tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ange-François Fariau de Saint-Ange

Ange-François Fariau de Saint-Ange (13. lokakuuta 1747 Blois – 8. joulukuuta 1810 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kääntäjä ja Ranskan akatemian jäsen.
Elämäkerta.
Ange-François Fariau de Saint-Ange syntyi Ranskan kuninkaan neuvonantajan perheeseen. Hän opiskeli aluksi jesuiittain koulussa Blois'ssa ja sittemmin Saint-Barben-collegessa Pariisissa. Hänet tunnettiin jo nuoruudessaan vahvana ajattelijana, mikä ei ollut lainkaan nuorukaisille tyypillistä. Hän oli Turgot'n suojatti ja sai yleisen tarkastajan viran, mutta hän menetti kuitenkin kaiken omaisuutensa Ranskan suuressa vallankumouksessa. Robespierren vallasta syöksemiseen jälkeen hän sai vaatimattoman sotilaiden vaatevaraston hoitajan viran, mutta pääsi sitten kaunokirjallisuuden opettajaksi ja myöhemmin kieliopin ja järkeilyn opettajaksi nykyisin Lycée Charlmagne -nimellä toimivaan kouluun.
Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1810. Tehtävän vastaanottopuheessaan hän viittasi horjuvaan terveyteensä ja totesi itse täyttävänsä edeltäjänsä hautapaikan. Jo kolmen kuukauden kuluttua astumisestaan Akatemiaan ja tuon puheen pitämisen jälkeen hän kaatui saapuessaan Akatemiaan ja kuoli.
Tuotanto.
Saint-Ange tuli ensinnä tunnetuksi skotlantilainen kirjailijan Henry Mackenzien teosten ranskantajana. Tältä kirjailijalta hän ranskansi kaksi pikareskiromaania, ja myöhemmin olivat vuorossa Ovidiuksen teokset. Ovidius-käännökset eivät saaneet osakseen kovinkaan suurta arvostus, ja sanottiin jopa että "Raukkauden lääkitys" toimii hyvin lääkkeenä "Rakastamisen taitoa vastaan".
Yritettyään kirjoittaa näytelmiä suurempaa suosiota saamatta Saint-Ange julkaisi niteen sekalaisia kirjoituksia: runoja, oodeja, satuja ja erilaisia kirjoitelmia. Hän toimitti ja julkaisi ystävänsä, Ranskan akatemian jäsenen Michel Paul Guy de Chabanon postuumit muistelmat, jotka ilmestyessään vuonna 795 aiheuttivat melkoisen skandaalin kuvauksillaan raukkauselämästä.
Teokset.
&lt;/small&gt;
Brian Henton

Brian Henton (s. 19. syyskuuta 1946 Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 37 osakilpailuun, saavuttaen niissä yhden kilpailun nopeimman kierroksen. Pisteitä Henton ei saavuttanut.
Hentonin parhaiksi saavutuksiksi kilpa-autoilussa jäivät Britannian Formula 3 -sarjan mestaruus vuonna 1974 ja Formula 2 -sarjan mestaruus vuonna 1980.
Henton ei saavuttanut F1-urallaan kovin suurta menestystä. Ensimmäisen kerran hän osallistui F1-sarjan kilpailuun kaudella Lotus-tallin autolla. Hentonin uran parhaaksi saavutukseksi jäi Saksan GP:sta 1982 seitsemäs sija Tyrrell-tallin autolla. Aika-ajoissa Henton oli parhaimmillaan yhdestoista.
Horror Show

Horror Show on Iced Earthin kuudes studioalbumi. Albumin aihe on otettu kauhuelokuvista. Albumista on myös julkaistu Limited Edition, joka sisältää kaksi ylimääräistä kappaletta.
Kappaleet.
Ylimääräiset kappaleet Limited editionilla:
Bundesverband Windenergie

Bundesverband Windenergie e.V. BWE eli German Wind Energy Association on Saksan tuulivoimayhdistys. Yhdistyksen toimistot ovat Berliinissä ja Osnabrückissä. Yhdistys perustettiin 20 vuotta sitten ja se on laajin uusiutuvan energian järjestö. Sillä on maailmanlaajuisesti 18 900 jäsentä. Jäseninä on turbiininvalmistajia, tiedemiehiä, tuottajia ja osakkeenomistajia, virkamiehiä, rahoittajia, insinöörejä, teknikkoja, lakimiehiä, ympäristönsuojelijoita ja opiskelijoita.
Järjestöön sisältyy komiteoita, työpiirejä ja 13 kansallista ja 41 paikallista järjestöä. BWE:n komiteat ovat englanninkielisinä: Investor committee, Operator committee, Operator management committee, Financing committee, Company committee, Legal committee, Planning committee, Expert consulting committee, Wind assessment committee ja Scientific committee.
Yhdistys julkaisee lehtiä "New Energy" ja "Neue Energie", joiden kuukausittainen levikki on 27 000 kpl.
BWE on EWEAn ja Global Wind Energy Council (GWEC) jäsen.
BWE:n motto on: "100 % uusiutuvaa energiaa".
Poem-säätiö

Poem-säätiö ( säätiörekisterissä POEM - Säätiö) oli Oulun ja laajemmin Pohjois-Suomen alueella toiminut audiovisuaalisia tuotantoja tukenut säätiö, joka myönsi apurahoja käsikirjoittamiseen sekä korotonta laina- ja investointirahoitusta teosten kehittämiseen ja tuotantoon. Säätiö lakkautettiin vuonna 2016.
Aiheesta muualla.
Periskooppi

Periskooppi ( ”katso ympärille”) on putkimainen peileihin tai prismoihin perustuva optinen apuväline, jonka avulla voi tehdä havaintoja piilosta tai jonkin näköesteen takaa. Yksinkertaisimmillaan periskooppi on suora putki, jonka molemmissa päissä on 45° kulmaan asetettu peili. Tämäntyyppisiä periskooppeja käytetään yleisesti esimerkiksi panssarivaunuissa. Sukellusveneissä käytetään puolestaan hieman monimutkaisempia periskooppeja, joissa peilit on korvattu prismoilla.
Haarakaukoputki voi toimia periskoopin tavoin.
Uusi Suomi (verkkolehti)

