tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Foster City

Foster City on yhdysvaltalainen kaupunki, joka sijaitsee Kalifornian osavaltion San Mateon piirikunnassa. Vuonna 2019 Yhdysvaltojen väestölaskenta arvioi väestön määrän olevan 33 901, mikä on yli 10 % enemmän kuin vuoden 2010 väestönlaskennassa, jolloin oli 30 567. Foster Cityä pidetään toisinaan osana Piilaaksoa paikallisen teollisuuden ja sen läheisyyden vuoksi. Foster City on yksi Yhdysvaltojen turvallisimmista kaupungeista, ja siellä on keskimäärin yksi murha vuosikymmennessä. 
Liiketoiminta.
Suurimmat työnantajat.
Kaupungin vuoden 2019 kattavan vuosikertomuksen mukaan kaupungit suurimmat työnantajat ovat:
Keha-keskus

Keha-keskus eli Elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskusten kehittämis- ja hallintokeskus () on Suomen valtion virasto, joka tuottaa ELY-keskusten kehittämis- ja hallintopalveluja. Sen tehtävänä on myös ohjata ELY-keskusten toiminnan yhdenmukaistamista ja seurata niiden toiminnan toteutumista.
Keha-keskuksen strategista kehittämistä ohjaavat työ- ja elinkeinoministeriö ja tietohallintoon liittyvissä palveluissa valtiovarainministeriö. Omilla toimialoillaan Keha-keskusta ohjaavat sisäministeriö, opetus- ja kulttuuriministeriö, liikenne- ja viestintäministeriö, maa- ja metsätalousministeriö, työ- ja elinkeinoministeriö ja ympäristöministeriö.
Love Deluxe

Love Deluxe on Saden neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. lokakuuta 1992.
"Helsingin Sanomissa" Ilkka Mattila kirjoitti monien muiden jazzahtavaa pehmosoulia esittävien artistien menneen Sadesta jo ohikin niin, että tämä uutuusalbumi ”kelpaa muutamaa poikkeusta lukuunottamatta parhaiten laadukkaiden hotellien ja ravintoloiden taustamusiikiksi”.
Lover’s Rock

Lovers Rock on Saden viides studioalbumi, joka julkaistiin 13. marraskuuta 2000.
Hj. Hammar

Karl Hjalmar Hammar (15. elokuuta 1859 Perniö – 7. syyskuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen seppä ja ammattiyhdistysmies, joka toimi muun muassa Helsingin Työväenyhdistyksen sekä Suomen Rauta- ja Metallityöntekijäin Liiton puheenjohtajana.
Hammar syntyi työläisperheeseen Kirjakkalan ruukissa. Helsinkiin muutettuaan hän työskenteli pitkään seppänä Kone- ja Siltarakennus Oy:n konepajalla Sörnäisessä. Hammar liittyi Helsingin Työväenyhdistykseen vuonna 1887 ja toimi sen puheenjohtajana 1898–1899. Hän oli myös Helsingin seppien ammattiosaston perustajajäsen ja ensimmäinen puheenjohtaja 1896–1900, Metallityöväen Liiton edeltäjän Rauta- ja metallityöntekijäin liiton puheenjohtaja 1899–1900, sekä yksi Suomen Ammattijärjestön perustavan kokouksen kokoonkutsujista joulukuussa 1899.
Vuoden 1898 valtiopäivämiesvaalissa Hammar oli työväen edustajana kaikkien puolueiden yhteisellä ehdokaslistalla, vaikka Helsingin Työväenyhdistys teki päätöksen vaalilakosta. Ehdokkuus herätti epäluottamusta listalla olleita Hammaria, Jean Boldtia, Oskar Groundstroemiä, A. H. Karvosta ja Ernst Lindrothia kohtaan.
Vuonna 1900 Hammar nimitettiin Kone- ja Siltarakennuksen työnjohtajaksi, jonka jälkeen hän erosi työväenyhdistyksen jäsenyydestä ja jätti myös muut luottamustehtävänsä työväenliikkeessä. Hammar hukkui veneretkellä Pannukakun edustalla syyskuussa 1909. Lehtitietojen mukaan hän putosi mereen saatuaan sydänkohtauksen. Hammar on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Soldier of Love

Soldier of Love on Saden kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2010.
Armas Appelgren

Armas Albert Appelgren (29. heinäkuuta 1883 Hanko – 2. elokuuta 1961 Tampere) oli suomalainen suojeluskuntaupseeri ja toimittaja.
Armas Appelgrenin vanhemmat olivat asemapäällikkö Konrad Appelgren ja Jenny Lindström. Hän opiskeli Haminan kadettikoulussa vuodesta 1895, valmistui upseeriksi vuonna 1903 ja työskenteli rautatievirkailijana vuoteen 1915. Appelgren toimi Billnäsin tehtaan kirjeenvaihtajana vuoteen 1919, Pohjan suojeluskunnan päällikkönä vuoteen 1928 ja Uudenmaan ruotsalaisen suojeluskuntapiirin valistusohjaajana vuoteen 1944. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Appelgren toimi "Hangö-Bladetin" ja "Hangö"-lehden aputoimittajana vuosina 1908–1915, suojeluskuntalehti "Skyddskåristenin" toimittajana vuosina 1928–1943 ja "Tammerfors Aftonbladin" päätoimittajana vuosina 1944–1960. Hänen nimimerkkejään olivat Charles, Sam-Ra, Äppelquist ja Ä-st.
Toksinen megakoolon

Toksinen megakoolon on synnynnäinen megakoolon, myenteerisen hermopunoksen gangliosolujen synnynnäisestä puuttumisesta aiheutuva laajentuma. Toksinen megakoolon on muihin suolistosairauksiin, kuten haavaiseen koliittiin tai Crohnin tautiin liittyvä mahdollinen, mutta harviainen ja hengenvaarallinen komplikaatio.
Koolonin toksinen laajentuma mm. vakean haavaisen paksusuolitulehduksen yhteydessä ensiintyvä jättikoolon, johon liittyy yleisoireita kuten kuumeilua.
Gustav von Moser

Gustav von Moser (1825–1903) oli saksalainen huvinäytelmäkirjailija. Hän sai sotilaskasvatuksen Berliinissä, luopui 1856 Görlitzissä upseerina sotilasuralta ja asettui asumaan Sleesiassa olevalle maatilalleen Holzkirchiin.
Ensimmäisen huvinäytelmänsä, "Der Husar", Moser kirjoitti jo upseeriaikanaan (1856). Hänen lähes sataan nousevista kappaleistaan ovat parhaat ja suosituimmat "Kaudels Gardinenpredigten" (1871, suom. mukailtuna Remusen kotiripitykset), "Aus Liebe zur Kunst ("1873, suom. esit. Taiteen harrastuksesta"), Das Stiftungsfest ("1873, suom". "Yhdistysjuhla"), Ultimo" (1874, esitetty suomeksi)," Der Veilchenfresser" (1876, suom". "Kukkaistuhlari"). Der Hypochonder" (1878)", Der Bibliothekar" (1878)", Der Krieg im Frieden ("yhdessä Franz von Schönthanin kanssa, 1881, suom. Sota rauhan aikana"), Reif von Reiflingen" (yhdessä von Schönthanin kanssa, 1882) ja "Militärfromm’" (1893). Moserin näytelmille ominaista on virkeä saksalainen huumori ja huvittavuus, jota ne tarjoavat tavoittamatta kirjallista arvoa"."
Osvald Fager

