tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – miesten 58 kg

Miesten 58 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiakultaa voitti italialainen Vito Dell’Aquila, joka voitti loppuottelussa tunisialaisen Mohamed Khalil Jendoubin 16–12. Pronssia saavuttivat Venäjän olympiakomiteaa edustanut Mihail Artamonov ja hallitseva maailmanmestari Jang Jun.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi miesurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – miesten 68 kg

Miesten 68 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 25. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 17 taekwondoinia.
Turnauksen voitti uzbekistanilainen Ulugbek Rashitov, joka voitti loppuottelussa brittiläisen Bradly Sindenin. Rashitov oli loppuottelussa tappiolla vielä kahdeksan sekuntia ennen ottelun loppua, mutta pystyi voittamaan ottelun. Rashitovin kulta oli Uzbekistanin historian ensimmäinen taekwondosta. Pronssia saavuttivat Hakan Reçber ja Zhao Shuai.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi miesurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Kilpailu.
Karsintakierros.
Karsintakierroksella uzbekistanin Ulugbek Rashitov voitti malilaisen Seydou Fofanan 38–17. Rashitov eteni näin 1. kierrokselle eteläkorealaista Lee Dae-hoonia vastaan.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – miesten 80 kg

Miesten 80 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 26. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiaturnauksen voitti Venäjän olympiakomiteaa edustanut Maksim Hramtsov, joka voitti loppuottelussa jordanialaisen Saleh Al-Sharabatyn 20–9. Kroatialainen Toni Kanaet ja egyptiläinen Seif Eissa saivat pronssimitalit.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi miesurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – miesten yli 80 kg

Miesten yli 80 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 27. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiaturnauksen voitti Venäjän olympiakomiteaa edustanut Vladislav Larin, joka voitti loppuottelussa pohjoismakedonialaisen Dejan Georgievskin 15–9. Pronssia saavuttivat eteläkorealainen In Kyo-don ja kuubalainen Rafael Alba.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi miesurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 49 kg

Naisten 49 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Turnauksen voitti thaimaalainen Panipak Wongpattanakit. Loppuottelussa turnauksen ensimmäiseksi sijoitettu, hallitseva maailmanmestari Wongpattanakit voitti espanjalaisen Adriana Cerezon 11–10. Pronssia saavuttivat Tijana Bogdanović ja Avishag Semberg.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi naisurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Kilpailu.
Karsintakierros.
Karsintakierroksella kohtasivat israelilainen Avishag Semberg ja puertoricolainen Victoria Stambaugh. Semberg voitti ottelun 22–2 edeten ensimmäiselle kierrokselle Panipak Wongpattanakitia vastaan.
Viron europarlamenttivaalit 2019

Vuoden 2019 europarlamenttivaalit järjestettiin Virossa 26. toukokuuta 2019. Brexitin jälkeen valittujen edustajien määrä nousi yhdellä, seitsemään, viime vaaleista.
Valitut ehdokkaat.
Euroopan parlamenttiin valitut ehdokkaat äänimäärän mukaan:
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 57 kg

Naisten 57 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 25. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiaturnauksen voitti yhdysvaltalainen Anastasija Zolotic. Zoloticin mestaruus oli ensimmäinen yhdysvaltalainen nainen, joka on voittanut taekwondon olympiakultaa. Zolotic voitti loppuottelussa Venäjän olympiakomiteaa edustaneen Tatjana Mininan 25–17. Pronssia saavuttivat Lo Chia-ling ja Hatice Kübra İlgün.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi naisurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Kilpailu.
Karsintakierros.
Karsintakierroksella kohtasivat pakolaisurheilijoita edustanut Kimia Alizadeh ja iranilainen Nahid Kiani. Alizadeh voitti ottelun 18–9 ja eteni näin ensimmäiselle kierrokselle brittiläistä Jade Jonesia vastaan.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten 67 kg

Naisten 67 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 26. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Turnauksen voitti kroatialainen Matea Jelić. Hän kohtasi loppuottelussa brittiläisen Lauren Williamsin. Williams johti loppuottelua vielä viidellä pisteellä, kun ottelua oli jäljellä 45 sekuntia, mutta Jelić voitti ottelun lopulta 24–21. Pronssia saavuttivat Ruth Gbagbi ja Hedaya Wahba.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi naisurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Taekwondo kesäolympialaisissa 2020 – naisten yli 67 kg

Naisten yli 67 kg painoluokka taekwondossa Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 27. heinäkuuta Makuhari Messe Hall A:ssa. Kilpailuun osallistui 16 taekwondoinia.
Olympiaturnauksen voitti serbialainen Milica Mandić, joka voitti Lontoon olympialaisissa kultaa samassa painoluokassa. Hän voitti loppuottelussa eteläkorealaisen Lee Da-binin 10–7. Pronssia saavuttivat Althéa Laurin ja Bianca Walkden.
Karsinnat.
Viisi urheilijaa valittiin World Taekwondon rankingin perusteella. Yksi urheilija valittiin World Taekwondo Grand Prixin kautta. Näiden jälkeen järjestettiin maanosien omia karsintaturnauksia. Näihin sai osallistua vain sellaiset maat, joiden urheilijoita ei ollut päässyt olympiaturnaukseen korkeintaan yksi rankingin tai Grand Prix'n kautta. Aasiasta, Afrikasta, Euroopasta ja Amerikasta valittiin kaksi urheilijaa ja Oseaniasta yksi urheilija. Näiden lisäksi isäntämaa Japani sai nimetä yhteensä kaksi naisurheilijaa johonkin painoluokkaan, jos muita karsintareittejä pitkin olympiaturnaukseen pääsi alle neljä urheilijaa. Tämän jälkeen kansainvälinen olympiakomitea lähetti neljä kutsua sellaisiin painoluokkiin, joihin Japani ei ollut käyttänyt isäntämaapaikkoja.
Lauttasaaren seurakunta

Lauttasaaren seurakunta on seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Kalle Kuusniemi.
Vuoden 2024 lopussa Lauttasaaren seurakuntaan kuului 12 434 jäsentä, mikä oli 56,6 prosenttia alueen asukkaista.
Kirkkoherrat.
Lauttasaaren kirkkoherrana on toiminut vuodesta 1956 lähtien palvellut neljä eri kirkkoherraa.
Paavalin seurakunta

Paavalin seurakunta on seurakunta Helsingissä. Seurakunta toimii Hermannin, Vallilan, Kumpulan, Toukolan, Arabianrannan ja Itä-Pasilan kaupunginosien alueilla. Seurakunnan kirkkona toimii Paavalinkirkko. 
Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Tuomiorovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Kari Kanala. 
Vuoden 2024 lopussa Paavalin seurakuntaan kuului 13 543 jäsentä, mikä oli 39,9 prosenttia alueen asukkaista. Kirkkoon kuuluvien ihmisten osuus on Paavalin seurakunnan toimialueella yksi Suomen matalammista.
Paavalin seurakunnassa on koko uuden avioliittolain ajan tarjottu tilat ja vihitty avioliittoon myös samaa sukupuolta oleville pareille.
Kirkkoherrat.
Paavalin seurakunnassa on vuodesta 1942 lähtien palvellut seitsemän eri kirkkoherraa.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020

Nyrkkeilyssä kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa 26. kertaa. Nyrkkeilyssä kilpailtiin 24. heinäkuuta – 8. elokuuta 2021. Ottelut käytiin Kokugikan Arenalla, Tokiossa. Naisille oli viisi ja miehille kahdeksan painoluokkaa.
Helmikuussa 2018 Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti, että nyrkkeily saattaa pudota olympialaisten ohjelmasta. Syy oli kansainvälisen amatöörinyrkkeilyliiton AIBA:n toiminnassa havaitut puutteet. Puutteet liittyivät liiton hallintoon, tuomarointiin, talouteen ja dopingtyöskentelyyn. Toukokuussa 2019 KOK ilmoitti, että nyrkkeilyn olympiaturnauksen järjestää erillinen organisaatio, jota johtaa Morinari Watanabe, joka toimii Fédération Internationale de Gymnastiquen eli kansainvälisen voimisteluliiton puheenjohtajana. Karsintamenetelyt ja kilpailusarjat julkaistiin kesäkuussa 2019. Samalla julkaistiin tieto, että olympialaisiin osallistuu 186 miesnyrkkeilijää ja 100 naisnyrkkeilijää.
Menestynein maa oli Kuuba, joka saavutti nyrkkeilyssä viisi mitalia, joista neljä oli kultamitaleja. Kuuban kaikki mitalit tulivat miesten sarjoista. Ison-Britannian ja Venäjän olympiakomitean nyrkkeilijät saavuttivat kuusi mitalia.
Aikataulu.
Lähde:
Malmin seurakunta

Malmin seurakunta on seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Malmin rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Elina Perttilä.
Vuoden 2024 lopussa Malmin seurakuntaan kuului 44 262 jäsentä, mikä oli 44,4 prosenttia alueen asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä on vähentynyt merkittävästi.
Historia.
Nykyinen Malmin alue kuului keskiajalta lähtien Helsingin pitäjään. Pitäjä oli tuolloin paljon suurempi kuin nykyiset Helsingin ja Vantaan kaupungit ja ulottui syvälle sisämaahan. Malmin seurakunta itsenäistyi vuonna 1953.
Kirkkoherrat.
Vuodesta 1954 lähtien Malmin seurakunnassa on palvellut viisi eri kirkkoherraa.
Predikaatti (lauseenjäsen)

Predikaatti, suomeksi aiemmin myös maine, on lauseenjäsen. Se on lauseen ykkösargumentti, eli jokaisessa lauseessa on vähintään predikaatti ja subjekti. Predikaatti ilmaisee tavallisesti subjektin toimintaa, ominaisuutta tai tilaa: esim. lintu lentää Poikkeuksena ovat persoonattomat lauseet, jotka liittyvät yleensä säähän, esimerkiksi “Sataa.” jolloin lauseessa on vähintään predikaatti.
Lauseen predikaatti on aina persoonamuodossa oleva verbi eli teonsana. Suomen kielessä predikaattiin voi myös sisältyä subjekti verbin taipuneessa muodossa (kuten “juoksen”) eikä ilmisubjektia tällöin tarvita. Predikaatti on suomen kielessä välttämätön, toisin kuin subjekti, joka on esimerkiksi ruotsissa tai englannissa myös pakollinen. Predikaatti sijoittuu lauseessa predikaattipositioon. Suomessa, joka on SVO-kieli, tyypillinen predikaattipositio on subjektin ja objektin välissä. Suhteellisen vapaan lausekejärjestyksen vuoksi predikaatin paikka voi suomen kielessä kuitenkin vaihdella haluttaessa painottaa eri lauseenjäseniä.
Haagan seurakunta

Haagan seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Huopalahden rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Mari Mattsson.
Vuoden 2024 lopussa Haagan seurakuntaan kuului 12 838 jäsentä, mikä oli 49 prosenttia alueen asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä on vähentynyt merkittävästi. Seurakunnalla on käytössä yksi kirkko, Huopalahden kirkko. Haagan seurakunta luopui Hakavuoren kirkosta vuonna 2017 sisäilmaongelmien takia.
Haagan seurakunta perustettiin vuoden 2011 alusta, kun Huopalahden seurakunta yhdistyi Hakavuoren seurakunnan kanssa.
Kirkkoherrat.
Haagan seurakunnassa on palvellut vuodesta 2011 neljä kirkkoherraa:
Munkkiniemen seurakunta

Munkkiniemen seurakunta on seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Huopalahden rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Päivi Vähäkangas.
Vuoden 2024 lopussa Munkkiniemen seurakuntaan kuului 10 071 jäsentä, mikä oli 57,9 prosenttia alueen asukkaista. Seurakunnan jäsenmäärä on laskenut melko tasaisesti 2000-luvulla.
Kirkkoherrat.
Munkkiniemen seurakunnassa on vuodesta 1962 lähtien palvellut eri kirkkoherraa.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 52 kg

Miesten 52 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 28. heinäkuuta – 7. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 28 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti brittiläinen Galal Yafai, joka voitti loppuottelussa filippiiniläisen Carlo Paalamin.
Karsinnat.
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsI kahdeksan urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta viisi ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta kuusi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Erkylänjärvi

Erkylänjärvi on Kanta-Hämeessä Hausjärven lounaisosassa Vantaan lähellä sijaitseva järvi. Se sijaitsee linnuntietä noin kuusi kilometriä Riihimäen rautatieasemalta itäkaakkoon.
Maantietoa.
Erkylänjärvi on 1,4 kilometriä pitkä, 750 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Se on muodostunut Hyvinkään ja Hausjärven välisen harjujakson länsipuolelle mäkien väliseen painaumaan yhdessä Lallujärven kanssa. Järvellä on kartan mukaan yksi saari, joka on autio Pikkusaari. Se on 140 metriä pitkä ja 60 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja sen rannoilla on neljä kiinteästi asuttua tilaa ja neljä vapaa-ajan asuntoa. Yksi niistä on itärannasa sijaitseva Erkylän kartano. Niille tulee tiet Riihimäeltä ja Vantaalta tai kaakosta seututieltä 290.
Vesistösuhteet.
Erkylänjärvi sijaitsee Vantaanjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 21) Vantaan yläosan alueella (21.02), jonka Vantaan-Herajoen valuma-alueeseen (21.023) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111,4 metriä (mpy N2000, ennen 111,0 m N60). Järveen laskee ainoastaan Lallujärven laskuoja sekä eräs metsäoja. Järven luoteisrannasta alkaa Vantaanjoki, joka virtaa Riihimäen keskustan kautta.
Historiaa.
Nimistötutkija Saulo Kepsu on esittänyt järven luoteispuolella sijaitsevan Vantaa-kylän saaneen nimensä Erkylänjärveltä. Tätä on aiemmin nimitetty "Vantaanjärveksi" ("Vanantaanjärvi"; mahdollisesti Janakkalan Vanaantaan kylän eräjärvi ("Wandois Träsk" 1782). Vanaantaka kertoo nimen lukeutuvan Vanajaveteen kytkeytyviin Vanaja-nimiin.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 57 kg

Miesten 57 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 28 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti Venäjän olympiakomitean Albert Batyrgaziev, joka voitti loppuottelussa Yhdysvaltain Duke Raganin.
Karsinnat.
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsi kahdeksan urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta viisi ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta kuusi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 63 kg

Miesten 63 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 27. heinäkuuta – 6. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 28 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti kuubalainen Andy Cruz, joka voitti loppuottelussa Yhdysvaltain Keyshawn Davisin.
Karsinnat.
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsi kahdeksan urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta viisi ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta kuusi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Normaaliraideleveys

Normaaliraideleveydeksi (, ) kutsutaan maailman yleisintä raideleveyttä eli rautatien kiskojen sisäreunojen välistä etäisyyttä. Se on leveydeltään 1 435 millimetriä (4 jalkaa 8½ tuumaa). Normaaliraideleveys, jota kutsutaan toisinaan myös kansainväliseksi raideleveydeksi (), on muodostunut maailman yleisimmin käytetyksi standardileveydeksi jo yli sata vuotta sitten. Raideleveys on käytössä muun muassa Länsi-Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Kiinassa, Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä sekä Australiassa.
Rautatietä, jolla on käytössä normaaliraideleveys, voidaan kutsua "normaaliraiteiseksi rautatieksi". Normaalileveyttä kapeampia raideleveyksiä sanotaan kapeiksi raideleveyksiksi (, ) ja sitä leveämpiä raideleveyksiä leveiksi raideleveyksiksi (, ).
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 69 kg

Miesten 69 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistui 24 nyrkkeilijää. Olympiakultaa voitti kuubalainen Roniel Iglesias, joka voitti loppuottelussa brittiläisen Pat McCormackin.
Karsinnat.
Eri maanosille myönnettiin eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsi kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta sai osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaettiin rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ollut vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsi kisoihin. Isäntämaa Japanille oli taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani sai urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saanut ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsuttiin yksi urheilija.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 75 kg

Miesten 75 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 7. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 24 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Isäntämaa Japanille on taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsutaan yksi urheilija.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 81 kg

Miesten 81 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24. heinäkuuta – 4. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 22 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta viisi urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Isäntämaa Japanille on taattu neljä paikkaa miesten turnauksissa pois lukien kaksi suurinta painoluokkaa. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten 91 kg

Miesten 91 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24. heinäkuuta – 6. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 17 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee neljä urheilijaa, Afrikasta kaksi, Amerikasta kolme ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta neljä urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – miesten yli 91 kg

Miesten yli 91 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 8. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 17 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee neljä urheilijaa, Afrikasta kaksi, Amerikasta kolme ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta neljä urheilijaa. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin.
Hakunilan seurakunta

