tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Herrala (Hollola)

Herrala on kylä ja taajama Hollolassa Päijät-Hämeessä. Vuoden 2020 lopussa taajamassa asui 495 asukasta.
Herralassa sijaitsee peruskoulun alempien luokkien koulu, rautatieasema ja vuonna 2017 lopettanut Herralan saha. 
Ratahallintokeskuksen, Hollolan kunnan, Lahden kaupungin ja Nastolan kunnan teettämän Lahden kaupunkiseudun rataympäristöselvityksen (2004) perusteella Herralassa maakunnallisesti merkittäviä kulttuurihistoriallisia kohteita ovat Herralan asema ympäristöineen, Herralan tiilitehdas, Maattolan tila ja Ylöstalon tila. Herralassa toimii Päijät-Hämeen pelastuslaitoksen sopimuspalokunta, Herralan VPK, joka on erikoistunut eläinten pelastamiseen. Hahmajärven uimaranta on suosittu vapaa-ajan viettopaikka, varsinkin kesäisin. Syksyllä 2018 valmistunut valokuitukaapeli antaa herralalaisille mahdollisuuden nopeaan tietoliikenneyhteyteen.
Herralan kylän alueella on kaksi muinaismuistoaluetta: Papulan vesimylly ja Rajalan rajamerkki. 
Liikenne.
Herralasta pääsee Riihimäki–Lahti-radalla kulkevalla lähijunalla Lahteen, Järvelään, Lappilaan, Mommilaan, Oittiin ja Hikiälle. Lahteen liikennöidään raiteelta 1 ja Riihimäen suuntaan raiteelta 2.
Deltawerken

Deltawerken on hollanninkielinen nimitys suuresta suistotyömaasta, joka käynnistettiin tammi-helmikuun 1953 Pohjanmeren tulvien jälkeen vastaavan luonnonkatastrofin ehkäisemiseksi. Suunnitelmavaiheessa käytettiin nimitystä Deltaplan.
Alankomaiden Zeelandin maakunta sijaitsee Rein-, Schelde-, Waal- ja Maasjokien suistossa ja on erityisen alavaa. Vuoden 1953 tulva peitti suuren osan maakunnasta alleen, ja yli hukkui. Myös Englanti, Belgia ja Ranska kärsivät tulvasta.
Vesi on aina ollut keskeisessä asemassa Hollannin historiassa. Viimeisimmän, vuoden 1953 suuren tulvan jälkeen ihmiset päättivät rakentaa Deltawerkenin, yhden suurimmista tulvasuoja- ja vedenhallintaprojekteista maailmassa. Delta-komissio perustettiin kaksikymmentä päivää Pohjanmeren tulvan jälkeen 21. helmikuuta 1953. 
Tämä komissio antoi neuvoja turvallisuuden lisäämiseksi. Tämä oli haastava tehtävä, sillä Nieuwe Waterweg ja Westerschelde täytyi pitää avoinna Rotterdamin ja Antwerpenin satamien taloudellisten intressien vuoksi. Lopulta 18. lokakuuta 1955 Delta-komissio antoi viisi ohjetta, jotka johtivat Delta-suunnitelman syntymiseen. Kaiken kaikkiaan Deltawerkenin kustannukset nousivat lähes viiteen miljardiin euroon.
Padot.
Oosterscheldekeringistä tuli suurin sulku maailmassa. Kokonaispituudeltaan kolmen kilometrin mittainen sulku koostuisi , joiden varaan asennettaisiin. Maailman suurimmat patorakennelmaan kuuluvat liikkuvat osat löytyvät Maeslantkeringistä; kumpikin sulun ovista on pitkiä. Tämä sulku asennettaisiin Nieuwe Waterwegiin. 
Deltawerken on globaali malli teknologisesta kehityksestä, jossa ihmisten turvallisuus ja luonto ovat keskeisessä asemassa. Näin ollen Alankomaat on laajentanut näkemystään turvallisuudesta ja vedestä. Deltawerken muodostaa ainutlaatuisen kompromissin turvallisuuden, talouden, virkistystoiminnan ja luonnon välillä.
Bobcat Goldthwait

Robert ”Bobcat” Goldthwait (s. 26. toukokuuta 1962) on yhdysvaltalainen koomikko, näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Parhaiten hänet tunnetaan roolistaan poliisikadetti Zedinä "Poliisiopisto"-elokuvissa.
Goldthwait on esiintynyt myös nimellä Jack Cheese. Ennen televisio- ja elokuvauraansa hän esiintyi stand up -koomikkona. Jo tuolloin hänet tunnettiin kovasta ja tärisevästä äänestään.
Goldthwait on esiintynyt "Poliisiopisto"-elokuvien ohella muun muassa televisiosarjoissa "70’s Show" ja "Beavis ja Butt-head" sekä elokuvassa "Blow". Lisäksi hän on näytellyt pientä osaa Twisted Sister -yhtyeen musiikkivideoilla ”Leader of the Pack” ja ”Be Chrool to Your Scuel”.
Ohjaajana Goldthwaitin esikoiselokuva oli vuonna 1994 ensi-iltansa saanut "Pähkähullu klovni". Sen jälkeen hän on ohjannut muun muassa elokuvat "Sleeping Dogs Lie" (2006) ja "God Bless America" (2011).
Esitysgrafiikka

Esitysgrafiikka koostuu teksteistä, kuvista ja kaavioista, jotka on tuotettu tietokoneohjelmilla. Esitysgrafiikalla usein korvataan piirtoheitinkalvoja. Esitysgrafiikka on osa toimisto-ohjelmistoja.
Esitysgrafiikkaohjelmista käytetyin on Microsoftin PowerPoint, joka on osa Microsoft Officea. PowerPointin kanssa laajasti yhteensopiva on Apache OpenOffice-toimisto-ohjelmistoon kuuluva esitysgrafiikka Impress. Impress on avoimen lähdekoodin esitysgrafiikkaohjelma. Lisäksi Corelin toimisto-ohjelmistossa on esitysgrafiikkaohjelma, ja myös Lotuksen toimisto-ohjelmistossa oli sellainen. Applen vastaava ohjelma on Keynote.
Pöytätietokoneiden ja sylitietokoneiden lisäksi esitysgrafiikkaa voidaan tuottaa myös kämmentietokoneilla tai älypuhelimilla. Näiden esitysgrafiikat ovat rajallisempia.
Esityksiä voi tyypillisesti katsella ohjelmilla, joilla ne on luotu, tai ne voidaan viedä HTML- tai PDF-muotoon. Tällöin niitä voi katsella sellaisillakin tietokoneilla, joissa kyseistä ohjelmaa ei ole. Suljetun lähdekoodin ohjelmantuottajat voivat tuottaa katseluohjelman. Näillä voi katsoa varsinaisella ohjelmalla tuotettuja tiedostoja, mutta näillä ei voi itse tuottaa tiedostoja.
Tietokantasovellus

Tietokantasovellus () on tietokannan hallintaan tarkoitettu sovellusohjelma. Tietokantasovelluksia on hyvin monenlaisiin tarpeisiin, pienistä käyttäjän apuohjelmista, kuten osoitekirjasta, valtaviin suuryrityksen laajuisiin järjestelmiin esimerkiksi taloushallinnon tarpeisiin. 
Termillä "tietokantasovellus" yleensä viitataan ohjelmistoon, joka tarjoaa käyttöliittymän tietokantaan. Ohjelmistoa joka tosiasiassa hoitaa tiedon varastoinnin kutsutaan yleensä tietokannan hallintajärjestelmäksi (TKHJ, eng. database management system, DBMS) tai jos se on sulautettu ohjelmistoon tietokantamoottoriksi (database engine).
Esimerkkejä tietokantasovelluksista ovat muun muassa Microsoft Access, dBASE, FileMaker ja (jollakin asteella) HyperCard.
Absu

Absu oli vuosina 1991–2020 toiminut texasilainen black- ja thrash metal -yhtye.
Teollisuusstandardi

Teollisuusstandardi ei ole virallisesti sertifioitu standardi, vaan jonkin markkina-asemaltaan vahvan valmistajan luoma käytäntö, jossa käytetään sen kehittämiä teknisiä ratkaisuja laajasti yleisenä perusratkaisuna. Tämä eroaa avoimesta standardista, joka on kehitetty tai hyväksytty standardointimenetelmän mukaan, mutta on julkaistu yleisesti vapaasti käytettävänä.
1980-luvulla kun IBM PC:n kaltaisia samaa arkkitehtuuria käyttäviä IBM PC -yhteensopivia tietokoneita ryhdyttiin valmistamaan, laajeni IBM PC:n arkkitehtuurin perusratkaisu siinä määrin, että sen mukaisesti valmistettuja "kloonattuja" mikrotietokoneita alettiin kutsua "teollisuusstandardin mukaisiksi". Esimerkkejä: Valokopioinnin alueella samankaltaisen standardin on muodostanut alan edelläkävijä Xerox, joka kehitti tavalliselle toimistopaperille tulostavan kopiokoneen. Sähköisessä digitaalisessa muodossa olevien tekstien ja kuvien tulostamisen teollisuusstandardi on Adoben PDF. Automaattiaseiden valmistusta on Itä-Euroopassa yhdenmukaistanut ja siihen on vaikuttanut Kalašnikov.
Teollisuusstandardista voi tulla standardi myöhemmin, mikäli se sertifioidaan johonkin standardointijärjestelmään kuten ISO:on tai DIN:iin.
Myös joitakin virallisia standardeja kutsutaan teollisuusstandardeiksi. Tällöin ei enää ole kyseessä teollisuuden käyttämä tekninen perusratkaisu, vaan jo osa laajempaa virallista standardointijärjestelmää.
Suomessa.
Suomessa yleiskäsitteiksi ovat tulleet muun muassa mono, jolla tarkoitetaan murtomaahiihdossa käytettävää hiihtokenkätyyppiä. Nimitys tulee siitä, että yksi hiihtokenkien valmistaja oli nimeltään Mononen. Sodanjälkeisen rautasängyn nimitykseksi tuli heteka yleisesti, vaikka alun perin se viittasi Helsingin Teräshuonekalutehdas Oy:öön. Nämä eivät kuitenkaan ole teollisuusstandardeja. Kulutustavarat eivät yleisinäkään sinänsä kehity teollisuusstandardeiksi kuin epäsuorasti: edellisissä esimerkeissä tietyntyyppinen hiihtokenkä vaikutti yhdenmukaistavasti hiihtokengän kanssa käytettäviin suksisidetyyppeihin.
Chapman Stick

Chapman Stick, myös The Stick (Stick), on vahvistimeen liitettävä kielisoitin, jota soitetaan "täppäämällä". Chapman Stick muistuttaa pitkää ja leveää kitaran kaulaa, jossa on joko 8, 10 tai 12 kieltä. Kitarasta poiketen Stickin kielten pituus vastaa bassokitaran kielien pituuksia, jotka ovat jopa 36 tuumaa (91,4 senttimetriä).
Chapman Stickin on kehittänyt Emmett Chapman 1960-luvun lopussa Los Angelesissa. Varsinaisesti Chapman Stickien valmistus alkoi 1974, jonka jälkeen soitinta on kehitetty paremmaksi. Emmett Chapman omistaa useita soittimeen liittyviä patentteja. Siksi hän on soittimen ainoa valmistaja, ja vastaavanlaisia soittimia on vähän. Chapman tekee kaikki soittimet tilaustyönä, minkä vuoksi soitin on suhteellisen harvinainen ja hintava.
Muiden muassa Tony Levin ("King Crimson") ja John Myung ("Dream Theater") soittavat Chapman Stickiä.
Viritys.
Chapman Stickien kielet on jaettu melodiakieliin ja bassokieliin. Melodiakielten ääniala ja viritys muistuttaa sähkökitaran virettä. Eroavaisuutena sähkökitaraan, kielet on viritetty kaikki tasaisiin kvartteihin.
Bassokielten viritys eroaa useimmista kitarasoittimista siten, että kielet on viritetty kvintteihin, kuten mm. sello. Vire helpottaa sointujen muodostamista yhdellä kädellä. Kuitenkin, jotkut Stickin soittajat virittävät bassokielet melodiakielten tavoin kvartteihin, jotta melodioiden soittaminen helpottuu bassokieliltä. Matalimman bassokielen nuotti vastaa 5-kielisen bassokitaran matalaa B:tä tai C:tä, tarkemmasta vireestä riippuen.
Mallit.
Chapman Stickejä on useita vakiintuneempia malleja. Koska kaikki Chapman Stickit valmistetaan tilaustyönä, mallien yksityiskohdat (kuten materiaalit ja viritys) vaihtelevat yksilöittäin.
Chapman Stickistä on myös prototyyppivaiheessa oleva akustinen versio Acoustick.
Troolaus

 
Troolikalastus on kalastusmenetelmä, jossa vedetään troolia eli laahusnuottaa veden alla joko yksin tai paritroolauksessa.
Troolausmenetelmät.
Trooli lasketaan kalastusaluksesta kaikuluotauksella etsittyyn kalaparveen, vedetään perässä ja kelataan koneellisesti takaisin laivaan. Saatu saalis jää nuotan perän muodostamaan pussiin. Troolaussyvyys on säädeltävissä kantavien pallojen ja vaijereiden pituuden avulla.
Kun käytetään kahta venettä ("paritroolaus"), veneiden välille vedetään vaijerit, jotka toimittavat verkon vaakasuoran leviämisen. Yksintroolaus on kuitenkin tavallisempaa. Tässä niin sanotut leijat (kutsutaan myös ”troolinoviksi”) toimittavat verkon vaakasuoran levittämisen. Leijoja on käytettävissä eri kokoisia ja muotoisia.
Troolia voidaan vetää pohjassa tai pohjan tuntumassa ("pohjatroolaus") tai kohotettuna vedessä ("välivesitroolaus"). Vetonopeus on yleensä 2,5–4,0 solmua.
Suomessa troolaus on tärkein silakan ja kilohailin kalastusmenetelmä. Troolia käytetään myös turskan ja sisävesillä muikun kalastuksessa.
Jukka Haapalainen

Jukka-Matti Haapalainen (s. 1. marraskuuta 1965 Lapua) on suomalainen tanssija. Haapalainen on vaimonsa Sirpa Suutari-Jääskön kanssa Suomen menestynein kilpatanssipari. He lopettivat kilpatanssin vuonna 2002.
Haapalainen ja Suutari-Jääskö voittivat neljästi ammattilaisten latinalaistanssien British Open -kilpailut Blackpoolissa (vuosina 1997, 1998, 1999 ja 2001). He ovat kaksinkertaisia Euroopan-mestareita ja heillä on lukuisia muita arvokilpailuvoittoja useilta vuosilta.
Kilpailu-uransa jälkeen Haapalainen on ollut televisio-ohjelmassa "Tanssii tähtien kanssa" tuomarina vuodesta 2006 lähtien. Haapalainen myös esiintyi ensimmäisen tuotantokauden finaalissa. Haapalainen teki Suomessa järjestetyn Eurovision laulukilpailun 2007 alkunumeron ja tanssi siinä vaimonsa kanssa. Haapalainen valittiin myös ensimmäisenä suomalaisena Blackpoolin British Open -kilpailun tuomaristoon vuonna 2008.
Diabolical Masquerade

Diabolical Masquerade oli ruotsalainen yhden miehen projektiyhtye, jonka perusti Blakkheim (Katatonia-yhtyeen Anders Nyström) vuonna 1993. Yhtye soitti avant garde- ja sinfonisen black metalin sekoitusta death metal -vivahteilla.
Blakkheimin ohella projektissa oli mukana myös Dan Swanö, joka toimi albumien tuottajana sekä soitti rumpuja vuoden 1999 albumilla "Nightwork". Syyskuussa 2004 Blackheim ilmoitti haudanneensa yhtyeen, koska ei saanut inspiraatiota viidennen albumin tekemiseen. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1993–2004.
Equilibrium

Equilibrium on vuonna 2001 perustettu saksalainen metallimusiikkia soittava yhtye, jonka musiikissa on vaikutteita folk- ja melodisesta/sinfonisesta black metallista. 
Yhtyeen sanoitukset kertovat germaanisista tarinoista ja luonnosta.
Långholmen (Tukholma)

Långholmen on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista sekä Mälarenin saarista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, Södermalmin sekä Kungsholmenin välissä, ja kuuluu hallinnollisesti Södermalmin kaupunginosa-alueeseen.
Maantietoa.
Rakennukset, asuminen ja muu toiminta.
Sekä saaren länsi- että itäpäässä on metsää. Saaren länsipuoliskolla sijaitsee vankilamuseo, joka toimii entisissä vuonna 1975 lopetetun Långholmenin keskusvankilan (Långholmens centralfängelse) tiloissa. Sen pohjoispuolella on Långholmenin kansankorkeakoulun tilat (Långholmens folkhögskola). Saaren etelärannassa toimii osittain silla alla matkailuautojen leirintäalue ja saaren itäpäässä historiallisen vanha telakka "Mälarvarvet". Sillä on perinteitä 1680-luvulle asti. Saarella on myös kiinteätä asutusta noin 150 asukkaan verran.
Saari.
Långholmen on 1,3 kilometriä pitkä ja 0,4 kilometriä leveä. Saaren pinta-ala on 36 hehtaaria ja se sijaitsee Mariebergsfjärdenin ja Riddarfjärdenin välissä. Långholmen sijaitsee hyvin lähellä Södermalmin rantaa ja niiden välissä on 25–70 metriä leveä Pålsundet. Södermalmin länsipuolella sijaitsee pieni Reimersholme, joka on myös lähellä Långholmenia. Niiden välissä sijaitsee Långholmsviken, joka on 30–130 metriä leveä, joka muuttuu Lånholmskanaleniksi. Kohdassa, missä Långholmskanalen ja Pålsundet kohtaavat, haarautuu etelään päin Reimersholmen ja Södermalmin välinen yli 10-metrinen salmi. Se avautuu Liljeholmsvikeniin, josta alkaa kanava Årstavikeniin Södermalmin eteläpuolelle. Kaikissa kuvailluissa kanavissa ja salmessa on pienveneille laiturit. Södermalmikin on saari, jonka kanavaa tosin säännöstellään suluilla. Lilla Essingen näkyy Långholmenin länsipäästä katsottaessa 400 metrin päässä ja Stora Essingen 950 metrin päässä.
Liikenne.
Riddarfjärdin ylittää Långholmenin kautta vuonna 1935 valmistunut Västerbron, jolla veden ylittävä osuus on 340 metriä. Västerbronilta ei pääse saarelle, vaan silloin on käytettävä Södermalmilta tulevaa Pålsundsin siltaa (Pålsundsbron) tai Långholmin siltaa (Långholmsbron). Långholmenin silta oli käytössä jo vuonna 1782, mutta se on luonnollisesti rakennettu uudelleen monia kertoja sen jälkeen.
Virkistystoimintaa.
Långholmenia pidetään kesäisin Tukholman vihreänä keitaana. Se on suosittu kävelyretkien kohde, saaren uimarannassa käydään uimassa ja saaren puistossa käydään piknikillä. Saaressa on myös jalkapallokenttä.
Historiaa.
Kaupunginosa on muodostettu vuonna 1906. Långholmeniin rakennettiin vuonna 1874 Tukholman keskusvankila, joka toimi vuoteen 1975 asti vankilana ja joka oli yksi Ruotsin suurimmista. Nykyisin vankilarakennus toimii hotellina sekä museona. Osa rakennuksesta tuhottiin vuonna 1982.
Pikakamera

Pikakamera on Polaroidin kehittämä kameratyyppi, missä kameran objektiivin keräämä valo heijastetaan positiivikuvaksi itsekehittyvälle valokuva-arkille. Pikakamerassa ei ole filmirullaa kuten esimerkiksi kinokamerassa, vaan jokainen positiivikuvaksi kehittyvä valokuva on erillinen arkki. Esimerkiksi suosituissa Polaroid SX-70 ja 600-sarjan pikakameroissa käytetään 8 kuvan kasettia. 
Pikakamera puhekielessä.
"Polaroid" on yleisesti tunnettu nimitys kaikille pikakameroille ja niiden tuottamille valkoreunuksisille valokuville. Sen lisäksi englanninkielisissä maissa kamera tunnetaan myös nimellä "land camera" viitaten Polaroid-yrityksen perustajaan ja yhteen sen tärkeimmistä tutkijoista, Edwin H. Landiin. 
Oikeustaistelu Kodakin kanssa.
Polaroidin jälkeen myös Kodak kehitti Kodamatic-pikakameran, mutta hävisi Polaroidille oikeudessa 1986. Kodak joutui lopettamaan valmistuksensa ja tarjosi pikakameransa ostajille hyvitykseksi halvan kinokoon taskukameran.
Valmistuksen lopetus ja uusi aloitus.
Petters Group Worldwiden vuonna 2005 ostama Polaroid lopetti pikakameroiden ja -filmin valmistuksen 2009. Polaroid tarjosi tilalle PoGo-kameroita, jotka ovat muutoin tavallisia digikameroita, mutta pystyvät tulostamaan valokuvat heti niiden ottamisen jälkeen. 
The Impossible Project aloitti tutkimus- ja valmistusprojektin uusien filmien tuottamiseksi saaden yhteistyöapua niin Polaroidin vanhoilta työntekijöiltä kuin Ilford Photo -kameratuotteiden valmistajalta. Vuonna 2010 Polaroid pyörsi virheelliseksi osoittautuneen päätöksensä ja alkoi uudestaan tuottaa sekä kameroita että filmiä. Myös Fujifilm on nykyään mukana niin pikakameroiden kuin filminkin valmistuksessa lippulaivanaan Instax-pikakamerasarja.
Pikakuvaus tänään.
Pikakameran ominaisuutta tuottaa kuva nopeasti luultiin tarvittavan nykyään harvoin, koska digitaalikameralla kuvan saa myös heti näkyviin. Tämän vuoksi pikakameroita pidettiin väistyvään valokuvaustekniikkaan kuuluvana, vanhentuneena tekniikkana. Vannoutunut harrastajakunta onnistui kuitenkin pitämään pikakamerat elossa ja jopa kasvattamaan niiden suosiota. The Impossible Projectin lisäksi perustettiin myös Save Polaroid -yhteisö, joka tähtäsi pikakamera-harrastuksen elvyttämiseen. Save Polaroid päätti toimintansa tuotannon alettua uudelleen. 
Jopa Polaroid itse myönsi virheensä ja aloitti jälleen sarjatuotannon. 5.1.2010 Polaroid nimitti Lady Gagan taiteelliseksi johtajakseen kasvattaen mielenkiintoa niin klassista merkkiä kuin pikakuvaustakin kohtaan. Nykyään Polaroid ylläpitää myös The Movement -yhteisöpalvelua, jonka tehtävänä on ylläpitää ja edistää pikakuvausharrastusta. 
Taiteilijoiden ja harrastajien lisäksi pikakamerat ovat löytäneet pienen markkinaraon turistikuvaajien joukossa. He kiertelevät suosituilla turistialueilla tarjoten välitöntä valokuvusapalvelua niin matkustajille kuin paikallisillekin.
Diaprojektori

Diaprojektori eli kuultokuvanheitin on laite, jolla heijastetaan diafilmistä kehitettyjä positiivikuvia valkokankaalle. Harrastajakuvaajat kuvasivat aikaisemmin paljon diafilmille sen hyvän värien toiston takia, ja projektori oli yleinen esitysväline. Lisäksi diaprojektoreita on käytetty paljon esitelmöinnin ja opettamisen tukena.
Vanhimmissa projektoreissa kukin kuva asetettiin yksi kerrallaan kuvanpitimeen. Myöhemmissä malleissa 20–100 kuvaa saatettiin asettaa valmiiksi suoraan tai renkaan muotoiseen kasettiin. Diaprojektorin hankaluutena on, että se yleensä edellyttää esitystilan merkittävää pimentämistä, jollei projektorissa ole erityisen tehokasta lamppua.
Yleisimmät projektorilla esitettävät diakoot ovat 24 × 36 mm (kinofilmikoko) ja 56 × 56 mm. Myös tätä pienempiä ja suurempia diakokoja näytettiin projektorilla. Suurikokoiset diat antavat yhä huomattavasti paremman kuvanlaadun kuin tavalliset videoprojektorit.
1970–1980-luvuilla rakennettiin kinokoolle usean (jopa yli sadan) diaprojektorin kokonaisuuksia, joita sähköisesti ohjaamalla toteutettiin niin sanottuja multivisio-ohjelmia erityisesti yritysesittelyiksi ja muuhun markkinointiviestinnän käyttöön.
Diaprojektorit ja multivisiot ovat paljolti korvautuneet esitysgrafiikkaohjelmilla ja esitysgrafiikkaa heijastavilla videoprojektoreilla.
Osat.
Kuultokuvanheittimessä on neljä pääosaa:
Tihentävän linssin ja kuultokuvan väliin laitetaan yleensä lämpöä imevää lasia, jotta kuultokuva ei vahingoittuisi kuumuudesta. Näkyvät aallonpituudet pääsevät tämän lasin läpi, mutta infrapuna-aallonpituudet eivät. Valo kulkee läpikuultavan kuultokuvan ja linssin läpi, ja tällöin muodostuva kuva suurennetaan ja heijastetaan kohtisuoralle litteälle ruudulle, jolloin katsojat voivat nähdä kuvan. Kuva voidaan vaihtoehtoisesti heijastaa myös läpikuultavalle takaprojektioruudulle, jota käytetään usein jatkuvassa automaattisessa kuultokuvien esittämisessä, jos kuvaa katsotaan läheltä. Tällöin katsojien varjot eivät myöskään vaikuta kuvaan, jos katsojia nousee kuvanheittimen valonsäteen tasalle.
Tyyppejä.
Etenkin kinofilmikoon dioille valmistivat projektoreita monet yhtiöt ja tuotemerkit. Tunnetuin ammattilaiskäytössä oli Kodak Carousel, joka perustui 80 tai 140 kuvan vaakasuunnassa pyörivään lippaaseen. Halvemmat Carousel-mallit olivat suosittuja Pohjois-Amerikassa myös kotikäytössä, mutta Euroopassa useimmat diaprojektorit perustuivat niin sanottuun Leitz-yleiskasettiin tai ”kampaan”, suoraan liikkuvaan muovilokerikkoon, jonne mahtuu yleensä 36 tai 50 diakuvaa.
Diaprojektorien valmistajia tai tuotemerkkejä:
Don Ameche

Don Ameche, alkuperäiseltä nimeltään Dominic Felix Amici, (31. toukokuuta 1908 Kenosha, Wisconsin – 6. joulukuuta 1993 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi 1930-luvulla alkaneella urallaan niin elokuvissa, televisiossa, teatterissa kuin radiossakin.
Ura.
Ameche aloitti uransa vaudevillenäyttelijänä Texas Guinanin rinnalla. Elokuva-alalle hän siirtyi saatuaan potkut Guinanilta. Ensiesiintymisensä valkokankaalla Ameche teki vuonna 1935 ja vuosikymmenen loppuun mennessä hän oli noussut yhdeksi Hollywoodin johtavista näyttelijöistä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Alexanderin jazzyhtye" (1938), "Kestävä rakkaus" (1939) ja "Taivas odottakoon" (1943). Hänen roolinsa puhelimen keksijänä Alexander Graham Bellinä "Kestävässä rakkaudessa" jäi yleisön mieleen niin vahvasti, että elokuvaa seuranneina vuosina monet amerikkalaiset nimittivät puhelinta leikkisästi ”Amecheksi”.
1940-luvun jälkeen Ameche näytteli vain muutamassa elokuvassa. Hän teki kuitenkin pitkän ja maineikkaan uran radiossa Frances Langfordin vastanäyttelijänä. Lähes kolmen vuosikymmenen poissaolon jälkeen hän nousi jälleen parrasvaloihin elokuvasta "Vaihtokaupat" vuonna 1983. Ameche sai yhdessä toisen veteraaninäyttelijä Ralph Bellamyn kanssa loistavat arvostelut.
Vuoden 1985 elokuvasta "Cocoon – nuoruudenlähde" Ameche sai Oscarin parhaasta miessivuosasta. Hän jatkoi näyttelemistä aina kuolemaansa asti. Amechen viimeiseksi elokuvaksi jäi vuonna 1994 ensi-iltansa saanut "Corrina – rakkauden laulu", jonka kohtaukset hän sai kuvattua vain hiukan ennen kuolemaansa.
Ameche kuoli 6. joulukuuta 1993 eturauhassyöpään. Hän oli vuodesta 1932 lähtien naimisissa Honore Prendergastin kanssa, ja he saivat kuusi lasta. Amechella on tähti Hollywood Walk of Famella osoitteessa 6313 Hollywood Boulevard.
Myös Amechen pikkuveli Jim Ameche oli näyttelijä.
Osoitinkynä

Osoitinkynä tai ohjauskynä () on kosketusnäyttöä varten käytettävä pehmeäkärkinen kynä, jolla annetaan yleensä kämmentietokoneelle käskyjä koskettamalla sen näyttöä. Osoitinkynä korvaa tietokonehiiren käyttöä tai kosketuslevyn käyttöä pienikokoisissa kämmentietokoneissa.
Laitteiden mukana tulee niille tyypillinen osoitinkynä. Jotkut kynävalmistajat ovat myös kehittäneet yleiskäyttöisiä yhdistelmäkyniä, joissa on mustesäiliökynän ja lyijytäytekynän lisäksi kolmantena vaihtoehtona myös osoitinkynä.
Ralf Bartels

Ralf Bartels (s. 21. helmikuuta 1978 Malchin, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen kuulantyöntäjä, moninkertainen arvokisamitalisti.
Bartels voitti junioreiden maailmanmestaruuden 1996 ja Euroopan-mestaruuden 1997. Hän saavutti pronssia Münchenin EM-kilpailuissa 2002 tuloksella 20,58 ja oli samana vuonna kolmas myös maailmancupissa työnnettyään 20,67. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui viidenneksi ja Ateenan olympialaisissa 2004 kahdeksanneksi. Vuonna 2005 hän voitti Euroopan cupin tuloksella 20,76 ja sai pronssia Helsingin MM-kilpailuissa työnnettyään 20,99. 
Bartels voitti Euroopan-mestaruuden Göteborgissa 2006 tuloksella 21,13. Myöhemmin samana kesänä hän voitti maailmancupin työnnettyään 20,67. Osakan MM-kilpailuissa 2007 hän oli seitsemäs. Vuoden 2009 sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Torinossa Bartels voitti pronssia tuloksella 20,39 metriä. Saman vuoden Berliinin MM-kilpailuissa hän oli niin ikään kolmas työnnettyään kolmannella kierroksella ulkorataennätyksensä 21,37. Hallissa hän on työntänyt tätäkin pidemmälle, sillä vuoden 2010 sisäratojen MM-kilpailuissa Dohassa hän sijoittui alun perin kolmanneksi tuloksella 21,44 m, mutta nousi myöhemmin hopeasijalle Andrei Mih’nevitšin dopinghylkäyksen takia. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Bartels sijoittui kolmanneksi tuloksella 20,93 m, ja Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa tuloksella 21,16 metriä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli kymmenes. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,16 m.
Bartels on voittanut Saksan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2002–2006 ja 2008–2010 sekä sisäradoilla vuosina 2003, 2004, 2006, 2009, 2010 ja 2013.
Bartels on ammatiltaan sotilas. Hän on 186 senttimetriä pitkä ja 125-kiloinen.
Kauden parhaat työnnöt ulkoradoilla.
Lähde: IAAF
Reimersholme

Reimersholme on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista sekä saarista. Se sijaitsee kaupungin keskustan alueella, Långholmenin vieressä, ja kuuluu hallinnollisesti Södermalmin kaupunginosa-alueeseen.
Maantietoa.
Saari.
Saari sijaitsee Liljeholmsvikenin ja Långholmskanalenin välissä. Sen pituus on 650 metriä ja leveys on 350 metriä. Saaren pinta-ala on 15 hehtaaria ja se sijaitsee Södermalmin itäpäässä ja Långholmenin suojassa. Längholmenin välissä sijaitsee lännessä Långholmsviken, joka jatkuu itään päin Pålsundetina. Näiden vaihtumiskohdasta tulee etelään kapea kanava, joka yhtyy etelässä Liljeholmsvikeniin. Kanavan ylittää noin 30-metrinen silta, joka on saaren ainoa. Liljeholmsvikenin vastarannalla sijaitsee Liljeholmen ja Gröndal. Sekä saaren pohjois- että kaakkoisrannassa on pienveneille laiturit.
Kaupunginosa.
Kaupunginosa on muodostettu vuonna 1926. Siellä asuu noin 2 530 ihmistä lähinnä kerrostaloissa. Saarella aikoinaan sijainneista rakennuksista on jäljellä Anders Reimersin yksinäinen päärakennus, joka valmistui vuonna 1798. Saarella toimi myöhemmin L. O. Smithin pirtutehdas, josta on jäljellä sillan kohdalla sijainneet pitkät rakennukset sekä pieni rakennus "Åttingen". Tehdasalue on raivattu pois kerrostalojen ja monitoimihallin tieltä.
Historiaa.
Nimi.
Anders Reimers omisti saaren itäpään, jonne hän rakensi huvilansa ("Reimers malmgård") päärakennuksen vuonna 1798. Reimers toimi Tukholman raatimiehenä ja hankki elantonsa hatuntekijänä. Saarta kutsuttiin ennen merkkimiehen asettumista sille nimellä "Räkneholmen".
Silta.
Saareen rakennettiin ensimmäinen silta vuonna 1870, joten Reimersin kotiväki liikkui saarelle veneillä. Siltoja on uusittu säännöllisesti ja uusin silta ("Reimersholmsbron") on vuodelta 1942, joka korvasi edeltäjänsä "Reimersbron". Nykyinen silta on 39 metriä pitkä ja 13 metriä leveä.
Muita rakennuksia.
Saarelle rakennettiin 1700-luvulla myös toinen malminkartano "Charlottenburg", jolla oli monia omistajia ja joka purettiin 1940-luvulla . Saaren pohjoisosassa toimi vuosina 1859–1934 Stockholms Yllefabrik. Tehtaat purettiin, ja tilalle rakennettiin vuosina 1942–1946 kerrostaloja . Saaren kaakkoisosassa toimi vuosina 1869–1978 pirtutehdas ("Reymersholms Spritförädlings AB"). Toiminnan loputtua sen heikkokuntoisimmat rakennukset purettiin ja niiden tilalle rakennettiin kerrostaloja .
Raedwald

Raedwald (Rædwald) (kuollut noin 624 tai 625) oli Itä-Anglian kuningas noin vuodesta 599 kuolemaansa asti. Hän oli Tytilan (Tytilus/Tyttla) poika ja Wuffan (Uuffa) pojanpoika. Raedwaldin hallinnon aikana Itä-Anglian valta oli voimakkaimmillaan. Beda Venerabilis kertoo hänen hallineen "imperium"ia anglosaksien kuningaskuntien keskuudessa. 800-luvun lopun "Anglosaksien kronikka" mainitsee hänen olevan arvoltaan "bretwalda". Raedwaldia pidetään vahvimpana ehdokkaana hallitsijaksi, joka on haudattu vuonna 1939 löydettyyn Sutton Hoon venehautaan.
Asahikawa

Asahikawa () on kaupunki Japanissa. Se on Hokkaidōn saaren toiseksi suurin kaupunki heti Sapporon jälkeen. Kaupungissa on 346 038 asukasta (2015). Asahikawa perustettiin 1. elokuuta 1922. Se on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.
Asahikawassa on lentoasema, ja Japanin maapuolustusvoimien toinen divisioona pitää kaupungissa päämajaansa. Asahikawan matkailukohteisiin kuuluvat eläintarha, hiihtokeskus ja Asahibashin silta.
Roolihuijaus

Roolihuijaus ("Faking It") on alun perin brittiläinen tosi-tv-sarja, jota on tehty vuodesta 2001.
Joka jaksossa koulutetaan neljän viikon ajan yhtä ihmistä jonkin päinvastaisen asian ammattilaiseksi kuin mitä hän alun alkaen edustaa. Sen jälkeen koulutettava osallistuu kolmen oikean ammattilaisen kanssa kokeeseen, jossa tuomariston jäsenet yrittävät lopulta arvata kuka oli huijari. Jaksojen aiheita ovat olleet muun muassa vakuutusmyyjästä sijaisnäyttelijäksi, lampaankerijästä hiusstylistiksi, sellististä DJ:ksi ja tietokonenörtistä kuntoiluhulluksi. Sarjasta on tehty erimaalaisia versioita. Brittiläistä ja yhdysvaltalaista versiota Suomessa esittää Nelonen.
Asama

Asama ( on tulivuori Japanissa Honshūn saaren keskiosassa. Se sijaitsee Gunman ja Naganon prefektuurien rajalla. Asama on nykyisin 2 568 metriä korkea, ja se purkautui viimeksi vuonna 2019. Vuoren itärinteellä on Tokion yliopiston ylläpitämä tulivuoriobservatorio.
Japanin meteorologinen laitos julkaisi 1. helmikuuta 2009 varoituksen, jonka mukaan vuori saattaa purkautua kahden päivän sisällä. Vuori purkautuikin seuraavana päivänä.
Inga Abitova

Inga Eduardovna Abitova (, s. 6. maaliskuuta 1982 Samara) on venäläinen kestävyysjuoksija. Abitova on 10 000 metrin euroopanmestari vuodelta 2006. 
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Abitova sijoittui 10 000 metrillä alun perin toiseksi, mutta hänet hylättiin myöhemmin dopingrikkomuksen takia. Hän sai biologisen dopingpassin perusteella kahden vuoden kilpailukiellon alkaen 11. lokakuuta 2012. Samalla kaikki hänen tuloksensa 10. lokakuuta 2009 lähtien hylättiin takautuvasti. Pekingin olympialaisten 10 000 metrillä vuonna 2008 hän oli kuudes, mutta hänen suorituksensa hylättiin vuonna 2016, kun hänen Pekingin olympialaisissa antamansa dopingnäyte tutkittiin uudelleen ja siitä paljastui dopingaineen käyttö. Pekingin dopingtapauksesta hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 13.6.2016–12.6.2018 ja hänen tuloksensa 16.8.2008 lähtien hylättiin takautuvasti.
Abitovan Göteborgin vuoden 2006 EM-kisoissa juoksema 10 000 metrin voittoaika 30.31,42 on hänen ennätyksensä. 5 000 metrillä hänen ennätyksensä on heinäkuussa 2006 Tulassa juostu 15.15,05.
Asbest

Asbest () on kaupunki Venäjällä, Sverdlovskin alueella Uralvuoristossa. Asbest on yksi Venäjän "monogorodeista", yhden tuotantoalan tai yrityksen ympärille syntynyt kaupunki, jonka talous perustuu sen asbestikaivokseen ja -teollisuuteen. Kaupunki on perustettu 1889 nimellä Kudelka, ja vuonna 1933 sen nimi muutettiin Asbestiksi. Vuonna 2010 siellä oli 68 893 asukasta.
Kaupungin asbestilouhos on 11,5 km pitkä, 3 km leveä ja 350 m syvä. Asbestia kaivaa Uralasbest-niminen yritys. Yrityksen laskelmien mukaan asbestia riittäisi 200 vuodeksi, jos kysyntää riittää, mutta tuotanto on kuitenkin puolittunut huippuvuosista. Asbesti kattaa 70 prosenttia kaupungin taloudesta, siksi siellä pyritään kehittämään pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Kaupungissa ei olla huolissaan asbestin terveysvaikutuksista, sillä kaivoksen johdon mielestä tuotettava asbestilaji krysotiili ei ole vaarallista ”oikein käytettynä”.
Suomalaisten sotavankien muistomerkki.
Toisen maailmansodan aikana Asbestissa oli suomalaisten sotavankien työleiri numero 84. Se toimi nimellä Monetno-Losinovski. Vankien muistoksi kaupungissa on Sotavainajien muiston vaalimisyhdistyksen vuonna 1998 pystyttämä muistokivi. Suomalaisia kuoli leirillä 53, eikä tiedossa ole, että kukaan suomalaisista olisi päässyt sieltä palaamaan.
Hötorget

Hötorget () on aukio Ruotsin pääkaupungin Tukholman keskusta-alueella, Norrmalmin kaupunginosassa. Se sijaitsee Kungsgatanin varrella, Drottninggatanin ja Sveavägenin välissä. Päiväsaikaan aukio on tunnettu hedelmien ja vihannesten markkinapaikkana.
Hötorgetin itäpäädyssä sijaitsee Tukholman konserttitalo, eteläpäädyssä "Filmstaden Sergel" (yksi Tukholman keskustan suurimmista elokuvateattereista) sekä kauppahalli Hötorgshallen, ja länsipäädyssä entisen tavaratalo PUB:in tiloihin rakennettu Scandic-hotelli. Aukiosta kaakkoon sijaitsee "Hötorgsskraporna", viiden tornitalon muodosta rykelmä.
Hötorgetilla sijaitsee myös Tukholman metron vihreän linjan samanniminen asema, joka avattiin vuonna 1952. Se on koristeltu vaaleansinisillä tiilillä. 
Alue vilahtaa Madonnan kappaleen "Ray of Light" musiikkivideolla, jonka on ohjannut ruotsalainen Jonas Åkerlund.
Cocoon – nuoruudenlähde

Cocoon – nuoruudenlähde ("Cocoon") on yhdysvaltalainen tieteiselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1985. Se kertoo ryhmästä vanhahkoja ihmisiä, jotka avaruusolennot nuorentavat. Ron Howardin ohjaaman elokuvan pääosissa nähdään Don Ameche, Wilford Brimley, Hume Cronyn, Brian Dennehy, Steve Guttenberg, Jessica Tandy, Maureen Stapleton ja Jack Gilford. 
Cocoon voitti kaksi Oscar-palkintoa, kun Don Ameche sai Oscarin parhaasta miessivuosasta ja erikoistehostetyöryhmä elokuvan visuaalisista efekteistä. Lisäksi Cocoon oli ehdolla parhaana komedia- tai musikaalielokuvana Golden Globeen.
Elokuvalle tehtiin myös jatko-osa "Paluu nuoruudenlähteelle", joka valmistui vuonna 1988.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi sanoo elokuvaa lämminhenkiseksi, sadunomaiseksi ja ihmisläheiseksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Brice Tirabassi

Brice Tirabassi (s. 15. kesäkuuta 1977) on ranskalainen rallikuljettaja. Hän on ajanut 24 kilpailua rallin MM-sarjassa.
Ura.
Tirabassi aloitti rallin ajamisen vuonna 1997. Hän voitti JWRC-sarjan mestaruuden Renault Clio S1600 -autolla vuonna 2003.
Kaudella 2004 Tirabassi siirtyi ajamaan N-ryhmän ralliautoa, jolla hän kilpaili N-ryhmän MM-sarjassa. Kaudella 2006 Tirabassi ajoi muun muassa kaksivetoista Citroën C2 S1600 -ralliautoa MM-ralleissa juniorien sarjassa.
Tirabassi oli mukana Ranskan joukkueessa vuoden 2009 Rally of The Nations -kisassa ja sijoittui joukkuetoverinsa Didier Auriolin kanssa kolmanneksi.
Joachim Olsen

Joachim Brøchner Olsen (s. 31. toukokuuta 1977 Aalborg) on tanskalainen poliitikko ja kuulantyöntäjä. 
Olsenia valmensi lokakuusta 2003 lähtien islantilainen Vesteinn Hafsteinsson. Olsenin vuonna 2007 työntämä ennätys 21,61 metriä on nykyinen Tanskan ennätys. Kotimaassaan Olsen edusti Århus 1900:aa.
Olsen oli kansankäräjien jäsen kausilla 2011–2015 ja 2015–2019. Hänen puolueensa oli Liberal Alliance.
Urheilu-ura.
Olsen voitti kultaa sisäratojen EM-kisoissa Madridissa vuonna 2005. Hopeaa hän saavutti Ateenan olympialaisissa 2004, EM-kisoissa 2002 ja 2006, ja sisäratojen EM-kisoissa 2002 ja sisäratojen MM-kisoissa 2006. Pronssia Olsen on työntänyt sisäratojen MM-kisoissa 2004 Budapestissä ja Birminghamin EM-hallikisoissa 2007. Ateenan olympialaisissa 2004 Olsen sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta vuonna 2013 hänet nostettiin hopeamitalille Juri Bilonohin hylkäyksen takia. Vuoden 2006 MM-hallikilpailuissa ja EM-kilpailuissa Olsen sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi molemmissa myöhemmin toiseksi Andrei Mih’nevitšin dopinghylkäyksen jälkeen.
Nuoruudessaan Olsen keskittyi kiekonheittoon, mutta Idahon yliopistossa opiskellessaan hänen onnistui siirtyä kuulantyönnössä pakitustekniikasta pyörähdystekniikkaan. Olsen selviytyi loppukilpailuun jokaisessa käymässään arvokilpailussa Edmontonin vuoden 2001 MM-kilpailuista lähtien Osakan MM-kilpailuihin 2007 saakka. Pekingin olympialaisissa 2008 hän jäi karsintaan.
Heinäkuussa 2009 Olsen ilmoitti lopettavansa urheilu-uransa.
Wedge-strategia

Wedge-strategia (kiila-strategia) on yhdysvaltalaisen älykkään suunnittelun pääliikkeen Discovery Instituten sisäiseen käyttöönsä laatima poliittis-yhteiskunnallinen toimintasuunnitelma. Suunnitelman mukaan älykkään suunnittelun liike pyrkii vaikuttamaan materialistiseksi kutsumaansa nykytieteeseen ja tuomaan sen tilalle kristilliseen Jumalaan uskovien mukaisen kreationistisen todellisuuskäsityksen. Ohjelma pyrkii vaikuttamaan myös taiteeseen ja muihin elämänaloihin. Lopullinen strategian tavoite olisi uudistaa koko yhdysvaltalainen kulttuuri vastaamaan konservatiivisia kristillisiä näkymyksiä, poistaa darwinismi lopullisesti sekä tehdä älykkään suunnitelman ideasta hallitseva näkökanta tieteisiin.
Wedge-dokumentti vuosi julkisuuteen Discovery Instituten rahankeräyskampanjan yhteydessä, jonka tavoitteena oli rahoittaa heidän materialistisen tieteen vastaista ohjelmaansa. Discovery Instituten vaikuttajahahmo Stephen C. Meyer väittää sen "varastetun" liikkeen toimistoista.
Älykkään suunnittelun liikkeen edustajan Phillip E. Johnsonin mukaan wedge-liike syntyi vuonna 1992, kun älykästä suunnittelua edustavat Michael Behe, Stephen Meyer, William Dembski sekä Johnson itse kokoontuivat Southern Methodist Universityssa "Darwin on Trial" -kirjan julkistamisen jälkeen.
Asgardilaiset

Asgardilaiset (eli Asgardin jumalat) ovat Marvel-kustantamon luoma kuvitteellinen jumalrotu. Asgardilaisia palvoivat vuosituhat sitten Norjan viikingit ja erinäiset germaaniheimot. Asgardilaiset eivät kuitenkaan enää halua, että heitä palvottaisiin. 
Historia.
Vain vähän tiedetään salaperäisestä asgardilaisten rodusta. Ainoastaan Mimiri, Viisauden Lähde tuntee joitain utuisia tarinoita asgardilaisten hallitsijan Odinin menneisyydestä mutta nämä tarinat ovat epäluotettavia. 
Asgardin jumalat elävät Asgard-nimisessä ulottuvuudessa, jossa asuu myös muita rotuja, kuten kääpiöitä ja jättiläisiä. Asgardin roduista asgardilaiset ovat voimakkaimpia ja muistuttavat eniten ihmistä. Rotu ei kuitenkaan ole alun perin kehittynyt tuossa ulottuvuudessa.
Fysiologia.
Huolimatta ihmismäisestä ulkonäöstä asgardilaiset ovat suunnattoman paljon tavallista ihmistä voimakkaampia. Rodun jokainen miespuolinen jäsen kykenee nostamaan vähintään 30 tonnia naisten kyetessä nostamaan noin 25 tonnia. 
Asgardilaiset elävät pitkään ja ikääntyvät ihmisten mittapuun mukaan hitaasti, mutta he eivät ole kuolemattomia. Asgardilaisten kehot ovat huomattavasti tiheämpiä ja kestävämpiä kuin ihmisten, ja rodun jokainen jäsen kestää suurikaliiperisenkin ammuksen osuman ilman vaurioita. Asgardilaiset kykenevät vahingoittuessaan parantamaan itsensä nopeasti. Heillä on myös maagisia keinoja, joiden avulla voi parantua vakavammista vammoista. He voivat esimerkiksi palauttaa irronneet raajat ja tuhoutuneet elimet sekä selvitä verenhukasta. On kuitenkin mainittava, että vain osa asgardilaisista omaa tarpeeksi voimia magian käyttöön. 
Asgardilaisten lihakset, luut ja ihokudokset ovat karkeasti arvioiden noin kolme kertaa tavallista ihmistä tiheämmät. Siksi asgardilaisten paino on myös liki neljä kertaa suurempi verrattuna keskivertoihmiseen. Aineenvaihduntansa vuoksi asgardilaiset ovat kestäviä, eivätkä eritä maitohappoa samalla nopeudella kuin ihmiset. 
Asgardilaiset tarvitsevat erikoisen kultaisen omenan Idunnin hoitamasta Yggdrasil-puusta. Omenan syöminen palauttaa asgardilaisten nuoruuden ja terveyden.
Teknologinen taso.
Asgardilaiset eivät ole valjastaneet teknologiaa palvelukseensa. Sen sijaan he osaavat käyttää mystisiä energiavirtoja eri tarkoituksiin. Vaikka kaikilla asgardilaisilla on tämä kyky, vain harva kykenee tekemään sen kanssa mitään mainitsemisen arvoista. 
Joidenkin väitteiden mukaan asgardilaisten magia ei ole Tohtori Oudon hallitseman magian kaltaista vaan teknologiaa, joka on edennyt tasolle, mitä ihminen pitäisi taikuutena. Tämä on kuitenkin vain spekulointia.
Simputer

Simputer oli intialainen kämmentietokonehanke, jonka avulla pyrittiin vakio-osista kokoamaan halpa kehitysmaissa käytettäväksi soveltuva kämmentietokone. Simputer julkistettiin huhtikuussa 2001. Hankkeeseen kohdistui suuria odotuksia: esimerkiksi "New York Times" kutsui sitä tietokoneteknologian vuoden 2001 tärkeimmäksi innovaatioksi, vaikka samana vuonna julkaistiin muun muassa Windows XP.
Suurista odotuksista huolimatta Simputer-hanke epäonnistui, eikä se koskaan onnistunut lyömään itseään läpi. Tietokone ei onnistunut saamaan merkittävää jalansijaa Intiassa, mistä on myöhemmin syytetty muun muassa Intian julkisen sektorin haluttomuutta tilata laitetta itselleen.
SSID

SSID on lyhenne sanoista "service set identifier", joka tarkoittaa langattoman lähiverkon verkkotunnusta. Sen avulla voidaan erottaa samalla alueella olevat WLAN-verkot toisistaan ja kytkeytyä haluttuun verkkoon. Tunnus on lisätty jokaiseen verkossa liikkuvaan pakettiin ja sen avulla tunnistetaan eri verkkojen liikenne toisistaan. Tunnus on enintään 32-merkkinen, aakkoskoosta riippuva merkkijono. Jokaisen verkkoon kytketyn laitteen, jonka tarkoitus on viestiä muiden verkkoon kuuluvien laitteiden kanssa, täytyy käyttää samaa SSID:tä. Pakettien tunnistuksen lisäksi SSID yksilöi tietoliikennelaitteet, jotka kuuluvat samaan palvelukokonaisuuteen.
SSID:stä käytetään kahta variaatiota:
Edellä oleva nimeäminen on käytäntö, koska IEEE 802.11 -standardi määrää, että IBSS, BSS ja ESS määritetään SSID:n eli "verkon nimen" perusteella. Verkon nimen antaa verkkopalvelun tarjoaja, kuten yksityishenkilö tai yritys, joka hallinnoi tukiasemaa. Laitevalmistajat käyttävät usein edellä mainittuja SSID:n nimeämiskäytäntöjä sekaisin tarkoittaen samaa asiaa.
SSID voidaan asettaa langattomaan asiakaslaitteeseen käsin antamalla SSID asiakaslaitteen verkkoasetuksiin, tai automaattisesti jättämällä SSID antamatta tai jättämällä kohta tyhjäksi. Verkkopalvelun tarjoaja antaa tukiasemalle useimmiten oman SSID:n, jonka voi havaita kuuluvuusalueella olevalla langattomalla päätelaitteella.
Verkkotunnuksen lähetys voidaan myös kytkeä pois päältä, jolloin verkko ei yleensä näy kuuluvuusalueella olevien päätelaitteiden verkkoluettelossa. Aiemmin tätä on suositeltu tietoturvamielessä, koska tällä voidaan saada hieman parempi turvataso siihen verrattuna, että verkkotunnuksen lähetys olisi kytketty päälle. Jotkut päätelaitteet kuitenkin näyttävät tällaisen "SSID tunnusta ei lähetetä" -tyyppisenä verkkona. Myös erilaiset krakkereiden käyttämät työkaluohjelmistot näyttävät verkon olemassaolon, joten tietoturvan kannalta SSID:n lähetyksen kytkeminen päälle tai pois on merkityksetöntä. Tällä estetään ainoastaan satunnaiset verkkoskannaukset. Uuden asiakkaan kirjautuessa langattomaan lähiverkkoon SSID-tieto kulkee salaamattomana asiakkaan ja Access Pointin välillä. Niinpä tarpeeksi kauan verkkoa kuuntelemalla on mahdollista saada SSID selville. Useat asiantuntijat ovat kuitenkin sitä mieltä, että SSID:n lähettämisen poiskytkeminen aiheuttaa tietoturvauhan, koska vaikka liityntäpiste ei tunnusta lähetäkään, siihen kytketyt päätelaitteet yrittävät aina etsiä ja kytkeytyä verkkoon lähettäen verkon tunnuksen paketin mukana, koska eivät tiedä ovatko ne kantoalueella.
Langattoman verkon tietoturvan kannalta merkityksellisintä on käyttää tehokasta tunnistamista ja salausta, kuten WPA2:ta. WEP-salausta ei tulisi käyttää ollenkaan siinä olevien tietoturvaongelmien takia, vaan sen sijasta WPA-salauksen käyttäminen on parempi vaihtoehto jos päätelaite tai asiakasohjelmisto ei tue WPA2:ta.
Kehittyneemmät tukiasemat tukevat useamman SSID:n lähetystä, joka mahdollistaa virtuaalisten liityntäpisteiden ("Virtual Access Point")) tekemisen. Tällöin fyysinen verkko voidaan jakaa useampaan loogiseen liityntäpisteeseen, joilla kullakin voi olla omat tietoturva- ja verkkoasetukset.
Colchester

Colchester on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan hallintopiiri "(borough)" Essexin kreivikunnassa Itä-Englannissa. Se on kreivikunnan suurin kaupunki ja sijaitsee 83 kilometriä Lontoosta koilliseen. Sieltä kulkee pääkaupunkiin A12-tie ja Great Eastern Main Line -rautatielinja.
Britteinsaarten vanhimpana tunnettuna roomalaisajalla perustettuna kaupunkina Colchester katsoo olevansa Britannian vanhin kaupunki.
Historia.
Antiikki.
Colchesteria on pidetty vanhimpana Rooman valtakunnan kaupunkina Britanniassa. Sen kelttinimi oli "Camulodunon", joka tarkoittaa kelttiläiseen sodanjumalaan viitaten ’Camuloksen linnoitusta’. Roomalaisten vuonna 43 tapahtuneen Britannian-valloituksen jälkeen paikalle rakennettiin legioonalaislinnoitus ja paikkakunnan nimi roomalaistettiin muotoon "Camulodunum". Rooman valtakunnan rajan siirryttyä pohjoisemmaksi Camulodunumista tuli "colonia" eli sotilassiirtokunta nimeltään "Colonia Claudia Victricensis". Camulodunum toimi roomalaisten ensimmäisenä pääkaupunkina Britanniassa, mutta se tuhottiin Boudiccan johtamassa kansannousussa vuonna 61. Jonkin aikaa hävityksen jälkeen Britannian provinssin pääkaupungin asema siirtyi Londiniumille.
Myöhempi historia.
Itä-Anglian viikingit valloittivat Colchesterin ja suurimman osan Essexin kuningaskuntaa 800-luvun loppupuolella. Kaupunki pysyi viikinkien hallussa aina vuoteen 920, jolloin Edvard Vanhempi voitti sen haltuunsa.
Keskiaikaisen Colchesterin tärkein maamerkki on Colchesterin linna, jonka normannit rakensivat 1000-luvulla vanhan roomalaisen temppelin paikalle.
1500-luvun jälkipuoliskolla kaupunkiin muutti suuri määrä kutojia ja vaattureita Flanderista. Colchesterin keskustassa on yhä "hollantilaisena korttelina" (Dutch Quarter) tunnettu osa.
Urheilu.
Kaupungin menestynein jalkapalloseura on Colchester United.
Viive

Viive on alkujaan tekninen termi, joka tarkoittaa jonkin tiedon tai signaalin perilletulon viivästymistä. Sen merkitys on laajentunut tekniikan ulkopuolelle tarkoittamaan viivästymistä, taukoa tai hitautta, hidastelua. Esimerkiksi lause ”Asioiden hoitoon voi tulla viivettä” ilmaistaisiin sujuvammin: "asioiden hoito voi viivästyä" tai "asioiden hoito voi venyä". 
Tietoliikenteessä viive koostuu kahdesta komponentista.
Elektroniikassa viipeellä tarkoitetaan sähköisen signaalin siirtymisaikaa siirtolinjassa tai signaalin käsittelyaikaa signaalia käsittelevässä piirissä. Tällöin puhutaan ”lagaamisesta” ().
Nipper

Nipper (1884 Bristol – syyskuu 1895) oli koira, joka oli mallina Francis Barraudin maalauksessa "His Master’s Voice" (”Isäntänsä ääni”). Maalauksessa Nipper kuuntelee fonografia, joka luultavasti on diktafoni mallia ”Ediphone”, koska sillä pystyi äänittämään koiran isännän ääntä. Nipper oli sekarotuinen, osittain bullterrieri ja osittain kettuterrieri. Joidenkin lähteiden mukaan se oli kettuterrieri, rottaterrieri tai amerikanpitbullterrieri. Koira sai nimensä siitä, että sillä oli tapana purra vierailijoita jalkaan ("to nip", ”puraista”).
Gramophone Company osti Barraudin työn vuonna 1899 ja siitä tuli myöhemmin eräs maailman tunnetuimmista logoista, jota käyttivät tai käyttävät muun muassa Victor Talking Machine Company, HMV:n tavaratalot ja levy-yhtiö sekä RCA Records.
Nipper haudattiin pieneen puistoon Kingston upon Thamesiin. Myöhemmin paikalle rakennettiin Lloyds TSB:n konttori. Konttorin seinässä on Nipperistä kertova messinkilaatta.
Fukuin prefektuuri

Fukuin prefektuuri () sijaitsee Chūbun alueella Honshūn saaren länsirannikolla Japanissa. Prefektuurin pääkaupunki on Fukui, ja se rajoittuu Ishikawan, Gifun, Shigan ja Kioton prefektuureihin. Sen asukasluku on 799 000 (vuonna 2012) ja pinta-ala 4 190,52 neliökilometriä
Maantiede.
Prefektuuri on vuoristoinen, ja sen ilmastolle ovat tyypillisiä runsaat sateet, kosteus ja runsaslumiset talvet. Alueen tärkein nähtävyys on Eihei-Ji, zen-buddhalaisen sōtō-koulukunnan päätemppeli.
Aluejako.
Fukuin prefektuuri jakautuu yhdeksään kaupunkiin ja kahdeksaan muuhun kuntaan, jotka ovat kaikki maaseutukaupunkeja. Kunnat kuuluvat seitsemään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. 
Historia.
Ennen prefektuurin muodostamista vuonna 1871 alue koostui Wakasan ja Echizenin vanhoista provinsseista. Prefektuurin pääkaupunki Fukui on perustettu 1500-luvulla.
Ultima Thule (virolainen yhtye)

Ultima Thule on virolainen rockyhtye, joka perustettiin Tallinnassa vuonna 1986.
Ryhmän johtajana on toiminut kitaristi ja (myöhemmin) laulaja Riho Sibul. Ultima Thule oli yksi vaikutusvaltaisimmista virolaisista yhtyeistä 1980- ja 1990-luvuilla. Heidän musiikkityylinsä yhdistelee blues rockia virolaisen kansanmusiikin.
Yhtyeen esikoisalbumi "Ultima Thule" ilmestyi vuonna 1988. yhtye oli merkittävässä roolissa laulavassa vallankumouksessa, joka johti Viron uudelleen itsenäistymiseen vuonna 1991.
Yhtyeen alkuperäinen laulaja Tõnis Mägi on 2000-luvulla keskittynyt soolouraan kuten myös entinen rumpali Peeter Jõgioja, joka esiintyi vuonna 2004 Eurovision laulukilpailussa Neiokõsõ-ryhmän kanssa. 2000-luvulla yhtyeeltä on ilmestynyt kaksi albumia, "Ingel Ja Suli" (2005) ja "Jälgede jälgedes" (2010).
Yhtye palkittiin Eesti Muusikaauhinnadissa helmikuussa 2011 kolmella arvostettulla palkinnolla - paras artisti, vuoden paras rock-yhtye ja vuoden albumi Jälgede Jälgedes.