tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
M/S Breant

M/S Breant () on ahvenanmaalaisen Rederi Ab Lillgaardin omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1979 Karlskrona Varvet AB:n telakalla Karlskronassa, Ruotsissa. Kuollutta painoa aluksella on 3 328 tonnia. "Breant" on rekisteröity Suomen lipun alle. Nykyisin laiva on aikarahdattu Stella Linesin liikenteeseen.
Aluksella on skandinaavinen päällikkö ja puolalainen miehistö.
Breantin sisaraluksia ovat M/S Ipswich Way, M/S Baltic Print, M/S Baltic Press ja M/S Ostend Way.
Käyttöhistoria.
Marraskuussa 1979 alus luovutettiin Ivar Lundh &amp; Co AB:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Ruotsin lipun alle. Kotisatamaksi tuli Tukholma. Tämän jälkeen Iggesund Product aloitti liikennöinnin Breantilla Alankomaiden ja Ruotsin välillä.
Vuonna 1996 alus aikarahdattiin suomalaisen Transfennican liikenteeseen, reitille Suomi–Lyypekki–Englanti. Syksyllä 1997 laiva vaihtoi kaksi kertaa reittiä; ensin Rauma–Kotka–Hanko–Lyypekki ja sitten Rauma–Rostock–Lyypekki. Myöhemmin Brax Shipholding Rederi AB osti Breantin. Tammikuussa 2001 alus aikarahdattiin Bow Marine Oy:n liikenteeseen linjalle Helsinki–Hamina–Tallinna–Bremerhaven–Bremen. Jonkin ajan kuluttua laivan kotisatamaksi vaihdettiin Lontoo. Lokakuussa 2002 Breant aikarahdattiin SCF Viborg Linen liikenteeseen välille Kiel–Viipuri.
Suomalaiseen omistukseen.
Vuonna 2004 suomalainen Rederi Ab Lillgaard osti Breantin. Omistajan suomalaisuudesta huolimatta alus rekisteröitiin Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle. Vuonna 2005 laiva aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen Pietarin ja Kielin välille. Syyskuussa Breantin rahtaussopimus DFDS Tor Linen kanssa päättyi ja uusi solmittiin SeaMaltan kanssa. SeaMalta meni kuitenkin jo joulukuussa konkurssiin. Maaliskuussa 2006 alus aikarahdattiin espanjalaisen Balearian liikenteeseen. 
11. kesäkuuta 2007 alus hinattiin telakalle Ruotsiin konehuoneessa sattuneen tulipalon vuoksi. Myöhemmin samana vuonna Breant aikarahdattiin Stella Linesin liikenteeseen. Vuonna 2008 alus rekisteröitiin Suomen lipun alle.
David Live

David Live on lokakuussa 1974 julkaistu David Bowien livealbumi. Levyn materiaali äänitettiin Bowien Yhdysvaltain-kiertueella Philadelphian Tower Theaterissa järjestetyissä konserteissa. Albumi sisälsi soul-vaikutteita puhaltimien ja taustalaulajien muodossa, joita kuultiin myös Bowien seuraavalla studioalbumilla "Young Americans" (1975).
Kappaleet.
Alkuperäinen LP-versio (RCA 1974).
LP 1.
A-puoli
B-puoli 
LP 2.
A-puoli
B-puoli 
Vuoden 1990 CD-version bonuskappaleet (Rykodisc)
Robin McKinley

Robin McKinley (oik. Jennifer Carolyn Robin McKinley, s. 1952 Warren, Ohio) on yhdysvaltalainen kirjailija. 
McKinleyn isä oli töissä laivastossa. Isän työn perässä perhe muutti Japaniin, jossa McKinley aloitti koulun. Aikuisiässä hän muutti Yhdysvalloista Hampshireen, Britanniaan mennäkseen naimisiin nykyisen miehensä, kirjailija Peter Dickinsonin kanssa.
Gaston Doumergue

Pierre Paul Henri Gaston Doumergue (1. elokuuta 1863 Aigues-Vives, Gard – 18. kesäkuuta 1937 Aigues-Vives, Gard) oli kolmannen tasavallan aikainen ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1913–1914 ja myöhemmin 1934–1935 sekä presidenttinä vuosina 1924–1931. Hänen puoluetaustansa oli keskustaliberaali radikaalipuolue.
Doumergue tuli eteläranskalaisesta protestanttisesta perheestä, ja hän oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa protestanttinen Ranskan presidentti.
Slovakiancuvac

Slovakiancuvac () on slovakialainen alkujaan Tatralta Karpaattien vuoristoseudulta kotoisin oleva paimen- ja vahtikoira. Cuvac on iso valkoinen vahtikoira, joka erinomaisten vahdin ominaisuuksiensa ansiosta on levinnyt useisiin maihin. Ensimmäiset cuvacit Suomeen toi metsänhoitaja Erkki Kettunen 1960-luvun puolessa välissä .
Ulkonäkö.
Tunnusomainen piirre rodulle on valkoinen, tiivis ja tiheä karvapeite. Sillä on voimakas luusto, runko on hieman korkeuttaan pidempi ja sillä on vahvat melko korkeat raajat.
Uroksen säkäkorkeus on 62–70 cm, nartun 59–65 cm.
Luonne ja käyttäytyminen.
Luonteeltaan rotu on lempeä, älykäs ja uskollinen. Vaikka cuvacia pidetään ystävällisenä, useat slovakiancuvacit ovat edelleen epäluuloisia vieraita kohtaan, ja joskus jopa aggressiivisia. Omaan väkeen se suhtautuu suojelevasti ja avoimesti. Cuvac on valpas, rohkea ja vahtimisvaistoinen. Vahtikoiran ominaisuudeltaan cuvac tarkkailee ympäristöään ja ääniä, sekä mahdollisia vieraita. Kun slovakiancuvacia koulutetaan, kannattaa käyttää hyvin palkitsevia opetustapoja. Koiraa ei tule pakottaa mihinkään. Rotu on hyvä totuttaa sosiaaliseen seuraan jo pienestä lähtien, sillä tavoin koira oppii olemaan niin pienien kun isojenkin ihmisten kanssa. Nopeus on yksi rodun vahvuuksista.
Alkuperä.
Valkoturkkiset vuoristokoirat ovat kuuluneet Karpaattien vuoriston paimentolaisperinteeseen jo yli parituhatta vuotta, ja ne polveutuvat jääkauden ja sitä edeltäneiden aikojen arktisesta sudesta. Näiden susien jälkeläisiä eli niin Balkanilla, Karpaateilla, Pohjois-Kaukasuksella, Tatralla, Alpeilla, Pohjois-Abruzzossa kuin Pyreneilläkin. Slovakiancuvac on tätä kautta sukua mm. pommerinpaimenkoiralle.
Kotiseudullaan cuvacit ovat vartioineet lampaita, talouksia ja karjalaumoja. Paikalliset tatralaiset vahtikoirat olivat hyviä vartio-, suojelus-, paimen- ja seurakoiria. Lampaiden lisäksi ne paimensivat nautoja, kalkkunoita ja muita kotieläimiä. Karjamajoilla poikenneet turistit panivat merkille nämä kauniit valkoiset koirat, joita he sitten veivät mukanaan palatessaan kotialueilleen. 
Vuosina 1930-1960 professori Antonin Hruza piti kantakirjaa rodusta. Jalostusyksilöt haettiin Kokavan, Liptovska Luznan ja Vychodna V Tatrach'n alueilta sekä Karpaattien Rachovosta. Myöhemmin jalostusmateriaalia on saatu mm. Liptovské Holesta, Velky Chocista, Zakopanésta, Martinista, Jedlovasta ja Jesenikystä. Yleisimpiä linjoja ovat Bojar, Bundas, Cuvo, Dinar, Hrdos, Ibro, Olaf, Samko, Topas ja Uran Simba.
Tšekkoslovakian aikana ensimmäinen kennel, "Ze zlate studny" ("Kultakaivon"), sijaitsi Svitavyssä Tšekin puolella. "Z Hoverly" oli puolestaan Karpaattien ensimmäinen kennel.
Etymologia.
Nimi "cuvac" tulee slovakian valppaana olemista kuvaavasta sanasta "cuvat". Slovakiancuvacin luonteeseen kuuluukin ympäristön rauhallinen ja valpas seuraaminen.
Shenzhou 7

Shenzhou 7 () on Kiinan kolmas miehitetty avaruuslento. Lento on Kiinan ensimmäinen kolmihenkinen lento. Lento alkoi 25. syyskuuta 2008 13:10 UTC (16.10 Suomen aikaa) Jiuquanin avaruuskeskuksesta. Zhai Zhigang suoritti Kiinan ensimmäisen avaruuskävelyn 27. syyskuuta 2008. Tämän myötä Kiinasta tuli kolmas valtio Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain jälkeen, joka pystyi toteuttamaan avaruuskävelyn itsenäisesti.
Aluksen maahanpaluu onnistui.
Miehistö.
Lennon miehistö julkistettiin 17. syyskuuta. Miehistön jäsenet ovat 42-vuotiaita sotilaslentäjiä. Siihen kuuluivat: 2008
Avaruuskävely.
Zhai suoritti lennon ainoan avaruuskävelyn. Liu seisoi ilmalukossa avustaen Zhaita. Jing Haipeng tarkkaili tilannetta paluukapselissa. Kävely alkoi 27.9.2008 kello 08:43 (UTC) ja kesti 16 minuuttia. Lennon aikana Zhai heilutti Liun antamaa Kiinan lippua ja lähetti terveisiä. Zhai otti haltuun kiertomoduulin ulkopuolelle kiinnitettyjä kiinteän voiteluaineen testipaloja ja ojensi ne Liulle. Näillä kaikkiaan 11 eri tyyppisellä näytteellä tutkitaan avaruuslentoon sopivia materiaaleja.
Näytteiden haltuunoton jälkeen alkoi varsinainen avaruuskävely. Zhai oli kiinnittyneenä avaruusalukseen kahdella turvalie’alla sekä happea ja viestintää siirtävällä sähköjohdolla. Zhai kiersi kiertoratamoduulia pitkin pitäen käsillään kiinni tätä varten tehdystä kaiteesta ja siirtämällä turvaliekoja kiinnityskohdasta toiseen.
Satelliitin laukaisu.
Noin kaksi tuntia Zhain alukseen paluun jälkeen miehistö laukaisi myös mikrosatelliitin avaruuteen. Satelliitti on 40 cm pitkä kuutio, sen massa on 40 kg ja se sisältää mm. 150 megapikselin stereokameran jonka tarkoituksena on kuvata alusta. Kuvauksen jälkeen satelliitti siirtyy 100-200 km etäisyydelle aluksesta. Satelliitin avulla harjoitellaan lähestymistä ja seurantaa telakoitumista varten. Satelliitin arvioidaan toimivan kolme kuukautta.
Joutseno-Pulp

Joutseno-Pulp Oy oli vuosina 1951–1997 toiminut Kaukas Oy:n ja Rauma-Repola Oy:n omistama selluloosaa valmistanut metsäteollisuusyhtiö.
Joutseno Pulpin edeltäjä "Osakeyhtiö Pulp" perustettiin 1908, ja toukokuussa 1909 Joutsenossa käynnistynyt yhtiön selluloosatehdas tuotti noin 6 000 tonnia valkaisematonta sulfaattiselluloosaa vuodessa. Selluloosatehtaan ympärille rakennettiin myös työntekijöiden asuntoja, ja aluetta kutsuttiin Pulpin kyläksi. Osakeyhtiö Pulp siirtyi vuonna 1918 Kaukas Oy:n hallintaan ja jatkoi toimintaansa Kaukaan yhteydessä.
Joutseno-Pulp Osakeyhtiö toimi omana yhtiönään 1951–1997. Vuonna 1969 yhtiö osti "Lohja-Kotka Oy":n Haarla-yhtymältä, ja Joutsenon selluloosatehdasta laajennettiin 1955 ja 1969. Viimeisen laajennuksen jälkeen tehtaan vuosituotanto oli 245 000 tonnia valkaisematonta selluloosaa. Tehtaalle valmistui 1984 valkaisulaitos, jonka jälkeen kaikki valmistettu selluloosa oli valkaistua.
Joutsenon selluloosatehdas siirtyi 1997 Metsä-Botnian omistukseen. Tehtaalle rakennettiin vuonna 1998 uusi talteenottolinja ja 2001 uusi kuitulinja. Vuonna 2013 tehdas aloitti polysulfidisellun valmistuksen.
Nykyisin tehdas toimii nimellä Metsä Fibre Joutsenon sellutehdas, tehdas on maailman suurin yksilinjainen havusellutehdas. Tehtaan kapasiteetti on 690 000 tonnia havuselluloosaa vuodessa, ja siellä työskentelee 136 työntekijää.
Poddorjen piiri

Poddorjen piiri () on kunnallishallintoalue Novgorodin alueella Venäjällä. Nykymuodossaan vuonna 1965 perustetun piirin pinta-ala on 2954,02 neliökilometriä. Asukkaita on 4 600 henkeä (vuonna 2010).
Maantiede.
Novgorodin alueen lounaisosassa sijaitseva Poddorjen piiri rajoittuu pohjoisessa Volotin ja Staraja Russan, idässä Marjovon ja etelässä Holmin piireihin sekä lännessä Pihkovan alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.
Lovatin kaakkoispuolinen osa piiristä kuuluu Valdain ylängön reuna-alueeseen. Muu osa on tasankoa, joka pohjoisessa ja lännessä muuttuu laajaksi suoalueeksi. Muita jokia ovat Polist, Porusja, Redja ja Gorevka. Piirin alueella sijaitsee osa Polistin ja Lovatin suoalueen muodostamasta Rdeiskin luonnonpuistosta.
Hallinnollinen jako ja asutus.
Piiriin kuuluu kolme maalaiskuntaa: Belebjolka, Poddorje ja Selejevo. Hallinnollinen keskus on Poddorjen kylä, josta on 160 kilometriä alueen pääkaupunkiin Novgorodiin.
Poddorjen kylässä asuu 40 % piirin väestöstä. Kaupunkiväestöä ei ole. Asutuskeskuksia on yhteensä 155.
Asukasluvun kehitys
Historia.
1400-luvun lopulla suurin osa nykyisestä piiristä kuului Novgorodin Šelonin viidennekseen, jossa pogostojen keskuksia olivat Los, Jefremovo ja Kolomna. 1800-luvulla volostien keskuksiksi muodostuivat Peregino ja Poddorje.
Aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Poddorjen piiri on perustettu vuonna 1927. Belebjolkan piiri yhdistettiin Poddorjeen vuonna 1931, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1941. Toisessa maailmansodassa seutu oli saksalaisten miehittämä. Vuonna 1944 Poddorjen piiri liitettiin vasta perustettuun Novgorodin alueeseen. Belebjolkan piiri yhdistettiin Poddorjeen uudelleen vuonna 1961. Vuonna 1963 Poddorjen piiri liitettiin Holmin maaseutupiiriin, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1965.
Liikenne, talous ja palvelut.
Poddorjen kautta kulkee Šimskin, Staraja Russan, Holmin, Loknjan ja Nevelin välinen maantie. Lähin rautatieasema on Staraja Russassa 61 kilometrin päässä Poddorjesta.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut, kauppa (16,5 % vuonna 2009), maa- ja metsätalous (14,4 %) ja jalostus (6,2 %). Piirissä toimii meijeri, leipätehdas, metsätalous, tielaitos sekä muutamia puunhankintaa harjoittavia yrityksiä. Maataloutta edustaa neljä maatalousyritystä, 18 yksityistilaa ja lähes kaksi tuhatta palstaviljelmää. Yli 40 % työvoimasta työskentelee piirin ulkopuolella ja lähes 30 % työikäisistä ei käy ansiotöissä.
Piirissä toimii neljä lastentarhaa, kolme yleissivistävää koulua ja lasten täydennyskoulutuslaitos. Terveyspalveluihin kuuluu sairaala, kaksi poliklinikkaa, lääkärin vastaanotto ja seitsemän lääkintäasemaa. Kulttuurilaitoksia ovat piirin kulttuuritalo ja keskuskirjasto haaraosastoineen sekä kotiseutumuseo.
Nähtävyydet.
Seudulla sijaitsee useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Lovatin rannalla Židovitšin kylän luona ja Kurskojen lähellä on muinaislinnat. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1700-luvulla rakennettu Markovon kirkko. Historialliset kohteet liittyvät toisen maailmansodan taisteluihin.
Poddorje

