tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sinibutiapalmu

Sinibutiapalmu ("Butia capitata") on palmukasvien (Arecaceae) heimoon ja butiapalmujen ("Butia") sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko.
Sinibutiapalmu on ikivihreä yksivartinen palmu, joka kasvaa hitaasti ja saavuttaa kaikkiaan noin kahdeksan metrin korkeuden. Runko on kauttaaltaan sitkeiden lehtikantojen peitossa, ja haaroittumattomana sen halkaisija voi olla 20–50 senttimetriä. Oksistossa on 18–32 suurta lehteä. Ne ovat 1,8–2,4 metrin mittaisia. Sinibutianpalmun hedelmät ovat 34 millimetrin mittaisia ja 25 millimetrin levyisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Sinibutiapalmua tavataan Etelä-Amerikassa Brasilian itäosien trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Sitä kasvaa rannikonläheisillä ruohikoilla sekä avoimilla alueilla ja savanneilla hiekkamaassa. Kuumissa tai kosteissa alangoissa ne eivät menesty. Sinibutiapalmu viihtyy pienestä asti auringossa, mutta sietää myös kevyttä varjoa. Sillä on yleensä syvälle tunkeutuva juuristo.
Kasvatus ja käyttö.
Sinibutiapalmua kasvatetaan maailmassa monin paikoin, pääasiassa koristekasviksi, mutta joskus myös sen raakana syötävien hedelmien ja siementen vuoksi. Sen siemenet sisältävät jopa 45 prosenttia syötävää öljyä, jota käytetään pääasiassa margariinin valmistuksessa.
Culex cedecei

Culex cedecei on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Stone ja Hair vuonna 1968. Lajia tavataan Yhdysvalloista. Sillä ei ole alalajeja.
Mats Åhlberg

Mats Åhlberg (s. 16. toukokuuta 1947 Avesta) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa, Kanada-cupissa 1976 ja kuusissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden olympiapronssin, kaksi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. Åhlberg siirtyi vuonna 1966 Avesta BK:sta Leksands IF:ään, jossa hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1969, 1973, 1974 ja 1975 ja jota hän edusti pelaajauransa loppuun kauteen 1980–1981 saakka. Hän on seuran historian parhaimpia maalintekijöitä.
Coquelin

Coquelin on ranskalainen sukunimi ja ainakin seuraavien ranskalaisten henkilöiden sukunimi:
Ulf Weinstock

Ulf Weinstock (s. 10. elokuuta 1952 Strängnäs) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Lake Placidin olympialaisissa 1980, missä hän saavutti pronssia, ja neljissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia. Weinstock edusti kotimaansa pääsarjassa Leksands IF:ää, jossa hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1973 ja 1974, sekä kaudella 1974–1975 Västra Frölundaa. Uransa loppupuolella hän edusti norjalaista Stjernenia ja voitti vuonna 1986 Norjan mestaruuden. Pelaajauransa jälkeen Weinstock on toiminut pitkään valmentajana.
Rail Band

(Super) Rail Band on malilainen musiikkiyhtye, jonka kulta-aika oli 1970- ja 1980-luvuilla. Sen musiikissa yhdistyvät mandinkojen ja bambaroiden perinteet, pop, rock, afrobeat ja rumba.
Trumpetisti ja saksofonisti Tidiani Koné kokosi yhtyeen vuonna 1970 soittamaan Bamakon rautatieaseman ravintolassa. Hän kiinnitti sen solistiksi Salif Keïtan, josta tuli nopeasti yksi Malin suosituimmista laulajista. Asemaravintolan kansainvälisen yleisön takia yhtyeen ohjelmisto oli eklektistä, mutta sen leimaa-antavin osuus koostui Keïtan guinealaistyylisestä modernista mandinkamusiikista. Keïta otti mukaan myös rytmikkäitä pentatonisia bambaralauluja. Yhtyeen ensimmäinen LP-levy "Orchestre Rail Band de Bamako" ilmestyi Länsi-Saksassa vuonna 1970.
1970-luvun alun jälkeen Rail Bandiin liittyi guinealainen balafonisti Mory Kanté, joka alkoi toimia myös laulajana. Salif Keïta siirtyi Motel de Bamakon Les Ambassadeurs -yhtyeeseen ja Kantésta tuli Rail Bandin johtaja. Vuoden 1977 Lagosin-vierailun jälkeen hän levytti muutamia afrobeat-kappaleita. Bambaralaulujen esittäjäksi kiinnitettiin ségoulainen Magan Ganessy. Djelimady Tounkara korvasi Nabé Baban soolokitaristina ja myöhemmin hänestä tuli yhtyeen musiikillinen johtaja. Rail Band levytti vuosina 1972–1976 lähinnä singlejä, joista myöhemmin koottiin LP-levyjä kuten "Rail Band du Mali 73" ja "Melodias 76".
Lagosin musiikkifestivaalin jälkeen Tounkara ja Kanté asettuivat kahdeksi vuodeksi Norsunluurannikon nousevaan musiikkikeskukseen Abidjaniin. Rail Bandista erotettu Tounkara palasi vuonna 1980 Bamakoon, jossa hän perusti uuden yhtyeen Mandingo Trion. Tounkara kutsuttiin vuonna 1981 takaisin Bamakon asemaravintolaan ja hänen yhtyeensä sai nimekseen Rail Band.
Yhtyeen mandinkalauluista vastasi kitalainen Djelimady Sissoko, joka oli opettanut Mory Kantélle guinealaisesta poikkeavaa malilaisperinnettä. Bambaralaulut esitti koulikorolainen Sekou Kouyaté. Myöhemmin yhtyeeseen liittyi myös toinen mandinkalaulaja Lanfia Diabaté. Tounkaraa lukuun ottamatta kyseessä oli täysin uusi kokoonpano. Sen kahdella Loméssa äänitetyllä albumilla korostuivat kongolaisesta rumbasta saadut vaikutteet. 1980-luvun lopussa yhtye palasi Tounkaran johdolla perinteisempään musiikkiin.
Rail Bandin ohjelmisto edustaa Malin eri musiikkikulttuureja ja on tyyliltään vaihtelevaa. Sen laulajat ovat kuuluneet eri kastiryhmiin, millä on ollut Malissa suuri yhteiskunnallinen merkitys. Yhtye siirtyi 1990-luvulla Bamakon asemaravintolasta Lafiabougoun esikaupungin Djembé-klubille, jossa se yhä esiintyy.
Hollolan jäähalli

Hollolan jäähalli eli Hat-Areena sijaitsee Hollolan kunnassa. Se sai sponsorinimensä vuonna 2019. HAT on lyhenne Hollolan asuntotaloista.
Jäädytetyt paidat.
HAT-Areenan katossa on yksi jäädytetty pelipaita. Se on vuosina 2014–2018 Giantsin kapteenina toimineen Miikka Sirenin pelipaita.
Pietro Aradori

Pietro Aradori (s. 9. joulukuuta 1988 Brescia) on italialainen koripalloilija. Heittävänä takamiehenä pelaava Aradori on voittanut urallaan muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuonna 2019, Italian mestaruuden ja Italian cup-mestaruuden. Hän on pelannut myös Italian miesten maajoukkueessa kolmissa EM-kilpailuissa.
Pelaajaura.
Aradori on pelannut pääosan urastaan kotimaassaan. Lisäksi hän on pelannut Espanjan ja Turkin pääsarjoissa sekä kansainvälisissä seurajoukkuekilpailuissa. Vuonna 2019 hän voitti Virtus Bolognassa Mestarien liigan mestaruuden. Kaudella 2010–2011 hän voitti Mens Sana Basketissa Italian mestaruuden sekä Italian cup-mestaruuden. Italian supercupin mestaruuden Aradori on voittanut kolmesti. Lisäksi hänen edustamansa Montepaschi Siena (Mens Sana Basket) voitti kausilla 2011–2012 ja 2012–2013 kolme kansallista palkintoa, jotka otettiin joukkueelta pois talousvilpin vuoksi.
Aradori on kuulunut Italian miesten maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa vuosien 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa.
Mats Waltin

Mats Waltin (s. 7. lokakuuta 1953 Tukholma) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän toimi Ruotsin maajoukkueen kapteenina ja edusti maajoukkuetta kaksissa olympialaisissa, kahdessa Kanada-cupissa sekä kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kaksi olympiapronssia, kaksi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia. Vuoden 1976 MM-kilpailuissa hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Waltin edusti kotimaassaan IK Götaa, Södertälje SK:ta ja Djurgårdens IF:ää sekä Sveitsissä HC Luganoa ja EV Zugia. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden Djurgårdenissa vuosina 1983 ja 1990 sekä Sveitsin-mestaruuden Luganossa vuosina 1986 ja 1987. Hän sai Guldpucken-palkinnon kauden parhaana ruotsalaispelaajana vuonna 1976.
Pelaajauransa jälkeen Waltin on toiminut valmentajana Ruotsin, Sveitsin, Itävallan ja Norjan sarjoissa. Hän oli MM-kilpailuissa Sveitsin päävalmentaja vuonna 1995 ja Slovenian päävalmentaja vuonna 2008.
Stig Östling

Stig Östling (s. 31. joulukuuta 1948 Ockelbo) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sapporon olympialaisissa 1972, Kanada-cupissa 1976 ja viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja kolme MM-pronssia. Östling siirtyi kotikaupunkinsa seurasta Mora IK:hon vuonna 1966 ja edelleen Brynäs IF:ään vuonna 1970. Hän voitti Brynäsissä Ruotsin-mestaruuden vuosina 1971, 1972, 1976, 1977 ja 1980. Hän sai Guldpucken-palkinnon kauden parhaana ruotsalaispelaajana vuonna 1975.
Björn Johansson

Björn Johansson (23. helmikuuta 1950 – 30. toukokuuta 2023) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Kanada-cupissa 1976 ja viisissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja neljä MM-pronssia. Johansson edusti sarjatasolla Nybro IF:ää kausina 1966–1971 ja 1977–1983 sekä Södertälje SK:ta kausina 1971–1977.
GMM Grammy

GMM Grammy on Rewat Buddhinanin vuonna 1983 perustama thaimaalainen levy-yhtiö. Se toimii laajasti populaarimusiikin ja -viihteen saralla.
Vuonna 2006 yhtiö oli arvokkain Thai pop -yhtiö toisen ja kolmannen ollessa RS Company Limated Co.ltd.
Håkan Pettersson

Håkan Pettersson (11. toukokuuta 1949 Sundsvall – 10. toukokuuta 2008 Sundsvall) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sapporon olympialaisissa 1972 ja neljissä MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti neljä MM-pronssia. Pettersson edusti seuratasolla Timrå IK:ta kausina 1967–1982.
Hans Jax

Hans Jax (s. 6. maaliskuuta 1948 Vikarbyn) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta kolmissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia. Jax edusti seuratasolla Leksands IF:ää kausina 1967–1977 ja 1979–1980 ja voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1969, 1973, 1974 ja 1975. Hänen muita seurojaan olivat Vikarby IK, IF Björklöven, IK Rommehed ja IFK Lidingö.
Kantalan rautatieasema

Kantalan rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Mikkelissä. Se avattiin 1. lokakuuta 1889 samaan aikaan Savon radan kanssa. Asemarakennus rakennettiin vuosina 1887–1889 Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan. Sitä laajennettiin vuonna 1928. Aseman ulkoasussa on tapahtunut muutoksia ja sisätilat on uusittu. Miehitys asemalla lopetettiin 1. maaliskuuta 1969 ja henkilöliikenne lakkautettiin 29. toukokuuta 1983. Vuonna 1998 asemarakennuksen katto muutettiin tiilisestä peltiseksi. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 2000 ja koko liikennepaikka lakkautettiin 22. marraskuuta 2001. Lakkauttamisen jälkeen sivuraiteet purettiin. Asemarakennus siirtyi 2007 Senaatti-kiinteistöille ja sitä kautta myyntiin.
Fredrik Oskar Teodor von Kothen

Fredrik Oskar Teodor von Kothen (20. maaliskuuta 1832 Viapori – 13. helmikuuta 1894 Väinänlinna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Fredrik Oskar Teodor von Kothenin vanhemmat olivat luutnantti Fredrik Gustaf von Kothen ja Hedvig Charlotta Schmidt ja puoliso vuodesta 1862 Nadežda Alexandrovna Levsina. Myös heidän pojistaan Alexanderista ja Mikaelista tuli kenraalimajureita. Fredrik Oskar Teodor von Kothen valmistui Paavalin kadettikoulusta Pietarista ja määrättiin vänrikkinä 15. kenttätykistöprikaatiin 1852. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1854 Krimin sodan jälkeen, johon hän osallistui prikaatissaan, luutnantiksi 1856 ja alikapteeniksi 1862. Seuraavana vuonna Von Kothen tuli ensin 5. tykistödivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi ja sitten Vilnan sotilaspiirin tykistökomentajan adjutantiksi ja edelleen sotilaspiirin tykistön aluehallinnon esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1867 ja määrättiin 27. tykistöprikaatissa patterin päälliköksi 1871. Everstiksi von Kothen yleni 1875 ja kenraalimajuriksi 1888, jolloin hänet määrättiin 25. tykistöprikaatin komentajaksi. Hän kuoli tässä tehtävässä olleessaan helmikuussa 1894.
Mauritz Ferdinand von Kothen

Mauritz Ferdinand von Kothen (17. kesäkuuta 1811 Lokalahti – 23. toukokuuta 1875 Janakkala) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri, vapaaherra ja valtiopäivämies.
Mauritz Ferdinand von Kothenin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Gustaf von Kothen ja Johanna Agneta Tollet. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1842 oli kreivitär Amalia Magdalena Piper, toinen vuodesta 1857 vapaaherratar Anna Gustafva Fredrika Emilia Wrede af Elimä ja kolmas vuodesta 1866 Valborg Forsblom. Von Kothenin ja Piperin pojasta Gustaf Axel von Kothenista tuli kenraalimajuri, samoin kuin hänen veljistään Casimir von Kothenista ja Gustaf von Kothenista. Von Kothenin ja Forsblomin pojasta Axelista tuli sen sijaan säveltäjä ja hänen ja Wrede af Elimän pojasta Emil Fabian Mauritz von Kothenista tilanomistaja ja virkamies.
Mauritz Ferdinand von Kothen tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1825 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan 1830. Hän osallistui Marraskuun kansannousun kukistamiseen 1831–1832 ja ylennettiin aliluutnantiksi 1832 ja luutnantiksi 1833. Von Kothen määrättiin Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin 1835 ja ylennettiin alikapteeniksi 1841, kapteeniksi 1844 ja everstiluutnantiksi 1845, siirrettynä samana vuonna 8. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan. Hänet määrättiin 2. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi 1848, ylennettiin everstiksi 1852 ja siirrettiin 1855 ensin 3. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi ja sitten yhdistetyn 3. ja 4. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi. 1. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi hän tuli 1857 ja Haminan kaupungin paikallispäälliköksi armeijan jalkaväessä 1863. Eron sotapalveluksesta von Kothen sai kenraalimajurina kesäkuussa 1872. Hän edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1863–1864.
Pohjolan häät

Pohjolan häät ovat Kalevalassa kuvattavat Seppä Ilmarisen ja Pohjan neidon häät. Häät ja niiden valmistelut kuvataan Kalevalan 20. runossa.
Gustaf von Kothen (kenraali)

Gustaf von Kothen (31. heinäkuuta 1808 Lokalahti – 23. joulukuuta 1861 Turku) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Gustaf von Kothenin vanhemmat olivat senaattori, vapaaherra Gustaf von Kothen ja Johanna Agneta Tollet ja puoliso vuodesta 1837 vapaaherratar Sofia Matilda Beata von Kothen. Myös hänen veljistään Casimirista ja Mauritz Ferdinandista tuli kenraalimajureita. Gustaf von Kothen tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1823 ja määrättiin sieltä valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Viipurin jalkaväkirykmenttiin 1827. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1829 ja siirrettiin vänrikkinä Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin 1830. Marraskuun kansannousun kukistamiseen osallistuttuaan hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1832, luutnantiksi 1834, alikapteeniksi 1838 ja kapteeniksi 1843. Everstiluutnanttina hänet siirrettiin Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan 1847 ja ylennettiin everstiksi seuraavana vuonna. Hänet määrättiin pataljoonan esikunnan nuoremmaksi esiupseeriksi 1849 ja ensin pataljoonan vt. komentajaksi 1850 ja sitten vakinaiseksi 1852. Von Kothen yleni keisarin sivusadjutantiksi 1854 ja kenraalimajuriksi 1856, jolloin hänet nimitettiin Venäjän armeijan tarkk’ampujapataljoonien tarkastajan apulaiseksi ja prikaatinkomentajan oikeuksin Suomen värvätyn väen valvojaksi. Hän kuoli ollessaan virkamatkalla Turussa joulukuussa 1861.
Mats Lindh

Mats Lindh (12. syyskuuta 1947 Orsa – 8. elokuuta 2025) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Sapporon olympialaisissa 1972 ja kaksissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti kaksi MM-pronssia. Lindh edusti seuratasolla kotimaassaan Mora IK:ta kausina 1966–1970, Örebro SK:ta kaudella 1970–1971 sekä Västra Frölundaa kausina 1971–1975 ja 1977–1982. Kaudet 1975–1977 hän pelasi Pohjois-Amerikan WHA-liigassa Winnipeg Jetsin joukkueessa ja voitti liigan mestaruuden kaudella 1975–1976. Hän pelasi WHA:ssa yhteensä 138 runkosarjaottelua, joissa hän teki 33 maalia ja sai 32 syöttöpistettä, sekä 33 pudotuspeliä, joissa hänen tehopisteensä olivat 4 + 9.
Mor lam

Mor lam (, ), on alun perin thaimaalaista-laoslaista- maalaismusiikkia, länsimaissa vastaavaa kutsuttaisiin country-musiikiksi. 
Tunnettuja esittäjiä.
Tunnetuin mor lam -artisti ja supertähti on Jintara Poonlarp (). Hän kehitti perinteisestä mor lamista sähköisen version, jota muut ovat sittemmin jäljitelleet. Muita lajityylin edustajia ovat esimerkiksi Chalermpol Malakham (), Dao Bandon (), Pimpa Pornsiri (), Monkhaen Kaenkoon (), Siriporn Ampaipong (), Pornsak Songsaeng (), Noknoi Uraiporn (), Honey Sri-Isan (), Poyfai Malaiporn (), Christy Gibson (), Moukdavanyn Santiphone (), Vieng Narumon () ja Ki Daophet Niuhuang ().
Kjell-Arne Vikström

Kjell-Arne Vikström (28. maaliskuuta 1951 Skellefteå – 9. syyskuuta 2002) oli ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Kanada-cupissa 1976 ja kaksissa MM-kilpailuissa, joissa hän saavutti yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin. Vikström edusti seuratasolla kotimaassaan Clemensnäs IF:ää, Skellefteå AIK:ta, Södertälje SK:ta, Piteå IF:ää ja Malå IF:ää sekä kaudella 1978–1979 Saksassa EC Deilinghofenia.
Finn Lundström

Finn Lundström (s. 4. heinäkuuta 1947 Kristiansand, Norja) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta vuoden 1975 MM-kilpailuissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia. Lundström edusti seuratasolla Nybro IF:ää kausina 1968–1970, Timrå IK:ta kausina 1970–1975 ja 1981–1983 sekä Västra Frölundaa kausina 1975–1981.
Karl-Johan Sundqvist

Karl-Johan Sundqvist (s. 9. maaliskuuta 1949) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta neljissä MM-kilpailuissa vuosina 1972–1975 ja saavutti niissä yhden MM-hopean sekä kolme MM-pronssia. Sundqvist edusti kotimaassaan Färjestads BK:ta kausina 1968–1980 ja pelasi uransa päätteeksi yhden kauden Sveitsissä EHC Arosan joukkueessa.
Göran Högosta

Göran Högosta (s. 15. huhtikuuta 1954 Åppelbo) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edusti Ruotsin maajoukkuetta Kanada-cupissa 1976 ja neljissä MM-kilpailuissa vuosina 1975–1978. Hän saavutti yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia. Vuoden 1977 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi ja tähdistökentälliseen.
Högosta voitti Leksands IF:n joukkueessa Ruotsin-mestaruuden vuonna 1975. Hän edusti kotimaassaan myös IF Tunabrota, Västra Frölundaa ja Falu IF:ää. Kaudet 1977–1980 hän pelasi Pohjois-Amerikassa. NHL:ssä hän pelasi yhden ottelun New York Islandersin ja 21 ottelua Quebec Nordiquesin joukkueessa.
Guido Scala

Guido Scala (14. helmikuuta 1936 Torino, Italia – 6. tammikuuta 2001 Italia) oli italialainen Aku Ankka-sarjakuvien tekijä, joka sekä käsikirjoitti että piirsi sarjakuvatarinoita. Yhteensä Scala tuotti Disneylle 461 sarjakuvatarinaa, joista 135 on julkaistu Suomessa. Scala aloitti sarjakuvien tekemisen 1950-luvulla maanmiehensä Luciano Bottaron opastuksessa, ja ensimmäisen sarjakuvatarinansa Disneylle hän teki vuonna 1962 yhteistyössä Bottaron kanssa. Alkuun Scalan kaikki sarjakuvat olivat Mikki Hiiri-aiheisia, mutta vuodesta 1971 eteenpäin hän teki myös Aku Ankka-aiheisia tarinoita.
Culex pulidoi

