tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vallan terällä

Vallan terällä ("Prince of the City") on Sidney Lumetin ohjaama ja yhdessä Jay Presson Allenin kanssa käsikirjoittama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1981. Se pohjautuu Robert Daleyn kirjaan korruptiosta New Yorkin huumepoliisissa. Kirja perustuu tositapahtumiin, joissa newyorkilainen huumeryhmän etsivä Robert Leuci ryhtyi penkomaan kollegoidensa väärinkäytöksiä vuonna 1971, ja jutusta paisui liittovaltiotason tutkinta ja korruptioskandaali, joka ulottui asianajajiin ja tuomareihin asti. Samasta aiheesta tuotiin samana vuonna ensi-iltaan myös elokuva "Kunniakysymys" (A Question of Honor, ohj. Jud Taylor).
Vastaanotto.
"Vallan terällä" tuotti tekijöille Oscar-ehdokkuuden käsikirjoituksesta sekä Golden Globe -ehdokkuudet parhaan miespääosan (Treat Williams), parhaan draamaelokuvan ja parhaan ohjauksen sarjoissa. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nosti sen vuoden 1981 kymmenen parhaan englanninkielisen elokuvan joukkoon.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen luonnehti lähes kolmetuntista elokuvaa harvinaisen aikuismaiseksi, koska siinä ei yksinkertaisteta asioita liikaa. Hänestä Lumet on aiemminkin kunnostautunut työtä ja uraa tekevien kaupunkilaisten kuvaajana ja onnistuu rikostarinassa varmaan paremmin kuin onnistuisi vaikkapa Martin Scorsese tai Paul Schrader, nuo ”epärehelliset eksistentialistit ja itsensäruoskijat”. Saman lehden Mikael Fräntin mielestä elokuva on haastava ja vaativa Lumet-ohjaus, jossa asioita jätetään tietoisesti auki: ”Epähavainnolliset ajatusluomukset estävät toiminnan joustavan kulun ja tarinan selkeän etenemisen, mutta se on joko hyväksyttävä tai hylättävä ohjaajan älyllisenä strategiana.”
"Uuden Suomen" ja "Iltalehden" yhteisessä videoliitteessä 1981 elokuvassa nähtiin toden tuntua ja paljon hyvää, mutta liika pitkittäminen ei tee hyvää tarinan intensiteetille. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen piti elokuvaa huolellisesti ja vahvasti raportoituna tositarinana ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Chicomecóatl

Chicomecóatl, (nahuatliksi “Seitsemän käärmettä”), toiselta nimeltään Xilonen (“Nuori maissintähkänukke”), on asteekkien ravinnon ja siten myös maissin jumalatar. Chicomecóatl on yksi Meksikon laakson vanhimmista ja tärkeimmistä jumalattarista. Hänen nimeensä sisältyvä luku seitsemän yhdistetään onneen ja hedelmällisyyteen. Kuvissa ja veistoksissa Chicomecóatl esitetään kauttaaltaan punaiseksi maalattuna, päässään erityinen suorakulmainen hiuslaite tai punaisesta paperista tehty viuhka sekä maissintähkät kummassakin kädessä. Hänet kuvataan usein maissin jumalan Centéotlin puolisona.
Calefa

Calefa Oy on suomalainen lämpöpumppulaitoksia ja lämpöpumppujärjestelmiä valmistava yritys. Nimi juontaa juurensa latinankieliseen sanaan "calefacio", joka tarkoittaa lämmittää.
Liiketoimintamalli.
Calefa Oy toteuttaa lämpöenergiaa ja jäähdytystä tuottavia lämpöpumppuratkaisuja energiantuottajille, teollisuudelle ja suurille kiinteistöille sekä niistä muodostuville energiaekosysteemeille. 
Tavallisista lämpöpumpuista poiketen, Calefan lämpöpumppuratkaisuilla pystytään tuottamaan erittäin korkeita, noin 120 asteen lämpötiloja, joita voidaan käyttää teollisuuden prosesseissa, kiinteistöjen lämmitystarpeissa sekä alue- ja kaukolämpönä . 
Energianlähteinä lämpöpumppuratkaisuissa voidaan hyödyntää teollisuuden ylijäämälämpöjä, ulkoilman, vesistöjen, maan ja auringon energiaa sekä energiavarastoja. 
Energian uusiokäytöllä voidaan vähentää ostoenergian tarvetta sekä parantaa energiaomavaraisuutta, joka on noussut tärkeäksi vakauttavaksi tekijäksi etenkin energiakriisin myötä. Lämpöpumpputeknologialla voidaan pienentää energiatuotannon CO2-päästöjä, kun sillä korvataan polttamalla tuotettua energiaa. 
Energiaekosysteemit ovat nousseet uudeksi energianjakomalleiksi, jossa omaa ylijäämäenergiaa ei lauhduteta vesistöihin tai ilmaan, vaan myydään sitä tarvitsevalle hyödynnettäväksi .
Sven Lindqvist

Sven Oskar Lindqvist (24. maaliskuuta 1932 Tukholma – 14. toukokuuta 2019 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Hän julkaisi yhteensä 33 teosta, jotka sisälsivät muun muassa esseitä ja matkareportaaseja. Lindqvist oli Tukholman ja Uppsalan yliopistojen kunniatohtori.
Lindqvistin varhaisin tuotanto oli Afrikkaa, Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa käsitteleviä matkareportaaseja. 1980-luvun lopusta lähtien hän keskittyi kirjoittamaan rasismista, imperialismista ja kolonialismista sekä erilaisista sodista ja kansanmurhista. Lindqvistin pääteoksena pidetään vuonna 1992 ilmestynyttä "Utrota varenda jävel" (suom. "Tappakaa ne saatanat"). Sen mukaan natsien rotuoppien ja lebensraum-ideologian juuret olivat imperialismin ja kolonialismin periaatteissa, joita natsit sovelsivat ensimmäisenä toisiin eurooppalaisiin.
Rage 2

Rage 2 on Avalanche Studiosin ja id Softwaren kehittämä ja Bethesda Softworksin vuonna 2019 julkaisema avoimen maailman ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli on jatkoa vuoden 2011 pelille "Rage".
Pelaaminen.
"Rage 2" on ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Pelaaja ohjaa Walker-nimistä hahmoa, jolla voidaan tutkia pelin avointa apokalyptistä maailmaa. Päähahmoa voi mukauttaa pelaajan mieltymysten mukaiseksi pitkälti. Mukautettavia ominaisuuksia ovat muun muassa: sukupuoli, taidot ja pukeutuminen. Hahmo voi käyttää useita tuliaseita ja työkaluja vihollisia vastaan taistelemiseksi. 
Tarina.
Pelaaja ohjaa Walkeria, jonka tulee selvitä vaarallisten mutanttien valloittamassa apokalyptisessä, asteroidin törmäyksen jälkeisessä maailmassa. Suurin osa ihmiskunnasta kuoli, ja ainoastaan kolkkoa joutomaata jäi jäljelle. Authority-niminen auktoriteetti on julistanut itsensä sotilasvallaksi ja metsästää arvokasta nanoteknologiaa valtansa lujittamiseksi. Peli sijoittuu aikaan 30 vuotta "Ragen" jälkeen.
Brevardin piirikunta

Brevardin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 596 849 vuonna 2018 ja sen pinta-ala on 4 033 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Titusvillen kaupunki.
Kennedyn avaruuskeskuksella on vahva rooli piirikunnan taloudessa ja aluetta kutsutaankin joskus avaruusrannikoksi.
Asukkaat.
Piirikunnan asukkaista 74,2 prosenttia on valkoisia, 10,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 9,46 prosenttia mustia. 97 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 47,2 vuotta.
Set Suomalainen

Set Mikko Suomalainen (13. syyskuuta 1886 Luvia – 1. helmikuuta 1975) oli maanviljelysneuvos ja meijerialan kehittäjä Suomessa. 
Henkilöhistoria.
Set Suomalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Isak Viktor Suomalainen ja Kristiina Esko ja puoliso vuodesta 1918 Siiri Amanda Jaakola. Suomalainen tuli ylioppilaaksi 1906 ja valmistui agronomiksi 1911 ja filosofian kandidaatiksi 1921. Hän toimi Kuopion tietopuolisen meijerikoulun johtajana 1914–1918, valtion juustonvalmistuksen konsulenttina ja juustokoeaseman johtajana 1918–1930 ja valtion vointarkastuslaitoksen yliassistenttina 1931–1955. Suomalainen oli myös maanviljelijä Porissa. Maanviljelysneuvoksen arvon hän sai 1949.
Ignaz Franz

Ignaz Franz (12. lokakuuta 1719 Protzau, Frankenstein in Schlesien, Sleesia – 19. elokuuta 1790 Breslau) oli saksalainen katolinen pappi, teologi ja virsirunoilija.
Franz opiskeli filosofiaa ja teologiaa Breslaun yliopistossa. Valmistuttuaan yliopistosta hänet vihittiin papiksi ja hän työskenteli pappina mm.Glogaussa ja Schlawessa kunnes hänet 1766 nimitettiin Breslaun pappisseminaarin rehtoriksi. 
Franz julkaisi katekismuksia ja laulukirjoja valistuksen aikakauden hengessä ja hänen runoilija-esikuvanaan moraalisena ohjaana on ollut runoilija ja filosofi Christian Fürchtegott Gellert. Hän on kirjoittanut noin 350 virttä, joista tunnetuin on ”Grosser Gott, wir loben dich” vuodelta 1768. Virsi on varhaiskirkon ajalta peräisin olevan Te Deum- hymnin runomuotoinen, loppusounnillinen versio. Se ilmestyi 1771 kokoelmassa ""Die Christlich-katholische Lehre in Liedern, das ist: Katechetische Gesänge zum Gebrauche der Saganischen Schulen: mit einer Vorrede von der Absicht und dem Gebrauche dieser Lieder" " Virrestä on useita säkeistömäärältään erilaisia versioita. Alkuperäinen versio on 12-säkeistöinen mutta useimmissa virsikirjoissa virressä on yhdeksän säkeistöä.
Virsi tuli suosituksi ei vain katolisessa kirkossa vaan se julkaistiin myös saksalaisissa evankelisissa virsikirjoissa. Virrestä onkin tullut yksi tunnetuimmista ekumeenisista virsistä. Se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, virsi numero 901 ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi numero 1 "Luoja, Isä, sinulle", käännös on Pekka Kivekkään 1994 tekemä. Suomen kirkon virsikirjassa virrestä on teksti myös saksaksi, ruotsiksi, englanniksi ja venäjäksi. 
Virrestä on useita vanhempia erilaisia suomennoksia. Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirjassa "Cantemus" virrestä on kolmisäkeistöinen käännös, lauu 291 ”Herra suuri taivahan” (suom. Ilta Koskimies). Siionin Kannel-kirjassa on Franzin virrestä oma 4-säkeistöinen käännös ja muokkaus (83 Suuri Herra, sinua)"." Hengellisessä laulukirjassa on 5-säkeistöinen käännös (22 "Suuri Luoja, kiittäen"). Hengellisiä lauluja ja virsiä- kirjassa on 6-säkeistöinen versio (349 "Sulle, suuri Jumala"), Suomen adventtikirkon laulukirjassa Seurakunta laulaa virrestä on 3-säkeistöinen käännösmukaelma (103 "Jumalaa me kiitämme", suom mukaellen Joel Niininen 2001)"."
Syme (kaupunki)

Syme (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Symen saarella eli nykyisellä Sýmin saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Sýmin kaupungin paikalla.
Maantiede.
Symen kaupunki sijaitsi lahdenpohjukassa saaren koillisrannikolla, samalla paikalla kuin saaren nykyinen keskus Sýmin kaupunki. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi Áno Sýmin eli Ylä-Sýmin kukkula nykyisen Sýmin kaupungin eteläosassa.
Symen kaupunkivaltion alue käsitti koko koko Symen saaren, eikä sillä ollut muita poliksia. Antiikin nimistöllä saari sijaitsi Skhoinoksenlahden suulla Kaarian rannikolla länteen Kynosseman niemestä, Knidoksen niemimaan ja Rhodoksen saaren välillä. Plinius vanhempi kuvasi saaren ympärysmitaksi 37 roomalaista mailia, ja sanoi siellä olleen hänen aikanaan kahdeksan satamaa.
Historia.
Symen saaren varhaisiksi nimiksi mainitaan "Metapontis" ja "Aigle". Kreikkalaisessa mytologiassa saari ja kaupunki saivat myöhemmän nimensä Symestä, rhodoslaisen kuningas Ialysoksen tyttärestä, jonka Glaukos kaappasi saarelle. Saaren ensimmäinen kuningas oli Poseidonin ja Symen poika Kthonios. Myöhempi Kthonioksen jälkeläinen Nireus johti Homeroksen "Iliaan" laivaluettelon mukaan kolme laivaa Troijan sotaan.
Varhaisessa historiassaan Syme saattoi olla Kaarian vallan alla, ja jossain vaiheessa puolestaan asumattomana. Historiallisella ajalla Syme oli doorilaista aluetta, ja sen doorilainen asuttaminen ajoitetaan noin 900–800-luvuille eaa. Perinteen mukaan kaupungin asuttivat argoslaiset ja spartalaiset yhdessä knidoslaisten ja rhodoslaisten kanssa. Tämän jälkeen, jo ennen Rhodoksen kaupungin perustamista, Syme oli pääasiassa Rhodoksen vallan alla. Ainoan poikkeuksen muodosti aika 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla, jolloin Syme kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 434/433–429/428 eaa. Vuonna 411 eaa. spartalaiset voittivat ateenalaiset Symen taistelussa merellä saaren edustalla.
Symen kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Symaīos" (). Kaupungin ei tiedetä lyöneen omaa rahaa; sen nimiin aiemmin laitetut rahat kuuluvat ilmeisesti Syangelan kaupungille.
Rakennukset ja löydökset.
Symen akropoliilta on löydetty muurien jäänteitä, jotka on rakennettu keskiajalla osaksi paikalla nykyisin olevaa Johanniittain ritarikunnan linnaa. Muureissa oli kaksi kehää ja torneja, ja ne on ajoitettu hellenistiselle kaudelle. Ulompi muuri sulki sisäänsä noin 0,3 hehtaarin kokoisen alueen. Akropoliilla tiedetään olleen Athenelle omistettu pyhäkkö. Muihin löytöihin lukeutuu muun muassa hautalöytöjä.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on esillä Sýmin arkeologisessa museossa.
Telos (kaupunki)

Telos () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Teloksen saarella eli nykyisellä Tíloksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Megálo Chorión kylän lähellä.
Maantiede.
Teloksen kaupunki sijaitsi samannimisen saaren länsirannikolla. Sen akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi saaren nykyisen pääkylän Megálo Chorión vieressä kohoava kukkula.
Teloksen kaupunkivaltion alaisuuteen kuului koko Teloksen saari, eikä sillä ollut muita poliksia eikä välttämättä mitään muitakaan asutuksia, kuten kyliä, sillä tällaisista ei ole löytynyt merkkejä. Saari sijaitsi antiikin nimistöllä Karpathoksen meressä Rhodoksen ja Nisyroksen saarten välissä. Strabon, joka luki saaren kuuluvaksi Sporadeihin, kuvasi sen ympärysmitaksi 80 stadioninmittaa. Stefanos Byzantionlainen luki Teloksen puolestaan osaksi Kykladeja. Nykyisin se luetaan osaksi Dodekanesiaa eli Eteläisiä Sporadeja.
Historia.
Teloksen saaren alkuperäinen nimi oli Plinius vanhemman mukaan "Agathusa" (). Historiallisella ajalla Teloksen asukkaat olivat doorilaisia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Tēlios" (). 
Telos oli aina läheisissä yhteyksissä Rhodoksen polikseen. Sen arvioidaan kuitenkin olleen ainakin arkaaisella ja klassisella kaudella itsenäinen polis, vaikka sitä ei suoraan kutsutakaan polikseksi missään tuon aikaisessa lähteessä. Teloslaiset olivat mukana perustamassa Gelan siirtokuntaa Sisiliassa 600-luvulla eaa. yhdessä Lindoksen asukkaiden kanssa, ja Sisilian tyranni Gelonin suku oli teloslaista alkuperää, sillä hänen esi-isiinsä kuulu teloslainen Telines.
Klassisella kaudella 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla Telos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa noin vuosina 427/426–415/414 eaa. Vuosina 404–394 eaa. saari oli Spartan vallassa, kunnes Farnabazos II ja Konon vapauttivat sen Korintin sodan aikana. Kaupunki löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien, ja oli ainakin tuolloin itsenäinen Rhodoksen vallasta. Se tuli Rhodoksen vallan alle 200-luvulla eaa. 
Telos esitetään usein runoilijatar Erinnan yhdeksi mahdolliseksi kotipaikaksi. Plinius mainitsee saaren olleen tunnettu voiteestaan tai parfyymistään, joka tehtiin mahdollisesti meiramista.
Rakennukset ja löydökset.
Teloksen akropolis on ollut varustettu muurein, joista on säilynyt jäänteitä. Ne ympäröivät noin 10 hehtaarin kokoisen alueen. Muurit on ajoitettu klassisen kauden lopulle tai varhaiselle hellenistiselle kaudelle. Muihin löytöihin lukeutuvat tornin sekä Athene Poliaalle omistetun pyhäkön rauniot. Piirtokirjoitusten mukaan Teloksella oli paitsi Athenen myös Zeus Polieuksen kultti. Akropoliin huipulla on nykyisin keskiaikaisen linnan rauniot.
Kaupungin talot oli tehty pengerryksille akropoliin rinteeseen. Niiden lukumääräksi on arvioitu korkeintaan 150. Esinelöytöihin lukeutuu muun muassa veistoksia sekä suuri määrä piirtokirjoituksia. Kastéllosta nykyisen Livádian läheltä on löydetty muurin ja tornin jäänteitä. Antiikin lähteiden mukaan Teloksella oli myös Poseidonille omistettu temppeli.
Antoine Faivre

Antoine Faivre (5. kesäkuuta 1934 Reims – 19. joulukuuta 2021) oli ranskalainen uskontotieteilijä ja esoteerisuuden tutkija. Hän oli pitkäaikainen Sorbonnen yliopiston "École pratique des hautes études" -korkeakoulun professori.
William Ramsay (maanviljelysneuvos)

Axel William Ramsay (11. joulukuuta 1867 Perniö – 20. maaliskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen kartanonomistaja, kunnallispoliitikko ja maanviljelysneuvos. Hän omisti Nissbackan kartanon Helsingin maalaiskunnassa (nyk. Vantaalla) vuodesta 1900.
William Ramsay kuului Ramsayn vanhaan aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat perniöläisen Melkkilän kartanon omistaja Johan August Ramsay ja Sofia Serafina Hellström. Hänen isoisänsä oli senaattori Carl August Ramsay ja setänsä muistelmakirjailijana tunnettu Anders Gustaf Ramsay. Ramsay kirjoitti ylioppilaaksi Helsingfors lyceumista vuonna 1887 ja valmistui agronomiksi Mustialan maanviljelysopistosta vuonna 1891. Toimittuaan kolme vuotta Melkkilän kartanon tilanhoitajana hän vuokrasi vuonna 1894 isältään tämän hieman aiemmin ostaman Nissbackan kartanon. Nissbacka siirtyi hänen omistukseensa vuonna 1900, Melkkilä periytyi myöhemmin hänen isoveljelleen. Puoli vuosisataa kestäneellä omistajakaudellaan Ramsay kehitti Nissbackasta karjatalouteen erikoistuneen suuren mallimaatilan. Hän rakennutti kartanolle vuonna 1913 valmistuneen komean uuden päärakennuksen, joka tosin tuhoutui tulipalossa 1935. Ramsay sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1922.
Ramsay vaikutti useissa maanviljelijöiden järjestöissä. Hän oli ruotsinkielisten maamiesseurojen liiton Svenska lantbrukssällskapens i Finland förbundin puheenjohtaja vuosina 1911–1927 sekä Finlands svenska jordägareförbundin varapuheenjohtaja vuosina 1922–1931. Ramsay osallistui vuonna 1907 Maanviljelijäin Maitokeskus Oy:n perustamiseen ja toimi sen ensimmäisenä johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hän kuului myös Suomen Maalaisten Paloapuyhdistyksen sekä Crichtonin ja eräiden muiden teollisuusyritysten johtokuntiin. Lisäksi Ramsay oli Helsingin maalaiskunnan kuntakokouksen puheenjohtaja vuosina 1904–1906 ja sen seuraajaksi perustetun kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1907 sekä puheenjohtaja vuosina 1914–1928. Hänen puheenjohtajakautensa dramaattisin hetki oli 13.–14. elokuuta 1917 sattunut maankuulu tapaus, jossa väkijoukko piiritti Malmilla kokoontunutta kunnanvaltuustoa vuorokauden ajan ja pakotti sen hyväksymään palkankorotuksen hätäaputöihin. Ramsay edusti Ruotsalaista kansanpuoluetta eikä ollut vasemmiston suosiossa, joten hänet syrjäytettiin vuonna 1928 puheenjohtajan paikalta ja hänen seuraajakseen valittiin vasemmistososialisti K. H. Wiik.
Ramsayn puoliso oli kreivitär Märtha Eugenie Armfelt. Nissbackan peri heidän poikansa Carl August William Ramsay ja se on säilynyt hänen jälkeläistensä omistuksessa. Kartano tunnetaan nykyään tämän miniän, kuvanveistäjä Laila Pullinen-Ramsayn veistospuistosta.
Asunto-osakeyhtiölaki

Asunto-osakeyhtiölaki on Suomessa asunto-osakeyhtiöitä, kvasiasunto-osakeyhtiöitä, keskinäisiä kiinteistöosakeyhtiöitä ja eräitä muita osakeyhtiöitä koskeva laki. 
Historiaa.
Suomen ensimmäinen asunto-osakeyhtiölaki tuli voimaan vuonna 1926. Tätä lakia edelsi yleinen osakeyhtiölaki, ja lisäksi käytettiin yhtiöjärjestyksiin otettuja erillisiä määräyksiä. Asunto-osakeyhtiölaki oli erityislaki, jonka rinnalla sovellettiin osakeyhtiölakia. Asunto-osakeyhtiölakiin tehtiin pieniä teknisiä muutoksia vuonna 1978.
Seuraava asunto-osakeyhtiölaki tuli voimaan vuonna 1992. Muutoksen syynä olivat kasvaneet peruskorjaustarpeet, joiden toteuttamista helpotettiin uudella lainsäädännöllä. 
Nykyinen asunto-osakeyhtiölaki astui voimaan 1. heinäkuuta 2010. Nykyinen laki on itsenäinen suhteessa osakeyhtiölakiin.
Lain määräyksiä.
Asunto-osakeyhtiö määritellään laissa osakeyhtiöksi, jonka tarkoituksena on omistaa ja hallita vähintään yhtä rakennusta tai sen osaa, joissa huoneistojen lattiapinta-alasta yli 50 % on osakashallinnassa olevia asuinhuoneistoja. Jos pinta-alaehto ei toteudu, kyseessä on keskinäinen kiinteistöosakeyhtiö; näin on esimerkiksi silloin, kun yhtiössä on ainoastaan tai enimmäkseen liikehuoneistoja. 
Yhtiön jokainen osake tuottaa yksin tai toisten osakkeiden kanssa (osakeryhmä) oikeuden hallita yhtiöjärjestyksessä määrättyä huoneistoa tai muuta osaa yhtiön hallinnassa olevasta rakennuksesta tai kiinteistöstä (osakehuoneistoa).
Asunto-osakeyhtiölaki edellyttää, että yhtiöllä on yhtiöjärjestys. Yhtiöjärjestyksessä on mainittava muun muassa yhtiön toiminimi, jokaisen huoneiston sijainti kiinteistöllä tai rakennuksessa, osakkeiden järjestysnumerot ja tieto, millä osakeryhmällä hallitaan mitäkin osakehuoneistoa. Yhtiöjärjestyksessä on myös huoneistoselitelmä. 
Asunto-osakeyhtiölailla säädetään lisäksi muun muassa seuraavista asioista: yhtiövastikkeet, kunnossapito, muutostyöt, yhtiökokous, hallitus ja isännöitsijä, osakkeen ottaminen hallintaan, rahoitusasiat ja yhtiön perustaminen.
Lain soveltaminen eri yhtiömuodoissa.
Asunto-osakeyhtiölain nykymuotoa sovelletaan kaikkiin osakeyhtiöihin, jotka on rekisteröity Suomen lain mukaisesti asunto-osakeyhtiöinä. Lisäksi sitä sovelletaan vanhoihin niin sanottuihin kvasiasunto-osakeyhtiöihin.
Keskinäinen kiinteistöosakeyhtiö voi yhtiöjärjestyksessään valita, sovelletaanko siihen asunto-osakeyhtiölakia, osakeyhtiölakia vai näiden yhdistelmää. Jos yhtiöjärjestyksessä ei muuta määrätä, keskinäiseen kiinteistöosakeyhtiöön sovelletaan asunto-osakeyhtiölakia, paitsi jos yhtiö on perustettu ennen 1.1.1992, jolloin siihen sovelletaan osakeyhtiölakia.
Jos tavallisessa osakeyhtiössä on ainakin yksi osakehallinnassa oleva huoneisto tai muu tila, sen yhtiöjärjestyksessä voi määrätä, että siihen sovelletaan asunto-osakeyhtiölakia tai joitain sen määräyksiä. Siltä osin kun tällaista määräystä ei ole, yhtiöön sovelletaan osakeyhtiölakia. Tällaisessa yhtiössä osa osakkeista saattaa tuottaa vain etuoikeuden osinkoon mutta ei hallintaoikeutta. Näitä osakeyhtiöitä on ainakin Helsingissä, johon niitä on perustettu 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa.
Ruy Guerra

Ruy Guerra (s. 22. elokuuta 1931 Lourenço Marques, Mosambik) on portugalilais-brasilialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja lauluntekijä.
Mosambikissa syntynyt Guerra opiskeli aluksi kotimaassaan ja Portugalissa ja sitten elokuvaa Pariisin IDHEC-oppilaitoksessa 1952–1954. Hän siirtyi tekemään elokuvia Brasiliaan, jossa hänestä tuli sikäläisen uuden aallon () varhainen edustaja.
Hänen läpimurtoelokuvansa oli "Brasilian pojat" (Os Cafajestes, 1961), jossa Rion nuoret vetelehtijät kiristävät nuoren naisen rikkaalta sedältä rahaa tytöstä rannalla ottamillaan alastonkuvilla. "Kiväärit" (Os Fuzis, 1964) sijoittuu koilliseen Brasiliaan, jossa sotilasjoukko suojelee rikkaan tilanhoitajan peltoviljelmän satoa nälkäisiltä talonpojilta. Elokuvan "Lempeät metsästäjät" (Ternos caçadores, 1969) Guerra kuvasi ranskan ja englannin kielillä, ja suljetun yhteisön jäseniä syrjäisellä lintusaarella näyttelevät muiden muassa Sterling Hayden, Susan Strasberg ja Stuart Whitman.
Synnyinmaansa Mosambikin itsenäistyttyä 1975 Guerra sai tehtäväkseen rakentaa maan elokuva-alaa. 1980-luvun alkupuolella hän ohjasi Meksikossa Gabriel García Márquezin lapsiprostituodusta kertovaan tarinaan perustuvan "Erendiran" (1983).
Ruy Guerra on sanoittanut monia lauluja, joita on esittänyt varsinkin Baden Powell de Aquino. Näyttelijänä Guerra on esiintynyt muun muassa Werner Herzogin elokuvassa "Aguirre – jumalan viha".
Poutapilviä ja lihapullakuuroja 2

Poutapilviä ja lihapullia 2 on jatko-osa elokuvalle "Poutapilviä ja lihapullakuuroja". Elokuvan pääkonna on Chester V, jolla on yritys nimeltä Live Corp. Hän yrittää saada Flint Lockwoodin ruokakoneen itselleen, sillä Live Corp:n tärkein tuote on Food Bar.
Brasilian pojat (vuoden 1962 elokuva)

Brasilian pojat ("Os Cafajestes") on Ruy Guerran käsikirjoittama ja ohjaama mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1962. Siinä ylemmän keskiluokan perheistä tulevat vetelehtijänuorukaiset yrittävät kiristää nuorista naisista rannalla ottamillaan alastonkuvilla rahaa näiden rikkailta sukulaisilta.
Guerran läpimurtoelokuvaa pidetään brasiliaiselokuvan uuden aallon () aloittaneena teoksena. Sen runsaat alastonkohtaukset aiheuttivat kohua. Suomessa elokuvan esittäminen kiellettiin kokonaan. Elokuvan musiikin on tehnyt Luiz Bonfá.
James Anthony Bailey

James Anthony Bailey (alun perin James Anthony McGinnes; 4. heinäkuuta 1847 Detroit – 11. huhtikuuta 1906 New York) oli yhdysvaltalainen impressaari ja sirkuksen johtaja, joka saavutti suurta menestystä Barnum &amp; Bailey sirkuksen toisena omistajana.
Bailey liittyi jo nuorena poikana kiertelevän sirkuksen matkaan. Vuonna 1872 hänestä tuli James E. Cooperin sirkuksen osakas. Se kiersi myöhemmin nimellä Great International Circus ympäri maailman, vieraillen muun muassa Australiassa, Uudessa Seelannissa, Jaavalla ja Etelä-Amerikassa. Vuonna 1876 sirkuksen nimeksi tuli Cooper, Bailey and Co.’s Circus, ja siitä tuli P. T. Barnumin Greatest Show on Earth -sirkuksen pahin kilpailija. Vuonna 1881 nämä kaksi yhdistyivät Barnum &amp; Bailey -sirkukseksi. Baileyn neuvokas johtaminen yhdistettynä Barnumin markkinointikykyihin teki siitä sirkusalan merkittävimmän ja menestyneimmän yrityksen Yhdysvalloissa. Barnumin kuoltua 1891 Barnum &amp; Bailey teki Baileyn johdolla useita menestyksekkäitä Euroopan kiertueita. Baileyn kuoltua vuonna 1906 Ringlingin veljekset osti Barnum &amp; Baileyn, ja uusi sirkus sai nimen Ringling Bros. and Barnum &amp; Bailey Circus, joka toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 2017 asti.
Yhdysvaltain perustuslain 16. lisäys

Yhdysvaltain perustuslain 16. lisäys antaa kongressille oikeuden määrätä tuloveroja ilman, että niitä tarvitsee suhteuttaa osavaltioiden asukaslukuihin. Lisäys ratifioitiin vuonna 1913, ja se laadittiin sen jälkeen, kun Yhdysvaltain korkein oikeus oli päättänyt oikeustapauksen Pollock v. Farmer's Loan (1895) yhteydessä, että kongressin vuonna 1894 säätämä tuloverolaki oli vastoin perustuslakia. Lisäyksen ratifioinnin jälkeen progressiivisesta tuloverosta tuli liittovaltiolle merkittävä tulonlähde.
Suomennettuna:
Jakub Orliński

Jakub Józef Orliński (s. 8. joulukuuta 1990 Varsova) on puolalainen laulaja, jonka ääniala on kontratenori. Hän on myös tunnettu breakdance-esiintyjä.
Koulutus ja ura.
Orliński aloitti uransa Berenika Jozajtisin johtamassa Gregorianum-mieskuorossa, joka esiintyi sekä Puolassa että ulkomailla. Hän opiskeli Varsovan Frédéric Chopin -musiikkiyliopistossa, jossa suoritti maisterin tutkinnon vuonna 2012. Vuodesta 2011 alkaen hän on osallistunut laulukilpailuihin eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvaltoja.
Lauri Pimiä

Lauri Pimiä (25. maaliskuuta 1911 Kivennapa – 14. helmikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja Turun yliopiston matematiikan apulaisprofessori. 
Lauri Pimiä ryhtyi sotien välisenä aikana opiskelemaan geometriaa professori Ernst Lindelöfin alaisuudessa. Hänet nimitettiin assistentiksi Helsingin yliopistoon vuonna 1936, ja kaksi vuotta tämän jälkeen hän väitteli tohtoriksi geometriassa. Dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1944. Hän oli yhteistyössä erityisesti Tanskan ja Itävallan tunnettujen geometrikkojen kanssa. 
Toisen maailmansodan aikana hän oli ensin tykistön koelaitoksen, sittemmin puolustusvoimien optisen laitoksen johtaja. Hänen sotilasarvonsa oli luutnantti. 
Sodan jälkeen Pimiä toimi ensin opettajana Helsingin tyttölukiossa ja Taideteollisen oppilaitoksen rehtorina. Turun yliopistossa matematiikan apulaisprofessorina hän vaikutti tunnettuine luennoimistaitoinensa vuodesta 1950 aina vuoteen 1974 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän oli myös professorin virkaa hoitavana Turun kauppakorkeakoulussa. Hän harrasti šakkia.
Peavey Electronics

Peavey Electronics Corporation (yksinkertaisesti vain Peavey) on yhdysvaltalainen kielisoittimia ja vahvistimia valmistava, kehittävä ja suunnitteleva yhtiö; joka on yksi maailman suurimpia. Yhtiön päämaja on Meridianissa, Missisippissä, Yhdysvalloissa. 
Hartley Peavey - joka rakensi ensimmäisen vahvistimensa vuonna 1957 - perusti Peavey Electronics Corporationin vuonna 1965 autotalliinsa. Yhtiö on yksityisomistuksessa, ja on kasvanut yhdeksi maailman arvostetuimmista soitin- ja vahvistinmerkeistä. 
Tunnettuja Peavey-laitteita käyttäviä artisteja ovat muun muassa Eddie Van Halen, joka siirtyi myöhemmällä urallaan kuuluisasta Frankenstrat-kitarasta Peavey Wolfgang -malliin; ja kitaristi Joe Satriani jolla on hänelle suunniteltu Peavey-kitaravahvistin. Myös Acceptin basisti Peter Baltes käyttää Peaveyn bassovahvistimia.
Fredrik Skavlan

Fredrik Skavlan (s. 2. syyskuuta 1966 Oslo, Norja) on norjalainen televisiojuontaja, toimittaja ja sarjakuvapiirtäjä. 
Ura.
Vuosina 1998–2007 Skavlan juonsi keskusteluohjelmaa "Først &amp; sist", jolla oli yli miljoona katsojaa joka perjantai-ilta. Hän voitti parhaan juontajan Gullruten-palkinnon vuonna 1999. Ollessaan ensin tauolla norjalaisesta yleisradioyhtiöstä Norsk Rikskringkastingista, Skavlan aloitti oman ohjelmansa ruotsalaisella yleisradioyhtiöllä Sveriges Televisionilla vuoden 2009 keväällä. Ohjelma voitti ensimmäisen Pohjoismaisen kielipalkinnon vuonna 2010. 
Skavlan työskenteli alun perin toimittajana ja sarjakuvapiirtäjänä useille norjalaisille sanomalehdille, kuten "Morgenbladetille" ja "Dagbladetille". Hän on myös kuvittanut useita kirjoja, muun muassa Unni Lindellin lastenkirjan "Nifse Nella og nattskolen" (2008).
Tim Conway

Thomas Daniel ”Tim” Conway (15. joulukuuta 1933 Willoughby, Ohio – 14. toukokuuta 2019 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Ura.
Conway opiskeli Bowling Greenin osavaltionyliopistossa, jossa hän erikoistui puheeseen ja radioon. Hän aloitti uransa viihdeteollisuudessa radiossa. Hän otti tuolloin käyttöönsä etunimen ”Tim”, koska asemalla oli jo ennestään töissä Tom Conway -niminen näyttelijä. Palveltuaan armeijassa Conway palasi Clevelandiin, missä hän työskenteli Ernie Andersonin kanssa vuosina 1958–1962.
Conway nousi tunnetuksi toiseen maailmansotaan sijoittuneesta tilannekomediasta "McHale’s Navy", jossa hän näytteli vuosina 1962–1966. Siitä hän sai myös vuonna 1963 uransa ensimmäisen Emmy-ehdokkuutensa. Komediasarjassa "The Carol Burnett Show" Conway näytteli vuosina 1967–1978. Hän oli vuodesta 1975 lähtien Carol Burnettin komediaryhmän keskeisimpiä jäseniä. Ohjelmasta hän voitti näyttelijänä kolme Emmyä ja käsikirjoittajana yhden.
Conway näytteli 1970-luvulla useissa Walt Disney Picturesin perhe-elokuvissa. Hänen ensimmäinen Disney-elokuvansa oli vuonna 1973 ensi-iltansa saanut "Nanu – villimies viidakosta". Sitä seurasivat "Omenapiiras-jengi", "Gus – kaikkien aikojen aasinpotku" ja "Takkuturkki". Conwayn myös käsikirjoitti komediat "They Went That-A-Way &amp; That-A-Way" ja "The Prize Fighter". Hänellä oli 13-osainen sarja "The Tim Conway Show" vuosina 1980–1981 ja lyhytkestoinen "Ace Crawford, Private Eye" vuonna 1983.
Conway oli 1990-luvulla muun muassa säännöllinen vieras komediasarjassa "Pulmuset". Vierailustaan sarjassa "Coach" Conway palkittiin Emmyllä. Hän vieraili myös televisiosarjoissa "The Larry Sanders Show", "Hei, olen Susan", "The Drew Carey Show" ja "Hulluna sinuun". "Samon katon sarjassa" hän esiintyi säännöllisesti vuosina 2001–2005. Conway voitti uransa kuudennen Emmyn vierailustaan televisiosarjassa "30 Rock" (2008). Tämän jälkeen hän näytteli vielä muun muassa sarjoissa "C.S.I.", "Hot in Cleveland", "Miehen puolikkaat" ja "Glee".
Kuolema.
Conway kuoli 14. toukokuuta 2019 kotonaan Los Angelesissa.
Lorenzo Mascheroni

Lorenzo Mascheroni (13. toukokuuta 1750 – 14. heinäkuuta 1800) oli italialainen matemaatikko.
Mascheroni syntyi Bergamossa, Lombardiassa ja opiskeli Paviassa, jonne hänet nimitettiin algebran ja geometrian professoriksi vuonna 1786.
Vuonna 1790 hän esitti Eulerin–Mascheronin vakiolle arvon 31 desimaalin tarkkuudella, tosin desimaalit 20:nnestä eteenpäin osoittautuivat virheellisiksi. Vakiolla on todettu sittemmin yhteys gammafunktioon. 
Hänet tunnetaan myös Mohrin–Mascheronin lauseesta, jonka hän todisti "Geometria del compasso" kirjassaan 1797. Tosin prioriteetti tämän teoreeman löytämisestä kuuluu tanskalaiselle matemaatikolle Georg Mohrille, joka esitti todistuksen sille jo vuonna 1672. Mascheroni ei todennäköisesti tuntenut Mohrin aikaisempaa työtä.
Klotrimatsoli

Klotrimatsoli (C22H17N2Cl) on imidatsolijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä sieni-infektioiden hoitoon. Klotrimatsoli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa klotrimatsoli on valkoista tai vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liuokset ovat heikosti emäksisiä. Klotrimatsoli liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen kuten metanoliin, asetoniin, kloroformiin ja tolueeniin. Klotrimatsolin sieniä ja homeiden kasvua estävät ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää erästä sytokromi P450-ryhmään kuuluvaa entsyymiä muodostamasta sienten soluseinään tarvittavaa ergosterolia. Tämä heikentää soluseinää ja estää uuden soluseinän muodostumisen. Klotrimatsoli tehoaa useisiin sieniin ja homeisiin esimerkiksi "Candida"- ja "Aspergillus"- sukujen lajeihin. Aikaisemmin klortimatsolia on annosteltu tablettina, mutta lääkeaineen huonon imeytyvyyden ja haittavaikutuksien vuoksi sitä annostellaan nykyisin vain paikallisesti voiteena. Yhdistettä käytetään emättimen hiivasienitulehduksen ja eräiden ihon sieni-infektioiden hoidossa.
Haittavaikutukset.
Klotrimatsoli voi aiheuttaa ihon ärsytystä ja yliherkkyysreaktioita. Tablettina se aiheuttaa huonovointisuutta ja voi aiheuttaa myös keskushermostoperäisiä haittavaikutuksia kuten harhanäkyjä.
Valmistus.
Klotrimatsolin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa o-klooritolueeni kloorataan UV-säteilytyksen alaisena o-klooribentsotrikloridiksi. Seuraava vaihe on tämän välituotteen ja bentseenin välinen Friedel–Crafts-alkylointireaktio, jossa tuotteena muodostuu 2-klooritrifenyylimetyylikloridia. 2-Klooritrifenyylimetyylikloridi reagoi imidatsolin kanssa trietyyliamiinin läsnä ollessa muodostaen klotrimatsolia.
Niko Saarinen (taekwondoin)

Niko Saarinen (s. 30. syyskuuta 2000) on suomalainen taekwondoin. Hän on menestynyt juniorisarjoissa ja ollut aikuisten sarjassakin pitkään Suomen parhaita. 
Saarinen on voittanut alle 63-kiloisten luokassa Pohjoismaiden-mestaruuden vuosina 2018 ja 2019. Saarinen on myös on voittanut Suomen-mestaruuden alle 54-kiloisten luokassa 14-vuotiaana vuonna 2014, alle 58-kiloisissa vuonna 2015, alle 63-kiloisissa vuonna 2016 sekä niin alle 63-kiloisten kuin alle 68-kiloistenkin luokassa vuosina 2017 ja 2018. 
Hän kilpaili Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja 2021 ja osallistui myös maailmanmestaruuskilpailuihin 2019. Suomessa Saarinen edustaa turkulaisseura Budokwaita.
Munkholmarna

Munkholmarna on saari lounaisessa Espoossa Moisöfjärdenin merialueella. Virallisessa kaupunginosajaossa saari kuuluu Suvisaaristoon.
Munkholmarnan pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja kaakkois–luoteissuuntainen pituus noin 200 metriä. Aiemmin Munkholmarna käsitti kaksi saarta, jotka maatumisen myötä kasvoivat yhteen. Suurempaa saarta kutsuttiin yksiköllisellä proprilla Munkholmen. Toisinaan saaren itäosaa kutsutaan edelleen nimellä Lilla Munkholmen ja länsiosaa nimellä Stora Munkholmen. Ympäristössä on useita Munk-pohjaisia nimiä. Munkholmar-saarten nimestä on tietoa aina 1600-luvun lopulta alkaen. Moisöfjärdenin Munkholmar-nimeä on selitetty esimerkiksi saaressa sijaitsevalla kaapupukuista munkkia muistuttavalla kivellä, jonka voi havaita veneväylältä.
Bodökobben

Bodökobben on rakentamaton saari lounaisessa Espoossa Suvisaariston pääsaarten ja Lehtisaarten välisellä merialueella. Virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Suvisaaristoon. Stora Bodö puolestaan sijaitsee kapean salmen erottamana Bodökobbenin pohjoispuolella.
Bodökobbenin pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Saaren mitat niin etelästä pohjoiseen kuin lännestä itään ovat noin 120–130 metriä. Noin puolet pinta-alasta on puutonta rantakalliota ja puolet mäntyvaltaista kangasmetsää. Saaren etelärannalla on matalakasvuinen rantaniitty. Saarella kasvaa muun muassa isorantasappi, keltamaite, merirannikki, rönsyrölli ja suolavihvilä.
Magnus Chase

Magnus Chase () on Rick Riordanin kirjoittama kolmiosainen fantasiakirjasarja. Se pohjautuu skandinaaviseen mytologiaan ja sijoittuu samaan universumiin kuin "Percy Jackson",
"Olympoksen sankarit", "Kanen aikakirjat" ja "Apollon". Ensimmäinen kirja, "Kesän miekka", julkaistiin 6. lokakuuta 2015. Toinen osa, "Thorin vasara", julkaistiin 4. lokakuuta 2016. Kolmas ja viimeinen osa, "Kuolleiden laiva", julkaistiin 3. lokakuuta 2017.
How’s This?

"How’s This?" ( Hangul : 어때?; RR : eottae?) on eteläkorealaisen laulajan ja räppärin Hyunan on laulu hänen viidennestä EP-levyltään, "A’wesome (2016)". Sen ovat kirjoittaneet Hyuna, Big Sancho ja Seo Jaewoo, ja jälkimmäisen tuottama. Kappale julkaistiin title trackinä 1. elokuuta 2016. Hyuna esitti kappaleen useista Etelä-Korean musiikkiohjelmista, mukaan lukien M Countdownissa ja Inkigayossa, joissa hän voitti myös musiikkinäytöspalkinnon. 
Laulu oli parhaimmillaan Gaonin digitaalilistalla ja US World Digital Chartissä neljäntenä. 
Sävellys.
Hyuna, Big Sancho ja Seo Jae-woo kirjoittivat kappaleen "How's This" ja sen tuotti Jae-woo. Fuse-kanavan Jeff Benjamin kuvaili laulua "tyypillisenä klubihittinä", joka "vaihtelee eri genrejen välillä hakkaavaan biitin. 
Listasijoitus.
Laulu debytoi sijalla 5 Gaon Digital Chart -listalla 31. heinäkuuta - 6. elokuuta 2016 välisenä aikana; kappalella oli 102 587 latausta ja 2 201 140 kuuntelua. Kappale debytoi myös sijalla 16 elokuun 2016 listalla, ja sille oli kerääntynyt 190 625 latausta ja 7 372 262 kuuntelua. 
Musiikkivideo.
"How’s This?":n musiikkivideo julkaistiin myös 1. elokuuta. Sen ohjasi Zanybrosin Hong Won-ki, ja sijoittui klubille ja mukana oli sata tanssijaa. "How’s This?" oli useiden musiikkilistojen huipulla julkaisun jälkeen, ja sen musiikkivideo saavutti yli 2 miljoonaa näyttökertaa 24 tunnissa.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2020

Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 2020 olivat järjestyksessään 44. jääkiekon alle 20-vuotiaiden MM-kisat, ja ne pelattiin Tšekissä Ostravassa ja Třinecissä 26. joulukuuta 2019 – 5. tammikuuta 2020. Edellisen kerran Tšekki järjesti nuorten MM-kisat vuonna 2008. Suomi oli turnauksessa mukana puolustavana maailmanmestarina.
Pudotuspelit.
Turnauspuu.
Välieräparit määrättiin uudelleen puolivälierien jälkeen.
Carl Mannerheim (pankinjohtaja)

Carl Erik Johan Mannerheim (18. maaliskuuta 1865 Askainen – 6. heinäkuuta 1915 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen, myöhemmin Ruotsissa asunut kreivi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. Hän oli suomalaisen Mannerheim-aatelissuvun päämies.
Carl Mannerheimin vanhemmat olivat Louhisaaren kartanon omistanut kreivi Carl Robert Mannerheim ja Hedvig Charlotta Hélène von Julin. Hänen sisaruksiaan olivat sairaanhoitaja Sophie Mannerheim, marsalkka ja presidentti Carl Gustaf Emil Mannerheim, kirjailija Eva Mannerheim-Sparre ja liikemies Johan Mannerheim. Suvussa kreivin arvo periytyi vain vanhimmalle pojalle, muut veljet saivat alemman vapaaherran arvon. 
Mannerheim kirjoitti ylioppilaaksi Helsingfors privatlyceumista vuonna 1882, suoritti oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1887 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1890. Hän työskenteli lyhyen aika virkamiehenä Suomen senaatissa ja piti omaa asianajotoimistoa, kunnes siirtyi vuonna 1895 Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin-konttorin toiseksi esimieheksi ja vuonna 1898 esimieheksi. Mannerheim osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1891, 1894, 1897 ja 1899. Vuoden 1897 valtiopäivillä hän edusti isänsä estymisen vuoksi kreivillistä Mannerheim-sukua ja muilla kerroilla valtakirjalla vapaaherrallista Mannerheim-sukua.
Mannerheim kuului ensimmäisen sortokauden aikana näkyviin perustuslaillisiin sekä passiivisen vastarinnan salaisen keskusjärjestön kagaalin hallitukseen. Suomen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov karkotti hänet maasta huhtikuussa 1903, jolloin hän muutti Ruotsiin. Mannerheim jäi asumaan Ruotsiin, vaikka karkotus kumottiin jo tammikuussa 1905, ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1908. Hän oli ruotsalaisen Stockholm-Öfre Norrland -pankin johtajana vuosina 1904–1910. Lisäksi hän kuului vuodesta 1908 henkivakuutusyhtiö Thulen hallitukseen ja oli vuodesta 1910 Kramfors- ja Frånö Nya -osakeyhtiöiden hallitusten puheenjohtajana.
Mannerheimin puoliso oli laulaja Aina Johanna Ehrnrooth. Heidän poikansa Carl-Erik Mannerheim vaikutti myöhemmin kartanonomistajana sekä Suomessa että Ruotsissa, tytär Aina Hélène Louise oli naimisissa liikemies Carl Johan Ehrnroothin kanssa. Poliitikko Georg C. Ehrnrooth oli Mannerheimin tyttärenpoika. Mannerheimin pojantytär oli keraamikko Lillemor Mannerheim.
Mega Man (elokuva)

Mega Man on tuotannossa oleva elokuva, joka perustuu Capcomin samannimiseen videopelisarjaan ja hahmoon.
Tuotanto.
Elokuva virallisesti ilmoitettiin vuoden 2018 lokakuussa olevan työn alla. Elokuussa 2019 projekti jouduttiin kuitenkin laittamaan jäähylle, kun The Walt Disney Company osti 20th Century Foxin itselleen. Saman vuoden lokakuussa Capcom vakuutti, että elokuva on silti toteutumassa.
Lucas Hedges

Lucas Hedges (s. 12. joulukuuta 1996 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Näyttelijänuransa alussa Hedges esiintyi pienissä sivurooleissa muun muassa Jason Reitmanin ohjaamassa "Labor Dayssa" (2013) sekä Wes Andersonin elokuvissa "Moonrise Kingdom" (2012) ja "The Grand Budapest Hotel" (2014). Läpimurtoroolistaan vuoden 2016 elokuvassa "Manchester by the Sea" hän ansaitsi sekä ylistystä kriitikoilta että Parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Seuraavana vuonna Hedges esiintyi Greta Gerwigin elokuvassa "Lady Bird" sekä Martin McDonaghin mustassa komediassa "Three Billboards Outside Ebbing, Missouri". Hedges sai parhaan miespääosan Golden Globe-ehdokkuuden näyteltyään pääroolia vuoden 2018 elokuvassa "Boy Erased".
Hedges on ohjaaja-käsikirjoittaja Peter Hedgesin poika.
Humsafar

Humsafar on Intialaisen laulaja KKn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008
Hjalmar Söderström

Hjalmar Werner Söderström (16. syyskuuta 1888 Porvoo – 30. marraskuuta 1954 Lahti) oli lääkäri, joka julkaisi useita tietokirjoja. 
Henkilöhistoria.
Hjalmar Söderströmin vanhemmat olivat kirjankustantaja Werner Söderström ja Viola Emilia Winter ja puoliso vuodesta 1914 musiikinopettaja Ingrid Elisabeth Boisman. Söderström tuli ylioppilaaksi 1907 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1922, tohtoriksi hän väitteli 1930. Söderström toimi Marian sairaalan ylimääräisenä apulaislääkärinä 1923–1926, Helsingin kulkutautisairaalan apulaislääkärinä 1927–1930 ja Lahden kaupunginlääkärinä vuodesta 1935.
Kambakkht Ishq

Kambakkht Ishq (suomeksi ”Uskomaton rakkaus”) on vuonna 2009 ilmestynyt Sabbir Khanin ohjaama intialainen hindinkielinen toimintakomediaelokuva.
Lubartówin piirikunta

Lubartówin piirikunta () on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 88 352. Siihen kuuluvat 12 kuntaa ovat Abramów, Firlej, Jeziorzany, Kamionka, Kock, Lubartów, Michów, Niedźwiada, Ostrów Lubelski, Ostrówek, Serniki ja Uścimów.
Vuoden 2019 lopussa Lubartówin piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 21,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,4 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 768 lasta. Lubartówin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 76 819 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Mäesulg (Trolla)

Mäesulg (myös "Trolla Mäesulg", "Trolla paisjärv") on Virossa Võrumaalla Rõugen kunnan Trollan kylässä sijaitseva padottu järviallas. Vironkielisessä nimistössä "paisjärv" merkitsee patojärveä.
Maantietoa.
Tekojärvi on 200 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se on muodostettu heti Vaskna järven alapuolelle patoamalla Iskna jõen uoma sen omaan jokilaaksoonsa. Trollan kylän asutus keskittyy järven pohjoispuolelle ja seuraavan tekojärven Alasulgin länsirannalle. Mäesulgin rannat ovat niittymaata ja itärannassa on lisäksi vähän metsämaata. Talojen piha-alueet ulottuvat sen pohjoispäässä rantaan asti. Kylätie ohittaa järven sen eteläpuolelta, mutta järven rantaan ei kuitenkaan tule tietä.
Luontoarvoja.
Haanjan ylängöllä sijaitsevan järven eteläpää vaikuttaa ilmavalokuvasta katsoen matalammalta kuin pohjoispää, sillä se on vesikasvillisuuden peitossa.
Vesistösuhteita.
Mäesulg järv kuuluu Iskna jõen valuma-alueeseen, jossa Iskna jõgi on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on Iskna jõen läpivirtausjärvi. Siihen ei laske muualta muita ojia. Järven valuma-alueen pinta-ala on 5 neliökilometriä, joka johtuu joen yläjuoksun laajuudesta. Joki jatkaa alaspäin ja virtaa 50 metrin päässä sijaitsevan Alasulgin kautta seuraavaan pikkujärveen Häälijärveen, jonne on matkaa pari kilometriä. Iskna jõgi yhtyy Võhandu jõgeen 17 kilometrin päässä Kääpan taajaman lähellä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Autonkuljetusvaunu

Autonkuljetusvaunu tai autojenkuljetusvaunu on junanvaunu, jolla voi kuljettaa rautateitse autoja ja muita tieliikenteessä käytettäviä ajoneuvoja. Vaunut voivat olla yksinkertaisia lavettityyppisiä avovaunuja tai täysin katettuja ja lämmitettyjä umpivaunuja, joissa matkustajat voivat pysyä autoissaan matkan ajan.
Suomessa tavallinen autonkuljetusvaunu on autojunan vaunu, jossa kuljetetaan junamatkustajien autoja. Sellaiseen mahtuu kymmenkunta henkilöautoa kahteen kerrokseen. Näitä vaunuja Suomessa on käytössä maan halki kulkevissa yöjunissa. Autovaunumalleja ovat Gd ja Gfot. Gfot-autovaunun ylätasolla ei ole kattoa. 
Nykyaikaiset autonkuljetusvaunut voivat olla muunneltavia niin, että ne voi muuttaa yksikerroksisesta kaksi- ja kolmikerroksisiksi välipohjia siirtämällä lastattavien autojen korkeudesta riippuen. Autonkuljetusvaunu voi olla myös yksittäisen auton tai pyörillä varustetun työkoneen kuljetustapa. Esimerkiksi marsalkka Mannerheimin sodanaikaiseen erikoisjunaan kuului hänen tieliikenteessä käyttämänsä auton kuljetusvaunu. 
Autonkuljetusvaunut Suomessa.
Suomessa Valtionrautatiet ja sitä ohjaava rautatiehallitus alkoivat panostaa autojenkuljetusvaunuihin 1960-luvun puolivälissä, kun Suomen autokanta kasvoi nopeasti tuontisäännöstelyn poistuttua ja elintason kohotessa. Tuolloin muun muassa 25 vanhaa kaksiakselista paikallisliikenteen vaunua muutettiin autonkuljetusvaunuiksi, joihin mahtui kuusi keskikokoista henkilöautoa kaksi rinnakkain. Siihen saakka valtaosa autoista oli kuljetettu tavallisissa tavaravaunuissa. VR huolehti tuolloin suuresta osasta uusien henkilöautojen kuljetuksista, joka nykyisin on siirtynyt maanteille ja autokuljetuksiin erikoistuneiden yritysten tehtäväksi. Vuonna 1969 tällaisia kaksiakselisia autonkuljetusvaunuja oli jo satakunta ja VR:n konepajalla Turussa päätettiin rakentaa toiset sata, osa niistä katettuina käytöstä poistettujen matkustajavaunujen alustoille tarkoituksena laajentaa nykyisen kaltaista autojunaliikennettä Etelä-Suomen ja Lapin välillä. 
Autojunatoiminta oli Suomessa saanut alkunsa toukokuussa 1968, jolloin ensimmäiset henkilöautot lähtivät junamatkustajien ”matkatavarana” Pasilan konepajalla valmistetulla neliakselisella, pikajunaan kytketyllä kuljetusvaunulla Helsingistä Kemiin. 
Vuonna 1987 Helsingistä Moskovaan kulkeneeseen neuvostoliittolaiseen Tolstoi-pikajunaan saatiin kaksi siellä valmistettua autojenkuljetusvaunua, joiden käyttäjiksi kaavailtiin suomalaisia liikemiehiä ja diplomaatteja.
Tourrette-Levens

Tourrette-Levens on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Nizzasta pohjoiseen.
Kunnan alueella on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla. La Baume Périgaudissa ja Merlen luolassa suoritetuista kaivauksissa on saatu selville, että luolissa on asunut Cro-Magnonin ihmisiä. Kunnan nähtävyyksiä ovat muinaisen temppelin paikalle 1100-luvulla rakennettu keskiaikainen linna "Château de Tourrette-Levens" sekä 1100-luvulla rakennettu Sainte-Rosalien kirkko. 
Linnassa on kolme museota: luonnonhistorianmuseo, jossa on näytteillä muun muassa 5 000 perhoslajia sekä käsityöläismuseo ja esihistoriallinen museo.
Tulevaisuuden Venäjä

Tulevaisuuden Venäjä () on 19. toukokuuta 2018 perustettu rekisteröimätön venäläinen puolue. Sen perusti oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi. Puolue jatkaa Navalnyin Edistyspuolueen () ja Kansallisen Allianssin () perinteitä.
Venäjän federaation oikeusministeriö kieltäytyi 22. elokuuta 2018 rekisteröimästä Tulevaisuuden Venäjä -puoluetta puoluerekisteriin, koska hakemuksessa oli ministeriön mukaan puutteita. Venäjän oikeusministeriö kieltäytyi vuonna 2013 rekisteröimästä myös Kansallinen Allianssi -puoluetta vedoten virheisiin rekisteröinnissä.