Osvald August Fager (5. elokuuta 1900 Espoo – 2. lokakuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Osvald Fager syntyi työmies August Vilhelm Fagerin ja Ida Adolfina Janssonin perheeseen. Hän kävi kansakoulun ja viisi vuotta Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Syksyllä 1917 Fager työskenteli konttoristina Helsingissä ja sisällissodan aikana hän toimi kansanvaltuuskunnan julkaiseman "Finlands Folkkommissariats Notisbladin" kääntäjänä Helsingissä ja Viipurissa. Fager vangittiin Viipurin taistelun aikana ja toimitettiin Viipurin vankileirille, josta hänet kesäkuun lopussa laskettiin ehdonalaiseen vapauteen. Lokakuussa Fager sai 4 vuoden kuritushuonetuomion valtiopetoksesta.
Armahduksensa jälkeen Fager oli "Folkbladetin" vastaava toimittaja vuonna 1922 ja työskenteli sen jälkeen "Arbetarbladetissa", jonka päätoimittaja hän oli vuosina 1937–1940. Fager avusti "Suomen Sosialidemokraattia" ja "TUL-lehteä", oli "Elanto"-lehden ruotsinkielisen painoksen päätoimittaja vuosina 1940–1942 ja työskenteli Työväen Sanomalehtien Tietotoimiston Tukholman kirjeenvaihtajana vuosina 1942–1945. Vuosina 1947–1958 hän oli SAK:n "Löntagaren" ja vuodesta 1958 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton "Konsumenten" -lehtien päätoimittaja. Fagerin nimimerkkejä olivat O.F., Fgr, Ex.r. ja Rallare.
Fager esiintyi myös puhujana ja luennoitsijana. Hän osallistui työväen nuoriso- ja urheiluliikkeen sekä Työväen Sivistysliiton toimintaan. Fager oli Töölön Vesan puheenjohtaja 1927–1929 ja kuului TUL:n palloilujaostoon. Lisäksi hän edusti ruotsinkielisiä seuroja TUL:n liittoneuvostossa. Erityisesti jalkapallomiehenä tunnettu Fager toimi myös erotuomarina ja kirjoitti "Suomen Sosialidemokraattiin" otteluraportteja nimimerkillä ”Reservi”.
Luettelo Amy Adamsin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Amy Adamsin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Mustaharakkatasku

Mustaharakkatasku ("Kittacincla nigra") on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.
Koko ja ulkonäkö.
Mustaharakkatasku voi kasvaa 18–21 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Mustaharakkataskukoiras on väritykseltään kauttaaltaan sinertävän musta lukuun ottamatta siipien alapinnan ja pyrstön uloimpia valkoisia sulkia. Naaraslintu muistuttaa koirasta, mutta pää, rinta ja vatsa voivat olla vaaleammat ja harmaammat. Nuoret mustaharakkataskut ovat mustan ja ruskean kirjavia.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Mustaharakkataskun levinneisyysaluetta on Filippiineillä Palawanin ja Balabacin saarilla sekä Calamianin saaristossa. Lajin elinympäristöä ovat tiheät metsät, tiheiköt ja pensaikot. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja se etsii ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia usein lähellä maata. Mustaharakkatasku pesii kesäkuussa.
Nancy Storace

Anna Selina "Nancy" Storace (1765 Lontoo – 1817) oli brittiläinen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Storace syntyi italialaisen kontrabasistin ja englantilaisnaisen tyttärenä. Hän sai opetusta kastraattilaulaja Venanzio Rauzzinilta. 13-vuotiaana hän matkusti vanhempineen Italiaan vanhemman veljensä Stephen Storacen luokse; tämä oli opiskelemassa sävellystä Napolissa. Nancy Storace esiintyi ensimmäisen kerran pääroolin laulajana Firenzessä 15-vuotiaana. Vuonna 1783 hän esiintyi Rosinan roolissa Giovanni Paisiellon oopperan "Sevillan parturi" tuotannossa Wienissä. Vuonna 1784 Itävallan keisari Joosef II haki Italiasta laulajia Wieniin perustettuun italialaisen oopperan yhtiöön. Storace sai kiinnityksen ja matkusti Wieniin veljensä sekä äitinsä kanssa. Hän meni naimisiin viulisti-säveltäjä John Fisherin kanssa, mutta mies oli huomattavan väkivaltainen ja joutuikin karkotetuksi kaupungista keisarillisella päätöksellä. Laulaessaan veljensä Stephenin oopperan kantaesityksessä Nancy Storace menetti äänensä eikä kyennyt laulamaan viiteen kuukauteen. Hän huomasi olevansa raskaana ja vaikka lapsi syntyi, tämä kuoli kuukauden ikäisenä. Antonio Salieri, Wolfgang Amadeus Mozart ja säveltäjä Cornetti sävelsivät yhteistyössä kantaatin ("Per la ricuperata salute di Ofelia") Nancyn toipumisen kunniaksi.
Mozart, joka oli ensimmäisen kerran tavannut Nancyn tämän tehdessä Wienin-debyyttinsä Salierin "La scuola de' gelosi" -oopperan esityksessä, ihastui tähän heti taiteilijana. Myös suhteesta kaksikon välillä kiersi huhuja. Storace toimi innoittajana Susannan hahmolle Mozartin oopperassa "Figaron häät". Storace tulkitsi roolin teoksen kantaesityksessä 1. toukokuuta 1786. Seuraavana vuonna hän palasi Lontooseen. Mozart sävelsi tälle läksiäislahjaksi konserttiaarian "Ch'io mi scordi di te?" ja säesti laulun pianolla Storacen lähdön aattona. Tämän jälkeen Storace ja Mozart eivät enää toisiaan tavanneet. Mozart kuitenkin kirjoitti sopraanolle säännöllisesti, ja Storacen on usein arveltu inspiroineen myös Despinan roolin "Così fan tuttessa".
Lontoossa Storace jatkoi uraa konserttilavalla ja oopperatalossa. Hän esiintyi veljensä teoksissa ja teki usein esiintymisiä irlantilaistenori Michael Kellyn kanssa. Kelly oli esiintynyt myös "Figaron häiden" kantaesityksessä Don Basilion ja Don Curzion rooleissa. Storace kutsui Mozartin Lontooseen oopperan säveltämisen merkeissä, mutta säveltäjä oli liian sairas lähteäkseen. Mozartin kuolinyönä Storace itse sai aivoverenvuodon. Hän selviytyi ja lähti uuden rakastajansa, yksitoista vuotta itseään nuoremman tenorin kanssa Euroopan-kiertueelle. Pari esiintyi Napoleon Bonaparten, Joséphine de Beauharnaisin, Horatio Nelsonin ja Emma Hamiltonin edessä. Aivoverenkiertohäiriö aiheutti vuonna 1817 Storacen kuoleman. Hänen hautajaisensa pidettiin 2. syyskuuta 1817.
Heinrich Zöllner

Heinrich Zöllner (4. heinäkuuta 1854 – 8. toukokuuta 1941) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Zöllner opiskeli Salomon Jadassohnin ja Ernst Friedrich Richterin johdolla. Hän toimi musiikkijohtajana Tarton yliopistossa vuosina 1878–1885. Vuosina 1902–1906 Zöllner työskenteli Leipzigin konservatorion sävellysprofessorina, ja vuosina 1907–1912 hän johti oopperoiden esityksiä Antwerpenissä. Zöllnerin omaan tuotantoon kuuluu esimerkiksi kymmenen oopperaa (kuten "Faust", 1887; "Die versunkene Glocke", 1899) ja viisi sinfoniaa. Eräs hänen omaksumiensa vaikutteiden lähteistä oli Richard Wagner.
Zöllnerin isä oli säveltäjä-kuoronjohtaja Carl Friedrich Zöllner.
Antonio Ghislanzoni

