tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarzeau

Sarzeau on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannalla olevalla Rhuysin niemimaalla, joka erottaa Morbihaninlahden Atlantista.
Nähtävyyksiä.
Kunnan nähtävyyksiä on 1200-luvulta peräisin oleva linna "Château de Suscinio". Linna on ollut vuosisatojen useassa käytössä. Se on ollut muun muassa benediktiiniläisluostari, kartano, ruhtinaiden palatsi ja Bretagnen herttuoiden asuinpaikka.
Kunnan alueella on useita menhirejä, kuten Kermaillardin menhir. Tämä graniittinen monoliitti on peräisin Neoliittisen kauden lopulta. Se on pinnaltaan tasainen, ja siihen on kaiverrettu kirves, neliö ja puolikuu.
Sarzeaussa on useita uimarantoja. Suosituin niistä on Penvinsin uimaranta ("Plage de Penvins"). Ranta soveltuu hyvin myös purjehdukseen ja purjelautailuun.
Elä kahdesti

Elä kahdesti ("The Man Who Haunted Himself") on Basil Deardenin ohjaama brittiläinen psykologinen jännityselokuva vuodelta 1970. Se pohjautuu Anthony Armstrongin romaaniin "The Strange Case of Mr Pelham". Elokuvassa Roger Moore esittää miestä, joka auto-onnettomuudesta toivuttuaan huomaa oman kaksoisolentonsa ottaneen paikan hänen elämässään ja menestyvän siinä häntä paremmin.
Tuotanto.
Roger Moore piti rooliaan elokuvassa yhtenä parhaistaan, koska sai siinä näytellä vaativaa dramaattista kaksoisroolia pelkän ironisen agenttityypittelyn sijasta. Elokuva jäi Basil Deardenin viimeiseksi pitkän elokuvan ohjaustyöksi, ennen kuin kuoli auto-onnettomuudessa 1971. Ennen kuolemaansa hän ehti kuitenkin ohjata Moorea vielä kolmessa tv-sarjan "Veijareita ja pyhimyksiä" jaksossa.
Vastaanotto.
"The New York Timesin" Roger Greenspun ei tuoreeltaan arvostanut Roger Mooren muuntautumiskykyä, vaan kirjoitti tämän näytelleen lähinnä itseään molemmissa rooleissa. Hän moitti myös Deardenin tasapaksua ohjausta tarinan kauhu- ja jännitysmahdollisuuksien hukkaamisesta. "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti luonnehti elokuvaa vuoden 1992 televisioesityksen alla salaperäiseksi mutta melko kuluneeksi psykologiseksi trilleriksi.
Ensimmäisenä kuussa

Ensimmäisenä kuussa ("First Man") on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Damien Chazelle. Elokuva perustuu James R. Hansenin kirjoittamaan elämäkertaan "First Man: The Life of Neil A. Armstrong", jonka on sovittanut käsikirjoitukseksi Josh Singer. Ryan Gosling esittää Neil Armstrongia, ja muissa päärooleissa esiintyvät Jason Clarke, Claire Foy, Kyle Chandler, Corey Stoll, Ciaran Hinds, Christopher Abbott, Patrick Fugit ja Lukas Haas. Elokuva kertoo vuoden 1969 Apollo 11 -kuulennosta ja sitä edeltävästä ajasta.
"Ensimmäisenä kuussa" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 29. elokuuta 2018. Yhdysvalloissa se saa teatteriensi-illan 12. lokakuuta 2018.
Elokuvan säveltäjä Justin Hurwitz palkittiin elokuvasta parhaan musiikin Golden Globella.
Odysséas Eskitzóglou

Odysséas Eskitzóglou (, 3. toukokuuta 1932 Pireus – 26. elokuuta 2018) oli kreikkalainen kilpapurjehtija, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.
Eskitzóglou voitti Louhi-veneluokan olympiakultaa Roomassa 1960. Hän kilpaili kesäolympialaisissa myös Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968.
Myös Euroopan mestaruuden urallaan voittanut Eskitzóglou kuoli 86-vuotiaana 26. elokuuta 2018.
Suomen ja Neuvostoliiton kauttakulkusopimus 1940

Suomen ja Neuvostoliiton kauttakulkusopimus oli 6. syyskuuta 1940 Suomen ja Neuvostoliiton välillä solmittu sopimus, joka salli rautatiekuljetukset Neuvostoliitosta Hangon vuokra-alueelle. 
Saksan suurlähettilään tiedonanto.
Saksan suurlähettiläs Blücherin tiedonannon 11. syyskuuta 1940 mukaan neuvostoliittolaiset saavat erilaisilla ehdoilla rajoitetuin oikeuksin kuljettaa enintään kaksi junaa päivittäin kumpaankin suuntaan Suomen rautatieverkkoa käyttäen. Junahenkilöstö on venäläistä mukanaan suomalainen vartiosto. Salaisessa kirjeenvaihdossa neuvostohallitus sitoutui kuljettamaan aseet ja joukot erikseen .
Suomalaisten uhka-arvio.
Sopimuksen mukaan suomalaiset eivät saaneet mennä junaan sisälle tarkastamaan vaunuja, jolloin tarkkaa tietoa kuljetusten sisällöstä ei tiedetty. Sopimuksen mukaan junissa ei saanut kuljettaa joukkoja ja aseita yhdessä, mutta ilman tarkastusoikeutta asiasta ei saatu varmuutta. Päämaja arvioi erääksi uhkakuvaksi sen, että kauttakuljetukseksi naamioidut junat purkaisivat kyydissä olevat joukot tärkeimmille rautatieliikenteen solmukohdille ja ottaisivat ne haltuun siksi aikaa, kun päähyökkäys itärajalla ja Hangossa alkaisi. Suomen II armeijakunnan komentajalle alistetun jääkäriprikaatin yksi keskeisimmistä tehtävistä oli valmistautua kauttakulkuliikenteen aiheuttamiin haittoihin. Prikaati määrättiin myös valvomaan kyseistä liikennettä.
Angelika Bengtsson

Angelika Bengtsson (s. 20. maaliskuuta 1990 Malmö) on ruotsalainen poliitikko, puoluekannaltaan ruotsidemokraatti. Hän on toiminut vuodesta 2014 valtiopäiväedustajana Tukholman kunnan vaalipiiristä.
Bengtsson työskenteli ennen täysipäiväistä poliitikonuraansa freelance-tanssijana vuosina 2009–2011 ja tanssinopettajana vuosina 2011–2014. Hän opiskeli tanssia Ruotsin kuninkaallisessa balettikoulussa () vuosina 2006–2009, erikoistuen klassiseen balettiin. Hän on opiskellut myös toimintaterapiaa.
Bengtsson valittiin Ruotsin valtiopäiville syyskuun 2014 vaaleissa. Hän on ollut varsinaisena jäsenenä valtiopäivien kulttuurivaliokunnassa vuodesta 2014 ja Pohjoismaiden neuvoston Ruotsin valtuuskunnassa vuodesta 2018. Vuosina 2016–2018 hän oli valtuuskunnan varajäsen. Bengtsson valittiin jatkokaudelle syyskuun 2018 vaaleissa. Hän oli noissa vaaleissa yksi ruotsidemokraattien valtakunnallisissa vaalijulisteissa esillä olleista poliitikoista muun muassa puheenjohtaja Jimmie Åkessonin ohella. 
Bengtsson on ollut poliittisella urallaan myös muun muassa Malmön kunnanvaltuuston jäsen vuosina 2014–2015 ja ruotsidemokraattien nuorisojärjestön SDU:n Malmön paikallisosaston puheenjohtaja. Ruotsidemokraattien lopetettua yhteistyön SDU:n kanssa hän siirtyi puolueen uuteen nuorisojärjestöön Ungsvenskarnaan.
KK Lietkabelis

Krepšinio klubas Lietkabelis on liettualainen koripalloseura Panevėžysista. Se pelaa kotiottelunsa Cido Arenalla.
Seura perustettiin vuonna 1964. Se on osallistunut kansainvälisiin seurakilpailuihin kuten Baltian liigaan ja ensimmäisen kerran kaudella 2018–2019 Mestarien liigaan.
Ordenojan kartano

Ordenojan kartano on 1850-luvulla muodostunut yksinäistalo tai kartano Pöytyän kunnan Ortenojan kylässä Varsinais-Suomen maakunnassa.
Kartanon muodostuminen.
Aiemmin useampitaloinen Ortenojan kylä Pöytyällä oli historialtaan alkujaan Yläneen Yläneen kartanoon kuulunutta rälssimaata, ja kylän taloja omistivat 1700-luvulle asti muualla asuneet aateliset maanomistajat. 
1800-luvulla kylän tilojen omistajaksi tulivat paikalliset, talonpoikaissäätyyn kuuluvat henkilöt. 1800-luvun puolivälissä kylän talot yhdistettiin Ordenojan kartanoksi, joka käsitti koko kylän.
Rakennukset ja tontti.
Kartanon talouskeskus perustettiin 1850-luvulla nykyiselle paikalleen Pöytäsuontien varteen kylän vanhojen kotipeltojen reunalle. Kylän vanha tonttimaa, jossa kylän talojen tontit olivat ennen kartanon perustamista, sijaitsi kotipeltojen keskellä nykyisellä Ordenojan kartanon hevoslaituimella, missä se 2000-luvulla erottui puustoisena kumpareena.
Vaiheet kartanona.
1900-luvun alkupuolella Ordenojan kartanon omistajana oli Vihtori Laaksonen.
Vielä 1900-luvun alussa koko Ortenojan kylän käsittäneestä Ordenojan kartanosta lunastettiin 1920-luvulla itsenäisiksi entisiä torppia perustuen vuonna 1918 säädettyyn lakiin vuokra-alueiden lunastamisesta. 
Toisen maailmansodan jälkeen Ordenojan kartanosta erotettiin 27 tilaa, joista oli 17 viljelystiloja, pääasiassa Kurkijoelta Laatokan Karjalasta Pöytyälle saapuneelle luovutetun Karjalan siirtoväelle, johon kuuluvat olivat oikeutettuja maansaantiin sodan jälkeen säädetyn Maanhankintalain perusteella.
2000-luvulla Ordenojan kartano on hevostalouteen erikoistunut toimiva maatila.
Töyhtömurri

Töyhtömurri ("Synthliboramphus wumizusume") on ruokkien heimoon kuuluva rantalintu, joka asuu kalliosaarilla ja korallisaarilla Japanin ja Etelä-Korean lämpimillä vesillä. Pesimäalueensa ulkopuolella sitä tavataan myös Hokkaidolla ja Primorjen aluepiirin ja Sahalinin eteläosissa. Sen yläpuolessa on musta ja siniharmaa ja alapuolessa valkoinen höyhennys.
Se pesii asumattomilla saarilla. Pesimäalueen pohjoisraja on Japanissa Nanatsujimasaaret, ja tärkeimpiä pesimäalueita ovat Birosaari ja Izusaaret.
Töyhtömurri munii maaliskuussa keskimäärin alle kaksi munaa. Molemmat emot hautovat lähes tasaveroisesti. Poikasia ei ruokita pesässä, vaan ne lähtevät pesästä seuraavana tai sitä seuraavana iltana.
Laji määriteltiin vuonna 1975 Japanin kansallisaarteeksi. Se on määritelty IUCN:n punaisella listalla vaarantuneeksi lajiksi.
Padre Eterno (1663)

Padre Eterno oli Portugalin laivaston kaljuuna, joka valmistettiin Rio de Janeirossa Brasiliassa silloisessa Portugalin siirtomaassa.
Valmistus.
Salvador Corrêa de Sá e Benevides antoi määräyksen sokerin ja muiden Companhia Geral do Comércion tavaroiden kuljettamiseen soveltuvan aluksen valmistamisesta Rio de Janeirossa sijaitsevalle Estaleiro do Galeãolle, missä köli laskettiin 1559. Alus myytiin myöhemmin Portugalin hallitukselle.
Palvelus.
Neitsytmatkallaan alus saapui 20. lokakuuta 1665 Lissaboniin. Alus upposi Intian valtamerellä muutamaa vuotta myöhemmin.
Santa Rosa (1715)

Santa Rosa oli Portugalin laivaston kaljuuna, joka tuhoutui räjähdyksessä Atlantilla Brasilian rannikolla Recifen edustalla ollessaan matkalla Salvadorista Lissaboniin päällikkönään Bartolomeu Freire de Araújo. 
Valmistus.
Alus valmistettiin 1715 Portugalin laivastolle Ribeira das Nausilla Lissabonissa. Kolmimastoinen alus oli 56 metrin pituinen ja sen aseistuksena oli 56-70 kanuunaa.
Palvelus.
Ottomaanien ja Venetsian välisessä sodassa (1714-1718) alus osallistui 19. heinäkuuta 1717 Matapanin taisteluun paavi Clement IX:n turkkilaisia vastaan kokoaman laivaston oikealla sivustalla. Aluksen palattua Portugaliin se osallistui merirosvojen vastaiseen taisteluun samoin kuin vuosittaisten Brasiliaan matkanneiden saattueiden suojaamiseen.
Alus suojasi "Nossa Senhora da Nazarén" kanssa 20. maaliskuuta 1726 Portugalista Brasiliaan lähtenyttä 16 aluksen saattuetta. Aluksen päällikkönä oli Bartolomeu Freire de Araújo, jonka tehtävänä oli varmistaa myös saattueen paluu Lissaboniin. Saattue saapui 24. toukokuuta 1726 Salvadoriin Brasiliaan oltuaan merellä kaksi kuukautta ja neljä päivää. Alus tuhoutui Recifen edustalla räjähdyksessä, jossa sai surmansa kyydissä olleet noin 700 henkeä lukuun ottamatta seitsemää pelastunutta.
Silmäsäätiö

Silmäsäätiö on vuonna 1960 perustettu, suomalaista silmätauteja, -vammoja ja –vikoja koskevaa lääketieteellistä tutkimustyötä ja koulutusta tukeva säätiö, jonka kotipaikka on Helsinki. Säätiö jakaa kantarahastostaan apurahoja ja palkintoja silmätautien erikoislääkäreille tai sellaisiksi erikoistuville joko kotimaassa tai ulkomailla tapahtuvaa opiskelua tai tieteellistä tutkimustyötä varten. Säätiön erillisrahastoista apurahoja kohdistetaan lahjoittajien määrittelemiin tutkimuskohteisiin: glaukooma.. Säätiön keskeisimmät varojen lähteet ovat sijoitusomaisuuden tuoton lisäksi yksityishenkilöiden ja elinkeinoelämän tekemät lahjoitukset. apurahojen hakuaika alkaa syyskuun alussa ja säätiö julkistaa myöntämäsnä apurahat marraskuussa.
Historia.
Silmäsäätiö perustettiin, kun Suomen Silmälääkäriyhdistys ry ja Instrumentarium Oy lahjoittivat alkupääomaksi 200.000 markkaa ja professori Mauno Vannakselta 100.000 markkaa alkupääomaksi vuonna 1959. Säätiön perustamishankkeen takana olivat professori Vannas, professori Signe Löfgren, silmälääkäriyhdistyksen puheenjohtaja lääketieteen lisensiaatti Birgitta Knape ja yhdistyksen sihteeri, professori Jorma Castrén. Säätiö merkittiin säätiörekisteriin vuonna 1960. Säätiö jokoi ensimmäiset apurahat vuonna 1964. Pääoma on karttunut lahjoituksilla ja sijoitusomaisuuden tuotolla.
Toiminta.
Säätiön päätösvaltaa käyttää kuusijäseninen hallitus, jonka nimittää valtuuskunta. Valtuuskunnassa on silmälääketieteen edustajien lisäksi elinkeinoelämän ja muiden lääketieteen alojen edustajia. Silmäsäätiön kuusihenkisessä hallituksessa on kolme silmälääketieteen ja kolme yritystaustaista hallinnon ja sijoitustoiminnan asiantuntijaa.
Nimikkorahaston perustaminen säätiön yhteyteen on mahdollista, mikäli lahjoitus on vähintään 50.000 euroa. 
Silmäsäätiö on jakanut apurahoina ja palkintoina viimeisen viiden vuoden aikana vuosittain noin 315 000 euroa 18-25 silmälääketieteen tutkijalle. Säätiö on tukenut kaikkiaan yli 1050 tutkimushanketta ja yli 120 väitöskirjatyötä silmälääketieteen alalta.
Säätiö myöntää neljän tyyppisiä apurahoja:
Vuodesta 2019 alkaen Silmäsäätiö on osallistunut Silmätautien tohtoritutkijapoolin rahoittamiseen. Pooli on tarkoitettu edistämään hakeutumista tutkimustyöhön ulkomaille tohtorin tutkinnon jälkeen.
Kudzu

Kudzu on yleisnimitys yhdelle tai muutamille kudzujen ("Pueraria") suvun lajille. Kudzut ovat monivuotisia köynnöskasveja, jotka kiipeilevät, kiertävät ja tukahduttavat muita luonnossa kasvavia kasveja. Niitä pidetään yleisesti rikkakasveina, ja esimerkiksi Pohjois-Amerikassa kudzu on haitallinen vieraslaji. Kudzut ovat syötäviä ja niitä voidaan käyttää lääkekasveina. Niillä on todettu tehoa muun muassa tupakoinnin ja alkoholismin lopettamisessa. Kudzut ovat kotoperäisiä lajeja pääosin Itä- ja Kaakkois-Aasiassa ja Tyynenmeren saaristossa.
Taksonomia ja nimikkeistö.
Kudzu merkitsee yhtä tai useampaa kudzujen suvun lajia. Niiden väliset morfologiset erot ovat hienovaraisia, ja ne voivat risteytyä toistensa kanssa. Kudzu-lajikkeet ovat peräisin useammasta kuin yhdestä kudzu-lajista.
Kudzulajeja ovat esimerkiksi:
Leviäminen.
Kudzu leviää maanpäällisesti kasvavan köynnöksen avulla. Köynnöksessä olevat nystyrät kasvattavat juuret ja uusi kasvi alkaa kasvaa. Kudzu leviää myös siemenistä. Siemenet ovat hyytelömäisessä massassa kovan kuoren sisällä. Uuden sadon siemenet voivat kypsyä saman vuoden syksyllä, vaikka se onkin harvinaista. Kovan kuoren suojassa olevat siemenet voivat pysyä elinvoimaisina useiden vuosien ajan. Itääkseen ne vaativat märän maan ja yli 20 °C:n lämpötilan viiidestä seitsemään päivän ajan. 
Kun siemenet ovat itäneet, taimet on pidettävä hyvin valutetussa turpeessa, joka säilyttää korkean kosteuden. Kasvuvaiheen aikana on tärkeää, että kudzu saa mahdollisimman paljon auringonvaloa. Kudzu-taimet ovat herkkiä mekaanisille vaurioille ja kemiallisille lannoitteille. Ne eivät siedä pitkää kuivuutta tai tulvia.
Käyttö.
Maaperän parantaminen ja säilyttäminen.
Kudzuja on käytetty mm. eroosion hallitsemiseen ja maaperän parantamiseen. Palkokasvina se lisää maaperän typensitomiskykyä.
Päihteiden käytön lopettaminen.
Kudzua on käytetty lääkekasvina perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä. Siitä on saatu apua paitsi alkoholin, myös tupakan käytön lopettamiseen. Kudzun vaikuttavuus päihteiden käytön lopettamisessa perustuu sen sisältämään dihydromyrisetiiniin. Dihydromyrisetiiniä (DHM) on myös eräissä muissa kasveissa kuten aasialaisessa "Pueraria lobata" kudzu-kasvissa ja suomalaisessa kiiltopajussa ("Salix phylicifolia"). Se, että kiiltopaju sisältää DHM:ää ei ole yleisesti tiedossa. Se voi olla syynä siihen, että kiiltopajua ei ole hyödynnetty kaupallisesti. DHM:ää kutsutaan myös nimellä ampelopsiini.
Seututie 183

Seututie 183 on Salon Perniöstä Kemiönsaaren Taalintehtaalle johtava seututie. Tiellä on pituutta noin 49 kilometriä. Se on kokonaan päällystetty, kaksikaistainen ja pääosin hyvälaatuinen.
Historia.
Ennen vuotta 1996 seututie 186 päättyi Taalintehtaan sijaan Kasnäsiin.
Reitti.
Tie alkaa nykyisin Salossa sijaitsevan Perniön Haarlan kiertoliittymästä, jossa se haaraantuu kantatiestä 52. Perniöstä seututie suuntaa kohti Ylönkylää, jossa se risteää Särkisalosta tulevan yhdystien 1823 kanssa. Ylänkylästä matka jatkuu kohti Strömmaa, jossa on nostosilta.Strömmasta tie suuntaa kohti Kemiötä, jossa seututie 183 risteää seututien 181 kanssa. Kemiössä seututie ohittaa taajaman sen eteläpuolelta.
Kemiöstä tie jatkaa Dragsfjärdiin, jota ennen se kuitenkin sivuuttaa Björkbodan kylän. Dragsfjärdissä tie poistuu alku peräiseltä linjaukseltaan eli nykyiseltä yhdystieltä 1830, joka menee Kasnäsiin. Dragsfjärdistä seututie jatkaa Taalintehtaalle, jonne se päätyy.
Sulfadoksiini

Sulfadoksiini (C12H14SN4O4) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sulfadoksiinia voidaan käyttää malarian hoitoon, mutta sitä ei suositella käytettäväksi resistenttiyden kehittymisen vuoksi. Sulfadoksiini on WHO:n laatimalla tärkeimpien lääkeaineiden listalla.
Ominaisuudet ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa sulfadoksiini on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja alkoholeihin ja hyvin happamiin tai emäksisiin liuoksiin.
Sulfadoksiinin käyttö malarian hoidossa perustuu siihen, että yhdiste estää dihydropteroaattisyntaasientsyymiä. Sitä ei kuitenkaan käytetä yksinään vaan aina yhdistelmänä pyrimetamiini, pyrimetamiinin ja artesunaatin tai amodiakiinin kanssa. Malarialoisio on kuitenkin kehittänyt resistenssin pyrimetamiinin ja sulfadoksiinin yhdistelmälle eikä sen käyttöä enää suositella.
Valmistus.
Sulfadoksiinin valmistus lähtee metyyli-2-metoksiasetaatista ja dimetyylioksalaatista, jotka kondensoituvat emäksisissä olosuhteissa. Kuumennettaessa tämä tuote hajoaa metoksimalonihapon dimetyyliesteriksi. Esteriryhmät reagoivat ammoniakin kanssa, jolloin muodostuu diamidi. Tämä välituote reagoi emäksisissä olosuhteissa formamidin kanssa 4,6-dihydroksi-5-metoksipyrimidiiniksi. Seuraava vaihe on tämän tuotteen klooraus fosforitrikloridin avulla ja toinen muodostuneen tuotteen klooriatomeista korvataan aminoryhmällä ja toinen metoksiryhmällä. Kaksi viimeistä vaihetta sulfadoksiinisynteesissä ovat reaktio 4-asetyyliaminobentseenisulfonyylikloridin kanssa ja hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.
Pullasota

Pullasota () oli lyhyt aseellinen yhteenotto Meksikon ja Ranskan välillä vuosina 1838–1839. Sota syttyi Ranskan tuettua kansalaistensa korvausvaatimuksia Meksikon valtiolta. Eräs korvausten hakija oli ranskalainen leipuri, jonka leipomon meksikolaiset sotilaat olivat ryöstäneet ja jonka mukaan sota sai nimensä. Ranskalaiset saarsivat ja hyökkäsivät Veracruzin rannikkokaupunkiin ja lopulta meksikolaiset taipuivat 600 000 peson sotakorvauksiin. Kaupungin puolustaminen teki kuitenkin meksikolaisesta Antonio López de Santa Annasta sotasankarin ja mahdollisti myöhemmin hänen pääsynsä diktaattorin asemaan.
Tausta.
Meksiko oli itsenäistymisensä jälkeen sekasortoisessa tilassa ja sodat ja muut taistelut olivat tehneet eri mittakaavojen vahinkoa ulkomaiden kansalaisten omistuksille maassa. Eri vahinkoja kärsineet osapuolet olivat tehneet korvausvaatimuksia Meksikon valtiota vastaan vahinkojen puolesta. Yksi vaatimusten esittäjistä oli eräs ranskalainen, jonka mukaan meksikolaiset sotilaat olivat ryöstäneet hänen omistamansa leipomon vuonna 1828. Kuningas Ludvig Filip I:n johtama Ranska päätti tukea leipurin ja muiden ranskan kansalaisten vaatimuksia ja Meksikolle esitettiin 600 000 peson korvausvaatimus. Kun rahaa ei tullut kuuluakseen, Ranskan laivasto asetti Meksikon Veracruzin sataman merisaartoon huhtikuussa 1838.
Sota.
Tuleva yhteenotto tuli tunnetuksi pullasotana aiemmin mainitun ranskalaisen leipomon mukaan. Nimen risti eräs ranskalainen journalisti tähdentäessään aseellisen yhteenoton mielettömyyttä.
Ranskalaiset ja meksikolaiset neuvottelivat saarron alettua useita kuukausia, mutta lopulta 27. marraskuuta ranskalaiset päättivät hyökätä kaupunkiin vaatimustensa tukemiseksi. Meksikolaiset yllättäen ranskalaiset valtasivat kaupungin vieressä sijaitsevan San Juan de Ulúan linnoituksen. Meksikolainen sotilasjohtaja Antonio López de Santa Anna johti paikallisia puolustajia ranskalaisten hyökätessä itse kaupunkia vastaan 5. joulukuuta. Ranskalaiset saatiin lopulta karkotettua neuvottelujen kautta. Lähtiessään he tulittivat vielä Veracruzia ja Santa Anna menetti haavoittuessaan toisen jalkansa.
Seuraukset.
Ranska ja Meksiko solmivat lopulta kiistansa maaliskuussa 1839 brittien välityksellä. Meksiko suostui lopulta maksamaan Ranskan alun perin vaatimat 600 000 pesoa.
Santa Anna sai kaikesta huolimatta maineen sotasankarina karkotettuaan ranskalaiset Veracruzista. Pääkaupunki Méxicossa hänet valittiin ensin väliaikaiseksi presidentiksi vuonna 1839, mutta hän antoi viran takaisin presidentti Anastasio Bustamantelle. Santa Anna nimitettiin kuitenkin jälleen väliaikaiseksi presidentiksi lokakuussa 1842 armeijan ja hallituksen vaadittua Bustamanten eroa. Sotasankarin maine mahdollisti diktaattorimaiset oikeudet Santa Annalle. Pullasodassa amputoidulle jalalleen hän järjesti hautajaiset pääkaupungissa.
John William Behnken

John William Behnken (19. maaliskuuta 1884 Cypress, Teksas – 23. helmikuuta 1968 Hollywood, Florida) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1935–1962 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.
Elämä.
Behnken syntyi Teksasin Cypressissä 19. maaliskuuta 1884. Hänen valmistuttuaan St. Louisin Concordia Seminarystä vihki pastori Gotthilf Birkmann hänet pappisvirkaan Teksasin Fedorin Kolminaisuuden luterilaisessa kirkossa 12. elokuuta 1906. Hänen ensimmäinen työnsä pastorina oli toimia lähetystyössä Teksasin Houstonissa. Kaksi vuotta tätä työtä tehtyään hänet kutsuttiin Houstonin Kolminaisuuden luterilaisen kirkon pastoriksi.
Vuonna 1909 hän avioitui Gertrude Geislerin (1890-1910) kanssa. Tämä kuitenkin kuoli jo seuraavana vuonna. Vuonna 1914 Behnken solmi avioliiton Hilda Grassmuckin (1890-1954) kanssa.
Behnken palveli Missouri-synodin Teksasin piiriä useissa tehtävissä, ensin Kirkon laajenemistoimikunnan puheenjohtajana, sitten toisena varapresidenttinä vuodet 1920-1926 ja lopulta piirin presidenttinä vuodet 1926-1929. Hän toimi Missouri-synodin toisena varapresidenttinä vuodet 1929-1932, ensimmäisenä varapresidenttinä vuodet 1929-1932 ja lopulta presidenttinä vuodet 1935-1962. Päätettyään presidenttikautensa hän sai kunniapresidentin arvonimen. 1934 hän oli saanut Concordia Seminarystä jumaluusopin kunniatohtorin arvon.
Behnken kirjoitti uransa aikana useita kirjoja, kuten "Noonday Sermons" (1925), "God Is Our Refuge and Strength" (1942), "Mercies Manifold: Radio Messages Broadcast During the Summer of 1949" (1950), "Know Your Synod's Work" (1961) sekä omaelämäkerran "This I Recall" (1964). Behnken kuoli 23. helmikuuta 1968 Floridan Hollywoodissa.
Amri Nal -vaihe

Amri Nal-vaihe n. 3600–2800 eaa. oli varhaisharappalainen kulttuuri nykyisessä Etelä-Pakistanissa. Amri-Nalin saviastiat muistuttavat pohjoisemman Kot Dijin vaiheen saviastioita.
Alue.
Amri Nalin kulttuuria oli Etelä-Pakistanin seudulla ja lähialueilla Belutsistanissa, Sindhissä, Juraratissa, tarkemmin erityisesti Jhalawanissa, Kutchissa ja Dadussa.
Historia.
Amri-Nal vaihetta edelsi etelä-Beluchistanissa Togau-vaihe. Amri-Nalin kulttuurin kanssa kilpaili Anarta noin 4200–3350, Padri noin 3800–3250 eaa. Pre-Prabhas Somnatissa noin 3300–2800 eaa.. Varhaista Amri Nalin keramiikkaa oli Kutchin Surkotadassa ja Dholavirassa.
Amri-Nalin löytöpaikkoja.
Yli 20 ha
10–20 ha
5–10 ha
Muita paikkoja
Seututie 181

Seututie 181 on Kemiönsaaren Kemiöstä Liedon Tarvasjoelle johtava seututie. Tie on noin 52 kilometriä pitkä. Tie kunto on varsin vaihtelevaa. Se on koko matkalta päällystetty ja kaksikaistainen.
Historia.
Aluksi tie kulki vain osuudella Kemiö–Sauvo–Paimio. Tietä on vuoden 1996 jälkeen jatkettu Tarvasjoelle.
Reitti.
Tie alkaa Kemiönsaaren kuntakeskuksena toimivan Kemiön kaakkoispuolelta, seututien 183 risteyksestä. Jo 450 metrin jälkeen tie risteää Halikosta tulevan yhdystien 1835 kanssa. Tie on alkuosuudelta hyvää ja pääosin suoraa, lukuun ottamatta säännöllisiä koottuja mutkia. Tie ylittää Halslahdenselkään kuuluvan Rungonsalmen siltaa pitkin. Sillalla on myös Kemiönsaaren ja Sauvon kuntaraja. Sauvon eteläpuolella tie risteää yhdystien 1812 kanssa. Sauvon ympäristössä tie on huomattavasti mutkaisempaa. Tie ohittaa Sauvon keskustan länsipuolelta. 
Sauvon ja Paimion kuntaraja tulee pian Sauvon keskustan jälkeen. Seututie risteää Paimion eteläosassa ensin seututien 110 kanssa ja sen jälkkeen valtatien 1 (E18). Paimiossa tie kääntyy kaksi kertaa; ensin yhdystien 2340 risteyksessä ja sitten yhdystien 2352 risteyksessä. Paimion keskustassa tie on varsin kapea. 
Paimion ja Tarvasjoen välillä on tien huonokuntoisin osuus. Juuri ennen tien päättymistä tulee Paimion ja Liedon kuntaraja. Tie päättyy valtatien 10 risteykseen Lietoon kuuluvan Tarvasjoen Alikulman kylässä.
Sothi-Siswal-vaihe

Sothi-Siswal-vaihe n. 3200–2600 eaa. oli kypsää Indus-kulttuuria edeltänyt vaihe Saraswati- ja Sutlejjokien tienoilla. Tunnetuin kulttuurin löytöpaikka lienee 
Kalibangan I, joka oli varhainen linnoitus.
Ajoitukset ja kaudet.
Sothin kulttuuri alkoi jo 4600 eaa., Siswalin 3800 eaa. Varsinainen Siswal A eli Kalibangan I oli noin 3200–2800 eaa. Siswal A -keramiikassa ei ollut myöhemmälle Kalibanganille tyypillisiä eläinkuvia. Keramiikka oli punaista ja harmaata, yleensä dreijattua. Maalaukset olivat mustaa tai tummanruskeata tavallisesti punaisella pinnalla. Joskus harvoin valkeata käytettiin akuva-aiheiden täytteinä. Siswal B alkoi noin 2000 eaa. Tässä keramiikassa oli sekä varhaisempaa että harappalaisen vaikutusta. Nyt ilmestyivät harappalaisille tyypilliset pipal-puun lehdet, kalanverkko-aihe ja leikaavat ympyrät. Ei-harappalaisessa komponentissa valkea maalaus hävisi. Siswal B:ssä ei ollut punamustaa keramiikkaa. Siswal C -vaiheessa suurin osa harappalaisesta keramiikasta katosi. "Handi"-tyyppinen korkea, ohut sisäänpäin kovera malja ilmestyi. Keramiikkaan ilmestyi Kalmisto H -tyyliä. Siswal D -vaiheessa ilmestyi maalattu harmaa keramiikka. Lisäksi aiempaa Siswal C -keramiikkaa tehtiin nyt harmaana.
Alue.
Kulttuuria oli eniten Haryanassa ja ympäröivillä Punjabin ja Rajasthanin lähialueilla. Jonkin verran Sothi-Siswalin löytöjä on tehty myös Uttar Pradeshista ja Jammun-Kashmirin alueelta. Tarkemmin Sothi-Siswalin paikkoja on löydetty eniten Hisarin, Ganganagarin ja Jindin provinsseista.
Löytöpaikkoja.
Sothi-Siswalin paikkoja oli vuoteen 1999 mennessä löydetty ainakin 165. Näistä ilmoitettiin 91:n koot. 91 paikasta noin 70:n ala oli alle 5 ha. Paikkojan keskikoko oli 4,3 ha. Yhteensä Sothi-Siswal-asutusta oli 165 taajamassa noin 706 ha.
Yli 20 ha
10–20 ha
5–10 ha
Afrikan elokuva-akatemian palkinto

Afrikan elokuva-akatemian palkinnot (AMAA, ) ovat tyypillisesti Nigeriassa vuosittain jaettavia afrikkalaisen elokuvan palkintoja. Palkinnon voivat saada myös ulkomailla asuvat ja työskentelevät afrikkalaiset. Vuodesta 2005 lähtien jaettu palkinto on osa nigerialaisen Afrikan elokuva-akatemian toimintaa. AMAA-palkinto on arvostetuimpia elokuva-alan palkintoja koko Afrikassa.
AMAA parhaan elokuvan palkinto.
Afrikan elokuva-akatemia jakaa palkintoja monissa luokissa; vuonna 2019 palkintoluokkia oli yhteensä 26. Afrikan elokuva-akatemian parhaan elokuvan palkinnon saaneet luetellaan oheisessa taulukossa:
Kurditanssi

Kurditanssi (Kurdiksi Govend, Helperkê, Shayî, "ھەڵپەڕکێ", "شایی") tarkoittaa ryhmää kurdien, Kurdistanin alueella (osin Irak, Turkki, Syyria, Iran) tanssimia perinteisiä, käsikädessä tanssittavia piiritansseja, joissa on yhtäläisyyksiä osaan naapurikansojen tansseista, sekä myös rivinä tai jonoissa tanssittavia tansseja. 
Kurditansseissa usein yksi tai muutama soolotanssija voi tanssia osan aikaa tanssipiirin keskellä. "Encyclopedia of Islam" -tietosanakirjan mukaan kurdit laulavat ja tanssivat kaikilla festivaaleillaan, syntymäpäivillä, uutenavuotena, persialaisena uutenavuotena, häissä ja muissa juhlissa. Kurditansseissa miehet ja naiset tanssivat useimmiten yhdessä, toisin kuin etenkin eteläisillä arabi-naapurikansoillaan, joilla miehet ja naiset tanssivat yleensä erikseen. 
Nykyään myös Irakissa, Syyriassa ja Turkissa muutkin kuin kurdit tanssivat kurditansseja, etenkin sähkösoitinlauluversioiden säestyksellä. 
Kurdi-maahanmuuttajien myötä kurditansseja harrastetaan myös Euroopassa, etenkin Saksassa, Pohjoismaissa ja myös Suomessa (Suomessa asuu noin 13 000 kurdia).
Historia.
Kurditanssien katsotaan pohjaavan ainakin 3000 vuotta vanhaan tanssiperinteeseen.
Oliver Raymond Harms

Oliver Raymond Harms (11. joulukuuta 1901 Cole Camp, Missouri – 3. kesäkuuta 1980 Houston, Teksas) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1962–1969 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.
Elämä.
Harms syntyi Missourin Cole Campissa 11. joulukuuta 1901. Hän valmistui St. Louisin Concordia Seminarystä vuonna 1926 oltuaan sitä ennen harjoittelijana Pyhän Paavalin luterilaisessa kirkossa Teksasin Wichita Fallsissa. Siellä hän myös samana vuonna avioitui Bertha Serrienin kanssa. Pastori L. Karcher vihki hänet pastoriksi Kolminaisuuden luterilaisessa kirkossa Teksasin Edenissä 4. lokakuuta 1926. Hän toimi kyseisen seurakunnan pastorina vuoteen 1935, jolloin hänet kutsuttiin Houstonin Kolminaisuuden luterilaisen kirkon pastoriksi, Missouri-synodin presidentiksi valitun John William Behnkenin seuraajaksi.
Harms toimi Teksasin piirin toisena varapresidenttinä vuodet 1939-1942, ensimmäisenä varapresidenttinä vuodet 1942-1948 ja presidenttinä vuodet 1948-1956. Vuosina 1956-1959 hän oli Missouri-synodin neljäs varapresidentti ja lopulta hän oli koko synodin presidentti vuodet 1962-1969. Hän kuoli Teksasin Houstonissa 3. kesäkuuta 1980.
Ploemeur

Ploemeur on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Kunnan nimi kirjoitetaan joskus myös asussa Plœmeur. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla.
Kunnan alueella on runsaasti neoliittiselta kaudelta peräisin olevia megaliittejä. Seudun kaoliiniesiintymä on hyödyttänyt alueen taloutta. Ploemeurissa on lentokenttä "Aéroport de Lorient Bretagne Sud".
Ruuvinväännin

Ruuvinväännin on työkalu, jota käytetään ruuvien kiertämiseen kiinni tai auki. Ruuvinvääntimeen on saatavana erilaisia kärkiä, jotka soveltuvat eri ruuvityypeille. Yleisin ruuvinväännin on akulla toimiva.
Guidel

 
Guidel on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla Laïtajoen laskukohdassa.
Kunta on tunnettu rannoistaan, jossa on hyvät surffauspaikat. Alueella on myös runsaasti megaliittejä. 
Iso-Britannia hyökkäsi Guideliin Itävallan perimyssodassa vuonna 1746, tarkoituksenaan valloittaa Lorientin kaupunki. Tämän jälkeen vuonna 1756 rakennettiin linnoitus Fort du Loch estämään uudet hyökkäykset. Linnoitusta ei kuitenkaan koskaan käytetty sotatoimissa.
Kindt

Kindt on sukunimi, joka on alkuperältään keskieurooppalainen, mahdollisesti joko Sveitsistä tai Saksasta lähtöisin. Germaanisessa kielessä Kindt viittaa lasta tarkoittavaan sanaan.
Kindt esiintyy muun muassa seuraavilla henkilöillä nimenä:
Uhattu

Uhattu ("Victim") on Basil Deardenin ohjaama brittiläinen jännitysdraama vuodelta 1961. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet
Janet Green ja John McCormick. Siinä salatun homoseksuaalisuutensa takia kiristyksen kohteeksi joutunutta huippulakimiestä esittää Dirk Bogarde ja hänen vaimoaan Sylvia Syms.
"Uhattu" oli maailman ensimmäinen englanninkielinen elokuva, jonka dialogissa käytettiin sanaa "homosexual". Tästä syystä sen esittäminen kiellettiin Yhdysvalloissa. Elokuva oli yhteiskunnallinen puheenvuoro Britannian homoseksuaalisuuden kriminalisoinnin lopettamisen puolesta, koska silloinen lainsäädäntö antoi helppoja mahdollisuuksia homojen kiristämiseen.
Juoni.
Melville Farr on menestyvä lontoolainen asianajaja, joka elää näennäisen onnellisesti vaimonsa Lauran kanssa. Työväenluokkainen nuori homomies Boy Barrett, jota Farr on salaa tapaillut, pakoilee poliisia varastettuaan huomattavan summan rahaa työnantajaltaan maksaakseen kiristäjille, jotka ovat kuvanneet hänet ja Farrin yhdessä. Barrett yrittää saada apua Farrilta, mutta tämä torjuu hänen yhteydenottonsa koska pelkää hänen yrittävän kiristää itseään. Barrett hirttäytyy putkassa. Kuultuaan tästä Farr järkyttyy ja alkaa selvittää kiristysketjua Barrettin parturiystävän avulla, joka kuitenkin kuolee sydänkohtaukseen kun kiristäjä tulee rikkomaan hänen liikkeensä sisustusta. Ennen kuolemaansa parturimies ehtii soittaa Farrille ja kertoa erään kiristyksen kohteeksi myös joutuneen näyttelijämiehen nimen. Näyttelijä kieltäytyy yhteistyöstä ja sanoo maksavansa vaaditun summan pitääkseen seksuaalisuutensa salassa. Vähitellen Farrin kaksoiselämä alkaa selvitä hänen vaimolleen, joka jättää hänet. Farrin ansiosta kiristäjät tunnistetaan ja Farr päättää todistaa oikeudessa, vaikka se merkitsee hänen maineensa tuhoa ja lakiuransa loppua. Elokuvan lopulla vaimo lupaa palata Farrin luo kun kaikki on ohi. Viimeisessä kuvassa Farr polttaa kiristäjien ottaman kuvan hänestä ja Barrettista takassa.
Vastaanotto.
Elokuva jakoi aikoinaan aiheensa takia mielipiteitä, mutta erityisesti Dirk Bogarden roolityötä pidettiin vaikuttavana. Elokuva vaikutti merkittävästi maan homoseksuaalisuuden dekriminalisointiin vuonna 1967.
"Helsingin Sanomien" Rauno Harjun mielestä Suomen televisiossa vuonna 1974 esitetty elokuva on ”kiihkoton ja aiheeseensa asiallisesti suhtautuva kertomus”. Elokuvan Suomen teatteriensi-ilta oli tammikuussa 1962.
Viljahärö

Viljahärö ("Cryptolestes pusillus") on kovakuoriaisten ("Coleoptera") lahkoon kuuluva viljoissa elävä pikkuhäröheimon ("Laemophloeidae") laji. Aikuinen viljahärö on kooltaan 1,4–1,9 mm pitkä ja väriltään punertavan ruskea. Tuntosarvet ovat pitkät ja helmimäiset. Laji on levinnyt laajasti maailmalle viljakaupan mukana, mutta pysynyt harvinaisena Suomessa. Viljahärö on eräs viljavarastojen yleisimmistä tuholaisista maailmalla. Viljahärön elinkaari munasta aikuiseksi on yleensä 5–9 viikkoa. Aikuinen naaras voi elää noin vuoden.
Viljahärö muistuttaa lesehäröä ("Cryptolestes ferrugineus"), turkinhäröä ("Cryptolestes turcicus") ja ahverihäröä ("Ahasverus advena").
Clohars-Carnoët

 
Clohars-Carnoët on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Biskajanlahden rannalla Laïtajoen laskukohdassa.
Le Pouldun merenrantakylä oli suosittu maalauskohde Pont-Avenin koulukunnan taidemaalareille. Kylässä olleessa "Buvette de la Plage" -nimisessä majatalossa asustivat taidemaalarit kuten Paul Gauguin, Paul Sérusier, Charles Filiger ja Meijer De Haan. Vieraillessaan majatalossa vuosina 1889 - 1893 he maalasivat majatalon seiniin freskoja ja maalauksia. Nyttemmin maalaukset on siirretty pois rakennuksesta, ja sen tiloissa toimii kahvila "Café de la Plage". Kylässä on kuitenkin näille taiteilijoille omistettu museo "Maison-Musée du Pouldu", jossa voi nähdä miltä majatalossa on näyttänyt.
Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan

Jos huonoo onnee ei ois mul ei ois onnee ollenkaan on suomalaisen punkyhtye Pää Kiin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. lokakuuta 2018. Musiikkilehti Rumban kriitikot äänestivät albumin vuoden kymmenen parhaan kotimaisen levyn listan kuudenneksi.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Jari Mäkelä antoi albumille täydet viisi tähteä. Hän totesi albumin olevan äärimmäisen hyvin tiivistävä ajan hengen kuvaus, joka täynnä synkkyyttä ja pahaa oloa ja jonka seurauksena tekisi mieli kysyä yhtyeen nokkamieheltä Teemu Bergmanilta ”onko kaikki hyvin?”. Noisen Mikko Nissinen kehui albumia päteväksi teokseksi, vaikka sanoikin yhtyeen debyyttialbumin julkaisun jälkeisiä kokoonpanomuutoksia haitallisena soiton tiukkuuden kannalta, sekä sanoi Bergmanin edellisalbumin sävellyksiä ja sanoituksia nykyistä lennokkaampina.
Erkki Kämäräinen

Erkki Kämäräinen (13. kesäkuuta 1897 Sotkamo, Suomen suuriruhtinaskunta – 14. marraskuuta 1964 Kuopio) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Iisalmen Visaa edustanut Kämäräinen kilpaili historian ensimmäisissä talviolympialaisissa Chamonix'ssa 1924, missä hän keskeytti 50 km:llä. Lahdessa vuonna 1926 järjestetyissä MM-kilpailuissa Kämäräinen oli 30 km:llä 11:s ja 50 km:llä seitsemäs.
SM-kilpailuista hän saavutti kultaa 60 km:llä ja 5×2 km viestissä vuonna 1923 sekä joukkuekilpailussa vuonna 1929, hopeaa 30 km:llä vuosina 1923 ja 1926 sekä 50 km:llä vuonna 1929 ja pronssia 10 km:llä vuonna 1929. 
Lisäksi Kämäräinen voitti vuonna 1923 Helsingissä Suomen talvikisoissa ja Puijolla 1931, oli toinen Salpausselän kisojen 10 ja 50 km:llä vuonna 1924 ja kolmas Tukholmassa 60 km:llä vuonna 1926.
Mun sydän

Mun sydän on Kaija Koon kappale, joka julkaistiin singlenä 31. elokuuta 2018. Kappaleen ovat tehneet Henna Sarriola, Jurek ja Minna Koivisto.
Kappaleesta on julkaistu kaksi versiota, joista toisessa kertosäkeen kirosana on korvattu toisella sanalla radiosoittoa varten.
Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien- ja ilmansuojeluyhdistys

Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien- ja ilmansuojeluyhdistys ry on kahdentoista kunnan, yhdentoista maataloudellisen ja luonnonsuojeluyhdistyksen ja yhden teollisuuslaitoksen muodostama vuonna 1988 perustettu vesien ja ilman suojelemista edistävä yhdistys. Se on myös Suomen Vesiensuojeluyhdistysten Liiton jäsen. Yhdistys teettää muun muassa sinilevän havainnointiin liittyviä tutkimuksia jäsenalueellaan.
Dom Fernando II e Glória (1843)

Dom Fernando II e Glória oli Portugalin laivaston puurunkoinen 50-tykkinen fregatti. 
Valmistus.
Vuonna laivaston Goan intendentti Cândido José Mourão Garcez Palha esitti hallitukselle uuden fregatin valmistamista Damanissa, jossa voitaisiin käyttää Nagar-Avelin teakvarantoja. Kuningas João I vahvisti 1824 aluksen hankinnan. Sisällissota sekä maan poliittinen ja taloudellinen epävarmuus viivästyttivät töiden aloittamista useaan kertaan. Työt aloitettiin laivastontelakalla Damanissa Gil José da Conceiçãon valvonnassa. Alus valmistettiin Damanin laivastontelakalta Intiasta. Alus laskettiin vesille 22. lokakuuta 1843, minkä jälkeen se hinattiin Goaan takiloitavaksi ja varustettavaksi. Alus otettiin palvelukseen 1845.
Palvelus.
Alus aloitti neitsytmatkansa 2. helmikuuta 1845 Goasta päällikkönään Torcato José Marques ja se saapui 4. heinäkuuta Tagusiin Lissaboniin. Ensimmäisen virallisen matkansa alus teki, kun se kuljetti Brasilian keisarin puolison ja Portugalin kuninkaan tyttärineen Madeiralle. Alus kuljetti vuosien aikana muun muassa joukkoja Intiaan, Mozambiqueen ja Angolaan..
Alus korvasi 1865 "Vasco da Gaman" tykistönkoululaivana. Alus teki 1878 viimeisen purjehduksensa Azoreille ja Madeiralle. Alus oli koululaivana ja miehistönä kadetteja. Matkan aikana aluksen miehistö pelasti yhdysvaltalaisen parkin, jolla oli syttynyt tulipalo. Tehtävistä vapauduttuaan alus oli ankkurissa Lissabonissa tykistökoulun majoitusaluksena.
Nils Nilsson (toimittaja)

Nils Karl Nilsson (12. syyskuuta 1908 Tuusula – 6. marraskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ammattiyhdistysliikkeen vaikuttaja. Hän kuului niin sanottuihin skogilaisiin sosiaalidemokraatteihin.
Nilsson oli vuosina 1949–1958 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) ruotsinkielisen lehden "Konsumentbladetin" päätoimittaja, vuosina 1958–1960 "Päivän Sanomien" taloustoimittaja ja vuosina 1961–1973 SAK:n taloustutkimussihteeri. Hän kirjoitti "Arbetarbladetiin" 1940–1950-luvuilla nimimerkillä "Sokrates Karlsson" sekä SAK:n "Palkkatyöläiseen" ja "Löntagareniin" 1970–1980-luvuilla. Nilsson sai sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 1970. Hän oli sosiaali- ja terveysministeriön alaisen hintaneuvoston jäsen 1970-luvulla.
Nilsson kuului ulkoministeriön asettamaan toimikuntaan, joka selvitti vuoden 1973 EEC-vapaakauppasopimuksen edullisuutta Suomelle. Hän jätti toimikunnan mietintöön eriävän mielipiteen, jossa vastusti sopimuksen solmimista ilman samanaikaista hintojen ja investointien kontrollin tiukentamista. Hän myös allekirjoitti sopimusta vastustaneen EEC-vetoomuksen.
Pedofilian vastainen aktivismi

Pedofilian vastainen aktivismi ilmenee pedofiilien, pedofiileja puolustavien ryhmien, lapsipornografian ja seksuaalisen hyväksikäytön vastustamisena. Suora toiminta voidaan toteuttaa esimerkiksi mielenosoituksin, joissa vastustetaan seksuaalirikollisuutta, aikuisten ja lasten välisen seksuaalisen kanssakäymisen laillistamista ajavia ryhmiä ja internetin käyttäjiä, jotka yrittävät päästä harrastamaan seksiä alaikäisten kanssa.
Suomessa seksuaalisesti hyväksikäytettyjä auttaa ja tukee vuonna 1997 perustettu Suomen Delfins.
Artesunaatti

Artesunaatti (C19H28O8) on heterosyklinen seskviterpeenilaktoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä malarian hoitoon. Artesunaatti kuuluu WHO:n julkaisemalle tärkeimpien lääkeaineiden listalle.
Ominaisuudet ja käyttö.
Artesunaatti vaikuttaa "Plasmodium"-suvun malarialoisioihin. Todennäköinen vaikutusmekanismi on, että artesunaatti hajoaa radikaaleiksi, jotka alkyloivat malarialoisioiden DNA:ta, vaikuttavat solujen ATPaasientsyymeihin ja solukalvojen proteiineihin. Artesunaatti metaboloituu ihmiselimistössä nopeasti varsinaiseksi vaikuttavaksi aineeksi dihydroartemisiniiniksi eli se on aihiolääke. 
WHO suosittelee artesunaattia ensilinjan hoitomuodoiksi niin miedon kuin erityisesti vakavan malarian hoidossa. Artesunaattia voidaan annostella joko ruiskeena lihakseen tai laskimoon, suun kautta tablettina tai peräpuikkona. Artesunaattia käytetään ainoastaan yhdistelmänä yhdessä amodiakiinin, meflokiinin tai pyrimetamiinin ja sulfadoksiinin kanssa. Tyypillisesti artesunaattia käytetään natriumsuolanaan artesunaattinatriumina. Lääkeaine on yleisesti ottaen hyvin siedetty ja haittavaikutukset ovat harvinaisia. 
Artesunaatti on puolisynteettinen yhdiste ja sitä valmistetaan lähtemällä artemisiniinista. Artemisiniini pelkistetään di-isobutyylialumiinihydridin tai natriumboorihydridin avulla dihydroartemisiniiniksi, joka reagoi meripihkahappoanhydridin kanssa muodostaen artesunaattia.
Harri Edgren

Harri Herman Edgren (27. heinäkuuta 1909 Pietari, Venäjän keisarikunta – 13. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolaisen kansansivistystyön vaikuttaja. Hän vaikutti pääasiassa ruotsinkielisessä työväenliikkeessä. 
Edgrenin isä oli konsuli ja kirjakauppias Robert Edgren, jonka perhe asui ennen lokakuun vallankumousta Pietarissa Venäjällä ja sen jälkeen Viipurissa. Edgren opiskeli 1930-luvun alussa Kölnin yliopistossa Saksassa ja valmisteli kesken jäänyttä väitöskirjaa kirjailija Romain Rollandista. Sotien jälkeen Edgren liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP). Hän oli mukana perustamassa vasemmistolaista Folkets bildningsförbund -säätiötä vuonna 1946 ja toimi sen rehtorina ja sihteerinä vuosina 1955–1974. Hän järjesti kodissaan Helsingissä vuosina 1950–1974 kurssimuotoista kulttuurikasvatusta nuorisolle. Hän työskenteli myös Helsingin venäläisen lyseon ruotsinkielen opettajana 1953–1964. Edgren päätoimitti kulttuurilehti "Progressia" vuosina 1963–1965 ja "Kontaktia" vuosina 1965–1970. Hän kuului SKP:n vähemmistöön. Hän oli eläkepäivinään aktiivinen "Uppslagsverket Finland" -tietosanakirjan toimituskunnassa. Hän oli myös Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmaneuvoston jäsen 1950–1955.
J. A. O. Preus II

Jacob Aall Ottesen Preus II (8. tammikuuta 1920 St. Paul, Minnesota – 13. elokuuta 1994 Burnsville, Minnesota) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1969–1981 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.
Elämä.
Preus syntyi Minnesotan St. Paulissa 8. tammikuuta 1920. 12. kesäkuuta 1943 hän avioitui Delpha Mae Hollequen (1919-1996) kanssa. Preus valmistui Minneapolisin Luther Seminarystä vuonna 1945 ja vihittiin pastoriksi saman vuoden helmikuussa. Kuusi vuotta myöhemmin hän sai filosofian tohtorin arvon Minnesotan yliopistosta.
Preus palveli pastorina useita vuosia eri paikoissa eli Saint Paulissa, Luvernessa sekä Mankatossa, kaikki Minnesotan osavaltiossa. Vuonna 1958 hänestä tuli Illinoisin Springfieldin Concordia Theological Seminaryn professori ja vuonna 1962 sen presidentti.
Vuosina 1969-1981 hän toimi Missouri-synodin presidenttinä ja vuonna 1992 hän sai emeritus-presidentin arvonimen. Hän kuoli 13. elokuuta 1994 Minnesotan Burnsvillessä.
Kirjallinen tuotanto.
Preusin kirjoittamiin kirjoihin kuuluivat "What Stands Between?" (1949), "It Is Written" (1971) sekä "The Second Martin: The Life and Theology of Martin Chemnitz" (1994). Lisäksi hän käänsi englanniksi useita Martin Chemnitzin teoksia: "The Two Natures in Christ" (1971), "The Lord's Supper" (1979), "Justification: The Chief Article of Christian Doctrine as Expounded in Loci Theologici" (1985) sekä "Loci theologici" (1989). Lisäksi hän käänsi Philipp Melanchthonin teoksen "Loci communes" (1992) (suom. "Ydinkohdat").
Euroopan neuvoston museopalkinto

Euroopan neuvoston museopalkinto on Euroopan neuvoston vuodesta 1977 alkaen myöntämä palkinto museolle, jonka panostus tietämykseen Euroopan kulttuuriperinnöstä on ollut merkittävä.
Suomeen palkinto on osunut:
Mikael Romberg

Karl Mikael Romberg (26. syyskuuta 1909 Karjaa – 10. joulukuuta 1996) oli suomalainen vasemmistolainen toimittaja ja poliitikko.
Romberg oli alkuperäiseltä ammatiltaan sähköteknikko. Hän toimi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) ruotsinkielisenä sihteerinä vuosina 1945–1951, ja kuului SKP:n keskuskomiteaan vuodesta 1948 sekä SKDL:n ruotsinkieliseen työvaliokuntaan vuodesta 1945. Hän toimi "Kommunisten"-lehden päätoimittajana 1948–1949 ja "Ny Tid" -lehden toimitussihteerinä 1952–1953 sekä päätoimittajana 1953–1973. Romberg oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien edustajana vuodesta 1952. Hän kuului myös Suomi–Puola yhdistyksen johtokuntaan.
Rombergin puoliso oli runokokoelman julkaissut kulttuuritoimittaja Margaretha Lindgren.
Junioreiden valtakunnallisten sarjojen karsinnat (salibandy)

Junioreiden valtakunnallisten sarjojen karsinnat ovat vuosittaiset, turnausmuotoisena järjestettävät karsinnat salibandyn A-C-junioreiden valtakunnallisiin sarjoihin. Karsinnat pelataan elo-syyskuussa noin kuukausi ennen sarjojen alkamista.
Järjestelmä.
Valtakunnallisten sarjojen karsinnoissa ratkaistaan paikat kaikkiin junioreiden valtakunnallisiin sarjoihin, lukuun ottamatta A-poikien SM-sarjaa, jossa on periytyvät sarjapaikat.
Lohkot jaetaan neljästä arvontakorista valtakunnallisesti. Jokainen halukas joukkue voi hakea lohkon järjestämisvastuuta itselleen. Karsintalohkon järjestäjä arvotaan.
Jusif Ali

Jusif Ali (s. 4. toukokuuta 2000, Espoo) on sudanilais-suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa laitahyökkääjänä Veikkausliigan FC Lahdessa. Ali debytoi Veikkausliigassa kaudella 2018 Ilveksen riveissä.
Seurajoukkueet.
Jusif Alin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2016, kun hän nousi HJK:n Kakkosessa pelanneen reservijoukkue Klubi 04:n kokoonpanoon. Ali pelasi kausien 2016–2017 aikana yhteensä 24 ottelua Kakkosessa, mutta ei päässyt pelaamaan HJK:n edustusjoukkueessa.
Ali siirtyi kaudeksi 2018 Veikkausliigassa pelanneeseen Ilvekseen. Ali debytoi Veikkausliigassa 8. huhtikuuta 2018 ottelussa HJK–Ilves. Hän pelasi kauden aikana kolmessa liigaottelussa sekä lainalla Ykkösen JJK:ssa. Ali siirtyi elokuussa 2018 kroatialaisen Dinamo Zagrebin organisaatioon. Hän pelasi kauden 2018–2019 Dinamon juniorijoukkueissa. Syyskuussa 2019 Ali siirtyi kyproslaisen Pafoksen organisaatioon, jonka junioreissa hän pelasi kauden 2019–2020. Ali palasi takaisin Suomeen ja siirtyi Ykkösen AC Oulu riveihin syyskuussa 2020. Kaudeksi 2021 hän siirtyi Veikkausliigan HIFK:n riveihin, jossa hän pelasi marraskuuhun 2022 saakka ja siirtyi FC Lahteen.
Maajoukkue.
Jusif Ali debytoi ikäluokkansa (2000) maajoukkueessa 14-vuotiaana 14. huhtikuuta 2015 Senecissä pelatussa ottelussa Slovakia–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa 35 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Ali edusti Suomea juniorimaajoukkueputken läpi, mutta lokakuussa 2023 hänet valittiin Sudanin A-maajoukkueeseen MM-karsintaan. Alin isän sudanilaiset sukujuuret toivat hänelle edustusmahdollisuuden Sudanin maajoukkueeseen.
Mul on sut

”Mul on sut” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Leon kappale, joka julkaistiin singlenä 27. heinäkuuta 2018. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Leo, ja sillä vierailee Janna. Tuotannosta vastaavat Aki Sihvonen ja Jukka Immonen. Kappale sai alkunsa keväällä 2018, kun Leo ja Janna olivat yhdessä studiossa työstämässä materiaalia Jannan seuraavalle albumille. Tauolla Leo soitteli itsekseen uutta kappaletta, jonka oli kirjoittanut edellisenä päivänä. Janna tykästyi kuulemaansa ja he päättivät yhdessä tuottaja Aki Sihvosen kanssa levyttää kappaleen duettona. ”Mul on sut” on rakkauslaulu, joka käsittelee tunnetta, kun on ”elämässä kaikki hyvin ja [on] ihminen kenen kanssa voin jakaa ilot ja surut”.
”Mul on sut” nousi parhaimillaan Suomen radiosoittolistan sijalle 37. Yhteensä listaviikkoja kappaleelle kertyi seitsemän. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Ville Juurikkala. Video on kuvattu Leon ja tämän veljen omistamalla "Kathrina"-purjelaivalla. Videolla nähdään muun muassa The 69 Eyes -rumpali Jussi 69, Sunrise Avenuen solisti Samu Haber, ja malli-juontaja Maryam Razavin.