tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nylon 66’ers

Nylon 66’ers on 1990-luvun alussa perustettu, instrumentaalista rockia soittava turkulainen yhtye, joka on tehnyt puolen tusinaa albumia. Sen jäseniä ovat 2010-luvulla olleet Perttu Hemminki (sähköurut ja muut kosketinsoittimet), Peter Nordlund (sähkökitara), Petri Viitala (saksofonit), Hoss Siivonen (basso), Teho Majamäki (lyömäsoittimet) ja Mikko Mielonen (rummut). Esiintymisissään ja levytyksissään se on käyttänyt vierailevia laulusolisteja, kuten Marjut Fabritius, Ciaran O’Reilly, Mark Odom, Pelle Miljoona ja Maunu.
Yhtye sai alkunsa 1990-luvun taitteessa esikuvanaan Booker T. &amp; the M.G.’sin instrumentaalinen rhythm and blues. Yhtyeen alkuperäiskokoonpanossa soittivat Perttu Hemminki (sähköurut), Hoss Siivonen (basso), Matti Wahlsten (sähkökitara) ja Pekka Eskelinen (rummut). Yhtyeen tyylikirjo on laajentunut vuosien varrella rhythm and bluesista rockiin, diskoon, souliin, jazziin, teknoon, latinalaisrytmeihin ja heavyyn.
"Helsingin Sanomien" Ilkka Mattila luonnehti yhtyettä 1990-luvun keskivaiheilla acid jazzia ja Spede-huumoria yhdisteleväksi provokatiiviseksi kokoonpanoksi, jonka urkuvetoinen instrumentaaliohjelmisto koostuu enimmäkseen sovituksista muiden artistien tunnetuksi tekemistä kappaleista.
Jaroslav Diblenko

Jaroslav Diblenko (ven. Ярослав Дыбленко, s. 28. joulukuuta 1993 Surgut) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL-seura Amur Habarovskia. Diblenko on aiemmin edustanut KHL-urallaan Atlant Mytištšia ja Spartak Moskovaa. Hän on pelannut myös AHL:ssä Binghamton Devilsin riveissä.
Ura.
Diblenko debytoi KHL:ssä kaudella 2012–2013 Atlant Mytištšin paidassa. Vuonna 2015 hän siirtyi Spartak Moskovan riveihin. Kaksi vuotta myöhemmin Diblenko siirtyi AHL:n Binghamton Devilsiin mutta palasi Spartak Moskovaan kaudelle 2018–2019. Kesällä 2019 Diblenko siirtyi SKA Pietariin kolmen vuoden sopimuksella.
Super Mario World (täsmennyssivu)

Super Mario World voi tarkoittaa seuraavia:
Kanisteri

Kanisteri on tavallisesti kahvallinen nesteiden säilytys- ja kaatoastia. Kanistereita on yleisimmin muovista tai metallista valmistettuja. Niissä on yleensä kapea ja lyhyt nokka eli suuaukko, jonka voi sulkea korkilla. Kanisteri poikkeaa kannusta muodoltaan, mutta joskus jotkut saattavat virheellisesti sanoa myös kanisteria kannuksi. Kannussa kahva on yleensä pystykyljessä, kun taas kanisterissa kahva on yleensä päällä. Kanisterin muoto vastaa yleensä karkeasti kuvassa näkyvän nestesaippuakanisterin muotoa, kun puolestaan kannuksi sanotaan yleensä ihan eri muotoista säilytysastiaa tai kaatoastiaa. Esimerkiksi polttoainetta säilytetään yleisemmin kanisterissa kuin kannussa. Mehutiivistettä varastoidaan yleisemmin kanisterissa, mutta valmiiksi laimennettu mehu säilytetään jääkaapissa yleensä kannussa ja annostellaan yleensä kannusta juoma-astiaan.
Crash bandicoot

Crash bandicoot on pussimäyrien (Peramelidae) heimoon kuuluva sukupuuttoon kuollut nisäkäslaji. Se oli sukunsa Crash ainoa laji. Laji kuvailtiin tieteelle vuonna 2014. Lajista on löydetty muinaisia jäännöksiä Australiasta.
Lajin tieteellinen nimi "Crash bandicoot" on nimetty pelihahmo Crash Bandicootin mukaan.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1939

Suomen vuoden 1939 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Turussa 11.-12. helmikuuta. Ohjelmassa oli miesten kilpailu. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 25 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet. 
Naisten kisat käytiin samaan aikaan Hämeenlinnassa. Kilpailuissa oli neljä osanottajaa.
Kielitieteen historia

Kielitiede omana tieteenalanaan katsotaan länsimaissa alkaneen vasta 1800-luvulla. Kieltä ja sen osia on kuitenkin tutkittu jo kauan ennen tätä, ja usein syyt ovat olleet käytännönläheisiä. Pisin historia kielitieteellä on Intiassa, jossa 400-luvulla eaa.. elänyt Panini kirjoitti kommentteja sutrista. Paninia tituleerataan myös "kielitieteen isäksi". 
Antiikki.
Antiikin ajan kielitiede ei palaudu muinaisiin kreikkalaisiin niin kuin usein virheellisesti luullaan. Muiden tieteiden tavoin kielitiedekin alkoi esisokraatikkojen kosmologisesta pohdinnasta: esim. Thales (n. 625–545 eaa.) tuli siihen tulokseen, että kaikki olemassa oleva on vettä. Tästä eteenpäin asioiden olemassa oloa on alettu perustella hengellisimmillä asioilla..
Kieltä on tutkittu tavalla tai toisella jo paljon aikaisemmin. Panini on ensimmäinen tunnistettavissa oleva henkilö, joka on systemaattisesti tutkinut juurikin kieltä.
Intia.
Paninin kirjoittaman sanskritin kielioppi on Leonard Bloomfieldin mukaan "ihmisen älykkyyden suurimpia hetkiä". Veda-kirjoitusten perusteella kieleen suhtaudutaan kuin jumaliin ja sitä pidetään äärettömänä. Syynä tähän on se, että kielellä voidaan kuvata näitä edellä mainittuja asioita: jumalien pyhyyttä ja maailmankaikkeuden äärettömyyttä..
Kiina.
Kiinalaisen kielitieteen perinnön mukaan Kevättä ja syksyä -kaudella elänyt Kungfutse oli ensimmäinen kielitieteilijä. Kungfutse pohdiskeli sanojen ja niiden merkityksien välisiä suhteita ja tuli siihen tulokseen, että sanoilla viitataan siihen, mitä asioiden ja ihmisten "pitäisi" olla, mutta epätäydellisessä maailmassa tämä ei aina ole mahdollista ja sana-merkitys -suhteen tasapaino voi järkkyä. Esim. hallitsija on hallitsija vain, jos tällä on valtaa hallita jotakin. Kevättä ja syksyä -kaudella oli yleistä, että hallitsijan vasallit syöksivät tämän vallasta ja nousivat itse hallitsijoiksi. Kungfutsen mukaan tällöin syntyy sanan ja sen merkityksen välinen epätasapaino, joka tulee korjata esim. niin, että vallasta syösty hallitsija taistelee tiensä takaisin valtaistuimelle.. 
Keskiaika.
Arabiankielisistä grammaatikoista ensimmäinen on Ibn Abi Ishaq (k. 735), joka oletettavasti kirjoitti ensimmäistä kertaa arabian kielestä ja alkoi tutkimaan sitä.
Euroopan varhaiskeskiajalla (500–800 -luvulla) kielitiede keskittyi lähinnä säilyttämään latinan osaamisen tyydyttävällä tasolla. Tämän ajanjakson tärkein paikka, jossa kielitiedettä harjoitettiin, oli Irlanti, jossa luostarilaitos ylläpiti käsikirjoitusten korkeaa tasoa.
Kiviahven

Kiviahven ("Ambloplites rupestris") on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen arvo akvaariokaupassa ja urheilukalastuksessa on pieni. Samaan sukuun kuuluvat "Ambloplites cavifrons" ja "Ambloplites ariommus" ovat aiemmin luettu samaksi lajiksi kuin kiviahven. 
Kiviahventa tavataan kotoperäisenä kaakkoisessa Kanadassa ja Yhdysvaltojen koillisosissa. Lisäksi se on levinnyt vieraslajina Meksikoon ja 1880-luvulla Eurooppaan Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan valtioihin. Kiviahventen tarkka lukumäärä ei ole tiedossa, mutta sen arvioidaan olevan yli 1 000 000. Lajin populaatiot ovat vakaita. 
Kiviahven tulee sukukypsäksi kolmen vuoden iässä ja voi elää jopa 10 vuotta. Kuteminen tapahtuu aikavälillä huhtikuusta kesäkuun alkuun, kun veden lämpötila on noin 13–16 celsiusastetta. Yksi naaras voi saada 2 000–11 000 munaa.
Yanai

Yanai () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Pohjoisessa kaupunkiin kuuluu vuoristoalueita, Seton sisämeren rannikolla tasankoa ja etelässä Murotsun niemimaan itäosa sekä suurehko Heiguntōn saari. Ōbatakensalmi erottaa kaupungin läheisestä Yashiron saaresta. Yanaissa on 31 660 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 140,05 neliökilometriä.
Yanailla on hyvä luonnonsatama, joten se kehittyi jo varhain kauppapaikkana ja Ming-dynastian Kiinaan suuntautuneen kaupan satamana. Edo-kaudella sitä hallitsi Kikkawa-klaani osana Iwakunin daimiokuntaa, ja se kukoisti yhtenä Seton sisämeren tärkeimmistä kauppakaupungeista. Perinteisiä elinkeinoja olivat suolan, Yanaijima-kankaan ja soijakastikkeen valmistus. Kaupunki säilytti merkityksensä vielä Meiji-kaudella Japanin modernisoituessa, mutta ei 1900-luvulla enää teollistunut lähialueiden tapaan. 1960-luvulla siitä kuitenkin tehtiin osa Shūnanin teollisuusvyöhykettä, ja sinne sijoittui muun muassa puolijohteiden valmistusta ja lämpövoimala. Yanaille myönnettiin kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa vuonna 1954. Vuonna 2005 siihen liitettiin Ōbataken maaseutukaupunki. Yanain satama on käynyt suurille aluksille liian matalaksi, mutta sieltä on lauttayhteyksiä lähisaarille ja Matsuyamaan.
Yanain Furuichi-Kanayan kaupunginosassa on säilynyt suuri määrä historiallisia, valkoseinäisiä kauppiastaloja, jotka on suojeltu. Yksi niistä on Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi valittu, vuonna 1769 valmistunut Kunimori-suvun talo. Muita nähtävyyksiä ovat Chausuyaman kofun-hautakumpu ja Yotan japaninaprikoosilehto, kansallinen luonnonmuistomerkki. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja.
Ilmastohätätila

 
Ilmastohätätila on tilanne, jossa tarvitaan kiireellisiä toimia hidastamaan tai pysäyttämään ilmastonmuutos, jotta voitaisiin välttää siitä seuraavat mahdollisesti palautumattomat vahingot ympäristölle.
Ensimmäisenä ilmastohätätilajulistuksen teki australialainen pikkukaupunki joulukuussa 2016. Sittemmin vastaava julistus on (lokakuuhun 2021 mennessä) tehty alueilla, jotka sisältävät yhteensä noin 13 prosenttia maapallon väestöstä. Kansallisen julistuksen on tehnyt 15 maata, joukossa muun muassa Espanja, Irlanti, Italia, Itävalta ja Ranska. Euroopan parlamentti teki marraskuussa 2019 ilmastonmuutokseen liittyvän julistuksen ilmastohätätilasta. Päätöslauselma ei kuitenkaan velvoita Euroopan unionin jäsenmaita, vaan se pitäisi hyväksyä jäsenmaiden ministerineuvostoissa erikseen.
Ilmastohätätilajulistuksen ovat tehneet myös esimerkiksi British Medical Association (2019), World Medical Association (2019), Helsingin kaupunki (2020), Lääkäriliitto ja Duodecim et al. (2021).
Presidentti Sauli Niinistö totesi edessä olevan maailmanlaajuisen ilmastohätätilan YK:n yleiskokouksessa syyskuussa 2021. Vaikkei presidentti puheessaan näin sanonut, ympäristö- ja ilmastoministeriksi lokakuussa 2021 valittu Emma Kari (vihr.) totesi pian valintansa jälkeen haastattelussa, että Suomessa olisi ilmastohätätila.
Kansainvälisesti toimiva ympäristöliike Elokapina on esittänyt Suomen hallitukselle vaatimuksen, että tämä julistisi Suomeen "ilmasto- ja ympäristöhätätilan".
Peter Immesberger

Peter Immesberger (s. 18. huhtikuuta 1960 Kindsbach, Rheinland-Pfalz, Länsi-Saksa, nykyinen Saksa) on länsisaksalainen painonnostaja, joka oli aktiivinen vuosina 1983–1992. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1984 ja 1988 ja sijoittui vastaavasti neljännelle ja kolmannelle sijalle.
Gnathifera

Gnathifera voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Portugalin kreivikunta

Portugalin kreivikunta (, ) on nimi, jota käytetään kahdesta Bragaa ja Portoa ympäröivällä alueella sijainneesta kreivikunnasta, joissa portugalilaisten kansallinen identiteetti muodostui. Ensimmäinen kreivikunta oli ensin Asturian ja myöhemmin Galician ja Leónin vasallivaltio ennen kun se lakkautettiin kapinan tuloksena. Kreivikunta perustettiin uudelleen 1000-luvun alkupuolella ja myöhemmin siitä tuli Portugalin kuningaskunta.
Joulumaa (elokuva)

Joulumaa on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen elokuva. Elokuvan keskeisissä rooleissa näyttelevät Milka Ahlroth, Mari Rantasila, Anna Paavilainen, Eero Ritala, Martti Suosalo sekä Tommi Korpela.
Elokuva sai yhteensä neljä Jussi-ehdokkuutta: paras elokuva, naispääosa (Milka Ahlroth), naissivuosa (Anna Paavilainen) ja käsikirjoitus. Elokuvan budjetti oli 1 170 000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 750 000 euroa.
Elokuvan ulkokohtaukset kuvattiin Porvoossa, ruokailukohtausten tupa Nummi-Pusulassa ja muut kohtaukset Vihdissä.
Juoni.
Viisikymppinen Helena (Milka Ahlroth) on aikeissa viettää yksin ensimmäisen joulun eronsa jälkeen, tyttärenkin ollessa ulkomailla. Hän lähteekin ystävänsä Ullin (Mari Rantasila) houkuttelemana farmille, jota isännöi nuori maatilayrittäjäpariskunta. Isäntäväellä riittää kuitenkin ongelmia niin tilantöissä kuin parisuhteessaankin. Jouluviikko saa yllättäviä käänteitä, kun niin nuoremman kuin vanhemmankin sukupolven elämäntilanteiden kipukohdat pääsevät purkautumaan. 
Vastaanotto.
Aamulehden Pekka Eronen antoi "Joulumaalle" neljä tähteä. Hänen mukaansa elokuvan ”mehevä dialogi osuu monet kerrat parisuhteen – tai yksinäisyyden – kipeisiin pisteisiin”. Länsi-Savossa elokuvaa luonnehditaan ”melko täydelliseksi joulun hömppäelokuvaksi, jossa on kuitenkin tarpeeksi särmää, ettei se muutu turhan makeaksi”.
Lakh

Lakh (hindiksi लाख "lākh") on varsinkin Intiassa, mutta myös muualla Etelä-Aasiassa, käytetty lukusana, jolla viitataan sataantuhanteen (100 000). Esimerkiksi 150 000 rupiaa voidaan ilmaista "1.5 lakh rupees" intianenglanniksi. Summa kirjoitetaan joko ₹1.5L tai 1,50,000.
Sanalla "lakh" voi englannissa olla myös monikon pääte "-s". Esim. intianenglannin ilmaus: "10 lakhs equals one million". 
Sata lakhia on yksi crore.
Intian Lakshadweepin alueen nimi on johdettu sanasta "lakh" ja tarkoittaa "sataa tuhatta saarta" niin sanskritiksi kuin malajalamiksi.
Andrei Noskov

 
Andrei Noskov (, s. 1976) on venäläinen karateka. Hän saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton Euroopan mestaruuden 2009 voitettuaan loppuottelussa Gia Gvenetadzen. Hän sijoittui myös vuoden 2004 World Openissa viidenneksi.
Salamander

Salamander (, myös nimellä Life Force Yhdysvalloissa ja Japanissa uudelleenjulkaistussa versiossa sekä Euroopassa nimellä Life Force: Salamander) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot 'em up. Peli julkaistiin vuonna 1986 kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille.
Peli on "Gradiuksen" spin-off.
Pelille julkaistiin vuonna 1996 seuraaja "Salamander 2".
Pelattavuus.
Pelissä esiteltiin monia uusia mekaniikkoja, jotka myöhemmin tulivat osaksi muihin "Gradius" -sarjan peleihin. Nämä mekaniikat ovat kahden pelaajan yhteistyöpeli ("co-op"), helpotetumman power-up järjestelmän ja sekä horisontaalisesti että vertikaalisesti liikkuvat kentät.
Ensimmäinen pelaaja ohjaa Vic Viper -alusta ja toinen pelaaja ohjaa Lord British -alusta. Pelaajat voivat jatkaa suoraan siitä pisteestä, missä aikaisemmin epäonnistuivat toisin kuin Gradiuksessa, missä pelaajat päätyivät aikaisempaan saavutettuun jatkopisteeseen.
Muu media.
Pelisarjaan perustuen on tehty myös suoraan videolle julkaistu anime "Salamander".
Vastaanotto.
Mikrobitin Jukka Tapanimäki antoi pelin NES-versiolle kahdesti 86 pistettä sadasta.
Harjun koulu (Lahti)

Harjun koulu oli Lahden kaupungin keskustassa, Keski-Lahden kaupunginosassa toiminut alakoulu (luokka-asteet 1-6). Koulua kävi noin 200 peruskoululaista.
Nykyinen koulurakennus valmistui alkujaan 1923 ja oli arkkitehti Eliel Saarisen suunnittelema. Hän oli suunnitellut Lahteen myös viereisen Lahden kaupungintalon kymmenen vuotta aiemmin. Rakennuksessa toimi vuoteen 1964 saakka Lahden Yksityinen Tyttölyseo. Harjun kansakoulu aloitti toimintansa seuraavana vuonna. 
Rakennusta laajennettiin 1952 koulun entisen oppilaan Irma Kolsin piirustusten mukaan. Laajennus peitti pohjoispuolen arkkitehtuuriset piirteet. Laajennus käsitti opettajainhuoneen ja neljä luokkahuonetta. Rakennusta laajennettiin myös 1958. Tällöin rakennettiin keltaiseksi rapattu juhlasalisiipi. Vuonna 2019 Harjun koulun tiloista löydettiin kosteusvaurioita, joiden seurauksina oppilaita jouduttiin siirtämään opiskelemaan viereisen kaupungintalon tiloihin.
Koulun viimeinen itsenäinen lukuvuosi oli 2022-23, jonka jälkeen se yhdistyi Paavolan kampukselle muuttaneeseen Tiirismaan kouluun.
Maalittaminen (sodankäynti)

Maalittaminen eli maalitus tarkoittaa sodankäynnissä toimintaa, jossa ennalta määritetään kohteita hyökättäväksi, tuhottavaksi tai vallattaviksi. Maalituksen kohteena voi olla vihollisen sotilaat, ajoneuvot, rakennukset tai muut strategisesti tärkeät kohteet.
Maalit voivat olla kokonaisten armeijakuntien yhteisiä tavoitteita tai pienemmän taisteluosaston tulisuunnitelmassaan määrittämiä tulenjohtomaaleja, joihin voidaan tarvittaessa ohjata epäsuoraa tulta. Termiä käytetään kuvaamaan prosessia, jossa kohteet valitaan, niiden sijainti määritetään ja tiedot välitetään hyökkäysvälineille, kuten tykistölle, ilmavoimille tai ohjuksille.
Maalittaminen ei rajoitu vain perinteiseen sodankäyntiin. Sitä käytetään myös epäsymmetrisessä sodankäynnissä, kybersodankäynnissä ja merisodankäynnissä.
Menetelmät.
Maalittamisessa käytetään erilaisia menetelmiä kohteen tunnistamiseen ja merkitsemiseen:
Maalittaminen käytännössä.
Kenraali Stanley A. McChrystal kirjoitti vuonna 2014 Irakin sodassa käytetystä maalittamisjaksoista nimeltä ”F3EA”, joka tarkoittaa:
Mount Zion Baptist Church

Mount Zion Baptist Church on Virginian osavaltion Charlottesvillessa sijaitseva baptistikirkko. Vuonna 1867 virallisesti perustettu seurakunta rakensi vuonna 1875 itselleen puisen kirkon, joka jäi kuitenkin nopeasti liian pieneksi. Nykyinen kirkko rakennettiin viereiselle tontille vuonna 1884. Kirkon suunnitteli George Wallace Spooner. Kirkko merkittiin National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 1992.
August Wilhelm Aurenius

August Wilhelm Aurenius (22. maaliskuuta 1850 – 1903 Ussurijsk, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri, joka oli lyhyen ajan myös Bulgarian armeijan majuri.
Aureniuksen vanhemmat olivat kruununvouti Claes Aurenius ja Susanna Kupert. Myös hänen veljensä Nikolai Aurenius yleni kenraalimajuriksi Venäjän keisarikunnan armeijassa. August Wilhelm Aurenius 
tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1862, ylennettiin valmistuttuaan aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen krenatöörirykmenttiin Pietariin 1869. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1872 ja alikapteeniksi 1874. Hän palveli krenatöörirykmentissä Turkin sodassa ja ylennettiin sodan lopulla kapteeniksi. Aurenius erosi Venäjän armeijasta ja siirtyi majurina Bulgarian armeijan palvelukseen 1880, palvellen siellä pataljoonankomentajana 1880–1885. 
Aurenius palasi Venäjän keisarikunnan armeijaan 1885 krenatöörirykmentin kapteenina. Aurenius ylennettiin 1888 everstiluutnantiksi ja siirrettiin pataljoonankomentajaksi ensin 66. Butyrkin jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1889 65. Moskovan, H. K. K. Kruununperillisen jalkaväkirykmenttiin. Vuonna 1892 hänet määrättiin 72. Tulan jalkaväkirykmenttiin ja edelleen Rjazanin jalkaväkirykmenttiin Keski-Venäjälle. Everstiksi Aurenius ylennettiin 1896, seuraavana vuonna hänet nänet nimitettiin 12. Turkestanin linjapataljoonan komentajaksi ja 1898 3. Itä-Siperian tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Rykmentin komentajana hän osallistui vuonna 1900 boksarikapinaan Kiinaa vastaan. Kenraalimajuriksi Aurenius ylennettiin 1903 ja hänet nimitettiin Venäjän 44. jalkaväkidivisioonaan prikaatin komentajaksi Nikolsk-Ussurijskiin Amurin alueelle, missä Aurenius kuoli vielä virassa ollessaan.
Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24

Asunto Oy Lahden Hämeenkatu 24 on 5-, osittain 6-kerroksinen kerrostalo Lahden keskustassa osoitteessa Hämeenkatu 24 / Vesijärvenkatu 16. Arkkitehtonisesti ja kaupunkikuvallisesti arvokkaan rakennuksen suunnittelivat Kulutusosuuskuntien keskusliiton asunto-osaston arkkitehdit Eino Tuompo ja Airi Viertokangas. Se valmistui 1951.
Kulutusosuuskuntien keskusliitto oli osa osuustukkukauppalaista osuuskauppaliikettä (E-liike), jonka myöhempi yhtiö Tradeka myi 31. heinäkuuta 1997 kiinteistön Laakkosen suvun sijoitusyhtiölle Pohjois-Karjalan Arvopaperi oy:lle hintaan 6,1 miljoonaa markkaa.
Laakkosten yritys Ultivista myi Asunto-osakeyhtiön osakkeet maaliskuussa 2014 Salpausselän Rakentajille, joilta Nuorisosäätiö osti vuodenvaihteessa 2014–2015 kahdeksalla miljoonalla eurolla. Rakennus oli purkukuntoinen. Säätiö haki tontille asemakaavan muutosta ja 7 200 neliömetrin rakennusoikeutta. Säätiö myi kiinteistön vuoden 2018 lopussa, mutta ostajan nimeä ei kerrottu heti julkisuuteen.
Xiaomi Mi MIX Alpha

Xiaomi Mi MIX Alpha on Xiaomin valmistama älypuhelin, joka esiteltiin vuonna 2019. Puhelimen näyttö peittää lähes koko puhelimen lukuun ottamatta takakameraa. Puhelimessa ei ole etukameraa. Sen käyttöjärjestelmänä toimii Android 10, jossa on Xiaomin oma MIUI-käyttöliittymä. Xiaomi kertoo Mi MIX Alphan olevan konseptipuhelin, jota tulee kuitenkin myyntiin rajoitettu erä.
Carl Axel Avellan

Carl Axel Avellan (2. maaliskuuta 1835 – 1897 Moskova) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.
Avellanin vanhemmat olivat tuomari, laamanni Carl Fredrik Avellan ja Klara Federley ja puoliso vuodesta Adelaide Karolina Stürmer. Avellan tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846. Hänet ylennettiin koulun jälkeen vänrikiksi ja määrättiin 1. Turun ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan 1855. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin lyhyeksi ajaksi 7. Porin ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan, mistä hän palasi takaisin Turkuun aliluutnanttina. Luutnantiksi Avellan ylennettiin 1858. Alikapteeniksi Barclay de Tollyn karabinieerirykmenttiin hän tuli 1864 ja seuraavana vuonna 2. reservitarkk’ampujapataljoonaan. Kapteeniksi Avellan ylennettiin 1865. Hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 20. tarkk’ampujapataljoonaan 1867, ylennettiin majuriksi 1873 ja määrättiin 3. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonaan. Turkin sodassa 1877–1878 Avellan palveli komppanianpäällikkönä 2. Turkestanin tarkk’ampujapataljoonassa. Eversti hänestä tuli 1883 ja 78. reservijalkaväkipataljoonan komentaja 1887. Vuonna 1890 Avellan sai siirron 112. Uralin jalkaväkirykmentin komentajaksi ja vuonna 1894 5. Kiovan jalkaväkirykmentin komentajaksi. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1896.
Justice Smith

Justice Smith (s. 9. elokuuta 1995 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Justice on tunnettu Theodore Finchin roolista elokuvassa "All The Bright Places" sekä Franklin Webbin roolista elokuvissa ' ja ' sekä Tim Goodmanin roolista elokuvassa "Pokémon Detective Pikachu".
Kujtim Bala

Kujtim Bala (s. 24. toukokuuta 1990) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelaa Dalkurd FF:ssä, Superettanissa. Balan kasvattiseura on Veddige BK.
Aki-Takata

Aki-Takata () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa ja rajautuu pohjoisessa Shimanen prefektuuriin. Kaupungin alueesta noin 80 prosenttia on metsäistä vuoristoa. Sen keskiosien läpi virtaa Gōnojoki. Aki-Takatassa on 28 485 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 537,75 neliökilometriä.
Aki-Takata on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä kuusi Takatan piirikunnan maaseutukaupunkia, Kōda, Midori, Mukaihara, Takamiya, Yachiyo ja Yoshida. Samalla Takatan piirikunta lakkautettiin. Keskiajalla nykyisen kaupungin alue toimi Mōri-klaanin ja Amago-klaanin välisten taistelujen näyttämönä. Sengoku-kaudella sen sai haltuunsa Mōri Motonari, ja siellä onkin paljon Mōri-klaanin historiaan liittyviä muistomerkkejä, kuten Yoshida-Kōriyaman ja Tajihi-Sarugaken linnojen rauniot. Kaupungin keskustan muodostaa entinen Yoshidan maaseutukaupunki, joka kehittyi Mōri-klaanin linnanaluskaupunkina ja Edo-kaudella Hiroshiman ja San’inin seudun yhdistäneen tien varren postiasemana ("shukuba"). Merkittäviä elinkeijona Aki-Takatassa ovat metsätalous ja maatalous, joka tuottaa esimerkiksi riisiä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenapäärynöitä.
Aki-Takatan nähtävyyksiin kuuluvat linnanraunioiden ja muiden muinaismuistojen lisäksi Suga-jinjan pyhäkkö ja Hajin padon aikaansaama Yachiyon tekojärvi luonnonalueineen. Izumon alueen kulttuurivaikutus on ollut alueella vahvaa, ja siellä on säilynyt muun muassa "kagura"-tanssiperinnettä. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Geibi-linja.
Kfar Habad

Kfar Habad () on kylä Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Kylä on yksi hasidilaisen Habad-liikkeen keskuksista ja sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 421.
Maantiede.
Kfar Habad sijaitsee Israelin keskiosassa.
Historia.
Kfar Habad perustettiin vuonna 1949. Perustamisen taustalla vaikutti hasidilaisessa Habad-liikkeessä vaikuttanut rabbi Isaac Shneersohn ja Kfar Habadiin oli tarkoitus asuttaa Habad-liikkeen siirtolaisia Venäjältä. Venäjältä tulleita siirtolaisia seurasi myöhemmin juutalaisia siirtolaisia Pohjois-Afrikasta. Vuonna 1955 viisi paikallista koululaista ja heidän opettajansa saivat surmansa fedayeen-joukkojen tekemässä terrori-iskussa. Vuonna 1970 paikkakunnalle perustettiin uusien siirtolaisten väliaikaiselle asuttamiselle tarkoitettu leiri.
Väestö.
Kfar Habadin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 6 421. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4 220 ja vuonna 1969 1 540. Kylä on Habad-liikkeen keskus Israelissa.
Prostitute (Alphavillen albumi)

Prostitute on Alphaville-yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin 26. elokuuta 1994.
Sutokskoje

Sutokskoje tai Sutoki () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 3,3 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 2,87 neliökilometriä eli 287 hehtaaria. Se on melko selväpiirteinen järvi, jossa on vain kolme lahtea. Itärannan lahti jää pienen saaren eteläpuolelle ja länsirannan lahti on 700 metriä pitkänä selvästi sitä suurempi. Kaakkoispäässä olevaan poukamaan laskee idän suunnalta tuleva Nevedrjanka. Sutokskojella on kaksi lähes samankokoista saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,6 hehtaaria. Saaret sijaitsevat järven koillisrannan tuntumassa. Järven rantaan asti ulottuvat kylien peltomaita ja niitä ympäröivät metsämaat. Pohjoispuolella sijaitsevan Mogilnon välissä on matala harju, jonka länsipuolelta järvien välinen jokiuoma kiertää. Sutokin taajama sijaitsee järven eteläpuolella. Sen kautta kulkee tie Sviblojärveltä Idritsaan. Järven ympärillä olevat peltomaat ovat pusikoituneet ja vain osaa niistä viljellään (ilmakuva vuonna 2019). Viljelijät asuvat Pavlovon (), Mihejevon () ja Gritkovon kylissä ().
Luontoarvoja.
Sutokskojen rannat ovat kivikkoisia hiekkarantoja, mutta järven keskiosissa on sen pohja kivikkoista, hiekkaista ja mutapohjaista . Siinä elää runsaasti kalalajeja: hauki, lahna, kuha, ahven, pasuri, karppi, ruutana, suutari, säyne, turpa, allikkosalakka, törö, made, mutakala, rantanuoliainen, nieriä, simppu ja salakka, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita.
Sutokskoje sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järveen tuleva Nevedrjanka tuo suurimman osan järven vedestä, mutta siihen on johdettu myös muita metsien ja peltomaiden kuivatusojien johto-ojia. Järven luoteispäästä jatkaa Nevedrjanka kulkuaan pohjoisessa sijaitsevaan Mogilnon järveen. Yhdysuoma on 2,5 kilometriäpitkä. Järven valuma-alueen pinta-ala on lähteestä riippuen 318 tai 343 neliökilometriä .
Salvation (Alphavillen albumi)

Salvation on Alphaville-yhtyeen viides albumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 1997.
Rob Bottin

Robin R. "Rob" Bottin (s. 1. huhtikuuta 1959 El Monte, Kalifornia) on yhdysvaltalainen erikoistehostetaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten töistään John Carpenterin, Paul Verhoevenin ja David Fincherin elokuvissa, joihin lukeutuu muun muassa Carpenterin "Usva" (1980) ja "The Thing – ”se” jostakin" (1982), Verhoevenin "RoboCop" (1987), "Total Recall – Unohda tai kuole" (1990) ja "Basic Instinct – vaiston varassa" (1992), sekä Fincherin "Seitsemän" (1995) ja "Fight Club" (1999).
Bottin oli vuonna 1987 ehdolla parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkinnon saajaksi elokuvasta "Legenda".
Autovarikko

Autovarikko oli Suomen puolustusvoimien yksikkö, jonka tehtävänä oli hankkia, varastoida ja toimittaa moottoriajoneuvoja ja moottoriajoneuvoalan materiaalia. Puolustusministeriö antoi käskyn autovarikoiden perustamisesta talvisotaa edeltäneen yhteisharjoituksen aikana 14. lokakuuta 1939. Varikot myös korjauttivat perustamisen aikana suojeluskuntapiireiltä lunastetut ajoneuvot ja luovuttivat ne sotatoimiyhtymille sekä sotatoimien päätyttyä valvoivat siviilikorjaamoissa takaisinluovutettavien ajoneuvojen kunnostusta.
Varikot olivat:
Mogilno (järvi)

Mogilno tai Moglinskoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Sebežin piirissä. Järven nimi voi viitata sanoihin "hauta" () taikka "hautausmaa" tai "kalmisto" ().
Maantietoa.
Järvi on 4,2 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 3,258 neliökilometriä eli 325,8 hehtaaria. Pinta-ala sisältää myös järven saaret. Se on selväpiirteinen järvi, jonka keskiosan järvenselkä on lähes neljä kilometriä pitkä. Järvellä on yhdeksän saarta, joiden yhteispinta-ala on 12,0 hehtaaria. Niistä kolme sijaitsee järven eteläpäässä ja muut järven pohjoispäässä. Järven rannat ovat enimmäkseen metsämaata, joka on etenkin itä- ja pohjoisosissa pirstoutunut niittyjen ja peltojen väleihin. Järven rannoilla on hieman kiinteää asutusta. Suurin kylä on Tolkatšjovo (), joka sijaitsee järven luoteispuolella pienten lampien ympäröimänä. Taajaman vierestä kulkee maantie E22 eli nykyään M-9, joka kulkee länteen Latviaan. Demihovo () ja Vulkovo ( ovat järven itäpuolella sijaitsevia pieniä kyliä. Järven koillispäässä sijaitsee hotelli (Семейный дом Кораблино, Semeninyi Dom Korablino).
Luontoarvoja.
Järven rantojen maaperä on kivikkoista hiekkarantaa, joka on paikoin soistunut tai vesikasvillisuuden peittämää. Järvenpohja on keskellä hiekkaa, joka on peittynyt mutaan. Järvessä elää runsaasti kalalajeja: hauki, lahna, kuha, ahven, pasuri, salakka, karppi, ruutana, suutari, pasuri, säyne, pasuri, turpa, allikkosalakka, törö, made, mutakala, rantanuoliainen, nieriä ja simppu, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita.
Mogilno sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järveen tulee eteläpuolen Sutokskojen kautta virtaava joki Nevedrjanka, joka jatkaa matkaansa pohjoispäästä kohti luodetta. Joen vuoksi järven valuma-alueen koko on melko suuri. Se on lähteestä riippuen joko 474 tai 360 neliökilometriä .
Jonas Lexell

Jonas Lexell (1699 Tukholma – 9. toukokuuta 1768 Turku) oli ruotsalais-suomalainen kultaseppä ja valtiopäivämies. Hän oli aikanaan Turun parhaita kulta- ja jalokiviseppiä, ja hän toimi ammattikuntansa oltermannina vuodet 1742–1762 sekä Suomen helmenkalastustarkastajana vuodesta 1737 kuolemaansa saakka.
Lexell hoiti useita luottamustehtäviä. Hän edusti Turkua kolmilla valtiopäivillä 1740–1760-luvulla hattupuolueen kannattajana, ja kolmannen valtiopäiväkautensa jälkeen hänet valittiin raatimieheksi.
Lexellin puoliso vuodesta 1740 oli Magdalena Catharina o.s. Björkegren (1718–1750). Heidän esikoisensa oli tähtitieteilijä ja matemaatikko Anders Johan Lexell.
Tatra KT4

Tatra KT4 on neliakselinen nivelraitiovaunu, jonka kehitti tšekkoslovakialainen ČKD Tatra. Sen ensimmäiset koekappaleet tulivat liikenteeseen Potsdamissa vuonna 1975 ja ensimmäiset sarjatuotantovaunut vuonna 1977. Mallia valmistettiin 1 747 raitiovaunua, ja sitä toimitettiin aluksi Itä-Saksaan ja myöhemmin Neuvostoliittoon ja Jugoslaviaan. KT4:ää valmistettiin sekä normaaliraideleveydelle että metrisille raitioteille. KT4:n tuotanto keskeytyi vuonna 1991 taloudellisten ja poliittisten muutosten vuoksi. Tuotanto jatkui vuonna 1997, jolloin valmistettiin viimeiset 20 vaunua Belgradiin, Serbiaan. 
1990-luvulta alkaen monia vanhimpia vaunuja on peruskorjattu ja uudelleenrakennettu; mm. taitto-ovia on vaihdettu nykyaikaisiin oviin, ja on asennettu matalalattiaisia väliosia. KT4:ssä on 26–38 istumapaikkaa, 105–168 seisomapaikkaa ja neljä ovea. 
Historia.
KT4 suunniteltiin alun perin Itä-Saksan tarpeisiin, koska telivaunuja pidettiin liian kalliina ja tarvittiin kaksiakselisiin vaunuihin perustuva ratkaisu. Ensimmäinen askel KT4:n suuntaan otettiin, kun ČKD Tatra muunsi kuusiakselisen K2-raitiovaunun neliakseliseksi nivelvaunuksi, josta syntyi myöhemmin KT4. KT4:ssä on täysin samanlainen poljinohjausjärjestelmä ja täysin samanlaiset telit kuin Tatra T3-raitiovaunussa. Tuotannon jatkuessa mallia kehitettiin, ja vuonna 1983 tuli saataville TV3-tyristorisäätöinen muunnelma, jota kutsuttiin KT4t:ksi. 
Muunnelmat.
KT4:stä on olemassa muunnelmia, mutta niiden erot ovat pieniä: lähinnä penkitys ja virroittimen tyyppi vaihtelevat. 
KT4D.
KT4D:tä toimitettiin seuraaviin Itä-Saksan ja Pohjois-Korean kaupunkeihin: 
Vuonna 1984 neljä raitiovaunua siirrettiin Leipzigista Berliiniin. 2000-luvun alusta alkaen entisen Itä-Saksan Tatran raitiovaunuja on korvattu uusilla ja myyty Keski- ja Itä-Euroopan muihin maihin. 
KT4SU.
Neuvostoliitossa KT4SU:ta tilattiin raitioteille, joiden raideleveys oli noin metrin (Tallinnassa 1 067 mm). Niitä toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin: 
KT4YU.
KT4YU on Jugoslaviaa varten tehty muunnelma, jota toimitettiin nykyisiin Serbian ja Kroatian pääkaupunkeihin. Viimeiset valmistetut KT4:t toimitettiin Belgradiin vuonna 1997. Niissä oli eristehilatransistoreilla (IGBT) toteutetut taajuusmuuttajat ja parannetut jarrut, ja mallinimenä oli KT4M-YUB (B tarkoittaa Belgradia erotuksena Zagrebin mallista). Vuonna 2002 uusittiin 30 Belgradin raitiovaunua Goša FOM:lla ja Inekonilla, ja niiden malliksi tuli KT4-YUBM. 
Muut KT4:n muunnelmat.
KT4-raitiovaunusarjaa on valmistettu myös Pohjois-Korean Pjongjangiin, mutta näiden vaunujen nivelet on myöhemmin poistettu.
Jaakko Loukkola

Jaakko Loukkola (8. heinäkuuta 1987 – 5. kesäkuuta 2023) oli suomalainen näyttelijä, muusikko ja ohjaaja. 
Loukkola näytteli muun muassa Linnateatterissa, IdeaTeatteri Osuuskunnassa, Mustion linnan kesäteatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Hurja Tuotannon esityksissä. Hän erikoistui lasten kiertueteatteriin. 
Näyttelijäntyön lisäksi Loukkola teki ohjauksia muun muassa Linnateatteriin, IdeaTeatteriin, Ypäjän Musiikkiteatteriin, Somerniemen musiikkiteatteriin, Raision teatteriin, Jo-Jo teatteriin, Kyläsepän teatteriin, Kakskerran työväennäyttämölle ja Teatteri Tuntemattomaan. 
Jaakko Loukkola oli toinen jäsen viihdeduo J&amp;J:ssä, jonka esikoislevy "Köyhä laulaa" striimasi kultaa Spotifyssa. 
Jaakko Loukkola esitti Reppu-Heppua Pikku Kakkosen "Seikkailukone"-sarjassa.
Loukkola kuoli kesäkuussa 2023.
Kirjallisuusvuosi 1853

Kirjallisuusvuosi 1853 käsittelee vuoden 1853 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Anne Kumpula

Anne Marie Kumpula (s. 1955 Suomussalmi) on suomalainen oikeustieteilijä ja Turun yliopiston ympäristöoikeuden professori. Hän toimii myös Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaanina. 
Kumpula valmistui Turun yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1983, oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 1994 ja oikeustieteen tohtoriksi vuonna 2004. Hänen suomenkielinen ympäristöoikeuden alaan kuuluva väitöskirjansa (2004) oli otsikoitu "Ympäristö oikeutena". 
Turun yliopiston ympäristöoikeuden professoriksi hänet nimitettiin vuonna 2005.
Luettelo estejuoksun Suomen-mestareista

Tämä on luettelo estejuoksun Suomen-mestareista. Miehet kilpailivat estejuoksun Suomen-mestaruudesta ensimmäisen kerran vuonna 1922 ja naiset vuonna 2000. Kilpailumatkana on aina ollut 3 000 metriä.
Mestaruudet.
Miehet 
Naiset
Portugalin ilmasto

Portugalin ilmasto on yksi Euroopan lämpimimmistä, ja se vaihtelee hieman maan eri osissa, mutta pääasiassa se on lauhkea. Azoreilla ja Madeiralla vallitsee subtrooppinen ilmasto. Atlantin valtameri vaikuttaa erityisesti maan luoteisosiin aiheuttaen leutoa ja sateista säätä.
Kesäisin korkeita lämpötiloja esiintyy etenkin sisämaassa, missä meren jäähdyttävää vaikutusta ei tavata. Talvet ovat pohjoiseurooppalaisittain leutoja, ja pakkasta tavataan harvoin merenpinnan korkeudella. Lämpimintä on talvisaikaan Algarven alueella, jossa kuukauden keskilämpötilat ovat 15 celsiusastetta. Lumi on hyvin harvinaista vuoristoalueita lukuun ottamatta. Kesäisin ja syksyisin sää on usein hyvin leuto. Portugalin vuotuinen keskilämpötila on 15,7 celsiusastetta. Lämpimimmät kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, jolloin keskilämpötila on yli 21 celsiusastetta ja kylmin tammikuu, milloin keskilämpötila on alle 11 celsiusastetta. Lämpimin, aurinkoisin ja kuivin paikka Portugalissa on Algarve, joka on myös aurinkoisin paikka Euroopassa. Portugalissa sijaitseva Porto on yksi Etelä-Euroopan sateisimpia suuria kaupunkeja. Portugalin sateisin paikka Serra da Estrelan vuoristo, jossa voi sataa jopa 2 500 millimetriä vuodessa, sijaitsee maan koillisosassa.
Louis Laber

Louis Laber (alk. Solomon Laber; 24. huhtikuuta 1889 Tšerno-Ostrov, Ukraina, Venäjän keisarikunta – 26. joulukuuta 1929 Helsinki) oli ukrainalaissyntyinen Suomalaisen Oopperan pääohjaaja. Hän teki itsemurhan sen jälkeen kun hän ei Neuvosto-Venäjän kansalaisena saanut maassaololupaa.
Elämä.
Louis Laber lähti Venäjältä Italiaan vuonna 1911 harjoittamaan lauluopintoja. Vuonna 1913 hän muutti Wieniin ja asui siellä ensimmäisen maailmansodan vuosina. Laber muutti vuonna 1919 Prahaan ja meni sikäläisen saksalaisen Deutsches Landestheaterin palvelukseen. Hän oli teatterin palveluksessa yhdeksän vuoden ajan ensin ensimmäisenä laulajana ja sitten ohjaajana. Laber ei käynyt Venäjällä vuoden 1911 jälkeen kuin yhden kerran vuonna 1928 tapaamassa siellä asuneita omaisiaan.
Laber valittiin Suomalaisen Oopperan pääohjaajaksi, ja hän saapui Helsinkiin 10. kesäkuuta 1929 ulkoministeriön myöntämällä kolmen kuukauden viisumilla ja työluvalla. Laber aloitti työnsä ohjaajana ja lavastussuunnittelijana Suomalaisessa Oopperassa 15. elokuuta 1929. Hän ohjasi syyskauden aikana Aleksandr Borodinin "Ruhtinas Igorin" ja Giacomo Puccinin "Turandotin"; jälkimmäinen oli Suomalaisen Oopperan syyskauden 1929 huomattavin oopperaesitys. Hän valmisteli vielä joulukuussa muun muassa Pjotr Tšaikovskin "Jevgeni Oneginin" ja Leevi Madetojan baletti-pantomiimin "Okon Fuokon" esityksiä. Lehtilausuntojen mukaan hän osoitti ohjaajana innostusta ja kykyä alallaan.
Laber teki itsemurhan morfiinilla asunnossaan Caloniuksenkatu 2:ssa jouluna 1929. Kirjeessä hän ilmoitti tekonsa syyksi sen ettei hän Neuvosto-Venäjän kansalaisena saanut maassaololupaa viisuminsa voimassaolon päätyttyä. Uudenmaan läänin maaherra Bruno Jalander hylkäsi Laberin anomuksen kielteisten lausuntojen perusteella ja sillä perusteella ettei neuvostovenäläisille tule myöntää pitkäaikaisia oleskelulupia läänin alueella. Laberilla olisi ollut kuitenkin vielä mahdollisuus valittaa päätöksestä sisäministeriöön. Joissain lehtitiedoissa mainittiin että anomuksen hylkäämiseen olisi vaikuttanut myös se että Laber oli juutalainen. Myös oopperalaisten ammattikateus saattoi vaikuttaa hylkäämisen taustalla – lyhyellä ohjaajakaudellaan Laber oli ohjaajana ja lavastussuunnittelijana jättänyt jo muut oopperan ohjaajat varjoonsa.
Louis Laber haudattiin Helsingin juutalaiselle hautausmaalle.
Fazıl Say

Fazıl Say (s. 14. tammikuuta 1970 Ankara) on turkkilainen säveltäjä ja pianisti.
Say aloitti pianotunneilla käymisen vuonna 1973 Alfred Cortot'n johdolla opiskelleen Mithat Fenmenin johdolla. Vuosina 1983–1987 hän opiskeli Ankaran valtionkonservatoriossa pianonsoittoa Kâmuran Gündemirin ja sävellystä İlhan Baranin johdolla. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoteen 1991 Düsseldorfin Robert Schumann -yliopistossa pianonsoittoa opettajanaan David Levine. Vuosina 1991–1995 Say asui Berliinissä, jossa hänen sinfonisia teoksiaan esitettiin ensimmäisen kerran. Hän myös opetti tänä aikana kamarimusiikkia Berliinin taideyliopistossa. 
Vuonna 1995 Say tuli palkituksi New Yorkin Young Concert Artists -kilpailussa. Hän muutti samana vuonna New Yorkiin ja vuonna 2002 Istanbuliin. Vuonna 2001 kantaesitettiin hänen oratorionsa "Nâzım", Turkin kulttuuriministeriön tilaustyö. Myöhempiä teoksia ovat olleet muiden muassa viulukonsertto "1001 Nights in the Harem" (2008), "Istanbul Symphony" (2010), trumpettikonsertto (2010), klarinettikonsertto "Khayyam" (2011), sinfoniat nro 2 ("Mesopotamia", 2012) ja nro 3 ("Universe", 2012), pianokonsertto "Water (Su)" (2013) sekä kaksoispianokonsertto "Gezi Park 1" (2013). "Istanbul Symphony" toi Saylle vuonna 2013 Echo Klassikin erikoispalkinnon.
Say on toiminut esimerkiksi Radio Francen nimikkotaiteilijana, Montreux Jazz Festivalin tuomariston puheenjohtajana ja Euroopan unionin Kulttuurienvälisen vuoropuhelun lähettiläänä. Sayn saamien palkintojen joukossa ovat olleet London International Award ja Cannesin pronssileijona.
Jumalanpilkkatapaus.
Say sai vuonna 2013 kymmenen kuukauden ehdollisen tuomion jumalanpilkasta, sillä hän oli julkaissut Twitterissä otteita Omar Khayyamin runoista. Otteissa muun muassa viitattiin paratiisiin, jossa virtasi viini ja kysyttiin, onko mahdollisesti kyse juomaravintolasta. Sayn jumalanpilkkatapaus eteni Turkin korkeimpaan oikeuteen, jossa Say sai vuonna 2015 vapauttavan tuomion, sillä hänen toimintansa todettiin kuuluneen ilmaisunvapauden piiriin.
Sinipyrstökäärmeenpää

Sinipyrstökäärmeenpää ("Channa stewartii") tai kultakäärmeenpää on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lambert Playfair kuvaili lajin tieteelle vuonna 1867. 
Ulkonäkö ja koko.
Sinipyrstökäärmeenpää väritys on punaruskea. Peräevä on huomattavan sininen. Lajin pisin tavattu yksilö oli 25 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Sinipyrstökäärmeenpäät elävät lammissa ja virroissa. Lajia tavataan Intian ja Nepalin alueella.
Alireza Jahanbakhsh

Alireza Jahanbakhsh (s. 11. elokuuta 1993 Jirandeh) on iranilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on viimeksi edustanut Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia kausina 2021–2024.
Jahanbakhsh edusti kotimaassaan Damash Teherania ja Damash Gilania. Hän siirtyi vuonna 2013 Alankomaihin ja pelasi kaksi kautta NEC Nijmegenissa sekä kolme kautta AZ Alkmaarissa. Pääsarja Eredivisiessa hän pelasi neljän kauden aikana 112 ottelua ja teki niissä 39 maalia. Kaudella 2017–2018 hän teki 21 maalia ja oli liigan paras maalintekijä. Kesällä 2018 hän siirtyi englantilaisseura Brighton &amp; Hove Albioniin. Kaudella 2018–2019 hän pelasi Valioliigassa 19 ottelua. Ensimmäisen valioliigamaalinsa hän teki toisella kaudellaan joulukuussa 2019 Bournemouthia vastaan ja toisen heti seuraavassa ottelussaan uudenvuodenpäivänä Chelseaa vastaan. Kaudella 2019–2020 hän pelasi kymmenen valioliigaottelua ja seuraavalla kaudella 21. Kesällä 2021 hän palasi Alankomaihin.
Jahanbakhsh on pelannut Iranin maajoukkueessa 55 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2013 Thaimaata vastaan ja teki kuukausi myöhemmin samaa vastustajaa vastaan ensimmäisen maaottelumaalinsa toisessa maaottelussaan. MM-kilpailuissa 2014 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Iranin kaikissa kolmessa ottelussa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi kaksi ottelua avauskokoonpanossa ja tuli yhdessä ottelussa vaihdosta kentälle. Jahanbakhsh on pelannut Aasian-mestaruuskilpailuissa vuosina 2015 ja 2019; jälkimmäisessä turnauksessa hän teki maalin neljännesvälieräottelussa Omania vastaan.
Luettelo Prahan metron asemista

Tämä on luettelo Prahan metron asemista.
Jonna Voronkoff

Jonna Voronkoff (s. 27. toukokuuta 1977 Uusikaupunki) on suomalainen kilpakävelijä, joka edustaa Laitilan Jyskettä. 
Voronkoff on saavuttanut maantiekävelyn SM-kilpailuissa (20 km) hopeaa vuonna 2001 ja pronssia vuonna 2000. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut 3 000 metrin kävelyssä pronssia vuosina 1997, 1998 ja 1999. SM-kävelyviesteistä hänellä on 3 × 3 000 metriltä kultaa vuodelta 1997, hopeaa vuosilta 1996, 2000, 2017 ja 2022, pronssia vuosilta 2001, 2018 ja 2021.
Voronkoff on edustanut Suomea Kävelyn maailmancupissa vuonna 1997 ja Eurooppa Cupissa vuonna 1998 sekä nuorten maaotteluissa useita kertoja.
Nuorten sarjoissa hän on saavuttanut useita SM-mitaleja ja myös nuorten Pohjoismaiden mestaruuskisoista 19-vuotiaana pronssia 5 000 metrin kävelyssä.
Voronkoff on myöhemmin voittanut SM-mitaleita myös N35- ja N40-sarjoissa.
Oravakäki

Oravakäki ("Piaya cayana") on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Oravakäki on suurikokoinen lintu ja voi kasvaa 41–50 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oravakäen päälaki, selkä, siivet ja hyvin pitkän pyrstön yläpuoli ovat väriltään punaruskeat. Kurkku ja ylärinta ovat vaaleammat. Linnun vatsa on harmaa ja tummenee mustaksi alaperää kohden. Pyrstön alapuoli on musta valkoisin laikuin. Nokka on keltainen. Oravakäellä on 13–14 eri alalajia, jotka erovat toisistaan värisäyiltään erityisesti rinnastaan ja vatsastaan. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Oravakäen levinneisyysalue ulottuu Meksikosta Panamaan ja Etelä-Amerikassa hyvin laajalta alueelta Venezuelasta Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat trooppiset niin kosteat kuin kuivatkin metsät ja kahvinviljelmät. Se liikkuu usein parvissa, joissa voi olla muitakin lintulajeja. Oravakäki syö hyönteisiä ja niiden toukkia. Laji ei ole pesäloinen vaan rakentaa lehdillä reunustetun risupesän.
Etajima (Hiroshima)

Etajima () on Japanin kaupunki Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se käsittää Seton sisämeren Hiroshimanlahdella sijaitsevat yhteenkasvaneet Etajiman ja Nōmijiman saaret sekä pienempiä lähisaaria. Hiroshimaan kaupungista on meriteitse matkaa 7,5 kilometriä, Kureen 6 kilometriä. Kaupungista on siltayhteys Kureen kuuluvalle Kurahashijiman saarelle ja sitä kautta manner-Honshūlle. Etajimassa on 22 980 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 100,71 neliökilometriä.
Etajiman kaupunki perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä toisiinsa Etajiman, Nōmin, Okimin ja Ōgakin maaseutukaupungit. Niistä Etajiman maaseutukaupunki käsitti koko Etajiman saaren. Se oli alun perin kalastajakylä, jonne perustettiin vuonna 1888 keisarillisen Japanin laivaston akatemia. Akatemian ansiosta se nousi koko maan tietoisuuteen. Nykyisin koulu on Japanin meri-itsepuolustusvoimien käytössä. Nōmin maaseutukaupunki käsitti vuorostaan Nōmijiman saaren keskiosan, Okimi luoteisosan ja lähistön pienempiä saaria, Ōgaki eteläosan. Merkittäviä elinkeinoja saarilla ovat esimerkiksi vihannesten, koristekukkien ja "mikan"-mandariinien viljely sekä osterien vesiviljely.
Etajimasta on säännöllisiä lauttayhteyksiä Hiroshimaan ja Kureen. Molemmissa kaupungeissa käydään saarilta töissä.
Orleja (järvi)

Orleja () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 5,5 kilometriä pitkä, 1,3 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 4,87 neliökilometriä eli 487 hehtaaria. Järvi on ilmoitettua kapeampi, sillä se taittuu lounaispäästään L-kirjaimen muotoon ja sen sakara on 1,3 kilometriä pitkä. Järvi on kuitenkin kapeimmillaan vain 300 metriä leveä. Sillä on yksi pieni saari, joka sijaitsee sen keskivaiheilla. Järvi on kahdeksan metriä syvä, vaikka sen keskisyvyys on vain kolme metriä. Se on metsä- ja suomaiden ympäröimä, mutta metsämaat ovat kuitenkin niittyjen ja peltomaiden pirstomat. Järven lähesyydessä sijaitsevat pienet kylät Jakimovo (), Šamolovo () ja Tortšilovo (). Alueen suurin taajama Šalahovo () sijaitsee viereisen Vološnojärven rannassa.
Luontoarvoja.
Orlejan rannat ja -pohja ovat hiekkamaata, joka kivikkoisena on peittynyt mutaan. Siinä on runsaasti eri kalalajeja: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka, pasuri ja ruutana, sekä joitakin "Rutilus"-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.
Vesistösuhteita.
Orleja sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Orlejan itärannan tuntumassa on neljä pikkulampea. Sen laskuoja laskee kolmen kilometrin päässä sijaitsevaan Nevedroon, joka on Nevedrjankan lähdejärvi. Siitä oli kaivettu yhdysoja viereiseen Vološnojärveen, joka laskee myös Nevedroon. Järven valuma-alueen koko on 42,3 neliökilometriä.