tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Biharin tulva 2008

Biharin tulva 2008 aiheutui Kosi-joen (myös Koshi) tulvasta Intian Biharin osavaltiossa elokuussa 2008. Bihar on Nepalin naapurissa. Yli kolme miljoonaa ihmistä joutui jättämään kotinsa. 1. syyskuuta 2008 kuolleita oli 90. New York Timesin mukaan Biharin tulva 2008 on pahin tulva alueella 50 vuoteen.
Kosijoki tulvi monsuunisateiden vuoksi elokuun puolivälissä 2008. Kuukauden aikana Biharissa joutui noin 900 000 ihmistä jättämään kotinsa ja 100 000 ihmistä odotti yhä apua tulvaveden saartamana. Nepalissa 60 000 ihmistä menetti kotinsa tulvissa.
Tulva upotti alleen satojen neliökilometrien alueen. Kosijokea yritettiin saada kuriin kanavalla, joka johdattaisi veden pois tulvan uurtamasta uudesta uomasta. Korjattavaa tietä arvioitiin olevan parituhatta kilometriä ja siltoja 250 kpl. 14. dalai-lama antoi miljoona rupiaa Biharille tulvauhreille 1.9.2008.
Mainen raha

Mainen raha () on hopearaha, jota pidetään Norjan kuninkaan Olav Kyrren (hallitsi 1067–1093) lyöttämänä. Rahan väitetään löytyneen Mainesta Yhdysvalloista. Tällöin se olisi ainoa Yhdysvalloista arkeologisilla kaivauksilla löydetty aito viikinkiesine. Rahan on sanottu löytyneen vuonna 1957 intiaanien asuinpaikalta Naskeag Pointista, josta on noin 1 250 kilometrin matka Newfoundlandin L’Anse aux Meadowsin skandinaavisiirtokuntaan. Kolikon aitouden kannattajien mukaan löytö osoittaa, että viikinkien ja intiaanien välillä oli yhteyksiä, ja että skandinaavien yhteydet Pohjois-Amerikkaan eivät katkenneet L’Anse aux Meadowsin siirtokunnan hylkäämiseen.
Mainen rahan alkuperästä on esitetty epäilyksiä. Ainoa tunnettu viikinkiasumus Pohjois-Amerikassa L’Anse aux Meadowsissa oli lyhytaikainen ja sijoittui vuoden 1000 tienoille. Kolikon löytänyt amatööriarkeologi Guy Mellgren oli numismaatikko, joka keräili historiallisia kolikoita. Oslon yliopiston tohtori Kolbjorn Skaare tunnisti rahan 22 vuotta löytämisen jälkeen. Skandinaavisia 1000-luvun rahoja ei ole kuitenkaan löydetty Grönlannista, vaikka siellä oli useita skandinaavista asutuksia. Islannista rahoja on löydetty, ei kuitenkaan yhtään Olav Kyrren lyöttämää. Yhdysvaltain numismaatikkoyhdistyksen mukaan kolikko on todennäköisesti peräisin vuonna 1878 Gresslistä, Norjasta tehdystä rahalöydöstä.
Vinttikoirarata

Vinttikoiraradat ovat ovaalin muotoisia, noin 500 m pitkiä ja pintana niissä on hiekka tai nurmikko. Yhdessä kilpailulähdössä juoksee kerrallaan enintään 6 koiraa, jotka lähtevät samaan aikaan aukeavista lähtökopeista. Edellä kulkee moottorilla toimiva jänis eli viehe. Kilpailtavat matkat ovat noin 300 m (sprinttimatka), noin 500 m (keskimatka) ja noin 700 m (pitkämatka). 
Vinttikoiraradat Suomessa.
Suomessa ratakilpailuja järjestää kaksi liittoa. Suomen vinttikoiraliiton (SVKL) kisoissa kilpailuoikeuden saavat kaikki koejuoksut suorittaneet vinttikoirat. Greyhound Racing Liiton kilpailuissa kilpailuoikeudet saavat greyhoundit ja whippetit.
Yvan Muller

Yvan Muller (s. 16. elokuuta 1969 Altkirch, Alsace, Ranska) on ranskalainen autourheilija. Nykyään hän kilpailee vakioautojen maailmanmestaruussarjassa, WTCC:ssä. Uransa alkuvaiheilla Muller on ajanut myös formulaluokissa ja on osallistunut kahteen kertaan Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Ura.
Varhainen ura.
Kilpailtuaan Ranskan Formula 3:ssa vuosina 1989–1991 Muller siirtyi Britannian Formula 2:een vuodeksi 1992 ja voitti sarjan mestaruuden. Omegaland-tallissa ajanut Muller voitti kymmenestä kilpailusta neljä. Vuonna 1993 hän kilpaili Formula 3000 -sarjassa, mutta saavutti vain kaksi pistettä. 
Ura vakioautoissa.
Kaudesta 1994 lähtien Muller on kilpaillut vakioautosarjoissa. Hän kilpaili vuodet 1994 ja 1995, nyttemmin jo edesmenneessä, Ranskan vakioautosarjassa ja voitti jälkimmäisenä vuotena mestaruuden. Muller ajoi myös Italian ja Saksan vakioautosarjoissa, mutta ei saavuttanut niissä voittoja. 
Vuodesta 1998 vuoteen 2005 Muller kilpaili British Touring Car Championship -sarjassa. Ensimmäisen kilpailunsa hän voitti sarjassa vuonna 1999. Vuonna 2003 hän voitti sarjan mestaruuden. Vuosina 2004 ja 2005 Muller oli loppupisteissä toinen. Kausi jäi Mullerin viimeiseksi BTCC-kaudeksi, ja hän siirtyi ajamaan World Touring Car Championship -sarjaan eli WTCC:hen. Hän on ajanut sarjassa kaudesta 2006 lähtien ja on saavuttanut osakilpailuvoittoja. Muller voitti maailmanmestaruuden vuonna 2008, ja sijoittui toiseksi kausina 2007 ja 2009. Vuoden 2009 jälkeen hän siirtyi SEATilta Chevroletille.
Muita ajoja.
Muller on osallistunut uransa alkuvaiheilla vuosina 1993 ja 1996 Le Mansin 24 tunnin ajoon mutta ei ajanut maaliin asti. Vuonna 2007 hän osallistui Dakar-ralliin. Muller on lisäksi osallistunut Mestareiden kisaan. Hän on ajanut myös yksittäisiä Ranskan rallin kilpailuja Rallin MM-sarjassa.
Yksityiselämä.
Muller on naimaton, mutta hänellä on yksi tytär, Nina. Muller harrastaa pyöräilyä ja vesiskootterilla ajamista.
Sandro Šanšiašvili

Sandro Šanšiašvili (, 1888 Džugaani – 1979) oli georgialainen runoilija ja näytelmäkirjailija.
Elämänvaiheet.
Šanšiašvili syntyi pienessä Džugaanin kylässä lähellä Sighnaghin kaupunkia (joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan). 1900-luvun alussa hänen runo- ja proosamuotoiset näytelmänsä alkoivat kiinnittää huomiota. Samaan aikaan hän osallistui vallankumousliikkeeseen tsaarinvaltaa vastaan ja joutui vankilaan vuonna 1908. Hän alkoi kirjoittaa pitkiä runoja, jotka perustuivat kreikkalaisiin legendoihin Kolkhiista, ja kokosi vuonna 1909 runoteoksen, jota kutsutaan tavallisesti nimellä "Sevdis baghi" (, "surun puutarha"). Siihen vaikuttivat georgialainen 1700-luvun runoilija Besiki ja ranskalainen aikalaissymbolisti Paul Verlaine. Vuoden 1910 aikoihin kriitikot ylistivät häntä lupaavimmaksi ja eurooppalaistuneimmaksi georgialaisrunoilijaksi. Hän opiskeli Berliinissä, Zürichissä ja Leipzigissa vuosina 1911–1914 ja symbolistisen kertovan runouden vaikutus hänen tuotantoonsa korostui. 
Ensimmäisen maailmansodan aikana hän liittyi Georgian kansallisdemokraattiseen puolueeseen, joka kannatti Georgian itsenäisyyttä Venäjästä, ja toimitti sanomalehti "Sakartveloa" ja aikakauslehti "Merania". Vuonna 1925 Šanšiašvili kokosi kahdenkymmenen vuoden aikana laatimansa lyriikan kokoelmaan "Gavlili gza" (, "kulkemani ylevä tie"), minkä jälkeen hän laati sarjan sankarirunoutta. Viimein vuonna 1930 hän nousi koko Neuvostoliitossa kuuluisaksi teoksellaan "Anzor", joka on Kaukasian oloihin mukautettu käännös Vsevolod Ivanovin Venäjän sisällissotaa käsittelevästä näytelmästä "Bronepojezd 14-69" (, "panssarijuna 14-69"). Sandro Akhmeteli, Rustaveli-teatterin ohjaaja, muunsi näytelmän wagnerilaiseksi spektaakkeliksi. "Vasemmiston" neuvostokriitikot hyökkäsivät välittömästi näytelmää vastaan, koska heidän mielestään se trivialisoi vallankumouksen. 1930-luvulla Šanšiašvili yritti ylistää Stalinia ja Berijaa, koska hänen siteensä vainottuun Georgian älymystöön vaaransivat hänen henkensä Stalinin suurten puhdistusten aikana. Hänen myöhemmät draamansa käsittelivät 1700-luvun Georgian epäonnea ja sisällissotien aiheuttamia katastrofeja. Hänelle myönnettiin Neuvostoliiton valtionpalkinto vuonna 1949.
Legacy of Hate

Legacy of Hate on power metal -yhtye Celestyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2004.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Kangas, Katajamäki, Luokkamäki ja Mäenpää, sanoittanut Kangas ja Luokkamäki, ellei toisin mainittu.
Orjattaresi

Orjattaresi () on kanadalaisen kirjailija Margaret Atwoodin romaani. Englanninkielinen alkuteos ilmestyi 1985 ja suomennos 1986. Kirja sai Kanadan kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnon 1985 ja ensimmäistä kertaa jaetun Arthur C. Clarke -palkinnon 1987. Se oli ehdolla myös useiden muiden palkintojen saajaksi. Teoksen jatko-osa "Testamentit" ilmestyi vuonna 2019.
"Orjattaresi" kuvaa dystooppista yhteiskuntaa, Gilead-nimistä teokratiaa, jonka johdossa ovat fundamentalistiset kristityt. Kirjassa tulee voimakkaasti esiin naisten äärimmäisen heikko asema.
Volker Schlöndorff on ohjannut romaanista elokuvan "Orjattaresi" (1990). Teokseen pohjautuu myös vuonna 2017 alkanut televisiosarja "The Handmaid’s Tale – Orjattaresi".
Jatko-osa "Testamentit" sijoittuu kirjan tapahtumista 15 vuoden päähän, kun Gileadin tasavalta on romahtamassa.
Suppilomalikka

Suppilomalikka ("Infundibulicybe gibba", syn. "Clitocybe gibba") on kupera tai laakealakkinen suppilomainen punaruskea sienilaji. Sen jalka on valkea tai säämiskänvärinen. Heltat ovat valkoiset, samoin malto. Sieni kasvaa havu- ja lehtimetsissä, polkujen varsilla, teiden reunoilla jne. Se on Suomessa hyvin yleinen. Lajin itiöpöly on valkoista.
Suppilomalikka on syötävä, mutta on muistettava, että vaaleissa malikoissa on myrkkysieniä, joten sekoittamisvaara voi olla.
Vihertuoksumalikka

Vihertuoksumalikka ("Clitocybe odora", aikaisemmin "vihertävä tuoksumalikka") on kupera tai laakealakkinen suppilomainen siniharmaa tai harmaanvihreä malikkalaji. Vanhemmiten lakki voi olla miltei valkoinen. Lakki on leveydeltään 3–10 senttimetriä. Heltat ovat vaalean harmaanvihreät. Malto on valkoista tai vihertävää. Jalka on harmaanvihreä tai sinivihreä ja 4–8 senttimetriä pitkä. Vihertuoksumalikka tuoksuu anikselta, ja se on kelvollinen ruokasieni. Sieni kasvaa lehti- ja havumetsissä sekä tunturikoivikoissa yleisenä koko Suomessa. Sen kasvuaika on heinäkuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Valkomalikka

Valkomalikka ("Clitocybe phyllophila") on kupera tai laakealakkinen suppilomainen valkohärmäinen tai lihanpunertava malikkalaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleanruskea. Malto on valkeaa tai ruskeaa. Sienen heltat ovat valkoiset tai lihanpunaiset. Valkomalikkaa pidetään lievästi myrkyllisenä. Se on hyvin yleinen seka- ja kuusimetsissä sekä lehdoissa.
Natasha Richardson

Natasha Jane Richardson () oli brittiläinen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ohjaaja Tony Richardson ja näyttelijä Vanessa Redgrave. Hänen sisarensa on näyttelijä Joely Richardson.
Richardson opiskeli St Paul's Girls' Schoolissa ja Central School of Speech and Dramassa. Hän aloitti uransa jo lapsena ja näytteli myöhemmin muiden muassa elokuvissa "Yövieraat" (1986), "A Month in the Country" (1987), "Orjattaresi" (1990), "Nell" (1994), "Ansa vanhemmille" (1998), "Unelmien Manhattan" (2002), "Vangitut" (2005) ja "Wild Child" (2008). Hän sai vuonna 1998 Tony-palkinnon osastaan musikaalissa "Cabaret" Broadwaylla 1998.
Natasha Richardson solmi ensimmäisen avioliittonsa tuottaja Robert Foxin kanssa vuonna 1990, joka päättyi eroon vuonna 1992. Richardson tapasi näyttelijä Liam Neesonin elokuvan "Nell" kuvauksissa ja he menivät naimisiin vuoden 1994 lopulla. Pariskunnalle syntyi kaksi poikaa.
Natasha Richardson kuoli 45-vuotiaana saatuaan vakavan aivovamman lasketteluonnettomuudessa Kanadassa.
Tunnan och Moroten

Tunnan och Moroten (Roskis ja Porkkana) on ruotsalainen niin sanottu könsrock-yhtye. He ovat julkaisseet useita albumeja ja yhtye on 1990-luvun lopulta lähtien ollut melko tunnettu Internet-ilmiö Ruotsissa.
Harjakoskelo

 
Harjakoskelo ("Lophodytes cucullatus") on sorsien heimon harjakoskeloiden ("Lophodytes") suvun ainoa laji. Harjakoskelo on luettu myös koskeloiden ("Mergus") sukuun, joille se on läheistä sukua.
Harjakoskelo on noin 40–49-senttinen. Sitä tavataan Pohjois-Amerikassa. Tyypillistä ravintoa ovat kalat.
Harjakoskelonaaras munii noin 10–12 munaa. Se huolehtii yksin hautomisesta, joka kestää keskimäärin 33 päivää.
Harjakoskelosta on tehty Suomessa vuoden 2024 loppuun mennessä hyväksytysti noin 20 havaintoa, mutta nämä yksilöt on luokiteltu todennäköisiksi tarhakarkulaisiksi.
Danny Wilde

Danny Wilde (s. 1956 Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on The Rembrandtsin laulaja-kitaristi, mutta hän on julkaissut myös sooloalbumeita.
Nuoruus.
Wilden lapsuus oli hyvin köyhä, mutta hän kävi koulua normaalisti niin kuin muutkin lapset. Kun Wilde sai päättötodistuksen, hän oli taitava kitaristi ja hänellä oli hyvä ääni. Hän kasasi pienimuotoisia klubibändejä, jotka kaikki ajan mittaan hajosivat. Loppujen lopuksi, kun mikään yhtye ei menestynyt, hän päätti vuonna 1986 lähteä soolouralle. Samana vuonna julkaistiin Wilden ensimmäisen albumi nimeltä "The Boyfriend" joka sai paljon radiosoittoa ja joka menestyi kohtalaisen hyvin. Vuonna 1988 julkaistiin hänen toinen levynsä "Any Man's Hunger", jonka jälkeen hän alkoi tehdä ylijäämistä kappaleista uutta levyä. Vuonna 1988 hän alkoi tehdä kolmatta soololevyään nimeltä "Danny Wilde". Wilden kolmas albumi julkaistiin vuonna 1989. Albumit julkaisi Geffen Records, joka julkaisi myös niihin aikoihin huippusuosiossa olevan Guns N' Rosesin albumeita. 
The Rembrandts ja suursuosio.
Vuonna 1990 Wilde kasasi ympärilleen yhtyeen, jolle hän antoi nimen The Rembrandts. Bassoon hän valitsi Phil Solemin, joka oli hänen lukioaikainen opiskelukaveri, joka aina tuki Dannya kun muut kiusasivat. Rumpuihin tuli Pete McRae, joka ei koskaan ollut yhtyeen täysvaltainen jäsen. The Rembrandts teki kolme studiolevyä 1990-luvulla, hajosi vuonna 1996 ja julkaisi kokoelmia kunnes palasi vuonna 2000 ja teki uuden studioalbumin, Lost Togetherin vuonna 2001.
Vasile Andrei

Vasile Andrei (s. 28. kesäkuuta 1955 Albești, Ialomița) on romanialainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija sadan kilogramman painoluokassa. Hänen uransa suurin saavutus on olympiakulta 1984 Los Angelesista.
Seuratasolla Steaua Bukarestia edustanut Andrei pääsi Romanian kovatasoisista karsinnoista ensi kertaa aikuisten arvokisoihin vuonna 1979 EM-kisoihin Bukarestiin, missä hän saavutti heti pronssia voitettuaan muun muassa Hans-Günter Kleinin, Tamas Gasparin ja Roman Bierlan, mutta kärsi tappion venäläiselle suurmestarille Nikolai Balbošinille. Myöhemmin samana vuonna San Diegon MM-kisoissa Andrei voitti jälleen Kleinin ja Bierlan mutta hävisi USA:n Brad Rheingansille sekä Balbošinille ja jäi neljänneksi.
1980 EM-kisoissa Andrei voitti Refik Memiševićin ja Svend Studsgaardin, mutta hävisi Kleinille sekä viimeisessä ottelussaan Bulgarian Georgi Raikoville ja sijoittui lopulta hopealle. Samana vuonna Moskovan olympialaisissa Andrei voitti sekä Memiševićin että loukkaantumisista kärsineen isäntämaan Balbošinin, mutta hävisi Bierlalle ja Raikoville ja sijoittui pronssille. Vuonna 1981 Andrei jäi EM-Göteborgissa neljänneksi eikä osallistunut lainkaan MM-kisoihin. 1982 Andrei uusi EM-kisojen nelossijansa, mutta sijoittui Katowicen MM-kisoissa hopealle voitettuaan muun muassa Nikolai Inkovin, mutta hävisi kultamitalin melko yllätyksellisesti isäntämaan Roman Wrocławskille. 1983 Andrei jäi kokonaan ilman arvokisamitaleita, ja 1984 Jönköpingin EM-kisoissa hän oli jälleen neljäs. Los Angelesin olympialaisista puuttuivat kovimmat painijat muiden itäblokin maiden boikotoidessa kisoja. Saavutettuaan lopulta voitot Kreikan Georgios Pikilidisista ja yhdysvaltalaisesta Gregory Gibsonista Andrei sai kaulaansa kultaisen mitalin. Los Angelesissa Andrei osallistui myös vapaapainiin yli 100-kiloisissa, kun Romanialla ei ollut lähettää sarjaan muuta edustajaa, ja sijoittui kuudenneksi hänelle vieraassa painimuodossa. 
Olympiakultansa jälkeen Andrei saavutti vielä 1986 hopeaa Budapestin MM-kisoista ja 1987 Tampereen EM-kisoista, ja MM-pronssia 1987 Clermontissa. Hän lopetti uransa 1988 Minskin EM-kisoihin, joissa sijoittui viidenneksi.
Furioso

Furioso eli Furioso-North Star (unkariksi: "Mezőhegyesi félvér") on unkarilainen hevosrotu, joka on risteytetty englantilaisista täysiverisistä. Rotu sai nimensä kantaisältään, Furioso-nimiseltä englantilaiselta oriilta. Se saapui Unkarin Mezőhegyesiin vuonna 1841. Se sai lähes sata orijälkeläistä. Toinen merkittävä periyttäjä oli täysiveriori North Star. Tämän orin veressä kulki norfolkinravuria, ja monet sen jälkeläiset olivat lahjakkaita ravureita. Alun perin molempien orien linjat pidettiin erillään, kunnes Furiososta tuli vallitseva ja ne yhdistyivät.
Furioso on nykyisin lahjakas yleisratsu, joka on hieman raskaampi kuin täysiveriset esivanhempansa. Rodun ihannesäkäkorkeus on 160 senttimetriä, ja väreinä sallitaan kaikki paitsi kirjavat. Rodulle ominaisia piirteitä ovat loivat lavat, vahva selkä ja jalat sekä hyvin muodostunut säkä.
Amurinkoskelo

Amurinkoskelo ("Mergus squamatus") on koskelolaji, jota tavataan Itä-Aasiassa. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Amurinkoskelokoiraan pää ja kaula ovat vihreänkiiltoisen mustat. Päälaella on töyhtö. Naaraan pää, kaula ja töyhtö ovat ruskeat. Lajin selkä ja siivet ovat harmaat. Amurinkoskelon rinta ja vatsa ovat kellertävät. Yläperä ja kyljet ovat valkoiset ja niissä on tiheästi kaarevia mustia viiruja.
Amurinkoskeloa tavataan Venäjän Kaukoidässä, Pohjois-Koreassa ja Kiinan koillisosassa. Suurin osa linnuista talvehtii Kiinan keski- ja eteläosissa, mutta osa talvehtii Venäjällä, Korean niemimaalla, Japanissa, Taiwanissa, Myanmarissa ja Thaimaassa.
Amurinkoskelo pesii vuoristoisilla alueilla kirkkaiden jokien varsilla. Se viihtyy vanhoissa metsissä, joissa on paljon sopivia pesäpaikkoja. Linnun ravintoa ovat kalat, äyriäiset ja hyönteisten toukat.
Lajin kannaksi arvioidaan 3 600–6 800 yksilöä. Kannan epäillään olevan laskussa.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut amurinkoskelon erittäin uhanalaiseksi pienen populaatiokoon ja kannan vähenemisen takia. Lajia uhkaavat hakkuut, salametsästys ja ympäristön saastuminen.
Etelänkoskelo

 
Etelänkoskelo ("Mergus australis") on sukupuuttoon kuollut koskelolaji. Se löydettiin Uuden-Seelannin Aucklandsaarilta. Viimeinen havainto on vuodelta 1902.
Confessions

Confessions on R&amp;B-artisti Usherin viides albumi. Siltä julkaistiin neljä singleä: "Yeah!", "Burn", "Caught up" sekä "Confessions Part II". Albumista julkaistiin myös "Special Edition", josta löytyy muun muassa yksi uusi versio nimikkokappaleesta sekä Usherin ja Alicia Keysin duettona laulama "My Boo".
Gunnar Bucht

Gunnar Bucht (s. 5. elokuuta 1927) on ruotsalainen säveltäjä. Hän syntyi Stocksundissa ja opiskeli musiikkitiedettä Uppsalan yliopistossa. Sävellysopetusta hän sai Karl-Birger Blomdahlilta, Carl Orffilta, Goffredo Petrassilta ja Max Deutschilta. Hän debytoi pianistina vuonna 1949.
Bucht on opettanut Tukholman yliopistossa ja Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Jälkimmäistä hän johtikin vuosina 1987–1993. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1964. Hänet palkittiin Litteris et Artibus -mitalilla 1987. 
Buchtin sävellystuotantoon kuuluu monen tyyppistä taidemusiikkia; joukossa on muun muassa kaksitoista sinfoniaa ja ooppera "Tronkrävarna".
Väversunda

Väversunda on kylä Vadstenan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa.
Kylästä on matkaa linnuntietä
Kylässä sijaitseva kirkko on rakennettu noin vuonna 1160. Kirkossa on muun muassa holvimaalauksia keskiajalta sekä takorautaovi.
Väversunda oli vuosina 1863–1951 itsenäinen kunta. Vuonna 1952 se yhdistyi Strån, Nässjan, Örbergan, Herrestadin, Rogslösan ja Källstadin kuntien kanssa Östgöta-Dalin kunnaksi. Östgöta-Dal puolestaan liittyi vuonna 1967 Vadstenaan.
Ruotsalainen kemisti Jöns Jacob Berzelius syntyi kylässä vuonna 1779.
Clarkin piirikunta (Ohio)

Clarkin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty kenraali George Rogers Clarkin mukaan. Sen pääkaupunki on Springfield.
Maantiede.
Clarkin naapuripiirikuntia ovat Champaign pohjoisessa, Madison idässä, Greene etelässä, Montgomery lounaassa ja Miami lännessä.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 138 333 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 87,6%, mustiin (8,9%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,7%).
Kotitalouden mediaanitulo on 44 037 ja köyhyysrajan alapuolella oli 16,9% väestöstä vuosina 2007–2011.
Pihtihäntäiset

Pihtihäntäiset (Dermaptera) on hyönteisten luokkaan kuuluva lahko. Sen tunnusmerkki on kalvomaiset siivet lyhyiden nahkamaisten etusiipien alla. Takaruumis jatkuu paljon siipien taakse ja päättyy usein, muttei aina pihtimäiseen rakenteeseen. Lahkossa on noin 1900 tunnettua lajia.
Orvaskesitäit (Hemimerinoidea) ja lepakkopihtihäntäiset (Arixeniidae) ovat niin erikoistuneita pihtihäntäisiä, että ne luettiin aiemmin omiksi alalahkoikseen varsinaisten pihtihäntäisten (Forcifulina) ja sukupuuttoon kuolleen Archidermaptera-alalahkon ohella. Kehityshistoriallisesti ne kuuluvat kuitenkin Forcifulina-ryhmän sisään, ja nykyään kaikki nykyiset pihtihäntäiset luetaan samaan Neodermaptera-alalahkoon. Sukupuuttoon kuolleita alalahkoja ovat Archidermaptera ja Eodermaptera.
Kiviaineksessa säilyneitä pihtihäntäisten fossiileja tunnetaan jo trias- ja jurakaudelta. Myöhemmin sedimentteihin hautautuneita tai meripihkaan joutuneita yksilöitä tunnetaan useimmista liitu- ja tertiäärikausilla syntyneistä esiintymistä. Kaikkiaan fossiiliaineistosta on voitu määrittää yli 80 erilaista esihistoriallista pihtihäntäislajia.
Piirteitä.
Pihtihäntäiset ovat melko yleisiä mutta yöaktiivisina ja muutenkin melko piilottelevan elämäntapansa vuoksi niitä harvoin tapaa sattumalta. Ne ovat vaihtelevan ruskeansävyisiä, litteitä, pitkänomaisia hyönteisiä, joiden takaruumiin kärjessä on tavallisesti pihtimäiset lisäkkeet. Pihtejä käytetään apuna ainakin puolustautumisessa, saalistuksessa ja lenninsiipien taittelemisessa peitinsiipien alle. Koiraat käyttävät pihtejä myös aseenaan kilpaillessaan naaraista. Koiraiden pihdit ovat tavallisesti kaarevat kun naarailla ne ovat lähes suorat. Osalla lajeista on siivet, jotka tavallisesti ovat taitettuina lyhyiden, nahkamaisten peitinsiipien alle. Lentotaitoonsa pihtihäntäiset turvautuvat kuitenkin vain harvoin ja silloinkin lentomatkat ovat lyhyitä. Osa lajista on kokonaan siivettömiä. Muodonvaihdos on osittainen: toukat muistuttavat pienikokoisia aikuisia, mutta ovat siivettömiä. Toukkavaiheita on 4–5.
Pihtihäntäiset käyttävät sekaravintoa; ne syövät eläviä tai kuolleita kasvien osia tai saalistavat toisia hyönteisiä. Vaikka näitä eläimiä joskus eksyy sisälle asuntoihin, ihmiselle pihtihäntäisistä ei ole haittaa.
Yleensä hyönteiset eivät huolehdi jälkeläisistään, mutta pihtihäntäisillä naaras hoivaa aktiivisesti munia ja niistä kuoriutuvia poikasia. Naaras munii syksyllä ja talvehtii munien kanssa. Se myös puhdistaa munat säännöllisesti, jotta ne eivät homehdu tai sairastu muutoin. On voitu osoittaa, että naaras tunnistaa jälkeläistensä tuoksusta niiden kunnon ja ruokkii sekä huolehtii ainoastaan hyväkuntoisista toukista. Myös naaraan into hankkia ravintoa jälkeläisilleen on sitä suurempi, mitä terveemmiltä poikaskatras tuoksuu.
Uskomuksen mukaan pihtihäntäiset ryömivät ihmisen korvaan. Tähän uskomukseen pohjautuu mm. englanninkielinen nimi "earwig" ja ranskan "perce-oreille".
Pihtihäntäiset Suomessa.
Euroopan reilusta kolmestakymmenestä pihtihäntäislajista Suomesta on tavattu kolme lajia.
Josef Frings

Josef Richard Frings (6. helmikuuta 1887 Neuss – 17. joulukuuta 1978 Köln) oli katolisen kirkon saksalainen pappi. Hän toimi Kölnin arkkipiispana vuosina 1942–1969 ja oli kardinaali vuodesta 1946. Hän toimi Saksan piispainkokouksen johdossa vuosina 1945–1965.
Frings vastusti natsistista hallitusta ja joutui tästä syystä itsekin sen epäsuosioon.
Frings osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän oli myös valitsemassa paavia konklaaveissa vuosina 1958 ja 1963. Hän oli vielä elossa vuoden 1978 kahden konklaavin aikaan, mutta ei voinut yläikäisyydestään johtuen äänestää. Hänen synnyinkaupungissaan Neussissa perustettiin Kardinal-Frings-Gesellschaft vuonna 1996.
Haaganpuro

Haaganpuro (), ennen Mätäpuro (), on Pikku Huopalahteen laskeva noin 11,6 kilo­metriä pitkä kaupunkipuro Helsingissä. Se alkaa Helsingin keskuspuistosta läheltä Maununnevaa, virtaa Pirkkolan pien­talo­alueen kautta ja jatkuu Keskuspuiston poikki Hämeenlinnanväylän (Valtatie 3:n) varteen, jonka vierellä se kulkee osittain putkitettuna Metsäläntien sillan alla Ranta­radan sillan alle saakka. Ranta­radan etelä­puolella se kulkee noin 300 metriä putkitettuna Hämeen­linnan­väylän alla ja tulee jälleen näkyviin tien länsipuolella Etelä-Haagan Kauppalanpuistossa, josta se jatkuu Vihdintien ali Pikku Huopalahden alueelle. Sen laskukohtaan on rakennettu pato, jonka avulla paikalle on saatu aikaan pieni keinotekoinen vesiputous.
Maunulanpuro on Haaganpuron sivupuro. Se alkaa Suursuolta ja laskee Haaganpuroon Pirkkolassa.
Haaganpuroon on istutettu taimenia, ja nykyisin purossa onkin luontaisesti lisääntyviä emokaloja Etelä-Haagassa. Alkuaan Haaganpuro lienee ollutkin taimenjoki, mutta kaupungistuminen romahdutti kannat 1900-luvun puolivälissä.
Entinen Mätäpuro.
Helsingin nimistötoimikunta päätti muuttaa puron nimen Haaganpuroksi vuonna 2011. Aikaisemmin sen nimenä oli Mätäpuro, joka oli vahvistettu virallisesti vuonna 1969, mutta ollut käytössä jo sitä ennen. Nimi sekoitettiin kuitenkin usein lännempänä sijaitsevaan, Isoon Huopalahteen laskevaan Mätäjokeen.
Get Born

 "Get Born" on australialaisen rockyhtyeen Jetin 7. lokakuuta 2003 julkaistu debyyttialbumi. Sitä on myyty maailmanlaajuisesti yli miljoona kappaletta.
Levyn teko.
Jet aloitti albumin tekemisen Sunset Sound Studioilla Los Angelesissa tuottaja Dave Sardyn kanssa, joka oli aikaisemmin tuottanut levyjä Marilyn Mansonille ja The Dandy Warholsille. Puolivälissä levyntekoa bändi keskeytti äänitykset ja lensi takaisin Australiaan lämmittelemään The Rolling Stonesia heidän vuoden 2003 Australian kiertueellaan.
"Get Bornilla" oleva kappale "Timothy" on omistettu kitaristi Cameron Munceyn veljelle, joka kuoli ollessaan vielä vauva. "Radio Song" kirjoitettiin ajasta, jolloin Jet oli vielä tuntematon bändi Melbournessa ja yritti tulla huomatuksi. "Rollover DJ" kertoo vaikeuksista, joita he kohtasivat yrittäessään saada keikkoja dance-musiikin ollessa vallalla. Albumilta julkaistiin singleinä "Are You Gonna Be My Girl", "Cold Hard Bitch", "Rollover DJ" ja "Look What You've Done", jotka saavuttivat suosiota Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa.
Levyn nimi "Get Born" tulee Bob Dylanin "Subterranean Homesick Blues"in säkeestä.
Jetin albumikannet jäljittelevät The Beatlesin albumeja ja jokainen kansi on muokattu versio Beatlesin kansista. "Get Born" on Jetin versio Beatlesin "Revolverista".
Kritiikki.
"Get Bornia" kritisoitiin monien klassisten rockartistien, kuten The Rolling Stonesin, The Beatlesin ja AC/DC:n tyylin kopioimisesta sekä yksittäisten kappaleiden riffien ja melodioiden matkimisesta. Näitä olivat Pink Floydin "Wish You Were Here" ("Come Around Again"), Radioheadin "Black Star", The Beatlesin "Sexy Sadie" (josta oli otettu myös lyriikoita), "Let It Be", "Golden Slumbers", "Fool on the Hill" sekä John Lennonin "Imagine" ("Look What You've Done"), Iggy Popin "Lust for Life" ("Are You Gonna Be My Girl"), The White Stripesin "Screwdriver", The Jamin "Town Called Malice" ("Are You Gonna Be My Girl"), Bachman-Turner Overdriven "Takin' Care of Business" ("Rollover DJ") ja Deep Purplen "Woman from Tokyo" ("Cold Hard Bitch"). Pitchfork Media syytti, että "Get What You Need" sisälsi materiaalia The Kinksin "All Day And All Of The Night"- ja The Temptationsin "Get Ready"-kappaleista.
Kuitenkin, Allmusic.comin arvostelussa "Are You Gonna Be My Girl"-kappaletta ylistettiin sen välittömästä vetovoimasta huolimatta siitä, että se muistutti "Lust for Lifeä". "Siitä, puuttuuko 'Are You Gonna Be My Girlistä' luovuus kokonaan, vai onko se vain äärimmäinen esimerkki siitä, kuinka kaikki musiikki on saanut vaikutteita siitä, mitä ennen sitä tehtiin, voidaan väitellä... Joka tapauksessa, kappaletta on mahdotonta jättää huomioimatta."
Orlunda

Orlunda on kylä Vadstenan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Kylästä on matkaa linnuntietä Stavlösaan kilometri, Tistorpiin 1,9 km, Börstadiin 2,1 km, Granbyhyn 2,7 km, Fivelstadiin 4,2 km, Vadstenan taajamaan 5,4 km, Hagebyhögaan 5,6 km, Appelbyhyn 5,6 km ja Västra Stenbyhyn 8,3 km.
Orlunda rajautuu pohjoisessa Fivelstadiin ja Sankt Periin, idässä Allhelgonaan ja Bjälbohon, etelässä Bjälbohon ja Hoviin sekä lännessä Hoviin ja Stråhon.
Kylässä sijaitseva kirkko on rakennettu noin vuonna 1890.
Orlunda on saanut nimensä lehdon mukaan, jossa uhrattiin Odin-nimiselle jumalalle. Orlunda oli vuosina 1863–1951 itsenäinen kunta. Orlundasta tuli osa Vadstenaa vuonna 1980.
Maurilio Fossati

Maurilio Fossati (24. toukokuuta 1876 – 30. maaliskuuta 1965) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihittiin papiksi 27. marraskuuta 1898 ja nimitettiin Nuoron hiippakunnan piispaksi 24. maaliskuuta 1924. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Gamba.
2. lokakuuta 1929 Fossati nimitettiin Sassarin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. tammikuuta 1930. Hänet nimitettiin Torinon arkkipiispaksi 11. joulukuuta 1930 ja asetettiin tähän virkaan 8. maaliskuuta 1931. Kardinaaliksi hänet valittiin 13. maaliskuuta 1933, jolloin hänet nimitettiin San Marcellon kardinaalipapiksi. Fossati osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja vuosien 1939, 1958 ja 1963 konklaaveihin.
Fossati johti Torinon arkkihiippakuntaa, kunnes kuoli 88 vuoden iässä.
Hagebyhöga

Hagebyhöga on kylä Vadstenan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Kylästä on matkaa linnuntietä Appelbyhyn kilometri, Fivelstadiin 2,7 km, Kullaan 3,8 km, Granbyhyn 4,2 km, Vadstenan taajamaan 4,3 km, Västra Stenbyhyn 4,3 km, Orlundaan 5,6 km, Stavlösaan 5,6 km, Tistorpiin 5,9 km ja Råssnäsiin 7,5 km.
Kylässä sijaitseva kirkko on rakennettu 1120-luvun alussa.
Hagebyhöga oli vuosina 1863–1951 itsenäinen kunta. Hagebyhögasta tuli osa Vadstenaa vuonna 1980.
Casimiro Gennari

Casimiro Gennari (29. joulukuuta 1839 – 31. tammikuuta 1914) oli katolisen kirkon 21. maaliskuuta 1863 vihitty pappi. Hänestä tehtiin Conversanon piispa vuonna 1888 ja Naupactuksen titulaariarkkipiispa 1897. Hän oli kardinaali vuodesta 1901 ja osallistui siten paavin valintaan vuoden 1903 konklaavissa.
Gennari oli vuodesta 1908 kuolemaansa "Congregatio pro Clericis" -kongregaation prefekti.
Šio Aragvispireli

Šio Aragvispireli () oli Šio Dedabrišvilin (, 14. joulukuuta 1867 – 2. tammikuuta 1926) käyttämä nimimerkki. Hän oli georgialainen kirjailija, jonka suositut kertomukset käsittelivät protestia sosiaalista epätasa-arvoisuutta vastaan, sorrettujen talonpoikien, käskyläisten ja turmeltuneiden aatelisten todellisuutta sekä kamppailua yksilön onnellisuuden ja sosiaalisten dogmien välillä. 
Elämäkerta.
Hän syntyi papin perheeseen Dušetin lähellä ja aloitti opiskelun Tbilisin teologisessa seminaarissa vuonna 1883. Vuonna 1887 hänet erotettiin seminaarista kapinallisten aatteidensa vuoksi, mutta hänet laskettiin takaisin vuonna 1889. Vuosina 1890–1895 hän opiskeli Varsovan eläinlääketieteellisessä koulussa ja osallistui maanalaisen opiskelijaliikkeen toimintaan. Venäjän keisarikunnan poliisi pidätti hänet, koska hän oli perustanut Varsovassa "Georgian vapauden liiton". Myöhemmin Aragvispireli työskenteli Tbilisin teurastamossa eläinlääketieteellisenä tarkastajana, kunnes hänet erotettiin hänen paljastettuaan tietoja saastunutta sianlihaa koskeneessa skandaalissa. Aragvispireli toi oman työkokemuksensa vuonna 1895 kirjoittamaansa novellisarjaan ja nousi pian suosituksi. Yksi hänen parhaista tarinoistaan, "Mitsaa" (, "se on maa"), ilmestyi vuonna 1901. Se kertoo georgialaisesta vangista, joka lähetetään maanpakoon Siperiaan ja surmataan siellä, koska hän kieltäytyy heittämästä pois säkillistä georgialaista maata, jota hän on säilyttänyt hautaansa varten. 
Aragvispireli liitti ajan eurooppalaisia vaikutteita, erityisesti Maupassantia ja Przybyszewskia, kansalliseen primitiivistä ihannoivaan perinteeseen, joka oli tyypillinen Georgian ylämaiden kirjailijoille, kuten Aleksandre Qazbegille. Näytelmässään "Šio tavadi" (, "prinssi Šio") vuonna 1905 hän omaksui symbolistisen näkökulman Georgian historiaan, mutta teos ei menestynyt. Hänen menestynein teoksensa, romaani "Gabzaruli guli" (, "murtunut sydän") vuodelta 1920, on tunteellinen satu, joka kertoo prinsessan ja kultasepän rakkaudesta. Jopa neuvostokriitikot, jotka olivat jatkuvasti hyökänneet Aragvispirelin kolkkoa ekspressionismia vastaan, ylistivät sitä. Hän ei juuri kirjoittanut myöhemmällä iällä.
Hov (Vadstena)

Hov on kylä Vadstenan kunnassa Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Kylästä on matkaa linnuntietä Bondorlundaan 1,9 kilometriä, Furåsaan 3,7 km, Tistorpiin 3,8 km, Stavlösaan 4,2 km, Stråhon 4,2 km, Orlundaan 4,7 km, Granbyhyn 5,6 km, Appunaan 5,9 km, Åsbyhyn 6,3 km ja Vadstenan taajamaan 7,5 km.
Kylässä sijaitsee kirkko, jonka vanhimmat osat ovat 1200-luvun alusta peräisin ja torni 1400-luvun lopulta. Kirkon alueella on useita hautapaasia, joissa on riimukirjoitusta. Paadet ovat peräisin 1000-luvulta.
Hov oli vuosina 1863–1951 itsenäinen kunta. Hovista tuli osa Vadstenaa vuonna 1971.
Isopihtihäntä

Isopihtihäntä ("Forficula auricularia") on kaikkiruokainen hyönteinen. Isopihtihäntä on 1–2 senttiä pitkä ja väriltään kastanjanruskea. Jalat kellertävät. Takaruumiin kärjessä olevat pihdit ovat koirailla kaarevat ja naarailla suorat. Isopihtihännällä on lyhyet etusiivet, joiden alla näkyy hieman takasiipiä. Suomessa se esiintyy pääosin Etelä-Suomessa. Keski-Suomessa se on harvinaisempi.
Isopihtihäntää tavataan puutarhoissa, puistoissa, pientareilla ja metsissä. Isopihtihäntä käyttää pihtejä puolustautumiseen ja lenninsiipien taitteluun lennon jälkeen. Isopihtihäntänaaraat suojelevat poikasiaan jonkin aikaa niiden kuoriuduttua.
Väestötiede

Väestötiede eli demografia on tieteenala, joka tutkii väestön kehitystä, suuruutta ja rakennetta sekä väestössä tapahtuvia muutoksia.
Väestön tilan suhteen väestötieteessä tarkastellaan esimerkiksi väestön määrää, ikä-, sukupuoli- ja siviilisäätyrakennetta sekä alueellista jakautumista. Väestön tilaa voidaan lisäksi kuvata muun muassa kansalaisuuden, kielen, uskontokunnan, etnisen ryhmän, syntymämaan ja -kunnan, koulutuksen, ammatin ja elinkeinon mukaan.
Väestötieteessä tarkasteltavia muutostapahtumia ovat syntymät, kuolemat, muutot sekä siviilisäädyn muutokset eli avioitumiset ja rekisteröityjen parisuhteiden vahvistamiset, eroamiset ja leskeytymiset. Näitä muutostapahtumia voidaan tarkastella myös eri tekijöiden kuten iän, sukupuolen tai avioliiton päättymisen kohdalla sen keston mukaan.
Lisäksi väestötieteessä tutkitaan näiden ilmiöiden keskinäistä vuorovaikutusta ja niiden yhteyttä talous- ja yhteiskuntaelämään.
"Klassinen demografia" tarkoittaa väestötieteellistä tutkimusta, joka keskittyy pelkästään väestötekijöihin ja niiden keskinäisiin yhteyksiin. Se on suljettu tarkastelutapa, sillä se ei ota muita tekijöitä tarkasteluun. "Väestöntutkimuksesta" puhutaan silloin, kun klassiseen demografiaan otetaan monitieteisesti mukaan muidenkin tieteenalojen, kuten yhteiskunta- tai luonnontieteiden, näkökulmia ja selitysmalleja, joiden avulla väestöilmiöille yritetään saada ymmärrystä.
Väestöntutkimuksen tietolähteitä ovat muun muassa väestötilastot, väestönlaskennat, haastattelututkimukset ja väestörekisterit.
Jim ja Marian Jordan

James "Jim" Edward (16. marraskuuta 1896 Peorian lähellä, Illinois – 1. huhtikuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) ja Marian Jordan (o.s. "Driscoll" 16. huhtikuuta 1898 Peoria – 7. huhtikuuta 1961 Encino, Kalifornia) olivat yhdysvaltalainen koomikkopariskunta, joka tunnetaan parhaiten radiosarjasta "Fibber McGee and Molly".
Jim Jordan ja Marian Driscoll tutustuivat toisiinsa jo lapsina ja menivät naimisiin 1918. Esiinnyttään ensin pienimuotoisimmissa tilaisuuksissa, he liittyivät vaudeville-kiertueeseen vuonna 1922. Ensimmäisen radioesiintymisensä he tekivät vuonna 1924. 1931–1935 he esiintyivät radiosarjassa "Smackout" ja vuosina heillä oli oma sarjansa 1935–1957 "Fibber McGee and Molly".
Molemmat nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1989 yhdessä "Fibber McGee and Molly" -sarjan kanssa.
Bongon massiivi

Bongon massiivi (, myös Tondou Massif ja Bongovuoret) on vuoristo, joka sijaitsee koillisessa Keski-Afrikan tasavallassa ja jatkuu aina eteläiseen Sudaniin saakka. Vuoristo toimii Niilin ja Kongon valuma-alueiden vedenjakajana. Korkein huippu on 1 420 metriä.
Vuoristosta saa alkunsa Lol-joki, joka virtaa Bahr al-Arabin ja Bahr al-Ghazalin yli Valkoiseen-Niiliin. Myös Bahr al-Arab saa alkunsa vuoristosta, tarkemmin Ngajavuorelta.
Tampereen yliopiston humanistinen tiedekunta

Tampereen yliopiston humanistinen tiedekunta oli yksi Tampereen yliopiston tiedekunnista. Se perustettiin vuonna 1964 ja lakkautettiin vuoden 2011 alusta yliopistossa toteutetun organisaatiouudistuksen yhteydessä. 
Nykyisin humanistiseen tiedekuntaan kuuluneet oppiaineet kuuluvat joko "kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikköön" (kieli- ja käännöstieteiden laitos, Suomen kirjallisuus ja yleinen kirjallisuustiede), "viestinnän, median ja teatterin yksikköön" (puheoppi (puheviestintä), teatterin ja draaman tutkimus, teatterityön koulutusohjelma), "kasvatustieteiden yksikköön" (puheoppi (vokologia)) tai "yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikköön" (historiatieteen ja filosofian laitos).
Tiedekuntaan kuului perinteisten humanististen tieteiden lisäksi teatterialan koulutus ja tutkimus. Ainelaitoksia tiedekunnassa oli kuusi. Opiskelijoita oli noin 3 500, joista 3 000 oli perustutkinto-opiskelijoita, 300 jatko-opiskelijoita ja 200 erillisiä opintoja suorittavia.
Tampereen yliopiston informaatiotieteiden yksikkö

Informaatiotieteiden yksikkö oli yksi vuosina 2011-2016 Tampereen yliopistossa toimineista tieteenalayksiköistä. Yksikön englanninkielinen nimi oli School of Information Sciences ja siitä käytettiin lyhennettä SIS.
Opiskelu.
Yksikössä oli kolme tutkinto-ohjelmaa:
Yksikkö tarjosi viisi eri pääainevaihtoehtoa: informaatiotutkimus ja interaktiivinen media, matematiikka, tilastotiede, tietojenkäsittelyoppi sekä vuorovaikutteinen teknologia.
Historia.
Informaatiotieteiden yksikköä edelsi vuonna 2001 perustettu "informaatiotieteiden tiedekunta", johon kuuluivat nykyisiä tutkinto-ohjelmia edeltäneet laitokset. Informaatiotutkimus ja interaktiivinen media muodostettiin vuonna 2010 yhdistämällä informaatiotutkimuksen laitos ja aiemmin erillisenä toiminut hypermedialaboratorio. Ennen vuotta 2001 tiedekunnan tarjoamat oppiaineet kuuluivat joko yhteiskuntatieteelliseen tai taloudellis-hallinnolliseen (sittemmin kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunta, nykyinen johtamiskorkeakoulu). Vuoden 2017 alusta informaatiotutkimus, interaktiivinen media sekä vuorovaikutteinen teknologia siirrettiin viestintätieteiden tiedekuntaan ja yksikkö nimettiin Luonnontieteiden tiedekunnaksi.
Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulu

Tampereen yliopiston johtamiskorkeakoulu (JKK) oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä (2011-2016) ja tiedekunnista (2017-2018). Vuoden 2019 alussa uuden Tampereen yliopiston aloittaessa se nimettiin johtamisen ja talouden tiedekunnaksi, johon tuli myös Tampereen teknillisen yliopiston tuotantotalouden ja tietojohtamisen tutkimus.
Johtamiskorkeakoulu perustui suurimmaksi osaksi vuonna 1965 perustetun ja uudistuksessa lakkautetun kauppa- ja hallintotieteiden tiedekunnan entiseen toimintaan. Uudeksi tutkinto-ohjelmaksi uudistuksessa yksikköön tuli politiikan tutkimuksen tutkinto-ohjelma, joka muodostettiin entisen yhteiskuntatieteellisen tiedekunnan kansainvälisen politiikan ja valtio-opin oppiaineista.
Tutkinto-ohjelmat ja oppiaineet.
Lähde
Tampereen yliopiston kasvatustieteiden yksikkö

Kasvatustieteiden yksikkö oli yksi Tampereen yliopistossa vuosina 2011–2017 toimineista yhdeksästä tieteenalayksiköistä. Se oli toiminta-ajatuksensa mukaan kasvatuksen ja yhteiskunnan muutosta tutkiva ja sivistysperustaa uudistava tutkimus- ja oppimisyhteisö, jossa koulutettiin yhteiskunnallisesti ja kulttuurisesti tietoisia ja taitavia sekä kriittisesti ja laaja-alaisesti ajattelevia kasvatusalan asiantuntijoita. Yksiköstä käytettiin lyhennettä EDU ja sitä johti Risto Honkonen.
Kasvatustieteiden yksikössä opinnot oli muodostettu elinikäisen oppimisen ja kasvatuksen koulutukseksi (pääaineena kasvatustiede tai aikuiskasvatustiede), luokanopettajan koulutukseksi, vokologian koulutukseksi ja varhaiskasvatuksen koulutukseksi (lastentarhanopettajakoulutus). Tutkinnon saattoi lisäksi suorittaa ammattikasvatuksen maisteriohjelmassa tai Joint Nordic Master Programme in Didactics of Mathematics -ohjelmassa. Yksikkö antoi myös aineenopettajan pätevyyteen johtavaa koulutusta (opettajan pedagogiset opinnot).
Entinen kasvatustieteiden tiedekunta.
Kasvatustieteiden yksikkö oli vokologian oppiainetta lukuun ottamatta identtinen vuosina 1974–2011 toimineen "kasvatustieteiden tiedekunnan" kanssa. Vokologian oppiaine siirrettiin yksikköön humanistisesta tiedekunnasta, jossa se oli ollut osa puheopin oppiainetta. 
Tiedekuntaan kuului kaksi laitosta:
Lisäksi tiedekunnan yhteydessä toimivat seuraavat yksiköt:
Toiminta Hämeenlinnassa lakkautettiin ja siirrettiin Tampereen normaalikoulun yhteyteen vuonna 2012.
Reign of Elements

Reign of Elements on power metal -yhtye Celestyn esikoisalbumi, joka julkaistiin joulukuussa 2. joulukuuta 2002.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tapani Kangas ja Jere Luokkamäki
Tampereen yliopiston lääketieteen yksikkö

Tampereen yliopiston lääketieteen yksikkö oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä. Se perustettiin vuonna 1972 lääketieteellisenä tiedekuntana, ja nykyisen nimensä se sai vuoden 2011 organisaatiouudistuksessa. Yksikkö sijaitsi Kaupin kampuksella. Yksiköt muuttuivat takaisin tiedekunniksi vuonna 2017, ja tiedekuntajako uudistui kokonaan Tampereen yliopiston ja Tampereen teknillisen yliopiston yhdistyessä uudeksi Tampereen yliopistoksi vuonna 2019. Tiedekunnan toimiala sisältyy uuteen lääketieteen ja terveysteknologian tiedekuntaan.
Tutkinto-ohjelma.
Vuoden 2011 tutkintouudistuksessa siirryttiin oppiainepohjaisesta koulutuksen järjestämistavasta tutkinto-ohjelmiin. Yksikkö huolehti lääketieteen lisensiaatin tutkinto-ohjelmasta sekä erikoislääkäri- ja jatkotutkinnoista.
Lääketieteen lisensiaatin tutkinto-ohjelman opiskelijoita oli 710 ja erikoislääkärin tutkinnon opiskelijoita 703.
Sami al-Hajj

Sami Mohy El Din Muhammed al-Hajj (, s. 15. helmikuuta 1969) on sudanilainen toimittaja, joka työskentelee qatarilaisen Al Jazeera -televisiokanavalle. Hän oli vangittuna Guantanamo Bayn vankileirillä joulukuusta 2001 ja vapautui sieltä 1. toukokuuta 2008.
Yhdysvaltain joukot vangitsivat al-Hajjin Pakistanissa 15. joulukuuta 2001. Hän oli matkalla Afganistaniin Al Jazeeran tehtävissä, ja hänellä oli voimassa oleva viisumi. Al-Hajj siirrettiin Yhdysvaltain Guantanamo Bayn laivastotukikohdan vankileirille Kuubaan, jossa hänet tunnettiin ”vankina numero 345”. Hän oli ainoa Guantanamossa säilytetty journalisti.
Al-Hajjia edusti ihmisoikeuslakimies Clive Stafford Smith, joka sai tavata hänet 2005. Stafford Smithin mukaan al-Hajj kertoi tulleensa hakatuksi ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi. Hän oli todistanut myös Koraanin häpäisyä. Häntä oli kuulusteltu 130 kertaa. Stafford Smithin mukaan yleisin kysymys oli, oliko Al Jazeera al-Qaidan peitetoimi. Stafford Smithin mukaan al-Hajjilla oli myös kurkkusyöpä, johon vangitsijat kieltäytyivät antamasta hoitoa. Hän aloitti 16 kuukautta kestäneen nälkälakon tammikuussa 2007.
Toivuttuaan Al-Hajj palasi Al Jazeeran palvelukseen ja hänet nimitettiin sen juuri perustetun ihmisoikeustoimituksen johtajaksi. Hän asuu perheineen Qatarin pääkaupungissa Dohassa.
Pelkosenniemen kirkko

Pelkosenniemen kirkko on Pelkosenniemen seurakunnan vuonna 1929 valmistunut hirsinen pitkäkirkko Pelkosenniemellä. Kirkko selvisi Lapin sodasta.
Päätytornillinen kirkko on tyyliltään lähinnä 1920-luvun klassisismia. Sen on suunnitellut Yleisten rakennusten ylihallituksessa arkkitehti Yrjö Sadeniemi. Kirkon sisäpuolinen laudoitus on vuodelta 1954, ulkovuoraus on tehty 1951–1952. Kirkossa on tilaa 300 sanankuulijalle. Alttaritaulu "Ristiltä otto" (300x200 cm öljymaalaus kankaalle) on vuodelta 1954 ja sen on maalannut taiteilija Aale Hakava. 
Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1937 valmistamat. Niissä on 10 äänikertaa, Pelkosenniemen kirkossa ne ovat olleet vuodesta 1962.
Museovirasto on määritellyt Kemijokivarren asutus- ja kirkkomaisemat yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Pelkosenniemen kirkko kuuluu tähän alueeseen.
Pelkosenniemen evankelisluterilaisen seurakunnan alueeseen kuuluvat Pelkosenniemen ja Savukosken kunnat. Seurakunta erotettiin emäseurakunnastaan Sodankylän seurakunnasta vuonna 1916. Samalla erotettiin Sodankylästä myös Savukosken seurakunta, joka kuitenkin jo vuonna 1931 liitettiin Pelkosenniemen seurakuntaan.
LOL

LOL, LoL tai Lol voi tarkoittaa monia asioita:
Lyhenteitä:
Henkilöitä:
Paikkoja:
Elokuvia:
Muuta:
Sankt Per

Sankt Per () oli kunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Kunta syntyi vuonna 1863 ja lakkautettiin vuonna 1951. Vuonna 1952 kunnan osat liitettiin Vadstenan kuntaan.
Kunnan alueella toimi Sankt Perin seurakunta ().
Voitte suudella sulhasta

Voitte suudella sulhasta ("I Now Pronounce You Chuck and Larry") on vuonna 2007 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva. Sen ohjasi Dennis Dugan ja elokuvassa näyttelivät Adam Sandler, Kevin James, Jessica Biel, Ving Rhames, Steve Buscemi ja Dan Aykroyd. Elokuvan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 20. heinäkuuta 2007 ja Suomessa 16. marraskuuta 2007.
Juoni.
Chuck Levine (Sandler) ja Larry Valentine (James) ovat ylimpiä ystäviä ja toimivat palomiehinä. Larry on leski-isä, joka rakastaa lapsiaan, kun Chuck puolestaan viettää rattoisaa sinkkuelämää. Ongelmia ilmenee kun vakuutusyhtiö vaatii että Larrylla pitäisi olla virallinen kumppani, tai muuten hänen lapsensa eivät järjesty hänen henkivakuutuksensa edunsaajiksi. Chuck on palveluksen velkaa ystävälleen ja vastahakoisesti suostuu kulissihomoavioliittoon. Tuoreen pariskunnan täytyy näytellä yhteiselämää aloittavaa, toisiinsa täysin rakastunutta paria. Tästä tulee entistä hankalampaa kun Chuck huomaa rakastuneensa ”homoparin” asioita hoitavaan asianajajaan...
Quintus Pompeius

Quintus Pompeius Aulus oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Hänet valittiin vuonna 141 eaa. konsuliksi. Pompeius oli tällöin sukunsa ensimmäinen virkamies, eli "homo novus". 
Pompeius osallistui samana vuonna Numantian sotaan Hispaniassa, jossa paikalliset keltiberiheimot olivat nousseet kapinaan roomalaisia vastaan. Hän korvasi komentajana aiemman konsulin Quintus Caecilius Metellus Macedonicuksen, joka oli aiempina vuosina taistellut menestyksekkäästi keltiberejä vastaan mutta epäonnistunut lopulta heidän pääkaupunkinsa Numantian valtaamisessa.
Vahvalla 30 000 jalkaväki- ja 2 000 ratsumiehen konsuliarmeijallaan hän sai muutamia voittoja ja piiritti lopulta Numantian. Mutta kun hänen kokeneet legioonansa korvattiin vastavärvätyillä miehillä, tilanne alkoi kääntyi huomattavasti huonompaan suuntaan. Kaupungin 8 000 miestä käsittänyt varuskunta onnistui torjumaan roomalaiset pitkään ja kylmä talvi verotti Pompeiuksen sotajoukkoa. Pompeius halusi niin kiihkeästi sodan päätökseen, että solmi rauhansopimuksen keltiberien kanssa. Rooman senaatti kuitenkin hylkäsi sopimuksen ja lähetti Marcus Popillius Laenaksen korvaamaan Pompeiuksen.
Vaikka Pompeius ei saavuttanut huomattavaa menestystä Numantiassa, hänet valittiin vuonna 131 eaa. kensoriksi yhdessä Metelluksen kanssa. Hänen poikansa, Quintus Pompeius Rufus toimi myös konsulina vuonna 88 eaa.
Nordic Trophy 2008

Jääkiekon seurajoukkueiden epävirallinen mestaruusturnaus Nordic Trophy pelattiin syksyllä 2008 kolmatta kertaa. Viime kausiin verrattuna joukkueita oli kaksi enemmän, eli nyt joukkueita tuli Suomesta viisi ja Ruotsista viisi. Turnaus alkoi 7. elokuuta ja loppuottelu pelattiin 6. syyskuuta. 
Sijoitusottelut.
"Ottelu 9:stä paikasta"
"Ottelu 7:stä paikasta"
"Ottelu 5:stä paikasta"
"Pronssiottelu"
"Loppuottelu"
Kärppä-ohjelma

Kärppä-ohjelma () on englantilaisen evoluutiobiologin ja tieteen kansantajuistajan Richard Dawkinsin laatima yksinkertainen tietokoneohjelma, jolla hän pyrkii havainnollistamaan evoluution luonnetta luonnonvalinnan ohjaamana mutaatioiden kasautumana. 
Ohjelma lähtee täysin satunnaisesta kirjainyhdistelmästä, esimerkiksi "akhuj". Tämän jälkeen ohjelma muuttaa sen satunnaisesti arpomalla ihmisen syöttämäksi, ennalta määrätyksi sanaksi tai lauseeksi, esimerkiksi "kärppä". Ohjelman ajatus on se, että sana "kärppä" voidaan etsiä välivaiheiden kautta ja että luonnonvalinta hakeutuu kohti sanaa "kärppä", mikä vastaa eliön ympäristössä parhaiten toimivaa geeniä.
Kärppä-ohjelma havainnollistaa kasautuvasti muutoksia aiheuttavaa valintaa hyvin, mutta on kiistanalaista, missä määrin se kuvaa todellista luonnon evoluutiota. Arvostelijoiden mielestä se on liian yksinkertainen ja ohjautuu kohti yhtä ennalta tunnettua lopputulosta.