Uusi Suomi (uusisuomi.fi) on suomalainen uutis- ja blogipalvelu. Uusi Suomi aloitti toimintansa 10. lokakuuta 2007, ja se käyttää vuonna 1991 lopettaneen päivälehden Uuden Suomen nimeä. Sivusto ei ole sitoutunut poliittisesti.
Uuden Suomen verkkosivustolla oli vuonna 2015 keskimäärin noin 500 000 eri kävijää viikossa.
Uuden Suomen päätoimittaja on Jenni Tamminen, joka toimi aiemmin Uuden Suomen uutispäällikkönä. Markku Huusko toimi lehden päätoimittajana vuoteen 2020 asti, ja toimi vuosina 1990–1991 sanomalehti Uuden Suomen taloustoimittajana. Uusi Suomi liitettiin Alma Median Alma Talent -yksikköön vuonna 2016.
Historia.
Niklas Herlinin Nikotiimi Oy osti toukokuussa 2007 Alma Medialta Uuden Suomen tavaramerkin ja varasi internet-osoitteet uusisuomi.fi ja usari.fi. Herlin ilmoitti aloittavansa syksyllä 2007 Uuden Suomen julkaiseminen verkkolehtenä uusisuomi.fi, joka Herlinin ja päätoimittajaksi nimitetyn Arvopaperi-lehden toimituspäällikön Markku Huuskon mukaan on "suomalaishenkinen, monipuolinen, särmikäs ja uutta luova".
Uusisuomi.fi julistautui sitoutumattomaksi ja puolueettomaksi, mutta aatetaustaltaan sen on tarkoitus Herlinin ja Huuskon mukaan jatkaa sanomalehti Uuden Suomen suomalaishenkistä perintöä. Huusko on kuvaillut uutta Uutta Suomea "isänmaalliseksi verkkolehdeksi". Helsingin Sanomien mukaan lehti ei ryhdy "ääri-isänmaallisten ryhmien" mielipiteiden sanansaattajaksi.
Herlin toimi verkkojulkaisun kustantajana, Kustannusosakeyhtiö Uuden Suomen pääomistajana sekä hallituksen puheenjohtajana. Toimituksessa työskentelee alle kymmenen henkilöä.
Yhtiö teki vuonna 2014 liikevaihtoa yli miljoona euroa, ja tulos oli runsaat 100 000 euroa tappiollinen.
Uutispalvelun lisäksi Uudessa Suomessa on Puheenvuoro- ja Vapaavuoro-nimiset blogipalvelut, johon kuka tahansa voi perustaa oman blogin omalla nimellään. Aluksi blogeja perustivat lähinnä vuoden 2008 kunnallisvaaliehdokkaat. Eurovaaleissa 2009 palvelussa piti blogia 241 ehdokkaasta lähes kolmannes eli 79. Yhteiskunnalliseen keskusteluun keskittyvässä Puheenvuoro-palvelussa on nykyisin tuhansia blogeja. Verkkomedia oli lyhyen aikaa vuonna 2014 yhteistyössä Radio Ravun kanssa. Yhteistyö päättyi kesäkuussa 2014.
Elokuussa 2016 Herlin ilmoitti myyvänsä julkaisun Alma Medialle. Herlin oli sijoitusyhtiönsä kautta Alma Median suuromistaja ja hallituksen jäsen. Herlinin mukaan kauppa oli tappiollinen.
Syyskuussa 2019 sivusto uudistettiin käyttämään Alman verkkoalustaa, joka on yhteinen mm. Kauppalehden ja Talouselämän kanssa.
Sivuston blogipalveluissa otettiin käyttöön WordPress-alusta.
Vuonna 2020 julkaisun päätoimittajaksi tuli Jenni Tamminen.
Kiista nimen käyttöoikeudesta.
Vihreä liitto otti kampanjalauseekseen eduskuntavaaleissa 2011 Uusi Suomi -sanaparin. Verkkolehti uusisuomi.fi haastoi Vihreät käräjille tavaramerkin luvattomasta käytöstä, mutta hävisi kiistan. Oikeuden mukaan uusi-adjektiivin käyttö valtion nimen kanssa ei ole tavaramerkin käyttämistä elinkeinotoiminnassa.
The Blessed and the Damned

The Blessed and the Damned on Iced Earthin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 10. elokuuta 2004 levymerkillä Century Media Records.
Livekappaleet on otettu "Alive in Athens" -albumilta. Kansikuvan on toteuttanut Leo Hao.
Podarkes

Podarkes oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikloksn poika ja Protesilaoksen veli.
Podarkes ja Protesilaos olivat Helenan kosijoiden joukossa. Kuten muutkin sulhasehdokkaat, myös he vannoivat valan ja lupasivat puolustaa valittua puolisoa kaikkia muita vastaan. Kun Paris myöhemmin sieppasi Helenan, he joutuivat mukaan Troijan sotaan taistelemaan Menelaokselle annetun lupauksen mukaisesti.
Sen jälkeen, kun Hektor oli surmannut Protesilaoksen, Podarkes johti Fylakian joukkoja kreikkalaisten puolella. Quintus Smyrnaeuksen mukaan hän sai surmansa amatsonikuningatar Penthesileian kädestä.
Priamos.
Podarkes oli myös Herakleen surmaaman Laomedonin, Troijan kuninkaan, poika. Hänet pelasti hänen sisarensa Hesione, joka osti veljensä hengen kultaisella huivillaan. Tästä alkaen Podarkesta alettiin kutsua Priamokseksi ( 'ostaa').
Keski-Uudenmaan Teatteri

Keski-Uudenmaan Teatteri on Keravan ja Tuusulan alueella toimiva ryhmämuotoinen ammattiteatteri, jonka kotipaikka sijaitsee Keravalla. Esityksiä järjestetään myös muun muassa Krapin kesäteatterissa Tuusulassa sekä Halosenniemessä toimivassa Pekka Halosen museossa.
Vuonna 1998 perustettu Keski-Uudenmaan Teatteri on alueen ainoa ammattiteatteri. Vuosittain esityksiä on ensi-illassa neljästä kuuteen, kaikkiaan esityksiä on vuoden aikana noin 130. Esityksissä on vuosien mittaan nähty vierailemassa myös Miia Nuutila, Ilkka Heiskanen, Mika Nuojua, Jari Pehkonen, Ilkka Koivula, Juha Veijonen, Esko Roine, Kirsi Ylijoki, Antti Reini, Pertti Koivula ja monta muuta näyttelijää. Ohjaajina ovat toimineet muun muassa Kari Rentola, Kaisa Korhonen, Kari Paukkunen, Katja Krohn, Milko Lehto, Jukka Mäkinen, Aila Lavaste, Risto Autio ja Kari Paukkunen.
Keski-Uudenmaan Teatterin perusti vuonna 1998 joukko teatterialan ammattilaisia huomattuaan, että alueelta puuttui oma ammattiteatteri. Mukana olivat muun muassa Ilkka Heiskanen, Nicke Lignell, Mika Nuojua, Miia Nuutila, Anu Sinisalo, Kari Väänänen ja Iiro Ollila. Ensimmäinen ensi-ilta oli Kari Rentolan aikalaiskomedia "Oy Pelastakaa miehet Ab".
Vuonna 2018 Keski-Uudenmaan Teatteri hankki itselleen oman vakituisen tilansa Keravalta, osoitteesta Kultasepänkatu 4. Teatterin oman tilan avajaiset ja juhlagaala pidettiin 1. syyskuuta 2018. Juhlavuoden kunniaksi teatteri kutsui kaikki vuonna 1998 syntyneet nuoret katsomaan näytelmiä veloituksetta. Tempauksen tavoite oli kasvattaa uutta teatterikävijäsukupolvea Keski-Uudellemaalle. Vuoden aikana nähtiin myös pop up -teatteria eri tapahtumien yhteydessä. 
2021-2024 Keski-Uudenmaan Teatterin johtajana toimi Elina Varjomäki. Vuonna 2024 teatterinjohtajana aloitti Aino Kivi. Vuodesta 2022 alkaen KUT on valtionosuuden piiriin kuuluva teatteri. KUT saa vuosittain tukea Tuusulan kunnalta ja Keravan kaupungilta. KUT on rekisteröity yhdistys, jonka virallinen nimi on Keski-Uudenmaan teatterin kannatusyhdistys ry. Hallituksen puheenjohtajana toimii 2025-2026 Tuulia Hongisto. Teatterin hallitus on ylin päättävä elin yhdistyksessä ja se valitaan joka toinen vuosi uudelle kaksivuotistoimintakaudelle.
Vincenzo Puccio

Vincenzo Puccio (27. marraskuuta 1945 – 11. maaliskuuta 1989) oli sisilialainen palkkamurhaaja ja mafioso. 
Vincenzo Puccion varhaisesta elämästä ei ole tietoja, mutta hänen on uskottu alkaneen työskentelemään mafiapäällikkö Salvatore Riinalle 1970-luvun loppupuolella. 4. maaliskuuta 1980 Sisilian poliisi pidätti Puccion ja hänen työtoverinsa Armando Bonannon ja Giuseppe Madonian syytettyinä karabinieerien eversti Emanuele Basilen murhasta, ja oikeudenkäynnin jälkeen heidät lähetettiin maanpakoon Sardiniaan. He kuitenkin pian palasivat takaisin Sisiliaan, ja Puccio jatkoi uraansa osallistumalla karabinieerin eversti Giuseppe Russon ja poliitikko Piersanti Mattarellan murhiin. Riina myös lähetti hänet ja Giuseppe Lucchesen tappamaan mafioso Giuseppe Grecon. 
Vuonna 1986 poliisit pidättivät Puccion, ja oikeudenkäynnin jälkeen hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen Ucciardonen vankilassa. 11. maaliskuuta 1989 Puccion sellitoverit Antonino ja Giuseppe Marchese pahoinpitelivät hänet kuoliaaksi. Italialaisten viranomaisten kanssa yhteistyötä tehnyt mafioso Francesco Marino Mannaoia väitti myöhemmin, että Puccio olisi suunnitellut Riinan ja Bernardo Provenzanon syrjäyttämistä vallasta.
Marcin Baszczyński

Marcin ”Mage” Baszczyński (s. 7. kesäkuuta 1977) on puolalainen jalkapalloilija. Hän on voittanut Puolan mestaruuden kuusi kertaa Wisła Krakówin paidassa vuosina 2001, 2003–2005 ja 2008–2009. Hän edusti pitkään myös Ruch Chorzówia.
Baszczyński pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Islantia vastaan vuonna 2000. Hän on tehnyt 35 A-maaottelussaan yhden maalin. MM-kilpailuissa 2006 hän pelasi Puolan joukkueen kaikki kolme ottelua alusta loppuun.
Ammattilaisuransa Baszczyński aloitti vuonna 1994 Pogoń Ruda Śląskan joukkueessa. Hänestä käytetään myös yleisesti lempinimeä ”Mage”.
Vaippapaviaani

Vaippapaviaani eli hamadryas eli pyhäpaviaani ("Papio hamadryas") on kaikkein pohjoisimpana elävä paviaanilaji.
Levinneisyys.
Sen levinneisyysalue ulottuu Sudanin Port Sudanista noin 8. leveyspiiriltä Somaliaan, lisäksi sitä tavataan Arabian niemimaan etelärannikolla.
Tuntomerkit.
Vaippapaviaanin kasvot eroavat muista paviaaneista niiden punaisuudella. Pitkänomainen kuono on profiililtaan ylöspäin työntyvä. Turkki on paksu ja väriltään se on naarailla ruskea ja uroksilla vaaleanharmaa. Täysikasvuisella uroksella on huomiota kiinnittävä helmenharmaa harja.
Kooltaan vaippapaviaani on keskikokoinen ja täysikasvuisena uroksen massa voi olla 25 kg. Lajin yksilöt ovat pituudeltaan ilman häntää noin 60–72 cm ja hännän pituus on 32–60 cm.
Elintavat.
Vaippapaviaanilauma on suuri ja se käsittää tavallisesti johtajauroksen, joka johtaa naaraita, nuoria uroksia ja poikasia. Nuoret urokset pysyvät laumassaan yleensä vain sukukypsyyteensä asti.
Lajille on tyypillistä elää maassa eikä kiipeillä puissa ja yöpyminen tapahtuu yleensä kallionkielekkeillä tai rantatörmillä. Vaippapaviaanin ruokavalioon kuuluvat kasvit, hyönteiset ja pikkueläimet.
Vaippapaviaaninaaras tulee sukukypsäksi ikävuosien 3,5–4 välillä ja urokset vasta 4–6-vuotiaina. Laji voi lisääntyä vuodenajasta riippumatta. Raskaus kestää 160-183 vuorokautta ja poikasia syntyy tavanomaisesti vain yksi kerrallaan.
Muuta.
Vaippapaviaani oli joidenkin väitteiden mukaan muinaisessa Egyptissä pyhä eläin, sen kuvia on löydetty faaraoiden hautakammioista ja temppeleistä. Se kuvastaa Thot-jumalan henkilöitymää.
Korkeasaaren vaippapaviaanit saivat paljon huomiota syksyllä 2004, kun ne päätettiin lopettaa. Kansanliikkeen vastustuksen takia laumaa päätettiin pitää hengissä toistaiseksi. Niille löytyi kodit toisista eläintarhoista.
Maritta Lintunen

Maritta Lintunen (s. 1961 Savonlinna) on suomalainen kirjailija. Häneltä on ilmestynyt romaaneja sekä novelli- ja runokokoelmia.
Elämä ja ura.
Lintunen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Nurmeksessa ja valmistui ylioppilaaksi Nurmeksen lukiosta. Hän on valmistunut Kuopion konservatoriosta laulunopettajaksi ja musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta. Lintunen työskenteli kirjoittamisen ohella laulunopettajana, kunnes keskittyi kirjoittamiseen päätoimisesti vuodesta 2006 alkaen. Musiikki on ollut läsnä myös hänen teoksissaan.
Kuopion vuosien jälkeen Lintunen asui parikymmentä vuotta Jyväskylässä, missä hän myös julkaisi ensimmäiset teoksensa. Lintusen esikoisteos, runokokoelma "Liekkikupolit", ilmestyi vuonna 1999 ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Hänen toinen runokokoelmansa "Valaistut talot" oli Runeberg-palkintoehdokkaana 2005, kuten myös ensimmäinen novellikokoelma "Ovisilmä" vuonna 2006. Lintunen on ollut myös neljästi Savonia-kirjallisuuspalkintoehdokkaana (2009, 2011, 2019 ja 2021).
Lintusen runoja ja novelleja on ilmestynyt antologioissa ja kirjallisuuslehdissä englanniksi, ruotsiksi, unkariksi, udmurtiksi, hollanniksi, saksaksi, venäjäksi, portugaliksi, filipinoksi ja tšekiksi. Novelli "Piinaviikko" kokoelmasta "Ovisilmä" valittiin vuoden 2012 "Best European Fiction" -kokoelmaan (Dalkey Archive Press, USA).
Lintunen asuu Hämeenlinnassa. Hän on asunut myös kaksi vuotta Eeva Joenpellon kirjailijakodissa Sammatissa.
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Lähde
Jesús López Cobos

Jesús López Cobos (25. helmikuuta 1940 – 2. maaliskuuta 2018) oli espanjalainen kapellimestari. Hän valmistui Madridin Complutense-yliopistosta ja opiskeli myöhemmin orkesterinjohtoa Franco Ferraran ja Hans Swarowskyn johdolla.
López Cobos johti Deutsche Oper Berlinia (1981–1990), Espanjan kansallisorkesteria (1984–1988), Cincinnatin sinfoniaorkesteria (1986–2000) ja Lausannen kamariorkesteria (1990–2000).
López Cobos nousi vuonna 2003 Madridin Teatro Realin musiikilliseksi johtajaksi.
Gueretsa

Gueretsa ("Colobus guereza") on suuri apina: sen ruumis voi olla 75 senttimetriä pitkä, häntä noin 80 senttimetrin pituinen ja painoa voi olla 11 kilogrammaa. Urokset ovat hiukan suurempia kuin naaraat.
Levinneisyys.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Nigeriasta Etiopiaan ja Ugandaan, Keniaan sekä Tansaniaan etelässä.
Ravinto.
Gueretsat syövät ravinnokseen lehtiä ja hedelmiä.
Uhanalaisuus.
Gueretsoja on metsästetty turkisten takia, ja 1800-luvun lopulla kannat olivat huomattavasti harventuneet. Nykyisin niitä suojellaan, eivätkä ne ole niin uhanalaisia.
Laumaeläminen.
Gueretsat elävät puissa 5–20 yksilön ryhminä, usein lähellä jokien rantoja, ja ne ilmoittavat alueensa rajoista röykivällä laulullaan.
Roald Hoffmann

Roald Hoffmann (s. 18. heinäkuuta 1937 Zolotšiv, Puola, (nyk. Ukrainan Lvivin alue)) on yhdysvaltalainen tieteilijä, jolle myönnettiin vuonna 1981 Nobelin kemianpalkinto kemiallisia reaktioita koskevista teorioista. Hän työskentelee Cornellin yliopistossa Ithacassa.
Hoffmann syntyi Zolotšivissä nykyisen Ukrainan alueella mutta muutti juutalaisen perheensä kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1949. Hän kävi Stuyvesant High Schoolin, josta hän valmistui vuonna 1955 ja sai sen jälkeen oppiarvot Columbian ja Harvardin yliopistoista.
Hoffmannille on myönnetty Nobelin lisäksi National Medal of Science (1983) ja Priestley Medal (1990). Hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1972, Royal Societyn ulkomaalaisjäseneksi vuonna 1984 ja Suomen Tiedeseuran ulkomaiseksi jäseneksi vuonna 1988.
Maalinosoituslaser

Maalinosoituslaser on maalinosoitukseen käytettävä sotilaallinen laite, joka osoittaa lasersäteen avulla ohjuksen, pommin tai ohjautuvan ammuksen maalin. Ase tunnistaa säteen ja hakeutuu kohteeseen automaattisesti.
Maalinosoituslaite on suhteellisen heikkotehoinen laser, jota käytetään tyypillisesti lentokoneesta laukaistavan sädeohjatun aseen kohteen osoittamisessa. Ase hakeutuu lentoradallensa etsiytymällä kohteesta heijastuneeseen laservaloon, mikä mahdollistaa suuren osumistarkkuuden. Kun kohdetta valaistaan maalinosoittimella lasersäde ei ole jatkuva, vaan kohteeseen kohdistetaan koodattujen sykkeiden sarja. Ohjaava tunnistin säädetään samalle taajuudelle, jolloin se pystyy erottamaan oman ohjaussäteensä alueen muista lasersäteistä. Sykemuotoista sädettä on erittäin vaikea huomata paljaalla silmällä. Kohteeseen suunnatut säteet heijastuvat kohteesta taivaalle, jossa aseen tunnistin havaitsee ne ohjaten heijastuneen signaalin keskustaa kohti. Vastaavasti on kehitetty säteen ilmaisimia, jotka voivat hälyttää tai käynnistää automaattiset
vastatoimet.
Ohjausmenetelmästä käytetään yhdysvalloissa englanninkielestä johdettua lyhennettä SALH, Semi-active laser-homing l. puoliaktiivinen, laser-ohjautuva.
Puoliaktiivisuus viittaa siihen, että ohjuksessa tai ammuksessa itsessään ei ole maaliin kohdistuvaa laser-valonlähdettä.
Maalinosoituslaser voidaan kohdistaa maaliin lentokoneesta, tai suuntauksesta voi huolehtia esimerkiksi lähistöllä oleva jalkaväki. Lähialueelta käytettävät kannettavat maalinosoituslaitteet ovat tavallisesti infrapunalasereita. Erityisesti taistelualueella sädettä voidaan häiritä savuilla tai erityisillä heitteillä ja myös tunnistinta häiritseviä aktiivisia järjestelmiä on kehitetty. Naamioinnilla on merkitystä erityisesti maalin havaitsemisen tai tunnistamisen vaikeuttamiseksi.
Tyypillisiä maalinosoituslaserin mukaan ohjautuvia aseita ovat ohjukset, ohjatut lentopommit tai tykistön täsmäammukset. Näitä ovat esimerkiksi yhdysvaltalaiset Paveway-pommit, Hellfire-ohjukset tai Copperhead-ammukset. Yhdysvaltain ilmavoimat ja laivasto käyttävät tällä hetkellä Litening-maalinosoitussäiliötä useissa eri hävittäjälentokonemalleissa. 
Kohteen lähialueella Yhdysvaltain ilmavoimat ja merijalkaväki käyttävät pienikokoisia maalinosoituslaitteita, kuten Northrop Grumman AN/PED-1.
Ken Loach

Kenneth ”Ken” Loach (s. 17. kesäkuuta 1936) on brittiläinen elokuvaohjaaja, joka tunnetaan yhteiskunnallisesta realismistaan. Nuneatonissa, Warwickshiressä syntynyt Loach on tehnyt työtä sekä elokuvien parissa että televisiolle. 
Britannian elokuvainstituutti BFI on arvioinut Loachin varhaistyön "Poika ja haukka" 1900-luvun seitsemänneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Loach on palkittu Kultaisella palmulla vuoden 2006 Cannesin elokuvajuhlilla elokuvastaan "The Wind That Shakes the Barley". Vuonna 1990 hän sai Cannesissa tuomariston palkinnon elokuvasta "Hidden Agenda" ja vuonna 2012 elokuvasta "Enkelten siivu". Vuonna 2016 Loach voitti Kultaisen palmun elokuvasta "I, Daniel Blake". Lisäksi Loach on vastaanottanut muun muassa César-palkinnon ja Kultaisen leijonan. 
Loach on ollut vuodesta 1962 naimisissa Lesley Ashtonin kanssa, ja hänellä on viisi lasta.
Howard Unruh

Howard Unruh (21. tammikuuta 1921 − 19. lokakuuta 2009) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän lähti 6. syyskuuta 1949 kävelylle kotoaan Camdenissa, New Jerseyssä ja ammuskeli kohti satunnaisia ihmisiä aiheuttaen kolmentoista ihmisen kuoleman.
Vaikka Unruhin joukkomurhan motiivia ei tiedetä, usein on korostettu sitä tosiasiaa, että hän oli toisen maailmansodan veteraani. Hänellä oli ollut ongelmia naapuriensa kanssa ja hänestä oli tullut varsin vainoharhainen heidän suhteensa. Hänet todettiinkin lopulta syyntakeettomaksi ja suljettiin psykiatriseen hoitolaan. Hänellä todettiin paranoidinen skitsofrenia.
Unruh eli elämänsä loppuun Trentonin mielisairaalassa New Jerseyssä.
Unruhin uhrit.
Ammuskelun aikana Unruh tappoi kolmetoista ihmistä ja lisäksi haavoitti kolmea muuta henkilöä.
Kvartti

Kvartti on diatonisella asteikolla ensimmäisen ja neljännen sävelen välinen tai muu saman suuruinen intervalli diatonisella asteikolla toonikasta lukien. Puhtaassa kvartissa sävelten taajuuksien suhde on 3:4, ja se on viiden puoliaskelen laajuinen. Mikäli neljättä säveltä korotetaan puoli sävelaskelta saadaan aikaan ylinouseva kvartti eli tritonus.
Kvarttisoinnuksi sanotaan perättäisistä kvarteista koostuvaa sointua, esimerkiksi c-fis-h, ja kvarttiharmoniaksi eli kvarttisoinnutukseksi soinnutusta, jossa kvarttisoinnut vallitsevat.
Viljar Loor

Viljar Loor (1. lokakuuta 1953 Tartto – 22. maaliskuuta 2011) oli virolainen lentopalloilija ja olympiavoittaja.
Loor on Viron ainoa lentopallon olympiavoittaja. Hän voitti Neuvostoliiton maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Moskovassa 1980. Lisäksi hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1982 sekä Euroopan mestaruuden vuosina 1975, 1977, 1979, 1981 ja 1983.
Moskovalaisen seurajoukkueensa riveissä Loor voitti Euroopan mestarijoukkueiden cupin vuosina 1975, 1977, 1982 ja 1983. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti seitsemän kertaa. Vuonna 1984 hän palasi Viroon ja voitti Viron mestaruuden vuoden 1974 lisäksi vielä vuosina 1985 ja 1986.
Klaus Huber

Klaus Huber (30. marraskuuta 1924 Bern, Sveitsi – 2. lokakuuta 2017 Perugia, Italia) oli sveitsiläinen säveltäjä.
Bernissä syntyneen Huberin kansainvälinen läpimurto tapahtui kamarikantaatilla "Des Engels Anredung an die Seele" vuonna 1959. Hänelle myönnettiin Baselin kaupungin taidepalkinto vuonna 1978, ja hän toimi Sveitsin säveltäjien yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1979–1982.
Huberin entisten opiskelijoiden joukkoon kuuluu Kaija Saariaho. Hänen tuotantonsa oli monipuolista – arvostettuja eivät ole ainoastaan kuoroteokset, vaan myös orkesteri- ja kamarimusiikki. Hän jatkoi sävellystyötään yli 80-vuotiaaksi.
Luettelo Suomen tuulivoimaloista

Tämä on luettelo Suomen tuulivoimaloista, joka sisältää sekä yksittäisiä tuulivoimalaitoksia että tuulivoimapuistoja. Luetteloon voidaan liittää kaikki valmiit tuulivoimalaitokset ja tuotannossa olevat tuulivoimapuistot. Kun jokin tuulivoimayksikkö poistetaan tuotannosta, poistetaan se luettelosta tai vähennetään se tuulipuiston lukumäärästä, ja liitetään luetteloon ”Luettelo Suomen lakkautetuista tuulivoimaloista”.
Taulukossa ”nimellä” tarkoitetaan sellaista nimeä, jota käytetään voimalasta yleisesti, ja nimeen liitetty linkki johtaa kohdetta kuvailevaan artikkeliin, ”kunta”-sarakkeeseen ilmoitetaan kaikki kunnat, jossa tuulipuiston voimaloita on, ”omistaja” on sen nykyinen omistaja, ”valmistaja” ilmoitetaan kaikki puiston valmistajat, ”vuosi” tarkoittaa sähköverkkoon kytkemisvuotta, ”lkm” on tuulivoimaloiden nykyinen lukumäärä, ”teho” tarkoittaa tuulivoimaloiden nykyistä yhteiskapasiteettia, ja ”muuta”-sarakkeeseen voi mainita sijainnin, laajennussuunitelmat tai muun erikoisen tiedon. Koordinaatteja ei laiteta näkyviin, jos voimalasta on artikkeli. Mikäli siinä esiintyy lähdeviitteen tilalla viiva, ei tietoa ole tai sen lähdettä ei ole vielä määritetty.
Tintti Neuvostojen maassa

Tintti Neuvostojen maassa () on belgialaisen Hergén luoman Tintti-sarjakuvasarjan ensimmäinen albumi. Ensi kerran se nähtiin "Le Vingtième Siècle" -lehden nuorten liitteessä jatkokertomuksena, jonka ilmestyminen alkoi 10. tammikuuta 1929. Albumi on poliittinen satiiri Neuvostoliiton oloista, bolševismista ja neuvostopropagandan väittämästä tehokkaasta maatalous- ja teollisuustuotannosta. 
"Tintti Neuvostojen maassa" julkaistiin vuonna 1930 Belgiassa albumina. Vuonna 1936 Belgiassa julkaistiin siihen mennessä ilmestyneet Tintti-tarinat uudelleen albumeina, mutta tästä kirjasta Hergé ei halunnut uusintapainosta, koska piti piirrostyötä liian kehnona. Hän torjui myös toisen maailmansodan aikaan saksalaisen kustantamon pyynnön julkaista albumi Saksassa osana bolševismin vastaista propagandaa.
Hergé ei myöskään sodan jälkeen tehnyt siitä väritettyä ja uudelleenpiirrettyä laitosta toisin kuin muista varhaisista Tintti-albumeista, mukaan lukien rasistiseksi väitetty "Tintti Afrikassa", jonka ylilyöntejä pehmennettiin uudisversioissa. Tarina julkaistiin uudelleen 1973 osana Archives Hergé -kirjasarjaa ja albumina vasta 1981, alkuperäisen version näköispainoksena – mustavalkoisena ja yli 120 sivua pitkänä. 
Suomeksi tämä albumi julkaistiin vasta vuonna 1986.
Albumi tuli Yhdysvalloissa public domainiin vuonna 2025. Euroopan unionissa albumin tekijänoikeudet vapautuvat vuonna 2054, kun Hergén kuolinvuodesta tulee kuluneeksi 70 vuotta.
Boeing E-4

Boeing E-4 Nightwatch, (), on Boeingin valmistama Yhdysvaltain ilmavoimien lentokone, joka on suunniteltu lentäväksi komentokeskukseksi maan korkeimmalle johdolle. Kansallisen hätätilan aikana tai muiden komentokeskuksien tuhouduttua koneen tehokkaan tiedonvälitystekniikan avulla voidaan lennon aikana välittää tietoja ja käskyjä maan sotilas- ja siviiliviranomaisille. Koneeseen on suunniteltu paikat presidentille, puolustusministerille ja eri aselajien komentajille. Koneita on valmistettu neljä kappaletta, joista yksi on aina valmiustilassa.
Erilaisia tiedonvälitysjärjestelmiä koneessa on 13 kappaletta. Korkealaatuisen ja monipuolisen tiedonvälitystekniikan lisäksi kone on muun muassa suojattu sähkömagneettiselta pulssilta. Lisäksi koneessa on suojat ydin- ja lämpösäteilyä vastaan.
Kone on kehitetty Boeing 747-200 -liikennelentokoneesta. Korkealla lentävä laajarunkoinen konemalli, jolla on pitkä toimintasäde, soveltui hyvin komentokeskuksen rungoksi, varsinkin kun malli soveltui myös ilmassa tapahtuvaan tankkaukseen. Miehistöön kuuluu vaihteleva määrä jäseniä, enimmillään 112 henkilöä.
Gaboninmarakatti

Gaboninmarakatti eli kääpiömarakatti eli talapoin ("Miopithecus talapoin") on pienin marakattilaji. Sen ruumis on 32–45 cm pitkä, häntä 36–52 cm ja painoa on noin 1,5 kg.
Tuntomerkit.
Kasvot vaikuttavat edestä leijonamaisilta voimakkaasti sisäänpainuneine poskineen ja nenästä ohimoille kulkevineen mustine raitoineen; nenässä on musta täplä.
Levinneisyys.
Talapoinia tavataan Kongon demokraattisen tasavallan lounaisosissa ja Angolan pohjoisosissa.
Adrian Newey

Adrian Newey (s. 26. joulukuuta 1958 Stratford-upon-Avon, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -sarjassa kilpailevan Aston Martinin tekninen johtaja.
Newey on työskennellyt Formula 1- ja IndyCar-sarjoissa menestyksellisesti kilpailuinsinöörinä, aerodynaamikkona ja teknisenä suunnittelijana sekä teknisenä johtajana. Hän suunnitteli muun muassa Williamsin ja McLarenin maailmanmestariautot. McLarenille tullessaan Newey muutti huomattavasti tallin toimintatapoja: Aikoinaan McLarenilla ajanut Mika Häkkinen totesi vuonna 2012 Monacossa ”Documentary about the F1 Legend” -nimisessä ohjelmassa antamassaan haastattelussa McLarenin autonkehittelystä, että sellainen autonosien kokeillaan tuota ja katsotaan tyyli loppui. Newey teki ensin virtauslaskelmat ja sitten myöhemmin tulokseksi saatu muutos laitettiin autoon; Häkkisen mukaan muutokset toimivat lähes aina. Nyttemmin Adrian Newey työskentelee Red Bull Racingille ja menestys on näyttänyt seuraavan hänen mukanaan kyseiseen talliin. Tästä osoituksena on Red Bull Racing:in valmistajien maailmanmestaruus Formula ykkösissä vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2022 ja 2023.
Vuonna 2024 kerrottiin että Newey lähtee Red Bullilta alkuvuodesta 2025.
Aikaisempi elämä.
Newey syntyi Stratford-upon-Avonissa vuonna 1958. Hän opiskeli aerodynamiikkaa ja astronautiikkaa ja valmistui vuonna 1981 Southamptonin yliopistosta . Yliopiston jälkeen Newey liittyi Fittipaldi-F1-talliin. Myöhemmin hän lähti Johnny Cecotton insinööriksi Formula 2 -sarjaan. Neweyn ensimmäinen projekti oli March GTP -auto. Se menestyi, ja March voitti IMSA GTP -luokan kaksi kertaa.
Vuonna 1983 Newey ryhtyi suunnittelemaan seuraavan vuoden autoa. Auto oli jälleen menestyksellinen. Sillä voitettiin seitsemän kilpailua ja himottu Indy 500.
Muuta.
Adrian Neweyn poika Harrison Newey on kilpa-autoilija.
Adrian Newey on kirjoittanut HarperCollins Publishers Ltd:n kustantaman 400-sivuisen omaelämäkertakirjan "How to Build a Car: The Autobiography of the World’s Greatest Formula 1 Designer."
Mustamangabi

 
Mustamangabi eli neekerimangabi ("Lophocebus aterrimus") on afrikkalainen apinalaji. Sitä pidettiin aiemmin valkoposkimangabin ("Lophocebus albigena") alalajina.
Tuntomerkit.
Mustamangabin päässä on korkea, terävähuippuinen karvatupsu, ja korvat ovat osittain pitkän, harmaanruskean poskiparran peitossa. Turkki on väriltään musta. Uros on vain hieman naarasta suurempi, ja painaa noin 10 kg.
Ääntely.
Mangabin huuto kuulostaa korkealta ulvonnalta.
Levinneisyys.
Mustamangabia tavataan Kongojoen eteläpuolelta Kongon demokraattisen tasavallan keskiosista Angolan pohjoisosiin.
Elinympäristö.
Mustamangabia tavataan Kongon vesistöalueen alankosademetsistä sekä galleriametsistä. Mustamangabi elää enimmäkseen sademetsien puissa, mutta pysyttelee oksiston alaosissa eikä mene puiden latvoihin.
Ravinto.
Ravinto koostuu nuorista versoista, hedelmistä, lehdistä ja lisäksi myös vähäisissä määrin hyönteisistä ja linnunmunista.
Robert Kastenmeier

Robert William Kastenmeier (24. tammikuuta 1924 Beaver Dam, Wisconsin – 20. maaliskuuta 2015 Arlington, Virginia) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen pitkäaikainen jäsen Wisconsinista vuosina 1959–1991.
Kastenmeier oli syntyperäinen wisconsinilainen ja koulutukseltaan lakimies. Hän lähti armeijaan helmikuussa 1943 ja palveli Filippiineillä. Hän tuli myöhemmin, kongressivuosinaan tunnetuksi Vietnamin sodan vastustajana.
Kastenmeier sai vaimonsa Dorothy C. Chambersin kanssa kolme poikaa. Hän pyrki jälleen kongressiin vuonna 1990, mutta hävisi paikkansa republikaani Scott L. Klugille.
Preeriakahlaaja

Preeriakahlaaja ("Bartramia longicauda") on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi Johann Matthäus Bechstein 1812. René-Primevère Lesson nimesi suvun William Bartramin kunniaksi 1831.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 26–28 cm, siipien kärkiväli 64–68 cm ja paino 97–226 g, keskimäärin noin 160 g. Naaras on hieman kookkaampi. Sillä on pitkät keltaiset jalat, pieni pää sekä pitkä nokka ja pyrstö. Höyhenpuku on ruskean eri sävyjen kirjavoima ja maha on valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Preeriakahlaaja istuu usein näkyvällä paikalla aidantolpan nokassa, puhelinpylvään päässä tai puun latvassa.
Esiintyminen.
Pesimäalueena ovat Pohjois-Amerikan keskiosat Luoteis-Alaskasta Kanadaan ja Coloradoon, Oklahomaan, Etelä-Illinoisiin ja Virginiaan. Pesimäalueen laajuus on noin 3,3 miljoonaa neliökilometriä. Maailman populaation koko on noin 350 000 yksilöä. Lajin kanta on nykyisin elinvoimainen, sillä se on osittain toipunut 1800-luvun lopun ja 1900-luvun alun kannanromahduksesta, joka johtui liikametsästyksestä. Se on muuttolintu, joka talvehtii Etelä-Amerikassa, pääasiassa Etelä-Brasiliassa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Argentiinassa. Laji tavattiin ensimmäisen kerran Suomessa 1.11.2016 Satakunnan Nakkilassa Leistilänjärven peltoaukealla. Lajin tarkastaa vielä BirdLife Suomen rariteettikomitea.
Elinympäristö.
Preeria, heinäpellot, laitumet, lentokentät ja muut lyhytkortiset avomaat. Esiintyy myös vuoristoissa yli kilometrin korkeudella.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa ja munia on 4. Molemmat puolisot osallistuvat haudontaan, joka kestää 22–27 päivää. Molemmat emot myös huolehtivat poikasista, jotka oppivat lentämään noin kuukauden ikäisinä.
Ravinto.
Maassa elävät pienet selkärangattomat ja kasvien osat.
Lilly Kajanus-Blenner

Lilly Kajanus-Blenner (11. elokuuta 1885 Helsinki – 5. kesäkuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen harpputaiteilija. Opiskeltuaan ulkomailla hän suoritti harpunsoiton diplomin Pietarissa, minkä jälkeen hän oli kiinnitettynä sooloharpistiksi Jaltan, Bakun ja Pietarin sinfoniaorkestereissa ennen Venäjän vallankumousta. Lilly Kajanus-Blenner loi Suomessa uran Helsingin kaupunginorkesterin sooloharpistina ja harpunsoiton opettajana 1918–1950 Helsingin musiikkiopistossa, josta myöhemmin tuli Helsingin konservatorio. Hän opetti myös kotipaikkakuntansa Jokelan tiilitehtaan työntekijöiden tyttäriä, joista eräistä tuli ammattimuusikoita. 
Kajanus-Blennerille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1957.
Kajanus-Blennerin puoliso oli tanskalaissyntyinen laivanvarustaja ja liikemies, Jokelan Tiilitehtaan omistaja Johannes Blenner. Lilly Kajanus-Blennerin isä oli Helsingin kaupunginorkesterin perustaja, kapellimestari, säveltäjä Robert Kajanus ja äiti Inez Johanna Paulina Bärlund. Hänen sisaruksiaan olivat harpputaiteilija Aino Kajanus-Mangström ja viulisti Kai Kajanus.
Arthur Bremer

