Steve Martin

Stephen Glenn ”Steve” Martin (s. 14. elokuuta 1945 Waco, Texas) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja ja muusikko. Hän aloitti uransa stand up -koomikkona, mutta siirtyi 1980-luvulla suosittujen komediaelokuvien jälkeen elokuvanäyttelijäksi. Martin on myös kirjoittanut näytelmiä, omaelämäkerran sekä kertomakirjallisuutta ja levyttänyt bluegrass-albumeita.
Elämä ja ura.
Steve Martin syntyi vuonna 1945 Wacossa Texasissa ja varttui Kaliforniassa. Hänen isänsä oli näyttelijä.
Valmistuttuaan Garden Groven high schoolista Martin opiskeli näyttelemistä Santa Ana Junior Collegessa. Hän esiintyi opiskeluaikoinaan myös paikallisessa teatterissa ja komediaryhmässä Knott’s Berry Farm -teemapuistossa eteläisessä Kaliforniassa. Opiskeltuaan jonkin aikaa filosofiaa Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa Martin keskeytti opintonsa ja aloitti koomikon uran.
Martin toimi yhtenä "The Smothers Brothers Comedy Hour" -ohjelman käsikirjoittajista vuodesta 1967 alkaen. Hän sai tästä työstään Emmy-palkinnon vuonna 1969. Martin kirjoitti myös muihin ohjelmiin, ja vuonna 1969 hän teki ensiesiintymisensä televisiossa ohjelmassa "The Steve Allen Show". Martinilla oli jo 1970-luvun alussa pienimuotoista seuraajakuntaa, ja hän esiintyi monissa televisio-ohjelmissa. Hän oli usein mukana muun muassa "The Tonight Show Starring Johnny Carsonissa", mutta läpimurtonsa hän teki 1976, kun hän juonsi "Saturday Night Liven".
"Saturday Night Liven" jälkeen Martinin komediaesitykset alkoivat vetää täysiä saleja Yhdysvaltain suurimmilla esiintymispaikoilla. Hänen lausahduksistaan tuli myös kansallisia hokemia, ja hän yhdisteli komiikassaan älyllisyyttä ja hassuttelua sekä sanaleikkejä ja yllättävää fyysistä komiikkaa. Myös hänen levytyksensä alkoivat saada suosiota. Martinin ensimmäiset komedia-albumit "Let’s Get Small" (1977) ja "A Wild and Crazy Guy" (1978) myivät platinaa ja toivat Martinille parhaan komedia-albumin Grammy-palkinnot. Jälkimmäisen albumin laulu ”King Tut” nousi Billboardin singlelistan sijalle 17. Vuonna 2014 "A Wild and Crazy Guy" valittiin Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Martin käsikirjoitti 1977 lyhytelokuvan "The Absent-Minded Waiter" (1977), joka oli myös hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa. Se sai parhaan lyhytelokuvan Oscar-ehdokkuuden, ja sen jälkeen hän aloitti yhteistyön elokuvantekijä Carl Reinerin kanssa. Heidän yhteistyöstään syntyivät suositut komediat "Superhulttio" (1979), "Kuollut mies ei palttoota kaipaa" (1982), "Tohtorin aivovaimo" (1983) ja "Paripeli" (1984).
Martin nousi suosittujen komedioiden kautta elokuvatähdeksi, ja hän jätti stand up -koomikon uransa sivuun. Hän teki myös pienemmän yleisön rooleja ja esiintyi elokuvissa "Pennejä taivaasta" (1981), "Toivoton tapaus" (1984), "L.A. Story" (1991) ja "Uskonpuute" (1992). Suosittuja elokuvia olivat puolestaan "Pieni kauhukauppa" (1986), "Roxanne" (1987), "Vauhdilla Chicagoon" (1987), "Herrasmieshuijarit" (1988), "Perhe on paras" (1989) ja "Morsiamen isä" (1991). "Roxanne" toi Martinille "Writers Guild of America" -palkinnon elokuvasta. 
Martinin kirjoittama näytelmä "Picasso at the Lapin Agile" sai ensiesityksensä vuonna 1993. Seuraavan vuosikymmenen alussa Martin julkaisi kaksi novellia ja vuonna 2007 omaelämäkertansa. Martin on myös juontanut Oscar-gaalan vuosina 2001 ja 2003. Hänen 2000-luvun alun elokuviaan ovat "Bringing Down the House – elämä on laiffii" (2003), "Villi tusina" (2003) ja "Villi tusina 2" (2005). Martin oli etsivä Jacques Clouseaun roolissa elokuvissa "Vaaleanpunainen pantteri" (2006) ja "Vaaleanpunainen pantteri 2" (2009).
Martinin elokuvia 2010-luvun taitteessa ja sen jälkeen olivat "Pientä säätöä" (2009), "Posketonta bongausta" (2011), "Vihdoin kotona" (2015) ja "Billy Lynn’s Long Halftime Walk" (2016). Hän oli luomassa vuonna 2021 alkanutta televisiosarjaa "Only Murders in the Building", jossa hänen lisäkseen ovat pääosassa Martin Short ja Selena Gomez. Se kertoo epätavallisesta rikoksia selvittelevästä kolmikosta.
Vuonna 2005 Martin sai kotimaansa arvostetuimman komediapalkinnon "Mark Twain Prize for American Humour". Vuonna 2015 hän sai Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinnon.
Martin on taitava banjonsoittaja. Hän esiintyi Grand Ole Opryssa ensimmäisen kerran vuonna 2009, ja hän julkaisi samana vuonna bluegrass-albumin "The Crow: New Songs for the 5-String Banjo", joka toi hänelle Grammy-palkinnon. Siinä olivat mukana myös banjonsoittaja Béla Fleck ja country-muusikot Earl Scruggs ja Dolly Parton.
Martin jatkoi levyttävänä muusikkona myös "The Crow’n" jälkeen. Albumilla "Rare Bird Alert" (2011) hän soittaa yhdessä bluegrass-yhtye Steep Canyon Rangersin kanssa ja "Love Has Come for You" (2013) on tehty yhteistyössä laulaja-lauluntekijä Edie Brickellin kanssa. Jälkimmäisestä albumista syntyi myös musikaali "Bright Star". Sen ensinäytös oli vuonna 2014, ja Broadwaylle se päätyi kaksi vuotta myöhemmin. Martin ja Brickell kirjoittivat näytelmän musiikin, ja Martin itse kirjoitti näytelmän tekstin. "Bright Star" sai viisi Tony-ehdokkuutta.
Martin on ollut kahdesti naimisissa.