tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kajaanin lentoasema

Kajaanin lentoasema sijaitsee Kajaanin Paltaniemellä noin seitsemän kilometriä Kajaanin keskustasta pohjoiseen. Lentoasemaa alettiin rakentaa vuonna 1939, ja sen ensimmäinen asemarakennus valmistui vuonna 1957. Nykyinen asemarakennus on valmistunut vuonna 1993, alkuperäisen yhteensä kolmantena peräkkäisenä laajennuksena. Vuoden 1977 kuntaliitokseen saakka lentoasema sijaitsi Kajaanin maalaiskunnan alueella. Kajaanin lentoasema sai alkunsa 1930-luvulla yhtenä rakennusprojekteista, joilla valtio pyrki torjumaan massatyöttömyyttä. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön alaisuudessa alkanut projekti siirtyi sota-ajaksi puolustusministeriön hallintaan, ja sieltä lennettiinkin Lapin sodan aikana sotatoimilentoja lähinnä saksalaiskeskittymiä vastaan. Vuonna 1952 alkoivat malminetsintälennot, ja vuonna 1956 säännöllinen lentoliikenne Helsinkiin. 
Kajaanin lentoasema on matkustajamäärältään Suomen kolmanneksitoista suurin lentoasema. Vuonna 2002 lentoaseman kautta kulki 106 000 matkustajaa, mutta matkustajamäärä on sen jälkeen laskenut, ja vuonna 2010 se oli enää noin 66 000. Matkustajamäärä on kuitenkin noussut vuoden 2010 pohjalukemista. 
Kajaanista on säännöllisiä reittilentoja ainoastaan Helsinkiin. Finnair lentää reitillä Norran operoimana 1–2 kertaa päivässä, kuluvan sopimuskauden puitteissa vuoteen 2028 saakka. Yhtiön oma, vuodesta 1974 suihkukonein operoitu liikenne päättyi kokonaan vuonna 2011, minkä jälkeen liikennöintitiheys on laskenut: esimerkiksi vielä 1997 päivittäisiä vuoroja oli neljä.Aiemmin Helsingin-reitillä on operoinut muun muassa Danish Air Transport vuosina 2021–2022. Virolainen lentoyhtiö Estonian Air liikennöi Kajaanin ja Tallinnan välillä vuonna 2012 noin puolen vuoden ajan, kunnes lopetti kannattamattomana. TUI avasi lomalentoreitin Kajaanin ja Amsterdamin välille 17. tammikuuta 2025. Talvella 2026 reittiä operoidaan niin kutsuttuina kolmiolentoina Kuusamon kautta.
Kenttää käyttävät satunnaisesti ympäri vuoden myös liikelentoyhtiöt sekä yleisilmailukoneet. Lentoaseman ainoa kiitotie 07/25 on 2 499 metriä pitkä. Aiemmin lentoasemalla oli myös toinen, poikittainen kiitotie, mutta se on poistettu käytöstä.
Kajaanin lentoasemalla tarjottiin lennonjohtopalvelua vuoteen 1990 asti, nykyään vain lennontiedotuspalvelua (Aerodrome Flight Information Service eli AFIS). Nykyään Kajaanissa ei myöskään ole ILSin lisäksi muita radiosuunnistuslaitteita, joten mittarilähestymisen suorittaminen edellyttää GPS-varustusta. Kaksi NDB-majakkaa oli tarjolla vuosina 1957–2003 sekä VOR/DME "KNI" 1995–2015. ILS tarjotaan vain kiitotielle 07 (kiitotien länsipää).
Lentoasemalla toimii kahvila Air Cafe, jonka yhteydessä on myös lahjatavarapuoti. Finavia on valinnut Kajaanin lentoaseman vuoden lentoasemaksi kolme kertaa – 1994, 1999 ja 2007.
Vaaratilanteet.
3. marraskuuta 1994 tunisialaisen Air Liberté Tunisien MD-83 (F-GHED) suistui laskeutuessaan ulos kiitotieltä. Kolme matkustajaa loukkaantui ja kone vaurioitui pahoin.
Kihlakunnansyyttäjä

Kihlakunnansyyttäjä oli yleisen syyttäjän virkanimike Suomessa vuoteen 2019 saakka. 
Aiemmin, ennen vuotta 1993, syyttäjinä toimivat kaupunginviskaalit raastuvanoikeuksissa ja nimismiehet ja apulaisnimismiehet kihlakunnanoikeuksissa. Vuoden 2019 lokakuusta alkaen syyttäjän virkanimike on aluesyyttäjä.
Valtakunnansyyttäjänvirastossa on valtionsyyttäjiä.
Compact Macintosh

"Compact Macintosh" ja "Classic Macintosh" on yleiseen käyttöön levinnyt, epävirallinen termi, jolla tarkoitetaan yhteen koteloon pakattujen Macintosh-tietokoneiden malleja. Näissä Macintosheissa näyttö ja tietokoneen keskusyksikkö ovat samassa kotelossa. Apple Computer julkaisi malleja vuodesta 1984 90-luvun puoleen väliin saakka. Vuonna 1998 Apple avasi uudenlaisten, yksiin kuoriin pakattujen tietokoneiden sarjan esittelemällä iMacin.
Mallit.
Lähde: Apple
Vesa (nimi)

Vesa on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Nimi johtuu lehtipuun tainta taikka juuresta tai kannosta kasvavaa vartta tarkoittavasta suomen kielen sanasta "vesa". Nimeksi sitä ehdotti H. A. Reinholm vuonna 1879, mutta se yleistyi vasta 1900-luvulla. Vesan nimipäivä on 27. syyskuuta. Nimi Vesa on Suomessa 1900-luvun alusta syyskuuhun 2025 mennessä annettu 22 061 henkilölle, joista noin puolet on syntynyt 1950- ja 1960-luvuilla. Sen jälkeen sen suosio on selvästi vähentynyt. Vesa on ollut suosittu nimi lyhyytensä ja nasevuutensa vuoksi. Kustaa Vilkunan arvion mukaan se on sekä äänneasultaan että merkitykseltään onnistunut nimi.
Vesa esiintyy myös sukunimenä. Syyskuussa 2025 Vesa oli nykyisenä sukunimenä 1162 Suomen väestötietojärjestelmään merkityllä henkilöllä, joista 1074 asui Suomessa.
Radio tulee hulluksi

Radio tulee hulluksi on Matti Kassilan ohjaama elokuva vuodelta 1952. Se on vuotta aiemmin valmistuneen elokuvan "Radio tekee murron" jatko-osa. 
Juoni.
Hurjien laskuvarjohyppy- ja murtoreportaasien jälkeen radiotoimittaja Toivo Teräsvuori pettyy, kun hänelle tarjotaankin juttukeikkaa maatalousnäyttelyssä. Sen sijaan Teräsvuori päättää radioteknikkoystävänsä Laakson kanssa tehdä radioraportin piilomikrofonin kanssa: hän menee kyselemään Kappeliin ihmisiltä erikoisia kysymyksiä nähdäkseen, mitä he reagoivat. Suunnitelma kuitenkin epäonnistuu, kun omituiset kysymykset herättävät väkijoukossa kalabaliikin. 
Teräsvuorta aletaan epäillä hulluksi, eikä tilannetta helpota yhtään, että hänen on nähty puhuvan itsekseen. Paikalle kutsuttu poliisi toimittaa Teräsvuoren mielisairaalaan, jossa hän vain vitsailee tilanteelle. Vitsailu koituu kohtalokkaaksi, kun sairaalan tutkijat alkavatkin yllättäen epäillä, että hän todella on mielisairas. Teräsvuori pelästyy kuullessaan, mitä tutkimuksia hänelle aiotaan tehdä, ja päättää tehdä kaikkensa onnistuakseen karkaamaan mielisairaalasta. Elokuvassa nähdään cameoroolissa sen ajan nyrkkeilyn Euroopan mestari Elis Ask.
Julkaisu.
Elokuvan ensi-ilta oli 1. helmikuuta 1952 Tampereella ("Hällä"). Sen ensimmäinen televisioesitys oli vasta 5. kesäkuuta 2007 Yle Teema -kanavalla, sillä Yleisradiolla ei ollut tätä aiemmin Teuvo Tulion tuottaman elokuvan esitysoikeuksia.
Arviot.
Elokuva sai varsin myönteisiä arvioita monilta aikalaiskriitikoilta. Eugen Terttulan ("Suomen Sosialidemokraatti") mukaan syynä oli se, että ”parodia-aines, joka viime kerralla (elokuvassa "Radio tekee murron") ainoastaan pilkahti näkyviin, on tällä kertaa hallitsevana”. Jörn Donner ("Vapaa Sana") kiittää, että elokuva ”pyrkii älylliseen leikinlaskuun, [– – ja] huumori eroaa suuresti tavanomaisesta elokuvahuumorista, "Rovaniemen markkinoitten" törkeydestä”.
Moni kuitenkin paheksui mielisairaalan käyttöä parodian aiheena. Nimimerkki S-m ("Hufvudstadsbladet") katsoi ettei ollut pelkästään mautonta vaan myös vahingollista, että esimerkiksi kaikki hoitajat ja lääkärit on tehty idiooteiksi.
Kemijärven rautatieasema

Kemijärven rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kemijärven kaupungissa rataosalla Laurila–Kelloselkä. Asema sijaitsee noin kilometrin päässä Kemijärven liikekeskustasta Särkikankaalla.
Historiaa ja nykytila.
Rautatie Rovaniemeltä Kemijärvelle avattiin 15. tammikuuta 1934. Paikalle rakennettiin Thure Hellströmin suunnittelema puinen asemarakennus ja vesitornilla varustettu kolmepaikkainen veturitalli. 
Talvisodan rauhansopimuksen mukaisesti vuonna 1940 aloitettiin rautatien rakentaminen Kemijärveltä itärajalle. Rata avattiin liikenteelle vuonna 1941. Saksalaiset tuhosivat radan Lapin sodan yhteydessä, ja rata saatiin avattua uudelleen liikenteelle vasta vuonna 1947. Radalla oli henkilöliikennettä vuosina 1947–1949 sekä 1961–1967, minkä jälkeen radalla on ollut lähinnä puutavarakuljetuksia. Kuljetukset loppuivat vuonna 2012, ja rata suljettiin liikenteeltä saman vuoden joulukuussa. 
Myös Kemijärven alkuperäinen asemarakennus tuhoutui sodassa, ja paikalle rakennettiin vuonna 1955 uusi tiilirakennus, johon keskitettiin asema-alueen matkustajatoiminnot. Sodassa tuhoutuneet veturitalli ja tavaramakasiini rakennettiin myös uudelleen. Kemijärven asemarakennus siirtyi VR-Yhtymän omistukseen 1995, ja veturitalli on yrityskäytössä. Lipunmyynti lopetettiin vuoden 2016 aikana. 
Kemijärven asemalta on noin kilometrin matka Kemijärven keskustaan, minkä takia aseman siirrosta Pajulaan on käyty keskustelua. Paikalla on ollut aiemmin, vuoteen 1970, Pajulan seisake, joka oli myös henkilöliikenteen pääteasema vuosina 1967–1970 Kelloselkään menneen liikenteen loputtua. 
Nykyisin Kemijärven liikenne koostuu lähinnä yöjunista. Puutavaraliikenne on siirtymässä Isokylään rakennettavaan puuterminaaliin. 
VR-Yhtymä lakkautti yöjunaliikenteen Kemijärvelle kannattamattomana 2. syyskuuta 2006. Välillä Rovaniemi–Kemijärvi kulki sen jälkeen yksi taajamajunapari, johon on voinut vaihtaa Rovaniemelle kulkevasta yöjunasta. Yöjunaliikenne Kemijärvelle alkoi kuitenkin uudestaan ostoliikenteenä alkuvuodesta 2008. Sähköistys valmistui Kemijärvelle vuonna 2014. Kemijärvelle aloitetaan vuosien tauon jälkeen myös päiväjunaliikenne, kun lomakautena 2024-2025 osa Rovaniemelle suuntaavista päiväjunista jatkaa Kemijärvelle. Kokeilua rahoittavat Itä-Lapin kunnat ja tavoitteena on lisätä alueen matkailua.
Professional Graphics Controller

Professional Graphics Controller (lyhyemmin "PGC", tunnettiin myös nimillä "Professional Graphics Adapter" ja "Professional Graphics Array") oli IBM PC/XT -grafiikkakortti, jonka IBM julkaisi vuonna 1984. Näyttöstandardi oli erittäin edistynyt ja siinä oli kiihdytinpiirit 2D- ja 3D-grafiikoille. 
Standardi oli tarkoitettu erityisesti CAD-suunnitteluun. 
Itse grafiikkakortti koostui kolmesta yhteenkytketystä ISA-väyläisestä grafiikkakortista. Standardi tarjosi hieman samana vuonna julkaistua EGA-standardia korkeamman resoluution 640 × 480 pikselin resoluution 256 värin väripaletilla sekä 60 hertsin virkistystaajuudella. Koska standardi oli suunnattu CAD-markkinoille, grafiikkakortti tarvitsi paljon muistia ja sisälsikin 320 kilotavua perusmuistia. Lisäksi standardi sisälsi sisäänrakennetun mikroprosessorin, jonka avulla voitiin tehdä 3D-pyöritykset sekä kuvien leikkaukset.
Standardista ei tullut suosittua kotikäyttäjien keskuudessa, mutta sen hinta (listahinnaltaan 4 290 $) oli kuitenkin kilpailukykyinen, kun sitä verrattiin ajan CAD-työasemien hintoihin.
Standardin tukeman 640×480 resoluution lisäksi standardi tuki CGA:n grafiikka- ja tekstitiloja.
Ansa ja Oiva

Ansa ja Oiva ovat kirjailija Timo Parvelan luoma henkilöpari, joka on seikkailut omassa televisiosarjassaan ja kahdessa lastenkirjassa.
Ansan ja Oivan nimikkotelevisiosarjaa tuotettiin vuosina 1995–2001, ja alkuvuosina sitä esitettiin "Veturi"-ohjelman yhteydessä. Sarjassa Ansa (Mari Vainio) on junaemäntä ja Oiva (Ari-Kyösti Seppo) konduktööri. Suosion siivittäminä he lopulta saivat oman televisio-ohjelman, jossa kaksikko perustaa televisioaseman. Jaksoja kertyi lähes 300, kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä.
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. NIistä ensimmäinen, vuonna 1999 ilmestynyt "Ansa ja Oiva" sai Finlandia-palkintoehdokkuuden.
"Ansasta ja Oivasta" on tehty myös kaksi äänitettä, "Ansa ja Oiva veturiorkestereineen" ja "Ansa ja Oiva: Hei Kelaa!" "Ansa ja Oiva: Hei Kelaa!" on Edel Recordsin vuonna 2001 tuottama äänite, jossa Mari Vainio ja Ari-Kyösti Seppo laulavat Timo Parvelan ja Pentti Rasinkankaan sanoittamia, Rasinkankaan säveltämiä lauluja.
Televisio-ohjelmat.
Ansan ja Oivan televisio-ohjelmissa vieraili monia tunnettuja näyttelijöitä, kuten esimerkiksi Juha Veijonen, Heikki Määttänen, Jarmo Koski, Peter Franzén, Erja Manto, Mikko Kivinen, Vesa Vierikko, Heikki Nousiainen, Petteri Summanen, Susanna Haavisto, Tapio Liinoja, Kari Väänänen, Susanna Roine, Asko Sarkola, Jussi Lampi, Martti Suosalo, Kai Lehtinen ja Antti Pääkkönen.
"Ansa ja Oiva".
"Veturi"-ohjelmassa junaemäntä Ansa ja konduktööri Oiva tapaavat junassa, jossa ei ole matkustajia. Matkan varrella junaan hyppää monenlaisia matkustajia. Ohjelmaa esitettiin YLE TV1-kanavalla keväästä 1995.
"Ansan ja Oivan TV-asema".
"Ansan ja Oivan TV-asema" oli Yle TV1 -kanavalla vuosina 1999–2001 esitetty sarja, joka sai alkunsa Ansan ja Oivan suosiosta "Veturi"-ohjelman yhteydessä. Jaksoja kertyi lähes 300 kunnes sarja lopetettiin Ylen televisiouudistuksen myötä. Vuosien varrella ohjaajina toimivat Timo Lehtinen, Jusa Simonen ja Mikko Ylöstalo.
"TV-asemassa" kaksikko perustaa televisioaseman, jonka lähetyksiin kuuluivat muun muassa "Skidilieriö", "Satukulmio", "Makukolmio", "Yllätyshullut" ja "Nukkesairaala". Jaksoja on julkaistu myös DVD:inä.
Kirjat.
Timo Parvela on kirjoittanut kaksi Ansa ja Oiva -kirjaa. Ensimmäinen, "Ansa ja Oiva", ilmestyi vuonna 1999. Kirjan alussa kaupunkielämään kyllästynyt kaksikko päättää muuttaa maalle. Siellä he aloittavat maanviljelyn viljelemällä karjalanpiirakoita, sokeria ja muita hyödyllisiä eineksiä. Kirja oli Finlandia-palkintoehdokas vuonna 1999. Toinen kirja, "Ansa ja Oiva suurkaupungissa", julkaistiin vuonna 2000. Ansa ja Oiva muuttavat maaseudulta kaupunkiin kerrostaloasuntoon ja yrittävät sopeutua kaupunkielämän vaatimuksiin.
Geneettinen ajautuminen

Geneettinen ajautuminen (tai Sewall Wright -efekti) on populaatiogenetiikan käsite, joka tarkoittaa populaation geneettisen koostumuksen ja erityisesti alleelifrekvenssien muuttumista sukupolvesta toiseen pelkästään lisääntymisprosessiin liittyvän geenien siirtymisen sattumanvaraisuuden takia. Ellei luonnonvalinta vaikuta eri alleelien säilymiseen tai häviämiseen, seuraavan sukupolven geenistö muodostuu satunnaisotoksena edellisestä sukupolvesta. Tähän otantaan liittyvät sukupolvien väliset geenikoostumuksen satunnaiset heilahtelut riippuvat populaation koosta: mitä pienempi populaatio, sen suuremmat heilahtelut.
Kapeammassa merkityksessä ajautumisella tarkoitetaan satunnaisprosessin jatkuessa sukupolvien mittaan tapahtuvaa alleelien yleistymistä joko populaatiossa vallitseviksi alleeleiksi tai niiden häviämistä lopulta sattuman vaikutuksesta.
Geneettinen ajautuminen on keskeinen syy kelpoisuuden kannalta neutraalien mutaatioiden yleistymiseen populaatioissa. Se myös nopeuttaa eristyneiden populaatioiden välisten erojen syntyä. Geneettinen ajautuminen pienentää samalla populaation geneettisen muuntelun määrää. Ajautuminen vaikuttaa myös kelpoisuuden kannalta tärkeisiin geeneihin ja keskimäärin vähentää pienen populaation suhteellista kelpoisuutta ja heikentää luonnonvalinnan vaikutusta. Tätä muuntelun menetystä kutsutaan geneettiseksi kuihtumiseksi.
Geneettinen ajautuminen voidaan jaotella myös pysyvään ja väliaikaiseen ajautumiseen. Pysyvää ajautumista tapahtuu, jos populaatio on pysyvästi niin pieni, että mutaatiot ja valinta eivät kykene uusimaan alleeleja ja ylläpitämään muuntelua. Väliaikaista ajautumista on esimerkiksi pullonkaulailmiö, jossa populaatio pienenee jostain syystä vähäksi aikaa hyvin pieneksi. Pienessä populaatiossa todennäköisyys sille, että myös kelpoisuudeltaan huonot alleelit sattumalta yleistyvät populaatiossa on suurempi kuin suuressa populaatiossa. Pieni populaatio myös hidastaa tahtia, jolla suotuisat alleelit yleistyvät populaatiossa.
Eliöiden vallatessa uusia alueita pienissä populaatioissa sattumalla on tavanomaista suuremmat vaikutukset: pioneeriryhmä, joka saapuu alueelle, edustaa pientä osuutta kokonaispopulaatiosta. Sopivissa olosuhteissa tämä pieni valikoima kuitenkin synnyttää uudenlaisen, alkuperäisestä poikkeavan populaation. Tätä ilmiötä kutsutaan perustajavaikutukseksi.
Raivo (sarjakuvahahmo)

Raivo, oikealta nimeltään Elvin Haliday, on Marvel-kustantamon supersankari, jonka ensiesiintyminen tapahtui "The Avengers" -lehden numerossa 326 (joulukuu 1990). Hahmon loivat Larry Hama ja Paul Ryan. 
Historia.
Elvin Haliday, 12-vuotias poika alistui valtavan myrkyllisten radioaktiivisten saasteiden vaikutuksen alle paetessaan kiusaajajoukkoa. Sairaalloisena Elvin palasi isoäitinsä Ednan luokse, joka lempeästi hoiti Elvinin takaisin kuntoon. Kaikkien yllätykseksi Elvin alkoi kuitenkin kasvaa kemikaalien vaikutuksesta aikuisen miehen mittoihin - ja sen yli! 
Lopulta Elvin näytti noin kolmekymmenvuotiaalta, suunnattoman lihaksikkaalta mieheltä. Isoäidin kannustaessa käyttämään Elvinin saamia voimia hyvän puolesta taistelemiseen, Elvin tekikin itselleen asun ja otti uuden nimen: Raivo. 
Pian muutoksensa jälkeen Raivo kohtasi Kostajat ja vaati päästä mukaan joukkoon. Hän syyllisti Kapteeni Amerikan Kostajien mustien jäsenten puutteesta ja lyhyen sanaharkan jälkeen Raivo lähti pääsemättä Kostajiin. Raivo kuitenkin auttoi Kostajia näiden seuraavassa tehtävässä ja yhdessä parannuksen tehneen Hiekkamiehen kanssa Raivo hyväksyttiin Kostajiin koeajalle.
Voimat ja varusteet.
Raivolla on valtavat yli-inhimilliset voimat (hän nostaa noin 90 tonnia) ja kestävyys. Tuntemattomasta syystä hänen voimansa kasvavat mikäli hän käyttää niitä väkivaltaisilla tai aggressiivisilla tavoilla. Raivon nopeus on yli-inhimillinen, hän kykenee juoksemaan pikajunan helposti kiinni. 
Raivon refleksit ovat paremmat mitä ihmisellä, samaten hänen kykynsä parantua vammoista ja haavoista. Vaikuttaa myös siltä (tosin tästä ei ole varmuutta), että Raivolla on kyky lentää. 
Koska Raivo on kuitenkin periaatteessa lapsi aikuisen miehen ruumiissa, hänellä ei ole sanottavampaa elämänkokemusta. Hän on kuitenkin älykkäämpi, mitä keskiverto ikätoverinsa.
Lockheed C-130 Hercules

Lockheed C-130 Hercules on nelimoottorinen potkuriturbiineilla varustettu rahtikone. Herculeesta on tehty yli 40 muunnelmaa, jotka palvelevat yli 50 maassa. Joulukuussa 2006 Herculeesta tuli B-52 Stratofortressin ja English Electric Canberran ohella kolmas lentokone, joka on palvellut alkuperäisellä asiakkaallaan (tässä tapauksessa Yhdysvaltain ilmavoimissa) yli 50 vuotta.
C-130 suunniteltiin joukkojenkuljetus- ja rahtikoneeksi. Se pystyy nousemaan ja laskeutumaan hyvin lyhyillä kiitoteillä. Nousua voidaan tehostaa vielä koneen kylkeen asennettavien kertakäyttöisten rakettien avulla (JATO). Monikäyttöiselle rungolle löytyi käyttöä vaihtelevissa tehtävissä mm. maahanlaskujoukot, asekoneena, pelastustehtävät, säätiedustelu, ilmatankkaus, ilmasammutustyöt ja loukkaantuneiden kuljetus. Koneella lennetään myös huoltolentoja Antarktikselle (suksilla varustettu variantti LC-130). Herculeella ja sen muunnelmilla on pidempi keskeytymätön tuotanto kuin millään muulla sotilaslentokoneella.
Koneen viimeisin päivitys, C-130J Super Hercules toi mukanaan uutta tekniikkaa. Moottorit ovat uudet ja uusitun avioniikan johdosta kone tarvitsee aiempaa vähemmän miehistöä. Normaali miehitys tälle konemallille on 2 lentäjää ja rahdista vastaava. Navigaattoria ja lentomekaanikkoa ei enää tarvita.
Junior-Filmi

Junior-Filmi oli Matti Kassilan, Aarne Tarkaksen ja Osmo Harkimon perustama elokuvayhtiö. Se meni konkurssiin vuonna 1952.
Kassila tutustui Suomi-Filmin mainospäällikköön Tarkakseen ja ehdotti yhteistyötä "Radio tekee murron" -elokuvan parissa. Sen yllättävän menestyksen johdosta he päättivät perustaa elokuvayhtiön. Kassila lähti yhtiöstä ensimmäisenä. Tarkas jäi tuotantopäälliköksi kunnes siirtyi konkurssin jälkeen Fennada-Filmiin.
Schmitt-liipaisin

Schmitt-liipaisin () on elektroninen komparaattori, jolla on hystereesi. Kynnysjännite on osittain riippuvainen lähdön tilasta.
Schmitt-liipaisimen etu on, että tilanvaihdon jälkeen se pyrkii hystereesin vuoksi säilyttämään uuden tilansa. Tämä on eduksi, jos vertailtavassa signaalissa on kohinaa tai häiriötä, tai kun signaalin arvo muuttuu hitaasti. Tulosignaalien ollessa lähes yhtä suuret tavanomainen komparaattori saattaa kohinan vuoksi värähdellä edestakaisin kun Schmitt-liipaisin sitä vastoin liipaistuessaan siirtää vertailupistettä vastakkaiseen suuntaan ja asettuu stabiiliin tilaan.
Schmitt-liipaisin tekee kohinaisesta signaalista siistiä suorakulma-aaltoa. 
Schmitt-liipaisin voidaan toteuttaa esimerkiksi transistoreilla, komparaattorikomponentin tai operaatiovahvistimen avulla.
Andrea Anders

Andrea Anders (s. 10. toukokuuta 1975 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa NBC:n tilannekomediassa "Joey" ja CBS:n tilannekomediassa "The Class". Ennen "Joeya" hän näytteli televisiosarjoissa "Kylmä rinki", "Guiding Light" ja "One Life to Live" sekä vieraili sarjassa "Kova laki" ja "Pelastajassa". Hänellä oli myös pieni rooli elokuvassa "Stepfordin naiset" (2004).
Sjarhei Sidorski

Sjarhei Sjarhejevitš Sidorski (, , s. 13. maaliskuuta 1954 Homel, Neuvostoliitto) oli Valko-Venäjän pääministeri 2003–2010.
Hänet nimettiin virkaatekeväksi 10. heinäkuuta 2003 pääministeriksi erotetun Henadz Navitskin tilalle. Sidorskin virka vahvistettiin 19. joulukuuta 2003. Sidorskin johtama hallitus erosi muutamia päiviä Valko-Venäjän joulukuun 19. päivän 2010 presidentinvaalien jälkeen.
Hell in a Cell

Hell in a Cell on World Wrestling Entertainmentin käyttämä ottelumuoto showpainissa. Ottelu käydään kehän ympärille lasketussa katollisessa teräshäkissä. WWE:n mukaan Hell in a Cell on ottelumuodoista kaikkein odotetuin, ja yksi raaimmista ottelumuodoista WWE:n historiassa.
Hell in a Cell -ottelussa teräshäkin ovi lukitaan ja kahlitaan, jotteivät muut ulkopuoliset pääsisi häiritsemään ottelijoita. Se ei kuitenkaan ole täysin estänyt täysin ulkopuolisia sekaantumasta otteluihin. Joissain otteluissa on painittu häkin ulkopuolella ja sen päälläkin.
Ensimmäinen Hell in a Cell -ottelu oli Shawn Michaelsin ottelu Undertakeria vastaan vuonna 1997, joka oli samalla Kanen debyytti.
Charles Augustus Milverton

 
Charles Augustus Milverton (engl. "The Adventure of Charles Augustus Milverton") on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista. Tarinan konna on nimensä tarinalle antava kiristäjä Charles Augustus Milverton. 
Juoni.
Eräs brittiläinen seurapiirien suosikki on menossa naimisiin, mutta Charles Augustus Milverton, Lontoon pahin kiristäjä ja Holmesin mukaan suurin roisto, alkaa kiristää häntä. Milverton, joka työkseen hankkii kaikkea hyvämaineisten ihmisten mainetta tahraavaa materiaalia, on saanut haltuunsa joitakin tämän naisen nuoruudessaan kirjoittamia kiihkeitä rakkauskirjeitä tavalliselle maanviljelijäpojalle, jotka hän uhkaa julkaista ellei saa seitsemää tuhatta puntaa muutamassa päivässä. Epätoivoinen nainen palkkaa Sherlock Holmesin avukseen. 
Neuvottelut Milvertonin kanssa epäonnistuvat, joten Sherlock Holmes päättää laittaa peliin koko arvovaltansa ja maineensa murtautumalla rikollisesti Milvertonin taloon. Hän tiirikoi kassakaapin auki ja polttaa kaikki Milvertonin kiristykseen suunnitellut kirjeet. Holmesin ja Watsonin tehdessä lähtöään eräs Milvertonin entinen uhri saapuu yllättäen taloon ja tappaa Milvertonin piilossa olevien Watsonin ja Holmesin silmien edessä. Holmes ja Watson poistuvat, eikä murhaajaa koskaan saada kiinni, sillä Holmes ei paljasta poliisille syyllistä. Hänestä tuo nainen teki oikein ottaessaan lain omiin käsiinsä ja tappaessaan Milvertonin, joka ilman häntä olisi tuhonnut vielä monta monituista elämää.
Socket 478

Socket 478 on pääasiassa Intelin käyttämä suoritinkanta. Sille on valmistettu Pentium 4- ja Celeron-suorittimia. Socket 478 suunniteltiin kilpailijaksi AMD:n 462-piikkiselle Socket A:lle. 478:n on syrjäyttänyt LGA 775-kanta.
Socket 478:aan sopivat kaikki Northwood-koodinimelliset Pentium 4:t ja Celeronit, sekä ensimmäiset Prescott-pohjaiset Pentium 4:t ja myös jotkin Willamette-pohjaiset Celeronit ja Pentium 4:t. Socket 478 julkaistiin Northwood-ytimellisten suorittimien myötä vastavedoksi AMD:n Socket A:lle ja Athlon XP-suorittimelle. Socket 478 korvasi Socket 423:n, jota käyttäneet Willamette-suorittimet olivat vain vähän aikaa kaupoissa.
Socket 478 -kannalliset emolevyt voivat tukea DDR SDRAM-, RDRAM- ja joissakin tapauksissa myös SDRAM-muistia. Useimmissa emolevyissä on tuki vain DDR SDRAM:lle. Emolevyt, joihin kävi vain RDRAM eivät olleet suosittuja, koska RDRAM oli kalliimpaa kuin vastaavat SDRAM- ja DDR SDRAM -muistit. Myöhemmät versiot piirisarjoista tukivat nopeampaa väylätaajuutta, nopeampia DDR-muisteja ja Dual Channel -muistiominaisuutta.
Kuten edeltäjänsä Socket 423, myös Socket 478 käytti Intelin Quad Data Rate -teknologiaa, jolla dataa siirretään neljä kertaa kellosignaalia kohden. SDRAM-muisti muodostui nopean väylän kanssa pullonkaulaksi, jonka vuoksi Intel siirtyi nopeampiin muistiteknologioihin. Socket 478:n kanssa käytetyt väylätaajuudet ovat 100 MHz (400 MHz QDR), 133 MHz (533 MHz QDR) ja 200 MHz (800 MHz QDR).
Myös eräät Intel Core Duo-suorittimet käyttävät 478-pinnistä kantaa, mutta kyseessä ei ole Socket 478. Socket 478 tunnetaan myös nimellä FCPGA4.
Pentium M ja Celeron M ovat myös sopivia socket 478:n kanssa (Vaikka ovat Socket 479:lle, on niitä mahdollista käyttää myös Socket 478 -emolevyillä adapterin kanssa).
Socket 775

Socket 775 (myös tunnettu nimillä Socket T ja LGA 775) on Intelin käyttämä suoritinkanta. Se eroaa muista siinä, että pinnit eivät ole suorittimessa, vaan kannassa. Kannan seuraaja oli LGA 1156.
LGA 775-kantaan sopivat Pentium 4 prosessorien lisäksi vanhemmat Intel Core 2 prosessorit. Myös vuonna 2006 julkaistuja neliytimisiä Core 2 Quad-versioita tuetaan.
Kantaa suojaa usein muovilevy, joka peittää kaikki pinnit, ennen levy on ollut aina prosessorissa.
Socket 940

Socket 940 on pääasiassa AMD:n käyttämä palvelintietokoneisiin tarkoitettu suoritinkanta, jota käytetään Opteron-prosessorien kanssa. Koska palvelimien täytyy olla vakaita, hyväksyy Socket 940 vain virheenkorjauskoodia (ECC) tukevat DDR-muistit (Socket AM2 käyttää DDR2:ta). Socket 940 -kantaa käyttäen on valmistettu kahdeksaa prosessoria tukevia emolevyjä.
Socket 940 -kantaa käyttävät myös tietyt AMD Athlon FX -prosessorit (FX-51, FX-53), jolloin kokoonpano tarvitse ECC-tuellisia DDR-muisteja. 
Socket AM2:ssa on myös 940 pinniä, mutta Socket 940 ja AM2 eivät ole yhteensopivia sillä Socket AM2 käyttää DDR2- ja Socket 940 DDR(1)-muisteja.
Socket 939

Socket 939 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se kehiteltiin heinäkuussa 2004 Socket 754:n korvaajaksi AMD:n Athlon64-suorittimille. 939:n on syrjäyttänyt Socket AM2.
Socket 939 tukee kaksikanavaista DDR SDRAM:ia 2*200 MHz nopeudella, mikä mahdollistaa teoriassa 6.4Gt/s kaistanleveyden. Socket 939 -kanta sisältää myös yhden HyperTransport-väylän, joka voi olla 2Gt/s nopea.
Socket 754

Socket 754 on pääasiassa AMD:n käyttämä suoritinkanta. Se suunniteltiin korvaamaan vanhempi Socket A eli Socket 462. Suoritinkanta oli ensimmäinen joka tuki AMDn uusia AMD64-nimellä tunnettuja 64-bittisiä suorittimia. 754-kantaiset emolevyt tukivat DDR1-keskusmuistia.
Vertailu toisiin suoritinkantoihin.
Socket 754 on halvempi versio Socket 939:stä.
Saatavuus.
Ensimmäiset Socket 754 -suorittimet tulivat markkinoille syksyllä 2003. 754:n syrjäytti Socket AM2, joka tuli markkinoille 23. toukokuuta 2006.
Halkihuulinen kerjäläinen

 
Halkihuulinen kerjäläinen (myös Vinosuinen kerjäläinen, ) on Arthur Conan Doylen kirjoittama Sherlock Holmes -novelli. Se ilmestyi ensimmäisen kerran Strand Magazine -lehdessä joulukuussa 1891 Sidney Pagetin kuvittamana. Ensimmäinen suomennos (nimellä ”Haarahuulinen kerjäläinen”) ilmestyi jo vuonna 1893.
Juoni.
Tohtori Watson lähtee hakemaan erästä ystäväänsä tämän vaimon pyynnöstä eräästä pahamaineisesta huumeluolasta. Watsonin onnistuukin helposti saada tämä lähtemään takaisin kotiinsa, mutta kun hän on lähdössä pois, eräs huumeluolan asiakas puhuttelee häntä. Se on Sherlock Holmes, joka selittää vakoilevansa huumeluolan väkeä saadakseen erään onnettoman asiakkaansa kohtalon selville. Rouva St. Clair oli nähnyt miehensä Neville St. Clairin huumeluolan yläikkunassa. Sen jälkeen hän oli kadonnut, hänen takkinsa löytyi Thames-joesta, mutta ruumista ei löytynyt. Halkihuulinen kerjäläinen Hugh Bone pidetään St. Clairin murhasta epäiltynä. Holmes miettii koko yön ja aamuvarhaisella he lähtevät tapaamaan pidätettyä kerjäläistä. Holmes paljastaa, että kerjäläinen on itse asiassa Neville St. Clair. St. Clair on hankkinut elantonsa kerjäämällä Lontoossa erittäin hyvällä menestyksellä. Kun hänen vaimonsa yllätti hänet, hän hätäpäissään yritti päästä vaatteistaan eroon. Koska mitään rikosta ei ole tapahtunut poliisi suostuu unohtamaan koko tapauksen, jos St. Clair lopettaa kerjäämiseen. St. Clair suostuu tähän ilomielin.
Sovitukset.
Novellista tehtiin mykkäelokuva "The Man with the Twisted Lip" Britanniassa 1921. Sen ohjasi Maurice Elvey ja käsikirjoituksen teki William J. Elliott. Pääosissa olivat Eille Norwood Sherlock Holmesina ja Hubert Willis tohtori Watsonina. Elokuva ei ole säilynyt kokonaisena: sen alussa ollut oopiumiluolakohtaus on kadonnut.
Richard M. Grey ohjasi 1951 Britanniassa lyhytelokuvan "Sherlock Holmes: The Man Who Disappeared" (tunnetaan myös nimellä "The Man with the Twisted Lip"). John Longden näytteli Sherlock Holmesia ja Campbell Singer tohtori Watsonia.
Granada tuotti novellista Sherlock Holmesin paluu -televisiosarjan jakson "Halkihuulinen kerjäläinen". Sen ohjasi Patrick Lau ja käsikirjoituksen tekivät John Hawkesworth ja Alan Plater. Pääosissa olivat:
Stephen Kingin novellissa ”Blind Willie” (teoksessa Pedon sydän) on useita yhtymäkohtia Doylen novelliin.
Suomennokset.
Ensimmäinen suomennos ”Haarahuulinen kerjäläinen” ilmestyi 1893 novellikokoelmassa "Ystäwäni yksityissalapoliisin seikkailuja" (Auralehden Oy). Sen jälkeen suomennokset ovat ilmestyneet nimellä ”Halkihuulinen kerjäläinen” seuraavissa kokoelmissa:
Anne Sofie von Otter

Anne-Sofie von Otter (s. 9. toukokuuta 1955 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänelle on myönnetty arvonimi hovsångerska () vuonna 1995. Hän on erityisen tunnettu housurooleistaan.
Von Otterin isä oli diplomaatti, ja von Otter asui lapsuudessaan Tukholman ohella Bonnissa ja Lontoossa. Opiskeltuaan Tukholmassa ja Lontoon Guildhallissa (muun muassa Vera Rozsan johdolla) hänet kiinnitettiin Baselin oopperaan, jossa hän teki 1983 oopperadebyyttinsä Alcinan roolissa Haydnin oopperassa "Orlando paladino". Hänen ensiesiintymisensä Covent Gardenissa oli 1985 ja Metropolitan-oopperassa 1988 Cherubinon roolissa. Milanon La Scalassa von Otter debytoi 1988. Oopperalavoilla von Otter on saavuttanut huomattavaa menestystä Mozartin, Händelin ja Monteverdin oopperoiden rooleissa. Konserttilaulajana hänet tunnetaan Mahlerin, Brahmsin, Griegin, Wolfin ja Sibeliuksen tulkitsijana. Hänen vakituisena pianistinaan on toiminut ruotsalainen Bengt Forsberg (s. 1952).
Anne-Sofie von Otter on Ruotsin kahdeksannen pääministerin Fredrik von Otterin pojanpojan tytär. Hän oli naimisissa näyttelijä, teatteriohjaaja ja -johtaja Benny Fredrikssonin kanssa, joka teki itsemurhan maaliskuussa 2018. Heillä on kaksi lasta.
Die Mensch-Maschine

Die Mensch-Maschine () on Kraftwerkin albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Se on yksi kolmesta Kraftwerkin albumista, jotka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään". Muut ovat "Autobahn" (1974) ja "Trans-Europa Express" (1977).
Musta Pekka (tarina)

Musta Pekka (engl. "The Adventure of Black Peter") on yksi Arthur Conan Doylen kirjoittamista Sherlock Holmes -tarinoista. 
Juoni.
Entinen merimies, jota kotipaikkakunnallaan kutsutaan Mustaksi Pekaksi on murhattu iskemällä tämä pienessä tönössään olevalla muistoesineenä toimivalla valaanpyyntiharppuunalla tämän läpi. Tarkastaja Hopkinsin pyynnöstä Holmes ryhtyy tutkimaan tapausta. Eräässä vaiheessa Hopkins pidättää väärän miehen, mutta lopulta Holmes onnistuu houkuttelemaan oikean syyllisen ansaan.
Fukushima

Fukushima (Aiemmin myös Fukušima, ) on Fukushiman prefektuurin pääkaupunki Tōhokun alueella Honshūn saarella Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisrajalla Nakadōrin alueella. Fukushima on merkittävä liikenteellinen solmukohta, mutta pääkaupunkiasemastaan huolimatta vasta prefektuurin kolmanneksi suurin kaupunki Iwakin ja Kōriyaman jälkeen. Kaupungissa on 283 430 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 767,74 neliökilometriä.
Fukushima on ollut jo pitkään yksi Tōhokun alueen keskuksista, ja se kehittyi Edo-kaudella linnakaupunkina. Nykymuotoinen Fukushiman kaupunki perustettiin vuonna 1907. Vuoden 2011 Tōhokun maanjäristys aiheutti vahinkoja kaupungissa. Kaupungin maine on kärsinyt Fukushiman ydinvoimalaonnettomuudesta, joka tapahtui maaliskuussa 2011. Ydinvoimala sijaitsee 60 kilometrin päässä Fukushiman kaupungista.
Maantiede.
Fukushima sijaitsee Azuma- ja Abukumavuorten välissä, Fukushiman prefektuurin koilliskulmassa. Sen läpi virtaa Tōhokun toiseksi suurin joki Abukumajoki. Kaupunki sijaitsee noin 50 kilometrin päässä prefektuurin keskellä sijaitsevasta Inawashirojärvestä ja 260 kilometriä pohjoiseen Tokiosta. 
Kaupungin korkein kohta sijaitsee 1 974 metrin korkeudessa ja matalin kohta 55 metrin korkeudessa meren pinnasta.
Liikenne.
Fukushiman kulkuyhteydet muualle Japaniin ovat hyvät. Tōhoku Shinkansen -linja ja Yamagata Shinkansen -linja pysähtyvät Fukushimassa, ja kaupunkiin on vuonna 1993 avattu Fukushiman lentoasema. Lisäksi vuodesta 2004 Fukushiman ja Sendain välillä on kulkenut pikabusseja tarkoituksena parantaa työntekijöiden liikkuvuutta kaupunkien välillä.
Nähtävyydet.
Kaupungissa sijaitsee useita temppeleitä kuten Kuroiwa Kokuzō, Tennō-ji, Daizō-ji ja Iō-ji. Fukushimasta löytyy myös Iwaya Kannon, Shinobuvuoren itärinteellä sijaitseva kallioseinämä, johon on Edo-kaudella kaiverrettu kuusi buddhan kuvaa.
Talous.
Fukushima on Japanin suurin persikantuottoalue, ja kaupungin erikoisuus on Kayaban päärynät. Fukushimasta on myös lähtöisin Japanin pankki (), jolla on yhä sivutoimisto Renga-dōrilla.
Fukushiman kaupunki tuotti hyödykkeitä vuonna 2006 yhteensä 410 900 000 euron edestä. Samalla kaupungin talous on kohentunut, mikä näkyy erityisesti kaupungin keskustassa, johon on viime vuosien aikana kohonnut lukuisia korkeita asuintaloja ja toimistorakennuksia. Kuitenkin kaupunki kuuluu osaksi Sendain satelliittikaupunkeja, ja monet kaupungin asukkaista kulkevat sinne töihin. Vuoden 2004 marraskuusta lähtien kaupunki onkin pyrkinyt saamaan työntekijöitä tulemaan Sendaista Fukushimaan töihin tarjoamalla erilaisia etuuksia.
Merkittäviä yrityksiä, joilla on päämaja alueella ovat:
Koulutus.
Korkeakoulut kaupungissa:
Ystävyyskaupungit.
Fukushimalla ei ole varsinaisia ystävyyskaupunkeja, mutta se toimii yhteistyössä seuraavien kaupunkien kanssa kulttuurin ja yhteistyön parantamisen nimessä:
Kuusi Napoleonia

Kuusi Napoleonia () on yksi Arthur Conan Doylen Sherlock Holmes -tarinoista. Tarinan perusajatuksena on Napoleonin rintakuvien selittämättömältä vaikuttava tuhoaminen. 
Juoni.
Tarkastaja Lestrade Scotland Yardista saapuu tapansa mukaan vierailemaan iltaisin Sherlock Holmesin luona ja kertoo salapoliisiystävälleen paljon hänelle päänvaivaa tuottavasta mysteeristä. Muutama Napoleonia esittävää kipsistä rintavalosta on varastettu ja löydetty murskattuina, mutta murtovaras ei ole koskenut mihinkään muuhun. Aluksi poliisi pitää tekoja jonkun mielenvikaisen aikaansaannoksina ja harmittomana, mutta sitten tapahtuu murha. Holmes ryhtyy selvittämään tapausta ja saa selville, että erään Napoleonin kipsisen rintakuvan sisään oli kätketty hyvin arvokas ja varastettu musta helmi.
Valtakunnansyyttäjä

Valtakunnansyyttäjä on Suomen ylin syyttäjä. Virka on perustettu vuonna 1996, jolloin ylimmän syyttäjän tehtävät siirtyivät pois valtioneuvoston oikeuskanslerilta. Valtakunnansyyttäjä toimii valtakunnansyyttäjänvirastossa, jossa on myös apulaisvaltakunnansyyttäjä sekä noin kymmenen valtionsyyttäjää. Valtakunnansyyttäjänviraston alaisuudessa toimivat paikallistasolla kihlakunnansyyttäjät.
Luettelo valtakunnansyyttäjistä.
Valtakunnansyyttäjät.
Suomen ensimmäisenä valtakunnansyyttäjänä toimi Matti Kuusimäki 1997–2010. Hänen jäätyään eläkkeelle virkaan nimettiin Matti Nissinen vuonna 2010. Nissinen irtisanottiin tammikuussa 2018 virkavelvollisuuden rikkomisen johdosta ja siitä seuranneen puolen vuoden irtisanomisaikana virkaa hoiti apulaisvaltakunnansyyttäjä Raija Toiviainen. Myöhemmin Toiviainen nimitettiin valtakunnansyyttäjän virkaan 1. elokuuta 2018 alkaen. Toiviainen hoiti virkaa lokakuuhun 2022 asti, jolloin valtakunnansyyttäjänä aloitti Ari-Pekka Koivisto.
Apulaisvaltakunnansyyttäjät.
Apulaisvaltakunnansyyttäjänä toimii Jukka Rappe. Aiemmin apulaisvaltakunnansyyttäjinä ovat toimineet Raija Toiviainen (2016–2018), Jorma Kalske (2002–2016) ja Martti Jaatinen (1997–2002).
Mikko von Hertzen

Magnus Mikael "Pide" von Hertzen eli Mikko von Hertzen (s. 21. elokuuta 1972 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on soittanut rumpuja Egotrippi- ja Lemonator-yhtyeissä. Tällä hetkellä hän on Von Hertzen Brothers -yhtyeen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä.
Von Hertzen julkaisi vuonna 1999 Terhi Kokkosen kanssa singlen "Lupaus". Kappale oli neljä viikkoa Suomen Top20-singlelistalla ja sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi . Hän on laulanut taustalla veljensä Kie von Hertzenin edellisen bändin, Don Huonojen, levyillä. Hän oli myös mukana kahdella kappaleella Markus Nordenstrengin albumilla "Moody".
Mikko von Hertzen tunnetaan myös vapaaehtoistyöntekijänä ja Äiti Amman eli Mata Amritanandamayin seuraajana. Hän eli Intiassa vuosina 1998–2005. 
Vuonna 2009 Mikko vieraili Onnen laulut -kokoelmalevyllä, jossa hän esitti kappaleen "Romanssi".
Syksyllä 2012 von Hertzen oli yksi kolmesta kykyjenetsintäohjelma Talent Suomen uusista tuomareista.
Matti Kuusimäki

Matti Jyrki Johannes Kuusimäki (s. 3. toukokuuta 1943 Turku) on suomalainen juristi. Hän toimi Suomen ensimmäisenä valtakunnansyyttäjänä vuosina 1997–2010. Hänen seuraajakseen tuli Matti Nissinen. Ennen valtakunnansyyttäjän virkaa hän toimi kanneviskaalina ja hovioikeudenneuvoksena Vaasan ja sittemmin Helsingin hovioikeudessa sekä oikeusministeriön kehitysjohtajana. Nuorempana hän on toiminut lisäksi Poliisiopiston (nykyinen Poliisiammattikorkeakoulu) opettajana 1968–1969.
Kuusimäki on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Tasavallan presidentti myönsi hänelle kesäkuussa 2009 professorin arvonimen.
Nekropoli

Nekropoli (kreikan sanasta "nekropolis" ’kuolleiden kaupunki’) tarkoittaa isoa hautausmaata tai hautapaikkaa, jossa haudoille on rakennettu omat rakennelmat. Termiä käytetään pääasiassa hautausmaista, jotka sijaitsevat muinaisten kansojen kaupunkien ja keskusten läheisyydessä.
Historia ja tarkoitus.
Maailman vanhin nekropoli lienee Maltalla sijaitseva Ħal Saflienin hypogeum, joka on noin vuodelta 2500 eaa.
Nekropoleja rakennetaan useista syistä. Joskus niiden tarkoitus on pelkästään uskonnollinen, kuten Egyptin Kuninkaiden laakso. Koska usein uskottiin kuolemanjälkeiseen elämään, rakennettiin haudoille "asumuksia" ja rakennelmia. Toiset kulttuurit ovat taas luoneet nekropoleja sen takia, että kaupungissa on ollut hautauskielto; hyvinä esimerkkeinä etruskien rakentamat nekropolit, joita löytyy Italiasta, eteläisestä Toscanasta ja pohjoisesta Latiumista. Rooman valtakunnassa nekropoleja muodostui samasta syystä teiden varsille heti kaupunkien ulkopuolelle, esimerkiksi Via Appia Rooman ja Alyscamps Arlesin ulkopuolella.
Eräs hyvin huomattava historiallinen nekropoli on Samarkandissa sijaitseva Shahi Zinda, johon on haudattu entisten hallitsijaperheiden jäseniä.
1800-luvulla nekropoleja rakennettiin taas viktoriaanisen suurellisen ja yksityiskohtaisen muodin innoittamana. 
Nykyaikainen nekropoli on esimerkiksi Colmassa, Kaliforniassa. Se on San Franciscon esikaupunki, jonne on haudattu jo vuosikymmenien ajan San Franciscon ja muiden lähikaupunkien kuolleet. Kaupunkilaiset näkivät tarpeelliseksi haudata kuolleet kaupungin ulkopuolelle.
Enontekiön lentoasema

Enontekiön lentoasema (; ) on Enontekiön kunnassa sijaitseva lentoasema. Se sijaitsee Hetasta kahdeksan kilometriä länteen. Lentoaseman sijainti noin 300 metrin korkeudessa merenpinnasta tekee siitä Suomen korkeimmalla sijaitsevan lentoaseman. 
Enontekiön lentoaseman rakennustyöt valmistuivat vuonna 1980, ja se siirrettiin Ilmailuhallituksen (nyk. Finavia) hallintaan vuonna 1988. Kiitotie pidennettiin vuonna 1992 kahteentuhanteen metriin. Finavia myi lentoaseman Enontekiön kunnalle vuonna 2020 ja se siirtyi kunnan hallintaan heinäkuussa 2021. Lentoasemaa operoi kunnan omistama yritys Enontekiön Lentoasema Oy.
Lentokentän terminaalirakennus on vuodelta 1989. Vuoden 2009 elokuussa Finavia ilmoitti nimeävänsä lentoaseman uudelleen Enontekiö-Kautokeinon lentoasemaksi, mutta nimenmuutosta ei ole käytännössä toteutettu.
Enontekiön lentoasemalta lennetään matkustajatilauslentoja pääsääntöisesti talvisin. Kesäisin lentoasema on erityisesti yleisilmailukäytössä. Lentoasema on valittu huoltovarmuuskeskuksen huoltovarmuuskriittiseksi yritykseksi ja sieltä lennettään myös sotilaslentoja.
Tuomio

Tuomio on yleisen tuomioistuimen riita- tai rikosasian oikeudenkäynnin pääasiassa antama ratkaisu. Muut ratkaisut ovat päätöksiä (esimerkiksi hakemusasioissa, ratkaisut prosessiväitteisiin tai todistajien palkkiovaatimuksiin). Hallintotuomioistuinten ratkaisut ovat päätöksiä. Tuomion täytäntöönpanon ja pätevyyden edellytyksenä on lainvoimaisuus.
Tuomio voidaan julkistaa suullisesti heti jutun käsittelyn jälkeen tai kirjallisesti myöhemmin "kansliapäätöksenä". Asianosaisilla on oikeus saada tuomio lopulta kirjallisena tietoonsa. Yksipuolinen tuomio annetaan jos jutun toinen osapuoli on passiivinen, ei anna vastinetta määräajassa tai ei saavu oikeuden istuntoon.
Yleiskielessä, esimerkiksi joukkotiedotusvälineissä, tuomiolla usein tarkoitetaan rikosasiassa tuomittua rangaistusta. Tuomioistuimen tuomio voi kuitenkin olla syytteet ja vaatimukset hylkäävä, joten väärinkäsityksen vaara on ilmeinen.
Sisältö.
Tuomion pitää sisältää ratkaisu sekä sen laatineiden tuomioistuimen jäsenten nimet. Laadukas ratkaisu sisältää lopputuloksen kaikista esitetyistä vaatimuksista ja syytteistä. Rikosasian tuomio on joko syylliseksi tuomitseva tai syytteen hylkäävä. Riita-asiasta annettavaa tuomiota voidaan kutsua suoritus-, vahvistus-, kielto-, sietämis- tai muotoamistuomioksi asiatyypistä riippuen.
Muutoksenhaku.
Tuomioihin haetaan muutosta yleensä valittamalla ylempään oikeusasteeseen. Valitusaikana käräjäoikeuden tuomio ei ole lainvoimainen, eli sitä ei voida panna täytäntöön, mikäli tyytymättömyydestä on ilmoitettu. Hovioikeuden tuomio voidaan panna täytäntöön heti tuomion antamisen jälkeen. Korkein oikeus voi pyynnöstä tai oma-aloitteisesti kieltää toimeenpanon tai keskeyttää sen, jos hovioikeuden ratkaisuun on haettu muutosta.
Jos tuomiosta ei valiteta valitusaikana, se tulee lainvoimaiseksi ja voidaan panna täytäntöön.
Valitusajan jälkeen tuomioon voidaan vielä hakea korkeimmasta oikeudesta tuomion purkua mikäli oikeudenkäynnissä on menetelty virheellisesti, lakia on sovellettu väärin, oikeudenkäynnissä ei ole voitu esittää merkityksellistä seikkaa tai on esitetty perätön lausuma, väärennetty tai totuudenvastainen asiakirja. Yksipuoliselle tuomiolle voidaan hakea takaisinsaantia (uudelleen käsittelyyn ottamista yksipuolisen tuomion antaneessa tuomioistuimessa), mikäli on esittää seikka, jolla olisi ollut merkitystä asian ratkaisemiselle.
Hallintotuomioistuin

Hallintotuomioistuimet ratkaisevat hallintolainkäyttöasioita eli julkisoikeudellisia valitusasioita ja hallintoriita-asioita. 
Hallintotuomioistuimet Suomessa.
Suomen hallintolainkäytössä on yleisinä hallintotuomioistuimina seitsemän alueellista hallinto-oikeutta ja korkein hallinto-oikeus. Erilaisia asiaryhmiä on halliinto-oikeuksissa käsiteltävissä asioissa suuri määrä lukuisilla julkisen toiminnan aloilla, kuten vero-, ympäristö-, maankäyttö-, luonnonvara-, vesi-, sosiaali-, terveys-, kunnallis-, ulkomaalais-, valtiontuki-, maatalous- ja virkamiesasioita. Korkeimmassa hallinto-oikeudessa asiaryhmiä on vielä enemmän, koska sinne valitetaan myös esimerkiksi markkinaoikeuden päätöksistä useissa asiaryhmissä, ja yleensä myös valtioneuvoston yleisistunnon päätöksistä.
Alueellinen hallinto-oikeus ratkaisee valituksen perusteella, onko viranomaisen päätös lainmukainen. Viranomainen voi olla paikallinen, alueellinen tai valtakunnallinen. Ellei hallinto-oikeuden ratkaisu tyydytä, voidaan useimmissa asioissa valittaa edelleen korkeimpaan hallinto-oikeuteen, jossa nykyisin edellytetään valituslupaa.
Suomen hallinto-oikeudet on nimetty pääosin sijaintipaikkakuntiensa mukaan:
Lisäksi Ahvenanmaalla on oma hallinto-oikeutta vastaava hallintotuomioistuimensa, Ålands förvaltningsdomstol, joka toimii maakunnan käräjäoikeuden yhteydessä.
Hallinto-oikeuksiin tehdään vuosittain noin 20 000 valitusta, henkilökuntaa hallinto-oikeuksissa on yhteensä noin 500.
Lisäksi hallintolainkäytön alalla toimii kaksi erityistuomioistuinta, jotka ovat markkinaoikeus ja vakuutusoikeus.
Hallintotuomioistuimet Ruotsissa.
Ruotsin hallintotuomioistuinjärjestelmä on kolmiportainen. Alin instanssi on hallinto-oikeus (förvaltningsrätt), väliasteen hallintotuomioistuin on kamarioikeus (kammarrätt) ja ylimpänä on korkein hallinto-oikeus (högsta förvaltningsdomstolen). Kamarioikeuksia on neljä, ja niihin eteneminen vaatii yleensä valitusluvan. Korkeimpaan hallinto-oikeuteen valittaminen on aina luvanvaraista.
Mittausvirhe

Mittausvirhe tarkoittaa tieteellisessä tutkimuksessa havainnoitavan suureen todellisen arvon ja mitatun arvon eroa. Kokeellisen tieteen tutkimuksissa samasta havaintoyksiköstä voidaan tavallisesti tehdä toistomittauksia. Tällöin mittausvirheen suuruudelle on mahdollista antaa arvio. Kun toistomittauksia ei ole mahdollista tehdä, ei mittausvirheestä voida antaa arviota. Tuloksien tilastollisissa analyysissa voidaan kuitenkin usein ottaa huomioon mittausvirheen vaikutus.
Mittausvirhe on aina likiarvo, sillä mittaustuloksiin liittyy aina epätarkkuutta.
Mittausvirhe voidaan jaotella karkeaan, systemaattiseen ja satunnaiseen virheeseen.
Karkea virhe.
Karkea virhe on se, mitä arkikielessä käsitetään sanalla "virhe". Mittaustulokset, joiden kohdalla epäillään karkeaa virhettä, pyritään tavallisesti hylkäämään. Karkeita virheitä syntyy esimerkiksi, jos mitta-asteikkoa luetaan väärin, mittalaiteeseen tulee toimintahäiriö tai tietojen tallennuksessa tapahtuu virhe. Mittauspisteitä ei kuitenkaan saa hylätä, jos mittaajalla ei ole tuntumaa siihen, mistä erikoinen arvo saattaa johtua. Perusteeton hylkääminen ei ole hyvän tieteen teon periaatteiden mukaista. Mittausvirhe voi paljastua tuloksia vertaillessa. 
Systemaattinen virhe.
Systemaattinen virhe tarkoittaa virhettä, joka johtuu käytetystä mittalaiteesta tai mittausmenetelmästä. Virhe voi johtua nollakohdan virheellisestä asettamisesta, huolimattomuudesta johtuvasta mittausvirheestä tai laitteiston puutteellisesta kalibroimisesta. Esimerkiksi mittanauha on suunniteltu käytettäväksi huoneenlämpötilassa ja voi näyttää systemaattisesti lämpölaajenemisesta johtuen liian pientä lukemaa korkean lämpötilan mittauksissa. Tällaisissa tilanteissa virhe on mahdollista korjata kalibroimalla mittalaite standardinäytteellä. Mielipidetutkimuksissa voi tulla systemaattista virhettä, jos kysymyksen asettelu on epäonnistunut. Systemaattinen virhe voidaan poistaa kokonaan. Virhettä on vaikea huomata, mutta se voidaan huomata toistamalla mittaus toisenlaisella mittausjärjestelyllä.
Satunnainen virhe.
Satunnainen eli tilastollinen virhe on mittauksissa aina läsnä eli sitä ei voi poistaa kokonaan. Kokeellisissa tutkimuksissa satunnaisen virheen osuus voidaan havaita, kun mittalaite on tarpeeksi tarkka. Tällainen virhe ei yleensä aiheuta harhaa tuloksiin, kunhan mittaukset toistetaan tarpeeksi monta kertaa, koska eri suuntiin olevat virheet kumoavat toisensa. Kokeellisessa tutkimuksessa satunnaiselle mittausvirheelle voidaan laskea arvio.
Suhteellinen ja absoluuttinen virhe.
Mittaustuloksissa suhteellinen virhe kertoo, kuinka suuri absoluuttinen virhe on suhteessa mittaustulokseen. Mitatun suureen arvo voidaan esittää näin: x= x𝑚 ± Δx. Suhteellinen virhe usein lasketaan kaavalla Δx / x𝑚 ∙ 100 %. Laskukaavassa x on mitattu suure, Δx on absoluuttinen virhe ja x𝑚 on saatu mittaustulos.
Päivi Hirvelä

Päivi Maarit Hirvelä (s. 10. joulukuuta 1954 Rovaniemi) on suomalainen juristi, joka on toiminut muun muassa Suomen korkeimman oikeuden jäsenenä eli oikeusneuvoksena, Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina ja valtionsyyttäjä.
Hirvelä on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hänen lapsiin kohdistuvia seksuaalirikoksia käsittelevä väitöskirjansa "Rikosprosessi lapsiin kohdistuvissa seksuaalirikoksissa" tarkastettiin marraskuussa 2006 Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa.
Hirvelä työskenteli yleisenä oikeusavustajana Sodankylässä ja Lahdessa 1981–1982, Kouvolan hovioikeuden esittelijänä 1984–1990 ja sen jälkeen vs. käräjätuomarina ja kihlakunnansyyttäjänä Lahdessa, kunnes hänet nimitettiin valtionsyyttäjäksi vuonna 1999. Hän on toiminut myös Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen sihteeristössä lakimiehenä ja esittelijänä eduskunnan oikeusasiamiehen kansliassa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomarina hän toimi vuosina 2007–2015. Hirvelä nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 2016. Hän jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2022.