Culex pulidoi on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Cova Garcia ja Sutil Orama vuonna 1974. Lajia tavataan Venezuelasta. Sillä ei ole alalajeja.
Overkillin diskografia

Overkill on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1980 New Jerseyssä.
Plaisir

Plaisir on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 37 km Pariisista länteen.
Nähtävyyksiä.
Kunnan keskustassa oleva linna "Château de Plaisir" on peräisin 1600-luvulta. Linnan rakennuttaneen Le Tellierin suvun omistuksessa linna oli noin sadan vuoden ajan. Tämän jälkeen linnan omistus on vaihtunut useasti. Kaupunki osti linnan vuonna 1976 ja se kunnostettiin. Linna on nykyisin julkinen paikka, johon kaikilla on vapaa pääsy. Siellä sijaitsee kunnan kulttuuri- ja vapaa-ajantiloja. Linnan tiloissa oleva Robert Manuel -teatteri on nimetty Comédie-Françaisen kunniajäsenen Robert Manuelin mukaan. Myös linnan puisto kunnostettiin ja sen alkuperäinen muoto palautettiin. Puiston, linnan ja alueen muiden rakennusten muodostama kompleksi listattiin Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon vuonna 1961.
Linnan vieressä oleva Saint-Pierren kirkko on peräisin noin vuonna 1260. Tyyliltään se oli tuolloin goottilainen. Kirkkoa on muutettu ja rakennettu uudestaan 1700-luvulta lähtien. 1980-luvulla kirkon holvit uhkasivat romahtaa ja niitä tuettiin. Vuoden 2010 alussa aloitettiin kirkon mittavat peruskorjaustyöt. Vuonna 2013 pidettiin kunnostetun kirkon avajaiset.
Talous.
Kunnassa toimii noin 1 300 yritystä, kuten JCDecaux, Safran, Lenôtre sekä Ikean Ranskan pääkonttori.
Wojciech Bogusławski

Wojciech Romuald Bogusławski (9. huhtikuuta 1757 Glinno – 23. heinäkuuta 1829 Varsova) oli puolalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Häntä pidetään "puolalaisen teatterin isänä".
Bogusławski toimi kolmena eri ajanjaksona Varsovan kansallisteatterin johtajana. Bogusławski kuoli vuonna 1829 Varsovassa. Hänen kunniakseen julkaistiin postimerkki.
Archibald

Archibald eli Velhokoira Archibald (ransk. "Archibald le Magichien") on ranskalainen animaatiosarja, joka on DiC Audiovisuelin tuottama piirrossarja. Velhokoira nimeltään Archibald lähtee ystävänsä Petterin kanssa mitä kummallisiin seikkailuihin, joissa ratkaistaan ihmisten kehon terveydet päästä varpaisiin. Sarjaa alettiin esittää vuosina 1980-1981. Archibald julkaistiin Suomessa VHS-kasetille vuonna 1988, joka tuli Screenet Ay:n julkaisemana videokasettina OMAXI-levittäjän kanssa myyntivideolle, kun se tekstitettiin suomeksi ruotsinkielisellä jälkiäänityksellä.
W.F.O.

W.F.O. on thrash metal -yhtye Overkillin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 15. heinäkuuta 1994.
The Killing Kind

The Killing Kind on thrash metal -yhtye Overkillin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. maaliskuuta 1996.
Otto Weyerstall

Carl Otto Weyerstall (15. helmikuuta 1881 Saksa – 16. kesäkuuta 1931) oli saksalaissyntyinen rakennusinsinööri, joka oli tuomassa teräsbetonitekniikan osaamista Suomeen 1900-luvun alussa. Weyerstall oli jo vuonna 1906 saksalaisen rakennusliikkeen Meyer &amp; Sohnin teknillisenä johtajana Suomessa johtaen tiettävästi ensimmäisiä rautabetonialan töitä Suomessa. Weyerstall asui Suomessa lähes kymmenen vuoden ajan ennen vuotta 1914, jolloin hän joutui poistumaan maasta ensimmäisen maailmansodan puhkeamisen vuoksi. Hän toimi tällöin betonirakenteiden suunnittelijana aluksi Helsingin Sementti- ja Asfalttiliikkeen palveluksessa ja vuodesta 1912 itsenäisenä konsulttina, julkaisi aiheesta kirjan ruotsin ja suomen kielellä sekä kirjoitti artikkeleita rakennusalan lehtiin. Weyerstall palasi Suomeen 1919 vastaperustetun "Sementtirakenne Oy":n johtoon ja oli yhtiön johdossa vuoteen 1925 saakka. Weyerstall oli myös yksi Suomen Betoniyhdistyksen perustajista. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana Weyerstall oli Saksassa hannoverilaisen "Cementbau Aktiengesellschaft"-yhtiön palveluksessa johtaen linnoitusten ja teollisuuslaitosten rakennustöitä Saksassa ja Belgiassa.
Takasago (Hyōgo)

Takasago () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Seton sisämeren Harimanmeren rannikolla Kakojoen suulla. Kaupungin alue on pääosin Kakojoen alavaa suistoaluetta, luoteisosissa on vuoristoa. Takasagossa on 88 024 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 34,38 neliökilometriä.
Asutus Takasagon alueella on vanhaa, ja sen maisemia kuvaillaan muun muassa "Man’yōshū"-runoantologiassa. Myöhemmin Edo-kaudella Takasago kehittyi vilkkaana satamapaikkakuntana ja veroiksi maksetun riisin keräyspaikkana. Se kuului Himejin daimiokuntaan. Meiji-restauraation jälkeen sinne sijoittui aluksi paperiteollisuutta, sittemmin rannikon laajoille täyttömaa-alueille myös metalli-, elintarvike-, elektroniikka- ja kemianteollisuutta. Kaupunkioikeudet Takasagolle myönnettiin vuonna 1956, kun silloinen Takasagon maaseutukaupunki ja kolme muuta kuntaa liitettiin yhteen. Kaupungin väkiluku kasvoi voimakkaasti osana laajempaa Hariman teollisuusaluetta. Historiallisesti Takasago tunnettiin mäntymetsistään ja hiekkarannoistaan, jotka ovat kuitenkin peittyneet teollisuuden alle.
Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Takasagon pyhäkkö, joka mäntyineen ("Aioi no matsu") tunnetaan nōnäytelmästä "Takasago". Muita merkittäviä rakennuksia ovat Jūrin-jin buddhalainen temppeli ja suurikokoisestä kivenlohkareesta tunnettu Ōshikon pyhäkkö. Takasagoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja San’yō-rautateiden päälinja.
Alianza Canina Latina

Alianza Canina Latina on Ranskan, Italian, Espanjan ja Portugalin kennelliittojen välinen koiria harrastava järjestö, joka perustettiin heinäkuussa 2018. 
Rodut.
Alianza Canina Latina on tunnustanut kaikkien FCI-rotujen lisäksi seuraavat kansalliset rodut: 
Espanja
Italia
Portugali
Ranska
Thomas Hjalmar Westgård