Antonio Ghislanzoni (marraskuu 1824 Lecco – 1893 Caprino Bergamasco) oli italialainen kirjailija ja libretisti. Hänen libretoistaan oopperoihin erityisen huomattava on hänen työnsä Giuseppe Verdin "Aidassa". Ghislanzoni teki yhteistyötä Verdin kanssa myös oopperoissa "Kohtalon voima" ja "Don Carlos".
Ghislanzoni aloitti isänsä toiveesta opiskelun seminaarissa, jonka ankara kurinpito ei kuitenkaan häntä miellyttänyt. Hänet erotettiin, ja antiklerikalismista tuli pysyvä osa hänen ajatusmaailmaansa. Ghislanzoni muutti Paviaan, jossa pääsi opiskelemaan lääketiedettä, mutta siirtyikin laulun pariin ja työllistyi baritonina teatterissa Lodissa. Pian hän hylkäsi tämänkin urasuunnan ja päätti keskittyä kirjallisiin intohimoihinsa. Hän kirjoitti aluksi lehtiartikkeleita ja sitten romaanin, jossa käsitteli oman elämänsä seikkailuita. Libretistinä Ghislanzonista tuli tuottelias; kaikkiaan hän laati noin 85 librettoa. Verdin lisäksi hän teki yhteistyötä sellaisten säveltäjien kuin Amilcare Ponchiellin, Antônio Carlos Gomesin ja Alfredo Catalanin kanssa. Ghislanzoni kirjoitti samalla arvosteluja, romaaneja, runoja ja novelleja.
Ghislanzoni innoittui Giuseppe Mazzinin vapausajattelusta vuoden 1848 vallankumouksissa. Hän joutui poliittisen aktiivisuutensa takia pakenemaan Sveitsiin ja oli välillä myös ranskalaisten Korsikalle karkottamana, mutta palasi Milanon piireihin Italian toisen itsenäisyyssodan jälkeen. 1870-luvulla hän muutti Leccon seudulle, jossa hänen perhetaustansa oli, ja sittemmin Caprino Bergamascoon.
Deus vult

Deus vult (suom. 'Jumala tahtoo sen') on latinankielinen katolinen ilmaisu, joka liittyy ristiretkiin, etenkin ensimmäiseen ristiretkeen, jossa sitä käytettiin iskulauseena ja sotahuutona.
Betty Boije

Betty Natalie Boije af Gennäs (vuodesta 1853 Dannström; 14. helmikuuta 1822 – 30. joulukuuta 1854 Tukholma) oli ruotsalais-suomalainen laulaja.
Boije oli nuorin tytär Boije af Gennäsin sukuun kuuluneessa aatelisperheessä, joka muutti Suomeen tytön ollessa vasta kuukausien ikäinen. Perheen isä oli Loviisasta lähtöisin ollut Claës Otto Boije af Gennäs ja äiti skånelainen Mariana Horn af Rantzien. Betty Boije aloitti esiintymisen Turussa sisarustensa Gustafvan ja Wilhelminan kanssa 1830-luvun lopussa. Osa aatelissuvun jäsenistä vastusti Boijen laulajanuraa, mutta hän pääsi esiintymään Turun lisäksi myös esimerkiksi Helsinkiin, Viipuriin, Ouluun, Tallinnaan ja Pietariin. Boijella oli poikkeuksellisen laaja ääniala, joten hän pystyi esiintymään yhtä lailla kontra-alttona kuin sopraanona. Kesäkuussa 1847 hän esiintyi suurelle yleisölle yliopiston promootiotilaisuudessa.
Boije opiskeli Isidor Dannströmin johdolla Tukholmassa ja piti kaupungissa ensimmäisen konserttinsa vuonna 1849. Tukholmalaisessa arviossa Boijen ennakoitiin tulevan "uudeksi Jenny Lindiksi". Hänet kiinnitettiin kaudelle 1850–1851 Tukholman kuninkaalliseen oopperaan, ja hän esiintyi Nancyn (Flotow: "Martha") sekä Cherubinon (Mozart: "Figaron häät") rooleissa. Boije meni häntä opettaneen Dannstörmin kanssa naimisiin vuonna 1853. Pariskunta lähti konserttimatkalle, joka suuntautui Liverpoolista Yhdysvaltoihin, jossa Boije keväällä 1854 esiintyi Washingtonissa ja New Yorkissa. Hän kuitenkin sairastui todennäköisimmin tuberkuloosiin ja kuoli 32-vuotiaana.
Boije kirjoitti laulu-uransa ohella muutamia sävellyksiä, joista laulu "En blick tillbaka" painettiin Dannströmin julkaisemaan laulukirjaan.
Myös Boijen siskoista Gustafvasta ja Wilhelminasta tuli musiikin ammattilaisia.
John Söderholm

Johan (John) Vilhelm Valdemar Söderholm (19. toukokuuta 1858 Turku – 5. huhtikuuta 1907 Turku) oli suomalainen toimittaja.
John Söderholmin vanhemmat olivat merikapteeni Johan Wilhelm Söderholm ja Maria Elisabet Hällsten. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1876 ja opiskeli kolmen vuoden ajan Helsingin yliopistossa.
Söderholm työskenteli toimittajana "Åbo Postenissa" vuosina 1881–1882 (päätoimittajana 1882), "Åbo Tidningissä" vuodesta 1883 ja "Åbo Underrättelserin" toimitussihteerinä edellisen yhdistyttyä siihen vuoden 1907 alussa. Hän toimi myös Turun poliisikamarin notaarina vuosina 1898–1903 ja toimitti "Turun osoitekalenteria". Söderholm harrasti purjehdusta.
Xiaomi Mi 10

Xiaomi Mi 10 on Xiaomin 27. maaliskuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Mi 10 -älypuhelimessa on 6,7-tuumainen täysteräväpiirtonäyttö 19,5:9-kuvasuhteella.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2,84 gigahertsin kahdeksanydinsuoritin. Laitteessa on 8 gigatavua RAM-muistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 108 megapikseliä, toinen kamera on 13 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmas kamera on 2 megapikseliä (makrokamera) ja neljäs kamera on 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä.
Videokuvaus voidaan tehdä 4320p (8K) -resoluutiolla 30 fps, 2160p (4K) -resoluutiolla 60 fps ja 1080p (täysteräväpiirto) -resoluutiolla 960 fps (hidastettu videokuva).
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Manik Sarkar

Manik Sarkar (s. 22. tammikuuta 1949 Udaipur) on intialainen poliitikko. Hän toimi Tripuran pääministerinä vuosina 1998–2018 edustaen Intian marxilaista kommunistista puoluetta (CPI(M)). Hänet tunnettiin Intian köyhimpänä osavaltiopääministerinä, koska hän maksoi koko palkkansa puolueellensa ja sai vastineeksi vähäisen kuukausikorvauksen. Pääministerikautensa jälkeen hän on jatkanut Tripuran oppositiojohtajana.
Sarkar opiskeli 1960-luvulla kauppatieteitä Agartalassa. Hän kiinnostui kommunismista naxaliitti-liikehdinnän seurauksena ja liittyi vasemmistolaiseen Students Federation of India -opiskelijajärjestöön. Hän liittyi CPI(M)-puolueeseen muutamaa vuotta myöhemmin ja voitti vuonna 1980 paikan Tripuran osavaltioparlamentissa. Hänestä tuli osavaltion pääministeri vuonna 1998. Hänen mukaansa hän lupasi puolueeseen liittyessään elävänsä vaatimattomasti, minkä vuoksi hän lahjoitti saamansa palkan aina puolueelle, joka elätti hänet. Tripuran oppositio on toisinaan kyseistänyt pääministerinsä köyhyyden. Esimerkiksi kongressipuolueen Sudip Roy Barman on arvioinut Sarkarin vaatetuksen hintaa sekä huomauttanut, että vaikka hän olisikin oikeasti köyhä olisi hänen lähipiirinsä silti "täynnä varkaita". Hänen virkakautensa päättyi vasta kaksikymmentä vuotta myöhemmin, jolloin CPI(M) hävisi Tripuran osavaltiovaaleissa. Vaalien voittaja oli Intian kansanpuolue (BJP) ja sen liittolaispuolue Indigenous People's Front of Tripura. Sarkarin tappion myötä kommunistien 25 vuotta kestänyt valtakausi Tripurassa päättyi. 
Sarkar on syyttänyt kansainvälisiä yrityksiä, jotka pyrkivät saamaan osansa Intian markkinoista, kommunismin suosion vähenemisestä Intiassa. Hänen mukaansa kansainväliset yritykset hyväksikäyttävät mediaa kommunismin maineen pilaamisessa. Hävittyään Tripuran osavaltiovaaleissa 2018 hän syytti tappiostaan rahavaltaa ja mediaa, jotka työskentelivät häntä vastaan.
Dennis Hauger

Dennis Hauger (s. 17. maaliskuuta 2003 Oslo, Norja) on norjalainen autourheilija. Hauger liitettiin syyskuussa 2017 Red Bullin junioriohjelmaan.
Ura.
Hauger aloitti uransa kartingissa viisivuotiaana ja voitti ensimmäisen kartingkisansa kahdeksan vuoden ikäisenä. Vuonna 2014 Hauger voitti Mini ROK International -luokan mestaruuden ja sijoittui Italian Championship -luokassa toiseksi. Vuonna 2015 hän voitti muun muassa Italian Championship, WSK Super Master Series ja WSK Champions Cup -luokkien mestaruudet. Vuonna 2016 Hauger voitti Saksan Junior Kartingin ja 2017 Saksan Kartingin mestaruussarjan mestaruudet.
Vuonna 2018 Hauger aloitti kilpauransa Britannian F4 -sarjassa saavuttaen neljä voittoa ja kymmenen palkintosijaa ollen sarjapisteissä neljäs. Vuonna 2019 Hauger ajoi Italian Formula 4 -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden 12 voitollaan. Hän ajoi myös Saksan ADAC Formula 4 -sarjassa voittaen kuusi kilpailua ja saavuttaen kymmenen palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua EuroFormula Open -sarjassa saavuttaen 18 pistettä.
Vuonna 2020 Hauger ajoi FIA Formula 3 Championship -sarjassa Hitech Grand Prix -tallissa ja voitti sarjan mestaruuden kaudella 2021 Prema Racing -tallissa.
ISDS

Investor-state dispute settlement (ISDS) on monissa kansainvälisissä kauppa- ja investointisopimuksissa säädetty järjestely, jossa kansainväliset sijoittajat voivat haastaa valtion välimiesoikeuteen. Se on osa lukuisia kahdenvälisiä kuin monenvälisiäkin sopimuksia, kuten esimerkiksi USMCA, NAFTA, TPP, CETA.
Menettelyyn ovat johtaneet mm. kiistat polttoaineen lisäaineen viennistä (Ethyl Corporation v. Canada 1997), PCB-jätteen viennistä (S.D. Myers v. Canada, 2000), hyönteismyrkyn kemikaaleista (Dow AgroSciences v. Canada, 2008) ja öljyoikeuksista (Occidental v. Ecuador, 2012).
Yhdistyneiden kansakuntien kauppa- ja kehityskonferenssi (UNCTAD) on seurannut ja tilastoinut julkisia tapauksia, joita tunnetaan jo yli 1000. (Tapausten kokonaismäärä on suurempi, sillä kaikki eivät ole julkisia.) Tunnetuista tapauksista noin kolmannes on ratkaisematta.
Ensimmäinen ISDS-säädös tunnetaan jo vuodelta 1968, mutta vasta 1990-luvulla sijoittajat alkoivat nostaa juttuja järjestelyn perusteella.
Pannukakku (saari)

Pannukakku () oli Helsingin Sörnäisten edustalla sijainnut noin hehtaarin kokoinen saari, joka yhdistettiin mantereeseen 1900-luvun alussa. Nykyään paikalla sijaitsee 1970–1980-luvuilla rakennettu Merihaan asuinalue, jonka pohjoisosassa on saaren mukaan nimetty Pannukakunpuistikko-niminen puisto.
Historia.
Pannukakun saarella oli yli sadan vuoden pituinen teollisuushistoria. Vuonna 1791 Pannukakussa aloitti toimintansa Natanael Heidenstrauchin perustama piipputehdas, jonka lopetettua saaren vuokrasi vuonna 1836 kauppias Simon Feodoroff. Vuonna 1854 Carl Otto Ramstedt ja Nicolai Smith vuokrasivat Pannukakun perustaen sinne hevoskärryjä valmistaneen tehtaan. Vuonna 1860 saari yhdistettiin mantereeseen sillalla, ja kolme vuotta myöhemmin vuokraoikeudet ja tehdas myytiin Oskar Osbergille ja August Badelle, jotka omistivat Osberg &amp; Baden konepajan. Vuonna 1875 Pannukakussa tapahtui 10 työntekijän hengen vaatinut onnettomuus höyrykattilan räjähtäessä. 
Vuonna 1892 Osberg &amp; Bade fuusioitiin Kone- ja Siltarakennus Osakeyhtiöön, joka omisti tontteja myös mantereen puolelta. Vuodesta 1893 lähtien saarella toimi myös telakka. Kone- ja Siltarakennuksen konepaja tuotti muun muassa rautatievaunuja sekä Venäjälle vietyjä ammuksia, kuljetuskalustoa ja sotalaivoja. Lastausta varten saaren rannassa oli pitkä laituri. Pannukakku katosi, kun Kone- ja Siltarakennus täytti telakkaa laajennettaessa saaren ja mantereen välisen vesialueen, ja se yhdistettiin mantereeseen vuoteen 1910 mennessä.
Noda

Noda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Shimōsan ylängöllä. Kaupunkia ympäröivät vesireitit kolmelta sivulta: lännessä Edojoki, idässä Tonejoki ja etelässä Tonen kanava. Nodassa on 154 334 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 103,55 neliökilometriä. 
Noda kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla jokisatamana ja Edon läheisyyden ansiosta tärkeänä soijakastikkeen tuotantopaikkana. Meiji-restauraation jälkeen kastikkeen valmistus teollistui. Nykyisin sen tuotantomäärä on Nodassa Japanin suurin, noin neljäsosa maan kokonaistuotannosta. Kaupunkioikeudet Noda sai vuonna 1950, kun Nodan maaseutukaupunkiin liitettiin kolme kyläkuntaa. Toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on sijoittunut muutakin teollisuutta, ja se on kasvanut yhtenä Tokion esikaupungeista. Kaupunkia ympäröivällä maaseudulla viljellään riisiä ja vihanneksia. Vuonna 2003 Nodaan yhdistettiin Sekiyadon maaseutukaupunki. 
Nodan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu entinen Hananoi-suvun asuintalo, joka on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Sen lähettyvillä sijaitsee kirsikankukistaan tunnettu Shimizun puisto. Nodaa palvelee Tōbu-rautateiden Noda-linja eli Urban Park -linja.
California High-Speed Rail

California High-Speed Rail (lyh. CAHSR tai CHSR) on rakenteilla oleva suurnopeusjunaverkko Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se tulee kulkemaan Anaheimista ja Los Angelesista San Franciscoon Keskuslaakson kautta. Projektin odotetaan maksavan noin 77,3 miljardia dollaria.
Kuvernööri Gavin Newsom ilmoitti 12. helmikuuta 2019, että Central Valleyn osio Bakersfieldistä Mercediin valmistuu, mutta loppujärjestelmää lykätään määräämättömäksi ajaksi kustannusylitysten ja viivästysten takia. Bakersfieldin kustannukset Merced-osioon ovat arviolta 12,4 miljardia dollaria.
Lipun laulu

Lipun laulu (), tai virallisesti Kiinan tasavallan lipun laulu, on Taiwanin eli Kiinan tasavallan lippulaulu. Lippulaulun on sanoittanut Tai Chuan-hsien ja säveltänyt Huang Tzu.
Kiinan tasavallan paettua Taiwanin saarelle laulua käytettiin edelleen lipun nostamisen ja laskemisen yhteydessä. Lisäksi laulua käytetään nykyisin Taiwanin virallisen kansallislaulun sijaan monissa kansainvälisissä yhteyksissä, joten sen voidaan katsoa olevan Taiwanin epävirallinen kansallislaulu. Syynä tähän on se, että virallinen kansallislaulu on kielletty Manner-Kiinassa. 
Sanat.
Translitterointi (pinyin).
Shānchuān zhuànglì, wùchǎn fēng lóng; yánhuáng shì zhòu, dōngyǎ chēngxióng.
Wú zìbàozìqì, wú gùbùzìfēng, guāng wǒ mínzú, cùjìn dàtóng.
Chuàngyè wéi jiān, miǎnhuái zhū xiānliè; shǒuchéng búyì, mò tú wù jìn gōng.
Tóngxīn tóng dé, guànchè shǐzhōng, qīngtiānbáirì mǎn dì hóng.
Tóngxīn tóng dé, guànchè shǐzhōng, qīngtiānbáirì mǎn dì hóng.
Lensi maahan enkeli

Lensi maahan enkeli on virsi, jonka säkeistöt 1–3 on kirjoittanut Jaakko Haavio (1904–1984) ja 4. säkeistön Niilo Rauhala (s. 1936). Virren sävel on Kaarlo Voipion (1919–2002). Sävelmä on alun perin laadittu toiseen tekstiin.
Virsi kertoo pääsiäisen tapahtumat yksinkertaisella tavalla. Haavion alkuperäinen pääsiäisruno olikin tarkoitettu erityisesti lapsille, ja se julkaistiin ensimmäisen kerran Pyhäkouluyhdistyksen kevätohjelmistossa vuonna 1961. Myöhemmin laulu liitettiin Pyhäkoululauluja-laulukirjaan. Niilo Rauhala kirjoitti neljännen säkeistön vuonna 1979. Vuoden 1986 virsikirjauudistuksen alla Pyhäkouluyhdistys ehdotti "Lensi maahan enkeliä" uudeksi lastenvirreksi, mutta se luokiteltiin kuitenkin pääsiäisvirreksi. Sen numero nykyisessä virsikirjassa on 88.
Sanat.
1. Lensi maahan enkeli,&lt;br&gt;
joutuisampi tuulta.&lt;br&gt;
Suuren kiven vieritti&lt;br&gt;
hän syrjään haudan suulta.&lt;br&gt;
Suuren kiven vieritti&lt;br&gt;
hän syrjään haudan suulta.&lt;br&gt;
3. Jeesus, taivaan kuningas,&lt;br&gt;
kuolon vallan voitti.&lt;br&gt;
Jälkeen pitkäperjantain&lt;br&gt;
näin pääsiäinen koitti.&lt;br&gt;
Jälkeen pitkäperjantain&lt;br&gt;
näin pääsiäinen koitti.&lt;br&gt;
2. Kivelle hän istahti,&lt;br&gt;
puhui iloisesti:&lt;br&gt;
Jeesus nousi haudastaan&lt;br&gt;
ja elää ikuisesti.&lt;br&gt;
Jeesus nousi haudastaan&lt;br&gt;
ja elää ikuisesti.&lt;br&gt;
4. Niin kuin taivaan enkeli&lt;br&gt;
mekin iloitsemme.&lt;br&gt;
Saamme rientää kertomaan:&lt;br&gt;
Nyt elää Jeesuksemme.&lt;br&gt;
Saamme rientää kertomaan:&lt;br&gt;
Nyt elää Jeesuksemme.&lt;br&gt;
Rockport (Texas)

Rockport on kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 8 766. Kaupunki perustettiin 18. elokuuta 1870. Rockport on Aransasin piirikunnan hallintokeskus.
Radikal Ungdom

Radikal Ungdom on tanskalainen poliittinen nuorisojärjestö, jonka emopuolue on Radikal Venstre. Ideologialtaan se on sosiaaliliberaalinen ja edustaa poliittista keskustaa. Elokuussa 2020 järjestön puheenjohtajaksi valittiin Jacob Robsøe. 
Järjestö perustettiin alun perin vuonna 1911, kun 16 nuorta kokoontui perustamiskokoukseen Radikaali Venstren puoluekokouksen yhteydessä. Nykymuodossaan Radikal Undom aloitti toimintansa kuitenkin vuonna 1994. Nykyään sillä on yhteensä 15 paikallisosastoa ympäri maata.
Vuonna 2016 järjestö julkaisi omien sanojensa mukaan pitkien ja ylpeiden lauluperinteidensä innoittamana Sangbogen-laulukirjan, joka sisältää poliittisesti värittyneitä juomalauluja sekä parodioituja uudelleensovituksia. 
Järjestö on NCF:n, Lymecin ja IFLRY:n jäsen.
Seesam-palkinto

Seesam-palkinto on joka toinen vuosi jaettava palkinto, joka myönnetään selkokielisen kirjallisuuden edistämisestä. Palkinnon myöntää Selkokeskuksen selkokirjatyöryhmä. Seesam-palkinto on jaettu vuodesta 1992 lähtien. Se voidaan myöntää esimerkiksi kirjailijalle, kuvittajajalle, kääntäjälle, tutkijalle tai kustantajalle.
Palkitut.
Lähde
Bravely Default 2

Bravely Default II on Claytechworksin kehittämä ja Square Enixin julkaisema taktinen roolipeli, joka julkaistiin Nintendo Switchille vuonna .
Peli on seuraaja "Bravely Defaultille", jossa ei ole palaavia hahmoja vaan kaikki hahmot ovat uusia ja iäkkäämpiä kuin hahmot aiemmassa pelissä.
Peli palaa sarjan juurille ja siinä on uusi maailma ja uusi tarina.
Tuottaja Tomoya Asano on kertonut mahdolliselle kolmannelle osalle olevan konsepti mielessä.
Pelin on kehittänyt sama ryhmä, joka on kehittänyt aiemmat pelit "Bravely"-sarjassa sekä "Octopath Traveler" -pelin.
Pelin ääniraidan on tehnyt Revo, joka teki myös aiempaan peliin ääniraidan.
Ääninäyttelijät.
Japaninkieliset ääninäyttelijät:
Vastaanotto.
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Arvostelussa kehuttiin muun muassa taustagrafiikkaa ja taistelun muokattavuutta. Pelissä on perinteisen JRPG-tyylin ominaisuuksia ja lukuisia parannuksia. Pelissä on toistoa, mutta se on helppo aloittaa ja laittaa jälleen sivuun jolloin toisto ei tunnu häiritsevältä.
Rune Factory

Rune Factory on Neverlandin kehittämä roolipelisarja.
Pelisarjan tuottajan Yashimoto Hirofumin mukaan sarjan ensimmäinen peli "" luotiin erikoistuotteena juhlistamaan "Harvest Moon" -pelisarjan kymmenvuotispäivää, mutta aloitti oman sarjansa saatuaan hyviä arvosteluita. Esikuvansa mukaan pelissä viljellään ja parannetaan viljelyssä käytettäviä työkaluja, mutta siihen on lisätty luolastojen tutkimista ja pelaaja voi vapaammin valita mihin käyttää aikaansa.
Moskhos

Moskhos (, ; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Syrakusasta. Hän oleskeli Aleksandriassa Aristarkhos Samothrakelaisen seurapiirissä. Moskhos kirjoitti eeppiseen runomittaan sieviä, siloisia kuvauksia tarustosta, bukolisia runoja ja muita pikkurunoelmia. Hänen katsotaan kuuluvan bukolisiin runoilijoihin. Hän jatkoi Theokritoksen kehittämää paimenrunoutta: hän jätti siitä pois paimenet mutta säilytti eroottisen idyllin.
Moskhos teki tunnetuksi kreikkalaisen tarinan foinikialaisesta prinsessasta Europesta, jonka häräksi muuntautunut Zeus vietteli.
Ojakkalan rautatieasema

Ojakkalan rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko–Hyvinkää-radalla Vihdissä. Ojakkala avattiin liikenteelle vuonna 1897. Paikalle rakennettiin 1900 Platformskjul I -tyyppinen rakennus Bruno Granholmin suunnitelmien mukaisesti. Vuonna 1912 Ojakkalan asemalta avattiin Ojakkalan ja Olkkalan välinen kapearaiteinen yksityisrata. Yksityisradan avaaminen teki Ojakkalasta Vihdin merkittävimmän aseman.
Vuonna 1922 Ojakkalaan rakennettiin uusi Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus, koska aiempi kävi liian pieneksi. Uuden rakennuksen valmistuttua vanhaa rakennusta käytettiin muihin tarkoituksiin, mutta se purettiin myöhemmin. Ojakkalan ja Olkkalan välisen radan liikennöinti loppui 1957. Ojakkalan asema muutettiin miehittämättömäksi 1968 ja tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 1971. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaisuudessaan vuonna 1983, kun radan henkilöliikenne loppui 25. syyskuuta 1983. Ojakkalan vesitorni paloi vuonna 1992 ja asemarakennus purettiin 2000-luvun alussa.
Tapionhapero

Tapionhapero ("Russula olivobrunnea") on haperolaji. Lakki on leveydeltään 5–15 senttimetriä ja väriltään ruskea, punaruskea tai violetti. Lakin reuna on uurteinen ja pintakelmu on nyljettävissä osittain. Heltat ovat melko tiheät ja keltaiset. Myös itiöpöly on keltaista. Malto on valkoista. Jalka on 6–13 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Sienen maku on mieto. Suomessa sitä tavataan harvinaisena kuusilehdoissa. Se on kuusen juurisieni ja sen kasvuaika on heinäkuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Johann Most

Johann Joseph Most (1846–1906) oli saksalainen anarkisti. Hän toimi alkujaan agitaattorina ja sanomalehtimiehenä Saksan sosiaalidemokraattisessa puolueessa. Hän oli 1874–1878 Saksan valtiopäivien jäsen. Kun hänen agitointinsa alkoi saada yhä anarkistisemman, väkivallantekoja suosittelevan suunnan, hänet erotettiin sosiaalidemokraattisesta puolueesta. Saksasta karkotettuna Most jatkoi toimintaansa Lontoossa ja sittemmin Amerikassa. Hänet tuomittiin sekä Englannissa että Amerikassa vankeusrangaistukseen. Hän julkaisi "Freiheit"-nimistä lehteä. Mostin muistelmat "Memoiren" ilmestyivät 1903.
Most on kirjoittanut työväenlaulun Köyhälistön laulun alkuperäiset saksankieliset sanat.
Lehtoviinihapero

Lehtoviinihapero ("Russula pubescens") on haperolaji. Sen lakki on 4–12 senttimetriä leveä. Lakki on väriltään viininpunainen tai punaruskea ja pinnaltaan epätasainen ja reunasta uurteinen. Lakin keskusta on reunoja vaaleampi ja vihertävä. Pintakelmu on osittain nyljettävissä. Heltat ovat aluksi valkoisia ja myöhemmin kellertäviä. Itiöpöly on keltaista. Malto on valkoista, mutta se muuttuu leikkauspinnalta punertavaksi tai haamaaksi. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Sienen maku on mieto, ja se on hyvä ruokasieni. Lehtoviinihapero kasvaa koko Suomessa lehdoissa, sekametsissä ja tunturikoivikoissa. Se on koivun juurisieni. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Lehtoviinihapero muistuttaa viinihaperoa. Lehtoviinihaperon erottaa viinihaperosta epätasaisen, uurteisen ja keskustasta vaaleamman lakin avulla.
Dummy Boy

Dummy Boy on 6ix9inen debyyttialbumi, joka julkaistiin 27. marraskuuta 2018.
Numeeninen

Numeeninen (, jumala) "jumalallinen" on saksalaisen teologin Rudolf Otton kehittämä termi, joka kuvaa uskonnollisen elämyksen irrationaalista laatua.
Tigre (1747)

Tigre oli Espanjan laivaston vuonna 1747 vesille laskettu África-luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva.
Valmistus.
Alus tilattiin Havannasta, missä köli laskettiin 1. elokuuta 1746. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1747 ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1748. Virallisesti alus kuitenkin hyväksyttiin vasta seuraavana päivänä.
Palvelus.
Alus lähti Havannasta Ferroliin Andrés Reggion laivastossa, jonka muuta alukset olivat "Vencedor", "Leon", "Invincible" ja "Nueva España". Laivasto saattoi yhdeksän rahtialuksen saattuetta, jonka lastina oli 22,5 miljoonaa hopeapesoa sekä elintarvikkeita. Se saapui 14. heinäkuuta 1749 Ferroliin, mistä alus siirrettiin tammikuussa 1752 Cartagenaan algerialaisia merirosvoja vastaan taistelleeseen Messian laivastoon.
Kesäkuussa 1752 alus saapui Cádiziin "Septentriónin" kanssa saattaen kahta Havannasta aarteita ja elintarvikkeita kuljettanutta rahtialusta, jotka oli kohdattu Cabo São de Vicenten edustalla. Vuodesta 1752 alus etsi algerialaisia merirosvoja Cartagenan edustalta, kunnes se lähti 14. huhtikuuta 1761 Havannaan "Aquilónin", "Soberanon", "Vencedorin", "Conquistadorin" ja "Asian" sekä fregatti "Venganzan" kanssa.
Britannia valtasi Havannan 12. elokuuta 1762, jolloin alus vallattiin. Se liitettiin
Britannian kuninkaallinen laivastoon nimellä "HMS Tiger". Alus siirrettiin 1778 sairaalalaivaksi ja myytiin romutettavaksi 10. kesäkuuta 1784.
Sieppomonarkit

Sieppomonarkit (Stenostiridae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimon taksonominen asema on osittain epäselvä. DNA-tutkimusten perusteella siihen on liitetty lajeja, jotka ovat aikaisemmin kuuluneet sieppojen, kerttujen, monarkkien, ja viuhkojen (viuhkamonarkkien) heimoihin. Sieppomonarkkilajeja tavataan Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta ja Kaakkois-Aasiasta. Useat heimon lajeista ovat värikkäitä ja ne elävät pensaikoissa ja metsissä. Niiden ravintoa ovat hyönteiset.
BirdLifen luokituksen mukaan sieppomonarkkeihin kuuluu 4 sukua ja 9 lajia.
Aquilón (1754)

Aquilón oli Espanjan laivaston vuonna 1754 vesille laskettu 68-tykkinen Eolo-luokan kaksikantinen linjalaiva, joka kuului niin sanottuihin kahteentoista apostoliin.
Valmistus.
Richard Roothin suunnittelema alus tilattiin 15. kesäkuuta 1752 Real Astillerolta Ferrolista, missä köli laskettiin kaksi päivää myöhemmin. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1754 ja otettiin palvelukseen vielä vuoden lopulla päällikkönään Francisco Lastarria.
Palvelus.
Alus lähti 1. toukokuuta 1754 Ferrolista "Orienten" kanssa Cadiziin. Matkalla alus joutui myrskyyn, missä se vaurioitui. Joulukuussa alus siirrettiin korjattavaksi Malagaan ja saapui huhtikuussa 1755 Cadiziin. Alus ankkuroitiin reserviin Arsenal de la Carracaan, missä sen todettiin vuotavan ja aluksessa käytetyn puutavaran lahoavan nopeasti. Korjausten vuoksi alus oli telakalla elokuuhun. Vuonna 1759 sijoitettiin Cartagenaan taistelemaan algerialaisia merirosvoja vastaan Gutierre de Hevian laivueen mukana. Alus oli Algerian saarrossa kesäkuusta syyskuuhun 1760.
Seitsenvuotista sotaa, joka oli alkanut vuonna 1756, käytiin Euroopassa ja siirtomaissa Britannian ja Ranskan välillä. Espanjan kuningas Kaarle III julisti sodan Britannialle ja sen liittolaiselle Portugalille.
"Aquilón" ja 70-tykkinen "Soberano" lähtivät 4. maaliskuuta 1761 Cartagenasta ja saapuivat Cádiziin 24. maaliskuuta kuljettaen 650 miestä Aragonin jalkaväkirykmentin II pataljoonasta. Cádizissa alukset liitettiin 70-tykkisten "Tigren", joka oli Gutierre Guido de Hevia y Valdésin lippulaiva, ja "Vencedorin" sekä 60-tykkisten "Asían" ja "Conquistadorin" muodostamaan osastoon, joka lähti 14. huhtikuuta Havannaan. Lisäksi osastossa oli fregatti "Venganza". Osasto saapui 30. kesäkuuta määränpäähänsä käytyään Puerto Ricossa ja Santiago de Cubassa. Osaston ollessa Havannassa kaupungissa puhkesi keltakuume-epidemia, joka kesti vuoteen 1761 ja surmaten 1 800 henkeä aluksilta ja sotilaista.
Osasto joutui 6. kesäkuuta 1762 Havannanlahdella amiraali George Pollockin johtaman Britannian kuninkaallinen laivaston 53 aluksen laivaston ja 25 000 sotilaan yllättämiksi. "Aquilónin" päällikkö markiisi de González Vicente González-Valor y Bassecourt sai surmansa puolustaessaan El Morron linnaketta, jolloin aluksen päälliköksi tuli Diego Argote. Alus sai määräyksen siirtyä 9. kesäkuuta Reglan ja Guanabacoan lahdelle. Britit osuivat 24. kesäkuuta alukseen 78 kertaa. Havannan antautuessa alus joutui 13. elokuuta brittien hallintaan.
HMS Moro.
Alus lunastettiin 15. kesäkuuta 1764 kuninkaalliselle laivastolle, jolloin se sai nimen "HMS Moro". Alusta ei kuitenkaan otettu palvelukseen. Aluksen kunto tarkistettiin 6. kesäkuuta 1769 ja amiraliteetti antoi 14. kesäkuuta määräyksen aluksen romuttamisesta. Romutus saatiin päätökseen Portsmouthissa 18. heinäkuuta 1770. Aluksen alkuperäinen nimi oli palautettu jossain vaiheessa ennen romuttamisen päättymistä.
Madison Bowey

Madison Bowey (s. 22. huhtikuuta 1995 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan pääsarjassa DEL-liigajoukkue Augsburger Pantherissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja laukoo oikealta.
Washington Capitals varasi Boweyn 53. pelaajana toisella kierroksella. 7. helmikuuta 2018 mennessä Bowey on pelannut NHL:n runkosarjassa 45 ottelua, joissa on kerännyt 12 syöttöpistettä.
Curling talviolympialaisissa 2018 – sekaparikilpailu

Talviolympialaisten 2018 curlingin sekaparikilpailu järjestettiin Gangneungin curling-keskuksessa. Kilpailun alkusarjaan osallistui kahdeksan maata, joista neljä eteni loppukilpailuun.
Alkusarjan sijoitukset.
&lt;section begin="sijoitukset"/&gt;
&lt;section end="sijoitukset"/&gt;
Alkusarjan tulokset.
&lt;section begin="tulokset"/&gt;
&lt;section end="tulokset"/&gt;
Lopputulokset.
Lopputulokset:
Naurun sisällissota

Naurun sisällissota oli aseellinen konflikti Naurun kahdentoista heimon välillä vuosina 1878–1888. Sodassa kuoli 500 ihmistä, eli kolmasosa maan senaikaisesta asukasluvusta.
Sota.
Sota alkoi hääjuhlan aikana, kun keskustelu etiketistä muuttui kiihkeäksi väittelyksi ja yksi katsojista ampui nuorta päällikköä pistoolilla. Nuoren johtajan kuoleman kostaminen oli selkeä seuraus naurulaisessa kulttuurissa. Heimot kantoivat kaunaa samanlaisista tapahtumista, mutta tällä kertaa kaikilla heimoilla oli tuliaseita pahentamassa konfliktia. Lisäksi ulkomaalaiset rangaistusvangit ja valaanpyytäjät olivat kiristäneet naurulaisten hermoja. Muutamat kuolonuhreja vaatineet ammunnat johtivat sotaan. Alkoi eräänlainen sissisota. Juopuneet ampuivat toisiaan vahingossa ja murtautuivat vihollisten kotiin ampuen kaikkea, joka näytti liikkuvan. Naisia ja lapsia teurastettiin.
Saksaan liittäminen ja sodan loppu.
Sota ei auttanut saaren kopratuotantoa tai saksalaisia kauppiaita, jotka olivat perustaneet saarelle kookosistutuksia ja muuta maataloustuotantoa. Koska saaren poliittinen tilanne vaikutti saksalaisten siellä olevaan toimintaan, Saksan viranomaiset ehdottivat, että Saksan ottaisi saaren haltuunsa. Nauru liitettiin Saksaan 16. huhtikuuta 1888, jolloin myös kiellettiin aseet ja alkoholi. 
Samana vuonna 1. lokakuuta saksalainen sotalaiva "SMS Eber", jolla oli 87-miehinen miehistö, lähti Naurun rannikolta. Aseistautuneet saksalaiset merimiehet tapasivat William Harrisin kanssa ja lähtivät ensimmäisten eurooppalaisten uudisasukkaiden kanssa. Aamulla 2. lokakuuta saksalaiset pidättivät heimopäällikköjä ja pitivät liittämisseremonian. Saksan viranomaiset julistivat, että jos kaikkia aseita ja sotatarvikkeita ei tuotaisi saksalaisille yhdessä päivässä, heimopäälliköt teloitettaisiin. Naurulaiset toivat yhteensä 756 asetta ja tuhansia ammuksia lopettaen verisimmän heimosodan Naurun historiassa.
Seuraukset.
Naurun liittäminen Saksaan pelasti sen itsetuholta, ja naurulaiset menettivät määräysvallan saarestaan ja kohtalostaan 80 vuodeksi. Saksan liiton jälkeen kuningas Aweida otti vallan Naurussa. Vuonna 1914 Saksa menetti Naurun hallinnan verettömässä siirrossa Australialle.
Julian

Julian on miehen etunimi. Nimi on syntynyt lyhentymänä roomalaista nimestä Julianus, joka taas on Julius-nimen johdannainen. Nimi esiintyy näin kirjoitettuna varsinkin englannin-, saksan- ja puolankielisissä maissa; espanjan kielessä se kirjoitetaan "Julián". Nimen naispuolinen vastine on Juliana.
Suomessa nimi Julian on vuoden 2024 loppuun mennessä annettu noin 1360 miehelle ja noin 20 naiselle. Julianin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 12. huhtikuuta, samoin kuin Juliuksenkin. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2025.
Julian esiintyy myös sukunimenä.
Julian sukunimenä.
Julian on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Timo Suvanto

Timo Kustaa Suvanto (30. elokuuta 1941 Lapua – 16. kesäkuuta 2025) oli suomalainen kuvanveistäjä. Suvanto kävi useita taidekursseja vuosina 1967–1972.
Viipurin Taiteilijaseura

Viipurin Taiteilijaseura on Suomessa toimiva valtakunnallinen taiteilijoiden yhdistys, joka on perustettu 1930 Viipurissa. Seuran eri puolilla Suomea asuvat nykyjäsenet ovat enimmäkseen toisen ja kolmannen polven karjalaisia. Seura edistää viipurilaisuuden ja karjalaisuuden perintöä kuvataiteessa.
Seuran jäsenistä vielä muutama on syntynyt luovutetussa Karjalassa. Jäsenet ovat kuvataiteen eri alueiden edustajia. Näyttelyitä järjestettiin alkuun Viipurissa ja sotien jälkeen eri puolilla Suomea. 
Viipurin Taiteilijaseuran aloitteesta syntyi 1938 perustettu valtakunnallinen Suomen Kuvaamataiteilijain Liitto, eli nykyinen Suomen Kuvataidejärjestöjen Liitto ry.
Historia.
Viipurin Taiteilijaseura perustettiin syyskuun 5. päivänä 1930 Viipurissa, Pyöreässä Tornissa. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli kirjailija, taidemaalari ja kulttuuritoimittaja Viljo Kojo, jonka 30-vuotinen toiminta seuran johdossa oli yhdistykselle perustavanlaatuista. 1930-luku kokonaisuudessaan merkitsi Viipurin taiteilijaseuran aseman vakiinnuttamista. Esimerkkeinä taiteen kentän suunnannäyttäjistä olivat taiteilijaseuran jäsenet, taidemaalari Väinö Rautio Pro Natura -ryhmän välityksellä sekä taidemaalari, professori Unto Pusa. Talvisodan seurauksena Viipuri menetettiin ja seuran jäsenistö joutui evakkoon. Toiminta jatkui tästä huolimatta. Välirauhan aikana pidettiin näyttely Helsingissä ja vuonna 1943 näyttely takaisin vallatussa Viipurissa, joka jäi viimeiseksi näyttelyksi seuran syntymäkaupungissa. Sotien jälkeen suurin osa jäsenistä siirtyi Helsinkiin, josta tuli seuran uusi kotipaikka. Sotien jälkeen Taiteilijaseura on toiminut koko luovutetun alueen taiteilijoiden yhdyssiteenä ja foorumina. Taiteellisista ja ammatillisista pätevyysvaatimuksista on pidetty kiinni. 
Seuran varhaisvuosien taiteellisia vaikuttajia.
Viipurin Taiteilijaseuran jäseninä on vaikuttanut ja vaikuttaa paljon maineikkaita taiteilijoita ja taiteen kentän suunnannäyttäjiä. Niin Viipuri, kuin Karjalan muut seudut, Laatokka, Sortavala, Terijoki, Kuokkala, Käkisalmi, Suursaari ja Imatra mm. ovat innoittaneet taiteilijoita. Myös Viipurin kaupungin genius loci, paikan henki, kiehtoi lukuisia taidemaalareita, heistä esimerkkinä mainittakoon Kalle Kuutola, Väinö Kunnas, Lauri Välke, Olli Miettinen ja Väinö Kamppuri. Seuran Viipurissa vaikuttaneita taiteilijoita olivat mm. Eva Cederström, Aimo Kanerva ja kuvanveistäjä, professori Aimo Tukiainen. Viimeksi mainittu on tunnettu myös Oriveden Purnussa käynnistämästään näyttelytoiminnasta. Viipurin Taiteilijaseuran menneitä vaikuttajia ovat olleet myös Mikko Hovi,Kalle Koroma, Erkki Tanttu, Aukusti Tuhka ja Viljo Savikurki.
Kemijoen vesistö

Kemijoen vesistö (vesistöaluetunnus 65) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kemijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 51 127,28 neliökilometriä, josta 49 467,38 neliökilometriä kuuluu Suomelle, 27 neliökilometriä Norjalle ja 1 633,9 neliökilometriä Venäjälle. Alueen järvisyys on 4,3 %.
Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* Keski-Kemijoen alue (65.2)
* Ala-Ounasjoen alue (65.5)
* Ylä-Ounasjoen valuma-alue (65.6)
* Raudanjoen valuma-alue (65.7)
* Kemijärven–Pelkosenniemen alue (65.3)
* Kitisen alue (65.8)
* Luiron valuma-alue (65.9)
* Ylä-Kemijoen valuma-alue (65.4)
Iijoen vesistö

Iijoen vesistö (vesistöaluetunnus 61) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Iijoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 14190,68 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,67 %.
Vesistöalueen ensimmäisessä jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* Siuruanjoen valuma-alue (61.4)
* Livojoen valuma-alue (61.5)
* Iijoen keskiosan alue (61.2)
* Korpijoen valuma-alue (61.7)
* Iijoen yläosan valuma-alue (61.3)
* Kostonjoen valuma-alue (61.6)
Isoholma

Isoholma eli Teijonsaari () on saari Salon kaupungissa Teijon edustalla. Isoholma sijaitsee Halikonlahdella Teijonselän eteläpuolella.
Isoholman pohjoispäässä on laavu ja eteläpäässä nuotiopaikka. Saaren länsirannalla on pieni Malmviikinlahti. Isoholma on metsähallituksen omistuksessa. Vuodesta 2015 lähtien saari on kuulunut Teijon kansallispuistoon.