tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Oma maa (elokuva)

Oma maa on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut suomalainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Markku Pölönen ja käsikirjoittanut Antti Heikkinen yhdessä Pölösen kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Oona Airola ja Konsta Laakso. Sivurooleissa näyttelevät Antti Virmavirta, Marjaana Maijala, Hannu-Pekka Björkman ja Marja Packalén. Elokuva kuvaa toisen maailmansodan jälkeistä jälleenrakennuskautta, ja sen tapahtumat ulottuvat vuodesta 1945 olympiavuoteen 1952.
"Oma maa" sai ensi-iltansa 26. lokakuuta 2018. Se oli viikonvaihteen katsotuin elokuva Suomessa, sillä se keräsi ensimmäisenä viikonloppunaan 29 097 katsojaa, mikä oli ohjaaja Markku Pölösen elokuvien paras avaustulos koskaan. "Oma maa" oli vuonna 2018 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva Suomessa yli 190 000 katsojalla. Elokuva keräsi lopulta elokuvateattereissa yli 200 000 katsojaa. Elokuva palkittiin kahdella Jussi-palkinnolla parhaasta naispääosasta (Airola) ja lavastussuunnittelusta. Markku Pölönen sai elokuvasta kolmannen Anjalankosken elokuvapalkintonsa.
Juoni.
Varakkaan perheen tyttö Anni avioituu köyhän Veikon kanssa, joka on palannut jatkosodan rintamalta. Annin vanhemmat eivät hyväksy tyttärensä ratkaisua. Anni ja Veikko alkavat raivata uudistilaa Pohjois-Karjalan korpeen, jolloin Anni joutuu kohtaamaan taustaansa nähden täysin vastakkaisen elämänpiirin. Varakkaan maatalon alkoholisoitunut aikamiespoika Aatos sekoittaa Annin ja Veikon elämän juuri kun kaikki näyttää olevan kunnossa.
HMCS Fort York

HMCS Fort York (viirinumero J19) oli Kanadan laivaston vuonna 1942 valmistunut Bangor-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus.
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1940 osana Britannian vuoden 1940 hankintaohjelmaa Dufferin Shipbuilding Companyltä Ontariosta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1942.
Palvelus.
Kanadan laivasto poisti aluksen palveluksesta 26. syyskuuta 1945.
NRP Almirante Lacerda.
Alus myytiin 26. syyskuuta 1950 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa merentutkimusaluksena nimellä "NRP Comandante Almeida Carvalho" ja runkonumerolla A527. Portugalin siirtomaasodat pakottivat uusien taistelualusten, jotka kykenivät operoimaan Afrikan vesillä, hankintaan. "Comandante Almeida Carvalho" luokiteltiin uudelleen korvetiksi ja nimettiin 1964 uudelleen "NRP Cacheuksi" (F470). Alus oli samalla ensimmäinen korvetiksi luokiteltu Portugalin laivaston alus toisen maailmansodan päätyttyä. Alus aseistettiin 76 millimetrin kansitykillä ja kahdella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä, minkä jälkeen se osallistui sotatoimiin Cap Verdellä ja Portugalin Guineassa. Alus poistettiin palveluksesta 1971.
Bartolomeu Dias (1858)

Bartolomeu Dias oli Portugalin laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu korvetti, joka oli samalla Portugalin laivaston ensimmäinen höyryvoimaa käyttävä korvetti.
Valmistus.
Alus laskettiin vesille 2. tammikuuta 1858.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 1905.
Emo rap

Emo rap on tyylilaji, jossa yhdistyvät vanhemmat musiikkilajit, hip hop ja emo. Emo rapissa on myös vaikutteita erityisesti trapista ja cloud rapista. Sanoituksia luonnehtii syvä tunteellisuus ja melankolisuus kuten emo-musiikissa. Emo rapissä on myös indie rockin, pop punkin ja nu metalin elementtejä.
Emo rap lähti nousuun vuoden 2018 aikana, ja kuuluisimpia genren artisteja ovat muun muassa Trippie Redd, Lil Uzi Vert ja edesmenneet artistit Lil Peep, Juice WRLD ja XXXTentacion.
Sagres (1858)

Sagres oli Portugalin laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu korvetti.
Valmistus.
Alus tilattiin Messrs. Young, Son and Magnaylta Limehousesta, missä se laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1858.
Palvelus.
Alus oli 1884-1898 Douro-jokeen ankkuroituna koululaivana ja poistettiin palveluksesta 1898.
Egypt Central

Egypt Central on yhdysvaltalainen Memphisin Tenneseesta kotoisin oleva alternative metal -yhtye. Yhtye hajosi vuonna 2012 jäsenien erimielisyyksiin, mutta teki paluun vuonna 2019.
Puutarhakatu (Tampere)

Puutarhakatu on Tampereen keskustassa sijaitseva itä-länsisuuntainen katu, joka johtaa Keskustorilta Pyynikintorin läheisyyteen. Katu kulkee Tammerkosken ja Amurin kaupunginosissa, ja sen poikkikatuja ovat Aleksis Kiven katu, Kuninkaankatu, Näsilinnankatu, Hämeenpuisto, Mustanlahdenkatu, Kortelahdenkatu, Amurinkuja ja Mariankatu. Puutarhakadun varrella on muun muassa kaupungin virastotalo ja Tampereen taidemuseo. Siellä on sijainnut myös kirjailija Minna Canthin syntymäkoti.
Puutarhakadulla kulkee pyöräreitti, ja katu on eräs Tampereen vilkkaimmista jalankulun ja pyöräilyn väylistä.
Rakennuksia.
Kadulla sijaitsee useita merkittäviä, tunnettujen suunnittelijoiden piirtämiä rakennuksia:
Kadun nimi.
Puutarhakadusta käytettiin aluksi ruotsinkielistä muotoa "Trädgårdsgatan". Nimi on peräisin vuodelta 1807, jolloin se syntyi komiteatyön tuloksena. Puutarhakadun nimi lainattiin mahdollisesti Turusta, jossa oli niin ikään Puutarhakatu. Toisaalta on myös esitetty, että Puutarhakadun nimi viittaisi Tammerkosken rannalla kaupungin alkuaikoina sijainneeseen apteekkari Johan Henrik Långhjelmin lääkekasviviljelmään.
Vuonna 1803 kadusta on käytetty eräässä asiakirjassa nimeä "Tuomikatu" ("Häggatan").
1930-luvulla Tampereen kadunnimiä uudistettiin, ja samalla esitettiin ehdotus, että Puutarhakadun nimi muutettaisiin "Minna Canthin kaduksi". Kaupunginvaltuusto ei kuitenkaan kannattanut ajatusta, vaan se halusi säilyttää alkuperäisen nimen. Puutarhakadun uudelleen nimeämistä on pohdittu myöhemminkin.
Minna Canthin syntymäkoti.
Kirjailija Minna Canthin (1844–1897) syntymäkoti sijaitsi Puutarhakatu 8:ssa. Talo purettiin vuonna 1923, mutta sen paikalla olevan rakennuksen seinään on kiinnitetty pronssinen muistolaatta. Hämeenpuistossa, Puutarhakadun läheisyydessä, on nuorta Minna Canthia esittävä patsas (1951), jonka on tehnyt Lauri Leppänen.
Canth vietti Tampereella varhaislapsuutensa, mutta muutti perheensä kanssa Kuopioon vuonna 1853.
Luonnollinen koe

Luonnollinen koe on empiirinen tutkimus, jossa yksilöiden valikoituminen koeryhmään ja verrokkiryhmään on luonnon määräämä tai muuten tutkijat eivät siihen vaikuta, mutta silti tämä valikoituminen muistuttaa satunnaistettua koetta, joissa koehenkilöt arvotaan. Näin vältetään vinoutunut otos  eli se, että koeryhmän ihmiset olisivat alun perinkin erilaisia kuin verrokkiryhmän ihmiset. Ihanteellisesti ryhmien ainoa ero olisi tutkittava asia. Luonnollinen koe on tarpeen silloin, kun olisi epäeettistä tai muuten vaikea arpoa ihmisiä koe- ja verrokkiryhmiin. Esimerkiksi ydinpommin vaikutuksia voi tutkia vertaamalla Hiroshiman asukkaita toiseen tuolloiseen samantapaiseen ihmisryhmään.
Esimerkkejä.
Perhekoko.
Angrist ja Evans (1998) tutkivat perhekoon vaikutusta äidin työmarkkina-asemaan. Kahden ja kolmen lapsen perheet eivät vastanneet arvottuja ryhmiä, koska perheet, jotka hankkivat kolmannen lapsen, ovat alun perinkin erilaisia kuin perheet, jotka eivät hanki. Myös äidin työmarkkinanäkymät voivat vaikuttaa haluun hankkia vielä yksi lapsi. Tutkijat huomasivat, että jos perheessä on jo sekä tyttö että poika, perhe harvoin hankkii kolmannen lapsen. Siksi tällaisia perheitä verrattiin niihin, joissa oli vain yhtä sukupuolta. Näiden kahden ryhmän oletettiin olevan alun perin samanlaisia, koska lasten sukupuoli on aika satunnaista. Lisälapsen hankkiminen laski ansioita etenkin köyhillä ja kouluttamattomilla naisilla, joskin vain kunnes tämä täytti 13 vuotta. Isän ansioihin kolmas lapsi ei paljon vaikuttanut.Tällaisessa tutkimuksessa pitää vielä selvittää, ovatko nuo perhetyypit varmasti riittävän samanlaisia ja voisiko lasten sukupuolijakauma vaikuttaa äidin palkkaan suoraankin eikä vain sitä kautta, hankitaanko kolmaskin lapsi.
Tupakointikielto.
Esimerkki luonnollisesta kokeilu tapahtui Helenassa, Montanassa, kun siellä oli puolen vuoden tupakointikielto ravintoloissa ja muissa julkisissa tiloissa. Sen alueella sydänkohtausten määrä väheni 40 %. Kun paikallinen laki kumottiin, sydänkohtaukset lisääntyivät.
Rachel Portman

Rachel Mary Berkeley Portman (s. 11. joulukuuta 1960 Haslemere) on brittiläinen elokuvasäveltäjä. Hän oli ensimmäinen parhaan musiikin Oscar-palkinnon voittanut nainen.
Portman on harrastanut säveltämistä teini-iästä alkaen ja opiskeli sitä Oxfordin yliopistossa. Sävellettyään vuonna 1982 musiikin Oxfordin opiskelijoiden toteuttamaan elokuvaan "Privileged" hänet palkattiin BBC:lle, jossa hän sävelsi muun muassa tv-sarjoihin "The Storyteller" (1987–1988) ja "Oranges Are Not the Only Fruit" (1990) sekä tv-elokuvaan "The Woman in Black" (1989). Portman siirtyi säveltämään elokuvia 1990-luvun alussa ja hänen ensimmäinen Hollywood-elokuvansa oli "Anna onnelle mahdollisuus" (1992). Hän nousi tunnetuksi säveltämällä useita klassikkoromaaneista sovitettuja romanttisia elokuvia sekä hyödyntämällä toisinaan ei-länsimaisia musiikkityylejä ja soittimia. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan Oscarinsa hän voitti elokuvasta "Emma" (1996). Portman on saanut Oscar-ehdokkuudet myös elokuvista "Oman elämänsä sankari" (1999) ja "Pieni suklaapuoti" (2000), jälkimmäisestä myös Golden Globe -ehdokkuuden. Vuonna 2015 Portman voitti ensimmäisenä naissäveltäjänä Primetime Emmy -palkinnon tv-elokuvasta "Bessie".
Portman on säveltänyt myös oopperoita ja konserttimusiikkia sinfoniaorkesterille. Hän sovittaa elokuvamusiikkinsakin useimmiten itse orkesterille. Portmanin puoliso on italialaissyntyinen elokuvatuottaja Uberto Pasolini.
Regressioepäjatkuvuusasetelma

Regressioepäjatkuvuusasetelma (RDD) on kvasikokeellinen tutkimusmenetelmä, jossa kausaalisia vaikutuksia päätellään. Niissä on raja-arvo, jonka ylittäviin (tai alittaviin) kohteisiin suoritetaan interventio. Kun verrataan hyvin lähellä rajaa olevia tapauksia toisiinsa, voidaan arvioida intervention vaikutusta, vaikka intervention kohteeksi joutumista ei ole voitu satunnaistaa. Ensimmäisenä tällaisen kokeen tekivät Donald Thistlethwaite ja Donald Campbell arvioidessaan stipendiohjelmia, RDD:stä on tullut yhä suositumpi viime vuosina.
Näin saadaan estettyä vinoutunut otos sellaisissakin tilanteissa, joissa satunnaistettu vertailukoe olisi epäeettinen, vaikea tai kallis, siis esimerkiksi stipendien jakaminen arpomalla.
Esimerkki.
Suomessa RDD:tä on sovellettu esimerkiksi tutkimuksessa, jossa selvitettiin eliittilukioiden vaikutuksia ylioppilaskirjoitusten tuloksiin. Tutkimuksessa verrattiin keskenään niitä oppilaita, jotka juuri ja juuri alittivat tai ylittivät kuhunkin tarkasteltavana olleeseen lukioon vaaditun keskiarvorajan. Oppilaat olivat siis lähtökohtaisesti opintomenestykseltään hyvin samankaltaisia, mutta osa heistä pääsi sisään niin kutsuttuun eliittilukioon ja osa ei. Tutkimus osoitti, että eliittilukiossa opiskelulla ei ollut vaikutusta menestykseen ylioppilaskirjoituksissa tarkasteltujen oppilaiden tapauksissa.
Menetelmät.
Yleensä käytetään ei-parametristä tai parametristä regressiota.
Ei-parametrinen estimointi.
Yleisin ei-parametrinen menetelmä käyttää RDD yhteydessä on paikallinen lineaarinen regressio. Tämä on muotoa:
 formula_1
missä formula_2 on käsittelyn raja-arvo, esimerkiksi lukion keskiarvoraja. formula_3 on binaarinen muuttuja, joka on yksi, jos keskiarvo formula_4. Vakio formula_5 kertoo, miten kaukana formula_2:stä olevat keskiarvot otetaan mukaan tutkimukseen:formula_7. Termit formula_8 ottavat huomioon keskiarvon suoran vaikutuksen. Yleensä käytetään kolmiomaista ydintä, mutta suorakaiteen muotoinen ydin on suoraviivaisemmin tulkittavissa.
Parametrinen estimointi.
Esimerkki parametrisesta estimoinnista on:
 formula_9
where
 formula_10
ja formula_11 on kokeen raja-arvo (esim. lukion keskiarvoraja).
Huomaa, että polynomiosaa voidaan lyhentää tai pidentää tarpeen mukaan.
Vaadittavat oletukset.
Regressio-epäjatkuvuusasetelma olettaa, että valintarajan lähellä valikoituminen on "yhtä hyvää kuin satunnainen". Tätä voi testata monin tavoin.
Lähteet.
Astroworld

Astroworld (tyyliteltynä ASTROWORLD) on yhdysvaltalaisen hip hop -muusikko Travis Scottin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Grand Hustle Records ja Epic Records 3. elokuuta 2018. Albumin julkaisua edelsi kaksi singleä, "Butterfly Effect" ja "Watch", jonka oli tarkoitus ilmestyä albumilla. Albumi on nimetty Houstonissa sijaitsevan huvipuisto Six Flags AstroWorldin mukaan, joka suljettiin 30. lokakuuta 2005.
Vuoden 2018 heinäkuun loppupuolella levy-yhtiö pystytti kultaisia artistin pään muotoisia täytettäviä veistoksia mainostaakseen albumia. Veistoksia esiintyi Los Angelesissa, New Yorkissa ja Scottin kotikaupunki Houstonissa. Hän paljasti lopulta albumin kansikuvan ja julkaisupäivän Instagramissa 31. heinäkuuta. Scottin lisäksi useat artistit, muun muassa The Weeknd, Drake, Kid Cudi, Frank Ocean, Juice WRLD, Pharrell Williams, Don Toliver, 21 Savage ja Stevie Wonder, esiintyvät myös albumilla.
Astroworld sai kriitikoilta paljon positiivista palautetta, päätyen Yhdysvaltojen Billboard 200 -listan huipulle. Albumi oli myös kaupallinen menestys. Etenkin singlet "Sicko Mode", "Wake Up", "Yosemite" ja "Butterfly Effect" nousivat suuriksi hiteiksi. Albumi itsessään myi RIAAn (Recordin Industry Association of America) mukaan triplaplatinaa, ja sen sanotaankin kuuluvan vuoden 2018 parhaimpien albumeiden joukkoon. Astroworld oli myös ehdolla vuoden 2019 Grammy-palkintogaalassa Parhaan rap-albumin palkinnon saajaksi.. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet tyylitellään isoilla kirjaimilla
Itsevalinta

Itsevalinta (valikoituminen, self-selection) syntyy tilanteessa, jossa yksilöt valitsevat itselleen ryhmän, mikä aiheuttaa vinoutuneen otoksen. Jos siksi koehenkilöt ovat valmiiksi erilaisia kuin verrokkiryhmä, tutkimuksessa havaitut erot eivät välttämättä joudu kokeesta, jonka kohteeksi koehenkilöt joutuvat.
Self-selection bias on suuri ongelma tutkimuksessa sosiologian, psykologian, taloustieteen ja monen muun yhteiskuntatieteen alalla. Esimerkiksi kuuntelijakyselyyn ehkä vastaavat vain tietynlaiset henkilöt.
Esimerkkejä.
Jos esimerkiksi makkaraa syövillä on muutenkin epäterveellisemmät elintavat ja usein eri sukupuolikin kuin soijaa syövillä, heidän suurempi kuolleisuutensa ei välttämättä johdu puoliksikaan makkarasta.
Vaikka sairaaloissa kuollaan useammin kuin kotona, sairastuneen ehkä silti kannattaa mennä sairaalaan. Kuolleisuus johtuu siitä, että sinne tulee korkeamman kuolinriskin yksilöitä.
Synnytyskeskus

Synnytyskeskus ("birthing center") on terveydenhuollon yksikkö, jossa työskentelevät sairaanhoitaja-kätilöt, kätilöt ja/tai synnytyslääkärit. Synnytyskeskus on kodinomaisempi paikka kuin muut synnytysosastot. Suomessa esimerkiksi Kätilöopiston "Haikaranpesä" oli tällainen yksikkö. Muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa on synnytyskeskuksia. Niitä on sekä sairaaloissa että erillisissä yksiköissä.
Aiheesta muualla.
Kymenlaakson Sähkö

Kymenlaakson Sähkö Oy on 1918 perustettu sähkölaitos, jonka sähkönjakelun toimilupa-alue ulottuu Hämeenlinnan Lammilta Virolahdelle Etelä-Suomessa. Perustamiskokous pidettiin 30. lokakuuta 1918 Lahdessa rautatiehotellilla.
Mukana perustamisessa olivat Kymi, Orimattila, Sippola, Virolahti, Vehkalahti, Elimäki, Lapinjärvi, Pyhtää, Miehikkälä, Ruotsinpyhtää, Anjala, Artjärvi, Askola, Liljendal, Myrskylä ja Pukkila edustettuina. Melko varhain perustamisen jälkeen yhtiöön tulivat mukaan Hamina ja Pernaja.
Kymi kuuluu nykyisin Kotkaan, Anjala, Elimäki ja Sippola Kouvolaan, Vehkalahti Haminaan, Liljendal, Pernaja ja Ruotsinpyhtää Loviisaan sekä Artjärvi Orimattilaan.
1919 alkoi yhtiön sähköverkko toimia. 1920 Kymenlaakson Sähkö saa toimitilat Loviisasta. 1921 yhtiöön tulee kuntien lisäksi myös yksityisiä osakkaita. Viimeinen yksityinen osakas luopui omistuksestaan 1954. 
2015 Kymenlaakson Sähkö perusti verkonasennusyhtiö Kyvera Oy:n, joka yhdistettiin 2016 Kymenlaakson Sähkön, Lappeenrannan Energian ja Suur-Savon Sähkön Elvera Oy:öön. Elveralle tuli hoidettavakseen 13 104 km pitkä sähköverkko, minä keskijänniteverkosta on kaapeloitu 17%. Samana vuonna valmistui 33. sähköasema Lapinjärvelle. Muuntamoita on 4752. 
2017 Kotkan kaupunki myi sähkölaitoksensa osakkeet Kymenlaakson Sähkölle 70 miljoonalla eurolla.
Oma maa

Oma maa tai Oma Maa voi tarkoittaa seuraavia:
Oma maa (kirjasarja)

Oma maa: tietokirja Suomen kodeille on WSOY:n julkaisema, pääasiassa Suomeen liittyviä mutta jonkin verran myös maailmanlaajuisia aiheita käsittelevä, alun perin vuosina 1905–1912 ilmestynyt kuusiosainen tietokirjasarja. Sen päätoimittajana toimi E. G. Palmén, mutta siihen laativat artikkeleja myös monet muut eri alojen asiantuntijat.
Kirjasarja oli laadittu niin, että vuoden jokaiselle päivälle oli koottu joukko mainintoja historiallisista tapahtumista, jotka olivat sattuneet juuri kyseisenä päivänä vuodesta, sekä ainakin yksi laajempi artikkeli, joka käsitteli yleensä jotakin Suomeen liittyvää aihetta, joka usein voitiin tavalla tai toisella liittää kyseiseen päivämäärään. Esimerkiksi monet näistä päivän pääkirjoituksista käsittelivät jotakuta historiallista henkilöä, joka oli syntynyt kyseisenä päivänä vuodesta, tai historialliseen tapahtumasarjaan, jossa jotakin merkittävää oli tapahtunut juuri kyseisenä päivänä. Suuri osa artikkeleista on kuitenkin sijoitettu jokseenkin mielivaltaisesti vuoden eri päivien kohdalle. Lisäksi on jokaista vuoden kuukautta käsittelevän osuuden alussa erillinen artikkeli, joka käsittelee alkavaa kuukautta tähtitieteen, eri kuukausille tyypillisten sääilmiöiden sekä maataloudessa vuoden eri aikoina vuodesta suoritettavien töiden kannalta.
Teoksen esikuva oli ruotsalaisen Johan Gabriel Carlénin 1850-luvulla toimittama teos "Svenska Familjeboken. Läsning för hvar dag under året".
Samalla nimellä on julkaistu täysin uudistettu mutta samalla periaattella laadittu kuusiosainen kirjasarja vielä vuosina 1958–1959. Sen päätoimittajana toimi Edwin Linkomies.
Jacob Wilhelm de Pont

Jacob Wilhelm de Pont (8. maaliskuuta 1755 Lahden kartano, Somero – 30. tai 31. tammikuuta 1809 Tukholma) oli suomalainen majuri, kartanonomistaja ja Nuutajärven lasitehtaan perustaja.
De Pontin vanhemmat olivat Someron Åvikin lasitehtaan patruuna Jacob Reinhold de Pont (1717–1788)  ja Catharina Elisabeth Ahlgren. Hän hakeutui sotilasuralle ja hankki sotakokemusta 1770-luvun lopulla Yhdysvaltain vapaussodasta palvellen luultavasti ranskalaisella kaapparilaivalla. De Pont palasi Ruotsiin 1780 ja oli sitten kapteenina Viaporiin sijoitetussa Saaristolaivastossa. Vuonna 1782 hän sai luutnantin vakanssin Uudenmaan läänin jalkaväkirykmentistä ja hänet ylennettiin siellä Henkikomppanian kapteeniksi 1788. De Pont erosi palveluksesta 1795 majurin arvoisena.
De Pont osti 1781 kanslisti Henrik Agricolalta Urjalassa sijainneen Nuutajärven allodiaalisäteritilan sekä lähellä sijainneen Valajärven tilan. Hän meni 1787 naimisiin Agricolan sisaren Agneta Maria Agricolan kanssa joskin liitto päättyi avioeroon.
De Pont haki yhdessä Honkolan kartanon omistajan Harald Furuhjelmin kanssa kamarikollegiolta lupaa perustaa lasitehdas Nuutajärvelle ja lupa myönnettiin helmikuussa 1793. He hakivat myös lupaa perustaa toinen lasitehdas Nurmijärvelle ja saivat myös tälle luvan 1794. Nurmijärvi sijaitsi kuitenkin liian lähellä Helsinkiä ja Viaporin linnoitusta jotka kuluttivat suuren määrän polttopuuta alueen metsistä. Lasitehtaan polttoaineeksi tarvitseman puun hinta olisi tullut liian korkeaksi ja niinpä lasitehdas päätettiin perustaa Nuutajärvelle sen syrjäisestä sijainnista huolimatta, koska Urjalassa oli runsaat metsävarat. Lasihytin rakennustyöt alkoivat talvella 1794 ja lasin tuotanto pääsi alkamaan jo seuraavana syksynä. Tehtaan työväki tuli Tuorsniemen lasitehtaalta Porin läheltä.
De Pont myi jo 1798 osuutensa lasitehtaasta ja Nuutajärven maatilansa Harald Furuhjelmin nuoremmalle veljelle kapteeni Johan Furuhjelmille. De Pont rakennutti kaksikerroksisen kaupunkitalon Turkuun ja osti vuonna 1800 Kustavista Strömman (Ruoni) ja Salminiityn tilat harjoittaen niillä sitten maanviljelystä. Henrik Gabriel Porthanin mukaan de Pont kärsi viimeisinä elinvuosinaan mielenterveysongelmista ja aiheutti lähipiirilleen paljon tuskaa ja vahinkoa. Hän osallistui kuitenkin vielä Suomen sotaan vuonna 1808 riisumalla aseista kaksi venäläistä kasakkaa ja luovuttamalla heidät Saaristolaivastolle.
Kansakunta ja kohtalo

Kansakunta ja kohtalo () on 62-osainen pohjoiskorealainen elokuva-sarja, joka julkaistiin vuosien 1992 ja 2002 välillä. Se pyrkii osoittamaan, että Korean kansan ainoa mahdollisuus elää kunniakasta elämää on suuren johtajan ja sosialistisen isänmaan helmassa. Kim Jong-il valitsi henkilökohtaisesti elokuvan nimen ja oli vahvasti mukana ensimmäisten jaksojen suunnittelussa. Elokuva oli Pohjois-Korean elokuvateollisuuden suurin investointi, ja sitä pidetään maailman pisimpänä elokuva-sarjana. Elokuva-sarjan teon alkuvaiheissa suurin osa maan johtavista kirjoittajista, ohjaajista ja näyttelijöistä oli mukana työssä, ja maan tiedotusvälineet ylistivät elokuvaa. Sarjan oli kaavailtu saavuttavan sadan jakson raja, mutta vuoden 2002 jälkeen yhtään uutta osaa ei ole julkaistu.
Elokuva on tunnettu sen läntisessä maailmassa ja Etelä-Koreassa kuvatuista kohtauksista. Huomionarvoista on myös se, miten elokuva käsittelee korealaista kirjailijaa ja poliitikkoa Han Soryaa. Han Sorya esitettiin positiivisessa valossa, vaikka hänet erotettiin puolueesta ja viroistaan 1960-luvulla Kim Il-sungin puhdistusten seurauksena. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun järjestelmän viholliseksi leimattu henkilö esiteltiin positiivisessa valossa. Elokuvassa käytettiin suosittuja eteläkorealaisia lauluja, minkä tarkoituksena oli saattaa Pohjois-Korean kansa immuuniksi ulkomaailman kulttuureille. Tätä strategiaa nimitettiin "hyttysverkkostrategiaksi" Pohjois-Koreasta loikanneiden henkilöiden kertomien tarinoiden mukaan pohjoiskorealainen yleisö oli valloittunut siitä, miten ensimmäisen maailman vaurautta kuvailtiin elokuvassa.
Wilshire Grand Center

Wilshire Grand Center on pilvenpiirtäjä Los Angelesin kaupungissa, Yhdysvaltain Kaliforniassa. Se on rakennettu vuosina 2012–2017. Sen suunnittelusta on vastannut arkkitehtitoimisto AC Martin Partners. Se on korkein Mississippijoen länsipuolella, sekä koko Yhdysvaltain kymmeneksi korkein pilvenpiirtäjä. Se on 25 metriä korkeampi kuin U.S. Bank Tower, joka on Los Angelesin toiseksi korkein rakennus. Wilshire Grand Centerissa on hotelli, kauppakeskus ja näköalatasanne.
Koripallon Mestarien liiga 2018–2019

Koripallon Mestarien liigan kausi 2018–2019 oli sarjan historian kolmas. Sarjaan osallistui karsinta mukaan lukien 55 joukkuetta 28 maasta. Kausi alkoi karsintakierroksilla 20. syyskuuta 2018 ja päättyi final four -turnauksen loppuotteluun 5. toukokuuta 2019.
Sarjan mestaruuden voitti ensimmäisen kerran italialainen Virtus Bologna, joka voitti loppuottelussa toista voittoaan tavoitelleen espanjalaisen CB 1939 Canariasin 73–61. Pronssiottelussa belgialainen Antwerp Giants voitti saksalaisen Brose Bambergin 58–72.
Karsinta.
Karsintakierrosten otteluparit arvottiin 11. heinäkuuta 2018. Ensimmäinen osaottelu pelattiin ensin mainitun joukkueen kotona.
Zangbeto

Zangbetot ovat perinteisen voodoo-uskonnon yön vartijoita Beninin ja Togon alueiden joruba-uskonnoissa. Heidät tunnetaan nimellä "yövartijat". He ovat Egungunien tapaan erittäin arvostettuja ja toimivat epävirallisina poliisipartioina kaduilla, tarkkailevat ihmisiä ja jäljittävät rikollisia sekä tuovat nämä yhteisön rangaistaviksi.
Reino Kuusi

Reino Kalervo Kuusi (18. lokakuuta 1908 Tampere – 13. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen lähetystöneuvos ja ulkoministeriön arkistonhoitaja.
Kuusen vanhemmat olivat professori Eino Akseli Kuusi (Granfelt) ja Hanna Bergman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932 ja filosofian maisteriksi 1942.
Kuusi toimi Oulun maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1935–1936, valtionarkiston
nuorempana amanuenssina 1936–1937, Hämeenlinnan maakunta-arkiston arkistonhoitajana 1937–1946 ja ulkoasiainministeriön arkistonhoitajana vuodesta 1946. Hän oli lisäksi Hämeenlinnan kauppakoulun tuntiopettajana 1943–1946 ja Valtion terveydenhuolto-oppilaitoksen sosiaalipolitiikan opettajana 1948–1950. 
Kuusi oli Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä 1946 ja Hämeenlinnan historiallisen seuran puheenjohtajana vuodesta 1938.
Reino Kuusi oli naimisissa vuodesta 1935 voimistelunopettaja Kaisa Maria Enäjärven (Eklund) kanssa.
Finn Tveter

Finn Ivar Tveter (19. marraskuuta 1947 Oslo – 31. heinäkuuta 2018) oli norjalainen juristi, soutaja ja olympiamitalisti.
Tveter saavutti perämiehettömissä nelosissa olympiahopeaa Montréalissa 1976. Perämiehellisissä nelosissa hän sijoittui yhdeksänneksi Münchenin kesäolympialaissa 1972.
Tveterin uutisoitiin kuolleen 70-vuotiaana 31. heinäkuuta 2018.
Givi Tšikvanaia

Givi Tšikvanaia (, , 29. toukokuuta 1939 Telavi, Georgian SNT – 2. elokuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti.
Tšikvanaia saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiahopeaa Roomassa 1960 ja Méxicossa 1968.
Tšikvanaia saavutti myös EM-hopeaa Leipzigissa 1962. Hänen uutisoitiin kuolleen Moskovassa 79-vuotiaana 2. elokuuta 2018.
La Mer (Charles Trenet)

La Mer (suom. ”Meri” tai ”Laulu merelle”) on ranskalaisen laulaja-lauluntekijä Charles Trenet’n tunnetuin chanson, jonka vuonna 1946 tehty levytys on muodostunut suosituksi ikivihreäksi. Vuotta aiemmin sen oli levyttänyt ensimmäisenä Roland Gerbeau, mutta vasta Trenet’n omana tulkintana kappale nousi suosioon. 
Trenet kertoi kappaleen syntyhistoriasta vähän ennen kuolemaansa vuonna 2001, että se perustuu hänen 16-vuotiaana 1920-luvun lopulla kirjoittamaansa runoon. Sävel alkoi syntyä junamatkalla vuonna 1943, ja muun paperin puuttuessa hän kirjoitti sen muistiin junan vessapaperille.
Sävelmä on saanut vaikutteita Hoagy Carmichaelin kappaleesta ”Heart and Soul”: molempien sointukulkuna on kymmenissä muissakin populaarimusiikin kappaleissa käytetty I–iv–IV–V, niin sanottu akuankkakierto.
Bobby Darinin jazztyylinen versio ”Beyond the Sea” nousi Yhdysvaltojen singletilaston kuudenneksi vuonna 1959.
”La Mer” soi monissa elokuvissa, kuten Steve Martin -elokuvan "L.A. Story" (1991) alkujaksossa, Kevin Klinen laulamana Lawrence Kasdanin elokuvassa "Ranskalainen suudelma" (1995), Bernardo Bertoluccin elokuvassa "The Dreamers" (2003) ja Tomas Alfredsonin brittivakoilijoista kertovassa elokuvassa "Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja" (2011).
Suomalaisversioita.
Sekä Kullervo että Anja Eskonmaa ovat tehneet lauluun suomenkieliset sanat, ja molempia suomennoksia on levytetty nimellä ”Laulu merelle” tai ”La Mer”. Laulun ovat levyttäneet muiden muassa Matti Heinivaho 1960 ja Eino Grön 1983 sekä monet viihdekuorot, kuten Aikamiehet ja Marit ja Mikot. Lisäksi on monia suomalaisiakin instrumentaalilevytyksiä.
"Suuren toivelaulukirjan" osassa 4 Kullervon sanoitus on julkaistu nimellä ”Meri”, mutta sillä nimellä Suomen äänitearkistosta löytyy vain Taito Vainion instrumentaalinen tangosovitus vuodelta 1976.
Keväällä 1996 löytyi Turusta Sointu-äänilevytehtaan koelevy ilmeisesti vuodelta 1949, jolla Olavi Virta ja Sointu-orkesteri esittää Kullervon sanoituksella kappaleen nimellä ”Meri”, kääntöpuolellaan samba ”Cuanto le gusta”. Levytystä ei jostain syystä aikoinaan julkaistu, mutta se löytyy Sointu-yhtiön tuotantoa esittelevältä CD-kokoelmalta "Sointu 1945–1949".
Catalanin kappale

Catalanin kappaleet eli Arkhimedeen duaalit ovat avaruusgeometriassa Arkhimedeen kappaleiden duaalikappaleita. Samoin kuin Arkhimedeen kappaleita, on myös Catalanin kappaleita olemassa 13 erilaista. Ne ovat saaneet nimensä belgialaisen matemaatikko Eugène Catalanin mukaan, joka ensimmäisenä kuvaili ne vuonna 1862.
Yhteisiä ominaisuuksia.
Kaikki Catalanin kappaleet ovat kuperia. Ne ovat tahko­transitiivisia, mutta eivät kärki­transitiivisia, toisin sanoen ne voidaan kuvata yhtenevyys­kuvauksella itselleen siten, että mikä tahansa kappaleen tahkoista voidaan kuvata mille tahansa toiselle, mutta mitä tahansa niiden kärjistä ei voida kuvata mille tahansa toiselle. Tämä aiheutuu siitä, että niiden duaali­kappaleet, Arkhimedeen kappaleet, ovat kärki­transitiivisia mutta eivät tahko­transitiivisia. Toisin kuin sekä Platonin että Arkhimedeen kappaleilla, Catalanin kappaleiden tahkot "eivät" ole sännöllisiä moni­kulmioita. Niiden kärkikuviot, jotka saadaan leikkaamalla jostakin kärjestä pala pois, ovat kuitenkin säännöllisiä moni­kulmioita, ja niistä jokaisen kaikki diedrikulmat ovat yhtä suuria. Tahko­transi­tiivi­suu­tensa vuoksi Catalanin kappaleet ovat isoedrejä.
Kaksi Catalanin kappaleista, rombidodekaedri ja rombinen triakontaedri, on lisäksi särmä­transitiivisia eli ne voidaan kuvata yhtenevyys­kuvauksella itselleen siten, että mikä tahansa niiden särmistä kuvautuu mille tahansa toiselle. Nämä ovat kvasi­säännöllisten Arkhimedeen kappaleiden duaali­kappaleet.
Samoin kuin prismoja ja antiprismoja ei yleensä pidetä Arkhimedeen kappaleina, ei myöskään niiden duaali­kappaleita, bipyramideja ja trapetso­edreja yleensä pidetä Catalanin kappaleina, vaikka nekin ovat tahko­transitiivisia.
Kaksi Catalanin kappaleita on kiraalisia eli ne eivät ole identtisiä peilikuvansa kanssa: pentagonaalinen ikositetraedri ja pentagonaalinen heksekontaedri. Ne ovat kiraalisten Arkhimedeen kappaleiden, pullistetun kuution ja pullistetun dodekaedrin duaali­kappaleet. Niillä on kaksi muotoa, "enantiomorfia", jotka ovat toistensa peilikuvia samaan tapaan kuin ihmisen oikea ja vasen käsi. Jos enantomorfeja, bipyramideja ja trapetsoedreja ei oteta huomioon, erilaisia Catalanin kappaleita on kaikkiaan 13.
Symmetria.
Duaalikappaleidensa eli Arkhimedeen kappaleiden tavoin Catalanin kappaleet voidaan jakaa symmetriaominaisuuksiensa perusteella kolmeen ryhmään: tetraedrisiin, oktaedrisiin ja ikosaedrisiin. Kutakin symmetrialuokkaa vastaa kuusi muotoa, paitsi tetraedrisessa ryhmässä, joka on itsessään symmetrinen siten, että erilaisia muotoja on vain kolme ja niistäkin kaksi on samoja, joilla on myös oktaedrinen symmetria.
Eri kappaleiden ominaisuuksia.
Alla olevassa taulukossa tahkon kuvan alla oleva merkintä osoittaa, minkälaisia monikulmioita kappaleen kunkin kärjen ympärillä olevat tahkot ovat. Esimerkiksi merkintä V3.6.6 tarkoittaa, että jokaisessa kärjessä kohtaa toisensa kolme tahkoa, joista yksi on kolmio, molemmat muut kuusikulmioita.
Djené Dakonam

Djené Dakonam Ortega, yleensä vain Djené (s. 31. joulukuuta 1991 Dapaong, Togo) on togolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea. Djené on luontaiselta pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.
Seurajoukkueura.
24. heinäkuuta 2017 Djené palasi Espanjaan ja teki nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa. 20. elokuuta 2017 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa vierasottelussa Athletic Bilbaota vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki joukkueessa 17. maaliskuuta 2018 ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Pouzauges

Pouzauges on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Kunnan nähtävyyksiä on linna Château de Pouzauges. Linnan 25 metriä korkea puolustustorni 1100-luvulta on kunnan maamerkki. 1400-luvulla linnassa asui Catherine de Thouars, joka oli pahamaineisen sarjamurhaajan Gilles de Raisin vaimo.
Elintarvikealan yritys Fleury Michon pitää pääkonttoriaan Pouzauges’sa.
Sèvremont

Sèvremont on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016, kun neljä kuntaa Les Châtelliers-Châteaumur, La Flocellière, La Pommeraie-sur-Sèvre ja Saint-Michel-Mont-Mercure yhdistyivät.
Kunnan nähtävyyksiä on 1100-luvulta peräsin olevan linnoituksen "Donjon de Châteaumur"in rauniot.
Jacob Reinhold de Pont

Jacob Reinhold de Pont (Depong), 18. syyskuuta 1717 Uppsala – 4. toukokuuta 1788 Somero) oli suomalainen kartanonomistaja ja Åvikin lasitehtaan perustaja.
De Pontin vanhemmat olivat Karjalan rakuunarykmentin majuri Mårten Depong (de Pont, k. 1750) ja Anna Sofia Ritz. De Pontin isänpuoleinen suku oli perimätiedon mukaan kotoisin Ranskasta, josta he olivat paenneet hugenottisotien aikana. Suvun ensimmäinen tunnettu Suomessa ollut edustaja oli Viipurissa 1680-luvulla asunut satulaseppä Anders Dupont. De Pont pääsi ylioppilaaksi Turussa 1734 tai 1735 ja opiskeli Turun akatemiassa. Hänestä tuli sotakollegion kanslisti 1738 ja eräiden muiden tehtävien jälkeen hän toimi siellä notaarina 1743–1748. 
De Pont perusti Somerolle Sillanpään kylään Åvikin lasitehtaan vuonna 1748. Tehtaan perustamista ohjasivat saksalaiset lasinpuhaltajamesterit Johan Thomas Fromm ja Enewald Waltzer, ja lasin valmistus alkoi syyskuussa 1748. Vuonna 1754 de Pont osti kolmen kilometrin päässä lasitehtaasta sijainneen Lahden kartanon ja asettui sinne asumaan. Vuonna 1757 tehtaan osakkaiksi tulivat turkulaiset kauppiaat Jacob Bremer ja Johan Jacob Kijk. He ottivat vastuulleen tehtaan tarvitsemien raaka-aineiden hankinnan ja valmiiden tuotteiden markkinoinnin, joten de Pont saattoi keskittyä tehtaan johtamiseen. 1760-luvun alussa osakkaat rakensivat Turun läänin Koskelle myös hienoteräisen vientivesisahan. Åvikin lasitehdas oli kolmen vuosikymmenen ajan Suomen ainoa lasitehdas ja sen toiminta laajeni niin, että 1760-luvulla valmistui toinen ja vuonna 1777 kolmas lasihytti. Tehtaan valmistamaa ikkunalasia vietiin myös Ruotsiin. Kijk luopui osakkuudestaan jo 1762, minkä jälkeen de Pont ja Bremer olivat tehtaan ainoat osakkaat. De Pont sai tirehtöörin arvonimen 1758. 
De Pont oli naimisissa vuodesta 1749 Katarina Elisabet Ahlgrenin (k. 1793) tämän toisessa avioliitossa. Heidän poikansa majuri Jacob Wilhelm de Pont perusti Nuutajärven lasitehtaan 1794.
Sega Ages

Sega Ages on pelikokoelmasarja Segan klassikko videopeleistä julkaistuna usealle konsolille, suurimman osa niistä kehittäjänä on ollut M2. Ensimmäinen osa sarjassa ilmestyi Japanissa Sega Saturnille, jotka sen jälkeen seurasi PlayStation 2 -konsolille SEGA AGES 2500 nimen alla. Jotkin näistä 2500 nimen alla julkaistuista peleistä julkaistiin USA:ssa ja Euroopassa pelikokoelmassa Sega Classics Collection. 
Sega Saturn.
Nämä pelit ovat pääasiassa vain Japanissa julkaistuja.
Sega Ages 2500.
Nämä pelit ovat pääasiassa julkaistu vain Japanissa PlayStation 2 -konsolille. Jotkin näistä peleistä on julkaistu 3D AGES nimellä.
Sega Ages Online/Sega Vintage Collection (2012).
Nämä pelit ovat ladattavissa PlayStation Store ja Xbox Live Arcade -kauppapalveluista.
HUOM!: Osa näistä on saatavilla vain Xbox 360 tai PlayStation 3 -konsoleille.
Sega Ages Nintendo Switch.
HUOM!: Osa näistä ovat tulevia julkaisuja.
De Pont

De Pont on Suomessa vaikuttanut aatelinen, mutta Suomessa introdusoimaton suku. Suku omisti Someron Lahden kylässä sijaitsevaa Lahden kartanoa 1700-luvulta 1900-luvulle. Sen jäsenet ovat vaikuttaneet Suomessa muun muassa lasiteollisuuden edelläkävijöinä ja sotilaina.
Historia.
De Pont -suku lienee peräisin Ranskasta tai Valloniasta, joissa on sen nimisiä (de Pont, Depont) sukuja. Varhaisin Suomessa tunnettu suvun jäsen oli 1600-luvulla Viipurissa satulaseppänmä toiminut Anders du Pont. Hänen poikansa, Karjalan rakuunarykmentin majurin Mårtenin nimi kirjoitettiin Depong. Kun tämän pojanpojan poika kirjoitettiin Keisarilliseen Turun yliopistoon, hänen nimensä jälkeen lisättiin "nob.", aatelinen, mutta samaa merkintää ei tehty hänen veljensä osalta. 
Suomen lasiteollisuuden kehittäjiä.
Jacob Reinhold De Pont anoi 1746 ja sai 1748 oikeuden perustaa lasitehtaan Someron Sillanpään kylään. Hän sai yhtiökumppaneikseen isänsä, majuri Depongin ja lähetystösihteeri J. H. Titzschkaun sekä myöhemmin patruuna Johan Jacob Kijkin Perniön Teijosta ja kauppias Jacob Bremerin Turusta. 
Åvikin lasitehdas osoittautui elinkelpoiseksi, ja sitä laajennettiin jo 1751. Tehtaassa ulkomaiset ja kotimaiset lasinpuhaltajat valmistivat muun muassa pulloja, karahveja, juomalaseja sekä etenkin juuri tuolloin suuresti yleistyvää ikkunalasia. Sitä ja muita tuotteita alettiin myydä myös Ruotsin puolelle; laskukauden jälkeen tuotantoa laajennettiin taas 1780-luvulla. 
Lasinpuhallus jatkui Urjalan Nuutajärven lasitehtaalla, jonne Jacob Reinhold de Pontin poika, Nuutajärven kartanon omistaja, majuri Jacob Wilhelm de Pont (1754 - 1809) perusti tehtaan 1793 Harald Furuhjelmin kanssa. Lasitehdas oli Suomen vanhin alallaan, jonka toiminta lopetettiin vuonna 2014 Nuutajärven lasikylä jatkaa toimintaa, joka on Suomen vanhin.
Suvun jäseniä.
Suvun tunnettuja jäseniä ovat:
Vanløsen asema

Vanløsen asema on rautatie- ja metroasema Kööpenhaminassa Vanløsen kaupunginosassa. Asema sijaitsee kahdella tasolla, joista katutasolla pysähtyvät Kööpenhaminan metron linjojen M1- ja M2-junat ja ylätasolla S-tog-lähijunalinjojen C- ja H-junat. Vanløsen asema on M1 ja M2 linjojen pääteasema.
Mina Mojtahedi

Mina Mojtahedi (s. 21. maaliskuuta 1973 Teheran) on helsinkiläinen aktiiviuransa päättänyt vammaisurheilija ja Suomen Paralympiakomitean puheenjohtaja kaudella 2016–2020. Hänellä on ollut paraplegia 13-vuotiaasta saakka. Hänen isänsä on iranilainen ja äitinsä suomalainen.
Mojtahedin ensimmäinen urheilulaji oli pyörätuolikelaus, jossa hän kilpaili luokassa T53. Kelauksessa hän on voittanut useita SM-mitaleja ja tehnyt lukuisia Suomen ennätyksiä. Hän osallistui vuonna 1996 järjestettyihin Atlantan kesäparalympialaisiin kelaten 100:lla, 200:lla ja 800 metrillä sekä maratonilla. Radalla hän jäi joka matkalla eränsä viimeiseksi ja maratonilla hän saapui maaliin toiseksi viimeisenä ajalla 2:31:43. Sittemmin hänen lajikseen vakiintui pyörätuolikoripallo. Suomessa pelatessaan hän edusti Tapiolan Honkaa, kunnes alkoi pelata entistä ammattimaisemmin Yhdysvalloissa, jonne hän muutti vuonna 2003. Hän voitti yliopistojoukkueessa kolme USA:n mestaruutta. Myöhemmin hän siirtyi koripalloammattilaiseksi RSV Lahn-Dill -joukkueeseen Saksassa. Hän pelasi ammattilaisena vuodet 2010–2012, joista kumpanakin hän voitti Saksan mestaruuden. Hän on lisäksi voittanut Saksan Cupin ja Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden. Hän on edustanut Suomea myös pyörätuolicurlingissa MM- ja paralympiatasolla osallistuen muun muassa Sotšin talviparalympialaisiin vuonna 2014. Hänen paras saavutuksensa curlingissa oli MM-pronssi vuodelta 2015.
Koulutukseltaan Mojtahedi on ravitsemustieteen tohtori, joksi hän valmistui Illinoisin yliopistosta vuonna 2010. Hänen väitöskirjansa oli aiheeltaan ”Ravinnon proteiinin vaikutus kehon koostumukseen ikääntyneiden naisten laihdutuksessa”. Hänellä on myös ravitsemusterapeutin pätevyys. Vuonna 2003 hän suoritti kandidaatin tutkinnon englantilaisesta filologiasta. Suomen Punaisessa Ristissä hän koordinoi vammaisten osallistamista. Hän vastaa Kynnys ry:n kehitysyhteistyöstä. Muun työnsä ohessa hän työskentelee valtion liikuntaneuvoston yhdenvertaisuus- ja tasa-arvojaostossa ja toimii pyörätuolikoripallovalmentajana.
Mikko Heikinheimo (suurlähettiläs)

Mikko Heikinheimo (2. kesäkuuta 1946 Pielisensuu – 16. lokakuuta 2022 Pariisi, Ranska) oli suomalainen diplomaatti ja kirjailija.
Heikinheimo aloitti uransa vapaana toimittajana tehden juttumatkoja 1960- ja 1970-luvuilla varsinkin Itä-Euroopassa. Hän oli sitten Helsingin Juhlaviikkojen palveluksessa mutta siirtyi ulkoasiainministeriön diplomaattikoulutukseen ja jäi ulkoministeriön palvelukseen. Heikinheimo oli viimeksi Suomen Romanian suurlähettiläänä 1996–2000.
Anssi Sinnemäen mukaan Mikko Heikinheimo oli Antti Kuusen ohella toinen vuoden 1968 ylioppilaskumouksen keskeisistä suomalaisvaikuttajista. Hän raportoi keväällä 1968 silloisen Teiniliiton julkaisemaan Teinilehteen Pariisin opiskelijamellakoista suoraan tapahtumapaikoilta. 
Heikinheimo julkaisi muistelmansa alun perin ranskan kielellä vuonna 2004, kirja sai Pariisissa ranskankielisten kirjailijoiden yhdistyksen Eurooppa-palkinnon. Toimiessaan suurlähettiläänä Romaniassa Heikinheimo kiinnostui maan romaniväestön elämästä ja sai ajatuksen tehdä tietokirjan Euroopan romaneista. Kirja ilmestyi sittemmin omakustanteena vuonna 2015.
Ottessa Moshfegh

Ottessa Moshfegh (s. 1981 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Eileen" (2015) sai Hemingway-palkinnon, oli Booker-palkinnon ehdokkaana ja National Book Critics Circle Awardin kaunokirjallisuuden finalisti.
Elämä ja ura.
Moshfeghin äiti syntyi Kroatiassa ja juutalainen isä Iranissa. Molemmat vanhemmat olivat muusikkoja ja opettivat New England Conservatory of Musicissa. Moshfegh opetteli lapsena pianon- ja klarinetinsoittoa.
Moshfegh suoritti BA-tutkinnon Barnard Collegessa 2002. Hän muutti Kiinaan, missä hän opetti englantia ja työskenteli homobaarissa.
25-vuotiaana Moshfegh muutti New Yorkiin. Hän teki töitä Overlook Pressille ja sitten Jean Steinin assistenttina. Sairastuttuaan kissanraapimatautiin hän muutti pois ja suoritti MFA:n Brownin yliopistossa.
Fence Books julkaisi hänen pienoisromaaninsa "McGlue" vuonna 2014. Romaanin "Eileen" julkaisi Penguin Press 2015, ja sen kritiikit olivat myönteisiä. Teos oli Booker-palkintoehdokkaana 2016. Novellikokoelma "Homesick for Another World" ilmestyi tammikuussa 2017.
Moshfegh avustaa julkaisua "The Paris Review", jossa on julkaistu häneltä vuoden 2012 jälkeen kuusi novellia.
Lapinniemen isännöitsijän talo

Lapinniemen isännöitsijän talo on arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema asuinrakennus Tampereella. Lapinniemen puuvillatehtaan johtajalle Magnus Lavoniukselle tehty rakennus valmistui 1912. Se on vaaleaksi rapattu, kaksikerroksinen tiilirakennus, jossa näkyy Lönnin arkkitehtuurin yksinkertaistuminen.
Historia.
Lapinniemen puuvillatehdas pyysi arkkitehti Wivi Lönnilta suunnitelman tehtaan isännöitsijän eli johtajan Magnus Lavoniuksen asuntoa varten. Lönnin puoleen käännyttiin, koska hänen osaamistaan arvostettiin ja koska hän oli ilmeisesti Lavoniusten perhetuttu. Lönn teki piirustukset vuonna 1911, ja rakennus valmistui seuraavana vuonna. Asumiseen tarkoitettu rakennus on muutettu myöhemmin toimistokäyttöön. Sen tiloihin on tehty myös monia uusien aikakausien vaatimia muutoksia. Nykyään rakennus on suojeltu. Rakennuksessa toimii tällä hetkellä suomalainen vaatebrändi ByPias- myymälä kahvila ja yläkerran sviittiin voi majoittua.
Arkkitehtuuri.
Lapinniemen isännöitsijän talo on vaaleaksi rapattu tiilirakennus. Se on kaksikerroksinen, jonka ensimmäiseen kerrokseen suunniteltiin keittiö ja avarimmat huoneet, jotka oli tarkoitettu seurusteluun ja ruokailuun. Toisessa kerroksessa oli makuuhuoneet. Rakennus on lähes symmetrisen suorakaiteen muotoinen, mutta siitä erkanevat ruokailu- ja olohuoneen erkkerit ja niiden päällä olevat parvekkeet.
Lönnin tekemät Lapinniemen isännöitsijän talon piirustukset ovat samalta vuodelta kuin kauppaoppilaitoksen piirustukset. Niissä onkin yhtäläisyyksiä, vaikka kauppaoppilaitos onkin punatiilinen ja isännöitsijän talo valkoiseksi rapattu. Molemmissa rakennuksissa voi havaita, että Lönnin arkkitehtuuri on 1910-luvulla tultaessa yksinkertaistunut ja keventynyt. Aumakaton räystään alla on pieniruutuisten ikkunoiden rivi, joka on uusi piirre Lönnin arkkitehtuurissa.
Antti Kuusi

Antti Kuusi (24. tammikuuta 1946 – 5. elokuuta 1969) oli suomalainen anarkisti ja mielipidevaikuttaja, joka julkaisi syksyllä 1968 pamfletin "Ylioppilaitten vallankumous". Hän ennusti kirjassa muun muassa tietokoneiden ja uusien tehokkaiden kommunikaatiovälineiden mullistavan tulevaisuudessa maailman. Anssi Sinnemäen mukaan Kuusi oli Mikko Heikinheimon ohella toinen vuoden 1968 ylioppilaskumouksen keskeisistä suomalaisvaikuttajista. Kuusi oli myös yksi Ylioppilaslehden 5. joulukuuta 1968 ilmestyneen päiväämättömän numeron monista vt. päätoimittajista. Koulutukseltaan Kuusi oli valtiotieteen kandidaatti.
Kuusi kuoli vuonna 1969 vakavaan sairauteen. Hänen isänsä oli yhteiskunnallinen vaikuttaja ja poliitikko Pekka Kuusi.
Preševon konflikti

Preševon konflikti oli aseellinen konflikti Serbia ja Montenegron ja Kosovon albaaneja edustavan Preševon Medveđan ja Bujanovacin vapautusarmeijan (UÇPMB) välillä. Konfliktissa oli tapauksia, joissa Jugoslavian hallitus sai tukea YK:n KFOR:ilta UÇPMB:in hyökkäyksien tukahduttamisessa.
Historia.
1999.
Kun Kosovon vapautusarmeija lakkautettiin Kosovon sodan jälkeen, sen jäsenet perustivat Preševon Medveđan ja Bujanovacin vapautusarmeijan Dorbosinin kylässä. Heidän tavoitteensa oli irrottaa albaanien asuttamat kunnat Serbiasta ja liittää ne Kosovoon. Poliisien ja separatistien väliset taistelut alkoivat Kuršumiljan kunnassa kesäkuussa 1999. UÇPMB rakensi monia tukikohtia vuoristoon ja tasankoihin.
2000.
Konflikti laajeni vuonna 2000. Marraskuussa osa serbipoliiseista vetäytyi Kosovon ja Serbian väliseltä demilitarisoidulta alueelta neljän poliisin kuoleman jälkeen. Vojislav Koštunica halusi Yhdysvaltojen pienentävän aluetta tai lakkauttamaan sen. Albaanit valtasivat kaikki kylät, joista serbit olivat vetäytyneet. 24 marraskuuta tehtiin tulitaukosopimus.
2001.
16 helmikuuta 7 serbisiviiliä kuoli lähellä Podujevin rajakylää kun UÇPMB teki pommi-iskun bussiin joka kuljetti pakolaisia Kosovosta. 7 maaliskuuta 2001 KFOR antoi Serbian miehittää puskurivyöhykkeen sektori kerrallaan. 4 poliisin kuoleman jälkeen yhden viikon tulitauosta sovittiin uudelleen. Armeija miehitti ensin sektorin, joka rajoittui Makedoniaan (sektori C Itä) lopettaakseen aseiden salakuljetuksen. Myöhemmin KFOR antoi Serbian armeijan palata sektoreille C Länsi ja A 25 maaliskuuta ja sektorille D 14 huhtikuuta. 21 toukokuuta albaanikomentajat allekirjoittivat Končuljin sopimuksen ja hyväksyivät aseistariisunnan mutta monet jatkoivat taistelua. Viimeinen sektori (sektori B) oli Preševon lähellä. 24 toukokuuta serbian armeija tuli kaupunkiin ja albaanitaistelijat hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Yksi heidän komentajistaan, Ridvan Qazimi kuoli. Serbien voiton jälkeen UÇPMB suostui riisuutumaan aseista. Jotkut veteraaneista liittyivät Makedonian UÇK:n. Noin 400 sissiä antautui saadakseen anteeksiannon Jugoslavian hallitukselta. UÇPMB:n komentaja Shefket Musliu antautui KFOR:ille 26 toukokuuta.
Tappiot.
Jugoslavia.
18 sotilasta Jugoslavialaista turvallisuusjoukoista kuoli ja 68 haavoittui. Myös 8 siviiliä kuoli. Osan kuolemista aiheuttivat miinat.
UÇPMB.
Vuonna 2013 UÇPMB:n veteraanit pystyttivät muistomerkin konfliktissa kuolleille 27 kapinalliselle. Myös seitsemän etnistä albanialaista kuoli.
Muut tappiot.
Kaksi yhdistyneiden kansakuntien tarkkailijaa haavoittui.
Isopeptidisidos

Isopeptidisidos on amidisidos. Se muodostuu esimerkiksi yhden aminohapon aminoryhmän ( -NH2 ) ja toisen aminohapon karboksyyliryhmän ( -COOH ) välille siten, että vähintään toisen aminohapon amino- tai karboksyyliryhmä on osa kyseisen aminohapon sivuketjua. Isopeptidisidos on siis mikä tahansa aminohappojen välinen amidisidos, joka ei ole peptidisidos.
Muun muassa lysiinissä myös sivuryhmässä on aminoryhmä ja glutamiinihapolla sivuryhmässä on karboksyyliryhmä. Nämä voivat reagoida keskenään tai jonkin toisen aminohapon kanssa muodostaen isopeptidisidoksen.
Isopeptidisidos voi myös muodostua esimerkiksi glutamiinin sivuketjun γ-karboksiamidiryhmän ( -(C=O)NH2 ) reagoidessa jonkin aminohapon primäärisen aminoryhmän ( RNH2 ) kanssa reaktiossa
Gln-(C=O)NH2 + RNH2 → Gln-(C=O)NH-R + NH3
Edeltävän kaltaista reaktiota katalysoivat transglutaminaasit glutamiinin ja lysiinin sivuketjujen välille. Glutationissa taas on isopeptidisidos glutamiinihappo- ja kysteiinitähteen välillä, jonka muodostumista katalysoi glutamaatti-kysteiiniligaasi.
It Ain’t Me

It Ain’t Me on norjalaisen DJ-tuottaja Kygon ja yhdysvaltalaislaulaja Selena Gomezin kappale. Sen julkaisivat Interscope Records, Sony ja Ultra Kygon debyytti EP:n, Stargazingin ensimmäisenä singlenä 17. helmikuuta 2017. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Gomez, Andrew Watt, Brian Lee ja Ali Tamposi. Sen tuottivat Kygo, Watt, Ben Rice ja Louis Bell. "It Ain’t Me" on dance-popin, electropopin ja tropical housen lajityyppejä omaava kappale, joka sisältää akustisella kitaralla soitettuja säveliä sekä säveldroppirytmin sen kertosäkeessä, jossa on mukana sykenöiviä pianosäveliä, bassoa, syntetisaattoria, sormien napsuttelua ja panhuilumelodioita. Gomez laulaa muutoin kappaleella hiljaiseen sävyyn, mutta kertosäkeessä hänen esittämät sanat on pelkistetty toistuvilla tavuilla. Kappaleen sanat ovat nostalgisia ja kertovat edesmenneestä alkoholismin ja liiallisen juhlinnan pilaamasta parisuhteesta.
Kappale saavutti listan ensimmäisen sijan Kroatiassa, Libanonissa ja Norjassa, jonka lisäksi se pääsi viiden parhaimman joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Belgiassa, Irlannissa, Itävallassa, Kanadassa, Kreikassa, Portugalissa, Puolassa, Ranskassa, Ruotsissa, Saksassa, Slovakiassa, Suomessa, Sveitsissä, Tanskassa, Tšekissä, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale pääsi myös kymmenen parhaan joukkoon Espanjassa, Isossa-Britanniassa, Italiassa sekä Yhdysvalloissa.