tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Laukaansuu

Laukaansuu eli Ust-Luga () on taajama ja kunta Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Laukaanjoen alajuoksulla, lähellä Suomenlahtea. Sen osia ovat Lenryba (ven. Ленрыба), Lesnoi (Лесной), Ostrov (Остров) ja Sudoverf (Судоверфь). Kaikkiaan taajamassa on noin 2 400 asukasta. 
Laukaansuusta on rautatieyhteys Kattilan kautta Pietariin ja Veimariin. Kalanjalostusteollisuus on alueen merkittävä työllistäjä.
Laukaansuun kunta käsittää Laukaanjoen alajuoksun lisäksi sen länsipuolella sijaitsevan Kurkolanniemen. Kuntaan kuuluvat kylät: Hakaja, Joenperä, Kaipaala, Kiiskala, Kirjamo, Konnu, Luutsa, Pärspää, Rajo (Межники, "Mežniki") ja Vipiä sekä Kurkulan, Preobraženkan (Преображенка) ja Laukaansuun aseman asutukset. Yhteensä kunnassa on noin 2 900 asukasta. 
Varsinainen Laukaansuun kylä, Ostrov, mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Kunta on inkerinsuomalaisten, inkerikkojen ja vatjalaisten perinteistä asuinaluetta. Nykyään venäläisiä on 81 % väestöstä. Suomalaisia asuu Hakajan, Kiiskalan, Kirjamon, Konnun ja Vipiän kylissä sekä Laukaansuun taajamassa. Vipiän kylässä pidetään inkerinsuomalaiset kyläjuhlat elokuussa. Inkerikkoja on Pärspäässä, ja Joenperän ja Luutsan kylissä puhutaan vielä inkeroisvaikutteista vatjan kieltä.
Kunnassa sijaitsee Kurkolanniemen rauhoitusalue. Joenperässä on ortodoksinen kirkko ja Konnun kylässä luterilainen rukoushuone. Suurin osa alueesta on rajavyöhykettä, jolle pääsyyn tarvitaan lupa.
Kunnan päämies on Eino Säkki, kuntahallinnon päämies Vladimir Zjabkin.
Satama.
Laukaansuun satama on yksi Venäjän tärkeimpiä satamia. Laukaansuun satamassa työskentelee nykyään noin 2 500 henkeä. Vuoteen 2015 mennessä työntekijämäärän odotetaan kasvavan 10 000:een. Työntekijöitä varten sataman tytäryhtiö OAO Portžilstroi rakentaa uuden kaupungin Laukaansuun taajaman ja Joenperän kylän alueelle. Suunnitelmien mukaan kaupungin asukasluku on 12 500 henkeä vuonna 2010 ja 34 500 vuonna 2025. Alkuperäisväestön odotetaan tuolloin muodostavan vain 7 % kaupungin asukasmäärästä. Laukaansuun kunnanvaltuusto hyväksyi uuden kaupungin yleissuunnitelman marraskuussa 2007.
Mark Greenway

Mark "Barney" Greenway (s. 13. heinäkuuta 1969 Ketteringissä) on brittiläinen grindcore/death metal -vokalisti, joka on toiminut bändeissä kuten Napalm Death, Extreme Noise Terror ja Benediction. 
Hänet tunnetaan parhaiten matalista death metal -örinöistä sekä aktiivisesta lavaperformanssista. Hänen vokalisointinsa esikuvana on Kam Lee, Mantas-nimisen yhtyeen vokalisti. Mantasista tuli myöhemmin Death.
Greenwayn tiedetään myös olevan PETAn kannattaja ja hän on ollut kasvissyöjä 14-vuotiaasta asti. Hän on useaan otteeseen niin sanoituksissa kuin haastatteluissakin ilmaissut uskonnonvastaisia, konservatismin vastaisia ja antifasistisia mielipiteitä sekä sanonut kannattavansa demokratiaa.
Viktorija Stopina

Viktorija Ivanivna Stopina () (s. 21. helmikuuta 1976 Zaporižžja) on ukrainalainen korkeushyppääjä.
Stopina sijoittui kuudenneksi Lissabonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1994. Hän jäi Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa 1995 karsinnassa ilman tulosta. Vuonna 1996 hän voitti Ukrainan-mestaruuden, mutta karsiutui loppukilpailusta Atlantan olympialaisissa. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän oli seitsemäs. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi tuloksella 196 cm. Hän voitti samana vuonna lisäksi Ukrainan-mestaruuden. Vuonna 2003 hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän hyppäsi yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Euroopan sisäratojen cupissa, kahdeksas Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti Ukrainan mestaruuden sekä sisä- että ulkoradoilla. Ateenan olympialaisissa hän voitti olympiapronssia ennätystuloksellaan 202 cm. Kauden lopussa hän oli toinen . Vuonna 2005 hän voitti Ukrainan sisäratojen mestaruuden. Myöhemmin samana vuonna hän oli seitsemäs Helsingin MM-kisoissa ja viides . Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän oli seitsemäs. Hän voitti 2008 Ukrainan-mestaruuden, oli toinen Euroopan cupissa ja sijoittui 12:nneksi Pekingin olympialaisissa. Hän voitti Ukrainan ulkoratamestaruuden 2009 ja 2010 sekä sijoittui Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kuudenneksi. Vuonna 2011 hän oli toinen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa, mutta karsiutui Daegun MM-kilpailuissa. Vuonna 2012 hän voitti Ukrainan hallimestaruuden ja karsiutui loppukilpailusta Lontoon olympialaisissa.
Sailor (vuoden 1991 albumi)

Sailor on Sailor-yhtyeen studioäänite, joka julkaistiin huhtikuussa 1991. Alkuperäisjäsenten edellisestä yhteisestä albumista "Hideawaystä" oli kulunut jo 13 vuotta. Uudelta levyltä julkaistu single "La Cumbia" oli Belgiassa parhaimmillaan kuudentena ja Alankomaissa TOP 40:ssä 9 viikkoa ja parhaimmillaan se oli myös kuudes. Saksassa TOP 40:ssä kyseinen single oli #25. Myös single "The Secretary" oli Saksassa parhaimmillaan seitsemäs. Levy-yhtiönä oli Saksalainen BMG, joka halusi ehdottomasti hitit "Girls, Girls, Girls" ja "A Glass of Champagne" levylle nykypäivän versioina.Single "Cumbia" on ensimmäinen versio "La Cumbia" -kappaleesta, vaikkakin ne musiikillisesti eroavat huomattavasti toisistaan. Julkaistu c-kasettina, LP-levynä ja CD-levynä (RCA MC/LP/PD 74996). Vuonna 1994 julkaistu kokoelma-cd "Hits &amp; Higlights" sisältää kaikki "Sailor"-albumin kappaleet, sekä kappaleet "Precious Form", "Street Lamp", "It Takes 2 to Tango", "Latino Lover", "Marinero" ja "Mambo Loco" vuoden 1992 "Street Lamp"-levyltä.
Anna Rogowska

Anna Rogowska (s. 21. toukokuuta 1981 Gdynia) on puolalainen seiväshyppääjä ja seiväshypyn maailmanmestari.
Rogowska kilpaili 2002 Wienin sisäratojen EM-kisoissa, mutta karsiutui tuloksella 420. Myöhemmin samana vuonna hän oli Münchenin EM-kisoissa seitsemäs hypättyään 430. Hän voitti Puolan alle 23-vuotiaiden mestaruuden 2002 ja 2003. Hän sijoittui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 kuudenneksi tuloksella 435. Myöhemmin samana vuonna hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hypättyään 435. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän hyppäsi seitsemänneksi tuloksella 445. Vuonna 2004 Rogowska sijoittui seitsemänneksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa ja voitti olympiapronssia Ateenan olympialaisissa tuloksella 470. Kauden lopussa hän oli kolmas.
Rogowska voitti 2005 sisäratojen EM-hopeaa Madridissa hypättyään 475. Hän voitti samana vuonna Euroopan cupin sekä sijoittui kuudenneksi Helsingin MM-kisoissa ja seitsemänneksi . Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa. 2007 hän voitti sisäratojen Puolan-mestaruuden ja EM-pronssia tuloksella 466 sekä sijoittui kahdeksanneksi Osakan MM-kilpailuissa. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän oli kuudes, Euroopan cupissa toinen ja Pekingin olympialaisissa kymmenes.
Rogowska voitti Berliinissä 2009 maailmanmestaruuden tuloksella 475, kun ennakkosuosikki Jelena Isinbajeva jäi ilman tulosta. Hän voitti samana vuonna ensimmäisen ulkoratojen Puolan-mestaruutensa aikuisten sarjassa. hän oli neljäs. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia tuloksella 470. Hän voitti myös Puolan hallimestaruuden ja oli kolmas Euroopan joukkuemestaruuskilpailussa. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Pariisissa 2011 kaikkien aikojen kolmanneksi parhaalla tuloksella 485. Hän voitti samana vuonna Puolan hallimestaruuden ja Euroopan joukkuemestaruuskilpailut. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kymmenenneksi.
Rogowska voitti Puolan hallimestaruuden 2012, mutta jäi Lontoon olympialaisten loppukilpailussa ilman tulosta. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän sai hopeaa tuloksella 467.
Vähäjoki (Turku)

Vähäjoki (joskus ), yläjuoksulla Paattistenjoki (), on joki Turussa. Joki saa alkunsa Turun Paattisilta ja laskee Aurajokeen Koroistenniemen luona.
Joki virtaa alajuoksullaan Maarian kaupunginosassa, ja sen varrelle on padottu vedenottoa varten 74 hehtaarin Maarian allas, joka on myös Aurajoen vesistöalueen toiseksi suurin järvi.
Vähäjoen valuma-alueen pinta-ala 105,86 km². Joen vedenlaatu on pääosin samanlainen kuin Aurajoen ja vedenlaatua tutkitaan säännöllisin väliajoin. Joen vedenlaatu on viime vuosina ollut pääosin tyydyttävää tai välttävää. Vähäjoen sivu-uomia ovat Topinoja ja Piipanoja.
Koroistenniemen muinainen linnake ja piispanistuin rakennettiin juuri Aurajoen ja Vähäjoen risteyskohtaan. Nykyisin paikalla on raunioita sekä valkoinen risti muistomerkkinä paikalla sijainneesta kirkosta.
Lastensairaala

Lastensairaala on sairaala, joka keskittyy hoitamaan kasvuikäisiä. Erilliset lastensairaalat yleistyivät 1900-luvulla, kun lasten sairaanhoito erikoistui omaksi lääketieteen haarakseen. Tyypillisesti lastensairaalassa kiinnitetään enemmän huomiota potilaiden psykososiaaliseen puoleen: vanhempien vierailuja helpotetaan ja pitkäaikaispotilaat voivat saada kouluopetusta.
Lastensairaalat Suomessa.
Suomen ensimmäinen lastensairaala, myöhempi Lastenklinikka, perustettiin Helsinkiin vuonna 1893. Se hoiti potilaita keskosista 16-vuotiaisiin, joskus 18-vuotiaisiin, asti. 1900-luvun alkupuolella lastensairaaloita perustettiin muihin suuriin kaupunkeihin, muun muassa Tampereelle. Tietyt hoidot, kuten syöpäpotilaiden kantasolusiirrot ja vaativa lasten sydänkirurgia, oli kuitenkin keskitetty koko maassa Helsingin Lastenklinikalle.
Uutta Lastensairaalaa jo vanhentuneeksi käyneen Lastenklinikan tilalle alettiin rakentaa 26. elokuuta 2014 Helsingin Meilahteen, ja sen valmistui syksyllä 2018. Lastensairaalan 160 miljoonan rakennuskustannuksista 30 miljoonaa euroa on kerätty lahjoituksin.
Turun tuomiokapituli

Turun tuomiokapituli on Turkuun vuonna 1276 perustettu tuomiokapituli. Sen tehtävänä on hoitaa Turun arkkihiippakunnan hallintoa ja toimintaa. 
Turun arkkihiippakunnan tuomiokapituli on vanhin Suomessa edelleen toimiva virasto. 1400- ja 1500-luvuilla toimineen tuolloin Suomen ylimmän oikeusasteen Turun maaoikeuden jäsenistöön tuli kuulua Turun tuomiokapitulin edustaja.
Tuomiokapitulin jäseninä ovat pysyvästi Turun ja Suomen arkkipiispa sekä Turun arkkihiippakunnan piispa. Lisäksi tuomiokapituliin kuuluu tuomiorovasti, lakimiesasessori ja hiippakuntadekaani. Pappisasessorit valitaan kerrallaan kolmeksi vuodeksi. Lisäksi hiippakuntavaltuusto valitsee toimikaudekseen maallikkojäsenen tuomiokapituliin. Hiippakuntavaltuuston puheenjohtajalla on tuomiokapitulin istunnoissa puhe- ja läsnäolo-oikeus. 
Turun tuomiokapitulin istunnoissa piispa toimii puheenjohtajana silloin, kun asia koskee kummankin piispan vastuualueita ja silloin, kun on kysymys hänen ensisijaisen vastuualueensa 70 seurakunnasta. Arkkipiispan puheenjohdolla käsitellään hänen vastuualueensa 19 seurakuntaa koskevat asiat. Varapuheenjohtajana toimii tuomiorovasti.
Tor Jungman

Tor Jungman (s. 1952) on suomalainen urheilu- ja terveysvaikuttaja. 
Suomen Sydänliiton pääsihteeri, sosiaalineuvos Tor Jungman on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri (Jyväskylän yliopisto 1976). Lisäksi hän on muun muassa suorittanut Liikuntahallinnon tutkinnon (LHT, Suomen urheiluopisto), Urheiluopistohallinnon tutkinnon sekä Sosiaali- ja terveysjohtamisen PD-tutkinnon (Tampereen yliopisto). 
Jungmannin työura on vahvasti suomalaisessa ja myös kansainvälisessä järjestötyössä. Hän aloitti Suomen Valtakunnan Urheiluliiton (SVUL) tutkimussihteerinä 1975. Saman järjestön suunnittelupäällikkö ja johtoryhmän jäsen hänestä tehtiin 1979 ja Urheiluosaston päällikkö 1981. Suomen jääkiekkoliiton toimitusjohtajana Jungman toimi 1984–86, mistä tehtävästä hän siirtyi Vuokatin urheiluopiston apulaisrehtoriksi 1986 ja vuonna 1990 rehtoriksi. Suomen Sydänliiton toiminnanjohtajaksi (nyk. pääsihteeri) Jungman valittiin 1998.
Jungman on ollut muun muassa Valtion liikuntatieteellisen toimikunnan ja -neuvoston jäsen, Liikuntatieteellisen Seuran työvaliokunnan ja hallituksen jäsen, Suomen Olympiakomitean valmennusvaliokunnan jäsen, Suomen kuntourheiluliiton hallituksen jäsen, Jääkiekon SM-liigan hallituksen jäsen, SVUL:n Kainuun piirin varapuheenjohtaja, Pohjois-Suomen liikunnan sekä Kainuun liikunnan hallituksen jäsen,Urheiluopistojen yhdistyksen puheenjohtaja, KKI-projektin johtoryhmän jäsen, Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistyksen YTY:n hallituksen jäsen, Terveyden edistämisen keskuksen hallituksen jäsen,Sosiaali- ja terveysturvan keskusliiton hallituksen varapuheenjohtaja, Raha-automaattiyhdistyksen hallituksen varapuheenjohtaja, Suomen Kansanterveysyhdistyksen hallituksen varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja. Kansainvälisiä tehtäviä on ollut muun muassa Interskin hallituksessa, Skiing at schools and universities hallituksessa ja European Heart Networkin hallituksessa.
Jungman on edelleen muun muassa SOSTE Suomen sosiaali- ja terveys ry:n hallituksen puheenjohtaja, Sydäntutkimussäätiön ja Sydänsäätiön hallituksen jäsen,Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen sydän- ja verisuonisairauksien ja diabeteksen asiantuntijaryhmän jäsen, Kansanterveyden neuvottelukunnan jäsen,KASTE II:n valtakunnallisen ohjausryhmän jäsen, Suomen Kansanterveysyhdistyksen hallituksen puheenjohtaja ja Kuntoutussäätiön hallituksen jäsen.
Råneå

Råneå (suomeksi "Rauna", joskus "Rooneo") on taajama, seurakunta ja entinen kunta Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Nykyisin nämä kuuluvat Luulajan kuntaan, mutta osa aiemmasta Råneån seurakunnasta kuuluu Bodenin kuntaan.
Taajama.
Råneån taajamassa on nykyään 1 912 asukasta. Taajama sijaitsee Perämeren rannalla Raunajoen (ruots. "Råne älv") suistossa. Taajaman asukasluku on ollut suurimmillaan noin 2 400 henkeä vuonna 1980. Taajamassa sijaitsivat aikaisemmin saha ja kenkätehdas.
Seurakunta.
Råneån seurakunta muodostettiin vuonna 1642 erottamalla se Luulajan seurakunnasta. Vuosina 1927–1962 seurakunta oli jaettuna "Råneå nedre" ja "Råneå övre" -nimisiin kirkonkirjapiireihin (ruots. "kyrkobokföringsdistrikt"). Kirkonkirjapiireistä luovuttiin vuonna 1962, kun Råneå övre erosi omaksi Gunnarsbynin seurakunnaksi.
Råneån kirkko on vihitty käyttöön vuonna 1857 ja Gunnarsbynin seurakunnan kirkko vuonna 1928. Vuoden 2011 lopussa Råneån seurakunnan asukasluku oli 4 030 henkeä ja Gunnarsbynin 667 henkeä.
Entinen kunta.
Råneån pitäjä perustettiin vuonna 1642 erottamalla se Luulajan pitäjästä. Vuoden 1862 kuntauudistuksessa kirkolliset asiat siirrettiin Råneån seurakunnalle ja maalliset asiat Råneån maalaiskunnalle. Vuonna 1969 kunta jaettiin, kun Gunnarsbynin seurakuntaa vastannut alue liitettiin nykyiseen Bodenin kuntaan ja jäljelle jääneen Råneån alue nykyiseen Luulajan kuntaan. Råneån kunnan pinta-ala oli 2 173,50 neliökilometriä, josta maa-alueita oli 2 022,40 neliökilometriä. Vuonna 2000 entisen kunnan alueella asui 5 152 asukasta. Råneån ja Gunnarsbynin väkilukujen perusteella asukkaita oli 4 697 henkeä vuonna 2011.
Gunnarsbynin alueen lisäksi kuntaan kuuluivat taajaman ympärillä sijainneet kylät:
LOA

LOA () on yleisesti käytetty termi tarkoittamaan laivan tai veneen rungon enimmäispituutta.
Toinen käytetyistä pituuden mitoista on LWL () eli rungon vesilinjan pituus. Usein LWL on käytännöllisempi mitta kuin LOA – esimerkiksi arvioitaessa aluksen suorituskykyä.
New Yorkin kaupungintalo

New Yorkin kaupungintalo () on rakennus New Yorkissa Yhdysvalloissa. Rakennuksessa sijaitsee New Yorkin kaupunginvaltuusto ja pormestarin toimisto. Se on Yhdysvaltain vanhin kaupungintalo, jossa yhä edelleen toimii sen alkuperäiset hallinnolliset elimet.
Kaupungintalo rakennettiin vuosina 1803–1812. Sen suunnittelivat arkkitehdit John McComb Junior ja Joseph Francois Mangin, joiden ehdotus oli voittanut rakennuksesta vuonna 1802 järjestetyn arkkitehtikilpailun. Arkkitehdit joutuivat kuitenkin muuttamaan ehdotustaan kustannusten aisoissa pitämiseksi. He muun muassa pienensivät rakennuksen kokoa. Lisäksi vastoin alkuperäistä suunnitelmaa ainoastaan rakennuksen etujulkisivu verhoiltiin Massachusettsin marmorilla, kun takaosan verhoilumateriaalina käytettiin ruskeaa hiekkakiveä. Vuosina 1954–1956 julkisivut uudelleenverhoiltiin Alabaman kalkkikivellä.
Vuonna 1966 kaupungintalo lisättiin Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisteriin ("National Register of Historic Places", NRHP).
Natalie Babbitt

Natalie Babbitt (18. heinäkuuta 1932 Dayton, Ohio – 31. lokakuuta 2016 Hamden, Connecticut) oli yhdysvaltalainen lastenkirjojen kirjoittaja ja kuvittaja. Hänen tunnetuimpiin teoksiinsa kuuluu "Tuck Everlasting" (1975), josta on tehty kaksi elokuvaa.
Hän asui Rhode Islandissa, ja hänellä oli mies Samuel Fisher Babbitt, kolme lasta ja kolme lastenlasta. Ensimmäisen kirjansa "The Forty-ninth Magician" hän teki vuonna 1966 yhdessä aviomiehensä kanssa niin että mies kirjoitti tekstit ja Natalie Babbit piirsi kuvat. Myöhempiin kirjoihinsa hän myös kirjoitti tekstin.
J. R. Bailey

James Ralph Bailey (1937–1985) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -musiikin laulaja-lauluntekijä. Hän toimi vuosina 1956–1972 The Cadillacs -yhtyeen jäsenenä ja aloitti vuonna 1968 soolouran. Hän sai omissa nimissään vuosien 1968–1975 välisenä aikana viisi R&amp;B-hittisingleä, joista suurin menestys oli "After Hours" (#29, 1973). Hän toimi lisäksi lauluntekijänä muille esittäjille; hänen käsialaansa ovat muiden muassa hitit "Everybody Plays the Fool" (The Main Ingredient) ja "Love, Love, Love" (Donny Hathaway).
Sabin Bălașa

Sabin Bălașa (17. kesäkuuta 1932 Dobriceni – 1. huhtikuuta 2008 Bukarest) oli romanialainen nykytaidemaalari. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat laajamittaiset freskot, jotka koristavat muun muassa Iașin yliopistoa. 
Bălașalta tilattiin 1970-luvulta Nicolae Ceaușescun ja Elena Ceaușescun muotokuvat. Hän syytti kesäkuussa 2005 ranskalaista "Le Mondea" toisen taiteilijan maalauksen väittämisestä hänen teoksekseen.
Maryland State House

Maryland State House on Yhdysvaltain osavaltion Marylandin parlamenttirakennus, Maryland General Assemblyn istuin. Se sijaitsee osavaltion pääkaupungissa Annapolisissa ja edustaa niin kutsutun Yrjöjen aikakauden arkkitehtuuria.
Nykyinen State House, järjestyksessään kolmas paikalla, rakennettiin vuosina 1772–1779 arkkitehti Joseph Horatio Andersonin piirustusten pohjalta. Rakennustöitä pitkitti Yhdysvaltain vapaussota. Rakennuksen kupoli rakennettiin myöhemmin, vuosina 1785–1788. Arkkitehti Joseph Clarkin suunnitteleman kupolin sisätilat valmistuivat lopullisesti kuitenkin vasta vuonna 1797.
Vuoden 1783 marraskuun 26. päivästä vuoden 1784 kesäkuun 3. päivään asti Annapolis toimi Yhdysvaltain pääkaupunkina. Maryland State House toimi tuona aikana Yhdysvaltain kongressitalona. Vuonna 1966 se lisättiin Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisteriin ("National Register of Historic Places"). Rakennus on myös Yhdysvaltain vanhin osavaltion parlamenttirakennus, joka on edelleen lainsäädäntökäytössä.
Ghum

Ghum tai Ghoom () on pieni vuoristopaikkakunta Intian Länsi-Bengalin osavaltion pohjoisosassa. Kaupunki on Darjeelingin rautatien varrella, ja sen 2 258 metrin korkeudessa oleva rautatieasema Intian korkeimmalla sijaitseva rautatieasema.
Ghumissa on myös muutamia buddhalaisia luostareita, joista Yogachoeling Gompa eli Ghumin luostari on kuuluisin. Luostari sijaitsee aivan rautatieaseman lähellä . Ghumin luostarissa on mm. 4,8 metriä korkea Maitreya Buddhan patsas .
Ghumiin perustettiin suomalainen Vapaakirkon lähetysasema vuonna 1894. Lähetysasemalla asui 1930-luvulla muun muassa taidemaalari Reino Eklund.
Sinisäppikala

Sinisäppikala ("Odonus niger") on trooppisilla merillä elävä sinisävyinen kala.
Koko ja ulkonäkö.
Sinisäppikala kasvaa noin 40 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, sininen, ja pyrstö lyyramainen. Pää on vaaleamman sininen kuin vartalo, ja evissä on vaaleansininen takareuna. Sen etuhampaat ovat punasävyiset.
Alkuperä.
Sinisäppikala elää luonnossa Indopasifisen merialueen koralliriutoilla. Sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä Etelä-Afrikan Durbaniin, sieltä Marquesassaarille, Japanin eteläosaan, Australian Isolle valliriutalle ja Uuteen-Kaledoniaan asti.
Käyttäytyminen.
Sinisäppikala on säppikalaksi suhteellisen rauhallinen. Se ei syö koralleja, mutta riutta-akvaarion sienieläimet ja muut pieneliöt ovat vaarassa sen seurassa. Samassa akvaariossa voi pitää useampia yksilöitä, jos ne hankitaan yhtaikaa. Kala on aluksi arka, mutta muuttuu vähitellen rohkeammaksi. Sille on syytä hankkia kivinen luola pakopaikaksi. Itsevarma säppikala voi puraista akvaarionhoitajan kättä.
Ravinto.
Sinisäppikala syö luonnossa eläinplanktonia. Akvaariossa sitä ruokitaan lihapitoisella ruoalla, jota suositellaan annettavaksi kolme kertaa päivässä.
László Kovács (elokuvaaja)

László Kovács (14. toukokuuta 1933, Budapest – 22. heinäkuuta 2007, Beverly Hills) oli unkarilainen elokuvaaja.
Kovács teki uransa Yhdysvalloissa. Hän vastasi muun muassa elokuvien "Easy Rider" (1969), "Rajut kuviot" (1970), "Paperikuu" (1976), "Haamujengi" (1984) ja "Kopiomurhaaja" (1995) kuvauksesta. 
Dokumenttielokuva "No Subtitles Necessary: Laszlo &amp; Vilmos" (2008) kertoo Kovácsin ja Vilmos Zsigmondin pitkästä ystävyydestä. Miehet tapasivat Budapestissä elokuvauksen opiskelijoina vuonna 1953. Muutamaa vuotta myöhemmin he kuvasivat yhdessä Unkarin kansannousua ja pakenivat maasta filmi mukanaan. He asettuivat Hollywoodiin, jossa kummastakin tuli arvostettu elokuva-alan ammattilainen. Kovácsin kuvaustyyli oli yksinkertainen ja voimakas, Zsigmondin tyylistä kehittyi rehevä ja impressionistinen, mutta kumpikin perustui yhteisiin kokemuksiin, jotka he hankkivat työskennellessään toinen toisensa avustajina pienen tai olemattoman budjetin elokuvien parissa.
Laforan tauti

Laforan tauti on epilepsian harvinainen perinnöllinen muoto, joka alkaa tyypillisesti oireilla vasta murrosiän kynnyksellä. Sairaus aiheuttaa kouristuksia, nopeasti etenevää dementoitumista ja lisäoireina esimerkiksi ataksiaa ja näköaistiin liittyviä oireita. Sairaus on nimetty 1900-luvulla vaikuttaneen espanjalaisen neuropatologin Gonzalo Rodríguez Laforan mukaan. 
Edetessään Laforan tauti johtaa lopulta kuolemaan yleensä teini-iässä tai pian sen jälkeen. Parantavaa hoitoa ei toistakseksi tunneta, mutta kouristukset ovat ainakin taudin alkuvaiheissa lievitettävissä antiepileptisellä lääkityksellä. Sairaus periytyy autosomissa. Oireet aiheuttaa glukoosin (Laforan kappaleiden) kertyminen mm. neuroneihin ja maksasoluihin. 
Laforan tautia esiintyy yhtäläisesti miehillä ja naisilla, mutta maailmanlaajuisesti se on hyvin harvinainen. Yleisin sairaus on Etelä-Euroopan, Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän maissa Välimerellä.
Chad Donella

Chad Donella (s. 18. toukokuuta 1978 Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "Final Destination", "The Long Kiss Goodnight" ja "Disturbing Behavior". Lisäksi hän on mukana TV-sarjoissa "Smallville" ja "Salaiset kansiot".
Ashley Eden

Ashley Eden (13. marraskuuta 1831 – 8. heinäkuuta 1887) oli englantilais-intialainen virkamies ja diplomaatti.
Eden nimitettiin vuonna 1860 Bengalin hallituksen ministeriksi, minkä ansiosta hänellä oli myös paikka lainvalmistelukunnassa. Vuonna 1861 hän neuvotteli poliittisena edustajana Sikkimin kuninkaan kanssa rauhansopimuksen. Sikkimin neuvotteluiden onnistumisen ansiosta Eden lähetettiin samantapaiselle matkalle Bhutaniin. Armeijan joukkojen saattaman Edenin vaatimuksiin ei kuitenkaan suostuttu ja sopimuksesta muodostui erittäin suosiollinen bhutanilaisille. Tämä johti siihen, että Intian hallitus kiisti sopimuksen voimallisuuden ja julisti sodan Bhutania vastaan.
Vuonna 1871 Eden valittiin Brittiläisen Burman ensimmäiseksi siviilikuvernööriksi. Hän oli Burmassa kuusi vuotta, kunnes hänet nimettiin vuonna 1877 Bengalin varakuvernööriksi. Vuonna 1878 Eden sai Intian tähden ritarikunnan ritarikomentajan arvonimen. Vuonna 1882 hän erosi varakuvernöörin virastaan ja palasi Englantiin. Hän liittyi Intian ulkoministeriövaltuustoon, jossa toimi aina kuolemaansa asti. Edenille pystytettiin hänen eroamisensa jälkeen patsas Kalkuttaan muistoksi hänen onnistuneelle hallinnolleen Bengalissa.
Miklós Jancsó

Miklós Jancsó [miklo:š jantšo:] (29. syyskuuta 1921 Vác – 31. tammikuuta 2014 Budapest) oli unkarilainen elokuvaohjaaja.
Jancsó nosti 1960-luvulla unkarilaisen elokuvan kansainväliseen maineeseen. Hänen kaikki elokuvansa käsittelevät historiallisia aiheita: niiden tapahtumat sijoittuivat Unkarin ja Itävalta-Unkarin kapinavuosiin sekä ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Elokuvat sisältävät runsaasti kansatieteellistä kuvastoa.
Jancsón elokuvissa on runsaasti pitkiä, cinemascopena kuvattuja ottoja. Ne ovat niin pitkiä, että elokuva "Punainen psalmi" sisältää yhteensä vain 27 ottoa. Kamera seuraa etualalla käveleviä ihmisiä, zoomaa välillä pienen pieniin erikoislähikuviin ja vetäytyy sitten valtaviin laajakulmakuviin. Jancsón elokuvat muistetaankin erityisesti panoraamaotoista, joissa pienet ihmiset seisovat vasten avaraa unkarilaista pustaa – näkymää kutsutaan jancsólaiseksi maisemaksi. Jancsó vieraili Sodankylän elokuvajuhlilla vuonna 2002.
Jancsón ohjaamia elokuvia ovat muun muassa "Miehet ilman toivoa" (1966), "Punaiset ja valkoiset" (1967), "Hiljaisuus ja huuto" (1967), "Punainen psalmi" (1972) ja "Ihmisten paheet" (1976). Elokuvaohjaajana Jancsó oli avoimesti poliittinen, ja useisiin hänen teoksiinsa sisältyi edistyksen ja taantumuksen välinen taistelu.
Bill Deedes

William Francis ”Bill” Deedes (1. kesäkuuta 1913 – 17. elokuuta 2007) oli brittiläinen lehtimies ja Konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui parlamentin jäsenenä vuosina 1950–1974 ja oli vuodesta 1986 elinikäinen pääri.
Deedes kasvoi Saltwoodin linnassa Kentissä, mutta joutui jättämään koulunkäyntinsä Harrow Schoolissa kesken isänsä menetettyä omaisuutensa vuoden 1929 pörssiromahduksessa. Sukulaisen avustuksella hän pääsi vuonna 1931 töihin "The Morning Post" -sanomalehden toimitukseen. Vuonna 1935 hän raportoi lehdelleen Abessinian sodasta ja tutustui matkalla toimittaja-kirjailija Evelyn Waughiin. Deedes osallistui toiseen maailmansotaan King's Royal Rifle Corpsissa. Sodan lopulla hänet palkittiin Military Crossilla.
Vuonna 1950 Deedes valittiin parlamenttiin, jossa hän istui vuoteen 1974 asti. Jätettyään parlamentin hän työskenteli runsaan vuosikymmenen "The Daily Telegraphin" (jonka kanssa "The Morning Post" oli yhdistynyt 1937) päätoimittajana ja jatkoi työskentelyä lehdelle myös vuoden 1986 jälkeen, jolloin uudeksi päätoimittajaksi valittiin Max Hastings. Deedes kirjoitti vanhoilla päivilläänkin kolumneja, joista viimeinen julkaistiin "The Daily Telegraphissa" 3. elokuuta 2007 vain kaksi viikkoa ennen hänen kuolemaansa.
Deedes oli naimisissa Evelyn Branfortin (k. toukokuussa 2004) kanssa ja sai kaksi poikaa ja kolme tytärtä. Hän kuoli 94-vuotiaana kotonaan Kentissä lyhyen sairauden jälkeen.
Dropped B

Dropped B () on sama kitaraviritys kuin Dropped D ja Dropped C, mutta se on alennettu Dropped C:stä puolisävelaskeleella. Dropped B -vireessä kielten vire on järjestyksessä: H-F♯-H-E-G♯-C♯' tai H-G♭-H-E-A♭-D♭.
Virettä käyttää paljon esimerkiksi Slipknot ja the Chariot.
Kiilasäppikala

Kiilasäppikala ("Rhinecanthus rectangulus") on säppikaloihin kuuluva kala. Se on Havaijin osavaltion tunnuskala vuonna 2006 säädetyn lain nojalla. Tämän kalan havaijinkielinen nimi on humuhumunukunukuāpua‘a (). Samaa nimeä käytetään myös harvinaisemmasta picassokalasta.
Koko ja ulkonäkö.
Kiilasäppikala kasvaa noin 30 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, muistuttaa muodoltaan sukulaistaan picassokalaa, mutta ruskea-musta kuviointi on erilainen.
Alkuperä.
Kiilasäppikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä Havaijille, Japanista Etelä-Afrikkaan. Se elää riuttojen läheisyydessä 10–20 metrin syvyydessä. Nuoret yksilöt pysyvät alueilla, joissa kasvaa levää. Aikuisia tavataan alueilta, jossa on sekä paljasta kiveä, soraa että korallia. Sitä pidetään joskus suurissa meriakvaarioissa, mutta se ei sovi riutta-akvaarioon, koska se syö sieltä selkärangattomat.
Käyttäytyminen.
Kiilasäppikala on reviiriä puolustava ja aggressiivinen kala. Se on lihansyöjä, jonka sanotaan puraisevan mitä vain – jopa pumpun johtoja. Siksi sitä ei voi pitää pienempien kalojen tai selkärangattomien seurassa. Myös akvaarion sisustus on tehtävä järeäksi.
Ravinto.
Kiilasäppikala syö levää, kaloja, nilviäisiä, äyriäisiä, matoja, sienieläimiä ja muita selkärangattomia. Akvaariossa sille annetaan lihapitoista ravintoa.
Evelyn Keyes

Evelyn Louise Keyes (20. marraskuuta 1916 Port Arthur, Texas – 4. heinäkuuta 2008 Montecito, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Keyesin tunnetuin elokuva on "Tuulen viemää" (1939), jossa hänellä oli sivurooli Suellen O'Harana. Hänen omaelämäkertansa "Scarlett O'Hara's Younger Sister: My Lively Life in and Out of Hollywood" ilmestyi vuonna 1977. Itse hän nimesi parhaaksi elokuvakseen "Elämäntoverit" ("Mrs. Mike", 1949).
Keyesin muiden elokuvien joukkoon lukeutuu "Kesäleski" (1955). Tämä jäi hänen viimeiseksi merkittäväksi työkseen, mutta hänet nähtiin televisiossa ja elokuvissa vielä 1980–1990-luvuilla.
Keyes asui Santa Barbarassa, Kaliforniassa. Hän oli neljästi aviossa. Hän jätti ensimmäinen miehensä Barton Bainbridgen (1938 – k. 1940), ja alkoi seurustelemaan elokuvaohjaaja Charles Vidorin kanssa, minkä jälkeen hänen ensimmäinen miehensä teki itsemurhan. Vidorin kanssa Keyes meni naimisiin vuonna 1943, ja he erosivat 1944. Hänen seuraava miehensä oli elokuvaohjaaja ja -näyttelijä John Hustonin kanssa 1946–1950. Vuodesta 1953 hän asui tuottaja Mike Toddin kanssa, kunnes hän avioitui jazzmuusikko Artie Shawin kanssa 1957, ja oli hänen kanssaan naimisissa vuoteen 1985.
Yves Bonnefoy

Yves Bonnefoy (24. kesäkuuta 1923 Tours, Indre-et-Loire – 1. heinäkuuta 2016 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kriitikko ja esseisti. Hän oli maailmansotien jälkeisen ranskalaisen kirjallisuuden tunnetuimpia runoilijoita.
Bonnefoy opiskeli matematiikkaa ja filosofiaa Poitiers’n ja Pariisin yliopistoissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän matkusti Euroopassa ja Yhdysvalloissa opiskelemassa taidehistoriaa. Vuonna 1967 hän oli mukana perustamassa "L'éphemère"-taidelehteä. Bonnefoy opetti vierailevana professorina muun muassa Genevessä ja Nizzassa sekä muissa Euroopan ja Yhdysvaltain yliopistoissa. 
Bonnefoy julkaisi omien kokoelmiensa ohella käännöskirjallisuutta sekä kirjallisuutta taiteesta ja taidehistoriasta aiheinaan muun muassa Joan Miró ja Alberto Giacometti. Hänen runonsa ovat saaneet vaikutteita surrealismista, ja ne ovat usein vaikeaselkoisia. Suomeksi Bonnefoylta on käännetty eri kokoelmista valikoitu "Douve puhuu" (WSOY, 2002).
Bonnefoylle myönnettiin Goncourt-palkinto kokoelmasta "Ce qui fut sans lumière", vuonna 1995 Prix mondial Cino Del Duca ja vuonna 2007 Franz Kafka -palkinto.
Suomennettu tuotanto.
Tyyni Tuulion suomentamia runoja on julkaistu antologioissa "Sanat että tietäisimme" (toim. Mirja Bolgár, 1975) ja "Tuhat laulujen vuotta" (WSOY 1974, 2004).
Riekertin komissio

Riekertin komissio () nimitettiin Etelä-Afrikassa vuonna 1970 selvittämään mustien eteläafrikkalaisten työolosuhteita. Komissio sai nimensä sen puheenjohtajasta ja ainoasta jäsenestä tohtori P. Riekertistä, joka oli maan entisen pääministerin John Vorsterin entinen talousneuvonantaja.
Komission loppuraportti vuodelta 1979 suositteli, että niille mustille, jotka jo asuivat maan kaupungeissa annettaisiin asetettaisiin työnhaussa etusijalle ja siten luotaisiin maahan musta keskiluokka. Bantustaneissa ja maaseuduilla asuvien mustien muuttamista kaupunkeihin tuli puolestaan estää tiukemmilla passilakien valvomisella.
Komission suositteli myös, että passilakeja rikkovien mustien sijaan hallituksen tulisi rangaista laittomia muuttajia palkanneita työnantajia ja vuokraisäntiä, jotka palkkasivat tai majoittivat ilman laillisia asiakirjoja kaupunkeihin saapuneita mustia. Riekertin komission suositukset toteutettiin vain osittain.
Héctor Lavoe

 
Héctor Juan Pérez Martínez eli Héctor Lavoe (30. syyskuuta 1946 – 29. kesäkuuta 1993) oli puertoricolainen salsalaulaja. Hän oli Luis Perezin ja Panchita Martínez poika ja itse kahden lapsen isä. Ensimmäinen poika José Alberto Pérez syntyi suhteesta Carmen Castron kanssa, ja Lavoe meni naimisiin Nilda Rosadon kanssa kuultuaan tämän odottavan toista poikaa, Héctor Jr:tä. 
Lavoe syntyi Puerto Ricolla ja muutti 17-vuotiaana New Yorkiin. Hän aloitti uransa musiikkialalla jo pian tämän jälkeen. Hän liittyi vuonna 1967 Willie Colónin yhtyeeseen ja levytti sen kanssa lukuisia hittejä, joihin kuuluivat muiden ohella "El malo" ja "Canto a Borinquen". Myöhemmin Lavoe aloitti menestyksekkään soolouran (mm. hitit "El cantante", "Bandolera", "El periódico de ayer") ja esiintyi usein Fania All-Starsin vierailevana vokalistina. 
"El Cantante" on Ruben Bladesin säveltämä, joka ei alun pitäen halunnut antaa sitä Lavoen laulettavaksi, mutta suostui vihdoin kun hän huomasi että se sopi paremmin Lavoen elämään kuin hänen omaansa.
Lavoe sairastui masennukseen 1970-luvun viimeisinä vuosina käytettyään vuosia heroiinia ja muita huumeita. Hän lähestyi santeriapappia, joka kehotti häntä eristäytymään ulkomaailmasta. Lavoe noudatti neuvoa ja katkaisi kaikki yhteytensä läheisiin kahden kuukauden ajaksi. Hän teki toipumista, mutta menetti pian äitinsä ja teini-ikäisen poikansa Héctor Jr:n, joka kuoli ampumatapaturmassa vuonna 1987. Lavoe yritti 26. kesäkuuta 1988 itsemurhaa hyppäämällä yhdeksännessä kerroksessa sijainneen hotellihuoneen parvekkeelta Puerto Ricossa. 
Lavoen viimeinen, epäonnistunut, julkinen esiintyminen tapahtui New Jerseyssä Fania All-Starsin kanssa vuonna 1990. Hän kuoli aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin New Yorkissa vuonna 1993.
Elämäkertaelokuva.
Lavoen elämästä on tehty elokuva "El Cantante", jonka on ohjannut Leon Ichaso. Lavoeta siinä näyttelee Marc Anthony ja tämän vaimoa Nilda Rosadoa (lempinimeltään Puchi) Jennifer Lopez. Miltei parasta elokuvassa on tv-kriitikko Timo Peltosen mukaan lopussa esitettävä salsakappale "El dia de mi suerte". Elokuva korjaa muutamia Lavoen kuoltua muistokirjoituksessa esitettyjä tietoja, kuten kuolinsyyn, joksi aikoinaan aidskomplikaatioiden sijasata väitettiin sydänkohtausta, ja masennuksen, jonka syyksi myöhemmin on paljastunut runsas huumeidenkäyttö. Elokuva ei pureudu kovin vahvasti Lavoen elämään, vaan kriitikon mukaan "se valuu [katsojan] silmien edessä kuin huumeidenkäyttäjän iltapäivä".
Canon Digital IXUS

Canon Digital IXUS on japanilaisen kameravalmistajan Canonin ultrakompaktien digitaalikameroiden tuoteperhe. Pohjois-Amerikassa IXUS-sarjan kameroita markkinoidaan PowerShot Digital ELPH- ja Japanissa IXY Digital -tuotenimillä. 
Historia.
Digitaaliset Canon IXUS -kamerat perustuvat APS-filmiä käyttäneeseen Canon IXUS -tuoteperheeseen, jonka ensimmäinen kamera julkaistiin vuonna 1996. Ensimmäinen digitaalinen IXUS-kamera, Canon Digital IXUS, julkaistiin toukokuussa 2000.
Myski

Myski on monissa hajuvesissä ja lääkkeissä käytettävä joidenkin nisäkäsurosten talirauhasen eritettä. Hyvälaatuinen myski on tumman purppuranpunaista, kuivaa, pehmeää ja öljymäistä sekä maultaan kitkerää. Myski on eräs kaikkein tärkeimpiä parfyymien raaka-aineita. Kemiallisesti myski on lukuisien aineiden seos, joista yksi on voimakkaan tuoksuinen muskoni, joka on syklinen ketoni.
Eläinperäistä myskiä syntyy esimerkiksi myskirotan ja Keski-Aasiassa elävän urospuolisen myskihirven sukupuolielinten edessä olevassa, pussimaiseksi venyneessä talirauhasessa. Myös muun muassa alligaattorit, myskijäärät ja myskisorsat viestittävät myskin hajulla. Myski toimii eläinten hajuviestimenä esimerkiksi sukupuolisuhteissa. Eläinperäisen myskin keräämiseksi eläin on tapettava ja talirauhanen irrotettava ja kuivattava perusteellisesti esimerkiksi auringossa, kuumalla kivellä tai öljyssä keittämällä. Esimerkiksi noin sata myskihirviurosta pitäisi surmata yhden myskikilon tuottamiseksi. Nykyään lähes kaikki myski on synteettisesti tuotettua.
Eläinperäistä myskiä on kolmea laatua: "Tong-king", jota tuotetaan Kiinassa ja Tiibetissä ja joka on kaikkein halutuinta, "Assam" tai "Nepal", joka on vähiten haluttua, "Karbardin" tai "Venäläinen", jota tuotetaan Keski-Aasiassa ja kuljetetaan Venäjän kautta.
Voimakkaan, ärsyttävän tuoksunsa johdosta myski aiheuttaa myös haittaa monille ihmisille. Haju voi synnyttää erityisesti tuoksuyliherkille ihmisille huonoa fyysistä ja psyykkistä oloa sekä työtehon laskemista.
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter

Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter on Ubisoftin julkaisema "Tom Clancy’s Ghost Recon" -pelisarjan kolmas osa. Peli julkaistiin vuonna 2006 usealle alustalle. Jokaisen alustan versio eroaa hieman toisistaan. Peli sisältää hieman enemmän tulevaisuuteen tähtäävää sotateknologiaa kuin aiemmat versiot. 
Pelin jatko-osa "Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2" julkaistiin Xbox 360:lle maaliskuussa 2007 ja Microsoft Windowsille heinäkuussa 2007.
Juoni.
Vuosi on 2013 ja Yhdysvaltain rajanaapuri Meksiko on sisällissodan partaalla. Korruptoitunut armeija on myynyt kiellettyjä aseita kolumbialaisille kapinallisille. Yhdysvaltain presidentti on saapunut Meksikoon neuvottelemaan maan hallituksen kanssa yhteistyöstä kapinallisten kukistamiseksi. Méxicossa hallitusta vastustavat joukot pääsevätkin yllättäen kaappaamaan itse presidentin ja tilanne kärjistyy entisestään. Kapteeni Scott Mitchellin johtama Ghost-yksikkö komennetaan pelastamaan presidentti ja eliminoimaan kapinalliset. 
Tilanne ei ole kuitenkaan täysin toivoton, sillä tällä kertaa Yhdysvaltain armeijan ja haamujen apuna toimii Integrated Warfighter System (IWS),joka yhdistää vakoilu- ja satelliittiteknologian yhdeksi laajemmaksi tiedustelu-, viestintä- ja taistelujärjestelmäksi.
Vastaanotto.
Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa arvosanaksi 9/10.
Pyöreä torni (Kööpenhamina)

Pyöreä torni () on noin 34,8 metriä (kadun tasolta näköalatasanteelle) korkea torni Kööpenhaminassa, ja yksi kaupungin nähtävyyksistä. Vuonna 1642 valmistunut torni on osa laajempaa kompleksia, jonka tarkoituksena oli antaa ajan oppineille observatorio, koulukirkko ja yliopiston kirjasto. Tornin sisällä onkin yksi Euroopan vanhimmista observatorioista ja vanhin edelleen toimiva. Torni on avoinna yleisölle ja siellä järjestetään nykytaiteen näyttelyitä ja klassisen musiikin konsertteja.
Rakentaminen.
Pyöreän tornin rakentaminen aloitettiin kuningas Kristian IV:n käskystä. Sen suunnitteli flaamilais-tanskalainen arkkitehti Hans van Steenwinckel nuorempi. Erään kirjoituksen mukaan perustuskivi laskettiin 7. heinäkuuta 1637 ja kirjoituksessa väitetään, että kuningas olisi tuolloin sen käynyt omakätisesti muuraamassa. Hän oli tuolloin Holsteinin herttuakunnan Glückstadtin kaupungissa heinäkuussa 1637, joten hän ei ilmeisesti ole sitä tehnyt ainakaan tuolloin. Torni valmistui vuonna 1642.
Observatorio.
Tornin huipulle, jossa observatorio ja pieni planetaario sijaitsevat, ei johda portaita, vaan omaperäinen kierrekäytävä, jonka pituus ulkoseinustalla on 281 metriä ja sisäseinustalla 93,5 metriä. Käytävältä on myös pääsy kirjaston tiloihin. Kierrerampin pyöreä ydin on ontto ja se ulottuu pohjasta ylös asti. Sen sisäpuolelle on tehty nykyaikana aukko ja sinne on asennettu paksu lasilevy, jonka päällä voi käydä seisomassa, jos haluaa katsoa alas.
Tornissa tekivät tähtitieteen tutkimuksia muun muassa Ole Rømer ja Peder Horrebow. Kööpenhaminan yliopisto käytti observatoriota ja kirjastoa aina vuoteen 1861.
Faktat Pyöreästä tornista.
Observatorio.
Lähde:
Oxygène

Oxygène on Jean-Michel Jarren tuottama ja säveltämä, instrumentaalista elektronista musiikkia sisältävä albumi. Sen julkaisi Disques Dreyfus vuonna 1976 Ranskassa ja vuonna 1977 maailmanlaajuisesti. Levy on lisensoitu myös Polydorille. 
Alun perin Jarrella oli vaikeuksia saada levyä julkaistuksi johtuen sen täysin instrumentaalisesta sisällöstä. Julkaisunsa jälkeen albumista tuli kuitenkin yksi kaikkien aikojen suosituimmista elektronisen musiikin saralla. Albumia myytiin maailmanlaajuisesti 15 miljoonaa kappaletta ja siitä tehtiin myös single-julkaisuja.
Vastapainona samantyylisten aikalaisartistien tuotannolle, kuten Kraftwerkin lähinnä futuristis-kokeelliselle äänimaailmalle tai Tangerine Dreamin tummanpuhuvalle ja kosmiselle musiikille, Oxygènella oli raikkaan avara ja vahvan melodinen sointi.
Raita ”Oxygène Part II” esiintyi australialaisessa "Gallipoli"-elokuvassa. ”Oxygène Part IV” julkaistiin singlenä, ja se on eräs kaikkien aikojen tunnetuimmista elektronisen musiikin teoksista sekä teki Jarresta tunnetun hyvin laajalti maailmassa. Pätkä kappaleesta toimi muun muassa "Hittimittari"-ohjelman tunnusmusiikkina italialaisen Hipnosis-yhtyeen esittämänä versiona.
Vuonna 1997 Jarre julkaisi jatko-osan "Oxygene 7-13". Nimi viittaa ensimmäiseen albumiin laajemman teoskokonaisuuden kuutena ensimmäisenä osana. Tyylillisesti se edustaa samaa linjaa kuin ensimmäinen albumi ja siinä käytetään myös samantyylistä, analogiselta kuulostavaa äänimaailmaa.
Équinoxe

Équinoxe on Jean-Michel Jarren toinen julkaisu suuren levy-yhtiön alaisuudessa. Albumi julkaistiin vuonna 1978 Disques Dreyfus -levymerkillä ja on lisensoitu myös Polydorille. Kahdeksaan osaan jaettu Équinoxe kuvastaa päivää ihmisen elämässä, aamusta iltaan. Osat 1–4 (LP-julkaisun A-puoli) ja osat 5–8 (B-puoli) kulkevat saumattomasti yhdestä seuraavaan.
Albumia on myyty julkaisunsa jälkeen yli 10 miljoonaa kappaletta. Sen listasijoitus Yhdistyneessä kuningaskunnassa oli 11., ja Yhdysvalloissa se nousi sijalle 126.
Équinoxella Jarre kehitti omaa tyyliään käyttämällä enemmän dynaamisia ja rytmisiä aineksia sekä lisäämällä sekvensoitujen bassokuvioiden käyttöä. Levyn äänimaailmaan vaikutti suuresti Michel Geissin Jarrelle suunnittelema laitteisto.
Albumin julkaisua seurasi konsertti Pariisissa, Place de la Concorde -aukiolla, 14. heinäkuuta 1979. Konserttiin tuli paikalle miljoona ihmistä, minkä ansiosta Jarre sai ensimmäisen merkintänsä Guinnessin ennätysten kirjaan suurimman ulkoilmakonsertin järjestäjänä.
Albumilta julkaistiin kaksi single-julkaisua, ensin "Équinoxe Part 5" ja myöhemmin "Équinoxe Part 4".
Bjärka-Säbyn linna

Bjärka-Säbyn linna () on linna Linköpingin kunnan eteläosassa, Itä-Götanmaalla, Ruotsissa. Linnan rakennutti alun perin Germund Ludvig Cederhielm vuosina 1791-1795, ja sen suunnittelusta vastasi tuolloin arkkitehti Fredrik Magnus Piper. Vuosina 1894-1898 linnan silloinen omistaja konsuli Oscar Ekman laittoi linnan ulkonäön kuitenkin uuteen uskoon. Muutostöistä vastasi arkkitehti Agi Lindegren.
Linköpingin helluntailainen Siionseurakunta sai linnan lahjoituksena vuonna 1980. Siellä elää ekumeeninen yhteisö, jota johtaa Peter Halldorf.
Anerood Jugnauth

Anerood Jugnauth (; 29. maaliskuuta 1930 – 3. kesäkuuta 2021) oli mauritiuslainen poliitikko. Hän oli maansa presidentti 2003–2012 ja tätä ennen pääministeri sekä puolustus- ja sisäministeri.
Jugnauth opiskeli 1950-luvulla lakia Britanniassa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran Mauritiuksen parlamenttiin vuonna 1963 ja kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana Lontoossa järjestetyssä konferenssissa, jossa valmisteltiin Mauritiuksen perustuslakia ja tulevaa itsenäisyyttä.
Jugnauth liittyi vuonna 1971 vasemmistolaiseen MMM (Mauritian Militant Movement) -puolueeseen. Hän erosi puolueesta vuonna 1982 ja perusti MSM (Militant Socialist Movement) -puolueen. Jugnauth toimi Mauritiuksen pääministerinä vuosina 1982–1995 ja 2000–2003, jolloin hänet valittiin presidentiksi. Toimittuaan yhdeksän vuotta Mauritiuksen presidenttinä Jugnauth erosi virasta ja palasi puoluepolitiikkaan.
Presidentillä ei Mauritiuksella ole paljoa valtaa, vaan virka on lähinnä seremoniallinen. Joulukuun 2014 parlamenttivaaleissa Jugnauthin johtama puoluekoalitio sai murskavoiton ja Jugnauth palasi taas Mauritiuksen uudeksi pääministeriksi.
Tammikuussa 2017 Anerood Jugnauth erosi pääministerin virasta ja nimesi seuraajakseen poikansa Pravind Jugnauthin, joka johtaa nykyään myös MSM-puoluetta. Anerood Jugnauthia pidetään yhtenä Mauritiuksen talousihmeen edistäjistä, sillä hänen kaudellaan Mauritius nousi köyhästä maatalousvoittoisesta saaresta yhdeksi Afrikan rikkaimmista valtioista. Hän piti myös kansainvälisesti esillä Chagossaarten asemaa ja niiden palauttamista Britannialta Mauritiukselle.
Black Widow (yhtye)

Black Widow oli brittiläinen, Leicesterissä perustettu progressiivista rockia tai varhaista metallimusiikkia esittänyt yhtye, joka herätti 1970-luvun alussa huomiota musiikkinsa käsittelemillä saatanallisilla teemoilla. Teemallisesti, joskaan ei musiikillisesti, Black Widow oli eräänlainen black metal -tyylin edelläkävijä.
Historia.
Black Widow aloitti toimintansa Leicesterissa vuonna 1966 nimellä Pesky Gee!. Yhtyeen ainoa tällä nimellä julkaistu levy oli vuonna 1969 julkaistu "Exclamation Mark". Albumi sisälsi pääasiassa cover-versioita aikakauden tunnetuimmista lauluista.
Yhtyeen ensimmäinen Black Widow’n nimellä julkaistu albumi oli "Sacrifice", joka ilmestyi vuonna 1970. Albumi sisälsi blues- ja kansanmusiikkivaikutteista rockmusiikkia, jossa on yhtymäkohtia saman ajan progressiiviseen rockiin ja varhaiseen heavy metaliin. "Sacrificen" sanoitukset viittasivat mustaan magiaan, demonologiaan, okkultismiin ja saatananpalvontaan. Se ei vielä 1970-luvun alun rockissa ollut kovinkaan yleistä. Yhtyeen konserteissa nähtiin alastomuutta ja rituaalinäytelmiä. Ymmärrettävästi sensaatiolehdistö kiinnitti Black Widow’hon suurta huomiota. Yhtyeen single ”Come to the Sabbat” nousi Top 40 -hitiksi. 
Julkisuuden kiinnostus Black Widow’ta kohtaan kuitenkin hiipui pian, eivätkä yhtyeen kaksi seuraavaa albumia saavuttaneet myyntimenestystä. Yhtye lopetti toimintansa jo vuonna 1973. Black Widow on kuitenkin sittemmin saavuttanut jonkinlaisen kulttisuosion.
Mystic Records -yhtiö julkaisi vuonna 2008 DVD-muodossa Black Widow’n konserttitaltionnin "Demons Of The Night Gather To See Black Widow - Live" vuodelta 1970. Lisääntyneen kiinnostuksen takia yhtye on puhallinsoittaja Clive Jonesin aloitteesta palannut uutta musiikkia levyttäen. Projektiin liittyivät bassokitaristi Geoff Griffith ja italialainen kosketinsoittaja Paolo ”Apollo” Negri. Tony Martin laulaa uusimmalla studioalbumilla yhden kappaleen. Uuden albumin nimi on "Sleeping With Demons" ja se julkaistiin lokakuussa 2011.
Suomalaisista yhtyeistä Reverend Bizarre on myöntänyt saaneensa vaikutteita Black Widow’lta.
Corvus Stone -yhtye julkaisi Black Widow’n kappaleesta ”You’re So Wrong” oman versionsa debyyttialbumillaan vuonna 2012. Versiolla oli mukana vierailemassa myös Black Widow’n kitaristi John Culley, joka oli soittanut alkuperäisellä vuoden 1972 versiolla.
Clive Jones menehtyi syöpään 16. lokakuuta 2014. Myös Geoff Griffith menehtyi syöpään 16. huhtikuuta 2016 ja joulukuussa 2016 ilmoitettiin alkuperäisen rumpalin Clive Boxin kuolleen.
Luettelo Mauritiuksen presidenteistä

Mauritiuksen presidentti on Mauritiuksen valtionpäämies.
Mauritius itsenäistyi vuonna 1968, mutta se oli Brittiläisen kansanyhteisön jäsen, jota johti Englannin kuningatar jota edusti kenraalikuvernööri. Maaliskuussa 1992 Mauritiuksesta tuli kansanäänestyksen jälkeen tasavalta, ja sen johtoon valittiin presidentti.
Presidentti valitaan epäsuoralla vaalilla: Kansalliskokous äänestää presidentin ja varapresidentin viisivuotiskaudelle, saman ehdokkaan korkeintaan kahdelle kaudelle. Vuonna 2019 presidentiksi valittiin Pritivirajsing Roopun.