Poddorje () on maalaiskunta, sen keskuskylä ja Poddorjen piirin hallinnollinen keskus Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lovatin sivujoen Redjan varrella 162 kilometriä Novgorodista etelään. Kylässä on 1 900 ja kunnassa 3 200 asukasta (vuonna 2010).
Maantiede ja asutus.
Poddorjen kunnan pinta-ala on 1124,5 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Staraja Russan piirin Ivanovskojen ja Novoselskin kuntiin, idässä Poddorjen piirin Selejevon kuntaan, etelässä Holmin piirin Krasnyi Borin kuntaan sekä Pihkovan alueeseen ja lännessä Poddorjen piirin Belebjolkan kuntaan. Pinta-alasta 87,1 % on metsää ja 7,4 % maatalousmaata.
Suurimmat joet ovat Redja sekä Polistin sivujoki Porusja. Seudulla sijaitsee Rdeiskoje- ja Polistojärviä ympäröivä suoalue, joka muodostaa yhteensä 369,22 neliökilometrin laajuisen Rdeiskin luonnonpuiston. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 46 kylää: Andronovo, Borisogleb, Burakovo, Dobrantsevo, Dubovaja, Filistovo, Gorodok, Goruška, Grinevo, Grivy, Gusevo, Jablonovo, Jamno, Jelno, Jeremkino, Jurjevo, Kremno, Kulakovo, Lisitškino, Lopastino, Luskarevo, Maslovskoje, Mihailovo, Mintsevo, Mostištše, Nivki, Odintsovo, Ozerki, Peski, Petuhino, Poltoranovo, Pustoška, Rutšji, Rjabkovo, Sokolje, Sosnovo, Trofimovo, Trupehino, Tugino, Usadba, Ustje, Vekšino, Veštšanka, Vitševitsy, Vlasovo, Zapolje, Zelenkovo ja Žemtšugovo. Poddorjen ohella toinen suurempi asutuskeskus on yli 400 asukkaan Maslovskoje. Yhdeksässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Liikenne, talous ja palvelut.
Poddorjen kautta kulkee Šimskin, Staraja Russan, Holmin, Loknjan, Velikije Lukin ja Nevelin välinen maantie R51. Kylästä on linja-autoyhteydet Holmiin, Staraja Russaan, Novgorodiin ja Pietariin. Myös kunnan sisällä on linja-autoliikennettä.
Työvoimasta 28 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat tukku- ja vähittäiskauppa (17,1 %) sekä valtionhallinto (15,7 %). Kunnan alueella toimii kaksi maitotilaa, meijeri sekä metsäteollisuuslaitoksia.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, piirin kulttuuritalo, keskuskirjasto, piirisairaala, yleinen sauna, apteekki, posti, säästöpankki, poliisiasema ja palokunta.
Nähtävyydet.
Kunnan alueella on useita muinaisia hautapaikkoja sekä toisen maailmansodan muistomerkkejä. Poddorjen kylässä toimii kotiseutumuseo.
Gustav Noske

Gustav Noske (9. heinäkuuta 1868 Brandenburg an der Havel – 30. marraskuuta 1946 Hannover) oli saksalainen poliitikko, joka toimi Weimarin tasavallan puolustusministerinä 1919–1920.
Noske oli sosiaalidemokraattisen puolueen jäsen ja parlamenttiedustaja vuodesta 1906 ensimmäisen maailmansodan loppuun. Hän kuului sosialistiseen oikeistosiipeen ja otti osaa spartakistikapinan ja Münchenin neuvostotasavallan verisiin kukistamisiin vuonna 1919. Noske oli kommunistijohtajien Rosa Luxemburgin ja Karl Liebknechtin vastustaja. Hänen lähettämänsä oikeistolaiset freikorpsit surmasivat noin 1 000 kommunistia Münchenin neuvostotasavallan kukistamisen yhteydessä. 
Weimarin tasavallan vakiinnuttua Noske toimi Ala-Saksin osavaltion presidenttinä Hannoverissa. Nosken epäiltiin osallistuneen toisen maailmansodan aikana Adolf Hitlerin vastaiseen salaliittoon.
Saksan tapahtumien jälkeen Suomessakin kommunistit käyttivät sosiaalidemokraateista pilkkanimeä ”noske”. Tällä haluttiin sanoa, että sosiaalidemokraatit menevät työväen kapinoidessa porvarien puolelle.
Uli Hoeneß

Ulrich ”Uli” Hoeneß (s. 5. tammikuuta 1952 Ulm, Baden-Württemberg, Saksan ltv.) on saksalainen entinen jalkapalloilija, joka nykyisin toimii bundesliigaseura Bayern Münchenin urheilutoimenjohtajana.
Ura pelaajana.
Hyökkäyspäässä pelannut ulmilainen Hoeneß aloitti ammattilaisuransa vuonna 1970 Bayern Münchenissä. Hän pelasi seurassa yhdeksän kauden ajan ja voitti seurassa muun muassa kolme Bundesliigan mestaruutta ja Euroopan Cupia. Hän pelasi joukkueessa 239 liigaottelua, joissa teki 86 maalia. Ennen uransa lopettamista hän pelasi vielä kauden 1978/1979 1. FC Nürnbergissä.
Saksan liittotasavallan maajoukkueessa Hoeneß pelasi vuosina 1972–1976 35 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän oli mukana sekä 1972 EM-kisoissa että 1974 MM-kisoissa, joissa molemmissa Saksan liittotasavalta voitti mestaruuden, kuten myös 1976 EM-kisoissa, joissa Saksa saavutti hopeaa.
Peliuran jälkeen.
Hoeneß lopetti oman aktiiviuransa verrattaen nuorena, vain 27-vuotiaana, ja on tämän jälkeen toiminut johtotehtävissä Bayern Münchenin organisaatiossa. Hänen veljensä Dieter on niin ikään entinen huippupelaaja.
Tammikuussa 2013 Hoeneß kertoi viranomaisille maksamatta jättämistään veroista. Hän joutui pidätetyksi 20. maaliskuuta mutta pääsi kotietsinnän jälkeen vapaaksi viiden miljoonan euron suuruista takuusummaa vastaan. Hoeneß totesi syyllistyneensä vääriin menettelytapoihin sveitsiläisen pankkitilinsä suhteen ja haluavansa hyvittää virheensä.
Juha Varis

Juha Mika Varis (s. 23. lokakuuta 1970 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Suomen Kansallisteatterissa.
Varis esitti syksystä 2009 vuoteen 2011 Veikkauksen Jokeri-pelin Jokeri-hahmoa. Hän esiintyy myös "Vanessa ja pikkuväki" ohjelmassa, Isi testaa -osiossa ja "Lego Batman" 2017-elokuvassa.
Varis on naimisissa näyttelijä Helena Vierikon kanssa.
Juha perusti Löytänän kesäteatterin vuonna 2022 kotikylälleen Viitasaarella. Kesällä 2022 viiden ammattilaisnäyttelijän ryhmä esitti "Onnennumerot"-näytelmän. Kesällä 2023 oli vuorossa Mika Waltarin "Myöhästynyt hääyö".
Münchenin neuvostotasavalta

Münchenin neuvostotasavalta () eli Baijerin neuvostotasavalta () tarkoittaa lyhytaikaista Münchenin kommunistista hallintoa, joka kukistettiin verisesti 3. toukokuuta 1919. Tapahtumat saivat alkunsa, kun kommunistinen kaupunginkomendantti, entinen merisotilas Rudolf Eglhofer, ammutti kahdeksan äärioikeistolaista. Ampujina olivat paikalliset punakaartilaiset, ja teloitetut olivat oikeistolaisen Thule-seuran jäseniä. Seurauksena hallituksen joukot, joita komensi puolustusministeri Gustav Noske, rynnäköivät kaupunkiin. Puhjenneissa katutaisteluissa käytettiin liekinheittimiä ja panssarivaunuja. Taisteluissa sai surmansa yli tuhat ihmistä.
Chevrolet HHR

Chevrolet HHR on Chevroletin pieni, retrotyylisesti muotoiltu, crossover-luokan henkilöauto. Ensiesittely Pohjois-Amerikassa tapahtui Los Angelesin autonäyttelyssä vuonna 2005 ja Euroopassa Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2007. Ajoneuvolla ei ollut varsinaista edeltäjää tai seuraajaa sittemmin. Mallistossa oli sitä ennen lisenssillä valmistettu Tracker- ja jälkeenpäin 2012- tuli eri maissa valmistettava Orlando-malli.
Auton valmistus lopetettiin 2011.
Yleistä.
Mallinimi HHR tulee sanoista "Heritage High Roof". Pohjalevy on Delta-pohjalevy, sama jota käytetään muun muassa Chevrolet Cobaltissa, Pontiac G5:ssä ja Saturn IONissa. Auton muotoilu on saanut inspiraationsa vuoden 1949 Chevrolet Suburbanista. Auton muotoilija on ollut Bryan Nesbitt, joka oli ennen töissä Chrysler-yhtiössä ja pääsuunnittelija PT Cruiserille. Nesbitt palkattiin GM:n suunnittelijaksi, jossa hän toimi Chevroletin Yhdysvaltain mallien pääsuunnittelijana.
Auto on tila-auto tyyppinen 5-hengen farmarimalli, jossa on muunneltavat sisätilat jossa on n.1,78 kuutiometrin kokoinen tavaratila, mm. jokaisen mallin apukuskin penkin saa tasaiseksi lattiaksi. Autoa valmistettiin myös umpikylkimallisena mutta 4-ovisena, jolloin siihen sai valinnaisena kaukosäätimesta auki pomppaavat takaovet.
Mallistossa oli viisi eri tasoa jotka vain vähän vaihtelivat tuotannon aikana; LS, LT, 2LT, Special Edition ja SS-malli joka tuli mallivuodelle 2008.
Auton tuotanto tapahtui vuoden 2011 loppuun saakka Meksikossa, Ramos Arizpessa. Aluksi malli oli vain Pohjois-Amerikan markkinoilla, mutta vuonna 2007 se tuli saataville myös Euroopassa ja Japanissa. Autoa ei tuotu koskaan Suomeen koska silloinen Suomen lainsäädäntö olisi vaatinut kaikkien auton lasien ja valaisimien vaihtamista E-merkinnällä varustettuihin. Autoa vietiin paljon mm. Saksaan ja Ruotsiin, jossa kansallinen poikkeusmerkintä oli mahdollista tehdä.
Suorituskykyisen SS-version valmistus alkoi joulukuussa 2007. Mallissa käytettiin samaa 2-litraista, 260 hevosvoimaista, turboahdettua Ecotec-moottoria, jota on käytetty jo Pontiac Solstice GXP:ssä ja Saturn Sky Red Line:ssä. Moottori oli käytössä myös Fisker Karma-sähköauton voimanlähteenä.
Chevrolet Epica

Chevrolet Epica on vuosina 2006 ja 2015 välisenä aikana valmistettu keskikokoinen neliovinen auto. Sitä valmisti GM Korea. Muotoilu on aiempiin Chevrolet-malleihin verrattuna jonkin verran erilaista ja suunnittelussa on panostettu mukavuuteen. Suomessa myynti alkoi syksyllä 2006. Chevrolet-automerkki vetäytyi Euroopasta Venäjää ja muita IVY-maita lukuun ottamatta 2010-luvun puolivälissä.
Yleistä.
Auto valmistettiin General Motorsin Etelä-Korean tehtaalla Bupyongissa.
Australiassa auto tunnetaan nimellä "Holden Epica". Siellä auto esiteltiin Brisbanen autonäyttelyssä helmikuussa 2007 ja tuli myyntiin huhtikuussa. Australiassa varustetasot ovat nimeltään CDX ja CDXi. Moottorivaihtoehdot ovat samat 2- ja 2,5-litraiset kuutosmoottorit kuin Euroopassa. Auton alusta ja varustus on muutettu vastaamaan Australian mantereen tarpeita ja olosuhteita.
Varustelu.
Varustelutasoja on kaksi: LS ja LT.
Moottorit.
Suomessa 2-litrainen dieselmoottori tuli valikoimaan huhtikuussa 2007. Moottorissa on sähköisesti ohjattu muuttuvageometrinen turboahdin sekä hiukkassuodatin. Dieselin yhteydessä voi valita joko 5-portaisen manuaali- tai automaattivaihteiston. Manuaalivaihteiston yhteydessä varustetaso on LS ja automaatin yhteydessä LT. Kaikki Chevroletin käyttämät dieselmoottorit valmistetaan Etelä-Koreassa, Gunsanissa.
Koulun biologia

Koulun biologia on peruskoulun yläkoululaisille tarkoitettu biologian oppikirjasarja. Sarjan kustantaa Otava. Kirjojen uusimmat painokset sisältävät vuoden 2004 opetussuunnitelman mukaiset tiedot.
Sarjaan kuuluvat teokset.
Oppikirjat.
Koulun biologia: Sisävedet.
Vesibiologiaa opiskellaan joko tästä tai Itämeri-kirjasta. Suomen sisävesien tyypillisten eläin- ja kalalajien tunnistaminen, käyttäytyminen ja sopeutuminen on kirjassa tärkeällä sijalla. Kirjassa käsitellään myös vesiekosysteemeitä.
Koulun biologia: Itämeri.
Kirja on vaihtoehtoinen kirja vesibiologian opiskeluun. Se tarjoaa mahdollisuuden Itämeren opiskeluun keskeisenä esimerkkiekosysteeminä.
Koulun biologia: Metsät ja suot.
Kirja kertoo muun muassa metsäekosysteemin rakenteesta ja toiminnasta. Kirjaan liittyy myös tehtäväkirja.
Koulun biologia: Ihminen.
Kirjassa käsitellään ihmisen rakenne, seksuaalisuus ja elintoiminnot.
Muut materiaalit.
Jokaiseen oppikirjaan liittyy myös opiskeluvihko, jossa on tehtäviä. Opettajan kirjassa on muun muassa opiskeluvihkojen vastaukset sekä kalvopohjia.
Sananjalkanahikas

Sananjalkanahikas ("Rhizomarasmius undatus") on kupera, navallinen harmaanruskea tai joskus punaruskea sananjalkanahikaslaji. Sen heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten punatäpläiset. Sienen jalka on valkean mustanruskea. Sieni kasvaa maassa sananjalan seurassa. Se on kalkinsuosija.
Jouhinahikas

Jouhinahikas ("Gymnopus androsaceus", syn. "Marasmius androsaceus") on kupera tai laakealakkinen vaalean punaruskea juurekaslaji. Sen heltat ovat lakkia vaaleammat. Jalka on musta ja kiiltävä. Se kasvaa oksilla, kuorenpaloilla ja neulasilla yleisenä koko Suomessa.
Ruotinahikas

Ruotinahikas ("Marasmius epiphyllus") on nahkamainen maidonvalkoinen nahikaslaji. Sen heltat ovat valkoiset ja hyvin harvassa. Jalka on yläosastaan yleensä lakin värinen, alaspäin mennessä kellanruskeampi ja jauheinen. Sieni kasvaa lahoavilla lehdillä myöhäissyksyisin koko Suomessa yleisenä. Lajia ei voi pitää ruokasienenä.
Haisunahikas

Haisunahikas ("Gymnopus foetidus", syn. "Micromphale foetidum") on kupera tai laakealakkinen punaruskea tai vaaleanruskea juurekaslaji. Sen heltat ovat likaisenruskeat. Jalka on latvasta ruskea ja alempaa musta. Sieni haisee pilaantuneelta kaalilta. Se kasvaa harvinaisena lehdillä kalkkipitoisissa paikoissa.
Kuusenneulasnahikas

Kuusenneulasnahikas ("Paragymnopus perforans", syn. "Micromphale perforans") on kellertävälakkinen sienilaji. Sen jalka on musta. Sieni kasvaa kuusen seuralaisena, ja sitä voi löytää jo alkukesästä. Laji ei ole ruokasieni. Se on Suomessa melko tavallinen kuusimetsien sienilaji.
Juuso Hirvikangas

Jukka Tapani ”Juuso” Hirvikangas (s. 26. syyskuuta 1956 Kankaanpää) on suomalainen näyttelijä, elokuvaäänittäjä, kuvaaja ja muutenkin elokuva-alan moniosaaja.
Hirvikangas on tehnyt paljon yhteistyötä Kaurismäen veljesten, Mikan ja Akin, kanssa.
Sofia Lovisa Ramsay

Sofia Lovisa Ramsay (21. tammikuuta 1754 Porvoon pitäjä – 30. syyskuuta 1816 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen aatelinen ja kartanonomistaja, joka toimi innoittajana J. L. Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoiden" runolle ”Matkamiehen näky”.
Sofia Ramsay kuului Ramsayn aatelissukuun. Hänen isänsä oli vapaaherra, maaherra ja kenraaliluutnantti Anders Henrik Ramsay ja äitinsä Maria Christina Hisingh, jonka isä oli ruukinpatruuna Johan Wilhelm Hisingh. Ramsay oli isänsä ainoa aikuiseksi elänyt lapsi ja peri tämän kuoltua vuonna 1782 suuren omaisuuden, johon kuului kahdeksan kartanoa, mukaan lukien hänen synnyinkotinsa Jakkarilan kartano Porvoon pitäjässä sekä hänen äitinsä perintöön kuulunut Espoon kartano. Ramsay oli vuodesta 1775 naimisissa serkkunsa, maaherra Otto Wilhelm Ramsayn kanssa. He asettuivat asumaan Espoon kartanoon ja alkoivat rakennuttaa sinne keskeneräiseksi jäänyttä uutta päärakennusta, jonka kaksi siipeä valmistuivat vuosina 1797 ja 1801. Miehensä kuoltua vuonna 1806 Ramsay hallitsi perheen kartanoita omaan kuolemaansa asti.
Ramsaylla oli kuusi poikaa ja viisi tytärtä. Pojista viisi kuoli ennen äitiään, viimeisimpinä Anders Wilhelm ja Carl Gustaf Ramsay, jotka kaatuivat upseereina Suomen sodassa kuukauden välein vuonna 1808. Ramsay järjesti heidät haudatuiksi sukuhautaan Porvoon Näsinmäen hautausmaalle ja lyötätti heidän muistokseen vuonna 1811 hopeisen mitalin. Ramsay sai huomiota vuonna 1812, jolloin Suomessa matkalla ollut Venäjän keisari Aleksanteri I yöpyi hänen luonaan Espoon kartanossa ja hän kieltäytyi uhmakkaasti keisarin tarjoamasta taloudellisesta korvauksesta ja pyysi vielä henkilökohtaisesti vapautusta uskollisuudenvalasta Venäjälle, sillä hän oli menettänyt kaksi poikaansa näiden taistellessa Ruotsin puolesta Venäjää vastaan. Ramsay muuttikin myöhemmin Ruotsiin, jossa hän kuoli vuonna 1816.
Ramsayn tarina innoitti myöhemmin runoilija J. L. Runebergia, joka kuvasi hänen suruaan runossaan ”Matkamiehen näky”. Runo sisältää epätarkkoja tietoja Ramsayn perheestä. Sodassa kaatuneiden poikien mainitaan olleen 19- ja 21-vuotiaita, vaikka todellisuudessa he olivat 25- ja 30-vuotiaita.
Ramsayn pojasta Adolf Henrik Ramsaysta tuli Ruotsin Ramsay-suvun esi-isä, kun tämä myi kaikki 52 rälssitilaansa ja muutti Ruotsiin vuonna 1824. Kenraalimajuri Odert Reinhold von Essen ja everstiluutnantti Per Otto Adelborg olivat Ramsayn vävyjä.
Dražan Jerković

Dražan Jerković (6. elokuuta 1936 Šibenik – 9. joulukuuta 2008 Zagreb) oli kroatialainen jalkapalloilija.
Jerković menehtyi sydänkohtaukseen 72-vuotiaana vuonna 2008.
Ura pelaajana.
Hyökkääjänä pelannut Jerković aloitti uransa kroatialaisen suurseuran Dinamo Zagrebin juniorijoukkueissa ja pelasi sittemmin 12 kautta (1954–1966) seuran edustusjoukkueessa. Kaikkiaan hän edusti seuraa 315 ottelussa, joissa hän teki 300 maalia. Hän on seuran kaikkien aikojen maalintekijätilastoissa kakkossijalla. Hän voitti seurassa Jugoslavian mestaruuden vuonna 1958 ja cupin vuosina 1960 ja 1965. Lähdettyään Dinamosta hän pelasi vielä yhden kauden belgialaisessa Gantoinessa (nykyinen "KAA Gent"), kunnes joutui lopettamaan uransa polvivamman takia alle kolmekymppisenä.
Maajoukkueura.
Jugoslavian maajoukkueessa Jerković pelasi 1960 EM-kisoissa, joissa joukkue saavutti hopeaa ja Jerković jakoi lopputurnauksen maalikuninkuuden neljän muun pelaajan kanssa kahdella maalillaan. Jerković edusti Jugoslaviaa myös 1962 MM-turnauksessa (4. sija), jossa hän jälleen voitti maalikuninkuuden (4 maalia, jaettu viiden muun pelaajan kanssa). 
Pelaajauran jälkeen.
Vuosina 1990–1992 Jerković toimi Kroatian maajoukkueen ensimmäisenä päävalmentajana maan itsenäistymisen jälkeen. Hän toimi urallaan myös Dinamossa urheilutoiminnallisissa johtotehtävissä ja valmensi NK Dinamo Zagrebia, Austria Klagenfurtia sekä Jugoslavian maajoukkuetta.
Kolea talo

Kolea talo () on Charles Dickensin romaani, joka ilmestyi alun perin jatkokertomuksena 1852–1853. Suomeksi kirja ilmestyi vuonna 2006 Kersti Juvan kääntämänä ja Tammen kustantamana.
Juoni.
Lontoon kanslerinoikeudessa on vuosia ollut käsiteltävänä Jarndycen ja Jarndycen juttu. Orpotyttö Esther ja John Jarndycen sukulaiset Ada ja Richard saavat suojapaikan ja kodin John Jarndycen Bleak Housesta, Koleasta talosta. Richardin ja Adan välille syntyy vähitellen rakkaussuhde.
Maan mitta. Maanmittauksen historia Suomessa 1633–2008

Maan mitta. Maanmittauksen historia Suomessa 1633–2008 on vuonna 2008 ilmestynyt filosofian tohtori Mikko Huhtamiehen kirjoittama maanmittauksen historiaa Suomessa käsittelevä historiateos. Teoksen ilmestyminen liittyi Maanmittauslaitoksen vuonna 2008 vietettyyn 375-juhlavuoteen. 
Aiemmin Maanmittauslaitoksen ja sen edeltäjän Maanmittaushallituksen historiateoksia on ilmestynyt Maanmittaushallituksen 300-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1933 ja Maanmittaushallituksen 350-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1983.
Koulun maantieto

Koulun maantieto on peruskoulun 7–9 luokille tarkoitettu maantiedon oppikirjasarja, jonka on kustantanut Otava. Kirjasarjan on sittemmin korvannut KM-sarja.
Sarjaan kuuluvat teokset.
Kuhunkin kirjaan liittyvät myös opiskeluvihkot.
Soccer City

Soccer City (aiemmin FNB Stadium tai First National Bank Stadium) on vuonna 1989 avattu jalkapallostadion Soweton lähistöllä Johannesburgissa, Etelä-Afrikassa. Se sijaitsee 1 753 metrin korkeudella merenpinnasta. Stadion oli yksi vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailujen pelipaikoista – siellä pelattiin muun muassa avaus- ja loppuottelu. Stadion on myös Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen kotikenttä. Stadion peruskorjattiin ja laajennettiin maailmanmestaruuskilpailuja varten vuonna 2009. Kustannukset olivat 368,2 miljoonaa euroa. Katsojakapasiteetti on 94 000, ja sen pinta on luonnonnurmea.
Twilight of the Thunder God

Twilight of the Thunder God on ruotsalaisen death metal -yhtye Amon Amarthin vuonna 2008 julkaistu pitkäsoitto. Levystä on julkaistu perusversion lisäksi myös Deluxe Collector's Edition -versio, jossa on levyn lisäksi konserttitaltiointi vuoden 2007 Summerbreeze-festivaalista.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Punapyrstökakadu

Punapyrstökakadu ("Calyptorhynchus banksii", aiemmin "C. magnificus") on kakadujen heimoon kuuluva, Australiassa elävä suurehko papukaijalintu. Laji on elinvoimainen. Punapystökakadu jaetaan viiteen alalajiin.
Koko ja ulkonäkö.
Punapyrstökakadut kasvavat 50–61 cm pitkiksi. Naaras ja koiras ovat erinäköisiä. Naaras on perusväriltään musta, mutta sen pyrstössä on keltaisia sulkia, vatsan alueella keltaisia laikkuja ja päässä sekä siipien tyvissä on kellertäviä pilkkuja. Naaraan nokka on keltaisen, valkoisen tai ruskean sävyinen. Naaraalla on musta töyhtö, jossa saattaa olla hieman keltaisia laikkuja. Täysikasvuisina ne painavat 610–870 grammaa. Koiras on kokonaan musta lukuun ottamatta nokkaa ja pyrstön punaisia sulkia. Nokka on harmaa. Myös koiraalla on komea, musta töyhtö. Täysikasvuisina koiraat painavat 670–910 grammaa. Punapystökakadut elävät vankeudessa hyvin vanhoiksi; eräs yksilö saavutti 50 vuoden iän australialaisessa Taronga Zoossa Sydneyssä.
Levinneisyys.
Punapystökakadua tavataan Australian pohjois- ja länsiosissa sekä sisämaassa eristyneinä populaatioina. Punapyrstökakadut suosivat metsäisiä alueita (avoimia metsiä ja joenvarsimetsiä) ja savanneja, joissa kasvaa akasioita, eukalyptuksia ja kasuariinakasveja. Lajin elinympäristön laajuus on yhdestä kymmeneen miljoonaa neliökilometriä. Kokonaispopulaatio on noin 100 000 yksilöä.
Alalajit.
Punapyrstökakadu jaetaan viiteen alalajiin:
Käytös.
Punapyrstökakadut ovat seurallisia. Ne liikkuvat ja ruokailevat savanneilla suurissa parvissa, kun taas metsäisemmillä alueilla ne liikkuvat pareittain tai perhekunnittain. Kiihtyneenä tai uhattuna punapyrstökakadut nostavat kypärämäisen töyhtönsä pystyyn.
Lisääntyminen.
Suurimmassa osassa esiintymisaluetta lajin lisääntymiskausi on touko-syyskuussa. Pesäpuu on rannalla tai aukealla sijaitseva eukalyptuspuu. Punapyrstökakadut munivat tavallisesti yhden, harvoin kaksi valkoista munaa puunkoloon tehtyyn pesään. Muna on kooltaan 51,1 mm x 36,5 mm. Jos munia on kaksi, myöhemmin munitusta kuoriutunut poikanen ei selviä hengissä montaakaan päivää. Naaras hautoo noin kuukauden. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta. Molemmat emot ruokkivat poikasta kahdesti päivässä. Poikanen lähtee pesästä noin kolmen kuukauden ikäisenä ja on emoistaan riippuvainen vielä usean kuukauden ajan.
Ravinto.
Punapyrstökakadut syövät erilaisten puiden, useimmiten eukalyptusten, banksioiden ja akasioiden siemeniä suurissa, jopa sadan yksilön parvissa. Ne syövät lisäksi viikunoiden hedelmiä ja "Emex australis" -kasvin siemeniä. Ne saattavat liikkuvat pitkiä matkoja ravintoa etsiessään.
Gonzalo Aja

Gonzalo Aja (13. heinäkuuta 1946 Matienza) on espanjalainen entinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili vuosina 1970-1979. Hän oli ajajatyypiltään mäkimies. 
Aja osallistui urallaan Ranskan ympäriajoon neljä kertaa. Hänet hylättiin vuonna 1973, mutta seuraavana vuonna hän oli kokonaiskilpailun viides. Vuonna 1975 hänet hylättiin taas. Seuraavana vuonna Aja oli jälleen mukana lopputuloksissa ja oli lopulta sijalla 14.
Ruslan Jamadajev

Ruslan (Khalid) Bekmirzajevitš Jamadajev (, ) oli tšetšenialainen sotilasjohtaja ja poliitikko, Venäjän duuman jäsen 2003–2007 Tšetšeniasta. Hänen veljensä Sulim Jamadajev on komentanut sisäministeriön Vostok-pataljoonaa Tšetšeniassa.
Jamadajevin klaani taisteli ensimmäisessä Tšetšenian sodassa Venäjän joukkoja vastaan, mutta siirtyi toisessa sodassa liittovaltion puolelle. Ruslan Jamadajev ylennettiin everstiksi ja hänet palkittiin Venäjän federaation sankarin arvonimellä. Jamadajeveilla on ollut useita yhteenottoja Tšetšenian presidentti Ramzan Kadyrovin klaanin kanssa.
Jamadajev ammuttiin 24. syyskuuta 2008 kello 17.15 Moskovan aikaa Smolenskajan rantakadulla Moskovassa lähellä hallituksen Valkoista taloa kuljettamansa Mercedes S600:n ratin viereen pysähtyneestä Audi 80:sta hänen pysähdyttyään liikennevaloihin. Takapenkillä istunut sotilaskomentaja kenraalieversti evp. Sergei Kizjun haavoittui vakavasti.
Kesällä 2010 alkoi murhaoikeudenkäynti teosta syytettyjä Aslanbek Dadajevia ja Elimpasha Khatsujevia vastaan.
Suvi Ahola

Suvi Katariina Ahola (s. 10. toukokuuta 1959 Sippola) on suomalainen toimittaja ja kirjallisuuskriitikko. Hän on työskennellyt "Helsingin Sanomissa" vuodesta 1984 pääasiassa kulttuuritoimituksessa.
Ahola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1979. Hän kävi Sanoman toimittajakoulun vuonna 1983 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1987 Helsingin yliopistosta. Vuonna 2013 Ahola väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa väitöskirjalla "Lukupiirien Suomi – Yhteisöllistä lukemista 149 suomalaisessa lukupiirissä 2009".
Vuosina 1994–1995 Ahola toimi Kodin Kuvalehden toimitussihteerinä. Hän on ollut vuosina 1984–1994 J. H. Erkon kirjallisuuspalkintoraadin ja 1995–2009 sekä uudelleen vuodesta 2013 Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkintoraadin jäsen. Ahola oli Suomen Viron-instituutin säätiön hallituksen jäsen vuosina 1997–2005 ja varapuheenjohtaja 2001–2005. Hän oli myös suomalaisten ja virolaisten välisen Tuglas-ystävysseuran hallituksen jäsen vuosina 2008–2014. Vuodet 2004–2009 Ahola oli Kotimaisten kielten keskuksen neuvottelukunnan jäsen. Lisäksi hän on ollut Minna Canthin seuran hallituksen jäsen vuosina 2005–2017, varapuheenjohtaja vuosina 2006–2011 ja puheenjohtaja vuosina 2012–2017.
Ahola palkittiin vuonna 2008 Suomen Elämäntarinayhdistyksen Elämänmalja-palkinnolla.
Ahola oli naimisissa Yle TV1:n uutistoimittaja Matti Röngän kanssa vuodet 1986–2011. Heillä on kolme lasta, joista Otto Rönkä ja Reetta Rönkä ovat myös toimittajia. Aholan teos "Iljan äidiksi" (1999) kertoo perheen Ilja-pojan adoptoinnista Venäjältä.
Bevil Rudd

