tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viikinkimetalli

Viikinkimetalli on folk metalia, black metalia, death metalia, thrash metalia, power metalia ja progressiivista metallia risteyttävä musiikkityyli, jonka nimi tulee viikinkiaiheisista sanoituksista. Joidenkin mielestä viikinkimetalli on oma genrensä, kun taas toiset sanovat sen olevan power metalin folk-vivahteinen alalaji tai vaihtoehtoisesti folk metalin alalaji. Joka tapauksessa näiden erottelu voi olla hyvinkin vaikeaa.
Viikinkimetallin ensimmäisiä uranuurtajia olivat Bathory ja Falkenbach, jonka "Havamal" demo-osui Bathoryn albumeiden "Blood Fire Death" ja "Hammerheart" väliin, kun se julkaistiin vuonna 1989. Muita viikinkimetallin olennaisia edustajia ja edelläkävijöitä ovat Bal-Sagoth, Enslaved ja Thyrfing. Suomalaisia viikinkimetalliyhtyeitä ovat muun muassa Ensiferum, Finntroll ja Turisas.
The Piper at the Gates of Dawn

The Piper at the Gates of Dawn on Pink Floydin esikoisalbumi. Se julkaistiin elokuussa 1967. Albumin nimi on peräisin Kenneth Grahamen kuuluisan lastenkirjan "Kaislikossa suhisee" seitsemännestä luvusta, jonka nimi Eila Piispasen vuonna 2003 ilmestyneessä suomennoksessa kuuluu: "Päivän koittaessa soi huilu". Albumin musiikki on hyvin kokeilevaa, ja se on yleisesti luokiteltavissa psykedeeliseksi rockiksi. Suurin osa albumin kappaleista on laulaja-kitaristi Syd Barrettin säveltämiä ja sanoittamia, mutta albumi sisältää myös yhden basisti Roger Watersin kokonaan itse kirjoittaman kappaleen nimeltä "Take Up Thy Stethoscope and Walk". Albumin sessioissa nauhoitettu "See Emily Play" ei päätynyt albumille, mutta julkaistiin singlenä. Kappale on myöhemmin julkaistu myös muun muassa kokoelmalla "Relics" vuonna 1971.
Syd Barrett erosi Pink Floydista mahdollisesti liiallisesta LSD:n käytöstä aiheutuneiden mielenterveysongelmien vuoksi vuonna 1968, eikä enää juurikaan ollut mukana seuraavalla albumilla ("A Saucerful of Secrets", 1968). Albumin vaikutus psykedeeliseen rockiin on merkittävä.
Albumi julkaistiin uudestaan elokuussa 2007. Julkaisusta tehtiin sekä kahden että kolmen levyn versiot. Kumpikin versio sisältää alkuperäisen albumin sekä mono- että stereoversiona, mutta kolmen levyn versio sisältää myös bonuslevyn, joka koostuu yhtyeen alkuaikojen singleistä ja kappaleiden vaihtoehtoisista otoksista.
Kappaleet.
Vuonna 2007 julkaistu 40-vuotispainos sisälsi albumin kappaleet mono- sekä stereoversioina. Tämän lisäksi julkaisu sisälsi bonuslevyn, joka sisältää erilaisia yhtyeen singlemiksauksia ja harvinaisuuksia, joita ei itse albumilla julkaistu.
Slim Borgudd

Karl Edward Tommy ”Slim” Borgudd (25. marraskuuta 1946 Borgholm – 23. helmikuuta 2023) oli ruotsalainen rumpali ja autourheilija. Hän osallistui muun muassa Formula 1 -sarjaan. Urallaan Borgudd osallistui kaikkiaan 15 GP-kilpailuun vuosina 1981 ja 1982. F1-uran parhaaksi saavutukseksi jäi kuudes tila Englannin GP:ssa ATS-tallin autolla vuonna 1981. F1-uran jälkeen Borgudd menestyi FIA European Truck Racing Cupissa vuosina 1986–1998. Vuodelta 1995 ansioluetteloon kirjattiin Cup-mestaruus. Formulauran jälkeen hän kilpaili vielä kuorma-autoilla usean vuoden ajan. 
Moottoriurheilu-uran ohessa Borgudd tunnettiin myös ruotsalaisen popyhtye ABBAn studiorumpalina. ABBA toimi myös Borguddin sponsorina tämän ajaessa ATS-tallissa. Kilpa-auton sivuponttooneissa oli näyttävät ABBA-logot.
Ruotsin radion sinfoniaorkesteri

Ruotsin radion sinfoniaorkesteri (, SRSO) on Tukholmassa toimiva, Ruotsin tunnetuimpiin kuuluva sinfoniaorkesteri.
Ruotsin ensimmäinen radio-orkesteri perustettiin vuonna 1925, samaan aikaan kuin Ruotsin ensimmäiset kansalliset radiolähetykset. SRSO sai nykyisen muotonsa 1960-luvulla ja sillä on siitä lähtien ollut useita merkittäviä ylikapellimestareita. Kaksi heistä, Herbert Blomstedt ja Esa-Pekka Salonen, on sittemmin nimetty Conductors Laureateiksi ja esiintyvät edelleen säännöllisesti orkesterin kanssa. Orkesterissa soittaa yli sata muusikkoa. Vuodesta 2007 orkesteria johtaneen Daniel Hardingin kausi ylikapellimestarina päättyy vuonna 2025.
Ylä-Kanada

Ylä-Kanada () oli vuosina 1791–1840 brittiläinen territorio, joka sijaitsi Kanadassa nykyisen Ontarion provinssin eteläosassa, St. Lawrencen yläjuoksulla, Ontario- ja Eriejärvien pohjoispuolella.
Ylä-Kanada syntyi vuonna 1791, kun brittiläiset uudisasukkaat ja amerikkalaiset lojalistit halusivat alueelle britannialaiset laitokset ja lainsäädännön, erityisesti brittiläisen maanomistuslain. Samaan aikaan luodussa Ala-Kanadassa käytettiin ranskalaista lainsäädäntöä. Territoriot lakkasivat olemasta vuonna 1840, kun ne yhdistyivät Kanadan provinssiksi.
Ylä-Kanadan pääkaupunki oli aluksi Newark (nykyinen Niagara-on-the-Lake), mutta se vaihtui 1. helmikuuta 1796 Yorkiin (nykyinen Toronto).
Captain Falcon

 on Nintendon "F-Zero" -pelisarjassa esiintyvä fiktiivinen henkilöhahmo. Hän ajaa Blue Falcon -nimistä kilpuria F-Zero Grand Prix -kisoissa. On huhuttu, että Falconin lisänimi Captain tulisi siitä, että hän työskenteli aikanaan Internovan poliisivoimissa. Nykyään hän työskentelee palkkionmetsästäjänä kisailujen lomassa. Falconin DNA:ta varastettiin erään suuren onnettomuuden jälkeen ja siitä kehitettiin myöhemmin Falconin klooni, Blood Falcon. Falcon on esiintynyt kaikissa "F-Zero"-sarjan peleissä, paitsi "ssä".
Captain Falcon on myös esiintynyt pelattavana hahmona Nintendon Super Smash Bros.-pelisarjassa.
Eksegeesi

Eksegeesi (m.kreik. ἐξήγησις eksēgēsis) tarkoittaa tulkintaa, tekstin merkityksen selittämistä. Raamatun eksegeesi pohjautuu usein tieteelliseen raamatuntutkimukseen eli eksegetiikkaan. Eksegeesiin kuuluu teoksen synnyn, kulttuurihistorian ja merkityssisältöjen avaamista. Sen vastakohtana voidaan nähdä eisegeesi (muinaiskreikan sanasta "εἰσήγησις eisēgēsis" 'sisään tuominen'), joka tarkoittaa subjektiivista oman tulkinnan lukemista mukaan tekstiin. Eksegetiikan harjoittajaa kutsutaan eksegeetiksi.
Mercedes Ruehl

Mercedes Ruehl (s. 28. helmikuuta 1948 Queens, New York) on yhdysvaltalainen teatteri- ja Oscar-palkittu elokuvanäyttelijä.
Ruehl aloitti näyttelijänuransa alueellisissa teattereissa. Hän vakiinnutti paikkaansa 1970-luvun lopussa New Yorkin lavalla. Ruehl on voittanut yhden Tony-palkinnon näytelmästä "Lost in Yonkers" ja kaksi Obie-palkintoa (tärkein palkinto Broadwayn ulkopuolisille näytelmille) näytelmistä "The Marriage of Bette and Boo" ja "Woman Before a Glass".
Ruehlin selvästi merkittävin rooli valkokankaalla on elokuvassa "Fisher King", josta hän voitti parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen sekä muutamia kriitikkopalkintoja. Ruehl esiintyi myös menestyssarjassa "Frasier" viiden jakson ajan.
Valikoitu filmografia.
Lähde:
Leon Festinger

Leon Festinger (8. toukokuuta 1919 New York – 11. helmikuuta 1989) oli yhdysvaltalainen sosiaalipsykologi. Hänet tunnetaan erityisesti kognitiivisen dissonanssin (tiedollisen ristiriidan) teoriastaan.
Festinger esitti myös sosiaalisen vertailun teorian, missä ihmiset arvioivat omia mielipiteitään ja kykyjään vertaamalla niitä muiden vastaaviin. Tämä teoria on sosiaalisen identiteetin teorian (SIT) perusta.
Elämä ja ura.
Festinger suoritti alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Science) psykologiassa New Yorkin kaupungin yliopistossa vuonna 1939. Hän väitteli tohtoriksi Iowan yliopistossa vuonna 1942 Kurt Lewinin oppilaana.
Kognitiivinen dissonanssi.
1950-luvulla Festinger tutki lentävien lautasten kulttia Wisconsinissa ja sai ideoita tunnetulle teorialleen. Lake Cityssä Utahissa asuvan Marian Keechin johtama kultti ennusti suurta tulvaa, joka pyyhkisi maapallon yli ja surmaisi kaikki paitsi kultin jäsenet, jotka lentävät lautaset pelastaisivat. Ennen ennustettua tulvaa kultti oli hyvin salaileva eikä suostunut puhumaan tiedotusvälineille tai tekemään käännytyksiä. Kultin maailmantuhoa povaava ennustus ei käynyt toteen. Ennustuksen ajankohdan jälkeen he kuitenkin tulivat esille mediassa ja kommentoivat tapahtunutta varsin kärkkäästi.
Festinger selitti, että muutos kultin jäsenten käyttäytymisessä johtui siitä, ettei ennustus käynyt toteen. Mitään maailmanlaajuista tulvaa ei tullut eikä ufoja nähty lentämässä taivaalla. Kultti saatettiin naurunalaiseksi ja heille tuli tarve selittää ennustuksen epäonnistuminen. He väittivät, että kyseisenä tuhon yönä heidän rukouksensa olivat niin kirkkaita, että Jumala päätti pelastaa maailman tuholta. Kukaan ei ottanut asiaa tosissaan. Tämä on syy, miksi Festinger ehdotti, että kultista yhtäkkiä tuli kiihkoevankelistoja. Ainoa tapa, jolla he välttäisivät nöyryytyksen, olisi käännyttää muita ihmisiä heidän uskoonsa. Suunnitelma ei kuitenkaan toiminut, sillä epäonnistuminen oli niin suuri, ettei ihmisiltä riittänyt kiinnostusta kultille.
Peyo

Peyo eli Pierre Culliford () oli belgialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja
Peyo teki vuodesta 1946 "Spirou"-lehteen keskiaikaan sijoittuvia sarjakuvia, joiden päähenkilö oli Johannes. Sarjaan tuli vuonna 1956 mukaan koominen sivuhahmo, josta muodostui erillinen sarja "Johannes ja Pirkale".
Seikkailussa ”Kuusistrumffinen huilu” esiteltiin pienet siniset hahmot, smurffit. "Spiroun" päätoimittaja näki niissä potentiaalia omaksi sarjakseen. Smurffeista tuli Peyon menestynein luomus.
Peyon muista sarjakuvista tunnetaan esimerkiksi "Benjamin". Sitä on julkaistu myös suomeksi.
Arohiirihaukka

Arohiirihaukka ("Buteo rufinus") on päiväpetolintu, Suomessa suurharvinaisuus. Lajin nimesi ja kuvaili Philipp Jakob Cretzschmar 1829.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 50–65 cm, siipien kärkiväli 126–148 cm ja paino 590–1 760 g. Arohiirihaukka on tavallista hiirihaukkaa hieman suurempi ja pitkäsiipisempi, muodoltaan enemmän piekanan kaltainen. Jalat ovat pitkät. Väritykseltään se on hyvin vaihteleva ja usein äärimmäisen vaikea erottaa hiirihaukan "vulpinus" -alalajista. Pyrstö on punaruskea, pää vaalea. Kyljillä on tummat ”housut”, siiven yläpinnalla vaalea lautuma. Monet hiirihaukat ovat täysin samanvärisiä kuin arohiirihaukka.
Esiintyminen.
Euroopassa arohiirihaukka elää Turkissa, Kreikassa, Romaniassa, Bulgariassa ja Unkarissa, Aasiassa sitä tavataan pesimäaikana Lähi-idästä Keski-Aasiaan. Alalaji "cirtensis" elää Pohjois-Afrikassa. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Afrikassa Sahelin alueella ja Iranista Etelä-Kiinaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on havaittu vuoden 2024 loppuun mennessä hyväksytysti 19 kertaa.
Elinympäristö.
Arohiirihaukka viihtyy nimensä mukaisesti aroilla ja muilla kuivilla avoimilla alueilla. Kesällä sitä tavataan vuoristossa aina kolmen-neljän kilometrin korkeudelle asti.
Lisääntyminen.
Isokokoinen risupesä on yleensä kallion ulkonemalla tai kivellä, usein pensaan suojassa, joskus se voi olla lähes tasaisella maalla, harvoin puussa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita haudotaan vähintään neljä viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä kuuden-seitsemän viikon ikäisinä.
Ravinto.
Arohiirihaukka syö pääasiassa pikkujyrsijöitä, kuten siiseleitä, hiiriä, myyriä, aavikkorottia, hamstereita, maaoravia, jäniksen poikasia, maamyyriä ja siilejä. Laji syö myös matelijoita, kuten liskoja ja käärmeitä. Arohiirihaukka saalistaa myös lintuja, aina kiuruista fasaanin kokoisiin. Talvisin arohiirihaukka syö mielellään haaskoja piekanan ja hiirihaukan tavoin.
Hiiliryhmä

Hiiliryhmä on alkuaineiden jaksollisen järjestelmän 14. ryhmä eli neljäs pääryhmä. Siihen kuuluu kuusi alkuainetta: hiili (C), pii (Si), germanium (Ge), tina (Sn), lyijy (Pb) ja flerovium (Fl). Näistä alkuaineista hiili on epämetalli, pii ja germanium ovat puolimetalleja, lyijy ja tina ovat metalleja ja flerovium keinotekoisesti valmistettu, varsin lyhytikäinen radioaktiivinen alkuaine.
Mahdollisia hapetusluku hiiliryhmän stabiileilla alkuaineilla ovat +II, +IV ja alin -IV, koska kaikilla on neljä elektronia uloimmalla kuorellaan. Inerttipariefektin vuoksi +II on suhteellisen stabiili tinalla ja hyvin stabiili lyijyllä. Hiiliryhmän alkuaineet muodostavat usein kovalenttisia sidoksia. Tätä taipumusta on myös metallisilla alkuaineilla tinalla ja lyijyllä.
Finnish Dance Chart

Finnish Dance Chart (lyh. FDC) on Dee Jay Promotionsin julkaisema, tanssimusiikkiin erikoistunut musiikkilista, josta selviää, mitä suomalaiset tanssivat juuri tällä hetkellä (top 40 tanssituinta kappaletta). Lista ei perustu myynti- tai soittotilastoihin, vaan listan kokoamiseen osallistuu noin 90 DJ:tä, jotka arvostelevat kappaleita sen mukaisesti, miten ne toimivat tanssilattioilla. Lista päivittyy kerran viikossa. Myös Ruotsissa ( (SDC)) ja Norjassa ( (NDC)) on vastaavanlaiset listat.
Katso myös.
Dee Jay Promotionsin julkaisemien listojen luettelot:
Creation Records

Creation Records on brittiläinen levy-yhtiö jota johti Alan McGee vuosina 1983–1999. Yhtiön nimi tulee The Creation nimisestä 1960-luvun yhtyeestä. Taloudellisten vaikeuksien takia yhtiö joutui tekemään yhteistyösopimuksen Sonyn kanssa 1990-luvun alkupuolella. Vaikka Creation tunnettiin Britanniassa indiemusiikin yhtiönä, suuren yleisön tietoisuuteen se tuli rock-yhtye Oasiksen suuren menestyksen myötä. Erityisesti yhtyeen signannutta Alan McGeetä pidettiin miehenä joka teki Oasikseta tunnetun. Yhtyeen keulakuva Liam Gallagher tosin sanoi, että "Oasis teki Alan McGeestä tunnetun, ei toisin päin." Vuonna 1999 McGee myi loputkin yhtiöstä kokonaan Sonylle ja perusti uuden Poptones yhtiön, samalla Noel Gallagher päätti perustaa oman Big Brother Recordingsin, jolle Oasis alkoi levyttää.
Muita tunnettuja Creationin yhtyeitä ovat mm. The Jesus and Mary Chain, My Bloody Valentine, Ride, Fluke, Swervedriver, Slowdive, The House of Love, Teenage Fanclub, Primal Scream, Super Furry Animals, The Telescopes, The Boo Radleys ja 18 Wheeler.
Aiheesta muualla.
Creation Records kotisivut
Anssi

Anssi on suomalainen miehen etunimi. Anssi on lyhenne Anselmista tai tämän kansainvälisestä versiosta Anselm.
Anselm puolestaan on yhdistelmä saksankielisistä jumalaa () ja kypärää tai suojelua () merkitsevistä sanoista. Nimen voisi siis tulkita merkitsevän esimerkiksi "jumalten suojelemaa" tai "hyvää kypärää".
Vuoden 2019 loppuun mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut kirjoilla 7 565 Anssi-nimen saanutta miestä. Almanakassa Anssi on ollut vuodesta 1929 lähtien.
Frans Nielsen

Frans Nielsen (s. 24. huhtikuuta 1984 Herning, Tanska) on tanskalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:n työsulun 2012–2013 ajan SM-liigajoukkue Rauman Lukossa.
Uran alku.
Frans Nielsen pelasi uransa alun Tanskan juniorisarjoissa Herningin joukkueessa. Nielsen pääsi jo kaudella 2000–2001 pelaamaan aikuisten tasolla ensimmäiset ottelunsa 16-vuotiaana. Herningissä hän pelasi aikuisten tasolla vain yhden kauden, kunnes siirtyi pelaamaan ammattilaisena Ruotsin Elitserieniin, Malmö IF:n riveihin syksyllä 2001. Nielsen pelasi ensimmäisen ottelunsa Elitserienissä 17-vuotiaana. Malmön riveissä hän pelasi vuoteen 2005 asti, jolloin hän siirtyi Timrå IK:n riveihin. Timråssa mies pelasi vain yhden kauden, jonka jälkeen siirtyi NHL-seura New York Islandersin riveihin. 
NHL-ura.
Nielsen teki joukkueensa kanssa kahden vuoden sopimuksen 15. toukokuuta 2006. Hänestä tuli 6. tammikuuta 2007 ensimmäinen tanskalainen jääkiekkoilija NHL:n historiassa, kun hän debytoi Islandersin riveissä Carolina Hurricanesia vastaan. Ensimmäisen pelitilannemaalinsa hän viimeisteli 24. helmikuuta 2007 Montreal Canadiensin verkkoon. Jo aiemmin Nielsen oli onnistunut rangaistuslaukauskilpailussa 13. helmikuuta 2007, kun vastassa oli Toronto Maple Leafs. Kaudet 2006–2007 ja 2007–2008 Nielsen pelasi kaksisuuntaisella sopimuksella, mikä tarkoitti mahdollisuutta peluuttaa häntä myös farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersin riveissä. Kaudelle 2008–2009 hän teki yksisuuntaisen sopimuksen ja onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Islandersin aloituskokoonpanossa. Tuolloin hän pelasi 59 ottelussa keräten 33 pistettä. Kaudella 2009–2010 Nielsen pelasi 76 ottelua ja onnistui keräämään 38 pistettä. Urallaan hän on tehnyt kauden 2012–2013 jälkeen 196 pistettä 367 ottelussa. Nielsen ei ole kovin jäähyherkkä pelaaja ja niinpä hän on istunut jäähyllä ainoastaan 80 minuuttia seitsemän kauden aikana. Elokuussa 2021 Detroit Red Wings osti Nielsenin sopimuksen ulos.
Muuta.
Nielsen teki kauden 2012–2013 kattavan sopimuksen Rauman Lukon kanssa, mutta sopimus sisälsi pykälän, jonka mukaan Nielsen siirtyi takaisin Islandersiin, kun työsulku päättyi. Nielsen on edustanut Tanskan maajoukkuetta kansainvälisissä jääkiekkoturnauksissa. Nielsenin veli Simon on jääkiekkomaalivahti. Simon pelaa tällä hetkellä Suomessa, SM-liigajoukkue Rauman Lukossa ja on edustanut myös Tanskaa kansainvälisellä tasolla. Veljesten isä Frits Nielsen on voittanut kaksi kertaa Tanskan liigan pistepörssin (1976–1977 ja 1977–1978).
New York Islanders varasi Nielsenin vuoden 2002 kolmannella kierroksella (87. varaus).
QR-hajotelma

QR-hajotelma on eräs matriisihajotelma, jolla siis pyritään ilmaisemaan annettu matriisi jollakin tavoin yksinkertaisempien matriisien tulona. QR-hajotelma voidaan muodostaa mille tahansa matriisille. Kompleksikertoimisen formula_1-matriisin formula_2 QR-hajotelma on tulo
formula_3,
missä formula_4 on formula_5 unitaarimatriisi ja formula_6 on formula_1 yläkolmiomatriisi. Erityisesti reaalikertoimisen matriisin "A" tapauksessa formula_4 on ortogonaalimatriisi. Koska kahden kolmiomatriisin tulo on myös kolmiomatriisi, QR-hajotelma voi sisältää myös useita yläkolmiomatriiseja, jolloin
formula_9
Hajotelma voidaan teoreettisesti perustaa Gramin–Schmidtin ortonormeeraukseen, mutta käytännössä se muodostetaan kertomalla vasemmalta joko Householderin peilausmatriiseilla tai Givensin rotaatiomatriiseilla.
QR-hajotelma on erittäin käyttökelpoinen työkalu lineaariavaruuksien projektioiden käsittelyssä ja sitä käytetään yleisesti myös matriisien numeerisessa käsittelyssä. QR-hajotelmasta voidaan päätellä matriisin rangi eli kuva-avaruuden dimensio ja hajotelman matriisista formula_4 löytyy myös kuva-avaruuden kanta ortonormeerattuna.
Kertomus rakentaja Joosefista

Kertomus rakentaja Joosefista on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi, joka kertoo Jeesuksen elämästä ennen tämän kahdettatoista ikävuotta.
Historia.
Kirjoitus on todennäköisesti kirjoitettu tyydyttämään lukijakunnan uteliaisuutta koskien erityisesti Jeesuksen isäpuolen Joosefin elämää, koska "Raamattu" ei puhu siitä paljoakaan. Näin se on osa ensimmäisten vuosisatojen hurskasta kristillistä viihdekirjallisuutta. Kirjoitus on saattanut olla myös pyrkimys Joosefin ja hänen kulttinsa, joka vaikutti erityisesti Egyptissä, merkityksen nostamiseen. Kirjoituksen uskotaan olevan peräisin Egyptistä 300- tai 400-luvulta.
Kirjoituksesta on säilynyt kaksi versiota, toinen koptiksi ja toinen arabiaksi, koptinkielisen ollessa todennäköisesti alkuperäinen. Materiaaliltaan se perustuu laajalti "Jaakobin protoevankeliumiin".
Sisältö.
Kirjoitus on muodoltaan Jeesuksen isäpuolensa Joosefin elämästä Öljymäellä antama selvitys. Teksti on yhtenevä Marian ikuisen neitsyyden opin kanssa siinä, että sen mukaan Joosefilla oli neljä poikaa (Juudas, Justus, Jaakob ja Simon) ja kaksi tytärtä (Assia ja Lyydia) aiemmasta avioliitosta. Joosef meni 90-vuotiaana naimisiin 12-vuotiaan Marian kanssa ensimmäisen vaimonsa kuoltua.
Tämän alun jälkeen teksti on yhteneväinen "Jaakobin protoevankeliumin" kanssa, päätyen Jeesuksen syntymään. Tämän jälkeen kirjoitus kuvaa Joosefin viimeisiä vuosia ja kuoleman. Sen mukaan Joosef siunattiin ihmeellisesti henkisellä ja ruumiillisella nuoruudella. Kirjoituksen mukaan Joosefin vanhimmat pojat, Justus ja Simon, menivät naimisiin ja saivat lapsia.
Joosef kuoli 111-vuotiaana. Hän esittää kuolintarinassa ensin suuren rukouksen. Hänen viimeiset sanansa ovat valituksia hänen ruumiillisista synneistään ja perisynnistään. Loppuosa, noin puolet kirjoituksesta jatkaa kuvaamalla enkelien, muun muassa arkkienkeli Mikaelin ja Gabrielin, vierailua kuolleen luona tämän sielun pelastamiseksi.
Saint-Maixent-l’École

Saint-Maixent-l’École on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Deux-Sèvresin departementissa. Se sijaitsee Niortin koillispuolella Sèvre Niortaise -joen varrella. Kunnassa on arviolta 6 537 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 5,22 neliökilometriä.
Saint-Maixent-l’Écolen kaupunki on perustettu jo vuonna 459, ja sen alkuperäinen nimi oli Saint-Saturnin. Kaupungin perustaja oli oratoriaanimunkki Agapit, ja myöhemmin mukaan tuli munkki Adjutor, joka otti nimen Maixent.
Luettelo Disneyn animaatioelokuvista

Tämä on luettelo vuodesta 1937 nykypäivään julkaistuista Disneyn animaatioelokuvista.
Walt Disney Klassikot (Virallinen kaanon).
Alle on listattu elokuvat, jotka kuuluvat Disneyn viralliseen kaanoniin (engl. "Disney Animated Canon"). Elokuvia kutsutaan myös Disneyn klassikkosarjaksi (engl. "Walt Disney Animated Classics series") ja Walt Disney Klassikoiksi (engl. "Walt Disney Classics"). Elokuvat ovat pitkiä piirroselokuvia, jotka on tuottanut Walt Disney Animation Studios (ennen vuotta 1986 Walt Disney Productions ja vuosina 1986–2006 Walt Disney Feature Animation). Yhtiö on Disneyn animaatioiden päästudio. Studion tekemät elokuvat julkaistaan Walt Disney Pictures -nimikkeen alla.
Veljekset Walt Disney ja Roy O. Disney perustivat animaatiostudion vuonna 1923. Studio teki ensin lyhytelokuvia, kunnes vuonna 1937 sai ensi-iltansa yhtiön ensimmäinen kokoillan animaatioelokuva "Lumikki ja seitsemän kääpiötä".
Walt Disney Productionsin tosiasiallinen seitsemäs kokoillan animaatio, strategisia pommituksia käsitellyt opetuselokuva "Victory Through Air Power" (1943) on jätetty virallisen kaanonin ulkopuolelle.
Numerointi Suomessa.
Suomessa ja muissa Pohjoismaissa animaatioklassikot on numeroitu virallisen kaanonin mukaan numeroon 38 asti. Sen jälkeen järjestys menee seuraavasti:
DisneyToon Studiosin tuottamat elokuvat.
Pienemmällä budjetilla tehdyt elokuvat tuottaa DisneyToon Studios, joka on osa suurempaa Walt Disney Animation Studios -animaatiostudiota. Kyse on lähinnä Disneyn klassikkoelokuville tehdyistä jatko-osista, jotka yleensä julkaistaan suoraan videolle.
Arabialainen lapsuusevankeliumi

Arabialainen lapsuusevankeliumi on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin kuuluva lapsuusevankeliumi eli kirjoitus, joka kertoo Jeesuksen lapsuudesta.
Historia.
Lapsuusevankeliumi on kirjoitettu 500-luvulla, ja se perustuu sisällöltään "Tuomaan lapsuusevankeliumiin" ja "Jaakobin protoevankeliumiin". Kirjoituksesta on tunnettu vain arabiankielisiä kopioita. Tekstikritiikin avulla on päätelty, että kirjoitus on alun perin kirjoitettu syyriaksi mutta käännettiin arabiaksi todennäköisesti niihin aikoihin, kun kristinusko alkoi levitä Arabian niemimaalla.
Arabiankielinen teksti tunnettiin vielä 1600-luvun lopulla, jolloin siitä tehtiin käännös, mitä kautta teksti on sen jälkeen tunnettu. Tämän jälkeen myös arabiankielinen versio on kadonnut.
Sisältö.
Evankeliumi koostuu kolmesta osasta:
Evankeliumissa on runsaasti ihmeitä joita alkuperäisissä teksteissä ei ole, kuten parantava Jeesuksen vaippa, Jeesuksen hiki, joka muuttuu palsamiksi sekä vaatteiden värjääminen monenvärisiksi pelkällä indigovärillä. Kirjoitus myös esittää Jeesuksen tavanneen jo lapsena Juudas Iskariotin sekä ryövärit, joiden kanssa hänet ristiinnaulittiin.
Evankeliumin kertomuksia, erityisesti toisen osan ihmeitä Egyptissä, on myös "Koraanissa". Kriittisen tutkimuksen mukaan se, että nämä kertomukset sisältyvät "Koraaniin", johtuu evankeliumin suuresta vaikutuksesta arabien keskuudessa.
Normaali avaruus

Normaali avaruus on topologinen avaruus, joka toteuttaa seuraavat ehdot:
Avaruus on siis normaali, jos se on sekä T1- että T4-avaruus. Normaalin avaruuden määritelmä on esimerkki separaatioaksioomista.
Jokainen normaali avaruus on samalla säännöllinen ja Hausdorff-avaruus. Toisaalta on kuitenkin olemassa myös avaruuksia, jotka ovat Hausdorff-avaruuksia tai säännöllisiä, mutta eivät normaaleja.
Leni Katajakoski

Leni Irmeli Katajakoski (ent. Kuningas, myöh. Lartio; 
Ura.
Leni Katajakoski ponkaisi suuren yleisön tietoisuuteen vuoden 1954 Miss Suomi -kilpailuissa sijoituttuaan kilpailun voittajan Yvonne de Bruynin perintöprinsessaksi tittelillä ”Elokuvatyttö”. Siitä alkoi Katajakosken ura elokuvissa.
Katajakoski esitti suomalaisissa elokuvissa usein sekä tyhjäpäisiä että nokkelia vaaleaverikköjä. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli pieni rooli vuoden 1954 "Putkinotkossa". Parissa seuraavassa elokuvassa hänellä oli näkyvämpi sivurooli. Vuonna 1957 Ville Salmisen ohjaamassa elokuvassa "Taas tyttö kadoksissa!" Katajakoski esiintyi jo yhtenä pääosanesittäjistä. Sen jälkeen alkoi Katajakosken ja Aarne Tarkaksen yhteistyö useissa komedioissa.
Vuonna 1959 Katajakoski nähtiin vuoden suosikkielokuvan "Yks’ tavallinen Virtanen" sekä Maunu Kurkvaaran "Patarouvan" romanttisena sankarittarena. Seuraavana vuonna olivat vuorossa Ville Salmisen komedia "Oho, sanoi Eemeli" ja "Kaks’ tavallista Lahtista" sekä vielä Tarkaksen komedia "Opettajatar seikkailee". Elokuvassa Katajakoski esittää lyseon opettajatarta, joka joutuu vaikeuksiin Tommi Rinteen näyttelemän taidemaalarin maalattua hänestä alastonkuvan.
Vuoden 1961 elokuvia olivat Tarkaksen "Minkkiturkki" ja Veikko Itkosen "Mullin mallin", jossa Katajakoski oli ainoa naisnäyttelijä. Suomalaisen elokuvateollisuuden hiipuessa 1960-luvun puolivälissä Katajakoski siirtyi näyttelemään televisioelokuvissa ja -sarjoissa.
Katajakosken tunnetuin ja kiitetyin roolisuoritus oli vuoden 1975 televisioelokuvassa "Simpauttaja", jossa hän näytteli Juuli Taivaista. Sen jälkeen hän esiintyi elokuvissa "Luottamus", "Viimeinen savotta" ja "Jäniksen vuosi". Vielä 1990-luvulla hänet nähtiin elokuvissa "Isältä pojalle" ja "Liian paksu perhoseksi".
Ansiokkaan ja monipuolisen elokuvauran lisäksi Katajakoski teki pitkän päivätyön maakuntateattereissa ja vieraili muun muassa Teatteri Jurkassa ja Pyynikin kesäteatterissa. Vuodesta 1978 hän oli kiinnitettynä Seinäjoen Kaupunginteatteriin, ja kiinnitys jatkui 1990-luvulle asti.
Katajakoski kuoli huhtikuussa 2020 saman vuoden tammikuussa diagnosoituun syöpään. Hänen tuhkansa on siroteltu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.
Yksityiselämä.
Leni Katajakoski oli kahdesti naimisissa: näyttelijä Martti Kuninkaan ja ekonomi Esko Lartion kanssa. Katajakosken tytär oli näyttelijä Kristiina Kuningas, ja tyttärentytär on näyttelijä Iida Kuningas.
Arokotka

Arokotka ("Aquila nipalensis") on suurikokoinen päiväpetolintu.
Koko ja ulkonäkö.
Pituus 62–74 cm, siipien kärkiväli 165–190 cm
Muistuttaa pikkukiljukotkaa ja kiljukotkaa, savannikotkaa ja muitakin kotkalajeja ja on erittäin vaikea erottaa näistä. Suuri, rotiskomainen leveäsiipinen ja lyhytpyrstöinen petolintu.
Nuorilla siiven alapeitinhöyhenillä vaalea vyö, muuten väritys vaihtelee. Vanhat linnut tumman harmaanruskeita, joskus lähes mustia. Siipisulilla karkeata poikkijuovitusta.
Levinneisyys.
Arokotka on muuttolintu. Se pesii Venäjän Kalmukiasta, Kazakstaniin, Kirgisiaan, Kiinaan ja Mongoliaan ulottuvalla alueella. Vuonna 2015 Turkista löydettiin myös pesimäalue, mutta sen suuruus ei ole tiedossa. Aiemmin laji pesi myös Moldovassa, Romaniassa ja Ukrainassa. Pesimättömät linnut haahuilevat pohjoiseen pesimäalueista, näitä harhautuu säännöllisesti Länsi- ja Pohjois-Eurooppaan. Suomessa arokotka on lähes jokavuotinen suurharvinaisuus pääasiassa kesäisin.
Venäjän Euroopan puoleiselta osalta, Kazakstanin länsiosista ja Turkista linnut muuttavat talveksi Lähi-itään, Arabiaan ja Afrikan itäisiin ja eteläosiin osiin. Itäisimmät kannat puolestaan muuttavat talveksi eteläiseen ja kaakkoiseen Aasiaan.
Lisääntyminen.
Arokotka pyöräyttää 1–3 munaa puussa olevaan pesään.
Ravinto.
Arokotka syö pesimäalueillansa pääosin pieniä nisäkkäitä. Siiselit ovat paikallisesti suurinta herkkua. Itä-Afrikassa laji syö jyrsijöitä, mutta Etelä-Afrikassa termiittejä ja miljoonakutojia.
Heprealaisevankeliumi

Heprealaisevankeliumi () on kadonnut "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin lukeutuva juutalaiskristillinen evankeliumi, joka on ajoitettu noin vuosiin 50–150. Sen arvellaan olevan peräisin Egyptistä.
Noin vuonna 130 kuollut Papias ilmeisesti tunsi teoksen. Myöhemmin sen mainitsevat Hegesippos ja Eusebios Kesarealainen, kuitenkaan lainaamatta sitä. Evankeliumin katkelmia on säilynyt lainauksina Klemens Aleksandrialaisella, Origeneellä ja Kyrillos Jerusalemilaisella, sekä Hieronymuksella, jonka kohdat ovat kuitenkin ilmeisesti peräisin Origeneeltä.
Päin vastoin kuin muissa tunnetuissa juutalaiskristillisissä evankeliumeissa, "Heprealaisevankeliumissa" ei vaikuta olevan "Matteuksen evankeliumin" tai muunkaan "Uuden testamentin" vaikutusta ainakaan tekstin säilyneissä kohdissa. Tekstin tuottanut yhteisö vaikuttaa pitäneen Jaakobia perustajanaan.
Lauri Jauhiainen

Lauri Kustaa Jauhiainen (13. heinäkuuta 1925 Pielavesi – 14. lokakuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja elokuvakäsikirjoittaja.
Jauhiainen on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Sanoittaja ja säveltäjä.
Jauhiaisen sanoittamia kappaleita ovat muun muassa Toivo Kärjen säveltämät ja Henry Theelin laulamat "Marja-Leena", "Kuin lapsena ennen" ja "Ei erossa yhtään iltaa" (1949) , Olavi Virran ”Punatukkaiselle tytölleni” (Virran sävellys 1952), Tapio Rautavaaran "Vanhan jermun purnaus" (Kärjen sävellys 1966) , Erkki Junkkarisen ”Ruusuja hopeamaljassa” (yhdessä Dagmar Parmas-Saarnion kanssa) ja Esa Pakarisen "Meiltähän tämä käy" (Kärjen sävellys 1973) . Jauhiainen oli Toivo Kärjen ylivoimaisesti pitkäaikaisin sanoittaja, teki tälle yli 40 levytettyä tekstiä vuosina 1948-1990 . Jauhiainen teki myös musiikkia kuoroille, hengellistä musiikkia ja elokuvamusiikkia ("Kaksi hauskaa vekkulia", 1952).
Elokuvakäsikirjoittaja.
Jauhiainen ansioitui myös Matti Kassilan elokuvien "Meiltähän tämä käy" (1973) ja "Natalia" (1979) yhtenä käsikirjoittajana. Yhdessä Olavi Karun kanssa hän laati käsikirjoitukset Åke Lindmanin ensimmäisiin kuuluviin elokuviin "Kertokaa se hänelle..." (1961), "Kun tuomi kukkii" (1962) ja "Jengi" (1963).
Päätyö ja salanimet.
Jauhiaisen päätyö oli Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa, jonka palveluksessa hän oli konehoitajana ja tiedottajana 37 vuotta, kunnes jäi vuonna 1988 eläkkeelle. Jauhiainen käytti myös salanimiä Jauhis, K. Laurick, L. Peltonen, Poika Peltonen ja Tarmo Ponsi.
Berane

