tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akhalgorin piirikunta

Akhalgorin piirikunta (, , ) on piirikunta Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 7 600 asukasta (2006) ja sen pinta-ala on 1 011 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Akhalgorin kaupunkityyppinen taajama.
Akhalgori oli neuvostoaikana osa Etelä-Ossetian autonomista aluetta. Kun Georgia lakkautti Etelä-Ossetian autonomian, se liitettiin Mtskheta-Mtianetin hallintoalueeseen. Vuosien 1991–1992 sodassa alue jäi georgialaisten haltuun. Vuonna 2008 alueella asui noin 8 000 georgialaista.
Akhalgorin kaupunkityyppinen taajama ja sen eteläpuolinen alue kuuluu vuoden 1992 Dagomysin sopimuksella perustetun kolmikantaisen rauhanturvaoperaation johdon määrittämään turvallisuusvyöhykkeeseen. Ennen Venäjän–Georgian sotaa vuonna 2008 aluetta valvoi rauhanturvaoperaation georgialainen pataljoona. Sodan seurauksena Venäjä ilmoitti, että sen ja Pohjois-Ossetian rauhanturvaajat ottavat koko turvallisuusvyöhykkeen valvontaansa. Aselevon jälkeen Venäjän federaation asevoimat perustavat yhden turvallisuusvyöhykkeen uloimman kehän kahdeksasta tarkastuspisteestä Ikotiin, kaksi kilometriä Akhalgorista pohjoiseen.
Akhalgori sijaitsee Mtkvari-jokeen laskevan Ksani-joen varrella. Jokilaakso on asukkaittensa puolesta hyvin georgialainen. Mtkvari-joen laaksosta on lähes olemattomat tieyhteydet vuorten yli muualle Etelä-Ossetaan. Ainoa asfaltoitu tie suuntautuu Akhalgorista jokilaaksoa pitkin etelään kohti Tbilisiä.
Juutti

Juutti on kasvikuitua, jota saadaan juuttien ("Corchorus") sukuun kuuluvista viljellyistä lajeista kuitujuutista ("Corchorus capsularis") ja intianjuutista ("Corchorus olitorius"). Lajit ovat yksivuotisia ja kosteilla paikoilla kasvavia.
Juuttikuitu on erittäin vahvaa kasvikuitua. Juutteja viljellään myös ravinnoksi. Niiden lehtiä voi käyttää vihanneksena pinaatin tapaan. Juuria käytetään perinteisesti lääkekasvina.
Juuttikasvit kasvavat noin 3,5 metriä korkeiksi. Lehdet ovat 1–1,5 senttimetriä pitkiä, teräväkärkisiä. Keltaiset, pienet kukat kasvavat yksitellen, ja niistä kehittyy kotahedelmä jossa on paljon mustia siemeniä. 
Lajeista "C. capsularis" tuottaa hienolaatuisempaa juuttia, kun taas "C. olitorius" -lajin juuttia käytetään säkkeihin ja muihin karkeisiin tekstiileihin.
Ambrolaurin piirikunta

Ambrolaurin piirikunta () on piirikunta Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 9 139 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 1 142 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Ambrolaurin kaupunki, joka sijaitsee Rioni- ja Krikhula-jokien yhtymäkohdassa. Se on Ratša-Letškhumi ja Kvemo Svanetin alueen sekä sen osan, vanhan Ratšan alueen keskus.
Piirikunta rajautuu pohjoisessa Lentekhin, idässä Onin, etelässä Tqibulin, Satškheren ja Tšiaturan ja lännessä Tsagerin piirikuntiin. Alue on keskimäärin 500 metriä merenpinnan yläpuolella. Piirikunnan merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluvat vuoristoluonnon lisäksi Nikortsmindan kirkko 1000-luvulta ja Barakonin kirkko 1700-luvulta.
Kataklysminen muuttuja

Kataklysminen muuttuja tai "novamainen muuttuja" on tähti, jossa tapahtuu räjähdysmäisiä kirkkauden muutoksia. Nämä johtuvat valkoisen kääpiötähden pinnalla fuusioreaktiossa äkillisesti palavasta vetykaasusta. Toiset purkaukset johtuvat valkoisen kääpiön ympärillä materiakiekon epävakaisuuksista.
Valkoisen kääpiötähden (vastaanottajatähden) pinnalle virtaa ainetta toisesta tähdestä, joka on monesti punainen kääpiö, joskus toinen valkoinen kääpiö tai hieman kehittynyt pääsarjan tähti, alijättiläistähti. Valkoisen kääpiön ympärille syntyy kaasusta kertymäkiekko, joka säteilee voimakkaasti ultravioletissa ja röntgensäteitä.
Kataklysmiset muuttujat ovat suurin purkautuvien muuttujien alalaji. Kataklysmisiä muuttujia jaetaan luokkiin mm. purkausten välin ja voimakkuuden mukaan. Jos purkausten väli on suuri, purkaukset ovat voimakkaita, kun taas pieni purkausten väli merkitsee heikkoja purkauksia. Jotkut tähdet muistuttavat muuten kataklysmisiä muutoksia, mutta niissä ei tapahdu purkauksia. Joissakin tähdissä, ns. polareissa, voimakas magneettikenttä ohjaa kaasun kulkua. Näitä tähtiä sanotaankin magneettisiksi kataklysmisiksi muuttujiksi.
DQ Herculis -tähdissä magneettikenttä hajottaa tähteä ympäröivää kaasukiekkoa (ns puolipolarit) ja AM Herculis -tähdessä valkean kääpiön voimakas magneettikenttä estää kaasukiekon synnyn, kaasu virtaa luovuttajatähdestä magneettikentän voimaviivoja pitkin tähteen.
Kataklysmisitä muuttujista tunnetuimpia ovat tavalliset novat ja kääpiönovat. Kataklysmisten muuttujien alalajeja kuvaavat mm. SS Cygni, U Geminorum, Z Camelopardalis, SU Ursae Majoris, AM Herculis, DQ Herculis, VY Sculptoris, SW Sextantis.
Massavirta.
Kaasu virtaa ensin valkoisen kääpiön ympärille materiakiekkoon, josta putoaa kohti valkoista kääpiötä. Kiekkoon saapuva kaasu osuu ensin niin sanottuun kuumaan pilkkuun, joka värähtelee massavirran muutosten mukana. Kuuman pisteen säteily johtuu kiekon kaasun ja tähdestä tulevan massavirran törmäyksen aiheuttamasta valtavasta kitkasta. Kiekko itse säteilee kaasun sisäisen kitkan eli viskositeetin takia.
Spektroskooppiset mittaukset ovat osoittaneet massavirran koostuvan pääasiassa vedystä ja heliumista mutta myös hiilestä, typestä, hapesta, neonista ja magnesiumista. Jos mm. putoavan kaasun aiheuttama valkoisen kääpiön luminositeetti ylittää 100 000 aurinkoa, putoavan kaasun säteilynpaine estää lisäkaasun putoamisen. Lopulta saavutetaan se kaasun tiheys ja lämpötila, jossa vetyfuusio alkaa. Fuusio tapahtuu räjähdysmäisen nopeasti ja näkyy novapurkauksena. Massavirta jatkuu pian purkauksen jälkeen. Valkoisen kääpiön pinnalle ehtii kertyä ainetta yleensä noin 1/1 000-1/10 000 Auringon massaa ennen uutta novapurkausta. Valkoinen kääpiö on kuluttanut loppuun kaiken vetynsä elämänsä aikaisemmissa vaiheissa. Niin sanottujen kääpiönovien purkaukset eivät tapahdu valkean kääpiön pinnassa vaan silloin, kun niiden materiakiekon tiheys ylittää tietyn rajan. Erään teorian mukaan kääpiönova purkautuu, kun sen ympärillä oleva materiakiekko osuu valkean kääpiön pintaan. Novan tapauksessa massavirta on noin 1e-8 Auringon massaa ja toistuvalle novalle 1E-7 Auringon massaa.
Myrkky (lehti)

Myrkky oli suomalainen Egmontin kustantama sarjakuvalehti, joka ilmestyi vuosina 1989–2009. Se sisälsi lähinnä seksi-, sukupuolielin-, WC- ja eriteaiheista huumoria. "Myrkky" oli alun perin Suomeen tuotu versio norjalaisesta "Pyton"-lehdestä, mutta ilmestyi pidempään kuin esikuvansa. "Myrkyn" päätoimittajana oli koko sen ilmestymisen ajan Antti Marttinen. Lehden toi Suomeen Tampereella toimineen Semic Kustannuksen (myöh. Egmont) julkaisujohtaja Marjaana Tulosmaa, joka ei kuitenkaan ollut muuten tekemisissä sen sisällön kanssa. "Myrkyssä" julkaistiin monien suomalaisten piirtäjien tekemiä sarjakuvia.
"Myrkyn" vakiohahmoja olivat muun muassa "Adolf", "Deep Shit Junkies", "Firkin" ja "Rocky", "Hyttytytöt", "Myyntimies Mynttinen", "Niilo" ja "Ursula", "Palle Runqvist", "Pera Pervo" sekä "Rhesus Minus". Lisäksi Myrkyssä esiintyi "Pornostarat", "Underworld" ja "Namusetä", sekä satunnaisia muita rivoja sarjakuvahahmoja.
"Myrkyssä" oli lisäksi tekstipalstoina ”Pierupostia”, jossa on lukijakirjeitä, sekä ”Myrkky-uutisia”, jossa julkaistiin kaikenlaisia enemmän ja vähemmän tosia juttuja, jotka ovat hauskoja groteskiudessaan. ”Myyntimies Mynttinen kertoo vitsejä” -palstalla oli päällekkäin kolme kuvaa myyntimies Mynttisestä ja niihin viittaavat vitsin sisältävät puhekuplat. Ylimmässä kuvassa myyntimies Mynttinen kaivoi nenää, keskimmäisessä asetti räkää kielelleen ja alimmassa virtsasi. Vakiopalstana oli myös ”Kai näillekin joku nauraa”, jossa oli yksittäisiä piirroksia, joihin oli sisällytetty jokin epäsuora huumorijuttu.
Ehkä tunnetuin "Myrkyssä" julkaistujen sarjakuvien piirtäjä oli englantilainen Hunt Emerson. Suuri osa sarjoista oli kuitenkin suomalaisten piirtäjien kynästä lähtöisin. Kotimaisia vakiotaiteilijoita olivat Santtu Liima (Matti Nisula), Armas Salakka ja Samuli ”Samson” Lintula. Myös Juba Tuomola, Juha Vuorinen, Tuomas Kyrö, Timo Ronkainen, Milla Paloniemi ja Karri ”Donotsue” Aronen tekivät eri aikoina sisältöä lehteen.
Vuonna 1997 julkaistua "Myrkky Spesiaalia" mainostettiin lauseella ”Sisältää aitoa virtsaa!” Päätoimittaja Marttisen mukaan mainitun numeron kansikuvassa käytettyyn keltaiseen painoväriin todella sekoitettiin mainostemppuna pieni määrä virtsaa.
"Myrkky" oli merkittävä huumorilehti 1990-luvun sarjakuvia lukeneelle nuorisolle. "Myrkyn" säännöllinen ilmestyminen päättyi 5. marraskuuta 2008. Viimeinen numero ilmestyi seuraavana vuonna.
Yōko Shimomura

Yōko Shimomura (, joskus myös Shimo-P) on japanilainen freelance-säveltäjä.
Elämäkerta.
Yōko Shimomura syntyi Hyōgon prefektuurissa Japanissa 19. lokakuuta 1967. Hän aloitti pianokoulun 4–5-vuotiaana ja jatkoi musiikkiharrastustaan aina Osakan musiikkiyliopistoon saakka aikoen pianonsoiton opettajaksi. Vuoden 1988 paikkeilla useat peliyhtiöt hakivat opiskelijoista työntekijöitä, ja Shimomura lähetti näytteitä töistään usealle taholle, vaikka olikin varma, ettei hänellä olisi mitään mahdollisuuksia. Capcom kuitenkin palkkasi hänet, ja kaikki olivat häkeltyneitä Shimomuran päätöksestä, sillä pelimusiikki oli silloin täysin eri asemassa kuin nykyään.
Capcomilla Shimomura sävelteli yksinään musiikkia esimerkiksi peleihin "Samurai Sword" (1988), "Adventures in the Magic Kingdom" (1990) sekä "" (1990) ja liittyi myöhemmin saman firman kuuluisaan "Alph Lyra" -ryhmään, jonka jäsenenä hän työsti muun muassa "Street Fighter II" -peliä.
Erottuaan Capcomilta 1994 Shimomura liittyi Squaren säveltäjäkaartiin. Super Nintendo Entertainment Systemin aikakaudelta hänen projekteihinsa kuuluvat muun muassa "Live A Live" (1994), "Front Mission" (1995) Noriko Matsuedan kanssa sekä "" (1996), jossa hän säveltämisen lisäksi sovitti Kōji Kondōn ja Nobuo Uematsun klassikkokappaleita. Sony PlayStationin aikakauden alettua Shimomura työsti muun muassa "Parasite Even" (1998) sekä "n" (1999), jota hän kutsuu eniten itsensä näköiseksi musiikilliseksi kokonaisuudeksi.
Vuonna 2002 Shimomura sävelsi viimeisen kerran Squaren työntekijänä "Kingdom Hearts" -peliin, johon hän sovitti omia sävellyksiään ja Disney-lauluja. Sovitettuihin kappaleisiin lukeutuvat Danny Elfmanin "This Is Halloween" ("Painajainen ennen joulua"), Alan Menkenin ”Aalloissa siis” ("Pieni Merenneito") sekä Shermanin veljesten "Nalle Puhin" ja Jimmie Doddin "Mikki Hiiri -klubin" teemat. Saman vuoden lopussa ilmestyneeseen "Kingdom Hearts Final Mixiin" Shimomura sovitti vielä Nobuo Uematsun säveltämän, kulttipeli "Final Fantasy VII:n" lopputaistelukappale ”One-Winged Angelin” sekä Modest Musorgskin "Fantasia"-elokuvastakin tutun ”Yö autiolla vuorella”. Sitten hän otti lopputilin ja ryhtyi freelanceriksi.
Lähdöstään huolimatta Shimomura on jatkanut yhteistyötään Squaren kanssa: "Kingdom Hearts" -pelien musiikit ovat hänen käsialaansa. Lisäksi Shimomura on ollut työllistynyt myös animepuolella: ansioluetteloonsa hän on voinut lisätä sekä golfsarja "DAN DOH!!:n" (2004) sekä Konamin tuottaman, koulumaailmaan sijoittuvan "Gokujou Seitokain" (2005).
Vuoden 2006 E3-messuilla Square Enix ilmoitti työstävänsä "Final Fantasy XIII" -trilogiaa, jonka "Final Fantasy Versus XIII" -osaan (PS3, 2007) Shimomura säveltää musiikit. Pääosaan ne tekee Masashi Hamauzu ja mobiiliversioon, nimeltään "Final Fantasy Agito XIII", Takeharu Ishimoto.
Yōko Shimomura oli toinen tähtivieraista Detroitin PLAY!-konsertissa 12. heinäkuuta 2006. Toinen oli Hitoshi Sakimoto.
Girolamo Frescobaldi

Girolamo Frescobaldi (syyskuussa 1583 – 1. maaliskuuta 1643) oli italialainen säveltäjä. 
Frescobaldi syntyi Ferraran kaupungissa, Italiassa ja opiskeli ainakin Luzzasco Luzzaschin johdolla. Keväällä 1607 Frescobaldi pääsi urkuriksi Santa Marian kirkkoon Roomassa. Vuodesta 1608 kuolemaansa asti hän toimi urkurina Pietarinkirkossa. Vuosina 1628–1634 hän oli myös urkurina Medicien hovissa Firenzessä.
Suurin osa Frescobaldin musiikista on sävelletty kosketinsoittimelle (uruille ja cembalolle). Hänen sävellyksiinsä kuuluvat muun muassa "Fiori musicali" (1635) ja kaksi kirjaa toccatoja. Frescobaldin musiikista saivat vaikutteita muun muassa Johann Jakob Froberger ja Johann Sebastian Bach.
Hannu Tihinen

Hannu Tihinen (s. 1. heinäkuuta 1976 Kemin mlk) on suomalainen jalkapalloilija. Keskuspuolustajana pelannut Tihinen saavutti vuonna 2010 päättyneellä urallaan viisi mestaruutta kolmessa eri maassa, kahden maan cup-mestaruuden ja toimi kapteenina lähes kaikissa seurajoukkueissaan.
Pelaajauransa jälkeen Tihinen on toiminut Suomen Palloliiton urheilutoimenjohtajana ja vuodesta 2023 lähtien Kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan kansainvälisen jalkapallon kehitysosaston asiantuntijana.
Seurajoukkueura.
Tihinen on Kemin Palloseuran kasvatti. Veikkausliigassa hän debytoi Helsingin Jalkapalloklubin riveissä vuonna 1997. Tihinen saavutti seurassa Suomen mestaruuden ja ratkaisi maalillaan seuralleen cup-mestaruuden 1998. Hän oli myös mukana HJK:n Mestarien liigassa pelanneessa joukkueessa vuonna 1998 ja hänet valittiin Veikkausliigan parhaaksi puolustajaksi vuonna 1999.
Marraskuussa 1999 Tihinen siirtyi Norjaan Viking Stavangerin riveihin. Hän edusti seuraa kahden ja puolen kauden ajan käyden välillä myös lainassa englantilaisessa West Ham Unitedissa. Tihinen voitti vuonna 2001 Norjan cup-mestaruuden, tehden finaalissa myös maalin. Kesäkuussa 2002 Tihinen siirtyi Belgian suurseuraan RSC Anderlechtiin. Hän edusti Anderlechtia neljän kauden ajan ja saavutti seurassa kaksi Belgian mestaruutta. Tihinen teki Anderlechtin 1–0-voittomaalin Mestarien Liigassa Olympique Lyonia vastaan 25. marraskuuta 2003.
Heinäkuussa 2006 Tihinen siirtyi FC Zürichiin. Hän nousi puolen vuoden jälkeen joukkueen kapteeniksi ja saavutti seurassa heti ensimmäisellä kaudellaan Sveitsin mestaruuden. Mestaruuden hän voitti myös vuonna 2009 ja kauden jälkeen hänet valittiin Sveitsin liigan parhaaksi puolustajaksi. Tihinen teki FC Zürichin upean voittomaalin Mestarien liigan ottelussa 30. syyskuuta 2009 AC Milania vastaan San Sirolla.
Hän on Jari Litmasen ja Roman Eremenkon kanssa ainoat suomalaiset, jotka ovat onnistuneet tekemään maalin Mestarien liigassa kahdessa eri joukkueessa. Tihisen pelinumero 30 jäädytettiin FC Zürichissä kauden 2009–2010 päätteeksi.
Tihinen ilmoitti toukokuussa 2010 kauden 2009–2010 jäävän hänen pelaajauransa viimeiseksi. Syynä lopettamispäätökseen olivat useat päävammat, joiden vuoksi hän käytti uransa viimeisinä vuosina suojakypärää. Kyseisen kauden jälkeen Tihinen jatkoi FC Zürichin palveluksessa urheilutoimenjohdon tehtävissä ja Suomeen palattuaan syksyllä 2011 hänet valittiin Jalkapallon Pelaajayhdistyksen puheenjohtajaksi. Tihinen oli Olympiakomitean hallituksessa vuosina 2012-2016 ja hän toimi tammikuuhun 2023 asti yhdeksän vuoden ajan Suomen Palloliiton urheilutoimenjohtajana. 
Maajoukkueura.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Tihinen pelasi 5. kesäkuuta 1999 Turkkia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen A-maaottelumaalinsa. Tihinen muodosti pitkään Sami Hyypiän kanssa Suomen vakiotoppariparin. Hän pelasi kolmissa EM- ja kolmissa MM-karsinnoissa ja teki 76 maaottelussa yhteensä viisi maalia.
Austroaasialaiset kielet

Austroaasialaiset kielet ovat kielikunta, johon kuuluvia kieliä puhutaan pääasiassa Kaakkois-Aasiassa. Joidenkin tutkijoiden mielestä austroaasialaiset kielet ovat sukua austronesialaisille kielille ja muodostavat yhdessä niiden kanssa kielikunnan. 
Vietnamin kieli ja khmerin kieli (Kambodža) ovat kielikunnan ainoat kielet, joilla on virallisen kielen asema maassaan. 
Kielikunta jakautuu edelleen 12 kieliryhmään (sulkeissa yksittäisten kielten määrä):
Riina

Riina on suomalainen naisen etunimi. 
Riina lienee lyhenne Katariinasta, joka puolestaan juontaa kreikan nimestä Aikaterine. Roomalaiset uskoivat nimen liittyvän kreikan puhtautta merkitsevään sanaan "katharos". Riinan nimipäivää on vietetty 25. marraskuuta vuodesta 1984 alkaen.
Marraskuuhun 2025 mennessä Suomessa oli rekisteröity noin 6 200 Riina-nimen saanutta naista, joista hieman yli puolet on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla.
Tunnettuja Riinoja.
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Jean-Philippe Rameau

Jean-Philippe Rameau (25. syyskuuta 1683 Dijon – 12. syyskuuta 1764 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja musiikinteoreetikko. Myös hänen isänsä oli muusikko. Rameau opiskeli aluksi lakia mutta kiinnostui sittemmin musiikista. 17-vuotiaana Rameau matkusti Italiaan soittamaan eri soittimia ansaitakseen elantonsa. Rameau ei pitänyt italialaisesta säveltaiteesta ja siksi poikkesi monesta muusta senaikaisesta säveltäjästä. Italiasta palattuaan hän toimi urkurina ja pääsi kuuluisan urkurin Louis Marchandin oppilaaksi. Rameau sävelsi muun muassa oopperoita ja muuta näyttämömusiikkia, soitinmusiikkia, kantaatteja ja motetteja.
Rameau oli merkittävä musiikinteoreetikko: hänen kirjansa "Traité de l’harmonie" ja " Nouveau système de musique théorique" olivat ensimmäisiä tonaalisen musiikin teoreettisia esityksiä. Kirjoissa esitettiin ajatus sävelasteikon perussävelistä ja siitä, että soinnut säilyvät samoina käännöksissä.
The Antidote (Moonspellin albumi)

The Antidote on Moonspellin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2003. Albumilla on vaikutteita mm. black metal-musiikista. Albumin kappaleella ”As We Eternally Sleep on It” käytetään myös urkuja.
Kappale ”Everything Invaded” julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Fernando Ribeiro.
CYK-algoritmi

CYK-algoritmin (Cocke-Younger-Kasami -algoritmi) avulla voidaan selvittää kuuluuko 
jokin mielivaltainen merkkijono kieleen L. CYK-algoritmi toimii kieliopeille, jotka ovat
Chomskyn normaalimuodossa.
Esimerkki.
Tarkastellaan esimerkiksi merkkijonoa "aabba" ja kielioppia
S → AQ
Q → RT | AT
T → BA | RR | BT
R → AB | TT | BT
A → a
B → b
CYK-algoritmi perustuu taulukointiin siten, että taulukon ensimmäiselle riville asetetaan merkkijono, jonka kuuluvuus johonkin kieleen halutaan selvittää. Taulukon toiselle riville laitetaan ne välikkeet, joista saadaan muodostettua yläpuolella olevat merkit. Jos esimerkiksi kirjaimen 'a' saisi muodostettua kahdella eri välikkeellä, tulisi molemmat merkitä taulukkoon, mutta tässä esimerkissä muodostus on yksikäsitteistä.
Kolmas rivi täytetään siten, että selvitetään millä välikkeillä voidaan muodostaa ylhäällä ja oikealla yläviistossa olevien välikkeiden yhdistelmä. Tässä esimerkiksi AA:ta ei voida muodostaa, joten rivin kolme ensimmäiseen sarakkeeseen tulee tyhjä joukko. AB ja BA ovat muodostettavissa ja niitä vastaavat välikkeet merkitään myös taulukkoon.
Neljännen rivin ensimmäinen sarake kuvaa sitä pystytäänkö merkkijono "aab" muodostamaan kieliopilla, toinen sarake kuvaa "abb":n kuuluvuutta kieleen jne. Tämä on selvitettävissä esimerkiksi siten, että kuljetaan taulukossa tutkittavasta ruudusta ylöspäin toiselle riville asti ja samalla yksi oikealle yläviistoon. Sitten tutkitaan voidaanko näistä ruuduista löytyvien välikkeiden mielivaltainen kombinaatio (kuitenkin niin, että taulukossa vasemmanpuoleinen välike luetaan ensin) muodostaa jollain toisella välikkeellä. Esimerkiksi tutkittaessa neljännen rivin kolmatta saraketta, katsotaan ensin toisen rivin kolmatta saraketta (B) ja kolmannen rivin neljättä saraketta (T). Näistä muodostuva BT on T:n ja R:n produktio, joten merkitään ruutuun T,R. Vielä pitää kuitenkin edetä ja tarkastella myös kolmannen rivin kolmatta saraketta ja toisen rivin viidettä saraketta (edetään alaspäin ja oikealle yläviistoon). Näistä löytyy tyhjä joukko sekä A, joten uusia välikemahdollisuuksia ei saada.
CYK-algoritmi etenee vastaavasti, kunnes päästään ensimmäisen sarakkeen viimeiselle riville. Jos kyseisessä ruudussa on S, kuuluu merkkijono kieleen L, eli se voidaan muodostaa annetulla kieliopilla lähtien lähtösymbolista. Muutoin merkkijono ei kuulu kieleen. Tarkasteltavien välikekombinaatioiden määrä kasvaa aina seuraavalle riville mentäessä yhdellä. Taulukon perusteella voimme myös päätellä helposti esimerkiksi sen, että merkkijonoa "aabb" ei voida muodostaa mitenkään kieliopin avulla ja merkkijono "abba" voitaisiin muodostaa, jos Q olisi lähtösymboli.
Terbium

Terbium () on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Tb ja järjestysluku 65. Terbium on hopeanharmaa ja harvinainen maametalli. Se on pehmeää ja muistuttaa ulkonäöltään alumiinia, mutta on sitä huomattavasti raskaampaa. Terbiumin moolimassa on 158,9 u ja tiheys 8 230 kg/m³. Sulamispiste on 1 629 K ja kiehumispiste 3 503 K. Sen elektronegatiivisuus on 1,2. Luonnossa terbiumilla on yksi vakaa isotooppi, Tb-159. Tämän lisäksi sillä on havaittu 36 radioaktiivista isotooppia, joista pitkäikäisin on Tb-158 puoliintumisajalla 180 vuotta. Jaksollisessa järjestelmässä terbiumia ennen on gadolinium ja jälkeen dysprosium.
Terbiumilla on kaksi allotrooppista muotoa, jotka molemmat riippuvat lämpötilasta. α-Tb esiintyy alle 1 298 °C:n lämpötiloissa ja β-Tb sitä korkeammissa. Metallinen terbium kestää hyvin korroosiota.
Terbiumin löysi ruotsalainen kemisti Carl Gustav Mosander vuonna 1843 ja nimesi sen Ytterbyn kylän mukaan.
Terbium on harvinaista ja platinaakin kalliimpaa. Mineraaleja, joissa terbiumia esiintyy, ovat mm. ceriitti, gadoliniitti, monatsiitti, ksenotiimi sekä eukseniitti ja niissäkin sitä on keskimäärin vain noin 0,03 %. Eukseniitissa on joskus suurempia, noin 1 % pitoisuuksia. Terbium ei lähes koskaan esiinny vapaana metallina, vaan yhdisteinä tai yhdessä muiden harvinaisten maametallien kanssa.
Terbiumyhdisteitä ovat muuan muassa halidit TbCl3, TbI3, TbBr3, TbF3 ja TbF4. Sen yleisin hapetusluku on +III, kuten terbiumoksidissa (Tb2O3), mutta myös hapetuslukujen +II ja +IV yhdisteitä tunnetaan.
Pieninä määrinä terbiumia käytetään lasereissa ja elohopea­lampuissa. Sitä käytetään myös röntgenlaitteiden valotus­levyissä, jotka se tekee herkemmiksi. Näin terbiumin avulla voidaan lyhentää valotus­aikaa ja siten pienentää potilaan saamaa säteily­annosta.
Terbium on yksi Terfenol-D-nimisen magnetostriktiivisen metalliseoksen ainesosa. Tätä seosta on käytetty muun muassa sotalaivojen kaikuluotaimissa.
Kivesjärvi (järvi)

Kivesjärvi on Kainuun Paltamossa sijaitseva järvi. Sen pohjoisrannalla sijaitsee samanniminen kylä.
Maantiede.
Kivesjärven pituus on kymmenen kilometriä ja leveys enimmillään viisi kilometriä. Kivesjärven pinta-ala on 25,74 neliökilometriä, joten se on Suomen 134. suurin järvi. Rantaviivaa on 88,74 kilometriä. Järven keskisyvyys on 4,09 metriä ja syvin kohta 12,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven eteläosassa Juurikkaselällä. Yli 10 metriä syviä kohtia on myös järven pohjoisosassa, itäosassa, keskiosassa Änätinselällä ja Kainuansaaren lounaispuolella.
Järvessä on paljon saaria ja luotoja. Suurimpia saaria ovat Hangonsaari, Poronsaari, Eteissaari ja Mustolansaari. Järven rannoilla on asutusta ja peltoja. Kesäasukkaat ovat rakentaneet Kivesjärven mannerrannat, mutta saarissa on vielä vapaata rantaa. Järven itä- ja pohjoisrantaa myötäilee Oulu–Kontiomäki-rata. Järven pohjoispuolelta kulkee lisäksi valtatie 22.
Kivesjärvi sijaitsee Oulujoen vesistössä (vesistöaluetunnus 59) Oulujärven alueen (59.3) Kivesjärven valuma-alueella, jonka Kivesjärven alueeseen (59.351) se kuuluu. Vedenpinnan korkeus on 135,1 mpy.
Kivesjärvi laski aikaisemmin Alanteenjokea Oulujärven Alanteenlahteen, mutta 1800-luvun alkupuolella tapahtuneessa vesireittien kunnostustöissä Kivesjärvelle kaivettiin uusi laskujoki, Varisjoki, joka alkaa järven kaakkoispäästä ja päättyy Oulujärven Varislahteen. Jonkinlaisena uomana Alanteenjoki kuitenkin vielä esiintyy, vaikka siinä olevan Alanteenjärven pinta normaalitasollaan onkin 30 senttimetriä Kivesjärven pintaa ylempänä. Silti Kivesjärvi luokitellaan vielä bifurkaatiojärveksi. Varisjoen kaivamisen johdosta vedenpinta Kivesjärvessä laski pari metriä. Varisjoessa oli ennen uiton ja kalanviljelylaitoksen suorittamia vesistötöitä kymmenisen koskea, mutta nyt vain kolme. Kivesjärven ja Oulujärven tasoero on 12,4 metriä. Varisjokeen on tehty pohjapato Kivesjärven pinnan liiallisen laskemisen estämiseksi.
Kainuun Ympäristökeskuksen tekemien mittausten perusteella järven veden laatu kuuluu toiseen luokkaan eli on hyvä. Vesialue on lähes luonnontilainen, mutta lievästi rehevöitynyt tai selvästi humuspitoinen. Paikallisesti rajoittuneita leväesiintymiä löytyy satunnaisesti. Vesistö soveltuu hyvin eri käyttömuotoihin.
Virkistysarvot.
Järven kalakanta on runsas ja monipuolinen. Urheilukalastajalle on haukea ja kuhaa tarjolla runsaasti. Verkkopyytäjä saa syksyisin muikkua. Ahven- ja särkikanta on ehkä liiankin runsas aiheuttaen rehevöitymistä. Myös lohikaloja ja siikaa on istutettu vuosikymmenen ajan, mutta niiden luontainen lisääntyminen ei ole onnistunut toivotulla tavalla. Rapukanta on elpynyt ruton aiheuttamasta tuhosta ja on taas pyyntikokoista.
Nimi.
Kivesjärven nimi vaikuttaa sopimattomalta mutta ei alkujaan ole ollut sellainen (vrt. esim. Terskanperä). Lähtökohta liittyy järven kalaisuuteen ja verkonpainon nimeen "kives", joka on johdettu sanasta "kivi". Kives tarkoitti tuollaista verkonpainoa, pussia, jonka sisällä oli kivi, kauan ennen kuin sana sai metaforisen nykymerkityksensä.
Maxwell

