tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vitiligo

Vitiligo eli valkopälvi on pigmenttihäiriö, joka aiheuttaa ihon oman väriaineen eli melaniinin paikoittaisen katoamisen, ja iholle ilmestyy vaaleita, auringossa ruskettumattomia alueita. Syytä vitiligon syntymiseen ei ole täysin onnistuttu selvittämään, mutta sen on arveltu liittyvän autoimmuuni-, perintö- ja ympäristötekijöiden vaikutusten yhdistelmään. Vitiligo ei ole tarttuvaa, eikä sillä ole ihon väriaineen puuttumisen lisäksi muita fyysisiä oireita. Vitiligoa esiintyy noin yhdellä prosentilla väestöstä, sekä naisilla että miehillä. Suomessa vitiligoa arvioidaan olevan noin 70 000–80 000 ihmisellä.
Oireet ja esiintyminen.
Vitiligo puhkeaa usein alle 20-vuotiaana. Iholle ilmestyy vaaleita läiskiä, jotka saattavat joko laajeta tai palautua ajan myötä normaalin ihon väriseksi. Vitiligon laajenemista on vaikea ennustaa. Iho saattaa jäädä myös pysyvästi täplikkääksi. Ilman pigmenttiä olevia ihoalueita voi olla muutamia, tai niitä voi olla kaikkialla vartalossa. Pigmentin häviäminen voi vaikuttaa myös vaalentavasti hiusten ja karvoituksen väriin.
Vitiligoa esiintyy tavallisimmin kasvoissa, käsissä, kainaloissa, nivusissa, sukupuolielimissä ja navan ympärillä sekä raajojen hankausalueilla, kuten kyynärpäissä ja polvissa. Vitiligon esiintymisalueet sijaitsevat usein vartalolla symmetrisesti. Pigmentin puuttumisen vuoksi vitiligo-alueet palavat auringossa herkästi, joten ne on suojattava ultraviolettisäteilyltä vaatteilla tai aurinkovoiteella.
Eläimillä.
Vitiligoa esiintyy myös eläimillä. 
Hoito ja häivyttäminen.
Vitiligo ei yleensä vaadi hoitoa, koska sillä ei tavallisesti ole fyysisiä haittavaikutuksia. Mikäli siitä aiheutuu potilaalle henkistä haittaa, kuten häpeää tai itsetunnon menetystä, voidaan vitiligo-täpliä peittää meikeillä, itseruskettavilla aineilla tai muilla kosmeettisilla menetelmillä.
Vitiligon pysyvää poistamista voidaan yrittää voide- tai valohoidolla sekä ihonsiirrolla. Vitiligoon ei kuitenkaan ole olemassa varmuudella tehoavaa hoitomenetelmää. Joissakin tapauksissa vitiligo saattaa parantua myös itsestään.
Saarela (täsmennyssivu)

Saarela tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Saarela on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Leatherman

Leatherman on tuotemerkki ja nimitys monitoimityökalusarjalle, jonka omistaa Leatherman Tool Group.
Historia.
Timothy Leatherman kehitti ja patentoi ensimmäisen monitoimityökalunsa prototyypin vuonna 1980. PST (Pocket Survival Tool) tuli ensimmäisenä Leatherman-työkaluna markkinoille 1983.
Työkalut.
Leatherman-sarjan työkalut ovat yleensä noin 10 senttiä pitkiä, muutaman sentin paksuisia ja levyisiä metallista valmistettuja työkaluja, joihin on yhdistetty tyypillisesti veitsi, pihdit sekä ruuvimeisseli. Muita tyypillisiä toimintoja ovat muun muassa sakset, sekä tölkinavaaja. Kaikki alatyökalut on yhdistetty toisiinsa. Leatherman-työkalulle on tyypillistä myös kokoontaitettava rakenne säilytystä varten sekä nahkainen vyöhön liitettävä säilytyskotelo.
The Chronic

The Chronic on Dr. Dren ensimmäinen sooloalbumi, se julkaistiin vuonna 1992. Ennen soolouraa hän oli osa N.W.A.-ryhmää. 
Albumi nosti Yhdysvaltojen länsirannikon hip hopin myyntilistojen kärkeen. The Chronic on yksi länsirannikolle ominaisen hip hop -tyylin, G-funkin kulmakivistä. G-funk hallitsi kaupallista hip hopia useita vuosia The Chronicin julkaisun jälkeen. The Chronic myös esitteli yleisölle artistit kuten Snoop Doggy Dogg, Warren G ja Nate Dogg, jotka kaikki loivat myöhemmin menestyksekkäät soolourat.
Yleisesti The Chronicia pidetään yhtenä tärkeimmistä hip hop -albumeista ja sen vaikutus varsinkin länsirannikon hip hopiin oli valtaisa. Albumi on myös yksi harvoista, jolle hip hop -lehti "The Source" on antanut arvosanaksi täydet viisi mikrofonia. Kaupallisesti The Chronic oli myös menestys, myyden Yhdysvalloissa triplaplatinaa. Vuonna 2019 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Albumin nimellä viitataan kannabikseen.
Singleinä albumilta julkaistiin "Fuck Wit Dre Day (And Everybody's Celebratin')", "Nuthin' But a "G" Thang" ja "Let Me Ride", joista kaikista on tehty myös musiikkivideo.
Singlet.
Albumilta julkaistiin seuraavat singlet:
2001 (albumi)

2001 (usein myös The Chronic: 2001) on Dr. Dren toinen "virallinen" sooloalbumi, joka julkaistiin 16. marraskuuta 1999. Albumi sai medialta innostuneen vastaanoton ja varsinkin levyn tuotantoa kiiteltiin. Tunnusomaista albumille on vierailijoiden suuri määrä. "2001" oli myös kaupallinen menestys, se myi Yhdysvalloissa kuusinkertaista platinaa. Levyä seurannut Up in Smoke -kiertue oli myös valtava menestys, kiertueella olivat mukana muun muassa Eminem, Snoop Dogg, Ice Cube ja Xzibit.
Hip hop -lehti "The Source" antoi "2001" -albumille arvosanaksi täydet viisi mikrofonia.
Prinssi Kaspian

Prinssi Kaspian () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-kirjasarjan ilmestymisjärjestyksessä toinen kirja, joka ilmestyi vuonna 1951. Se julkaistiin suomeksi 1961 Kyllikki Hämäläisen suomentamana. Kirjan kustansi Otava.
Kirjan nimi.
Lewis ehdotti kirjan nimeksi ensin ”Narniaan houkutellut” ja toinen ehdotus oli ”Narnian torni”. Kustantaja hylkäsi molemmat ehdotukset, ja kirjan nimeksi tuli ”Prinssi Kaspian” alaotsikolla ”Paluu Narniaan”. Alaotsikko on yleensä jätetty huomiotta.
Juoni.
"Prinssi Kaspian" alkaa täsmälleen samoilla sanoilla kuin "Velho ja leijona": ”Oli kerran neljä lasta, joiden nimet olivat Peter, Susan, Edmund ja Lucy.” Lapset istuvat rautatieasemalla, kun Kaspian kutsuu heidät Susanin taikatorvella Narniaan. Narniassa he huomaavat, että heidän edellisestä vierailustaan on Narnian ajassa kulunut yli tuhat vuotta. Narniassa ovat vallassa muualta saapuneet ihmiset, ja melkein kaikki eli faunit, puunhenget, kääpiöt, kentaurit, satyyrit ja puhuvat eläimet on joko tapettu tai ajettu pakoon, eikä moni ihminen edes usko niiden olemassaoloon. Nuori prinssi Kaspian aikoo kuitenkin syöstä vallasta ilkeän setänsä Mirazin ja päästää Narnian alkuperäiset asukkaat valtaan. Lapset ryhtyvät auttamaan Kaspiania. Aslan palaa Narniaan. Peter haastaa Mirazin kaksintaisteluun, jotta he voittaisivat sodan. Sopespian ja Glozelle toteavat että Miraz on liian vanha kaksinkamppailuun nuoruudessaan kukoistavan soturin kanssa. Miraz raivostuu. Lordi Sopespianin ja Glozellen yllytyksen (jonka tarkoituksena on saada Miraz hyväksymään taisteluhaaste) ansiosta Miraz ottaa haasteen vastaan. Mutta tasaväkisen kamppailun jälkeen Miraz kaatuu muttei kuole, ja Sopespian ja Glozelle syyttävät Peteriä maassa makaavan miehen tappamisesta. Glozelle pistää Mirazin miekalla kuoliaaksi tahallaan. Sopespian ja Glozelle saavat telmarilaiset sotaan syytettyään Peteriä Mirazin tappamisesta. Mutta puut heräävät henkiin ja telmarilaiset pakenevat. Berunan silta on poissa, ja telmarilaiset antautuvat. Lopulta lapset taiotaan takaisin Englantiin, ja telmarilaiset pääsevät samaa reittiä oikealle kotiseudulleen, josta he tulivat Telmariin, Tyynenmeren saarelle jossa he asuivat merirosvoina. Jotkut telmarilaiset jäävät mielellään Narniaan. Kaspian Kymmenennestä tulee kuningas.
Celestinus IV

Paavi Celestinus IV, syntymänimeltään Goffredo da Castiglione (n. 1180–16. marraskuuta 1241) oli paavina 25. lokakuuta 1241 – 16. marraskuuta 1241. Hänen hallintokautensa oli paaveista kolmanneksi lyhin.
Goffredo da Castiglione syntyi Milanossa. Hänen varhaisista vuosistaan ei tiedetä paljoa. Paavi Gregorius IX nimitti hänet kardinaaliksi syyskuussa 1227. Goffredo da Castiglione oli paavin legaatti Lombardiassa ja Toscanassa 1228–1229. Hänet valittiin paaviksi lokakuussa 1241, mutta hän ehti olla virassaan ainoastaan 17 päivää.
Love &amp; Death

Love &amp; Death on metalliyhtye Sentencedin toinen minialbumi. Se julkaistiin Century Media -levy-yhtiön kautta vuonna 1995.
Albumi on laulaja-basisti Taneli Jarvan viimeinen julkaisu Sentencedin kanssa. Se sisältää viisi ennenjulkaisematonta kappaletta, joista yksi on Billy Idol -laina "White Wedding". Albumin kappaleet ovat myös bonusmateriaalina "Amokin" uusintapainoksessa.
Kanadan vaakuna

Kanadan kuninkaallinen vaakuna (, ), virallisesti Hänen Majesteettinsa Kuninkaan vaakuna Kanadan puolesta (, ) on Kanadan liittovaltion virallinen vaakuna. Sen vahvisti käyttöön Ison-Britannian kuningas Yrjö V vuonna 1921. Vaakuna muistuttaa huomattavasti Ison-Britannian vaakunaa.
Vaakunaa on uudistettu vuoden 1921 jälkeen kahdesti. Ensin sitä muokattiin vuonna 1957, jolloin hyväksyttiin komentaja Alan Beddoen uusi versio. Se sisälsi Kanadan pääministerinä 1911–1920 toimineen Sir Robert Bordenin (1854–1937) ehdottamat punavaahteranlehdet. Liput piirrettiin siinä yhteydessä uudelleen. Nykyinen vaakuna on vuodelta 1994.
Kuivasjärvi (Oulu)

Kuivasjärvi on järvi Oulun kaupungin pohjoisosassa Linnanmaan, Kuivasjärven, Kaijonharjun ja Ritaharjun kaupunginosien alueella. Matalan järven pituus on itä–länsisuunnassa 1,9 kilometriä ja leveimmältä kohdaltaan järvi on 0,8 kilometriä leveä, pinta-alan ollessa 82 hehtaaria. Järvialtaan keskisyvyys on 1,45 metriä. Kuivasjärvi on tärkeä lintuvesi. Järvi jakaantuu suurempaan läntiseen altaaseen sekä pienempään itäiseen altaaseen. Läntinen osa eli varsinainen Kuivasjärvi on matala, ja sen suurin pituus itä–länsisuunnassa on noin 1,4 kilometriä. Järven itäistä allasta, Kaijonlahtea, erottaa pääaltaasta maapenkereelle rakennettu jalankulun ja pyöräilyn väylä. Pengerryksessä on yksi silta-aukko veden virtausta varten.
Kuivasjärvi on Kuivasojan vesistön alempi järvi, perustasossaan 12 metriä merenpinnan yläpuolella. Ylempänä, 12,8 m merenpinnasta oleva Pyykösjärvi laskee vetensä Kuivasjärven itäosan Kaijonlahteen Laholaisojana, joka on suurin Kuivasjärveen tulevista ojista. Toiseksi suurin on järven pääaltaaseen laskeva Ahvenoja, joka on kuivatettujen Ison Ahvenjärven ja Pienen Ahvenjärven entinen laskuoja. Muut Kuivasjärveen tulevat vedet ovat peräisin lähinnä ympäröivien alueiden kuivatusojista. Kuivasjärvi laskee Perämereen Kuivasojan kautta, ja sen alkupiste on järven läntisimmässä kolkassa.
Kuivasjärven ongelmana ovat viime vuosina olleet rehevöityminen, sen aiheuttama veden alhainen happipitoisuus sekä kalakuolemat. Pääosin soilta ja Ruskon vanhan kaatopaikan suunnalta kertyvän järviveden happipitoisuutta on pyritty nostamaan keinotekoisin menetelmin 1980-luvulta lähtien. Veden laatu on heikohko, ja järvessä tavataan sinilevää etenkin loppukesästä. Heikoimmassa kunnossa on järven itäinen Kaijonlahden puolisko, jonka kunnostus on suunnitteilla ensimmäiseksi.
Tony Popović

Anthony (Tony) Popović (s. 4. heinäkuuta 1973 Sydney) on australialainen jalkapalloilija, joka on pelannut muun muassa englantilaisseura Crystal Palacessä. Pelipaikaltaan hän on puolustaja.
Popović aloitti uransa Sydney Unitedissa, jossa hän pelasi vuoteen 1997 saakka. Kaudet 1997–2001 hän pelasi Japanissa J. Leaguessa Sanfrecce Hiroshimassa. Vuonna 2001 hän siirtyi Englantiin Crystal Palaceen.
Popović nousi vuonna 1989 Australian nuorten maajoukkueeseen. Hän oli mukana Barcelonan olympialaisissa 1992 Australian joukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Australian jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1995. Hän pelasi 58 maaottelua tehden niissä kahdeksan maalia. Hänet valittiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006 mutta hän pääsi MM-kisoissa pelaamaan vain alkulohko-ottelussa Brasiliaa vastaan.
Benedictus XIV

Benedictus XIV (31. maaliskuuta 1675, Bologna – 3. toukokuuta 1758, Rooma), syntymänimeltään Prospero Lorenzo Lambertini, toimi paavina 17. elokuuta 1740 – 3. toukokuuta 1758.
Elämäkerta.
Benedictus syntyi aatelisperheeseen Bolognassa, joka oli siihen aikaan Kirkkovaltion suurin kaupunki. Konklaavi, joka valitsi hänet paaviksi, oli koolla kuusi kuukautta. Benedictuksen on väitetty sanoneen kardinaaleille: "Jos haluatte valita pyhimyksen, valitkaa valtiomies Gotti, jos rehellisen miehen, valitkaa minut". Hänen paaviutensa alkoi suurten vaikeuksien saattelemana. Nämä johtuivat pääasiassa katolisten maiden ja paavinistuimen keskinäisestä kiistelystä siitä, tulisiko oikeus piispojen nimittämiseen kuulua hallituksille vai kirkolle.
Paavina Benedictus toimi erittäin aktiivisesti: Hän muun muassa uudisti pappien koulutusta, kirkon pyhimyskalenteria ja useita paavillisia instituutioita. Ehkä tärkein Benedictus XIV:n uudistus oli lähetystyön lakien voimaansaattaminen kahdella paavin bullalla (käskykirjeellä): "Ex quo singularilla" ja "Omnium solicitudinumilla". Näillä bullilla hän viitoitti lähetystyön käytäntöjä käyttäen ilmaisua "alkukantaisten kulttuurien epäkristilliset ajatukset ja käytännöt". Aiheena oli varsinkin Kiinassa käyty pitkällinen riittikiista, jossa oli kysymys siitä, saivatko kristityt osallistuia perinteisiin kiinalaisiin seremonioihin.
Vuonna 1750 Benedictus XIV julisti Colosseumin pyhäksi paikaksi siellä vuodatetun kirstittyjen marttyyrien vuoksi. Pyhäksi julistaminen lopetti Colosseumin ryöstelyn ja sitä ryhdyttiin suojelemaan.
Benedictus XIV aloitti, yhdessä kardinaali Domenico Silvio Passionein kanssa, Vatikaanin kirjaston luetteloinnin ja laajensi sitä ostamalla 3300 käsikirjoituksen kokoelman. Vuonna 1757 hän uskoi Libyan Pyhän Donatuksen jäännökset fransiskaaneille Vila do Conden kylään, Portugaliin.
Kuivasjärvi (rautatieliikennepaikka)

Kuivasjärvi () on Suomen rataverkon liikennepaikka Parkanossa rataosalla . Se sijaitsee Kuivasjärven kylän itäpuolella Parkanon kaupungin keskustasta noin 18 kilometriä pohjoiseen. Liikennepaikalla ei ole henkilöliikennettä, ja sitä käytetään junien kohtaamisiin.
Liikennepaikan ratapiha muodostuu kahdesta kohtausraiteesta, yksi pääraiteen molemmin puolin. Lisäksi ratapihan itäreunalla on lyhyt kuormausraide. Sivuraiteilla suurin sallittu nopeus on pitkien vaihteiden vuoksi 80 km/h.
Varsinaista asemarakennusta ei ole, ainoastaan laitetila ratapihan pohjoispäässä. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan kaukokäytöllä Tampereen asemalta käsin.
Lil Jon

Lil Jon (oikealta nimeltään Jonathan Smith, s. 17. tammikuuta 1971 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Hän on pioneereja rapin alalajissa crunkissa ja hänen ryhmänsä "Lil Jon &amp; the East Side Boyz" on alalajin merkittävin tekijä. Lil Jon tunnetaan paksuista rastahiuksista ja isoista aurinkolaseista sekä koristeellisista hampaista.
Elämäkerta.
Lil Jon valmistui Atlantan High Schoolista vuonna 1989. Hän toimi DJ:nä ennen kuin
Jermaine Dupri pyysi häntä töihin "So So Def":iin. Siellä työskennellessään hän samplasi mixejä muun muassa Usherille ja Too Shortille. Lil Jon oli töissä "So So Def:illä" vuodesta 1993 vuoteen 2000.
Vuonna 1996 hän tapasi "Big Sam"in ja "Lil Bo"n, tästä syntyi Lil Jon &amp; the Eastside Boyz. Yhdessä he rupesivat tekemään ensimmäistä albumia "Get Crunk, Who U Wit". Albumilla oli single "Who You Wit", josta tuli varsin suosittu Atlantalaisissa yökerhoissa.
Vuonna 2001 Lil Jon ja Eastside Boyz palasivat tekemään seuraavaa albumia, "Put Your Hood Up", jolta julkaistu single "Bia Bia" oli yksi ladatuimpia kappaleita muun muassa MP3.com -sivustolla.
Seuraavana vuonna Lil Jon &amp; the Eastside Boyz julkaisivat läpimurtoalbuminsa "Kings of Crunk", jonka kaksi singleä; "I Don't Give a Fuck" ja "Get Low" nousivat taas hiteiksi klubeilla.
Vuonna 2003 Lil Jon tuotti Usherin singlen "Yeah!", josta tuli yksi vuoden 2004 suurimmista hiteistä. Dave Chappelle on kertonut vitsejä omassa ohjelmassaan Lil Jonista, joissa hän sanoo vain kolmea sanaa, "Yeah!", "Okay!" ja "What?!". Tämä siitä syystä että Lil Jon toistaa sanoja lauluissaan monia kertoja. Lil Jon myös vieraili yhdessä sketsissä.
Lil Jon tuotti samana vuonna myös Ciaran hittisinglen "Goodies". Lil Jon julkaisi kuudennen albuminsa ja meni naimisiin vuonna 2004.
Vuonna 2005 Lil Jon tähditti Kornin musiikkivideota "Twisted Transistor", Snoop Doggin, Xzibitin ja David Bannerin kanssa.
Lil Jon esiintyi myös LMFAO:n kappaleessa "Shots" ja tyttö-yhtye Paridiso Girls kanssa kappaleessa "Patron Tequila".
Musiikki.
Lil Jon käyttää kappaleissaan Roland TR-808 -rumpukonetta. Hänen musiikilleen tyypillistä on voimakas kielenkäyttö. Kappale Real Nigga Roll Call pääsi Guinnessin ennätystenkirjaan, sillä siinä kiroiltiin 295 kertaa, eli enemmän kuin missään muussa kappaleessa.
Kuinka miljonääri naidaan

Kuinka miljonääri naidaan on vuonna 1953 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Jean Negulesco. Elokuvan pääosissa ovat Lauren Bacall, Marilyn Monroe ja Betty Grable. Se oli kaikkien aikojen ensimmäinen CinemaScope-menetelmällä kuvattu elokuva. Tuotantoyhtiö oli 20th Century Fox. 
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Juoni.
Elokuva kertoo kolmesta mallista, jotka vuokraavat Manhattanilta ylellisen asunnon. Heidän tavoitteenaan on päästä naimisiin miljonäärien kanssa. 
Bacallin esittämä Schatze Page on kolmikon johtohahmo. Kalliin asunnon tuoman pintakiillon avulla Schatze sekä Pola Debevoise (Monroe) ja Loco Dempsey (Grable) yrittävät soluttautua rahapiireihin. Vuokran naiset maksavat panttaamalla kalusteita. 
Arkisesti pukeutunut Tom Brookman kiinnostuu Schatzesta, joka luulee tätä huoltoaseman työntekijäksi. Schatze alkaa tapailla vanhempaa ja varakasta J.D. Hanleyta (William Powell) tämän rahojen takia.
Loco taas tapailee tuimaa, naimisissa olevaa liikemiestä. He matkaavat miehen vuoristomajalle, jossa Loco kuitenkin rakastuu metsänvartijaan. He menevät naimisiin. 
Pola on likinäköinen, mutta ei suostu käyttämään silmälaseja miesten nähden, sillä "miehet eivät pidä silmälasipäisistä tytöistä". Hän tapailee yksisilmäistä öljypohattaa. Lentokoneessa Pola tapaa silmälasipäisen miehen, jonka mielestä lasit tekevät Polasta entistäkin viehättävämmän. Pola päätyy hänen kanssaan naimisiin.
Samaan aikaan Schatze heilastelee sekä Tomin että Hanleyn kanssa. Hanley kosii Schatzea, joka suostuu. Loco ja Pola palaavat New Yorkiin heidän hääjuhlaansa. Alttarilla Schatze teeskentelee nyrjäyttäneensä nilkkansa ja keskeyttää seremonian. Hän kertoo Hanleylle, ettei voi naida häntä, koska rakastaa toista. Mies perääntyy auliisti ja hakee vieraana olevan Tomin paikalle. Schatze meneekin naimisiin Tomin kanssa.
Lopuksi kolme avioparia istuu hampurilaisbaarissa nauraen suunnitelmalle rikkaista avioliitoista. Kun Schatze kysyy Tomin tuloja, tämä ilmoittaa niiden olevan 200 miljoonaa dollaria, jota kaikki luulevat vitsiksi. Sitten Tom kaivaa käsiinsä setelitukon, asettaa tiskille tuhannen dollarin setelin ja kehottaa baarimikkoa pitämään vaihtorahat. Naiset pyörtyvät järkytyksestä. Miehet juovat maljan vaimoilleen.
Rayman

Rayman on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema tasohyppelypeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStationille ja Atari Jaguarille. "Rayman" on tavanomainen sivuttaisesti vierivä tasohyppelypeli, jossa irtoraajaisen päähahmon Raymanin pitää pelastaa värikäs maailmansa salaperäiseltä herra Synkeältä.
Pelaaminen.
"Rayman" on sivuttaisesti vierivä 2D-tasohyppelypeli. Pelin päätehtävä on vapauttaa kaikki Electoonit häkeistään ja voittaa herra Synkeän kätyrit kuudessa maailmassa: Dream Forest (unenomainen metsä), Band Land (musiikkiteemainen paikka pilvissä), Blue Mountains (lumiset vuoret), Picture City (täynnä taidevälineitä), Caves of Skops (synkkä luolasto) ja Candy Chateau (makeislinnake). Vasta kun kaikki Electoonit on vapautettu häkeistään, Rayman voi mennä viimeiseen Candy Chateau -maailmaan. Muuten pelaajan pitää selvittää kentät pääsemällä puisen kyltin (jossa on huutomerkki) luo.
Ympäri kenttiä on ripoteltu pieniä kiiltäviä sinisiä palloja, joita kutsutaan Tingeiksi. Jos pelaaja kerää niitä sata, Rayman saa yhden ylimääräisen elämän. Tingejä voi käyttää myös maksuna ”Velho” -hahmolle, jolloin pääsee salaiseen kenttään, jossa kaikki Tingit keräämällä Rayman voi voittaa yhden ylimääräisen elämän. Rayman saa myös pelin aikana useita parannuksia, kuten tehokkaamman kultaisen nyrkin, sinertävän nopeamman nyrkin, P-kirjaimella merkittyjä punaisia palloja, jotka parantavat Raymanin, ja paikallaan leijuvia keijukaisia, jotka kutistavat Raymanin.
Vastaanotto.
Rayman sai palkinnon "Electronic Gaming Monthly" -lehdeltä parhaista pelimusiikeista ja parhaasta animaatiosta. Peli myi 900 000 kappaletta kahdessa vuodessa. Se on myös kaikkien aikojen parhaiten myynyt PlayStation-peli Isossa-Britanniassa, jossa sitä on myyty noin viisi miljoonaa kappaletta.
Mustakaulauikku

Mustakaulauikku ("Podiceps nigricollis") on uikkulintu. Se sekoitetaan usein mustakurkku-uikkuun. Mustakaulauikulla on mustakurkku-uikkuun verrattuna täysmusta ohuempi kaula. Pohjoismaissa mustakaulauikku pesii pieninä yhdyskuntina Etelä-Ruotsin ja Tanskan rehevillä järvillä. Joskus sitä tavataan myös Suomessa, ei tosin joka vuosi. Arvioiden mukaan Pohjoismaissa on noin 300 paria. Maailmalla mustakaulauikkua tavataan kaikissa maanosissa, Oseaniaa lukuun ottamatta.
GameSpy Arcade

GameSpy Arcade on ohjelma moninpelikumppanien löytämiseen internetissä. Tämä koskee etenkin strategiapelejä, urheilupelejä, tai muita pelejä missä palvelimelle liitytään yhtä aikaa. Ohjelma sisältää omat chat-kanavat pelien sopimiseen mikäli itse peli ei niitä tue. GameSpy Arcade käy myös 3D-"räiskintäpeli"-servereiden etsintään.
Suosittuja pelejä GameSpyssä:
Mega Man

Mega Man, Japanissa "Rockman" () on Capcomin kehittämä ja julkaisema toiminta- ja tasohyppelypeli, joka on julkaistu vuonna Nintendo Entertainment Systemille. Peli on "Mega Man" -pelisarjan ensimmäinen osa. 
Pelaaminen.
Pelaaja ohjaa Mega Man -nimistä androidia pyrkien pysäyttämään tohtori Wilyn maailmanvalloitusaikeet. Kenttäkohtaiset loppuvastustajat ovat robottimestareita, ja loppuvastustajan päihittämällä pelaaja saa käyttöönsä muunnelman kyseisen vastustajan erikoisaseesta, jonka käyttö tiettyjä robottimestareita vastaan helpottaa pelaajan etenemistä. "Mega Manin" pelisuunnittelussa uutta oli pelaajalle tarjottu vapaus valita ensimmäisten kenttien pelaamisjärjestys, minkä jälkeen avautuu tie kohti tohtori Wilyn monitasoista pääkallolinnoitusta.
Pelin jatko-osat ovat paljolti sisällöltään samanlaisia, mutta "Mega Manissa" on myös ainutkertaisia piirteitä, jotka eivät myöhemmissä peleissä toistu:
Vaikeustaso.
Pelin vaikeustason sanotaan olevan klassinen esimerkki Nintendo hard -vaikeustasosta. Myös yksi pelin pomovastustajista, Yellow Devil, on usein valittu yhdeksi kaikkien aikojen vaikeimmiksi videopelien pomovastustajiksi.
Uusintajulkaisut.
Vuonna 2006 PSP-konsolille julkaistiin "Mega Man Powered Up", joka on graafisesti uusittu versio "Mega Manista". Se sisältää myös kenttämuokkaustyökalun ja mahdollisuuden pelata kaikilla robottimestareilla sekä Proto Manilla ja Rollilla.
Vastaanotto.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelille 78 pistettä sadasta.
Karimetso

Karimetso ("Gulosus aristotelis", syn. "Phalacrocorax aristotelis") on merimetson sukulainen, jota tavataan Suomessa hyvin harvoin satunnaisvieraana.
Koko ja ulkonäkö.
Karimetso on noin 65–80 senttimetriä pitkä ja siipienväli on 90–105 senttimetriä. Karimetso on merimetsoa pienempi ja sirompi. Aikuinen on kokonaan musta, nuoret yksilöt ovat ruskehtavia. Soidinpuvussa musta höyhenys saa vihreää kiiltoa ja päälaelle kasvaa eteenpäin sojottava pieni töyhtö. Karimetso lentää nopein ja syvin siiveniskuin.
Levinneisyys.
Karimetsot pesivät Atlantin ja Välimeren rannikolla. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja on hyväksyttävästi havaittu vain viidesti vuoteen 2006 mennessä. Muissa Pohjoismaissa karimetsoja pesii Norjassa ja Islannissa. Ruotsin länsirannikolla ja Tanskassa sitä tavataan pesimäajan ulkopuolella. Ruotsissa laji on yrittänyt pesiä vuodesta 2006 alkaen.
Elinympäristö.
Karimetso elää yleensä valtamerien rannoilla, jossa se sukeltelee kaloja. Sisämaahan se eksyy vain kovassa myrskyssä. 
Lisääntyminen.
Karimetso on yhdyskuntalintu, joten se pesii yhdyskunnissa rantakallioilla. Pesä on kasattu kasvinosista kallionhalkeamaan tai -onkaloon. Naaras munii tavallisesti kaksi tai kolme munaa, joita haudotaan noin 30 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 50 päivän ikäisinä.
Pikkuliitäjä

Pikkuliitäjä ("Puffinus puffinus") on liitäjien heimoon kuuluva ulappalintu.
Koko, ulkonäkö ja ääntely.
Linnun pituus on 30–38 cm, siipien kärkiväli 76–89 cm ja paino 375–500 g. Höyhenpuku on yläpuolelta mustahko ja alapuolelta hyvin vaalea. Lentokuvio on risti. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Pikkuliitäjät elävät parvissa.
Vanhin Euroopassa rengastettu lintu on Britanniassa tavattu pikkuliitäjä, joka on saavuttanut vähintään 51 vuoden iän.
Pikkuliitäjän kiljuvan ääntelyn vuoksi sen paikallinen lempinimi monissa maissa on ”Paholaislintu”.
Esiintyminen.
Pikkuliitäjää tavataan Koillis-Atlantilla ja osissa Isoa-Britanniaa ja Irlantia. Vuodesta 1970 se on pesinyt myös Pohjois-Amerikan koillisrannikolla. Maailman populaation koko on 500 000–600 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen.
Suomessa pikkuliitäjä on havaittu hyväksytysti vuoden 2023 loppuun mennessä kahdesti, 11. syyskuuta 1994 Mustasaaressa ja 21. elokuuta 2002 Uudessakaarlepyyssä.
Talvisin pikkuliitäjät muuttavat jopa 10 000 kilometrin päähän Atlantin länsirannikkoa seuraten Etelä-Amerikkaan.
Elinympäristö.
Laji pesii meren saarilla ja kalastaa avomerellä kaukana rannasta.
Lisääntyminen.
Pikkuliitäjäpari muodostaa elinikäisen parisuhteen. Laji pesii suurina yhdyskuntina saarilla. Maakolossa olevassa pesässä on vain yksi valkoinen muna, jota molemmat emot vuorollaan hautovat. Pikkuliitäjät tulevat maihin vain öisin välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyn.
Ravinto.
Ne syövät pikkukaloja, erityisesti silliä, kilohailia ja sardiineja. Ruokavalioon kuuluu myös äyriäisiä, mustekaloja ja kalanperkeitä.
Boubacar Barry

Boubacar "Copa" Barry (s. 30. joulukuuta 1979) on norsunluurannikkolainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Belgian Jupiler Leaguessa KSK Beverenissä.
Barry aloitti uransa 1999 Norsunluurannikon pääsarjassa ASEC Mimosasissa. Seuraavana vuonna hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n Stade Rennais FC:hen, jossa pelasi vuoteen 2003 saakka. Seuraavaksi hän siirtyi KSK Bevereniin, jossa on pelannut siitä lähtien.
Barry on pelannut Norsunluurannikon jalkapallomaajoukkueessa kuusi ottelua (tilanne toukokuu 2006). Hänet nimettiin maajoukkueeseen Saksan MM-kisoihin 2006.
Merikeiju

Merikeiju ("Hydrobates pelagicus") on pieni eristyneillä saarilla pesivä ulappalintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Merikeijun pituus on yleensä 14–18 cm, siipien kärkiväli 38–42 cm ja paino 23–29 g. Merikeiju on väriltään musta tai tummanruskea. Yläperä on laajalti valkoinen. Pyrstö on tasapäinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Merikeijun äänet ovat nikottelevia ja kehrääviä. Sen lento on kevyttä ja lepattavaa.
Maailman vanhin rengastettu merikeiju on ollut brittiläinen vähintään 32 vuotta ja 9 kuukautta vanha lintu.
Levinneisyys.
Merikeiju pesii Välimerellä ja Länsi-Euroopassa. Lajin kannasta 90 prosenttia pesii seuraavilla alueilla: Färsaaret 150 000–400 000 paria, Iso-Britannia 20 000–150 000, Irlanti 50 000–100 000 ja Islanti 50 000–100 000 paria. Pienempiä määriä pesii Ranskassa (400–600 paria), Kreikassa (10–30 paria), Italiassa (1 500–2 000 paria), Maltalla (5 000 paria), Norjassa (1 000–10 000 paria), Espanjassa (1 700–2 000 paria) ja Kanariansaarilla (1 000 paria). Maailmanpopulaation koko on noin 840 000 yksilöä, ja lajin kanta on elinvoimainen. Merikeiju on harhautunut Suomeen vain myrskyissä kolme kertaa vuoteen 2006 mennessä, ja näistä kaksi lintua on löydetty kuolleina.
Lisääntyminen.
Merikeiju on yhdyskuntalintu. Emot tulevat pesälleen vain pimeällä välttääkseen lokkien ja kihujen ryöstelyt. Maan- tai kallionkolossa olevassa pesässä on aina yksi valkoinen muna. Haudonta-aika on 38−41 päivää, ja poikaset ovat lentokykyisiä 9−10 viikon ikäisinä.
Ravinto.
Merikeiju poimii vedenpinnalta pikkueläimiä, kuten äyriäisiä, mustekaloja ja muuta planktonia. Se seurailee mielellään laivoja kalanperkeiden ja ruoantähteiden toivossa.
Tuomioja (kylä)

Tuomioja (entiseltä nimeltään "Lappi") on kylä Siikajoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä kuului vuoteen 1973 asti tuolloiselle Paavolan kunnalle ja vuosina 1973–2006 Ruukin kuntaan. Kylä sijaitsee kahdeksan kilometriä etelään Siikajoen kuntakeskuksesta Ruukista Pohjanmaan radan varrella.
Kylän pääväylä on Ruukista Tuomiojan ja Relletin kautta Raahen Pattijoen taajamaan johtava yhdystie 8121 eli Tuomiojantie. 
Tuomiojalla sijaitsee vuonna 1886 rakennettu rautatieasemarakennus, joka nykyisin toimii tavaraliikenteen risteyasemana. Henkilöliikenne lopetettiin kylällä vuonna 1990.
Kylällä toimii nuorisoseura, joka aloitti toimintansa vuonna 1911.
Ardipithecus

Ardipithecus on erittäin varhainen Hominini-sukuryhmän suku, jossa on kaksi lajia. Koska se on läheinen apinoiden "Pan"- ja "Gorilla"-sukujen kanssa, jotkut pitävät sitä pikemminkin varhaisena simpanssina, mutta useimmat kuitenkin varhaisena esi-ihmisenä, koska sen hampaat ovat samankaltaiset kuin suvulla "Australopithecus". 
Sukuun on sijoitettu kaksi lajia, "Ardipithecus ramidus" eli etiopianapinaihminen ja "Ardipithecus kadabba". 
"A. kadabbaa" pidettiin aluksi alalajina, mutta myöhemmin Etiopiasta löydettyjen hampaiden vuoksi se on nostettu omaksi lajikseen. Löytöjä tehtiin 2001 Etiopiasta Awashista, joka on 250 km:n päässä Addis Abebasta. "A. kadabba" eli noin 5,8–5,2 miljoonaa vuotta sitten. Sen erottavat myöhemmästä Homininasta alkukantaiset etuhampaat. "A. kadabbaa" pidetään ihmisten sukulinjassa varhaisimpana tunnettuna lajina, jota ennen nykyiset simpanssit olivat haarautuneet omaksi linjakseen.
Laji "A. ramidus" eli noin 5,4–4,2 miljoonaa vuotta sitten plioseenikauden alussa. Siitä on tehty Etiopassa löytöjä ehkä noin 60 yksilöstä. Se eli metsäisellä alueella ja oli kasvinsyöjä.
Luiden perusteella on arvioitu "Ardipithecus"-lajien olleen nykyisten simpanssien kokoisia. "A. ramidus" -lajin varpaiden rakenne viittaa siihen, että laji liikkui pystyasennossa. Se tosin tuottaa ongelmia nykyiselle teorialle, jonka mukaan kaksiraajainen liikkumistyyli kehittyi savanneilla, sillä tämä laji eli todennäköisemmin metsikössä vesistön lähellä.
Kritiikkiä.
Jotkut tutkijat ovat kyseenalaistaneet sen, että "Ardipithecus" olisi ollut ihmisen edeltäjä tai liikkunut pystyssä. New Yorkin yliopiston tutkija Terry Harrisonin mukaan mioseenikaudella eli hyvin monia ihmisapinoita, eikä siten pystytä sanomaan, mikä niistä olisi ollut ihmisen edeltäjä. Mutta Owen Lovejoyn mukaan "Ardipithecusilla" on 20 myöhemmille isoille ihmisapinoille tyypillistä piirrettä. Stony Brook -yliopiston evoluutiomorfologi William Jungersin mukaan "Ardipithecusin" jalka ei sovi pystykävelyyn, ja "Ardipithecusilla" on erkanevammat isovarpaat kuin monilla muilla. Niinpä Jungersin mukaan "Ardipithecus" liikkui puussa neljällä jalalla eikä maassa kahdella jalalla.
Suomen tutkimuksen professuuri (Minnesotan yliopisto)

Suomen tutkimus on humanistis-yhteiskuntatieteellinen tieteenala, jossa yleensä tutkitaan suomen kieltä, suomalaista kulttuuria ja Suomen historiaa.
Minnesotan yliopistossa on ollut vuodesta 1989 Suomen tutkimuksen professuuri. Aluksi virka oli yhdellä viranhaltijalla, mutta muutettiin 1990-luvun alussa vaihtuva-alaiseksi vierailuprofessuuriksi. Virkaa ovat hoitaneet seuraavat henkilöt:
Aiheesta muualla.
Minnesotan yliopiston Suomen tutkimuksen vierailuprofessorit Internetissä:
Kuivasjärvi (Suomussalmi)

Kuivasjärvi on järvi Suomussalmen kunnassa Kainuussa. Järvi sijaitsee noin kymmenen kilometriä kaakkoon Suomussalmen kirkonkylältä, ja se on Kiantajärven itäisin lahti. Järvi on yhteydessä Kiantajärveen kapean Kuivassalmen kautta. Järven pinta-ala on noin 3,2 neliökilometriä, ja sen pinta on 199,3 metriä merenpinnan yläpuolella.
C-kirjaimen muotoisen järven suurin pituus on noin kolme kilometriä ja suurin leveys noin kilometri. Järven syvin kohta on 19,5 metriä, ja se sijaitsee järven eteläisimmässä osassa, Kuivalahdessa. Pohjoisosan eli Haukilanlahden suurin syvyys on 14 metriä. Järven suurin saari on pohjoisosassa sijaitseva Tuliniemi. Lisäksi järven länsiosassa Kuivassalmen vieressä on kaksi pientä saarta.
Rannat ovat pääosin metsämaata. Järvellä on noin 10 taloa tai vapaa-ajan asuntoa. Kuomanjärvestä lähtevä Kuomanjoki laskee Kuivasjärven pohjoisosaan.
Kuivasjärveen laskevan Kuomanjoen suulla sijaitsee Kuivasjärvi – Kuomasjärvi taistelulinjan muistokivi, ns. mänttäläisten kaatuneiden kivi. Kivessä on teksti: ”Mänttäläiset aseveljet Sulo Aalto 26.12.39 ja Erkki Huttunen 4.1.40”. Muistokivi on vuodelta 1965.
Kuivasjärvi (Alavus)

Kuivasjärvi on pieni järvi ja luonnonsuojelualue Alavuden kunnassa Etelä-Pohjanmaalla. Järven pinnankorkeus on 113,6 metriä merenpinnan yläpuolella. Matalan järven keskisyvyys on vain 0,2 metriä. Kuivasjärven luonnonsuojelualueeseen kuuluvat sekä Pikkuselän että Kuivasjärven vesialtaat, niitä yhdistävä kapea salmi sekä järvialtaita ympäröivät suoalueet. Järveen laskeva Kontoluoma-niminen pikkujoki muodostaa Pikkuselän kaakkoiskulmaan suistoalueen.
Järveä ympäröivä maasto on pääasiassa kulkukelvotonta suota. Järvi on alueellisesti tärkeä lintuvesi. Perunakielenniemessä sijaitsee lintutorni.
Saaria.
Aittoosaari, Kalliosaari, Matkusniemi, Pikkusaari, Varpoosaari sekä kaksi nimetöntä saarta.
Hadwigerin–Finslerin epäyhtälö

Geometriassa Hadwigerin–Finslerin on epäyhtälö kolmion sivun pituuksien ja pinta-alan välillä. Se on nimetty matemaatikkojen Hugo Hadwigerin ja Paul Finslerin mukaan. Yhtälön mukaan jos annetun kolmion sivun pituudet ovat "a", "b" ja "c" ja pinta-ala "A", niin silloin:
formula_1
Weitzenböckin epäyhtälössä on sama esitettynä yksinkertaisemmassa muodossa.
Kipuaisti

Kipuaisti eli nosiseptio on ihmisen tai eläimen kipuja aistiva tuntoaisti. Se on osa somatosensorista kokonaisjärjestelmää, johon kuuluvat myös asentoaisti, kosketusaisti ja lämpöaisti.
Nosiseptiossa kudosvaurioon erikoistuneet vapaat hermopäätteet aktivoituvat ja kuljettavat ärsytyksen voimakkuutta vastaavan aktiopotentiaalisarjan keskushermostoon.
Kipuviestejä aivoihin välittäviä hermopäätteitä on joka puolella ihoa sekä sisäelimissä.
Kivun kokemus edellyttää kipuhermopäätteissä sijaitsevien kipureseptoreiden eli nosiseptoreiden ( = ”"vahingoittaa"”) läsnäoloa. Kipureseptoreita on runsaasti ihossa, luukalvossa, sidekudoksissa sekä sisäelimiä ympäröivissä kalvoissa. Kipuhermopäätteitä ei ole läheskään kaikissa elimissä, vaan ne puuttuvat esimerkiksi nivelrustoista, aivokudoksesta ja keuhkoputkista. Suurin osa nosiseptoreista jakautuu kahteen perustyyppiin, jotka ovat:
Jotkut ihmiset ovat syntymästään saakka kyvyttömiä tuntemaan kipua. Tilan nimi on kongenitaalinen analgesia eli synnynnäinen kiputunnottomuus. Tällaiset henkilöt voivat lapsuudessaan sairastaa huomaamattaan vakavaa tautia kuten umpilisäkkeen tulehdusta, joka korkeintaan tulkitaan vaarattomaksi vatsahäiriöksi. Seuraukset ovat luonnollisesti usein vaaralliset. Normaalisti jossakin ruumiinosassa oleva kipu on merkkinä siitä, että juuri siellä on jotakin vialla, joskin eräät sisäelinten häiriöt voivat aiheuttaa kipua aivan muualla. Esimerkiksi eräät sydäntaudit aikaansaavat kiputuntemuksia vasemmassa olkapäässä ja käsivarressa. Tällainen ns. heijastunut kipu voi olla potilaalle varsin hämmentävää.
Jopa jotkut tutkijat ovat viime aikoihin asti uskoneet, että kalat eivät tunne lainkaan kipua. Tutkimukset ovat kuitenkin todistettavasti osoittaneet että kalatkin tuntevat kipua.
Excalion

Excalion on Konnevedeltä lähtöisin oleva power metal -yhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Primal Exhalen" vuonna 2005. Toinen levy "Waterlines" ilmestyi maaliskuussa 2007. Kolmas albumi "High Time" julkaistiin tammikuussa 2010.
Historia.
Kosketinsoittaja Jarmo Myllyvirta perusti Excalionin joulukuussa 2000 Konnevedellä, Keski-Suomessa. Pian yhtyeeseen liittyivät kitaristi Tero Vaaja, basisti Timo Sahlberg ja rumpali Henri Pirkkalainen. Myllyvirta oli jo kirjoittanut melodisen power metallin tapaista musiikkia ja yhtye alkoi soittamaan yhdessä, kemia oli löytynyt ja jäsenet tulivat hyvin toimeen keskenään. Yhtye nimettiin Excalioniksi Sahlbergin keksittyä nimen vahingossa. Laulaja Jarmo Pääkkösen edellinen yhtye oli juuri hajonnut, joten oli vapaa liittymään Excalioniin.
Yhtye soitti ensimmäisen keikansa keväällä 2001 ja soitti omien kappaleiden lisäksi Stratovarius- ja Nightwish-covereita. Toinen kitaristi Kimmo Hänninen, joka oli aiemmin soittanut Pääkkösen kanssa, liittyi yhtyeeseen. Syksyllä 2001 Excalion nauhoitti ensimmäisen demonsa "Fornlornin" Studio Kaktuksessa, Jyväskylässä. Seuraavana syksynä Excalion nauhoitti toisen demonsa, joka kantoi nimeä "Obsession to Prosper". Demolla oli kappaleita, joita yhtye myöhemmin muokkasi tulevalle debyyttialbumille.
Excalion teki levytyssopimuksen pienen portugalilaisen levy-yhtiön kanssa vuonna 2003. Tulevaa albumia varten yhtye sävelsi uusia kappaleita ja hienosääti vanhempaa materiaalia. Vuonna 2004 yhtye astui Studio Watercastleen Jyväskylässä ja nauhoitti debyyttialbuminsa. "Primal Exhale" julkaistiin syksyllä 2005. Albumi sai todella hyvän vastaanoton. Ennen albumin julkaisua Hänninen ja Sahlberg jättivät kuitenkin yhtyeen.
Uusi kitaristi Vesa Nupponen löysi yhtyeen ja hänet otettiin jäseneksi. Vaaja vaihtoi alkuperäisen instrumenttinsa, kitaran, bassoon ja Excalion jatkoi viisihenkisenä. Uudella kokoonpanolla aloitettiin toisen levyn nauhoitukset toukokuussa 2006, ja julkaisija tällä kertaa toimi saksalainen melodiseen heavy metaliin erikoistuva Limb Music. "Waterlines"-albumi julkaistiin vuonna 2007. Taas kerran arvostelut olivat hyvin positiivisia. Tämän jälkeen yhtye otti pienen hengähdystauon.
Vuonna 2009 oli taas aika aloittaa työt. Elokuussa aloitettiin uuden albumin nauhoitukset Limb Musicin ollessa taas kyydissä. Tammikuussa 2010 julkaistiin Excalionin kolmas albumi "High Times", jälleen positiivisin arvosteluin.
Huhtikuussa 2015 Excalion palasi monen vuoden tauolta uudella kokoonpanolla, jossa uusina jäseninä ovat laulaja Marcus Lång ja basisti Onni Hirvonen. Yhtye julkaisi kesällä 2017 neljännen studioalbuminsa Dream Alive.
Weitzenböckin epäyhtälö

Geometriassa Weitzenböckin epäyhtälö on epäyhtälö kolmion sivun pituuksien ja pinta-alan välillä. Sen mukaan jos annetun kolmion sivun pituudet ovat "a", "b" ja "c" ja pinta-ala "A", on voimassa
formula_1
Vuoden 1961 Kansainvälisten matematiikkaolympialaisten kakkostehtävänä oli todistaa Weitzenböckin epäyhtälö.
Molekyylikello

Molekyylikello on molekyylien ajan mukana tapahtuvaan muuttumiseen perustuva ajoitusmenetelmä. Sillä koetetaan selvittää, milloin kaksi lajia erosivat toisistaan. Koska molekyylien muuttumisnopeus vaihtelee ajan kuluessa, molekyylikellolla saadaan monesti hyvin epätarkkoja tuloksia ilman menetelmän säätämistä muiden ajoitusmenetelmien avulla. Yleensä molekyylikelloa on käytetty soveltaen evoluutioteoriaa, paleontologiaa ja eläviä eliöitä. Nykyään molekyylejä etsitään myös vanhoista eliöistä kuten dinosauruksista. Molekyylien muuttuminen ajan mukana näkyy muun muassa globiineissa ja :ssä.
Molekyylikello.
Molekyylikellon idean kehittivät yhdysvaltalainen kemisti Linus Pauling ja Itävallassa syntynyt mutta Yhdysvalloissa uransa luonut molekyylibiologi Emile Zuckerkandl vuonna 1962. He nimesivät keksintönsä vuonna 1965 molekyylikelloksi ("molecular clock").
Se perustuu hypoteesiin, jonka mukaan tiettyihin DNA-jaksoihin syntyy tasaiseen tahtiin mutaatioita vuosimiljoonien aikana. Molekyylien evoluutio on siis ajan suhteen vakio, eli niiden eroista voidaan laskea kahden lajin erkanemisajankohta.
Eräiden tutkijoiden mukaan tällä tavalla voidaan selvittää, milloin laji on jakaantunut kahdeksi uudeksi lajiksi, koska eri lajeilta poimittuja DNA-tekstejä on verrattu kirjain kirjaimelta niin menestyksekkäästi, että on voitu niiden pohjalta laatia lajien sukupuita.
Esimerkiksi sytokromi-c on proteiini, jonka rakenteen kertovassa geenitekstissä on 339 kirjainta. Ihmisen sytokromi-c eroaa kahdeltatoista kirjaimelta hevosen sytokromi-c:stä. Ihmisillä ja marakateilla on vain yhden kirjaimen ero, kuten on myös hevosilla ja aaseilla. Sialla ja hevosella taasen on kolmen kirjaimen ero, joten se on etäisempää sukua hevoselle kuin aasi. kuvastaa hyvin sen, miten perimää vertailemalla voidaan päätellä milloin haaroja on syntynyt eliökunnan sukupuuhun.
Perinnöllisyystutkija Motoo Kimura osoitti jo aikoinaan miten paljon geenitekstistä voi muuttua ilman, että tekstin merkitys muuttuu. Molekyylikello siis jättää miljoonien vuosien aikana DNA:han merkityksettömiä jälkiä. 
Ajoituksia varten molekyylikello pitää kalibroida, ja sitä varten pitää arvioida DNA-ketjussa tapahtuvien neutraalien virheiden kasautuma. Yksi tapa kalibroida virheiden määrä on käyttää lähteenä kahta elävää ryhmää lajeja, joiden erkaneminen tiedetään tunnettujen fossiilien perusteella. Myös useita eri molekyylikelloja voidaan käyttää rinnakkain, jolloin virheen mahdollisuutta pienennetään.
Toisiolähetti

 
Toisiolähetti on molekyyli tai ioni, joka vapautuu, kun solukalvolla olevaan reseptoriin kiinnittyy vesiliukoinen hormonimolekyyli. Toisiolähetti siirtää hormonin tuoman viestin solun sisässä sen kohteeseen. Toisiolähettinä toimivat usein pienet molekyylit kuten cAMP eli syklinen "adenosiinimonofosfaatti" tai ionit kuten kalsiumioni (Ca2+). Toisiolähettien käyttö mahdollistaa signaalin suuren amplifikaation, mikä on tärkeää biologisen lopputuloksen saavuttamisen kannalta. Kun solun ulkoinen signaalimolekyyli sitoutuu sen reseptoriin, johtaa tämä usein monen toisiolähettimolekyylin tuotantoon. Signaali vahvistuu siis muutamasta viestimolekyylistä usein koko sytoplasman kattavaan konsentraatioon toisiolähettiä.
Kaspian X

Kaspian X eli Kaspian Merenkulkija () on C. S. Lewisin luoman fantasiamaa Narnian kuningas. Kaspianista kerrotaan kirjoissa "Prinssi Kaspian" ja "Kaspianin matka maailman ääriin". Lisäksi hän esiintyy sivuhenkilönä kirjoissa "Hopeinen tuoli" ja "Narnian viimeinen taistelu". Kaspianilla on yksi poika, Rilian, josta tulee Narnian hallitsija Kaspianin jälkeen. 
Prinssi Kaspian&lt;br&gt;
Kaspianin setä Miraz hallitsee Narniaa puolisonsa Prunaprismian kanssa. Nuori prinssi Kaspian asuu heidän kanssaan suuressa linnassa. Kaspianin vanhemmat ovat kuolleet ja lastenhoitaja huolehtii hänestä. Narnia on muuttunut vanhoista hyvistä ajoista, jolloin kaikkialla oli puhuvia eläimiä, kääpiöitä, fauneja ynnä muita. Kaspianin suku ei ole narnialaista vaan kotoisin Telmarista. Kaspianin esi-isä Kaspian I valloitti Narnian ja teki siitä kuningaskuntansa. Kaspian toivoo eläneensä entisinä aikoina, mutta Miraz sanoo, että kaikki puhuvat eläimet ja muut olennot ovat pelkkää lastenlorua. Kaspian tunnustaa lastenhoitajan kertoneen kaikesta tuosta ja vihastunut Miraz lähettää lastenhoitajan pois. 
Lastenhoitajan lähdettyä Kaspian saa opettajakseen tohtori Corneliuksen, joka on puoliksi kääpiö. Kaspianin onneksi Cornelius on viisas mies, joka tietää myös Narnian historiasta ja kertoo siitä Kaspianille Mirazin tietämättä. Cornelius kertoo myös totuuden Mirazista, joka on raivannut Kaspianin sukulaiset tieltään päästäkseen valtaan. Cornelius auttaa Kaspiania pakenemaan ennen kuin Miraz surmaisi tämänkin. Cornelius antaa Kaspianille kuningatar Susanin lumotun torven, johon puhaltamalla Kaspian saisi apua. Aslanin avulla valta saadaan palautettu oikealle kuninkaalle.
Kaspianin matka maailman ääriin &lt;br&gt;
Kaspian matkustaa kaukaisille merille etsimään Narnian seitsemää lordia, jotka Miraz on lähettänyt pois. Nämä lordit olivat alkujaan Kaspianin isän, Kaspian IX:n ystäviä, ja uskollisia oikealle kuninkaalleen. Juuri tämän seikan vuoksi Miraz lähetti heidät pois Narniasta yrittäessään saada valtaistuimen itselleen.
Hopeinen tuoli &lt;br&gt;
Kaspian on jo hyvin vanha ja heikko. Hänen ainut poikansa Rilian on kadonnut. Kaspian lähtee jälleen purjehtimaan itään saadakseen apua Aslanilta. Aslan lähettää meidän maailmastamme kaksi lasta etsimään Riliania. Kaspian ehtii takaisin Narniaan tavatakseen poikansa vielä juuri ennen kuolemaansa.
Aczélin epäyhtälö

Aczélin epäyhtälö on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Sen mukaan jos "a1, a2, ..., an, b1, b2, ..., bn" ovat positiivisia reaalilukuja, joille on voimassa
formula_1 on
formula_2
Aczélin epäyhtälöä voidaan käyttää Pedoen epäyhtälön todistamiseen.
Aiheesta muualla.
Art of Problem Solving
Fonografi

Fonografi oli ensimmäinen äänen tallennukseen ja toistamiseen tarkoitettu laite. Thomas Alva Edison ilmoitti keksineensä fonografin 21. marraskuuta 1877, ja sitä myytiin kaupallisesti vuodesta 1890 vuoteen 1925. Aluksi fonografista käytettiin nimitystä "puhuva kone". Edison suunnitteli fonografinsa alun perin puheluiden äänittämiseen, mutta hyvin varhaisessa vaiheessa huomattiin, että sillä voitaisiin taltioida ja esittää musiikkiakin. Édouard-Léon Scott de Martinville keksi vuonna 1857 fonoautografin, jolla voitiin tallentaa ääntä, mutta tallennettua ääntä ei pystynyt kuuntelemaan.
Fonografin toimintaperiaate on sama kuin gramofonin. Aluksi Edison käytti tinapaperia, joka oli kääritty lieriön ympäri, mutta sen huonon kestävyyden takia hän kehitti vahasylinterit, joiden kestävyys oli huomattavasti parempi. Fonografilla voitiin myös tehdä omia äänitteitä, toisin kuin gramofonilla.
Fonografin lieriöitä ei voitu ennen 1900-luvun vaihdetta monistaa, joten esittäjä joutui toistamaan esityksensä niin monta kertaa kuin myytäviä sylintereitä haluttiin tehdä. Äänenlaatu oli gramofonia parempi, mutta äänenpaine hiljaisempi. Fonografiäänitteet pystyivät taltioimaan ääntä noin neljä minuuttia kerrallaan. 1910-luvulla kehitetty Amberol-sylinteri edusti aikanaan äänentoiston huippua .
Koska äänitteiden teko oli akustista, eikä mikrofoneja tunnettu, piti esittäjän suunnata esityksensä suoraan kaivertavan laitteen torveen. Tallennuksessa käytetty torvi oli toistavaa huomattavasti suurempi, jotta orkesterikin mahtui mukaan. Menetelmä sopi parhaiten kovaäänisille oopperalaulajille, kuten aikakauden supertähdille Enrico Carusolle tai Aino Acktélle.
Fonografi-lieriöille vakiintui ajan oloon oma käyttäjäkuntansa: kansanomaiset esittäjät – kun taas gramofonilevyille levyttivät taiteilijoina pidetyt oopperadiivat ja huippuorkesterinjohtajat. 1920-luvulle tultaessa Edisonin vahalieriö oli jo syrjäytynyt valmisäänitemarkkinoilta, mutta sen käyttö toimistoissa sanelukoneena jatkui pitkälle 1950-luvulle, kunnes magnetofoni korvasi sen lopullisesti.
Talgo

Talgo ("Patentes Talgo S.A") on espanjalainen junia valmistava yritys. Yhtiön valmistamia junia ja vaunukalustoa on käytössä Espanjan lisäksi muun muassa Yhdysvalloissa, Saksassa ja Kazakstanissa. Yhtiö on myös yksi Espanjan suurnopeusjunien (AVE) toimittajista.
Talgolla oli aiemmin tehdas Kajaanin (entisen Vuolijoen) Otanmäessä ja konttori Oulussa. Nämä tulivat sen omistukseen, kun Talgo osti suomalaisen Transtech Oy:n vuonna 1999. Yhtiön nimeksi muutettiin ensin Talgo-Transtech Oy ja tammikuussa 2002 nimi vaihdettiin Talgo Oy:ksi. 
Maaliskuussa 2007 toiminta kuitenkin loppui Suomessa, kun kotimainen omistajaryhmä osti Talgo Oy:n osakekannan ja muutti nimen takaisin Transtechiksi.
Talgo-konsernin liikevaihto vuonna 2004 oli 282 milj. euroa, ja sen palveluksessa oli 1 800 henkilöä.
Simon Magus

Simon Magus ("Simon Noita", "Simon Taikuri" tai "Simon Tietäjä") oli ensimmäisellä vuosisadalla elänyt ihmeiden tekijä, joka mainitaan "Apostolien teoissa" sekä useissa apokryfisissä teksteissä. Antiikin maailmassa Simon Magus oli laajalti tunnettu etenkin Simon Pietarin vastustajana. Kristityt ovat maininneet hänet ensimmäisenä harhaoppisena, ja gnostilainen simonianismin lahko piti häntä ihmishahmoisena jumalana. 
Maininnat.
Lähes kaikki säilyneet kuvaukset Simon Maguksesta sisältyvät varhaisten kirkkoisien Irenaeuksen, Justinos Marttyyrin ja Hippolytoksen teksteihin sekä apokryfiseen tekstiin "Pietarin teot", jossa muun muassa kuvaillaan Roomassa käytyä Simon Maguksen ja Simon Pietarin välistä ”ihmekilpailua”. "Pietarin teoissa" kerrotaan, että Simon ”sai pronssikäärmeen liikkumaan, kivipatsaat nauramaan ja itsensä kohoamaan ilmaan”, kun taas Simon Pietari ”paransi sairaan sanan avulla ja sai sokean näkemään”.
"Apostolien teoissa" kerrotaan Simonin hämmästyttäneen Samarian asukkaita noituuksillaan, mutta Filippuksen saarnaa kuultuaan ottaneen kristillisen kasteen. Tämän jälkeen hän näki Pietarin ja Johanneksen antavan seurakuntalaisille Pyhän Hengen panemalla kädet heidän päällensä, ja yritti rahalla ostaa tämän kyvyn itselleen.
Kuolema.
Simon Maguksen kuolemasta on kaksi eri versiota. "Pietarin teoissa" kerrotaan Simon Maguksen kuolleen Rooman Forum Romanumilla järjestetyssä magianäytöksessä. Simonin esitellessä keisari Nerolle levitointitaitojaan paikalla olleet apostolit Paavali ja Pietari sekä heidän kannattajansa olivat rukoilleet Jumalaa lopettamaan lentonäytöksen. Simon Magus oli pudonnut saman tien maahan ja myöhemmin kuollut saamiinsa vammoihin.
Hippolytuksen mukaan Simon Magus palasi Roomasta kotikaupunkiinsa Gittaan ja pyysi kannattajiaan hautaamaan hänet elävältä väitettyään, että hän nousisi kolmantena päivänä kuolleista. Ylösnousemusta ei kuitenkaan tapahtunut, vaan Simon Magus kuoli hautaansa.