Thomas Hjalmar Maloney Westgård (s. 10. lokakuuta 1995 Leka, Norja) on irlantilainen maastohiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2016–2017 alkaen.
Norjassa syntyneen ja asuvan Westgårdin äiti on irlantilainen, ja hänellä on kaksoiskansalaisuus. Hän aloitti maastohiihdon harrastamisen 16–17-vuotiaana ja siirtyi kesäkuussa 2016 edustamaan Irlantia. Hän asuu Meråkerissa, jossa häntä valmentaa hiihdon kuusinkertainen arvokilpailuvoittaja Frode Estil.
Westgård osallistui ensimmäisen kerran maailmancup-kilpailuun kaudella 2016–2017, jolloin hän sijoittui 2. joulukuuta 2016 käydyssä Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintin karsinnassa sijalle 75. Hänestä tuli ensimmäinen Irlantia maastohiihdon maailmancupissa edustanut urheilija. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kaudella 2018–2019 oltuaan Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähdössä sijalla 22. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Tour de Skihin kuuluneessa Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2021.
Arvokilpailuissa Westgård oli ensi kerran mukana Lahden MM-kilpailuissa 2017, jossa hän osallistui kolmelle matkalle. Hänen paras tuloksensa oli 49. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 hän osallistui niin ikään kolmelle matkalle ja sijoittui niistä parhaiten 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa, sijalle 59. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hänen paras sijoituksensa oli 35. sija 15 kilometrin perinteisen kilpailussa. Lisäksi hän oli parisprintin 27. parinaan Jan Rossiter. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 25:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa neljästoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän oli 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kolmastoista.
Kolmannen planeetan arvoitus

Kolmannen planeetan arvoitus on Sojuzmultfilmin tuottama neuvostoliittolainen animaatioelokuva, joka julkaistiin vuonna 1981. Animaation on ohjannut Roman Katšanov. Elokuvan kesto on 50 minuuttia.
Koruheloahven

Koruheloahven ("Anthias anthias"), aiemmin koruahven, on heloahventen heimon (Anthiidae) subtrooppisissa merivesissä elävä kalalaji. Se on sukunsa "Anthias" tyyppilaji.
Koko ja ulkonäkö.
Koruheloahvenen tavallinen pituus on 15 senttimetriä ja maksimipituus 27 senttimetriä. Sen ruumis on suhteellisen korkea ja sivusuunnassa litteä. Suu on suuri ja vino, alaleuka on yläleukaa hieman suurempi. Selkäevä on kaksiosainen, ja sen ensimmäisessä osassa on piikkejä, kun taas jälkimmäisessä, suuremmassa ja muodoltaan purjemaisessa osassa on pehmeitä ruotoja. Selkäevän etuosan kolmas piikki on erikoisen suuri, jopa kolminkertaisesti muita piikkejä suurempi. Vatsaevät ovat myös hyvin suuria ja muodoltaan teräviä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Koruheloahventa tavataan Välimeressä sekä Atlantin itäosissa Portugalista ja Azoreista etelään Namibian pohjoisosiin asti. Tietyillä alueilla, kuten Välimeren Espanjan-osissa, populaatiot ovat lievästi heikentyneet, mutta kokonaisuudessaan Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee koruahvenen Euroopan alueella elinvoimaiseksi lajiksi. Koruheloahven elää tavallisesti 15–300 metrin syvyydessä kallio- ja sorapohjilla sekä vedenalaisissa luolissa.
Ravinto ja elintavat.
Koruheloahvenen ravintoa ovat äyriäiset ja pienet kalat. Se on yöeläin. Lisääntyminen tapahtuu heinä-syyskuussa. Koruahvenilla koiras on parven johtaja. Jos hallitseva koiras kuolee, parven vanhin naaras pystyy vaihtamaan sukupuoltaan ja tulee näin uudeksi johtajaksi.
Käyttö ja kalastus.
Koruheloahvenen kaupallinen merkitys on vähäistä, vaikka sitä markkinoidaankin yleisenä joissakin Välimeren maissa, kuten Marokossa. Lajia saadaan sivusaaliina kaupallisessa kalastuksessa, urheilukalastuksessa ja katkarapukalastuksessa.
Juri Kasparjan

Juri Dmitrijevitš Kasparjan (Ю́рий Дми́триевич Каспаря́н, s. 24. kesäkuuta 1963 Simferopol, Ukrainan SNT) on venäläinen kitaristi, joka tuli tunnetuksi neuvostoliittolaisen rockyhtye Kinon jäsenenä. Kasparjan oli myös merkittävässä osassa 1980–luvun Leningradissa vaikuttaneessa virallisen neuvostojärjestelmän ulkopuolisessa vaihtoehtokulttuurissa.
Elämä ja ura.
Kasparjan syntyi Simferopolissa Krimillä, jossa hänen äitinsä biologi Irina Solomonovitš Guslits oli lomailemassa. Isä Dmitri Kasparjan oli hyönteistieteilijä. Kasparjan on armenialainen nimi ja Irina oli juutalaissyntyinen. Kasparjan kasvoi perheen kotikaupungissa Leningradissa.
Vuosina 1970–1977 Kasparjan opiskeli lasten musiikkikoulussa sellonsoittoa, mutta siirtyi länsimaisen rockin vaikutuksesta kitaransoittoon. Vuonna 1983 hän tapasi Viktor Tsoin, josta tuli hänen läheisin yhteistyökumppaninsa ja ystävänsä. Kasparjanista tuli perustetun uuden aallon yhtyeen Kinon soolokitaristi. Vuodesta 1985 alkaen uuden vuosikymmenen alkuun asti Kasparjan osallistui Sergei Kurjohinin Popmekaniikka-musiikkikollektiivin ("Поп-механика") konsertteihin ja äänitteisiin (ml. elokuvamusiikki).
Vuosina 1986–1989 hän tutustui Johanna Stingray'hin, josta tuli merkittävä neuvostorockin ja neuvostoliittolaisen popkulttuurin välittäjä länsimaihin. Kasparjan, Tsoi ja Boris Grebenštšikov vierailivat Stingray'n omalla albumilla. Marraskuun 2. päivänä 1987 Kasparjan avioitui Stingrayn kanssa. Avioliitto päättyi 1991. Kasparjan kierteli 1980–luvun lopulla ns. kinomanian aikaan neuvostotasavalloissa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. 
Viktor Tsoi sai surmansa auto-onnettomuudessa Latviassa 15. elokuuta 1990. Samana syksynä Kasparjan otti vastaan ortodoksikasteen ja samalla nimen Georgij, jota käyttää edelleen. Samoihin aikoihin Kasparjan upposi esoteerisiin ja filosofisiin kysymyksiin. Kasparjan osallistui uuden Venäjän aikana erilaisiin vaihtoehtomusiikkiprojekteihin. 
Kasparjan avioitui 2. maaliskuuta 2004 Natalia Nikolajevna Nazarovan kanssa.
Chevreuse

Chevreuse on kunta Ranskassa Yvelinesin departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee vehreässä Yvettejoen halkomassa Vallée de Chevreuse -laaksossa, noin 37 km Pariisista lounaaseen.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1000-luvulta peräisin oleva "Château de la Madeleine". Se on rakennettu Chevreusen laaksoa reunustavan mäen päälle suojaamaa kylää. Linna on ollut mukana useassa taistelussa, erityisesti satavuotisessa sodassa. Nykyään linnassa on luonnonpuisto Parc naturel régional de la Haute Vallée de Chevreusen pääkonttori.
Kunnan historiallisen keskusta on kehittynyt keskiaikaisten Saint-Martinin kirkon ja Saint-Saturninin luostarin ympärille. Luostari on ollut vuodesta 2011 lähtien tilana nykytaiteen näyttelyille ja kulttuuritapahtumille.
Thomas Corneille