Bevil Gordon D'Urban Rudd (6. lokakuuta 1895 Kimberley – 2. helmikuuta 1948 Kimberley) oli eteläafrikkalainen yleisurheilija ja 400 metrin olympiavoittaja Antwerpenissa 1920.
Rudd oli syntynyt Kimberleyssä, Etelä-Afrikassa. Kouluaikanaan hän menestyi sekä urheilussa että opinnoissaan ja sai stipendin Oxfordin yliopistoon. Rudd osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja hänelle myönnettiin urheudestaan Military Cross -kunniamerkki.
Vuosi 1920 oli Ruddin urheilu-uran menestyksekkäin. Olympialaisissa hän saavutti yhden mitalin joka väriä. 400 metrillä Rudd voitti alkueränsä ja selvisi välierästään finaaliin sijoituttuaan toiseksi. Vain kaksi tuntia myöhemmin juostussa finaalissa Rudd johti loppusuoran auetessa ja kasvatti etumatkaansa edelleen voittaen keskinkertaisella ajalla 49,6. 4 × 400 metrin viestijuoksussa Rudd sai hopeaa Etelä-Afrikan joukkueessa. Aiemmin hän oli saavuttanut pronssia 800 metrillä johdettuaan kilpailua viimeisellä kierroksella aina loppusuoralle asti. 800 metrillä Ruddin loppukilpailun aika oli 1.54,0 ja hän jäi kilpailun voittaneesta Albert Hillistä 0,6 sekuntia. Olympiamenestyksensä lisäksi Rudd voitti Ison-Britannian mestaruudet 440 jaardilla ja 880 jaardilla. Hänet nimettiin Ison-Britannian vuoden parhaaksi yleisurheilijaksi. Seuraavana vuonna hän rikkoi 440 jaardin maailmanennätyksen.
Vuonna 1920 Rudd oli mukana Oxfordin ja Cambridgen joukkueessa, joka juoksi maailmanennätyksen 7.50,4 4 × 800 metrin sekä 4 × 880 jaardin viestijuoksussa. Maailmanennätys pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Pennsylvanian yliopiston joukkue rikkoi sen.
Rudd suoritti opintonsa loppuun Englannissa ja palasi Etelä-Afrikkaan, jossa hän työskenteli urheilutoimittajana. Vuonna 1930 hän muutti Isoon-Britanniaan Daily Telegraphin toimittajaksi. Hieman ennen kuolemaansa 52-vuotiaana hän palasi Etelä-Afrikkaan.
Michael Giles

Michael Rex Giles (s. 1. maaliskuuta 1942 Waterloovillessä, Hampshiressä) on englantilainen rumpali, joka tunnetaan parhaiten roolistaan progressiivisen rockyhtye King Crimsonin perustajajäsenenä ja ensimmäisenä rumpalina. Giles erosi yhtyeestä jo vuonna 1969, debyyttialbumi "In the Court of the Crimson Kingin" julkaisun jälkeen. Hän soitti rummut myös yhtyeen kakkosalbumille "In the Wake of Poseidon" (1970), mutta vain sessiomuusikkona. Ennen King Crimsonia hän oli myös jäsenenä veljensä Peterin sekä Crimsonin johtohahmon Robert Frippin kanssa perustamassaan lyhytikäiseksi jääneessä Giles, Giles &amp; Fripp -yhtyeessä.
Biografia.
Jätettyään King Crimsonin Giles levytti yhtyeen niin ikään jättäneen Ian McDonaldin kanssa musikaalisesti Crimson-edeltäjäänsä kevyemmän, joskin likipitäen teknisesti yhtä haastavan "McDonald and Giles" -albumin. 1970-luvulla hän oli sessiomuusikkona ja yhteistyössä monien artistien kanssa, kuten Leo Sayer, Steve Winwood ja Yvonne Elliman. Giles levytti myös vuonna 1978 oman sooloalbumin, "Progressin". Albumi julkaistiin vasta vuonna 2003. Giles työskentelee edelleen sessiomuusikkona.
Vuonna 2002 Giles oli perustamassa eräiden muiden entisten King Crimson -jäsenten kanssa 21st Century Schizoid Bandiä (nimi on alluusio Crimsonin debyyttialbumin ykköskappaleeseen). Yhtyeeseen liittyi myös Gilesin vävypoika, entinen Level 42 -jäsen, kitaristi-laulaja Jakko Jakszyk. Yhden kiertueen jälkeen Giles kuitenkin väsyi työhön yhtyeen kanssa, ja rumpaliksi siirtyi myöhemmin vuoden 2007 helmikuussa kuollut toinen entinen Crimson-rumpali Ian Wallace.
Tekniikka.
Gilesin soittotekniikka on mutkikasta ja joskus polyrytmistä sekä tempovaihdoksia suosivaa, ja siinä kuuluvat selvästi miehen jazz-vaikutteet. Asia tulee esille "In the Court of the Crimson King" -albumin monissa mutkikkaissa rumpusovituksissa, jotka tulevat ehkä parhaiten esille albumin tunnetuimmassa "21st Century Schizoid Man" -kappaleessa.
Siviilissä.
Giles elää toisen avioliittonsa vaimon, Maryn, kanssa Englannissa, Bournemouthissa Dorsetissa. Hänellä on kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Nahkajäkälät

Nahkajäkälät ("Peltigera") on lehtijäkäliin kuuluva jäkäläsuku. Se on saanut nimensä pinnastaan, joka näyttää nahkalta. Sukuun kuuluu kolmisenkymmentä lajia. Osassa niistä on sienen kanssa symbioosissa elävä syanobakteeri eli sinilevä, osassa taas viherlevä. Joitakin nahkajäkäliä on käytetty lääkkeinä ja värjäämiseen.
2×2 (televisiokanava)

2×2 on venäläinen televisiokanava. Kanava aloitti toimintansa 27. syyskuuta 1990 Neuvostoliitossa ja se oli ensimmäinen kaupallinen televisiokanava. Kanavan ohjelmat ovat suunnattu pääasiassa aikuisille. 
Syyskuussa 2008 Venäjän TV–sensuuri syytti kanavaa sen esitettyä Simpsoneita, South Parkia ja Family Guyta, jotka Venäjän viranomaisten mielestä sisältävät usein liian siivotonta materiaalia.
Mustakakadut

 
Mustakakadut ("Zanda") on kakadujen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 3 lajia. 
Aiemmin mustakakadut kuuluivat kiiltokakadujen kanssa yhteiseen sukuun nimeltä "Calyptorhynchus", joka on nykyään kiiltokakadujen suvun nimi. Tätä aiempaa mustien kakadujen sukua kutsuttiin joskus myös nimellä korppikakadut.
Mustakakaduihin ("Zanda") kuuluvia lajeja.
Lyhytnokkakakadu ja pitkänokkakakadu laskettiin aiemmin mustakakadun alalajeiksi. Vuonna 2006 ne erotettiin omiksil lajeikseen BirdLife Suomen nimiluettelossa, vaikka lajien erillisyydestä on ollut tutkimuksia jo ainakin vuodesta 1974.
Encyclopedia Dramatica

Encyclopædia Dramatica eli Encyclopedia Dramatica tai tuttavallisemmin ED oli satiirinen MediaWiki-ohjelmistolla toiminut ”trollihuumorin ja -tarinoiden hakemisto”. Sivusto aloitti toimintansa 9. joulukuuta 2004. Alkuperäinen encyclopediadramatica.com-osoitteessa toiminut Encyclopædia Dramatica lakkautettiin 2011 ja korvattiin OhInternet!-nimisellä sivustolla, kun sen perustaja Sherrod DeGrippo halusi eroon sivuston homofobiasta, rasismista ja pornosta.
Myöhemmin Ryan Cleary perusti Encyclopædia Dramaticasta uuden haarauman osoitteeseen encyclopediadramatica.ch.
Tällä hetkellä sivusto sijaitsee osoitteessa encyclopediadramatica.se, jonne ollaan kerätty kaikki vanhan sivuston sivut ja jonne myös luodaan uusia sivuja.
Historian tuulet

Historian tuulet on peruskoulua varten tehty historian oppikirjasarja. Sarjan on kustantanut Otava ja sarjaa on julkaistu vuodesta 2003.
Kirjasarjaan kuuluvat kirjat.
Alakoulu.
Lisänä on tehtäväkirjat, vastauskirjat sekä opettajan oppaat.
Yläkoulu.
Lisäksi on tehtäväkirjat, vastauskirjat sekä opettajan oppaat.
Yhdeksäsluokkalaisille on kirja "Yhteiskunnan tuulet 9", joka on Otavan kustantama yhteiskuntaopin oppikirja.
Colin Edwin

Colin Edwin (s. 2. heinäkuuta 1970 Melbourne, Australia) on brittiläisen progressiivisen rockyhtye Porcupine Treen basisti. Hän on soittanut yhtyeessä tavallisen bassokitaran lisäksi nauhatonta bassoa ja kontrabassoa. Edwin liittyi yhtyeeseen joulukuussa 1993. Edwin on jäsenenä myös Ex-Wise Headsissä, etnisiä ja postmoderneja vaikutteita ambientiin yhdistävässä triossa, sekä metallivaikutteisessa Random Noise Generatorissa.
Vuonna 2001 Edwin soitti kontrabassoa arvostusta saavuttaneen, Porcupine Treen johtohahmo Steven Wilsonin sivuprojektissa No-Manissa. Edwin ja Wilson ovat ystäviä kouluajoilta.
Madain Saleh

Madain Saleh () on historiallinen kaupunki ja arkeologinen kohde Saudi-Arabiassa, Hijazin alueen pohjoisosassa. Madain Saleh valittiin ensimmäisenä saudiarabialaisena kohteena Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2008.
Madain Saleh tunnettiin aiemmin nimellä Hegra ja se oli merkittävä nabatealaiskaupunki. Kohteessa on 111 hautamonumenttia, joiden koristeelliset julkisivut ovat ensimmäiseltä vuosisadalta ennen ja jälkeen ajanlaskun. Alueella on myös piirtokirjoitusta ja kalliomaalauksia nabatealaisten valtakautta edeltäneelta ajalta.
Post-apocalypse

Post-apocalypse eli post-apokalypsi on fantasian ja science fictionin lajityyppi, jossa järjestäytynyt tekninen sivilisaatio on tuhoutunut esimerkiksi ydinsodan, pandemian tai luonnonkatastrofin aiheuttaman totaalisen tuhon vaikutuksesta. 
Usein käsite yhdistetään elokuvaviihteeseen, jossa tämä lajityyppi yhdistelee science fictionia ja toimintaelokuvaa seikkailuelokuvien vaikutteisiin. Tyypillisessä juonikuviossa ihmiskunta on hajonnut pieniksi toisiaan vastaan taisteleviksi yhteisöiksi. Päähenkilönä toimii usein omapäinen ja rohkea seikkailija, joka tyypillisesti välittää enemmän rahasta kuin sankaruudesta ja keinottelee eri ryhmien välillä. Post-apocalypse-elokuvan lajityyppi syntyi "Pako New Yorkista-" ja "Mad Max" -elokuvien tapaisten elokuvien innoittamana 1970-luvun ja 1980-luvun vaihteessa, ja sitä suosivat erityisesti italialaiset b-elokuvaohjaajat. Myös "The Warriors" ja "Blade Runner" olivat merkittäviä vaikuttajia. Italian ulkopuolella esimerkiksi filippiiniläinen Cirio H. Santiago teki useita postapokalyptisiä toimintaelokuvia.
The Hockey Newsin luettelo 100 parhaasta NHL-pelaajasta

The Hockey News -jääkiekkolehti julkaisi 1998 seuraavan luettelon sadasta parhaasta National Hockey Leaguen pelaajasta kautta aikojen. Lista on julkaistu myös kirjassa "The Top 100 NHL Players of All-Time" (). Ykköseksi arvioitiin keskushyökkääjä Wayne Gretzky.
Valitsijat.
Valitsijat olivat kiekkokirjoittajia ja -kommentaattoreita (Don Cherry, John Davidson, Milt Dunnell, Stan Fischler, Dick Irvin, Brian McFarlane, Bob McKenzie, Jim Matheson, Harry Neale ja Frank Orr), sekä valmentajia, tuomareita, managereita ja entisiä pelaajia (Al Arbour, Scotty Bowman, Emile Francis, Howie Meeker, Scotty Morrison, Roger Neilson, Bud Poile, Sam Pollock, Marcel Pronovost, Billy Reay, Glen Sather, Harry Sinden ja Red Storey).
Listasta.
Pelaajat, joiden nimet ovat lihavoitu jatkoivat uraansa listan julkaisuajankohtana alkuvuodesta 1998.
Muiden kuin kanadalaisten kansallisuus on ilmoitettu lipputunnuksella.
Kakskytä centtiä

Kakskytä centtiä on suomalaisen Popeda-yhtyeen kappale ja single, joka julkaistiin 12. elokuuta 2002. Suomen virallisella singlelistalla se nousi ilmestyessään heti sijalle 6., ja pysyi TOP 10:ssä kolmen viikon ajan.
Nimikappaleen sävelsi Olli Lindholm ja sanoitti Pauli Hanhiniemi Yö-yhtyettä ajatellen, mutta sanoitus ei sopinutkaan Yön tyyliin. Kappaletta tarjottiin Popedalle ja yhtye tekikin kappaleesta singlen. Laulusta tuli yksi Popedan suurimmista hiteistä.
Singlen toisena kappaleena on Pave Maijasen alun perin vuonna 1987 kääntämä ja levyttämä "Pakko saada BMW" (Mercury Blues), jonka singlelle lauloi kitaristi Costello Hautamäki.
Molempia singlen kappaleita on Popeda myös esittänyt ahkerasti keikoillaan.
Malaijanhevosenkenkäyökkö

Malaijanhevosenkenkäyökkö eli Selangorinkarkko ("Hipposideros nequam") on puutteellisesti tunnettu lepakkolaji, jota tavataan vain Malesian Klangissa, Selangorin osavaltiossa. Se pesii ontoissa puissa, luolissa ja rakennusten koloissa.
Luettelo sienitieteilijöiden auktorilyhenteistä

Tämä on luettelo sienitieteen auktoreista ja auktorilyhenteistä lyhenteenmukaisessa aakkosjärjestyksessä. 
Täydellinen tieteellinen nimi ilmaisee myös auktorin eli henkilön, joka ensimmäisenä hyväksyttävästi nimesi kyseisen lajin, suvun tai heimon. Esimerkiksi auktorilyhenne ”Fr.” kantarellin nimessä kertoo, että kyseessä on Elias Magnus Friesin kuvaama laji. Karvarouskun tieteellinen nimi ("Lactarius torminosus" (Schaeff.) Gray) taas osoittaa, että Samuel Frederick Gray kuvasi sienen nykyisen lajin. Sulkeissa oleva (Schaeff.) kertoo, että Jacob Christian Schäffer oli kuvannut samaisen sienen ensimmäisenä, mutta määrittänyt sen sukulaisuussuhteet eri tavalla. Tieteellisen nimen perässä olevat auktorilyhenteet ilmaisevat vain viimeksi tapahtuneen muutoksen.
Tässä taulukossa on pääosin sellaisia auktoreja, joiden nimeämiä sieniä on esitelty suomenkielisessä Wikipediassa. Lyhenteissä ei käytetä välilyöntiä etunimen kirjainten ja sukunimiosan välissä.