tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuure Vierros

Tuure Johannes Vierros (sukunimi vuoteen 1966 Widbäck; s. 20. joulukuuta 1927 Kankaanpää – 15. heinäkuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen historianopettaja ja historiallisia aiheita romaaneissaan käsitellyt kirjailija. 
Elämä.
Vierros pääsi ylioppilaaksi Kankaanpään yhteislyseosta 1948 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1952. Hän toimi historian ja yhteiskuntaopin opettajana Äänekosken yhteiskoulussa 1953–1954, Haminan yhteislyseossa 1955–1956, Porin lyseossa 1956–1962 ja viimeksi Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa 1962–1989.
Vierros on kirjoittanut historian oppikirjoja ja historiallisia romaaneja.
Vierroksen puoliso oli Enni Emilia Luodetlahti vuodesta 1952 lähtien, ja heillä on viisi lasta.
Roelf Meyer

Roelof Petrus "Roelf" Meyer (s. 16. heinäkuuta 1947 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen entinen Kansallispuolueen poliitikko ja ministeri sekä liikemies. Meyer toimi Kansallispuolueen muodostaman hallituksen pääneuvottelijana apartheid-järjestelmän päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa.
Mayer oli siviiliammatiltaan lakimies ja toimi juristina Johannesburgissa ja Pretoriassa ennen kuin tuli valituksia maan parlamenttiin vuonna 1979. Poliittisen uransa aikana, joka jatkui tammikuuhun 2000 asti, Meyer toimi muun muassa lain ja järjestyksen apulaisministerinä, puolustusministerinä ja vuosina 1991–1996 perustuslakiasiain ministerinä. Kansallispuolueen pääneuvottelijana Meyer vaikutti ANC:n Cyril Ramaphosan kanssa keskeisesti uuden Etelä-Afrikan perustuslain muotoiluun. Ensimmäisten vapaiden vaalien jälkeen huhtikuussa 1994 Meyer jatkoi perustuslakaiasiain ministerinä myös Nelson Mandelan hallituksessa. 
Nykyisin Meyer toimii liikemiehenä ja rauhanprosesseihin erikoistuneena konsulttina. Hän on osallistunut muun muassa Pohjois-Irlannin, Sri Lankan ja Ruandan konfliktien ratkaisuyrityksiin.
Songs in the Key of Life

Songs in the Key of Life on Stevie Wonderin 28. syyskuuta 1976 julkaistu albumi. Se on viimeinen viidestä Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan "Music of My Mind", "Talking Book", "Innervisions" ja "Fulfillingness' First Finale". Alun perin tupla-LP:nä julkaistu levy sai erinomaiset arviot kriitikoilta (muun muassa viisi tähteä Rolling Stone -lehdessä). Albumi on merkittävä myös musiikillisessa kokeellisuudessaan sekä kunnianhimoisuudessaan, esimerkiksi kappaleiden yhteiskunnallisten teemojen suhteen. Albumi on Stevie Wonderin uran myydyin albumi.
"Songs in the Key of Life" voitti pop-puolen parhaan miesesiintyjän sekä vuoden albumin Grammy-palkinnon. Levy nousi myös Billboard-listan pop-albumien sekä mustien artistien listakärkeen. Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Levy on yksi neljästä Stevie Wonder -albumista, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Albumi sisältää Stevie Wonderin uran suurimpia hittejä "Sir Duke", "As", "Isn't She Lovely" ja "I Wish". 
Muutamia levyn kappaleita on käytetty myöhemmin rap-kappaleiden taustojen sampleina. Will Smith käytti myöhemmin "I Wish"-kappaleen samplea "Wild Wild West"-kappaleensa pohjana, ja Coolion "Gangsta's Paradisen" pohjana on käytetty Wonderin "Pastime Paradisea".
Kappalelista.
A Something's Extra.
The "A Something's Extra" 7" EP sisältyi LP-levyn erikoispainokseen. Nämä raidat ovat myös useimmissa CD-uudelleenjulkaisuissa.
Axel Fabian af Enehjelm

Axel Fabian af Enehjelm (31. lokakuuta 1861 Isokyrö – 1. kesäkuuta 1922 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen sotilas ja virkamies, joka toimi vuosina 1910–1915 tullihallituksen pääjohtajana ja vuosina 1915–1917 Oulun läänin kuvernöörinä. Hän oli kuvernöörinä epäsuosittu venäläismielisyytensä vuoksi.
Af Enhjelm kuului af Enehjelmin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat majuri Matias Fabian af Enehjelm ja Ida Sofia Malmberg. Af Enehjelm kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1876–1883 ja palveli sen jälkeen upseerina Vaasan tarkk’ampujapataljoonassa. Hän sai 1883 aliluutnantin, 1888 luutnantin, 1893 esikuntakapteenin ja 1900 kapteenin arvon. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen hän toimi Suomen maalaisten paloapuyhtiön edustajana Vaasassa 1902–1903, Vaasan vt. poliisimestarina 1903–1905 ja Helsingin poliisimestarina kesäkuusta joulukuuhun 1905. Hän sai reservissä ylennyksen everstiluutnantiksi vuonna 1904 ja erosi armeijasta everstinä tammikuussa 1906. Kenraalikuvernööri Bobrikovin tukijana af Enehjelmistä ei suomalaisten keskuudessa pidetty, mutta 1906 hänet nimitettiin virkamieheksi kenraalikuvernöörin kansliaan ja lokakuussa 1910 tullihallituksen päätirehtööriksi. Päätirehtöörinä ollessaan af Enehjelm sai vuonna 1915 valtioneuvoksen arvonimen.
Oulun läänin kuvernöörinä af Enehjelm aloitti 8. heinäkuuta 1915. Hänen saavutuksensa kuvernöörinä liittyvät lähinnä pyrkimyksiin estää jääkärien toiminta, mihin hän käytti laittomia vangitsemisia, kotietsintöjä, ilmiantoja ja uhkailuja. Af Enehjelmin väitettiin olleen vastuussa myös sotavankeja pakoon auttaneen Taavetti Lukkarisen kuolemantuomiosta ja teloituksesta, sillä hän ei tehnyt mitään pelastaakseen Lukkarisen harvinaiselta rangaistukselta. Tammikuussa 1917 af Enehjelmin aloitteesta perustettiin 100-miehinen poliisiryhmä etsimään jääkäreitä sekä urheilu- ja ampumaseurojen puheenjohtajia. Uusi poliisikunta ei kuitenkaan ehtinyt toimia kauan, kun Venäjän vallankumous muutti tilanteen.
Oulun kaupunginvaltuusto kävi 17. maaliskuuta af Enehjelmin luona vaatimassa tämän eroa. Af Enehjelm ilmoitti valtuustolle eroavansa. Af Enehjelm lähti Oulusta 24. maaliskuuta. Vuonna 1918 hän matkusti Pietariin, josta hänet kuitenkin palautettiin Suomeen. Suomessa silloinen Terijoen komendantti Kai Donner vangitsi af Enehjelmin ja hänet lähetettiin Helsinkiin, jossa hänet kuitenkin vapautettiin. Jouduttuaan Suomessa ihmisten vihan ja halveksunnan kohteeksi af Enehjelm muutti Tanskaan, jossa hän kuoli vuonna 1922.
Af Enehjelmillä oli puolisonsa Anna Maria Louise Ernstin kanssa kolme lasta, joista yksi oli Korkeasaaren eläintarhan intendentti Curt af Enehjelm. Oopperalaulaja ja radiokuuluttaja Alexis af Enehjelm oli Axel Fabian af Enehjelmin veljenpoika.
Euroopan Grand Prix 1993

Euroopan Grand Prix 1993 oli Formula 1 -sarjan historian 535. osakilpailu. Se ajettiin 11. huhtikuuta Donington Parkin radalla Keski-Englannissa. Kyseisellä radalla on toistaiseksi ajettu F1-sarjassa vain tämän kerran. Sateisen kilpailun voitti brasilialainen Ayrton Senna.
Kilpailun ensimmäisellä kierroksella neljännestä ruudusta lähtenyt Ayrton Senna putosi viidenneksi, mutta onnistui kierroksen loppuun mennessä nousemaan ensimmäiseksi.
Kilpailun nopein kierros ajettiin erikoisella tavalla: Ayrton Senna ajoi sen varikon kautta. Senna tuli varikolle renkaidenvaihtoon, mutta hän huomasi, etteivät mekaanikot olleet valmiita pysähdykseen. Niinpä hän jatkoi matkaansa varikkopilttuunsa ohi. Koska varikkotie oli paljon lyhyempi kuin varsinainen kilparataosuus (katso kartta) ja koska varikolla ei ollut nopeusrajoituksia, Senna ajoi nopeimman kierrosajan.
Vatikaanin observatorio

Vatikaanin observatorio on katolisen kirkon rahoittama tutkimusinstituutti, jonka synty voidaan jäljittää vuoteen 1582, paavi Gregorius XIII:n käskyyn aloittaa tieteellinen tutkimus kalenterin uudistamiseksi. Se on yksi vanhimpia tähtitieteen tutkimuskeskuksia maailmassa. Nykyään Vatikaanin observatorio tutkii monia tähtitieteen peruskysymyksiä kuten kaikkeuden laajenemista ja pimeää ainetta.
Vatikaanin observatorion edeltäjiä ovat olleet kolme paavien perustamaa observatoriota Roomalaisen kollegion observatorio (1774–1878), Kapitolin observatorio (1827–1870) ja Specula Vaticana (1789–1821), jossa työskennellyt isä Angelo Secchi on Vatikaanin observatorion historian merkittävimpiä tutkijoita. Hän oli ensimmäinen, joka luokitteli tähtiä niiden spektrien perusteella. Nykymuotoisen Vatikaanin observatorion perusti paavi Leo XIII vuonna 1891 Pietarinkirkon läheisyyteen.
Rooman valosaasteen vuoksi observatorio siirrettiin Castel Gandolfoon paavi Pius XI:n kaudella 1930-luvulla. Tuolloin jesuiittojen ylläpitämälle laitokselle pystytettiin kaksi uutta kaukoputkea ja astrofysikaalinen laboratorio spektrianalyysiä varten. Vuonna 1981 observatorio perusti toisen tutkimuskeskuksen "Vatikaanin observatorion tutkimusryhmän" Tucsoniin Arizonaan. Tutkimusryhmän henkilökunta työskentelee Arizonan yliopiston Stewardin observatorion yhteydessä.
Observatorion Castel Gandolfossa sijaitseva kirjasto sisältää yli 22 000 nidettä harvinaisia kirjoja ja laajan kokoelman meteoriitteja.
Polemon Ilionlainen

Polemon Ilionlainen (myös "Polemon Ateenalainen"; ) (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi ja maantieteilijä. Hän oli kotoisin joko Ilionista tai Sikyonista. Myöhemmin hän sai Ateenan kansalaisuuden, ja siksi hänet tunnetaan myös Polemon Ateenalaisena. Häntä ei kuitenkaan tule sekoittaa akatemialaiseen Polemoniin.
Polemon oli Euegeteen poika ja Aristofanes Byzantionlaisen ja Ptolemaios V:n aikalainen. Filosofina hän oli Panaitioksen seuraaja. Hän matkusteli laajasti ja keräsi tietoja eri maista. Hänen kirjoituksistaan tunnetaan ennen kaikkea kokoelma epigrammeja. Athenaios lainaa Polemonia usein.
Kuperkeikka

Kuperkeikka on maassa tehtävä liike. Kuperkeikan voi tehdä etu- sekä takaperin. Kuperkeikka muistuttaa suureksi osaksi volttia. Kuperkeikkaa käytetään yleensä akrobatiassa pehmeänä laskuna esimerkiksi käsiseisonnasta tai hypystä. Kuperkeikan voi tehdä myös ilmasta maahan kädet edellä, jota kutsutaan "lentokuperkeikaksi".
Kuperkeikan tekeminen.
Yleisimmässä kuperkeikassa tekijä käy kippurassa kuperkeikan aikana. Lähtö tapahtuu kyykystä. Etuperinkuperkeikassa laitetaan kädet eteen maahan ja ponnistetaan jaloilla eteenpäin käsien ja pään yli. Jalkojen pitää olla suorassa ja kiinni toisissaan kuperkeikan tässä vaiheessa ja leuan pitää olla kiinni rinnassa. Tämän jälkeen jalat menevät kippuraan ja kädet ottavat jaloista kiinni, että tekijä pääsee kuperkeikan onnistuneesti jaloilleen takaisin. Tekijän ei kannata ponnistaa lopussa itseään käsien avulla takaisin ylös seisaalleen.
Erilaisia kuperkeikkoja.
Kuperkeikkoja on erilaisia. Yleisin on mennä kippuraan ja olla jalat kiinni toisissaan. "Lentokuperkeikka" aloitetaan seisaaltaan ja hypätään ilmasta kädet edellä maahan. Sitten tekijä pyörähtää kuperkeikan maahan tullessa samalla tavalla kuin normaalinkin. Lentokuperkeikan pitää olla liukuva, ja sen pitää pehmeyttää laskua. Toinen, hieman helpomman tuntuinen lentokuperkeikka tapahtuu niin, että hypätään ilmasta jaloilleen ja pyörähdetään sujuva kuperkeikka. Tätä tyyliä käytetään yleensä hyppäämällä jostain korkealta, sillä onnistunut kuperkeikka pehmentää laskua. 
Hieman vaikeampi kuperkeikka saattaa olla "haarakuperkeikka." Alku tapahtuu jalat haaralla. Tämä kuperkeikka on samantapainen kuin normaali kuperkeikka, mutta jalat ovat suorina ja haaralla koko ajan. Tempusta tekee haarallaan olevat jalat vaikean, sillä aluksi on yleensä vaikea päästä ylös haarakuperkeikasta. Haarakuperkeikan voi tehdä joko eteen tai taaksepäin.
Nihonshoki

Nihonshoki (, ’Japanin kronikka’) on "Kojikin" jälkeen toiseksi vanhin olemassa oleva japanilainen historiankronikka, ja ensimmäinen kuudesta virallisesta valtionhistoriasta ("rikkokushi"). Se saatiin valmiiksi vuonna 720. Kirja on kirjoitettu klassiseksi kiinaksi ja jaettu 30 lukuun. Se käsittää kertomuksen maailman synnystä ja Japanin ensimmäisten keisarien mytologisen genealogian, joka päättyy keisarinna Jitōhon (645–703). Kirja tunnetaan myös nimellä Nihongi (), mutta nykyään "Nihonshoki" on yleisempi nimitys. 
"Kojikin" tavoin "Nihonshoki" alkaa myyttisillä kertomuksilla mutta jatkuu ajankohtaisiin, historiallisiin tapahtumiin saakka. Kronikan uskotaan kertovan tarkasti keisari Tenjin, keisari Temmun ja keisarinna Jitōn hallituskausista. "Kojikiin" verrattuna "Nihonshoki" on laajempi ja sillä on enemmän arvoa historiantutkimukselle. Se koottiin prinssi Tonerin valvonnassa, mutta varsinaisia kirjoittajia on ollut useita.
Men at Work

Men at Work oli australialainen reggae-henkinen rockyhtye, joka oli pinnalla erityisesti 1980-luvulla. Yhtyeen tunnetuin kappale on kesähittinäkin tunnettu ”Down Under”, joka julkaistiin vuonna 1982. Toinen yhtyeen paljon soitettu kappale on ”Who Can It Be Now?”. Vuonna 1983 Men at Work palkittiin Grammyllä parhaana uutena yhtyeenä.
Historia.
”Down Under” oli valtava hitti ympäri maailmaa, ja Men at Work nousi nopeasti tuntemattomasta australialaisesta yhtyeestä suosituksi. Yhtye kuitenkin hajosi vain muutamassa vuodessa perinpohjaisesti: Ensin rumpali Jerry Speiser erotettiin, ja koska basisti John Rees oli ystävystynyt hyvin Speiserin kanssa, hänkin lähti. Yhtyeessä oli jäljellä enää kolme jäsentä: Hay, Ham ja Stykert. Se lähti äänittämään kolmatta levyään "Two Hearts" (1985) sessiomuusikoiden kanssa. Aikaisempi menestys ei kuitenkaan toistunut, ja suunniteltu kiertue Yhdysvalloissa jouduttiin perumaan huonon lipunmyynnin takia. Lopulta myös Ron Stykert lähti yhtyeestä ja heti hänen jälkeensä myös Greg Ham. Laulaja-kitaristi Colin Hay yritti vielä jatkaa, mutta hänkin luovutti lopulta ja aloitti soolouran.
Vuonna 1996 brasilialainen promoottori houkutteli Men at Workia parille kiertueelle Etelä-Amerikkaan. Niistä yksi poiki livealbumin "Brazil". Greg Ham ja Colin Hay eivät olleet juuri pitäneet yhteyttä Men at Workin hajoamisen jälkeen, eikä Speiserin, Reesin ja Stykertin mukaan pyytäminen tullut kysymykseenkään. Heidän sijaansa palkattiin taustamuusikot, ja Men at Work kiersi jälleen ympäri maailmaa. Yhtye esiintyi myös Sydneyn olympialaisten päätösjuhlassa, jossa he esittivät ”Down Underin”.
Colin Hay on julkaissut useita sooloalbumeita ja kiertää edelleen esiintymässä. Hän on ollut mukana myös Ringo Starrin All Starr Bandissa esiintyen 13.6.2018 myös Helsingin Jäähallissa. Vuonna 2009 yhtyeen entinen kitaristi Ron Stykert pidätettiin, kun hän oli tehnyt tappouhkauksia Haytä kohtaan.
Syksyllä 2009 australialainen oikeusistuin päätti, että yhtye oli plagioinut olennaisen osan ”Down Underista” vanhasta lastenlaulusta ”Kookaburra Sits in a Old Gum Tree”. Yhtyeen entinen huilisti-saksofonisti-kosketinsoittaja Greg Ham kuoli huhtikuussa 2012.
Kleomedes (tähtitieteilijä)

Kleomedes (, ) oli antiikin kreikkalainen tähtitieteilijä ja filosofi, joka tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan "Taivaankappaleiden kiertoliikkeistä" ().
Kleomedeen kotipaikkaa ei tunneta. Usein hänen on arveltu hänen teoksissaan olevien viitteiden perusteella syntyneen Lysimakheiassa tai ainakin asuneen siellä, mutta tämä on hyvin epävarmaa.
Myöskään Kleomedeen elinajankohtaa ei tunneta. Historioitsijat ovat ehdottaneet aikoja ensimmäisen vuosisadan puolen välin ja vuoden 400 välillä. Varhaiset ajoitukset perustuvat siihen, että Kleomedes viittaa usein matemaatikko ja tähtitieteilijä Poseidonioksen (135–51 eaa.) teoksiin, eikä lainkaan Ptolemaiokseen (85–165). Otto Neugebauer puolestaan päätteli, että Kleomedeen tähtitieteelliset havainnot täsmäävät paremmin vuoteen 371 (50 vuoden säteellä).
"Taivaankappaleiden kiertoliikkeistä" oli melko yksinkertainen tähtitieteen perusteos. Se käsitti kaksi osaa. Kleomedeen tarkoitusperät vaikuttavat olleen yhtä aikaa filosofisia kuin tähtitieteellisiäkin. Hän käyttää paljon aikaa epikurolaisten tieteellisten ajatusten arvosteluun. Itse Kleomedes edusti filosofisesti stoalaisuutta. Nykyaikana teos on arvokas lähinnä Poseidonioksen muutoin kadonneiden kirjoitusten lähteenä.
Kleomedeen mukaan on nimetty kraatteri Kuussa.
Suofrankoliini

Suofrankoliini ("Francolinus gularis") on aasialainen aitokanojen heimoon kuuluva kanalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Suofrankoliini voi kasvaa 37 senttimetrin mittaiseksi. Lajin tuntomerkkejä on kirkkaan ruskeanpunainen rinta. Selkäpuolella on hienompia höyheniä ja vatsassa tuuheampia, vaaleita höyheniä. Levinneisyysalueellaan laji voidaan sekoittaa lähinnä mustafrankoliiniin tai harmaafrankoliiniin.
Levinneisyys.
Suofrankoliinia esiintyy Pohjois-Intiassa Uttar Pradeshin, Biharin, Länsi-Bengalin, Sikkimin, Assamin ja Arunachal Pradeshin osavaltioissa sekä Nepalin eteläosissa. Bangladeshin puolelta ei lajin esiintymisestä ole tuoreita havaintoja, vaikka aikoinaan se oli maassa yleinen.
Gangesin ja Brahmaputran jokialueilla kotoperäistä lintua on arvioitu olevan vielä 7 500–20 000 täysikasvuista yksilöä, mutta määrä on vähentymässä ja laji onkin luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Elinympäristö.
Suofrankoliini elää pitkässä ja kosteassa ruohikossa etenkin alankomailla alle 250 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan jonkin verran myös sokeriruoko- ja riisipelloilla, joissa kuitenkin on mukana myös luonnonkasvillisuutta.
Apollonios Dyskolos

Apollonios Dyskolos (; ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hän oli Mnesitheoksen poika ja syntyi Aleksandriassa. Hänen lisänimensä "Dyskolos" tarkoitti "hapan", "kärttyinen" tai "vaikea miellyttää" — hänen kerrotaan olleen luonteeltaan kiivas ja analyyttinen. Apollonios vietti suurimman osan elämästään kotikaupungissaan ja myös kuoli siellä. Hänen kerrotaan myös käyneen Roomassa ja saaneen siellä Antoninus Piuksen huomion. 
Apollonios oli tieteellisen kieliopin perustaja. Priscianus kuvasi häntä sanoilla "grammaticorum princeps". Apollonios kirjoitti paljon puheen osista. "Sudassa" mainituista kahdestakymmenestä teoksesta on säilynyt neljä: tutkielma syntaksista, sekä kolme lyhyempää tutkielmaa adverbeista, konjunktioista ja pronomineista. Apollonioksella ja hänen pojallaan Ailios Herodianoksella oli suuri vaikutus myöhempiin grammaatikkoihin.
Apollonios

Apollonios (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:
Olli Talsi

Olli Juhani Talsi (s. 27. marraskuuta 1982 Vehkalahti) on suomalainen pika-aitajuoksija, joka edusti urheilu-urallaan Vehkalahden Veikkoja ja kotkalaista Karhulan Katajaiset -seuraa.
Talsi voitti sisäratojen SM-kultaa 60 metrin aitajuoksussa 2004 ajalla 7,79. Hän voitti mestaruuden myös kaksi vuotta myöhemmin ajalla 7,70, jonka ansioista hänet valittiin Suomen joukkueeseen Moskovan sisäratojen MM-kisoihin. MM-kisoissa Talsi selviytyi välieriin, joissa karsiutui. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Jyväskylän Kalevan kisoissa SM-pronssia 110 metrin aitajuoksussa ajalla 14,00. Hän osallistui Göteborgin EM-kisoihin, joissa karsiutui alkuerissä ajalla 13,87.
Yksityiselämä.
Talsi on koulutukseltaan lakimies, jolla on oma vuonna 2017 perustettu lakiasiaintoimisto Kymenlaaksossa. Hänet tuomittiin vuonna 2020 rattijuopumuksesta ja huumausaineen käyttörikoksesta. 13. lokakuuta 2022 Helsingin käräjäoikeudessa hänet tuomittiin toistamiseen, nyt 2 vuoden ja 10 kuukauden vankeusrangaistukseen törkeästä huumausainerikoksesta ja avunannosta törkeään huumausainerikokseen. Oikeudenkäyntiavustajia valvova lautakunta perui häneltä viimeisimmän tuomion jälkeen luvan toimia oikeudenkäyntiasiamiehenä ja -avustajana.
Banaanikärpäsen taudit

Banaanikärpäsen taudeilla tarkoitetaan erilaisia loisten, mikro-organismien ja virusten aiheuttamia sairauksia, jotka vaikuttavat joko luonnossa tai laboratorio-oloissa eläviin banaanikärpäsiin. Termillä voidaan myös laboratorioissa viitata banaanikärpäsen kasvatusalustassa eläviin pieneliöihin, jotka muuntavat ravintoalustan kärpäsille kelpaamattomaksi. Laboratoriossa useimpia banaanikärpäsen tauteja torjutaan yksinkertaisesti pitämällä kasvatustilat mahdollisimman puhtaina ja pyyhkimällä kärpästen ja niiden ravinnon kanssa tekemisissä olevat alueet säännöllisesti alkoholilla. Tämän lisäksi tauteja torjutaan eristämällä kaikki laboratorioon saapuvat uudet kannat sekä sairastuneet kasvatukset. Luonnosta tuotuja kärpäsiä voidaan pitää eristyksessä jopa neljän sukupolven ajan.
Bakteeritaudit.
Yleisimmin kasvatuksissa ongelmia aiheuttavat usein väriltään punaruskeaa limaa tuottavat bakteerit, jotka elävät kasvatusalustassa. Ne ovat yleisiä kärpästen taudinaiheuttajia myös luonnossa. Tällaisia bakteereja ovat mm. "Acinebacter"-suvun lajit. Antibioottien, kuten streptomysiinin, ampisilliinin tai tetrasykliinin lisääminen ravintoalustaan tuhoaa nämä bakteerit yleensä yhdessä sukupolvessa. Myös dekstroosin käyttö kasvatusalustassa sukroosin sijaan vähentää bakteerien kasvua.
Homeet.
"Penicillium" ja "Aspergillus" -sukujen homeet ovat yleisiä laboratoriokasvatusten haittaorganismeja, sillä ravintoalustan koostumus on ideaalinen niiden kasvuun. Terveillä kannoilla ne eivät aiheuta ongelmaa, mutta heikot kärpäskannat ne voivat tappaa. Tämän vuoksi kasvatusalustaan lisätään useimmiten homeenestoainetta, joka on yleisimmin Nipagin M -liuosta.
Punkit.
Useat punkkilajit voivat saastuttaa banaanikärpäskasvatuksia ja niiden luonnonkantoja. Ne voivat olla joko kärpästen itsensä loisia tai kiinnostuneita vain niiden ravintoalustasta. Loisivat punkit ovat näistä kahdesta tyypistä huomattavasti vaarallisempia, mutta onneksi myös harvinaisempia myös luonnossa. Ravintoalustassa elävät punkit kulkeutuvat laboratoriossa kasvatuspulloihin useimmiten ravintoalustan raaka-aineiden mukana, joten niiden torjunnassa puhtaus on erityisen tärkeää. Samoin liian vanhoiksi päässeiden pullojen ravintoalustoilla ne ovat yleisiä. Punkkien torjunta on hankalaa ja joskus kokonaisia kantoja on hävitettävä niissä esiintyvien punkkien vuoksi.
Virukset.
Vaikka aikaisemmin luultiin toisin, voivat myös virukset levitä laboratorio-olosuhteissa. Kaksijuosteisesta RNA:sta koostuva DCV-pikornavirus () -infektio on havaittu myös muutamissa laboratorioissa, joissa se aiheuttaa koteloiden mustumista ja niiden kuoleman. Virus myös näyttää estävän Hsp70-lämpöshokkipromoottorin kautta toimivien geenien transkription.
Luettelo maakuntakirjastoista

Suomessa oli 19 maakuntakirjastoa. Maakuntakirjastot lakkautettiin vuoden 2017 lopussa ja vuoden 2018 alussa niiden tilalle tuli yhdeksän alueellista kehittämistehtävää hoitavaa kirjastoa. Niiden valtakunnallista kehittämistehtävää hoitaa Helsingin kaupunginkirjasto.
Aikaisemmin maakuntakirjastoina toimineet kirjastot jatkoivat toimintaansa vuonna 2016 säädetyn kirjastolain mukaisesti.
Maakuntakirjastot olivat:
John Gilbert

John Cecil Pringle (), taiteilijanimeltään John Gilbert, oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvien tähti. Rakastajanrooleistaan tunnettu Gilbert kilpaili itsensä Rudolph Valentinon kanssa kassamenestyksestä. Gilbertin tunnetuimpia elokuvia ovat Greta Garbo -elokuvat "Himo" (1926), "Anna Karenina" (1927), "Kohtalokas nainen" (1928) ja "Kuningatar Kristiina" (1933).
Gilbert lienee suurin Hollywood-tähti, jonka uran studiojohtaja on tuhonnut. Gilbert oli joutunut riitoihin MGM:n vaikutusvaltaisen johtajan Louis B. Mayerin kanssa "Kohtalokkaan naisen" jälkeen ja Mayer käytti tehokkaasti vaikutusvaltaansa tuhotakseen Gilbertin uran. Virallisena syynä oli Gilbertin äänen sopimattomuus äänielokuviin.
Louise Brooks

Louise Brooks, oik. "Mary Louise Brooks" (14. marraskuuta 1906 Cherryvale, Kansas, Yhdysvallat – 8. elokuuta 1985 Rochester, New York, Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti roolistaan Luluna G. W. Pabstin elokuvassa "Pandoran lipas" (1928). Häntä pidetään yhtenä 1920-luvun flapper-kulttuurin symboleista ja hänet tunnetaan erityisesti mustasta polkkatukastaan.
Elämä.
Brooks syntyi ja kasvoi Kansasin osavaltiossa lakimies-isä Leonard Porter Brooksin ja taiteellisen äidin Myra Brooksin tyttärenä. Brooks aloitti tanssitunnit hyvin nuorena ja oli jo teini-iässä ammattitanssija. Hän muutti viisitoistavuotiaana New York Cityyn vuonna 1922, missä liittyi uraauurtavaan modernia tanssia esittäneeseen Denishawn Dance Companyyn. Brooks jätti tanssiryhmän vuonna 1924, minkä jälkeen työskenteli tanssijana yökerhossa Lontoossa, Isossa-Britanniassa kunnes palasi New Yorkiin esiintymään Broadwaylla kuuluisassa "The Ziegfeld Follies"-revyyssä. Samana vuonna, 1925, hän kuitenkin sai elokuvasopimuksen Paramount Picturesin kanssa ja vaihtoi tanssin näyttelemiseen mykkäelokuvissa. Brooksin kuuluisimmat roolit Paramountilla lienevät elokuvissa "Beggars of Life" (1928) ja "The Canary Murder Case" (1929). Hän saavutti jonkin verran kuuluisuutta, mutta riitaantui studion kanssa palkastaan ja irtisanoutui vuonna 1928. 
Irtisanoutumisen jälkeen Brooks matkusti Berliiniin, Saksaan, missä esiintyi pääroolissa elokuvaohjaaja G. W. Pabstin elokuvassa "Pandoran lipas". Brooks esitti elokuvassa amoraalista Lulua, tyttöä johon kaikki miehet rakastuvat kohtalokkain seurauksin. Vaikka elokuva onkin nykyään yksi kuuluisimmista ja arvostetuimmista mykkäelokuvista, se ei ilmestyessään saavuttanut suosiota. Brooks esiintyi vielä Pabstin elokuvassa "Kadotetun päiväkirja" (1929) sekä ranskalaisessa elokuvassa "Prix de Beauté" (1930) ennen paluutaan Yhdysvaltoihin. Hän yritti jatkaa uraansa Hollywoodissa, mutta sai enää vain vaatimattomia sivuosia, esiintyen viimeisen kerran elokuvissa vuonna 1938. Hän jatkoi uudelleen uraansa tanssijana, mutta ei menestynyt ja päätyi työskentelemään unohdettuna muun muassa tavaratalon myyjänä. 
1950-luvulla Brooks kohosi kuitenkin uudestaan julkisuuteen elokuvakriitikoiden kiinnostuttua hänen vanhoista mykkäelokuvistaan, erityisesti hänen työstään Pabstin kanssa. Brooks saavuttikin ikonisen asemansa 1920-luvun symbolina ja legendaarisena näyttelijänä vasta uransa jälkeen. Uuden kuuluisuuden myötä Brooksista tuli arvostettu elokuvatoimittaja ja hänen artikkelejaan julkaistiin muun muassa "Sight and Sound"-elokuvalehdessä. Brooks kuoli 78-vuotiaana sydänkohtaukseen kotonaan Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa 8. elokuuta 1985.
Brooks oli elämänsä aikana naimisissa kaksi kertaa: elokuvaohjaaja Edward Sutherlandin (1926–1928, päättyi eroon) ja miljonääri Deering Davisin (1933–1934, päättyi eroon) kanssa.
Jokivarsi (Alavus)

Jokivarsi on Alavuden kaupungissa sijaitseva kylä, joka sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungin keskustasta etelään. 
Harrastustoiminta.
Kylällä on muun muassa 1,5 kilometriä pitkä valaistu pururata, joka on talvisin hiihtäjien käytössä. Lisäksi hiihtäjille on lukuisia latuja ja hiihtoreittejä. 
Kesällä pelataan paljon pesäpalloa. Vuonna 2005 kylä sai oman pesäpallojoukkueen, Jokivarren Jytinän. Syksyllä 2013 kylän pesäpallojoukkue nousi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle pesäpallon Suomensarjaan. Kylällä on vuosittain järjestetty toisena pääsiäispäivänä Jytinän perinteinen pääsiäishölkkä. 
Yritystoiminta.
Kylältä löytyy maatalouden lisäksi eri alojen yrityksiä, kuten esimerkiksi sementtivalimo, metallirakenteiden valmistusta, puunkorjuuta ja kuljetusalan yrittäjiä.
Walter M. Miller, Jr.

Walter Michael Miller, Jr. (23. tammikuuta 1923 New Smyrna Beach, Florida, Yhdysvallat – 9. tammikuuta 1996 Daytona Beach, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on tieteisromaani "Viimeinen kiitoshymni" ("A Canticle for Leibowitz", 1959), joka oli myös hänen ainoa elinaikanaan julkaistu romaani. Millerin muu tuotanto koostuu novelleista sekä postuumista romaanista "Saint Leibowitz and the Wild Horse Woman" (1997).
Elämä.
Miller syntyi ja vietti lapsuutensa Floridassa. Opiskeltuaan Tennesseen ja Texasin yliopistoissa hän työskenteli insinöörinä. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Yhdysvaltain ilmavoimissa radistina ja ampujana. Hän oli mukana Italiassa 53 pommituslennolla, joihin kuului Monte Cassinon benediktiiniläisluostarin tuhoaminen. Luostarin pommitus oli Millerille järkyttävä kokemus, joka vaikutti hänen myöhempään kirjaansa. Elämänsä loppuvuosina Miller kärsi masennuksesta. Hän teki itsemurhan tammikuussa 1996.
Tuotanto.
Miller julkaisi vuosina 1951–1957 novelleja, joista "The Darfsteller" sai vuonna 1955 parhaan novellin Hugo-palkinnon. Hän julkaisi vuonna 1959 postapokalyptisen tieteisromaanin "Viimeinen kiitoshymni", jota pidetään tyylilajinsa mestariteoksena. Se sai vuonna 1961 parhaan romaanin Hugo-palkinnon. Ennen kuolemaansa hän kirjoitti romaanilleen jatko-osan "Saint Leibowitz and the Wild Horse Woman", jonka Terry Bisson viimeisteli ja julkaisi vuonna 1997.
valikoimassa "Huomispäivän maailmat", Gummerus 1971).
Kärrynpyörä (akrobatia)

Kärrynpyörä on sivuttainen liike maassa. Kärrynpyörä kuuluu yleensä akrobatiaan tai voimisteluun. 
Kärrynpyörän tekeminen.
Kärrynpyörä aloitetaan lungesta: toinen jalka edessä, polvi hieman koukussa, toinen takana, käsi ylhäällä korvien vieressä. 
Ensin kurotetaan eteen oikealla kädellä, ”potkaisten” samalle vasemman jalan ylös. Vasemman käden pitäisi seurata mukana ja kun vasen käsi osuu maahan, oikean jalan pitäisi olla jo irti maasta. Kärrynpyörän aikana pitäisi käydä käsiseisonnassa jalat haarassa. Vasen jalka tulee ensimmäisenä maahan, oikean seuratessa perässä.Oikea jalka sijoitetaan vasemman jalan taakse, jolloin kärrynpyörä päättyy taas lungeen. Kädet seuraavat jalkoja ylös luontevasti, kädet voidaan päättää joko ylös tai alas.
Katariina (nimi)

Katariina on suomalainen naisen etunimi. Myös nimen kansainvälisempää muotoa Katarina käytetään Suomessa.
Katariina ja Katarina juontuvat kreikkalaisesta nimestä Aikaterine (Αικατερινη),
jonka alkuperää ei tunneta varmasti. Aikaterine-nimen on epäilty liittyvän kidutusta merkitsevään sanaan "aikia" tai se voi olla johdos vanhemmasta, "molempia" merkitsevästä nimestä Hekaterine (‘Εκατερινη). Nimi voi olla johdos myös jumalatar Hekaten nimestä tai koptinkielisestä nimestä, joka merkitsee kutakuinkin "nimen pyhittämistä" (). Varhaiset kristityt uskoivat Aikaterinen liittyvän kreikan puhtautta merkitsevään sanaan "katharos", minkä vuoksi nimi sai latinassa muodon Katharina.
Suomeen nimi lienee kulkeutunut Venäjän kautta, jossa nimestä käytetään muunnosta Jekaterina (Екатерина).
1900-luvun alusta marraskuuhun 2026 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 56 708 Katariina-nimen saanutta naista ja alle 20 miestä. Vastaavasti Katarina-nimen on saanut 8 3 n40aista ja alle 10 miestä. Katariina-nimen lyhentymänä esiintyy myös "Kata", mutta se on annettu vain noin 220 henkilölle.
Kristityissä maissa Katariina-nimen on tehnyt tunnetuksi varsinkin legendaarinen marttyyri ja pyhimys Katariina Aleksandrialainen, jota monet nykyiset tutkijat kuitenkin pitävät täysin keksittynä, kuvitteellisena henkilönä.. Hänen perinteinen muistopäivänsä, 25. marraskuuta on myös Katariinan nimipäivä.
Muita tunnettuja Katariinoja.
Tämän listan henkilöt ovat kaikki suomalaisia.
Olena Krasovska

Olena Anatolijivna Ovtšarova-Krasovska (, s. 17. elokuuta 1976) on ukrainalainen pika-aitajuoksija.
Krasovska osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Göteborgin MM-kisoissa 1995, joissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksussa ajalla 13,18. Kaksi vuotta myöhemmin hän karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa ajalla 8,28. Hän osallistui Sydneyn olympialaisiin 2000, mutta karsiutui välierissä ajalla 13,02. Seuraavana vuonna hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa välierissä ajalla 8,15 ja Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin aitojen alkuerissä. Vuonna 2002 Krasovska voitti Ukrainan mestaruuden 100 metrin aidoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-hopeaa Münchenin EM-kisoissa ajalla 12,88 ja sijoittui kahdeksanneksi GP-finaalissa ja neljänneksi yleisurheilun maailmancupissa. 
Krasovska voitti maansa mestaruuden 2003, mutta karsiutui samana vuonna Pariisin MM-kisoissa alkuerissä. Seuraavana vuonna hän voitti Ukrainan mestaruuden, Euroopan cupin ajalla 12,78 ja olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa ajalla 12,45. Kauden lopussa hän oli viides. Vuonna 2005 hän kilpaili Helsingin MM-kisoissa, mutta karsiutui välierissä.
Al Yamamah

Al-Yamamah (arab. اليمامة‎, , ) on syyskuusta 1985 alkanut sarja Britannian ja Saudi-Arabian välisiä asekauppoja. Kyseessä oli aluksi clearing-kaupan kaltainen aseiden ja öljyn vaihtokauppa. Pääedunsaaja oli brittiläinen, maailman kolmanneksi suurin puolustusteollisuusyhtiö BAE Systems.
Al-Yamamah-kaupat salaisine siirtotileineen tulivat englantilaisille tarpeellisiksi, kun Yhdysvallat teki useita asekauppoja Saudi-Arabiaan 1970-luvulla.
BAEn väitetään lahjoneen Saudeja 1980-luvulla kauppojen varmistamiseksi ja mm. maksaneen salaa saudiprinssi Bandar bin Sultanille yli miljardi Englannin puntaa. Britannian oikeuskansleri lordi Peter Goldsmith kuitenkin keskeytti talousrikostutkinnan joulukuussa 2006 sen jälkeen kun Saudi-Arabia oli uhannut tutkimuksen vaarantavan tekeillä olleet hävittäjäkaupat ja uhkasi tehdä uuden sopimuksen Ranskan kanssa. Pääministeri Tony Blair perusteli tutkinnan keskeyttämistä Britannian kansallisella turvallisuudella, koska tutkinnan pelättiin heikentävän suhteita Saudi-Arabian hallintoon terrorisminvastaisessa taistelussa.
Al-Yamamah I.
Vuonna 1989 alkaneet toimitukset 
Al-Yamamah II.
Toimitukset 1990–1998
Al-Yamamah III.
Kauppa alkoi joulukuussa 2005 koskien 72 Eurofighter Typhoon -hävittäjäkonetta, jotka korvaavat parikymmentä vuotta vanhat Tornadot. The Timesin (27.6.2007) mukaan tässä liikkui 1000 miljoonan punnan lahjus, kun koneet aseineen maksavat 15 miljardia dollaria.
Wages of Sin

Wages of Sin on ruotsalaisen metalliyhtye Arch Enemyn neljäs studioalbumi, vuodelta 2001. Se on julkaistu Century Median levymerkillä. Albumi on ensimmäinen, jolla laulaa saksalainen Angela Gossow. Entinen laulaja Johan Liiva erotettiin musikaalisten näkemyserojen takia yhtyeestä. Albumin tuottajana toimi edeltäjiensä tapaan Fredrik Nordström yhtyeen lauluntekijä-kitaristi Michael Amottin kanssa ja miksaajana Andy Sneap.
Albumin soundi on edellisiin albumeihin verrattuna ymmärrettävästi jonkin verran erilainen, johtuen Angela Gossowin mukanaan tuomasta uudenlaisesta, melkoisen brutaalista death metal -laulutyylistä. Edellisillä albumeilla kuultu Johan Liivan huutotyyli on jäänyt albumilta kokonaan pois.
"Wages of Sin" teki ilmestymisensä jälkeen Arch Enemyä huomattavasti tunnetummaksi maailmalla, ja siltä nousi monia yhtyeen vakiokeikkakappaleita, kuten "Burning Angel", "Ravenous", "Heart of Darkness" ja "Enemy Within".
Albumin 4. kappaleesta "Ravenous"ista tehtiin myös musiikkivideo.
Albumista tehty ensipainosversio sisältää myös toisen levyn, joka sisältää yhtyeen aiemmin nauhoittamia, aiempien albumien Japanin-versioiden sisältämiä lisäkappaleita, kuten Iron Maiden -cover "Aces High", Europe-cover "Scream of Anger", sekä yhtyeen aiemmin nauhoittamia omia kappaleita. Levyllä kuullaan myös täysin ennen kuulematon Judas Priest -cover "Starbreaker". Sama ensipainosversio sisälsi myös ykköslevyllä bonuskappaleen "Lament of a Mortal Soul", sekä "Ravenous"-kappaleen musiikkivideon. Kakkoslevy sisälsi bonuskappaleiden lisäksi musiikkivideon "Wagesin" edeltäjäalbumilta "Burning Bridgesiltä" julkaistun musiikkivideon "The Immortal".
Siperiansirri

Siperiansirri ("Calidris subminuta" tai "Erolia subminuta") on kahlaaja, joka pesii Siperiassa. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot 1819.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 13–14 cm, siipien kärkiväli 33–35 cm ja paino 23–37 g. Siperiansirrin selässä on mustia ja ruskeita alueita, myös pää on ruskea. Vatsa ja rinta ovat valkoisia. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Siperiansirri on lähes samannäköinen kuin amerikansirri, joka on myös harvinainen Euroopassa.
Esiintyminen.
Siperiansirri pesii Siperian taigalla Ob-joelta Anadyrille, Beringinsaarella ja pohjoisilla Kuriileilla sekä Ohotanmeren pohjoisrannikolla, mahdollisesti myös etelämpänä. Maailman populaation koko on 25 000–100 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen, mutta sen elämästä tiedetään toistaiseksi vähän. Se on muuttolintu, joka talvehtii pääosin Kaakkois-Kiinasta Bangladeshiin, Malakan niemimaalla, Indonesiassa, Filippiineillä ja vähäisessä määrin Australiassa. Harvinaisena sitä tavataan vielä Uudessa-Seelannissa.
Lintu on harvinainen Euroopassa, ja Suomessa se havaittiin ensimmäisen kerran 26.–28. kesäkuuta 2007 Kotkan Kaarniemenlahdella eli Salminlahdella.
Elinympäristö.
Pesii arktisella tundralla ja taigalla, sekä rannikolla että mantereella. Suosii vetisiä, soistuneita maita ja lampia. Muuttomatkoilla ja talvehtimisalueilla se elää sekä rannikon vuorovesirajalla että sisämaan kosteikoilla.
Lisääntyminen.
Pesä on maassa varvikon suojassa. Juuri muuta tietoa lisääntymisestä ei ole saatavilla, mutta pesimätiedot lienevät pääpiirteissään samat kuin muidenkin arktisten sirrien.
Ravinto.
Etsii mudasta hyönteisiä, nilviäisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Sberbank

Sberbank () on Venäjän suurin pankki. Sberbank hallitsee kolmasosaa Venäjän kaikista pankkitalletuksista. Pankin oman ilmoituksen mukaan sillä on 137 miljoonaa yksityisasiakasta.
Sberbankin suurin omistaja on Venäjän keskuspankki eli käytännössä Venäjän valtio. Sberbankin johtaja raportoi toiminnastaan suoraan Vladimir Putinille. Brittiläisten tutkijoiden mukaan Sberbankia pitäisi kohdella osana Venäjän valtiota, samaan tapaan kuin Gazpromia ja Rosneftiä.
Pankin osake noteerataan Moskovan pörssissä (MOEX), jonka keskeisissä osakeindekseissä pankin osake on yksi yleisindeksin tärkeimmistä (14 % paino kesällä 2013).
Kevään 2012 listauksessaan talousjulkaisu Forbes luokitteli yhtiön Venäjän neljänneksi suurimmaksi ja maailman 90. suurimmaksi julkisesti noteeratuksi yhtiöksi Forbes Global 2000 -listallaan. Vuoden 2015 listauksessa pankki oli yhä Venäjän neljänneksi suurin julkisesti noteerattu yritys, mutta maailmanlistan sija oli enää 124:s.
Sberbankilla on neljä tytäryhtiötä veroparatiiseissa Caymansaarilla, neljätoista Kyrpoksella, viisi Bermudalla, kolme Luxemburgissa, kaksi Sveitsissä ja kaksi Brittiläisillä Neitsytsaarilla.
Sberbank rahoittaa Venäjän johdon poliittisia hankkeita. Sen kautta on esimerkiksi Venäjän hallituksen myötävaikutuksella kerätty rahaa Venäjän hallituksen tavoitteita ajaville Ukrainan separatisteille.
Sberbank on ollut vuodesta 2014 lähtien USA:n ja EU:n pakotelistalla.
Suomen entinen pääministeri Esko Aho toimi Sberbankin hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 2016–2022. Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Aho ilmoitti pidättäytyvänsä hallitustyöskentelystä ja ettei hae hallituskauden päätyttyä jatkokaudelle. Jyrki Talvitie toimii Sberbankin johtotehtävissä.
Historia.
Sberbankin nimi juontaa juurensa vuodesta 1841, mutta nykymuotoinen julkinen osakeyhtiö perustettiin 1991. Venäjän valtion enemmistöomistuksessa se on selvinnyt pankkikriisit ja hallitsee pankkisektoria suurella markkinaosuudellaan yhdessä toisen valtio-omisteisen VTB-pankin kanssa.
Theodor Kaluza

Theodor Franz Eduard Kaluza (9. marraskuuta 1885 – 19. tammikuuta 1954) oli saksalainen fyysikko, joka tunnetaan Kaluzan-Kleinin teorian kehittäjänä. Teoria yhdistää sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ja gravitaation, samalla lisää viidennen ulottuvuuden. Viisi vuotta teorian keksimisestä Oskar Klein korjasi teorian puutteita.
Kaluza syntyi vuonna 1885 Ratiborissa, Saksassa (nyk. Raciborz, Puola). Kaluzan perheen suku oli asunut Ratiborissa noin 300 vuotta. Kaluzan isä, Max Kaluza, oli englannin kielen ja englannin kirjallisuuden ammattilainen. Kaluza oli perheen ainoa poika. Hän näytti lahjakkuutensa kouluvuosinaan ja pääsi Königsbergin Albertus-yliopistoon opiskelemaan matematiikkaa. Kaluza meni naimisiin habilitaationsa jälkeen ja työskenteli dosenttina Königsbergin yliopistossa.
Zodiac (elokuva)

Zodiac on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut rikosdraamaelokuva. Elokuvan ohjasi David Fincher, ja pääosissa ovat Jake Gyllenhaal ja Mark Ruffalo.
Vuonna 2016 "Zodiac" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 12. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Juoni.
Elokuva pohjautuu tositapahtumiin. 1960- ja 1970-luvuilla San Franciscossa toimi sarjamurhaaja, joka kutsui itseään nimellä Zodiac. Zodiac lähetti muun muassa sanomalehti "San Francisco Chronicleen" kryptogrammeja sisältäviä kirjeitä. Elokuva seuraa neljän eri rikostutkijan (muun muassa Dave Toschin) työtä, kun he yrittävät selvittää Zodiacin henkilöllisyyttä. 
Elokuva kertoo pääosin poliisien arkisesta uurastuksesta jutun kimpussa. Johtolankoja on vähän ja mahdollisten syyllisten lista pitkä. Poliisien lisäksi juttuun uppoutuu myös "Chroniclen" nuori piirtäjä Robert Graysmith.
Elokuvan teatteriversion kesto on 157 minuuttia ja ohjaajan version 162 minuuttia.
Laasti

Laasti on jostakin sideaineesta, tavallisesti sammutetusta kalkista tai sementistä, hiekasta ja vedestä valmistettu seos, jota käytetään sitomaan muurikiviä toisiinsa sekä seinä-, perustus- ja kattopintojen rappausoikaisussa, tasoituksessa ja viimeistelyssä. Laastia voidaan käyttää myös erilaiseen kiinnitykseen (esimerkiksi lattia- tai seinälaattojen kiinnitykseen) sekä moneen muuhun rakennustyöhön. 
Tyypillisesti laasti valmistetaan työmaalla sekoittamalla kuiva-aine (sementti ja sideaine) veteen. Laastin valmistamista käsin hyvänlaatuisesta hienorakeisesta hiekasta ja muuraussementistä (yhdistelmä sementtiä ja sammutettua kalkkia) ei harjoiteta nykyään juuri käytännössä, sillä muuraussementin valmistus on hiipunut viime vuosina. Sen voisi käsityönä edelleen tehdä itse kalkin ja sementin sopivasta yhdistelmästä. Laastin sekoittamiseen käytetään tyypillisesti joko vahvaan porakoneeseen kiinnitettävää laastivispilää tai erillistä laastinsekoittajakonetta tai jopa perinteistä betonimyllyä. 
Laasteja nimitetään sideaineen mukaan kalkki-, hydraulinen kalkki-, kalkkisementti-, sementti-, muuraussementti-, kipsi- ja kipsikalkkilaasteiksi. Runkoaineen perusteella laasteja nimitetään hienolaasteiksi, karkealaasteiksi ja roiskerappauslaasteiksi. Perinteiset laastit, joissa ei ole erityisiä lisäkiintoaineita sisäisen rakenteen vahvistamiseen (kuten mm. ns. kuitulaasteissa), on koettu edelleen monissa erityisesti restaurointikohteissa turvallisiksi ja aikaa kestäviksi. Kuitenkin erikoislaasteista ei ole julkaistu luotettavia vanhentamistesteja 50/100 vuoden ennusteeksi.
Ionela Târlea

Ionela Târlea (ent. Târlea-Manolache, s. 9. helmikuuta 1976, Râmnicu Vâlcea) on romanialainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa sekä 400 metrin aitajuoksussa.
Târlea osallistui 1992 Soulin nuorten MM-kisoihin, joissa hän juoksi kolmanneksi 400 metrin juoksussa ajalla 52,13 ja oli mukana Romanian joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksun. Seuraavana vuonna hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 400 metrin aidoissa ja 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 56,25 ja oli mukana Romanian joukkueessa, joka voitti pronssia 4 x 400 metrin viestissä. Vuonna 1995 hän juoksi 400 metrin aidoissa toiseksi Universiadeissa, voitti nuorten EM-kultaa sekä sijoittui seitsemänneksi Göteborgin MM-kisoissa ajalla 55,46. Seuraavana vuonna hän oli Atlantan olympialaisissa seitsemäs ajalla 54,40. Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi ajalla 52,06.
Târlea voitti 1998 sisäratojen EM-hopeaa Valencian sisäratojen EM-kisoissa 400 metrillä ja ulkoratojen EM-kultaa Budapestin EM-kisoissa 400 metrin aidoissa. Kauden lopussa hän oli yleisurheilun maailmancupissa 400 metrin aidoissa neljäs ajalla 54,01 ja GP-finaalissa 400 metrillä kuudes ajalla 51,04. Seuraavana vuonna hän voitti Maebashin sisäratojen MM-kisoissa kultaa 200 metrin juoksussa ajalla 22,39. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Universiadit ja Euroopan cupin 400 metrillä. Hän juoksi Sydneyn olympialaisissa 2000 400 metrin aidoissa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 400 metrin välierissä ja sijoittui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 400 metrin aidoissa kuudenneksi. Kauden lopussa hän oli samassa lajissa GP-finaalissa myös kuudes. Vuonna 2002 Târlea voitti 400 metrin aidoissa EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa neljänneksi.
2003 Târlea voitti Euroopan cupissa 400 metrin aidat ja sijoittui toiseksi 200 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän oli Pariisin MM-kisoissa neljäs ja kolmas. Seuraavana vuonna hän juoksi Budapestin sisäratojen MM-kisoissa neljänneksi 400 metrillä ja oli mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestissä pronssia. Myöhemmin samana vuonna hän voitti olympiahopeaa 400 metrin aidoissa Ateenan olympialaisissa ajalla 53,38. Kauden lopussa hän oli viides.
Târlea sijoittui 2005 Euroopan cupissa viidenneksi 200 metrillä ja neljänneksi 400 metrillä. Hän voitti 2007 Romanian sisäratojen mestaruuden 60 metrin juoksussa ja karsiutui 400 metrillä sisäratojen EM-kisojen välierissä.
Kypsyminen

Kypsyminen tarkoittaa tavallisesti hedelmien ja siemenien valmistumisen viimeisiä vaiheita ennen varisemista ja leviämistä. Siemeniin kerääntyy kypsyessä vararavinnoksi hiilihydraatteja ja valkuaisaineita. Osa hiilihydraateista voi muuttua rasvoiksi. Siementen vesipitoisuus laskee kypsissä jyvissä 15–18 prosenttiin. Omenissa, luumuissa ynnä muissa "mehevissä" hedelmissä ja marjoissa tärkkelys muuttuu sokeriksi, kivennäissolujen määrä kasvaa, orgaaniset hapot ja parkkiaineet hajoavat ja näin syntyy hajoavia öljyjä ja väriaineita, vesipitoisuus nousee esimerkiksi omenassa 84 prosenttiin. Kypsyessä hedelmien hapan maku muuttuu imeläksi, soluseinien niin sanotut pektiiniaineet hajoavat ja hedelmä pehmenee.
Muuta.
Etyleeniä käytetään muun muassa Yhdysvalloissa banaanien ja tomaattien kuljetuksessa, koska etyleeni jouduttaa hedelmien ja marjojen kypsymistä. Etyleeniä syntyy ns. aukeavissa hedelmissä. Suurin osa sitrushedelmistä lakkaa kypsymästä puusta poimimisen jälkeen.
Erki Nool

Erki Nool (s. 25. kesäkuuta 1970 Võru) on virolainen uransa lopettanut kymmenottelija, lajin olympiavoittaja ja nykyinen moniotteluvalmentaja ja poliitikko.
Nool saavutti ensimmäisen kymmenottelun arvokisamitalinsa voittaessaan Euroopan mestaruuden Budapestissa 1998. Hän saavutti pistemäärän 8667 voittaen toiseksi sijoittuneen Suomen Eduard Hämäläisen 80 pisteellä. 
Sydneyn olympialaisissa 2000 Nool nousi vaikeuksien kautta voittoon. Hänelle merkittiin aluksi kiekonheitossa kolme hylättyä suoritusta, mutta ylituomari kumosi viimeisen heiton yliastumistuomion ja heiton pituudeksi mitattiin 43,66. Muiden joukkueiden vastaprotesteja ei hyväksytty. Noolin kultamitalipisteet olivat 8641, hopeaa sai Roman Šebrle tuloksella 8606.
Nool saavutti hopeaa seuraavan vuoden MM-kisoissa Edmontonissa uudella Viron ennätyksellä 8815 – kultaa voitti Tomáš Dvořák MM-kisaennätyksellä 8902. Nool saavutti hopeaa myös Münchenin EM-kilpailuissa 2002 pistemäärällä 8438. Roman Šebrle voitti mestaruuden pistein 8800.
Nool on saavuttanut viisi mitalia sisäratojen arvokisaohjelmassa olevassa seitsenottelussa: kultaa EM-kisoissa 1996, hopeaa MM-kisoissa 1997 ja 1999 sekä pronssia EM-kisoissa 2000 ja 2002. 
Nool on palkittu Viron Punaisen Ristin 1. luokan kunniamerkillä eli suurristillä vuonna 2001.
Nool valittiin Isänmaan ja Res Publican liitosta Viron parlamenttiin, Riigikoguun vuoden 2007 vaaleissa. 
Valmentajana.
Urheilu-uransa jälkeen Nool on toiminut valmentajana ja johtanut nimeään kantavaa yleisurheilukoulua Tallinnassa. Loppuvuodesta 2024 hän alkoi valmentaa suomalaista Saga Vannista.