tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Berylli

Berylli on silikaatteihin kuuluva alumiinia ja berylliumia sisältävä mineraali, jonka kemiallinen koostumus on Al2Be3(SiO3)6. Sen kidejärjestelmä on heksagoninen ja se muodostaa tavallisesti kuusikulmaisen prisman muotoisia kiteitä. Beryllin kovuus Mohsin asteikolla on 7,5–8 ja ominaispaino 2,63–2,80. Puhdas berylli on väritöntä, mutta mineraali sisältää usein epäpuhtauksia, jotka aiheuttavat siinä vihreän, vaaleansinisen, punaisen, keltaisen tai valkoisen värin. Läpinäkyvänä beryllin värimuunnokset ovat arvokkaita jalokiviä, joista tunnetuimmat ovat vihreä smaragdi, vaaleansininen akvamariini ja vaaleanpunainen morganiitti.
Berylliä esiintyy lähinnä graniittisissa pegmatiiteissa, joissa beryllikiteet voivat epäjaloina kasvaa hyvin suurikokoisiksi: suurimmat löydetyt ovat olleet kuuden metrin mittaisia ja noin sadan tonnin painoisia. Pegmatiittien onteloista, kidesykeröistä ja sivukivistä tavataan pienempiä, läpinäkyviä kiteitä, jotka nekin voivat suurimmillaan olla puolen metrin mittaisia. Uralvuorilta on löydetty berylliä myös kiilleliuskeesta. Berylliä esiintyy muun muassa Saksassa, Itävallassa, Irlannissa, Madagaskarissa, Kolumbiassa, Brasiliassa ja Yhdysvalloissa. Suomesta Luumäeltä on löydetty jalokivilaatuista berylliä, missä sitä louhii Karelia Beryl. Massiivinen berylli on berylliumin pääasiallinen lähde.
Muunnokset.
Beryllillä on useita värimuunnoksia, jotka ovat saaneet omat nimensä ja joita käytetään jalokivinä. Arvokkain niistä on smaragdi, jolle kromi on antanut voimakkaan vihreän värin. Smaragdissa on lähes aina runsaasti sulkeumia eli kiven sisään kiteytyneitä muita mineraaleja. Vaalean merensininen akvamariini on toinen suosittu berylli. Keltainen berylli on nimeltään kultaberylli eli heliodori. Gosheniitti on väritön muunnos, ja morganiitti on saanut vaaleanpunaisen värinsä mangaanista. Bixbiitti on harvinainen voimakkaanpunainen muunnos, jota on löydetty pieninä kiteinä vain muutamasta paikasta Yhdysvalloista. Pezzottaiitti on kirkkaan punainen silikaattimineraali joka aiemmin luokiteltiin berylliksi mutta todettiin vuonna 2003 aiemmin tuntemattomaksi myös cesiumia ja litiumia sisältäväksi mineraaliksi kemialliselta koostumukseltaan Cs(Be2Li)Al2Si6O18.
Honda S2000

Honda S2000 on Hondan valmistama urheilullinen roadster-mallinen auto. Se suunniteltiin tehtaan 50-vuotissyntymäpäivien kunniaksi ja esiteltiin huhtikuussa 1999. S2000 jatkoi tehtaan suosittujen S-nimisten kevyturheiluautojen sarjaa, johon kuuluivat S500, S600 ja S800.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä S2000 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Rakenne.
Honda S2000:n perusrakenne on hyvin tyypillinen ja perinteisen urheiluautomainen; moottori edessä pitkittäin ja takapyöräveto. Hondasta löytyy myös Torsenin LSD-järjestelmä sekä kuusivaihteinen vaihteisto.
S2000:ssa on jäykkä X-palkkialusta, joka korostaa matkustusturvallisuutta ja ajettavuutta. Autossa on myös päällekkäisillä kolmiotukivarsilla toteutettu jousitus, sähköisesti tehostettu ohjaus sekä integroidut turvakaaret.
S2000:n saa sähköisesti avautuvalla vinyylikatolla.
Moottori.
Honda S2000:n moottori on erikoinen. Se on kaksilitrainen, (nykyisin 2,2 l), Hondan nelisylinterinen VTEC-DOHC-moottori. Siinä ei ole ahdinta, puristussuhde on 11:1 ja ominaisteho on suuri. Alun perin 1997 cm3:n moottori tuotti 250 hv. Nykyisissä malleissa on 2,2-litrainen 240 hevosvoiman moottori.
Suuri ominaisteho tuo esille sen, että moottorin suurimman tehon käyntinopeus on korkea. Alkuperäisen moottorin suurin teho saavutettiin vasta 8300 1/min käyntinopeudella, joten normaalissa ajossa auto kulki kuin mikä tahansa tavallinen perheauto. Suurin vääntömomentti saavutettiin vasta 7500 k/min nopeudella eikä se paperillakaan ollut kovin suuri verrattuna suurimpaan tehoon.
Emden

Emden on satamakaupunki Saksan pohjoisosassa Emsjoen suistossa Ala-Saksin osavaltiossa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 49 787 asukasta.
Se on kanavan kautta yhteydessä Pohjanmereen ja Ruhrin teollisuusalueeseen. Emdenissä on auto- ja laivateollisuutta ja Volkswagenilla onkin siellä suuri tehdas. Se on Arkangelin ystävyyskaupunki.
Emden on perustettu noin vuonna 800. Se kehittyi kauppapaikaksi, josta käytiin ulkomaankauppaa Baltian maiden kanssa.
Toisen maailmansodan aikana kesäkuussa 1944 noin 80 % kaupungista tuhoutui alle tunnissa, kun liittoutuneiden tekivät valtavan pommitusaallon. Kerrotaan, että Emdenistä peräisin olleita arkistopapereita löydettiin seuraavana päivänä noin 30 kilometrin etäisyydeltä olevasta Aurichin kylästä. Pommituksissa ei kuitenkaan kuollut kuin noin 300 henkilöä, koska kaupunkiin oli rakennettu juuri ennen sotaa suuret pommisuojat.
Erfurt

Erfurt on Thüringenin osavaltion pääkaupunki Saksassa. Kaupungissa on sähkö- ja tekstiiliteollisuutta. Lisäksi kaupungissa on tiedeakatemia, goottilainen tuomiokirkko (1100-luvulta) ja Pyhän Severuksen kirkko () (1400-luvulta). Erfurtin vanha kaupunki on Saksan parhaiten säilyneitä selvittyään toisesta maailmansodasta vähin vaurioin. Martti Luther asui Erfurtin muinaisessa augustinolaisluostarissa vuosina 1505–1508.
Kaupunki sijaitsee Gerajoen varrella noin 320 kilometriä Berliinistä lounaaseen.
Kaupungin asukasluku oli 210 118 vuonna 2015. 
Erfurtissa vuoden lämpimin kuukausi on elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 22,7 °C, mutta heinäkuu on lähes yhtä lämmin. Keskimääräinen alin lämpötila on pakkasen puolella joulu-, tammi- ja helmikuussa, tammikuussa 3,1 °C. Sadetta saadaan melko tasaisesti ympäri vuoden 25–40 mm kuukaudessa. Sadepäiviä on kuukaudessa 7–10 kappaletta.
Songbird (Oasiksen kappale)

”Songbird” on rock-yhtye Oasiksen musiikkikappale, joka julkaistiin singlenä 3. helmikuuta 2003 ja myöhemmin samana vuonna albumilla "Heathen Chemistry". ”Songbird” on ensimmäinen Oasiksen singlekappale, jonka on kirjoittanut Liam Gallagher.
Singlen korkein sijoitus Britannian singlelistalla oli kolmantena. Sen b-puolina ovat ”(You’ve got) The Heart of a Star” ja ”Columbia (Live)”, jotka on kirjoittanut Noel Gallagher. Singlestä on myös julkaistu DVD-versio, jonka sisältö on muuten sama, paitsi että b-puolet on korvattu noin kymmenen minuuttia kestävällä "Oasis behind the scenes" -dokumentilla, aiemmin julkaisemattomalla Gallagherin veljesten haastattelulla ja ”Songbird”-demolla. Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Hannus (Oulu)

