Otava (tähtikuvio)

Otava on Ison karhun seitsemän näkyvimmän tähden muodostama kauhaa muistuttava tähtikuvio. Pohjoisille kansoille Otava oli taivaan tärkeimpiä, ellei tärkein tähdistö. Muinaiskreikkalaisten tähtitieteestä tuli kansainväliseksi kehittyneen tähtitieteellisen standardin perusta. Tällöin Otava alettiin pitää Ison karhun osana olevana asterismina. Monet kansat ovat kuitenkin pitäneet kiinni Otavan erityisasemasta kielessään ja kulttuurissaan.
Otavan nimet.
Suomalaiset ovat nimenneet tähtikuvion otavaksi kutsutun avonaisen patoverkon mukaan. Otava ('otavainen') mainitaan myös "Kalevalassa" ja "Kantelettaressa". "Kalevalassa" vaimoa kehotetaan käymään pihalla ”otavaista oppimassa”, jotta hän ymmärtäisi paremmin ajankulkua. Tähden muita nimityksiä ovat seitsentähtinen ja toivontähdet. Lemminkäinen lähetti mehiläiset tähtien välitse hakemaan lääkettä parantavaan voiteeseensa.
Muiden kansojen nimiä Otavalle:
Lisäksi Otavan eri osat ovat saaneet merkityksiä. Pawnee-alkuperäisasukkaat näkivät neljän tähden neliössä paarit. Irokeešit ja muut tasankoalkuperäisasukkaat näkivät karhun ja metsästäjät. Neliö oli toisista alkuperäisasukkaista karhu, jota seurasivat kahvan kolme karhunpentua tai metsästäjää. Eräät tutkijat ovat esittäneet epäilyjä, että tähtikuvion nimeäminen karhuksi olisi eurooppalaista vaikutusta.
Kahvan neljä tähteä näyttivät itäintialaisista kanootilta. Samoin jotkut eteläisemmän Pohjois-Amerikan intiaanit näkivät Otavassa kanootin, mutta toiset kutsuivat sitä vain ”seitsemäksi”.
Negrospirituaali ”Follow the Drinking Gourd” (suom. ”seuraa juomakauhaa”) sisältää kätketyn viestin: Etelävaltioista karanneiden orjien tuli ”seurata juomakauhaa” eli Ison Karhun tähdistöä, sillä sirkumpolaarisena se osoitti aina pohjoiseen, kohti Pohjoisvaltioita, joissa orjuus oli kielletty.
Otavan tähdet.
Otavan tähdet tunnetaan arabialaisperäisillä nimillä (”kauhan” kulhosta kahvaan päin lukien) Dubhe, Merak, Phecda, Megrez, Alioth, Mizar ja Alkaid. Mizarin lähellä on pieni himmeä tähti Alcor, joka tunnetaan nimellä Silmänkoettaja. Perinteen mukaan ihmisen näköaisti on hyvä, jos hän kykenee erottamaan Silmänkoettajan: nämä tähdet on tervesilmäisen ihmisen helppoa erottaa toisistaan. Arabit kutsuivat Mizaria ja Alcoria "hevoseksi ja ratsastajaksi".
Kiinan vuosituhansia vanhan, katkeamattoman historian aikana Otavan tähdet on nimetty moneen kertaan. Otavan nimi on joko "Pohjoisen vakan seitsemän tähteä" (北斗七星 běidǒu qīxīng) tai "Pohjoisen vakan yhdeksän tähteä" (北斗九星 běidǒu jiǔxīng), riippuen yhteydestä ja käytöstä. Kaksi ylimääräistä tähteä ovat nimeltään ”Vasen avustaja” ja ”Oikea avustaja”. Vanhojen tekstien mukaan ne sijaitsevat Mizarin molemmin puolin. Vasen avustaja on Alcor. On loogista olettaa, että jossain vaiheessa menneisyydessä, kun yhdeksän tähden konsepti syntyi, Mizar B on ollut niin kaukana Mizarista, että se on näkynyt paljain silmin yhtä selvästi kuin Alcor yhä näkyy.
Seuraavassa taulukossa "Tähden nimi" on tähden aitokiinalainen nimitys. "Esoteerisia nimiä" pidetään Intian buddhalaisten munkkien vaikutuksesta syntyneinä. Niitä käytetään kiinalaisen astrologian ja fengshuin eri menetelmissä. Luoshu-tähdet ovat Luoshun eli "Luojoen kaavion" yhdeksän numeron nimet.
Otavan merkitys.
Otava on sirkumpolaarinen tähtiryhmä eli se sijaitsee niin lähellä pohjoista taivaannapaa, että se pysyy aina horisontin yläpuolella suuressa osassa pohjoista pallonpuoliskoa, muun muassa melkein koko Euroopassa. Siksi Otavalla on ollut kaksi pääasiallista merkitystä pohjoisen pallonpuoliskon ihmisille:
Pohjantähden osoitin.
Pohjantähti nimensä mukaisesti näyttää pohjoisen likimääräisen suunnan. Kun Merakista vedetään Dubhen kautta suora viiva ja sitä seurataan noin viisi kertaa Merakin ja Dubhen välinen matka, päädytään Pohjantähteen. Pohjantähden paikantaminen on auttanut ihmisiä suunnistamaan tähtikirkkaina öinä ilman Auringon ja Kuun opastusta.
Vuodenajan määrittäminen.
Koska Maa pyörähtää tähtien suhteen neljä minuuttia vaille vuorokaudessa, Otava on samanakin kelloaikana eri vuodenaikoina eri asennossa niin, että sen kahva osoittaa eri ilmansuuntaan. Tämän ilmiön pohjalta eri kansat kehittivät ajanlaskumenetelmiä. Se vaikutti olennaisesti kiinalaisen tähtitieteen käsitteisiin, jotka ovat yhä käytössä. 
Yleisluontoisin ja siten ehkä vanhin kiinalainen taivaankannen jako on "viisi ilmansuuntaa". Taivaan keskustassa on ”kolme aitausta”. Niissä ovat sirkumpolaariset tähdet. Keskustan ympärillä ovat neljä tähdistöä, joista jokainen kattaa yhden ilmansuunnan. Idässä on Sinivihreä lohikäärme, etelässä Punainen lintu, lännessä Valkoinen tiikeri ja pohjoisessa Musta kilpikonna. Keväällä Otavan kahva osoittaa auringonlaskun aikaan itään, kesällä etelään, syksyllä länteen ja talvella pohjoiseen. Näin ilmansuunnat ja vuodenajat liitettiin toisiinsa.
Tarkempi määrittely tehtiin jakamalla horisontti kahteentoista osaan, jotka nimettiin "maallisiksi oksiksi" zi, chou, yin, mao, chen, si, wu, wei, shen, you, xu ja hai. Nimiä käytetään kuukausista, joina Otavan kahva osoittaa niitä, sekä kyseisistä ilmansuunnista.