Viktoria Mullova

Viktorija (Viktoria) Jurjevna Mullova (, s. 27. marraskuuta 1959 Moskova) on Lontoossa asuva kansain­välisesti tunnettu venäläinen viulisti. Mullova voitti kaksi kansain­välistä viulu­kilpailua: Jean Sibelius -viulukilpailun vuonna 1980 ja Tšaikovski-kilpailun vuonna 1982.
Mullova on vuodesta 2000 tuntenut kiinnostusta tyylin­mukaista esitys­tapaa kohtaan ja soittaa jopa Mendelssohnia suolikielillä ja aika­kauden viritys­tasolla. Lisäksi Mullova käyttää barokki- tai wieniläis­klassista jousta.
Loikkaus länteen.
Tapahtumat.
Mullova oli esiintymässä Suomessa 2. heinä­kuuta 1983, jolloin hän loikkasi pianistinsa ja mies­ystävänsä, von Karajan-palkitun kapelli­mestari Vakhtang Jordanian kanssa Ruotsin kautta länteen. Jordania oli joutunut kiireesti opiskelemaan piano­säestykset Mullovan kappaleisiin, jotta kiertue olisi ollut uskottava. Kaksikko oli vähällä jäädä kiinni, kun suunnitelmasta tietämätön Helsingin Sanomien kriitikko Hannu-Ilari Lampila konsertti­arviossaan ihmetteli säestäjän keskin­kertaista pianistin­taitoa, mutta KGB:n asettama ”päällystakki” ei tätä huomannut. Mullova jätti Neuvosto­liiton valtion omistaman Stradivariuksen Hotelli Kuusamon sängylle. Yleisradion toimittaja Jyrki Koulumies vei viulistin ja säestäjän vuokratulla henkilö­autolla Luulajaan Ruotsiin. Sieltä Mullova, Jordania ja Yleis­radion kuvaaja Caj Sundman lensivät Tukholmaan, jossa Mullova ja Jordania ilmoittautuivat Ruotsin poliisille ja anoivat poliittista turvapaikkaa Yhdys­valtain suur­lähetystöstä.
Ensimmäisen haastattelunsa Suomesta poistumisensa jälkeen Mullova antoi Ilta-Sanomien ja MTV:n Tukholman-kirjeen­vaihtajalle Terttu Levoselle kolme päivää myöhemmin. Myös Suojelupoliisin silloinen päällikkö Seppo Tiitinen sai tiedon loikkauksesta juuri Ilta-Sanomista. Ruotsin Säpo otti Mullovan ja Jordanian hoiviinsa näiden Ruotsissa oleskelun ajaksi, koska se pelkäsi Neuvosto­liiton turvallisuus­palvelun KGB:n pyrkivän sieppaamaan kaksikon. Mullova ja Jordania matkustivat Yhdys­valtoihin. Myöhemmin Viktoria Mullova muutti Yhdistyneeseen kuningas­kuntaan ja asuu nykyään Lontoossa. Jordania jäi Yhdys­valtoihin ja kuoli vuonna 2005 Washingtonissa syöpään.
Jälkiselvittely.
Jyrki Koulu­miehen osuudesta Mullovan ja Jordanian loikkauksessa liikkui huhuja jo aiemmin, mutta vasta jäätyään eläkkeelle hän katsoi voivansa kertoa loikkauksesta laajemmin. Hänen roolinsa paljasti vuonna 2000 "Ilta-Sanomien" pää­toimittajana tapauksen aikoihin toiminut Martti Huhtamäki. Koulu­mies oli muutamaa päivää ennen loikkausta ottanut yhteyttä Huhta­mäkeen ja kertonut tälle suunnitelmasta. Huhta­mäen mukaan Koulu­mies pani asiassa peliin oman uransa, sillä sotkeutuminen tällaiseen asiaan olisi saattanut merkitä potkuja Suomen virallisen ulko­politiikan linjalla uskollisesti olleesta Yleis­radiosta. Suomessa herätti jonkin verran hämmästystä se, että Ilta-Sanomat oli tapauksesta muita lehtiä paremmin perillä, ja Neuvosto­liiton Helsingin-suur­lähetystö yritti turhaan saada Ilta-Sanomia paljastamaan uutis­lähteensä. Loikkauksessa oli mukana onnea myös siksi, että Suomen ja Ruotsin rajalla Torniossa ja Haapa­rannalla tulli­miehet eivät kyselleet seurueen papereita. Tämän ansiosta Suomi välttyi siltä tilanteelta, että Neuvosto­liitto olisi vaatinut loikkareiden palauttamista samaan aikaan kun länsi­maissa olisi yhtä kiihkeästi vaadittu Suomea päästämään kaksikko menemään. Aiemmin Mullova selitti loikkauksen tapahtuneen niin, että hän itse ajoi säestäjänsä kanssa autolla Ruotsiin.
Loikkauksensa syyksi Mullova mainitsi opettajansa, viulu­taiteilija Leonid Koganin kuoleman vähän ennen hänen Suomen-vierailuaan, mutta ennen kaikkea Neuvosto­liitossa nousevien taiteilijoiden tielle asetetut byro­kraattiset esteet sekä matkustamis- ja konsertointi­rajoitukset.