1972. Ara oli Suomen Pankin sihteerinä 1973–1974 ja 1978–1980 ja aloitti vapaana kirjailijana 1980. Hän on myös kääntänyt kirjallisuutta suomesta ruotsiksi.
Aralla on ollut lukuisia luottamustehtäviä. Hän oli Finlands svenska författareföreningin hallituksen jäsen 1985–1991 ja puheenjohtaja 1995–1998, Lukukeskuksen hallituksessa 1988–1991 ja 1994–1995 sekä ruotsinkielisen kirjallisuuden edistämisen valtuuskunnassa 1992–2002. Vuosina 2003–2007 Ara oli Kirjallisuuden edistämiskeskuksen varapuheenjohtaja ja 2005–2010 tekijänoikeusjärjestö Sanaston hallituksen jäsen. Hän on ollut myös Pyhän Henrikin katedraaliseurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen 2000–2006 sekä Suomen ja Meksikon kulttuurivaihdon tuki ry:n hallituksen jäsen 2006–2008.
Yksityiselämä.
Aran isä oli oopperalaulaja Ture Ara ja äiti näyttelijä Birgit Kronström. Hänen puolisonsa oli vuosina 1982–1986 lääketieteen lisensiaatti Nils Laurent. Aran sisaruksia ovat kuvanveistäjä Birgitta Ara ja laulaja ja muusikko Johnny Forsell.
Isolaatiomekanismi

Isolaatiomekanismit ovat eliöiden biologisia ominaisuuksia, jotka estävät lajien risteytymisen keskenään tai rajoittavat lajiristeymien menestymismahdollisuuksia. Niiden seurauksena lajien välille syntyy lisääntymisisolaatio. Isolaatiomekanismit ovat erityisen tärkeässä asemassa biologisessa lajikäsitteessä, jossa lajit määritellään lisääntymisisolaation avulla.
Toisinaan isolaatiomekanismit ”vuotavat”, minkä seurauksena syntyy kahden lajin risteymä. Risteymien syntyminen johtaa kuitenkin vain hyvin harvoin kahden eri lajin populaatioiden laajaan sekoittumiseen ja uuden lajin syntyyn. Sen sijaan kasveilla risteytyminen voi allopolyploidian kautta johtaa uuden lajin nopeaan syntymiseen.
Isolaatiomekanismit ovat eliöiden geneettisiä, morfologisia, ekologisia tai käyttäytymisen piirteitä. Ne voidaan jakaa pretsygoottisiin eli parittelua edeltäviin mekanismeihin ja posttsygoottisiin eli parittelun jälkeisiin mekanismeihin. Pretsygoottiset mekanismit estävät lajien yksilöitä pariutumasta keskenään, kun taas posttsygoottiset mekanismit vähentävät lajiristeymien menestymismahdollisuuksia.
Irja Lappalainen

Irja Lappalainen (aiemmin "Irja Malmila", oik. "Irja Malmila-Lappalainen", 23. syyskuuta 1919 Jyväskylä – 16. syyskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija, suomentaja ja lastenkirjallisuuden puolestapuhuja. Hänen ensimmäinen romaaninsa oli tyttökirja "Hymyillään kun tavataan".
Lappalainen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1940 ja aloitti seuraavana vuonna kustannusvirkailijana Gummeruksella. Sitten hän työskenteli 1940-luvun lopulla Savo-lehden toimittajana, jona aikana hän aloitti kirjailijan uransa. Lappalainen palasi kustannusvirkailijan työhön vuonna 1950, tällä kertaa WSOY:lle. Myöhemmin hän siirtyi kaunokirjallisuudesta tietokirjallisuuden kirjoittajaksi. Hänen merkittävimpiä teoksiaan oli "Suomalainen lasten- ja nuortenkirjallisuus" vuodelta 1976. Hän toimi aktiivisesti lastenkirjajärjestöissä ja palkintoraadeissa. Lappalainen oli myös ahkera kirjallisuuden suomentaja, joka teki käännöksiä esimerkiksi Selma Lagerlöfin, Sonja Hedbergin ja Enid Blytonin kirjoista.
Teokset.
Nimellä Irja Malmila:
Nimellä Irja Lappalainen:
Gary Suter

Gary Lee Suter (s. 24. kesäkuuta 1964 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen maajoukkuetason NHL-jääkiekkoilija. Suter pelasi puolustajana. 
Jääkiekkoura.
Juniorina hän pelasi Dubuque Fighting Saints -joukkueessa. Lukiovaiheessa edustus vaihtui Culver Military Academy -oppilaitokseen ja sitten hän eteni University of Wisconsin-Madisonin yliopistojoukkueeseen. Gary Suterin varasi NHL:ään Calgary Flames kierroksella 9 kaikkiaan 180:n joukosta vuonna . Gary Suter pelasi myös Chicago Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa.
Myös Gary Suterin veli Bob ja veljenpoika Ryan Suter, sekä sisarenpoika Jeremy Dehner ovat tunnettuja jääkiekkoilijoita.
Rial Racing

Rial on entinen saksalainen Formula 1 -talli. Talli osallistui yhteensä 32 Grand Prix'in kausina –, joissa se saavutti kuusi MM-pistettä. Rialin parhaaksi saavutukseksi jäi vuosien 1988 ja 1989 Yhdysvaltain GP:sta ajetut neljännet sijat.
Rialin perusti Günter Schmid, joka on myös perustanut ATS-tallin.
Rial valmistaa nykyään erikoisvanteita autoihin.
Keräkaali

Keräkaali ("Brassica oleracea" var. "capitata") on kaalin ("Brassica oleracea") muunnos. Keräkaalista on jalostettu viljelyyn runsaasti erilaisia lajikkeita, jotka muodostavat "Capitata"-lajikeryhmän. Tähän kuuluu tavallisen keräkaalin eli valkokaalin lisäksi punakaali- ja suippokaalilajikkeet. 
Keräkaalilla on kookkaat lehdet, ja osa, joka syödään, on yhteen kiertyneiden nuorten lehtien muodostama kasvin keskiosa eli päätesilmu. 
Keräkaali sisältää runsaasti C-vitamiinia ja kalsiumia ja fyllokinonia eli K1-vitamiinia. Suomalaiset syövät vuodessa keskimäärin noin kolme kiloa valkokaalia henkeä kohti.
Keräkaali kuuluu vanhimpiin viljelykasveihin. Kasvin lehdet muodostuvat taimivaiheessa ruusukkeeksi ja vasta myöhemmin ne muodostavat kerän. Keräkaalille sopivin kasvupaikka on valoisa ja maan on hyvä olla kalkkipitoinen, runsasravinteinen ja kuohkea.
Keräkaalia käytetään kaalikeittoon, pata- ja paistoksiin, kuten vuokaruokiin sekä hapankaaliin. Sitä käytetään myös kaalilaatikkoon, kaalikääryleisiin ja kaalisalaattiin.
Santa Maria Maggiore

Basilica di Santa Maria Maggiore on yksi Rooman neljästä suuresta varhaiskristillisestä (paavillisesta, patriarkaalisesta) basilikasta, joita ovat sen ohella San Giovanni in Laterano, San Paolo fuori le mura ja Pietarinkirkon edeltäjä Konstantinuksen basilika – ja ainoa, jonka interiööri on säilynyt alkuperäisessä asussaan suurista ulkoisista muutoksista huolimatta.
Historia.
Aiemmin samalla paikalla tai lähellä sitä oli ollut paavi Liberiuksen 360 rakennuttama "Basilica liberiana". Katolisen legendan mukaan lapseton senaattori Giovanni Patricio ja hänen vaimonsa lahjoittivat omaisuutensa kirkolle, jonka jälkeen Neitsyt Maria ilmestyi senaattorille ja paavi Liberiukselle ja käski heidän rakentaa hänelle omistettu kirkko paikkaan, johon sataisi lunta.
Nykyinen Santa Maria Maggioren basilika rakennettiin Esquilinus-kukkulalle Efesoksen kirkolliskokouksen jälkeen Sixtus III:n pontifikaatin aikana 432–440. Osa kirkon marmoripylväistä otettiin läheisestä Juno Lucinan temppelistä. Basilika oli ensimmäinen kristillisen maailman Neitsyt Marialle omistetuista kirkoista, ja sen tarkoituksena oli kääntää pakanallinen palvonta kristilliseen Marian kulttiin. 
Kirkkoon on haudattu seuraavat paavit: Honorius III, Nikolaus IV, Pius V, Sixtus V, Klemens VIII, Paavali V ja Klemens IX. Myös paavi Fransiscus on haudattu tähän kirkkoon.
Kirkkorakennus.
Kirkkoon on yhdistetty useita eri aikakausia. Se on säilyttänyt varhaiskristillisen kolmilaivaisuutensa. Julkisivu on 1700-luvulla eläneen Ferdinando Fugan suunnittelema. 75 metriä korkea kellotorni on keskiaikainen.
Kirkon päälaivan katto on koristeltu runsaasti kullalla. Se on tehty 1400-luvulla. Legendan mukaan koristeluun käytetyn kullan lahjoitti Kastilian kuningatar Isabella Katolilainen Kristoffer Kolumbuksen Amerikasta tuomasta aarteesta. Legenda on kuitenkaan tuskin totta, koska Kolumbus toi ensimmäiseltä Amerikan matkaltaan vain vähän tavaroita.
Kirkko on tunnettu runsaista mosaiikeistaan. Huomattavin mosaiikki on apsiksessa kirkkosalin päässä oleva suuri, Neitsyt Marian taivaan kuningattareksi kruunausta esittävä mosaiikki, jossa on myös muita pyhimyksiä, eläimiä ja kasveja. Kuorin 46:sta alkuperäisestä mosaiikista 27 on edelleen olemassa.
European Wind Energy Association

European Wind Energy Association (EWEA) on tuulivoimatuottajien edunvalvontajärjestö, joka edistää tuulivoiman käyttöä Euroopassa ja maailmassa. Jäseninä on runsaat 300 yritystä yli 40 maasta. Jäsenyritysten markkinaosuus tuulivoiman maailmanmarkkinoista on lähes 98 prosenttia. Suomesta jäseninä ovat Winwind ja Tekes.
EWEA pyrkii vaikuttamaan tuulivoimatuotantoon liittyvään poliittiseen päätöksentekoon, antaa lausuntoja ja rahoittaa aiheeseen liittyvää tutkimusta. Järjestön toimisto on Brysselissä (Renewable Energy House). Järjestö on Global Wind Energy Council (GWEC) jäsen ja Euroopan uusiutuvan energian neuvoston European Renewable Energy Council] (EREC) perustajajäsen.
Lainsäädäntötavoitteet.
Tuulivoiman lisäämiseksi EWEAN:n mukaan valtioiden olisi nopeasti säädettävä lainsäädäntö, joka sisältäisi: kansallisen toimintasuunnitelman, yksityiskohtaiset ja sitovat tavoitteet eri sektoreille (sähkö, lämpö ja kuljetus), lainsäädännöllisesti vakaan uusiutuvan sähköntuotannon, EU:ssa merituulivoiman vauhdittamisen, uusiutuvan energian sähköverkkoyhteyksien kehittämisen ja tuulivoiman tutkimuksen lisäämisen.
EWEAn tavoitteet tuulivoimarakentamiselle.
EWEA:n mukaan EU:ssa on alkanut tuulivoimakausi vuonna 2010. EWEA:n mukaan tuulivoima on yleisin sähköntuotantomuoto Eurooppaan rakennettavassa uudessa sähkövoimassa; vuonna 2008 36 prosenttia ja seuraavana vuonna 39 prosenttia rakennetusta sähkövoimasta oli tuulivoimaa. EWEAn mukaan tuulivoiman etuja ovat omavaraisuus, taloudellisuus, polttoaineettomuus, teollisuuden, viennin ja kotimaisen työllisyyden kehitys, sähköntuoton savukaasuttomuus ja hiilidioksidittomuus ja kansalaisten enemmistön kannatus. 
Tuottajajärjestö on asettanut omat tavoitteensa tuulivoimalla tuotetun sähkön tuotantomääräksi Euroopassa:
Ugra-Karma

Ugra-Karma on suomalaisen black metal -yhtye Impaled Nazarenen vuonna 1993 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin alkuperäinen kansikuva kopioi laittomasti Madame Koslovskyn taidetta. Vuoden 1998 uusintapainokseen kansitaide vaihdettiin sekä levylle lisättiin kaksi bonuskappaletta, mutta tästä huolimatta muutamista levyistä kyseiset kappaleet puuttuivat kokonaan.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Kimmo Luttinen ja Mika Luttinen.
Harmaahilse

Harmaahilse on perunan tauti, jonka aiheuttaa "Helminthosporium solani" -sieni. Taudin oireena ovat perunan mukulan pinnalla olevat hopeanharmaat laikut. Kosteassa laikkuihin muodustuu taudinaiheuttajan mustia itiöitä, jolloin mukulat näyttävät nokisilta. Ruokaperunassa harmaahilse on lähinnä ulkonäköhaitta. Ruokaperunateollisuudessa harmaahilseisten perunoiden nopeampi nahistuminen aiheuttaa tappioita.
Harmaahilse leviää sairaan siemenperunan mukana, mutta taudinaiheuttajan itiöt voivat myös säilyä maassa ainakin seuraavaan kasvukauteen asti. Harmaahilseinen peruna ei idä normaalisti, mikä voi aiheuttaa aukkoisuutta perunakasvustoon. Tauti ei kuitenkaan yleensä alenna merkittävästi sadon määrää.
Harmaahilseen torjunta perustuu terveen siemenperunan käyttöön. Taudin leviämismahdollisuuksia voidaan vähentää sadon nopealla kuivauksella noston jälkeen ja ehkäisemällä veden tiivistyminen perunoiden pintaan varastossa. Harmaahilsettä voidaan torjua myös kemiallisesti siemenperunan peittauksella. Peittauksen tehoaineita voivat olla iprodioni ja imatsaliili.
SELL Student Games

SELL Student Games, tuttavallisemmin SELL-kisat on monilajiurheilutapahtuma, joka on avoin kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskelijoille ympäri maailman. Kisojen nimi on lähtöisin järjestäjämaiden Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan maiden nimistä, kunkin maan omalla kielellä. Kisat järjestetään vuorovuosin kussakin maassa ja ne keräävät vuosittain 1800-2000 opiskelijaa. 
SELL-kisojen periaatteisiin kuuluu, että tulosrajoja ei aseteta, jolloin samalla viivalla kilpailevat niin maailman huiput, kuin tavalliset harrastelijat. 
Lajit.
Nykyään kilpailut järjestetään pääsääntöisesti nk. kesälajeissa. Lajeina ovat yksilölajeista yleisurheilu, uinti, suunnistus, judo ja shakki. Joukkuelajeista puolestaan kisoissa esiintyy koripallo, lentopallo, (mini)jalkapallo ja salibandy. Lisäksi järjestäjästä riippuen SELL-kisoissa on myös ollut lajeina mm. tennis, sulkapallo, pöytätennis, paini, ultimate, joukkuevoimistelu ja jääkiekko.
Historia.
Vuonna 1923 Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheilujärjestöt solmivat yhteistyösopimuksen, jonka tuloksena syntyi SELL-kisat. Ennen toista maailmansotaa ehdittiin SELL-kesäkisoja pitää 13 kappaletta. Tuona aikana myös pidettiin erikseen SELL-talvikisoja sekä SELL-shakkiturnauksia. Viimeiset kisat ennen sotaa olivat Otepäässä pidetyt talvikisat 1940. 
Miehityksen aikana kisoja ei luonnollisesti pystytty pitämään, mutta 21.4.1997 pidettiin jälleen Suomen, Viron, Latvian ja Liettuan opiskelijaurheiluliittojen kokous, jossa allekirjoitettiin sopimus SELL-kisojen herättämisestä henkiin. Tällöin kisat myös aukenivat kaikille yliopisto- ja korkeakouluopiskeljoille ympäri maailman.
Jouko Arho

Jouko Olavi Kaarlo Arho (14. joulukuuta 1908 Tampere – 27. helmikuuta 1950 Turku) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 104. Miinalaiva Ruotsinsalmen päällikkönä toiminut Arho nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. helmikuuta 1944. Sotilasarvoltaan Arho oli nimityshetkellä komentajakapteeni, komentajaksi hänet ylennettiin 4. kesäkuuta 1949.
Arhon erikoisala oli miinoitus ja miinanraivaus. Miinalaiva Louhen päällikkönä hän laski huomattavan osan talvisodan aikaisista miinoituksista. Hän myös otti osaa sodanjälkeiseen miinanraivaukseen koko virallisen keston ajan vuosina 1944–1950.
Esko Kausti

Esko Kausti (3. syyskuuta 1916 – 24. kesäkuuta 1944) oli talvi- ja jatkosotaan osallistunut suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 136.
Luutnantti Kausti johti jatkosodassa panssarintorjunta-joukkuetta. Joukkue tuhosi Neuvostoliiton 26 raskasta hyökkäysvaunua kahden päivän aikana kesäkuussa 1944. Kausti osallistui taisteluihin käyttäen panssarintorjuntatykkejä ja muita pienempiä lähitorjuntavälineitä.
Kausti kaatui kesäkuussa 1944 27-vuotiaana ollessaan tuhoamassa hyökkäysvaunua. Hänet nimitettiin kaatumisensa jälkeen Mannerheim-ristin ritariksi numero 136.
Jenna Dewan

Jenna Dewan (alk. Jenna Lee Dewan; s. 3. joulukuuta 1980 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija.
Dewanin äiti Nancy on sukujuuriltaan saksalainen ja englantilainen ja isä Darryl puolestaan libanonilaista ja puolalaista syntyperää. Hänellä on kolme veljeä, Dawson, Dayne ja Daniel. Dewanin vanhemmat erosivat hänen ollessa nuori ja hänen äitinsä meni uusiin naimisiin. Perhe muutti Jennan lapsuudessa usein, ja hän valmistui Grapevine High Schoolista Texasissa. Dewan on harrastanut tanssia viisivuotiaasta alkaen ja oli myöhemmin koulunsa cheerleader. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1999 Dewan aloitti opiskelut Etelä-Kalifornian yliopistossa. 
Dewan aloitti uransa Janet Jacksonin taustatanssijana. Lisäksi hän on esiintynyt muiden artistien kuten Sean Paulin, Ciaran ja Christina Aguileran musiikkivideoilla.
Dewan debytoi näyttelijänä vuonna 2002 elokuvassa "The Hot Chick". Hänen läpimurtonsa oli naispääosa tanssiaiheisessa elokuvassa "Step Up" (2006). Samana vuonna tuli ensi-iltaan elokuva "Kauna 2", jossa Dewan teki sivuroolin. Sittemmin hän on näytellyt merkittäviä rooleja televisiossa, kuten sarjoissa "Witches of East End" ja "Supergirl".
Jenna Dewan on seurustellut Justin Timberlaken ja Shane Westin kanssa. Ex-aviomiehensä Channing Tatumin hän tapasi "Step Upin" kuvauksissa ja pari kihlautui Mauin saarella Havaijilla vuonna 2008. Kesällä 2009 he avioituivat Malibussa, Kaliforniassa. Dewanin ja Tatumin esikoistytär syntyi 2013 Lontoossa. Aviopari ilmoitti huhtikuussa 2018 erovansa.
Dewan on eläinoikeusaktivisti sekä vegaani.
Eero Leppänen

Eero Kaarlo Olavi Leppänen (12. marraskuuta 1907 Kauhava – 27. kesäkuuta 1944 Portinhoikka) oli Mannerheim-ristin ritari numero 135. Jääkäripataljoona 4:n pataljoonankomentajana toiminut Leppänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi kuolinpäivänään 27. kesäkuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä majuri.
Leppänen kaatui jatkosodassa johtaessaan vastahyökkäystä Portinhoikassa.
M/S Apollo (1964)

M/S Apollo () oli vuonna 1964 Ruotsissa Rederi Ab Slitelle valmistunut matkustaja-autolautta. Slite oli yksi Viking Linen osakasvarustamoista, ja "M/S Apollo" oli ensimmäinen laiva, joka maalattiin yhtiön punaisella tunnusvärillä. Alus sai kylkiinsä suuret "Ålandspilen"-tekstit.
Alus romutettiin Kreikassa "Agios Nektarios" -nimisenä vuonna 2006.
Eve 6

Eve 6 on yhdysvaltalainen rockyhtye Etelä-Kaliforniasta. Yhtyeen kappaleita ovat muun muassa "Inside Out" "Leech" ja "Here's to the Night". Yhtyeen musiikkityyli on useimmiten rockia ja punkrockia. Yhtye hajosi vuonna 2004, mutta se perustettiin uudestaan niin, että mukana entisestä kolmesta jäsenestä ovat Max Collins (laulu, basso) ja Tony Fagelson (rummut). Vuonna 1995–2004 vaikuttaneessa kokoonpanossa oli heidän lisäkseen mukana myös Jon Siebels (kitara). 
Hajoaminen.
Albumin "It's All In Your Head" heikko kaupallinen menestys aiheutti sen, että Eve 6 menetti levytyssopimuksensa RCA:n kanssa. Eve 6 soitti viimeisen kerran yöllä 15. heinäkuuta 2004. Max ja Tony perustivat uuden yhtyeen, The Sugi Tapin, jonka kanssa he ovat nauhoittaneet muutamia demoja ja esiintyneet muutamilla keikoilla.
Uudelleenyhdistyminen.
The Sugi Tap muutti 1. lokakuuta 2007 nimensä, ja siitä muodustui uusi Eve 6. Tony ja Max kirjoittivat MySpace-sivustollaan.
Eino Laisi

Eino Laisi (20. maaliskuuta 1908 Säkkijärvi – 29. syyskuuta 1986 Salo) oli Mannerheim-ristin ritari numero 115. Tykkiryhmän johtajana 4. divisioonan 34. tykkikomppaniassa (34.TykK/4.D.) toiminut Laisi nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 4. kesäkuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli korpraali, mutta ylennettiin alikersantiksi vuonna 1968 Sotien jälkeen Laisi työskenteli maanviljelijänä. Hänet on haudattu Saloon Helisnummen hautausmaalle.
"Ylipäällikkö on pvm:llä 4.6.43 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Eino Laisin. Korpraali Laisi on koko sodan ajan toiminut panssaritorjuntatykin ampujana osoittaen tänä aikana erinomaista oma-aloitteisuutta, suurta urhoollisuutta ja alallaan hyvää taituruutta. Erikoisesti kunnostautui hän Viipurin taistelujen aikana. Vihollisen tehdessä voimakkaan, hyökkäysvaunujen ja tykistön tukeman ulosmurtoyrityksen Viipurin motista Säiniön aseman luona tuhosi korpraali Laisi seitsemän vihollisen hyökkäysvaunua, sekä jääden käteen haavoittuneena yksin vihollisen saartamalle tykille, vielä viisi kuorma-autoa. Tällä teollaan korpraali Laisi ratkaisevasti vaikutti Säiniön suurmotin muodostumiseen pysäyttäessään suurkolonnan alkupään. Sairaalasta palattuaan on hän edelleen osoittanut erinomaista taituruutta ja pelottomuutta tuhotessaan tykillään vihollisen bunkkereita."
Miou-Miou

Miou-Miou (oik. Sylvette Héry tai Herry; s. 22. helmikuuta 1950 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä.
Miou-Miou sai vuonna 1980 parhaan naisnäyttelijän César-palkinnon roolistaan elokuvassa "Minun tarinani" ("La dérobade", 1979). Lumiere-palkinnon hän sai 1998 roolistaan elokuvassa "Nettoyage à sec" (1997). Muita hänen elokuviaan ovat "Riipukset" ("Les Valseuses", 1974), "Iltapuku" ("Tenue de soirée", 1986) ja "Milou toukokuussa" ("Milou en mai", 1989).
Miou-Mioulla on kaksi lasta. Ensimmäisen isä on näyttelijä Patrick Dewaere ja toisen laulaja Julien Clerc. Näyttelijästä oli käytetty kissan nau’untaan viittaavaa lempinimeä jo ennen huomattavaa menestystä 1970-luvulla.
Timo Puustinen

Timo "Jukka" Johannes Puustinen (19. kesäkuuta 1909 Iisalmi – 13. helmikuuta 1962 Kuopio) oli Mannerheim-ristin ritari numero 117. Jalkaväkirykmentti 10:ssä pataljoonan komentajana toiminut Puustinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 1. elokuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä majuri.
Sotilasura.
Ylioppilaaksi tultuaan Puustinen kävi reserviupseerikurssi 21:n 1931–1932 sekä kadettikurssi 16:n 1932–1934. Puustinen toimi nuorempana upseerina Pohjan rykmentissä 1934–1939 sekä reserviupseerikoulussa 1939. 
Talvisodan aikana Puustinen toimi kouluttajana ja komppanianvarapäällikkönä Sotakoulutuskeskuksessa. Jatkosodan alettua Puustinen oli komppanianpäällikkönä JR 10:ssä ja sittemmin pataljoonan komentajana 1942–1944. Majuri Jukka Puustinen johti 14. maaliskuuta − 17. maaliskuuta 1943 581 miehen vahvuistan sissiosastoa, joka tuhosi Rukajärven suunnalla venäläisen 27. divisioonan Jeljärven huoltotukikohdan ja rautatieasema-alueen. Suomalaisten tappiot retkellä olivat 32 kaatunutta ja vangiksi jäänyttä.
Sodan jälkeen Puustinen toimi muun muassa toimistoupseerina Kuopion sotilaspiirin esikunnassa 1944–1945, JR 2:n esikuntapäällikkönä 1945–1946, toimistopäällikkönä Kuopion sotilaspiirissä 1946–1947, huoltopäällikkönä 1947–1948 ja järjestelytoimiston päällikkönä 1948–1953. Savo-Karjalan sotilasläänin esikunnassa Puustinen oli toimistopäällikkönä 1953–1955. 2. prikaatissa ja myöhemmin Pohjois-Savon prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1955–1961 sekä esikuntapäällikkönä 1961–1962. 
Asekätkentäjutun yhteydessä 1945–1947 Puustinen oli pidätettynä 23 kuukautta. 
Ylennykset: reservivänrikki 14.10.1932, vänrikki 16.5.1934, luutnantti 16.5.1936, kapteeni 20.9.1940, majuri 1.11.1942, everstiluutnantti 13.1.1960.
Penteeni

Penteeni on alkeeneihin kuuluva hiilivety, jossa molekyylin muodostaa 5 hiiliatomia ja 10 vetyatomia. Penteenin kemiallinen kaava on C5H10 ja moolimassa 70,13 g/mol. 
Joidenkin hiiliatomien välillä on siis kaksoissidos. Penteenillä on isomeerisia muotoja.
Suoraketjuisia penteenin isomeereja ovat:
Haaraketjuisia penteenin isomeereja ovat:
Julien Clerc

Paul Alain Leclerc eli Julien Clerc (s. 4. lokakuuta 1947) on ranskalainen laulaja. 
Clerc teki tiivistä yhteistyötä lauluntekijä Étienne Roda-Gilin kanssa aina vuoteen 1980. Hän oli noussut Ranskassa maineeseen jo vuonna 1969 esittämällä pääroolin "Hair"-musikaalin ranskankielisessä tuotannossa. 
Vuonna 2003 Julien Clercistä tehtiin UNHCR:n . Eräs hänen tunnetuimmista lauluistaan on "Partir", jonka oikeudet hän myi YK:lle. Hänellä ja näyttelijätär Miou-Mioulla on vuonna 1978 syntynyt yhteinen tytär.
Kari Piironen

Kari Veikko Piironen (31. lokakuuta 1947 Mellilä – 31. maaliskuuta 2020 Jyväskylä) oli suomalainen iskelmälaulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen tangomarkkinoilla 1988. Piironen keikkaili yli 50 vuotta, levytti 14 albumia ja lähes 200 kappaletta. 
Piironen muutti nuorena Ruotsiin metallitöihin. Hän osallistui ensimmäisen kerran Seinäjoen tangomarkkinoille vuonna 1987. Seuraavana vuonna hän osallistui kilpailuun toisen kerran ja voitti. Hän saattoi aloittaa täysipainoisen laulajanuran ja päätti muuttaa takaisin Suomeen.
Piironen asui vuodesta 1996 Viitasaarella yhdessä vaimonsa kanssa. Myös Piirosen sisko Vuokko oli iskelmälaulaja.
Piirosella todettiin vuoden 2017 alussa keuhkosyöpä ja hän joutui peruuttamaan kaikki keväälle Suomeen ja Ruotsiin suunnitellut 50-vuotisjuhlakonserttinsa.
Santo André

Santo André [-dre:´] on kaupunki Brasiliassa, São Paulon osavaltiossa.
Kaupunki on São Paulon kaakkoinen esikaupunki. Vuonna 1996 siellä oli 625 000 asukasta. Santo Andréssa on tekstiili-, metalli- ja lentokoneteollisuutta.
Patrick Dewaere

Patrick Dewaere (26. tammikuuta 1947 – 16. heinäkuuta 1982) oli ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Saint-Brieuc'ssä ja teki läpimurtonsa vuonna 1974 roolilla Bertrand Blierin elokuvassa "Riipukset". Hän näytteli myös Blierin myöhemmässä elokuvassa "Isäpuoli" (1981). Lupaavasti alkanut ura päättyi itsemurhaan Pariisissa 35-vuotiaana. 
Dewaeren mukaan on nimetty palkinto. Hänestä on lisäksi tehty dokumentti, ja Raphaël on levyttänyt hänen kunniakseen laulun "Chanson pour Patrick Dewaere".
Raphaël

Raphaël Haroche eli Raphael (s. 7. marraskuuta 1975) on ranskalainen laulaja. Hänen äitinsä on argentiinalainen ja isä venäläinen. 
Raphael tuli alun perin tunnetuksi duetollaan "Sur la route" Jean-Louis Aubertin kanssa. Hänet valittiin "Victoires de la Musique" -gaalassa 2006 vuoden miesartistiksi, ja samana vuonna "NRJ Music Awards" valitsi hänet vuoden ranskankieliseksi miesartistiksi.
Raphael on noussut kuuluisuuteen 2000-luvun alkuvuosina.
Luettelo Freud Marx Engels &amp; Jungin kappaleista

Tämä on luettelo Freud Marx Engels &amp; Jung -yhtyeen levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä. Listassa on kaikkiaan 149 kappaletta.
Waldemar Baszanowski

Waldemar Romuald Baszanowski (15. elokuuta 1935 – 29. huhtikuuta 2011) oli puolalainen urheilujohtaja ja painonnoston olympiavoittaja.
Baszanowski voitti olympiakultaa painonnoston kevyessä sarjassa (alle 67,5 kg) Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Tokiossa sekä Baszanowski että Neuvostoliiton Vladimir Kaplunov tekivät maailmanennätyksen 432,5 kg mutta puolalainen oli kevyempi ja voitti siten kultaa. Punnerruksessa Baszanowski nosti 132,5 kg häviten Kaplunoville 7,5 kiloa mutta tempauksessa hän tasoitti tilanteen nostamalla olympiaennätyksen 135 kg. Työnnössä molemmat saivat ylös olympiaennätyspainot 165 kg. Méxicossa Baszanowski teki 15 kiloa paremman tuloksen kuin hopeamitalisti, Iranin Parviz Jalayer. Baszanowskin sekä punnerrus- että tempaustulos oli 135 kg ja työnnössä hän teki uuden olympiaennätyksen 167,5 kg. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi ja Münchenissä 1972 neljänneksi hävittyään 2,5 kiloa maanmiehelleen Zbigniew Kaczmarekille.
Baszanowski voitti maailmanmestaruuden kolmasti ja Euroopan mestaruuden viidesti.
Vuodesta 1999 vuoteen 2008 Baszanowski toimi Euroopan Painonnostoliiton puheenjohtajana.
Anne Fletcher

Anne Fletcher (s. 1. toukokuuta 1966) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Detroitissa, Michiganissa, ja aloitti uransa elokuvien parissa 1990-luvulla. Hänet tunnettiin alun perin tanssijana ja elokuvakoreografina, joka toimi myös ajoittaisena näyttelijänä. 
Vuonna 2006 Anne Fletcherin ohjaus "Step Up" oli suuri kansainvälinen menestys.
Gräddö