Thomas Corneille (1625−1709) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli komedia "Les engagements du hasard" (1647). Hänen ensimmäinen murhenäytelmänsä "Timocrate" (1656) vastaanotettiin niin suosiollisesti, että se pysyi keskeytyksettä näyttämöllä puoli vuotta. Hänen muita näytelmiään ovat "Ariane" (1672), jota Voltaire piti hänen parhaana draamanaan, ja "Le comte Essex". Hänellä oli kirjailijana kaikki veljensä viat, mutta ei hänen eteviä ja yleviä ominaisuuksiaan. Corneille oli myös kielitieteilijä.
Corneille oli Ranskan akatemian jäsen.
Thomas Corneillen veli oli näytelmäkirjailija Pierre Corneille.
Frans de Cort

Frans de Cort (1834−1878) oli flaamilainen runoilija. Cortin runollinen mielikuvitus ei ollut korkealentoinen, mutta sen sijaan hänen runoissaan on tunteen syvyyttä ja tunnelmallisuutta. Hän ylistää etupäässä kodin ja avioliiton tuottamaa onnea. Hänen runokokoelmiansa ovat "Liederen" ('Lauluja', 1857−1859), "Zingzang" (1866) ja "Liederen" (1868). Cort käänsi äidinkielelleen ulkomaisia runoilijoita.
Pietro Cossa

Pietro Cossa (1830–1881) oli italialainen näytelmäkirjailija, kuuluisin aikansa italialaisista historiallisen näytelmän luojista. Hänen ensimmäistä näytelmäänsä "Mario e i Cimbri" (1862) ei esitetty. Kohtalaista suosiota saavuttivat hänen draamansa "Puškin" (1869), "Sordello" (1872), "Beethoven" (1872), "Monaldeschi" (1874). Mutta hänen omintakeinen näytelmänsä "Nerone" (1871) oli vuosikymmenen suurin näyttämömenestys. Cossan seuraavat näytelmät ovat "Messalina" (1876), "Cleopatra" (1879), komedia "Plauto e il suo secolo" (1876) ja draamat "Cola di Rienzi", "Giuliano Apostata" (1876), "I Borgia" (1878), "Cecilia" ja "I Napoletani" (1879). Suunnittelun suurpiirteisyys on useille näille näytelmille ominaista, mutta niitä haittaa usein komposition hajanaisuus ja mielikuvituksen liioittelu.
Isaäc da Costa

Isaäc (Isaak) da Costa (1798–1860) oli alankomaalainen runoilija, prosaisti ja kääntäjä. Hän alkoi kirjallisen toimintansa kääntämällä hollanniksi Aiskhyloksen näytelmät "Persai" (1816) ja "Prometheus" (1820). Vuonna 1818 hän julkaisi näytelmän "Alphonsus I". Melkein 25 vuotta hän toimi poleemikkona. Vuonna 1840 hän yllätti suurella poliittis-historiallisella runoelmalla "Vijfentwintingjaren", jota seurasi vähitellen muita samanlaisia runoja. Erinomaisia ovat vielä hänen runonsa "Hagar" (1847) ja hänen joutsenlaulunsa "De slag bij Nieuwpoort" (1859).
Louis Couperus

Louis Marie Anne Couperus (10. kesäkuuta 1863 Gravenhage, Alankomaat – 1923) oli aikansa merkittävimpiä alankomaalaisia romaaninkirjoittajia. Hän julkaisi 20-vuotiaana ensimmäisen runokokoelmansa "Een Lent van Vaerzen", mutta siirtyi pian kokonaan romaanin alalle. Hänen romaanejaan ovat muun muassa "Eline Vere" (1889), joka luo voimakkain piirtein kuvan Haagin yhteiskunnasta, "Noodlot" (1890); "Majesteit" (1893), "Wereldvrede" (1894), "Metamorfoze" (1897), "De stille Kracht" (1899), "Kleine Zielen" (1901). Couperus on lisäksi kirjoittanut novellikokoelman "Eene Illuzie" (1892) ja saturunoelmat "Psyche" (1897) ja "Fidessa" (1899).
Android Runtime

Android Runtime (ART) on Android-alustalla käytettävä ajoympäristö. Ympäristö kääntää ohjelmat natiiville konekielelle.
Android Runtime on korvannut aiemmin käytetyn Dalvik-virtuaalikoneen Androidin versiossa 5.0, mutta se tukee edelleen Dalvikin DEX-tavukoodimuotoa. ART käyttää ennen ajoa tehtävää kääntämistä (, AOT) ajonaikaisen kääntämisen (, JIT) sijaan, joka nopeuttaa ohjelmien käynnistymistä.
ART parantaa automaattisen roskienkeruun aiheuttamaa hidastumista ja sisältää tiukemman asennuksen aikaisen verifioinnin kuin Dalvik.
Android-alustalle tehdyt työkalut (Jack) kääntävät Java-ohjelmat DEX-tavukoodiksi (). ART käyttää Dalvikin tavukoodimäärittelyä. ART-ympäristössä hyvin toimivat ohjelmat pitäisi toimia hyvin myös Dalvik-ympäristössä, mutta vastakkainen ei välttämättä pidä paikkaansa. Dalvik-virtuaalikoneelle tehdyt sovellukset voivat vielä käyttää ajonaikaista kääntämistä.
Android 7 (N, Nougat) -versiosta lähtien Java-kirjastot ovat käyttäneet OpenJDK:ta aiemman Apache Harmonyn sijaan. Samassa yhteydessä AOT/JIT-käännös on saanut tuen profilointiin perustuvalle optimoinnille.
Android 13:n myötä ART käyttää Linux-ytimen codice_1-ominaisuutta (sivutuksen käsittely käyttäjäavaruudessa): uusi roskienkeruu poistaa ylimääräistä kuormaa, pienentää muistinkäyttöä ja pienentää käännetyn koodin kokoa. Android 13:ssa on uusi julkinen API codice_2, JNI-kutsut ovat nopeampia ja ART suorittaa enemmän tavukoodin validoinnista sovelluksen asennuksen aikana jolloin lataaminen nopeutuu.
Paul Louis Courier

Paul Louis Courier de Méré (1772−1825) oli ranskalainen kirjailija ja filologi. Hän aloitti uransa sotilaana ja kunnostautui Italian retkillä (1792−1797 ja 1805). Wagramin taistelun jälkeen otti erosi 1809 sotapalveluksesta ja rupesi jatkamaan filologisia tutkimuksiaan, joita hän oli aina harrastanut. Firenzessä hän löysi täydellisen kappaleen Longoksen romaania "Dafnis ja Khloe", jonka hän julkaisi 1810. Hän palasi Ranskaan 1812 ja julkaisi filologisen toimintansa ohella poliittisia lentokirjasiaan, joissa hän purevan sukkelasti vastusti aatelistoa ja katolista papistoa. Hänen lukuisat lentokirjasensa, kuten "Le pamphlet des pamphlets" (1824) ovat henkevän ranskalaisen tyylin mestariteoksia. Huomattavimmat Courierin teosten laitokset ovat vuodelta 1830 (sis. Armand Carelin johdanto) ja vuodelta 1837.
Châlette-sur-Loing

