Niiskuneiti

Niiskuneiti () on hahmo, joka esiintyy Tove Janssonin luomissa Muumi-teoksissa. Hän on Muumipeikon tyttöystävä ja kuuluu niiskujen heimoon. Hänellä on myös isoveli Niisku. Niiskuneidin tunnusmerkit ovat keltainen otsatukka ja kultainen nilkkarengas vasemmassa nilkassa.
Niiskuneiti Muumi-teoksissa.
Niiskuneiti esiintyy ensimmäisen kerran toisessa Muumi-teoksessa "Muumipeikko ja pyrstötähti" ("Kometjakten", 1946). Kirjassa Nuuskamuikkunen kertoo Muumipeikolle ja Nipsulle niiskujen rodusta, jonka jäsenet muistuttavat muuten muumeja, mutta vaihtavat väriä järkyttyessään. Hänen mukaansa Niiskuneiti on vaaleanvihreä ja kokonaan hienon, pehmeän karvan peitossa. Pian tämän jälkeen he tapaavat Niiskun ja tämän pikkusisaren Niiskuneidin, jonka Muumipeikko pelastaa lihansyöjäpensaan kynsistä. Niiskuneiti matkaa veljensä kanssa Muumilaaksoon ja asettuu asumaan Muumitaloon. 
Niiskuneiti ja Niisku ovat keskeisessä osassa myös seuraavassa kirjassa "Taikurin hattu" (1950). Niiskuneiti esiintyy lisäksi kirjoissa "Vaarallinen juhannus" (1954), "Taikatalvi" (1957) sekä "Näkymätön lapsi ja muita kertomuksia" (1962). Hän on kiinteä osa muumiperhettä. 
Teoksessa "Muumipappa ja meri" (1965) Niiskuneiti ei enää esiinny, mutta Muumipeikko viittaa häneen yhdessä kohdassa puhuessaan merihevoselle: 
Kuvakirjassa "Vaarallinen matka" (1977) Niiskuneiti nähdään viimeisen aukeaman kuvassa Muumilaakson asukkaiden joukossa. Kuvakirjassa "Outo vieras Muumitalossa" (1980) hänellä on hieman isompi rooli.
Tove ja Lars Janssonin Muumi-sarjakuvissa (1954–1975), jotka olivat juoneltaan itsenäisiä kirjoihin verraten, Niiskuneiti sen sijaan oli yksi keskeisimpiä hahmoja ensimmäisestä tarinasta viimeiseen. Sarjan ensimmäisessä sarjakuvassa Muumipeikko pelasti hänet suuren ravun kynsistä (vrt. lihansyöjäpensas) ja näin hän tuli sarjakuvaan. 
Sarjakuvien Niiskuneidin luonne eroaa jossain määrin kirjojen Niiskuneidistä: hän on turhamainen ja romanttinen kuten kirjoissakin, mutta vilkuilee Muumipeikon lisäksi myös muita miehiä ja hänen toistuvat ihastumisensa olivat yksi sarjakuvien keskeisiä juonikuvioita. Sarjassa Niiskuneiti on kuitenkin mustasukkainen Muumipeikolle melkein kaikesta. Veli Niisku esiintyy vain yhdessä Lars Janssonin loppupään sarjakuvatarinassa.
"Muumilaakson tarinoita" -animaatiosarjassa esiintyvät sekä Niiskuneiti että Niisku. Asetelmaa on jonkin verran muutettu verrattuna kirjoihin ja sarjakuviin: niiskusisarukset eivät asu Muumitalossa vaan omassa talossaan ja Niisku on kuvattu keksijänä, joka suunnittelee ilma-alusta. Animaatiossa niiskut eivät vaihda väriä tunnetilan mukaan. Niiskuneiti esiintyy lähes kaikissa sarjan jaksoissa. Jaksot, joissa hän ei esiinny, ovat "Pikkuruiset vieraat", "Muumipeikon ja Pikku Myyn talvinen seikkailu" ja "Talven vieraita". Niiskuneiti ei puhu lainkaan jaksossa "Muumipappa kaipaa vaihtelua". Niiskuneiti on sarjassa pitkälti samanluonteinen kuin kirjoissakin, joskin jatko-sarjassa "Bōken Nikki" hän on lähempänä sarjakuvaminäänsä. Niiskuneiti kärsii; kun toiset pilkkaavat häntä kookkaaksi, mikä ilmenee jaksossa "Muumitalvi", kun Niiskuneiti kertoo pienelle Tahmatassulle salaisuudekseen, että hänellä on lipaston laatikossaan laihdutuskeksejä.