Géza

Géza (n. 940–997) oli Unkarin ruhtinas vuosina 972–997. Géza vakiinnutti valtansa Unkarissa ja loi suhteita ulkomaille suosien myös kristinuskoa ja roomalaiskatolista kirkkoa. Erityisen hurskasta kristittyä hänestä ei tullut. Tunnetummaksi hallitsijaksi nousi hänen poikansa ja Unkarin ensimmäinen kuningas Tapani I.
Suku, nimi ja arvonimi.
Gézan isä oli unkarilaisten päällikkö Árpádin nuorimman pojan Zoltan tai Zoltánin poika Taksony ja äiti nimeltä tuntematon prinsessa "kumaanien mailta", mahdollisesti kasaari, petšenegi tai Volgan bolgaareja. Géza oli heidän vanhempi poikansa; perimätiedon mukaan hänellä oli Mihály (Mikael) -niminen veli.
Unkarilaisissa lähteissä Géza on viimeinen Unkarin hallitsijoista, johon viitataan Árpádin suorana jälkeläisenä. On mahdollista, että Árpádin muut jälkeläiset olivat saaneet surmansa ennen Gézan valtaannousua vuonna 972.
Unkarilaisessa historiankirjoituksessa vakiintunut ja edelleenkin etunimenä käytössä oleva nimimuoto "Géza" on virhetulkinnan tulosta. Vanhimmissa lähteissä esiintyy useita kirjoitusasuja ("Geyza, Geysa, Geycha" ym.), joiden todennäköisempi lukutapa (nykyunkarin oikeinkirjoituksen mukaan) voisi olla "Décse, Gyeücse" tai "Gyevicsa". Nimi voi olla deminutiivijohdannainen "Gyevi-, Győ-" tai "Gyű"-tyyppisestä kantasanasta, ja se esiintyy myös paikannimissä "(Décs(e), (Al)győ)."
Unkarinkielisessä historiankirjoituksessa Gézaa on totuttu kutsumaan (suuri)ruhtinaaksi (unk. "(nagy)fejedelem"). Ei kuitenkaan varmuudella tiedetä, mitä arvonimeä unkarinkieliset aikalaiset hänestä käyttivät; tuolta ajalta ei ole unkarinkielisiä asiakirjoja, ja sana "fejedelem" on ylipäätään dokumentoitu ensi kerran vasta 1300-luvulla. Latinankielisissä 900- ja 1000-luvun lähteissä Gézaa ja muitakin unkarilaisten päällikköjä kutsutaan "kuninkaiksi" "(rex)."
Ruhtinas.
Géza aloitti valtakautensa pyrkien vakiinnuttamaan omaan asemansa. Tähän liittyi ilmeisesti valtataisteluja, ja Gézaa kuvataan kronikoissa verisenä ja julmana hallitsijana. Asemansa vakiinnuttamiseksi Géza pyrki myös pitämään yllä hyviä suhteita ulkomaille. Alusta alkaen hän suuntautui nimenomaan länteen ja kohti katolista kirkkoa, mikä saattaa liittyä siihen, että hänen puolisonsa suvulla oli jo yhteyksiä Bysanttiin ja ortodoksiseen kirkkoon eikä Géza halunnut jäädä kilpailussa toiseksi.
Gézan arvellaan nousseen valtaan 970-luvun alussa, mutta tästä ei itse asiassa ole varmaa tietoa. Mahdollista on, että valtaannousu tapahtui jo vuonna 963, jolloin paavi Johannes XII nimitti Zacheus-nimisen papin unkarilaisten piispaksi, kenties Gézan pyynnöstä. Tämä hanke kuitenkin kaatui Saksan keisari Otto I:n vastustukseen, eikä Zacheus päässyt aloittamaan unkarilaisten käännyttämistä: keisari joutui juuri tuolloin riitoihin paavin kanssa eikä halunnut naapurikansojensa solmivan suhteita Roomaan hänen ohitseen.
Vuonna 972 tai 973 Géza sitten lähetti unkarilaisen lähetystön luomaan suhteita keisari Otto I:n hoviin. Keisarin suosituskirjeen turvin Sankt Gallenista lähetetty ja Unkarin piispaksi vihitty Bruno saapui Unkariin ja aloitti unkarilaisten kastamisen. Ensimmäisten joukossa luultavasti kastettiin Géza itse. Hän otti saman kastenimen kuin sittemmin poikansa: pyhän marttyyri Stefanoksen (unk. István, suom. Tapani) mukaan.
