Svjatoslav III

Svjatoslav III Vsevolodovitš, kastettuna "Gabriel" () ; (27. maaliskuuta 1196 – 3. helmikuuta 1252) oli Novgorodin ruhtinas vuosina 1200–1205, 1207–1210 ja Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1246–1249. 
Hän on Venäjän ortodoksisen kirkon pyhä eli pyhimys. Hänen muistopäivänsä on hänen kuolinpäivänsä 16. helmikuuta (J: 3. helmikuuta). 
Suku.
Hän oli Vladimirin suuriruhtinas Vsevolod III:n ja Tsekin kuningatar Maria Švarnovnan toiseksi nuorin poika. Hänellä oli kuusi veljeä ja viisi sisarta. Hänen veljiään olivat Konstantin I Rostovin ja Vladimirin ruhtinas; Juri II Vladimirin ruhtinas; Jaroslav II Vladimirin ruhtinas; Vladimir Vsevolodovitš Jurjev-Polskin ruhtinas ja Ioann, Ivan Vsevolodovitš Starodubin ruhtinas.
Ruhtinas.
Tammikuussa 1200 hänet nimitettiin nelivuotiaana Novgorodin hallitsijaksi, ja hänen tilalleen Jurjev-Polskiin tuli hänen vanhin veljensä Konstantin vuonna 1205. Hän palasi Novgorodiin uudelleen 9. helmikuuta 1208. Seuraavana talvena novgorodilaiset vangitsivat Svjatoslavin, joka kutsui Mstislav Urhean hallitsemaan, ja hänet vapautettiin vanhempien Vsevolodovitšien johtamien Vladimirin ruhtinaskunnan joukkojen Toržokia vastaan ​​​​joukkojen sotaretken jälkeen.
Vuonna 1212, isänsä kuoleman jälkeen, Svjatoslav sai perinnöksi Jurjev-Polskin kaupungin. Vanhempien veljiensä välisen suuriruhtinaskunnasta taistelun alussa hän meni ensin Rostoviin tapaamaan Konstantinia, mutta siirtyi sitten Juri II:n puolelle ja osallistui Lipitsan taisteluun lähellä Jurjev-Polskia vuonna 1216.
Vuonna 1220 hänen vanhempi veljensä Juri II lähetti Svjatoslavin Vladimirin ruhtinaskunnan armeijan johdossa Volgan bolgaareita vastaan. Sotaretki tehtiin veneillä jokea pitkin ja päättyi venäläisten joukkojen voittoon Aşlıssa.
Vuonna 1222 Juri lähetti Vladimirin ruhtinaskunnan armeijan Svjatoslavin johdolla auttamaan novgorodilaisia ​​ja heidän ruhtinastaan Vsevolod Jurjevtšia, Jurin poikaa. 12 000 hengen venäläinen armeija liittoutuneena liettualaisten kanssa hyökkäsi Liivinmaan ritarikunnan alueelle ja tuhosi Wendenin esikaupunkeineen.
Vuonna 1226 Juri lähetti Svjatoslavin yhdessä nuoremman veljensä Ivanin kanssa mordvalaisia vastaan ​​Vladimirin ruhtinaskunnan armeijan kärjessä ja sai näistä voiton. Vuonna 1229 Juri lähetti Svjatoslavin Perejaslavl-Južnyihin ja palasi sen jälkeen pohjoiseen.
Vuosina 1230-1234 Jurjev-Polskiin rakennettiin Pyhän Yrjön katedraali, joka oli "erittäin upea, se oli suuresti koristeltu veistetyllä kivellä pohjasta huipulle pyhien kasvot ja juhlat, ja hän itse oli mestari." Katedraalissa on kohokuvio, jota kutsutaan perinteisesti "Svjatoslavin ristiksi", jonka juurella seisoo kivi, jossa on Svjatoslav Vsevolodovitšin omistuskirjoitus.
Venäjän taideakatemian akateemikko S. V. Zagrajevski on osoittanut, että ruhtinas Svjatoslav ei ollut vain Pyhän Yrjön katedraalin arkkitehti, vaan valvoi myös muiden suurten valkoisten kivikirkkojen rakentamista suuriruhtinas Juri II Vsevolodovitšin aikakaudella, kuten Jumalanäidin syntymän katedraali vuosina 1222-1225 Suzdalissa.
Vuonna 1238 Svjatoslav osallistui kaupungin taisteluun. Vladimirin valtaistuimen miehittäneeltä veljeltään Jaroslavilta hän sai Suzdalin ruhtinaskunnan perintönä.Vuosina 1245–1246 hän oli Kultaisessa ordassa. Vuonna 1246 Jaroslav II kuoli, ja Svjatoslav sai hyväksynnän, "yarlikin" eli valtuuskirjeen Vladimirin suuriruhtinaskunnan valtaistuimelle Kultaisessa ordassa, koska hän saattoi vaatia sitä itselleen vanhan perintöoikeuden mukaisesti. Hän jakoi ruhtinaskunnan veljenpoikiensa, Jaroslavin seitsemän pojan kesken, mutta Jaroslavitšit olivat tyytymättömiä tähän jakoon.
Vuonna 1248 hänet karkotti veljenpoika Mihail Jaroslavitš Horobrit, joka pian kuoli taistelussa liettualaisia ​​vastaan ​​Protva-joella. Tämän jälkeen Svjatoslav itse voitti liettualaiset Zubtsovissa.
Vuonna 1246 Mongolian kurultai valitsi Güyükin uudeksi kaaniksi. Uusi suurkaani oli kiistoissa Batu-kaanin, Jochin Uluksen hallitsijan, kanssa. Güyük-kaani nimitti kaksi hallitsijaa kaikkiin Jochin Uluksen vasallimaihin, joista toinen oli Batu-kaanin kannattaja, ja toinen ei nauttinut hänen tuestaan. Siten Venäjälle nimitettiin kaksi suurta suuriruhtinasta: Aleksanteri Nevski Kiovaan (Batu-kaanin suojatti) ja hänen veljensä Andrei Vladimiriin (Güyük-kaanin suojatti). Andrei Jaroslavovitš oli Kultaisessa ordassa vuodesta 1247 talveen 1249 asti.Vuonna 1250 Svjatoslav ja hänen poikansa Dmitri matkustivat Kultaiseen ordaan. Historioitsija A. V. Ekzempliarskin mukaan tämä oli epäonnistunut matka, jolla yritettiin palauttaa suuriruhtinaan valtaistuin. Historioitsija V. A. Kutškin kirjoittaa, että vaikka kronikat eivät kerro nimenomaisesti tämän matkan tarkoituksesta, tällaisia ​​venäläisten ruhtinaiden matkoja perivien poikiensa kanssa kaanien luokse tehtiin yleensä silloin, kun oli kyse Rurikovitšien eli Rurikin suvun ruhtinaskuntien perinnön turvaamisesta. Ottaen huomioon, että Svjatoslavin pojanpoika kantoi jo lempinimeä Jurjevski, Kutškin olettaa, että Svjatoslavilla oli tuolloin hallussaan Jurjevskin ruhtinaskunta.
Lyhyen Vladimirin suuriruhtinaan hallituskautensa jälkeen ruhtinas Svjatoslav palasi Jurjev-Polskiin. Tänne hän perusti arkkienkeli Mikaelille pyhitetyn munkkiluostarin.
Ruhtinas eli elämänsä viimeiset päivät Jumalaa palvellen, paastoten ja rukoillen, puhtaudessa ja katumuksessa. Hän kuoli 2./3. helmikuuta 1252. Hänet haudattiin Pyhän suurmarttyyri Georgios Voittajan (Yrjön) katedraaliin, jonka hän oli itse rakennuttanut.
Arkkitehti ja kuvanveistäjä.
On olemassa perimätieto, jonka mukaan Svjatoslavin ristin ja Pyhän Yrjön katedraalin suunnittelu Jurjev-Polskissa on Svjatoslav Vsevolodovitšin itsensä tekemä. Todisteet tälle väitteelle perustuvat yleensä ristin jalustassa olevaan kirjoitukseen. Tverin kronikan tekstissä sanotaan myös: "Ja Svjatoslav loi sen upeasti, veistetystä kivestä, ja hän itse oli mestarina". 
Taidehistorioitsija ja vanhan venäläisen taiteen tutkija Svetlana Gnutova esittää Venäjän palvontaristejä käsittelevässä artikkelissaan, että ruhtinas Svjatoslav Vsevolodovitš veisti ristin henkilökohtaisesti kiitokseksi laivastonsa pelastamisen kovasta myrskystä. Myrsky alkoi legendan mukaan, kun ruhtinaan veneet palasivat Volgaa pitkin onnistuneen sotaretken jälkeen Volga Bulgariaa vastaan ​​vuonna 1220.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Svjatoslavin puoliso oli Jevdokia Davidovna Muromskaja, Muromin ruhtinas David Jurjevitšin ja ruhtinatar Febronian (luostarinimi Jefrosinia) tytär, jotka olivat kunnioitetut pyhät eli pyhimykset ruhtinas Pietari ja ruhtinatar Febronia Muromilaiset, nuorten avioparien suojelijat.
Vuonna 1228 ruhtinas Svjatoslav lähetti vakavasta sairaudesta toipuneen puolisonsa Jevdokian tämän omasta pyynnöstä Borisoglebskin luostariin lähelle Muromia, missä tämä tonsuroitiin nunnaksi 24. heinäkuuta, Borisin ja Glebin juhlapäivänä. Ruhtinatar asui luostarissa kuolemaansa asti ja hänet myös haudattiin sinne.
Heille syntyi lapsi:
Perintö.
Vanhan pyhien kalenterin mukaan ruhtinas Svjatoslav Vsevolodovitšia kunnioitettiin pyhimyksenä.
Pyhän suuriruhtinas Svjatoslavin jäännökset löydettiin uudelleen vuonna 1991 ja sijoitettiin Vapahtajan kirkkoon Jurjev-Polskin kaupunkiin, "missä ne ovat olleet tähän päivään asti, Jumalan suojelemina ja antavat parantamisen lahjan niille, jotka tulevat uskossa". Pyhäinjäännökset siirrettiin arkkienkeli Mikaelin luostariin 16. helmikuuta 2020.