Aaro Hellaakoski

Aaro Antti Hellaakoski (vuoteen 1916 saakka "Helaakoski", 22. kesäkuuta 1893 Oulu – 23. marraskuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen runoilija, maantieteilijä ja maantieteen opettaja. Hän kirjoitti runoja, mutta myös proosaa ja esseitä. Runoilijana Hellaakoski oli modernismin uranuurtajia Suomessa. Maantieteilijänä hän julkaisi tieteellisiä tutkimuksia ja osallistui oppikirjojen kirjoittamiseen.
Elämä ja tuotanto.
Hellaakosken vanhemmat olivat lehtori Antti Rietrikki Helaakoski ja Aina Maria Lindman. Hänen nuorempi sisarensa oli taidemaalari Aira Helaakoski. Hellaakoski vietti pääosan lapsuus- ja nuorusvuosistaan Oulussa ja pääsi ylioppilaaksi 1913. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa maantiedettä, eläin- ja kasvitiedettä sekä geologiaa ja mineralogiaa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1919. Ensimmäisen runokokoelmansa hän julkaisi 1916. Hellaakoski väitteli 1928 tohtoriksi, geologian alalta ollut väitöskirja oli nimeltään "Puulan järviryhmän kehityshistoria".
Hellaakoski toimi vakinaisena taide- ja kirjallisuusarvostelijana muun muassa "Ajassa", "Karjalan Aamulehdessä" ja "Iltalehdessä."
Hellaakosken elämänvaiheet muodostavat kolme jaksoa: vuosina 1916–1928 hän nousi Suomen runoilijoiden eturiviin ja väitteli tohtoriksi, vuosina 1928–1945 hän toimi maantieteilijänä ja vuodesta 1945 alkaen runoilijana. 
Runoilija.
Runoilijanuran alku oli kivinen: Hellaakoski käytti vapaata runomittaa, sai julkaisuistaan pilkallistakin kritiikkiä. Samaan aikaan hän ponnisteli luonnontieteen opinnoissaan. Ensimmäiset runot kuvaavat elämän tarkoituksen etsimistä, mutta seuraavissa kokoelmissaan Hellaakoski löysi rakkaus- ja luontolyriikan sekä pyrkimyksen kauneuteen. Vuonna 1928 ilmestynyt "Jääpeili" oli aikansa modernein suomalainen runoteos. Sen rytmiikka on vaihteleva vaikkakin silloisia mitallisuuskaavoja rikkova. Saavutuksistaan huolimatta hän kuitenkin päätti siirtyä tieteen pariin. 
Hellaakoski työskenteli luonnonhistorian ja maantieteen opettajana eri kouluissa. Vuodesta 1927 Hellaakoski toimi opettajana Helsingin suomalaisessa tyttölyseossa (vuodesta 1935 Tyttönormaalilyseo). Oppilailtaan hän sai lempinimen ”Koukku”. Hän oli myös Helsingin yliopiston dosentti. Hellaakoski harrasti maalausta ja oli perehtynyt taidehistoriaan. Ensimmäisellä Italian-matkallaan hän hämmästytti Italian ja taidehistorian tuntemuksellaan lankonsa Wäinö Aaltosen, joka oli käynyt lukuisia kertoja Italiassa.
On useita syitä siihen, miksi Hellaakoski vuonna 1945 palasi runouden pariin. Ensimmäinen oli sota ja sen aiheuttama syyllisyydentunne, toinen tarve oman kirjailijaminän täydentämiseen. Hän löysi runoihinsa uusia teemoja: uskonnollinen tilitys, luonnonkuvaus ja rakkaus. Hän pystyi myös ilmaisussaan löytämään sen suuruuden, jota oli 35 vuotta sitten tavoitellut. Runokokoelma "Sarjoja" koostuu erillisistä ja vaihtelevarytmisistä runoista, jotka kuitenkin muodostavat kokonaisuuden. Teoksen realistisissa ja tarkoissa havainnoissa välittyy eletyn hetken ainutkertaisuus yliajallista taustaa vasten.
Avioliitosta kansakoulunopettaja Lempi Alina Aaltosen kanssa syntyi kaksi lasta, Katri (s. 1925) ja Eero (1929–2019), josta tuli hermo- ja mielitauteihin erikoistunut lääkäri.
Hellaakoski on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Saimaan tutkimus.
Hellaakoski nimitti Saimaan Rokansaarta "jään puristamien harjapalteiden luvatuksi maaksi." 120-sivuiseen Suursaimaa-tutkimukseen hän mittasi nelisensataa rantaprofiilia Lappeenrannasta Iisalmeen, Mikkelistä Joensuuhun ulottuvalla alueella. Tutkimus kertoo isosta järvestä, joka edelsi Saimaata. Järvi kallistui etelään jääkauden jälkeisen maankohoamisen seurauksena ja mursi nykyisen laskujokensa Vuoksen.
Suursaimaa-tutkimusta tehdessä Hellaakoski oli kohdannut jälkiä, jotka eivät sopineet siihenastisiin tutkijoiden käsityksiin. Uutta työtä varten Aaro Hellaakoski majoittui kahtena kesänä Rokansaaressa. Hellaakosken tavoitteena oli tehdä tutkimus jääkauden loppuvaiheen vesistöhistoriasta, jota varten hän teki laajoja kenttätöitä Saimaalla, kesällä 1932. Lietvedellä hän mittasi kulkurikivien talvihypyn maailmanennätyksen: arviolta yli tonnin painoinen järkäle oli siirtynyt yli neljä metriä. Rokansaarelta hän kirjasi Suomen maantieteellisen seuran "Fennia"-sarjan tutkielmaan "Jäänpuristuksesta Saimaan Lietvedellä talven 1931 aikana".
Vuonna 1934 Hellaakoski julkaisi teoksen "Die Eisstauseen des Saimaa-Gebietes" (suom. "Saimaan alueen jääjärvet")"." Teoksessa on Saimaan rantojen profiilipiirroksia, jotka kuvaavat jääjärvien allekkaisia rantapintoja.
Sävellyksiä runoihin.
Sävellyksiä Hellaakosken runoihin.
Hellaakosken runoja ovat säveltäneet muiden muassa Pekka Kostiainen, Tauno Marttinen, Einojuhani Rautavaara, Kari Rydman, Esa Pethman, Richard Järnefelt, Ilkka (Petri) Pettersson, Heikki Sarmanto, Alex Freeman, ja 500 kg lihaa.