tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lari Heikkinen

Lari Nuutti Mikael Heikkinen (s. 23. toukokuuta 2000 Oulu) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureita. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Heikkinen on Muhoksen Jääklubin kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Oulun Kärppiin. Heikkinen voitti kauden 2015–2016 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kahden seuraavan kauden päätteeksi hän voitti B-nuorten SM-pronssia. Niistä jälkimmäisellä kaudellaan 2017–2018 Heikkinen toimi Kärppien varakapteenina. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Vaasan Sportin A-nuoriin. Heikkinen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Huhtikuussa 2019 Heikkinen teki Sportin kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi suurimman osan kaudesta 2019–2020 kuitenkin vielä seuran A-nuorissa, jonka varakapteenina Heikkinen toimi. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 11+21=32. Heikkinen pelasi kauden aikana SM-liigassa 13 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan kolmannella kierroksella 20. syyskuuta 2019 vieraissa SaiPaa vastaan. Heikkinen merkittiin Sportin kolmosketjun vasempaan laitaan Antti Kalaputaan ja Jesse Paukun viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.46 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Heikkinen teki kuudennessa ottelussaan 26. helmikuuta 2020 Mikkelin Jukureita vastaan. Henry Hietaharju valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Samassa kuussa Heikkinen teki Sportin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Marraskuussa 2020 Sport lainasi Heikkisen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella yhteistyöseuraansa, Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hän pelasi siellä alkukaudella 2020–2021 kaikkiaan 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+2=3. SM-liigan siirtotakarajalla, maaliskuussa 2021 Heikkisen vahvistettiin palaavan loppukaudeksi Sportin organisaatioon. Heikkinen pelasi siellä loppukaudella kauden kaikki yhdeksän SM-liigaotteluaan tehden yhden syöttöpisteen. Maaliskuun lopulla hän teki Sportin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2021–2022 Heikkinen pelasi SM-liigassa 39 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Marraskuussa 2021 Sport lainasi hänet viikon mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Tuton paitaan, jossa Heikkinen pelasi kolme ottelua. Huhtikuussa 2022 hän teki Sportin kanssa 1+1-vuotisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2023 seura käytti Heikkisen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2023–2024 Heikkinen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18. Tammikuussa 2024 hän teki Sportin kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Toukokuussa 2025 Heikkinen siirtyi koejaksosopimuksella Mikkelin Jukureihin. Joukkuetta valmentaa aiemmin hänen joukkuetoverinaan kahdella kaudella Sportissa pelannut Jonne Virtanen. Elokuussa Heikkisen tiedotettiin jatkavan Jukureissa kauden 2025–2026 kattavalla sopimuksella.
Maajoukkueura.
Heikkinen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Kevin Jones (frisbeegolfaaja)

Kevin Jones (s. 1996) on yhdysvaltalainen frisbeegolfaaja. Syyskuussa 2019 hänen uransa kokonaispalkintorahat ovat yli 73 000 dollaria.
Jones aloitti frisbeegolfin 12-vuotiaana. Yliopistoikäisenä hän piti lajista taukoa harrastaessaan muun muassa koripalloa sekä amerikkalaista jalkapalloa. Myöhemmin hän totesi olleensa väsynyt päivittäiseen jalkapallon harrastamiseen ja aloittavansa frisbeegolfin uudelleen.
Jones oli suomalaisen Prodiscuksen sponsoroima kahden vuoden ajan. Hän teki läpimurtonsa vuonna 2018, jolloin sijoittui Pohjois-Amerikassa järjestettävällä Pro Tourilla kokonaissijoituksissa viidenneksi sekä National Tourilla neljänneksi. Joulukuussa 2018 Jones ja Prodigy Disc ilmoittivat tehneensä kolmevuotisen sopimuksen, joka alkaa kaudesta 2019. Heinäkuussa 2019 Jones osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa Euroopassa, kun hän voitti Estonian Open -kilpailun. Lokakuussa 2020 hän voitti Disc Golf Pro Tourin.
Good Friendly Violent Fun

Good Friendly Violent Fun on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Exoduksen livealbumi, joka on julkaistu vuonna 1990.
Usuki

Usuki () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Bungon kanaalin rannikolla Usukinlahteen virtaavan Usukijoen suulla. Kaupungin eteläosat ovat vuoristoisia. Usukissa on 37 407 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 291,08 neliökilometriä.
Usuki alkoi kehittyä linnanaluskaupunkina vuoden 1562 jälkeen, kun Ōtomo Sōrin rakennutti sinne Usukin linnan. Vuosisadan loppupuolella, Nanban-kaupan kaudella, paikkakunnalle virtasi vaikutteita ulkomailta. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla aluetta hallitsi Inaba-klaani. Usuki sai kaupunkioikeudet kuntaliitoksen myötä vuonna 1950. Se kasvoi huomattavasti vuonna 1954, kun siihen liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa, ja vuonna 2005, kun siihen liitettiin Notsun maaseutukaupunki. Perinteisiä elinkeinoja ovat muun muassa mison, soijakastikkeen, alkoholijuomien ja tupakan valmistus sekä laivanrakennus. Tunnettu nähtävyys ovat Usukin kivibuddhat, jotka on valittu Japanin kansallisaarteeksi. Ne lienee veistetty Heian-kauden loppu- tai Muromachi-kauden alkupuolella. 
Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Pajariduuma

Pajariduuma () oli Moskovan Venäjällä 1400–1600-luvuilla pajarien eli ylimmän säädyn edustajien sekä muiden arvohenkilöiden muodostama neuvosto, joka toimi tsaarin neuvonantajana.
Pajariduuma juonsi juurensa Kiovan Rusissa 900-luvulta alkaen noudatetusta käytännöstä, jossa hallitsijalla katsottiin olevan velvollisuus neuvotella tärkeistä päätöksistä muun muassa kirkon ja ylimystön johtajien kanssa. Moskovan Venäjällä pajariduuma vakiintui itsevaltiaana hallitsevan tsaarin pysyväksi neuvoa-antavaksi elimeksi, mutta sillä ei ollut laissa säädettyjä valtaoikeuksia eikä se voinut rajoittaa tsaarin valtaa. Pajariduuma saattoi kuitenkin käyttää myös itsenäistä päätösvaltaa valtion asioissa valtaistuimen ollessa tyhjänä, kuten sekasorron aikana. Varsinaisten pajarien ohella siihen alettiin kutsua myös muita tärkeitä henkilöitä, kuten korkeita virkamiehiä ja upseereita. Pietari Suuri lakkautti pajariduuman vuonna 1711 ja siirsi sen neuvoa-antavan tehtävän uudelle hallitsevalle senaatille.
Nimitys ”pajariduuma” on jälkeenpäin keksitty; ensimmäisenä sitä käytti historioitsija Nikolai Karamzin 1800-luvun alussa. Aikalaislähteissä käytettiin nimityksiä "duma" tai "bližnjaja duma".
Kaisa Harjanne

Kaisa Helena Harjanne (4. kesäkuuta 1921 Riihimäki − 1. marraskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1948. Diplomityön aiheena oli lomakylä ja -hotelli. Samana vuonna hän liittyi jäseneksi Suomen naisarkkitehtien yhdistys Architectaan.
Valmistumisen jälkeen Harjanne työskenteli lyhyen aikaa professori Jussi Paatelan toimistossa, professori Otto-Iivari Meurmanin toimistossa ja arkkitehti Elsi Borgin toimistossa. Vuonna 1955 hän perusti yhdessä arkkitehti Maija Suurlan kanssa oman toimiston Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY:n. Yksi heidän tunnetuimpia töitään on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki. Vuodesta 1981 lähtien Kaisa Harjanne oli yksin vastuussa toimistosta.
Vuosina 1955−1960 Harjanne toimi Suomen Vapaan Partioryhmän Tyttöjaoston puheenjohtajana ja sai partiotyttöjen korkeimman ansiomerkin Kultajoutsenen vuonna 1965.
Maija Suurla

Irja-Maija Suurla (o.s. Pulkkinen, 11. tammikuuta 1921 Hiitola – 24. marraskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950. Diplomityön aiheena oli kotisisaropisto. Vuosina 1950–1955 hän työskenteli Elsi Borgin arkkitehtitoimistossa. Vuodesta 1951 alkaen hän oli Suomen naisarkkitehtien yhdistyksen Architectan jäsen. Vuonna 1955 Suurla perusti yhdessä arkkitehti Kaisa Harjanteen kanssa oman toimiston Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY:n. Heidän tunnetuimpia töitään on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki. 
Maija Suurla lopetti työnsä arkkitehtitoimistossaan vuonna 1981. Hän oli naimisissa professori L. I. Suurlan kanssa.
Patrik Siikanen

Patrik Siikanen (s. 16. huhtikuuta 2000 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue SaiPassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Siikanen osaa pelata myös keskellä. Hän on pelityyliltään voimahyökkääjä.
Ura.
Seuraura.
Siikanen on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin. Siikanen voitti kauden 2016–2017 päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa. Edmonton Oilers varasi hänet seitsemännellä kierroksella 195. pelaajana . Siikanen pelasi kauden 2018–2019 kokonaan Bluesin A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies hän oli tehoilla 17+22=39. Pudotuspeleissä Siikanen jakoi viidellä osumallaan joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Veeti Miettisen ja Petteri Villasen kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Huhtikuussa 2019 Siikanen teki 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen JYPin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2019–2020 neljännellä kierroksella 20. syyskuuta 2019 vieraissa KalPaa vastaan. Siikanen merkittiin JYPin nelossentteriksi laidoilleen Oskari Kalajanniska ja Samuli Ratinen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.14 minuuttia. Siikanen keräsi myös teholukeman –1. Siikanen jäi JYPissä varsin pieneen rooliin ja hän teki 28 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Siikanen pelasi ison osan kaudestaan myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, jossa hän teki 16 runkosarjaottelussa tehot 7+3=10.
Kauden 2020–2021 Siikanen pelasi kokonaan JYPin SM-liigajoukkueessa tehden 36 runkosarjaottelussa tehot 2+5=7. Hän teki liigauransa avausmaalin 6. maaliskuuta 2021 ylivoimalla Tampereen Ilvestä vastaan. Maaliskuussa 2021 Siikanen teki JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Lokakuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2024 saakka. Kausi 2021–2022 Siikasella jäi vain 30 ottelun mittaiseksi leikkaushoitoa vaatineen käsivamman vuoksi. Hän teki niissä tehot 7+5=12.
Syyskuussa 2022 Siikanen loukkaantui harjoitusottelussa. Hänen vammansa vaati leikkaushoitoa ja Siikanen palasi kaukaloihin vasta tammikuussa 2023. Hän pelasi loppukaudella 20 runkosarjaottelua. Kausi 2023–2024 Siikasella päättyi loukkaantumiseen helmikuussa 2024. Hän oli tammikuussa solminut JYPin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Seuraavalla kaudella 2024–2025 Siikanen rikkoi yhden kauden piste-ennätyksensä SM-liigassa. Hän ehti tehdä tehopisteet 10+7=17, kunnes loukkaantuminen katkaisi hänen kautensa 35 ottelun mittaiseksi. Hän oli tehnyt liigauransa ensimmäisen kypärätempun 19. lokakuuta 2024 vieraissa SaiPaa vastaan, kun JYP hävisi ottelun jatkoajalla lukemin 6–7. Hänen toinen osumansa hyväksyttiin videotarkistuksen jälkeen. Mikko Kiviniemi valitsi Siikasen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Kaudeksi 2025–2026 Siikanen siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SaiPaan.
Maajoukkueura.
Siikanen oli mukana Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmässä vuoden 2018 turnaukseen, mutta hän putosi kuitenkin lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Siikanen on pelannut kymmenen nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.
Siikanen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2015.
Armas Hanttu

 Armas Aleksanteri Hanttu (1. heinäkuuta 1893 – 27. maaliskuuta 1957) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori).
Hanttu oli 1920- ja 1930-luvuilla kiinnitettynä Kansallisoopperaan. Hanttu teki vuosina 1929, 1936 ja 1941 33 levytystä muun muassa J. Alfred Tannerin, Oskar Merikannon, Oskar Nyströmin, Pasi Jääskeläisen ja Emil Kaupin lauluista. Vuoden 1936 levytykset hän teki yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan ja Aino Angerkosken kanssa ja vuoden 1941 levytykset Nils-Eric Fougstedtin johtaman Solistikuoron kanssa. Hanttu teki vuonna 1929 myös joitain levytyksiä Heikki Tuomisen kanssa.
Kobushi Factory

Kobushi Factory (jap. こぶしファクトリー, engl. "Magnolia Factory") oli japanilainen tyttöryhmä, joka kuului Hello! Projectiin. Ryhmä perustettiin tammikuussa 2015, ja silloin se koostui kahdeksasta Hello Pro Kenshuusei-jäsenestä (Hello! Project harjoittelijasta). Kobushi Factory oli viisihenkinen 2017 vuoden lopusta lähtien.
Ryhmä lopetti maaliskuussa 2020.
Historia.
2015: Ryhmän muodostus ja debyytti.
Kobushi Factory koottiin 2. tammikuuta 2015. Jäseniksi oli valittu kahdeksan Hello Pro Kenshuusei -jäsentä, jotka olivat Rio Fujii, Ayaka Hirose, Minami Nomura, Rena Ogawa, Ayano Hamaura, Natsumi Taguchi, Sakurako Wada ja Rei Inoue. 
8. maaliskuuta ilmoitettiin, että Kobushi Factoryn johtajaksi oli valittu Hirose Ayaka ja varajohtajaksi Rio Fujii. 26. maaliskuuta ryhmä julkaisi DVD-singlensä "Nen ni wa Nen / Survivor".
Ryhmä debytoi "Dosukoi! Kenkyo ni Daitan / Ramen Daisuki Koizumi-san no Uta / Nen ni wa Nen (Nen'iri Ver.)" singlellä 2. syyskuuta.
30. joulukuuta ryhmä otti vastaan Uuden artistin palkinnon "57th Japan Record Awards"eissa.
2016: Ensimmäinen albumi.
Kobushi Factory julkaisi toisen singlensä "Sakura Night Fever / Chotto Guchoku ni! Chototsu Moushin / Osu! Kobushi Tamashii" 17. helmikuuta.
27. heinäkuuta ryhmä julkaisi kolmannen singlensä "Samba! Kobushi Janeiro / Bacchikoi Seishun! / Ora wa Ninkimono". 
Kobushi Factoryn ensimmäinen albumi "Kobushi Sono Ichi" julkaistiin 30. marraskuuta.
2017: Kokoonpanomuutokset.
Varajohtaja Rio Fujii ilmoitti 12. toukokuuta, että tulisi valmistumaan ryhmästä kesällä. 
14. kesäkuuta Kobushi Factory julkaisi neljännen singlensä "Shalala! Yareru Hazu sa / Ee ja nai ka Ninja nai ka". "Ee ja nai ka Ninja nai ka" toimi tunnusmusiikkina "JK Ninja Girls" -elokuvassa. 
6. heinäkuuta ilmoitettiin, että Rio Fujii oli erotettu ryhmästä sääntörikkomusten vuoksi. Rena Ogawa jäi tauolle samoihin aikoihin terveydentilansa vuoksi. 
Rena Ogawa valmistui ryhmästä syyskuussa ilman valmistumisseremoniaa. Natsumi Taguchi erotettiin Kobushi Factorysta 6. joulukuuta samoista syistä kuin Fujii. 
2018: Alku viisijäsenisenä ryhmänä.
Uutta varajohtajaa ei nimetty Fujiin lähdön jälkeen.
Viisihenkinen Kobushi Factory julkaisi viidennen singlensä "Kore Kara da! / Ashita Tenki ni Naare" 28. maaliskuuta. 
8. elokuuta julkaistiin ryhmän kuudes single "Kitto Watashi wa / Naseba Naru".
2019.
Kobushi Factory julkaisi seitsemännen singlensä "Oh No Ounou / Haru Urara" 24. huhtikuuta.
31. heinäkuuta ilmoitettiin, että ryhmän toinen albumi "Kobushi Dai Ni Maku" julkaistaan 2. lokakuuta.
2020: Ryhmän hajoaminen.
Kobushi Factoryn lopettamisesta ilmoitettiin 8. tammikuuta 2020. Ryhmän viimeinen single julkaistiin 4. maaliskuuta.
Ryhmä lopetti toimintansa 30. maaliskuuta 2020. Muut jäsenet jättivät Hello! Projectin, mutta Rei Inoue siirtyi Juice=Juicen jäseneksi.
John Mercer

John Mercer (21. helmikuuta 1791 – 30. marraskuuta 1866) oli englantilainen kemisti, kankaanpainaja ja värjäri. Mercer kehitti merseroinnin, prosessin, jonka avulla puuvillakuidut muuttuvat paksummiksi ja lyhyemmiksi. Merserointi lisää puuvillalankojen lujuutta ja kiiltoa.
Mercerin isä, Robert Mercer, oli kankuri ja maanviljelijä. Isä kuoli vuonna 1800, ja yhdeksänvuotiaana Johnista tuli puolaleikkuri ja myöhemmin kankaankutoja. Vuonna 1807 hän kiinnostui kankaiden värjäyksestä ja alkoi opetella värjäysmenetelmiä. Vuonna 1809 Mercer sai oppipojan paikan Fortin veljesten omistamassa kangaspainossa. Vuonna 1810 hän palasi kutomaan kankaita kangaspuilla ja keksi monia uusia kuvioita. Mercer toimi pitkään tavallisena kutojana ennen kuin hänen vanha kiinnostuksensa kankaiden värjäykseen heräsi uudelleen. Kipinä syntyi Mercerin kemian kokeiden myötä. Mercer teki kotilaboratoriossaan kokeita eri kemikaaleilla ja onnistui lopulta tuottamaan uuden oranssin värin, joka sopi täydellisesti kalikokankaiden värjäykseen. Mercer palasi Fortin veljesten palvelukseen, nyt väreihin erikoistuneena kemistinä. Hän keksi lukuisia keltaisen, oranssin ja indigon sävyisiä väriaineita, joita voitiin käyttää kankaiden värjäykseen. Vuonna 1825 hänestä tuli yrityksen osakas.
Mercer keksi merseroinnin vuonna 1844. Merseroinnissa puuvillaa käsitellään kaustisella soodalla, jolloin puuvilla muuttuu paksummaksi ja lyhyemmäksi. Merserointi lisää puuvillaan kiiltoa, lujuutta ja siliävyyttä, eikä puuvilla kutistu merseroinnin jälkeen yhtä paljon kuin ilman merserointia.Merseroitua puuvillaa oli myös helpompi värjätä. Mercer patentoi menetelmän vuonna 1850. Mercer kuoli vuonna 1866, sairasteltuaan sitä ennen kaksi vuotta.
Aino Angerkoski

Aino Elina Angerkoski, sukunimi vuoteen 1908 "Ålfors" (9. tammikuuta 1898 Pietari – 30. maaliskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja elokuvanäyttelijä.
Aino Angerkosken isä oli mekaanikkona Pietarin konepajalla. Perhe asui Pietarissa vuoden 1917 Venäjän vallankumoukseen saakka jolloin he muuttivat Suomen puolelle aluksi Terijoelle. Aino Angerkoski oli alttolaulaja ja hän piti ensikonserttinsa 1932. Hän lauloi myöhemmin Radiokuorossa ja Suomelaisen Oopperan solistikuorossa. Sivilliammatiltaan hän oli Helsingin poliisilaitoksen osoitetoimiston virkailija. Aino Angerkosken veli oli näyttelijä Kaarlo Angerkoski ja käly näyttelijä Siiri Angerkoski.
Aino Angerkoski teki vuonna 1936 12 levytystä yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan, Armas Hantun ja Gustaf Niemisen kanssa. Hän esiintyi vuosina 1937–1961 sivuosien näyttelijänä ja avustajana 26 kotimaisessa elokuvassa. Merkittävimmät roolinsa hänellä oli Hugo Hytösen 1940 ohjaamassa farssissa Ketunhäntä kainalossa (Ines Kontiokorpi) sekä Lasse Pöystin 1953 ohjaamassa musiikkielokuvassa 2 hauskaa vekkulia (rouva Hopeaheimo). Viimeksi Aino Angerkoski esiintyi sivuosassa vuonna 1961 Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa Kertokaa se hänelle...
Kirsi Varhila

Kirsi Varhila (s. 1961 Pori) on suomalainen virkamies. Hän aloitti Satakunnan hyvinvointialueen johtajana 1. kesäkuuta 2022. ja jätti eronpyynnön 22. tammikuuta 2025. Aiemmin hän toimi sosiaali- ja terveysministeriön kansliapäällikkönä 1. lokakuuta 2019 alkaen. 
Ennen nimitystään kansliapäälliköksi Varhila toimi vuodesta 2017 sosiaali- ja terveysministeriössä sosiaali- ja terveydenhuollon ohjausosaston osastopäällikkönä ja kansliapäällikön ensimmäisenä sijaisena. Lisäksi hän toimi aiemmin ministeriön sosiaali- ja terveyspalveluosaston osastopäällikkönä ja aluehallintovirastossa johtajana. Ennen virkamiesuraa Varhila toimi järjestömaailmassa, pisimpään Suomen MS-liitossa eli nykyisessä Neuroliitossa.
Varhila opiskeli Turun yliopistossa poliittista historiaa ja on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Varhila on SDP:n jäsen.
Varhila toimi Sata-alueen hyvinvointialuejohtajana tammikuuhun 2025. Perusteena eronpyynnölle hän esitti, ettei hänellä ole edellytyksiä jatkaa tehtävässä.
Karl Öhlberger

Karl Öhlberger (30. huhtikuuta 1912 Sankt Pölten – 9. lokakuuta 2001 Wien) oli itävaltalainen fagotisti.
Öhlberger opiskeli vuosina 1930–1936 Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa Wienin filharmonikkojen ensifagotistina silloin toimineen Karl Stroblin johdolla. Hänet palkattiin lokakuussa 1936 soittamaan Wienin valtionoopperaan, ja hänestä tuli samalla Wienin filharmonikkojen aktiivinen jäsen. Hän pysyi Wienin filharmonikoissa, kunnes jäi eläkkeelle vuoden 1974 lopussa. Hän esiintyi sekä orkesterimuusikkona että orkesterin solistina. Hänen urallaan merkittävä teos oli Wolfgang Amadeus Mozartin fagottikonsertto (KV 191), jonka hän esitti solistina Karl Böhmin johdolla Wienissä, Karl Münchingerin johdolla Pariisissa ja kolmesti Paul Hindemithin johdolla filharmonikkojen ensimmäisellä Japanin-kiertueella.
Öhlberger työskenteli myös kamarimuusikkona ja pedagogina. Hän opetti professorina Wienissä ja opetti monia filharmonikoissa sitten soittaneita muusikkoja. Hän sai mainetta myös puhallinsoittimille osoitetun kamarimusiikin opettajana. Hänen oppilaisiinsa kuuluivat Emanuel Elola ja monet tämän oppilaat. Öhlberger sai Itävallan tieteen ja taiteen kunniaristin (1967) sekä Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopiston hopeisen (1988) ja kultaisen (1992) ansiomitalin. Mozart-mitalin ja Wienin Mozart-yhdistyksen kunniajäsenyyden hän sai vuonna 1970. Hänestä tuli myös Suomen oboe- ja fagottiseuran kunniajäsen (1988), ja Sibelius-Akatemia myönsi hänelle Wegelius-mitalin. 
Öhlberger teki etydit Ludwig van Beethovenin 4. sinfonian ja Igor Stravinskyn "Kevätuhrin" pohjalta.
Öhlbergerin muistomessu järjestettiin Wienin Serviittikirkossa 3. marraskuuta 2001. Karl oli fagotisti, kirjailija Camillo Öhlbergerin setä sekä fagotisti Reinhard ja oboisti Alexander Öhlbergerin setä. Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa toimii Karl Öhlberger -studio.
Bernhard Antiqua

Bernhard Antiqua on Lucian Bernhardin suunnittelema kirjaintyyppi. Bauerin kirjasinvalimo julkaisi kirjaintyypin vuonna 1912. Bernhard Antiqua edustaa Plakatstiliä, Saksassa 1905–1930 vaikuttanutta julisteiden ja mainosten tyylisuuntausta. Kirjaintyyppi on hyvin kapea ja rosoreunainen, ja se sopii parhaiten mainoslehtisiin, ilmoituksiin ja vastaaviin tarkoituksiin.
Mecanorma on julkaissut Bernhard Antiquan siirtokirjaimina. Useat fonttivalmistajat ovat myös julkaisseet kirjaintyypistä digitaalisia versioita, muun muassa Bitstream, Elsner+Flake, Paratype ja URW. Fonttien nimi on tavallisesti Bernhard Antiqua, Bernhard tai Bernhard Bold Condensed.
Laktisoli

Laktisoli on 2-(4-metoksifenoksi)propionihapon natriumsuola, joka estää ihmisillä makeutusaineiden makeutta. Rakenteeltaan se muistuttaa dulsiinia.
Laktisoli löydettiin 1989 arabiankahvin pavuista.
Makeuden esto.
Ihmisillä on suussa heterodimeerisiä makureseptoreita, TAS1R2-TAS1R3. Laktisolilla on 2 stereoisomeeriä: ("R")- ja ("S")-laktisoli. ("R")-Laktisoli ei vaikuta makeaa aistiviin reseptoreihin. Taas ("S")-laktisoli sitoutuu TAS1R3:n solukalvon läpäisevään domeeniin (TMD:hen). Se sitoutuu siihen käänteisagonistina. ("S")-Laktisoli estää siten makeutusaineiden makeutta, joita ovat esimerkiksi sakkaroosi, fruktoosi, sakariini ja neotaami.
Itsessään laktisoli maistuu heikosti kitkerän metalliselta tai suolaiselta.
Muita makeuttavia estäviä aineita ovat muun muassa 2-(2,4-dikloorifenoksi)propionihappo ja "Gymnema sylvestre"-kasvin gurmariini-proteiini ja gymnemahapot, kiinanjujuban lehtien zizifiini ja "Hovenia dulcis"-puun lehtien hodulsiini.
8 (albumi)

8 on puerto ricalaisen laulaja Luis Fonsin yhdeksäs studioalbumi.
Heikki Oksanen

Heikki (Eelis Henrik) Oksanen (10. syyskuuta 1915 Merikarvia – 7. tammikuuta 1989 Rauma) oli kaupunkineuvos, joka toimi yli kaksikymmentä vuotta Rauman kaupunginjohtajana. 
Heikki Oksasen vanhemmat olivat työmies Herman Oksanen ja Maria Josefiina Mäntylä ja puoliso vuodesta 1943 sairaanhoitaja Hilkka-Liisa Viherä. Oksanen tuli ylioppilaaksi 1936 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1946. Hän oli kansanhuoltoministeriön osastosihteeri 1946–1948 ja sosialisoimiskomitean tutkija 1947–1948. Karkkilan kauppalanjohtajana Oksanen toimi 1948–1956 ja Rauman kaupunginjohtajana 1956–1977. Kaupunkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1982. Oksanen, joka osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan, oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1967).
K-391

K-391 (oikealta nimeltään Kenneth Osberg Nilsen, s. 2. marraskuuta 1994 Bamble) on norjalainen musiikin tuottaja ja DJ.
Hänet tunnetaan vuonna 2018 yhteistyössä Alan Walkerin kanssa julkaistusta singlestä ”Ignite”, joka pääsi singlelistan ykköseksi Norjassa. Muita tunnettuja kappaleita ovat ”Different World” (mukana Alan Walker, Sofia Carson ja CORSAK), ”Lily” (mukana Alan Walker ja Emelie Hollow), ja ”” (mukana Alan Walker, Tungevaag ja Mangoo).
Kenneth Nilsenin musiikin lajityypit ovat elektroninen tanssimusiikki ja electro house.
K-391 on julkaissut kaksi albumia.
Old Town Road

Old Town Road on yhdysvaltalaisen rap-artisti Lil Nas X:n kappale, jonka alkuperäinen versio julkaistiin 3. joulukuuta 2018. Kappaleesta tehtiin myös remix-versio yhteistyössä yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Billy Ray Cyrusin kanssa, joka julkaistiin 5. huhtikuuta 2019. ”Old Town Roadin” remix nousi todella suureen suosioon ja se nousi Billboard Hot 100 -listan kärkipaikalle. Kappale teki maailmanennätyksen ollen listan ensimmäisellä sijalla yhteensä 19 viikkoa.
”Old Town Road” nousi myös suureksi internetmeemiksi, varsinkin TikTok-sovelluksessa.
Ebino

Ebino () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa ja rajautuu Kumamoton ja Kagoshiman prefektuureihin. Kaupunki on rakennettu vuorten ympäröimälle Kakutōn tasangolle Sendaijoen yläjuoksulle. Etelässä sen alue nousee Kirikunivuorelle ja Ebinon ylängölle, joka kuuluu Kirishima-Kinkōwanin kansallispuistoon. Ebinossa on 18 152 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 282,93 neliökilometriä.
Vuodesta 1564 aina Meiji-restauraatioon saakka Ebinon aluetta hallitsi Shimazu-klaani. Ebinon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1966 yhdistämällä Iinon, Kakutōn ja Masakin kyläkunnat. Tämän vuoksi kaupungilla ei ole yhtenäistä keskustaa. Vuonna 1970 Ebinolle myönnettiin kaupunkioikeudet. Merkittäviä elinkeinoja ovat riisin viljely ja puutarhaviljely. Ebinon ylänkö on suosittu matkailukohde, ja kaupungissa toimii myös useita kuumia lähteitä, kuten Kyōmachi-onsen. 
Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Hisatsu-linja ja Kitto-linja.
Martin Weitzman

Martin Lawrence "Marty" Weitzman (1. huhtikuuta 1942 New York, Yhdysvallat – 27. elokuuta 2019 Boston, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti merkittävänä ympäristötaloustieteen teoreetikkona. Hän toimi taloustieteen professorina Harvardin yliopistossa vuodesta 1989 kuolemaansa asti.
Weitzman keskittyi tutkijanuransa alussa päästöjen taloudelliseen ohjaukseen, ja aihe kulki hänen mukanaan myös uran lopulla. Hänen työnsä on keskeistä päästökaupan toimintavaihtoehtoja arvioitaessa. Hän hahmotti ympäristötaloustieteelle useita uusia tutkimussuuntia. Monet Weitzmanin oivaltavat kysymyksenasettelut tunnetaan hyvin. Esimerkiksi mitkä lajit biodiversiteettiä pohtiva Nooa olisi pelastanut arkkiinsa?
Weitzmanin tutkimuksia leimasi ainutlaatuinen kirjallinen ilmaisuvoima. Hänen kiistaton merkityksensä tieteenalalleen piti hänet korkealla Nobel-arvailuissa.
Ihmisenä Weitzman oli särmikäs, ja hänellä oli korkeat tieteelliset tavoitteet. Hän teki itsemurhan 77-vuotiaana koettuaan joukon ammatillisia pettymyksiä.
Riihilampi (Jyväskylä)

Riihilampi on pieni soinen lampi Jyväskylässä Laajavuoren lähellä. Lampi ympäristöineen (4,3 ha) on yksi Jyväskylän arvokkaista luontokohteista, josta 2,2 hehtaarin laajuinen alue on luonnonsuojelualuetta.
Maantietoa.
Lammen pinta-ala on 0,16 hehtaaria ja sen rantaviiva on 230 metriä pitkä. Se sijaitsee Laajavuoren kaakkoispuolella, lähellä Killeriä ja Kortemäen asuinaluetta. Lampi on kokonaan suon ympäröimä eikä lähistöllä ole rakennuksia, mutta suon läpi kulkee polku.
Luontoarvoja.
Riihilampi ympäryksineen on yksi Jyväskylän kaupungin määrittelemistä merkittävistä luontokohteista. Sen ympärillä oleva suo on pääosin avointa rahkasuota ja reunus varpurämettä. Lammen ja suon lisäksi 4,3 hehtaarin kokoiseen alueeseen kuuluu jonkin verran ympäröivää metsää. Riihilammen suo on osittain ojitettu, mutta sitä on ennallistettu vuoden 2023 syksyllä tukkimalla ja patoamalla siihen kaivettuja ojia. Samaan aikaan ennallistettiin myös kahta muuta Laajavuoren alueen suota, Lammakesuota ja Heinälän suota.
Vesistösuhteet.
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistön (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), tarkemmin Köhniönjärven valuma-alueella (14.232). Lammella ei ole kartan mukaan avointa laskuojaa, mutta se sijaitsee läheisen Rimminlammen valuma-alueella, jonka vedet laskevat Köhniönjärveen. Lammen vedenpinnan korkeus on 155,8 metriä mpy., eli sen ja Köhniönjärven välille kertyy noin 30 metriä pudotusta.
Lucas Tramèr

Lucas Tramèr (s. 1. syyskuuta 1989 Interlaken, Bernin kantoni) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Tramèr saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Tramèr on voittanut urallaan kolme maailmanmestaruutta: vuonna 2013 ja 2014 mestaruudet tulivat perämiehettömässä kaksikossa ja 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Tramèr on myös nelinkertainen Euroopan-mestari vuosilta 2013, 2014, 2015 ja 2016. Hänellä myös EM-pronssia vuodelta 2010.
Simon Schürch

 
Simon Schürch (s. 2. joulukuuta 1990 Rothrist, Aargau) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Schürch saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Schürch voitti maailmanmestaruuden vuonna 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2013 pariairokaksikossa. Euroopan-mestaruuden hän on voittanut kahdesti vuosina 2015 ja 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. EM-pronssia hänellä on samasta lajista vuodelta 2010.
Simon Niepmann

 
 
Simon Niepmann (s. 2. elokuuta 1985 Lörrach, Saksa) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. XXXXX saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Niepmannilla on kolme maailmanmestaruutta vuosilta 2013, 2014 ja 2015. Näistä kaksi ensimmäistä on perämiehettömästä kaksikosta ja viimeisin kevyestä perämiehettömästä nelosesta. Euroopan-mestaruuksia hänellä on neljä vuosilta 2013, 2014, 2015 ja 2016 sekä EM-pronssia vuodelta 2010.
Mario Gyr

 
Mario Gyr (s. 2. toukokuuta 1985 Luzern) on sveitsiläinen soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Gyr saavutti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Neljä vuotta aikaisemmin Lontoossa 2012 hän oli samassa luokassa Sveitsin joukkueessa, joka saavutti viidennen sijan. Maailmanmestaruuden Gyr voitti vuonna 2015 kevyessä perämiehettömässä nelosessa. Hänellä on myös MM-hopeaa vuodelta 2013 pariairokaksikossa. Gyr on myös kaksinkertainen Euroopan-mestari vuosilta 2015 ja 2016 kevyessä perämiehettömässä nelosessa.
Itsetietoisuus

Itsetietoisuus () tarkoittaa kykyä tunnistaa itsensä yksilönä, joka on irrallinen ympäristöstä ja muista yksilöistä. Heillä on myös kyky introspektioon eli itsehavainnointiin. Itsehavainnot ovat tulkintoja omien ajatusten, tunteiden, aistimusten ja persoonallisuuden tutkimisesta. 
Käytännöllisesti itsetietoisuus on sitä, että huomaa omat tunteensa, ajatuksensa ja ominaisuutensa. Se on myös ymmärrystä vuorovaikutuksesta itsensä ja muiden välillä. 
Itsetietoisuutta ei pidä sekoittaa tietoisuuden (tajunnan) tai kvalian (tietoisen kokemuksen) kanssa.
Harjoittaminen.
Itsetietoisuus on tieto/taito, jota voi kehittää harjoittelemalla. Meditaatio voi auttaa keskittymään sen hallitsemiseen. Syvien kysymysten pohtiminen kasvattaa ymmärrystä omasta ajatusmaailmastaan. Läheisiltä, kuten perheeltä, sukulaisilta ja ystäviltä, voi kysyä rehellistä palautetta omasta käytöksestä. Siinä voi tulla ilmi asioita, joita itse ei huomaa.
Hyödyt.
Tietoisuus omista ajatuksistaan ja tunteistaan auttaa henkistä kasvamista, kehittymistä ja oman käyttäytymisen oppimista. Silloin on myös helpompi ymmärtää reaktioita ja mahdollisia tapoja toimia. 
Itsetietoisuudella on vaikutusta mielenterveyteen; enemmän rohkeutta ja luovuutta, vahvemmat ihmissuhteet ja vuorovaikutustaidot. Itsensä tunnistaminen ainutlaatuisena yksilönä vähentää ahdistusta, stressiä ja masennusta. Itsetietoisuus jaetaan kahteen kategoriaan: sisäiseen ja ulkoiseen tietoisuuteen.
Kehon tietoisuus näkyy asentoaistissa, joka kertoo ihmisen sisäisestä tilasta, ja mielikuvasta.
Psykologia.
Itsetietoisuuden on sanottu olevan perusongelma psykologiassa sekä kehityksen että evoluution näkökulmasta. Dyval ja Wicklund kehittivät teorian . Objektiivinen itsetietoisuus on huomiota itseensä sosiaalisesti arvioitavana esineenä. Tätä ei pidä sekoittaa itsetunnon kanssa.
Mercedes-Benz GLB-sarja

Mercedes-Benz GLB-sarja (X247) on Mercedes-Benzin vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin muun muassa A-sarja (W177). Se sijoittuu mallistossa pienemmän GLA-sarjan ja suuremman GLC-sarjan väliin.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä GLB-sarja sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019 esiteltiin urheilullinen Mercedes-AMG GLB 35. Siinä on turboahdettu 2,0-litrainen bensiinimoottori teholtaan 302 hevosvoimaa ja voimansiirtona kahdeksanportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja neliveto.
Mercedes-Benz B-sarja (W247)

Mercedes-Benz W247 on Mercedes-Benz B-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen W246-mallin.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä W247 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2018. Se perustuu tekniikaltaan A-sarjaan (W177). Kuljettaja istuu kuitenkin B-sarjassa yhdeksän senttimetriä A-sarjaa korkeammalla.
Asterix (vuoden 1993 videopeli)

Astérix on Bit Managersin ja Infogrames Entertainmentin kehittämä videopeli, joka julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille, Super Nintendo Entertainment Systemille ja Game Boylle vuonna 1993. Tasohyppelypeli perustuu René Goscinnyn ja Albert Uderzon samannimiseen "Asterix seikkailee"-sarjakuvaan ja se liittyy osaksi ainakin videopelisarjan lisenssiin. Asterix toimii ainoana pelattavana hahmona, jonka tehtävänä on hyökätä roomalaisten kimppuun ja saada paljon villisikaa suuhunsa, mutta hän pitää eniten Akvavitixin tekemästä taikajuomasta, jonka tietäjä on valmistanut padassa. Pelin alussa Asterixin ystävä Obelix häviää roomalaisten vankina ennen Julius Caesarin heittämistä leijonien syötiksi, jolloin eletään vuotta 50 eKr., kun koko Gallia on tulvinut aivan täyteen roomalaisia pilvin pimein. Pienen gallialaisen tehtävä on pelastaa ystävänsä Obelix roomalaisten kynsistä, sillä gallialaisten kylä on turvassa roomalaisilta.
Paninternationalin lento 112

Paninternationalin lento 112 oli länsisaksalaisen lomalentoyhtiö Paninternationalin tilauslento Hannoverista Hampurin kautta Málagaan. Lennolla 6. syyskuuta 1971 käytetyn BAC 1-11-515FB:n molemmat moottorit ylikuumenivat ja sammuivat pian koneen lähdettyä Hampurista. Kone teki pakkolaskun Bundesautobahn 7:lle Haslohissa, mutta osui ylikulkusillan betonipilareihin ja hajosi osiin.
Onnettomuuslennolla oli 115 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Heistä kaikkiaan 22 kuoli onnettomuudessa.
Tapahtumat.
Lento 112 lähti Hampurista kohti Málagaa kello 18.18. Koneen ollessa päätöksentekonopeudessa miehistö huomasi moottorien lämpötilojen nousevan tavallista korkeammalle, mutta jatkoi lentoonlähtöä. Koneen vasen moottori sammui ensin, ja oikean puolen moottori heti sen jälkeen. Kone oli tällöin vasta 300 metrin korkeudella, ja miehistön oli laskettava lentokorkeutta nopeuden säilyttämiseksi. Moottoreita ei saatu uudelleen käyntiin, joten ainoa vaihtoehto oli tehdä pakkolasku Bundesautobahn 7 -moottoritielle.
Suuren vajoamisnopeuden vuoksi kone osui moottoritiehen niin kovaa, että vasen päälaskuteline romahti. Miehistö piti koneen tiellä käyttäen jarruja. Kone osui kuitenkin ylikulkusillan betonipilareihin, ja ohjaamo irtosi muusta koneesta. Koneen runko liukui tietä pitkin eteenpäin, hajosi osiin ja syttyi tuleen. Lennolla olleista 115 matkustajasta ja kuudesta miehistön jäsenestä 22 sai surmansa onnettomuudessa. Eloon jääneistä 99 henkilöstä 62 loukkaantui.
Onnettomuuden syy.
BAC 1-11:n moottoreihin suihkutetaan lähtökiidon aikana jäähdytysvettä suorituskyvyn parantamiseksi. Koneen jäähdytysvesijärjestelmään oli Hampurissa ennen lentoonlähtöä lisätty viisi kanisterillista vettä. Tutkinnassa kävi ilmi, että viidestä kanisterista kaksi sisälsi demineralisoidun veden sijasta kerosiinia. Kerosiinin suihkuttaminen moottoreihin aiheutti niiden ylikuumenemisen ja sammumisen.
Kerosiini oli päätynyt vesikanistereihin onnettomuutta edeltäneenä päivänä Paninternationalin huoltotiloissa Düsseldorfissa. Huollon vuoropäällikkö oli käyttänyt jäähdytysvedelle tarkoitettuja kanistereita huollossa olleesta lentokoneesta valutetun kerosiinin säilyttämiseen. Vuoropäällikön työvuoron päättymisen jälkeen mekaanikko, jolle oli annettu tehtäväksi täyttää viisi vesikanisteria lentoa 112 varten, otti myös kerosiinilla täytetyt kaksi kanisteria luullen niiden sisältävän vettä. Kanisterit lähetettiin Hampuriin, jossa lennon 112 perämies pumppasi niiden sisällön koneen jäähdytysvesijärjestelmään.
Mercedes-AMG X290

Mercedes-AMG X290 on Mercedes-Benzin vuodesta 2018 lähtien valmistama urheilullinen fastback-korinen edustusluokan automalli, joka on Mercedes-AMG GT:n neliovinen sisarmalli.
Malli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2018. Malliversiosta riippuen moottorina on turboahdettu kuusisylinterinen 3,0-litrainen rivimoottori tai kaksoisturboahdettu 4,0-litrainen V8. Molempien moottorien yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto ja neliveto.
Hyūga (Miyazaki)

Hyūga () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Miyazakin prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren Hyūganmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin ydinalue on Shiomijoen suulle muodostuneella alluviaalitasangolla. Etelämpänä kaupungin halki Tyyneenmereen virtaa myös Mimijoki. Sisämaassa kaupunki käsittää pääosin metsäisiä vuoristoalueita ja ulottuu Osuzuvuorelle saakka. Hyūgassa on 61 296 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 336,29 neliökilometriä.
Hyūgan kaupunki perustettiin vuonna 1951, kun Tomishiman maaseutukaupunki ja Iwawakin kyläkunta liitettiin yhteen. Kaupunki sai nimensä aiemmalta Hyūgan provinssilta. Vuonna 1955 kaupunkiin liitettiin vielä Mimitsun maaseutukaupunki ja vuonna 2006 Tōgōn maaseutukaupunki. Kaupungin historiallista ydinaluetta on Tomitakan kaupunginosa, joka toimi Edo-kaudella vuodesta 1692 lähtien Hitalle alisteisena hallinnollisena keskuksena suoraan Tokugawa-bakufun omistuksessa. Sen itäpuolella sijaitseva Hososhima kehittyi vilkkaana kauppasatamana ja myöhemmin 1900-luvun puolivälistä lähtien teollisuussatamana, jonka läheisyyteen kehittyi muun muassa sokeri-, tekstiili- ja metalliteollisuutta. 
Hyūgan nähtävyyksiin kuuluvat kauniit rannikkomaisemat, kuten Hyūganniemellä sijaitsevat Umagasen rantakalliot, useat hiekkarannat, runoilija Bokusui Wakayaman kotitalo, Myōkoku-jin puutarha ja Mimitsun historiallinen satamakaupunginosa. Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Nippō-päälinja.
Syvänmerenkatkarapu

Syvänmerenkatkarapu ("Parapenaeus longirostris") on Penaeidae-heimoon kuuluva kymmenjalkaislaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä sekä Välimerellä alueella Yhdysvalloista Ranskan Guayanaan, koko Välimerellä sekä Portugalista Namibiaan. Koirasravun tavallinen pituus on noin 14 senttimetriä ja naarasravun 16 senttimetriä. Suurin koirassyvänmerenkatkaravulla tavattu pituus on 16 senttimetriä ja naarasravulla 18,6 senttimetriä. Syvänmerenkatkarapujen on tavattu elävän jopa kolmivuotiaaksi.
Robin Benzing

Robin Clemens Benzing (s. 25. tammikuuta 1989 Seeheim-Jugenheim) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä tai iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut urallaan muun muassa Saksan, Espanjan ja Turkin pääsarjoissa. Vuonna 2014 Benzing voitti Bayern Münchenissä Saksan mestaruuden. Hän on myös pitkäaikainen Saksan maajoukkuepelaaja.
Elämä ja ura.
Seurajoukkueet.
Benzing aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan. Vuosina 2011–2015 Benzing edusti Bayern Müncheniä jossa voitti Saksan mestaruuden vuonna 2014. Hän on myös pelannut useasti Bundesligan tähdistöottelussa. Saksan-mestaruutensa jälkeen Benzing pelasi Saksan lisäksi Espanjan ja Turkin pääsarjoissa.
Maajoukkue.
Benzing on edustanut myös Saksan miesten maajoukkuetta. Hän on kuulunut maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Turkin MM-kilpailuissa 2010, Kiinan MM-kilpailuissa 2019 ja vuosien 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017 EM-kilpailuissa.
Varsinaiset kalmarit

Varsinaiset kalmarit ("Loligo") on kalmarien (Teuthida) lahkoon ja Loliginidae-heimoon kuuluva nilviäissuku. Se käsittää kaikkiaan 3 lajia, jotka ovat "Loligo forbesii", "Loligo reynaudii" ja kalmari ("Loligo vulgaris").
Gerhard Auer

Gerhard Auer (29. kesäkuuta 1943 Tepl – 21. syyskuuta 2019 Rodalben) oli saksalainen soutaja, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Länsi-Saksaa edustanut Auer voitti perämiehellisissä nelikoissa olympiakultaa Münchenissä 1972, maailmanmestaruuden vuonna 1970 ja Euroopan mestaruuden vuosina 1969 ja 1971.
Auer kuoli Rodalbenissa 76-vuotiaana 21. syyskuuta 2019.
Helmikylki

Helmikylki ("Maurolicus muelleri") on lättäkalojen (Sternoptychidae) heimoon kuuluva merikalalaji. Johann Friedrich Gmelin kuvasi sen tieteelle vuonna 1789. 
Helmikylki on levinnyt lähes koko maailmaan Australiaa lukuun ottamatta. Pohjoismaissa sitä tavataan Tanskassa, Islannissa, Norjassa sekä Ruotsissa. 
Laji elää yleensä 300–400 metrin syvyydessä, ja sitä on tavattu jopa 1524 metrin syvyydessä. Helmikylki on tavallisesti noin 4 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa kahdeksansenttiseksi. Se saattaa elää jopa kolmivuotiaaksi. Lisääntyminen tapahtuu maalis-syyskuun välisenä aikana ja munia on 200–500 kappaletta.
Mercedes-Benz CLA-sarja (C118)

Mercedes-Benz C118 on Mercedes-Benz CLA-sarjan toisen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2019 lähtien. Se korvasi edeltäneen C117-mallin.
Mercedes-Benz C118 (2019–).
Mercedes-Benz C118 esiteltiin tammikuussa 2019 Consumer Electronics Show’ssa Las Vegasissa. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 48 millimetriä kokonaispituudeltaan, 53 millimetriä leveydeltään ja 30 millimetriä akseliväliltään. Shooting-brake-tyylinen farmarimalli esiteltiin Geneven autonäyttelyssä saman vuoden maaliskuussa.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä C118 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Mercedes-Benz MFA -pohjalevy

Mercedes-Benz MFA -pohjalevy ("Modular Front Architecture") on Mercedes-Benzin kehittämä modulaarinen pohjalevy etu- ja nelivetoisille keskikokoluokan automalleille.
Mercedes-Benz MRA -pohjalevy

Mercedes-Benz MRA -pohjalevy ("Modular Rear Architecture") on Mercedes-Benzin kehittämä modulaarinen pohjalevy taka- ja nelivetoisille automalleille. Ensimmäinen sille perustuva malli on vuonna 2014 esitelty C-sarja (W205).
Stephen Arigbabu

Stephen Olumide Arigbabu (s. 15. helmikuuta 1972 Hannover) on saksalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Sentterinä pelannut Arigbabu edusti urallaan saksalaisia, italialaisia ja kreikkalaisia seurajoukkueita. Hän voitti ALBA Berlinissä Saksan mestaruuden vuosina 1997 ja 1998 sekä Saksan cup-mestaruuden vuosina 1997 ja 2006 kolmannen cup-mestaruuden tultua vuonna 1996 Ratiopharm Ulmin joukkueessa. Vuonna 2004 Arigbabu voitti Mitteldeutscher BC:ssä EuroCup Challengen mestaruuden.
Arigbabu pelasi myös Saksan miesten maajoukkueessa, jossa hän voitti MM-pronssia Yhdysvalloissa 2002 ja EM-hopeaa Serbia ja Montenegrossa 2005. Hän edusti Saksaa myös vuosien 1999, 2001, 2003 ja 2007 EM-kilpailuissa.
Mercedes-Benz CLS-sarja (C257)

Mercedes-Benz C257 on Mercedes-Benz CLS-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi edeltäneen C218-mallin. Malli esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2017.
Benny Gantz

Benjamin ”Benny” Gantz (s. 9. kesäkuuta 1959 Kfar Ahim, Israel) on israelilainen poliitikko ja puoluejohtaja sekä entinen Israelin puolustusvoimien komentaja.
Tausta ja varhaiset vuodet.
Gantzin vanhemmat Nahum ja Malka Gantz saapuivat Israeliin laittomasti ja olivat Kfar Ahimin kylän ensimmäisiä asukkaita. Äiti Malka oli unkarilaistaustainen holokaustiselviytyjä, joka oli vangittuna Bergen-Belsenin keskitysleirillä. Isä Nahum oli Romaniasta ja pyrki aluksi Palestiinaan, mutta joutui brittien pidättämäksi. 
Asepalvelukseen Gantz astui 18-vuotiaana palvellen laskuvarjojoukoissa.
Gantz on opiskellut Tel Avivin yliopistossa. Kandidaatiksi hän valmistui historian ja maisteriksi kansainvälisen politiikan tutkinto-ohjelmasta.
Sotilasura.
Gantz palveli vuodesta 1977 alkaen Israelin puolustusvoimien laskuvarjoprikaatissa ja yleni lopulta kenraaliluutnantiksi. Hänellä oli merkittävä osa monella Israelin sotaretkellä, ja hän johti Israelin ilmavoimien eliittikommandoyksikköä Etiopian juutalaisten lennättämisoperaatiossa Israeliin vuonna 1991. Vuonna 1994 hän johti turvallisuusoperaatiota Hebronin kaupungissa Länsirannalla. Hän oli noussut vuonna 1999 Israelin johtavaksi upseeriksi miehitetyssä Etelä-Libanonissa. Sen jälkeen hän osallistui toisen intifadan ja Hizbollahin vastaisiin operaatioihin.
Gantz opiskeli vuonna 1997 Yhdysvalloissa maisterintutkinnon kansallisten resurssien hallinnassa. Hän lähti uudelleen Yhdysvaltoihin vuonna 2007 palvellakseen maansa sotilasattaseana Washington DC:ssä. Kahden vuoden jälkeen hänet kutsuttiin takaisin Israeliin puolustusvoimien apulaisesikuntapäälliköksi. Vuosina 2011–2015 hän toimi Israelin puolustusvoimien komentajana. Hänen aikanaan vuosina 2012 ja 2014 armeija suoritti kaksi suurta operaatiota gazalaisia Hamas-sotureita vastaan.
Poliittinen ura.
Gantz jätti sotilasuran vuonna 2015 ja siirtyi politiikkaan joulukuussa 2018. Hänen johtamansa puolue Israelin kestävyys yhdistyi keskustalaisen Yesh Atid -puolueen kanssa muodostaen Sininen ja valkoinen -vaaliliiton. Se voitti syyskuun 2019 parlamenttivaalit, ja Gantz on ehdolla pääministeriksi.
Toukokuussa 2020 pääministeri Benjamin Netanjahu muodosti vaikeiden neuvottelujen jälkeen sisäpoliittisessa umpikujatilanteessa yhteistyöhallituksen Likud-puolueensa ja sen pääkilpailijan Sininen ja valkoinen -liittouman kanssa. Benny Gantz tuli hallitukseen varapääministeriksi ja puolustusministeriksi. Kolmivuotisen hallitussopimuksen mukaan Netanjahu jatkaa pääministerinä ensimmäiset 1 1/2 vuotta, jonka jälkeen pääministeriksi siirtyy Sinisen ja valkoisen johtaja Benny Gantz.
Yksityiselämä.
Gantz on naimisissa Revital Gantzin kanssa ja parilla on neljä lasta. 
Lempinimi ”prinssi” on peräisin siitä, että Gantz on noussut Benjamin Netanjahun, jonka lempinimi on ”kuningas Bibi”, todennäköisimmäksi haastajaksi.
Max Pollikoff

Max Pollikoff (30. maaliskuuta 1904 Newark, New Jersey – 13. toukokuuta 1984 New York, New York) oli yhdysvaltalainen viulisti ja kapellimestari.
Pollikoff tuki aikansa uuden musiikin säveltäjiä ja perusti "Music in Our Time" -konserttisarjan. Se järjestettiin New Yorkissa vuosina 1954–1974, ja sen kautta esiteltiin yleisölle yli 250:n säveltäjän teoksia. Pollikoff sai ajatuksen konserttisarjasta kesällä 1954 esiinnyttyään yhdysvaltalaissäveltäjien musiikin konsertissa naapurinsa, pianisti Tsuya Matsukin studiolla.
Pollikoffin esittelemien säveltäjien joukossa olivat Josef Alexander, Irwin Bazelon, Leonard Bernstein, John Cage, Noel DaCosta, Norman Dello Joio, Meyer Kupferman, Hall Overton ja Roger Sessions.
Pollikoff kuoli 80-vuotiaana syöpään Bellevue-sairaalassa.
Monica Semedo

Monica Semedo (s. 15. kesäkuuta 1984) on luxemburgilainen kapverdeläissyntyinen televisiojuontaja ja poliitikko, joka on toiminut europarlamentaarikkona vuodesta 2019. Hän toiminut televisiouralla lapsuudestaan asti, RTL Television -kanavalla hän työskenteli 20 vuotta. Hän on opiskellut politiikan tutkimusta, venäjää ja espanjaa. 
Hänen voittoaan europarlamenttivaaleissa pidettiin yllättävänä, sillä hän voitti useita itseään kokeneempia puoluetovereitaan. Semedo pyrkii omien sanojensa mukaan ajamaan tasa-arvoisia mahdollisuuksia erityisesti lapsille ja nuorille.