Siluurikausi

Siluurikausi oli Maan historian geologinen ajanjakso, joka alkoi noin 439 miljoonaa vuotta sitten ja päättyi 408,5 miljoonaa vuotta sitten. Elämää oli siluurikauden aikana enimmäkseen merissä, mutta hämähäkkieläimiä kuten skorpioneja vaelsi maalle. Edellisellä kaudella, ordovikikaudella syntyneet maakasvit alkoivat lajiutua selvästi. Merissä eli trilobiitteja, merililjoja, lonkerojalkaisia ja leuattomia alkukaloja. Maalla oli niveljalkaisia. Siluurikausi alkoi ordovikin-siluurin joukkotuholla, joka saattoi liittyä ainakin osittain kauden alkupuolella vallinneeseen ordovikin-siluurin jääkauteen. Siluurikaudella syntyi monia öljykerrostumia merieläinten kerrostuessa ja fossiloituessa. Kausi päättyi monesta muusta poiketen ilman joukkosukupuuttoa. Kauden keskivaiheilla esiintyi kuitenkin pieni joukkosukupuutto.
Nimen tausta.
Siluurikausi on saanut nimensä nykyisen Walesin alueella eläneen siluurien () kelttiheimon mukaan. Siluurit taistelivat ensimmäisellä vuosisadalla Caratacuksen johdolla roomalaisia valloittajia vastaan. Skotlantilainen geologi Roderick Murchison nimesi vuonna 1835 Walesin ja Englannin rajaseudulla tutkimansa kivikerroksen siluurisysteemiksi () siluurien mukaan, sillä hänen kollegansa Adam Sedgwick oli samana vuonna nimennyt toisen kerroksen kambriseksi ("Cambrian") Walesin latinankielisen nimen "Cambria" mukaan. Murchison ja Sedgwick laajensivat kambri- ja siluurisysteemien rajauksia siten, että ne menivät osin päällekkäin, joten geologi Charles Lapworth nimesi vuonna 1879 kiistanalaisen osan ordovikiksi toisen walesilaisen kelttiheimon ordovikien mukaan.
Maantiede ja ilmasto.
Siluurikaudella oli etelänavan ympärillä jättiläismanner Gondwana, johon kuuluivat muun muassa nykyinen Etelä-Amerikka, Afrikka, Australia ja Etelämanner. Pohjoisessa oli huomattavasti pienempi, muun muassa Grönlannista sekä Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta koostunut Lauraasia. Pohjoisessa oli myös kookas valtameri Panthalassa. Hajallaan olleiden Australian, Siperian ja Euroopan välissä oli Paleotethysmeri, josta lounaaseen sijaitsivat Japetusmeri ja Rheanmeri. Gondwana ajautui kauden aikana kohti Lauraasiaa. Pohjois-Amerikassa oli matalia meriä. Kauden alussa oli ordovikin-siluurin jääkausi.
Ilmasto oli aivan kauden alkupuolella jonkin verran nykyistä viileämpi mutta lämpeni koko alkupuolen ajan, jonka jälkeen vakautui. Maan keskilämpötila oli kauden keski- ja loppupuolella mahdollisesti jopa 22 celsiusastetta. Ilmaston kosteus vaihteli kauden aikana melko paljon. Navoilla oli mahdollisesti ordovikikauden vastaavia pienemmät napalakit. Merenpinta nousi ordovikin-siluurin jääkauden vuoksi. Maan ilmasto vakautui siluurikaudella muun muassa kasvihuoneilmiön ansiosta. Hiilidioksidin määrä alkoi laskea kauden lopussa.
Gondwanassa oli kylmänlauhkeaa arviolta 50. leveysasteen eteläpuolella ja kylmää noin 75. leveysasteen eteläpuolella noin 420 miljoonaa vuotta sitten. Lähempänä päiväntasaajaa oli tuolloin laajoja aavikoita, ja mahdollinen kostea trooppinen vyöhyke oli nykyistä kapeampi. Pohjoisnavan ympärillä oli merta ja merijäävyöhyke.
Kasvillisuus.
Maakasvit alkoivat kehittyä siluurikaudella, vaikka olivatkin ilmestyneet jo ordovikikauden aikana. Siluurikauden keskivaiheilla noin 425 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi ensimmäinen varmasti tunnettu maakasvi, muutaman senttimetrin korkuinen "Cooksonia". Se oli sekä itiökasvi että putkilokasvi. "Cooksonia" kasvoi merenrannoilla ja suistoissa. Se oli pystykasvuinen, halkihaarainen ja lehdetön. Kasvin haarojen päissä oli pallomaiset tai kellomaiset itiöpesäkkeet. "Cooksonia" on kasvisuku, mutta se voi olla myös toisiaan muistuttavien kasvien ryhmä. Jopa suhteellisen ehjät fossiilit "Cooksoniasta" ovat hyvin harvinaisia ja kyseessä onkin erittäin arvoituksellinen kasvi. Siitä ei tunneta edes kiinnittymistapaa maaperään. Toinen varhainen maakasvi "Cooksonian" ohella oli 427 miljoonaa vuotta sitten ilmestynyt "Eohostimella".
Muita varhaisia kasveja ovat siluurikauden keskivaiheen mahdollisesti jäkälämäinen "Nematothallus", litteää jäkälää muistuttava "Parka" ja pallomainen "Pachytheca". Ne hävisivät mahdollisesti kilpailun kortteille ja lieoille. Siluurikauden loppupuolelle mentäessä oli ilmestynyt monia pieniä, juurettomia, lehdettömiä ja ruohomaisia itiökasveja, jotka olivat niin kutsuttuja paljassaniaisia. Niillä oli alkeellinen johtosolukko ja epämääräinen varsi. Siluurikauden lopussa eli katinliekoa muistuttanut "Baragwanathia". Kauden loppupuolella noin 410 miljoonaa vuotta sitten ilmestyi maakasvi "Rhynia", jota on pidetty monesti maakasvien alkumuotona, vaikkei se lienekään sellainen. "Rhynia" oli liekomainen ja muistutti solukoltaan sammalia.
Eläimistö.
Siluurikaudella esiintyi suurikokoisia meriskorpioneja, kuten kauden loppupuolella elänyt "Pterygotus". Merissä olivat yleisiä trilobiitit sekä erityisesti lonkerojalkaiset ja sammaleläimet. Graptoliittien määrä väheni kauden aikana tasaisesti, kun taas korallit ja piikkinahkaiset lisääntyivät. Pääjalkaisten määrä väheni vähitellen. Juoksujalkaiset ja hämähäkkieläimet nousivat maalle. Siluurikausi tunnetaan leuattomista merikaloista alkukaloista. Leualliset kalat ja luukalat kehittyivät siluurikaudella. Kauden loppupuolella esiintyi jo makean veden kaloja.
Siluurikauden jako.
Siluurikausi jaetaan usein seuraavalla tavalla:
Toinen siluurikauden jakomenetelmä on seuraava:
Siluurikausi jaetaan nykyisin myös neljään epookkiin, jotka ovat seuraavat:
Siluurikauden tarkempi jako.
Pohjois-Amerikassa käytetään joskus alueellisia jakoja, jotka ovat seuraavanlaisia:
Siluurikauden sukupuuttoaallot.
Siluurikaudella tapahtui muutama joukkosukupuutto, jotka ovat seuraavat: