tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rufus

Rufus on miehen etunimi.
Rufus on latinaisperäinen nimi, jonka merkitys on "punainen" / "punatukkainen". Katolisella kirkolla on useita Rufus-nimisiä pyhimyksiä.
Suomen almanakassa nimi oli vuosina 1708-1907, ja ruotsinkieliseen almanakkaan Rufus palautettiin vuonna 2000.
Elokuuhun 2025 mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 330 miestä saanut nimekseen Rufus.
= Roomalaisia, Rufus viimeisenä nimenä.
Seuraavilla henkilöillä oli Rufus viimeisenä nimenä, "cognomen":
Kelly Holmes

Kelly Holmes (s. 19. huhtikuuta 1970 Pembury, Kent) on brittiläinen juoksija. Hänen päälajeinaan olivat 800 metriä ja 1 500 metriä. Holmes voitti molemmilla matkoilla kultaa Ateenan olympialaisissa vuonna 2004.
Ura.
Holmes voitti Kansainyhteisön kisoissa vuonna 1994 kultaa 1 500 metrillä. Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hän oli 800 metrillä kolmas. Kilpailun voittaja, Mosambikin Maria Mutola, tuli myöhemmin hänen harjoittelupartnerikseen, kun Holmes muutti Afrikkaan harjoittelemaan ja asumaan hänen kanssaan.
Olympialaiset 2004.
Ateenan olympialaiset vuonna 2004 olivat Holmesin uran huipennus: hän voitti muut ennakkosuosikit ja voitti kultaa molemmilla päämatkoillaan. 800 metrin juoksukilpailussa ennakkosuosikki Maria Mutola johti vielä loppusuoran auetessa, mutta loppukirinsä ansiosta Holmes vei voiton, ja Mutola oli vasta neljäs. 1 500 metrillä Holmes otti kultaa voitettuaan muiden muassa ennakkosuosikki Tatjana Tomašovan.
Yksityiselämä.
Hän työskenteli urheilu-uransa jälkeen armeijassa. Vuoden 2022 kesäkuussa Homes kertoi julkisesti haastattelussa että hän on homoseksuaali.
Murray Halberg

Murray Gordon Halberg (7. heinäkuuta 1933 Eketahuna – 30. marraskuuta 2022 Auckland) oli uusiseelantilainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija. Hän voitti olympiakultaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1960.
Nuoruudessaan Halberg harrasti rugbyä, jossa hän loukkasi vuonna 1950 vasemman kätensä vakavasti. Tästä sisuuntuneena hän aloitti juoksun, jossa voitti 1951 Uuden-Seelannin nuorten mestaruuden mailin ja kahden mailin juoksuissa. Vuonna 1954 Halberg nimitettiin Uuden-Seelannin joukkueeseen Kansainyhteisön kisoihin, joissa hän sijoittui mailin juoksussa viidenneksi. Vuonna 1956 hän osallistui Melbournen olympialaisiin, jossa sijoittui 1 500 metrin juoksussa yhdenneksitoista.
Vuonna 1958 Halbergista tuli ensimmäinen uusiseelantilainen, joka juoksi mailin alle neljään minuuttiin. Samana vuonna hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kolmen mailin juoksun. Näiden saavutuksien ansioista hänet nimitettiin Uudessa-Seelannissa vuoden urheilijaksi. Rooman olympialaisissa 1960 Halberg keskittyi pidemmille matkoille. Hän voitti 5 000 metrin juoksun. Samana päivänä hänen maanmiehensä Peter Snell voitti 800 metrin juoksun. Myöhemmin Halberg sijoittui 10 000 metrin juoksussa viidenneksi.
Vuonna 1961 Halberg teki neljä maailmanennätystä. Hän juoksi kahden mailin ennätyksen sisä- ja ulkoradoilla, kolmen mailin ennätyksen sekä oli mukana 4 × mailin joukkueessa, joka teki uuden ME:n. Vuonna 1962 Halberg oli Uuden-Seelannin joukkueen lipunkantaja Kansainyhteisön kisoissa. Samoissa kisoissa hän voitti jälleen kolmen mailin juoksun. Halberg lopetti urheilu-uransa Tokion olympialaisissa 1964, joissa hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi.
Vuonna 1963 Halberg perusti nimeään kantavan säätiön, joka tukee vammaisia lapsia. Samana vuonna hän otti vastuulleen Uuden-Seelannin vuoden urheilija -palkinnon hallinnan. Vuonna 1988 Halberg aateloitiin ansioistaan urheilussa.
Eniro

Eniro AB on ruotsalainen yhteystietojen hakupalveluja tarjoava yritys. Yrityksen palveluita ovat puhelinluettelot, numeropalvelut sekä internet- ja mobiilipalvelut. Sillä on toimintaa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Puolassa. Se perustettiin vuonna 2000, kun ruotsalaisen teleoperaattorin Telian tytäryhtiö "Telia InfoMedia" eriytettiin omaksi yhtiökseen.
Eniron palveluksessa on noin 4 650 työntekijää sen ydinmarkkina-alueilla Pohjoismaissa ja Puolassa. Vuonna 2009 Eniron liikevaihto oli 6 581 miljoonaa Ruotsin kruunua ja liiketulos (EBITDA) 1 807 miljoonaa Ruotsin kruunua. Eniro on listautunut Tukholman pörssiin. 
Eniro Finland.
Yritys myi Yritystele-internethakupalvelu joulukuussa 2010 annetun ilmoituksensa eli vain osan toiminnasta Suomessa siten, että jäljelle jäi numeropalvelutoimintaa harjoittava Eniro Sentraali (Oy Eniro Finland Ab). Sillä on nelisen sataa työntekijää.
Suomessa Eniro toimi kuudella paikkakunnalla – Espoossa, Turussa, Joensuussa, Raumalla, Kajaanissa, Porissa ja Tampereella – ja työllisti parhaimmillaan noin 600 henkilöä. Eniron tuotteita olivat muun muassa Eniro Puhelinluettelot, eniro.fi, Eniro 0 100 100 Numeropalvelu, Eniro Kaupunki-info, Suomi24 ja Yritystele. 
Eniro myi Yritystele-internethakupalvelun Bisnode Ab:lle 8. lokakuuta 2010.
Yritys julkaisi 30 puhelinluetteloa, mutta lopetti puhelinluetteloiden tekemisen syksyllä 2010, jolloin Fonecta Oy osti Eniro Finland Oy:n Helsingin Seudun ja Pirkanmaan Puhelinluettelot. Fonectalle siirtyi kaupan mukana myös Keltaiset Sivut -tavaramerkki ja Eniro.fi-domainosoite. Nykyään Eniro toimii 0100100.fi - tavaramerkin alla.
Eniro.fi.
Fonectan ostettua Eniro.fi:n se jatkoi itsenäisenä palveluna Fonecta.fi:n rinnalla. Eniro.fi oli Suomen suosituimpia verkkomedioita ja suosituin valtakunnallinen yhteystieto- ja karttahakupalvelu.
Eniro.fi:n karttapalvelu lanseerasi marraskuussa 2007 ensimmäisenä Suomessa viistoilmakuvat pääkaupunkiseudusta, Turusta ja Tampereesta. Eniro.fi-sivusto uudistui syksyllä 2011, ja se tarjosi yhteystietojen lisäksi muun muassa veneilykarttoja ja mahdollisuuden lähettää tekstiviestejä. Eniro.fi-palvelua käytti viikoittain keskimäärin 700 000 eri käyttäjää. Henkilöt-hausta oli voinut hakea nimiä, puhelinnumeroita ja osoitteita kertaluontoista maksua vastaan. Nykyään samat tiedot löytyvät 0100100.fi - palvelusta.
Air Vanuatu

 oli vanuatulainen lentoyhtiö, jonka pääpaikka oliBauerfieldin kansainvälinen lentoasema Port Vilassa. Se lensi suoria lentoja Aucklandiin, Brisbaneen, Honiaraan, Nadiin, Nouméaan ja Sydneyhin.
anuatun valtio oli omistanut lentoyhtiön kokonaan joulukuusta 1987 lähtien. Vanuatun hallitus asetti lentoyhtiön selvitystilaan toukokuussa 2024.22. toukokuuta 2024 Solomon Airlines aloitti viikoittaiset suorat lennot Aucklandin ja Port Villan välillä täyttääkseen Air Vanuatun jättämän aukon. 
Laivasto.
Heinäkuussa 2015:
Gyanendra