Unkarilaisten käännyttäminen kristinuskoon alkoi lupaavasti: 973–974 Passaun piispa raportoi paavi Benedictus VI:lle, että jo viisituhatta ylhäistä unkarilaista oli kastettu ja koko kansa olisi valmis ottamaan kasteen. Veszprémiin perustettiin piispanistuin ja Pannonhalmaan benediktiiniläisluostari. Géza ei kaikesta huolimatta ollut henkilökohtaisesti kovin hurskas kristitty, vaan hän esimerkiksi jatkoi uhraamista vanhoille unkarilaisten pakanallisille jumalille. Gézan sanotaan selittäneen tämän sillä, että hän oli tarpeeksi rikas palvoakseen useita jumalia. Vuoden 974 jälkeen tiedot (läntisen) kristinuskon harjoittamisesta Unkarissa taukoavat, ja vuonna 985 Passaun piispa valittaa hiippakuntansa itälaidan kärsivän "barbaarien" hyökkäyksistä, mikä viittaa siihen, että unkarilaiset olisivat palanneet pakanuuteen. 
Pääkaupungikseen Géza otti Tonavan mutkassa sijainneen Esztergomin.
Avioliitot ja jälkeläiset.
Gézan puoliso Sarolt (n. 950 – n. 1008) oli Transilvanian alueella hallitsevan ruhtinaan tytär. Hänen isänsä suvun edustajat polvesta toiseen tunnetaan lähteissä nimellä "gyula" (joka tuolloin ei ollut vielä henkilönnimi vaan arvonimi, eräänlainen korkeimman sotapäällikön nimitys) ja sekoitetaan toisinaan läntisessä Unkarissa vaikuttaneen Gyula-Zombor -mahtisuvun edustajiin. Saroltin isä kävi ilmeisesti Konstantinopolissa 950-luvun alussa, otti siellä ortodoksisen kasteen ja kutsui sieltä pappeja maahansa kastamaan kansaa. Mahdollisesti myös Sarolt oli kastettu ortodoksiksi, ja häntä on pidetty Veszprémvölgyn ortodoksisen nunnaluostarin perustajana. György Györffyn mukaan Saroltin nimeä heijastaisivat Unkarissa paikannimet "Sarud" (Hevesin läänissä) ja "Sarród" (Győr-Moson-Sopronin läänissä, Sopronin lähistöllä). 
Saroltin nimi on tulkittu turkkilaisperäiseksi, se merkitsisi ’valkoista näätää’, ja hänellä kerrotaan olleen sisar nimeltä Karolt (’musta näätä’). Kronikoitsija Thietmar Merseburgilainen käyttää hänestä slaavilaista nimeä "Beleknegini" (’valkoinen ruhtinatar’) ja kertoo hänen olleen hurja, viinaanmenevä nainen, joka istui ratsailla ”kuin sotilas” ja kerran kiivastuksissaan tappoi miehen omin käsin. Kronikoitsijat antavat myös ymmärtää, että Gézan vanhetessa valta siirtyi enemmän Saroltin käsiin.
Gézan avioliitto oli sikäli poikkeuksellinen, että Árpád-suvun ruhtinaat yleensä avioituivat toisten kansojen ruhtinaantyttärien kanssa. Tämä viittaa siihen, että historiallisen Unkarin länsi- ja itäosat olivat tuolloin jo erottautumassa toisistaan. 
Gézalle ja Saroltille syntyi ainakin neljä lasta:
Puolalais-unkarilaisen kronikan ("Chronicon Hungarico-Polonicum, Kronika polsko-węgierska)" mukaan, joka on merkitty muistiin 1200-luvun alkupuolella, Gézan tyttärien äiti olisi ollut hänen toinen puolisonsa, Puolan prinsessa Adelheid, Puolan ruhtinas Mieszko I:n sisar, jonka ansiota myös olisi ollut Unkarin ruhtinaiden kääntyminen kristinuskoon. Tätä ei myöhempi historiantutkimus ole pitänyt uskottavana. Sarolt eli tiettävästi pitempään kuin Géza, ja Bulgarian kruununperilliselle naitettu tytär syntyi vuoden 980 tienoilla, jolloin Sarolt siis oli vielä nuorehko nainen, Géza taas lähemmäs 40-vuotias. Ei siis ole todennäköistä, että Gézalla olisi Saroltin jälkeen ollut toinen vaimo, sitä vastoin periaatteessa mahdollista on, että Saroltilla olisi ollut edeltäjiä – näistä vain ei lähteissä tiedetä mitään. 
Perintö.
Gézan kuoltua vuonna 997 valtaan nousi hänen poikansa Tapani, jonka paavin siunauksella järjestetyistä kruunajaisista vuonna 1000 tai 1001 lasketaan Unkarin kuningaskunnan saaneen alkunsa. Tapani I jatkoi isänsä aloittamaa läntistä suuntausta ottamalla 996 puolisokseen Baijerin herttuan Henrik II Riitaisan tyttären Giselan, mikä päätti Unkarin ja Baijerin välisen sotatilan, ja rakentamalla valtansa saksalaisten ritarien sotilaallisen tuen varaan. Tapanista tuli isäänsä tunnetumpi hallitsija, mutta monet hänen uudistuksistaan lienevät pohjautuneet Gézan valtakauden uudistuksiin.