Briljanttikäsi

Briljanttikäsi (ven. Бриллиантовая рука, Brilliantovaja ruka) on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1969. Sen pääosaa esittää Neuvostoliiton kuuluisin koomikko ja klovni Juri Nikulin, ja muissa rooleissa näyttelevät muiden muassa Nina Grebeškova, Nonna Mordjukova, Svetlana Svetlitšnaja, Anatoli Papanov ja Andrei Mironov.
Juoni.
Virkamies Semjon Semjonovitš Gorbunkov (Nikulin) on lähdössä Mustanmeren risteilylle Sotšista Istanbuliin ilman perhettään, joka saattaa tämän laiturille. Laivassa Semjon tutustuu toiseen mieheen, kiiltäväpukuiseen ja liukasliikkeiseen Gešaan (Mironov), muttei tiedä että tämä on matkalla rikollisin aikein. Perillä turkkilaisroistot erehtyvät henkilöstä ja luulevat Semjonia sovituksi jalokivien salakuljettajaksi, vaikka oikea henkilö olisi Geša. He paketoivat Semjonin käsikipsiin timantteja ja kolikoita, ja tästä tietämätön Semjon joutuu Neuvostoliittoon palattuaan ajojahdin kohteeksi ja tutustumaan kommunistiyhteiskunnan rikollisiin piireihin.
Tuotanto.
Elokuvan alun Istanbul-kohtaukset kuvattiin Neuvostoliittoon kuuluneen Azerbaidžanin pääkaupungissa Bakussa. Elokuvan yleisilme on aurinkoisen värikäs. Elokuvassa käytetään monia mykkäelokuvan keinoja, kuten nopeutettua kuvaa. Toisaalta elokuvan näppärästä dialogista on jäänyt elämään monia sanontoja venäjän kieleen. Myös elokuvassa esitettävistä lauluista on tullut suosittuja.
"Briljanttikädessä" on monia uskaliaita jaksoja ja viittauksia, jotka koettelivat neuvostoyhteiskunnan sopivaisuuden rajoja: salakuljetuksen lisäksi siinä puhutaan prostituutiosta ja muusta rikollisuudesta, ja elokuvan lopussa nähdään jopa striptease-esitys.
Kappaleet.
Ironisesta "Huonon onnen saari" ("Ostrov nevezenija") tuli suosittu elokuvan julkaisun jälkeen. Sen Kozodojev lauloi elokuvassa risteilyn aikana, kun hän soittaa kitaraa rentoutuessaan laivan kannella. Kappale on temaattinen, sillä se enteilee huonoa onnea, jota Kozodojev kokee koko elokuvan ajan. Kappaleen on levyttänyt Mironov itse. Tämä ei ole harvinaista, sillä monet tuon ajan venäläisnäyttelijät olivat taitavia laulamaan sekä tanssimaan.
Metaforinen "Laulu Jäniksistä" ("Pesnja pro zaytsev") nousi myös suosituksi lauluksi 1960-luvun lopulla. Se kertoo henkilöityneistä jäniksistä, jotka keräävät yöllä mytologista tryn-yrttiä (venäjäksi: tryn-trava) ja julistavat, etteivät pelkää mitään petoeläimiä, olivatpa ne susia tai pöllöjä. Jänikset laulavat rohkeasti kertosäkeen, joka alkaa sanoilla "Meitä ei kiinnosta!" ("А нам всё равно!"), joka on itse asiassa sanan "tryn-trava" merkitys. Kappaleen esitti elokuvassa päähenkilö Semjon Gorbunkov juotuaan ravintolassa tuhdin annoksen vodkaa. Myöhemmin kohtaus kuvattiin jopa näyttelijä Juri Nikulinille omistettuun postimerkkiin. Laulun esitti Nikulin itse.
Kolmas ja viimeinen suosittu laulu tästä elokuvasta oli "Auta Minua" ("Pomogi mne"), jonka esitti neuvostoaikainen laulaja Aida Vedištševa, joka on tehnyt lauluesityksiä 1960-luvulla valmistettuihin elokuviin. Tangotyylinen parodinen laulu kertoo rakkaudesta ja intohimosta, ja se soi taustalla kohtauksessa, jossa päällikön kätyrien palkkaama femme fatale yrittää vietellä ja huumata Gorbunkovia.
Vastaanotto.
Neuvostoliiton suojasään viimeisinä vuosina tehdystä "Briljanttikädestä" on tullut Venäjällä suosittu kulttielokuva, ja sitä arvostetaan komediana myös kansainvälisesti. Tuoreeltaan se sai Neuvostoliiton teattereissa lähes 77 miljoonaa katsojaa.