Châlette-sur-Loing on kunta Ranskassa Loiret'n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 110 kilometriä Pariisista etelään.
Kunnan alueella on runsaasti vesistöjä. Se sijaitsee kahden joen, Loingin ja Solinin varrella. Lisäksi kuntaa halkoo kolme kanavaa: Canal du Loing, Canal de Briare ja Canal d'Orléans.
Châlette-sur-Loing on tehdaskaupunki, joka alkoi kukoistaa Hutchinsonin kumitehtaan kehityksen myötä.
Nasaalinen käyttö

Nasaalinen käyttö on lääkkeen käyttämistä nenän kautta. Jotta lääkettä voi käyttää nasaalisesti, sen tulee olla vesiliukoinen. Yleisimmin lääkkeitä käytetään naasalisesti, kun niitä halutaan käyttää väärin, vaikutuksen alkamista nopeuttaa ja biosaatavuutta parantaa.
Jessica Lunsfordin murha

Jessica Marie Lunsford (6. lokakuuta 1995 – 24. helmikuuta 2005) oli floridalainen 9-vuotias pikkutyttö, joka joutui seksuaalirikollisen John Coueyn sieppaamaksi ja murhaamaksi helmikuussa 2005.
Lunsford katosi kotoaan 24. helmikuuta 2005. John Couey oli tunkeutunut Lunsfordien kotiin ja vienyt tytön lähellä sijaitsevalle asuntovaunulleen. Hän oli pitänyt tyttöä kaapissa, joten hänen kämppäkaverinsa eivät tienneet Jessican läsnäolosta mitään. Couey raiskasi tytön useasti sängyssään ja pakotti tytön pissaamaan komeroon. Poliisit kävivät etsimässä Coueyta ja Jessicaa Coueyn asuntovaunulta, mutta eivät kuitenkaan tarkastaneet vaatekaappia, jossa tyttö oli.
Myöhemmin Couey päätti hankkiutua Jessicasta eroon, ja houkutteli tämän menemään kahteen mustaan jätesäkkiin. Couey oli uskotellut Jessicalle, että hän pääsisi kotiin. Couey kuitenkin hautasi tytön elävältä. Tyttö kuoli tukehtumalla, joka kesti arviolta 3-5 minuuttia.
Poliisit löysivät Jessican ruumiin Coueyn kertomasta paikasta 19. maaliskuuta 2005, eli kolmisen viikkoa tytön kuoleman jälkeen. Jessicalle tehtiin ruumiinavaus, jossa hänen emättimestään löytyi repeämä, mikä viittasi siihen, että Couey oli raiskannut hänet. Kuolinsyyntutkija päätteli, että repeämä olisi syntynyt noin kuusi tuntia ennen kuolemaa. Tytön ruumiista löytyi myös kokaiinin jäämiä, koska hän oli ollut ympäristössä, jossa oli käytetty kyseistä ainetta. Ruumiinavauksessa huomattiin myös, että tyttö oli työntänyt kaksi sormeaan jätesäkin läpi, mikä viittasi siihen, että hänet oli haudattu hänen ollessaan elossa.
Couey todettiin syylliseksi kaikkiin syytekohtiin Floridassa 7. maaliskuuta 2007. Häntä syytettiin kidnappauksesta, seksuaalisesta pahoinpitelystä ja ensimmäisen asteen murhasta. Valamiehistö vaati kuolemantuomiota Coueylle, joka tuomittiin kuolemaan ja kolmeen peräkkäiseen elinkautiseen.
John Couey kuoli luonnollisiin syihin vuonna 2009.
Jessica's law (Jessican laki).
Jessican isä Mark Lunsford alkoi ajaa lakialoitetta tyttärensä kuoleman jälkeen. Hän vaati aloitteessaan muun muassa pidempiä vankilatuomioita sekä sähköisten seurantalaitteiden käyttöä kaikilla ehdonalaisessa olevilla seksuaalirikollisilla. Isän aloite hyväksyttiin ja allekirjoitettiin laiksi 2. toukokuuta 2005. Laki astui voimaan 1. syyskuuta samana vuonna.
Maiquetía Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema

Simón Bolívarin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Maiquetíassa Vargasin osavaltiossa Venezuelassa, noin 21 kilometriä länteen pääkaupunki Caracasista.
Historia.
Lentokenttä avattiin vuonna 1945. Vuosina 1952–1962 terminaalia laajennettiin ja kiitotietä pidennettiin 3 000 metriin ja levennettiin 60 metriin.
Lentoyhtiöt ja kohteet.
Aerocaribe Airlines Charter: Los Roques
Aeropostal Havana, Porlamar, Santiago de Cuba
Air Europa: Madrid
Air France: Pariisi-Charles De Gaulle
Albatros Airlines: Barranquilla, Bogotá, Las Piedras, Los Roques, Medellín, Porlamar, Puerto Cabello, Puerto Ordaz, San José (Costa Rica)
Avior Airlines: Barcelona (Venezuela), Barinas, Bogotá, Cali, Curacao, Guayaquil, Lima, Manaus, Medellín, Porlamar, Puerto Ordaz, Punta Cana
Caribbean Airlines: Port of Spain
Conviasa: Barinas, Cancún, Cumaná, El Vigía, Guayaquil, Havana, La Fría, Las Pierdas, Managua, Maracaibo, Maturín, Panama City-Tocumen, Porlamar, Puerto Ayacucho, Puerto Ordaz, Quito, San Fernando de Apure, Santa Cruz de La Sierra-Viru Viru, Santo Domingo del Táchira, San Tomé, Toluca/Mexico City
Copa Airlines: Panama City-Tocumen
Estelar Latinoamerica: Barquisimeto, Buenos Aires-Ezeiza, Cumaná, Lima, Lissabon, Madrid, Maracaibo, Maturín, Porlamar, Puerto Ordaz, Santiago de Chile, Santo Domingo del Táchira
Iberia: Madrid
LASER Airlines: Aruba, Barccelona (Venezuela), Barquisimeto, Bogotá, Curacao, El Vigía, Guayaquil, La Fría, Maracaibo, Panama City-Tocumen, Porlamar, Puerto Ordaz, Santo Domingo-Las Americas
Plus Ultra Líneas Aéreas: Madrid, Teneriffa-Pohjoinen
RUTACA Airlines: Barcelona (Venezuela), Ciudad Bolívar, Porlamar
SASCA Charter: Los Roques
TAP Air Portugal: Lissabon (keskeytetty)
Turkish Airlines: Istanbul
Venezolana: Maracaibo, Maturín, Panama City-Tocumen, Porlamar, Port of Spain, Santo Domingo-Las Americas
Wingo: Bogotá
Culex marquesensis

Culex marquesensis on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Stone ja Rosen vuonna 1953. Lajia tavataan Ranskan Polynesiasta. Sillä ei ole alalajeja.
Hydroklooritiatsidi

Hydroklooritiatsidi eli hydroklorotiatsidi on diureetteihin eli nesteenpoistolääkkeisiin kuuluva lääkeaine. Se lisää siis virtsan erittymistä, jolloin elimistöstä poistuu nestettä ja sydän kuormittuu vähemmän.
Hydroklooritiatsidi on mieto diureetti, jota käytetään etenkin kohonneen verenpaineen ja turvotusten hoitoon. Se on halpa lääke ja tehostaa muiden verenpainelääkkeiden vaikutusta. Se voidaan yhdistää esimerkiksi ACE-estäjään ja at-salpaajaan. Näiden lisäksi mukaan voidaan vaikeassa verenpainetaudissa käyttää kalsiumkanavansalpaajaa. Seerumin natrium- ja kaliumtasoja tulisi seurata diureettihoidon aikana säännöllisesti. Haittavaikutuksena on usein hypokalemia. Yliannostus voi erittäin harvoin johtaa kuolemaan.
Hydroklorotiatsidia voidaan käyttää myös yhdistelmälääkkeenä kandesartaanin kanssa.
Hydroklorotiatsidista on markkinoilla myös yhdistelmäverenpainelääke, jossa on sekä itse varsinaisesti verenpainetta alentavaa, ATR-estäjiin kuuluvaa kandesartaania ja hydroklorotiatsidia. Lääkettä määrätään potilaille, joilla pelkästään kandesartaani- tai hydroklorotiatsidihoito ei ole laskenut verenpainetta riittävästi. Tähän yhdistelmälääkkeellä toteutettavaan hoitoon voidaan siirtyä, jos voidaan harkita, että se on kliinisesti tarkoituksenmukaista. Hoidon mahdollinen este on tablettien sisältämä laktoosi, jos potilaalla on esimerkiksi vaikea laktoosi-intoleranssi.
Mirwais Amir Khan

Mirwais Khan Hotak (1673–1715) oli ghelzai-paštujen heimopäällikkö ja Hutak-dynastian perustaja. Hutak-dynastian synty ajoittuu 1700-luvun alkuun, jolloin Persiaa hallinneen safavidi-dynastian ote valtakunnan itäosista alkoi heikentyä. Mirwais surmasi taistelussa safavidivaltaa Kandaharissa pitäneen kuvernöörin ja nykyisen Afganistanin alueelle syntyi riippumaton Hutak-dynastia, joka kuitenkin muodollisesti tunnusti Intian mogulivallan yliherruuden alueella. Safavidit eivät enää onnistuneet syrjäyttämään Mirwaisia vallasta ja valtaamaan valtakunnan itäosia takaisin. Mirwaisin jälkeen häntä seurasi vallassa hänen poikansa Mir Mahmud.
Harmaatinami

Harmaatinami ("Tinamus tao") on tinamien (Tinamidae) heimoon ja isotinamien ("Tinamus") sukuun kuuluva Etelä-Amerikassa tavattava lintulaji. Coenraad Jacob Temminck kuvasi lajin tieteelle vuonna 1815 Parásta Brasiliasta.
Koko ja ulkonäkö.
Harmaatinamin pituus vaihtelee 42,5 ja 49 senttimetrin välillä. Koiras painaa 1 325–1 863 grammaa, naaras 1 430–2 080 grammaa. Täten harmaatinami on heimonsa suurikokoisin laji.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Harmaatinamia tavataan Andien itäisillä rinteillä ja Brasilian Cerradossa. "Larensis"-alalaji on levinnyt Kolumbian keskiosiin ja Venezuelan luoteisosiin. Alalajia "kleei" taas tavataan Kolumbian eteläosista ja Ecuadorin itäosista Peruun, Boliviaan ja Brasilian länsiosiin. Alalaji "septentrionalis" elää luoteisessa Venezuelassa ja mahdollisesti myös Guyanassa, mistä sitä ei kuitenkaan ole tavattu viime aikoina. Nimialalaji "tao" on kotoperäinen Brasilian pohjoisosissa. Nykyisin lajilla on arvioitu elossa 100 000–499 999 sukukypsää yksilöä. Arvio perustuu lajin runsauteen Perussa. Metsäkato on harmaatinamin suurin uhka, koska se vaatii menestyäkseen koskematonta metsää ja on siten erityisen altis pirstoutumiselle ja muille häiriötekijöille. Lajin levinneisyys on jo valmiiksi hajanainen. Paikoin myös metsästys vähentää harmaatinamien lukumääriä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokitteli harmaatinamin elinvoimaiseksi lajiksi vuosien 2004–2009 arvioissaan, mutta on vuoden 2012 arviosta lähtien pitänyt sitä vaarantuneena.
Ravinto ja elintavat.
Harmaatinamin ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä, joskus siemenistä, selkärangattomista ja toisinaan pienistä selkärankaisista. Lisääntymisaika on Kolumbiassa tammikuusta maaliskuuhun ja Venezuelassa kesäkuussa. Harmaatinami pesii yleensä pienissä karikkeen koloissa suurten puiden juurella tai pensaiden juurien joukossa.
Maytansiini

Maytansiini (C34H46N3ClO10) on heterosyklinen ansamysiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdisteen biologinen aktiivisuus on herättänyt kiinnostusta ja yhdistettä on tutkittu syöpälääkkeenä. Maytansiinin johdannaisia kutsutaan maytansinoideiksi. 
Esiintyminen ja ominaisuudet.
Maytansiini eristettiin ensimmäisen kerran kelasteihin kuuluvasta kasvista "Maytenus ovatus". Tämän jälkeen sitä on eristetty myös eräistä muista kelastien suvun kasveista ja suvun "Putterlickia" kasveista. Yhdistettä esiintyy näissä kasveissa muun muassa kuoressa. Maytansiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen kiertokyky kloroformiliuoksessa on -145
Maytansiini sitoutuu soluissa tubuliiniin ja estää tubuliinin polymeroitumisen mikrotubuluksiksi ja siten estää solujen jakautumisen. Tämän vuoksi yhdistettä on tutkittu syöpälääkkeinä. Maytansiini voi myös reagoida DNA:n emästen kanssa. Maytansiini oli eläinkokeiden perusteella lupaava eräiden leukemiatyyppien hoidossa. Sen kliiniset kokeet lopetettiin kuitenkin vaiheeseen kaksi riittämättömän tehon ja haittavaikutusten, esimerkiksi neurotoksisuuden, vuoksi. Eräitä maytansiinin johdannaisia käytetään kuitenkin leukemian hoidossa.
Maytansiinia eristetään kelastien sukuun kuuluvien lajien kuoresta. Aineen synteesiin on kehitetty myös asymmetrinen menetelmä.
Westland Lynx

Westland Lynx on brittiläisen Westland Helicoptersin suunnittelema ja valmistama sotilashelikopteri. Alun perin helikopterin oli tarkoitus olla kuljetustehtävissä sekä siviili että laivaston käytössä, mutta maavoimien kiinnostus johti lopulta taistelutehtäviin soveltuvaan että laivastomalleihin. Helikopteri otettiin operatiiviseen käyttöön 1977 ja se on otettu käyttöön noin tusinassa maassa pääasiassa kuljetus-, panssarintorjunta-, pelastuspalvelu- ja sukellusveneentorjuntatehtävissä.
Mallit ja tuotanto.
Vuosina 1985-1990 Westland Helicopters Limited valmisti Yeovillissä kaikkiaan 382 Lynx-helikopteria, jotka olivat: