Metsäsuhde

Metsäsuhde on ihmisen metsään liittämien arvojen, kokemuksien ja merkityksien kuvaus sekä niiden vaikutus ihmisen elämään ja toimintaan. Käsitteenä metsäsuhde on osa laajempia ympäristösuhteen ja luontosuhteen käsitteitä.
Monimuotoinen metsäsuhde.
Metsäsuhde muotoutuu vuorovaikutuksessa metsän ja siihen liitettyjen merkitysten kanssa. Metsäsuhteessa metsä jäsentyy eri tavoin koetuiksi ja merkityksellisiksi paikoiksi. 
Metsäsuhde voi ilmetä sekä välittömänä että välillisenä. Välittömällä viitataan suoriin metsäkokemuksiin eli fyysiseen metsässä olemiseen, liikkumiseen ja tekemiseen. Välillisellä tarkoitetaan metsään liittyviä ajatuksia, käytäntöjä, muistoja, tapoja ja tunteita – jotka voivat ilmetä sekä metsässä että muissa tilanteissa. Yksilön metsäsuhde vaikuttaa siihen, miten hän asennoituu metsään ja toimii siellä tai siihen liittyen.
Metsäsuhteeseen sisältyy sekä aineettomia että aineellisia ulottuvuuksia. Metsäsuhteen aineettomat elementit koostuvat metsään liittyvistä ajatuksista, havainnoista, kokemuksista, mielikuvista, muistoista, toiminnasta ja tunteista. Metsäsuhde ilmenee myös aineellisina ilmauksina. Erilaiset metsään ja sen käyttöön liittyvät esineet ovat tulosta eri aikoina vallinneista metsäsuhteista ja niihin kiteytyy monia metsään liittyviä merkityksiä. 
Metsäsuhde osana metsäkulttuuria.
Henkilökohtainen metsäsuhde muotoutuu osana ihmisen elämänvaiheita. Lapsena omaksutut ajatukset ja asenteet, lapsuuden kokemukset, täydentyvät nuoruuden kokemuksilla ja edelleen aikuisuuden kokemuksilla. Eri elämänvaiheissa ja rooleissa metsä voidaan kokea ja se voi ilmetä eri tavoin. Metsäsuhde on siten jatkuvasti elävä suhde, joka muotoutuu ja muuntuu halki elämän.
Yksilön metsäsuhde on osa yhteisön metsään liittyviä ajattelu- ja toimintatapoja eli metsäkulttuuria. Yksilöiden metsäsuhteet sekä säilyttävät että uudistavat metsäkulttuuria, mutta myös päinvastoin: metsäkulttuuri vaikuttaa yksilöiden metsäsuhteisiin. 
Metsäsuhde osana luontosuhdetta.
Ihmisen suhdetta ympäristöön kuvataan käsitteillä ympäristösuhde (human-environment relationship) ja luontosuhde (human-nature relationship), joiden alakäsitteeksi metsäsuhde asettuu. Ympäristösuhde määrittää ihmisen suhdetta sekä luonnontilaisten että ihmistoiminnan muokkaamien alueiden kokonaisuuteen. Luontosuhteella, ympäristösuhteen osana, viitataan erityisesti ihmisen ja luonnon väliseen suhteeseen. Luontosuhteella voidaan viitata myös tiettyyn, elinpiirissä vallitsevaan luonnonympäristöön -vaikkapa metsään- ja silloin metsäsuhde (human-forest relationship) toimii täsmentävänä käsitteenä. Suomessa käsitteitä luonto ja metsä käytetään usein myös synonyymeina. Kansainvälisessä tutkimuskirjallisuudessa metsäsuhde on käsitteenä vielä harvinainen, kun taas luontosuhde-käsite esiintyy eri tieteenaloilla.
Suhdetta luontoon voidaan tarkastella myös yhteiskunnan näkökulmasta (societal nature relations). Tässä näkökulmassa tutkimuksen kohteena ovat erityisesti ne yhteiskunnassa vallitsevat käytännöt ja mekanismit, joilla luontoa määritetään ja käytetään. 
Metsä metsäsuhteessa.
Käsitteet luonto ja ympäristö ovat vaikeasti määriteltäviä ja usein arkiajattelussa luonto käsitetään joksikin ihmisestä erilliseksi.
Myös käsitteellä metsä on erilaisia määritelmiä. Metsällä viitataan usein luonnon materiaaliseen muodostelmaan eli eliöiden, maaperän ja ilmaston muodostamaan ekologiseen kokonaisuuteen, mutta metsä on myös monimuotoisen ihmistoiminnan kohde ja tapahtumapaikka. 
Käsitteen haasteita.
Humanistisessa ympäristötutkimuksessa etenkin länsimaisen ihmisen suhde luontoon ja sen käyttöön mielletään usein muita lajeja alistavaksi. Kriittisen posthumanismin tavoitteena on tarkastella lajienvälisiä suhteita tasa-arvoisemmin ja siten vähentää alistavasta suhteesta johtuvia ympäristöongelmia. Käsite luontosuhde sisältää oletuksen, että ”luonnon” lisäksi on olemassa myös ”ei-luontoa”. Ihminen sijoittuu tähän ”ei-luontoon”, josta käsin hän luo suhteensa sen ulkopuoliseen ”luontoon”. Luontosuhde-käsitteen – ja myös metsäsuhde-käsitteen – nähdään uusintavan länsimaista dikotomista kulttuurikäsitystä, jossa luonto ja ihminen nähdään erillisinä.