Hannus on Oulussa Kiimingin suuralueella sijaitseva kaupunginosa. Kaupunginosan keskus Hannus sijaitsee valtatien 20 varrella, 30 kilometriä Oulun keskustasta ja yhdeksän kilometriä Kiimingin keskuksesta Kuusamon suuntaan. 
Hannuksessa toimi pitkään muun muassa munkeistakin tunnettu Hannuksen leipomo-kahvilabaari, jonka yhteydessä oli kyläkauppa, asiamiesposti sekä grilli. Yritys lopetettiin lokakuussa 2008.
Hannuksessa toiminut koulu lakkautettiin syyskuussa 2008. Nykyään entisessä koulurakennuksessa järjestetään muun muassa erilaista harrastustoimintaa. Koulun pihalla on toiminut kesäaikaan myös jäätelökioski.
Hannuksessa toimii kyläyhdistys Hannuksen kyläyhteisö ry.
Lyla

”Lyla” on rockyhtye Oasiksen kappale, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2005 ensimmäisenä singlenä yhtyeen albumilta "Don’t Believe the Truth". Edellisestä Oasis-julkaisusta oli ehtinyt kulua yli kaksi vuotta, ja single oli kovasti odotettu. Se nousikin heti Britannian singlelistan ykköseksi – se oli yhtyeen historian seitsemäs ykkössingle. Singlen B-puolia ovat ”Eyeball Tickler”, jonka on kirjoittanut Gem Archer, ja Liam Gallagherin kirjoittama ”Won’t Let You Down”. ”Lylan” on kirjoittanut Noel Gallagher. Singlen kannen on suunnitellut kansitaiteilija Simon Halfon.
”Lyla” alkaa Rolling Stonesin ”Street Fighting Man” -kappaleen kaltaisella laulumelodialla, joka taas yhdistää yhtyeen yhteen sen musiikillisista vaikuttajista.
The Importance of Being Idle

The Importance Of Being Idle on rock-yhtye Oasiksen kappale ja single, joka julkaistiin 22. elokuuta, 2005. Se nousikin välittömästi Ison-Britannian, Italian ja Japanin singlelistojen sijalle 1, ollen järjestyksessään yhtyeen 8 ykkössingle. "The Importance Of Being Idlen" laulaa Noel Gallagher joka on myös kirjoittanut kappaleen. Singlen b-puolia ovat "Pass Me Down The Wine" jonka on kirjoittanut Liam Gallagher ja Gem Archerin kirjoittama "The Quiet Ones". Singlestä on julkaistu myös DVD-versio, jolla on "The Importance Of Being Idle" kappaleen video ja minidokumentti sen teosta. Singlen kansi on kuuluisan kansitaiteilija Simon Halfonin suunnittelema.
Noel on sanonut, että inspiraatio laulun sanoihin tuli hänen omasta laiskuudestaan, ja että kappale kertoo laiskasta idiootista, joka rakastaa laiskana idioottina olemista. Toisen säkeistön lause "i begged my doctor for one more line", vaikuttaa viittaavan tositapahtumaan Noelin omasta elämästä hänen lopettaessa kokaiinin käytön vuonna 1998.
Kappale löytyy myös yhtyeen "best of" -kokoelmalta Stop The Clocks (2006).
Soitinnus

Soitinnus (myös instrumentaatio, orkestrointi, orkestraatio) on musiikkitermi, joka tarkoittaa sävellyksen äänten jakamista eri soittimille. Se on säveltämistyön viimeinen luomisvaihe, jossa teos sovitetaan tietynlaisen orkesterin soitettavaksi. Soitinnuksen avulla voidaan vaikuttaa orkesterin tuottaman äänen väriin ja läpikuultavuuteen, eri soitinryhmien yhteissoiton piirteisiin ja soinnin tasapaino-ongelmiin. 
Soitinnus vaatii säveltäjältä soitinten teknisten ja soinnillisten ominaisuuksien tarkkaa tuntemusta. Näitä ovat muun muassa tietyn soittimen ääniala ja sointiväri, soittotekniikan kuten hengityksen ja näppäilyn tuomat rajoitukset, tehosteiden kuten pizzicaton ja glissandon mahdollisuus sekä soitinten nuotinnoskäytännöt. Joskus soitinnus (instrumentaatio) ja orkestraatio käsitetään erillisiksi termeiksi; tällöin soitinnus käsittelee yksittäiselle soittimelle kirjoitettavan musiikin tekniikoita ja orkestraatio tämän lisäksi orkesterin tasapainoon ja kokonaissointiin liittyvät seikat.
Soitinnus juontaa juurensa 1400-luvulle, jolloin eräät soitinyhtyeet oli jaettu kahteen ryhmään: "musica alta" (’äänekäs soitto’) sisälsi esimerkiksi vaskipuhaltimet ja patarummut ja "musica bassa" (’hiljainen soitto’) taas puupuhaltimet ja jousisoittimet. Sitä ennen yhtyeissä oli yleensä tyydytty soittamaan niillä soittimilla, joita kulloinkin oli tarjolla. Säveltäjät alkoivat merkitä nuotteihin soitinnusohjeita varhaisbarokin aikana 1500-luvun lopulla. Barokin aikana syntyi myös "concerto grosso", jossa merkittävää oli eri soitinryhmien välinen vastakohtaisuus. Klassismin aikana soitinnuksen tuli olla tyylikästä, mikä osaltaan antoi leimansa aikakauden musiikkiin. Romantiikan koittaessa Ludwig van Beethoven lisäsi soitinnuksessaan orkesterin sointiin voimaa ja raakuutta. Soitinten ja sitä kautta sinfoniaorkesterin kehittyessä säveltäjät saivat soitinnukseensa runsaasti uusia mahdollisuuksia. Muita tunnettuja orkestroijia ovat olleet esimerkiksi Hector Berlioz, Franz Liszt, Richard Wagner, Nikolai Rimski-Korsakov, Richard Strauss, Gustav Mahler ja Maurice Ravel.
Gran Teatre del Liceu

Gran Teatre del Liceu (tai yksinkertaisesti Liceu (katalaaniksi); espanjaksi: Liceo) on oopperatalo La Rambla -kadun varrella Barcelonassa. Liceu on avattu 4. huhtikuuta 1847.
Poiketen muista Euroopan kaupunkien oopperataloista, joiden rakentamisesta ja ylläpidosta vastasivat valtaapitävät monarkit, Liceun rakennuttivat yksityiset rahoittajat, mikä vaikutti rakennuksen rakenteeseen siten, että siitä esimerkiksi puuttui kuninkaallinen aitio.
Rakennus tuhoutui tulipalossa vuonna, mutta se rakennettiin nopeasti uudelleen.
Oopperakauden avajaisiltana 7. lokakuuta 1893 oopperan "Guillaume Tell" toisen näytöksen aikana aitioihin heitettiin kaksi pommia. Vain toinen pommeista räjähti ja surmasi 20 ihmistä. Lisäksi useita loukkaantui. 
Hyökkäyksen sanottiin olevan anarkistien työtä, ja syvästi järkyttyneestä Barcelonasta tuli tuon ajan levottomuuden symboli. Liceu avasi ovensa uudelleen 18. tammikuuta 1894, mutta hyökkäyksen yhteydessä kuolleiden katsojien käyttämät istuimet olivat käyttämättä vuosien ajan.
Ooppera tuhoutui tulipalossa 31. tammikuuta 1994. Yleisö ja yhteisöt vastasivat yksimielisesti tarpeeseen rakentaa uusi oopperatalo samalle paikalle parannetuilla välineillä ja tekniikoilla. Uudessa Liceussa on yhdistetty palosta säilyneisiin osiin uusia osia. Näyttämö rakennettiin uudestaan uuden muotoisena ja uuden näyttämötekniikan kera.
Uudelleenrakentamisen aikana Liceun omistaja, joka oli rakentanut ja ylläpitänyt rakennusta, oli haluton hyväksymään kaupungin tarjousta auttaa rakennuksen uudelleenrakentamisessa. Syynä oli kaupungin asettama ehto, että oopperatalosta tulisi julkisen avustuksen jälkeen myös julkinen rakennus. Lopputulos oli, että Liceu ei ollut enää ainut yksityinen oopperatalo maailmassa.
Kesällä 2005 Gran Teatre del Liceu vieraili Savonlinnan Oopperajuhlilla, jossa se esitti Gaetano Donizettin oopperan "Lemmenjuoma".
Uhmaikä