Berane (Беране) on kaupunki ja kunta Montenegron koillisosassa. Berane rajoittuu pohjoisessa Serbiaan ja idässä Kosovoon. Kaupungissa oli 11 073 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa ja kunnassa noin 31 900 asukasta vuoden 2019 arvioissa.
Historia.
Berane perustettiin vuonna 1862 ja aluksi se kuului osana Novi Pazar -nimiseen Ottomaanien valtakunnan hallintoalueeseen. Heinäkuussa 1949 kaupungin nimeksi vaihdettiin "Ivangrad", mutta maaliskuussa 1992 kaupungin alkuperäinen nimi otettiin uudelleen käyttöön. 
Väestö.
Vuonna 2003 Beranen alueella oli 61 885 asukasta, joista asui kaupungissa 21 000 ja kunnassa 40 885. Kunnan asukkaista oli samana vuonna serbejä 41,43 prosenttia, montenegrolaisia 22,70 prosenttia, bosniakkeja 22,00 prosenttia ja muslimeja 7,23 prosenttia. 
Uskonnoltaan suurin osa kaupungin asukkaista on ortodokseja, mutta kaupungissa on myös merkittävä muslimivähemmistö.
Jan-Eric Nyström

Jan-Eric Nyström (s. 24. heinäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen animaattori ja trikkikuvaaja. 
Hän työskenteli animaation parissa vuodesta 1973 lähtien. Varusmiesaikanaan hän toimi animaattorina Pääesikunnan elokuvaosastolla. 
Hän on animoinut useita palkittuja lastenelokuvia (mm. ”The Kidnapping”, 1974) ja satoja piirrosanimaatioita mainoksiin, kuten ”Biolan Kanankakka”, ”Lasol” ja ”Masinol”. Trikkikuvaajana hän on toteuttanut lukuisten kotimaisten dokumentti- ja kokoillanelokuvien alku- ja lopputekstijaksot. 
Hän on toteuttanut myös elokuvien erikoistehoisteita, kuten esimerkiksi aseiden suuliekkejä pienoismallien avulla kuvattuihin kohtauksiin "Talvisota"-elokuvassa (1989). 
1980-luvun puolivälistä lähtien Nyström kehitti Animac-tietokoneohjelmaa, jonka avulla animaattori saattoi kuvata piirroksensa videokameralla ja näyttää ne peräjälkeen halutulla nopeudella ja näin tarkistaa luomansa liikkeen toimivuuden etukäteen. Disney-yhtiö käytti Animac-ohjelmaa vuodesta 1989 alkaen, "Kaunottaresta ja hirviöstä" (1991) "Pocahontasiin" (1995).
Nyström jäi eläkkeelle 2014.
Hän harrastaa pienoisrautateitä ja on rakentanut pihalleen puutarhajunaradan.
Aromerikotka

Aromerikotka eli vanhalta nimeltään valkojuovamerikotka ("Haliaeetus leucoryphus") on aasialainen päiväpetolintu, joka harvoin harhailee Suomeen asti. Se on globaalisti suojelun tarpeessa, jäljellä on eri arvioiden mukaan 2 500–10 000 yksilöä, IUCN:n mukaan alle 10 000 yksilöä.
Koko ja ulkonäkö.
Suuri, ruskeahko merikotkaa muistuttava petolintu. Pituus 76-84 cm, siipien kärkiväli 200–250 cm ja paino keskimäärin 3 088 g (naaras) ja 2 527 g (koiras). Kooltaan se on hieman merikotkaa pienempi, maakotkan kokoinen. Aikuisen linnun pää, kurkku ja niska ovat valkoiset tai kellahtavat, ja valkoisen pyrstön kärjessä on leveä musta vyö. Nuori lintu on lähes kauttaaltaan ruskea ja vaikea erottaa nuoresta merikotkasta. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Levinneisyys.
Aromerikotkaa tavataan lähinnä Keski-Aasiassa Kaspianmereltä Mongoliaan, Himalajalle ja Pohjois-Intiaan. Se on tavattu Suomessa kahdesti 1900-luvun alkupuolella.
Elinympäristö.
Laji elää pääasiassa sisämaan suurilla järvillä ja jokien varsilla, mutta toisinaan myös pikkujärvillä, lammilla ja kosteikoilla.
Lisääntyminen.
Naaras munii kaksi tai kolme munaa, joita haudotaan noin 40 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 70 päivän ikäisinä.
Ravinto.
Aromerikotka syö pääasiassa suurikokoisia makeanveden kaloja. Ruokavalioon kuuluu myös lintuja, nisäkkäitä ja matelijoita sekä haaskoja.
Hanhikorppikotka

Hanhikorppikotka ("Gyps fulvus") on Aasiassa ja Etelä-Euroopassa pesivä korppikotkalaji, joka on eksynyt joitakin kertoja myös Suomeen.
Koko ja ulkonäkö.
Hanhikorppikotkan pituus on 93–110 cm ja siipien kärkiväli 234–269 cm. Aikuinen hanhikorppikotka painaa 6,2–11,3 kg (ääritapauksissa 4,25–15 kg), 15 eteläeurooppalaisen yksilön keskipaino oli 7,436 kg.
Levinneisyys.
Hanhikorppikotkia elää Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Aasiassa. Suomessa laji on tavattu 14 kertaa, ensi kertaa noin vuonna 1910 Kuusamossa ja viimeksi 22. huhtikuuta – 1. toukokuuta 2007 Kymenlaaksossa, Uudellamaalla ja Etelä-Hämeessä.
Elinympäristö.
Hanhikorppikotka viihtyy auringossa ja on aktiivisimmillaan auringon paistaessa. Alpit ja muut korkeat vuoristot ovat hanhikorppikotkien eniten suosimaa elinaluetta.
Lisääntyminen.
Hanhikorppikotka munii kerrallaan vain yhden munan. Haudonta-aika on 48–58 ja pesäpoikasaika 120–132 vuorokautta.
Ravinto.
Hanhikorppikotka syö pääasiassa haaskoja.
Isometria

Isometria on metristen avaruuksien välinen kuvaus, jossa pisteiden kuvat ovat aina yhtä etäällä toisistaan kuin itse pisteet. 
Määritelmä.
Olkoon formula_1 ja formula_2 metrisiä avaruuksia. Kuvaus formula_3 on isometria jos ja vain jos kaikilla formula_4 pätee formula_5
Tason formula_6 ja kolmi­ulotteisen avaruuden formula_7 isometrioita itselleen ovat yhtenevyyskuvaukset.
Berliinin olympiastadion

Olympiastadion on Berliinin vuoden 1936 olympialaisia varten valmistunut jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Se rakennettiin vuoden 1916 olympialaisia varten valmistuneen Deutsches Stadionin paikalle. Vaikkakin stadionin arkkitehti Werner March valittiin jo ennen kansallissosialistien valtaannousua, vaikutti Adolf Hitler suuresti sen suunnitteluun. Lopulta valmistui vahvasti antiikin arkkitehtuurista vaikutteita saanut suurstadion jopa 110 000 katsojaa varten suuremman olympiakompleksin osaksi. Propagandantäyteiset olympialaiset olivat natsihallinnolle suuri menestys, kisoja seurasi noin neljä miljoonaa maksanutta katsojaa.
Stadion selvisi toisesta maailmansodasta suurelta osin tuhoutuneessa kaupungissa lähes vahingoittumattomana, vaikkakin myös siitä käytiin tuhansia kuolonuhreja vaatinut taistelu Neuvostoliiton puna-armeijan ja kansallissosialistien Hitlerjugend-joukkojen välillä. Sodan jälkeen stadionkompleksi oli brittiarmeijan alaisuudessa niin sotilas- kuin siviiliurheilukäytössäkin. Jalkapallon Bundesliigan syntyessä vuonna 1963 muutti myös Hertha BSC stadionille, ja joukkue pelaa sillä kotiottelunsa edelleen. Vuoden 1974 jalkapallon MM-kisoissa oli stadion alkulohko A:ssa Chilen kaikkien otteluiden pelipaikka maan kohdatessa Australian lisäksi sekä DDR:n että isäntä Saksan liittotasavallan. Vuodesta 1985 lähtien Saksan cupin loppuottelu on pelattu vuosien 1937 ja 1939–1943 tapaan stadionilla.
Berliinin muurin murtuessa ja Saksan yhdistyessä stadion nousi vuosikymmenten hiljaiselosta jälleen myös poliittisen keskustelun kohteeksi. Joidenkin mielestä Olympiastadion muodosti historiallisen painolastin, ja se olisi tullut raivata kokonaan uuden stadionin tieltä, toiset taas ehdottivat stadionin jättämistä rappeutumaan Rooman Colosseumin tapaan. Lopulta stadion päätettiin kuitenkin kunnostaa 242 miljoonan euron suurremontilla kansainväliset vaatimukset täyttäväksi, ja sille päätettiin antaa keskeinen rooli myös 2006 jalkapallon MM-kisoissa, joissa se oli neljän alkulohko-ottelun, puolivälierän ja finaalin pitopaikka. Uudistusten jälkeen stadionille mahtuu jalkapallo-otteluun 74 220 katsojaa. Stadionilla pelattiin myös naisten MM-kisojen 2011 virallinen avausottelu Saksa–Kanada, jossa kapasiteettia oli 73 680.
Vuoden 2009 yleisurheilun MM-kilpailut järjestettiin Berliinin Olympiastadionilla. Myös yleisurheilun EM-kilpailut vuonna 2018 järjestettiin stadionilla.
Mainio

Mainio on suomalainen henkilönnimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että miehen etunimenä. Mainion nimipäivä on 5. syyskuuta. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Mainio on Suomessa ollut elokuun 2025 loppuun mennessä etunimenä 1021 miehellä ja alle kymmenellä naisella. Sukunimenä Mainio oli syyskuun 2025 alussa 128 henkilöllä.
Ebioniittien evankeliumi

Ebioniittien evankeliumi tai Ebionievankeliumi on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin lukeutuva juutalais-kristillinen evankeliumi, joka on hyvin samankaltainen "Heprealaisten evankeliumin" ja "Nasarealaisten evankeliumin" kanssa.
Historia.
"Ebioniittien evankeliumin" arvioidaan syntyneen 100-luvun puolessa välissä, sillä Irenaeus mainitsee sen olemassaolon. Varmuudella se on ollut olemassa 300-luvulla, jolloin Epifanios lainaa sitä. Evankeliumin alkuperäistä nimeä ei tunneta. Nykyisin käytetty nimitys on peräisin siitä, että tekstiä käyttivät todennäköisesti ebioniitit.
Hieronymuksen mukaan kyseessä oli sama kirjoitus kuin "Heprealaisten evankeliumi", mikä lisää sekaannusta. Kuten nämä kaksi muuta evankeliumia, myös "Ebioniittien evankeliumista" on säilynyt vain katkelmia kirkkoisien lainauksissa. Näin on vaikea päätellä, kuinka itsenäinen teksti on kyseessä, vai onko kyseessä pelkästään näiden kahden evankeliumin vähäinen muunnelma.
Epifanios, jonka teos "Panarion" on päälähde evankeliumin katkelmille, painottaa sen ja "Nasarealaisten evankeliumin" välistä eroa. Hänen mukaansa nasarealaiset luettiin oikeaoppisten kristittyjen joukkoon, kun taas ebioniitit katsottiin harhaoppisiksi. Näin on selvää, että näiden kahden evankeliumin välillä on täytynyt olla opillisia eroja. Valtavirran kirkko katsoi evankeliumissa tehdyt muutokset harhaoppisiksi, mikä johti syytöksiin tekstin väärentämisestä ja runtelemisesta. Lopulta evankeliumi kärsi saman kohtalon kuin ebioniitit itse ja joutui unholaan.
Sisältö.
Evankeliumi vaikuttaa olevan, niin paljon kuin siitä voidaan päätellä, yritys muodostaa evankeliumiharmonia eli yksi harmonisoitu kertomus synoptisista evankeliumeista. Siinä on kuitenkin vähäisiä ebioniittien opetuksiin sopivia muutoksia. Niiden mukaan Jeesus oli muun muassa kasvissyöjä. Jeesus myös esitettiin adoptionistisessa valossa, toisin sanoen hänen katsottiin olleen alun perin ihminen, joka tuli jumalalliseksi kasteen yhteydessä. Suurin osa näistä muutoksista on saatu aikaan pienillä mutta ovelilla kreikan kielen sanojen muunnoksilla, kuten muuttamalla "akris"-ateria (”heinäsirkka”) "egkris"-ateriaksi (”kakku”, ”leipä”).
Epifanioksen mukaan "Ebioniittien evankeliumista" puuttui myös "Matteuksen evankeliumin" kertomus Jeesuksen syntymästä. Tämä voi tarkoittaa joko sitä, että ebioniitit jättivät sen pois, tai sitä, että "Matteuksen evankeliumista" on alun perin ollut olemassa varhaisempi versio, jossa ei ole ollut kyseistä kertomusta, ja johon "Ebioniittien evankeliumi" on perustunut.
Riemannin monisto

Riemannin monisto on matemaattinen rakenne, jolla kuvataan avaruutta tavalla, joka mahdollistaa differentiaali- ja integraalilaskennan menetelmien käytön ilman, että sitoudutaan yhteen tiettyyn koordinaatistoon. Riemannin monisto on luonteva rakenne fysiikan ilmiöiden esittämiseen koordinaateista riippumattomalla tavalla. Se on myös yleisesti variaatiolaskennassa käytetty rakenne.
Teknisesti Riemannin monisto on differentioituva monisto (usein sileä), jonka jokaiseen tangenttiavaruuteen on liitetty positiivisesti definiitti bilineaarikuvaus tangenttivektorien pareilta reaaliluvuille – siis eräänlainen sisätulo, jonka täytyy muuttua riittävän säännöllisesti tangenttiavaruudesta toiseen, kun siirrytään pisteestä toiseen. Nimeltään tämä bilineaarikuvaus on Riemannin metrinen tensori.
Riemannin monistojen topologiaa tutkiva matematiikan osa-alue on nimeltään differentiaalitopologia.
Kropsu

Kropsu on saari Perämerellä Kellon kaupunginosassa Oulussa. Se sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Virpiniemen merivartioaseman luoteispuolella, noin 20 kilometriä Oulun keskustasta. Saari on Metsähallituksen hallinnassa. 
Saarella sijaitsee Kropsun retkisatama vieraslaitureineen. Saari on asumaton, ja se on suosittu retkikohde. Saarella on kolme nuotiopaikkaa joissa on ruokailukatokset, ja sopivia telttailupaikkoja on runsaasti. Retkisataman edustalla sijaitsee vanha käytöstä poistettu betoninen sektoriloistotorni.
Saarelle on haudattu "Nännä-Liisana" tunnettu pahamaineinen nainen. Alun perin hänet oli haudattu Annanmäkeen, mutta ruumis on myöhemmin siirretty Kropsuun. Hautauksen ajankohta ei ole tiedossa.
Nimi Kropsu esiintyy myös talonnimenä ja sukunimenä.
Täysi-ikäisyys

Täysi-ikäisyys on käsite, jolla tarkoitetaan ikää, jolloin ihmisyksilöstä tulee täysivaltainen yhteisön jäsen. 
Täysi-ikäisyyden ikäraja on vaihdellut paljon monissa yhteiskunnissa. Monissa muinaisissa kulttuureissa ja keskiajan Euroopassa se on ollut nykyistä matalampi: miehillä 14–16 vuotta ja naisilla 12–15 vuotta. Joissakin kulttuureissa täysi-ikäisyyden saavuttamiseen on liittynyt varsinkin miesten kohdalla aikuistumisriittejä.
Ikäraja Suomessa.
Suomessa täysi-ikäisyyden raja on nykyään 18 vuotta. 
Ikäraja oli 15 vuotta vuoteen 1721 saakka, jolloin se nostettiin 21 vuoteen.
Täysi-ikäisyyden rajana oli vuosisatojen ajan 21 vuotta, kunnes 1.7.1969 alkaen jo 20-vuotiaat tulivat täysi-ikäisiksi. Toisaalta tätä ikää nuorempana vanhempien, holhoojan tai presidentin luvalla avioliiton solmineet katsottiin myös täysi-ikäisiksi.
Heinäkuun 1. päivästä 1976 alkaen ikäraja on ollut 18 vuotta. Säännös 18 vuoden ikärajasta sisältyy nykyään muun muassa lakiin holhoustoimesta, äänioikeuden osalta vaalilakiin, ja avioliiton osalta avioliittolakiin.
Bijelo Polje

Bijelo Polje (Бијело Поље) on kaupunki ja kunta Montenegron pohjoisosassa Serbian vastaisella rajalla. Nimi Bijelo Polje tarkoittaa "valkoista peltoa". Kaupungissa oli 1 832 asukasta vuoden 2011 väestönlaskennassa ja kunnassa noin 42 200 asukasta vuoden 2019 arvioissa.
Historia.
Bijelo Polje kuului Ottomaanien valtakunnan alaisuuteen vuoteen 1912, jolloin se Balkanin sotien yhteydessä liitettiin Montenegroon. Ottomaanien vallan aikana kaupunki tunnettiin nimellä "Akovo". 
Väestö.
Vuonna 2003 Bijelo Poljen alueella oli 89 124 asukasta, joista asui kaupungissa 32 000 ja kunnassa 57 124. Kunnan asukkaista oli samana vuonna serbejä 36,31 prosenttia, bosniakkeja 25,22 prosenttia, slaavi-muslimeita 17,18 prosenttia ja montenegrolaisia 16,13 prosenttia.
Kaupungin asukkaista on noin 55 prosenttia ortodokseja ja noin 45 prosenttia sunnimuslimeja.
Kulttuuri.
Kaupungin tunnetuin rakennus on keskiaikainen Pyhän Pietarin kirkko (Crkva Svetog Petra).
Bijelo Poljen alueelta on kotoisin monia kuuluisia kirjailijoita, kuten Avdo Medjedović, Ćamil Sijarić ja Miodrag Bulatović sekä Risto Ratković, joka kirjoitti ensimmäisen montenegrolaisen novellin "Nevidbog". Novellin tapahtumat sijoittuvat Bijelo Poljen alueelle. Kaupunki on myös tunnettu mineraalivedestään, jota kutsutaan nimellä "Rada".
Philadelphian orkesteri

Philadelphian orkesteri () on Yhdysvaltain tunnetuimpia sinfoniaorkestereita. Se on yksi niin sanotuista suuri viisikko- eli "Big Five" -orkestereista. Orkesterin kotipaikka on Pennsylvanian osavaltiossa Philadelphiassa. Orkesterin kotisali on ollut vuodesta 2001 Verizon Hall Kimmel Center for the Performing Arts lähellä Philadelphian Musiikkiakatemiaa, orkesterin entistä esiintymisareenaa, jossa se oli soittanut perustamisestaan lähtien.
Orkesterin perusti vuonna 1900 Fritz Scheel, joka toimi myös sen ensimmäisenä kapellimestarina. Vuonna 1907 Karl Pohlig siirtyi kapellimestarin paikalle, mutta ensimmäinen varsinainen pääkapellimestari oli Leopold Stokowski, joka aloitti toimen vuonna 1912. Stokowskia loi toimillaan orkesterille maineen taituriorkesterina. Stokowskin johdolla orkesteri soitti muun muassa Walt Disneyn piirroselokuvassa "Fantasia" (1940). 
Vuonna 1936 Eugene Ormandy liittyi organisatioon ja toimi Stokowskin ohella ylikapellimestarina vuoteen 1938 asti, jolloin hän alkoi hoitaa virkaa päätoimisesti. Hän johti orkesteria 44 vuotta, ja monet orkesterin kuuluisimmista levyistä on tehty Ormandyn kapellimestarikaudella. Hänen johdollaan orkesteri teki historiallisen Kiinan-vierailunsa. Philadelphian orkesteri oli ensimmäinen länsimainen orkesteri, joka vieraili maassa moneen vuosikymmeneen. Matka oli menestyksekäs, ja orkesteri on tämän jälkeen tehnyt kolme muuta Kiinan-kiertuetta.
Ormandyn kauden jälkeen kapellimestariksi tuli Riccardo Muti (1980–1992) ja Wolfgang Sawallisch (1993–2002). Orkesterin nykyisenä kapellimestarina toimii Christoph Eschenbach.
Philadelphian orkesterin nykyinen konserttimestari on David Kim.
Luettelo musiikillisista johtajista (Music Directors).
Yhdysvalloissa "Music Director" tarkoittaa taiteellista johtajaa sekä ylikapellimestaria.
Nasarealaisten evankeliumi

Nasarealaisten evankeliumi eli Nasaretilaisevankeliumi on "Uuden testamentin" apokryfisiin kirjoihin sisältyvä juutalais-kristillinen evankeliumi, joka tunnetaan ainoastaan kirkkoisien kirjoituksissa olevista katkelmista. Se oli kirjoitettu aramean kielellä.
Evankeliumi on ollut olemassa viimeistään 100-luvulla, jolloin se tunnettiin Syyriassa. Kirjoitusta käytti nasarealaisten lahko muun muassa Beroiassa eli nykyisessä Aleppossa.
Evankeliumia on pidetty "Matteuksen evankeliumin" arameankielisenä versiona, mutta joskus sitä on arveltu samaksi tekstiksi kuin "Heprealaisevankeliumi" tai siitä johdetuksi kokonaan erilliseksi kirjoitukseksi. Koska molemmat tunnetaan ainoastaan hyvin katkelmallisina, niiden välisestä suhteesta ei ole täyttä varmuutta, mutta niiden välillä on suuria yhtäläisyyksiä.
Evankeliumi itsessään on kadonnut kokonaisuudessaan. Siitä on säilynyt lainauksia Klemensin, Origeneen, Epifanioksen, Hieronymuksen ja Kyrillos Jerusalemilaisen kirjoituksissa, yhteensä noin kaksikymmentä katkelmaa. Epifanios piti evankeliumia "Matteuksen evankeliumin" arameankielisenä versiona, Hieronymus puolestaan samana kuin "Heprealaisevankeliumi". Kirjoituksen pituudeksi on arvioitu noin 2 200 riviä, toisin sanoen 300 vähemmän kuin "Matteuksen evankeliumissa".
Sarah Wayne Callies

Sarah Wayne Callies (s. 1. kesäkuuta 1977 La Grange, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan tohtori Sara Tancredina televisiosarjassa "Pako" ja Lori Grimesina sarjassa "The Walking Dead". 
Elämäkerta.
Nuoruus.
Calliesin perhe muutti Honoluluun, Havaijille kun Sarah oli yksivuotias. Hänen molemmat vanhempansa ovat yliopistoprofessoreita. Sarah valmistui Dartmouth Collegesta ja suoritti kuvataiteiden maisterin tutkinnon Denverin kansallisessa teatterikonservatoriossa Dallasissa, Texasissa.
Ura.
Calliesin ensimmäinen televisiorooli oli "Queens Supreme" -nimisessä televisiosarjassa, jossa hän esitti Kate O’Malley -nimistä tyttöä. Hän esitti myös etsivä Jane Porteria televisiosarjassa "Tarzan".
Callies teki monia vierailuja televisiosarjoissa "", "Dragnet", "House" ja "Num3rot". Pienien rooliensa jälkeen Callies sai pääroolin televisiosarjassa "Pako", jossa hän esittää Sara Tancredia. Hänen roolinsa Tancredina kesti vuodesta 2005 aina vuoteen 2008 saakka.
Yksityiselämä.
Sarah Wayne Callies on naimisissa Josh Winterhaltin kanssa. Naimisiin mennessään hän otti äitinsä tyttönimen. Calliesilla ja Winterhaltilla on yksi lapsi, heinäkuussa 2007 syntynyt tytär.