tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tomusta ja tuhkasta

Tomusta ja tuhkasta on Kotiteollisuuden neljäs albumi. Se nousi albumilistan sijalle 39, mikä oli Kotiteollisuuden ensimmäinen listasijoitus albumilistalla. Levyn ensimmäinen singlejulkaisu, avausraita ”Jos sanon” valittiin Rumban lukijaäänestyksessä vuoden biisiksi. Levyn yhdestoista kappale ”Selkä taittuu” on ns. piiloraita, josta ei ole mainintaa levyn kansilehdessä. 
Kappaleet.
Kaikki sanoitukset Jouni Hynynen. Sovitukset Kotiteollisuus, ellei toisin mainita.
Singlet.
"Jos sanon".
Ilmestyi vuonna 2000.
"Kädessäni".
Ilmestyi 24. marraskuuta 2000. Sisältää myös musiikkivideon kappaleesta "Jos sanon".
Lain nimessä

Lain nimessä () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jossa seurataan poliiseja työssään. Sarja on yksi Yhdysvaltojen pisimpään esitetyistä televisio-ohjelmista, sillä sen ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 11. maaliskuuta 1989. Sarjaa on tuotettu yli 1 100 jaksoa. Sen katsotaan edustavan ensimmäisiä tositelevisiotyylin ohjelmia. Sarjan alkuperäinen idea on peräisin John Langleyltä ja Malcolm Barbourilta.
Sarjaa esitettiin alun perin Foxilla. Vuonna 2013 se siirtyi Spike TV -maksukanavalle (myöhemmin Paramount Network). Sarja lopetettiin vuonna 2020 George Floydin kuoleman ja sitä seuranneiden levottomuuksien johdosta. Sarjaa kritisoitiin muun muassa propagandistisesta sävystä ja siitä, että se esittää poliisit yksipuolisesti "hyviksinä".
Syksyllä 2021 ohjelma teki paluun Fox Nation -suoratoistopalvelussa.
Ohjelmassa on seurattu poliisien työtä yli 140 kaupungissa ympäri Yhdysvaltoja, ja sitä on tehty myös Hongkongissa, Lontoossa ja entisen Neuvostoliiton alueella. Kukin jakso kestää noin 22 minuuttia. Sittemmin Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa on ryhdytty tuottamaan vastaavaa formaattia noudattavia ohjelmia.
Ohjelman tunnusmusiikkina toimii jamaikalaisen reggaeyhtye Inner Circlen kappale "Bad Boys".
Suomessa vastaavia ohjelmia ovat ainakin "Poliisit" ja "Lainvalvojat".
Kuolleen kukan nimi

Kuolleen kukan nimi on Kotiteollisuuden viides albumi. Se debytoi albumilistan sijalla 5. ja ylitti kultarajan, 15 000 myytyä kappaletta, vuonna 2005. Albumi sisältää mm. kappaleen ”Rakastaa/ei rakasta”, josta tehty Pete Veijalaisen ohjaama video voitti kultaisen Muuvin musiikkivideokilpailussa vuonna 2002. Kappaleessa "Satu peikoista" on bändille harvinainen kitarasoolo, jonka soittaa levyllä tuottaja Mikko Karmila.
Kappaleet.
Sävelet ja sovitukset Kotiteollisuus, sanoitukset Jouni Hynynen.
Singlet.
"Rakastaa/ei rakasta".
Ilmestyi 1. helmikuuta 2002.
"Vuonna yksi ja kaksi".
Ilmestyi 17. toukokuuta 2002. Sisältää "Kuolleen kukan nimi" -albumin sanoitukset, jotka puuttuivat varsinaisen albumin kansilehdestä.
Volvo 8700

Volvo 8700 oli Volvon valmistama lähiliikenne- ja kaupunkibussi. Moottorivaihtoehtoina olivat 12-litrainen DH12E B12B- tai B12M-alustassa ja 7-litrainen D7E B7R-alustalla. Bussia valmistettiin sekä kaksiakselisena että teliversiona. Volvo 8700:sta on olemassa myös matalalattiainen versio, 8700LE (Low Entry), jonka alustana on Volvo B12B LE tai B7R LE. Matalalattiabussin sai myös nivelversiona, jonka alustana oli B12B LEA. 
8700- ja 8500-mallit korvasi vuonna 2011 Volvo 8900LE. Viimeinen teli 8700LE poistettiin HSL-alueelta maaliskuussa 2023. Telibusseja on kuitenkin käytössä muissa Suomen kaupungeissa, muun muassa Turun seudun Föli-liikenteessä. Fölissä on elokuussa 2025 enää yksi 8700LE käytössä LS-Liikennelinjoilla.
Nykypäivänä suurin osa Volvo 8500- ja 8700- tyyppisistä busseista on jo kilpailutusten myötä poistettu käytöstä ja korvattu uudemmalla kalustolla.
Käyttäjiä.
Taulukkoon on kirjattu noin 233 käytössä ollutta Volvo 8700 -linja-autoa. Suurin osa näistä on poistettu liikenteestä.
Silverius

Silverius (n. 480–2. joulukuuta 537) oli paavi 8. kesäkuuta 536 – 537. Hän oli paavi Hormisdaksen laillinen poika, sillä hän syntyi ennen isänsä vihkiytymistä pappisuralle. Silverius vastusti monofysitismin kannattajan Konstantinopolin patriarkka Anthimuksen armahtamista ja sai siksi päälleen keisarinna Theodoran vihan. Theodora pyrki määrätietoisesti nostamaan Vigiliuksen paaviksi Silveriuksen tilalle. Silveriusta syytettiin maanpetokseen rinnastettavasta veljeilystä goottien kanssa, ja hänet alennettiin tavalliseksi rivimunkiksi.
Pharmaca Fennica

Pharmaca Fennica on lääkkeen määräämiseen ja toimittamiseen oikeutetuille terveydenhuollon ammattilaisille tarkoitettu lääketietokanta, jota julkaisee Lääketietokeskus Oy. Pharmaca Fennica -lääketietokantaa julkaistaan nykyisin useassa eri muodossa: mobiilisovelluksena, verkkopalveluna, painettuna kirjana ja potilastietojärjestelmiin integroitavana tietokantana. 
Lääketietokanta sisältää ajantasaiset tiedot useimmista Suomessa myytävistä lääkevalmisteista ja niiden sisältämistä lääkeaineista käyttöaiheineen, annostuksineen ja haittavaikutuksineen. Pharmaca Fennica -lääketietoa hyödynnetään usein osana terveydenhuollon tietojärjestelmiä. Pharmaca Fennica -mobiilisovellus ja -verkkopalvelu ovat avoimesti kaikkien saatavilla. 
Pharmaca Fennica -lääketiedolla on pitkä historia: ensimmäinen kirja julkaistiin 1975 ja ensimmäinen sähköinen tietokanta 1991. Heinäkuusta 2022 Pharmaca Fennica on saatavilla vain digitaalisessa muodossa.
Pharmaca Fennica -mobiilisovellus.
Maksuton Pharmaca Fennica -mobiilisovellus tarjoaa ajantasaista lääketietoa Android- ja iOS-laitteille. Lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla, sekä lukemalla lääkepakkauksen viivakoodin. Mobiilisovelluksen sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin. 
Lääkkeiden lisäksi Pharmaca Fennica -mobiilisovellus sisältää tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Sovelluksen tietokanta päivitetään kahden viikon välein. Sovellus lataa ensimmäisellä käyttökerralla lääketietokannan laitteen muistiin, minkä jälkeen mobiilisovellusta voi käyttää myös ilman verkkoyhteyttä. Mobiilisovellus oli ladattu yli 30 000 kertaa vuoden 2017 loppuun mennessä. 
Pharmaca Fennica -verkkopalvelu.
Pharmaca Fennica -verkkopalvelu on kaikille avoin verkkosivusto, jossa lääketietoa voi hakea kauppanimellä, vaikuttavalla aineella, käyttöaiheella, yrityksen nimellä tai Vnr-numerolla. Vertailunäkymässä voi myös vertailla kahden valmisteen tietoja. Myös verkkopalvelun sisältämät PF-selosteet perustuvat viranomaisen hyväksymiin, Suomessa myytävien lääkevalmisteiden valmisteyhteenvetoihin. Mobiilisovelluksen tavoin myös Pharmaca Fennica -verkkopalvelu sisältää lääkkeiden lisäksi tietoa hyvän hoidon tukena käytettävistä muista valmisteista, kuten perusvoiteista ja kliinisistä ravintovalmisteista. Lääketiedot päivitetään joka kuukauden 1. ja 15. päivä.
Pharmaca Fennica -kirja.
Ensimmäinen Pharmaca Fennica julkaistiin vuonna 1975, jolloin se oli moniosainen kirjasarja. Vuonna 2017 Pharmaca Fennica -painos tiivistyi yhteen kirjaan. Lääkeainekohtainen käsikirja jäsentää ja tiivistää pitkien valmisteyhteenvetojen tiedot nopeasti vertailtaviksi ja hyödynnettäviksi käytännön työhön. Viimeiseksi painetuksi laitokseksi jäi vuoden 2021 kirja.
Vigilius

Vigilius (n. 497–7. kesäkuuta 555) oli paavina 29. maaliskuuta 537 – 7. kesäkuuta 555. Hän oli korkea-arvoisesta roomalaisperheestä: isä oli konsuli, veli senaattori. Hän nousi paaviksi Bysantin keisarinna Theodoran tuella, kun tämä halusi eroon edellisestä paavista Silveriuksesta.
Vigiliuksen hallituskaudella gootit riehuivat Italiassa ja Vigilius aneli apua Bysantista, keisari Justinianus I:ltä. Harhaoppisuuden vastustaminen merkitsi tasapainoilua 
Origeneen oppien, nestorialaisuuden ja monofysitismin välillä.
Kokis

Kokis (sinhali: කොකිස්, tamili: கொக்கிஸ்) on srilankalainen uppopaistettu rapea ruoka, joka tehdään riisijauhoista ja kookospähkinän maidosta. Vaikka kokista pidetään perinteisenä srilankalaisena ruokana, sen uskotaan olevan kotoisin Alankomaista. Kokis on tärkeä ruoka juhlittaessa singaleesien ja tamilien uutta vuotta.
Etymologia ja historia.
Vaikka kokista pidetään perinteisenä srilankalaisena ruokalajina, sen uskotaan olevan kotoisin Alankomaista, ajalta jolloin maa (silloinen Ceylon) oli hollantilaisten omistuksessa 1600-luvun puolestavälistä 1700-luvun loppuun. Sen nimi saattaa olla peräisin hollannin kielen sanasta "koekjes" joka tarkoittaa keksejä. Ruotsalainen rosetti ja persialainen nan panjereh ovat srilankalaista kokista lähinnä vastaavia ruokalajeja. Myös intialainen nankhatai muistuttaa kokista. Lounaisessa Intiassa Keralan osavaltiossa kristityt syövät samankaltaisia achappam-leivonnaisia.
Merkitys singaleesien uuden vuoden aikana.
Singaleesit valmistavat ja syövät useita perinteisiä ruokia, kuten kokista, juhliakseen uutta vuotta huhtikuun puolessavälissä. Ruokia valmistavat perinteisesti naiset, yleensä muutama päivä ennen uutta vuotta. Nykyisin niitä kuitenkin valmistavat lähinnä vanhemmat naiset, koska nuoremmalla sukupolvella ei ole aikaa eikä taitoa tehdä niitä kiireisen elämäntyylinsä vuoksi.
Kuvaus.
Kokis valmistetaan erikoisella koristeellisella muotilla joka voi olla esimerkiksi kukan muotoinen. Tätä kutsutaan "kokis achchuwaksi" (sinhali: කොකිස් අච්චුව). Muotti kuorrutetaan riisijauhoista, kookosmaidosta ja vispatuista munista tehdyllä taikinalla. Seokseen voidaan lisätä myös sokeria ja suolaa. Taikinan päällystämä muotti upotetaan kiehuvaan kookosöljyyn, ja kokis ravistetaan irti muotista ja pudotetaan öljyyn kun se on puolikypsä, ja sen annetaan uppopaistua kunnes se on valmis. Valmis ruokalaji on rapea, ja voidaan tarjoilla kuumana tai antaa jäähtyä. Öljy imeytetään yleensä paperiin ennen tarjoilua. Kokis voidaan valmistaa myös vehnäjauhoista perinteisen riisijauhon sijaan.
Kokis voidaan syödä jälkiruokana, ja myös alkupalana tai välipalana. Se tarjoillaan myös yleensä kiribathin ja muiden perinteisten makeisten kanssa, joita kutsutaan "rasa kaviliksi", erityisesti uutena vuotena ja muissa iloisissa tilaisuuksissa.
Terveysvaikutukset.
Kuten muutkin perinteiset srilankalaiset makeiset, kokis on suurenerginen ruoka. Öljyisenä ja rasvaisena ruokana se saattaa aiheuttaa sydäntauteja ja verisuonten kapenemista.
Ufosieppaus

Ufosieppaus eli abduktio on kokemus avaruusolentojen sieppaamaksi joutumisesta. Tyypillisessä tapauksessa ihminen nostetaan avaruusalukselle vastoin tahtoaan, ja hänelle tehdään lääketieteellisiä kokeita. Ihminen voi toimia kuitenkin myös viestinvälittäjänä avaruusolentojen ja ihmisten välillä.
Sieppauksen kohteeksi joutuneet ihmiset eivät yleensä muista tapahtumia kunnolla ja tieto kaappauksesta voidaan saada unien tai hypnoosin kautta. Monet "sieppaukset" on havaittu lavastetuiksi tai keksityiksi. Osan kokemuksista arvellaan juontuvan hallusinaatioista, jotka saattavat liittyä valveuniin tai unihalvauksiin.
Sieppaustarinat yleistyivät paljon julkisuutta saaneen Betty ja Barney Hillin abduktiotapauksen (1961) myötä 1960-luvulla.
Ufosieppaukset kulttuurissa.
Ufosieppaus esiintyy juoniaiheena Tintti-sarjakuva-albumissa Lento 714.
Pelagius I

Pelagius I (n. 500–4. maaliskuuta 561) oli paavina 16. huhtikuuta 556 – 4. maaliskuuta 561. Hän oli korkea-arvoisesta roomalaisperheestä. Kun edellinen paavi Vigilius lähti Konstantinopoliin keisari Justinianuksen asioille, Pelagius toimi hänen edustajanaan Roomassa. Gootit piirittivät Roomaa ja nälänhätä uhkasi asukkaita. Pelagius käytti perheensä omaisuuden vähävaraisten hädän lievittämiseen. Myöhemmin Pelagius lähti Konstantinopoliin neuvottelemaan rauhasta Bysantin ja goottien välillä.
Pelagiuksen valintaan vaikutti keisarin myönteinen asenne. Ennen paaviuttaan Pelagius oli ollut eri mieltä harhaoppisten kohtelusta, mutta omaksui keisarin mielipiteet. Tämä vahingoitti paavin mainetta ylimpänä auktoriteettina läntisen Euroopan silmissä vuosikymmeniksi.
243 Ida

243 Ida on halkaisijaltaan 59,8 × 25,4 × 18,6 kilometrin kokoinen asteroidi, joka kiertää Marsin ja Jupiterin välissä. Sen löysi Johann Palisa vuonna 1884.
Jupiteriin matkaava Galileo-luotain otti asteroidista kuvia 28. elokuuta 1993. Idan keskietäisyys Auringosta on 2,86 AU ja se kiertää Aurinkoa melko ympyrämäisellä radalla ja suunnilleen planeettojen ratatasossa, mikä ei ole niinkään selvää kun on kyse asteroidista. Kohteen kiertoaika on 4,84 vuotta, ja se kuuluu Koronis-ryhmään.
Idalla on oma Dactyl-niminen kuu, jonka halkaisija on 1,4 km. Se kiertää Idaa 108 km:n päässä 1,54 päivän kiertoajalla. Dactyl löydettiin vuonna 1994 Galileo-luotaimen kuvista.
Mussendenin temppeli

Mussendenin temppeli () on pieni ympyränmuotoinen rakennus, joka sijaitsee Atlantin valtameren rantajyrkänteellä lähellä Castlerockia Pohjois-Irlannissa.
Temppeli rakennettiin vuonna 1785, ja se muodostaa osan Frederick Augustus Herveyn kartanosta. Hervey oli Derryn kreivikunnan piispa ja Bristolin neljäs jaarli. Temppeli rakennettiin kirjastoksi, ja sen julkisivun esikuva on antiikin Rooman Vestan temppeli. Temppeli on pyhitetty Herveyn serkulle Frideswide Mussendenille.
Rakkaus viiltää

Rakkaus viiltää on Kerkko Koskisen ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2002. Albumi sisältää kaksitoista Kerkko Koskisen säveltämää kappaletta, joihin sanoituksia ovat tehneet Anni Sinnemäki, Erpo Pakkala sekä Juhana Rossi.
Levyn yhtyeessä soittavat Koskisen lisäksi Pekka Gröhn (Hammond-urut), Eeva Koivusalo (basso), Miikka Paatelainen (kitara), Heikki Tikka (rummut) sekä Antti Lehtinen (lyömäsoittimet). 
"Rakkaus viiltää" oli Suomen virallisella albumilistalla 12 viikkoa, korkeimmillaan sijalla 5.
C/o

c/o on postiliikenteessä käytettävä merkintä. Merkinnällä ilmoitetaan postille se osoite, johon postilähetys on toimitettava, jotta se tavoittaa oikean vastaanottajan silloin, kun vastaanottajalla ei ole omaa postiosoitetta paikassa, johon hän haluaa lähetyksen toimitettavan. Merkintä on peräisin englannin kielen ilmauksesta "care of", ja sen merkitys on ’jonkun luona’ tai ’jonkun huostassa’. Merkinnän alkuperäinen käyttötarkoitus on ollut mahdollistaa postin kulku alivuokralaiselle silloin, kun tällä ei ole ollut omaa postiosoitetta.
Esimerkiksi Marja Hämäläiselle tarkoitettu postilähetys varustetaan seuraavanlaisilla vastaanottajatiedoilla silloin, kun se lähetetään Annikki Aallon osoitteeseen:
codice_1
codice_2
codice_3
codice_4
Unicode-merkistössä c/o-merkinnällä on oma symboli ℅ (U+2105). Latexissa se voidaan tuottaa nicefrac-paketin avulla koodilla \nicefrac{c}{o}.
Ehimen prefektuuri

Ehimen prefektuuri () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Prefektuuri sijaitsee Shikokun saaren luoteisrannikolla Japanissa ja sen pääkaupunki on Matsuyama.
Maantiede.
Ehimen prefektuuri sijaitsee Seton sisämeren rannalla. Sen naapuriprefektuurit ovat Kagawa ja Tokushima koillisessa, Kōchi etelässä. Ehimessä sijaitsee läntisen Japanin korkein vuori, Ishizuchi.
Ilmasto.
Vuoden keskilämpötila on 16,1 °C. Vuoden kylmimmän kuukauden, tammikuun, keskilämpötila on 5,3° C ja lämpimimmän, elokuun, 27 °C. Sateet tulevat pääosin kesä–heinäkuussa.
Aluejako.
Ehimen prefektuuri jakautuu 11 kaupunkiin ja yhdeksään muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat seitsemään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Ehimen vanha nimi, "Iyo", esiintyi ensimmäisen kerran muinaisissa kirjoituksissa 700-luvun alussa. Ehime on tunnettu kuumista lähteistään (onsen), ja sen vanhan nimen uskotaan kehittyneen kuumaa vettä tarkoittavasta sanasta "Iyu". Alue muodosti Taika-uudistuksista 645 Meiji-restauraatioon saakka Iyon provinssin. Tämän jälkeen alueesta tehtiin prefektuuri. 
Keskiajalla Iyon provinssissa syntyivät "suiguneiksi" kutsutut merimiesjoukot, jotka vartioivat Seton sisämerta. Useiden ryhmien yhdistäessä voimansa syntyi rannikkovartiosto nimeltään "Iyo-suigun". He kukistivat alueella ryösteleviä wakō-merirosvoja, taistelivat Genpei-sodassa ja puolustivat Japania mongolien hyökkäyksiä vastaan 1274- ja 1281-luvuilla. 
Tokugawa-sotilashallinnon aikaan Iyon provinssista tuli "Iyo-happan" eli Iyon kahdeksan daimiokuntaa. Provinssi jaettiin kahdeksaksi daimiokunnaksi, jotka jaettiin shōgunin liittolaisille. Yksi näistä oli Katō Yoshiakira, jolle luovutettiin yksi läänityksistä, Matsuyaman daimiokunta, kiitokseksi tämän urheudesta Sekigaharan taistelussa. Katō rakensi läänitykselleen Matsuyaman linnan, jonka ympärille nykyinen Matsuyaman kaupunki rakentui. Muut läänitykset olivat Ōzun, Niiyan, Uwajiman, Yoshidan, Imabarin, Saijōn ja Komatsun daimiokunnat.
Meiji-restauraatio lakkautti feodaalisen yhteiskuntajärjestelmän ja läänitykset muutettiin prefektuureiksi, kunnes ne yhdistettiin vuonna 1873 yhdeksi Ehimen prefektuuriksi.
Talous.
Tuotanto vaihtelee hieman Ehimen eri osissa. Eteläisen Ehimen suurimmat teollisuudenalat ovat laivanrakennus sekä kemikaali-, sellu- ja tekstiiliteollisuus. Prefektuurin muissa osissa suositaan kalastusta, maanviljelyä ja metsätaloutta. Ehime on erityisen tunnettu sitrushedelmistään, kuten satsumista ja iyokaneista, sekä helmistään.
Matkailu.
Ehimen prefektuuri merkittävimpiä nähtävyyksiä ovat Matsuyaman linna sekä yksi Japanin vanhimmista kylpylöistä, Dōgo onsen. Ishizuchin vuori kerää matkailijoita talvisin laskettelemaan ja kesäisin kiipeilemään.
Sherri Shepherd

Sherri Evonne Shepherd (s. 22. huhtikuuta 1967, Chicago, Illinois Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Melkein täydellinen" ja "Kaikki rakastavat Raymondia" sekä ollut keskusteluohjelma "The Viewin" panelistina. Hän on myös näytellyt muutamissa elokuvissa, kuten "Guess Who", "Beauty Shop" ja "Cellular". Hänet on palkittu Daytime Emmy -palkinnolla.
Shepherd oli naimisissa koomikko Jeff Tarpleyn kanssa vuoteen 2010, ja heillä on yksi poika. Avioeron jälkeen Shepherd tapaili tv-käsikirjoittaja Lamar Sallya, jonka kanssa hän oli naimisissa 2011–2014. Pariskunta oli hakenut sijaissynnyttäjää ennen eroa, mikä johti huoltajuuskiistaan ja ratkesi tuomioistuimen päätöksellä Sallyn yksinhuoltajuuteen ja asetti Shepherdin elatusmaksajan rooliin. 
Shepherd on diabeetikko, minkä seurauksena hän nautti ennen suuria annoksia makeutusaineita, kunnes löysi vaihtoehtoisen ruokavalion.
Zachary Levi

Zachary Levi Pugh (s. 29. syyskuuta 1980 Lake Charles, Louisiana, Yhdysvallat ) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytellyt Kipp Steadmanin roolissa televisiosarjassa "Less than Perfect" ja Chuck Bartowskin roolissa televisiosarjassa "Chuck". Hän on näytellyt myös elokuvissa kuten "Hamekyttä 2" ja "" ja ollut ääninäyttelijänä muun muassa elokuvassa "Kaksin karkuteillä". Lokakuussa 2017 Levi valittiin pääosaan DC Filmsin ja New Line Cineman elokuvaan "Shazam!" (2019), joka on osa DC Extended Universea.
Lapsuus ja nuoruus.
Levi syntyi Lake Charlesissa, Louisianassa. Hän on kolmesta sisaruksesta keskimmäinen. Hänen lapsuudessaan perhe muutti ympäri maata, kunnes he asettuivat Venturaan, Kaliforniaan. Siellä Levi kävi neljä vuotta Buena High Schoolia. Hän aloitti näyttelemisen kuusivuotiaana näytellen teattereissa monia päärooleja.
Pontus Jäntti

Pontus Jäntti (s. 20. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen sulkapalloilija. Aktiiviurallaan Jäntti voitti Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, joista seitsemän peräkkäin vuosina 1987–1993. Viimeinen mestaruus tuli vuonna 1998.
Pontus Jäntti on myös yksi 35:stä Suomen Sulkapalloliiton kultaisen pelaajamerkin saaneista urheilijoista.
Jäntin uran korkein ranking-sijoitus oli 22. joulukuuta 1992 päivätyllä listalla 18. Tämän ranking-huipun takana oli saman vuoden marraskuussa saavutettu Skotlannin avoimen GP-kisan voitto. Jäntti voitti saman kilpailun myös vuonna 1998.
Arvokisamenestys.
Jäntin aktiiviuran paras saavutus oli junioreiden EM-kultamitali Helsingissä vuonna 1987. 
Jäntti edusti Suomea kahdesti olympiakisoissa. Barcelonassa 1992 Jäntti voitti ensimmäisessä ottelussaan Bulgarian Yassen Borissovin suoraan kahdessa erässä antaen vastustajalle yhteensäkin vain seitsemän pistettä. Toisella kierroksella vastaan tuli kiinalainen Liu Jun, jota vastaan Jäntti taisteli hyvin ensimmäisen erän häviten sen pistein 15–13. Toisessa erässä kiinalainen Jun takoi tauluun voittopisteet 15–7. Atlantan kisoissa 1996 Jäntti pääsi suoraan toiselle kierrokselle, mutta arpa heitti vastaan maailman senhetkisen ykköspelaajan Indonesian Joko Suprianton, joka ei tarvinnut kuin 28 minuuttia Jäntin lyömiseen suoraan kahdessa erässä pistein 15–1 ja 15–5.
Vuonna 1990 Moskovassa pelatuissa EM-kisoissa Jäntti karsiutui välieristä, joten hänen lopullinen sijoituksensa oli 5.–8. Kaksi vuotta myöhemmin Skotlannin Glasgow'ssa pelatussa EM-turnauksessa molemmat suomalaiset, Jäntti ja Robert Liljequist jäivät myös sijoille 5.–8.
Viimeisin saavutus uralla on ikämiesten yli 35-vuotiaiden sarjan maailmanmestaruus vuodelta 2004 Malesian Kuala Lumpurissa järjestetystä turnauksesta. Kaikkiaan hänellä on virallisia maaotteluita takanaan 55 kappaletta, jolla määrällä hän on miesten kaikkien aikojen listalla kolmantena Lasse Lindelöfin ja Tony Tuomisen jälkeen.
Tuli &amp; Savu

Tuli &amp; Savu on suomalainen Runoyhdistys Nihil Interitin julkaisema neljästi vuodessa ilmestyvä kulttuurilehti, jonka aiheena on suomalainen ja kansainvälinen runous. Se on ilmestynyt vuodesta 1994. Lehden päätoimittajina toimivat vuoden 2025 alusta Helmi Nöjd ja Elina Sallinen. 
Tuli &amp; Savu on pitkäikäinen ja arvostettu julkaisu kulttuurilehtikentällä. Vuonna 2018 lehti palkittiin Kultti ry:n laatulehtipalkinnolla. Vuotta myöhemmin Tuli &amp; Savu palkittiin pohjoismaiden parhaana kulttuurilehtenä Göteborgin kirjamessuilla. Vuonna 2021 Tuli &amp; Savu sai kirjallisuuden valtionpalkinnon.
Lehden ulkoasu muuttui keväällä 2015, kun ulkoasusta järjestetyn kilpailun voittivat Aalto-yliopiston graafisen suunnittelun opiskelijat Elina Johanna Ahonen ja Anna Neva.
Päätoimittajat.
Lehden päätoimittajina ovat toimineet:
Sonor

Sonor on saksalainen rumpumerkki. 
Vuonna 1875 Johannes Link alkoi valmistaa sotilasrumpuja sekä rumpukalvoja. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin yritys oli laajentunut valmistamaan kaikkia lyömäsoittimia. Sonor rekisteröitiin tuotemerkiksi vuonna 1907. Johannes Linkin poika, Otto Link, jatkoi Sonor-rumpujen valmistusta toiseen maailmansotaan asti. Maailmansota jakoi Saksan, jolloin tehdas jäi Itä-Saksalle. Otto Linkin poika, Horst, loikkasi länteen ja perusti brittijoukoilta vuokrattuun parakkiin tehtaan, jossa hän alkoi valmistaa kalvoja. 
Vanha tehdas jatkoi toimintaansa DDR:n hallinnon alaisena valmistaen Tacton-merkkisiä rumpuja. 1950-luvulla Sonor alkoi valmistaa muun muassa koulusoittimia, Orff-järjestelmän laajaa soitinvalikoimaa.
Nykyisin Sonor on noin kahdensadan työntekijän yritys. Vuoden 1991 alussa Sonor muuttui perheyrityksestä Hohner-yhtymän osaksi. Yritys ei peittele tuotteidensa kalleutta, vaan päinvastoin on mainonnassaan jopa viitannut itse siihen. Sonorin rumpusarjoja ovat Signature, Hilite, Sonorlite ja Force 3000-, 2000-, 100- ja 505-sarjat.
Tunnettuja Sonorin soittimia käyttäneitä muusikoita ovat tai ovat olleet muiden muassa Phil Rudd, Ingo Schwichtenberg, Nicko McBrain (siirtynyt Premier-merkkisiin rumpuihin josta 2016 siirtynyt takaisin Sonoreihin), Thomas Lang, Phil Taylor, Danny Carey, Mikkey Dee, Christoph Schneider ja Gavin Harrison.
Kemin piiri

Kemin piiri () on hallinnollinen alue Vienanmeren rannalla ja Vienan Kemijoen alajuoksun ympärillä Vienan Karjalassa Karjalan tasavallan pohjoisosassa Venäjällä. Piirin hallinnollinen keskus on Kemin kaupunki. Kemin piirin pinta-ala on noin 8 000 km² ja alueella oli 24 300 asukasta vuonna 1996.
Paikallishallinnolliset osat.
Kemin piiriin kuuluu neljä kuntaa: yksi kaupunkikunta (ven. "gorodskoje poselenije") ja kolme maalaiskuntaa (ven. "selskoje poselenije").
Kaupunki:
Maalaiskunnat:
Muita asutuskeskuksia ovat Kalkalahti, Kriitinä, Paanajärvi ja Ponkama.
Historia.
Kemin piiri perustettiin 29. elokuuta 1927, jolloin siihen liitettiin Ponkaman ja Usmanan kunnat, Kemin kaupunki, sekä osia Paanajärven ja Vitsataipaleen kunnista.
Vuonna 1963 suoritettiin hallintouudistus, jonka myötä Louhen, Kiestingin ja Uhtuan piirit liitettiin Kemin piiriin. Kuitenkin jo vuonna 1965 Kemin piiri jaettiin taas pienempiin osiin, perustamalla uudelleen Louhen ja Kalevalan (aik. Uhtuan) piirit.
Tatravuoret

Tatravuoret sijaitsevat Slovakian ja Puolan rajalla. Tatravuoret muodostavat Karpaattien korkeimman vuoriston. Vuoriston korkein huippu Slovakian puolella on Gerlachovský štít (2 655 m) ja Puolan puolella Rysy (2 499 m). Vuoristo peittää noin 785 km2 kokoisen alueen.
Tatravuorilla sijaitsee Tatravuorten kansallispuisto Slovakiassa. Siellä eläviä nisäkkäitä ovat gemssi, alppimurmeli, karhu ja ilves, ja pohjantikka kuuluu puiston linnustoon. Alueen metsissä kasvaa kuusia, mäntyjä, lehtikuusia ja sembramäntyjä. Myös Puolan puolella on Tatran kansallispuisto, joka on sikäläiseltä nimeltään Tatrzańskin kansallispuisto. Siellä on 23 järveä, muun muassa Morskie Okon jäätikköjärvi. Alueella on jäätiköiden muovaamia jyrkkiä vuoren huippuja ja laaksoja. Vuoristossa on luolastoverkosto, johon kuuluu yhteensä 650 luolaa. Näihin kuuluvia luolia ovat Mroźna ja Mylna. Alueella on retkeilyreittejä, joilla voidaan patikoida, hiihtää ja ratsastaa. Alueella on myös Gąsienicowan ja Goryczkowan laskettelurinteet. Tatrzańskin alueella esiintyviä kukkakasveja ovat alppitähti ja hopeakurho. Siellä esiintyy myös isokauriita ja maakotkia. Tatrzańskin ja Tatranskýn kansallispuistot on yhdistetty biosfäärialueeksi.
Suurin osa huipuista sijaitsee Slovakian puolella. Tatravuorilla sijaitsee yli 30 järveä. Suurin osa jääkylmistä vuoristojärvistä, jotka saavat vetensä vuorten huipuilta jatkuvasti virtaavasta vedestä, sijaitsevat Puolan puolella. Vuorien huipuilla on ympärivuotisesti lunta. Luonto on kaunista ja kiipeilyreitit on laadukkaasti toteutettu, ja myös yöpymis- ja ruokailupaikkoja on runsaasti.
Tatravuorten juurilla olevista kylistä menee ylös vuorille hiihtohissejä, "vuoristoraitiovaunuja" ja kaapelikärryjä. Tunnetuin lienee Lomnický štítille, joka on 2 634 metrin korkeuteen nouseva köysiratahissi.
Carl Icahn

Carl Celian Icahn (s. 16. helmikuuta 1936 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pääomasijoittaja ja miljardööri. Hänen omaisuutensa arvo oli vuonna 2009 yhdeksän miljardia dollaria. Icahn kasvoi Queensissä New Yorkissa. Hän valmistui kandidaatiksi (psykologia) Princetonin yliopistosta, ja jatkoi lääketieteen opinnoilla New Yorkin yliopistossa, jossa opinnot jäivät kuitenkin kesken. Icahnilla on 1980-luvulta periytyvä maine aggressiivisena aktivistisijoittajana.
Yleisurheilustadion Icahn Stadium New Yorkissa on nimetty Icahnin mukaan. Hän rahoittaa muun muassa myös Princetonin yliopiston perinnöllisyystieteen laboratoriota, joka myös on nimetty hänen mukaansa.
Liiketoimintoja.
Vuonna 1985 Icahn osti rahoitusta tarvinneen Trans World Airlinesin. Saatuaan yhtiön hallintaansa hän myi sen kannattavimpia osia kilpailijoille. Icahn pakotettiin eroamaan 1992, jolloin yhtiön konkurssianomus oli jo vireillä. TWA meni konkurssiin 1993. Icahn omisti 1980-luvulla myös Texacoa ja USX:ia. 
Icahn omisti 2000-luvun alussa 3,3 % Time Warnerista. Hän pyrki erottamaan pääjohtaja Richard Parsonsin ja jakamaan yhtiön vuonna 2006, mutta ei saanut osakkeenomistajien kannatusta. Helmikuussa 2006 tehdyn sopimuksen mukaan Time Warner osti omia osakkeita 20 miljardin dollarin arvosta, leikkasi kustannuksia 500 miljoonan dollarin edestä vuonna 2007 ja nimitti hallitukseen kaksi Icahnia konsultoivaa riippumatonta jäsentä. 
Icahn sijoitti kaksi miljardia dollaria ruotsalaiseen Cevian Capitaliin. Cevian Capital hankki vuonna 2005 noin neljän prosentin osuuden suomalaisesta Metsosta. Keväällä 2006 Cevian Capitalin johtava osakas Christer Gardell valittiin yhtiön hallitukseen. Icahn ja Cevian Capital ostivat vuonna 2004 3 % Skandiasta ja 9,9 % Lindexistä. Cevian vähensi 27. kesäkuuta 2006 Lindex-omistustaan 5,6 prosenttiin ja 18. heinäkuuta 2006 4,4 prosenttiin.
Kun lääkealan yritys Mylan Laboratories julkaisi 2004 aikeensa ostaa King Phamaceuticalsin, Icahn osti yrityksen osakkeita. Icahnin mukaan Mylan tarjosi King Pharmaceuticalsista liikaa. Hän arvosteli myös Mylanin pääjohtajan palkkaa liian korkeaksi ja oli sitä mieltä, että yritystä johdettiin väärin. Vuonna 2005 Mylan luopui yrityskaupasta perustellen sitä sillä, että oli saanut yhtiöstä uusia tietoja. 
Icahn oli merkittävä vähemmistöomistaja Yahoossa, kun se neuvotteli 2008 ostotarjouksesta Microsoftin kanssa. Icahn vaati, että Microsoftin tarjous olisi hyväksyttävä, kun taas varsinkin toimitusjohtaja Jerry Yang vastusti hyväksymistä. Tarjousta ei hyväksytty. Yahoon kurssi putosi sittemmin tuntuvasti ja toimitusjohtaja Yang erosi.
Arno Breker

Arno Breker (19. heinäkuuta 1900 Wuppertal – 13. helmikuuta 1991 Düsseldorf) oli saksalainen kuvanveistäjä, joka tunnetaan suosiostaan natsi-Saksan aikana ja siitä, että hänen taiteensa vetosi vahvoihin vallanpitäjiin myös toisen maailmansodan jälkeen.
Breker syntyi Eberfeldissä Pohjois-Saksassa ja opiskeli kuvanveistoa Düsseldorfin taideakatemiassa. Vuonna 1927 hän muutti Pariisiin, missä hän tutustui moniin merkittäviin taidemaailman vaikuttajiin. Vuosina 1932–1933 Breker oleskeli Roomassa Preussin kulttuuriministeriön hänelle myöntämän apurahan turvin ja palasi Saksaan vuonna 1934 taiteilija Max Liebermannin neuvosta. Breker voitti hopeamitalin vuoden 1936 olympialaisten kuvanveistokilpailussa.
Toiminta natsi-Saksassa.
Arno Breker tunnetaan ennen muuta yhtenä natsien ”hovitaiteilijoista”. Hän liittyi natsipuolueeseen vuonna 1937. Varsinkin Adolf Hitler piti Brekerin aikaansaannoksista, ja natsit työllistivät häntä runsaasti vuosina 1933–1942 tilaamalla veistoksia muun muassa Berliinin olympialaisiin ja julkisiin rakennuksiin.
Breker osallistui natsi-Saksan kulttuurihallintoon Valtakunnan kuvataidekamarin varapuheenjohtajana ja kulttuurisenaattorina. Hän myös veisti muotokuvat suurimmista natsijohtajista. Breker esiintyy Adolf Hitlerin ja Albert Speerin rinnalla useissa valokuvissa, jotka otettiin Pariisissa kesäkuussa 1940. 
Brekerin veistotyyli on uusklassista ja sellaisena yhteensopivaa natsien arkkitehtonisten ihanteiden kanssa. Tietyt yksityiskohdat hänen töissään, kuten esimerkiksi tummien ja vaaleiden sävyjen vahvat kontrastit sekä hahmojen lihasten melodramaattinen jännittyneisyys ovat tuoneet tutkijoiden mieleen 1500-luvun italialaisen manierismin.
Kun Arno Brekerin veistokset olivat olleet esillä Pariisin maailmannäyttelyssä Saksan paviljongissa 1937, Josif Stalin lähetti agenttinsa Brekerin luokse pyytäen häntä tekemään töitä Neuvostoliitossa. Breker kieltäytyi. Kun Stalin pyysi toistamiseen hävinneen maan luultavasti vaikeissa sodanjälkeisissä olosuhteissa työskennellyttä kuvanveistäjää Neuvostoliittoon vuonna 1946, Breker kieltäytyi jälleen ja sanoi: ”yksi diktatuuri riittää minulle”.
Sodanjälkeinen ura.
Breker toimi Hitlerin nimittämänä kuvataiteen professorina Berliinissä toisen maailmansodan loppuun saakka. Vaikka hänen työnsä eivät sodan tuhoista sanottavammin kärsineet, tuhosivat liittoutuneet niistä suurimman osan miehitysaikana. Vuonna 1948 Breker tuomittiin sakkoihin toiminnastaan natsien ”myötäjuoksijana”. 
Hän jatkoi työskentelemistä tuttuun uusklassiseen tyyliinsä veistäen huomattavan paljon muotokuvia vahvoista johtajista. Kuuluisiin malleihin lukeutuvat Konrad Adenauer, Ludwig Erhard ja Anwar Sadat. Breker veisti myös muun muassa ystävänsä Jean Cocteaun rintakuvan. Veistäjä sai yhä enemmän tilaustöitä saksalaisilta yrityksiltä 1950-luvulta alkaen. 
Breker onnistui häivyttämään läheiset suhteensa natsihallintoon, ja hänen maineensa palautui vähitellen. Hänen nimeään kantava museo avattiin Nörvenichin linnaan vuonna 1985. 
Kesällä 2006 hänen näyttelynsä avaaminen Schwerinissä, Saksassa herätti protesteja ja keskustelua siitä, pitäisikö natsitaidetta esittää.
Vempele

Vempele on Abloy-lukkojen auki saamiseksi käytettävä väline, kansankielellä tiirikka. Vempeleellä voi avata vanhanmallisen Abloy Classic -lukon, jossa ei vielä ollut vapaasti pyörivää ensimmäistä haittaa. Vempeleen käyttö vaatii kuitenkin taitoa, joten Abloy-lukon saa auki yleensä vain tiirikoinnin harrastaja, ammattirikollinen tai lukkoseppä.
Vempeleen kehittäjänä ja käyttäjänä on pidetty Reijo Luotolaista, pitkäaikaista vankia. Murtovälineitä tutkineen suojelupoliisin ylietsivän mukaan hän oli kuitenkin vain vempeleen käyttäjä. Ensimmäinen vempeleeseen liittyvä tuomio on vuodelta 1973 ja sen tekijänä oli toinen henkilö.
Viesti miljardien vuosien takaa

Viesti miljardien vuosien takaa () on tieteen popularisoija Richard Dawkinsin evoluutiota käsittelevä kirja, joka ilmestyi vuonna 1995. Teos kertoo darwinistisesta evoluutiosta, eli siitä miten luonnonvalinta on ohjannut ikivanhaa geenien keskeytymätöntä virtaa ja miten tämä on johtanut nykyiseen elämän monimuotoisuuteen. Teos sisältää myös lainauksia Dawkinsin aikaisemmista kirjoituksista.
Teos on julkaistu 26 maassa ilmestyvässä Tieteen huiput -sarjassa, jossa merkittävät tutkijat kertovat tieteenalojensa uusista saavutuksista lyhyesti ja kansantajuisesti. Dawkinsin kirjoittamista teoksista se on siten lyhyin. Kirjan kuvitti Dawkinsin puoliso Lalla Ward ja suomeksi sen käänsi Risto Varteva.
Luvut.
Teos koostuu viidestä luvusta, alkusanoista ja hakemistosta. 
Ensimmäisessä luvussa "Digitaalivirta" valotetaan tietä myöhemmille kertomalla geenien keskeytymättömästä virrasta läpi geologisten aikajaksojen. 
Toinen luku "Juurille Afrikkaan" käsittelee sitä miten ihmisten historiaa pystytään jäljittämään geenien avulla aina lähimpiin yhteisiin esi-isiin saakka. Toisessa luvussa keskitytään myös Raamatusta tuttuun tarinaan ihmisten esiäiti Eevasta, eli äitilinjan tutkimukseen. 
Kolmas luku "Hiljaa hyvä tulee" selittää miten evoluution päämekanismi luonnonvalinta on ainoa vaihtoehto, mikä voi luoda luonnossa havaittavaa elämän monimuotoisuutta ja monimutkaisuutta. 
Neljäs luku ,"Jumalan hyötyfunktio", keskittyy käsittelemään elämän "hyötyfunktiota", geenien toimintaa ja sitä miten itsekkäästi ne ajavat omaa etuaan jatkaakseen DNA:n säilymistä. Neljännessä luvussa selitetään myös miten tarkoituksenmukaisuuden näkeminen monimuotoisessa elämässä on tyypillinen harha. 
Kirjan viimeinen eli viides luku "Monistumispommi" kertoo elämän kehittymisen merkkipaaluista Maassa ja spekuloi miten vastaava prosessi voisi tapahtua kaukana avaruudessa.
Studio Pierrot

Studio Pierrot () on tokiolainen animaatiostudio, jonka perustivat vuonna 1979 tammikuussa Tatsunoko Productionin entiset työntekijät.
TV-sarjat.
"Tämä lista voi olla epätäydellinen"
Elokuvat.
"Tämä lista voi olla epätäydellinen"
Korallikaktukset

Korallikaktukset ("Rhipsalis") on suku kaktuskasvien ("Cactaceae") heimossa. Lajit kasvavat päällyskasveina. Useita suvun lajeja kasvatetaan huonekasveina.
Korallikaktusten tieteellinen nimi tulee kreikankielen sanasta, joka tarkoittaa korinpunontaa. Se viittaa niiden hoikkiin ja taipuisiin varsiin, jollaiset useimmilla lajeilla on.
Tuntomerkit.
Korallikaktukset ovat trooppisten metsien päällyskasveina riippuvaoksaisia pensaita. Varren nivelvälit ovat liereitä, toisinaan kulmikkaita, palteisia tai litteitä, ja enemmän tai vähemmän piikittömiä. Uudet varret kehittyvät yksittäin tai ryhmittäin vanhempien kärkeen tai sen lähelle. Areolit ovat pieniä. Kukat ovat pieniä, niiden kehä ratasmainen ja tavallisesti valkoinen; pohjus on tavallisesti kalju mutta toisinaan pehmeäsukasellinen. Toisinaan kukassa on rengasmainen mesiäiskehrä (diskus). Hedelmä on pieni, marjamainen ja pinnalta paljas, ja siinä on runsaasti pienen pieniä, mustia siemeniä, joissa on tahmea ja hyytelömäinen lisäke. Tämä on selvästi sopeutuma lintujen suorittamaan levitykseen.
Levinneisyys.
Korallikaktuksia kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan keski- ja pohjoisosissa, Keski-Amerikassa ja Karibian saarilla. Hiuskorallikaktus ("Rhipsalis baccifera") on levinnyt mahdollisesti lintujen levittämänä myös Afrikkaan, Madagaskariin ja Intian valtameren saarille Sri Lankaan asti, ei kuitenkaan Intian niemimaalle. Lajien keskittymä on Itä-Brasiliassa.
Lajit.
Korallikaktusten suvussa katsotaan olevan 35 lajia:
Paanajärven kansallispuisto

Paanajärven kansallispuisto on kansallispuisto Venäjällä Karjalan tasavallan luoteisosassa, Louhen piirissä Suomen rajan pinnassa. Puisto sijaitsee Suomelle ennen sotia kuuluneella Sallan-Kuusamon alueella, ja sen alueella sijaitsi aiemmin Paanajärven kylä.
Paanajärven kansallispuistossa on lähes koskematon luonto. Eläimistö ja kasvisto on runsasta ja maisemat erinomaiset. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1992 ja on 1 040 neliökilometrin laajuinen, heti rajan takana Suomessa on Oulangan kansallispuisto. 
Paanajärven kansallispuiston tunnetuimpia nähtävyyksiä ovat Ruskeakallio, Kivakkakoski ja Kivakkatunturi, Mäntykoski, Nuorunen ja itse järvi, Paanajärvi.
Puisto on saanut WWF:n PAN Parks sertifikaatin.
Kansallispuistoon pääsyyn vaaditaan lupa. Sen voi lunastaa maksua vastaan kansallispuiston vierailijakeskuksesta, joka sijaitsee Pääjärven kylässä.
Paanajärvi.
Puiston "helmenä" on Paanajärvi, joka on 24 km pitkä, 1,5 km leveä ja 128 m syvä. Puiston joissa on paljon koskia ja melkoisia vesiputouksia. Vesistöissä on paljon arvokalaa.
Aapo

Aapo on suomalainen miehen etunimi, Abraham-nimen lyhentymä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan joulukuuhun 2023 mennessä on Aapoksi nimetty 7 572 miestä. Aapon nimipäivä on 18. joulukuuta. Nimestä esiintyy almanakassakin samalla päivällä myös muunnos "Aappo", joka on annettu 800 miehelle.
Aleksis

Aleksis on suomalainen miehen etunimi, joka juontaa juurensa kreikkalaisesta nimestä Aleksandros (. ). Useissa muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Alexis, ja joissakin maissa se on käytössä myös naisen nimenä. 
"Aleksiksen" nimipäivä on suomalaisessa kalenterissa 10. lokakuuta, Aleksis Kiven päivänä. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan nimi "Aleksis" on Suomessa huhtikuuhun 2025 mennessä annettu 2 246 miehelle ja noin 10 naiselle. Vierasperäisessä "Alexis"-muodossa nimi on annettu 727 miehelle ja noin 110–120 naiselle.
Nimen taivutus.
"Aleksis"-nimeä on vanhastaan taivutettu muodossa "Aleksin". Näin taivutettuna nimi saattaa kuitenkin sekaantua viime vuosina suosittuun Aleksi-nimeen. Nykyohjeen mukaan nimeä voidaankin taivuttaa kolmella tapaa: Mahdollisia genetiivimuotoja ovat "Aleksiksen", "Aleksisin" ja "Aleksin". Vastaavat partitiivimuodot ovat "Aleksista", "Aleksisia" ja "Aleksia". Vierasperäistä "Alexis"-nimeä taivutetaan yleensä käyttämällä "i"-sidevokaalia: "Alexisin", "Alexisia".
Pohjoinen pallonpuolisko

Pohjoinen pallonpuolisko on maapallon osa, joka sijaitsee päiväntasaajan eli 0° leveyttä pohjoispuolella. Maanosista pohjoisella pallonpuoliskolla ovat Pohjois-Amerikka ja Etelä-Amerikan pohjoisin osa, Eurooppa, kaksi kolmasosaa Afrikasta ja valtaosa Aasiasta lukuun ottamatta suurinta osaa Indonesian saaristosta. Kokonaan eteläisellä pallonpuoliskolla sijaitsevat Australia ja Etelämanner.
Maan akselin kaltevuuden vuoksi pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon ilmastot poikkeavat toisistaan. Pohjoisella pallonpuoliskolla kesä on kesäkuusta syyskuuhun, toisin kuin eteläisellä pallonpuoliskolla, jossa kesä kestää joulukuusta maaliskuuhun.
Pohjoinen pallonpuolisko kattaa suurimman osan maapallon maa-alueista, noin 67–68 prosenttia, ja 88–90 prosenttia väestöstä.
Nauvon keskiaikainen hylky

Nauvon keskiaikainen hylky on Nauvon ulkosaaristoon 1300-luvulla uponneen puurakenteisen aluksen hylky. Hylky löydettiin sattumalta vuonna 1996 biologisten sukellustutkimusten yhteydessä. Uppoamispaikalta on löydetty kirkonkello, pronssipatoja sekä niiden osia, hioimia sekä 10–15 metrin mittaisen puurunkoisen aluksen jäänteitä. Meriarkeologisia kaivauksia on suoritettu elokuussa 2006. Kirkonkellon lisäksi hylystä on nostettu joitain metalliosia, jotka on jo konservoitu.
Uppoamispaikka sijaitsee Saaristomeren kansallispuistossa Storskärin saariryhmän alueella Egelskärin lähellä. Luonnonsuojelusyistä alueella liikkuminen on kielletty ilman kansallispuiston lupaa.
Aluksen jäänteet sekä lasti lepäävät merenpohjassa rinteessä noin 5–20 metrin syvyydessä alueella, jonka halkaisija on noin 30 metriä. Itse hylyn runko lepää vedenalaisessa kanjonissa ja on suurimmalta osaltaan hautautunut pohjasedimentin alle. 
Aluksen keramiikkalastin osia on ajoitettu aiempien löytöjen perusteella 1310–1330-luvuille, ja ne ovat todennäköisesti alasaksilaista alkuperää nykyisen Kölnin lähettyviltä. Lastiin kuului myös norjalaista liuskekiveä sekä tanskalaista kalkkikiveä. Todennäköisesti alus oli haaksirikkoutuessaan matkalla jostain hansakaupungista Turkuun.
Aluksesta on lisäksi löytynyt ehjänä säilynyt tynnyri, jonka ympärille on muodostunut ruostekerros. Museoviraston meriarkeologisessa konservointilaboratoriossa suoritetuissa tutkimuksissa tynnyristä löytyi rautaharkkoja, jotka ovat todennäköisesti ns. Osmond-rautaa.
Piiskakäärme

Piiskakäärme ("Dryophis prasinus" tai "Ahaetulla prasina") on käärmelaji, joka elää laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa kuten Indonesiassa, Filippiineillä, Thaimaassa, Vietnamissa, Intiassa ja eteläisessä Kiinassa. Sitä pidetään myös lemmikkinä, ja Vietnamissa siitä tehdään lääkettä.
Piiskakäärme on enintään kaksi metriä pitkä, erittäin ohut käärme, jonka väri on usein räikeän vaaleanvihreä, mutta joskus myös kellanvihreä tai ruskehtava. Se syö selkärankaisia kuten lintuja, liskoja ja sammakoita.
Ann Bell

Ann Bell (s. 29. huhtikuuta 1940 Wallasey, Cheshire, Britannia) on brittiläinen televisionäyttelijä. Hän on näytellyt toisen maailmansodan ajan vankileirille sijoittuvassa "Tenko"-sarjassa 1980-luvulta sekä vuoden 2002 versiosta "Forsytein tarussa" Hester-tätinä. Hän on vieraillut usein monissa muissakin tunnetuissa brittisarjoissa, kuten "Sydämen asialla", "Holby Cityn sairaala" sekä "Hercule Poirot".
Lipunryöstö

Lipunryöstö (tai viirinryöstö) on leikki, josta on useita versioita. Videopelien "capture the flag" -pelimuotoa kutsutaan toisinaan suomeksi lipunryöstöksi.
Pelin kulku.
Pelialueena voi olla esimerkiksi jalkapallokenttä. Ensin jaetaan pelaajat kahteen yhtä suureen joukkueeseen. Sitten pelialue jaetaan kahteen osaan. Kummankin joukkueen lippu laitetaan näkyviin oman alueen päähän. Lippu voi olla tavallinen lippu. Lippuja pitää olla kummallakin puolella yksi kappale, ja ne laitetaan molempien joukkueiden omaan aloituspaikkaan. Lippu voi olla myös pieni ja kevyt esine.
Tavoitteena pelissä on saada toisen joukkueen lippu/viiri omalle alueelle (niin että ei jää kiinni). Jos joku vastapuolen pelaajista on toisen joukkueen alueella hänet voidaan ottaa kiinni ja laittaa ”vankilaan”. Oman joukkueen jäsen voi pelastaa ”vangin” juoksemalla ”vankilaan” (penkki tai muu, hiekkaan piirretty ympyrä) ja koskettamalla ”vankia”. ”Vanki” ja pelastaja ovat turvassa kun ovat päässeet omalle puolelleen. Toisessa versiossa on muuten samat säännöt, mutta tällä kertaa lippu/viiri piilotetaan. Eli vastapuolen pitää ensiksi löytää lippu ja saada se omalle puolelleen niin ettei jää kiinni.
Pelin toinen versio on lähes samanlainen. Lipunryöstön paikka voi olla esimerkiksi metsä, jossa lippu pitää olla puussa, eikä maassa. Pelialue rajataan esimerkiksi sinisten ja punaisten puoliin. Lipun tai vankilan luona ei saa olla vartioimassa, vaan koko ajan pitää liikkua. Lipun voi myös ottaa omalta puolelta käymättä vastustajan puolella, mikäli yltää ottamaan lipun, joka on onnistuttu siirtämään lähelle rajaa.
Lipunryöstö videopeleissä.
Lipunryöstö () on videopelien moninpelimuoto, jossa kaksi kilpailevaa joukkuetta pyrkii sieppaamaan toisen joukkueen lipun ensimmäisenä omalle alueelleen. Alue määräytyy useimmiten rajalla, joka ympäröi omaa lippua ja joka pelistä riippuen erikokoinen. Oman ja vieraan lipun tunnistaminen on yleensä toteutettu niin että kummallekin ryhmälle on määrätty oma värinsä (useimmiten punainen ja sininen), jota myös lipun väri tottelee.
Pyreneittenkurjenpolvi

Pyreneittenkurjenpolvi ("Geranium pyrenaicum") on 20–60 senttimetriä korkeaksi kasvava, kesä–syyskuussa sinipunaisena kukkiva kasvi. Pienehköillä, usein pareittain asettuneilla kukilla on läpimittaa 15–20 mm. Kasvia tavataan useimmiten niityillä ja metsien tai pensaikkojen reunoilla. Suomessa pyreneittenkurjenpolvea tavataan lähinnä puutarhoissa ja vain harvoin viljelyksiltä luontoon karanneena. Sen nokalliset hedelmät sijaitsevat yleensä pareittain.
Pyreneittenkurjenpolvea esiintyy luonnonvaraisena Pyreneiden niemimaalla, Britteinsaarilla ja paikoin Keski-Euroopassa sekä Ruotsissa Skoonesta Upplantiin.
Stadio Giuseppe Meazza

Stadio Giuseppe Meazza eli San Siro on jalkapallostadion Milanossa, Italiassa. Se on kahden Serie A:ssa pelaavan suurseuran kotikenttä. Se myös täyttää 4. luokan.
San Sirosta tuli vuonna 1926 AC Milanin kotiareena. Stadionille mahtui tuolloin 35 000 katsojaa. Vuonna 1955 Internazionale jätti oman Arena-stadioninsa ja muutti San Sirolle. Nykyään 80 018-paikkaisella stadionilla on pelattu kaksi Euroopan Cupin loppuottelua sekä vuosien 1934 ja 1990 MM-kilpailuja. Stadion on nimetty 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla AC Milanissa ja Internazionalessa pelanneen Giuseppe Meazzan kunniaksi.
Ahkeraliisa

Ahkeraliisa ("Impatiens walleriana") on palsamikasvien heimoon kuuluva, koristekasvina yleinen palsami- eli häpykannuslaji. Sen kantamuotojen luontaista kasvualuetta ovat Itä-Afrikan tropiikki ja etenkin Sansibarin saari Afrikan itärannikolla. Suomessa ahkeraliisaa on kasvatettu huonekasvina 1800-luvulta alkaen, nykyisin se on myös suosittu ulkoistutuskasvi.
Tuntomerkit.
Lehdet ovat soikeita suippokärkisiä ja hammaslaitaisia. Terälehdet ovat ruusumaiset. Kukat ovat lajikkeesta riippuen valkoiset, erilaisten punaisten sävyiset tai violetit, joskus myös kaksivärisenä valkoisen kanssa. Yksittäiskukat ovat litteät. Kukat ovat yksinkertaisia tai kerrottuja. Kasvutapa on matala ja leveäkasvuinen.
Hoito.
Sisäkasvina ahkeraliisa viihtyy valoisalla ikkunalla, suojattuna kaikista voimakkaimmalta auringonpaisteelta. Se vaatii runsaasti kastelua, mutta mullan pitää kuivahtaa ennen seuraavaa kastelukertaa. Kesäkuumalla alustalle voi jättää hieman vettä seisomaan. Lannoitus pitäisi tehdä kerran viikossa. Eduksi on, jos kasvin voi sijoittaa talveksi 14–18 °C lämpöön. Leikataan myös kesällä.
Puutarhakasvina ahkeraaliisaa kasvatetaan yksivuotisena kesäkukkana. Huolehditaan runsaasta kastelusta ja lannoituksesta. Niitä käytetään ryhmäkasvina kesäkukkaryhmässä, tai peittämään aukkoja perennaryhmissä. Ahkeraliisaa voi lisätä sekä pistokkaista, joita voi ottaa elokuussa, että siemenistä, jotka kylvetään helmikuussa hiekansekaiseen multaan.
Lähilajit.
Sateenkaaripalsami eli uudenguineanliisa ("Impatiens hawkeri") on ahkeraliisalle sukua oleva palsamilaji, joka on yleistynyt viime vuosina Suomessa kesäisissä ulkoistutuksissa.
Justin Whalin

Justin Whalin (s. 6. syyskuuta 1974, San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Dungeons &amp; Dragons" ja "Child's Play 3" ja tehnyt roolin "Daily Planetin" valokuvaajana Jimmy Olsenina televisiosarjassa "Teräsmieheni".
Heinätorin puisto

Heinätorin puisto on Hollihaan kaupunginosassa Oulun kantakaupungin ruutukaava-alueella sijaitseva puisto. 
Sijainti.
Puistoa rajaavat Torikatu, Heinätorinkatu, Kirkkokatu ja Limingankatu, joka puiston kohdalla on katkaistu moottoriajoneuvoliikenteeltä. Limingankadun puolella puistoa rajaa arkkitehti Wolmar Westlingin suunnittelema Heinätorin koulu, joka on valmistunut vuonna 1875. Heinätorinkadun puolella on leikkikenttäalue. Puiston halkaisevat diagonaalisesti käytävät, joiden leikkauksessa puiston keskellä on suihkulähde.
Historiaa.
Puistokortteli oli vuoden 1824 asemakaavassa varattu heinätoriksi. Heinätori oli yksi kolmesta Oulun torista, joilla ympäröivien maalaiskuntien asukkaat saivat myydä tuotteitaan. Nimensä mukaisesti torilla on ollut tarkoitus käydä heinäkauppaa. Tori toimi nykyisen puiston paikalla vuoteen 1913 saakka.
Heinätorille rakennettiin Oulun ensimmäisen vesijohtosuunnitelman mukaisesti arkkitehti Viktor J. Sucksdorffin suunnittelema vesisäiliö vuonna 1902. Vesisäiliön toiminta jatkui 1920-luvun loppuun, mutta vesijohtoverkon laajenemisen myötä vedenjakelupaikan tarve väheni. Torni purettiin vuonna 1937. Puistoksi aukio istutettiin vuonna 1915.
Istutukset.
Johan W. Miesmaan suunnitelmien mukaisesti puiston reunoille istutettiin vuonna 1915 puistolehmuksia, mutta varsinainen puistoalue oli perunapeltona vuosina 1918–1923, kunnes se nurmetettiin. 1950-luvulla puistoon istutettiin poppeleita ja vuonna 1965 istutuksia uusittiin, samalla kun leikkikenttää laajennettiin. Kun puistoa uudistettiin vuosina 2006–2007, kesäkukkaistutuksia lisättiin. Puistossa on lehmusten ja poppeleiden ohella hopeakuusia, vaahteroita ja venäjänomenapuita. Kukka- ja pensasistutuksiin kuuluvat verenpisara ja unkarinsyreeni.