Uhmaikä (myös esimerkiksi itsenäistymisikä, itsenäistymisvaihe tai tahtoikä) on lapsen kehitysvaihe noin kahden ja neljän tai viiden ikävuoden välissä, jolloin lapsi käyttäytyy uhmakkaasti ja kiukkuisesti.
Joskus uhmaikä kohdistuu vain lapsen lähimpään ihmissuhteeseen, ja tällöin lapsi käyttäytyy sopuisasti muiden ihmisten seurassa.
Uhmaikä on tarpeellinen kehitysvaihe, jossa lapsi pyrkki itsenäistymään ja hallitsemaan erillisyyttään vanhemmistaan. Tästä seuraa myöhemmin esimerkiksi omantunnon kehittyminen.
Fonecta

Fonecta Oy on suomalainen yhteystieto- ja mediayhtiö. Fonecta tarjoaa yrityksille digitaalisen markkinoinnin ja verkkokaupan palveluita. Yhtiön palveluihin kuuluvat myös numeropalvelut ja Finder.
Fonecta työllistää noin 250 ihmistä neljällä paikkakunnalla. Vuonna 2023 Fonecta-konsernin liikevaihto oli 40,9 miljoonaa euroa. Fonecta Oy:n toimitusjohtaja on Pekka Harju.
Historiaa.
Fonecta perustettiin vuonna 2002, kun Sonera myi puhelinluettelo- ja hakemistopalveluita tarjoavan "Sonera Info Communications Oy":n. Myydyn yhtiön nimeksi muutettiin Fonecta Oy. Tuossa vaiheessa yhtiön päätuotteita olivat painetut alueelliset ja paikalliset puhelinluettelot, numeropalvelut (118, 020202, 020208) ja sähköiset hakemistopalvelut (Fonecta Finder ja Zed Finder).
Vuonna 2005 Fonecta osti Inoan, joka oli tuolloin Eniron ohella merkittävin yrityshakemistoalan yritys Suomessa. Vuonna 2010 Fonecta osti Enirolta "Keltaiset sivut" -tavaramerkin, Eniro.fi-verkkopalvelun ja Helsingin seudun sekä Pirkanmaan puhelinluettelot. 
Fonecta lopetti painettujen puhelinluetteloiden julkaisemisen vuonna 2017. Viimeinen luettelo ilmestyi maaliskuussa 2017.
Fonecta-konserni osti Valopilkku Oy:n Sanoma Media Finlandilta vuonna 2024. Yrityskaupan myötä Valopilkku liittyi osaksi Fonectan taksipalveluita 02 Taksin rinnalle.
Toiminta.
Fonecta Oy on osa Fonecta-konsernia, johon kuuluvat digimarkkinointi-, taksi- ja tietopalveluita tarjoavat yhtiöt Fonecta Oy, 020202 Palvelut Oy, 02 Taksi Oy, 020202 Ratkaisut Oy ja OIKIO Oy. 
Fonecta-konsernin on omistanut vuoden 2024 tammikuusta lähtien Sponsor Capital yhdessä Fonectan johdon kanssa.
Fonecta Group Oy osti ruotsalaisen Hitta.se yrityksen Sprints pääomasijoitusyhtiöltä aikeinaan laajentua ensimmäistä kertaa kansainvälisesti. 
020202 Palvelut.
Fonectan tytäryhtiö "020202 Palvelut Oy" keskittyy nimi- ja numeropalveluiden tarjoamiseen kuluttajille ja yrityksille. Numero 020202 lanseerattiin käyttöön vuonna 1994.
Semper fidelis

Semper fidelis on latinankielinen fraasi, joka suomennettuna tarkoittaa "Aina uskollinen". Se on muun muassa Yhdysvaltain merijalkaväen (usein lyhennetyssä muodossa "Semper fi") sekä useiden muiden sotilasyksiköiden, sukujen ja kaupunkien motto.
”Semper Fidelis” on myös Yhdysvaltain merijalkaväen marssi, jonka sävelsi John Philip Sousa.
Harri Rinne

Harri Mikael Rinne (s. 13. kesäkuuta 1948 Salo) on tamperelainen muusikko ja lauluntekijä. Hän on tehnyt Mikko Alatalon kanssa yhteistyötä 1970-luvulta saakka ja sai vuonna 2005 Alatalon kanssa Juha Vainio -palkinnon. Rinteen yhtyeitä ovat olleet muun muassa Coitus Int ja Välikausitakki. Hän teki yhteistyötä myös Juice Leskisen kanssa, johon Alatalon esittelemänä tutustui.
Rinne on ollut Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vihreiden ryhmässä. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden lisensiaatti.
Rinne on kirjoittanut useita kirjoja, muun muassa Viron lähihistoriaa käsittelevän kirjan "Laulava vallankumous – Viron rocksukupolven ihme" (2007), joka on ilmestynyt myös vironkielisenä ("Laulev revolutsioon – Eesti rokipõlvkonna ime", 2008). Teos perustuu virolaisten laulajien, soittajien ja yhteiskunnallisten vaikuttajien haastatteluihin.
Rinne on myös kirjoittanut Soundi-lehteen salanimellä Luigi Hämeenoja.
Rinteellä on virolainen vaimo ja he asuvat Hiidenmaalla Virossa. Hän on ollut aiemmin naimisissa kahdesti ja hänellä on kolme aikuista lasta. Rinne on presidentti Sauli Niinistön luokkakaveri. Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Juurikas

Ruokajuurikas eli juurikas ("Beta vulgaris") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Aiemmin se luokiteltiin savikkakasveihin (Chenopodiaceae).
Lajin villi muoto merijuurikas (tai rantajuurikas) ("Beta vulgaris" subsp. "maritima") kasvaa luonnonvaraisena Välimeren ja Länsi-Euroopan rannikoilla Länsi-Ruotsia myöten. Se on sopeutunut korkeaan suolapitoisuuteen kasvuympäristössään. Viljeltyjä muunnoksia kasvatetaan ihmisten ja eläinten ravinnoksi lähes kaikkialla maapallolla. Näihin kuuluvat:
Kotimaiset Kasvikset ry ja Puutarhaliitto ry valitsivat juurikkaat vuoden 2019 vihannekseksi.
Viljelyn historiaa.
Juurikasta on käytetty ihmisten ja eläinten ravintona ja lääkekasvina jo varhain. Antiikin aikana Kreikassa ja Roomassa kasvit olivat lehtimangoldin tyylisiä muotoja, joista käytettiin pääasiassa lehtiä ja varsia. Jo silloin tunnettiin vaalean- ja tummanvihreitä sekä punalehtisiä muotoja. Myös juuren käytöstä ravinnoksi löytyy viitteitä jo antiikin ajoilta, mutta todennäköisesti sitä käytettiin yleisemmin vain lääketarkoituksiin. Juurikkaat olivat alun perin pitkä- ja ohutjuurisia, mutta vähitellen jalostuksen kautta kehittyivät ensimmäiset paksujuuriset muodot 1500-luvulle tultaessa. Punajuurinen muoto jalostettiin vasta 1600-luvulla. Moderni sokerintuotanto juurikkaasta kehitettiin 1700-luvulla, jolloin rehujuurikaslajiketta "White Silesian" alettiin jalostaa sokeripitoisemmaksi.
Zsolt Baumgartner

Zsolt Baumgartner (s. 1. tammikuuta 1981 Debrecen, Unkari) on unkarilainen autourheilija ja entinen Formula 1 -kuljettaja, joka ajoi Jordan- ja Minardi -talleissa –. Baumgartner oli ensimmäinen unkarilainen kuljettaja F1-sarjassa ja myös ensimmäinen unkarilainen, joka sai MM-pisteitä F1-sarjassa. F1-urallaan Baumgartner on ehtinyt ajaa 20 GP-kilpailua ja sai yhden MM-pisteen Yhdysvaltain GP:stä vuonna 2004. Baumgartner on toistaiseksi ainoa unkarilainen F1-kuljettaja.
Ennen formulauraansa Baumgartner ajoi kartingia 1990-luvun puolivälissä, josta hän siirtyi Saksan Formula Renault ja Formula 3 -sarjoihin kausiksi 1997-2001. Hän kilpaili myös Formula 3000 -sarjassa vuosina 2001–2003 saavuttaen yhteensä seitsemän pistettä. Formuloiden jälkeen Baumgartner kilpaili Champ Car-sarjassa vuonna 2007 toimien Minardi Team USAn testi- ja varakuljettajana. Vuonna 2008 Baumgartner kilpaili Superleague Formula-sarjassa toimien Tottenhamin joukkueen testikuljettajana.
Seyfertin galaksi

Seyfertin galaksit ovat galakseja, joilla on epätavallisen kirkas ydin. Ne ovat kierteisgalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Ytimen suuren kirkkauden aiheuttaa ytimessä oleva supermassiivinen musta aukko, johon syöksyvä aine kuumenee ja säteilee valtavasti sähkömagneettista säteilyä, kuten valoa, joka voi ajoittain peittää galaksin muut tähdet pois näkyvistä. Seyfertin galaksien kirkkaudessa tapahtuu vaihteluja noin vuoden aikaskaalassa. Tavalliset galaksit, joilla on aktiivinen ydin, kuuluvat Seyfertin galakseihin. Seyfertin galaksit säteilevät hyvin kirkkasti vedyn, heliumin, hapen ja typen aallonpituusalueilla ja niissä tapahtuu voimakasta liikettä nopeudella 500 – 4000 km/s. Tämän arvioidaan olevan peräisin mustan aukon ympärillä pyörivästä hehkuvasta kaasusta. Seyfertin galaksit säteilevät voimakkaasti myös radioaaltoja, infrapunaa, ultraviolettia ja röntgensäteitä mikä viittaa suuriin energioihin. Seyfertin galaksit jaetaan luokkiin 1 ja 2 sen mukaan, esiintyykö niiden spektrissä leventyneitä, suurista nopeuksista kertovia emissioviivoja, niin kuin tyypissä 1 esiintyy. Näiden tyyppien välillä voi olla desimaaleja esimerkiksi 1,5 tai 1,9. Oletetaan, että tyypissä 2 nopeasti liikkuva kaasu on peittynyt tähtienvälisen pölyn tai mustan aukon ytimen ympärillä hitaammin liikkuvan kaasun taakse.
Esimerkki Seyfertin galaksista on NGC 3079. Seyfertin galaksit on nimetty niitä 1940-luvun alussa tutkineen yhdysvaltalaisen tähtitieteilijä Carl Keenan Seyfertin mukaan. Noin 10% kaikista galakseista on Seyfertin galakseja.
Aktiivinen galaksi

Aktiivinen galaksi on galaksi, joka säteilee huomattavasti enemmän energiaa kuin mitä sen tähdet, hehkuvat kaasusumut ja pöly pystyvät säteilemään. Ylimääräinen säteily tulee yleensä tiiviistä galaksin ytimestä, josta monesti purkautuu suihkuja. Aktiiviset galaksit säteilevät tyypistä riippuen runsaasti infrapunaa, radioaaltoja, ultraviolettia, röntgensäteitä ja gammasäteitä.
Aktiivisia galakseja ovat mm. radiogalaksit, kvasaarit ja Seyfertin galaksit. Esimerkiksi Neitsyen jättiläisgalaksi M87 on aktiivinen elliptinen galaksi, josta lähtee suihku. Monilla radiogalakseilla on kaksi symmetristä "siipeä" jotka ovat syntyneet suihkusta, ja jotka säteilevät radioalueella. Tunnettu on myös elliptinen Centaurus A.
Aktiivisten galaksien ytimistä käytetään lyhennettä AGN (engl. "Active Galactic Nuclei") ja sitä ympäröivää varsinaista galaksia kutsutaan AGN:n "emogalaksiksi". Ytimestä lähtevät suihkut säteilevät kirkkaasti radioalueella, ja näin havaitaan katselusuunnasta riippuen joko radiogalaksi tai kvasaari. Aktiivisen galaksin ytimessä oletetaan olevan 107–109 Auringon massainen musta aukko, johon syöksyy ainetta sitä kiertävästä kiekosta. Mustaan aukkoon syöksyvä aine kasautuu kertymäkiekoksi. Magneettikentät sinkoavat ainetta valtavalla nopeudella kertymäkiekon navoista poispäin. Täysin suihkujen syntymisen teoriaa ei tunneta.
Kaikkien aktiivisten galaksien, kvasaarien, radiogalaksien ja Seyfertin galaksien perusrakenne on sama. Kohteet vain nähdään eri suunnista.
Se on siinä

Se on siinä oli suomalainen humoristinen urheilutietokilpailuohjelma, jota lähetettiin Yleisradion TV2-kanavalla sunnuntaisin kello 22.05 alkaen keväästä 2001 kevääseen 2009.
Ohjelmaa juonsi urheiluselostaja Antero Mertaranta, ja vakiokilpailijoina toimivat Risto Kaskilahti ja Jukka Laaksonen. Jokaisessa ohjelmassa oli lisäksi kolmas, vaihtuva kilpailija, joka yleensä oli joku julkisuuden henkilö. Silloin tällöin vieraita saattoi olla myös kaksi, jolloin he vastasivat kysymyksiin yhdessä. Ohjelmassa vieraili myös joitakin ulkomaalaisia entisiä huippu-urheilijoita, kuten pikajuoksija Ben Johnson, koripalloilija Dennis Rodman, jääkiekkoilijat Börje Salming ja Doug Shedden sekä nyrkkeilijä Joe Frazier.
"Se on siinä" on saanut nimensä Mertarannan kuuluisasta lausahduksesta vuoden 1995 jääkiekon MM-kilpailujen selostuksessa. Ohjelma valittiin yleisön Venla-äänestyksessä vuoden parhaaksi viihdeohjelmaksi vuonna 2005.
Ohjelman erääksi tavaramerkiksi nousi ”jäniskevennys”, kuvanauhanpätkä, jossa kesken ampumahiihtokilpailun ladulle juoksee jänis, joka vetää hetken aikaa kilpailijoiden letkaa perässään koirien juoksukilpailuissa käytettävien vauhdittajajänisten – tai kestävyysjuoksun kirittäjien eli ”jänisten” – tapaan. Jäniskevennystä näytettiin ohjelmassa aina silloin tällöin kilpailijoiden sitä pyytäessä. Toinen ohjelman tavaramerkki oli iltasatu, lyhyt perinteisiä eurooppalaisia satuja muistuttava ja ajankohtaisista henkilöistä ja ilmiöistä kertova tarina, jonka juontaja Mertaranta kertoi ohjelman lopuksi.
Ohjelman viimeinen jakso esitettiin sunnuntaina 31. toukokuuta 2009. Jaksossa vakiojäsenet Risto Kaskilahti ja Jukka Laaksonen sekä juontaja Antero Mertaranta muistelivat menneitä ja ohjelmassa nähtiin pätkiä vanhoista jaksoista.
Tähtiryöppygalaksi

Tähtiryöppygalaksi on galaksi, jossa syntyy runsaasti uusia tähtiä, kymmeniä, jopa satoja kertoja nopeammin kuin muissa galakseissa. Tämä ei ole erillinen galaksien tyyppi vaan vaihe minkä tahansa galaksin kehityksessä. Tähtiryöppyvaihe voi kestää kymmenen miljoonaa vuotta tai enemmän, mikä on silti vain murto-osa galaksin elinkaaresta.
Tähtiryöppygalaksit ovat joko spiraaligalakseja tai epäsäännöllisiä galakseja. Myös tavallisissa galakseissa syntyy tähtiä koko ajan, mutta huomattavasti hitaammin kuin tähtiryöppygalakseissa. Wolf-Rayet-galakseissa syntyy runsaasti Wolf-Rayet-tähtiä. Tähtiryöppy voi käyttää kaiken tähtien syntyyn käytettävissä olevan kaasun ja pölyn ja kestää alle galaksin pyörähdysajan. Tähtiryöppyjen sisällä nuoret siniset tähdet kuumentavat ympäröivää kaasua ja räjähtelevät supernovina. Galaksien törmäysten lisäksi tähtien syntyryöppyjä laukaisevat lähigalaksien aiheuttamat häiriöt ja sauvan muodostuminen galaksiin.
Tunnettuja tähtiryöppygalakseja ovat M 82 ja IC 10. M82:n tähtiryöpyn aiheuttaa M81:n läheisyys. Näiden galaksien välillä on kaasusilta.
Siniset kompaktit galaksit.
Tähtiryöppygalakseihin kuuluvat nuoret "siniset kompaktit galaksit" (BCG:t) jollaisia ovat ESO338-IG04 ja Haro11. Nämä galaksit ovat yleensä pienimassaista ja pölyttömiä ja niiden metallipitoisuus on pieni. Kaikesta päätellen ne ovat nuoria galakseja, joissa on nuoria ultraviolettia ja sinistä säteileviä tähtiä, jotka luultavasti kuuluvat näiden galaksien ensimmäiseen tähtisukupolveen. Näissä galakseissa havaitaan merkkejä sulautumisista toisiin galakseihin tai läheistä vuorovaikutusta muihin galakseihin. Metalliköyhin (suhteellisesti nuorin) lienee galaksi IZw18.
Huippukirkkaat infrapunagalaksit.
Huippukirkkaat infrapunagalaksit (ULIRG) ovat hyvin pölyisiä galakseja. Näissä infrapunaa säteilevä lämmin pöly on nuorten kuumien sinisten tähtien lämmittämää. Säteilyn huippu on noin 100 mikrometrin tienoilla. Esimerkkinä ULIRG:sta on Arp220. Ei osata täsmälleen sanoa, lämmittääkö pölyä tähtien syntyryöppy vai musta aukko, johon syöksyy kuumaa materiaa.
Blasaari

Blasaari on kvasaaria muistuttava aktiivinen galaksi. Blasaareissa galaksiytimestä lähtevä relativistinen suihku suuntautuu suoraan meitä kohti ja kirkastuu siksi äärimmäisen voimakkaasti. Blasaarit jaetaan kahteen tyyppiin:
On myös löydetty muutamia kohteita, joiden ominaisuudet ovat näiden väliltä. Blasaarien tyypillisiä erikoispiirteitä ovat suuret kirkkaudet, hyvin nopeat (aikaskaala minuuteista muutamiin päiviin) valonvaihtelut ja suuri valon polarisaatio tavallisiin kvasaareihin verrattuna. Blasaareja ovat mm. 3C273, BL Lacertae, PKS 2155-304. Hyvin energisiä, nk. TeV-blasaareja ovat Markarian 421 ja Markarian 501.
Blasaarien erikoispiirteiden syyt.
Blasaarien lähes valon nopeudella liikkuvat iskuaallot näyttävät meistä ylittävän valon nopeuden muutaman parsekin päässä blasaarin ytimestä. BL Lacertae -kohteet ovat heikkoja, OVV-kvasaarit voimakkaita radiosäteilijöitä. Blasaarin ytimen koko on vain tuhannesosa parsekia eli noin 200 AU. Ytimessä on musta aukko, johon syöksyvä kaasu on asettunut kiekkomaiseen muotoon, ja säteilee valoa ja hiukkassäteilyä. Ydintä ympäröi muutaman parsekin säteinen kaasurengas, joka muistuttaa munkkirinkilää. Ytimestä kiekon napojen suunnassa lähtevä kaasusuihku syntyy mustan aukon lähellä olevan kiekon säteilyn ja magneettikentän kohdatessa toisensa.
Suihku ulottuu kymmenien kiloparsekien päähän mustasta aukosta. Kertymäkiekon säteily on yleensä synkrotronisäteilyä ja käänteistä Compton-säteilyä tietyillä aallonpituuksilla. Suihkut sinkoutuvat ytimestä pois relativistisella 0,95–0,99 kertaisella valonnopeudella. Koska suihku liikkuu lähes valon nopeudella, sen havaitsemisessa vaikuttavat relativistiset ilmiöt, jotka mm. vahvistavat havaitsijalle suihkun kirkkautta ja pienentävät suihkussa tapahtuvien ilmiöiden aikoja, niin että jotkut asiat näyttävät tapahtuvan yli valonnopeudella.
Jos ytimen suihku havaittaisiin sivusta, se olisi hyvin himmeä. Mitä enemmän suihku suuntautuu Maata kohti, sitä kirkkaampi se on. Poispäin Maasta suuntautuva suihku on yleensä hyvin himmeä. Molemmat suihkut näkyvät yhtä kirkkaina, jos ne kummatkin ovat 90 asteen kulmassa. Meitä kohti suuntautuva suihku näyttää relativististen efektien takia olevan 600 kertaa todellista kirkkaampi.
Sauvaspiraaligalaksi

Sauvaspiraaligalaksi eli sauvakierregalaksi (merkintä SB sanoista "spiral, barred") on kierteisgalaksi, jonka kierrehaarat lähtevät keskustan läpi kulkevan sauvan päistä eivätkä keskeltä kuten tavallisessa kierteisgalaksissa. Muissa suhteissa sauvaspiraaligalaksi on samanlainen kuin tavallinen kierteisgalaksi. Se myös jaetaan samalla tavalla neljään alatyyppiin (SBa, SBb, SBc ja SBd) sekä viidenteen tyyppiin, epäkeskiseen SBm, jossa ainoa kierrehaara alkaa sauvan päästä.
Sauvaspiraaligalaksin keskustan sauva voi olla muodoltaan leveä laatta tai laatikko mutta myös soukempi sukkula. Sauvan arvellaan syntyneen aineesta, jota on ajautunut galaksin keskustaan sen ulko-osista.
Sauvamaiset (palkittuneet) galaksit ovat otannan mukaan yleisiä.
Tykistöohjus

Tykistöohjus on epäsuoraa tulta ampuva tykistöase. Se on taktinen ohjus, jonka kantama on muutamia satoja kilometrejä (165–300 km). Tykistöohjuksen tyypillisiä maaleja ovat tavanomaisen tykistön kantaman ulkopuolelle jäävät vihollisen ryhmitysalueet, kauaskantoinen tykistö, sekä muut tärkeät maalit.
Tykistöohjus eroaa tykistöraketista kahdella tapaa. Ensinnäkin ohjuksen moottori toimii lentoradalla kauemmin kuin raketinheittimessä, jolloin saavutetaan suurempi kantama (raketilla korkeintaan noin 70 km). Toiseksi raketinheittimillä pyritään saamaan aikaan suuri hetkellinen tulivaikutus maalialueelle, jolloin raketteja ammutaan samanaikaisesti jopa kymmeniä. Tykistöraketista poiketen tykistöohjus ohjautuu aktiivisesti maaliinsa, yleensä lentoradan loppuvaiheessa.
Tykistöohjuksen taistelukärki voi olla joko varsin tarkka (osuu alle sadan metrin säteellä) räjähdysainekranaatti tai esimerkiksi 13 itseohjautuvaa panssarinläpäisykranaattia.
Tykistöohjus on yleensä sijoitettu liikuteltavalle tela- tai pyörälavetille, jotta ohjuksen tuliasema ei paljastuisi, ja että ohjuksen ampuminen voisi tapahtua nopeasti.
Epäsäännöllinen galaksi

Epäsäännöllinen galaksi (tyypin I ja Irr galaksi) on galaksi, jonka muoto on epämääräinen. Epäsäännöllinen galaksi ei ole kierteisgalaksi, sauvaspiraaligalaksi, elliptinen galaksi tai linssimäinen galaksi eli mikään Hubblen galaksiluokitukseen sopiva galaksi. Irr I -tyypin galakseissa on jonkinlaista rakennetta. Nämä voidaan jakaa spiraalimaista rakennetta omaaviin Sm-galakseihin ja jos tätä ei ole, niin Im-tyyppiin. Irr II -tyypin galakseissa ei ole mitään rakennetta, niiden ulkoasu on täysin satunnainen. Epäsäännölliset kääpiögalaksit tyyppiä dI tai dIrrs ovat runsaasti kaasua sisältäviä, luultavasti nuoria pieniä galakseja. Näiden tähtien metallipitoisuus on alhainen, ja oletetaan, että nämä galaksit olivat maailmankaikkeuden ensimmäisiä galakseja.
Sininen jättiläinen

Sininen jättiläinen on kuuma, sininen tai sinivalkoinen, nuori massiivinen tähti. Sinisen jättiläisen massa on yli 18 aurinkoa. Spektriluokka on O tai B, absoluuttinen kirkkaus -5 tai -6 tai yli. 
Nämä tähdet sijoittuvat HR-kaaviossa vasempaan ylänurkkaan. Sinisten jättiläisten elinikä on kymmeniä - satoja miljoonia vuosia. Sinisiä jättiläisiä ovat muun muassa Regulus ja Saiph.
Suurimpia ja kirkkaimpia tähtiä ovat siniset ylijättiläiset, jotka kuuluvat spektriluokkaan O. Näiden massat ovat aluksi 80 – 200 Auringon massaa, mutta ne menettävät massaansa nopeasti.
Rigel on sininen ylijättiläinen.
Kuuma kupla

Kuuma kupla on Linnunradassa oleva kuuman kaasun alue, jollaisia on galaksimme kiekossa kylmemmän tähtienvälisen kaasun sisässä. Kuplien kaasu on hiukkasten liikkeestä päätellen hyvin kuumaa mutta niin harvaa, ettei se käytännössä lämmitä. Aurinko sijaitsee paikallisessa kuumassa kuplassa eli Silmukka I:ssa.
Kuumat kuplat syntyvät tähtien räjähtäessä supernovina sekä myös nuorten tähtien puhaltaessa voimakasta tähtituulta, joka on käytännössä kuumaa ionisoitunutta kaasua.
Kuplien voidaan ajatella olevan laajentuneita HII-alueita. Miljoonien vuosien kuluessa syntynyt kupla laajenee. Tunnettuja kuplia ovat "Silmukka II", jossa sijaitsee Pohjantähti, "Silmukka III" ja Barnardin silmukka (Sh 2-276), jossa on Rigel. Barnardin silmukka näkyy meille Rigelin ja Orionin vyön suunnassa kaarena esimerkiksi punaisessa valossa tähtitaivaasta otetussa tarkassa kuvassa. Muun muassa Hevosenpääsumu kuuluu Barnardin silmukkaan. Barnardin silmukka kattaa 600 kaariminuuttia eli 10 astetta, ja se sijaitsee 1 600 valovuoden päässä ollen läpimitaltaan 300 valovuotta. Kupla syntyi noin 2 miljoonaa vuotta sitten supernovaräjähdyksessä.
Juurikkaat

Juurikkaat ("Beta") on kasvisuku revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimossa ja Betoideae-alaheimossa. Aiemmin suku on luokiteltu savikkakasvien (Chenopodiaceae) heimoon. Tunnetuin laji on juurikas ("Beta vulgaris").
Demons &amp; Wizards

Demons &amp; Wizards on metallimusiikin yhtye, joka on Blind Guardian- ja Iced Earth -yhtyeiden Hansi Kürschin ja Jon Schafferin yhteinen musiikkiprojekti. Yhtyeen nimi on peräisin Uriah Heepin vuonna 1972 julkaisemalta levyltä "Demons and Wizards".
Yhtye on julkaissut kolme levyä: yhtyeen nimeä kantavan albumin "Demons &amp; Wizards" vuonna 2000, "Touched By The Crimson King" -albumin vuonna 2005 ja "III" -albumin vuonna 2020. Demons &amp; Wizardsin musiikin kirjoittaa Schaffer, sanoitukset Kürsch. Osa "Touched By The Crimson Kingin" sanoituksista saa inspiraatiota kauhukirjailija Stephen Kingin seitsenosaisesta teoksesta "Musta torni".
Diskografia.
Studioalbumit
FLAC

FLAC (, tiedostopääte flac tai fla) on Xiph.orgin kehittämä häviötön äänenpakkausmenetelmä, joka on patentiton ja lisenssimaksuton. Toisin kuin häviölliset menetelmät, esimerkiksi MP3, AAC ja Ogg Vorbis, FLAC ei kadota tai muuntele lainkaan äänisignaalin informaatiota, joten dekooderin muodostama bittivirta on identtinen kopio verrattuna alkuperäiseen. Tuki FLAC-formaatille löytyy monista ohjelmistoista ja audiolaitteistoista.
FLACilla voidaan pakata PCM-äänivirtaa. Näytteenottotaajuus voidaan määrittää halutusti – yhden hertsin välein tai – 10 hertsin välein. Bittisyvyys tukee arvoja välillä 4–32 bittiä näytettä kohti. Äänikanavia voi olla yhdestä kahdeksaan. 
FLAC:in oletuksena käytettävät parametrit ovat säädetty CD-tasoiselle äänelle. FLAC-tiedostojen otsikossa on mahdollisuus MD5-summalle pakkaamattomalle äänelle, jonka lisäksi lohkoissa voi olla CRC-summa. FLAC sisältää tuen suoratoistolle tietyin edellytyksin: äänivirtaa purkava ei voi hakea paikkaa äänivirrassa, mutta voi silti jatkaa kesken äänivirran toistamista.
FLAC:in tiedostomuoto käyttää lohkoja metatiedolle. Metatietoihin voi sijoittaa muun muassa luettelonumeroita ja vapaamuotoisia tekstikommentteja.
FLAC-pakkauksella tyypillisesti saavutetaan 50–70 prosenttia pienempi tiedostokoko verrattuna pakkaamattomaan.
Eräissä yhteyksissä on tehtävä ero "äänisignaalin kompressoinnin" ja "datan pakkauksen" välillä (molempiin liittyy englannin kielinen sana "compression"): FLAC pakkaa vain dataa ja tiedon eheys ei heikenny, vaan identtinen alkuperäinen tieto on mahdollista palauttaa purkamalla tiedosto.
Adygeian kansallishymni

Adygeian kansallishymnin on sanoittanut Iskak Mašbaš ja säveltänyt Umar Thabisimov. Se otettiin virallisesti käyttöön 25. maaliskuuta 1992.
Sanat.
Lähde:
Niklas Tarvajärvi

Niklas Henrikki Tarvajärvi (s. 13. maaliskuuta 1983 Tuusula) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Tarvajärvi edustaa alankomaalaista Heerenveense Boysia.
Tarvajärven isoisä oli toimittaja Niilo Tarvajärvi.
Ura.
Tarvajärven kasvattajaseura on Kuusysi, ja Veikkausliiga-debyyttinsä hän teki Jokereissa kaudella 2003. Ennen siirtymistään ulkomaille hän pelasi myös MyPassa, jossa hän saavutti Suomen cupin voiton kaudella 2004 ja Suomen-mestaruuden kaudella 2005.
Vuodet 2005–2009 Tarvajärvi vietti Alankomaiden Eredivisiessä, jossa hän edusti Heerenveeniä sekä lainasopimuksella De Graafschapia ja Vitesseä. Helmikuussa 2009 hän siirtyi sveitsiläiseen Neuchâtel Xamaxiin ja heinäkuussa 2009 edelleen Karlsruheen.
Suomen A-maajoukkueessa Tarvajärvi pelasi ensimmäisen kerran harjoitusottelussa Kuwaitia vastaan vuonna 2005. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa otteluita kertyi 16.
Lahden Reipas

Lahden Reipas on lahtelainen palloilun yleisseura. Se syntyi viime sotien jälkeen 1940-luvulla, kun Viipurin Reipas siirtyi evakkoon Lahteen. Seura pelasi virallisesti Viipurin Reippaan nimellä aina vuoteen 1962 saakka, jolloin seuran palloiluosaston nimeksi vaihtui yksinkertaisesti Reipas. Vuonna 1963 nimi vaihtui jälleen, nyt Lahden Reippaaksi.
Reipas on pelannut monta vuotta pääsarjatasolla menestyen hyvin erityisesti jalkapallossa mutta myös jääpallossa ja jääkiekossa. Jääpallossa Lahden Reipas esiintyi SM-sarjassa viimeksi kaudella 1967, mutta lopetti jääpallotoimintansa seuraavalla kaudella. Vuonna 1975 jalkapallo ja jääkiekkotoiminta erosivat toisistaan. Jalkapallo jatkoi Lahden Reippaan nimellä, kun jääkiekkopuoli vaihtoi nimensä Kiekkoreippaaksi.
Lahoaminen

Lahoamiseksi kutsutaan tapahtumaa, kun bakteerit ja sienet hajottavat kuollutta eliötä hapellisessa ympäristössä. Toisin kuin mätäneminen, lahoaminen ei tuota voimakasta hajua. Lahoaminen luokitellaan hitaaksi palamiseksi, eli aineen reaktioksi hapen kanssa ilman liekkiä.
Lahoamalla hajoavaa ainesta ovat luonnossa tyypillisesti puu sekä lehdistä, neulasista ja muusta kasviaineksesta muodostuva karike. Puun lahotessa kaarna lahoaa ensimmäisenä, jolloin lahottajina ovat kaarnakuoriaiset. Pari vuotta myöhemmin puuta alkavat lahottaa sienet. Lopulta sammalet peittävät puun ja vähitellen puuaines maatuu kokonaan.
Puulla lahot voidaan hajoamistavan mukaan jakaa kolmeen lahotyyppiin eli ruskolahoon, valkolahoon ja katkolahoon. Puun lahoamista on perinteisesti torjuttu tervalla ja nykyisin myös erilaisilla pintakäsittely- ja kyllästysaineilla. Nämä pintakäsittelyaineet suojaavat puuta kosteudelta ja samalla estävät lahoamista aiheuttavien homeiden ja sienten pääsyä vaikuttamaan puuhun. 
Puun kasvunaikaisina lahottajina toimivat juurikäävät ja mesisienet kuten pohjanmesisieni. Puun pintavaurioihin pesiytyy helposti verinahakkasieni ("Stereum sanguinolentum") alkaen lahottaa puuta. Rakennuksissa lahottajina esiintyviä lahottajasieniä ovat esimerkiksi lattiasieni ("Serpula lacrymans"), kellarisieni ("Coniophora puteana") ja kelokääpä ("Antrodia sinuosa").
Monet eliölajit tarvitsevat lahopuuta elääkseen. Lahoamisen edetessä eri lahottajaeliöt seuraavat toinen toistaan muodostaen ekologisen sukkession ja tämän seurauksena lahoamisen eri vaiheissa lahopuulla elävät eri eliöt. Lahopuilla esiintyvistä lajeista monet ovat metsätalouden tehostuessa harvinaistuneet. Lahopuissa elävät useat hyönteislajit. Jotkut hyönteislajit ovat erikoistuneet tietyssä lahoamisvaiheessa olevaan puuhun. Myös valkoselkätikka elää lahopuumetsissä.
PPŠ-41

 
PPŠ-41 (ven. ППШ-41 = 7,62 мм пистолет-пулемёт Шпагина образца 1941 года; "7,62 mm Pistolet-pulemjot Špagina obraztsa 1941 goda"; myös PPSh-41) on Georgi Špaginin suunnittelema neuvostoliittolainen konepistooli, josta tuli toisen maailmansodan valmistetuimpia aseita.
PPŠ-41:n edeltäjiä olivat Vasili Degtjarjovin suunnittelemat PPD-34, PPD-34/38 ja PPD-40, jotka muistuttivat läheisesti saksalaista Bergmann MP28:aa.
PPD:t olivat monimutkaisia ja kalliita valmistaa, ja PPŠ suunniteltiin halvaksi massatuotantovaihtoehdoksi: piippua lukuun ottamatta kaikki metalliosat olivat teräslevystä prässättyjä. Sodan loppuun mennessä valmistettiin yli kuusi miljoonaa asetta. Vuodesta 1942 tuli käyttöön nopeammin ja halvemmalla valmistettava 35 patruunan tankolipas; sen ohella oli edelleen käytössä myös 71 patruunan rumpulipas.
Saksalaiset arvostivat sotasaaliiksi saatuja aseita jopa siinä määrin, että suunnittelivat niiden käyttöönottoa 9 mm:n patruunalle muunnettuna. 7,62×25 mm Tokarev- ja 9×19 mm Parabellum-patruunat olivat niin samanlaisia, että muutokseen tarvittiin vain 9 mm:n piippu ja adapteri MP38/40 32 -patruunan lippaiden käyttämiseksi. Muunnettu ase nimettiin MP41(r):ksi, mutta sitä tai pelkkiä muutososia valmistettiin vain ehkä muutamien tuhansien kappaleiden erä, eikä niiden käytöstä ole kovinkaan paljon tietoja. Lisäksi muutos vei aseelta sen suurimman valtin eli suuripanosmääräisen rumpulippaan käytön.
Jatkosodan aikana suomalaiset saivat PPŠ-41:tä sotasaaliiksi noin 2 500 kpl. Jatkosodan aikana rintamajoukkojen lisäksi niitä käyttivät kotirintaman joukot. Niiden muuntamista 9 × 19 Parabellum -kaliiperiin suunniteltiin myös Suomessa, mutta tämä hanke ei edennyt muutamaa prototyyppiasetta pitemmälle. 
PPŠ-41:n rinnalle tuotantoon tuli vuonna 1942 Aleksei Sudajevin suunnittelema halvempi, taittoperällä varustettu PPS-42-konepistooli, josta hetimmiten kehitettiin edelleen PPS-43.
Friisilä

Friisilä () on Espoon Olarin kaupunginosan pienalue. Pohjoisessa Friisilä ulottuu Puolarintiehen ja Espoon keskuspuistoon, idässä Kuitinmäkeen, etelässä Länsiväylään ja lännessä Nöykkiöön. Friisilässä oli 2 943 asukasta vuodenvaihteessa 2022–2023. Alueen rakennuskanta koostuu pääasiassa erillisistä pientaloista. Vuodesta 1950 toiminut Friisilän Omakotiyhdistys ry on yksi Espoon aktiivisimmista asukasyhdistyksistä. Friisilän postinumeroalue 02240 Espoo on Suomen kolmanneksi suurituloisin: sen täysi-ikäisistä asukkaista 56,4 prosenttia kuului vuonna 2021 Suomen hyvätuloisimpaan viidennekseen.
Alueen ensimmäiset asukkaat olivat uudisraivaajia, jotka rakensivat kotinsa Frisans med Kaitansin kartanon maista lohkotuille rintamamiestonteille. Rakentaminen oli luvanvaraista vuosikymmeniä, sillä alueelle vahvistettiin asemakaava vasta vuonna 2000. Suurin osa alueen rakennuskannasta on valmistunut 1950-luvun jälkeen. 2000-luvulla tyypillistä on ollut tonttien lohkominen ja huomattavasti tiiviimpi rakentaminen, usein alkuperäisiä rakennuksia uusilla korvaamalla. Espoon kunnallisista palveluista Friisilän alueella toimivat, Friisilän koulu, Kuitinmäen koulun Tähtiniityn toimipiste, Friisilän päiväkoti ja Espoon Eläkekotisäätiön palvelutalo Hopeakuu. 
Suurin nähtävyys alueella on Friisinkallion luonnonsuojelualue, kallioinen 26 hehtaarin metsäalue, joka toimii monipuolisena virkistys- ja retkikohteena. Friisinkalliolta löytyy sekä tuoreita että kuivia kangasmetsiä, silokallioita ja jyrkänteitä. Lakialueen eteläiseltä kallionpaljastumalta eli näköalakalliolta näkee merelle saakka. Friisinkallion pohjoisrinteellä on myös erityisen hieno, osittain peittynyt muinaisranta, jonka pituus on noin 200 metriä ja leveys enimmillään 20 metriä. Tämä muinaisranta oli aikoinaan, noin 7500 vuotta sitten, Litorinameren rantakivikko. Alueelta löytyy useita siirtolohkareita, ja pieni lähdealkuinen puro, jonka varrella on kosteikkokasvillisuutta. Friisinkallion säilyminen luonnontilaisena ei ole millään tavalla ollut itsestäänselvyys, vaan siihen on vaadittu asukkaiden aktiivista vaikuttamista.
Friisilän entisiä tai nykyisiä asukkaita ovat entinen pääministeri Jyrki Katainen, näyttelijä Kiti Kokkonen ja kansanedustaja Pia Kauma.
Friisilänaukio on aukio Espoon Olarin Friisilässä. Aukiolla toimivat muun muassa eläinlääkäri, pyöräliike, hampurilaisravintola, videovuokraamo, grillikioski ja kukkakauppa. Friisilänaukio oli ennen tärkeä bussien päätepysäkki, mutta nykyään sinne kulkee vain yksi yölinja, 112N Kamppiin. Sen sijaan bussiyhteydet muualta Friisilästä ovat melko hyvät: Holmanmäestä lähtee linja 133 Matinkylän kautta Henttaalle, ja Puolarintietä kulkevat linjat 125 Espoonlahdesta Tapiolaan sekä 531 Espoon keskuksesta Tiistilään.
Special Air Service

Special Air Service (SAS) on Britannian maavoimien erikoisjoukko, jota pidetään monien muiden nykyaikaisten erikoisjoukkojen esikuvana. 
Historia.
SAS:n perustajana pidetään David Stirlingiä. Se perustettiin vuonna 1941 tekemään iskuja syvälle vihollislinjojen taakse sekä mahdollisuuksien mukaan värväämään, kouluttamaan, aseistamaan ja organisoimaan paikallisia sissijoukkoja. Toisen maailmansodan aikana SAS kunnostautui etenkin Pohjois-Afrikassa ja Välimeren alueella. Sodan päätyttyä SAS lakkautettiin, mutta se perustettiin uudestaan vuonna 1952 Malaijilla käytävää sissisotaa varten. Malaijin konfliktin jälkeen SAS on toiminut muun muassa seuraavissa paikossa: Oman 1958–1959, Borneo 1963–1966, Aden 1964–1964, Pohjois-Irlanti 1969–1994, Oman 1970–1976, Lontoo 1980 (panttivankien vapautus Iranin suurlähetystöstä), Falkland 1982, Persianlahti 1990–1991, Bosnia 1994–1995, Kosovo 1999, Sierra Leone 2000, Irak 2003–2009 ja Afganistan 2001–.
SAS nykyään.
SAS:n tehtävänä on muun muassa tiedustelu, iskuosastotoiminta, epätavanomainen sodankäynti ja terrorisminvastaiset operaatiot. SAS koostuu yhdestä vakinaisesta (22. SAS-rykmentti) ja kahdesta reserviläisjoukkojen rykmentistä (21. SAS ja 23. SAS). Sen riveissä on yhteensä 700 sotilasta, jotka on jaettu neljään taistelukomppaniaan (Boat troop, Air troop, Mobility troop ja Mountain troop). Jokaisessa komppaniassa on neljä 16-miehistä joukkuetta, jotka yleensä suorittavat tehtäviä kahdeksan miehen ryhminä tai nelimiehisinä partioina taktisten vaatimusten mukaan. Taistelukomppanioita tukevat esikuntakomppania, operaatiotutkimusosasto, suunnittelu- ja tiedusteluyksikkö sekä koulutusosasto.
Maiti

Maiti on koiraskalan maitomainen, usein valkoinen siemenneste, joka hedelmöittää naaraskalan mätimunia eli mätiä. Maiti on syömäkelpoista, mutta sitä ei pidetä yhtä herkullisena kuin mätiä. Kuitenkin esimerkiksi talvisen mateen maiti kannattaa korjata talteen muiden syötävien sisäelinten kuten maksan yhteydessä, mikäli maitipussi on säilynyt jokseenkin ehjänä.
Maitikalat ovat säännönmukaisesti mätikaloja pienempiä.
Kaloilla on erilaisia hedelmöitystapoja. Maidinlaskuun liittyy kuitenkin kosiomenoja.
Julkisyhteisö

Julkisyhteisö (julkisoikeudellinen yhteisö, julkisoikeudellinen laitos) on luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden muodostama yhteisö, joka on perustettu lainsäädäntötoimin. Julkisyhteisön tarkoituksesta, toiminnasta ja järjestelystä säädetään lailla tai asetuksella. 
Julkisyhteisöt ovat julkishallinnon organisaatioita, eli ne ovat osa Suomen julkishallintoa. Julkisyhteisöt hoitavat julkisia hallinto- tai palvelutehtäviä tai käyttävät julkista valtaa. Julkisyhteisöt eivät voi vapaasti määrätä tarkoitustaan eivätkä yleensä vapaasti valita jäseniään. 
Julkinen palvelutehtävä voi olla esimerkiksi hyvinvointipalvelujen ylläpitäminen tai asiantuntijapalveluiden tuottaminen (esimerkkinä metsänhoitoyhdistykset tai Liikenneturva). Julkinen hallintotehtävä voi olla esimerkiksi lupapäätöksiä, rahoituspäätöksiä, tarkastusta tai valvontaa (esimerkkinä riistanhoitopiirit, joilla on valtuudet myöntää pyyntilupia).
Julkisyhteisöä ei pidä sekoittaa viranomaiseen, vaikka viranomainen on myös julkisyhteisö, sillä Suomen perustuslain mukaan merkittävää julkisen vallan käyttöä sisältäviä tehtäviä voidaan antaa vain viranomaiselle. Julkisyhteisöä ei pidä myöskään sekoittaa sellaiseen yksityisoikeudelliseen yhteisöön, joka käyttää julkista valtaa 
(esimerkkinä auton katsastuksia suorittavat osakeyhtiöt) tai jonka toimintaa säätelee laki
(esimerkiksi yhdistysten toimintaa säätelee yhdistyslaki). Julkisyhteisöä ei voi perustaa yksityishenkilö, toisin kuin yksityisoikeudellisen yhteisön.
Euroopan unionin direktiivi määrittelee julkisoikeudelliseksi laitokseksi laitoksen, joka täyttää seuraavat kriteerit: 1. On perustettu tyydyttämään yleisen edun mukaisia tarpeita eikä harjoita teollista tai kaupallista toimintaa. 2. On oikeushenkilö. 3. Rahoituksesta suurin osa on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet.
Jaottelu.
Suomalaisia julkisyhteisöjä: