tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Työvoimapalvelu

Työvoimapalvelut tukevat työnhakijoiden työllistymistä. Työvoimapalveluja ovat muun muassa työnvälitys, osaamisen kehittäminen ja tukityöllistäminen sekä työllistymis- ja aktivointisuunnitelmien tekeminen virkailijan ja työnhakijan yhteistyöllä.
Vaikutus työllisyyteen.
Vattin tutkimusprofessori Tomi Kyyrän mukaan työllisyyspalveluiden työllisyysvaikutuksista on heikosti selkeää tutkimusnäyttöä. Sen vuoksi on vaikea arvioida niiden vaikutuksia. Tanskassa kuitenkin työllisyyspalveluihin ajetaan tiukoilla velvoitteilla, ja kieltäytyminen alentaa tukia selvästi. Tämä pelotevaikutus voi saada työttömät hakeutumaan töihin jo ennen palveluvelvoitteisiin joutumista.
Ekonomisti Olli Kärkkäisen mukaan lisäpanostukset työvoimapalveluihin eivät tuota jakovaraa vaan voivat maksaa enemmän kuin niistä on hyötyä.
Vaikka työvoimapalveluiden lisäys tuottaisi yhtä paljon kuluja kuin verotuloja, ne voivat silti auttaa työnhakijaa itseään, kun hän pääsee töihin.
Hautaholvi Helvettiin

Hautaholvi Helvettiin (tunnetaan myös nimillä Burial Ground ja Zombie Night of Terror; ) on italialainen grindhouse-tyylinen zombikauhuelokuva vuodelta 1981, ja sen on ohjannut Andrea Bianchi ja käsikirjoittanut Piero Regnoli. Elokuvassa professori tutkii kartanossaan etruskien salaperäistä hautaholvia ja tulee vapauttaneeksi kirouksen, jonka myötä elävät kuolleet heräävät henkiin. Samaan aikaan kartanolle saapuu professorin kutsumia vieraita täysin pahaa-aavistamattomina tulevasta painajaisesta.
"Hautaholvi Helvettiin" kuvattiin neljässä viikossa Frascatin Villa Parisissa, 20 kilometrin päässä Roomasta. Suurin osa elokuvan budjetista meni Gino De Rossin ja Rosario Prestopinon luomiin erikoistehosteisiin. Elokuvan teon aikaan 25-vuotias näyttelijä Peter Bark esittää nuorta Michael-poikaa oikean lapsinäyttelijän sijasta, sillä Italian laki rajoitti lapsinäyttelijän käyttämistä väkivaltaa ja seksuaalisuutta sisältävissä kohtauksissa.
Elokuva on yksi useista "Zombie 3" -nimellä julkaistuista italialaisista zombielokuvista.
Susan Howard

Susan Howard (alk. Jeri Lynn Mooney, s. 28. tammikuuta 1944 Marshall, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Donna Culverin roolistaan television draamasarjassa "Dallas". Howard on työskennellyt myös käsikirjoittajana ja hän on Writers Guild of American jäsen.
Ura.
Susan Howard, oikealta nimeltään Jeri Lynn Mooney, syntyi Cassell C. ja Melba Ruth "Peg" Mooneyn perheeseen. Hän harrasti teatteria jo lapsena. 1960-luvun alussa Jeri Lynn opiskeli teatteritaiteita kaksi vuotta Texasin yliopistossa Austinissa. Näyttelijänopinnot veivät hänet Los Angelesiin, ja myöhemmin hän otti käyttöön taiteilijanimen Susan Howard.
Howard näytteli vierailevana tähtenä useissa suosituissa televisiosarjoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Hänet nähtiin muun muassa "Bonanzassa" ja "Columbossa". 1970-luvun puolessa välissä Howard näytteli ison sivuosan Maggie Petrocellina televisiosarjassa "Petrocelli". Hän oli ehdokkaana sekä Golden Globe- että Emmy-palkinnon saajaksi Maggien roolistaan.
Ensiesiintymisensä "Dallasissa" Howard teki vuonna 1979. Hän oli sarjassa alkuun vierailevana tähtenä ja sittemmin vakituisena. Howardin "Dallas"-ura päättyi 1987. Hänen roolihahmonsa oli Donna Culver, joka sarjan edetessä rakastuu Steve Kanalyn näyttelemään Ray Krebbsiin ja päätyy tämän kanssa naimisiin. Howard sai roolistaan Soap Opera Digest -palkinnon vuonna 1986. Howard pääsi vaikuttamaan roolihahmoonsa: hän ehdotti, että tästä rakennetaan uranainen, jolla on vaikutusvaltaa. Niin myös kävi.
Televisiouransa jälkeen Howard on toiminut aktiivisesti Texasin republikaanipuolueessa.
Karl Elis Saxén

Karl Elis Saxén (28. huhtikuuta 1873 Vaasa − 26. huhtikuuta 1918 Koria) oli suomalainen hovioikeudenneuvos.
Saxénin vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Frans Ludvig Saxén (1820−1887) ja Ida Lovisa Hällfors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1894. Saxén sai varatuomarin arvon 1897.
Saxén oli Viipurin hovioikeudessa notaarina vuodesta 1908. Hän oli yhdenvertaisuuslain vastustuksen vuoksi vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913−1914. Vapauduttuaan Saxén toimi Kymi-yhtiön konttoripäällikkönä vuodesta 1914 alkaen. Hänet nimitettiin 1917 hovioikeudenneuvokseksi mutta hän ei astunut virkaan. Punaiset surmasivat Saxénin Suomen sisällissodan aikana huhtikuun lopulla 1918 Korialla.
Saxén oli naimisissa vuodesta 1905 Sylvia Elisabeth Weckmanin kanssa.
Lähteet.
Gobō

Gobō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Tyynenmeren rannikolla. Kaupunki on rakentunut Hidakajoen suulle Hidakan tasangolle. Gobōssa on 23 117 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 43,91 neliökilometriä.
Gobō kehittyi vanhastaan Kumano-kaidō-tien varren postiasemana ja satamapaikkakuntana. 1500-luvulta lähtien se kasvoi kiotolaisen Hongan-jin temppelin sivutemppelin (Hongan-ji Hidaka-betsuin) portineduskaupunkina. Temppeli sai lempinimen "Hidaka-gobō", mistä kaupungin nimi on peräisin. Edo-kaudella Hidakajoen suun satamassa kaupattiin puutavaraa, minkä myötä kaupunkiin syntyi japaninpaperin valmistusta sekä saken ja tekstiilien tuotantoa. Nykyisinkin pienimittakaavainen tekstiiliteollisuus, kemianteollisuus ja puutuoteteollisuus ovat tärkeitä elinkeinoja. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan muun muassa koristekukkien puutarhaviljelyä ja kalastusta. Kaupunkioikeudet Gobōlle myönnettiin vuonna 1954, kun silloiseen Gobōn maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa.
Hongan-ji Hidaka-betsuinin temppelin lisäksi kaupungin rakennusperintöön kuuluu myös Dōjō-jin temppeli. Gobōta palvelevat JR Nishi-Nihonin Kisei-päälinja eli Kinokuni-linja ja Kishū-rautatie.
Sammutuspeite

Sammutuspeite on kankainen peite, jota käytetään tulipalojen sammuttamiseen. Sammutuspeite soveltuu esimerkiksi rasvapalojen ja sähkölaitepalojen sammuttamiseen. Jos ihmisen vaatteet syttyvät palamaan, on sammutuspeite siinäkin tapauksessa hyvä väline. Sammutuspeitteen suositeltu koko on vähintään 120 × 180 senttimetriä.
Sammutuspeite ripustetaan seinälle näkyvälle paikalle, jotta sen saa sammutustilanteessa nopeasti pois pussista eikä sitä tarvitse etsiä.
Käyttö.
Sammutuspeite otetaan käyttöön vetämällä peite ensin nauhoista ulos. Tämän jälkeen otetaan kiinni peitteen nurkista tai kahvoista suojaten kädet. Peite levitetään palon päälle ja jätetään paikalleen.
Steve Kanaly

Steven Francis Kanaly (s. 14. maaliskuuta 1946 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on profiloitunut yksioikoisten, karuluonteisten miesten näyttelijänä toiminnallisissa televisiosarjoissa ja draamaelokuvissa. Kanalyn eittämättä tunnetuin rooli on Ray Krebbs, jota hän näytteli television draamasarjassa "Dallas".
Ura.
Kanaly opiskeli Kalifornian osavaltionyliopistossa Northridgessä, minkä jälkeen hän palveli Vietnamin sodassa Yhdysvaltain 1. ratsuväkidivisioonassa radio-operaattorina. Kanaly päätyi näyttelijän uralle, kun käsikirjoittaja John Milius esitteli hänet ohjaaja John Hustonille. Kanalyn debyytti valkokankailla oli Lucky Jimin rooli Hustonin elokuvassa "Roy Bean – piru mieheksi" vuonna 1972. Seuraavina vuosina Kanaly näytteli liudan sivurooleja, kuten kapteeni Jerome seikkailuelokuvassa "Tuuli ja leijona".
Läpimurtonsa Kanaly teki 1978 draamallisessa saippuasarjassa "Dallas". Hänen roolinsa oli Southfork Ranchin tilanhoitaja Ray Krebbs. Kanaly näytteli Raytä aina vuoteen 1989 ja edelleen 1991. Hahmo oli mukana myös televisioelokuvassa "Dallas: War of the Ewings" vuonna 1998. Kanaly näytteli edelleen Raytä vuosina 2012–2014 esitetyssä "Dallasin" jatkosarjassa, mutta hahmon ympärille ei ollut rakennettu enää varsinaisia juonikuvioita.
"Dallas"-vuosinaan Kanaly näytteli myös muissa televisiosarjoissa, kuten "Time Express", "Fantasy Island" ja "Hotel". "Dallasin" jälkeen hänet nähtiin muun muassa saippuaoopperoissa "Okavango: The Wild Frontier" ja "All My Children", jossa hänen roolinaan oli Seabone Hunkle.
Steve Kanaly tunnetaan myös vesiväritaiteilijana.
Sara Haapakoski

Sara Karoliina Haapakoski, YouTube-nimimerkki "Sara Karoliina" (s. 1999), on suomalainen entinen tubettaja ja nykyinen vaatesuunnittelija. Tubettaessaan hän keskittyi nuorille naisille suunnattuihin, elämäntavasta kertoviin videoihin. Hänen YouTube-kanavallaan on edelleen vajaat 120 000 tilaajaa. 
Elämä ja ura.
Ennen ensimmäistä julkaisuaan Haapakoski esiintyi seurustelukumppaninsa, tubettaja Mike Bäckin ("Miklu") videoilla. Haapakoski latasi ensimmäisen oman YouTube-videonsa kesällä 2017, ja vuosi ensimmäisestä latauksesta hänen videoidensa kuukausittainen näyttökertojen määrä ylitti miljoonan rajan. Yhteistyö Miklun kanssa edisti Sara Karoliinan tubekanavasuosiota.
Keväällä 2018 Haapakoski asui Muuramessa ja valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseon lukiosta. Saman vuoden syksyllä hän rekisteröi toimialaltaan esittäviin taiteisiin suuntautuneen toiminimen Helsinkiin. Seuraavana vuonna hän kuitenkin aloitti Éin-vaatebrändin ja lopetti tubettamisen kokonaan alkuvuonna 2020 päättäen keskittyä täysipainoisesti vaatteidensa suunnitteluun. Lopettamispäätöksen hän kertoi johtuvan siitä, että hän oli ollut onnellisempi silloin, kun hänen ei tarvinnut kuvata videoita ja ylläpitää häneen yhdistettyä julkisuuskuvaa YouTubessa.
Vaatetuotannossaan hän on painottanut käsityöläisyyttä ja pyrkinyt käyttämään paljon farkkukangasta.
YouTube-sisällön tyyli.
Haapakoski tubetti noin 3–10 minuuttia kestävillä videoillaan muodista, meikeistä ja elämäntyylistä. Hänen kohdeyleisönsä oli nuoret naiset.
Édouard Drumont

Édouard Adolphe Drumont (3. toukokuuta 1844 Pariisi – 3. helmikuuta 1917 Pariisi) oli ranskalainen toimittaja, yhteiskunnallinen kirjailija ja poliitikko, joka tunnettiin kolmannen tasavallan ajan johtavana antisemitismin eli juutalaisvastaisuuden lietsojana.
Drumont työskenteli nuoruudessaan Seinen departementin virkamiehenä. Hänen enonsa oli historioitsija Jean Buchon. Drumont aloitti journalistin uransa kirjoittamalla Louis Veuillot’n julkaisemaan "L'Univers"-lehteen ja Émile de Girardinin "La Libertéen". Kirjailijana Drumont debytoi aikalaisten ylistämillä teoksilla "Les Fêtes nationales à Paris" (1878) ja "Mon vieux Paris" (1879) sekä romaanilla "Le Dernier des Trémolin" (1879). Hän oli alkujaan mielipiteiltään vasemmistolainen, mutta liityttyään 1880-luvulla kiihkokatolisiin piireihin hän omaksui antisemitismin johtoaatteekseen. Vuonna 1886 hän julkaisi suurmenestykseksi kohonneen pamflettikirjan "La France juive" (”Juutalainen Ranska”), joka kuvaa juutalaisten saavuttamaa vaikutusvaltaa Ranskan politiikassa sekä talous- ja kulttuurielämässä. Kirjasta otettiin yli 120 painosta. Hän jatkoi samoilla linjoilla seuraavissa teoksissaan "La France Juive devant l'opinion" (1886), "La Fin d'un monde" (1888) ja "Le Testament d'un antisémite" (1891).
Vuonna 1889 Drumont perusti Ligue antisémitique de France -nimisen poliittisen järjestön ja vuonna 1892 oman päivälehden "La Libre Parolen". Lehden poliittinen linja yhdisteli uskonnollista konservatismia sosiaaliseen radikalismiin, mutta juutalaisvastaisuudessaan se oli aina yhtä hyökkäävä. Drumont ja "La Libre Parole" johtivat Panama-skandaaliin kytkeytyneiden lahjottujen poliitikkojen paljastamista. Vielä tärkeämpi rooli lehdellä oli Dreyfus-skandaaliin liittyneessä yleisen mielipiteen muokkauksessa, sillä Drumont halusi erityisesti juutalaiset upseerit pois Ranskan armeijasta. "La Libre Parole" uutisoi Alfred Dreyfusin pidätyksestä ensimmäisenä tiedotusvälineenä 29. lokakuuta 1894. Dreyfusin ensimmäisen oikeustuomion jälkeen lehden pääotsikko vaati kaikkia juutalaisia ”ulos Ranskasta” ja ”Ranskaa ranskalaisille”. Drumont valittiin Ranskan edustajainkamariin vuonna 1898 Ranskan Algerian edustajana. Hän esitti parlamentissa huonolla menestyksellä kumottavaksi vuoden 1870 niin sanottua Crémieux’n asetusta, joka oli myöntänyt Algerian juutalaisille Ranskan kansalaisuuden. Drumontia ei valittu uudelleen seuraavissa vaaleissa vuonna 1902. Hän oli vuonna 1909 ehdolla Ranskan akatemian jäseneksi, mutta ei tullut valituksi.
Universe Sandbox

Universe Sandbox on aurinkokuntasimulaattori ja koulutusohjelmisto. Alkuperäinen "Universe Sandbox" oli saatavana vain Windows-pohjaisille tietokoneille, mutta päivitetty versio, "Universe Sandbox²", julkaistiin Windowsille, macOS:lle ja Linuxille vuonna 2017.
Ilmari Kujansuu

Ilmari Kujansuu (s. 2007) on nokialainen lapsinäyttelijä, joka näytteli Michael Caffreyn roolissa Tampereen Työväen Teatterin "Billy Elliot" -musikaalissa. Hän vuorotteli roolissa kahden muun kanssa (kolmoismiehitys). Myöhemmin rooliin tuli lisää esittäjiä. "Billy Elliotin" lapsinäyttelijät saivat rooleistaan Kalle Kaiharin kulttuurisäätiön Vuoden tamperelainen kulttuuriteko -palkinnon. 
Kujansuu on esiintynyt esimerkiksi Ylen tuottamassa televisiosarjassa "Lasten tasavalta," komediaelokuvassa "Peruna" sekä vuonna 2021 kuvatussa tv-sarjassa "Munkkivuori".
Sucheta Kripalani

Sucheta Kripalani (25. kesäkuuta 1908 – 1. joulukuuta 1974) oli intialainen vapaustaistelija ja poliitikko, joka toimi Uttar Pradeshin pääministerinä vuosina 1963–1967. Hän oli maansa ensimmäinen naispuolinen osavaltion pääministeri.
Lapsuudessaan Kripalani tunsi vihaa brittiläisiä kohtaan Amritsarin verilöylyn johdosta. Hän oli kiinnostunut itsenäisyysliikkeestä, mutta vuonna 1929 hän joutui huolehtimaan perheestään isänsä ja siskonsa kuoltua. Hän työskenteli luennoitsijana Banaras Hindu Universityssä vuosina 1931–1939. Yhteiskunnalliseen toimintaan hän osallistui kongressipuolueen riveistä 1940-luvulla, jonka osalta hän joutui kahdesti vankilaan itsenäisyysaktivisminsa vuoksi. Vuonna 1940 hän perusti kongressipuolueen naisjärjestön All India Mahila Congressin.
Intian itsenäistyttyä Kripalani työskenteli aviomiehensä Jivatram Bhagwandas Kripalanin kanssa avustamassa pakolaisia. Vuonna 1949 hän toimi maansa edustajana yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksessa. Vuonna 1961 hän toimi edustajana kansainvälisessä työjärjestössä. Hän toimi Uttar Pradeshin pääministerinä vuosina 1963–1967. Politiikasta hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1971.
Matti Husu

Matti Husu (, kirjailijanimeltään myös Matti Pursi; 1903 Markkovan seurakunnan Hantrovan kylä – 13. marraskuuta 1938 Leningrad) oli inkerinsuomalainen opettaja, joka harrasti kirjallisuutta ja musiikkia.
Husu pääsi vuonna 1920 Hatsinan opettajaopistoon, josta hän valmistui varojen puutteen takia vasta vuonna 1927. Opiskeluvuosinaan hän harrasti musiikkia. Husu muutti valmistuttuaan Petroskoihin, jossa hän työskenteli opettajana. Vuonna 1935 hän siirtyi opiskelemaan Leningradin konservatorioon. Husu palveli puna-armeijassa vuosina 1928–1930 ja oli NKP(b):n ehdokasjäsen vuosina 1928–1935. 
Husu julkaisi 1920-luvulta lähtien lehdistössä ja tilapäisjulkaisuissa runoja, kertomuksia ja lauluja sekä toimi kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Hän liittyi Karjalan proletaarikirjailijoiden yhdistykseen vuonna 1931.
Husu pidätettiin kesäkuussa 1938 ja sai lokakuussa kuolemantuomion vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hän kuoli tuberkuloosiin ennen tuomion täytäntöönpanoa.
Harry Huskey

Harry Douglas Huskey (19. tammikuuta 1916 Whittier, Great Smoky Mountains, Pohjois-Carolina – 9. huhtikuuta 2017 Santa Cruz, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen matematiikan, tietojenkäsittelytieteen sekä informaatiotieteen professori. Hän oli elektronisen tietokoneen suunnittelun pioneeri.
Huskey työskenteli 1940-luvulla ENIACin parissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli Alan Turingin Automatic Computing Enginen (ACE) parissa.
Huskey työskenteli myös SWACin (Standards Western Automatic Computer) suunnittelun parissa Los Angelesissa. SWAC valmistui vuonna 1950 ja oli aikanaan nopein tietokone.
Huskey suunnitteli Bendix G-15 -tietokoneen Berkeleyssä. G-15 oli ensimmäinen tietokone, jota saattoi kutsua "henkilökohtaiseksi" koska yksi henkilö riitti operoimaan sitä. G-15 painoi 950 paunaa ja maksoi noin .
Huskey kuoli kotonaan Santa Cruzissa 101 vuoden ikäisenä.
Manohar Lal Khattar

Manohar Lal Khattar (s. 5. toukokuuta 1954) on intialainen poliitikko, joka on toiminut vuodesta 2014 alkaen Haryanan osavaltion pääministerinä. Hänet valittiin toiselle kaudelleen vuonna 2019.
Intian jaon yhteydessä Khattarin perhe joutui pakenemaan Pakistanin puolelle jääneestä Punjabista Intian puolelle. Hänen isänsä ei halunnut poikansa opiskelevan vaan toivoi tämän auttavan maanviljelyksessä. Hän itse unelmoi lääkärin ammatista ja sai suoritettua peruskoulun lainaamalla rahaa äidiltään.
Khattar muutti Delhiin aikomuksenaan opiskella lääketiedettä, mutta sen sijaan hän päätyi vaatekauppiaaksi. Vuonna 1977 hän päätti liittyä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) -vapaaehtoisjärjestöön. Kolme vuotta myöhemmin hän päätti omistautua järjestölle ja alkoi toimimaan RSS:n täyspäiväisenä vapaaehtoistyöntekijänä ("pracharak"). Vuonna 1994 hän siirtyi politiikkaan Intian kansanpuolueen ehdokkaana. Puolueen sisällä hän toimi pääsihteerinä Haryanan osavaltion alueella. Hänet nimitettiin vuonna 2014 kansanpuolueen ehdokkaaksi Haryanan osavaltiovaaleissa, jotka voitettuaan hänestä tuli osavaltion ensimmäinen kansanpuoluetta edustanut pääministeri. 
Vuoden 2019 osavaltiovaaleissa kansanpuolue sai 40 paikkaa 90:stä, minkä vuoksi se ei pystynyt yksin muodostamaan osavaltiohallitusta. Khattarin entisen osavaltiohallituksen ministereistä vain hänet ja terveysministeri Anil Vij valittiin uudelle kaudelle. Kahdeksan muuta osavaltioministeriä ja kansanpuolueen Haryanan osavaltion paikallisosaston puheenjohtaja menettivät paikkansa osavaltioparlamentissa. Hän onnistui muodostamaan hallituksen Jannayak Janta Partyn (JJP) avustuksella tekemällä kyseisen pienpuolueen puheenjohtaja Dushyant Chautalasta osavaltion varapääministerin. JJP:n kymmenen lainsäätäjää asettautui uuden hallituksen tueksi yhdessä seitsemän sitoutumattoman kanssa.
Bacalhau à Brás

Bacalhau à Brás ("turskaa Brásin tapaan") on portugalilainen perinneruoka. Sen pääraaka-aineena on suolattu turska (port. "bacalhau"), ja muita ainesosia kananmuna ja paistetut perunat. Se koristellaan yleensä mustilla oliiveilla.
Reseptejä on useita ja bacalhau à Brásia pidetään helppona kotiruokana.
Cristiano Ronaldo on kertonut bacalhau à Brásin olevan hänen lempiruokaansa.
Isovelhomonni

Isovelhomonni ("Loricaria simillima") on velhomonnien ("Loricaria") sukuun ja imumonnien (Loricadiidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Ecuadorin, Paraguayn, Perun ja Venezuelan alueilla. Lajin elinympäristöä ovat jokien hiekkapenkat ja uppopuut. Isovelhomonnit kasvavat noin 25 senttimetrin mittaisiksi.
Theodor Leschetizky

Theodor Leschetizky (; 22. kesäkuuta 1830 Łańcut – 14. marraskuuta 1915 Dresden) oli puolalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän kuului Franz Lisztin kanssa aikansa vaikutusvaltaisimpiin pianopedagogeihin.
Leschetizky opiskeli Carl Czernyn johdolla Wienissä ja lähti vuonna 1852 konservatorion opettajaksi Pietariin. Vuodesta 1878 hän teki opetustyötä Wienissä. Hänellä ei kertomansa mukaan ollut vakiintunutta opetusmetodia, ja opiskelijoidensa mukaan hän painotti heidän yksilöllisyyttään. Leschetizkyn johdolla opiskelivat monet johtavista 1800-luvun ja 1900-luvun alkupuoliskon pianisteista, kuten Artur Schnabel, Ossip Gabrilowitsch ja Ignacy Paderewski. Yhdysvaltalainen Fannie Bloomfield Zeisler lähti hänen opiskelijakseen Eurooppaan 1870–1880-lukujen vaihteessa. Leschetizky halusi käyttää suurimman osan energiastaan opetustyöhönsä, mutta toimi myös esiintyjänä, joka debytoi 15-vuotiaana Wienissä ja piti viimeisen julkisen esiintymisensä vuonna 1887. Lisäksi hän sävelsi pianominiatyyrejä.
Leschetizky oli naimisissa pianisti Anna Jesipovan kanssa.
Matija Ban

Matija Ban (1818 Ragusa − 1903 Wien, Itävalta) oli dalmatialais-serbialainen runoilija. Hän kirjoitti useita huomattavia historiallisia draamoja, kuten "Mejrima eli bosnialaiset", "Jan Hus" ja "Ruhtinas Nikolaus Zrinji".
Ban työskenteli ensin ranskan- ja italianopettajana lyseossa Konstantinopolissa ja sitten ruhtinas Aleksanteri Karađorđevićin lasten kotiopettajana Belgradissa. Hän oli hyvin kiinnostunut politiikasta ja intoili serbien ja kroaattien yhteistyöstä turkkilaisia, unkarilaisia ja saksalaisia vastaan ja sai paljon poliittisia tehtäviä Serbian hallitukselta. Hän sai Serbian kansalliskokouksen eli skupštinan päätöksellä 1868 pienen eläkkeen. Isänmaallisena runoilijana hän otti osittain oppia kansantarinoista, osittain suuntautui italialaiseen tyyliin, etenkin Vittorio Alfierin ja Alessandro Manzonin jalanjäljissä, ja italiaksi hän kirjoittikin. Näytelmissä hän yritti, joskin huonolla menestyksellä, ottaa mallia Shakespearesta, ja hänen monet historiallis-romanttiset näytelmänsä, kuten "Vanda" (puolalainen aihe), "Jan Hus" (tšekkiläinen), "Tsaari Lazar" (serbialainen), "Mejrima" (bosnialainen) ja "Marojica Kaboga" (ragusalainen).
Erilaisten poliittisten ja pedagogisten kirjoitusten lisäksi hän julkaisi 1849–1853 Ragusassa kirjallista aikakauslehteä "Dubrovnikia".
Matteo Bandello

Matteo Bandello (1485 Castelnuovo Scrivia − 1561 Agen, Ranska) oli italialainen novellikirjailija. Hän oli dominikaanimunkki ja oli 1550−1555 Ranskassa Agenin piispana. 
Bandello tunnetaan kokoelmasta "Novelle", johon sisältyy 214 kertomusta, joiden aiheet ovat historiallisia, kirjallisia tai peräisin antiikista. Kokoelman kertomukset ovat irrallisia ilman kehyskertomusta, jollainen on "Decameronessa". Tarinoissa on usein historiallisia hahmoja, ja Bandello omistaa kunkin tarinan tuntemalleen henkilölle. Psykologinen kuvaus on yleensä pinnallista.
Bandellon novellit ovat sisällöltään hyvin avoimia, rohkeita ja eloisia, mutta italialaiset moittivat niiden kieltä epäpuhtaaksi. William Shakespeare on saanut hänen novelleistaan aiheen näytelmään "Paljon melua tyhjästä" sekä todennäköisesti myös näytelmiin "Romeo ja Julia" ja "Loppiaisaatto". John Webster puolestaan on kirjoittanut makaaberin tragedian "The Duchess of Malfi" Bandellon novellista saamastaan aiheesta.
Aiheesta muualla.
 Encyclopædia Britannica 1911
Herman Bang

Herman Joachim Bang (20. huhtikuuta 1857 Als, Tanska – 29. tammikuuta 1912 Ogden, Utah, Yhdysvallat) oli tanskalainen kirjailija ja toimittaja, kotoisin Alssaarelta.
Yritettyään ensin näyttelijäksi Bang ryhtyi sanomalehtikirjoittajaksi ja saavutti alalla varsin huomattavan sijan etenkin teatteri- ja kirjallisuusarvostelijana. Arvosteluja hän julkaisi kokoelmina "Realisme og realister" (1879), "Kritiske studier og udkast" (1880), "Herhjemme og derude" (1881). Hän saavutti 1880 menestystä kirjailijana romaanillaan "Haabløse slægter", joka on aikakauden merkittävimpiä naturalistisia romaaneja. Se kuitenkin takavarikoitiin siveettömänä. Hän julkaisi sarjan J. P. Jacobsenilta ja ranskalaisesta naturalismista, myöhemmin venäläisestä kirjallisuudesta, vaikutteista saaneita romaaneja ja novellikokoelmia, kuten "Stille existenser" (1886), "Tine" (1889) sekä "Ved vejen" (1898), jota usein pidetään hänen parhaana teoksenaan, ja "Det hvide hus" (1898) ja "Det graa hus" (1901), "Mikaël" (1904), "De uden fædreland" (1906). 
Kirjailijantyönsä ohella Bang vietti harhailevaa, levotonta matkailijaelämää esiintyen lausujana ja näyttelijänäkin. Hän oleskeli pitkähkön ajan Pariisissa, jossa hän toimi skandinaavisen kirjallisuuden, etenkin Ibsenin, Bjørnsonin ja Strindbergin hyväksi. Sen jälkeen hän toimi taas sanomalehtikirjoittajana Kööpenhaminassa. Hän julkaisi 1891 elämäkerrallisen muistelmateoksen "Ti aar".
Bangin kirjoitustapa on omaperäistä, yhtäältä laveaa etenemätöntä kuvaamista, toisaalta taas kärjistyksin vaikuttavaa, välähdyksenomaisin piirtein valaisevaa impressionismia. Hänen kirjailijaluonteessaan on hempeää, tuskan ja sairaalloisen onnettomuuden tunteissa herkuttelevaa. Päätyyppeinä hänen teoksissaan on joko onnettomia, elämään uupuneita nuorukaisia, jotka irrallisina ja päämäärättä harhailevat elämän kiihkeässä ja työläässä tuoksinassa, tai sitten taas kärsiviä, altistuvia syrjäytyneitä, "stille existenser".
Paljasniskatokko

Paljasniskatokko ("Babka gymnotrachelus") on tokkojen heimoon kuuluva Pontokaspian alueen kalalaji.
Levinneisyys.
Paljasniskatokkoa tavataan Mustanmeren rannikoilla ja siihen laskevissa joissa sekä Kaspianmeressä.
Putkisieraintokot

Putkisieraintokot ("Proterorhinus") on tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalojen suku. Siihen kuuluu viisi lajia.
Kriminsieraintokko

Kriminsieraintokko, aiemmalta nimeltään putkisieraintokko ("Proterorhinus marmoratus") on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji. Kala kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen vartalossa on leveitä tummia raitoja.
Levinneisyys.
Kriminsieraintokko elää vain Mustanmeren pohjoisosassa Ukrainassa. Sisävesissä ja Kaspianmeressä elävät putkisieraintokot luokitellaan nykyään eri lajeihin kuuluviksi.
Taksonomia.
Kriminsieraintokkoa pidettiin aiemmin putkisieraintokkojen suvun ("Proterorhinus") ainoana lajina. 2000-kymmenluvun lopulla siitä erotettiin omiksi lajeikseen iraninsieraintokko ("Proterorhinus nasalis"), tonavansieraintokko ("Proterorhinus semilunaris"), idänsieraintokko ("Proterorhinus semipellucidus") ja "Proterorhinus tataricus". Vieraslajina Suomenlahdesta löydetyt putkisieraintokot ovat lajiltaan idänsieraintokkoja.
Verolyhennys

Verolyhennykset () on Ruotsin ja Suomen historiallisiin veroluetteloihin sisältyvä luettelo niistä ihmisille määrätyistä veroista, jotka on jääneet tai jätetty kantamatta. Verolyhennysten luetteloita sisältyy muun muassa läänintileihin ja voudintileihin. Verot voivat jäädä suorittamatta esimerkiksi verovelvollisen köyhyyden vuoksi tai valtion uudisasukkaalle myöntämien vapaavuosien seurauksena.
Gregori Aminoff

Gregori Aminoff -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
József Bánóczi

József Bánóczi (1849−1926) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija ja filosofinen kirjailija. Hän oli Unkarin rabbiseminaarin opettaja. Hänen huomattavimmat kirjallisuushistorialliset teoksensa ovat "Révai Miklós élete és munkái" ('Nikolai Révain elämä ja teokset', Budapest 1878) ja "Kisfaludy Károly és munkái" ('Károly Kisfaludy ja teokset', Budapest 1882−1883).
Théodore de Banville

Théodore Faullain de Banville (1823−1891) oli ranskalainen runoilija, kriitikko ja sanomalehtimies. Hän kulki romantikkona Hugon, Musset’n ja Gautier’n vanavedessä. Hänet on luettu myöhemmin parnassolaisten piiriin.
Runoilijana Banville ihaili muodon kauneutta, täyskaikuisia loppusointuja. Runousopilliset mielipiteensä hän on tuonut esiin kirjassa "Petit traité de poésie française". Hän on kirjoittanut runokokoelmia, "Les caryatides", "Les exilés", "Occidentales", romaaneja, "Les camées parisiens", "Scènes de la vie", ja näytelmiä, "Diane au boix", "Gringoire" (suom. Pietari Hannikainen 1873), jota on esitetty Suomessa Kansallisteatterissa. Näytelmän aiheena on kirjailija Pierre Gringore.
Tommi Uitto

Tommi Juhani Uitto (s. 1969 Espoo) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimii tällä hetkellä Nokian matkapuhelinverkkojen liiketoiminnan johtajana ja johtokunnan jäsenenä. Uitto on työskennellyt Nokiassa vuodesta 1996. Hän on työskennellyt Nokiassa myynnissä ja 2G-, 3G-, 4G- ja 5G-teknologiakehityksessä. Uitto on myös toiminut Nokian Suomen maajohtajana vuosina 2012-2024. Ennen Nokia-uraansa Uitto työskenteli tuotanto- ja operaatiojohtajana Valmetin Pohjois-Amerikan metsäkonetehtaalla. Marraskuussa 2025 Nokia tiedotti yhtiön uudesta strategiasta, ja samalla kerrottiin Uiton jättävän yhtiön vuoden vaihteessa.
Uitto tuli ylioppilaaksi Kallion lukiosta. Koulutukseltaan hän on diplomi-insinööri Teknillisestä korkeakoulusta, pääaineenaan tuotantotalous. Hän on suorittanut maisteriopinnot myös Michiganin teknillisessä yliopistossa.
Kesäkuussa 2019 Uitto vastaanotti historian ensimmäisen Venäjältä soitetun 5G-puhelun, jonka soitti Rostelecom-yrityksen johtaja Mihail Osejevski.
Hän pelasi nuorena jalkapalloa HJK:n edustusjoukkueessa, joka voitti Suomen mestaruuden B-junioreissa 1986, C-junioreissa 1984 ja D-junioreissa 1982. Samassa joukkueessa pelasivat mm. Tommi Grönlund, Petri Helin, Mika Lehkosuo ja Sami Ylä-Jussila.
Uitolla on kolme lasta edellisestä avioliitosta. Hän pitää opettaja, kirjailija ja kolumnisti Arno Kotroa lapsuudenystävänään.
Jokitäplätokko

Jokitäplätokko ("Neogobius fluviatilis") on täplätokkojen sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva tokkokalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Peter Simon Pallas vuonna 1814.
Ulkonäkö ja koko.
Jokitäplätokko kasvaa 10-15 cm pitkäksi. Koiraat ovat suurempia kuin naaraat. Se on pohjaväriltään vaalean ruskea, ja siinä on pieniä ruskeansävyisiä pilkkuja. 
Levinneisyys.
Jokitäplätokkoa tavataan Mustanmeren rannikoilla ja siihen laskevilla joilla. Se on alkujaan kotoisin Mustaanmereen, Asovanmereen, Marmaramereen ja Kaspianmereen laskevista joista, jokisuista ja rannikoilta. Se pysytteli 1800-luvulla vain näiden jokien alajuoksulla, esimerkiksi Tonavassa sen esiintyminen rajoittui Rautaportin alapuolelle. Viime vuosina se on levinnyt ylävirtaan Unkariin, Slovakiaan ja Saksaan. Se on päässyt kanavia pitkin myös Itämereen laskeviin jokiin.
Pilliin puhaltaja

Pilliin puhaltaja eli whistleblower on ilmiantaja, joka jonkin organisaation sisältä käsin raportoi organisaation rikkeistä ja paljastaa sen väärinkäytöksiä. Tällaisia voivat olla esimerkiksi julkisten varojen väärinkäyttö, tuhlaus, huono johtaminen, turvallisuusongelmat, seksuaalinen häirintä, syrjintä ja lakien rikkominen.
Kansainvälisesti kuuluisia pilliin puhaltajia ovat esimerkiksi 1970-luvun ”Syvä kurkku” ja 2010-luvulla Bradley (Chelsea) Manning ja Edward Snowden. Suomessa nimimerkki Pekka Peloton paljasti 2000-luvun alussa Soneran väitettyjä väärinkäytöksiä.
Motiivit.
Pilliin puhaltajaa voivat motivoida velvollisuuden tunne, altruismi, kosto, palkkio tai muu oma hyöty. Paljastusten motivoijana voi myös olla organisaation sisäisten toimintojen pettäminen, jolloin järjestelmä ei itse pysty korjaamaan tapahtunutta rikkomusta.
Raportointi.
Pilliin puhaltaja työskentelee itse organisaatiossa, jonka toiminnasta hän tekee ilmiannon. Hän toimii luottamuksellisesti ja usein anonyymisti. Hän nostaa epäkohdat esiin avoimesti ja käyttää raportointiin soveltuvia välineitä. Hän osoittaa ilmiantonsa jollekin virastolle tai muulle organisaatiolle. Paljastusten vastaanottaja voi olla kyseinen organisaatio itse, tai jokin ulkopuolinen taho kuten valtio tai media. Organisaatiossa voi olla juuri tällaista raportointia varten perustettuja kanavia kuten sisäisiä kuumalinjoja tai anonymiteetin suojaavia sähköpostipalveluja. Joskus organisaatio palkitsee pilliin puhaltajan esimerkiksi varkauksien paljastamisesta.
Ulkopuolelle raportoimista pidetään usein sisäistä raportointia tehokkaampana, sillä se saa usein organisaation toimenpiteisiin. Pilliin puhaltaja voi tällöin kuitenkin joutua raskaampien kostotoimien kohteeksi kuin raportoidessaan sisästä kanavaa käyttäen. Ulkoista raportointia käytetään silloin, kun organisaatio suhtautuu kielteisesti eriäviin mielipiteisiin tai kun organisaation toimintaa sävyttävät laittomuudet. Väärinkäytöksistä raportointi ulkopuolisille on luvaton toimenpide, ja sen voi nähdä toisinajattelun tai vastustuksen muotona.
Mediaan turvaudutaan usein silloin, kun pilliin puhaltajalla on vain vähän vaikutusvaltaa.
Suoja.
Suomessa laki suojaa joukkoviestimien lähdesuojaa eli oikeutta olla paljastamatta lähdettään. Tämä suojelee myös pilliin puhaltajaa.
Euroopan unionissa ei ole yhteisiä sääntöjä tietojen paljastamisesta. Kymmenessä EU-maassa on lainsäädäntöä, mutta joissakin maissa se on rajattu kattamaan vain tiettyjä sektoreita tai pelkästään julkisen sektorin työntekijöitä. Suomessa ei ole minkäänlaista lainsäädäntöä tai lain suojaa ilmoittajille.
Euroopan komissio suunnittelee helpottavansa väärinkäytöksistä kertovien tietojen vuotamista. Sen huhtikuussa 2018 tekemässä lainsäädäntöehdotuksessa ehdotetaan valtioille, aluehallinnoille, yli 10 000 asukkaan kunnille ja yli 50 työntekijän yrityksille velvollisuutta tarjota menettely väärinkäytöksistä ilmoittamista varten. Kaikenlaiset vastatoimet ilmiantajaa vastaan kiellettäisiin ja organisaation olisi osoitettava, ettei vastatoimia ole tehty. EU:n neuvosto hyväksyi säännöt vuonna 2019, ja uudistukset ovat tulossa käytäntöön vuonna 2021.
Coccinelle

Coccinelle on C-kielen parseri ja muunnostyökalu, jota käytetään muun muassa Linux-ytimen kehityksessä ja testaamisessa. Ohjelma on suunniteltu staattiseen analyysiin, jossa yhdestä paikasta löydetty ohjelmointivirhe voidaan työkalun avulla helposti korjata myös muissa paikoissa, joissa sama virhe esiintyy.
Ohjelma on saatavilla Linuxille sekä NetBSD:lle ja FreeBSD:lle.
Ohjelman havaitsemia varoituksia seurataan Herodotos-työkalulla.
Historia.
Ohjelman alku ajoittuu vuoteen 2004, jolloin sovelluksen kehittäjä Julia Lawall oli sapattivapaalla. Tuohon aikaan Linux-ytimen versio 2.6 oli juuri julkaistu, mutta monet ajurit olivat vielä versiolle 2.4. Ajurien siirtämiseksi oli tarpeen tehdä muutoksia, kuten lisätä parametreja funktiokutsuihin.
Ongelman ratkaisuksi Lawall ja kolme muuta kehittivät Coccinellen Kööpenhaminan yliopistossa vuosien 2005 ja 2007 välillä.
Ohjelman tuottamia muutostiedostoja ei voi ”sokkona” käyttää vaan on edelleen vastuu tarkistaa tuotetut muutokset.
Käyttö.
Ohjelma käyttää semanttisia muutostiedostoja SmPL-kielellä (Semantic Patch Language), jolloin muutokset eivät ole rivikohtaisia vaan kohdentuu vastaavaan merkitykseen.
Esimerkiksi toistuva virhe on loogisten operaatioiden järjestys:
if (!block-&gt;flags &amp; ACPI_WMI_METHOD)
Virheen korjaamiseksi oikea järjestys on:
if (!(block-&gt;flags &amp; ACPI_WMI_METHOD))
Sen sijaan, että jokainen tapaus etsittäisiin ja korjattaisiin käsin voidaan molemmat tehdä automatisoimalla seuraavasti:
Singles Club

Singles Club on yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren EP-levy, joka julkaistiin 14. joulukuuta 2011. Levylle kuuluu neljä samana vuonna julkaistua kappaletta: kesällä julkaistu ”Monster” ja kolme uutta singleä, jotka julkaistiin noin kuukauden välein syksyllä. Näistä ensimmäinen, ”Renegade”, julkaistiin 11. lokakuuta, ”Hello Cold World” 7. marraskuuta ja ”In the Mourning” 5. joulukuuta. EP ja sen kappaleet olivat myynnissä vain Paramoren kotisivuilla.
Tausta.
Kaikki EP:n kappaleet on nauhoitettu alkuvuodesta 2011, kun Paramore oli studiossa äänittämässä ”Monster”-kappaletta "" -elokuvaa varten. Ennen virallista julkaisua ”In the Mourning” -kappaleesta julkaistiin akustinen versio ja ”Renegade”-kappaleen Paramore esitti Fueled by Ramenin 15-vuotisjuhlakonsertissa. ”Hello Cold World” oli kappaleista ainoa, jota ei kuultu ennen sen virallista julkaisupäivää.
Aasiansininärhi

Aasiansininärhi ("Eurystomus orientalis") on sininärhiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan hyvin laajalta alueelta Aasiasta ja Australaasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Aasiansininärhi voi kasvaa 25–32 cm pitkäksi. Sukupuolet muisuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruumiinrakenteeltaan aasiansininärhi on tukevahko, suuripäinen, pitkäsiipinen ja lyhytpyrstöinen lintu. Lajin pää ja selkä ovat väriltään tummanruskeat. Siivet, pyrstö ovat sinivihreät ja myös vatsa on sinivihreä. Kurkku on kirkaansininen. Linnun siipien alapuolella on vaaleammansininen laikku. Aasiansininärhen nokka ja jalat ovat punaiset. Lajilla on 10 alalajia, jotka eroavat hieman värisävyiltään.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Aasiansininärheä tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Kaakkois-Aasian läpi Kiinan tiäosiin, Etelä- ja Pohjois-Koreaan, Venäjän kaakkoiskärkeen, Japaniin, Filippiineille, Uuteen-Guineaan, Australiaan ja eräille Tyynenmeren saarille kuten Salomonsaarille. Lajin elinympäristöä ovat sasemetsät, eukalyptusmetsät ja metsien reunamaat. Linnun ravintoa ovat lentävät hyönteiset. Tyypillisesti ne elävät yksin tai pareittain. Aasiansininärhi pesii onttoon puuhun. Sen pesimäkausi on levinneisyysalueen pohjoisosissa touko-kesäkuussa, Etelä-Aasiassa tammikuusta toukokuulle ja Australiassa lokakuulta tammikuulle. Naaras munii kolme tai neljä valkoista munaa. Aasianssininärhi muuttaa levinneisyysalueensa pohjoisosista etelämmäs talvehtimaan.
Coccinelle (täsmennyssivu)

Coccinelle voi tarkoittaa seuraavia:
Punataistelija

Punataistelija ("Betta coccina") on guramien (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi "coccina" tulee latinan kielen sanasta ”coccinus”, joka merkitsee "tulipunaista" viitaten kalan väritykseen.
Punataistelijan maksimipituus on 5,6 senttimetriä.
Lajia tavataan Johorissa Länsi-Malesiassa sekä Jambin ja Riaun provinsseissa Sumatrassa, Indonesiassa. Laji on stenotooppinen turvesuometsien happaman veden elinympäristöissä, missä se tavallisesti elää matalissa vesissä vedenalaisen karikkeen joukossa.
Vaikka lajin populaatioiden kehitystä ei ole määrällisesti arvioitu, niiden voidaan päätellä vähenevän johtuen jatkuvan ja kasvavan luonnonvaraisten yksilöiden akvaariokauppaan pyydystämisen vaikutuksista. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN arvioi lajin vaarantuneeksi, koska sitä tavataan vain alle 20 000 neliökilometrin alueella, ja sen elinympäristöt turvesuometsät ovat rappioitumisen ja raivaamisen uhan alla.
Jaavantaistelija

Jaavantaistelija ("Betta picta") on guramien (Osphronemidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Jaavantaistelijan tieteellinen lajinimi "picta" tulee latinan kielen sanasta ”pictus”, joka merkitsee ’koristeltua’.
Koko ja ulkonäkö.
Jaavantaistelijan maksimipituus on 6 senttimetriä. Sukukypsillä koirailla on naaraita leveämpi pää ja ne ovat värikkäämpiä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Lajia tavataan Jaavassa, jossa se levittäytynyt saaren läntiseen kahteen kolmasosaan. Sitä on havaittu noin 16 960 neliökilometrin alueella. Jaavantaistelija on suhteellisen runsaslukuinen maan keskiosissa ja Cisadane-joessa. Ciliwung-joesta se on kuitenkin todennäköisesti kuolemassa sukupuuttoon kaupungistumisen ja sen aiheuttamien saasteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee jaavantaistelijan vuoden 2019 arviossaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Yhteensä se on uhanalainen jopa 20 paikassa, ja kaupungistuminen ja saasteet saattavat muuttaa lajin maailmanlaajuisen luokituksen lähitulevaisuudessa uhanalaisen puolelle. Vielä vuoden 2009 arviossaan Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli jaavantaistelijan elinvoimaiseksi lajiksi sen laajan levinneisyyden ja vähäisten uhkien vuoksi. IUCN ilmoitti tuolloin sen levinneisyysalueeksi Sumatran, Jaavan sekä Belitungin ja Bangkan saaret, vaikka totesikin ettei lajin lukumäärien suuntausta tiedetä.
Lajia esiintyy tyypillisesti kirkasvetisissä vuorivirroissa, vaikkakin sitä tavataan myös keinotekoisista ja muokatuista vesistöistä, kuten ojista, riisinviljelyalueilla ja betonisissa vesisäiliöissä. Jaavantaistelija suosii tiheää kasvillisuutta ja viileitä ja matalia vesiä.
Guineantokko

Guineantokko ("Porogobius schlegelii") on tokkojen (Gobiidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Albert Günther vuonna 1861. Guineantokko on sukunsa Porogobius ainoa laji.
Koko ja ulkonäkö.
Guineantokko kasvaa yleensä noin 10–14 senttimetrin mittaiseksi. Suurin tavattu yksilö oli 14,9 cm pitkä. Guineantokko on väriltään kirjava. Kyljet ovat hopeiset ja evät ja pyrstö tummanharmaat. Vatsa on vaalea.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Guineantokkoa tavataan lähes kaikkialla Afrikassa. Se on yleisimmillään Guineassa, Senegalissa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Suuria guineantokkokantoja elää Guineanlahden rannikoilla. Guineantokko suosii makeaa vettä sekä murtovettä. Se elää pääosin rannikoilla ja alajuoksuilla.
Mikko Kuusela

Mikko Kuusela (s. 14. kesäkuuta 1987) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vantaan Hiihtoseuraa.
Kuusela voitti hopeaa Vantaan Hiihtoseuran viestijoukkueessa hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2019.
Hard Times (Paramoren kappale)

Hard Times on ensimmäinen kappale yhdysvaltalaisen rockyhtye Paramoren viidenneltä studioalbumilta "After Laughter". Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 19. huhtikuuta 2017. ”Hard Times” on ensimmäinen Paramoren julkaisema single sen jälkeen, kun basisti Jeremy Davis jätti yhtyeen ja vuonna 2010 siitä eronnut rumpali Zac Farro palasi takaisin kokoonpanoon.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisun yhteydessä 19. huhtikuuta 2017. Musiikkivideo kuvattiin maaliskuussa 2017 ja sen ohjasi Andrew Joffe. Tyyliltään video on 80-lukumainen ja siinä on hyödynnetty muun muassa A-ha-yhtyeen ”Take on Me” -kappaleen musiikkivideollakin käytettyjä käsinpiirrettyjä rotoskooppauksia. Se sijoittuu mielikuvitusmaailmaa muistuttavaan ympäristöön, johon saatiin idea Truman Show -elokuvasta. Yhtyeen jäseniä kuvataan soittamassa eksyneen oloisina tässä unenkaltaisessa todellisuudessa. Välillä videolla esiintyy kirjaimellisia viittauksia kappaleen sanoihin. Joffe kuvaili musiikkivideon tekoa sanoin ”missään ei tarvinnut olla mitään järkeä”.
Vastaanotto.
Paramoren uusi, aiempaa popmaisempi tyyli pantiin merkille useissa arvosteluissa. Rockyhtyeen kappaleen sanottiin kuulostavan rockin sijaan 80-luvun popilta. "Pitchfork"-lehdessä kriitikko Brad Nelson vertasi Paramorea suoraviivaisen rockyhtyeen sijaan alati muuttuvaan Rubikin kuutioon. Hän kirjoitti ”Hard Times” -kappaleen muistuttavan musiikillisesti yhtyeen aiempaa ”Ain’t It Fun” -kappaletta, mutta tyyliltään sen olevan vielä kauempana rockista ja emosta. Nelson kuitenkin huomautti, että vaikka kappale kuulostaa popilta, se on sanojensa puolesta yhä emoa. Hänen mielestään yhtye vaikutti säilyttäneen tasaisen laadukkuutensa kokoonpanomuutoksista huolimatta ja oli kuin kotonaan myös popmusiikin parissa. "Spin"-lehden Jordan Sangert kuvaili kappaleen olevan popmaisempi, mutta silti ”sydämeltään rockia” viitaten sen kitara- ja rumpuosuuksiin. Hän piti kappaletta yhtenä vuoden parhaista popkappaleista ja Paramoren parhaista singleistä.
Silakkapihvi

Silakkapihvi on suomalainen perinneruoka, jonka pääraaka-aine on silakka. Silakkapihveistä on lukuisia eri variaatioita, mutta keskeinen idea on se, että silakka paistetaan joko pannulla tai uunissa tekijän valitsemien mausteiden kanssa. Pannulla paistettaessa silakkapihvi yleensä leivitetään ruisjauhoissa. Uunissa paistettaessa leivitys jää pois. 
Silakkapihvit tarjoillaan yleensä perunoiden (joko keitettyjen tai muusin) ja salaatin kera.
Juho Keskitalo

Juho Keskitalo on palkittu radio- ja televisiojuontaja, toimittaja, näyttelijä, sekä ääninäyttelijä . Keskitalo juontaa Radio Suomipopin iltapäivää, näyttelee Syke-sarjassa ensihoitaja Justusta, sekä juonsi televisio-ohjelman Digihuijatut, joka oli ehdolla vuoden 2019 Kultaisessa Venlassa vuoden asiaohjelmaksi. Keskitalo voitti vuonna 2022 Radiogaalassa Vuoden some -palkinnon.
Keskitalo ja hänen kumppaninsa Emilia saivat lapsen syyskuussa 2025. Keskitalo osallistuu Selviytyjät Suomi -tosi-tv-ohjelmaan, joka alkoi Nelonen-kanavalla ja Ruudussa elokuussa 2025. Samana vuonna uutisoitiin Keskitalon pääsemisestä Mensan jäseneksi.
Persianjättiputki

Persianjättiputki ("Heracleum persicum") on ukonputkien sukuun ja jättiputkiryhmään kuuluva kasvi, joka on Euroopassa haitallinen vieraslaji. Siitä käytetään myös nimeä tromssanpalmu. Persianjättiputki on kotoisin Itä-Turkista ja Iranista.
Lähdeaavikkotokko

Lähdeaavikkotokko ("Chlamydogobius gloveri") on "Chlamydogobius"-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen tokkokalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Helen K. Larson vuonna 1995.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu ainakin Oseaniassa ja Etelä-Australiassa.
Laikkuaavikkotokko

Laikkuaavikkotokko ("Chlamydogobius japalpa") on "Chlamydogobius"-sukuun ja liejuryömijöiden heimoon kuuluva tokkokalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Helen K. Larson vuonna 1995.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu ainakin Australian Pohjoisterritoriossa ja Oseaniassa.
Pikkuaavikkotokko

Pikkuaavikkotokko ("Chlamydogobius micropterus") on "Chlamydogobius"-sukuun ja liejuryömijöiden heimoon kuuluva tokkokalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Helen K. Larson vuonna 1995.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu ainakin Australian Queenslandissa.
Mangroveaavikkotokko

Mangroveaavikkotokko ("Chlamydogobius ranunculus") on "Chlamydogobius"-sukuun ja liejuryömijöiden heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Helen K. Larson vuonna 1995.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu pohjoisessa Australiassa.
Kelta-aavikkotokko

Kelta-aavikkotokko ("Chlamydogobius squamigenus") on "Chlamydogobius"-sukuun ja liejuryömijöiden heimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Helen K. Larson vuonna 1995.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu ainakin Australian Queenslandissa.
Valenciennea

Valenciennea on tokkojen heimoon kuuluva tokkokalojen suku. Siihen kuuluu 15 lajia.
Kertakäyttömuovidirektiivi

Kertakäyttömuovidirektiivi eli SUP-direktiivi (&lt; ) on Euroopan unionin vuonna 2019 hyväksymä direktiivi 2019/904, joka asettaa monia rajoituksia EU-alueella myytäviin kertakäyttömuovituotteisiin. 
Direktiivin keskeisenä tavoitteena on vähentää syntyvän muovijätteen määrää sekä kertakäyttöisten muovituotteiden käytöstä johtuvia ympäristövaikutuksia. Tarkoituksena on edistää kiertoon perustuvia toimintamalleja sekä suosia uudelleenkäytettäviä tuotteita ja uudelleenkäyttöjärjestelmiä. 
Merten roskaantuminen on ollut keskiössä uutta direktiiviä laadittaessa. Tästä syystä direktiivi kohdentuu kertakäyttöisiin muovituotteisiin, joita useimmin löytyy roskana unionin rannoilta. Tällaisia kertakäyttöisiä tuotteita ovat esimerkiksi take away -ruokien pakkaukset, juomamukit, kertakäyttöiset ruokailuvälineet ja -astiat, erilaiset muovia sisältävät vanutuotteet, muovitikut ja pillit, filtterisavukkeet sekä muovipullot. 
Direktiivin toimenpiteet.
Direktiivin toimenpiteet kohdistuvat, tuoteryhmästä riippuen, muovituotteiden kulutuksen vähentämiseen, tuotekohtaisiin kieltoihin, tuotesuunnitteluun (tuotevaatimukset), laajennettuun tuottajavastuuseen, erilliskeräyksen järjestämiseen sekä viestintään. 
Direktiivin toimeenpano.
Direktiivi tuli voimaan heinäkuussa 2021. Direktiivin ei nähdä antavan kovin paljon kansallista liikkumavaraa käytettävien ohjauskeinojen osalta. Suurin liikkumavara on kertakäyttöisten muovituotteiden kulutuksen vähentämisessä.
Suomessa direktiivin toimeenpanoon linkittyy vahvasti kansallinen muovitiekartta, johon on koottu keinoja vähentää muoveista aiheutuvia haittoja, välttää turhaa kulutusta, tehostaa muovien kierrätystä sekä löytää korvaavia ratkaisuja.
Valenciennea alleni

Valenciennea alleni on "Valenciennea"-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva tokkokalalaji. Sen kuvasivat ensimmäisenä Hoese ja Larson vuonna 1994.
Levinneisyysalue.
Lajia on tavattu Australiassa Shark Baylta Queenslandiin yltävällä alueella.
Elinympäristö.
Se elää 2-9 metrin syvyydessä trooppisissa vesissä lähinnä riutoilla tai niiden lähistöllä.
Valenciennea bella

Valenciennea bella on "Valenciennea"-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva tokkokalalaji. Sen kuvasivat ensimmäisenä Hoese ja Larson vuonna 1994.
Ulkonäkö ja koko.
"Valenciennea bella" on alle 7 cm:n pituinen. Sen vartaloon vaaleanharmaa, kuono kellertävä. Poskessa on 2-3 sinistä raitaa. Selkäevä on keltasävyinen. Aikuisen koiraan kurkku ja suu ovat mustat.
Levinneisyysalue.
Lajia tavataan Japanin Okinawa-saarella ja Filippiineillä.
Elinympäristö.
Se esiintyy trooppisissa vesissä 12-35 metrin syvyydessä.
Tenet

Tenet on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen tieteistoimintatrilleri, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Christopher Nolan. Sen pääosia esittävät John David Washington, Robert Pattinson, Elizabeth Debicki, Dimple Kapadia, Michael Caine ja Kenneth Branagh.
Elokuvan kuvaukset alkoivat toukokuussa 2019, ja sitä kuvattiin seitsemässä maassa: Tanskassa, Virossa, Intiassa, Italiassa, Norjassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
"Tenetin" alkuperäinen ensi-ilta oli suunniteltu olevan 17. heinäkuuta 2020, mutta koronaviruspandemian vuoksi ensi-iltaa siirrettiin neljä kertaa. Yhdysvalloissa "Tenet" tuli teatterilevitykseen vasta myöhemmin, syyskuussa 2020. Suomessa se sai ensi-iltansa 26. elokuuta 2020. Elokuva sai pääosin positiivisia arvosteluja kriitikoilta, ja se palkittiin parhaiden erikoistehosteiden Oscarilla vuoden 2021 gaalassa sekä se oli myös ehdolla parhaan lavastuksen palkintoon.
Asetelma.
Tenet-nimisen organisaation operaattorin (John David Washington) tehtävänä on estää kolmas maailmansota.
Elokuvan nimet ja tapahtumat viittaavat latinankieliseen palindromiin, joka muodostaa niin kutsutun taikaneliön: