tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alppisauva

Alppisauva on Euroopan vuoristoseuduilla yleisesti käytetty apuväline vaikeassa maastossa liikkumiseen. Sauvaa käytetään antamaan lisävoimaa nousuissa, tukena jyrkissä laskuissa ja tasapainon lisääjänä esimerkiksi vedessä kahlattaessa tai kivikossa. Se voi toimia myös teltan salkona. Levätessä sauvaan voi nojata. Sauvaa pidetään kiinni varresta, ei päästä.
Sauva on noin 1,8 metriä pitkä ja tehty vahvasta ja sitkeästä puulajista; alppikuusi on erittäin tavallinen. Sauvassa on yleensä rautakärki ja joskus myös pituusmittayksiköt.
Robert M. Pirsig esittää teoksessa Zen ja moottoripyörän kunnossapito seuraavan kuvauksen omatekoisen, haapapuisen vaellussauvan käytöstä: "Nyt haapasauvoille on käyttöä ja Chris alkaa kiinnostua omastaan. Rinkan vuoksi painopiste on yläruumiissa, ja keppi on hyvä tuki kaatumista vastaan. Ensin lasketaan jalka tukevasti maahan, sitten painetaan maahan keppi, sitten heilahdetaan kepin varassa ylös ja vedetään henkeä kolme kertaa, sitten otetaan seuraava askel, painetaan keppi tukevasti maahan ja heilahdetaan ylös..."
Sauvaa käytetään apuvälineenä nimenomaan vuoristoseudulla liikuttaessa; varsinaisessa vuorikiipeilyssä sitä ei yleensä käytetä, koska se olisi tiellä nimenomaan jyrkimmissä nousuissa; sen sijaan silloin, kun varsinaisia kiipeilyvälineitä eli hakkuja, köysiä ja kalliohakoja ei tarvita, alppisauva on erinomainen apuväline.
Eemshaven

Eemshaven on syväsatama Eemsmondin kunnassa, Groningenin provinssissa, Alankomaissa.
Vuonna 1968 Alankomaiden hallitus ilmoitti Ems-joen suulla sijaitsevan Eemsmondin seudun olevan alueen talouden kannalta tärkeä ja korosti Eemshavenin rakentamisen tärkeyttä. Eemshaven avattiin virallisesti vuonna 1973, ja avaajana toimi Alankomaiden kuningatar Juliana. Vuonna 2004 satama-alueelle alettiin rakentaa biodieseltehdasta.
Internationale Automobil-Ausstellung

Internationale Automobil-Ausstellung (eli Frankfurtin autonäyttely) (IAA) on parittomina vuosina Frankfurtissa ja parillisina vuosina Hannoverissa syyskuun loppupuolella järjestettävä järjestettävä autonäyttely. Näyttelyn pinta-ala on noin 22 hehtaaria ja kävijöitä näyttelyssä on noin miljoona. Autojen lisäksi IAA:ssa ovat esillä muun muassa autoteollisuuden osatoimittajat ja varusteet/virityspajat. Parittomina vuosina esitellään henkilöautoja ja parillisina hyötyajoneuvoja.
IAA:ssa ovat esillä lähinnä vain Saksassa myytävät merkit. Useimmat valmistajat keskittävät seuraavan mallivuotensa autojen esittelyn kyseiseen näyttelyyn.
Vuonna 2007 järjestetyssä näyttelyssä kantavana teemana oli ympäristöystävällisyys. Monet valmistajat esittelivät eri teknologiaa käyttäviä vähäpäästöisiä automalleja.
Järjestämisajat.
Vuonna 2007 pidetty näyttely oli järjestyksessään 62:s.
Fáris

Fáris (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Φάριδος, "Dimotikí Enótita Fáridos") on yksi Spártin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 846 (vuonna 2011).
Fáris oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Spártin kuntaan yhdessä Karyéen, Mystráksen, Oinoúntaksen, Pellánan ja Therápneen kanssa.
Kunnallisyksikön osat.
Fáriksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
North American International Auto Show

North American International Auto Show (NAIAS) tai Detroit Auto Show on vuosittainen autonäyttely, joka järjestetään Detroitissa, Michiganissa. Ensimmäisen kerran se järjestettiin vuonna 1907 
Beller's Beer Gardenissa, ja siitä lähtien se on järjestetty vuosittain lukuun ottamatta vuosia 1943–1952. Vuodesta 1965 se on järjestetty Huntington Placessa (aiemmin Cobo Center), joka on pinta-alaltaan n. 93 000 m².
Mobilisti (lehti)

Mobilisti on vanhoihin ajoneuvoihin keskittynyt aikakauslehti. Kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvän lehden päätoimittaja on Janne Halmkrona. Lehden sisarpainos on "Mobilisti Senior", joka painottuu sisällöllään ennen vuotta 1962 julkaistuun kuvamateriaaliin.
"Mobilisti"-lehden on perustanut vanhojen ajoneuvojen harrastaja Kai L. Bremer vuonna 1979. Hän oli pitkään Mobilisti-lehden päätoimittaja, kunnes Jan Enqvist otti paikan. Enqvistin väistyttyä päätoimittajan roolista lokakuussa 2021 päätoimittajaksi palasi jälleen Kai L. Bremer. Tammikuussa 2022 päätoimittajana aloitti lehdessä toimittajana aiemmin työskennellyt Janne Halmkrona.
Autojen lisäksi "Mobilisti"-lehti on käsitellyt myös muita liikkumismuotoja, jopa meriliikenteen historiaa. 1990-luvun puolessavälissä, kun "Mobilisti" julkaisi sadannen numeronsa, lehden levikki oli runsaat 15 000 kappaletta. 2010-luvulla se on ollut noin 25 000.
Taito Mäkelä

Taito Mäkelä (21. syyskuuta 1913 Loviisa – 16. toukokuuta 1974) oli suomalainen näyttelijä. 
Taito Mäkelä näytteli ainakin Turun Työväen Teatterissa ja Turun kaupunginteatterissa. Mäkelä oli naimisissa näyttelijä Senni Niemisen kanssa vuodesta 1952 lähtien. Nieminen ja Mäkelä loivatkin legendaarisen parin ”Sandra ja Arvidy”, jotka esiintyivät radiossa ja estradeilla. Mäkelä nähtiin myös vierailijana televisiosarjassa "Hilma ja Akseli", jossa Nieminen esiintyi Hemmo Airamon rinnalla.
Vaikka Mäkelä oli taitava ja merkittävä näyttelijä, hänen elokuvauransa jäi teatteriuraan verrattuna vaatimattomaksi. 15 elokuvaroolia, esimerkiksi Arvidyn rooli elokuvassa "Nuoruus vauhdissa" (1961), kuitenkin jättivät Mäkelästä muiston valkokankaalle. Ensimmäisen kerran hänet nähtiin valkokankaalla vuonna 1936, viimeisen kerran 1963.
Mäkelän veli oli näyttelijä Toivo Mäkelä. 
Senni Niemisen ja Taito Mäkelän pitkäaikainen liitto päättyi vuonna 1970 Niemisen kuolemaan. Mäkelä kuoli neljä vuotta myöhemmin.
Gradius

Gradius (, tunnettu myös nimellä Nemesis) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot ’em up. Peli on julkaistu vuonna kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille. Pelille on myös julkaistu useita seuraajia.
"Gradius" on yksi shoot'em up -lajityypin popularisointiin vaikuttaneista peleistä.
Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Pelaaminen.
Pelissä ohjataan avaruusalusta, ammutaan vihollisaaltoja ja kerätään parempaa aseistusta.
Juoni.
Pelissä pelaaja ohjastaa Vic Viper -nimistä hyperavaruushävittäjää tavoitteenaan tuhota ilkeät Bacterionit ja pelastaa Gradiuksen kansa. Tässä tehtävässä pelaaja auttavat lasertykit, ohjukset, suojelevat voimakentät ja aika-avaruutta manipuloivat laitteet, joiden avulla pelaaja voi väistää vihollisensa.
Merkitys.
Peli on ensimmäinen, jossa oli Kazuhisa Hashimoton Konami-koodi.
Punaperäkaklattaja

Punaperäkaklattaja ("Ortalis ruficauda") on eteläamerikkalainen hokkojen heimoon kuuluva kanalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 53–58 cm. Naaras painaa noin 540 g ja koiras noin 640 g. Habitukseltaan ne muistuttavat kalkkunaa, sillä niillä on pieni pää, pitkä pyrstö ja voimakkaat koivet. Höyhenpuku on selkäpuolelta tummanruskea ja alapuolelta vaaleampi. Pää ja jalat ovat harmaat ja alaperä punaruskea tai valkoinen, riippuen alalajista. Äänet ovat voimakkaita, kaklattavia.
Laji on sosiaalinen ja esiintyy pieninä parvina. Ne yöpyvät perhekunnittain puussa, jolloin parveen kuuluu 2–3 aikuista ja 2–3 nuorta lintua.
Esiintyminen.
Laji elää Etelä-Amerikan pohjoisosissa Kolumbiassa, Venezuelassa ja näiden edustalla olevissa saarissa Grenadassa, Saint Vincentillä, Grenadiineilla sekä Trinidad ja Tobagolla. Saarille se on ehkä levinnyt ihmisen mukana. Sen elinalueen laajuus on noin 480 000 neliökilometriä ja kanta on vielä elinvoimainen, vaikka metsästyspaine on kova ja kanta on paikoitellen vähentynyt voimakkaasti.
Elinympäristö.
Lajin elinympäristöjä ovat metsät, pensaikkoiset avomaat ja taimikot sekä vasta kasketut metsät.
Lisääntyminen.
Pesintä alkaa yleensä sadekauden alussa, tavallisesti toukokuussa. Pesintää on havaittu jo tammikuusta alkaen. Risuista rakennettu pesä on yleensä puussa, usein myös maassa. Se pesii usein toisen lajin vanhaan pesään. Naaras munii kolme tai neljä isoa valkoista munaa, joita se hautoo yksin.
Ravinto.
Punaperäkaklattaja ruokailee tavallisesti puussa etsien hedelmiä, kukkia, lehtiä ja siemeniä.
Tappaja vastoin tahtoaan

Tappaja vastoin tahtoaan ("Killer Instinct") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Waris Hussein. Pääosassa esiintyivät Melissa Gilbert ja Woody Harrelson, sekä Lane Smith, Kevin Conroy ja Fernando López.
Elokuvassa nuori väkivaltainen psykopaatti (López) saa apua psykiatrilta (Gilbert).
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tylsähköksi television rutiinidraamaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Holon

Holon (hepr. חוֹלוֹן) on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Holon on perustettu vuonna 1925 ja vuoden 2017 lopussa sen asukasluku oli 192 624.
Historia.
Ensimmäiset asukkaat Holonin alueella olivat vuonna 1925 saapuneita juutalaisia siirtolaisia. Vielä tuolloin alue oli hallinnollisesti osa Jaffan kuntaa. 1930-luvulla Agrobank ja Shikkun ostivat maita Holonissa ja alkoivat rakennuttaa asuntoja alueen hiekkadyyneille. Asunnot osoittautuivat pian halutuiksi etenkin Tel Avivin työväenluokan piirissä, sillä Holonissa kauempana keskustasta asuminen oli halvempaa. Vuoteen 1948 mennessä Holonin asukasluku oli kasvanut 7 000:een. Israelin itsenäisyyssodan aikana arabit hallitsivat Jaffaa ja eristivät näin Holonin juutalaisten hallitsemasta Tel Avivista. Tarkka-ampujat Tall ar-Rīshin kukkulalla saattoivat tulittaa Holonia, kunnes Jaffa antautui 13. toukokuuta 1948. Sodan jälkeen Holonin hallinnollista aluetta laajennettiin ja uusia kaupunginosia rakennettiin. Hyvien liikenneyhteyksien ja Ashdodin sataman liepeillä sijainneesta Holonista alkoi muodostua myös teollisuuden keskus.
Talous.
Holon on monella tapaa palveluissaan riippuvainen viereisestä Tel Avivista, jossa myös monet paikalliset käyvät töissä. Holonissa on kuitenkin myös jonkin verran omaakin teollisuutta. Se tunnetaan esimerkiksi Israelin tekstiiliteollisuuden keskuksena.
Väestö.
Holonin asukasluku vuoden 2017 lopussa oli 192 624. 
Holonin asukkaisiin kuuluu pieni samarialainen yhteisö. Holonin ohella ainut toinen samarialainen yhteisö on Kirjat Luzassa Palestiinan Länsirannalla.
Blasius Merrem

Blasius Merrem (4. helmikuuta 1761 Bremen–23. helmikuuta 1824 Marburg) oli saksalainen luonnontieteilijä ja Duisburgin yliopiston professori.
Merrem opiskeli Göttingenin yliopistossa Johann Friedrich Blumenbachin alaisuudessa. Hän sai vaikutteita myös Peter Simon Pallasin kirjoituksista. Hän erikoistui eläintieteeseen - matelijoihin ja sammakkoeläimiin - ja erityisesti lintutieteeseen. Ensimmäisenä ornitologina hän ehdotti lintujen jakamista kahteen alaluokkaan, "Ratitae" eli sileälastaiset eli lentokyvyttömät linnut ja "Carinatae" eli lentävät linnut. (Nykyisin kaikki elossa olevat lintulajit luetaan kuuluviksi "Carinatae"-luokkaan). Jaottelu sisältyi hänen lintujen luokittelua käsittelevään teokseensa "Tentamen Systematis Naturalis Avium" (Berliini 1816).
Merrem nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa sakujen suvun "Penelope" 1786 sekä kettusirkun ("Passerella iliaca") ja loissorsan ("Heteronetta atricapilla").
Project Eden

Project Eden on Core Designin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema toimintaseikkailupeli, joka on julkaistu vuonna PlayStation 2:lle ja Windowsille. Pelissä voi pelata ensimmäisestä- tai kolmannesta persoonasta. Pelaaja pelaa neljällä eri UPA:n (Urban Protection Agency) jäsenellä, jotka valvovat suurkaupunkia, jonka syövereissä piileksii monta vaarallista rikollista. Pelissä on 10 tasoa, kaikki pitkiä, täynnä vihollisia.
Pelin kulku.
Peli alkaa siitä, kun kaupungin ainoan kuitulihan tuottajatehtaan Real Meatin teknikot yöllä salaperäisesti katoavat. UPA:n Carterin joukko lähtee tutkimaan tapausta ja haastattelee ensin paikallista yövartijaa, joka väittää kuulleensa ensin hirveää ääntä ja sitten ei mitään. Hän kertoo jengistä nimeltä Dead Head Gang. He ovat luurankonaamioihin pukeutuvia rikollisia, jotka tuhoavat yöllä läheistä Century Plaza-ravintolaa. Carterin joukko alkaa tutkia tapausta. He saavat selville, että tämän takana onkin jotain muuta kuin Dead Head Gang. He löytävät Real Meat-tehtaan konehuoneesta outoja ötököitä, joita he kutsuvat "viruksiksi". He löytävät Dead Head Gangin päämajan, mutta löytävätkin samalla outojen hirviöiden piilopaikan. Joku luo hirviöitä jossain, mutta kuka?
Immingham

Immingham (puhekielessä Ming tai Ming-Ming) on kaupunki North East Lincolnshiren yhtenäishallintopiirissä Englannissa. Asukkaita kaupungissa on noin 12 200. Kaupunki sijaitsee Humberjoen etelärannalla kymmenen kilometriä suuremmasta Grimsbyn kaupungista pohjoiseen.
Imminghamia lähinnä oleva rautatieasema sijaitsee Habroughin kylässä. Kylän kautta pääsee junalla Cleethorpesiin ja Manchesteriin.
Grimsbyn ja Imminghamin satama on rahtimäärältään Ison-Britannian suurin merisatama.
Aina (yhtye)

Aina on hollantilais-suomalainen yhtye, joka perustettiin Hollannissa 2004. Hollannissa työskentelevä suomalainen laulaja-laulunopettaja Pauliina May (Pauliina Pohjanheimo) tapasi säveltäjä-pianisti Izak Boomin. Boom oli kiinnostunut suomalaisesta lyriikasta ja pyysi Pauliina Maytä kokoamaan suomalaisia runoja, joita hän voisi säveltää. May valitsi Eino Leinoa, Kalevalaa ja Kanteletarta. Izak Boom sävelsi parikymmentä runoa. Sävellyksiä tulkitsemaan koottiin yhtye, johon muusikoiksi tulivat trumpetisti Sybren van Doessum, suomalainen Hollannissa asuva basisti Mikko Karjalainen, pianisti Izak Boom ja laulaja Pauliina May.
Aina on pitänyt Hollannissa lukuisia konsertteja. Kaikki laulut esitetään suomeksi, ja Pauliina May kääntää laulujen sisällön hollanniksi tai englanniksi. Aina esiintyi mm. helmikuussa 2007 Akseli Gallen-Kallelan näyttelyn avajaisissa Groningenissa ja Suomen itsenäisyyden 90-vuotisjuhlassa Haagissa 2007. Aina on esiintynyt myös Kajaanin Runoviikolla 2004 ja 2005 , Multian Lovisa Charlottan kirkossa 2004 sekä Keuruun vanhassa kirkossa ja Pukkilan Kohisevassa 2005. Osa Ainasta eli Duo Pauliina May ja Izak Boom kutsuttiin esiintymään hollantilaisen Geuzen-säätiön Geuzen-mitalin jakotilaisuuteen Vlaardingenin Suureen kirkkoon (Grote Kerk) 13.3.2008. Mitali luovutettiin presidentti Martti Ahtisaarelle hänen rauhantyöstään. Tilaisuuteen osallistui myös kuningatar Beatrix.
Heinäkuussa 2008 Aina konsertoi Suomussalmen musiikkijuhlilla Ämmänsaaren kirkossa ja Kajaanin kirkossa.
Keväällä 2006 hollantilainen levy-yhtiö Munich Records julkaisi yhtyeen CD:n "Aina Leino", joka sisältää yksinomaan Eino Leinon runoja. Levyn tuottivat Izak Boom ja suomalainen Sunny Notes Oy. Ainan Leino-levyn vihkosen englanninkieliset käännökset on tehnyt Hanna Kolari.
Julkaisut.
Aina Leino -CD (BMCD 496, Hollanti). Runot Eino Leino, sävellykset Izak Boom. Suomalainen jakeluyhtiö Töölön Musiikkitukku
Peter Benson

Peter Henry Benson (3. huhtikuuta 1943 Wallasey, Cheshire – 6. syyskuuta 2018) oli brittiläinen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi hautausurakoitsija Bernard "Bernie" Scrippsin roolista englantilaisessa televisiosarjassa "Sydämen asialla".
Nuoruus ja ura.
Benson syntyi Wallaseyssa, Cheshiressä vuonna 1943. Hänen isänsä Herbert oli opettaja. Benson kävi Wallaseyn oppikoulua ja harrasti pianonsoittoa, tanssia ja laulua.
Benson sai näyttelijänkoulutuksensa Birminghamin repertoaariteatterin draamakoulussa. Hän teki elokuvaensiesiintymisensä elokuvassa "Putney Swope" vuonna 1969. 1970-luvulla hän esiintyi myös elokuvissa "Kultajuna" ja "Tess – viattomuuden tarina". Televisiossa Benson nähtiin useimmiten pienissä rooleissa, kuten esimerkiksi Bernard Wainina sarjassa "Kaikenkarvaiset ystäväni", yhden jakson verran komediasarjassa "Kyllä Jeeves hoitaa" vuonna 1992, sekä sarjoissa "Doctor Who" ja "Elämä käsissä". 
Benson tuli tunnetuksi myös televisiolle tehdyistä Shakespeare-tulkinnoistaan. Hän esitti pääroolia kolmessa BBC:n Henrik VI:tta käsittelevässä televisionäytelmässä sekä Henrik VII:ttä komediasarjassa "Musta kyy" vuonna 1983. Vuonna 1995 Benson aloitti melankolisen hautausurakoitsija Bernie Scrippsin roolissa televisiosarjassa "Sydämen asialla", näytellen roolissa sarjan päättymiseen vuonna 2010 asti. Hän esiintyi Bernien roolissa myös sarjan spin-offissa "Kyläsairaala".
Yksityiselämä.
Benson kuoli lyhyen sairauden jälkeen 75-vuotiaana 6. syyskuuta 2018.
Butch Hartman

Elmer Earl Hartman IV (s. 10. tammikuuta 1965 Highland Park, Michigan) on yhdysvaltalainen animaattori, käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten luomistaan animaatiosarjoista "Timmy ja haltijakummit" ja "Danny Phantom" sekä myös "T.U.F.F. Puppy". Hän oli myös paljon osallisena "Johnny Bravon" käsikirjoittamisessa ja ohjaamisessa.
Elämäkerta.
Hartman syntyi Highland Parkissa, Michiganissa Elmer Earl Hartman III:lle ja Carol Davisille vuonna 1965. Hän vietti lapsuutensa Rosevillessa, Michiganissa ja teini-ikäisenä New Baltimoressa, jossa Hartman myös valmistui Anchor Bay High Schoolista vuonna 1983. Sittemmin hän opiskeli taidetta California Institute of the Artsissa.
Ura.
Valmistuessaan California Institute of the Artsista hän sai töitä aluksi Marvel Productionsilta työskentelemään hahmojen suunnittelijana "Pikku ponit" -animaatiosarjaan. Tuotantoryhmä kuitenkin siirsi Hartmanin tekemään storyboardeja, mutta sai pian potkut työstään, koska ei osannut tehdä niitä. Sittemmin hän sai töitä Ruby-Spearsilta, jonka jälkeen Hartman työskenteli myös Hanna-Barberan piirrossarjoissa. Hartman työskenteli Ruby-Spearsin tuottamassa "Poliisiopistossa", jonka jälkeen hän oli useissa Hanna-Barberan animaatioissa aluksi hahmojen suunnittelijana ja sittemmin animaattorina.
Sittemmin vuodesta 1995 lähtien Hartman työskenteli useammin käsikirjoittajana ja ohjaajana sarjoissa, kuten "Dexterin laboratorio" ja "Johnny Bravo". Tuolloin Hartman sai tarjouksen Nickelodeonilta työstämään uusia piirrettyjä. Hartman kieltäytyi koska työskenteli vielä "Johnny Bravon" parissa. Sittemmin vuoden 1997 alussa Hartman sai potkut yhdessä Seth MacFarlanen kanssa. Hartman päätti yrittää luoda uutta piirrossarjaa nimeltä "Timmy ja haltijakummit" ja yritti aluksi kaupitella sarjan tuottamista Cartoon Network Studiosille, joka oli korvannut Hanna-Barberan. Yhtiö ei kuitenkaan halunnut tuottaa sarjaa ja Hartman palasi Nickelodeonille, jotka pitivät ideasta ja päättivät tuottaa sarjan. Sarjasta tuli menestynyt piirretty, jota esitettiin vuosina 2001–2006. Tuona aikana sarja voitti muun muassa Emmy-palkinnon hahmojen suunnittelusta. Menestymisen myötä Hartman sai luoda uuden sarjan "Danny Phantom", jota esitettiin vuosina 2004–2007 neljän tuotantokauden verran. Sarja oli useasti ehdolla Annie-palkinnon saajaksi, mutta ei voittanut kertaakaan. Sittemmin Nickelodeon toi "Timmy ja haltijakummit" takaisin kahden vuoden tauolta vuonna 2008, jonka jälkeen se voitti kaksi Emmy-palkintoa lisää. Hartman loi kolmannen sarjansa Nickelodeonille nimeltä "T.U.F.F. Puppy", joka saavutti myös Emmy-palkinnon vuonna 2011 parhaasta taustaväreistä.
Major Owens

Major Robert Odell Owens (28. kesäkuuta 1936 – 21. lokakuuta 2013 New York) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän edusti New Yorkin osavaltiota liittovaltion edustajainhuoneessa vuosina 1983–1993 ja 1993–2007.
Afroamerikkalainen Owens syntyi Tennesseen osavaltiossa. Hän valmistui Morehouse Collegesta ja Atlanta Universitysta. Hän sai paikan New Yorkin osavaltionsenaatista vuonna 1974. 
Owens valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1982, jolloin hän otti vetäytyvän Shirley Chisholmin pitämän paikan. Hänen viimeinen kautensa päättyi tammikuussa 2007, ja häntä seurasi Yvette Clarke.
Näyttelijä Geoffrey Owens on poliitikon poika.
Paranánara

Paranánara ("Anodorhynchus glaucus") on hyasinttiaroihin kuuluva papukaijalaji. Laji voidaan kirjoittaa myös "parananara" ja aiemmin sen lajinimi oli parana-ara.
Paranánara on äärimmäisen uhanalainen lintu, ja niitä on jäljellä alle 50 yksilöä. Populaatio on pienentynyt pääosin metsästyksen takia, mutta myös elinalueen pienentymisen ja tuhoamisen seurauksena. Paranánara saattaa olla jo kuollut sukupuuttoon, mutta paikalliset asukkaat ovat kuitenkin antaneet toivoa antavia raportteja.
Koko ja ulkonäkö.
Paranánara on turkoosinvärinen 70 cm pitkä hyasinttiaralaji, jolla on harmahtava pää. Linnun alapuoli on sinisempi, ja sillä on pitkä turkoosi pyrstö ja suuri nokka. Linnun nokan vierusta ja silmän ympärys ovat keltaiset.
Levinneisyys.
Lajia voi nykyään tavata enää Paraguayn ja Uruguayn välisillä alueilla, pääosin Argentiinassa. Laji julistettiin jo sukupuuttoon kuolleeksi, kunnes paikalliset asukkaat väittivät nähneensä paranánaran, joten laji julistettiin äärimmäisen uhanalaiseksi. Väitettyjä havaintoja on nähty lähinnä suurten jokien lähettyvillä.
Lisääntyminen ja ravinto.
Paranánara syö yleensä palmun pähkinöitä, ja siksi se vaeltelee yleensä palmuisilla ja vähäpuisilla alueilla. Paranánara pesii yleensä jyrkänteille, ja tyypillisesti pesässä on kaksi munaa.
Tattoo You

Tattoo You on The Rolling Stonesin vuonna 1981 julkaistu studioalbumi.
Levy sai ilmestyessään kriitikoilta paljon positiivista palautetta ja sitä pidetään usein yhtenä hienoimmista Rolling Stones -albumeista. Lähes kaikki levyn kappaleet ovat vanhoja äänityksiä, jotka eivät olleet mahtuneet aikaisemmille albumeille.
Albumin nimen piti alun perin olla yksinkertaisesti "Tattoo". Mick Jagger on kertonut, ettei hänellä ole tietoa siitä, kuinka sana "you" lisättiin nimeen.
"Tattoo You" oli jo kahdeksas perättäinen Yhdysvaltain listaykköseksi noussut Rolling Stones -studioalbumi. Isossa-Britanniassa sijoitus oli korkeimmillaan #2.
Albumilta julkaistu single "Start Me Up" oli top10-hitti Britanniassa (#7) ja Yhdysvalloissa (#2).
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Outram Bangs

Outram Bangs (12. tammikuuta 1863 Watertown, Massachusetts – 22. syyskuuta 1932 East Wareham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat Edward Bangs ja Annie Outram (Hodgkinson) Bangs. Nuoruutensa hän vietti Watertownissa ja Bostonissa keräten nisäkkäitä ja lintuja yhdessä vanhemman veljensä Edward A. Bangsin kanssa.
Bangs opiskeli Harvardin yliopistossa 1880–1884. Hänestä tuli Harvardin museon soveltavan eläintieteen nisäkäsosaston intendentti vuonna 1900. Hän lähetti keräilijöitä Keski-Amerikkaan hankkimaan museolle lintuja. Vuonna 1908 hänen 24 000 nahan erinomainen lintukokoelmansa esiteltiin museossa. Tästä lähtien hän ryhtyi toden teolla kehittämään museon lintukokoelmia, saattaen ne lopulta maailman parhaiden joukkoon. Myöhemmin hän erikoistui keräämään Kiinan linnustoa ja museon kiinalaisten lintujen kokoelman oli maailman parhain ja Bangs alan arvostetuin tutkija.
Bangsin kirjallinen tuotanto käsitti 275 kirjoitusta. Hän oli American Ornithologists' Unionin jäsen vuodesta 1884.
Bangs kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa kolumbiansakun ("Penelope perspicax"). Hänen kunniakseen on nimetty santamartanluura ("Grallaria bangsi") ja kolumbianvuoritangaroiden suku ("Bangsia").
Ahriman’s Prophecy

Ahriman’s Prophecy on Amaranthin tekemä 16-bittinen RPG (Role Playing Game), jonka pelaamiseen vaaditaan korkeintaan seitsemää näppäintä (nuolet, enter, space ja esc).
Juoni.
Peli alkaa Eldenin kylässä, kun pelin päähenkilö, nuori punapäinen tyttö nimeltä Talia Maurva saavuttaa merkittävän iän ja hänet lähetetään kylän ulkopuolella asustelevan erakon (Avrail) puheille nimettäväksi tulevaan ammattiinsa. Talia näkee oudon näyn, jonka seurauksena Avrail käskee Talian mantereelle, Thaisissa sijaitsevaan Sodan ja Magian kouluun. Näyssä vieraan maan prinssin veli valmistautuu kutsumaan kuolleista demonin, Ahrimanin, jonka avulla hän voisi hallita maailmaa. Talia lähtee, ja kylästä hän ottaa mukaansa suojakseen sepän oppipojan Devin Perryn.
Thaisiin on pitkä matka, ja sen varrella Talia ja Devin joutuvat taistelemaan villieläimiä vastaan ja tapaavat ihmisiä. Thaisissa he tutustuvat mm. prinsessa Aliceen, joka haluaisi soturiksi, mutta jonka hänen kuninkaalliset vanhempansa aikovat sinnikkäästi naittaa naapurimaan prinssille. Lopulta Sodan ja Magian koulussa, jossa vierähtääkin kolme vuotta, Devin saa miekkailijan koulutuksen ja Taliasta paljastuu lahjakas maagikko, ja niin kaksikon voitokas retki voi lopulta kunnolla alkaa.
Peli etenee keskustelun, tappelemisen ja lukemattomien pikkutehtävien suorittamisen kautta. Päätehtävänä on hankkia seitsemän jalokiveä (kuoleman, tulen, veden, maan, intohimon ja unen), joista lopulta loihditaan maaginen Agea, taikakivi jolla voi tuhota Ahrimanin ja pelastaa maailman.
Donkey Kong Land III

Donkey Kong Land III on kolmas ja viimeinen peli Donkey Kong Land -pelitrilogiassa Game Boylle. Sen kehitti Rareware ja julkaisi Nintendo. Peli ilmestyi Euroopassa ja Pohjois-Amerikassassa vuonna 1997. Myöhemmin vuonna 2000 se ilmestyi Japanissa väriversiona Game Boy Colorille nimellä Donkey Kong GB: Dinky Kong &amp; Dixie Kong. Se on osittain jatko-osa ja osittain uudelleensovitus Super Nintendo Entertainment System -konsolipelille .
Juoni.
Pelissä etsitään kadonnutta maailmaa suuren löytöpalkkion toivossa. Donkey Kong ja Diddy Kong ovat jo aloittaneet etsinnät, Dixie Kong ja hänen pieni serkkunsa Kiddy Kong lahtevät heidän peräänsä.
Rok Petrovič

Rok Petrovič (5. helmikuuta 1966 Ljubljana, Slovenian ST – 16. syyskuuta 1993 Vela Luka, Kroatia) oli Jugoslaviaa urallaan edustanut slovenialainen alppihiihtäjä. Hän voitti pujottelun maailmancupin kaudella 1985–1986.
Petrovič voitti nuorten MM-kilpailuissa Sestrieressä 1983 kultaa pujottelussa ja pronssia suurpujottelussa. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli Bormiossa 1985 suurpujottelussa seitsemäs sekä Crans Montanassa 1987 suurpujottelussa kahdestoista ja pujottelussa viidestoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs ja pujottelussa yhdestoista.
Petrovič sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kärkikolmikkoon maaliskuussa 1985 oltuaan Park Cityn pujottelukilpailussa toinen. Kaudella 1985–1986 hän voitti pujottelun maailmancupin kokonaiskilpailun voitettuaan Sestrieren, Kranjska Goran, Wengenin, Lillehammerin sekä Heavenly Valleyn osakilpailut. Lisäksi hän oli toinen St. Antonissa ja kolmas Geilossa. Viimeisen kerran hän sijoittui maailmancupissa kolmen parhaan joukkoon oltuaan pujottelussa toinen Kranjska Gorassa joulukuussa 1986.
Petrovič lopetti uransa keväällä 1989. Hän hukkui sukellusonnettomuudessa Korčulassa, Kroatiassa syyskuussa 1993, vain 27-vuotiaana.
Mr. Breathless

Mr. Breathless (oik. Marko Julkunen) on espoolainen rock and roll -laulaja ja pianisti. Hän aloitti julkiset esiintymiset vuonna 1989 esittämällä kappaleita englanniksi ja suomeksi. Mr. Breathless kruunattiin Rockkuninkaaksi vuonna 1994. Hänen levyillään on vieraillut monia kuuluisia suomalaismuusikoita, kuten Esa Pulliainen, Jorma Kääriäinen, Vesa Anttila ja Topi Sorsakoski. Mr. Breathless on myös keikkaillut paljon mm. Agents-yhtyeen kanssa. Mr. Breathless keikkailee nykyisin soolona ja Esa Pulliainen C-Combon kanssa.
Tuottajana ja kitaristina Mr. Breathlessin levytyksissä toimii Esa Pulliainen. Vuonna 2008 Mr. Breathless äänitti levyllisen yhden nuoruutensa esikuvan Crazy Cavan and the Rythm Rockers -yhtyeen materiaalia. Levyn nimeksi tuli Mr. Breathless plays Crazy Cavan (Goofin records 6153). Alkuvuodesta 2010 Mr. Breathless piti 20-vuotisjuhlakonsertin Helsingissä. Vuoden 2010 alussa julkaistiin myös uudelleen masteroituina Mr. Breathlessin kaksi jo loppuunmyytyä levyä Face It ja Time To Rock samalla levyllä (Goofin Records 6162). Kesällä 2010 julkaistiin uusin Mr. Breathlessin albumi Dirty Dirty Feeling (2Saints Records 2SR001)
Vuonna 2011 Mr. Breathless ja Varjokuva-yhtye aloittivat yhteisesiintymiset, joiden myötä vuonna 2012 julkaistiin Mr. Breathless&amp;Varjokuva Live At Parola (AXR Music AXF147), joka on mielenkiintoinen dokumentti kokoonpanon keikalta huhtikuisena iltana Parolan Satulinna huvikeskuksessa. Vuonna 2015 Mr. Breathless ja Esa Pulliainen C Combo julkaisivat uuden Keep On Rockin levyn (Turenki Records). Tämä julkaistiin myös LP-painoksena, joka on Mr. Breathlessin ensimmäinen vinyylilevy.
Vuonna 2016 julkaistiin Mr. Breathless Trio EP I Like It Like That. Can't Stop Rockin -levy ilmestyi 2017. Vuonna 2019 julkaistiin Mr. Breathlessin Ultimate Collection -kokoelma juhlistaen 30-vuotista uraa.
Vuonna 2020 julkaistiin Mr. Breathless &amp; Esa Pulliainen Happy Rokkenroll vol.1 10" -vinyyli. Mr. Breathless &amp; Vesa Kääpä Garage Tapes -levy ilmastyi 2021. Vuonna 2023 Julkaistiin Mr. Breathlessin Early Recordings 10" -vinyyli ja -CD. Samana vuonna julkaistiin myös Esa Pullianen &amp; Mr. Breathless Happy Rokkenroll vol.2 10" -vinyyli.
Vuonna 2024 Mr Breathless viettää 35-taiteilijajuhlavuotta.
Cergy

Cergy on kaupunki Ranskan Val-d’Oisen departementissa Pariisin esikaupunkialueella noin 27 kilometrin päässä Pariisista. Kaupungissa on arviolta 61 708 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 11,65 neliökilometriä.
Pariisista Cergyyn pääsee junalla (RER A), pysähdyspaikat ovat Cergy-Préfecture, Cergy-Saint Christophe ja Cergy-Le-Haut.
Anton Dostler

Anton Dostler (10. toukokuuta 1891 – 1. joulukuuta 1945) oli jalkaväenkenraali Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana. 
Maaliskuun 22. päivänä 1944 15 Yhdysvaltain armeijan miestä, mukaan lukien kaksi upseeria, nousi maihin 100 kilometriä pohjoiseen La Speziasta, 250 mailia rintaman takana, Yhdysvaltain armeijan asepuvuissa. Heidän tehtävänään oli tuhota rautatietunneli Spezian ja Genovan välillä. Kaksi päivää myöhemmin italialaiset fasistit ja saksalaiset sotilaat vangitsivat ryhmän. Heidät kuljetettiin La Speziaan, missä heitä säilytettiin saksalaisen 135. linnoitusprikaatin esikunnan vieressä, jonka johdossa oli saksalainen eversti Almers. Almersin esikunta oli saksalaisen 75. armeijakunnan alainen, päällikkönään Dostler.
Amerikkalaisia kuulusteltiin, jolloin yksi upseereista paljasti tehtävän tarkoituksen. Tieto kulkeutui Dostlerille, joka maaliskuun 25. päivänä lähetti Almersille sähkeen, ja käski teloittaa vangit. Almers yritti useaan kertaan sähkeillä ja puhelinsoitoilla viivyttää teloitusta, mutta Dostler pysyi kannassaan ja amerikkalaiset teloitettiin aamulla 26. maaliskuuta 1944.
Ensimmäisessä liittoutuneiden sotaoikeuden istunnossa toisen maailmansodan jälkeen Dostler tuomittiin kuolemaan sotarikoksista. Häntä syytettiin amerikkalaissotilaiden laittomista teloituksista. Oikeudessa Dostler vain väitti välittäneensä esimiestensä käskyn eversti Almersille. Dostler teloitettiin ampumalla Italiassa joulukuussa 1945.
Alexander Löhr

Alexander Löhr (20. toukokuuta 1885 – 26. helmikuuta 1947) oli Itävallan ilmavoimien komentaja natsi-Saksan ja Itävallan yhdistymiseen (Anschluss) 1938 saakka. Myöhemmin hän oli Luftwaffen komentajana Balkanilla toisen maailmansodan aikana. Hänen korkein arvonsa oli ilmavoimien kenraalieversti ("Generaloberst der Flieger").
Löhr syntyi Turnu-Severinissä Romaniassa vuonna 1885. Löhr palveli ensimmäisessä maailmansodassa Itävalta-Unkarin armeijassa 85. jalkaväkirykmentissä pioneeripataljoonan joukkueenjohtajana. Vuonna 1921 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuosien 1923–1934 välillä hän palveli muun muassa eri esikuntatehtävissä ja Itävallan ilmailuministeriössä.
Vuonna 1938 hänet oli ylennetty kenraaliluutnantiksi. Hän oli Saksan 4. ilmalaivaston komentaja itärintamalla toukokuusta 1939 kesäkuuhun 1942. 4. Ilmalaivasto pommitti Varsovaa syyskuussa 1939. Huhtikuussa 1941 hänen alaisuudessaan olevat Luftwaffen lentoyksiköt tuhosivat Belgradin. Löhr komensi myös Saksan 12. armeijaa heinäkuusta joulukuuhun 1942.
Tammikuusta elokuuhun 1943 hän oli armeijaryhmä E:n komentajana itärintaman eteläosassa. Löhr vangittiin Jugoslaviassa toukokuussa 1945. Hänet tuomittiin jugoslavialaisten siviilien joukkomurhista kuolemaan ja teloitettiin ampumalla 26. päivänä helmikuuta 1947.
Visbyn keskiaikaviikko

Visbyn keskiaikaviikko () on vuosittainen keskiaikatapahtuma, joka järjestetään viikolla 34 Gotlannissa ja siellä ensisijaisesti Visbyssä. Tapahtuma on järjestetty vuodesta 1984. Keskiaikaviikon teemana oli monena vuonna Valdemar Atterdagin hyökkäys Visbyyn vuonna 1361, mutta nykyisin teema vaihtelee vuosittain. Tapahtuman aikana järjestetään muun muassa keskiaikaiset markkinat ja turnajaiset sekä keskiaikaisissa vaatteissa "Munkbollen" ja liveroolipeli-piknik.
Mariela Idivuoma

Mariela Idivuoma (s. 12. helmikuuta 1976) on ruotsalais-saamelainen freelance-toimittaja. Hän on työskennellyt SVT:llä saamenkielisen Ođđasat-uutislähetyksen uutistenlukijana. Idivuoman kumppani on Håvard Klemetsen, jonka kanssa hän elää Tromssassa. Heillä on yhteinen poika.
Geneviève Bujold

Geneviève Bujold (s. 1. heinäkuuta 1942) on kanadalainen näyttelijä. Hän oli vuonna 1969 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi ja voitti vuonna 1970 Golden Globen.
Bujold syntyi Montréalissa, Québecissä, ja vakiinnutti asemansa kansainvälisenä tähtenä viimeistään roolillaan elokuvassa "Tuhannen päivän kuningatar" (1969). Myöhempiä rooleja on ollut muiden muassa elokuvissa "Troijan naiset" (1971), "Naisen kahdet kasvot" (1976), "Kooma" (1978), "Murha tilauksesta" (1979), "Köysi kiristyy" (1984), "Erottamattomat" (1988) ja "Pinokkion seikkailut" (1996).
Bujold on esiintynyt myös ranskalaisissa elokuvissa, kuten Alain Resnais'n "La guerre est finiessä" (1966). Hänen oli tarkoitus ottaa vakituinen rooli televisiosarjassa "".
Bujold oli vuosina 1967–1973 naimisissa ohjaaja Paul Almondin kanssa. Pari sai yhteisen pojan, ja Genevièvelle on eron jälkeen syntynyt toinen poika, Emmanuel.
Rodolphe Meyer de Schauensee

Rodolphe Meyer de Schauensee (4. tammikuuta 1901 Rooma – 24. huhtikuuta 1984) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Hänen vanhempansa olivat sveitsiläinen paroni Frederick Meyer de Schauensee ja Matilda Toland. 
Hän muutti perheensä mukana Italiasta Yhdysvaltoihin 1913. Hän toimi Luonnontieteiden akatemian ("The Academy of Natural Sciences") lintuosaston intendenttinä Philadelphiassa lähes 50 vuotta. Hän tuli tunnetuksi erityisesti työstään Etelä-Amerikan linnuston tutkimisessa ja teki paljon töitä yhdessä ystävänsä James Bondin kanssa. Hän laajensi akatemian linnunnahkojen kokoelmaa ja otti osaa keräysmatkoille Brasiliaan, Thaimaahan, Burmaan, eteläiseen Afrikkaan, Itä-Intiaan ja Guatemalaan. Hän myös palkkasi keräilijöitä hankkimaan nahkoja eri puolita maailmaa. Hänen aikanaan museon kokoelma karttui 80 000 nahasta 170 000:een.
Hän kuvaili ja nimesi lukuisia uusia lintulajeja, muun muassa perunkypärähokko ("Pauxi unicornis"). Hänen kunniakseen on nimetty ainakin viherlakkitangara ("Tangara meyerdeschauenseei").
Hänen vaimonsa oli Williamina W. Wentz ja heillä oli kaksostyttäret Maude ja Maxine.
Vartiolaiva Uisko

VL Uisko on Länsi-Suomen merivartioston vartiolaiva, jonka kotisatamana on Turku. Henkilöstöä aluksella on 12. Alus on peruskorjattu syksyllä 2006 Uudenkaupungin Työveneen telakalla. "Uisko" pystyy toimimaan enintään puolen metrin kiintojäässä.
Alus ajoi 8. heinäkuuta 2013 karille Hangon länsipuolella.
Tehtävät.
Aluksen tehtäviin kuuluu muun muassa: 
Kalusto.
Aluksen kalustoon kuuluu muun muassa:
Seydou Keita

Seydou Keita (s. 16. tammikuuta 1980 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija. Hän pelasi muun muassa Ranskassa, Espanjassa ja Italiassa. Uransa hän lopetti kaudella 2016–2017 Qatarissa.
Ura.
Keita aloitti ammattilaisuransa ranskalaisessa Marseillessa syksyllä 1999, mutta siirtyi pian Lorientiin. Kahden vuoden jälkeen Keita siirtyi Lensiin, jossa hän kohosi aina kapteeniksi asti. 11. heinäkuuta 2007 seura luopui vastahakoisesti avainpelaajastaan hänen solmiessa nelivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Toukokuussa 2008 hän siirtyi FC Barcelonaan, jonka uusi valmentaja Pep Guardiola halusi Chelseaan myydyn Decon tilalle juuri Keitan.
Vuonna 2012 Keita siirtyi ilmaiseksi Kiinan Dalian Aerbiniin. Hän edusti alkuvuonna 2014 Espanjan La Ligassa Valenciaa ja kausina 2014–2016 Italian Serie A:ssa AS Romaa.
Keita pelasi useimmiten puolustavan keskikenttämiehen roolissa, mutta osallistui silti aktiivisesti pelinrakentamiseen. Keita oli fyysisesti erittäin vahva pelaaja, joka taisi pallonriistämisen puhtaasti, ilman sääntörikkomusta. Hän oli myös kuulu voimakkaista kaukolaukauksistaan.
Maajoukkueura.
Maajoukkuetasolla synnyinmaataan Malia edustaneen Keitan suurin saavutus on vuoden 1999 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuiden kolmas sija. Hän pelasi Malin A-maajoukkueessa 102 A-maaottelua vuosina 1998–2015 ja teki niissä 25 maalia. Hän on Malin A-maajoukkueessa eniten maaotteluita pelannut ja eniten maaottelumaaleja tehnyt miesjalkapalloilija.
Mark Parrish

Mark Parrish (s. 2. helmikuuta 1977 Bloomington, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan yli 700 NHL-ottelua.
Ura.
Seurajoukkueissa.
Parrish vakuutti kykyjenetsijät jo ensimmäisellä juniorikaudellaan NCAA:ssa, ja Colorado Avalanche varasi hänet numerolla 79 vuonna 1996. Parrish pelasi kuitenkin vielä yhden kauden NCAA:ssa, ja seuraavan WHL-liigan Seattle Thunderbirdsissä. WHL:ssä hänet valittiin WHL:n läntiseen tähdistökentälliseen.
Viimeisen juniorikautensa loppupuolella Colorado myi oikeutensa Parrishiin Florida Panthersille vaihdossa Tom Fitzgeraldiin. Parrish ehti pelata vielä loppukaudesta yhden AHL-ottelun New Haven Beastissa. Kaudella 1998–1999 hän pelasi miltei koko kauden Panthersin kokoonpanossa. Parrish pelasi seuraavan kauden kokonaan Floridassa. Kesällä 2000 Panthers kauppasi hänet Oleg Kvašan kanssa New York Islandersiin. Vaihtokaupassa Panthers sai Olli Jokisen ja Roberto Luongon.
Islandersissa Parrish pelasi ykkös- ja kakkosketjuissa maalintekijänä. Toisella Islanders-kaudellaan NHL-kausi 2001–2002 Parrish rikkoi selvästi vanhat piste-ennätyksensä, kun hän teki 60 pistettä. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Parrish oli Aleksei Jašinin jälkeen Islandersin toiseksi paras pistemies. Islandersissa hän pelasi aina kauteen 2005–2006 asti, jolloin Islanders myi hänet Brent Sopelin kanssa Los Angeles Kingsiin, joka puolestaan lähetti Denis Grebeškovin ja Jeff Tambellinin Islandersiin.
Parrish ei pelannut Kingsin riveissä kuin kevään 2006. Kesällä 2006 hän teki viiden vuoden sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Parrish ei kuitenkaan pelannut Minnesotassa kuin kaksi kautta, sillä Wild osti hänen sopimuksensa ulos kesällä 2008. Parrish ei saanut kahden kautensa aikana valmentaja Jacques Lemairen täyttä luottoa ja kaudella 2007–2008 hän jäi muutamia kertoja pelaavan kokoonpanon ulkopuolelle. Wild joutui ostamaan Parrishin sopimuksen ulos, kun joukkueen pelaajabudjetti oli liian lähellä määrättyä palkkakattoa. Parrish pelasi kaudella 2008–2009 Dallas Starsin joukkueessa.
Kaudella 2009–2010 Parrish osallistui Vancouver Canucksin harjoitusleirille, mutta hän ei mahtunut lopulliseen joukkueeseen ja Canucks purki koeaikasopimuksen. Parrish pelasi kaudella AHL:n Norfolk Admiralsissa. Helmikuussa 2010 Tampa Bay Lightning teki yksivuotisen, kaksisuuntaisen sopimuksen Parrishin kanssa, mutta palautti Parrishin takaisin Norfolkiin. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Buffalo Sabresiin, mutta pelasi kahta NHL-ottelua lukuun ottamatta AHL:n Portland Piratesissa. Seuraavaksi kaudeksi Parrish siirtyi Ottawa Senatorsiin, mutta aloitti kauden farmijoukkue Binghamton Senatorsissa.
Maajoukkueessa.
Yhdysvaltojen edustusjoukkueessa Parrish pelasi ensimmäistä kertaa jo junioriturnauksissa. Hän pelasi nuorten MM-kilpailut vuosina 1996 ja 1997. Jälkimmäisestä turnauksesta Yhdysvallat voitti hopeaa.
Yhdysvaltoja Parrish edusti ensimmäistä kertaa MM-tasolla vuonna 1998. Seuraavan kerran Parrish pelasi MM-kisoissa vuonna 2001. Vuoden 2005 MM-kilpailuissa Parrish teki kuudessa pelaamassaan ottelussa viisi maalia. Parrish valittiin myös Torinon olympialaisiin edustamaan Yhdysvaltoja.
Jacarenkaimaani

Jacarenkaimaani ("Caiman yacare") on eteläamerikkalainen alligaattorilaji. Lajin nimi tulee sen paikallisesta nimityksestä "Jacaré", joka on paikallinen nimitys alligaattorille.
Koko ja ulkonäkö.
Jacarenkaimaani on suunnilleen samankokoinen kuin silmälasikaimaani ja muistuttaa sitä paljon ulkonäöltään ja elintavoiltaan. Lajin pituus on noin 2,5–3 metriä. Suomut ovat hyvin luutuneita. Suomut ovat vähemmän luutuneita sivuilta. Kuono on hieman lyhyempi kuin suvun muilla lajeilla. Jacarenkaimaania kutsutaan toisinaan 'piraijakaimaaniksi' sen huomiota herättävien hampaiden ansiosta. Epätavallinen piirre johtuu alaleuan suurista hampaista, jotka työntyvät esiin ylöspäin ja saa hampaat näyttämään siltä kuin ne olisivat sekaisin. Villien kaimaanien hampaat ovat yleensä lyhyemmät. Hampaiden sojottaminen on erityisen yleistä vankeudessa ja se aiheuttaa joskus yläleuan vahingoittumisen kun hampaat puhkaisevat sen. Hampaita on yhteensä 72–82. Jacarenkaimaanin asema omana lajinaan on vielä epävarma ja se saattaa olla vain silmälasikaimaanin alalaji, joksi se aiemmin luokiteltiin vaikka kuvattiin aluksi omana lajinaan.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Jacarenkaimaanin levinneisyys melko eteläinen. Sitä tavataan Pohjois-Argentiinassa, Lounais-Brasiliassa, Etelä-Boliviassa ja Paraguayssa. Levinneisyys menee osittain päällekkäin leveäkuonokaimaanin kanssa. Levinneisyys on kaikista kaimaaneista eteläisin.
Jacarenkaimaani elää vaihtelevissa ympäristötyypeissä. Se viihtyy joissa ja järvissä joissa usein on kelluvaa kasvisainesta. Lajia tavataan muun muassa Pantanalin kosteikkoalueelta.
Elintavat.
Jacarenkaimaanin pääasiallista ravintoa ovat vedessä elävät selkärangattomat, erityisesti etanat ja kalat, myös piraijat. Lisäksi se syö toisinaan käärmeitä.
Lisääntymiskautena naaraat rakentavat pesäkeon johon ne munivat yleensä 21–38 munaa. Muninta tapahtuu sadekauden alussa tai keskellä. Naaras vartioi pesää munien hautumisen aikana. Vartioinnin määrään kuitenkin näyttää vaikuttavan suuresti se kuinka uhattu pesä on. Poikaset kuoriutuvat maaliskuussa.
Uhat ja suojelu.
Jacarenkaimaaneja arvioidaan elävän luonnossa 100 000–200 000 yksilöä eikä laji ole uhanalainen. Sen on kuitenkin todettu vähentyneen Pantanalissa. Lajia pyydettiin laittomasti paljon 1970-luvulta 1980-luvulle asti, mikä on pääsyy alhaiseen lukumäärään. Järjestäytyneen salametsästyksen lisäksi ongelmana on jacarenkaimaanin elinalueiden supistuminen. Sen etuna on kuitenkin muihin krokotiilieläimiin verrattuna melko nopea lisääntyminen, mikä on auttanut kestämään metsästyspainetta paremmin ja toipumaan liiallisesta metsästyksestä. Kaimaanikantojen kestävän käyttöä on alettu kehittää on jo Argentiinassa, Brasiliassa ja Boliviassa. Myös Paraguayssa on alettu toimia. Villejä jacarenkaimaanikantoja osataan nykyään hoitaa kestävästi ja lajin tarhausohjelma on meneillään Brasiliassa ja Argentiinassa. Tarhaus vähentää luonnonkantoihin kohdistuvaa painetta ja krokotiilifarmeilta saadaan nahkoja. Nykyään Brasiliassa kaikkien kaimaaninnahkojen täytyy olla peräisin tarhatuilta eläimiltä. Jacarenkaimaani kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen II.
Peter Arundell

Peter John Arundell (8. marraskuuta 1933 Ilford, Essex, Iso-Britannia – 16. kesäkuuta 2009) oli brittiläinen moottoriurheilija. Arundell kilpaili Formula 1 -luokassa kausina – ja . Arundell ajoi 13 kilpailua. Lisäksi hän kilpaili muun muassa Formula Junioreilla ja Formula 2 -autoilla. Arundell saavutti kaksi palkintosijaa.
Tom De Mul

Tom De Mul (s. 4. maaliskuuta 1986 Kapellen, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaista Standard Liègeä. 178 senttimetriä pitkän de Mulin pelipaikka on oikea laitalinkki.
De Mul siirtyi Sevillaan kesällä 2007 alankomaalaisesta Ajaxista, jossa hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003. Tammikuussa 2009, De Mul siirtyi kotimaansa KRC Genkin riveihin kauden loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella .
Belgian maajoukkueessa De Mul on pelannut kaksi ottelua.
Samak Sundaravej

Samak Sundaravej (, 13. kesäkuuta 1935 Bangkok – 24. marraskuuta 2009 Bangkok) oli thaimaalainen poliitikko ja maan pääministeri vuonna 2008.
Sundravej johti vuoden 2006 sotilasvallankaappauksen jälkeen kielletyn Thai Rak Thai -puolueen seuraajaa PPP:tä. Tammikuussa 2008 hänestä tuli PPP:n vaalivoiton myötä Thaimaan 25. pääministeri. Hän toimi virassaan 29. tammikuuta 2008 – 9. syyskuuta 2008, kunnes hänet erotettiin. Syynä oli se, että hän toimi television ruokaohjelman kokkijuontajana pääministerin virkansa aikana. Thaimaan perustuslakituomioistuimen mukaan maan pääministeri ei saa perustuslain mukaan työskennellä yksityisessä yrityksessä. Sundaravejin seuraajaksi tuli Somchai Wongsawat.
Sundarajev perusti "Prachakornthai"-puolueen ('Thaimaan kansanpuolue'), jonka johdossa hän oli 1979–2000. 1990-luvulla hän oli ministerinä Suchinda Kraprayoonin ja Banharn Silpa-Archan hallituksissa. Hän toimi Bangkokin kuvernöörinä vuosina 2000–2003.
Sundarajev kuoli 24. marraskuuta 2009 bangkokilaisessa sairaalassa maksasyöpään.
Living for the City

”Living for the City” on Stevie Wonderin kappale ja toinen singlejulkaisu hänen vuonna 1973 ilmestyneeltä albumiltaan Innervisions. Se on yksi Wonderin tunnetuimmista lauluista ja Superstitionin tapaan selkeä yhteiskunnallinen kannanotto. Kappale nousi Yhdysvaltain singlelistan sijalle 8 ja R&amp;B-listalla sijalle 1.
”Living for the City” kertoo köyhästä mississippiläisestä perheestä, joka ansaitsee juuri ja juuri tarpeeksi tullakseen toimeen kaupungissa. Vanhemmat tekevät työtä aamusta iltaan ja yrittävät parhaansa mukaan pitää perheen taloudellisesti pystyssä. Kappale käsittelee myös rasismia. Laulu on syntynyt aikana, jolloin Wonder oli jatkuvasti aktiivinen erilaisissa yhtyiskunnallisissa kysymyksissä.
”Living for the Citystä” on tehty useita erilaisia covereita, Ray Charlesin vuonna 1975 levyttämästä rock-yhtye Thunderin jäsenten tekemään versioon.
James Bond (ornitologi)

James Bond (4. tammikuuta 1900 Philadelphia – 14. helmikuuta 1989 Philadelphia) oli johtava yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Bond opiskeli Cambridgen Trinity Collegessa. Hän työskenteli Philadelphian luonnontieteiden akatemiassa (Academy of Natural Sciences), kohoten lopulta lintuosaston intendentiksi. Hän erikoistui Karibian alueen linnustoon ja kirjoitti aiheesta kirjan "Birds of the West Indies" (1936). Hän tutki usein yhdessä ystävänsä Rodolphe Meyer de Schauenseen kanssa.
Bond sai Institute of Jamaican "Musgrave Medalin" vuonna 1952, American Ornithologists’ Unionin "Brewster Medalin" vuonna 1954 ja Academy of Natural Sciencesin "Leidy Medalin" vuonna 1975.
Bondin vaimo oli Mary Fanning Wickham. James Bond kuoli Chestnut Hillin sairaalassa Philadelphiassa 89-vuotiaana.
Bond kuvaili ja nimesi muun muassa perunkypärähokon ("Pauxi unicornis") yhdessä de Schauenseen kanssa.
Kirjailija Ian Fleming, joka oli innokas lintuharrastaja ja asui Jamaikalla, antoi kirjansa "Casino Royale" (1953) sankarille lintutieteilijän nimen ”James Bond”, sillä se oli hänen kaipaamansa ”yksinkertainen, tylsä ja tavanomainen” nimi. Bond-elokuvassa "Kuolema saa odottaa" nähdään alluusio tosielämän Bondiin, kun James Bondin hahmo (Pierce Brosnan) selaa tämän "Birds of the West Indies" -kirjaa.
Phak Phalang Prachachon

Phak Phalang Prachachon (PPP) (, "kansan valtapuolue") oli thaimaalainen puolue, joka perustettiin syyskuussa 2007 sotilasvallankaappauksessa syrjäytetyn Thaksin Shinawatran Thai Rak Thai -puolueen jatkajaksi. Puolueen johti joulukuun 2007 vaaleihin Samak Sundaravej.
Puolue julistautui voittajaksi 23. joulukuuta 2007 pidetyissä Thaimaan ensimmäisissä vapaissa vaaleissa sitten vuoden 2006 sotilasvallankaappauksen..
Samak Sundaravej nousi vaalien jälkeen pääministeriksi. Hän ehti olla pääministerinä tammikuusta syyskuuhun 2008, jolloin oikeus erotti hänet. Hänen seuraajakseen tuli Somchai Wongsawat. PPP-hallitusta vastaan osoitti mieltään lähes jatkuvasti PAD-liike, joka sai aikaan myös Thaksinin hallinnon syrjäyttämisen.
Thaimaan perustuslakituomioistuin lakkautti puolueen 2. joulukuuta 2008, kuten myös sen hallituskumppanit Chart Thain ja Matchiman vaalivilpistä annetun tuomion jälkeen. Puolueen johdolta kiellettiin osallistuminen politiikkaan viideksi vuodeksi.
You Are the Sunshine of My Life

You Are the Sunshine of My Life on yksi Stevie Wonderin tunnetuimmista kappaleista. Se on ensimmäinen laulu Wonderin vuonna 1972 ilmestyneellä albumilla "Talking Book". Hän voitti sillä Grammy-palkinnon.
"You Are the Sunshine of My Life" julkaistiin singlenä, ja siitä tuli Wonderin kolmas Yhdysvaltain listaykkönen. Kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Frank Sinatra, Liza Minnelli ja Tom Jones.
Maarit Hurmerinta on levyttänyt kappaleen suomeksi nimellä ”Sua ehkä liikaa pomputin” vuonna 1973.
Dagfinn Enerly

Dagfinn Enerly (s. 9. joulukuuta 1972 Oslo, Norja) on norjalainen entinen jalkapalloilija.
Enerly edusti uransa aikana muun muassa Skeidiä, Mossia, Rosenborgia ja Fredrikstadia. Norjan maajoukkueen paidassa hän esiintyi kahdesti vuosina 1996–2001.