Gräddö on pientaajama (ruots. "småort") Norrtäljen kunnassa Ruotsissa. Gräddö sijaitsee entisen Rådmansön pitäjän ja maalaiskunnan alueella Itämeren rannikolla. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 250 asukasta.
Autolauttaliikenne Ruotsista lounaiseen Suomeen alkoi vuonna 1959 Rederi AB Vikinglinjenin aloittaessa reitillä Gräddö – Maarianhamina – Galtby (Korppoo). Vuonna 1960 liikenne siirtyi Kapellskärin satamaan noin viisi kilometriä Gräddöstä etelään. Siljavarustamon autolautta M/S Holmia liikennöi lyhyen aikaa 16. marraskuuta 1966 alkaen Naantali–Gräddö-reittiä. Gräddössä on nykyään venesatama.
Kokenillikirva

Kokenillikirva ("Dactylopius coccus" vanh. "Coccus cacti") on Meksikosta ja Etelä-Amerikasta kotoisin oleva pieni kirvalaji. Se käyttää ravinnokseen kaktuksia. Lajin naaraista tehdään punaista väriainetta (E 120). Väriaineesta käytetään nimiä karmiinit, kokenilli, kokkiniili tai karmiinihappo.
1900-luvun alussa kokenillikirvoja ja niiden ravintokasviksi sopivia opuntiakaktuksia istutettiin Australiaan. Kaktuksista tuli paha rikkakasvi.
Karmiini väriaineena.
Elintarviketeollisuus käyttää karmiinia punaisena väriaineena muun muassa makeisissa ja juomissa, joissakin punaisissa mehuissa, punaviineissä, likööreissä ja esimerkiksi Camparissa. Monet vegaanit ja muut eläinystävälliseen kuluttamiseen pyrkivät välttävät eettisistä syistä karmiinia sisältäviä tuotteita ja valitsevat kasviperäisillä väreillä, kuten punajuurella, värjätyn tuotteen.
Jimmy Webb

Jimmy Webb (s. 15. elokuuta 1946 Elk City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, lauluntekijä ja pianisti, joka on saanut vaikutteita muun muassa Burt Bacharachilta.
Webb sävelsi tunnetuimmat kappaleensa 19–21-vuotiaana. Hänen kuuluisimpia kappaleitaan on muun muassa vuonna 1968 julkaistu ”MacArthur Park”, jonka esitti alun perin näyttelijä-laulaja Richard Harris, sekä “Wichita Lineman”, jonka teki tunnetuksi Glen Campbell.
Webb soitti nuorena kirkossa urkuja. Hänen isänsä oli baptistipastori, joka oli kieltänyt pojaltaan radion kuuntelun. “Kirkkomusiikki oli tietysti ok, mutta rock oli kielletty hedelmä. Isän mielestä siinä oli kyse vain seksistä. Hän oli merijalkaväen veteraani toisesta maailmansodasta eikä siis mikään helppo tyyppi.”
Webbin kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Barbra Streisand, Willie Nelson, Nina Simone, Art Garfunkel ja Frank Sinatra. Webb on myös säveltänyt musikaaleja, klassista musiikkia ja elokuvamusiikkia.
Webbin kirjoittama ja Glenn Campbellin tulkitsema single ”Wichita Lineman” (1968) valittiin vuonna 2019 mukaan Yhdysvaltain Kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Webb esiintyi Helsingin Juhlaviikoilla Huvilateltassa elokuussa 2016..
Peter George

Peter T. ”Pete” George (29. kesäkuuta 1929 Akron, Ohio – 27. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen painonnostaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Elämä ja urheilu-ura.
George saavutti ensimmäisen kolmesta olympiamitalistaan Lontoossa 1948, kun hän saavutti hopeaa keskisarjassa (alle 75 kg). Hänen lopputuloksensa 382,5 kg koostui punnerrustuloksesta 105 kg, tempaustuloksesta 122,5 kg ja työntötuloksesta 155 kg. Hän yritti vielä työntää uuden maailmanennätyksen 165 kg jolla olisi voittanut kultaa, mutta yritys epäonnistui, ja hänen maanmiehensä Frank Spellman voitti kultaa tuloksella 390 kg otettuaan Georgesta 12,5 kilon etumatkan 117,5 kilon punnerrustuloksellaan.
Helsingin kesäolympialaisissa 1952 George punnersi tuloksekseen 115 kg, tempasi 127,5 kg ja työnsi 157,5 kg. Yhteistuloksellaan 400 kg hän voitti kultaa 10 kilon erolla Kanadan Gérard Grattoniin. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 George sijoittui hopealle punnerrettuaan 122,5 kg, tempaistuaan 127,5 kg ja työnnettyään 162,5 kg. Yhteistuloksellaan 412,5 kg hän hävisi 7,5 kiloa Neuvostoliiton Fjodor Bogdanovskille. George, joka tuolloin työskenteli hammaslääkärinä Yhdysvaltain armeijassa, taisteli jälleen loppuun asti kultamitalista yrittäen työntää maailmanennätystä 170 kg, mutta yritys epäonnistui. Maailmanmestaruuden George voitti viidesti, minkä lisäksi hän saavutti kahdesti MM-hopeaa. Georgen veli James ”Jim” George oli myös painonnoston olympiamitalisti.
George kuoli 92-vuotiaana 27. heinäkuuta 2021.
Tom DeLay

Thomas Dale DeLay (s. 8. huhtikuuta 1947 Laredo, Teksas) on republikaanipoliitikko ja entinen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Texasista. Hänet tunnetaan lempinimellä "The Hammer" () harjoittamastaan tiukasta puoluekuristaan. Hän oli edustajainhuoneen enemmistöjohtaja 2003–2006, jolloin hän yhdisti republikaanit tukemaan presidentti George W. Bushin agendaa.
Poliittinen ura.
Nousu enemmistöjohtajaksi.
DeLay valittiin 1978 Teksasin osavaltion edustajainhuoneeseen. Hän istui Teksasin edustajainhuoneessa 1979–1984. DeLay valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vaaleissa 1984. DeLay sai mainetta loistavana varainkerääjänä, ja hän auttoi monia kongressiin yrittäviä republikaaniehdokkaita. DeLayn ansioksi voi osittain laittaa republikaanien vaalivoitto 1994. Republikaanit saivat takaisin enemmistöpuolueensa aseman neljään vuosikymmeneen.
DeLay valittiin vuonna 1995 republikaanien whipiksi, jonka tehtävänä oli varmistaa, että puolueen jäsenet saapuisivat merkittäviin äänestyksiin ja äänestäisivät sovitun kannan mukaan. Hän sai tuona aikana lempinimekseen "The Hammer" kovan puoluekurinsa takia. DeLay oli merkittävässä roolissa vuonna 1998, kun presidentti Bill Clintonia syytettiin virkavirheestä. Hän järjesti kristillisen oikeiston edustajia lobbaamaan republikaaniedustajia äänestämään Clintonin virkavirheen puolesta. Edustajainhuoneessa ehdotus menikin läpi, mutta senaatti äänesti virkavirhettä vastaan.
DeLay nousi vuonna 2003 edustajainhuoneen enemmistöjohtaksi, eli enemmistönä olevan puolueen ryhmäjohtajaksi.
Eroaminen skandaalin jälkeen.
DeLay joutui eroamaan enemmistöjohtajan paikalta syyskuussa 2005, kun häntä syytettiin Teksasissa rikollisesta salaliitosta vaalikampanjan aikana 2002. Republikaanisääntöjen mukaan enemmistöjohtaja joutuu rikollisten syytteiden edessä jättämään paikkansa ainakin väliaikaisesti.
Korruptiosyytteiden takia DeLay päätti erota kongressista kokonaan helmikuussa 2006. DeLayn saamien syytteiden lisäksi hänen suhteensa tuomittuun lobbariin Jack Abramoffiin on ollut myös tarkastelussa. DeLayn kaksi entistä avustajaa on myös tuomittu Abramoff-jutun yhteydessä. DeLay on kiistänyt kaikki häneen kohdistuvat syytökset.
Opava

Opava (, ) on Tšekissä Määrin-Sleesian läänissä sijaitseva kaupunki, jonka läpi virtaa Opava-joki. Aiemmin kaupunki oli Sleesian pääkaupunki. Vuoden 2020 arvion mukaan kaupungissa asui 56 450 asukasta.
Historia.
Ensimmäiset tiedot Opavasta ovat vuodelta 1195. Kaupunkioikeudet (Magdeburgin kaupunginoikeudet) sille myönnettiin vuonna 1224.
Talous ja kulttuuri.
Sijaintinsa vuoksi Opava palvelee keskuksena monille ympäröiville kylille ja kaupungeille sekä talouden että kulttuurin aloilla. Tšekin tasavallan vanhin museo sijaitsee Opavassa. Se avattiin yleisölle vuonna 1814. Perinnettä jatkaa myös Sleesian maakuntamuseo Opavassa, joka rakennettiin vuosien 1893–1895 aikana. Lisäksi kaupungissa on muun muassa Tiedeakatemian Sleesian instituutti ja Sleesian yliopisto.
Matkailu ja kielet.
Kaupungissa ei puhuta joitakin palvelualojen paikkoja lukuun ottamatta juuri lainkaan englantia. Osa paikallisista puhuu kuitenkin jonkin verran saksaa. Noin parinkymmenen minuutin ajomatkan päässä sijaitsee Ostravan kaupunki, jossa on lentokenttä.
Volker Weidler

Volker Weidler (s. 18. maaliskuuta 1962 Heidelberg, Länsi-Saksa) on saksalainen kilpa-autoilija. Hän osallistui urallaan kymmeneen F1-kilpailuun Rial-tallin autolla, mutta karsiutui niissä jokaisesta.
Weidler voitti Le Mansin 24 tunnin ajon 1991 Mazda 787B -autolla yhdessä Johnny Herbertin ja Bertrand Gachot'n kanssa. Weidler voitti myös Saksan Formula 3000 -sarjan mestaruuden vuonna 1985.
Miguel Ángel Martín Perdiguero

Miguel Ángel Martín Perdiguero (s. 14. lokakuuta 1972 San Sebastián de los Reyes, Madridin maakunta, Espanja) on entinen espanjalainen maantiepyöräilijä. Perdiguero aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1997 Kelme-tallissa. Hän jatkoi tallissa kauden 1998 loppuun, jonka jälkeen hän siirtyi O.N.C.E.-Deutsche Bank -talliin. Kaudella 2000 hän ajoi Vitalicio Seguros -tallissa. Kausina 2001–2002 hän kilpaili Cantina Tollo-Acqua &amp; Sapone -tallin väreissä sekä kaudella 2003 Domina Vacanze Elitron -joukkueessa. Vuosi 2004, jolloin hän kilpaili Saunier Duval-Prodir -tallissa, oli Perdigueron uran kohokohta, sillä hän voitti Clásica de San Sebastián -kilpailun sekä Katalonian ympäriajossa niin kolme etappia kuin kokonais-, piste- ja mäkikilpailunkin. Kaudeksi 2005 hän siirtyi Phonak Hearing Systems -talliin ja lopetti ammattilaisuransa elokuussa 2006.
Aaltomittari

Aaltomittari ("Rheumaptera undulata") on mittareiden (Geometridae) heimoon kuuluva perhonen.
Koko ja ulkonäkö.
Aaltomittarin siipien kärkiväli on 26,5–34,5 millimetriä, naaras on keskimäärin koirasta suurempi. Siivet ovat kokonaan ruskehtavanharmaiden ja vaaleiden aaltojuovien halkomat.
Levinneisyys ja lentoaika.
Aaltomittari on levinneisyydeltään holarktinen, se esiintyy Euroopasta Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan. Suomessa esiintymisalue ulottuu Oulun korkeudelle saakka. Lentoaika Suomessa on yleensä kesäkuun lopulta heinäkuun puoliväliin, mutta yksittäishavaintoja voi olla kesäkuun alusta elokuun loppupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat.
Aaltomittari elää valoisissa lehti- ja sekametsissä, metsänreunoilla, puistoissa ja puutarhoissa. Sen lentoaika on yleensä iltahämärissä, mutta usein päivälläkin. Lentää yksitellen. Toukka elää yhteenkehrättyjen lehtien välissä. Laji talvehtii kotelona.
Ravintokasvi.
Toukka on polyfagi eli erikoistunut useisiin ravintokasveihin, niihin kuuluvat esimerkiksi koivut ("Betula"), pajut ("Salix"), metsähaapa ("Populus tremula"), pihlajat ("Sorbus"), hopeapensaat ("Elaeagnus") ja mustikka ("Vaccinium myrtillus").
Korpinportti

Korpinportti ("Raven’s Gate") on Anthony Horowitzin kirjoittaman "Viisi vartijaa" -fantasiakirjasarjan ensimmäinen osa, toinen osa on nimeltään Kylmä tähti. "Korpinportti" perustuu Anthony Horowitzin omaan aiempaan teokseen "The Devil’s Doorbell".
Juoni.
Kirjan päähenkilö on 14-vuotias Matthew Freeman. Matt joutuu vaikeuksiin kun hänen ”ystävänsä” suostuttelee hänet mukaan varastamaan DVD-levyjä varastorakennuksesta. He jäävät kiinni, ja varastorakennuksen vartija haavoittuu pahasti.
Alaikäisyydestään johtuen hän ei joudu vankilaan, vaan hänet lähetetään kasvattiperheeseen Englannin maaseudun pikkukylään. Pian selviää että vankila olisi ehkä ollutkin paljon parempi paikka kuin tuo pikkukylä, sillä siellä vaikuttaa olevan jotain pahasti pielessä.
Kaikki pakoyritykset epäonnistuvat. Kun sitten eräissä yhteyksissä tulee esiin sana Korpinportti, alkaa Matt kinnostua. Matt aikoo selvittää mitä Korpinportti tarkoittaa ja samalla hän yrittää edelleen päästä karkuun vaaralliseksi muuttuneesta kylästä. Kumpikin tehtävä vaikuttaa lähes mahdottomalta, sillä kehenkään ei voi luottaa.
Matt etsii apua lehden toimituksesta ja tapaa Richard Colen.
Matt lähtee Yorkkiin Richarin kanssa, jossa he puhuvat nexusen jäsenen Susan Ashwoodin kanssa.
Matt ja Rihchard päätyvät museoon, jossa dinosaurukset hyökkäävät heidän kimppuun. Matt siepataan ja Richard jää museoon.
Matt viedään ydinvoimalaan jonne myös Richard on tuotu. Yhdessä he onnistuvat pääsemään pakoon ja estämään vanhojen paluun.
Schönebergin raatihuone

Schönebergin raatihuone () on hallintorakennus Berliinissä Schönebergin kaupunginosassa John-F.-Kennedy-Platzin laidalla. Rakennus oli Länsi-Berliinin kaupungintalo vuosina 1949–1991. Myöhemmin se siirtyi Tempelhof-Schönebergin alueen hallinnon käyttöön.
Historia.
Nykyinen raatihuone rakennettiin vuosina 1911–1914 tuolloin itsenäiselle Schönebergin kaupungille. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Peter Jürgensen ja Jürgen Bachmann. Kun Schöneberg liitettiin vuonna 1920 Berliiniin, raatihuonetta alkoi käyttää Schönebergin hallintoalueen ("Bezirkin") hallitus.
Toisessa maailmansodassa Schönebergin raatihuone kärsi vaurioita. Sen torni rakennettiin sodan päätyttyä uudelleen arkkitehti Kurt Dübberin piirustusten pohjalta. Toisen maailmansodan jälkeen Berliini jaettiin Itä- ja Länsi-Berliiniksi. Berliinin raatihuone jäi Itä-Berliinin puolelle, jolloin Länsi-Berliinin kaupunginhallinto otti käyttöön Schönebergin raatihuoneen. Vuonna 1950 rakennuksen kellotorniin asennettiin ”vapaudenkello” ("Freiheitsglocke") Yhdysvaltain kansan lahjana Berliinille. 
Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy piti Schönebergin raatihuoneella 26. kesäkuuta 1963 kuuluisan "Ich bin ein Berliner" -puheensa. Saman vuoden marraskuussa Kennedy murhattiin. Raatihuonetta vierustava Rudolph-Wilde-Platz nimettiin kolme päivää murhan jälkeen John-F.-Kennedy-Platziksi.
Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen yhdistyneen Berliinin hallinto siirtyi Berliinin raatihuoneelle, ja Schönebergin raatihuonetta alkoi jälleen käyttää Schönebergin hallintoalueen hallitus. Vuoden 2001 alueuudistuksessa Schönebergin ja Tempelhofin hallintoalueet yhdistettiin. Schönebergin raatihuoneesta tuli yhdistyneen Tempelhof-Schönebergin alueen hallintopaikka.
Viktor Kurentsov

Viktor Grigorjevitš Kurentsov (; 15. huhtikuuta 1941 – 7. huhtikuuta 2021) oli neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Kurentsov oli painonnoston keskisarjan (alle 75 kg) maailmanennätysmies osallistuessaan Tokion 1964 olympialaisiin. Kisoissa hän hermoili ja sai vain neljä yhdeksästä suorituksestaan onnistumaan. Hänen lopputuloksensa 440 kg riitti hopeaan Tšekkoslovakian Hans Zdražilan sivuttua maailmanennätystä 445 kg. Kurentsov punnersi 135 kg, tempasi 130 kg ja työnsi 175 kg.
Méxicon 1968 olympialaisissa Kurentsov osasi jo rentoutua. Nostojensa välillä hän makaili takahuoneessa lueskellen Tolstoita. Kilpailussa hän punnersi 152,5 kg, tempasi 135 kg ja työnsi maailmanennätyksen 187,5 kg. Vaikka yhteistulos 475 kg jäikin 7,5 kiloa alle hänen maailmanennätyksensä, voitti hän kultaa ylivoimaisella 20 kilon erolla Japanin Masashi Ouchiin.
Viktor Kurentsov voitti maailmanmestaruuden neljästi ja Euroopan mestaruuden seitsemän kertaa.
Vimmu

Vimmu eli Vimmunkulma on Pälkäneellä sijaitseva kylä, joka maarekisterissä kuuluu Onkkaalan ja Kukkolan kylään. Vimmu sijaitsee noin yhdeksän kilometrin etäisyydellä Pälkäneen kirkonkylästä Onkkaalasta Aitoon ja Luopioisten suuntaan. 
Historia.
Vimmu-nimen taustalla lienee lisänimi Finbo, joka on merkitty vuoden 1557 maakirjaan Kuulialan kylän talolliselle Mikko Laurinpojalle. Hänen poikansa Matin kohdalla lisänimi on muuntunut vuoteen 1615 mennessä muotoon Vimbunen, josta arvellaan Vimmun nimen johtuneen.
Vimmu kaunokirjallisuudessa.
Juhani Syrjän neliosaisen Juho-romaanisarjan (1998–2003) kertojaminä on kirjailijan isä, Vimmusta lähtöisin ollut Juho Syrjä. Varsinkin romaanisarjan ensimmäisessä osassa, vuoteen 1918 sijoittuvassa teoksessa "Juho 18" käsitellään Vimmun ja muun Pälkäneen tapahtumia.