Arthur Herman Bremer (s. 21. elokuuta 1950) on yhdysvaltalainen rikollinen, joka ampui 15. toukokuuta 1972 George Wallacea, Alabaman kuvernööriä ja nelinkertaista presidenttiehdokasta, Marylandin Laurelissa aiheuttaen tälle pysyvän halvauksen. Bremer tuomittiin 4. elokuuta 1972 vankeuteen 63 vuodeksi, mutta rangaistusta lyhennettiin 28. syyskuuta valituksen seurauksena 53 vuoteen.
Bremer kasvoi Milwaukeessa, Wisconsinissa. Hän oli koulussa lahjakas, mutta kouluvuosia varjostivat sosiaaliset ongelmat. Niistä huolimatta hän valmistui 28. tammikuuta 1969. 
Bremer joutui ensimmäistä kertaa pidätetyksi 18. marraskuuta 1971. Hän aloitti 1. maaliskuuta 1972 kuuluisan päiväkirjansa, jossa hän teki selväksi aikeensa murhata joko Wallace tai presidentti Richard Nixon. Hänen päiväkirjansa julkaistiin vuonna 1973 nimellä "An Assassin’s Diary".
Wallace ei ollut viimeisinä vuosinaan vammautumisestaan katkera Bremerille, vaan kirjoitti tälle elokuussa 1995 anteeksiantonsa. Bremer ei vastannut, ja Wallace kuoli 13. syyskuuta 1998. Bremer vapautettiin ehdonalaiseen marraskuussa 2007.
Cannon Beach

Cannon Beach on kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 690. Pinta-alaltaan se on 4,07 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys kaupungissa on 429,96 as./km². Kaupunki sijaitsee lähellä Portlandin suurkaupunkia, ja sen pääelinkeino on turismi. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa 75-metrinen monoliitti Haystack Rock.
Depoe Bay

Depoe Bay on kaupunki Lincolnin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestölaskennassa kaupungin asukasluku oli 1 398. Pinta-alaltaan se on 4,7 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys kaupungissa on 251,8 asukasta neliökilometrillä. Depoe Bay sai kaupunginoikeudet vuonna 1976.
Garibaldi (Oregon)

Garibaldi on kaupunki Tillamookin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden väestölaskennassa kaupungin asukasluku oli 799. Sen pinta-ala on noin 3,54 neliökilometriä, josta vesialaa on 0,99 neliökilometriä. Asukastiheys kaupungissa on 320,17 as./km². Kaupunki sijaitsee U.S. Highway 101:n varrella. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Garibaldi Museum, joka esittelee kaupungin merenkulkuhistoriaa.
Aiheesta muualla.
Kaupungin kotisivut
Hopeaori

Hopeaori, myös Hopeaharja, ("The Silver Brumby") on 1993 vuonna ensi-iltansa saanut australialainen draamaelokuva, jonka on ohjannut John Tatoulis. Elokuva pohjautuu Elyne Mitchellin samannimiseen lastenkirjasarjaan ”The Silver Brumby”. Elokuva kertoo nuoresta brumby-orista nimeltä Thowra. Hopeaorin pääosissa ovat Caroline Goodall ja Russell Crowe.
Näyttelijät.
Lähde:
Mustaluoma

Mustaluoma (myös Kovasluoma tai Kovaasluoma) on Kurikan kaupungin entisen Jalasjärven kunnan lounaisosassa Mäntykankaalla sekä Parkanon ja Karvian pohjoisosissa virtaava luoma. Mustaluoma saa alkunsa Mustajärvestä, Karvian ja Parkanon rajalta, ja se laskee Mustalampeen. Luoma kuuluu Kyrönjoen vesistöalueeseen.
Mustaluoma on arvokas pienvesi, sillä siellä elää rapu- ja purotaimenkanta. Luoman ympäristöstä löytyy kovasinkiveä eli fylliittiä.
Luoman perkaus.
Vuosina 1930–1931 Mustaluomaa perattiin hätäaputyönä, sillä noihin aikoihin Suomessa oli pulaa ruoasta ja työstä. Perkaustyöt aloitettiin Rumastakoskesta, josta räjäytettiin kiviä. Samalla koskessa olleen vanhan myllyrakennuksen peruskivet poistettiin. Paikoitellen Mustaluoma kaivettiin kulkemaan kokonaan uutta uomaa pitkin, koska Mustaluoma oli erittäin mutkikas. Mustaluoman perkauksen johdosta Mustalammen pinta laski yli metrillä. Mustaluoman varsien alavat maat voitiin nyt ottaa viljelyskäyttöön, sillä ne eivät enää jääneet kesiksi veden alle. Perkaustöitä valvoi ja työmiehille palkan maksoi laihialainen rakennusmestari Veikkola. Työnjohtajana toimi Jalasjärveltä kotoisin ollut Peurala. 
Myllyt ja saha.
Noin vuonna 1860 Mustaluomaan perustettiin mylly. Paikkaa, johon mylly valmistui, alettiin kutsua Myllykoskeksi. Vuodesta 1903 lähtien koskea alettiin kutsua Harjun koskeksi ja myllyä Harjun Sampan myllyksi, sillä Samuel Valentin Harju osti myllyn. Vasta vuonna 1917 myllyyn haettiin perustamislupa. Myllyn toiminta lopetettiin vuosien 1955 ja 1974 välisenä aikana.
Vuonna 1917 Vaasan lääninhallitus antoi luvan rakentaa mylly Mustaluoman Kovaaskoskeen. Myöhemmin myllyn yhteyteen valmistui myös saha. Myös Mustaluoman Rumassakoskessa oli 1890– ja 1900-lukujen aikana mylly.
Patakakkonen

Patakakkonen oli suomalainen Yleisradion tuottama ruoka-aiheinen televisio-ohjelma, jota tehtiin 1970-luvun alusta 1990-luvun puoliväliin.
Alkuaikoina ohjelmaa esitettiin nimillä "Maukasta mutkattomasti", "Asia on pihvi" ja "Kesäkeittiö", kunnes "Patakakkonen"-nimi tuli käyttöön vuonna 1977. Ohjelmaa esitettiin ensin mustavalkoisena, myöhemmin värillisenä.
Ohjelman kokkeina olivat alusta lähtien Jaakko Kolmonen ja Veijo Vanamo. Vanamon siirtyessä kaupallisiin tehtäviin hänen tilalleen tuli Sirkka Gustafsson. 
Ohjelman tavoite oli tehdä maukasta ja terveellistä ruokaa välttäen rasvaa, sokeria ja alkoholia.
Patakakkosen tunnusmusiikkina oli Roger Whittakerin viheltämä ”Finnish Whistler”.
Ohjelman pohjalta julkaistiin myös useita keittokirjoja.
Kiviniemen koulu

Kiviniemen koulu on Kellon Kiviniemessä Oulussa sijaitseva peruskoulu. Koululle valmistui uusi koulurakennus vuonna 2012. Vuoden 2013 kuntaliitokseen asti koulun sijantikunta oli Haukipudas. Tuolloin myös luokka-asteiden määrä nostettiin kuuteen, kun aiemmin koulussa oli annettu perusopetusta vain luokka-asteilla 1–3. Koulun rehtorina toimii Laura Ritala.
Newport (Oregon)

Newport on kaupunki Lincolnin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1882. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 9 532. Sen pinta-ala on 27 neliökilometriä, josta 23 neliökilometriä on maata ja 4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 415,5 as./km².
Newport on Lincolnin piirikunnan keskuskaupunki. Sen nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Oregon Coast Aquarium, Nye Beach ja Yaquina Head Lighthouse.
Taejo

Taejo (47–165) oli Goguryeon kuudes monarkki. Hän hallitsi 93 vuoden ajan (53–146), joka tekee hänestä maailmanhistorian toiseksi pisimpään hallinneen tunnetun kuninkaan faarao Pepi II:n jälkeen. 
Sekä kronikat Samguk Sagi että Samguk Yusa ilmoittavat Taejon iäksi tämän kuollessa 119 vuotta.
Seaside (Oregon)

Seaside on Tyyneen valtameren rannalla sijaitseva kaupunki Clatsopin piirikunnassa, Oregonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on perustettu vuonna 1899. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 5 900. Sen pinta-ala on 10,4 neliökilometriä, josta 10 neliökilometriä on maata ja 0,4 neliökilometriä vettä. Asukastiheys kaupungissa on 590,2 as./km². Kaupungin nimi on peräisin 1870-luvulla rakennetusta lomakeskuksesta.
Seasidesta on kotoisin amerikansuomalainen kirjailija Karl Marlantes, joka julkaisi vuonna 2019 suomalaissiirtolaisista kertovan romaanin "Deep River".
Venceslau Brás

Venceslau Brás Pereira Gomes (26. helmikuuta 1868 – 15. toukokuuta 1966) oli brasilialainen Partido Republicano Mineiro -puolueen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1914–1918.
Brás syntyi São Caetano da Vargem Grandessa (nyk. Brásopolis) Minas Geraisissa. Hän opiskeli juristiksi São Paulossa ja toimi sitten asianajajana Jacuíssa ja Monte Santossa, missä hän oli myös pormestarina 1890–1891. Hän toimi Minas Geraisin osavaltion politiikassa vuodesta 1892 alkaen ja vuonna 1909 hänet nimettiin kuvernööriksi, ja jo seuraavana vuonna hänestä tuli Brasilian varapresidentti.
Vuonna 1914 Brás valittiin nelivuotiskaudelle presidentiksi ja hän astui virkaansa 15. marraskuuta. Brásin presidenttikaudelle osui ensimmäinen maailmansota, jonka vaikutukset Brasiliaan olivat paljolti välilliset. Saksalaisten upotettua brasilialaisen laivan nimeltä "Macau" Brás allekirjoitti kuitenkin lokakuussa 1917 sodanjulistuksen Saksalle.
Presidenttikautensa jälkeen Brás jatkoi politiikan ja yritystoiminnan parissa. Hän kuoli Itajubássa 98-vuotiaana vuonna 1966.
José Sarney

José Ribamar Ferreira de Araújo Costa, vuodesta 1965 José Sarney de Araújo Costa (s. 24. huhtikuuta 1930) on brasilialainen kirjailija ja Demokraattisen liikkeen puolueen poliitikko. Hän toimi Brasilian presidenttinä vuosina 1985–1990.
Sarney syntyi Maranhãon osavaltiossa ja toimi sen kuvernöörinä vuosina 1966–1971. Hän ei lopettanut poliittista uraansa presidenttikautensa jälkeen, vaan jatkoi senaattorina ja on toiminut useita jaksoja senaatin puheenjohtajana. 
Sarney on menestynyt myös romaaneillaan ja runoteoksillaan. Hän on Brasilian kirjallisuuden akatemian pitkäaikainen jäsen.
David B. Henderson

David Bremner Henderson (14. maaliskuuta 1840 Old Deer, Skotlanti – 25. helmikuuta 1906 Dubuque, Iowa) oli yhdysvaltalainen republikaanipuoluetta edustanut poliitikko. Hän edusti Iowan osavaltiota Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1883–1903 ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1899–1903. Henderson syntyi Skotlannissa, mutta muutti vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuonna 1846.
Henderson palveli Pohjoisvaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa ja haavoittui kaksi kertaa vakavasti. Henderson liittyi armeijaan sotamiehenä syyskuussa 1861, mutta myöhemmin hänet valittiin komppaniansa yliluutnantiksi ("first lieutenant"). Henderson sotilaspalvelus loppui ensimmäisen kerran hänen menetettyään taistelussa jalkansa. Tämän jälkeen Henderson toimi toukokuusta 1863 kesäkuuhun 1864 saakka rekrytointitehtävissä Iowassa, minkä jälkeen hän palasi armeijaan everstinä.
Protesilaos

Protesilaos ( 'sotajoukon ensimmäinen') oli kreikkalaisessa mytologiassa Ifikloksen poika ja fylakealaisten hallitsija. Hänet tunnettiin eläessään Iolaoksena, mutta häntä alettiin kutsua Protesilaokseksi, koska hän oli ensimmäinen, joka kaatui Troijassa.
Protesilaos oli Helenan kosijoiden joukossa. Kuten kaikki muutkin sulhasehdokkaat, myös hän vannoi valan, jossa lupasi puolustaa valittua puolisoa kaikkia muita vastaan. Kun Paris myöhemmin sieppasi Helenan, Protesilaos joutui mukaan Troijan sotaan taistelemaan Menelaokselle annetun lupauksen mukaisesti; mukanaan hän toi 40 alusta, ja hän nousi ensimmäisenä Troijan rannikolla maihin. Oraakkeli oli ennustanut, että ensimmäinen kreikkalainen, joka kävelisi maalla rantautumisen jälkeen, myös kaatuisi ensimmäisenä kreikkalaisena. Niin Protesilaoksen tapettua neljä miestä hän sai itse Hektorin kädestä surmansa. Toisen version mukaan hänet surmasi Kyknos.. Protesilaoksen kuoltua hänen veljensä Podarkes otti sodassa hänen paikkansa.
Jumalat säälivät Protesilaoksen vaimoa Laodameiaa, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin vietiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä toistamiseen. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi; toisen mukaan hän valmisti miehensä mukaan vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja sille annetut uhrilahjat roviolla. Laodameia heittäytyi suruissaan samaan rovioon ja kuoli.
Itamar Franco

Itamar Augusto Cautiero Franco (28. kesäkuuta 1930 – 2. heinäkuuta 2011) oli brasilialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1992–1995. Hän syntyi vesillä, laivamatkalla Salvadorista Bahian. 
Francon kotikaupunki on Juiz de Fora Minas Geraisin osavaltiossa. Hän toimi sen pormestarina vuosina 1967–1971 ja 1973–1974. Ennen presidenttikauttaan hän oli toiminut vuodesta 1990 Brasilian varapresidenttinä.
Franco toimi presidenttikauden jälkeisellä urallaan Minas Geraisin kuvernöörinä vuosina 1999–2003. Hän oli Brasilian suurlähettiläänä Italiaan vuoteen 2005. Franco edusti uransa aikana kuutta eri puoluetta, joista viimeiseksi Sosialistista kansanpuoluetta. Hän kuoli leukemiaan 81-vuotiaana heinäkuussa 2011.