tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Onni Määttä

Onni Määttä (s. 1995) on suomalainen pesäpalloilija.
Määttä edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Hän on pelannut urallaan Superpesistä myös kasvattajaseurassaan Sotkamon Jymyssä. Jymyssä pelatessaan Määttä voitti SM-kullan kaudella 2014 ja 2015. Kempeleen Kirissä hän saavutti SM-pronssin kaudella 2023. Määttä voitti Superpesiksen kärkilyöntikuninkuuden kaudella 2025 Määttä on pelannut 2013 alkaneella urallaan 133 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt viisi kunnaria ja 13 tavallista juoksua, tuonut 124 juoksua ja kerännyt 470 kärkilyöntiä. Määttä on pelannut 20 Superpesiksen pudotuspeliottelua. Näissä hän on lyönyt kaksi tavallista juoksua, tuonut viisi juoksua js kerännyt 23 kärkilyöntiä. Kuudessa pelaamassaan Superpesiksen karsintasarjan ottelussa Määttä on tuonut 13 juoksua ja kerännyt 26 kärkilyöntiä. Hän on ulkopelissä etukenttäpelaaja ja sisäpelissä etenijä tai vaihtaja. Määttä on pelannut viisi aikuisten Itä-Länsi-ottelua, kolme A-poikien Itä-Länsi ottelua ja yhden B-poikien Itä-Länsi ottelun.
Ernst Carl Adolf von Willebrand

Ernst Carl Adolf von Willebrand (17. helmikuuta 1820 Pietari – 27. helmikuuta 1887 Kuusisto) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti ja vapaaherra.
Perhe ja vanhemmat.
Von Willebrandin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti, vapaaherra Adolf Fredrik von Willebrand ja kenraalimajuri August Fredrik Palmfeltin leski, vapaaherratar Wilhelmina Albertina von Willebrand. Hänen puolisonsa vuodesta 1844 oli Maria Amalia von Daehn.
Sotilasura.
Ernst Carl Adolf von Willebrand tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1833 ja määrättiin sieltä 1841 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1842, vuosina 1842–1843 hänet oli komennettu palvelukseen Kaukoitään sotimaan sikäläisiä vuoristoheimoja vastaan.
Von Willebrandt erosi sotapalveluksesta luutnanttina marraskuussa 1844, mutta palasi 1846 palvelukseen aliluutnanttina Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan, toimien samalla Suomen kenraalikuvernöörin nuorempana adjutanttina. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1849 ja siirrettiin 1851 Henkivartioväen meriekipaasiin komennettuna Venäjän meriesikunnan esikuntapäällikön adjutantiksi. Kapteeniluutnantiksi von Willebrandt yleni 1853.
Krimin sodan alussa 1854 von Willebrand komennettiin Venäjän armeijan ylipäällikön, amiraali, ruhtinas A.S. Menschikoffin adjutantiksi, mistä tehtävästä hänet siirrettiin seuraavana vuonna 12. jalkaväkidivisioonan komentajan kenraali Liprandin käyttöön. Sodassa osoittamansa urheuden johdosta von Willebrand korotettiin H.M. Keisarin sivusadjutantiksi, ylennettiin everstiksi ja siirrettiin Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan upseeriluetteloihin marraskuussa 1854. Sodan lopulla marraskuussa 1855 hänet määrättiin Azovin jalkaväkirykmentin komentajaksi ja sodan jälkeen syyskuussa 1856 hänet siirrettiin Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi.
Kenraalimajuriksi von Willebrand ylennettiin 1860 keisarin seurueessa. Vuonna 1861 hänet määrättiin Henkivartioväen Hatsinan jalkaväkirykmentin komentajaksi Inkerinmaalle ja siirrettiin sieltä 1863 Suomen sotaväen tarkastajaksi. Kenraaliluutnantiksi hän yleni 1867. Eron Suomen sotaväen tarkastajan tehtävästä hän sai marraskuussa 1868 ja eron sotapalveluksesta huhtikuussa 1871.
Roddy Ricch

Roddy Ricch, oikealta nimeltään Rodrick Wayne Moore, Jr. (s. ), on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan etenkin kappaleesta ”The Box”, jota kuvailtiin vuoden 2020 suurimmaksi hitiksi. Yhdysvalloissa sitä oli kuunneltu suoratoistopalveluiden kautta huhtikuun alkuun mennessä yli miljardi kertaa, mikä oli yli 500 miljoonaa kuuntelukertaa enemmän kuin seuraavaksi kuunnelluimmalla kappaleella. Kappale nousikin Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja pysyi siellä 11 viikkoa. Toista kertaa hän saavutti kymmenen parhaan joukon listalla vierailtuaan DaBabyn kappaleella ”Rockstar”, joka debytoi listan yhdeksännellä sijalla myöhemmin huhtikuussa.
Ricchin esikoisalbumi "Please Excuse Me for Being Antisocial" nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle. Se pysyi listan huipulla kauemmin kuin yksikään toinen debyyttialbumi 50 Centin vuonna 2003 julkaistun "Get Rich or Die Tryin’" -albumin jälkeen. Ricchin tuleva toinen studioalbumi on nimeltään "Live Life Fa$t.
Helmikuussa 2020 Ricch voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa yhteistyöstään Nipsey Husslen kanssa tämän kappaleella ”Rack in the Middle”.
Reinhold Robert von Willebrand

Reinhold Robert von Willebrand (26. kesäkuuta 1846 Turku – 29. elokuuta 1922 Muurla) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Von Willebrandin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Gustav von Willebrand ja Anna Emilia Lundström ja puoliso vuodesta 1870 Dorothea Anna Alroë. Von Willebrand tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1857, valmistui koulusta priimuksena, ylennettiin luutnantiksi ja määrättiin 1864 palvelukseen 97. Liivinmaan jalkaväkirykmenttiin. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1866 ja kapteeniksi 1868. Von Willebrand suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1869–1872, minkä jälkeen hänet ylennettiin majuriksi ja komennettiin palvelukseen Kaukasian sotilaspiiriin huhtikuussa 1872. Saman vuoden joulukuussa hänet määrättiin 20. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi.
Vuonna 1874 von Willebrand siirrettiin Helsinkiin ensin 23. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi ja sitten Suomen sotilaspiirin esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi. Vuonna 1876 hänet komennettiin erikoistehtäviin Suomen sotilaspiirin esikunnassa ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1877 hänet määrättiin Suomessa olevien sotajoukkojen päällikön erikoistehtäviin ja joukkojen siirroista vastaavaksi päälliköksi. Everstiksi von Willebrand yleni 1879. Lokakuussa 1883 hänet asetettiin yleisesikunnan reserviin, joulukuussa 1886 hänet nimitettiin Suomen asevelvollisen sotaväen Päällikköhallituksen esikuntapäälliköksi merkittynä uudelleen yleisesikunnan upseeriluetteloihin. Hän toimi 1887–1895 Suomen ylisotaoikeuden jäsenenä ja kesällä 1895 hänet nimitettiin ylisotaoikeuden puheenjohtajaksi. Tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta von Willebrand sai eron kenraalimajurina syyskuussa 1896. 
Von Willebrand oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Insinööri, tilanomistaja ja liike- ja valtiopäivämies Georg von Willebrand (1873–1921) oli Reinhold Robert von Willebrandin poika.
Open Source Tripwire

Open Source Tripwire (usein lyhyesti Tripwire) on tunkeilijan havaitsemisjärjestelmä, joka perustuu Tripwire-yhtiön vuonna 2000 lahjoittamaan lähdekoodiin.
Ohjelman ensimmäisen version kehittivät Gene Kim ja Gene Spafford Purduessa vuonna 1992. Ohjelmasta ovat saatavilla kaupallinen ja avoimen lähdekoodin versio.
Ohjelma perustuu käytäntöihin ja tietokantaan, jotka kertovat mitä tiedostoja seurataan muutoksilta ja joka sisältää tilannekuvan seurattavista tiedostoista. Muita vastaavia ovat muun muassa AIDE, Samhain ja OSSEC.
Harmaala (Puumala)

Harmaala on Linninmäen päällä sijaitseva kylä Puumalan kunnassa Etelä-Savossa. 
Linninmäki on osa yhtä Suomen mäkisimmistä teistä. Tiellä 51890 Puumalan Sahanlahdesta Juvan Koikkalaan on yhteensä 12 jyrkkää mäkeä. Tielaitoksella Linninmäkeä pidettiin Suomen suurimpana maantiemäkenä. Vaarallisuutensa vuoksi mäkeä oikaistiin ja madallettiin vuonna 1994, mutta se on vieläkin talvella hyvin hankala. Raskas liikenne kiertääkin mäen Pistohiekan kautta tulevan tien kautta. 
Harmaalassa toimi koulu vuoteen 2009. Lukuvuonna 2007–2008 koulussa oli 16 oppilasta. Nykyisin alueella asuvat koululaiset kuljetetaan Puumalan yhtenäiskoululle.
Puumalan kirkonkylään on Harmaalasta matkaa 13 kilometriä.
Tuovilan rautatieasema

Tuovilan rautatieasema (, aik. Tob) on lakkautettu rautatieliikennepaikka Vaasan radalla Mustasaaressa. Se avattiin liikenteelle 29. syyskuuta 1883. Asemarakennus rakennettiin vuosina 1881–1883 Vaasan radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Sitä laajennettiin myöhemmin Bruno Granholmin laatimien suunnitelmien mukaisesti. Aseman alueelle ei syntynyt asutuskeskusta, ja se muutettiin miehittämättömäksi vuonna 1974. Henkilöliikenne lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984. Asemarakennus purettiin 1987 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1991. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 1. tammikuuta 1999.
Samhain (täsmennyssivu)

Samhain voi tarkoittaa seuraavia:
Vesa Haltsonen

Vesa Kalervo Haltsonen (s. 10. joulukuuta 1960 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt uransa suurimmalta osin Porin Teatterissa.
Ura.
Haltsonen syntyi Esa Haltsosen ja Taimi Hiedanpään perheeseen. Hän toimi näyttelijäharjoittelijana Porin Teatterissa vuosina 1987–1989, minkä jälkeen hän on työskennellyt samaisessa teatterissa kiinnitettynä näyttelijänä.
Haltsonen on näytellyt muun muassa Karin roolin Reko Lundánin keskustelua herättäneessä draamassa "Tarpeettomia ihmisiä", Pesosen roolin lastennäytelmässä "Viiru ja Pesonen", kapteeni von Trappin roolin musikaalissa "The Sound of Music" ja Paul Sheldonin roolin Stephen Kingin "Piinaan" perustuvassa näytelmässä.
Syyskaudella 2016 Haltsonen ohjasi, lavasti, puvusti ja teki pääroolin monologissa "Pähkähullun päiväkirja". Se perustuu Nikolai Gogolin teokseen "Mielipuolen päiväkirja". Kevätkaudella 2017 Porin entisen oluttehtaan näyttämöllä esitettiin Christian Lindroosin tulkinta Väinö Linnan klassikosta "Tuntematon sotilas". Haltsosella oli Koskelan rooli. Näytelmä sai 65 esityskertaa ja noin 23 000 katsojaa.
Vuonna 1990 Haltsonen näytteli toisen miespääosan Tepi Salokarin televisioelokuvassa "Konkurssi". Lisäksi Haltsonen on tehnyt sivurooleja Timo Koivusalon elokuvissa "Kaksipäisen kotkan varjossa" ja "Täällä Pohjantähden alla".
Muuta.
Vesa Haltsosen vanhempi veli Arimo Haltsonen on työskennellyt niin ikään näyttelijänä.
Lauri Rautala

Lauri Aleksander Rautala (31. toukokuuta 1892 Turku – 14. maaliskuuta 1926 Turku) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin ennen kaikkea koomikkona.
Rautalan vanhemmat olivat jarrumies August Rautala ja Alma Rautala. Hän aloitti näyttelijän uransa Turun Työväen Teatterissa 1912. Sen jälkeen hän näytteli Turun Suomalaisessa Teatterissa ja Tampereen Teatterissa.
Rautalan roolit olivat etupäässä koomisia. Hän näytteli Saltun roolin kansannäytelmässä "Pohjalaisia", Tolarin roolin musiikkinäytelmässä "Tukkijoella" ja kulkuri Nissen roolin "Värmlantilaisissa". "Seitsemässä veljeksessä" hänellä oli Kissalan Aapelin rooli. Rautala teki Saltun osan myös Jalmari Lahdensuon mykkäelokuvassa "Pohjalaisia" vuonna 1925.
Alol (järvi)

 
Alol tai Alolja ( ) taikka myös Mjasovskojen järvi ( ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 3,6 kilometriä pitkä, 1,7 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,79 neliökilometriä eli 279 hehtaaria. Sen keskisyvyys on 8,4 metriä, mutta sen syvänteessä on 16 metriä syvää. Järvi on kaksiosainen niin, että kaksi niemeä lähes sulkee väliinsä järven 1,2 kilometriä pitkän luoteisosan. Niemien kaakkoispuolelle jää suuri järvenselkä, joka päättyy kaksikilometrisenä kahden niemen välistä alkavaan järven pieneen kaakkoisosaan. Täällä sijaitsee järven suurin saari, joka on alle 300 metriä pitkä. Toiseksi suurin saari on 150 metriä pitkä ja se lähes sulkee taakseen matalan lahden järvenselän pohjoispäässä. Muut järven seitsemästä saaresta, joiden yhteispinta-ala on muuten 11,7 hehtaaria, ovat näihin kahteen nähden pieniä. Järven ympäristö on metsämaata, mutta järven kaakkoispäässä on sekä etelä- että pohjoispuolella peltomaata ja asuinalueita. Ne muodostavat Mjasovon (Мясово) ja Kiselin kylät (Кисели). Kaakossa sijaitsee Aloljan uoman molemmilla puolilla Alolin taajama, jonka läpi kulkee järven lounaissivua seuraava Pustoškan ja Opotškan välinen maantie (P-23 eli E95 E).
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, lahna, rutilus, pasuri, turpa, säyne, suutari, made, pasuri, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, salakka, ruutana, kuha, nieriä ja simppu. Järvessä esiintyy myös joitakin "Rutilus"-suvun kaloja sekä rapua. Järven rannat ovat jyrkät niin, ettei järven ympäristössä esiinny soita, ja ne ovat hiekka- tai sorarantoja, jossa esiintyy kivikkojakin. Järven pohja on kivinen ja hiekan päälle on kerrostunut mutaa.
Järven pohjoisosat sisältyvät Alolin luonnonpuistoon ().
Vesistösuhteita.
Alol sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järveen laskee luoteesta päin Kolpinka (Колпинка), jonka valuma-alueella sijaitsee muun muassa Bolšoje Kolpino ja Svetloje . Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 75,2 tai 71,9 neliökilometriä. Järvestä laskee Mjasovskij 200–300 metrin pituisena uomana, joka yhtyy Aloljaan kahdeksan kilometriä ennen kuin Alolja itse yhtyy Velikajaan.
Posse (komedia)

Posse on saksalainen farssimaisen komedian alalaji. Se perustuu karkeuksiin, satiirimaiseen hyökkäävyyteen, pintapuolisuuteen ja improvisaatioon. Posse-esitys sisältää usein myös musiikkia ja tanssia.
Nykymuotoinen posse kehittyi karnevaalinäytelmistä ja commedia dell'artesta 1500-luvulta alkaen. Erityisen suosittua posse oli Wienissä 1600- ja 1700-luvuilla. Posseen kuuluva improvisaatio oli myös tapa välttää sensuuria, jonka kohteena näytelmien käsikirjoitukset olivat. Musiikki tuli posseihin 1800-luvulla. Laulut olivat usein kaksimielisiä, poliittisia tai satiirisia kupletteja ja niiden kertosäkeet mieleenpainuvia. Kuoroineen ja tansseineen posset alkoivat muistuttaa musiikkiteatteria. Myös nukketeatterin Kasper-hahmo on sukua posselle.
Possen alalajit ovat sadunomainen Zauberposse ja esityspaikkakunnan erityispiirteille ilveilevä Lokalposse.
Merkittäviä possen edustajia olivat Ludwig Tiek, Karl Meisl, Johann Nestroy ja Zygmunt Krasiński. Tunnettuja possenäytelmiä on muun muassa Nestroyn "Der böse Geist Lumpacivagabundus" (1833).
Niederkassel

Niederkassel on kaupunki Rhein-Siegin piirikunnassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Kölnin ja Bonnin vaikutuspiirissä Reinin itärannalla sijaitseva Niederkassel syntyi 1960-luvun kuntaliitosten tuloksena.
Maantiede.
Niederkassel sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa noin 15 kilometriä Kölnin keskustasta kaakkoon ja noin 10 kilometriä Bonnin keskustasta luoteeseen. Pohjoisessa Niederkassel rajoittuu Kölniin, idässä Troisdorfiin, etelässä ja lännessä Reiniin. Reinin vastarannalla ovat Bonn, Bornheim (Rheinland) ja Wesseling. Reinin sivujoki Sieg yhtyy Reiniin Niederkasselin eteläisimmässä kolkassa.
Niederkassel koostuu seitsemästä kaupunginosasta. Kaupungin länsiosassa Reinin varrella on Bonnista Kölniin ulottuva asutustihentymä, johon kuuluvat kaupunginosat Mondorf, Rheidt, Niederkassel, Lülsdorf ja Ranzel. Niederkasselin itäosa on maaseutumaista. Siellä sijaitsevat Uckendorf ja Stockem, joka on muutaman kymmenen asukkaan maalaiskylä Stockemin järven koillispuolella.
Historia.
Roomalaiset linnoittivat Reinin länsirantaa ensimmäisellä vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua, ja joen itärannalle rakennettiin apulinnoja sillanpääasemia turvaamaan. Frankit syrjäyttivät roomalaiset alueen hallitsijoina 400-luvulla. Ensimmäinen asiakirjamaininta Niederkasselista on vuodelta 722 muodossa Cassele. Mondorf mainitaan ensi kerran vuonna 795 muodossa Munnendorp, Rheidt mainitaan vuonna 832 muodossa Reide, Stockem vuonna 1003, Ranzel 1128 ja Lülsdorf 1190-luvulla muodossa Lullestorp. Uckendorf ilmestyi aikakirjoihin 1100-luvulla muodossa Ockindorp.
1400-luvulla kylistä tuli osa Bergin herttuakuntaa. Kolmikymmenvuotisessa sodassa Niederkasselin alueen kylät kärsivät tuhoja. Ranskalaiset yhtenäistivät Niederkasselin alueen hallintoa 1800-luvun alussa. Alue liitettiin Preussiin 1815, jolloin perustettiin Bürgermeisterei Niederkassel, joka vastasi nykyistä Niederkasselin aluetta. Alueen maalaiskunnat liitettiin toisiinsa elokuussa 1969. Kaupunkioikeudet Niederkassel sai 1981.
Mondorfissa ja Rheidtissa oli juutalaisväestöä, joka kuljetettiin toisen maailmansodan aikana keskitysleireille murhattavaksi. Niederkasselin seutu menetti väestöä myös sotarintamalla ja pommituksissa.
Niederkasselin historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen kirkko St. Matthäus ja 1878–1880 rakennettu uusgoottilainen kirkko St. Jakobus.
Talous ja liikenne.
Niederkasselissa on muun muassa kemianteollisuutta, koneenrakennusta ja rakennusalan yrityksiä. Kaupungista on erinomaiset moottoritieyhteydet ja Reinin yli on vesiliikennettä.
Tripwire Interactive

Tripwire Interactive on yhdysvaltalainen pelitalo, joka on perustettu vuonna 2005. Yhtiön päämaja sijaitsee Roswellissa.
Yhtiön "Killing Floor" ja "Rising Storm" -sarjat ovat myyneet yhteensä yli 12 miljoonaa kappaletta. Yritys työllistää yli 80 henkeä.
Yhtiön "Rising Storm 2: Vietnam" peliin on julkaistu virallinen modi Suomen talvisodasta.
Gotenba

Gotenba () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Fujivuoren itäpuolella. Kaupungin alue ulottuu lännessä Fujin huipulle, idässä Hakonevuorelle ja käsittää niiden välisen ylänköalueen. Gotenbassa on 87 681 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 194,90 neliökilometriä.
Muinaisaikoina vanha Tōkaidō-tie kulki Gotenban kautta, ja siellä sijaitsi tärkeä Yokohashirin pysähdyspaikka Sagamin ja Kain provinssien välillä. Paikkakunnan nimi on peräisin Tokugawa Ieyasua varten 1600-luvun alussa rakennetusta levähdyspaikasta tai palatsista ("goten"). Tärkeä liikenteellinen merkitys Gotenballa oli myös 1800–1900-lukujen vaihteessa, kun Tōkaidō-rautatielinja kiersi sen kautta ennen Tannan tunnelin valmistumista. Myöhemmin siitä on tullut yksi Fujille suuntautuvan vuorikiipeilyn tukikohdista. Kaupunkioikeudet Gotenba sai vuonna 1955, kun Gotenban maaseutukaupunkiin liitettiin neljä kyläkuntaa. Kaupungissa toimii monenlaisia matkailupalveluja golfkentistä hiihtokeskuksiin. Sinne on sijoittunut myös paino- ja hienomekaanista teollisuutta, autonosien valmistusta ja huonekalujen tuotantoa. Maaseutualueilla harjoitetaan riisin ja kasvisten viljelyä sekä maitokarjan ja kanojen kasvatusta. Kaupungin alueesta noin yksi kolmasosa on Japanin itsepuolustusvoimien käytössä pääosin harjoitusalueena.
Fujivuoren lisäksi Gotenban nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Otainain laavapuutarha, Komakado-kazaanan luola ja Gotenban rauhanpuisto. Osa kaupungin alueesta kuuluu Fuji-Hakone-Izun kansallispuistoon. Gotenbaa palvelee JR Tōkain Gotenba-linja.
Rantahuulikala

Rantahuulikala ("Symphodus melops") on huulikalojen (Labridae) heimoon kuuluva pääasiassa lauhkeissa merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Rantahuulikala on tavallisesti 20 senttimetrin mittainen. Maksimissaan se voi kasvaa 28 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on sivuiltaan huomattavasti litistynyt ja korkea. Koiraat ovat väritykseltään sinisiä ja vihreitä, naaraat ruskeita ja keltaisia tai pelkästään ruskeita. Rantahuulikalalla on kylkiviivallaan 32–36 suomua. Lajin pää on pyöreän muotoinen ja lyhyt. Kuono on terävä. Selkäevät ovat yhteenkasvaneet, mutta eri osat erottuvat silti toisistaan. Etuosassa on 14–17 piikkiruotoa ja takaosassa 8–10 haarautunutta nivelruotoa. Peräevän kolme ensimmäistä ruotoa ovat piikkiruotoja ja loput 8–11 haarautuneita nivelruotoja.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Rantahuulikalaa tavataan Atlantin valtameren itärannikkoa pitkin Norjan keskiosista ja Färsaarilta länteen Britteinsaarille. Etelässä se on levinnyt Azoreille, Välimerelle ja aina Länsi-Afrikkaan asti. Tavallisesti laji elää kivi- ja hiekkapohjilla, meriajokkaiden yllä tai riutoilla korkeintaan 30 metrin syvyydessä. Talvet se viettää kesiä syvemmissä vesissä.
Ravinto ja elintavat.
Rantahuulikalan ravintoa ovat nilviäiset, polyyppieläimet, sammaleläimet, madot ja erilaiset äyriäiset. Sen kutu tapahtuu loppukeväällä ja kesällä. Koiras kokoaa pallomaisen pesän levistä, mihin naaras munii noin 1 500 mätimunaansa. Koiras vartioi munia niiden alkionkehityksen aikana. Poikaset ovat kuoriutuessaan 2,5–3 millimetrin mittaisina. Nuoret rantahuulikalat voivat toimia puhdistajakaloina, minkä vuoksi lajia käytetään joskus kalankasvattamoissa poistamassa loisia lohista ja muista kaloista.
Plouider

Plouider on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee departementin pohjoisosassa Atlantin valtameren rannalla. Kunnan läpi virtaavat Quillimadec-joki ja Flèche-joki. Plouiderin naapurikunnat ovat Lesneven, Saint-Frégant, Kernouës ja Guissény. Kunnan pormestarina on toiminut René Paugam vuodesta 2014 lähtien.
Plouiderin kunnan väkiluku oli vuoden 2017 väestönlaskennassa. Kunnan pinta-ala on 23,63 neliökilometriä.
Iranin Pasteur-instituutti

Iranin Pasteur-instituutti (; , IPI; ) on Iranin pääkaupungissa Teheranissa toimiva biolääketieteellinen tutkimus-, tuotanto- ja koulutuslaitos, joka toimii kansanterveyden parissa. Sillä on tärkeä asema Iranin rokotetutkimuksessa ja -tuotannossa sekä infektiosairauksien leviämisen rajoittamisessa. IPI on tuottanut esimerkiksi isorokko-, kolera-, BCG- ja rekombinoitua hepatiitti B-rokotetta. Laitos Pasteur-instituuttien verkostoon kuuluvista runsaasta 30:stä tutkimuslaitoksesta. 
Tutkimuslaitoksella on tutkimuskeskukset Amolissa ja Hamadanissa. 
Iranin Pasteur-instituutin tarve oli tullut ilmi vuosien 1918-1919 influenssapandemian tapettua satojatuhansia Persian tuolloisesta noin kymmenestä miljoonasta asukkaasta. Tästä syystä Iranin ulkoministeri Firuz Mirzā Noṣrat-al-Dawla, joka johti vuonna 1919 Persian delagaatiota Pariisin rauhankonferenssissa, otti yhteyttä Pasteur-instituuttiin tytärinstituutin perustamiseksi toimimaan Persian kansanterveydellisten haasteiden parissa. Tehdyn sopimuksen seurauksena vuonna 1920 ranskalainen bakterologi Joseph Mesnard (1860-1950) tuli vuonna 1920 Teheraniin tutkimuslaitosta perustamaan ja toimimaan sen ensimmäisenä johtajana. Pariisin Pasteur-instituutti avattiin virallisesti 10. elokuuta 1921.
Valittu kansa (kappale)

Valittu kansa on Antti Tuiskun kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä Tuiskun samannimiseltä albumilta 5. helmikuuta 2020. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Tuiskun itsensä lisäksi Jurek, Aku Rannila ja Saara Törmä. Kappale nousi listaykköseksi Suomen virallisella singlelistalla.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Toni Karén ja tuotti Elias Koskimies. Videolla Tuisku nähdään hengellisenä johtajana, ratsastamassa härällä hämmentyneen Jeesuksen kanssa ja makaamassa alasti seuraajiensa öljyttävänä. Vaikka kappaleesta on tunnistettavissa hengellistä tunnusmerkistöä, Tuisku itse on kertonut kappaleen ja videon olevan ennemmin parodia hänestä itsestään sekä tähtikultista yleensä.
Janita Autio

Janita Karoliina Autio (s. 2. toukokuuta 1993 Pattijoki) on suomalainen valokuvaaja ja sosiaalisen median vaikuttaja. Hän kuvaa julkisuuden henkilöitä ja tekee yritysmarkkinointia. 
Ura.
Valokuvaus.
Autio kiinnostui valokuvaamisesta lukiossa. Kuvaamataidon opettaja auttoi oman näyttelyn pystyttämisessä Raaheen. Valokuvaajana Autio on itseoppinut.
Autio muutti vuonna 2015 Helsinkiin. Aluksi Autio kuvasi artistien ja muotibloggaajien asukuvia. Kuvattavina olivat esimerkiksi räppärit Mikael Gabriel ja Seksikäs-Suklaa. Hän perusti oman toiminimen, joka myöhemmin muuttui osakeyhtiöksi Janita Autio Oy. Toiminimen perustamisen jälkeen kuvatilauksia alkoivat lähettää myös yritykset mainos- ja muotikuvia varten.
Vuonna 2016 Autio oli Suomen suosituimpia ja kysytyimpiä valokuvaajia. Hän kuvasi esimerkiksi Lauri Tähkän levynkannen. Autio otti kuvat myös Mikael Gabrielin vuonna 2017 ilmestyneeseen "Himmee"-nimiseen valokuvakirjaan, joka käsitteli hänen samannimistä kiertuettaan.
Aution ottamat kuvat alkoivat levitä sosiaalisessa mediassa nopeasti, ja pian suomalaiset bloggaajat palkkasivat hänet kuvaajakseen New Yorkissa järjestettyyn blogigaalaan. Myöhemmin hän on kuvannut esimerkiksi Kim Kardashiania ja Asap Rockya.
Autio kuvaa enimmäkseen henkilö-, muoti- ja tunnelmakuvia. Muotia Autio on kuvannut New Yorkin lisäksi muun muassa Berliinissä. Hän on kuvannut sisältöä esimerkiksi Marimekon, Lumenen, Zalandon, Instrumentariumin, H&amp;M:n ja Samsungin sosiaaliseen mediaan ja kampanjoihin, mutta hän tekee kaupallista yhteistyötä myös omassa sosiaalisessa mediassaan. Vuonna 2020 Autio sai oman valokuvanäyttelyn H&amp;M:n showroomilla. 
Aution kesällä 2022 Ruisrockissa ottama kuva Suomen pääministeri Sanna Marinista levisi laajasti sosiaalisessa mediassa. Kuva keräsi paljon huomiota myös ulkomailla.
Muu toiminta.
Valokuvaamisen lisäksi Autio kirjoittaa blogia ja ylläpitää omia sekä yhteistyöyritystensä sosiaalisen median tilejä. Instagramissa hän julkaisee muotiin ja valokuvaukseen liittyviä kuvia. Aution Instagram-tilillä oli heinäkuussa 2022 yli 40 000 seuraajaa. 
Vuonna 2017 Autio oli mukana kuvaamassa, tviittaamassa ja tubettamassa Ylelle Eurovision laulukilpailusta Kiovasta.
Autio ja Arttu Mustonen alkoivat vuonna 2020 julkaista Toivottomat sinkut -nimistä podcastia. Autio valittiin vuoden 2022 Tubeconissa vuoden Instagram-vaikuttajaksi.
Autio julkaisi vuonna 2021 oman kenkämallistonsa yhdessä kenkämerkki Vamskon kanssa.
Elokuussa 2022 julkisuuteen levisi yksityisjuhlissa kuvattu video, jossa muun muassa pääministeri Marin tanssii musiikin tahdissa. Video oli alkujaan peräisin Aution yksityiseltä, rayharautio-nimiseltä Instagram-tililtä.
Yksityiselämä.
Autio on kotoisin Pohjois-Pohjanmaan Pattijoelta. Autio on 14-lapsisen perheen esikoinen: hänellä on yhdeksän siskoa ja neljä veljeä. Hänen juurensa ovat vanhoillislestadiolaisuudessa, mutta hän on sittemmin irtautunut siitä näkemyserojen vuoksi. Hän on kuitenkin kertonut saaneensa lestadiolaisuudesta hyvän arvopohjan.
Predeterminismi

Predeterminismi on todellisuutta mieltävä filosofian näkökulma. Sen mukaan kaikki on esimerkiksi kohtalon tai Jumalan ennalta määräämää.
Pauanne (yhtye)

Pauanne on kolmen helsinkiläismuusikon perustama yhtye. Yhtye esittää säveltämäänsä kansanmusiikkia, joka pohjautuu suomalaisiin arkistonauhoihin. Pauanteen muodostavat Kukka Lehto, Tero Pennanen sekä Janne Haavisto. Yhtye perustettiin vuonna 2016.
Etnogaalassa 2019 yhtye palkittiin vuoden tulokkaana. Trion esikoisalbumi julkaistiin huhtikuussa 2019 Nordic Notes -levy-yhtiön kautta. Emma-gaalassa 2020 yhtye sai albumista vuoden etno -palkinnon.
Luettelo Tikkurila-festivaalin esiintyjistä

Tämä on luettelo Tikkurila-festivaalin esiintyjistä vuosittain. Lopussa on taulukko useimmin esiintyneistä artisteista.
2014.
Ensimmäisenä vuonna tapahtumassa oli 45 esiintyjää.
Perjantai 1. elokuuta
Lauantai 2. elokuuta
Sunnuntai 3. elokuuta
2015.
Toisena vuonna tapahtumassa oli 22 esiintyjää.
Perjantai 24. heinäkuuta
Lauantai 25. heinäkuuta
2016.
Kolmantena vuonna esiintyjiä oli 16.
Perjantai 22. heinäkuuta
Lauantai 23. heinäkuuta
2017.
Neljäntenä vuonna esiintyjiä oli 16.
Perjantai 21. heinäkuuta
Lauantai 22. heinäkuuta
2018.
Viidentenä vuonna esiintyjiä oli 16.
Perjantai 20. heinäkuuta
Lauantai 21. heinäkuuta
2019.
Kuudentena vuonna esiintyjiä oli 24.
Torstai 11. heinäkuuta
Perjantai 12. heinäkuuta
Lauantai 13. heinäkuuta
2020.
Vuoden 2020 tapahtuma peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Esiintyjiä julkistettiin 22.
Torstai 9. heinäkuuta
Perjantai 10. heinäkuuta
Lauantai 11. heinäkuuta
2021.
Seitsemäntenä vuonna esiintyjiä oli 24.
Torstai 22. heinäkuuta
Perjantai 23. heinäkuuta
Lauantai 24. heinäkuuta
2022.
Kahdeksantena vuonna esiintyjiä oli 24.
Torstai 21. heinäkuuta
Perjantai 22. heinäkuuta
Lauantai 23. heinäkuuta
2023.
Yhdeksäntenä vuonna esiintyjiä oli 24.
Torstai 20. heinäkuuta
Perjantai 21. heinäkuuta
Lauantai 22. heinäkuuta
2024.
Kymmenentenä vuonna esiintyjiä oli 24.
Torstai 18. heinäkuuta
Perjantai 19. heinäkuuta
Lauantai 20. heinäkuuta
2025.
11. vuonna esiintyjiä oli 21.
Torstai 17. heinäkuuta
Perjantai 18. heinäkuuta
Lauantai 19. heinäkuuta
Pauanne (albumi)

Pauanne on Pauanne-nimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2019 saksalaisen Nordic Notes -levy-yhtiön kautta. Albumi julkaistiin Suomessa 1. huhtikuuta 2019 ja Euroopassa 15. toukokuuta 2019.
Pauanne palkittiin albumista vuoden etno -palkinnolla Emma-gaalassa 2020.
Mika Tommola

Mika Tommola (s. 13. marraskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen toimittaja, joka tunnetaan varsinkin MTV3:n "Kymmenen Uutisten" loppukevennyksistä. 
Elämä ja ura.
Tommola valmistui ylioppilaaksi Helsingin Saksalaisesta koulusta ja opiskeli journalistiikkaa Svenska social- och kommunalhögskolanissa. Hän aloitti kesätoimittajana MTV:llä vuonna 1984. Hän työskenteli ulkomaantoimittajana vuodesta 1990, mutta siirtyi kotimaantoimitukseen 1990-luvun lopulla. Tommola on työskennellyt myös stuerttina Finnairilla. 
Tommolan isä oli ulkomaankirjeenvaihtaja ja uutistenlukija Esko Tommola.
Tommolan vaimo on lehtitietojen mukaan hakenut avioeroa heinäkuussa 2025. Hän on hakenut avioeroa myös aiemmin, vuosina 2023, 2022, 2012 ja 2008, mutta ne ovat peruuntuneet.
Pahoinpitelytuomio.
Lokakuussa 2024 sekä Tommola että hänen vaimonsa tuomittiin toistensa kahdesta pahoinpitelystä sakkorangaistuksiin, Tommolalle tuomittiin 60 ja vaimolle 40 päiväsakkoa. Pahoinpitelyt olivat tapahtuneet vuosina 2022 ja 2023 puolisoiden välisten riitojen yhteydessä. Tuomiot ovat lainvoimaiset.
Ponkalahti

Ponkalahti () on Karjalan tasavallan Kostamuksen kaupunkipiirissä sijaitseva kylä, joka on yksi Vienan runokylistä. Lönnrotin aikaan kylä oli pieni (4-5 taloa), mutta vuoden 1905 väestönlaskennan mukaan siellä oli 19 taloa ja 92 asukasta. 1970-luvulla Ponkalahti tuhottiin osana perspektiivittömien kylien likvidointia, ja siellä asuu nykyisin vain yksi asukas.
1900-luvun alussa kylään perustettiin koko Vienan Karjalan ensimmäinen kansankielinen kiertokoulu, joka kuitenkin pian suljettiin "tsaarinvallalle vihamielisenä", koska opetuskielenä ei käytetty venäjää. 
Kalevalan kokoaja Elias Lönnrot kävi kylässä neljännellä runonkeruumatkallaan. Myöhempiä kylässä vierailleita runonkerääjiä ovat olleet mm. Aksel Berner vuonna 1872, Axel August Borenius vuonna 1877 ja Samuli Paulaharju vuonna 1915.
Pirttilahti

Pirttilahti on Vienan Karjalassa sijaitseva kylä, joka on yksi Vienan runokylistä. Kylässä vierailleita runonkerääjiä ovat olleet mm. Anders Johan Sjögren vuonna 1825 ja Elias Lönnrot vuonna 1833. Mahdollisesti Lönnrotin neljännellä keruumatkalla tapahtuneen epäonnistuneen laulattamisyrityksen vuoksi vain harva runonkerääjä kävi kylässä; D. E. D. Europaeuksen vuodenvaihteessa 1845-46 tapahtuneen vierailun jälkeen seuraava runonkerääjä oli Heikki Meriläinen vasta 1880-luvulla.
Pirttilahden kylä jakautuu kahteen osaan, joista toisen muodostaa varsinainen kylä ja toisen Taipaleen asutus. Eräs Taipaleessa sijaitseva talo on ainoa läntisen Vienan runokylissä säilynyt rakennus, jossa asuinsijat ja karjasuojat ovat vielä saman katon alla, ja siellä on vieraillut jopa Viron presidentti Lennart Meri.
Jatkosodan aikana kylän väki ei ehtinyt evakkoon, ja suomalaiset miehittäjät pääsivät keräämään runoja ja suorittamaan muuta tutkimustyötä. Tuolloin kylässä asui myös Ontrei Malisen pojanpojan Iivana Jyrkisen tytär Okahvie Antipin, jolta saatiin toisinto harvinaisesta "Väinämöisen tuomio"-runosta. Kuten muutkin runokylät, Pirttilahti tuhottiin 1970-luvulla osana perspektiivittömien kylien likvidointia, ja kaikki asukkaat pariakymmentä eläkeläistä lukuun ottamatta pakotettiin muuttamaan muualle. Hankalien kulkuyhteyksien vuoksi Pirttilahden uudelleenasuttaminen ei alkanut samaan aikaan muiden autioituneiden runokylien kanssa, mutta kulttuurimatkailun kohteeksi se tuli heti laulumaiden avauduttua.
Neljä paholaista

Neljä paholaista (, rinnakkaisnimeltään "Punaiset taiteilijat") on vuonna 1911 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Robert Dinesenin ja Alfred Lindin ohjaaman sirkusdraaman pääosia esittävät Dinesen ja Edith Buemann Psilander.
Juoni.
Fritz ja Adolphe myydään lapsina isä Cecchille, joka kouluttaa heistä kiertäviä esiintyjiä. He kasvavat kahden tytön, Aiméen ja Louisen kanssa aikuisiksi ja perustavat Cecchin kuoltua huimapäisen sirkusryhmän nimeltä Neljä paholaista. Fritz solmii suhteen kreivitär Tauben kanssa eikä huomaa häneen rakastunutta Aiméeta. Epätoivoinen tyttö päättää kostaa, ja Neljän paholaisen trapetsiesitys päättyy tragediaan.
Tuotanto, teemat ja vastaanotto.
Kinografenin tuottama "Neljä paholaista" perustuu tanskalaisen kirjailijan Herman Bangin samannimiseen kertomukseen. Elokuvan varsinaisena ohjaajana voidaan pitää kuvaaja Alfred Lindiä, kun taas Robert Dinesen lienee vastannut näyttelijäryhmän työskentelystä. Lind vilahtaa kuvassa Alfred Hitchcockin tapaan sirkuksen sähkömiehenä.
"Neljä paholaista" oli ensimmäinen sirkusaiheinen pitkä elokuva. Sen aineksia ovat rakkaustarina, voimakkaat tunteet ja onnettomuuteen päättyvät jännittävät sirkusesitykset. Elokuvan suurin ansio on Lindin kameratyö, joka vangitsee sirkuksen ilmapiirin ja esittää dramaattisen tarinan vaihtelevien kuvakulmien, lähikuvien ja leikkauksen avulla. Kuvakieleltään "Neljä paholaista" oli ajalleen poikkeuksellisen moderni.
Elokuva oli suuri yleisömenestys Tanskassa ja ulkomailla. Tuotantoyhtiö Kinografen rakensi sen tuloilla suuren elokuvastudion, mutta ei onnistunut uusimaan menestystään. Alfred Lind jatkoi sirkuselokuvien sarjaa muun muassa seuraavana vuonna ohjaamallaan "Lentävällä sirkuksella".
”Elävien kuvien kuningattareksi” ristitty "Neljä paholaista" saapui marraskuussa 1911 Helsingin Scala-teatteriin, jossa sitä esitettiin ”täysille saleille” kahden viikon ajan. Elokuvassa oli poikkeuksellisesti myös suomen- ja ruotsinkieliset välitekstit. Turkulaisen "Uuden Auran" mukaan kyseessä oli ”mieltä järkyttävä, erinomaisesti näytelty sirkusdraama, joka jättää katsojaan kauan pysyvän muiston”.
Elokuva on nähtävissä Tanskan elokuva-arkiston mykkäelokuvasivustolla.
Tarinoita hyveiden kirjasta

Tarinoita hyveiden kirjasta (alkuperäiseltä nimeltään Adventures from the Book of Virtues) on yhdysvaltalainen 39-osainen piirrossarja, joka perustuu William Bennettin kirjoihin "The Book of Virtues: A Treasury of Great Moral Stories" ja "The Children's Book of Virtues". Sarjan ovat tuottaneet KCET ja PorchLight Entertainment. Se esitettiin alun perin vuosina 1996–2000. Sarja kertoo kahdesta ihmislapsesta Zachista ja Anniesta ja heidän eläinystävistään, joilta he oppivat erilaisia elämän opetuksia. Opetukset näytetään katsojille animaationa ja ne perustuvat Raamatun tarinoihin, satuihin, faabeleihin, mytologiaan ja kansansatuihin eri kulttuureista. Suomessa sarjaa on esitetty 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa.
Michael McKeegan

Michael Robert McKeegan (s. 23. maaliskuuta 1971 Larne, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilaisen Therapy?-yhtyeen basisti ja taustalaulaja. Hän on ollut mukana yhtyeessä sen alusta vuodesta 1989 alkaen. Hän aloitti musiikin yhdessä veljiensä kanssa Evil Priest -nimisessä yhtyeessä, josta hänelle jäi lempinimi "Evil Priest."
McKeegan soittaa Warwickin bassoa ja käyttää Warwickin vahvistimia. 
Therapy?
Vuonna 1989 McKeeganin ollessa vielä koulussa, hänen luokkakaverinsa Fyfe Ewing antoi McKeeganille neljä kappaletta sisältävän, "Thirty Seconds of Silence" -nimisen demokasetin, jonka hän oli nauhoittanut Andy Cairnsin kanssa. McKeegan piti kuulemastaan niin paljon, että hän liittyi Therapy?:n basistina ja nauhoitti pian ensimmäisen oman demonsa yhtyeelle; toinen neljän kappaleen demokasetti, nimeltään "Meat Abstract." 
Tähän päivään mennessä McKeegan on nauhoittanut 15 studioalbumia, kaksi kokoelma-albumia ja useita EP-julkaisuja. Cairnsin lisäksi McKeegan on yhtyeen ainoa alkuperäisjäsen. 
Sivuprojektit.
Myöhäisellä 1990-luvulla McKeegan liittyi Belfastilaiseen yhtyeeseen Sons of Massey. Yhtyeen muita jäseniä olivat veljensä Charlie McKeegan, rummut; Robyn G. Shields, laulu ja kitarat; ja Paul Kinghan, kitara. Yhtye esiintyi Pohjois-Irlannissa ja nauhoitti demon Einstein Studioilla County Antrimissa.
Marraskuussa 2014 McKeegan ja Andy Cairns nauhoittivat 15 kappaletta projektille East Antrim Belfastissa Start Studiolla. Projektissa olivat mukana pohjois-irlantilaiset muusikot Robyn G. Shields, Desert Hearts, Brian Coney, LaFaro ja Goons. Levyä ei ole vielä julkaistu. 
Vuonna 2017 McKeegan, Rory McGeown, Willy Mundel perustivat yhtyeen Haunch. Yhtyeen debyyttialbumi "Lay My Bones Beside The Others" julkaistiin 26. tammikuuta 2018.
Top Wing

Top Wing on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2017.
Lähtökohta.
Lintujen asuttamalla saarella Big Swirl Island, "Top Wing" seuraa neljää innokasta nuorta lintua - Swift, Penny, Brody ja Rod - jotka työskentelevät yhdessä Top Wing Academyssa uusina kadetteina ansaitakseen siipiään auttamalla yhteisöä. Kadetit osallistuvat mentorin Speedy avulla eri tehtäviin pelastustaidoissaan ja auttavat myös apua tarvitsevia oppimalla tärkeitä oppitunteja.
Kaucminden kartano

Kaucminden kartano () on kartano historiallisella Zemgalen alueella Latviassa.
Historia.
Kartanon ensimmäiset osat on rakennettu noin vuonna 1459. Sitä on jälleenrakennettu 1780-luvulla kreivi Peter Ludwig von der Pahlenin toimesta, talon suunnittelijana toimi jälleenrakennuksen aikana tanskalainen arkkitehti Severin Jensen. Kartanoa on rakennettu eri aikakausina rakennusta jatkamalla ja rakenteita yhdistelemällä, ja se valmistui kokonaisuudessaan vuonna 1912. Rakennus on puolikuunmuotoinen ja kompleksia kutsutaan "Kaucminden palatsiksi". Kartano toimi aikanaan Von der Pahlen-suvun asuinpaikkana, Peter Ludwigin toimiessa kenraalikuvernöörinä. Vuoden 1920 maareformiin saakka kartano pysyi Pahlen-suvun omistuksessa. Ennen toista maailmansotaa kartanossa toimi mm. taloustieteellinen instituutti vuosina 1923-1943 sittemmin rakennus on toiminut sairaalana, päiväkotina ja maatalousoppilaitoksena. Kaucminden kartano on ollut historiallisesti merkittävä rakennus ja se on luokiteltu kansalliseksi kulttuuriperintökohteeksi vuonna 1998.
Rapsodia Paganinin teemasta

Sergei Rahmaninovin rapsodia op. 43 on vuodelta 1934 ja samalla viimeinen teos, jossa säveltäjä käyttää pianoa instrumenttina. 
Sävellyksen inspiraationa on Niccolo Paganinin viulukapriisi numero 24. Myös Franz Liszt ja Johannes Brahms tekivät siitä sovituksia, mutta Rahmaninov toi mukaan orkesterin.
Rahmaninovin teoksessa on 24 muunnelmaa 24. kapriisista.
Plymouthin siirtokunta

Plymouthin siirtokunta () oli Englannin kuningaskunnan Pohjois-Amerikassa nykyisen Massachusettsin alueella sijainnut siirtokunta vuosina 1620–1691. Siirtokunnan pääkäupunkina toimi Plymouthin kylä.
Siirtokunnan perustivat Euroopasta uskonnollista vainoa pakeneet puritaanit. Plymouth ja Jamestown olivat englantilaisten ensimmäiset onnistuneet siirtokunnat Pohjois-Amerikassa. Plymouth lakkasi olemasta vuonna 1691, jolloin siirtokunta liitettiin Massachusetts Bayn provinssiin.
James H. Doolittle

James Harold "Jimmy" Doolittle (14. joulukuuta 1896 – 27. syyskuuta 1993) oli yhdysvaltalainen kenraali ja lentämisen edelläkävijä. Hän teki useita aikalaisekseen erityisen pitkiä lentoja, voitti lentokisoja ja auttoi kehittämään mittariston varaista lentämistä.
Doolittle opiskeli Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä, valmistuen taiteiden kandidaatiksi vuonna 1922. Edelleen vuonna 1925 hän valmistui ilmailun tohtoriksi Massachusetts Institute of Technology:stä (MIT). Hän toimi lento-opettajana ensimmäisen maailmansodan aikana ja oli reservin upseerina Yhdysvaltain ilmavoimissa, josta hänet kutsuttiin takaisin aktiiviseen palvelukseen toisen maailmansodan aikana. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain korkein sotilasansiomitali Medal of Honor henkilökohtaisista saavutuksistaan johtajana Doolittlen iskussa, jossa Yhdysvallat suoritti pitkänmatkan kostoiskun lentopommituksin Japania vastaan 18 huhtikuuta 1942, neljä kuukautta Pearl Harborin iskun jälkeen. Onnistunut hyökkäys toimi moraalin nostattajana yhdysvaltalaisten joukkojen keskuudessa, minkä vuoksi Doolittlea pidettiin sankarina. Hän osallistui monien mittarilentämisen kannalta keskeisten ja edelleen käytössä olevien laitteiden, kuten hyrrävakautettujen lennonvalvontamittareiden, kehittämiseen.
Doolittle ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hän komensi 12. ilmavoimia Pohjois-Amerikassa, 15. ilmavoimia Välimerellä ja 8. ilmavoimia Euroopassa. Toisen maailmansodan jälkeen hän eläköityi ja virallisesti erosi ilmavoimista, mutta pysyi edelleen monien asioiden teknisenä asiantuntijana. Hänet ylennettiin kenraaliksi 26 vuotta eläköitymisen jälkeen.
Edith Buemann Psilander

Edith Josephine Buemann Psilander (16. toukokuuta 1879 Kööpenhamina – 2. tammikuuta 1968 Gentofte) oli tanskalainen näyttelijä.
Edith Groth syntyi kauppiaan perheeseen. Hän kävi Kuninkaallisen teatterin baletti- ja draamakoulun ja työskenteli näyttelijänä Folketeatretissa, Casinossa ja Frederiksbergin teatterissa nimellä Edith Buemann.
Buemann näytteli Nordisk Filmin ja Kinografenin elokuvissa vuodesta 1909. Niistä muistetaan parhaiten Aiméen rooli "Neljässä paholaisessa" vuonna 1911. Samana vuonna hän meni naimisiin Valdemar Psilanderin kanssa. Buemann Psilander erosi näyttelijämiehestään vuonna 1916 ja lopetti samoihin aikoin myös elokuvauransa. Hän työskenteli teatterissa vuoteen 1930 saakka.
Kinografen

Kinografen oli vuonna 1906 perustettu tanskalainen elokuvayhtiö.
Alexander Christianin ja Peter Elfeltin perustama Kinografen omisti samannimisen elokuvateatterin ja harjoitti elokuvien vuokrausta. Se aloitti elokuvien tuotannon vuonna 1910 ja sai kansainvälistä menestystä "Neljällä paholaisella" vuonna 1911. Oman studion rakentaneen yhtiön pääohjaajana työskenteli sensaatiomaisiin melodraamoihin erikoistunut Einar Zangenberg.
Kinografenin elokuvatuotanto päättyi vuoden 1918 tienoilla, minkä jälkeen se toimi levitysyhtiönä. Nordisk Films osti saksalaisen UFA:n haltuun joutuneen yhtiön vuonna 1922.
Autiojoki

Autiojoki voi tarkoittaa muiden muassa seuraavia:
Ellen Nordenstreng

Ellen Augusta Nordenstreng, o.s. "Lindhult" (1. heinäkuuta 1859 Göteborg – 31. lokakuuta 1950) oli ruotsalainen opettaja ja puutarha-alan tietokirjailija.
Nordenstrengin vanhemmat olivat konsistorinotaari, filosofian tohtori Hans August Lindhult ja Emma Charlotta Tengberg. Hän valmistui Kjellbergin seminaarista Göteborgista 1886, suoritti ylioppilastutkinnon 1887, valmistui filosofian kandidaatiksi 1893 ja 1894. Nordenstreng toimi opettajana Kjellbergin tyttökoulussa Göteborgissa 1886–1887, sihteerinä Uppsalan yliopiston naisopiskelijoiden yhdistyksessä 1892–1897. Hän oli Stocklholms Dagbladin puutarhataiteen ulkomaanstipendiaatti 1913. Hän julkaisi lehdissä esseitä ja artikkeleita filosofisista, esteettisistä ja puutarhakysymyksistä ja useita puutarhanhoitoa käsitteleviä kirjoja, joista yksi on suomennettu.
Nordenstrengin puoliso oli vuodesta 1903 suomalaissyntyinen rotuteoreetikko, filosofian lisensiaatti Rolf Nordenstreng.
Anton Chigurh

Anton Chigurh (/ʃɪˈɡɜːr/) on kuvitteellinen hahmo ja pääantagonisti Cormac McCarthyn romaanissa "Menetetty maa" (2005), sekä elokuvassa "Menetetty maa" (2007), jossa häntä näyttelee Javier Bardem. Bardem sai roolistaan parhaan miessivuosan Oscar-, Golden Globe-, Bafta- ja SAG-palkinnon.
Belgialaisen psykiatrin Samuel Leistedtin tutkimusryhmä kartoitti elokuvia sen perusteella, missä on onnistunein psykopaattisen hahmon kuvaus. Kolme onnistuneinta olivat: Anton Chigurh elokuvassa "Menetetty maa", Hans Beckert elokuvassa "M – kaupunki etsii murhaajaa" ja Henry elokuvassa "Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja".
"Empire"-lehti listasi Chigurhin sadan parhaan elokuvahahmon joukkoon, jossa hän oli sijalla 46.
Dolgoje (järvi Bolgatovan pitäjässä Opotškan piirissä)

Dolgoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Järven nimi "ozero Dolgoje" merkitsee pitkää (″Pitkäjärvi″), millä todennäköisesti viitataan järven pitkänomaiseen muotoon. Velikajan valuma-alueella on muitakin Dolgoje-järviä kuin tämä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa.
Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 0,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 47 hehtaaria. Järven kapeus korostuu etenkin sen eteläpäässä, jossa suurin leveys on noin 150 metriä. Järven keskisyvyys on 3 metriä, mutta syvänteessä on 5 metriä vettä. Järvi on nykyään metsäinen järvi, vaikka aikoinaan sen ympärillä oli viljelytiloja. Sen kaakkoispuolella sijaitsee pieni Lahovon () kylä, jonka kautta kulkee pohjois-etelä-suuntainen pikkutie. Järven koillispuolella on puolen kilometrin päässä Šapkino (), jonka kautta kulkee Kudeverin () ja Duhnovon () välinen pikkutie. Tiet risteävät heti järven pohjoispuolella.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, pasuri, suutari, karppi, ruutana ja mutakala sekä Rutilus-suvun kaloja ja varsin yleinen rapu. Järven rannat ovat soistunutta metsämaata, jota rikkovat pienten niittyjen saarekkeet. Rannoilla on hiekkarantoja, joissa hiekan joukossa on myös kiveä ja soraa. Järven pohja on mutainen.
Vesistösuhteita.
Dolgoje sijaitsee Aloljan valuma-alueella. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Dolgoje sijaitsee Aloljan valuma-alueen rajalla, ja sen länsipuolella järvet laskevat Kudkaa pitkin ja pohjoispuolella Šestiä pitkin Velikajaan. Järven valuma-alueen koko on 1,3 neliökilometriä, ja sen noin neljä kilometriä pitkä laskuoja alkaa järven eteläpäästä, josta se virtaa kaakkoon päin kahden pienen Glazovskoje-järven () kautta Aloljaan.
Lamminniemen kappeli

Lamminniemen kappeli on Puumalan seurakunnan omistama kappeli Ruokotaipaleessa, Hurissalossa, Puumalassa. Kappelin pihamaalla on hautausmaa. 
Kappeli on valmistunut syksyllä 1970. Hautausmaa on perustettu jo vuonna 1952.
Kappelin tilavuus on 650 m3 ja lattiapinta-alaa on noin 140 m2. Kirkkosalin lisäksi kappelissa on eteishuone, omaistenhuone ja pieni sakaristo. Istumapaikkoja on yli 70. Kappelin rakentaminen maksoi 50 000 markkaa.
Ensimmäisenä hautausmaahan on haudattu 1. tammikuuta 1956 Eveliina Piskonen Kyllölästä. Ensimmäiseksi avioliittoon vihityt olivat Matti Hämäläinen Ollilankylästä Puumalasta ja Anja Hämäläinen Savonlinnasta 2. syyskuuta 1972.
Englanninkielinen kirjallisuus

Englanninkielinen kirjallisuus tarkoittaa kaikkea englannin kielellä kirjoitettua proosaa, runoutta ja näytelmiä. Englanninkielistä kirjallisuutta on julkaistu paljon etenkin englanninkielisissä länsimaissa kuten Britteinsaarilla eli Englannissa, Skotlannissa, Walesissa ja Irlannissa sekä Yhdysvalloissa, Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Myös moni afrikkalainen kirjailija esimerkiksi Etelä-Afrikassa ja Nigeriassa on kirjoittanut englanniksi.
Varhaisin englanninkielinen kirjallisuus on peräisin Britteinsaarilta 600-luvulta. Englanninkielisen kirjallisuuden varhaisten vuosisatojen merkittävimpiä kirjailijoita olivat esimerkiksi Geoffrey Chaucer ja William Shakespeare. Uudella ajalla moni muukin englanninkielinen kirjailija on noussut maailmanmaineeseen. Vuosien 1901–2017 välillä englanninkieliset kirjailijat ovat voittaneet 29 Nobelin kirjallisuuspalkintoa, mikä on yli kaksinkertainen määrä mihinkään toiseen kieleen verrattuna.
Englanniksi on kirjoitettu suhteellisen paljon esimerkiksi matkakirjallisuutta, mutta myös esimerkiksi elämäkerrat, historialliset romaanit, lastenkirjallisuus, fantasiakirjallisuus, esseet ja aikakausjulkaisut ovat kirjallisuuden tyylilajeista laadullisesti suhteellisen merkittävästi edustettuina.