Maxwell tarkoittaa seuraavia:
Sukunimi.
Maxwell on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Valoeetteri

Valoeetteri ("luminiferous aether") oli useiden fyysikoiden 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa kannattama oletus kaikkeuden täyttäväksi sähkömagneettisen säteilyn väliaineeksi. Nimityksen antoi James Clerk Maxwell, joka aikalaistensa tavoin ajatteli, että valon eteneminen vaatii väliaineen. Sähkö- ja magneettikenttien katsottiin aiheutuvan eetterin jännitystiloista, valon ja muiden sähkömagneettisten aaltojen taas sen värähtelyistä. Tässä muodossa eetteriteoria oli useiden vuosikymmenien ajan tieteessä yleisesti hyväksytty. Muutamat tiedemiehet tekivät yrityksiä selittää eetterin avulla muitakin ilmiöitä. Esimerkiksi lordi Kelvin (William Thomson) esitti hypoteesin, jonka mukaan tavallisen aineen atomit olisivat eräänlaisia eetterin solmuisia pyörteitä, ja hän teki alustavia yrityksiä selittääkseen tuolloin jo tunnetun alkuaineiden jaksollisen järjestelmänkin tämän hypoteesinsa avulla.
Tietämyksen lisääntyessä eetteriltä vaaditut ominaisuudet osoittautuivat yhä hankalammiksi. Eetterin olisi pitänyt olla toisaalta fluidi (kaasu tai neste) täyttääkseen avaruuden, mutta samalla terästäkin jäykempi ja kimmoisempi, jotta valo kulkisi siinä ilman energiahäviöitä. Sen olisi pitänyt olla massaton ja viskositeetiton, jottei se vaikuttaisi planeettojen kiertoratoihin, sekä täysin läpinäkyvä, täysin dispersiota aiheuttamaton (taitekerroin vakio), kokoonpuristumaton ja jatkuva hyvin pieneen mittakaavaan asti.
Michelson-Morleyn kokeella vuonna 1887 yritettiin turhaan osoittaa eetterin olemassaolo. Eetteriteoriaa yritettiin tämän jälkeen vielä pelastaa esittämällä syitä, joista kokeen epäonnistuminen olisi voinut johtua, vaikka eetteriä olisikin olemassa. Näytti kuitenkin, että se vaatisi absoluuttisen viitekehyksen, jossa yhtälöt pätisivät sillä epätyydyttävällä ehdolla, että yhtälöt olisivat eri muodossa liikkuvalle havaitsijalle. Nämä vaikeudet olivat osaltaan vaikuttimena Albert Einsteinin hylätessä erityisen suhteellisuusteorian yhteydessä valoeetterihypoteesin. Teorian todistukset ovat osoittaneet eetterin tarpeettomaksi; sähkömagneettinen säteily etenee ilman väliainetta.
Myös viime aikoina on esitetty erilaisia eetterihypoteeseja, mutta niitä pidetään yleisesti näennäistieteenä. Niissä alkuperäistä eetterihypoteesia on kehitetty edelleen – joskin pohjalla on edelleen vanha ajatus mekanistisesta kimmoisasta värähtelevästä aineksesta tai taustarakenteesta, joka sekä synnyttää aalto- ja hiukkasilmiöt että siirtää ne. Esimerkki tällaisesta teoriasta on Kauko Niemisen eetteripyörreteoria.
Antiikin ja keskiajan luonnontieteissä eetteri oli alkuaine, jonka uskottiin täyttävän kuun yläpuolisen kaikkeuden.
Balttilaiset kielet

Balttilaiset kielet muodostavat yhden indoeurooppalaisen kielikunnan päähaaroista.
Balttilaiset kielet jaetaan kahteen alaryhmään, länsi- ja itäbalttilaisiin kieliin. Ainoat nykyään käytössä olevat balttilaiset kielet ovat latvia ja liettua, jotka kuuluvat itäbalttilaisiin kieliin. Vaikka latvia ja liettua ovat sukua, ne eroavat toisistaan siinä määrin, ettei yhden kielen pohjalta voi ymmärtää toista. Myös latgalli ja samogiitti ovat yhä elossa, mutta niitä pidetään monissa yhteyksissä itsenäisten kielten sijasta latvian ja liettuan murteina.
Kuolleisiin balttilaisiin kieliin kuuluvat muun muassa muinaispreussi ja kuuri. 
Muinaispreussista, joka sammui 1600-luvulla, on säilynyt jonkin verran kirjallisia muistomerkkejä.
Balttialaisia kieliä tutkiva kielitieteen ala on baltologia eli balttilainen filologia.
Balttilaiset kielet indoeurooppalaisessa kielikunnassa.
Balttilaisissa kielissä on monia arkaaisia piirteitä, joiden uskotaan olevan peräisin indoeurooppalaisesta kantakielestä. Siksi balttilaiset kielet ovat kielitieteilijöille erityisen kiinnostavia. Kahdesta elävästä balttilaisesta kielestä liettuassa on säilynyt enemmän arkaaisia piirteitä.
Kielitieteilijät ovat erimielisiä balttilaisten kielten suhteesta muihin indoeurooppalaisten kielten kieliryhmiin. Monista kuolleista balttilaisista kielistä on jäänyt vain vähän tai ei lainkaan kirjallisia muistomerkkejä, mikä hankaloittaa tutkimusta. Useimmat kielitieteilijät ovat sitä mieltä, että balttilaiset kielet erosivat indoeurooppalaisesta kantakielestä erillisenä ryhmänä. Samoin useimpien mielestä balttilaisilla kielillä on lähin suhde slaavilaisiin kieliin. Tämän syyksi on esitetty toisaalta yhteistä sukulaisuutta, jolloin oletetaan olleen yhteinen balttilais-slaavilainen kantakieli, toisaalta maantieteellisen läheisyyden vaikutusta.
Virginia Mayo

Virginia Mayo (alk. Virginia Clara Jones; 30. marraskuuta 1920 Saint Louis, Missouri – 17. joulukuuta 2004 Thousand Oaks, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Virginia Jones opiskeli lapsena tanssia tätinsä palkkaamien tanssinopettajien johdolla. Sittemmin hän esiintyi kotikaupunkinsa oopperan kuorossa. Vaudevilletaiteilija Andy Mayo keksi lahjakkuuden, ja Virginia alkoi esiintyä vaudevillessa. Tämä jakso kesti kolme vuotta, ja Broadwaylle hän pääsi vuonna 1941. Tällöin hän myös otti taiteilijanimen Mayo.
Samuel Goldwyn näki Virgina Mayon mahdollisuudet elokuvauralla. Mayon ensimmäinen merkittävä elokuva oli "Jack London" vuonna 1943. Siitä seurasi useampi elokuva Danny Kayen kanssa. Vuonna 1946 hän teki yhden merkittävimmistä rooleistaan elokuvassa "Parhaat vuodet" ("The Best Years of Our Lives"), joka voitti Oscarin. Vuonna 1947 Virginia Mayo avioitui vastanäyttelijänsä Michael O'Shean kanssa – samalla hän oli elokuvayhtiö Warner Brosin suurin kassamagneetti. Toinen huippurooli Mayolle oli vuonna 1949 elokuvassa "Valkoinen hehku" ("White Heat"), jossa hän oli James Cagneyn esittämän paatuneen rikollisen vaimon roolissa.
Mayon uran seuraavat vuosikymmenet olivat B-elokuvien aikaa, ja mukaan mahtui jokunen musikaalikin. Näissä hänen lauluäänensä korvattiin dubbaamalla. Tällöin hän teki myös paluun teatterilavoille. 1980-luvulla Mayo niitti mainetta televisiorooleillaan; hän vieraili useissa ajan suosituissa sarjoissa, kuten "Lemmenlaiva", "Remington Steele" ja "Murhasta tuli totta". Hän näytteli myös tusinan verran jaksoja saippuasarjassa "Santa Barbara".
Avioliittonsa aikana Mayo ja O'Shea saivat yhden lapsen, tyttären nimeltä Mary Catherine. Liitto päättyi O'Shean kuolemaan vuonna 1973. Mayolla on yhteensä kolme lapsenlasta. Myöhempinä vuosinaan hän omisti aikaansa heille ja harrasti myös innokkaasti maalaamista. Näyttelemistä hän jatkoi 1990-luvulle asti.
Virginia Mayo kuoli 84-vuotiaana keuhkokuumeen ja sydänkohtauksen aiheuttamiin komplikaatioihin Los Angelesissa 17. tammikuuta 2005. Hän oli yksi ensimmäisistä Hollywood Walk of Famelle tähden saaneista näyttelijöistä.
Aleksei Rykov

Aleksei Ivanovitš Rykov (; 25. helmikuuta 1881 Saratov, Venäjä – 15. maaliskuuta 1938 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen ja neuvostoliittolainen poliitikko. Hän oli Kansankomissaarien neuvoston puheenjohtaja Leninin kuoleman jälkeen 1924–1929.
Elämäkerta.
Rykov syntyi talonpoikaisperheeseen Saratovissa vuonna 1881. Kansallisuudeltaan hän oli venäläinen. Hän opiskeli Kazanin yliopistossa, liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen 18-vuotiaana ja hyväksyi yhteistyön bolševikkien ja menševikkien välillä vuonna 1903. Rykov työskenteli bolševikkien agenttina Moskovassa ja Pietarissa ja oli ratkaiseva henkilö vuoden 1905 vallankumouksessa.
Rykov arvosteli Leniniä diktatorisesta tyylistä ja rikkoi välinsä bolševikkien välillä. Rykovista tuli kuitenkin myöhemmin Moskovan neuvoston johtava jäsen ja muodosti oikeisto-oppositioksi kutsutun ryhmittymän puolueessa.
Rykov valittiin täysjäseneksi keskuskomiteaan ja Pietarin neuvostoon lokakuussa 1917. Seuraavassa kuussa hänet hyväksyttiin sotilaalliseen vallankumouskomiteaan Moskovassa. Huolimatta erimielisyyksistä Leninin kanssa, Rykov valittiin sisäasiain kansankomissaariksi vuosina 1917–1918, korkeimman kansallisen taloudellisen neuvoston puheenjohtajaksi vuosiksi 1918–1920, kansankomissaarien neuvoston varapuheenjohtajaksi vuosiksi 1921–1924 ja kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajaksi vuosiksi 1924–1929.
Rykov oli 1920-luvun lopulla liittoutuneena Josef Stalinin, Nikolai Buharinin ja Mihail Tomskin kanssa Lev Trotskia ja tämän vasemmisto-oppositiota vastaan. Stalin kuitenkin kääntyi myös Buharinin, Rykovin ja Tomskin muodostamaa puolueen oikeistopoikkeamaa vastaan, ja Rykov erotettiin kaikista viroistaan syyskuussa 1936. Rykov, Buharin, Genrih Jagoda, Nikolai Krestinski ja Christian Rakovski olivat vuodesta 1936 alkaen vangittuina ja syytettyinä liitosta Trotskin kanssa Stalinia vastaan. Oikeudenkäynti heitä vastaan pidettiin maaliskuussa 1938. Rykov tuomittiin syylliseksi maanpetturuuteen ja teloitettiin maaliskuussa 1938. Hänen seuraajakseen kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajaksi eli pääministeriksi tuli Stalinin luottomies Vjatšeslav Molotov.
Aleksei Rykovin tuomio purettiin ja hänet todettiin syyttömäksi Mihail Gorbatšovin kaudella vuonna 1988.
Aspindzan piirikunta

Aspindzan piirikunta () on piirikunta Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 10 372 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 825 neliökilometriä. Piirikunnan keskus on Aspindzan kaupunkityyppinen taajama, joka sijaitsee Mtkvari-joen varrella. 
Piirikunnan alueella on useita merkittäviä nähtävyyksiä, kuten 1200-luvun vaihteessa rakennettu Vardzian luolaluostari, Vanis Kvabebin luolaluostari, jonka rakentaminen on aloitettu 700-luvulla, Tmogvin keskiaikainen linnoitus ja Khertvisin linnoitus, yksi Georgian vanhimmista. Kaikki edelliset sijaitsevat Mtkvarin varrella, Khertvisi Mtkvari- ja Paravani-jokien yhtymäkohdassa. Aspindza tunnetaan lisäksi vuonna 1770 käydystä Aspindzan taistelusta, jossa kuningas Erekle II voitti turkkilaiset.
Dedoplistsqaro

Dedoplistsqaro () on kaupunki Dedoplistsqaron piirikunnassa Kakhetin hallintoalueella Georgiassa. Kaupungissa on 5 940 asukasta vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan.
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran keskiaikaisissa aikakirjoissa kuningas Davit IV:n (hallitsi 1089–1125) perustamana sotilastukikohtana. Perinteen mukaan sen nimi, kirjaimellisesti "kuningattarenlähde", on peräisin kuningatar Tamarilta (hallitsi 1184–1213). Kun Venäjän keisarikunta oli liittänyt Georgian itseensä, se perusti paikalle linnoituksen vuonna 1803 ja antoi kylälle nimen Tsarskije Kolodtsy () eli "kuninkaalliset kaivot". Vuonna 1869 saksalaiset yrittäjät Carl Heinrich von Siemens ja Ernst Werner von Siemens perustivat kylän lähelle öljynjalostamon, joka toimi ainakin 1870-luvun puoliväliin saakka. 
Neuvostohallinto muutti paikkakunnan nimen muotoon Tsiteltsqaro (, "punaiset lähteet") ja antoi sille kaupunginoikeudet vuonna 1963. Vuonna 1991 historiallinen nimi Dedoplistsqaro otettiin jälleen käyttöön. Khornabudžin keskiaikaisen linnoituksen rauniot sijaitsevat kaupungin lähistöllä.
Harjavallan rautatieasema

Harjavallan rautatieasema () sijaitsee Satakunnassa Harjavallan kaupungissa, rataosalla Nakkilan ja Kokemäen rautatieasemien välissä, noin 27 kilometriä Porin rautatieasemalta itään päin. Asemalla pysähtyvät kaikki Tampereen ja Porin välillä kulkevat matkustajajunat. Rautatieasemalla on kaksi laituriraidetta. Kaikki junat InterCityä 466 lukuun ottamatta käyttävät raidetta kaksi.
Historia.
Harjavallan rautatieasema sijaitsi alun perin Merstolassa. Kirkonkylään rakennetun aseman valmistumisen jälkeen vanha asema nimettiin uudelleen Merstolan rautatieasemaksi. 
Nykyinen Harjavallan rautatieasema avattiin Kummun seisakkeena vuonna 1944, jolloin Outokumpu Oy:n kuparitehdas evakuoitiin Imatralta Harjavaltaan. Alkuvuosina rautatien lipunmyynti tapahtui kuparitehtaan konttorirakennuksessa. Uutta asemaa ratapihoineen alettiin rakentaa työllisyystöinä 1940-luvun lopulla, ja asemarakennus valmistui 1952. Asemarakennuksessa noudatettiin silloin uutta rakennustapaa: hirsiseinien sijasta siinä oli purutäytteiset lautaseinät.
Harjavallan asema muutettiin kauko-ohjatuksi vuonna 1999, ja lipunmyynti lopetettiin vuonna 2006. Asemarakennus, tavarasuoja ja muut asema-alueen rakennukset siirtyivät vuonna 2007 Senaatti-kiinteistöille. Asemarakennus on myöhemmin myyty yksityiselle.
Marneulin piirikunta

Marneulin piirikunta () on piirikunta Kvemo Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa on noin 123 500 asukasta (2009) ja sen pinta-ala on 935 neliökilometriä. Valtaosa piirikunnan asukkaista on azereja. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan he muodostivat 83,1 prosenttia Marneulin väestöstä, georgialaisia oli 8,0 prosenttia ja armenialaisia 7,9 prosenttia.
Piirikunnan keskus on Marneulin kaupunki (vuoteen 1947 "Bortšali", ). Marneulin kaupungin asukasluku oli 27 065 (1989), 23 695 (2002) ja 24 100 (arvio 2014).
Marneulin piirikunta rajautuu etelässä Armeniaan ja Azerbaidžaniin, idässä Gardabanin piirikuntaan ja Rustavin kaupunkiin, pohjoisessa Tetri tsqaron piirikuntaan ja lännessä Bolnisin piirikuntaan. Piirikunnassa oli Marneulin kaupungin lisäksi yksi kaupunkityyppinen taajama ("Šaumiani", noin 3 600 asukasta vuonna 2002) ja 70 kylää. Šaumiani menetti kauypunkityyppisen taajaman aseman ja muutettiin kyläksi vuoden 2014 alussa. Piirikunta sijaitsee noin 270–400 metrin korkeudella merenpinnasta. Algeti-joki virtaa Marneulin laakson halki. Piirikunnan läpi kulkee lisäksi Tbilisin ja Jerevanin välinen rautatie.
Marneulissa sijaitsee Georgian asevoimien sotilastukikohta. 8. elokuuta 2008 Venäjän ilmavoimat pommittivat tukikohtaa Venäjän–Georgian sodan yhteydessä ja kolme ihmistä menehtyi.
Roy Z

Roy Z (oik. Roy Ramirez) on kitaristi, säveltäjä ja tuottaja. Hän on kitaristina perustamassaan yhtyeessä Tribe of Gypsies. 
Roy Z on työskennellyt Bruce Dickinsonin kanssa tämän soololevyillä sekä Rob Halfordin levyillä "Resurrection" ja "Crucible." Hän on tuottanut muun muassa Downsetin, Rob Halfordin, Helloweenin, Kloverin, Roadsawin ja Life After Deathin levyjä"."
Grim Reaper

Grim Reaper on brittiläinen heavy metal -yhtye. Nick Bowcott perusti sen Droitwichissä, Englannissa vuonna 1979. Yhtye hajosi kolmannen albuminsa julkaisun jälkeen. Vuonna 2006 yhtye teki paluun ja heidän uusi albuminsa "From Hell" ilmestyi 2014.
Dissection

Dissection oli ruotsalainen melodista black metallia soittava yhtye, jonka perusti kitaristi ja laulaja Jon Nödtveidt vuonna 1989.
Historia.
Vuonna 1988 Strömstadissa perustettiin thrash metal -yhtye nimeltä Siren's Yell. Sen jäseninä toimi Jon Nödtveidt, Ole Öhman, Peter Palmdahl ja Mattias Johansson. Yhtye äänitti yhden demon ennen hajoamistaan seuraavana vuonna 1989. Nödveidt ja Öhman jatkoivat soittamista Rabbit's Carrotissa, jossa he eivät kuitenkaan kovin hyvin viihtyneet, etenkään Nödveidt. Nödveidtin musiikkimaku kallistui jatkuvasti enemmän death metallin ja muiden raskaampien metallin lajityyppien puolelle. Syksyllä 1989 hän perusti Dissectionin virallisesti, jättäen Rabbit's Carrotin. Dissectionin kokoonpano ei kuitenkaan ollut täysilukuinen ennen seuraavaa vuotta.
Vuonna 1990 Dissection soitti ensimmäisen keikkansa death metal -yhtye Entombedin kanssa. Samana vuonna Dissection äänitti myös ensimmäisen demonsa "The Grief Prophecy". Se sisälsi kolme kappaletta ja Necrolordin kansikuvituksia, joka on myös tähän päivään saakka tehnyt kaikki Dissection kansitaiteet. Myöhemmin samana vuonna julkaistiin The Grief Prophecyn erikoisversio, joka oli omistettu Deadille, joka oli Mayhemin vokalistina tunnettu ruotsalainen muusikko ennen itsemurhaansa 1991. Demon erikoisversio sisälsi itse Deadin piirtämää kuvataidetta, ja Dissection myös soitti keikoilla Mayhemin "Freezing Moon" -kappaletta kunnioittaakseen häntä. The Grief Prophecy sai pian huomiota underground-piireissä, ja ranskalainen levy-yhtiö Corpsegrinder Records tarjosi Dissectionille mahdollisuuden äänittää EP. Myöhemmin samana vuonna Dissection hyväksyi sopimuksen ja he äänittivät "Into Infinite Obscurity"n. Yhtye jatkoi kiertueella.
Vuonna 1992 yhtye alkoi työstää ensimmäistä kokopitkää albumia, "The Somberlain"ia. Matkaongelmien vuoksi koko yhtye muutti Göteborgiin, jossa he jakoivat harjoittelutilan At the Gatesin kanssa kesällä 1993. Albumi saatiin valmiiksi ja se julkaistiin seuraavassa joulukuussa. The Somberlain omistettiin Euronymoukselle, Mayhemin entiselle kitaristille, joka murhattiin aiemmin sinä vuonna.
Marraskuun aikana 1994 Dissection allekirjoitti levytyssopimuksen saksalaisen tunnetun levy-yhtiön Nuclear Blastin kanssa. Vuonna 1995 yhtyeen toinen kokopitkä albumi julkaistiin, nimeltänsä "Storm of the Light's Bane". Seuraavana vuonna Dissection julkaisi lyhyen EP:n "Where Dead Angels Lie". Se oli koottu aikaisemmista harvinaisuuksista, ja sisälsi vain cover- ja demokappaleita.
Vuonna 1997 Jon Nödtveidt tuomittiin oikeudessa avunannosta 38-vuotiaan algerialaismiehen murhaan Göteborgissa. Hän pääsi vapaaksi syksyllä 2004. Siitä asti Nödtveidt oli kasannut Dissectionin uudelleen, tosin eri kokoonpanolla, ja äänittänyt kaksi kappaletta sisältävän EP:n "Maha Kali". Yhtye julkaisi vuonna 2006 uuden, pitkään odotetun albumin, "Reinkaos", joka jäi yhtyeen viimeiseksi. Pian albumin julkaisun jälkeen Dissection ilmoitti virallisesti lopettavansa juhannuksena 2006 pidetyn viimeisen keikan, Midsummer Massacre '06:n, jälkeen. Kolme kuukautta Dissectionin lopettamisen jälkeen kitaristi-laulaja Jon Nödtveidt teki itsemurhan.
Metal Church

Metal Church on yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye. Se perustettiin vuonna 1981, ja sen ensimmäinen albumi, "Metal Church", ilmestyi vuonna 1984. Alkuperäisenä jäsenenä ollut laulaja David Wayne oli mukana kahdella ensimmäisellä levyllä "Metal Church" (1984) ja "The Dark" (1986). "The Dark" levyn jälkeen laulajana oli Mike Howe levyillä "Blessing in Disguise" (1989), "Human Factor" (1991), "Hanging in the Balance" (1993). David Wayne palasi yhtyeeseen "Masterpeace"-albumille (1999), mutta lähti jälleen 2003.
Seuraavalla levyllä, nimeltään "The Weight Of The World" (2004), oli laulajana Ronny Munroe. 2006 ilmestyi levy "A Light In The Dark", ja tällä kertaa rumpuja soitti Jeff Plate (ex-Savatage).
Yhtyeestä julkaistaan kirja nimeltä "Beyond The Black: The Story Of Metal Church" marraskuussa 2023. Kirjan on kirjoittanut James R. Beach yhteistyössä Brian L. Naron kanssa.
Kielisyöpä

Kielisyöpä ("carcinoma linguae") on kielessä esiintyvä syöpä. Se on useissa maissa, myös Suomessa, suusyövän toiseksi yleisin muoto huulisyövän jälkeen. Kielisyövässä kielen pintarakenteen muutosta edeltää tavallisesti kielen limakalvon valkotäpläisyys (leukoplakia). Vain noin 52 prosenttia kielisyöpään sairastuneista on elossa vielä viiden vuoden kuluttua diagnoosin saamisesta. Kielisyöpä on alkuvaiheessa lähes oireeton. Kielisyöpää hoidetaan leikkauksella, sädehoidolla ja sytostaattisesti. Tupakointi ja runsas alkoholinkäyttö lisäävät suusyövän riskin kuusinkertaiseksi. Myös seksitaudit lisävät kielisyövän riskiä. Lisäksi runsaasti rautaa, nitraattia, nitriittiä tai omega 6-rasvahappoja sisältävän sekä paistetun ruoan on havaittu lisäävän kielisyövän riskiä kun taas vihannesten ja hedelmien erittäin runsaan kulutuksen on havaittu vähentävän sitä. Oranssit hedelmät muodostavat tästä kuitenkin poikkeuksen. 
Kaksikymmenluvulla on havaittu kielisyövän yleistyneen etenkin keski-ikäisillä naisilla, joilla ei ole ollut seksitauteja, tupakointia tai runsasta alkoholinkäyttöä. Alkoholipitoisen suuveden käytön on kuitenkin havaittu myös lisäävän kielisyövän riskiä.
Hoito.
Kielisyövän kirurgisessa hoidossa käytettävää kielen poistoa kutsutaan glossektomiaksi. Osittainen kielen poisto on hemiglossektomia.
Wasp-luokka

Wasp-luokka on Yhdysvaltain laivaston kahdeksan maihinnousutukialuksen () muodostama alusluokka, joka on suunniteltu maihinnousujoukkoja ja niiden helikopterikuljetuksia varten. Luokkaa edeltäneestä Tarawa-luokasta saatujen kokemusten pohjalta suunnitellut alukset ovat suurimpia tyyppinsä aluksia maailmassa.
Aluksille on sijoitettu merijalkaväen osastojen kuljettamisen mahdollistava helikopteriosasto. Niitä tukevia AV-8B Harrier II V/STOL-håvittäjälaivueita voi olla aluksella jopa 20. Aluksilla on maihinnousualusten veteenlaskua varten telakkakansi, joka mahdollistaa kolmen ilmatyynyaluksen () kuljettamisen.
Kaikilla aluksilla on sairaalaosasto, jossa on kaikkiaan 600 potilaspaikkaa ja kuusi leikkaussalia.
Captain Jack

Captain Jack on saksalainen eurodance-yhtye, jonka perustaja on tuottaja Udo Niebergall, joka myös omistaa Captain Jack -tavaramerkin.
Bändin esiintyvä miehistö on vaihtunut vuoden 1995 jälkeen viidesti. Yhtyeen tunnetuin mieskeulahahmo on toisen Captain Jack-evoluution komentaja Francisco Alejandro Gutierrez (Franky Gee), joka kuoli saatuaan aivoverenvuodon 22. lokakuuta 2005. Bändin nykyinen miesvokalisti on Bruce Lacy. Naisten nimiä eri evoluutioissa ovat olleet Liza Da Costa, Maloy, Illi Love, Sunny ja Sabine. Nykyinen naisvokalisti on newyorkilainen Michelle Stanley. 
Uusi ilmestyminen.
Single, Turkish Bazar, julkaistiin Saksassa 19. syyskuuta 2008 ja kokonainen albumi, Captain Jack Is Back, on luvassa kuukautta myöhemmin.
Alkuperäinen Captain Jack eli Franky Gee kuoli vuonna 2005 sairauskohtaukseen ja pitkään ounasteltiin, että bändi jatkaisi hänen Suomessakin esiintyneen poikansa Franky Gutierrez Jr.:n voimin. Captain Jackin keulakuvaksi haalittiin kuitenkin Yhdysvalloissa syntynyt Bruce Lacy, jonka aisaparina toimi vuoteen 2008 asti Jamie Lee. Nykyisin naisvokalistina on newyorkilainen Michelle Stanley.
Salavuoteus

Salavuoteus eli naimattomien miehen ja naisen välinen sukupuoliyhteyden harjoittaminen oli sakolla rangaistava rikos Suomessa vuoteen 1926 asti, joskin sakottamisesta luovuttiin käytännössä jo 1800-luvun loppupuolella. Prostituoidut oli jo siihen saakka jätetty järjestelmällisesti lain soveltamisen ulkopuolelle.
Ruotsin vuoden 1734 lain rikoskaaren mukaan mies voitiin tuomita sakkoihin, jotka vastasivat kolmen ruistynnyrillisen verohintaa:
"Jos naimatoin mies salawuoteutta pitä naimattoman waimoihmisen canssa; maxacon mies sackoa kymmenen talaria ja waimo wijsi."
Jos jompikumpi oli naimisissa, rikosnimike oli huoruus, ja sakot olivat huomattavasti suuremmat:
"Jos naimatoin mies teke huorin naidun waimon canssa, eli naimatoin waimo-ihminen nainehen miehen canssa; tehkön sackoa se cuin nainut on, cahdexankymmendä talaria, ja naimatoin neljäkymmendä talaria."
Kaksinkertaisesta huoruudesta, mikä tarkoitti, että molemmat huorintekijät olivat naimisissa, voitiin rangaista molempia kuolemalla:
"Jos nainut mies teke huorin toisen miehen waimon canssa; olcon molemmat hengens rickonet."
Jos huoruuteen liittyi sukurutsa, mies teilattiin ja nainen poltettiin roviolla. Tätä teloitustapaa saatettiin käyttää lievemmistäkin rikoksista, mutta sukurutsan osalta tapa oli erikseen laissa määrätty. Silti näistä julmemmista teloitustavoista luovuttiin 1800-luvun alusta lähtien.
1800-luvun loppupuolella salavuoteuteen syyllistyneet alettiin jättää järjestelmällisesti sakottamatta, ja sakkoja määrättiin enää huoruudesta. Vuoden 1899 rikoslaissa rangaistuksia lievennettiin.
Lailla 5/2 1926 poistettiin rangaistus yksinkertaisesta salavuoteudesta ja rangaistavaksi jäi vain raskaammanlaatuinen salavuoteus eli se, kun sekaantuminen on tapahtunut väärinkäyttämällä valta- tai auktoriteettisuhdetta tai naisen turvatonta tilaa. Tämän jälkeen oli rangaistavaa houkutella nainen seksuaaliseen kanssakäymiseen ilman tämän "vapaata suostumusta". Prostituoiduilla ei ollut tällaista lain suojaa, mutta heitä ei ollut rangaistukaan salavuoteudesta tai huoruudesta. 
Huoruus, josta langetettiin erittäin kovat rangaistukset, kumottiin vasta 23.9.1947.