Gyanendra Bir Bikram Shah Dev (s. 7. heinäkuuta 1947) oli Nepalin viimeinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 2001–2008.
Gyanendra on kuningas Mahendran toiseksi vanhin poika, ja hänet julistettiin kuninkaaksi pikkupoikana kahden kuukauden ajaksi (1950–1951) muun perheen ollessa maanpaossa Intiassa. Tätä kruunausta ei kuitenkaan tunnustettu kansainvälisesti. Hänen isoisänsä Tribhuvan palasi valtaistuimelle pian tämän jälkeen.
Valtakausi.
Gyanendra palasi valtaan 50 vuotta myöhemmin, kun hänen veljenpoikansa Dipendra murhasi suuren osan kuninkaallista perhettä mukaan lukien isänsä, kuningas Birendran, joka oli Gyanendran veli.
Gyanendran veli Birendra oli luonut Nepaliin vuonna 1990 perustuslaillisen monarkian, jossa kuningas näytteli pientä roolia hallituksessa. Gyanendra palautti vallan kuninkaalle 1. helmikuuta 2005 vedoten maan sekasortoiseen tilaan. Huhtikuussa 2006 Kathmandussa alkoivat laajat mielenosoitukset ja lakot kuninkaan suoraa valtaa vastaan. 21. huhtikuuta 2006 Gyanendra julisti, että hän tulee siirtämään vallan uudelle poliittisten puolueiden valitsemalle pääministerille. Tämä ei kelvannut monille puoluejohtajille.
Televisioidussa puheessa 24. huhtikuuta 2006 Gyandera ilmoitti, että tulee palauttamaan aiemman parlamentin entiseen asemaansa. 18. toukokuuta parlamentti hyväksyi yksimielisesti lain, joka riisui kuninkaalta useimmat tämän valtaoikeuksista. 10. kesäkuuta parlamentti hyväksyi lain, joka poisti kuninkaalta veto-oikeuden lakien voimaantuloon. Tämän jälkeen Nepalin kuninkaalla ei ollut enää mitään valtaoikeuksia ja virka oli täysin seremoniallinen.
Nepal julistettiin 28. toukokuuta 2008 tasavallaksi perustuslakia säätävän kokouksen päätöksellä äänin 560–4. Hallitus pyysi kuningasta poistumaan museoksi muutettavasta Narayanhiti-palatsistaan Kathmandusta.
Perhe.
Gyanendra nai Ranan sukuun kuuluvan Komal Rajya Laxmi Devi Shahin 1. toukokuuta 1970. Heillä on kaksi lasta:
Jaakko Saariluoma

Eino Jaakko ”Jaska” Saariluoma (s. 25. heinäkuuta 1967 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, stand up -koomikko, juontaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Esiintymisen Saariluoma aloitti taikurina. Yläasteaikana hän kävi taikuri Solmu Mäkelän johtamaa Linnanmäen sirkuskoulua. Vuonna 1983 Saariluoma valittiin junioritaikureiden Suomen-mestariksi. Hän opiskeli vaihto-opiskelijana Yhdysvalloissa Indianapolisissa vuosina 1984–1985 tutustuen ensi kerran standupiin ja amerikkalaiseen draama- ja esiintymisopetukseen. Suomeen palattuaan Saariluoma liittyi Kellariteatteriin, jossa vaikuttivat mm. Irina Krohn, Reidar Palmgren ja Jani Volanen.
Saariluoma valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1994. Valmistumisensa jälkeen hän oli vuoden kiinnityksellä Lahden kaupunginteatterissa. Saariluoma on tehnyt vierailuja Ryhmäteatterissa, Teatteri Takomossa ja Q-teatterissa, mutta jo vuonna 1996 hän jäi freelanceriksi.
Saariluoma oli mukana MTV3:n keskusteluohjelmaparodiassa "W-tyyli", jossa hän esitti päähenkilön André Wickströmin tuottajaa. Hän esiintyi MTV3:n viihdeohjelma "Huuman" toisena juontajana yhdessä Lorenz Backmanin kanssa 2005–2007. Saariluoma on myös näytellyt muun muassa elokuvassa "Uuno Turhapuro – This Is My Life" (2004). Hän juonsi vuosien 2006–2007 vaihteessa kahdeksanosaisen matkailu- ja ruokaohjelman "Viinin viemää – Jaska makujen maisemissa", jossa hän kiersi kesän Ranskaa, Italiaa ja Espanjaa makujen ja viinien jäljillä. Ohjelman pohjalta toimitettu kirja "Viinin viemää" (Teos, 2006) palkittiin Vuoden matkakirjana.
Ääninäyttelijänä Saariluoma on toiminut muun muassa elokuvassa "Tallipihan bilehileet", jossa hänen ääniroolinsa oli Onni. Stand up -koomikkona Saariluoma osaa esiintyä suomen lisäksi ruotsiksi ja englanniksi.
Ylen tuottamassa draamasarjassa "Tauno Tukevan sota" (2010) Saariluoma näytteli pääroolia, Tauno Tukevaa. Saariluomalla on roolit myös televisiosarjoissa "Mr. Mallorca kohteessa" (2011–2012), "Paparazzit" (2012) ja "Vedetään hatusta" (2010–2012).
Saariluoma juonsi MTV3-kanavan viihdeohjelmaa "Putous" 2010–2014. Viidennen tuotantokauden ollessa käynnissä Saariluoma ilmoitti jättävänsä ohjelman tekemisen kuluvan tuotantokauden tullessa päätökseen.
Saariluoma nimitettiin Suomen UNICEFin hyvän tahdon lähettilääksi 14. toukokuuta 2014.
Saariluomalla on aikuisiällä todettu ADHD.
Åke

Åke on ruotsalainen miehen etunimi.
Åke on myös suomalainen sukunimi.
Åke on ruotsalainen muoto muinaistanskalaisesta nimestä "Aghi", jonka merkitys ei ole täysin selvä. Mahdollisia ovat 'peltomies', 'kyntäjä', 'esi-isä' tai hellittelymuoto 'isi'.
Nimestä on tietoja 1500-luvulla Etelä-Pohjanmaalta, ja 1900-luvun alussa Åke saavutti Suomen nimistössä vankan aseman. Åken nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 8. toukokuuta.
Toukokuuhun 2025 mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Åke-etunimen saanut noin 4 790 henkilöä. Lisäksi Åke oli toukokuussa 2025 sukunimenä 114 henkilöllä.
Kademlia

Kademlia-algoritmi perustuu tekniikkaan nimeltä hajautettu tiiviste.
Kademliaa käyttävät muun muassa seuraavat vertaisverkkosovellukset:
Super Smash Bros. Melee

Super Smash Bros. Melee (, lyhennettynä usein SSBM tai Melee) on HAL Laboratoryn kehittämä ja Nintendon julkaisema taistelupeli. Peli julkaistiin vuonna Nintendo GameCube -konsolille Japanissa ja Yhdysvalloissa. Euroopassa peli tuli myyntiin toukokuun lopulla 2002. Peli on jatkoa Nintendo 64:n pelille "Super Smash Bros." (1999).
Kuten edeltäjässään, "Super Smash Bros. Meleen" ideana on antaa Nintendon ja HALin kuuluisien hahmojen taistella keskenään. Taisteluareenoina on useita kuuluisia paikkoja Nintendo-peleistä.
Peli nojaa paljon moninpeliin, ja on tarkoitettu taistelupeliksi jota kuka tahansa voi pelata: pelin ohjaustapa on varsin yksinkertainen. Aloittelijoiden lisäksi peli on korjannut suosiota myös harrastajapelaajien keskuudessa; vielä 15 vuotta pelin julkaisun jälkeen sitä pelataan edelleen lukuisissa turnauksissa ympäri maailman. Peli on myös GameCuben myydyimpiä pelejä; sitä on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta. Pelille on tehty myös jatko-osa, Super Smash Bros. Brawl, joka julkaistiin Wiille 2008.
Peli on julkaistu Player's Choice -painoksena.
Pelitilat.
Toisin kuin edeltäjässään, jossa oli vain muutama erilainen pelitila, on pelissä useita erilaisia pelitiloja niin yksin- kuin moninpeliä varten.
Yksinpelitiloja ovat
Moninpelitiloja ovat
Moninpelitiloja voidaan pelata niin normaalissa kaikki-kaikkia-vastaan-tilassa kuin myös tiimitaistelutilassa (Team Battle), jossa neljä taistelijaa voidaan jakaa kahteen tai kolmeen joukkueeseen.
Moninpelien alatyyppeinä ovat myös
Oman alapelinsä muodostaa myös palkintojen (Trophies) kerääminen. Jokaisesta hahmosta on kolme palkintoa, jotka saa voittamalla Classic, Adventure ja All-Star Moden kyseisellä hahmolla. Lisäksi palkintoja voi löytää Adventure-tilassa, ja niitä voi saada myös käyttämällä pelissä saatavia kolikoita arpajaisissa. Palkintoja on 293, ja aiheina on erilaisia hahmoja, esineitä ja paikkoja hyvin monesta eri Nintendon ja HALin pelistä.
Hahmot.
Pelissä voi taistella seuraavilla hahmoilla:
Lisäksi pelissä on useita piilotettuja hahmoja. Jotta näillä voisi pelata, tiettyjen ehtojen pitää täyttyä, ja heitä vastaan pitää taistella.
Vastaanotto.
Peli sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9.6/10.
Kanadan jääkiekkomaajoukkue

Kanadan miesten jääkiekkomaajoukkue edustaa Kanadaa kansainvälisessä jääkiekossa, ja se on lajin menestyneimpiä maajoukkueita. Se on voittanut yhdeksän olympiakultaa, 28 maailmanmestaruutta ja kuusi Kanada-cupia tai maailmancupia. Kanada kuuluu niin sanottuihin jääkiekon suurmaihin. Kanadassa on järjestetty maailmanmestaruusturnaus vain kerran, vuonna 2008. Vuoteen 1963 saakka Kanadaa edusti arvokisoissa seurajoukkue ja vasta vuodesta 1964 alkaen varsinainen maajoukkue, nimeltään "Team Canada". Kanada on Kansainväliseen jääkiekkoliiton IIHF:n maailmanrankingin ensimmäisenä. 
Vuonna 2025 Kanadassa oli 93 000 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa, kun maassa oli vuonna 2023 63 000 miespelaajaa. Vuonna 2021 miesjääkiekkoilijoita oli liki 77 000 ja jäähalleja 2 860. Hallien määrä oli edelleen vuonna 2025 sama.
Historia.
Kanada liittyi Kansainväliseen jääkiekkoliittoon vuonna 1920. Kanadan miesten jääkiekkomaajoukkue on mitaleilla mitattuna menestynein maajoukkue. Se on voittanut maailmanmestaruuden 28 kertaa. Suomea vastaan Kanada on pelannut ensi kerran helmikuussa 1949. Ottelu pelattiin Hesperianpuistossa, jonne yleisöä saapui 8 000 henkeä. Kanada voitti ottelun huomattavan niukasti, maalein 5–4. Vuosina 1970–1976 Kanada ei osallistunut maailmanmestaruuskisoihin eikä olympialaisiin, koska Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF ei tuolloin antanut ammattilaisille lupaa pelata arvokisoissa. 
Vuosina 1961–1994 Kanada ei voittanut yhtään maailmanmestaruutta tai olympiakultaa. 
Kanadan jääkiekkomaajoukkueen häpeäpaaluna voidaan pitää vuoden 1977 Wienin maailmanmestaruuskisojen 11–1-tappiota Neuvostoliitolle. Toisena nöyryyttävänä tappiona voidaan pitää vuoden 1981 Kanada-cupin loppuottelua, jossa Kanadan NHL-pelaajista koostunut joukkue kärsi 8–1-tappion Neuvostoliitolle. Kanada on edennyt jokaisissa maailmanmestaruuskisoissa jatkopeleihin, ja vuoteen 2021 mennessä sen huonoin sijoitus maailmanmestaruuskisoista on 8. sija vuodelta 1992.
Kanadan maailmanmestaruuskilpailut alkoivat myös vuonna 2021 erityisen huonosti, sillä se hävisi ensi kertaa kaikki kolme ensimmäistä otteluaan. Kanada ei ole kokenut vastaavaa olympialaisissakaan. Maa esimerkiksi kärsi kaikkien aikojen suurinumeroisimman tappion Yhdysvalloille, kun huomioon otetaan maailmanmestaruuskilpailut ja olympialaiset: 5–1. Lopulta Kanada voitti kuitenkin kultaa.
Vuoden 2025 maailmanmestaruuskilpailuissa Tanska pudotti Kanadan sensaatiomaisesti jatkosta puolivälierissä. Näin kävi siitä huolimatta, että Kanadalla oli turnauksessa yksi parhaimmista joukkueistaan pitkään aikaan. Mukana olivat muun muassa NHL-tähdet Sidney Crosby ja Nathan MacKinnon. 
Sijoitukset.
Kanada-cup ja maailmancup.
Kanada-cup:
Maailmancup:
WOP-projekti

WOP-projekti on ESR-osarahoitteinen hanke, jonka päämääränä on nuorten rikollisten elämänhallintataitojen kehittäminen. Vuosina 2001 - 2003 sen suoritti 19 vankia. 
Ohjelman keskimääräinen kesto vankia kohden on noin kuusi kuukautta. Hankkeen kohderyhmänä ovat alle 26-vuotiaat Uudellamaalta kotoisin olevat vangit.
Hankkeen rahoitus ja hallinnointi.
Hanke käynnistyi vuonna 2001 ja sille on myönnetty jatkorahoitusta Euroopan sosiaalirahastolta vuoteen 2006 saakka. Hankkeen toteuttaja ja hallinnoija on Keravan vankila yhteistyössä Espoon, Helsingin, Keravan ja Vantaan kaupunkien kanssa. Lisäksi mukana toteuksessa ovat muun muassa kriminaalihuolto, poliisi, alueen Työ- ja elinkeinotoimistot ja Laurea-ammattikorkeakoulu.
Air Fiji

Air Fiji oli lentoyhtiö, jonka kotipaikka oli Nausorissa, Fidžillä. Se tarjosi saarten välisiä lentoja Fidžin saaristossa. Sen pääasiallinen tukikohta oli Nausorin kansainvälinen lentoasema, Suvassa ja sen toinen tukikohta sijaitsi Nadin kansainvälisellä lentoasemalla.
Ennen kuin Air Fijin pääkonttori siirrettiin Nausoriin, se sijaitsi Suvassa.
Historia.
Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1967 ja se aloitti toimintansa 10. heinäkuuta 1967 nimellä Air Pacific. 29. maaliskuuta 1971 nimi muutettiin muotoon Fiji Air ja helmikuussa 1995 yhtiön nimeksi tuli Air Fiji.
Omistusrakenne oli seuraava:
Yhtiöllä oli 229 työntekijää maaliskuussa 2007. Air Fiji keskeytti toimintansa kahdeksi viikoksi vuonna 2008. Yhtiö lopetti toimintansa 1. toukokuuta 2009 taloudellisten ongelmien vuoksi.
Laivasto.
Air Fijin laivastoon kuului seuraavat lentokoneet (tilanne joulukuussa 2008):
Onnettomuudet.
24. heinäkuuta 1999: Air Fiji -lento 121, Embraer EMB 220 Bandeirante -lentokone (rekisteritunnus DQ-AFN), joka lensi kotimaan lentoa Suvasta Nadiin, törmäsi vuoreen lähellä Delailasakauta. Onnettomuudessa menehtyivät kaikki 17 koneessa ollutta henkilöä. Onnettomuuden syyksi todettiin kapteenin päihtymys.
Pianosonaatti nro 23 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 23 f-molli op. 57, lisänimeltään Appassionata, on sävelletty vuosina 1804–1805, jolloin Beethovenin kuulo oli jo huonontunut merkittävästi. Sonaatti julkaistiin vuonna 1807. Lisänimi "Appassionata" ei ole Beethovenin vaan kustantajan keksintö. Appassionata on lähes alusta loppuun synkkä sonaatti, lukuun ottamatta toista osaa (Andante con moto). Sonaattia kritisoitiin aikanaan suuresti: "Beethoven on jälleen päästänyt pahat henget valloilleen, kuten aiemmissakin suurissa sonaateissaan." Sonaatista on myös sanottu, että se "tutkii ihmismielen pimeitä puolia". Sonaatti on omistettu kreivi Franz von Braunschweigille, jonka sisko Josephine oli Beethovenin oppilas. 
Rakenne.
Sonaatissa on kolme osaa
Sonaatin ensimmäisen osan alku on surullinen muttei niin masentava ja myrskyisä kuin tuleman pitää. Kun teema "lähtee liikkeelle", alkaa varsinainen tuska ja ahdistus. Erittäin voimakkaat soinnut sävyttävät teemaa, ja vasemman käden tehtävänä on todella nopea repetitio. Välillä tunnelma rauhoittuu, mutta palaa sitten entistäkin synkempänä takaisin. Osa loppuu hiipuvaan f-molli-sointuun.
Appassionatan toinen osa on muunnelmasarja Des-duurissa, joka perustuu yksinkertaiseen ja kauniiseen teemaan. Osan rauhallisuus muodostaa tehokkaan vastapainon ääriosien dramaattisuudelle. Osa päättyy kuitenkin aggressiiviseen sointuun, joka johdattaa viimeisen osan äärimmäiseen tuskaan. Seuraava osa alkaa tauotta toisen osan jälkeen, "attacca".
Viimeinen osa "Allegro ma non troppo" on yksi Beethovenin sonaattien hurjimmista finaaleista. Tuska ja ääretön suru pääsevät valloilleen tässä osassa. Osa alkaa aggressiivisilla soinnuilla, joista yksi on oikeastaan toisen osan lopussa. Kun varsinainen teema pääsee valloilleen, tunnelma on synkkä. Oikea käsi soittaa nopeaa säestyskuviota vasemman käden soittaessa vuorotellen melodiaa ylhäältä ja oktaaveja alarekisteristä. Teema perustuu lyhyille, hengästyneille motiiveille, joista koko osa rakentuu. Sonaatin kooda on loppurutistus, jossa pianistin on soitettava loisteliaita staccato-sointuja niin nopeasti kuin mahdollista. Sonaatti saa täten arvoisensa päätöksen.
Zsa Zsa Gábor

Zsa Zsa Gábor (, alk. Sári Gábor; ) oli amerikanunkarilainen televisio-, elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Varhainen elämä.
Gábor syntyi Budapestissa Sári Gáborina, toisena kolmesta sisaruksesta. Hänellä oli vanhempi sisar Magda (1914–1997) ja nuorempi Eva (1919–1995). Vanhemmat olivat Vilmos Gábor (1884–1962) ja Jolie Gábor (1894–1997).
Ura.
Gábor oli aloittanut uransa Wienin näyttämöillä vuonna 1932. Myöhemmin vuonna 1941 Hän muutti Yhdysvaltoihin ja näytteli useissa Hollywoodin B-elokuvissa.
Yksityiselämä.
Avioliitosta Conrad Hiltonin kanssa Gábor sai tyttären Francesca Hiltonin. Gábor oli naimisissa Frédéric von Anhaltin kanssa kuolemaansa asti. Hän kuoli sydänkohtaukseen joulukuussa 2016, vajaat kaksi kuukautta ennen satavuotispäiväänsä. Gáborilla oli yhdeksän aviomiestä.
Avioliittojen lisäksi kerrotaan hänellä olleen suhde Sean Conneryn ja Frank Sinatran kanssa. Gábor väitti, että torjui John F. Kennedyn ja Elvis Presleyn lähentelyt.
Gábor oli yksi lukuisista Bernard Madoffin mittavan pyramidihuijauksen uhreista.
Fanny (nimi)

Fanny tai Fanni on naisen etunimi.
Fanny on englantilainen muunnos nimistä "Stefania" ja "Francisca", jonka merkitys on ’ranskatar’.
Fanny tuli Suomessa muotiin 1800-luvun puolivälissä samoin kuin Ruotsissa, jossa se tuli suosituksi Frans Mikael Franzénin runojen vaikutuksesta.
Suomen almanakassa nimi oli vuosina 1872–1928, ja se on otettu almanakkaan muodossa Fanni uudelleen vuodesta 2010 lähtien. Fanny on ruotsinkielisessä almanakassa.
"Digi- ja väestötietoviraston" tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 5 257 Fanni- ja 10 727 Fanny-nimistä naista. Ennen vuotta 1920 molemmat nimet oli annettu muutamalle miehellekin.
Juliette Binoche

Juliette Binoche (s. 9. maaliskuuta 1964 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä. 1980-luvulla läpimurtonsa tehnyt näyttelijätär on esiintynyt useiden nimekkäiden ohjaajien elokuvissa ja palkittu muun muassa Oscar-, Bafta- ja César-palkinnoilla.
Varhainen elämä.
Binoche syntyi ja kasvoi Pariisissa. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan neljä­vuotias, jolloin hänet lähetettiin sisarensa kanssa sisä­oppi­laitokseen, eikä hän nähnyt vanhempiaan usein. Joulunsa hän vietti tavallisesti puolalaistaustaisen isoäitinsä luona.
Binochen molemmat vanhemmat olivat näyttelijöitä ja teatteri­ohjaajia. Hän varttui luovuuteen kannustavassa ilma­piirissä ja kiinnostui kirjoista ja elo­kuvista varhaisessa vaiheessa. Binoche näytteli koulunsa näytelmissä ja 17-vuotiaana hän toimi Eugène Ionescon näytelmän "Kuningas kuolee" ohjaajana. Lukion jälkeen Binoche opiskeli näyttelemistä Pariisin konservatoriossa ja Vera Greghin yksityis­oppi­tunneilla.
Ura.
1970-luvun lopulla Binoche esiintyi teatterissa. 1980-luvulla hän alkoi tehdä pieniä rooli­suorituksia televisiossa. Hän teki ensimmäisen läpi­murtonsa 1980-luvun puolivälissä: hänen läpimurtoelokuvikseen on mainittu vuoden 1985 elo­kuvat "Rendez-vous" ja "Je vous salue, Marie" sekä seuraava vuonna ilmestynyt "Levoton veri". Hänen ensimmäinen englannin­kielinen rooli­suorituksensa tapahtui Milan Kunderan romaaniin perustuvassa elo­kuvassa "Olemisen sietämätön keveys" (1988), jonka ohjasi Philip Kaufman. Elokuva johti kansain­väliseen arvostukseen, mikä toimi käänne­kohtana Binochen uralla.
Seuraavina vuosi­kymmeninä Binoche nautti menestyksestä. Hän esiintyi Krzysztof Kieślowskin "Kolme väriä" -sarjan ensimmäisessä osassa "", ja sai Ranskan César-palkinnon parhaasta nais­pää­osasta. Hänelle myönnettiin parhaan nais­sivu­osan Oscar ja parhaan nais­sivu­osan Bafta rooli­työstään Anthony Minghellan ohjaamassa elo­kuvassa "Englantilainen potilas", jossa hän esitti kanadan­ranskalaista hoitajaa. Binoche oli Oscar-ehdokkaana parhaasta nais­pää­osasta myös vuoden 2000 elo­kuvasta "Pieni suklaa­puoti", jossa hän oli Johnny Deppin vasta­näyttelijänä. 2000-luvun alussa hän esiintyi elokuvauransa ohella Broad­wayllä näytelmässä "Betrayal" ja sai Tony-palkinnon ehdokkuuden.
Vuonna 2010 Binochelle myönnettiin parhaan nais­näyttelijän palkinto Cannesin elo­kuva­juhlissa roolistaan Abbas Kiarostamin ohjauksessa "Iltapäivä Toscanassa". Hänen esiintymisensä vuoden 2014 elokuvassa "Clouds of Sils Maria" niitti niin ikään paljon arvostusta. Binoche oli läpi 2010-luvun useasti eri palkintojen ehdokkaana.
Vaikka Binoche on saavuttanut kansainvälistä menestystä, on hän myös ollut läpi uransa kriittinen Hollywoodin elokuvateollisuutta kohtaan. Hän on siksi esiintynyt usein elokuvissa, jotka eivät ole saaneet esimerkiksi Suomessa niin paljoa huomiota. Elokuvahistorioitsija Peter von Bagh luonnehti Binochen näyttelijäimagoa ”älylliseksi, tuskaisaksi ja haavoittuvaiseksi”.
Yksityiselämä.
Binochella on kaksi lasta, vuonna 1993 syntynyt poika ja vuonna 2000 syntynyt tytär, ranskalaisen näyttelijän Benoît Magimelin kanssa.
Mesiangervo

Mesiangervo eli niittymesiangervo ("Filipendula ulmaria") on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvi, jolla on valkoiset, voimakkaasti tuoksuvat kukat. Mesiangervo on Pohjanmaan maakunnan maakuntakukka.
Ulkonäkö ja koko.
Varsi on punaruskea 50–120 cm korkea, jäykkä. Vartta kiertävät lehdet ovat 2–3 kertaan parilehdykkäiset ja aluslehdet ovat alta harmaita; lehdykät ovat toistamiseen sahalaitaiset, päätölehdykkä selvästi muita isompi. Kukinto on tiheä, kermanvalkoinen kerrannaishuiskilo, joka tuoksuu voimakkaasti medelle. Itse kukat ovat pieniä ja viisilukuisia. Hedelmä on 3 mm kokoinen pähkylä.
Mesiangervo kukkii kesä-elokuussa. Kukinnon voimakas meden tuoksu ja runsas siitepöly houkuttelee etenkin mehiläisiä ja kimalaisia sekä siitepölyä syöviä kärpäsiä. Myös kovakuoriaiset toimivat pölyttäjinä.
Levinneisyys ja kasvupaikat.
Mesiangervo kasvaa luonnonvaraisena koko Euroopassa ja Aasian puolella Turkissa, Kaukasuksella, Mongoliassa ja Länsi-Siperiassa. Se on levinnyt ihmisen mukana Yhdysvaltojen ja Kanadan itäosiin. Suomessa sitä tavataan yleisesti koko maassa tunturipaljakoita lukuun ottamatta rannoilla, ojien varsilla, pakettipelloilla, kosteilla niityillä ja lehdoissa. Mesiangervon näköislaji on sikoangervo ("Filipendula vulgaris"), jota kasvaa Lounais-Suomessa ja Ahvenanmaalla.
Käyttö.
Aromaattisen tuoksunsa vuoksi kasvin lehtiä ja kukintoja on käytetty viinin ja oluen maustamiseen. Mesiangervo on kauppayrtti.
Vaikuttavat aineosat.
Kasvi sisältää salisylaatteja, flavonoideja, eteeristä öljyä, sitruunahappoa ja myrkyllistä glykosidia, joka suurina annoksina voi aiheuttaa päänsärkyä.
Harald Norpoth

Harald Norpoth (s. 22. elokuuta 1942 Münster) on saksalainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.
Saksan liittotasavaltaa edustaneen Norpothin suurin saavutus oli Tokion 1964 olympialaisten hopeamitali 5 000 metrin juoksussa Saksojen yhteisessä joukkueessa. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä ja pronssia 1 500 metrin juoksussa. Samana vuonna hän teki 7. kesäkuuta Euroopan ennätyksen 5 000 metrillä ajalla 13.24,8 ja 10. syyskuuta maailmanennätyksen 2 000 metrillä ajalla 4.57,8. Vuonna 1967 hän paransi 3 000 metrin juoksun Euroopan ennätystä 6. kesäkuuta aikaan 7.45,2.
Norpoth osallistui Méxicon 1968 olympialaisiin, jossa hän keskeytti 5 000 metrillä ja sijoittui neljänneksi 1 500 metrillä ajalla 3.42,5 . Samana vuonna hän oli tekemässä maailmanennätystä 13. kesäkuuta 4 x 880 jaardin viestissä. Saksa boikotoi vuoden 1969 EM-kilpailuja, joten Norpoth ei voinut osallistua niihin, mutta Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia 5 000 metrillä. Norpoth osallistui vielä Münchenin 1972 olympialaisiin ja sijoittui kuudenneksi 5 000 metrillä ajalla 13.32,6 . Samana vuonna hän paransi 5 000 metrin Saksan ennätystä 12. heinäkuuta lukemiin 13.20,6. Yhteensä Norpoth teki urallaan viisi Saksan ennätystä kahden Euroopan ennätyksen ja kahden maailmanennätyksen lisäksi. Hän on yhä edelleen Saksan yleisurheilutilastojen kahdeksantena 3 000 metrillä ja kahdentenatoista 5 000 metrillä .
Siviilielämässään Norpoth opiskeli kauppatieteitä ja työskenteli vakuutusedustajana, jonka jälkeen aloitti urheiluopinnot Kölnissä. Valmistuttuaan diplomiliikunnanopettajaksi hän toimi Bundeswehrin urheilukoulun opettajana vuosina 1971–2002, jonka jälkeen siirtyi eläkkeelle. Norpoth on naimisissa ja hänellä on vaimonsa Marliesin kanssa kaksi lasta (Oliver ja Kirsten).
Ruuhijärvi (Nastola)

Ruuhijärvi on entisen Nastolan kunnan kylä, joka sijaitsee noin 15 kilometriä pohjoiseen Nastolan kirkonkylältä etelä-pohjoissuuntaisen Ruuhijärven pohjoispäässä. Kylä kuuluu nykyään Lahteen. Vuonna 2023 kylässä asui noin 200 asukasta.
Historia.
Ruuhijärvellä on ollut asutusta ainakin jo rautakaudelta lähtien – alueella on tehty useita esihistoriallisia löytöjä: kalmistoja, uhripaikkoja ja kätköjä, jotka sijaitsevat Ruuhijärven kulttuuripolun varrella. Kaikki Nastolan merkittävät muinaisjäännökset ja -kätköt on löydetty Ruuhijärveltä. Alue on ollut merkittävässä asemassa hyvien kulkureittien kuten vesireittien sekä turkiskauppaan liittyneiden laajojen eränkäyntialueiden ansiosta.
1920-luvun alussa Nastolan kirkolta Ruuhijärvelle kulki Ruuhijärvi-junalaiva. Se ylitti Iso-Kukkasen ja Salajärven välisen kannaksen kiskoja pitkin oman potkuria pyörittävän petrolimoottorin voimalla.
Toimintaa.
Ruuhijärven nuorisoseuratalolla järjestetään tansseja. Viikoittain nuorisoseuratalolla pidetään naisten jumppaa sekä lasten ja aikuisten salibandyä. Avoinna on myös kahvio-pub perjantaisin ja lauantaisin klo 19–01. Talolla on järjestetty kesäisin vuosittaisia rockabilly-festivaaleja. Nastolan kunnan kirjastoauto käy kylällä viikoittain.
Nuorisoseurantalo paloi maan tasalle 26. toukokuuta 2024, mutta uuden rakentamista valmistellaan.
Aiheesta muualla.
Rocka Billy Festival 2005 www.rautalankaa.com
13th Ruuhijärvi Rockabilly Festival 16.7.2016 -Facebook sivut
Kantasuomi

Kantasuomi on historiallisen kielitieteen käsite, joka tarkoittaa historiallisen-vertailevan kielentutkimuksen avulla mallinnettua kantakieltä, joka jakautuu edelleen kolmeen kantakieleen:
Kieliä on puhuttu tutkija Petri Kallion mukaan karkeasti arvioiden niin, että varhaiskantasuomea on puhuttu toisella vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua, keskikantasuomea ensimmäisellä vuosituhannella ennen ajanlaskun alkua ja myöhäiskantasuomea ensimmäisellä vuosituhannella ajanlaskun alun jälkeen. Janne Saarikivi yhtyy Kallion mielipiteeseen.
William Dellinger

William ”Bill” Dellinger (23. maaliskuuta 1934 Grants Pass, Oregon – 27. kesäkuuta 2025) oli yhdysvaltalainen kestävyysjuoksija.
Dellinger voitti vuonna 1956 Yhdysvaltojen olympiakarsinnat 5 000 metrin juoksussa ja pääsi Melbournen olympialaisiin. Alkuerissä hän sijoittui eränsä kolmanneksi ja selviytyi selvästi finaaliin. Loppukilpailussa Neuvostoliiton Vladimir Kutsin pitämä nykivä vauhti oli kuitenkin Dellingerille liikaa ja hän keskeytti kilpailun. Kesäkuussa 1959 hän voitti amatöörien Yhdysvaltojen mestaruuden ja myöhemmin samana vuonna Pan-Amerikan kisoissa mestaruuden 5 000 metrillä. Rooman olympialaisissa 1960 Dellinger sijoittui alkueränsä neljänneksi ja karsiutui. Neljä vuotta myöhemmin hän pääsi Tokion olympialaisiin. Loppukilpailussa hän johti kilpailua vielä viimeisen kierroksen alkaessa, mutta joutui viimeisellä kierroksella päästämään useita juoksijoita edelleen. Loppusuoralla hän sai kuitenkin vielä kiristettyä vauhtia ja nousi pronssille.
Lopetettuaan urheilu-uransa Dellinger aloitti Oregonin yliopiston apulaisvalmentajana. Päävalmentajana toimi Bill Bowerman. Bowermanin jäätyä eläkkeelle vuonna 1972 Dellinger nousi päävalmentajaksi, jona häm toimi 25 vuotta. Valmentajaurallaan hän voitti 5 NCAA-titteliä.
Arkijärki

Arkijärjellä eli arkiajattelulla (, ”maalaisjärki”, ”talonpoikaisjärki”) tarkoitetaan käytännöllistä järkeä.
Tietoteoriassa common sense -ajattelua on puolustanut muun muassa G. E. Moore. Thomas Reidin filosofiassa arkijärki on, tai ainakin sen tulisi olla kaiken tieteen perusta. Tämä on myös Thomas Reidin ja David Humen välisen kiistan ydin. 
Suomessa Kotimaisten kielten keskuksen Kielitoimisto on antanut arkijärjelle kaksi hyponyymia: maalaisjärki ja kaupunkilaisjärki. Kielitoimiston mukaan maalaisjärki tarkoittaa käytännöllistä järkeä, kun taas kaupunkilaisjärki tarkoittaa tervettä järkeä. Kaupunkilaisjärjessä korostuvat muun muassa järjen joustavuus sekä nopea päätöksenteko arjen muuttuvissa tilanteissa.
Khaosai Galaxy

Khaosai Galaxy, oikealta nimeltään Sura Saenkham (s. 15. toukokuuta 1959 Petchaboonissa, Thaimaassa) on entinen thainyrkkeilijä, joka myöhemmin ryhtyi harjoittamaan menestyksekkäästi myös nyrkkeilyä. Galaxyn parhaat nyrkkeilyvuodet ajoittuivat 1980-luvulle, jolloin hän oli ylemmässä kärpässarjassa maailman huipulla.
Saenkham aloitti uransa kotimaassaan suositun, maan kansallislajin thainyrkkeilyn parissa. Hän voitti lajissa mestaruuden ja saavutti kuuluisuutta kotimaassaan, minkä johdosta otti maan tavan mukaan käyttöönsä taiteilijanimen, "Khaosai Galaxyn". Joulukuussa 1980 hän siirtyi ammattilaiseksi perinteisen nyrkkeilyn pariin. Ensimmäiset kuusi otteluaan kääpiösarjassa hän voitti tyrmäyksellä ja seitsemännen pisteillä ja eteni Thaimaan mestaruusotteluun Sakda Saksureeta vastaan heinäkuussa 1981. Hän hävisi 10-eräisen ottelun pisteillä. Tammikuussa 1982 hän otteli Sakdisamai Chorsiriratia vastaan Thaimaan kääpiösarjan mestaruudesta ja voitti ottelun tyrmäyksellä seitsemännessä erässä.
Mestaruutensa jälkeen Galaxy jatkoi parin vuoden ajan nyrkkeilyä kotimaassaan ja voitti Bangkokissa 21. marraskuuta vuonna 1984 Eusebio Espinalin avoinna olleen WBA-liiton ylemmän kärpässarjan maailmanmestaruusottelussa tyrmäyksellä kuudennessa erässä. Hän puolusti mestaruuttaan Dong Chun Leetä, Rafael Oronoa, Edgar Omar Monserratia, Israel Contrerasia, Ellyas Picalia, Byung-Kwan Chungia, Kongtoranee Payakaroonia, Chang Ho Choita, Tae-Il Changia, Kenji Matsumuraa, Alberto Castroa, uudelleen Matsumuraa, Cobra Ari Blancaa, Shunichi Nakajimaa, Yong Kang Kimiä, Ernesto Fordia, Jae-Sok Parkia, David Grimania ja vielä 21. joulukuuta vuonna 1991 uudelleen Alberto Castroa vastaan, kunnes lopetti menestyksekkään ammattilaisuransa, jonka aikana oli saavuttanut 49 voittoa (43 tyrmäyksellä) ja kärsinyt vain yhden tappion.
Khaosai Galaxyn veli Kaokor Galaxy oli hänkin huipputason nyrkkeilijä ja WBA-liiton kääpiösarjan maailmanmestari.
Ronja

Ronja on kansainvälinen naisen etunimi.
Ronja-nimellä on monta alkuperää. Kirjassaan "Ronja, ryövärintytär" nimeä käyttänyt ruotsalainen lastenkirjailija Astrid Lindgren kertoi muodostaneensa nimen saamelaisesta järvennimestä "Juronjaure". Venäjällä Ronja on kutsumamuoto miehen nimestä Myron, joka merkitsee tuoksuvoidetta ja "pyhällä voiteella voitelijaa". Joissakin yksittäistapauksissa nimeä on käytetty Veronikan ja Matronan kutsumamuotona.
Suomessa nimen suosio kasvoi 1980- ja 1990-luvuilla voimakkaasti. Nimi lisättiin sekä suomenkieliseen että ruotsinkieliseen almanakkaan vuonna 2000.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoteen 2025 mennessä Ronja-nimi on annettu noin 6 000 naiselle ja alle 20 miehelle.
Esteettömyys

Esteettömyys, esteetön suunnittelu tai kaikille sopiva suunnittelu () tarkoittaa vammaisten henkilöiden oikeuksia koskevan yleissopimuksen mukaan "tuotteiden, ympäristöjen, ohjelmien ja palvelujen suunnittelua sellaisiksi, että kaikki ihmiset voivat käyttää niitä mahdollisimman laajasti ilman mukautuksia tai erikoissuunnittelua." Esteettömyyden käsite ei kuitenkaan rajoitu vammaisuuteen, vaan esteettömyydellä tarkoitetaan kaikenlaisten ihmisten huomioon ottamista. Jokseenkin samaa voidaan tarkoittaa käsitteellä saavutettavuus, joka joskus saatetaan myös määritellä hieman eri tavalla.
Esteettömyys ja vammaisuus.
Esteettömyyden käsite liittyy YK:n käyttämään vammaisuuden määritelmään, joka pohjautuu WHO:n biopsykosiaaliseen malliin."" Määritelmän mukaan ”Vammaisiin henkilöihin ("persons with disabilities") kuuluvat ne, joilla on sellainen pitkäaikainen ruumiillinen, henkinen, älyllinen tai aisteihin liittyvä vamma ("impairments"), joka vuorovaikutuksessa erilaisten esteiden kanssa voi estää heidän täysimääräisen ja tehokkaan osallistumisensa "(participation)" yhteiskuntaan yhdenvertaisesti muiden kanssa.”
Esteettömyys liittyy määritelmän mainitsemaan osallistumisen ulottuvuuteen. Lisäämällä ympäristön esteettömyyttä voidaan vähentää vammaisten henkilöiden muuten kohtaamia osallistumisrajoituksia. Esteettömyyden ajatukseen kuuluu se, että kyse ei ole ainoastaan vammaisille tehdyistä muutoksista vaan järjestelyistä, joista kaikki voivat hyötyä. Esimerkkejä sellaisista ovat selkokieliset kirjat ja uutiset, kynnysten ja portaiden rinnalle tehdyt luiskat ja leveät ovet, hissit, esteettömät WC:t, äänimerkein varustetut liikennevalot sekä selkeät ja vapaat kulkuväylät.
Esteettömyydestä eteenpäin.
Esteettömyyden määritelmä ei sisällä vammaisten henkilöiden usein tarvitsemia erityisiä mukautuksia ja erityissuunnittelua, joihin voivat kuulua esimerkiksi henkilökohtaiset avustajat, erityisopetus tai vammaisvälineet kuten pyörätuoli. Niitä tarkoittaen sopimusteksti sisältää "kohtuullisten mukautusten" käsitteen, joka määritellään seuraavasti:""kohtuullinen mukauttaminen" tarkoittaa tarvittaessa yksittäistapauksessa toteutettavia tarpeellisia ja asianmukaisia muutoksia ja järjestelyjä, joilla ei aiheuteta suhteetonta tai kohtuutonta rasitetta ja joilla varmistetaan vammaisten henkilöiden mahdollisuus nauttia tai käyttää kaikkia ihmisoikeuksia ja perusvapauksia yhdenvertaisesti muiden kanssa".
Fighting Harada

Fighting Harada, oikealta nimeltään Masahiko Harada (s. 5. huhtikuuta 1943 Tokiossa, Japanissa) on japanilainen entinen nyrkkeilijä, joka oli 1960-luvulla maailman huipulla kärpäs- ja kääpiösarjassa. Nykyään hän toimii Japanin nyrkkeilyliiton puheenjohtajana.
Harada aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana vuonna 1960. Hän voitti vuoteen 1962 saakka 25 ensimmäistä otteluaan, kunnes hävisi pisteillä Edmundo Esparzalle 14. kesäkuuta. Vielä samana vuonna hän kuitenkin voitti Little Rufen ja eteni 19-vuotiaana WBA-liiton kärpässarjan maailmanmestaruusotteluun thaimaalaista puolustavaa mestaria Pone Kingpetchiä vastaan. Hän tyrmäsi Kingpethin 11. erässä, mutta miesten oteltua seuraavan vuoden tammikuussa samasta mestaruudesta uudelleen, menetti Harada mestaruutensa takaisin Kingpetchille pistetappiolla. 
Kingpetchille kärsityn tappion jälkeen Harada siirtyi painoluokkaa ylemmäs, joka tuohon aikaan, kun käytössä oli vain kymmenen painoluokkaa, oli kääpiösarja. Matkalla kohti painoluokan maailman huippua Harada saavutti voittoja toisen perään, ainoa tappiollinen ottelu oli Jose Medeliä vastaan teknisellä tyrmäyksellä syyskuussa 1963. 18. toukokuuta vuonna 1965 Harada kohtasi WBA- ja WBC-liittojen tunnustamassa kääpiösarjan maailmanmestaruusottelussa puolustavan mestarin Eder Jofren. Harada voitti 15-eräisen kamppailun pistein 71–69, 72–70, 71–72. Hän puolusti mestaruuttaan Alan Rudkinia, Jofrea, Medeliä, jolle oli kärsinyt aiemmin tappion sekä Bernardo Caraballoa vastaan. 26. helmikuuta vuonna 1968 hän hävisi mestaruuden australialaiselle Lionel Roselle pistetappiolla.
Kärsittyään tappion Harada päätti jälleen siirtyä painoluokkaa ylemmäs, höyhensarjaan. Hän eteni WBC-liiton maailmanmestaruusotteluun hallitsevaa mestaria Johnny Famechonia vastaan 28. heinäkuuta 1969. Famenchon kuitenkin voitti 15-eräisen ottelun pisteillä. Miehet ottelivat uudelleen samasta tittelistä 6. tammikuuta vuonna 1970. Tällä kertaa Famencho tyrmäsi Haradan 14. erässä. Ottelun jälkeen Harada päätti ammattilaisuransa, jonka aikana oli saavuttanut 62 ottelussa 56 voittoa (22 tyrmäyksellä) ja kärsinyt seitsemän tappiota.
Winterthur

Winterthur on kaupunki Zürichin kantonissa Sveitsissä. Asukkaita Winterthurissa on runsaat 110 000.
Maantiede.
Winterthurin kaupunki sijaitsee Pohjois-Sveitsissä Tössjoen itäpuolella, noin 20 kilometriä Zürichistä koilliseen.
Historia.
Rooman valtakunnan aikoihin Winterthur tunnettiin nimellä Vitudurum. Kaupungin perustivat Kyburgin herttuat vuonna 1175. Winterthurin perustuskirja antoi kaupungille suuria etuja verrattuna muihin läheisiin kaupunkeihin. Vuonna 1264 Habsburg-suku peri kaupungin ja myi sen Zürichin kaupungille vuonna 1467. 
Kaupungin teollistuminen alkoi noin vuonna 1800, jolloin sillä alettiin valmistaa koneita varsinkin tekstiiliteollisuudelle. Tekstiilikoneet ovat sittemmin vaihtuneet elektroniikkaan.
Kulttuuri.
Winterthurin vanhin kirkko St. Laurentz, joka sijaitsee kaupungin keskustassa, rakennettiin vuonna 1264, kunnanhalli vuonna 1791 ja kokoussali vuonna 1865.
Kaupunki tunnetaan lukuisista korkean tason museoistaan ja taidegallerioistaan, joita on kaupungin kokoon nähden paljon. Winterthurin "Zürcher Hochschule Winterthur" on Sveitsin suurin tekniikan opetuslaitos. Kaupungissa järjestetään myös syksyllä musiikkifestivaali "Musikfesthofen".
Sveitsin vanhin tiedekeskus "Technorama" on Winterthurissa. Puisto on yksi Sveitsin suosituimpia nähtävyyksiä, jossa yli 270 000 ihmistä vierailee vuosittain.
Talous.
Ennen Winterthur oli Sveitsin juna- ja raskasteollisuuden keskus, mutta suurin osa kummastakin teollisuuden alasta on kadonnut kaupungista. Kaupungin tekstiiliteollisuus lähti laskuun jo aiemmin. Nykyään Winterthurin suurimmat valtit ovat sen läheisyys Zürichin kaupunkiin ja suuri merkitys palvelukeskuksena. Kaupungin tärkeimpiin yhtiöihin kuuluu Winterthur Group, joka myy vakuutuksia. Sveitsin suurin pankki Union Bank of Switzerland (UBS) on perustettu Winterthurissa.
Albanian Airlines

Albanian Airlines oli Tiranassa, Albaniassa toimiva lentoyhtiö. Se perustettiin toukokuussa 1991, mutta nykyisellä nimellään se toimi vasta toukokuusta 1992 lähtien. Albanian Airlines yksityistettiin vuonna 1996. Viranomaispäätöksellä yhtiön toimilupa lakkautettiin 11.11.2011 lukien.
Hämeenlinnan lyseon lukio

Hämeenlinnan lyseon lukio on Hämeenlinnassa toimiva lukio, joka on perustettu vuonna 1873. Vuonna 2019 lukiota kävi yli 500 oppilasta. Koulun kotirakennus sijaitsee Lukiokadulla kaupungin keskustan Koilliskulmassa, mutta sisäilmahaasteiden vuoksi syksystä 2018 lähtien koulu toimii väistötiloissa Hattelmalantiellä, Poltinahon kaupunginosassa. Lyseon lukiolla on myös aikuisopiskelijoille tarkoitettu aikuislinja. Lukion virkaa tekevänä rehtorina toimii Pieta Tukkimäki-Hilden. Lukion toiminnasta vastaa usean kunnan yhteinen Koulutuskuntayhtymä Tavastia.
Koulu on perustettu 1873 Hämeenlinnan normaalilyseona ja se aloitti toimintansa Sibeliuksenkatu 17:ssä sijaitsevassa kivirakennuksessa. Myöhemmin vuokrattiin myös muita opetustiloja. 
Koulun oppilaina ovat olleet muun muassa Jean Sibelius, J. K. Paasikivi, E. N. Setälä, Eino Leino, Vexi Salmi, Irwin Goodman ja Jyrki 69. Lyseon motto on "Labor improbus omnia vincit" (vapaa suom. "Periksiantamaton työ voittaa kaikki vastukset").
Hämeenlinnan Lyseon lukiossa toimii nykyään myös urheilupainotteinen linja, urheilulinja (URLI), joka mahdollistaa oman harrastuksen harjoittamisen lukion aamutuntien tilalla. Silti urheilulinjalla olevat suorittavat kaikki samat kurssit kuin normaalin lukiolinjan opiskelijat. Luovan yrittäjyyden linja (YRI) siirtyi lyseolle Hämeenlinnan yhteiskoulun lukion yhdistyessä lyseon kanssa lukuvuodeksi 2012-2013. Lukiokadulla eli samalla alueella kuin lukio sijaitsee myös Lyseon koulu (yläkoulu).
Lyseolla on vuodesta 1903 toiminut Suomen toiseksi vanhin luontokerho Calypso. Kerhon nykyinen toiminta painottuu muutaman kerran lukuvuodessa järjestettäviin retkiin sekä lähes viikoittain pidettäviin kokouksiin. Kerhon puitteissa on myös mahdollista suorittaa Luonto-Liiton perusmerkki. Aktiiviset jäsenet palkitaan kurssisuoritusmerkinnällä (Luonnonharrastuskurssi).
Frelimo

Frelimo eli Mosambikin vapautusrintama (portugaliksi Frente de Libertação de Moçambique) on mosambikilainen vasemmistopuolue, joka nousi maan johtoon sen itsenäistyttyä vuonna 1975. Se perustettiin Dar es Salaamissa vuonna 1962. Puolue käynnisti 1960-luvulla sissisodan Portugalin siirtomaavaltaa vastaan. Maan saatua itsenäisyyden 1975 Frelimo ajautui sisällissotaan Renamo-puoluetta vastaan. Vuonna 1977 Frelimo muuttui vapautusliikkeestä sosialistista valtiota tavoittelevaksi, marxilais-leninistiseksi puolueeksi.
Mosambikin kansallislauluna oli aiemmin puolueen kunniaksi sävelletty "Viva, Viva a FRELIMO".
Afonso Dhlakama

Afonso Marceta Macacho Dhlakama (1. tammikuuta 1953 Mangunde – 3. toukokuuta 2018) oli mosambikilainen poliitikko, joka toimi Renamo-puolueen johtajana. Mosambikin sisällissodan päättyessä Dhlakama ja Frelimon Joaquim Chissano allekirjoittivat virallisen rauhansopimuksen Roomassa 5. lokakuuta 1992.
Dhlakama osallistui Mosambikin presidentinvaaleihin 1994, 1999, 2004 ja 2009. Hän hävisi ne Frelimo-puolueen edustajille.
Leandro Romagnoli

Leandro Atilio "Pipi" Romagnoli (s. 17. maaliskuuta 1981, Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Hyökkäävänä keskikenttäpelaajana pelaava, 172 senttimetriä pitkä Romagnoli lopetti pelaajauransa San Lorenzo de Almagrossa vuonna 2018. Lopettamisen jälkeen hän jatkoi seurassa valmennustehtävissä.
Romagnolin uran ensimmäinen kausi ammattilaisena oli kausi 1998/1999, jonka hän pelasi San Lorenzossa. Hän edusti seuraa kuuden ja puolen kauden ajan, kunnes siirtyi Veracruziin kaudella 2004/2005. Seurajoukkueurallaan Romagnoli on voittanut kerran Argentiinan mestaruuden.
Argentiinan maajoukkueessa Romagnoli on pelannut kaksi ottelua, joista ensimmäisen vuonna 2003 Yhdysvaltoja vastaan. Hän oli mukana myös vuonna 2001 nuorten maailmanmestaruuden voittaneessa maajoukkueessa.
Romagnolilla on myös Italian passi.
Renamo

Renamo eli Mosambikin kansallinen vastarintaliike () on mosambikilainen konservatiivinen ja antikommunistinen poliittinen puolue.
Se perustettiin Mosambikin itsenäistyttyä vuonna 1975 nimellä "Movimento Nacional de Resistência" (MNR) ja se toimi aluksi hallituksen vastaisena aseellisena järjestönä. Apartheid-ajan Etelä-Afrikka ja Ian Smithin johtama Rhodesia osallistuivat Renamon luomiseen, pyrkien käyttämään sitä sijaissotana hallitsevaa kommunistista Frelimo-puoluetta vastaan ja horjuttamaan maan sisäistä tilannetta terroristitoiminnan avulla. Rhodesian tukemana Renamo aloitti aseellisen kapinan Frelimon hallitusta vastaan vuonna 1977, mikä käynnisti Mosambikin sisällissodan.
Renamon ensimmäinen johtaja oli André Matsangaissa. Hänen kuoltuaan vuonna 1979 johtajaksi valittiin Afonso Dhlakama, joka toimi tehtävässä kuolemaansa vuonna 2018 asti. Hänen seuraajakseen valittiin Ossufo Momade.
Sisällissodan aikana Renamo oli vastuussa lukuisista siviilien tappamisista ja sieppauksista sekä julkisten tilojen ja yksityisomaisuuden tuhoamisesta Mosambikissa. Se suoritti myös iskuja Malawissa, Sambiassa ja Zimbabwessa. Renamo sai aineellista ja poliittista tukea konservatiivisilta hallituksilta ja kannattajilta Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Renamo ja Frelimo solmivat Rooman rauhansopimuksen lokakuussa 1992, joka päätti Frelimon yksipuoluejärjestelmän ja käynnisti monipuolueiset demokraattiset vaalit. Vastineeksi Renamo lupasi luopua aseellisesta taistelusta ja harjoittaa toimintaansa poliittisin keinoin uuden vaalijärjestelmän puitteissa. Sodan päätyttyä Renamo keskittyi perustuslaillisten uudistusten ja vahvan kotimaisen yksityisen sektorin edistämiseen.
Renamo aloitti uudelleen aseellisen konfliktin Frelimo-hallitusta vastaan vuonna 2013 syyttäen hallitusta korruptiosta ja Frelimon virkamiesten tukemasta vaalipetoksesta. Ennen vuoden 2014 vaaleja pyrittiin rauhaan, mutta Renamo keskeytti vaalitulosten vastustamisen ja aseellinen konflikti jatkui. Vuonna 2017 puolueen johtaja Afonso Dhlakama solmi tulitauon ja aloitti rauhanneuvottelut hallituksen kanssa. Elokuussa 2019 solmittiin uusi rauhansopimus, joka käytännössä päätti kapinan.
Rauhansopimuksen vastustajista muodostui nopeasti hajaryhmä nimeltä "Renamo Military Junta" (RMJ), joka jatkoi pienimuotoista sissitoimintaa aina joulukuuhun 2021, jolloin viimeiset sen jäsenet antautuivat Mosambikin turvallisuusjoukoille.
Kronenbourg

Brasseries Kronenbourg on ranskalainen olutpanimo, jonka Jérôme Hatt perusti Strasbourgissa vuonna 1664. Se valmisti alun perin pintahiivaoluita, mutta tunnetaan nykyään pohjahiivaoluistaan.
Panimot sijaitsevat Obernaissa ja Champigneullesissa.
Oluet.
Kronenbourgin tuotteita ovat: