tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sinornithosaurus

Sinornithosaurus (”kiinalainen lintulisko”) oli pieni, höyhenpeitteinen lihansyöjäteropodi. Xing Xu, Xiao-Lin Wang ja Xiao-Chun Wu löysivät "Sinornithosauruksen" Liaoningin maakunnasta Pohjois-Kiinasta Yixianin muodostumasta 1999. He myös nimesivät eläimen samana vuonna. Tämä vain 1,3 metriä pitkä dinosaurus eli 124 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. "Sinornithosaurus" luetaan heimoon Dromaeosauridae, johon kuului muun muassa "Deinonychus" ja "Jurassic Park"-elokuvista tuttu "Velociraptor".
Tuntomerkit.
"Sinornithosaurus" oli pääpiirteiltään samantapainen kuin muutkin heimon jäsenet. Sen pää oli pitkä ja kapea. "Sinornithosauruksen" kolmisormisten eturaajojen pituus oli neljä viidesosaa takaraajojen pituudesta. Sen olkapäiden kuopat osoittivat sivuille, joten eturaajojen liikerata oli suuri. Takaraajoissaan sillä oli neljä varvasta ja isot sirppikynnet. "Sinornithosauruksen" häntä oli limittäisten luisten puikkojen jäykistämä. Se oli "Microraptorin" ohella yksi heimonsa varhaisimmista ja primitiivisimmistä jäsenistä.
Höyhenpeite.
Suurinta osaa "Sinornithosauruksen" ruumiista peitti tiheä untuvainen kuitupeite, joka tosin oli alkeellisempi kuin liskolintu "Archaeopteryxin" höyhenet. ”Protohöyheniä” oli mahdollisesti monilla muillakin lintumaisilla dinosauruksilla, mutta ne säilyvät vain erityislaatuisissa geologisissa olosuhteissa. Samankaltaisia jälkiä on löydetty usealta pieneltä teropodilta Kiinan Liaoningin maakunnasta, esimerkiksi "Sinosauropteryxilta".
Elintavat.
Vaikka "Sinornithosaurus" oli pieni, se oli kokoonsa nähden tehokas saalistaja. Yksinään "Sinornithosaurus" saalisti pieniä saaliseläimiä, kuten hyönteisiä, liskoja, pieniä nisäkkäitä ja varhaisia lintuja. "Sinornithosaurukset" saattoivat myös metsästää laumoissa, jolloin ne saivat kaadettua itseään suurempia saaliita.
Mahdollinen myrkky.
Empu Gongin johtama kiinalainen tutkijaryhmä löysi vuonna 2009 "Sinornithosauruksen" kallosta piirteitä jotka viittasivat sen myrkyllisyyteen. Sen keskihampaat olivat epätavallisen pitkät ja torahammasmaiset ja niiden pinnassa oli uurteet, jotka ovat tyypillisiä myrkyllisille pedoille. Hampaiden juuressa oli pienet syvennykset joiden he uskoivat olleen mahdolliset myrkkyrauhaset.
Vuotta myöhemmin toinen tutkimus kyseenalaisti tämän teorian. Heidän mukaan uurteiset hampaat olivat yleisiä teropodien keskuudessa, eikä ollenkaan merkkejä myrkyn kuljetuksesta. He selittivät myös että pidentyneet hampaat olivat yksinkertaisesti tavallisen kokoiset hampaat jotka olivat osittain pudonneet. Myrkkyrauhasille ei ollut mitään todisteita eikä niille olisi ollut tilaa.
Giancarlo Cornaggia-Medici

Giancarlo Cornaggia-Medici (16. joulukuuta 1904 – 23. marraskuuta 1970) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Cornaggia-Medici voitti kultaa kolmissa olympiakisoissa. Amsterdamissa 1928 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa, Los Angelesissa 1932 henkilökohtaisessa kilpailussa ja Berliinissä 1936 joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sai urallaan yhden hopea- ja yhden pronssimitalin. Hän oli ensimmäinen italialainen kalpamiekkailun henkilökohtainen olympiavoittaja.
Armand Massard

Armand Massard (1. joulukuuta 1884 – 8. huhtikuuta 1971) oli ranskalainen miekkailun olympiavoittaja, urheilujohtaja ja kirjailija.
Massard voitti kalpamiekkailussa olympiakultaa henkilökohtaisessa kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa Antwerpenin 1920 olympialaisissa. Kolmannen olympiamitalinsa hän saavutti Amsterdamin 1928 kisojen joukkuekilpailussa.
Urheilu-uransa jälkeen Massard toimi Kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtajana 1952–1968. Hän oli myös kotimaassaan arvostettu kirjailija.
Aldo Nadi

Aldo Nadi (29. huhtikuuta 1899 Livorno – 13. marraskuuta 1965 Los Angeles) oli italialainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Aldo Nadi voitti Antwerpenin 1920 olympialaisissa joukkuekultaa kaikilla kolmella miekalla: floretilla, kalvalla ja säilällä. Kaikissa voittajajoukkueissa oli mukana myös hänen isoveljensä Nedo Nadi. Säilän henkilökohtaisessa kilpailussa veljekset ottivat kaksoisvoiton: Nedo sai kultaa ja Aldo hopeaa.
Aldo Nadi muutti 1930-luvulla Yhdysvaltoihin ja eli siellä loppuelämänsä.
Jamestown Foundation

Jamestown Foundation on yhdysvaltalainen Washington DC:ssä sijaitseva yhdysvaltalainen säätiö, jonka tehtävänä on tuottaa näkemyksiä Yhdysvalloille tärkeistä asioista päättäjien ja vaikuttajien tietoon. 
Säätiön hallituksen jäseniä ovat:
Šime Đodan

Šime Đodan (27. joulukuuta 1927 – 2. lokakuuta 2007) oli kroatialainen Demokraattisen liiton poliitikko.
Đodan syntyi Rodaljcen kylässä lähellä Benkovacia. Hän valmistui lakitiedekunnasta Zagrebissa vuonna 1960 ja sai vuonna 1965 tohtorinarvon taloustieteellisestä tiedekunnasta. Hän kuului Matica Hrvatskan johtoon vuosina 1967–1971.
Đodan vietti kuusi kuukautta jugoslavialaisessa vankilassa osallistuttuaan Kroatian kevät -liikkeeseen, joka ajoi kroatialaisen väestönosan oikeuksia silloisessa Jugoslaviassa, sekä yhteiskunnallisia uudistuksia. Hänestä tuli vuonna 1991 lain professori Zagrebissa. 
Đodan, joka ennätti uransa aikana julkaista lukuisia kirjoja, istui parlamentissa kaksi kautta: 1990–1992 ja 1992–1995. Hän toimi Kroatian puolustusministerinä vuonna 1991. Hän kuoli 79-vuotiaana sairaalassa Dubrovnikissa pitkäaikaisen sairauden runtelemana.
Harry Reems

Herbert Streicher eli Harry Reems (27. elokuuta 1947 – 19. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen entinen pornonäyttelijä, joka muistetaan pääasiassa hänen esiintymisestään Gerard Damianon "Syvä kurkku" -elokuvassa vuonna 1972. Hänen vastanäyttelijänään oli Linda Lovelace. 
Reems syntyi Bronxissa, New Yorkissa juutalaiseen perheeseen. Palveltuaan Yhdysvaltain merijalkaväessä hän aloitti uransa Broadwayn ulkopuolisessa teatterissa; muita elokuvia "Syvän kurkun" ohella on muun muassa "The Devil in Miss Jones" (1973). Reemsin muistelmateos "Here Comes Harry Reems" julkaistiin vuonna 1975.
Reems sai jopa tuomion siveellisyyttä loukkaaviin elokuviin osallistumisesta, mutta tuomio kumottiin Alan Dershowitzin käsittelemän onnistuneen valituksen jälkeen. Hän kärsi aiemmin alkoholismista, mutta raitistui sittemmin ja kääntyi uskoon. Alkoholiriippuvuus ehti aiheuttaa hänelle kroonisen haimatulehduksen, vatsahaavoja ja maksasairauden. Reems kuoli haimasyöpään maaliskuussa 2013.
Reems, joka oli ollut pitkään vetäytyneenä pornonäyttelijän uraltaan, oli haastateltavana vuoden 2005 "Inside Deep Throat" -dokumentissa. Hänet oli nimetty XRCO Hall of Fameen. Hän oli kääntynyt kristinuskoon ja ollut vuodesta 1990 naimisissa Jeanne Sterretin kanssa.
A-Rühm

A-Rühm on virolainen hip hop -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1998 ja se on julkaissut kaksi albumia "Laulmata jäänud laulud" (1999) ja "Leegion" (2006) sekä yhden promootioalbumin "Tugitooli Gängster" (2007). Albumista "Laulmata jäänud laulud" on myös tehty uusi versio. Vuonna 2004 ilmestyi Maxi-single "Kõige Suurem Diktatuur". Heidän musiikkiaan tuottaa Red Records -tuontayhtiö.
A-Rühmiin kuuluu viisi artistia: "G-Enka", "Cool D", "Kozy" ja "DJ Critikal". Yhtyeeseen kuului myös rap-artisti "Revo".
Yhtyeen suurin hitti on Rockin da Northin ja Royal Familyn kanssa tehty "Supercool". He ovat myös mukana suomalaisilla levyillä, kuten Rockin da Northin "Star Warz" sekä kokoelmalevyllä "Suomihiphoppia Vol. 2".
Covent Garden

Covent Garden on alue Lontoon West Endissä City of Westminsterin ja Camdenin kaupunkipiireissä. Covent Gardenilla viitataan usein pelkästään kaupunginosan keskusaukioon, "Covent Garden Piazzaan", jonka paikalla oli Lontoon tärkein hedelmä-, kukka- ja vihannestori yli 300 vuoden ajan. Covent Gardeniksi voidaan kutsua myös piazzan laidalla sijaitsevaa Royal Opera Housea, joka on Ison-Britannian vanhimman ooppera- ja balettiseurueen kotipaikka.
Nykyään piazzalla ja sen lähikaduilla on paljon pieniä kahviloita, ravintoloita ja liikkeitä, joiden ansiosta siitä on tullut suosittu ostosalue. Piazzan ympäristö houkuttelee puoleensa myös turisteja ja katuesiintyjiä. Piazzasta luoteeseen on seitsemän kadun risteys Seven Dials, jonka keskellä on kuusi aurinkokelloa pylvään nokassa. Covent Gardenin naapurialueita ovat Bloomsbury pohjoisessa, Holborn idässä, Westminster etelässä ja Soho lännessä.
Historia.
Covent Gardenin paikalla oli keskiajalla Westminsterin benediktiinimunkeille kuulunut luostaripuutarha (). Jaarli Francis Russell halusi kehittää aluetta, sillä Lontoon ja Westminsterin Cityt olivat kasvaneet kiinni toisiinsa Thamesin pohjoisrantaa pitkin. Hän rakennutti sinne 1630-luvulla kuninkaan pääarkkitehdin Inigo Jonesin suunnitteleman piazzan, Lontoon ensimmäisen julkisen aukion. Aukiota reunustivat kolmesta suunnasta arkadein varustetut talot ja sen länsireunalla oli matala Pyhän Paavalin kirkko edessään juhlava portiikki.
Piazzalla käytiin vuosien ajan torikauppaa epävirallisesti, kunnes kuningas Kaarle II hyväksyi torin toiminnan pysyväksi 1670. Vuosina 1828–1830 aukion keskelle rakennettiin Charles Fowlerin suunnittelema uusklassinen kauppahalli Covent Garden Market, joka muutti piazzan luonteen avonaisesta torista rakennetuksi alueeksi. Torikauppa siirrettiin uuteen, tilavampaan paikkaan Nine Elmsin kaupunginosassa Wandsworthissa 1974. Kukkatoria varten 1800-luvulla tehty rakennus kunnostettiin 1980-luvun alussa, ja siinä toimii nykyään kauppoja ja London Transport Museum.
Kuortaneen lukio

Kuortaneen lukio on yleis- ja erikoislukio (urheilulukio), joka toimii Kuortaneen keskustan tuntumassa Kuortaneen urheiluopiston läheisyyteen valmistuneessa koulurakennuksessa. Lukio sijaitsee urheiluopistoalueella Kuortane-hallin eteläpuolella.
Opiskeleminen.
Kuortaneen urheilulukiota käydään luokattomana lukiona. Kuortaneen urheilulukiossa valmennetaan seuraavia urheilulajeja: yleisurheilun hypyt, heitot, kestävyys- ja pikajuoksu sekä ammunta, paini, jääkiekko, jalkapallo, golf ja keilailu sekä lentopallo. Urheiluvalmennus perustuu kiinteään yhteistyöhön Kuortaneen urheiluopiston valmennuskeskuksen ja ko. lajiliittojen kanssa.
Urheilulukiolaiset muodostavat oman ryhmänsä vain valmennustunneilla. Kaikkia muita aineita he opiskelevat samoissa ryhmissä muiden lukiolaisten kanssa. 
Urheilulukiolaiset voivat asua opiskelija-asuntolassa.
Hakeminen.
Kuortaneen lukion ja urheilulukioon hakevat opiskelijat käsitellään valinnassa omina ryhminä. Urheilulukioon haetaan peruskoulun opintomenestyksen perusteella. Peruskoulun päättötodistuksen lukuaineiden keskiarvon alaraja on 7,0. 
Urheilijoiden menestyminen.
Syyskuuhun 2013 mennessä Kuortaneen urheilukiossa oli opiskellut yhteensä 35 arvokisamitalin (EM-, MM- ja olympiamitalistit) saanutta urheilijaa.
Kustaa Lillbäck

Kustaa (myöh. Vasili) Lillbäck (1700–1721) oli suomalainen sotarosvo, joka toimi venäläisten kasakkajoukojen apuna isonvihan aikana Pohjois-Pohjanmaalla vuosina 1716–1717. 
Kustaa Lillbäck oli Kustaa Gabrielinpoika Lillbäckin, Iin ja Pudasjärven nimismiehen poika, joka venäläisten miehittäessä Pohjanmaan vuonna 1715 otettiin kotoaan Iin Hiivalan talosta venäläisten orjaksi ja vietiin Viipuriin. Täällä Lillbäck liitettiin ortodoksiseen kirkkoon mirhavoitelun sakramentin kautta. Lillbäck mukautui asemaansa kasakkakorpraali Fjodor Fjodorovitšin renkinä, ja häntä alettiin melkein pitää tämän omana poikana. Lillbäck vaihtoi myös nimensä "Vasiliksi"
Vuonna 1716 Lillbäck palasi Pohjanmaalle kasakoitten mukana. Täällä hän tuli tunnetuksi julmuudestaan ryöstäjänä ja kiduttajana. Myöhemmin hänen syykseen laskettiin useita murhia, joista osa oli tehty kiduttamalla. Kustaa Lillbäck tappoi mm. Jaakko Mällisen roikottamalla tätä taakse sidotuista käsivarsista ja tunkemalla tämän sitten kuumaan uuniin, jonne Mällinen menehtyi.
Lillbäck ei ollut naimisissa, mutta piti jalkavaimonaan oulunsalolaista Liisa Ervastia. Vuonna 1717 venäläiset sotajoukot vetäytyivät tyhjäksi poltetulta Pohjanmaalta. Tällöin Lillbäck loikkasi Ruotsin puolelle, missä hänet pidätettiin ja asetettiin oikeuden eteen. Kahden ja puolen vuoden oikeudenkäynnin jälkeen Svean hovioikeus tuomitsi Lillbäckin menettämään kunniansa, omaisuutensa, oikean kätensä ja henkensä. Kuningas piti tuomion voimassa ja Lillbäck mestattiin ja teilattiin Tukholmassa vuonna 1721.
Kustaa Lillbäckin serkku Kristoffer Toppelius joutui samoihin aikoihin venäläisten vangiksi. Hänestä tuli myöhemmin myöhempi Oulun kaupungin tullikirjuri ja kirkkomaalari Mikael Toppeliuksen isä ja kirjailija Zacharias Topeliuksen isoisoisä.
Lillbäck nousi uudelleen julkisuuteen vuonna 2006, kun Kustaa H. J. Vilkuna julkaisi häntä käsittelevän teoksen "Paholaisen sota".
Scott Sports

Scott Sports SA (aiemmin Scott USA) on sveitsiläinen yritys, joka valmistaa muun muassa polkupyöriä, motocross-tarvikkeita, lumilautoja ja vaatteita. Insinööri ja entinen alppihiihtäjä Ed Scott perusti yrityksen vuonna 1958 ja ensimmäinen tuote oli alumiinista valmistettu hiihtosauva, joka korvasi aiemmin käytössä olleet bambusta ja teräksestä valmistetut sauvat. Vuonna 1970 yritys laajensi toimintaansa motocross-tarvikkeisiin ja valmisti ensimmäiset suojalasinsa. 1978 yritys perusti toimiston Eurooppaan laajentaakseen markkinoitaan. Ensimmäisen maastopyörän Scott valmisti vuonna 1986. Ensimmäisen etujousitetun maastopyörän Scott toi markkinoille vuonna 1991 ja heti seuraavana vuonna yritys valmisti myös täysjousitetun maastopyörän. 
Vuonna 1993 Scott ryhtyi valmistamaan lumilautoja. Laskettelusukset tulivat yrityksen valikoimiin vuonna 1998. Ensimmäisen talviurheiluun tarkoitetun vaatemallistonsa Scott julkisti vuonna 1997. Tätä aiemmin yritys oli valmistanut jo käsineitä ja muita tarvikkeita.
Ensimmäisen hiilikuidusta valmistetun maastopyörän Scott toi markkinoille vuonna 1995 nimellä Endorphin. Malli oli menestys, ja pyörällä voitettiin useita maailmancupin osakilpailuja. Tästä eteenpäin Scott on pyrkinyt valmistamaan yhä kevyempiä runkoja.
Gerard Damiano

Gerard Rocco Damiano (4. elokuuta 1928 Bronx, New York − 25. lokakuuta 2008 Fort Myers, Florida) oli yhdysvaltalainen pornoelokuvien ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänen tunnetuin teoksensa on aikansa kohuelokuva ja yhä maailman tunnetuimpiin lukeutuva pornoelokuva "Syvä kurkku", jossa esiintyivät Harry Reems ja Linda Lovelace.
Damianon muita elokuvia ovat muiden muassa "The Devil in Miss Jones" (1973) ja "The Story of Joanna" (1975). "Syvässä kurkussa" hän käytti peitenimeä Jerry Gerard. 
Damiano meni vuonna 1975 naimisiin Paula Riesenwitzin kanssa. Hän kuului XRCO Hall of Fameen vuodesta 1985.
Suomen Partiomuseo

Suomen Partiomuseo () on Turussa sijaitseva valtakunnallinen partioliikkeen historiaa ja toimintaa esittelevä museo. Se on omien sanojensa mukaan ainoa lapsi- ja nuorisotyön historiaan ja kultturiperintöön keskittynyt museo Suomessa.
Museo toimii täysin vapaaehtoisvoimin. Se harjoittaa yhteistoimintaa muun muassa Turun museokeskuksen ja Metropolia-ammattikorkeakoulun kanssa.
Historia.
Suomen Partiomuseo perustettiin 21. helmikuuta 1962 partiojohtaja Rafael Helangon ehdotuksesta. Museo toimi aluksi Turussa Vähä-Heikkilän kartanon kellarituvassa. Museota hoiti Turun Pyhän Yrjänän Kilta ja ensimmäisenä museonhoitajana toimi Ilmari Rinne. Toukokuussa 1979 museolle perustettiin kannatusyhdistys Partiomuseoyhdistys – Scoutmuseiförening ry, ja vuonna 1980 museo siirtyi laajempiin tiloihin Pyhän Katariinan kirkon kirkkoaukion laidalla sijaitsevan Kuikkulan talon yhteyteen.
Vuodesta 1996 lähtien Suomen Partiomuseo toimi entisessä Barkerin kutomotehtaan johtajan asuinrakennuksessa. Kiinteistön omistussuhteiden muututtua museo päätti vuonna 2005 muuttaa Turun Partiokeskuksen yhteyteen osoitteeseen Läntinen Pitkäkatu 13.
Kokoelmat.
Museon kokoelmat koostuvat partiotoimintaan liittyvästä esineistöstä sekä kuva- ja asiakirja-aineistosta. Kokoelmiin kuuluu kymmeniätuhansia yksittäisiä esineitä, tuhansia partioaiheisia valokuvia ja partiomerkkejä sekä muun muassa lähes kaikki Suomessa sadan vuoden aikana ilmestyneet partiolehdet.
Lisa De Leeuw

Lisa De Leeuw (3. heinäkuuta 1958 Moline, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen pornotähti. Hänen tuotantoonsa kuuluu kaikkiaan pitkälti toistasataa elokuvaa (muun muassa "October Silk"); hänet on otettu sekä XRCO Hall of Fameen että AVN Hall of Fameen.
Herman (ravintola)

Ravintola Herman oli Turussa Aurajoen rannalla vuosina 1996–2011 toiminut panimoravintola. Ravintola perustettiin Pehr Johan Gylichin suunnittelemaan empiretyyliseen rakennukseen osoitteessa Läntinen Rantakatu 37. Keittiömestarina oli Per-Erik Silver. Suomen Gastronomien Seura valitsi Ravintola Hermanin vuonna 2003 Vuoden ravintolaksi. Panimotoiminta loppui Hermanissa panimomestarin jäätyä eläkkeelle, minkä jälkeen Herman sai panimotuotteensa porilaiselta Karhupanimolta. Vuonna 2011 myös ravintolatoiminta loppui vuokrasopimuksen päätyttyä. Sen jälkeen tiloissa toimi Stefan Richterin ja Restamax Oyj:n Stefan’s Steakhouse, joka suljettiin vuonna 2016. Sittemmin tiloissa on toiminut ravintola Nerå, joka on samaa ketjua kuin Turun ravintolat Alvar, Blanko ja Tintå.
Panimotoiminta.
Ravintola Herman tuotti muun muassa Helles-, Märzen- ja Dunkles-merkkisiä oluita. Tumma kausiolut Dunkles palkittiin Helsinki Beer Festivalissa, pienpanimo-oluiden kilpailussa ja Tummien oluiden torilla Tampereella.
Alan Dershowitz

Alan Morton Dershowitz (s. 1. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen lakimies, jonka nimi on yhdistetty lukuisiin korkean profiilin oikeustapauksiin. Hän on julkaissut myös useita lakia ja oikeutta käsitteleviä kirjoja. Hän on tunnettu Arabien–Israelin konfliktin kommentoija. 
Dershowitz syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, ortodoksijuutalaiseen perheeseen. Päästyään "yeshiva" -high schoolista hän lähti Brooklyn Collegeen, jossa hän suoritti "Bachelor of Arts" -tutkinnon vuonna 1959. Vuonna 1962 hän suoritti "Bachelor of Laws" -tutkinnon Yalen yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa. Hän osaa sujuvasti hepreaa. 
Dershowitz käsitteli vuonna 1976 pornotähti Harry Reemsin ”siveettömyystuomion” valitusta ja hänen ansiostaan Reems vapautettiin syytteistä. Hän on ilmaissut vastustavansa vahvasti pornon sensurointia. Dershowitz on lisäksi puolustanut muun muassa puolisonsa murhayrityksestä syytettyä Claus von Bülowia, joka jätettiin lopulta tuomitsematta. Hän oli myös yksi O. J. Simpsonin puolustusasianajajista.
Dershowitz on myös William M. Bulgerin näkyvimpiä kritisoijia. Hänestä tuli Harvardin yliopiston oikeustieteen apulaisprofessori vuonna 1964 ja professori jo 28-vuotiaana (1967). Vuonna 1993 hänestä tehtiin niin sanottu Felix Frankfurter -professori. 
Dershowitz on tunnettu Israelin ja sen politiikan puolustaja ja kiistellyt näkyvästi mediassa muun muassa Noam Chomskyn, Norman Finkelsteinin ja Jimmy Carterin kanssa.
Dardanos (mytologia)

Dardanos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Elektran, Atlaksen tyttären, poika. Häntä pidetään myyttisenä dardaanien, troijalaisten ja Aineiaan kautta myös roomalaisten esi-isänä. Hän oli alun perin kotoisin Arkadiasta, missä hän sai ensimmäisen vaimonsa, Khrysen, kanssa Deimaan ja Idaioksen.
Dardanos oli Deukalionin ja Ogygoksen lisäksi yksi sankareista, joka selvisi Deukalionin vedenpaisumuksesta. Siitä selvinneet ihmiset, jotka asuivat nyt saariksi muuttuneilla vuorilla, jakaantuivat kahteen ryhmään: toinen jäi niille sijoilleen, kun taas toinen purjehti Samothrakelle mukanaan veljekset Iasion ja Dardanos. Täällä veljeksistä vanhempi Iasion iski silmänsä Demeteriin ja makasi tämän kanssa, josta rangaistuksen hänen isänsä Zeus tappoi hänet salamallaan. Lisäksi maaperä oli hyvin köyhää, jolloin ruoan ja veden puutteessa loput päättivät syvästi suruissaan jatkaa matkaansa Troaan Aasian puolelle. Siellä kuningas Teukros otti heidät vieraanvaraisesti vastaan, jolta Dardanos sai maata Ida-vuoren juurelta, johon hän perusti Dardanoksen eli Dardanian kaupungin. Lisäksi Dardanos sai vaimoksi Teukroksen tyttären Batieian hänen ensimmäisen vaimonsa kuoltua, ja he saivat lapset Zakynthos, Erikhthonios ja Ilos.
Soe Win

Soe Win (; 1948 – 12. lokakuuta 2007) oli myanmarilainen poliitikko. Than Shwe nimitti hänet pääministeriksi 19. lokakuuta 2004.
Soe Win joutui maaliskuussa 2007 singaporelaiseen yksityissairaalaan. Hallitus ei antanut sairauden laadusta tarkempaa tietoa, mutta tiedotusvälineet puhuivat leukemiasta. Hän palasi kotimaahansa 3. toukokuuta, mutta joutui vielä saman kuukauden aikana takaisin Singaporeen.
Varakuvernööri Thein Sein nimitettiin 18. toukokuuta 2007 tilapäiseksi pääministeriksi Soe Winin sairauden johdosta. 
Soe Win palasi Myanmariin 1. lokakuuta keskellä rajuja mielenosoituksia. Hän oli hyvin sairas ja joutuikin sotilassairaalaan Yangôniin. "Mizzima News" väitti hänen kuolleen 2. lokakuuta, ja tieto levisi useisiin tiedotusvälineisiin. Alun perin asiaa epäiltiin huhuksi, mutta sotilaslähteet vahvistivat kuoleman 12. lokakuuta.
Sauli Lehtonen &amp; Hopeinen Q

Sauli Lehtonen &amp; Hopeinen Q oli vuoden 1994 tangokuninkaan Sauli Lehtosen esikoisalbumi, jonka Edel Records Finland Oy julkaisi vuonna 1994. Hänen taustayhtyeenään toimii Hopeinen Q. Albumi sisältää 12 kappaletta.
Albumi julkaistiin CD-levynä sekä c-kasettina. Sitä on myyty yli 65 000 kappaletta, platinalevyyn oikeuttava määrä, ja se nousi Suomen virallisen listan sijalle 30.
Adrian R’Mante

Adrian R’Mante (s. 3. helmikuuta 1978 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esittää Esteban Ramírezin osan Disneyn tilannekomediassa "Zackin ja Codyn viiden tähden elämää".
R'Mante on valmistunut University of Central Floridasta ja asuu nykyisin Los Angelesin metropolialueella.
Nick Hornby

Nick Hornby (s. 4. huhtikuuta 1957 Redhill, Surrey, Britannia) on englantilainen kirjailija ja käsikirjoittaja. 
Elämä ja ura.
Hornby valmistui Cambridgen yliopistosta. Hän asuu nykyisin Maidenheadissa. Hän työskenteli alun perin englanninopettajana ja toimittajana. Hänen esikoisteoksensa, omaelämäkerrallinen "Hornankattila" ilmestyi 1992. Sitä seurasi romaani "Uskollinen äänentoisto" (1995), jossa hän kertoo, että keski-ikäisten miesten arjen armotonta pyöritystä helpottaa ja mielenterveyttä ylläpitää listojen laatiminen ja lukeminen. 1998 ilmestyi "Poika". Kaikista kolmesta on tehty elokuvaversiot.
Hornbyn myöhempään tuotantoon kuuluvat muun muassa novellikokoelma "Speaking with the Angel" (2001) sekä romaanit "Hyvät ihmiset" (2001) ja "Alas on pitkä matka" (2005). Hän on julkaissut myös esseitä lauluista nimellä "31 biisiä" (2003). Kirjailija osallistuu hyväntekeväisyysjärjestö TreeHousen toimintaan, ja hänellä itsellään on autistinen poika. Vuonna 2009 Hornby julkaisi ensimmäisen nuortenromaaninsa, "Skeittari".
Hornby on innokas jalkapallon kannattaja, ja "Hornankattila" kertookin paljon jalkapallosta. Hornbyn suosikkijoukkue on Arsenal, joka on suuressa osassa hänen ensimmäisessä kirjassaan. Myös muissa Hornbyn kirjoissa on jalkapalloa, enemmän tai vähemmän.
Gianni Amelio

Gianni Amelio (s. 20. tammikuuta 1945 San Pietro di Magisano) on italialainen elokuvaohjaaja. 
Amelio syntyi Calabriassa, mutta isä muutti Argentiinaan jo pian; poika vietti lapsuutensa lähinnä äitinsä ja isoäitinsä kasvattamana. Hän muutti Roomaan vuonna 1965 ja sai kriitikkojen suosion 1970-luvulla. Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1982 esitetty "Suoraan sydämeen" oli kansainvälinen menestys.
Amelion myöhempiä elokuvia ovat "Avoimet ovet" (1990), "Varastetut lapset" (1991) ja "Lamerica" (1994). Hän kuului Cannesin elokuvajuhlien tuomaristoon vuonna 1995. Hän voitti vuonna 1998 teoksellaan "Così ridevano" (1998) Venetsian Kultaisen leijonan. Lisäksi hän on voittanut muun muassa useita Nastro d’argento -palkintoja, kolme European Film Awardia ja David di Donatellon sekä ollut ehdolla Kultaisen palmun saajaksi. 
Helena Ylänen luonnehti "Helsingin Sanomissa" vuonna 1994 Gianni Ameliota kertojaääneltään teeskentelemättömäksi arkisten aiheiden kuvaajaksi, joka tyylinsä ja italialaisuutensa takia helposti leimataan neorealistiksi mutta on omasta mielestään vain realisti. Yläsen mielestä Amelio on demokraattinen ja antielitistinen elokuvantekijä, joka välttää tarinoissaan helppoja ratkaisuja.
Esmée Denters

Esmée Denters (28. syyskuuta 1988 Westervoort, Alankomaat) on hollantilainen laulaja. Denters tuli tunnetuksi internetin videosivusto Youtuben kautta.
Denters laittoi Youtubeen siskonsa web-kameralla kuvaamiaan laulupätkiä, joilla hän esittää tunnettujen artistien kappaleita, kuten Justin Timberlaken ”What Goes Around” ja Natasha Bedingfieldin ”Unwritten”. Justin Timberlaken perustama levy-yhtiö Tennman Records huomasi Dentersin kyvyt ja hänen saamansa suosion, ja Dentersista tuli yhtiön ensimmäinen kiinnitys.
Esmée Denters syntyi ja kasvoi Oosterbeekin kaupungissa, jossa hän opiskeli sosiaalityöntekijäksi. Denters on julkaissut myös omia sävellyksiään ja julkaissut singlen ”Crazy Place”, jonka tuotto menee kokonaisuudessaan hyväntekeväisyyteen.
Denters lähti Euroopan kiertueelle yhdessä Enrique Iglesiasin kanssa huhtikuussa 2010. Hän vieraili kiertueella myös Suomessa.
Luigi Magni

Luigi Magni (21. maaliskuuta 1928 Rooma – 27. lokakuuta 2013 Rooma) oli italialainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Hän voitti kaksi parhaan käsikirjoittajan David di Donatello -palkintoa vuosina 1978 ja 1995. 
Magnin teoksia ovat muiden muassa "Lemmenjuoma" (1965) ja "Siveysvyö" (1967).
Eduardo Coutinho

Eduardo de Oliveira Coutinho (11. toukokuuta 1933 São Paulo – 2. helmikuuta 2014 Rio de Janeiro) oli brasilialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Coutinhon ohjaama ja käsikirjoittama "El ABC de amor" sai kantaesityksensä Berliinin elokuvajuhlilla kesäkuussa 1967 ja oli ehdolla Kultaisen karhun saajaksi. Hänen myöhempiä käsikirjoituksiaan olivat muiden muassa "Rakkauden oppitunti" (1975) ja "Dona Flor ja hänen kaksi aviomiestään" (1976). 
Opiskeltuaan IDHEC:ssä Pariisissa Coutinho palasi Brasiliaan vuonna 1960. Hänet tunnetaan kotimaassaan varsinkin dokumenteista, joista pari esimerkkiä ovat "Cabra marcado para morrer" (1984) ja "Babilônia 2000" (2001).
Coutinho puukotettiin kuoliaaksi kotonaan Rio de Janeirossa 2. helmikuuta 2014. Hänen poikansa pidätettiin epäiltynä teosta.
Richard Jeni

Richard John Colangelo eli ”Jeni” (14. huhtikuuta 1957 Brooklyn, New York – 10. maaliskuuta 2007 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. Hän syntyi italialais-amerikkalaiseen perheeseen Brooklynissä, New Yorkissa.
Jeni valmistui Hunter Collegesta. Hän esiintyi muun muassa usein "The Tonight Show'ssa" ja omassa "Platypus Manissa" -sarjassaan sekä Oscar-palkitussa elokuvassa "The Mask – naamio" (1994). Vuonna 2004 "Comedy Central" sijoitti hänet 57. sijalle ”kaikkien aikojen 100 parhaan stand up -koomikon” listalla.
Jeni oli katolinen. Hän seurusteli kuolemaansa edeltäneinä kolmena vuotena televisiotoimittaja Amy Murphyn kanssa ja teki viimeisen esiintymisensä helmikuussa 2007.
Jeni ampui itseään kotonaan West Hollywoodissa maaliskuussa 2007. Hänet löydettiin elossa, mutta vakavasti haavoittuneena, ja hän kuoli vammoihinsa Cedars-Sinai Medical Centerissä Los Angelesissa. Hänen omaisensa vahvistivat kuoleman itsemurhaksi ja myönsivät lisäksi, että Jenillä oli todettu vaikea masennus ja psykoosioireita.
Naantalin Musiikkijuhlat

Naantalin Musiikkijuhlat on vuosittain Naantalissa järjestettävä kansainvälinen kamarimusiikkitapahtuma. Ensimmäisen kerran tapahtuma järjestettiin vuonna 1980. Musiikkijuhlat järjestetään kesäkuun alussa ja ne kestävät noin kaksi viikkoa. Festivaalille osallistuu vuosittain noin 18 000 konserttikävijää. Tapahtuman perustaja ja taiteellinen johtaja on sellisti Arto Noras.
Historia.
Naantalin Musiikkijuhlat järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1980 professori Arto Noraksen ja Sibelius-Akatemia-kvartetin jäsenten aloitteesta. Festivaali oli alusta asti profiloitunut vahvasti kamarimusiikkiin. Vuosien saatossa musiikkijuhlilla on esiintynyt yli 700 taiteilijaa ja lähes 150 kamarimusiikkiyhtyettä ja orkesteria Suomesta sekä ulkomailta.
Presidentti Urho Kekkonen osallistui Naantalin musiikkijuhlille 1980-luvun alussa ja teki vuonna 1981 aloitteen konsertista presidentin kesäasunto Kultarannassa. Presidentti Martti Ahtisaari taas halusi järjestyttää puutarhakonsertin Kultarantaan vuonna 1997. Myös presidentti Tarja Halonen on viihtynyt Naantalin Musiikkijuhlien yleisössä.
Historian aikana musiikkijuhlien grafiikkaa ovat tehneet muun muassa Kari Suomalainen ja Erik Bruun.
Esiintyjät.
Musiikkijuhlilla on esiintynyt arvostettuja kansainvälisiä muusikoita sekä orkestereja, muiden muassa Vladimir Ashkenazy, Barbara Hendricks, Pierre Fournier, Anne-Sophie Mutter, Emil Gilels, Isaac Stern, Paul Tortelier, Krzysztof Penderecki ja English Chamber Orchestra.
Arto Noras on tilannut myös useita uusia teoksia Naantalin musiikkijuhlille. Kantaesityksiä on kuultu muun muassa Aulis Salliselta, Erik Bergmanilta ja Leif Segerstamilta.
Konserttipaikat.
Tärkeimpänä konserttipaikkana toimii Naantalin keskiaikainen luostarikirkko, jonka lisäksi konsertteja pidetään Raision, Merimaskun ja Rymättylän kirkoissa, Kaivohuoneella ja Naantalin kylpylässä sekä Kristoffer-salissa.
Talvikonsertit.
Vuodesta 2006 lähtien on Naantalin kirkossa järjestetty myös talvikonsertteja helmi-maaliskuussa.
Matkalla Perditioniin

Matkalla Perditioniin ("Road to Perdition") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sam Mendes ja sen pääosaa näyttelee Tom Hanks.
Elokuva kertoo mafian palkkalistoilla toimivasta Michael Sullivanista, jonka toimenkuvaan kuuluu yleensä veloissa olevien ihmisten uhkailu. Eräällä kerralla hänen vanhin poikansa Michael Sullivan Jr piiloutuu isänsä autoon ja joutuu todistamaan, kuinka Michael tappaa erään miehen. Poika jää kiinni läsnäolostaan, eikä mafiapomon poika Connor Rooney pidä siitä lainkaan. Rooney tappaa Michaelin vaimon ja nuoremman pojan. Isä ja poika joutuvat lähtemään pakomatkalle kostoa suunnitellen.
Elokuva perustuu Max Allan Collinsin ja Richard Piers Raynerin tekemään samannimiseen sarjakuvaan vuodelta 1998. Sarjakuvan perusjuoni vastaa elokuvasovitusta, mutta sarjakuva on elokuvaa väkivaltaisempi ja sisältää joitakin elokuvassa näkemättä jääviä henkilöitä, kuten Al Caponen ja Eliot Nessin. Toisaalta Jude Law’n hahmo Harlen Maguire on luotu elokuvaa varten eikä esiinny sarjakuvassa.
Chūshirō Hayashi

Chūshirō Hayashi (; 25. heinäkuuta 1920 Kioto, Japani – 28. helmikuuta 2010 Kioto, Japani) oli japanilainen astrofyysikko. Hänelle on myönnetty Eddington-mitali (1970), Kioton palkinto (1995) ja Bruce-mitali (2004). Hänen esittämänsä ja hänen mukaansa nimetty on Hayashi-käyrä.
Hayashi valmistui Tokion yliopistosta vuonna 1942 ja työskenteli toisen maailmansodan jälkeen Kioton ja Osakan prefektuurin yliopistoilla. Hän sai tohtorinarvonsa Kioton yliopistosta ja loi tutkijanuransa pääosin siellä.
Hayashi vetäytyi tiedemaailmasta vuonna 1984, ja monet hänen entisistä opiskelijoistaan ovat nykyisin arvostettuja tutkijoita. Hän on ollut Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1989 lähtien.
Bohdan Paczyński

Bohdan Paczyński (8. helmikuuta 1940 Vilna, Liettua – 19. huhtikuuta 2007 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli puolalainen tähtitieteilijä. Hän kuului tähtien kehityksen johtaviin tutkijoihin. 
Paczyński syntyi Vilnassa, opiskeli Varsovan yliopistossa ja muutti vuonna 1981 Yhdysvaltoihin. Hän oli Princetonin yliopiston professori. Hänestä tuli 29. kesäkuuta 2005 Wrocławin yliopiston ja 22. syyskuuta 2006 Nikolaus Kopernikuksen yliopiston kunniatohtori.
Paczyński oli pioneeri mikrolinssi-ilmiön hyödyntämisessä avaruustutkimuksessa, ja hän oli mukana perustamassa OGLE-hanketta, joka pyrkii etsimään pimeää ainetta gravitaatiolinssin avulla. Hänet palkittiin vuonna 2002 Bruce-mitalilla. Hän oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1984.
Paczyński kuoli Princetonissa New Jerseyssä 67-vuotiaana kärsittyään kolmen vuoden ajan aivosyövästä.
Donald Lynden-Bell

Donald Lynden-Bell (5. huhtikuuta 1935 Dover – 6. helmikuuta 2018 Cambridge) oli brittiläinen astrofyysikko. 
Lynden-Bell työskenteli Cambridgen yliopiston Institute of Astronomyssa, jonka ensimmäinen johtaja hän oli. Hän oli Royal Astronomical Societyn entinen puheenjohtaja ja kuulunut vuodesta 1990 lähtien Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan. Hän oli myös Royal Societyn jäsen. 
Lynden-Bell palkittiin vuonna 1984 Eddington-mitalilla, vuonna 1993 Royal Astronomical Societyn kultamitalilla ja vuonna 1998 Bruce-mitalilla. Asteroidi 18235 Lynden-Bell on nimetty hänen mukaansa.
Paksujalkavalikka

Paksujalkavalikka, aiemmin paksujalkamalikka ("Clitopaxillus fibulatus") on sieni. Se kasvaa hajottamalla metsän kariketta, eikä elä symbioosissa puiden kanssa kuten monet ruokasienet. Paksujalkavalikka on syötävä sieni, mutta koska malikkamaiten sienten erottaminen toisistaan on vaikeaa, se ei ole yleinen ruokasieni. Lisäksi tutkimukset ovat osoittaneet, että paksujalkavalikka tappaa bakteereita.
Paksujalkavalikka on etenkin vanhojen metsien laji, joka viihtyy lehtomaisissa metsissä kalkkipitoisella maalla.
Paksujalkavalikka luokiteltiin aiemmin malikoiden sukuun ("Clitocybe") nimellä paksujalkamalikka ("Clitocybe alexandri"). Laji on kuitenkin jaettu kahtia ja siirretty uuteen paksujalkavalikoiden sukuun ("Clitopaxillus"). Suomalainen laji tunnetaan nykyään nimellä "Clitopaxillus fibulatus", kun taas lähisukuista "Clitopaxillus alexandri" -lajia ei tunneta Suomesta.
Erikhthonios

Erikhthonios (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa kahden eri hallitsijan nimi:
Eagle

Eagle voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Aseistus.
Yhdysvaltojen rannikkovartiosto
M40 (tarkkuuskivääri)

M40 on Yhdysvaltojen merijalkaväen käyttämä 7,62 × 51 mm NATO -kaliiperinen pulttilukkoinen tarkkuuskivääri, joka perustuu Remington 700 -kivääriin.
M40 otettiin palveluskäyttöön 7. huhtikuuta 1966, M40 A1 -malliin siirryttiin vuonna 1977 ja A3-malliin vuonna 2001.
Olivier Assayas

Olivier Assayas (s. 25. tammikuuta 1955 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän ohjasi lyhytelokuvia ja kirjoitti "Cahiers du cinéma" -lehteen vuosina 1979–1985 ennen vuonna 1986 ilmestynyttä ensimmäistä täyspitkää elokuvaansa "Désordre".
Assayasin tunnetuimpien teosten joukkoon kuuluu "Irma Vep" (1996). Sen pääosaa näytteli hongkongilainen Maggie Cheung, jonka kanssa Assayas meni naimisiin 1998. Pari kuitenkin erosi 2001. Assayas avioitui sittemmin näyttelijä Mia Hansen-Løven kanssa. He tapasivat Assayasin ohjaaman "Late August, Early September" -elokuvan kuvauksissa.
Assayas voitti vuonna 1992 Prix Jean Vigon. Hän kuului vuonna 1994 Venetsian elokuvajuhlien tuomaristoon. Hän on kirjoittanut kirjan "Conversation avec Bergman" (1990). Hän on ollut kolmesti ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. Myös hänen elokuvansa "Clouds of Sils Maria" valittiin Kultainen palmu -ehdokkaaksi vuonna 2014.
Elis Duncker

Elis Gabriel Duncker (1. helmikuuta 1844 Artjärvi – 8. syyskuuta 1876 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, jonka ääniala oli baritoni. Hän oli ensimmäisiä perusteellisen koulutuksen saaneita suomalaisia laulajia. Duncker oli lyhyeksi jääneen elämänsä aikana Suomalaisen Oopperan alkutaipaleen kantavia voimia.
Duncker pääsi ylioppilaaksi vuonna 1864 ja osallistui kolmanteen ylioppilaiden 12-jäsenisen kuoron konserttimatkaan vuonna 1869. Siviiliammattinaan Duncker suoritti tuomarin tutkinnon 1870, mutta tästä huolimatta hän omisti elämänsä laulamiselle. Pietarissa Duncker opiskeli C. Everardin johdolla 1871 ja Milanossa F. Lampertin johdella ja Firenzessä L. Vannuccinin johdolla 1871 ja 1873. Ensikonserttinsa Duncker piti 1872 ja oopperadebyttinsä vuonna 1874. Tällöin hän lauloi nimiosan "Figaron häissä". Molemmat olivat aikakautensa suuria menestyksiä. Samalla kun Duncker teki vuonna 1876 opintomatkan Berliiniin ja Pariisiin, hän konsertoi useilla paikkakunnilla ja useissa oopperataloissa. Palattuaan takaisin kotimaahansa, Duncker kuoli äkillisesti. Lyhyen uransa aikana hän ehti saavuttaa runsaasti hartaita ihailijoita. 
Dunckerin näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Figaro Gioacchino Rossinin koomisessa oopperassa "Sevillan parturi" ja Ferraran herttua Gaetano Donizettin oopperassa "Lucrezia Borgia".
Maggie Cheung

Maggie Cheung Man-yuk (perint.: 張曼玉; jyutping: "zoeng1 maan6 juk6"; pinyin: "Zhāng Mànyù"; s. 20. syyskuuta 1964 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen näyttelijä. 
Cheung syntyi Hongkongissa, mutta vietti nuoruusvuotensa ja osan lapsuudestaan Kentissä, Britanniassa. Hän palasi Hongkongiin 17-vuotiaana, osallistui Miss Hong Kong -kilpailuun ja voitti toisen sijan; hän oli samana vuonna Miss Maailma -semifinalisti. 
Vuonna 1988 Wong Kar-Wai tarjosi hänelle roolin ensimmäiseen elokuvaansa "As Tears Go By" (1988). Stanley Kwan ihastui Cheungin roolisuoritukseen ja tarjosi tälle roolin elokuvassa "Full Moon in New York" (1989). 
Cheung on näytellyt myös elokuvissa "Centre Stage" (1992), "Idän soturit" (1993) ja "Hero" (2002) sekä Jackie Chanin "Police Story" -elokuvissa. Hän esiintyi lisäksi esimerkiksi elokuvissa "Irma Vep" (1996) ja "Clean" (2004), joiden ohjaajan, ranskalaisen Olivier Assayasin kanssa hän oli naimisissa 1998-2001. 
Cheung on palkittu useilla kansainvälisillä elokuvapalkinnoilla, kuten Berliinin Hopeisella karhulla 1992 ja Cannesin parhaana naisnäyttelijänä 2004. Hän oli vuonna 2005 ehdolla César-palkinnon saajaksi. 
2000-luvun alun jälkeen Cheung on pitkälti eläköitynyt näyttelijän töistä ja esiintyy harvoin julkisuudessa.
Erikhthonios (Dardania)

Erikhthonios (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Dardanoksen, Dardanian kuninkaan, ja Batieian poika.
Erikhthonioksesta tuli Dardanian kuningas hänen vanhemman veljensä Iloksen kuoltua lapsettomana. Häntä pidettiin kuolevaisista rikkaimpana; Homeros nimittää Erikhthoniosta ”rikkaimmaksi mieheksi maan päällä” tämän perittyä sekä isänsä että äitinsä isän valtakunnat. Varakkuus oli peräisin hevosista, joiden kerrottiin olevan ihmeellisiä. Hänen maillaan laidunsi 3000 tammaa varsojensa kanssa, jotka juoksivat sellaisella keveydellä ja nopeudella, että niitä kutsuttiin pohjoistuuli Boreaksen jälkeläisiksi. Tarun mukaan Boreas siitti orin hahmossa näiden tammojen kanssa kaksitoista tuulennopeaa varsaa.
Astyokhen, Simoiksen tyttären, kanssa Erikhthonioksella oli poika, Tros, jonka mukaan maa sai nimen Troas ja siellä asuvia ihmisiä kutsuttiin troijalaisiksi.
June Havoc

June Havoc (8. marraskuuta 1912 – 28. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka läpimurto oli Gladysin osa Broadway-musikaalin "Pal Joey" kantaesityksessä 1940. Pian hän sai rooleja elokuvissa, kuten Elia Kazanin "Hiljaisessa sopimuksessa" (1947). Hän esiintyi myös useissa tv-sarjoissa: "Disneyland", "The Erroll Flynn Theatre", "Burken laki" ja "Robert Montgomery Presents". 
Yksityiselämä.
Ellen Evangeline Hovick syntyi 8. marraskuuta 1913 Vancouverissa, Kanadassa, Rose Thompson Hovickin ja John Olaf Hovickin nuorimpana tyttärenä. Hän oli naimisissa kolme kertaa: ensin Bobby Reedin kanssa 1920- ja 1930-luvulla, vuosina 1935–1942 Donald S. Gibbsin kanssa ja 1948–1959 William Spierin kanssa. Hänellä oli tytär April, joka kuoli vuonna 1998. Havocin sisar Gypsy Rose Lee oli myös näyttelijä. Havoc vetäytyi valkokankaalta 1990-luvulla.
Näyttelijättären omaelämäkerta "Early Havoc" ilmestyi vuonna 1959 ja jatko-osa "More Havoc" vuonna 1980. June Havocilla on kaksi tähteä Hollywoodin kunniakujalla Walk of Famella.
Hermann Alexander Diels

Hermann Alexander Diels (18. toukokuuta 1848 Biebrich bei Wiesbaden – 4. kesäkuuta 1922 Berliini-Dahlem) oli saksalainen filologi, klassisen kirjallisuuden ja antiikin filosofian tutkija. Diels opiskeli aluksi Berliinin yliopistossa ja myöhemmin Bonnin yliopistossa, josta väitteli vuonna 1870 Hermann Usenerin oppilaana. Hänen ystäviinsä kuului Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff. Diels palasi Berliiniin vuonna 1877. Hänestä tuli Berliinin yliopiston professori vuonna 1886.
Diels tunnetaan ennen kaikkea esisokraattisilta filosofeilta säilyneiden tekstikatkelmien kokoelmasta "Die Fragmente der Vorsokratiker" (1903), joka on edelleen laajalti tutkijoiden käytössä. Diels popularisoi samalla termin ”esisokraatikko”, vaikkakin se oli esiintynyt jo George Groten teoksessa "Plato and the Other Companions of Sokrates" (1865).
Diels uudisti ja laajensi "Die Fragmente der Vorsokratiker" -teosta kolme kertaa, ja myöhemmin Walther Kranz julkaisi siitä viidennen uudistetun painoksen 1934–37 ja kuudennen 1952. Teoksen myöhemmät painokset ovat uusintapainoksia viimeksi mainitusta.
Van Johnson

Charles ”Van” Johnson (25. elokuuta 1916 Newport – 12. joulukuuta 2008 Nyack) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Niitettyään mainetta Broadwayssa 1930-luvun lopussa Van Johnson siirtyi elokuvien pariin. Matkalla kuvauksiin vuonna 1942 hän joutui auto-onnettomuuteen, josta hänelle jäi pysyvä arpi. Hän oli suosionsa huipulla juuri 1940-luvulla; hän siirtyi 1950-luvulla Metro-Goldwyn-Mayerilta Columbia Picturesille.
Van Johnsonin tunnetuimpia elokuvia ovat "A Guy Named Joe" (1944), "30 sekuntia Tokion yllä" (1944), "Ihmisiä hotellissa" (1945), "Cainen kapina" (1954) ja myöhemmältä uralta "Kairon purppuraruusu" (1985). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Van Johnson oli vuosina 1947–1968 naimisissa Eve Lynn Abbottin (k. 19. heinäkuuta 2004, ikä 90) kanssa. Hänen vuonna 1948 syntynyt Shuyler-tyttärensä on ilmoittanut lehdistölle olleensa suurimman osan elämästään huonoissa väleissä isänsä kanssa. 
Van Johnson toipui 1960-luvulla ihosyövästä. Hän ennätti vierailla kolmeen otteeseen televisiosarjassa "Murhasta tuli totta" ennen vetäytymistään 1990-luvun alussa. Hän kuoli 92-vuotiaana tuetun asumisen keskuksessa Nyackissa.
Barry Commoner

Barry Commoner (28. toukokuuta 1917 – 30. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen biologi ja poliitikko.
Commoner syntyi New Yorkin Brooklynissä. Hän valmistui Columbian yliopistosta vuonna 1937 ja sai Harvardista maisterin- ja tohtorinarvonsa vuosina 1938 ja 1941. Toisessa maailmansodassa Commoner oli laivaston luutnantti. Sodan jälkeen hän oli kasvifysiologian professorina Washingtonin yliopistossa St. Louisissa 34 vuoden ajan. 1950-luvun lopussa Commonerista tuli tunnettu ydinkokeiden vastustaja, ja hän julkaisi useita aihetta käsitteleviä kirjoja. 
Vuonna 1979 Commoner perusti myöhemmin lakkautetun Citizens Party -puolueen, jonka presidenttiehdokkaana hän itse oli 1980. Commoner sai vain 0,27 % äänistä. Presidenttiehdokkuutensa jälkeen hän jatkoi akateemista uraansa pitkälle vanhuusiälleen saakka. Commoner oli muun muassa American Association for the Advancement of Sciencen jäsen, ja hänellä on tähti St. Louis Walk of Famella.
Aria Giovanni

Aria Giovanni (s. 3. marraskuuta 1977 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat) on alastonmalli ja -näyttelijä. Hän oli Penthousen Kuukauden lemmikki syyskuussa 2000.
Elämäkerta.
Giovanni opiskeli San Diegossa pääaineenaan biologiaa ja työskenteli samalla tarjoilijana. Lokakuussa 1999 hän hakeutui sanomalehti-ilmoituksen perusteella alastonkuvauksiin ja päätyi tämän jälkeen Amateur Pinkin, Busty Amateursin, Seductive Amateursin ja BubbleGirlsin kaltaisille amatööripornosivustoille.
Vuonna 2000 Aimee Sweet esitteli hänet valokuvaaja Suze Randallille, joka otti hänestä kuvasarjan. Tämä julkaistiin Penthousen syyskuun 2000 numerossa. Samanaikaisesti hän poseerasi Bomisin nettisivuilla vaatteet päällä Ferrarin kampanjassa. Seuraavana vuonna hän näytteli Monica Snatchia Selviytyjät-televisiosarjaa parodioivassa elokuvassa "Survivors Exposed". 
Giovanni on esiintynyt bondage-, fetissi-, amatööri-, glamour- ja taidekuvissa. Hän kuuluu siihen verraten vähälukuiseen isorintaisten pornomallien joukkoon, joille ei ole tehty rintojen suurennusta.
Giovanni on työskennellyt usein Andrew Blaken kanssa ja esiintynyt tämän ohjaamissa elokuvissa "Girlfriends", "Aria", "Blondes &amp; Brunettes", "Justine", "Adriana" ja "Naked Diva". Giovannin elokuvat ovat olleet softcorea.
Siviilissä.
Giovanni meni naisimisiin kitaristi John 5:en kanssa vuonna 2002, mutta he erosivat vuonna 2006.
Art Metrano

Arthur M. "Art" Metrano (22. syyskuuta 1936 Brooklyn, New York – 8. syyskuuta 2021 Aventura, Florida) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Metrano syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, ja esiintyi 1970-luvulla useasti "The Tonight Show'ssa." Hänellä oli roolit "Poliisiopisto"-elokuvasarjan (1985) ja (1986) osassa.
Metrano putosi tikkailta kotonaan 17. syyskuuta 1989. Hän sai onnettomuuden seurauksena selkäydinvamman, joka aiheutti väliaikaisen halvaantumisen. Hän pystyi kuntoutuksen ansiosta kävelemään itsenäisesti jonkin verran, mutta tavallisesti joutui käyttämään liikkumiseen pyörätuolia.
Metrano oli vuodesta 1972 naimisissa vaimonsa Rebeccan kanssa; parilla oli neljä lasta.
Pelotas

Pelotas [pelo:´-], on satamakaupunki Etelä-Brasiliassa Rio Grande do Sulin osavaltiossa, Patosin laguunin eteläpäässä noin 40 kilometriä Rio Grandesta luoteeseen. Kaupungin asukasluku oli 328 275 vuonna 2010.
Kaupunki on perustettu 1780. Pelotas on etenkin karjataloustuotteiden vientisatama. Siellä on myös öljynjalostamo, teurastamoja, myllyjä sekä säilyketeollisuutta. Pelotasissa on kaksi yliopistoa ja maatalouskorkeakoulu.
Robert H. Michel

Robert Henry ”Bob” Michel (2. maaliskuuta 1923 Peoria, Illinois – 17. helmikuuta 2017 Arlingtonin piirikunta, Virginia) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.
Michel syntyi ja varttui Peoriassa, Illinoisissa. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa; hänelle myönnettiin kaksi Pronssitähteä, Purppurasydän ja neljä palvelutähteä. Hän valmistui Bradleyn yliopistosta vuonna 1948. Vuosina 1949–1956 hän toimi kongressiedustaja Harold Velden avustajana.
Michel oli erittäin pitkäaikainen Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Illinoisin 18. vaalipiiristä. Hän aloitti 1957 ja vetäytyi vasta 3. tammikuuta 1995, jolloin hänen paikkansa otti Ray LaHood. Vuosina 1981–1995 Michel toimi edustajainhuoneen vähemmistöjohtajana.
Ronald Reagan palkitsi Robert H. Michelin 18. tammikuuta 1989 Presidential Citizens Medalilla ja Bill Clinton 8. elokuuta 1994 Presidential Medal of Freedomilla.
Valhe

Valhe voi viitata valehteluun. Sen muita merkityksiä ovat muun muassa
Nippon Budōkan

Nippon Budōkan (, tunnetaan myös nimellä Budōkan) on suuri monitoimihalli Tokiossa Chiyodan erillisalueella. Budōkan on tunnettu esimerkiksi urheilutapahtumien ja musiikkikonserttien pitopaikkana. Alun perin Budōkan rakennettiin kesäolympialaisia 1964 varten. Katsomoon mahtuu 11 000 katsojaa judo- ja karatetapahtumissa.
The Beatlesin "Live At Budokan" on äänitetty areenalla vuonna 1965. Vuonna 1977 Kiss soitti areenalla viisi loppuunmyytyä konserttia rikkoen samalla The Beatlesin neljän loppuunmyydyn konsertin määrän.