Amerikankarvatonterrieri

Amerikankarvatonterrieri () on yhdysvaltalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n tunnustusta, mutta Suomen Kennelliitto on hyväksynyt sen roduksi vuonna 2016.
Ulkonäkö.
Kaikki värit ja väriyhdistelmät albiinoa ja merleä lukuun ottamatta sallitaan; yleensä iho on läikikäs yhtenäisellä taustavärillä ja pisamat tai läikät vastavärillä. Pisamat suurenevat iän myötä ja ihon väri tummenee auringon vaikutuksesta. Ihanteellinen säkäkorkeus vaihtelee 30,5–40,5 cm välillä. 
Karvallinen muunnos.
Amerikankarvatonterrierejä esiintyy myös karvallisena muunnoksena. Sen karvapeite on lyhyt, sileä, tiheä ja kiiltävä; "epätäydellinen karvapeite" luetaan vakavaksi virheeksi.
Luonne ja käyttäytyminen.
Amerikankarvatonterrieri on energinen ja valpas koira, jonka älykkyys ja uteliaisuus tekevät siitä helpon koulutettavan. Se on poikkeuksellisen ystävällinen kumppani, joka tulee hyvin toimeen lasten, toisten koirien ja jopa kissojen kanssa. Pennun riittävää sosiaalistamista ja nuoren aikuisen kouluttamisen tärkeyttä ei kuitenkaan tule koskaan riittävästi korostettua. Rotu nauttii ihmisen seurasta ja osallistuu mielellään ihmiskumppaninsa kaikkiin toimiin. 
Alkuperä.
Vuonna 1972 amerikanrottaterrieri-pentueeseen syntyi karvaton pentu, joka nimettiin Josephineksi. Se oli käytännössä ensimmäinen tämän uuden, karvattoman seurakoirarodun edustaja. Sen omistajat Edwin ja Willie Scott Louisianan Troutista astuttivat sen ja pitivät pentueesta itsellään karvattoman narttupennun, Gypsyn. Kahdeksan vuotta myöhemmin, periytettyään välillä useita täysin karvallisia pentueita, Josephine synnytti jälleen karvattoman narttupennun, Jemiman, sekä karvattoman urospennun, Snoopyn. Vuonna 1983 Snoopy astui kaikki sisaruksensa - joten lähtöpopulaatio oli sangen sisäsiittoinen.
Scottit perustivat Trout Creek -kennelin jalostaakseen karvatonta rotua eteenpäin. He pitivät koiristaan tarkkaa kirjaa ja perustivat myös "American Hairless Terrier Association":n. 
Amerikankarvatonterrierin esi-isät rottaterrierit (nykyinen amerikanrottaterrieri) on jalostettu metsästystä ja pikkujyrsijöiden torjuntaa ajatellen, mutta amerikankarvatonterrierin karvattomuus tekee siitä melko sopimattoman metsästystarkoitukseen. Kuitenkin sillä on edelleen melko vahva metsästysvietti. Saalistusviettiä voi käyttää hyväksi harrastuksissa, muun muassa agilityssä ja viehejuoksussa. 
Karvattomuus on luonnollinen mutaatio koirakannoissa. Useissa eri roduissa tavataan karvattomia yksilöitä. Perunkarvatonkoira samoin kuin meksikonkarvatonkoira ovat säilyneet vuosituhansia karvattominakin – eli kyseessä ei ole kannan degeneroituminen.
Risteytys.
AHT:n ja amerikanrottaterrierin risteyttäminen on sallittua, mikä on erittäin tärkeää geenipohjan monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Karvalliset AHT:t ovat kannalle erittäin arvokkaita. AHT:n karvattomuus periytyy resessiivisesti eli kummankin vanhemmista on kannettava karvattomuusgeeniä, ja sellaisen alleelin on ohjauduttava pennulle, jotta se syntyy karvattomana. Kahden karvattoman vanhemman jälkeläiset ovat aina karvattomia.
Hoito.
Karvattomana rotuna erityisesti vaaleat amerikankarvatonterrierit vaativat kesällä suojaa auringolta - eli aurinkosuojavoidetta tai ehkä vielä suositeltavammin T-paita suojaamaan palamiselta aurinkoisilla kesäkeleillä. Talvella amerikankarvatonterrieri puetaan lenkille lämpöiseen haalariin ja tossuihin. Myös esimerkiksi häntä on suojattava pakkaselta. Paleltumat voivat aiheuttaa koiralle pysyviä vaurioita ja kipuja.
Allergia ja karvatonterrieri.
Karvaton amerikankarvatonterrieri soveltuu useille koira-allergisille, koska koiran ihosta irtoava hilse ei pakkaannu karvaan ja pöllähtele sieltä ajoittain. AHT:n iho on luonnostaan kosteampi/rasvaisempi kuin muiden karvattomien rotujen. Allergisissa ihmisissä useimmiten tapahtuu siedättymistä, sillä allergeenejä vapautuu rodusta hyvin maltillisesti.