Hakunilan seurakunta on seurakunta Vantaalla. Seurakunta kuuluu Helsingin hiippakunnassa Vantaan rovastikuntaan ja on osa Vantaan seurakuntayhtymää. Kirkkoherrana toimii Salla Poropudas.
Vuoden 2024 lopussa Hakunilan seurakuntaan kuului 12 074 jäsentä, mikä oli 39,1 prosenttia alueen asukkaista.
Papisto.
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Hakunilan seurakunnan kirkkoherroina
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – naisten 51 kg

Naisten 51 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta – 7. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 26 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kolme, Amerikasta neljä ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta kuusi urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Näiden jälkeen vielä rankingissa seuraava oleva nyrkkeilijä, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee olympialaisiin. Isäntämaa Japanille on taattu kaksi paikkaa naisten turnauksissa pois lukien suurin painoluokka. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsutaan yksi urheilija.
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2020 – naisten 57 kg

Naisten 57 kg painoluokka nyrkkeilyssä Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24. heinäkuuta – 3. elokuuta 2021 Kokugikan Arenalla. Kilpailuun osallistuu 20 nyrkkeilijää.
Karsinnat.
Eri maanosille on myönnetty eri määrä paikkoja olympiaturnaukseen. Euroopan karsintaturnauksesta olympialaisiin pääsee kuusi urheilijaa, Afrikasta kaksi, Amerikasta kolme ja Aasian ja Oseanian yhteisestä turnauksesta neljä urheilijaa. Yhdestä maasta voi osallistua vain yksi nyrkkeilijä. Neljä paikkaa jaetaan rankingpisteiden perusteella siten, että jokaisen maantieteellisen alueen paras urheilija, jonka maalla ei ole vielä edustusta kyseisessä painoluokassa, pääsee kisoihin. Isäntämaa Japanille on taattu kaksi paikkaa naisten turnauksissa pois lukien suurin painoluokka. Jos Japani saa urheilijat jo muiden karsintojen kautta, ei Japani saa ylimääräistä urheilijaa painoluokkaan. Tämän lisäksi olympiaturnaukseen kutsutaan yksi urheilija.
Roderick Cordobalainen

Pyhä Rodrigo Cordobalainen (myös Rodriguez, Roderic, Ruderic tai Rudericus; nimi muinaissaksan ilmaisusta "rikas kunniassa"; syntynyt 800-luvulla Etelä-Espanjassa, kuollut 13. maaliskuuta 857 Cordobassa, Espanjassa) oli espanjalainen pappi, marttyyri ja pyhimys. Rodrigolla oli kaksi veljeä, toinen muslimi ja toinen uskostaan luopunut katolilainen, ja he hakkasivat miehen tajuttomaksi, kun hän yritti pysäyttää kaksikon välisen riidan. Muslimi väitti että Roderick halusi itse muslimiksi, mutta pyhimys pakeni, vaikkakin myöhemmin julistettiin apostaatiksi islamista ja pidätettiin. Vankilassa hän tapasi pyhän Salomonin, jota syytettiin myös apostaasista ja pitkän vankeuden jälkeen molemmat mestattiin. Heidän oikeudenkäynnistään, kidutuksistaan ja kuolemastaan on säästynyt jonkin verran tietoa pyhän Eulogiuksen kautta. Hänet kuvataan pappina messuvaatteissa pitäen marttyyriuden palmua enkelin tuodessa hänelle ruususeppelettä. Rodrigon muistopäivää vietetään katolisessa kirkossa 13. maaliskuuta, samana päivänä kuin hänen kanssaan kuolleen pyhän Salomon Cordobalaisen muistopäivää.
Puolan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko

Puolan Augsburgin tunnustuksen evankelinen kirkko () on luterilainen kirkko, joka toimii Puolassa. Kirkon jäsenmäärä on 61 270.
Historia.
Luterilainen uskonpuhdistus levisi varhain Puolan alueelle. Sen saapumisreittinä toimi Itä-Preussi, jossa saksalaiset ja puolalaiset elivät hyvissä keskinäisissä väleissä. Itä-Preussin luterilainen kirkko käytti puolaa jumalanpalveluskielenä 1800-luvulle asti. Vastauskonpuhdistus oli kuitenkin voimakas ja hävitti suurimman osan Puolaan syntyneestä luterilaisuudesta. Puolan jako vuonna 1795 Venäjän, Itävallan ja Preussin kesken muutti jälleen alueen uskonnollista tilannetta. Suuria luterilaisia seurakuntia syntyi kaupunkeihin. Preussin hallitsemassa osassa Puolaa vahvoja luterilaisia seurakuntia syntyi Sleesian alueelle. Puolan itsenäistyessä vuonna 1918 sen alueella toimi seitsemän eri evankelista kirkkoa, jotka olivat pääosin luterilaisia. Niihin kuului noin 500 000 jäsentä. Toisen maailmansodan aikana monia pastoreita pidätettiin ja vietiin keskitysleireille. Vuoden 1945 jälkeen luterilaisten määrä putosi noin 80 000:een Saksaan suuntautuneen muuttoliikkeen vuoksi.
Nykytilanne.
Kirkolla on 61 270 jäsentä. Hiippakuntia on kuusi ja seurakuntia 133. Lähes puolet kirkon jäsenistä elää Sleesiassa Cieszynin alueella. Pienempiä yhteisöjä löytyy Ylä-Sleesian ja Masurian alueilla. Muualla maassa luterilaiset seurakunnat sijaitsevat suurissa kaupungeissa, ja niiden jäsenmäärä vaihtelee hyvin pienestä muutamiin tuhansiin.
Gregory Winter

Gregory Paul Winter (s. 14. huhtikuuta 1951 Leicester, Britannia) on brittiläinen biokemisti. Winter tunnetaan vasta-aineisiin liittyvistä tutkimuksistaan ja useiden lääkinnälliseen käyttöön soveltuvien vasta-aineiden kehittämisestä. Winter sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2018 ja hän jakoi sen Frances Arnoldin ja George Smithin kanssa.
Elämä ja ura.
Lapsuutensa Winter vietti Ghanassa, missä hänen isänsä toimi ranskan kielen professorina. Biokemiaa hän opiskeli Cambridgen yliopistossa ja valmistui tohtoriksi vuonna 1977. Hänen väitökirjatutkimuksensa koski "Bacillus stearothemophilus" -bakteerin tryptofanyyli-tRNA-syntaasientsyymiä. Winter vietti vuoden 1982 Kanadassa, missä hän tutki entsyymejä. Palattuaan Cambridgeen Winter alkoi tutkia vasta-aineita César Milsteinin ehdotuksesta.
Winterin tärkeimmät tutkimukset kohdistuivat niin kutsuttuihin humanisoituihin vasta-aineisiin. George Smithn kehittämällä niin kutsutulla faaginäyttötekniikalla pystyttiin bakteriofagien avulla tuottamaan hiirien vasta-aineita. Näiden jyrsijöiltä peräisin olevian vasta-aineiden ongelmana kuitenkin on, että ne eivät aina ole yhteensopivia ihmiselimistön kanssa. Tämä johtuu siitä, että vasta-aineiden rakenteessa on peptidisilmukoita, joita vasta-aineet käyttävät tarttumiseen toisiin molekyyleihin, ja nämä rakenteet ovat erilaisia ihmisillä ja hiirillä. Winter kehitti tekniikan, jolla faaginäytön ja suunnatun evoluution avulla nämä rakenteet saatiin vastaamaan ihmisen vasta-aineita. Näin kehitettiin ensimmäiset humanisoidut vasta-aineet. Ensimmäinen lääkinnällisiin käyttöön hyväksytty vasta-aine on adalimumabi, jota käytetään reuman hoidossa.
Winter on toiminut tutkimusohjelmajohtajana Cambridgen yliopiston laboratoriossa Medical Research Council’s Laboratory of Molecular Biology vuodesta 1981 alkaen. Vuosina 2006–2011 hän toimi sen varajohtajana. Gregory Winter on perustanut kolme lääkinnällisten vasta-aineiden tuotantoon keskittyvää yritystä: Cambridge Antibody Technology vuonna 1989, Domantis vuonna 2000 ja Bicycle Therapeutics vuonna 2009. Winter on ollut Royal Societyn jäsen vuodesta 1990 ja hän sai arvonimen sir vuonna 2004. Winterille on myönnetty useita tunnustuksia ja palkintoja esimerkiksi Colworth Medal vuonna 1986, Louis-Jeantet-palkinto lääketieteessä vuonna 1989 Royal Societyn Royal Medal vuonna 2011 ja Thaimaan kuningashuoneen myöntämä Prince Mahidol Award vuonna 2016.
Pelageja (artisti)

Pelageja Sergejevna Telegina (ven. Пелаге́я Серге́евна Теле́гина, o.s. Hanova (ven. Ханова), s. 14. heinäkuuta 1986 Novosibirsk, Neuvostoliitto) on venäläinen laulaja, Pelageja-nimisen yhtyeen perustaja ja solisti. Hän esittää venäläisiä kansanlauluja, romanssimusiikkia ja yhtyeen omaa tuotantoa.
Elämä ja ura.
Pelageja Hanova syntyi taiteelliseen perheeseen. Hänen äitinsä oli laulaja ja teatteriohjaaja sekä ohjaamisen ja näyttelemisen opettaja. Ensimmäistä kertaa Pelageja esiintyi lavalla nelivuotiaana. Kahdeksan vuoden iässä hän pääsi ilman pääsykokeita Novosibirskin konservatorion musiikkikouluun.
Kun Pelageja oli yhdeksänvuotias, hän osallistui Utrennjaja zvezda (Aamutähti) -nimiseen lasten ja nuorten laulukilpailuun ja voitti sen.
Kymmenen vuoden iässä Pelageja solmi sopimuksen Feelee Records -levy-yhtiön kanssa ja muutti Moskovaan. Hän opiskeli musiikkia Gnesin-musiikkiakatemiassa ja kävi musiikki- ja tanssipainotteista koulua nro 1113. 
Pelageja valmistui koulusta tavallista nopeammin, 14-vuotiaana, ja pääsi opiskelemaan Venäjän teatteritaiteen akatemiaan näyttämötaiteen linjalle. Hän valmistui erinomaisin arvosanoin vuonna 2005. Samoihin aikoihin perustettiin Pelageja-niminen etno-folk-rock-yhtye.
Vuosina 2012–2014 Pelageja toimi Venäjän The Voice -ohjelman (ven. Голос) tähtivalmentajana ja vuosina 2014–2016 sekä 2018 hän valmensi formaatin lasten versiossa The Voice Kids (ven. Голос. Дети). 
Diskografia.
1999 — Любо! (Ljubo!), single
2003 — Пелагея (Pelageja)
2006 — Сингл (Singl), single
2007 — Девушкины песни (Devuškiny pesni)
2009 — Сибирский драйв (Sibirski draiv), konserttitaltiointi (DVD ja CD)
2010 — Тропы (Tropy)
Palkinnot.
Pelageja palkittiin vuoden 1996 parhaana venäläisen kansanlaulun esittäjänä (Лучший исполнитель народной песни в России 1996 года).
Vuonna 2014 Ingušian tasavallan presidentti Junus-bek Jevkurovin päätöksellä Pelagejalle myönnettiin ansioituneen kulttuuritoimijan arvonimi (Заслуженный работник культуры Республики Ингушетия) tunnustuksena merkittävästä Ingušian kulttuurin hyväksi tehdystä työstä.
Vuonna 2015 Pelageja voitti Parhaan folk-musiikin esittäjän palkinnon Venäjän kansallisessa musiikkigaalassa. 
Yksityiselämä.
Vuonna 2010 Pelageja Hanova meni naimisiin ohjaaja Dmitri Jefimovitšin kanssa. Heidän liittonsa kesti kaksi vuotta. Pelageja ja jääkiekkoilija Ivan Telegin avioituivat 16. kesäkuuta vuonna 2016.
Torgeir Skare Thygesen

Torgeir Skare Thygesen (s. 18. heinäkuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Rustad IL.
Thygesen on kilpaillut maailmancupissa kahdessa kilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2013. 7. joulukuuta 2013 hän oli 50:s 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa, ja seuraavana päivänä hän oli mukana viestissä kahdeksanneksi sijoittuneessa Norjan nelosjoukkueessa.
Skandinavia Cupissa Thygesenin paras sijoitus on kuudes sija 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Vuokatissa 18. joulukuuta 2011.
Thygesen oli 2. joulukuuta 2017 toinen Ski Classics -sarjaan kuuluvassa La Sgambeda -hiihdossa.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848 olivat 16:nnet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Vaalit järjestettiin 7. marraskuuta 1848. Meksikon–Yhdysvaltain sodan jälkiseurauksena kenraali Zachary Taylor whig-puolueesta voitti senaattori Lewis Cassin demokraattisesta puolueesta. Vaalit olivat ensimmäiset, jotka järjestettiin yhtä aikaa kaikissa osavaltioissa, ja ensimmäisen kerran lakisääteisesti tiistaina.
Vaaleihin osallistui ensimmäistä kertaa Free Soil Party, joka vastusti orjuuden laajentamista uusiin osavaltioihin. Puolue ei saanut yhtään valitsijamiesääntä, vaikka onnistui saamaan yli 10 prosenttia äänistä.
Tulokset.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1848
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio
! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet
! Määrä
Tanhurinteen tanssilava

Tanhurinteen tanssilava oli Korson työväenyhdistyksen vuonna 1960-1966 toiminnassa ollut tanssilava Vantaan Korsossa. Tanhurinteen valmistumisen myötä tanssiaisten järjestäminen muodostui yhdistyksen pääasialliseksi toimintamuodoksi ja Tanhurinteen toiminta sitoi 50-60 henkilöä. Rakennus vaurioitui vuonna 1965 Korson kapinana tunnettuna iltana. Tällöin poliisin keskeytetti Renegadesin esityksen, koska rukouslauantaina vallitsi tanssikielto ja tanssiaisten poikkeuslupa oli peruttu samana päivänä. Keskeytyksen vuoksi ilta päättyi mellakkaan. Tanhurinteen tanssilavatoiminta jouduttiin lopettamaan 1966 toiminnan tappiollisuuden, hiipuvan yleisösuosion ja vapaaehtoisten järjestäjien väsymisen takia.
Rakentaminen.
Helsingin maalaiskunta ryhtyi 1950-luvulla kaavoittaman Korson aluetta ja työväenyhdistyksen silloinen kiinteistö olisi jäänyt tiealueeksi. Yhdistyksen johtokunta ryhtyi 1959 etsimään paikka uudelle työväentalolle. Paikaksi valikoitui tontti jonka nimeksi annettiin Tanhurinne ja tanssilavan piirustukset tilattiin arkkitehti Matti Aaltoselta. Piirustukset valmistuivat 15.7.1959 ja tanssilavan avajaiset olivat juhannusaattona 19.6.1960 ja paikalla oli 500 henkeä. Tanssilavan avajaiset olivat 19.6.1960. Näyttämämötila valmistui 1961 jonka jälkeen laajennettiin keittiötä. Vuonna 1964 tanssipalvijonki uusittiin, jolloin ravintolatilaa laajennettiin ja tanssilattia uusittiin.
Airiston Helmi

Airiston Helmi on matkailu- ja majoituspalveluja tarjoava pöytälaatikkofirma, joka on perustettu vuonna 2007. Yritys on ostanut ympäri Suomea erilaisia tontteja, rakentanut niille ja jättänyt paikat jälkeensä. Yritys on myös ostanut saaria, joilta sen väitetään voivan valvoa Turun ja Naantalin satamiin johtavia syvävesiväyliä. 
Vuosina 2007–2014 yhtiö oli ostanut ja myynyt maaomaisuutta runsaalla yhdeksällä miljoonalla eurolla. Yritys sai poikkeuslupia ELY-keskukselta: esimerkiksi Ybbernäsin tila oli rakennuskiellossa, mutta poikkeuslupa heltisi. Ybbernäsiin rakennettiin myös helikopterikenttä vuonna 2011. Vuonna 2012 Ybbernäsiin tehtiin katselmus ja todettiin, että sitä rakennetaan vastoin lupia. Rakennustyöt keskeytettiin ja rakennustarkastaja ehdotti, että kunta olisi tehnyt tutkintapyynnön poliisille. Rakennuslautakunta äänesti ehdotuksen nurin. 
22. syyskuuta 2018 poliisi teki tullin kanssa ratsian Airiston Helmeen. Syynä oli talousrikostutkinta. Tarkempina nimikkeinä ovat törkeä rahanpesu, törkeä työeläkevakuutusmaksupetos ja törkeä veropetos. Rakennustarkastaja Sanna Simonen ei ole sanojensa mukaan havainnut tiloissa mitään tyhjiä tiloja ihmeellisempää. Etsinnässä löydettiin seitsemästä kassakaapista yhteensä 3,5 miljoonaa euroa käteistä rahaa.
Talouselämä-lehdissä heinäkuussa 2019 olleiden tietojen mukaan Airiston Helmen liiketoiminta ajetaan alas ja kaikki kiinteistöt myydään. Yhtiön taustalla toiminut liikemies Pavel Melnikov avustajansa mukaan kokee, ettei ole enää tervetullut Suomeen.
Selvitysten mukaan Melnikov omistaa useita yrityksiä Venäjällä ja Puolassa. Hänen pietarilainen yrityksensä myy lämminvesivaraajia ja vesijohtoja. Hän on mukana myös kiinteistöbisneksessä Moskovan alueella. Melnikovilla on Maltan passi, ja hän ilmoittaa kotipaikakseen Unkarin.
Keväällä 2022 uutisoitiin että vuoden 2021 lopussa vain yksi kiinteistö 11 kiinteistöstä oli enää myymättä. Marraskuussa 2022 uutisoitiin että viisi kiinteistöä 15 kiinteistöstä oli yhä myymättä. 
Turun hovioikeus kumosi huhtikuussa 2022 Airiston Helmi -yhtiön omistajan 3,5 miljoonan euron takavarikon. Poliisi palautti Pavel Melnikoville rahanpesuepäilyjen vuoksi takavarikoidut rahat. Airiston Helmen kiinteistöjä jäi yhä vakuustakavarikkoon lähes 2 miljoonan euron arvosta.
Syyttäjät nostivat kesäkuussa 2022 Airiston Helmi -yhtiön jutussa syytteet viidestä törkeästä veropetoksesta tai avunannosta törkeään veropetokseen, veropetoksesta, törkeästä kirjanpitorikoksesta ja törkeästä työeläkevakuutusmaksupetoksesta. Poliisi on epäillyt, että yhtiö on käyttänyt toiminnassaan pimeää työvoimaa ja välttänyt veroja ja työeläkevakuutusmaksuja yhteensä noin 2,85 miljoonaa euroa. Vastaajina tapauksessa on kahdeksan ihmistä ja yksi yhtiö. Yksi henkilöistä on venäläinen miljonääri Pavel Melnikov, joka oli Airiston Helmen pääomistaja.
Varsinais-Suomen käräjäoikeus tuomitsi helmikuussa 2025 Pavel Melnikovin 1,5 vuoden ehdolliseen vankeustuomioon törkeästä veropetoksesta ja törkeästä kirjanpitorikoksesta. Muiden syytteet se hylkäsi.
Malkkimuseo

Malkkimuseo on Tampereella Kaakinmaan kaupunginosassa sijaitseva yksityinen taidemuseo, joka on perustettu vuonna 1991. Sillä on näyttelytila Klingendahlin vanhassa kutomo- ja kehräämörakennuksessa, osoitteessa Papinkatu 21. Malkkimuseo esittelee pääasiassa suomalaista nykytaidetta; perustana on galleristi Ismo Malkin ja taidemaalari Virpi Malkin kokoelma, joka keskittyy 1980–2000-lukujen taiteeseen. Kokoelmassa on yli 500 teosta.
Museo on avoinna sopimuksesta.
Stellar

Stellar (, oli eteläkorealainen tyttöbändi, joka teki debyyttinsä 28. elokuuta 2011. Yhtyeen lopettamisesta ilmoitettiin 25. helmikuuta 2018. 
Jäsenet.
Yhtyeen jäsenet:
Katrinebergin kartano

Katrinebergin kartano () on Vantaan Seutulan kaupunginosassa sijaitseva kartanorakennus. Se on rakennettu vuoden 1800 tienoilla, mutta tarkka rakennusvuosi ei ole tiedossa. Kartano sijaitsee museoviraston kulttuurihistoriallisesti merkittäväksi luokittelemassa ympäristössä välillä Riipilä– Grips– Königstedt– Katrineberg.
Historia.
Helsingin maalaiskunta osti kartanon vuonna 1949. Kartanon tontille rakennettiin 1950-luvun lopulla Katriinan sairaalan ensimmäinen vaihe. Sairaala on sittemmin laajentunut.
Vuonna 1994 pihapiirin aittaan kunnostettiin Vantaan kaupungin avustuksella ja Museoviraston ohjauksessa partiolippukunta Kartanopartion kokoontumispaikka eli partiokolo, Tammimaja.
Nykykäyttö.
Useita vuosia hiljaiseloa viettänyt kartano kunnostettiin ja avattiin yleisölle kahviloineen vuonna 2016. Vuodesta 2017 lähtien Katrinebergin kartanon yhteydessä on toiminut kesäisin 4H-järjestön paikallisyhdistyksen hoidossa oleva kotieläinpiha..
Hryggjarstykki

Hryggjarstykki (suom. 'selkärankapala') on keskiaikainen islantilainen saaga. Se on yksi varhaisimpia Norjan kuninkaista ja historiasta kertovia kuningassaagoja. "Hryggjarstykkin" kirjoittaja Eiríkr Oddsson laati sen 1100-luvun jälkipuoliskolla, arvioiden mukaan joko vuoden 1150 tai 1165 paikkeilla. Se on ensimmäinen Norjan kuninkaista kertova kansankielinen teksti, minkä vuoksi sitä on kutsuttu myös ”ensimmäiseksi saagaksi” (isl. "fyrsta sagan"). "Hryggjarstykki" on sittemmin kadonnut, mutta teos ja sen kirjoittaja on mainittu ja sitä on käytetty lähteenä Snorri Sturlusonin "Heimskringlassa" ja "Morkinskinnassa". Myös Fagrskinnan kirjoittaja on käyttänyt "Hryggjarstykkiä" lähteenä, mutta ei mainitse sitä nimeltä. "Heimskringla" ja "Morkinskinna" ovat lainanneet siitä pitempiäkin osia tekemättä tekstiin mitään suurempia muokkauksia. 
Sisältö.
Siitä ajanjaksosta, jonka "Hryggjarstykki" on kattanut, ei ole täyttä varmuutta. On oletettu, että teos jatkoi suunnilleen siitä, mihin islantilainen oppinut Ari Viisas oli todennäköisesti päättänyt oman kuninkaiden elämästä kertovan tekstinsä ("konunga ævi"), joka sekään ei ole säilynyt. On oletettu, että Arin teos olisi päättynyt noin vuoteen 1120. "Hryggjarstykki" on mahdollisesti aloittanut kerrontansa kuningas Sigurðr I Magnússon "Jórsalafarin" (”Jerusaleminkävijä”) kuolemasta ja Haraldr "gillin" valtaannousun aatosta (1130). "Morkinskinna" ja "Heimskringla" viittaavat ajoittain Eiríkr Oddsoniin lähteenään. Näiden viittausten perusteella on oletettu, että "Hryggjarstykkissä" olisi kuvattu tapahtumia vuoteen 1139 eli Maunu Sokean (isl. "blindi") kuolemaan saakka. Toisen näkemyksen mukaan kerronta on jatkunut jopa vuoteen 1161 ja Haraldr "gillin" poikien kuolemaan saakka. On myös esitetty sellainen mahdollisuus, että Eiríkr olisi keskittynyt vallantavoittelijana tunnettuun Sigurðr "slembiriin" ja tämän marttyyriuteen eli vuosiin 1136–1139.
Jotkut tutkijat ovat esittäneet, että teoksen nimi ”selkärankapala” olisi viitannut yksittäiseen pergamenttiin, jolle "Hryggjarstykki" olisi kirjoitettu. Nimen perusteella on siksi oletettu, että "Hryggjarstykki" olisi ollut melko lyhyt teksti.
Kirjoittaja ja hänen lähteensä.
Eiríkr Oddssonista tiedetään hyvin vähän. Snorri Sturluson kirjoittaa teoksessaan "Heimskringla" hänestä näin:
On katsottu, että Eiríkr seurasi Ari Viisaan esimerkkiä ja pyrki esittämään teoksessaan tarkkoja tietoja ja viittasi usein lähteeseen, jolta tietonsa oli kuullut. 1100-puolivälissä Eiríkr vietti jonkin aikaa Norjassa. Käytännössä Eiríkr kuvasi teoksessaan aikalaistapahtumia ja kertoi aikakaudesta, jota muissa lähteissä on kuvattu väkivaltaisena. Hän käytti lähteenään henkilöitä, jotka olivat mahdollisesti olleet jopa osallisina niissä tapahtumista, joista tekstissä kerrottiin. Lisäksi pidetään mahdollisena, että Eiríkr olisi käyttänyt lähteenään myös skaldirunoutta.
Olympic Order

Olympic Order on Kansainvälisen olympiakomitean myöntämä tunnustus. Sitä on jaettu vuodesta 1975 pronssisena, hopeisena ja kultaisena. 
Suomalaisista tunnustuksen ovat saaneet kultaisena Mauno Koivisto (1994) ja hopeisena Jukka Uunila (1982), Paavo Honkajuuri (1982), Kosti Rasinperä (1996), Matti Salmenkylä (1996), Paavo Komi (2001), Tapani Ilkka (2005), Peter Tallberg (postuumisti 2015.) sekä Risto Nieminen (2016). 
Tunnustus on peruttu vuonna 2022 Vladimir Putinilta, Dmitri Tšernyšenkolta ja Dmitri Kozakilta.
Ritarilude

Ritarilude ("Lygaeus equestris") on harvinainen, kookas, punamusta ludelaji.
Koko ja ulkonäkö.
Ritarilude on kookas, 8,0–14,0 mm, pitkänomainen ludelaji. Väritys on räikeän punamusta ja värien rajat ovat terävät. Musta väri muodostaa aikuisen hyönteisen selkäpuolelle ristiä muistuttavan kuvion. Siipien mustassa kärkikalvossa on selvästi erottuva valkoinen laikku. Raajat ja tuntosarvet ovat mustat.
Hyvin yleinen ja laajalle levinnyt verilude ("Corizus hyoscyami") muistuttaa ritariludetta jonkin verran.
Levinneisyys.
Ritarilude on laajalle levinnyt laji, jota tavataan suurimmassa osassa Etelä- ja Keski-Euroopassa sekä Skandinavian eteläosissa. Idässä levinneisyysalue ulottuu aina Kiinaan ja Venäjän kaukoitään asti. Suomessa ritariludetta tavataan ainoastaan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa sekä lounaisrannikolla, ja se on kaikkialla hyvin paikoittainen.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Elintavat.
Suomessa ritarilude esiintyy kuivilla ja kuumilla paikoilla, joissa kasvaa sen ravintokasvia, kalliokäärmeenpistonyrttiä ("Vincetoxicum hirundinaria"). Etenkin ensimmäiset nymfiasteet ovat täysin riippuvaisia käärmeenpistonyrtistä, aikuisia voi tavata satunnaisesti myös muilta kasveilta. Lude imee ravinnokseen kasvinesteitä kukinnoista ja siemenistä. Laji talvehtii aikuisena ja sopivaan talvehtimispaikkaan voi kerääntyä runsaasti yksilöitä.
Aikuisia luteita tavataan Suomessa elokuun alusta kesäkuulle.