Tie vapauteen

Tie vapauteen on Palefacen ja Laulavan unionin albumi, joka julkaistiin marraskuun lopussa 2019. Levy sisältää amerikansuomalaisia työväenlauluja. Soundin Asko Alanen antoi albumille arvosanaksi 4/5.
Tausta.
Yhdysvalloissa toimineella anarkistisella ja suoraa toimintaa harrastaneella ammattiyhdistyksellä Industrial Workers of the World oli vahva lauluperinne, ja lauluja oli paljon myös sen suomalaisilla yhteisöillä. Nämä laulut oli jo käytännössä unohdettu, kun suomalainen musiikkihistorioitsija ja Sibelius-akatemian tutkijatohtori Saijaleena Rantanen löysi Yhdysvalloista kolme laulukirjaa Immigration History and Research Centerin arkistosta Minneapolisista ja Kanadan Thunder Bayssä sijaitsevan Lakeheadin yliopiston arkistosta. Näistä kirjoista vain yksi tunnettiin Suomessa ja kahdesta muusta tiedettiin olleen olemassa ainoastaan yksittäisinä säilyneitä sivuja. Näitä lauluja on viimeksi kuultu kenties sata vuotta sitten amerikansuomalaisten haaleilla.
Laulukirjojen sivuilla oli lauluista ainoastaan tekstit, ei nuotteja. Melodioitten löytäminen vaati päättelyä ja salapoliisityötä. "Solidaarisuutta aina" -niminen teksti oli helppo yhdistää englanninkieliseen kappaleeseen "Solidarity Forever", mutta "Langenneen laulun" melodiaa oli vaikeampaa löytää. Lopulta Rantanen löysi kappaleen pianonuotit Kongressin kirjastosta Washington D.C.stä. Monien tekstien tekijät ovat tuntemattomia, sillä sanojen kirjoittaja olisi voinut saada osakseen vaikeuksia työelämässä.
IWW:n suosio kasvoi amerikansuomalaisten parissa 1910-luvulla. Tämän ammattiyhdistyksen jäsenistä käytettiin nimitystä “tuplajuulaiset”. Suomalaiset muodostivat sen jäsenkunnan suurimman ja aktiivisimman joukon. Heidän lehtensä "Industrialistin" levikki oli 10.000 kappaletta. Monet jäsenistä eivät osanneet juurikaan englantia, joten oli luontevaa, että yhdistys laati lauluja suomen kielellä. Lauluissa käytettiin monesti tuttuja melodioita, jolloin ihmiset oppivat niiden sanat helpohkosti. Melodioita otettiin sieltä täältä, esim. Oskar Merikannolta, amerikanruotsalaiselta Joe Hilliltä, jonka oikea nimi oli Joel Hägglund, sieltä täältä, käytössä on ollut mm. melodia laulusta "Kalle Kustaan muori". Melodioita on otettu myös kansanlauluista ja teatterimusiikista.
Rantanen kertoi laulukirjalöydöistään musiikkituottaja ja työväenmusiikin historian tuntija Timo “Tipi” Tuoviselle, ja yhdessä he jatkoivat salapoliisityötä. Tuovinen oli jo neljä vuosikymmentä aiemmin, 1970-luvun lopulla kerännyt amerikansuomalaista kirkonvastaista musiikkia, ja aiheesta oli suunnitteilla levykin, mutta hanke kaatui Love Recordsin konkurssiin. Sen jälkeen 1980-luvulla ei levy-yhtiöillä ollut kiinnostusta tämänlaiseen musiikkiin.
Seuraavaksi Tuovinen ehdotti Palefacelle IWW-lauluihin keskittyvän yhtyeen perustamista. Paleface oli laulanut aiemmin Hiski Salomaan ja Joe Hillin kappaleita ja suomalaisia työväenlauluja, ja hän vastasi olevansa todellakin kiinnostunut. Kolmanneksi jäseneksi saatiin Ossi Peura, jolloin stemmalauluja laulava ydin oli saatu kasaan. Tämän jälkeen ryhmä täydentyi vielä haitaristi Harri Kuusijärvellä ja rumpali Anssi Nykäsellä. Laulujen sovitukset ovat laatineet Tuovinen ja Peura, jotka ovat perehtyneitä kyseisen ajanjakson tyylilajeihin, mutta sovituksissa on käytetty myös mielikuvitusta, kuten myös amerikansuomalaiset olivat aikoinaan tehneet.
Yhteen nimeksi tuli Laulava unioni, jollaiseksi myös IWW:ta oli aikoinaan kutsuttu, niin suuressa roolissa laulut olivat sen toiminnassa olleet.
Levyn kappaleista.
Kappaleen "Pontevat mahat" on säveltänyt Oskar Merikanto, ja kyseessä on Pohjois-Pohjanmaan maakuntalaulu, johon tuntematon tekijä on tehnyt uudet sanat. Samoin Hoopon laulu on Merikantoa, kyseessä on kappale "Tula tuulan tuli tuli tei!", johon on tehty uudet sanat.
Kappaleen "Siispä laulakaa" melodia on sävelmä nimeltä “My Old Kentucky Home”, kun taas kappaleessa "Säälikää herroja" on käytetty melodiaa vanhasta metodistivirrestä. "Karvajalan" melodia on myös virrestä, jonka alun perin nimeltään "Sunlight, Sunlight". "Kirkkopotpurissa" yhdistyvät saksalainen nuorisolaulu ja ruotsalainen syntymäpäivälaulu "Ja må han leva".
Taiteellisia vapauksia on ollut pakko ottaa jonkin verran, sillä tuplajuulaisten lauluissa saattoi olla jopa 40:täkin säkeistöä, eikä sellaisten esittäminen kokonaisina ole nykyaikana mahdollista.
Monet lauluista ovat duurissa, mikä saa niihin aikaan riemullisen tunnelman, ja joukossa on myös rempseitä pilkkaralleja.