tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Revalvaatio

Revalvaatio on valuutan ulkoisen arvon korotus suhteessa muihin valuuttoihin. Termiä
revalvaatio käytetään, kun valuutan arvo on kiinnitetty. Jos arvo määräytyy vapaasti markkinoilla, puhutaan valuutan vahvistumisesta. Revalvaation vastakohta on devalvaatio.
Esimerkiksi Kiinan valuutta renminbi oli vuodesta 1994 vuoteen 2005 asti kiinnitetty Yhdysvaltain dollariin. Erityisesti Yhdysvallat vaati Kiinaa revalvoimaan, koska katsoi valuutan arvon olevan liian alhainen. Vuonna 2005 Kiina revalvoi renminbin 2,1 prosenttia Yhdysvaltain dollariin nähden ja sitoi yuanin myös muita valuuttoja sisältävään valuuttakoriin. Revalvaation katsottiin yleisesti olleen liian vähäinen.
Immigrant Song

Immigrant Song on rockyhtye Led Zeppelinin kappale. Se julkaistiin yhtyeen kolmannella albumilla "Led Zeppelin III" vuonna 1970. Kyseessä on yksi folkhenkisen albumin harvoista raskaista kappaleista.
Kappale esitettiin ensimmäistä kertaa yleisölle 28. kesäkuuta 1970 Bathin festivaaleilla, Somersetissä Englannissa.
”Immigrant Song” aloitti Led Zeppelinin jokaisen konsertin vuosina 1970 ja 1972. Vuonna 1973 kappale toimi encorena, mutta pian se poistettiin esiintymisistä. Kappaleen liveversio löytyy yhtyeen albumeilta "Led Zeppelin BBC Sessions" (taltioitu vuonna 1971 Lontoossa) ja "How the West Was Won" (taltioitu vuonna 1972 Long Beach Arenalla).
Kappale on Led Zeppelinin harvoja singlejulkaisuja. Se julkaistiin marraskuussa 1970 Atlantic Recordsin kautta. Se sijoittui sijalle 16 Billboard-listalla. B-puolena oli kappale ”Hey Hey What Can I Do”, jota ei julkaistu yhdelläkään yhtyeen studioalbumilla vaan vasta boxilla "Led Zeppelin Box Set" vuonna 1990. Japanin singlejulkaisussa B-puolena oli joko kappale ”Out on the Tiles” tai ”Hey Hey What Can I Do”.
Kappaleen kuvaus.
Kappaleessa on jatkuva nopeatahtinen tempo, jossa rummut ja basso ovat pääosassa. Kitara on poikkeuksellisesti sivuosassa. Nopeatahtisen tempon käynnistyessä laulaja Robert Plant päästää kuuluisan kiljaisunsa, joka on lainattu televisiosarjan Salainen agentti 86 tunnusmusiikista.
Kappaleen sanoitus kertoo viikingeistä. Immigrant song kirjoitettiin Led Zeppelinin kiertueella, jonka he tekivät vuoden 1970 puolivälissä. Kiertue alkoi Reykjavikista, Islannissa, jossa ei paljon tuohon aikaan kiertueet pysähtyneet, johtuen syrjäisestä sijainnista ja pienestä väestömäärästä. Innostunut vastaanotto kuitenkin inspiroi Plantia kirjoittamaan laulun.
Cover-versiot.
Seuraavat yhtyeet ovat versioineet "Immigrant Song" -kappaleen:
Presence

Presence on englantilaisen rock-yhtye Led Zeppelinin seitsemäs studioalbumi. Yhtyeen oma levy-yhtiö Swan Song Records julkaisi sen 31. maaliskuuta 1976 Yhdysvalloissa ja 2. huhtikuuta 1976 Isossa-Britanniassa. Vaikka levy oli kaupallisesti menestynyt ja nousi sekä brittiläisten että amerikkalaisten albumilistojen kärkeen, sekä saavutti RIAA:n myöntämän kolminkertaisen platinalevyn sertifikaatin Yhdysvalloissa, se sai kriitikoilta ristiriitaisia ​​arvioita ja on yhtyeen vähiten myydyin albumi. Se on kuitenkin saanut enemmän positiivisia arvosteluja julkaisunsa jälkeisinä vuosina. 
Albumi kirjoitettiin ja äänitettiin vuoden 1975 viimeisinä kuukausina, yhtyeen historian vaikeana aikana. Laulaja Robert Plant toipui vakavista vammoista, jotka hän oli saanut aiemmin samana vuonna auto-onnettomuudessa. Tämä johti kiertueiden perumiseen ja yhtye varasi studioajan Presencen äänittämiseen. Koko albumi valmistui muutamassa viikossa, ja kitaristi Jimmy Page teki useita pitkiä vuoroja äänitysten ja miksauksen loppuun saattamiseksi. LP-levyn Hipgnosis:sin suunnittelemassa kuvituksessa oli useita valokuvia, jotka keskittyivät salaperäiseen mustaan ​​esineeseen nimeltä "The Object".
Presence-albumia hallitsevat Pagen ja Plantin sävellykset, ja vain yksi kappale on koko yhtyeen tekemä. Toisin kuin muissa Zeppelin-albumeissa, siinä ei ole koskettimia ja akustista kitaraa on vain vähän. Koska Plant oli edelleen toipumassa vammoistaan, yhtye ei voinut tehdä kiertuetta julkaisun mainostamiseksi. Albumia on kuitenkin arvioitu uudelleen retrospektiivisissä arvosteluissa sen hard rock -dynamiikan ja yksinkertaisuuden vuoksi verrattuna yhtyeen muuhun tuotantoon.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
In Through the Out Door

In Through the Out Door on rockyhtye Led Zeppelinin vuonna 1979 julkaistu albumi. Se nauhoitettiin Tukholmassa, Ruotsissa Polar Studiosissa, jossa ABBAkin on levyttänyt. Hurriganes on myös nauhoittanut "Fortissimo sekä Rockin' Hurriganes"-albuminsa vuosina 1981 ja 1982 samassa studiossa. Levy jäi Zeppelinin viimeiseksi julkaisuksi ennen rumpali John Bonhamin kuolemaa vuonna 1980 ja tätä seurannutta yhtyeen hajoamista.
Albumin tunnetuin kappale lienee "All My Love", jonka Robert Plant omisti pojalleen, joka oli pari vuotta aiemmin kuollut vatsatulehdukseen. Myös kappaleet "In the Evening" ja "Fool in the Rain" ovat melko suosittuja. Kappale "Wearing and Tearing" oli nauhoitettu näissä studiosessioissa, mutta ei enää mahtunut albumille, joten se julkaistiin postuumisti "Codalla" vuonna 1982.
Kuten lähes kaikki Led Zeppelinin albumit, myös "In Through the Out Door" nousi listaykköseksi sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa, jossa se myi kuusinkertaista platinaa (6 miljoonaa kappaletta) ja pysyi listaykkösenä yhteensä seitsemän viikkoa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Hannele Pokka

Pirkko Hannele Pokka (s. 25. toukokuuta 1952 Ruovesi) on suomalainen poliitikko, joka toimi ympäristöministeriön kansliapäällikkönä vuodesta 2008 vuoteen 2020. Hän oli keskustan kansanedustaja vuosina 1979–1994 ja Ahon hallituksen oikeusministeri vuosina 1991–1994. Vuosina 1980–1988 Pokka oli Rovaniemen kaupunginvaltuustossa. Vuosina 1994–2008 Pokka oli Lapin läänin viides maaherra ja ensimmäinen nainen virassa. Koulutukseltaan hän on oikeustieteen tohtori.
Pokka pyrki presidenttiehdokkaaksi vuoden 1994 presidentinvaaleihin keskustan esivaalissa, mutta ei saanut – niin ikään Lapin vaalipiiristä lähtöisin olevan – Paavo Väyrysen veroista kannatusta.
Vuonna 2006 Pokka pyrki Kari Nenosen seuraajaksi Oulun kaupunginjohtajaksi. Hän jäi kuitenkin ensimmäisen äänestyskierroksen kolmanneksi ja putosi kisasta. Kaupunginjohtajaksi valittiin Matti Pennanen.
Hannele Pokka toimi Kalatalouden Keskusliiton puheenjohtajana vuosina 1985–1998. Joensuun yliopisto myönsi Pokalle ympäristö- ja metsäalan kunniatohtorin arvon 2009.
Pokalta on ilmestynyt myös kirjallista tuotantoa. 
Syyskuusta 2020 alkaen Pokka toimii Helsingin yliopistossa työelämäprofessorina alanaan ympäristövastuu.
Yksityiselämä.
Pokka oli naimisissa Simon kunnanjohtajan, everstiluutnantti (evp.) Esko Tavian kanssa vuodesta 1993. Heillä on vuonna 1994 syntynyt tytär. Liitto päättyi eroon kesäkuussa 2008.
Lähdejännite

Lähdejännite on ideaalisen jännitelähteen napojen välinen potentiaaliero. Lähdejännite on sähkövirtaa aiheuttavan ilmiön voimakkuuden mitta, ja se kuvaa energian määrää, jonka jännitelähde käyttää kuljettaakseen yksikkövarauksen sähköpiirin läpi. Esimerkiksi pariston lähdejännite syntyy sen sisäisestä sähkökemiallisesta epätasapainosta, jonka se pyrkii tasaamaan kuljettamalla elektroneita siihen kytketyn virtapiirin läpi. Toinen yleinen tapa tuottaa lähdejännite on sähkömagneettinen induktio, jota hyödynnetään muuntajissa.
Lähdejännitettä on perinteisesti kutsuttu nimellä sähkömotorinen voima ja merkitty tunnuksella formula_1. Nimitys on sikäli harhaanjohtava, että kyseessä ei ole mikään mekaaninen voima ja sen mittayksikkö onkin jännitteen yksikkö voltti. Standardoimisjärjestöt IEC ja ISO suosittelevat nykyisin, että termiä sähkömotorinen voima ei käytettäisi.
Berkshire Hathaway

Berkshire Hathaway on New Yorkin pörssissä noteerattu holdingyhtiö ja konglomeraatti, joka tunnetaan myös Warren Buffettin sijoitusyhtiönä. Berkshire Hathawaylla on noin 391 500 työntekijää, joista lähes kaikki toimivat yrityksen tytäryhtiöissä. Maailman kolmanneksi rikkain henkilö Warren Buffett omistaa yrityksestä 18,8 prosenttia ja käyttää 32,3 prosentin äänivaltaa (heinäkuussa 2015). Yritys on vuosina 1969–2019 saavuttanut 20,3 prosentin vuotuisen tuoton sijoitetulle pääomalle.
Yhtiö oli vuoden 2017 Fortune 500 -listalla toisella sijalla.
Berkshire Hathawayn omistamat yritykset toimivat monilla eri aloilla. Yksi tärkeimmistä toimialoista on vakuutustoiminta sisältäen mm. Geico-autovakuutusyhtiön sekä jälleenvakuutustoimintaa. Lisäksi toimintaan sisältyy hyvin monipuolisesti eri liiketoimintaa kuten energian tuotanto (Berkshire Hathaway Energy ja sen tytäryhtiöt kuten MidAmerican Energy Company, PacifiCorp ja Oncor Electric Delivery), mattojen, rakennusmateriaalien ja kenkien valmistus, lentoihin liittyvä vuokraus (NetJets Inc.) ja koulutus (Flight Safety Inc.), jalokivien ja huonekalujen vähittäiskauppa, sanomalehtien julkaisu, suklaan ja makeisten myynti jne. Talousliiketoimintaan sisältyy investointistrategiat (BH Finance), lainaus (Berkshire Hathaway Credit Corporation ja Clayton Homes) ja laitteiden kuljetus ja huonekalujen vuokraus (XTRA ja CORT). Toimitusjohtajat vastaavat tytäryritysten toiminnasta itsenäisesti. Investoinneista vastaa Warren Buffett yhdessä kahden avustavan sijoitusjohtajan kanssa. Osakemarkkinoille tehtyjen investointien markkina-arvo oli yli 258 miljardia dollaria 31.12.2019. Investointeihin sisältyi vuonna 2019 mm. American Express, Apple, Bank of America, Bank of New York Mellon, Coca-Cola Company, Delta Airlines, JPMorgan Chase, Kraft Heinz, Moody's, U.S. Bancorp, Wal-Mart ja Wells Fargo.
Berkshire korvasi vuonna 2010 ostamansa rautatieyhtiön Burlington Northernin S&amp;P 500-indeksissä, josta se oli sitä ennen ulkona suuresta markkina-arvostaan huolimatta, koska sen osakkeet eivät olleet tarpeeksi likvidejä.
Tytäryritykset.
Joitain Berkshire Hathawayn tytäryrityksiä ja sijoituksia. Lista ei ole täydellinen.
Haagan peruskoulu

Haagan peruskoulu sijaitsee Etelä-Haagassa. Koulun luokat 1–6 sijaitsevat osoitteessa Isonnevantie 16 ja luokat 7–9 osoitteessa Vanha viertotie 23. Peruskoululla oli myös yläaste Mäkipellontiellä, jossa työskentelivät luokat 7–9 samassa rakennuksessa Länsi-Helsingin lukion kanssa, kunnes lukio lakkautettiin ja rakennus muutettiin väistökouluksi. Haagan peruskoulu perustettiin vuonna 2003, sitä ennen Mäkipellontien rakennuksessa toimi Helsingin II normaalikoulu.
Ala-asteella ja yläasteella on liikunta-, matematiikka- ja luonnontiedepainotukset.
Koulun rehtori on Johanna Kauppi.
Nina Jääskeläinen

Nina Virpi Hannele Jääskeläinen (s. 27. maaliskuuta 1966 Lieto) on suomalainen näyttelijä.
Hänen rooleistaan tunnetuimpia ovat Pipsa Tiilikainen saippuasarjassa "Salatut elämät" 2005–2006 sekä Iris Vesa draamasarjassa "Samaa sukua, eri maata". Merkittävä on myös hänen roolinsa elokuvassa "Päätalo" (2008). 
Yksityiselämä.
Jääskeläinen on naimisissa Marko Leskisen kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Sanna-June Hyde

Sanna-June Irmeli Hyde (s. 11. helmikuuta 1976 Colchester, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilais-suomalainen näyttelijä, joka työskentelee Helsingin kaupunginteatterissa. Hyde syntyi englantilaiselle isälle ja suomalaiselle näyttelijälle, ja muutti lapsuudessaan Suomeen. Hyde kävi lukionsa englanniksi ja opiskeli näyttelijäksi Lontoossa. 
Vuosina 2004–2006 Hyde esitti televisiosarjassa "Salatut elämät" opettaja Teresa Ala-Uotilaa. Hän on esiintynyt myös Joensuun ja Espoon kaupunginteatterissa sekä Komediateatteri Arenassa. Vuodesta 2006 lähtien Hyde on näytellyt Helsingin kaupunginteatterissa.
Hyde esiintyi vuonna 1997 vierailevana laulajana HIM-yhtyeen esikoislevyllä "Greatest Lovesongs Vol. 666" laulaen cover-version Blue Öyster Cultin kappaleesta ”(Don't Fear) The Reaper”.
Kapteeni (lentäjä)

Kapteeni on liikennelentäjä, joka toimii ilma-aluksen päällikkönä. Yhdistyneiden kansakuntien alaisen Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön mukaan kapteeni on “lentäjä, joka vastaa lentokoneen toiminnasta ja turvallisuudesta lennon aikana.” 
Kapteenin tehtävät ja ura.
Ilmailualan yleinen ammattinimike ilma-aluksen kuljettajalle on lentäjä. Suurten liikennelentokoneiden henkilökuntaan kuuluu yleensä kaksi tai kolme lentäjää, joista kapteeni on arvoltaan korkein. Lentokoneen toisen ohjaajan ammattinimike on perämies. Jos koneessa on kaksi kapteenia, virkaiältään kokeneempi toimii päällikkönä.
Kaikki lentäjät aloittavat uransa perämiehinä. Kun lentäjällä on riittävästi lentotunteja, hän saattaa edetä urallaan kapteeniksi. Kapteenin arvon vaatimukset vaihtelevat maittain ja lentoyhtiöittäin. Esimerkiksi Suomessa kapteenin arvo edellyttää vähintään 1500 lentotuntia perämiehenä ja ATPL- eli liikennelentäjän lupakirjatarkastuslennon suorittamista. Kapteenin pätevyys on lentokonetyyppikohtaista. Kapteenin on tunnettava ja hallittava nimenomaan lentämänsä lentokoneen käyttö, ohjaus ja järjestelmät.  
Lentokoneissa kapteenin paikka on ohjaamossa vasemmalla ja perämiehen oikealla puolella. Helikoptereissa kapteeni istuu oikealla puolella, ja perämies vasemmalla. Kapteenilla on hihassaan tunnuksena neljä raitaa, kun taas perämiehellä on raitoja kokemuksesta riippuen kaksi tai kolme. 
Lentokapteeni.
Lentokapteeni-nimitystä käytetään toisinaan virheellisesti lentokoneen päälliköstä. Suomessa lentokapteeni on arvonimi, jonka tasavallan presidentti voi myöntää ansioituneelle lentäjälle elämäntyön perusteella. Yhteensä arvonimi oli annettu 117 kertaa vuoteen 2020 mennessä.
Mariko

Liisa Mariko Pajalahti (aiemmin Mari Liisa Pajalahti, s. 15. maaliskuuta 1979) on Kwan-yhtyeen laulaja ja joogaohjaaja. Kwan julkaisi neljä albumia vuosina 2001–2006. Marikon albumi "Fabulous Tonight" ilmestyi 2008.
Ura.
Hän on myös näytellyt muun muassa saippuasarjassa "Salatut elämät" Virpi Hurmeen roolia vuonna 2000.
Mariko kilpaili "Tanssii tähtien kanssa" -sarjan kaudella 2007 parinaan tanssinopettaja Aleksi Seppänen. Mariko voitti kilpailun parinsa kanssa. Mariko kävi 6. huhtikuuta 2007 tuomaroimassa Suomen "Idolsin" kolmannen tuotantokauden viimeisessä, kuudennessa finaalissa. Mariko oli mukana Nelosen "Selviytyjät Suomi" -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018. 
Kwan-yhtyeessä hän on tehnyt sanoituksia yhtyeen toisen laulajan Tidjân Ban kanssa. Lisäksi "Fabulous Tonight" -albumin kappaleet ovat suuremmaksi osaksi Marikon ja albumin tuottajan Pauli Rantasalmen yhdessä tekemiä. Mariko vierailee myös KMA-yhtyeen kappaleella ”Kuuma kissa” jonka tekemiseen hän myös osallistui.
Yksityiselämä.
Pajalahti asuu avoliitossa Atomirotta-yhtyeessä soittavan Jykä Pajulaakson kanssa ja he saivat lapsen marraskuussa 2021.
Tarmo Koivisto

Tarmo Uolevi Koivisto (s. 3. heinäkuuta 1948 Orivesi) on suomalainen sarjakuvataiteilija, -kirjoittaja, karikatyyripiirtäjä ja graafikko, jonka tunnetuin sarjakuva on Mämmilä. Koivisto tunnetaan myös nimimerkillä Tape.
Elämä ja tuotanto.
Koivisto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja graafikoksi vuonna 1984 Taideteollisesta Korkeakoulusta. Hän osallistui Will Eisnerin ”mestarikurssille” vuonna 1990.
Koivisto on Suomen tunnetuimpia sarjakuvantekijöitä. Koiviston päätyö, Mämmilä, on kasvanut sarjakuvasta käsitteeksi. Osuuskunta Käyttökuvan yhteistyönä tekemä Mämmilä alkoi ilmestyä vuonna 1975 siirtolaislehti "Suomen Sanomissa", josta se siirtyi keväällä 1976 "Me"-lehteen. Vuonna 1983 sarjakuva siirtyi "Helsingin Sanomien" kuukausiliitteeseen. Tällä paikalla sarja ilmestyi yhteensä 13 vuotta, vuoteen 1996 asti. Vuodesta 1997 lähtien Helsingin Sanomien kuukausiliitteessä on ilmestynyt Koiviston sarjakuva "Tää kaupunki" (myöhemmältä nimeltään "Pääkaupunki").
Koivisto on saanut lukuisia palkintoja, muun muassa Puupäähatun 1978, Krokodil-patsaan 1980, Strippi-Lempin 1989, Lempi Grand Prix'n 1991, valtion taideteollisuuspalkinnon 1992 ja Oriveden kaupungin kulttuuripalkinnon 1996. Valtion viisivuotista taiteilija-apurahaa hän sai vuosina 1997–2002. Vuonna 2008 Koivisto sai Kaarina Helakisa -palkinnon ja vuonna 2018 Pro Finlandia -mitalin.
Koivisto on vetänyt Afrikassa ja Intiassa sarjakuvapiirtäjäkursseja, jotka ovat olleet sarjakuvan keinoin toteutettavaa kehitysapua. Projektiin liittyy sekä kirjana että verkossa julkaistu "Comics with an Attitude".
Koivisto piirtää edelleen "Helsingin Sanomien Kuukausiliitteeseen", "Kansan Uutisiin, Rakentajaan" ja "Kuntalehteen".
Koiviston poikia ovat Kemopetrol-yhtyeen perustajajäsen kosketinsoittaja Kalle Koivisto sekä sarjakuvapiirtäjä Topi Koivisto.
Ten (Pearl Jamin albumi)

Ten on rock/grunge-yhtyeen Pearl Jamin esikoisalbumi. Albumi on Pearl Jamin myydyin ja sisältää yhtyeen tunnetuimpia hittejä kuten ”Alive”, ”Even Flow” ja ”Jeremy”. Varsinkin ”Jeremy” sai suosiota osakseen sen videon takia, se voitti MTV-gaaloissa muun muassa kategorioissa "Vuoden musiikkivideo" ja "Paras yhtyevideo". Ten on saanut nimensä yhtyeen suosikkikoripalloilijan Mookie Blaylockin pelinumerosta.
Singlet.
Kappaleesta "Black" ei ole tehty virallista singleä, vaikka niin väitetään.
Johan Svendsen

 
Johan Severin Svendsen (30. syyskuuta 1840 Kristiania – 14. kesäkuuta 1911 Kööpenhamina) oli norjalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari, Norjan musiikin keskeisimpiä hahmoja Edvard Griegin ohella.
Johan Svendsen syntyi Kristianiassa (nyk. Oslo) sotilasmuusikon perheeseen ja opiskeli nuoresta alkaen viulun-, huilun- ja klarinetinsoittoa. Hän opiskeli Saksassa Leipzigin konservatoriossa vuosina 1863–1867, aluksi viulunsoittoa, mutta vasemman käden hermovika pakotti hänet luopumaan viulistinurasta, ja hän keskittyi sävellysopintoihin. Leipzigin-kautensa jälkeen Svendsen palasi vuodeksi Norjaan ja piti kaksi sävellyskonserttia ja sen jälkeen matkusteli eri puolilla Eurooppaa (mm. Pariisissa, Leipzigissa ja Bayreuthissa). Palattuaan Norjaan hän työskenteli Oslossa Musiikkiyhdistyksen kapellimestarina 1872–1877 ja 1881–1883 ja siirtyi sen jälkeen Tanskan pääkaupunkiin Kööpenhaminaan Kuninkaallisen teatterin kapellimestariksi 1883–1908. Hän teki kapellimestarina kiertueita ja esiintyi myös Helsingissä.
Svendsen sävelsi ensi sijassa soitinmusiikkia, niin absoluuttista musiikkia, kuten kaksi sinfoniaa (1867 ja 1876), kuin puolittain ohjelmallisiakin orkesterirunoelmia, joihin kuuluvat "Pariisin karnevaali" (1872) ja "Romeo ja Julia" (1876). Svendsenin sävellystyylissä yhdistyvät sekä klassiset että romanttiset vaikutteet, ja hän ammensi innoitusta norjalaisesta kansanmusiikista. Suurimuotoisissa teoksissaan hän käyttää taitavasti laajoja muotorakenteita. Hänen pääteoksenaan voidaan pitää 2. sinfoniaa, joka muistuttaa Johannes Brahmsin tyyliä. Svendseniin suosituimpiin teoksiin kuuluu myös romanssi viululle ja orkesterille (1881).
Heroes of Might and Magic

Heroes of Might and Magic (yleisesti Heroes tai HoMM) on New World Computingin alun perin luoma ja nykyisin Ubisoftin omistama videopelisarja.
Pelisarjan neljä ensimmäistä osaa (ja lisäosat) kehitti New World Computing, joka oli osa konkurssiin joutunutta The 3DO Companya. Nykyään pelisarjan oikeudet omistaa Ubisoft. Sarjan kaikki osat ovat vuoropohjaisia strategiapelejä, joissa on myös elementtejä roolipeleistä. Pelaajan täytyy pävittää linnaansa, kasvattaa joukkojaan ja tuhota vastustajat valloittamalla heidän linnansa.
Peliä on mahdollista pelata moninpelinä, vuorotellen saman koneen ääressä tai internetin kautta.
Sarjan maailma ja tarina oli alun perin yhteydessä "Might and Magic" -roolipelin maailmaan.
Alustat.
Kaikki sarjan pelit toimivat Windowsilla, ja kolmas osa toimii myös Linuxilla. Kaksi ensimmäistä osaa kehitettiin alun perin MS-DOS:lle, mutta ne käännettiin myöhemmin myös Windowsille. Pelisarjan kaikki osat lukuun ottamatta joitain lisäosia toimivat myös Mac-käyttöjärjestelmällä.
Sarjan pelit.
"King's Bounty" (1990) on New World Computingin peli, josta "Heroes of Might and Magic" -pelit ovat suurimmaksi osaksi muotoutuneet. Pelistä tehtiin myöhemmin uusi versio PlayStation 2:lle, ja se myytiin nimellä . "King's Bountylle" tuli vuonna 2008 jatko-osa , jonka kehitti Katauri Interactive ja julkaisivat 1C Company sekä Atari.
"Heroes of Might and Magic" -sarjaan kuuluvat seuraavat pelit:
Human Nature – luonnon pikku oikkuja

Human Nature – luonnon pikku oikkuja ("Human Nature") on Michel Gondryn ohjaama ja Charlie Kaufmanin käsikirjoittama komediaelokuva vuodelta 2001.
Juoni.
Nuori Lila kärsii valtavasta karvankasvusta. Viidakosta löytynyt apinoiden kasvattama Puff joutuu käyttäytymistieteilijä Nathanin laboratorioon, jossa hänestä aletaan kasvattaa herrasmiestä.
Tuotanto.
Elokuvaa kuvattiin kesällä ja syksyllä 2000 Yhdysvalloissa ja Ranskassa.
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä elokuva on ansioituneiden tekijöiden hauska pikku satiiri, muttei vedä omaperäisyydessä vertoja Kaufmanin aiemmalle käsikirjoitukselle "Being John Malkovich". ”"Human Nature" on hyvin kiltti ja yllätyksetön satiiri, pelkkä ajatusleikki. Paitsi tietysti amerikkalaisille, joille pöytätavat ovat suoranainen kompleksi ja ihokarvat – body hair – pelottava osoitus ihmisen eläimellisyydestä.”
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvistin mukaan "Human Nature" ei älyllisyydellään briljeeraa, mutta tarjoaa hetkittäin osuvia oivalluksia pikkuporvarillisista tapanormeista ja pidättäytyneisyydestä. Kerrontatapaa hän moittii: ”Kokonaisvaltaista katsomisjännitettä ei synny, sillä elokuva on vain kokoelma hyviä ja huonoja kohtauksia, joiden välille ei synny tarinaa eteenpäin vievää kerronnallista jatkumoa. – – Lopputulos on nyt omasta tyylistään epätietoinen sekamelska, johon katsojan on vaikea solmia juuri minkäänlaista suhdetta.”
Mustamäen kirkko

Mustamäen Kristuksen kirkastumisen kirkko oli yksi entisen Uudenkirkon ortodoksisen seurakunnan kirkoista ja se sijaitsi entisen Kanneljärven kunnan Sykiälän kylässä luovutetussa Karjalassa. 
Mustamäen kirkko rakennettiin vuonna 1913, pääasiassa venäläisten huvila-asukkaiden käyttöön. Kirkko oli rakennettu puusta ja sen pinta-ala oli 229 m². Venäjän vallankumouksen ja Suomen itsenäistymisen jälkeen osa näistä venäläisistä jäi Kanneljärvelle ja Mustamäen kirkko palveli heidän hengellisen elämänsä keskuksena aina sotavuosiin asti. 
Talvisodassa kirkko säilyi ehjänä, mutta jatkosodassa siihen osui palopommi ja kirkko paloi maan tasalle.
Bira

Bira, oikealta nimeltään Birabongse Bhanutej Bhanubandh (15. heinäkuuta 1914 – 23. joulukuuta 1985), Siamin (nyk. Thaimaa) prinssi, oli kilpa-autoilija, joka parhaiten tunnetaan edesottamuksistaan 1950-luvulla Formula 1 -luokassa. Prinssi Bira oli ensimmäinen thaimaalainen, joka osallistui Formula 1 -sarjan kilpailuun.
Nuoruusvuodet.
Bira muutti vuonna 1927 Englantiin, jossa hän opiskeli Eton Collegessa ja Cambridgen yliopistossa. Opiskeluaikana hän aloitti vuonna 1935 kilpa-autoilun ajamalla serkultaan prinssi Chulalta saaduilla ERA:n B-tyypin pikkuautoilla, joille annettiin nimiksi Romulus (R2B) ja Remus (R5B). Romuluksella Bira sijoittui ensimmäisessä kisassaan Dieppessä toiseksi. Vuonna 1936 Bira voitti Monacossa Prince Rainier Cup -kilpailun ja oli ERA:n menestyksekkäin kuljettaja. Toisen maailmansodan aikana hän oleskeli Cornwallissa, jossa hän toimi kodinturvajoukoissa. Hän harrasti liitämistä ja teki siinä useita ennätyksiä.
Paluu kilparadoille.
Bira palasi kilpa-autoilun pariin vuonna 1946, mutta tulokset eivät olleet yhtä menestyksekkäitä kuin ennen sotia. Hän voitti pikkuautosarjoissa kolme kertaa Simca-Gordinilla vuonna 1947.
F1:n MM-sarjassa hän ajoi kausina 1950–1954. Hän ajoi pisteille tulokaskaudellaan Monacon GP:ssä ja Sveitsin GP:ssä. Seuraavat kaudet menivät kohtalaisemmilla tuloksilla ja vasta kaudella hän oli jälleen pistesijoilla ajaessaan neljänneksi Ranskan GP:ssä.
Kilpauran loppu.
Neljänkymmenen ikävuoden lähestyessä Bira voitti vuoden 1954 Grand Prix des Frontières -kilpailun Chimayssa. Vuoden 1955 Uuden-Seelannin osakilpailun voiton jälkeen hän alkoi pohtia kilpauransa lopettamista. Hän kuvaili lopettamistaan seuraavasti: "Nousin ylös seuraavana aamuna ja sanoin itselleni 'Mitä oikein teemme täällä? Kilpailuja, naisia, autoja ... ehkä olet seuraavana päivänä jo kuollut.' Ja niin lopetin ajamisen."
Kilpauran jälkeen Bira ryhtyi purjehtijaksi ja edusti Thaimaata vuosien 1956, 1960, 1964 ja 1972 olympialaisissa. Hän oli myös taitava kuvanveistäjä, jonka töitä oli esillä myös Royal Academyssä. Hän palasi kotimaahansa Thaimaahan, mutta hänellä oli myös asuntoja Euroopassa, muun muassa Ranskassa.
Kuolema.
Biran tuhlaileva ja ylellinen elämäntyyli sai surullisen lopun, kun hänen liiketoimintansa ja avioliittonsa kariutuivat, minkä seurauksena hän muutti takaisin Englantiin. Hän vietti loppuelämänsä rahattomana ja kuoli sydänkohtaukseen Lontoon Barons Courtin metroasemalla joulun alla vuonna 1985. Hänen henkilöllisyytensä paljastui poliisille vasta kun hänen taskunsa tutkittiin.
Primordial

Primordial on irlantilainen metalliyhtye, joka on musiikilliselta tyyliltään lähellä folk- ja black metalia.
Primordialin 1995 julkaistu debyyttialbumi "Imrama" voidaan laskea melodiseksi black metalliksi. Seuraavilla levyillään yhtye rikastutti äänimaailmaansa käyttäen mandoliineja ja huiluja ja muokaten musiikillista ilmaisuaan eeppisempään suuntaan. Myöhemmin "The Burning Season" ja "Spirit the Earth Aflame" sisälsivät folk- ja black metal sekä kelttimusiikin vaikutteita.
Primordial on esiintynyt myös Suomessa, Nummirockissa kesällä 2005, Lutakossa 2007, Tuskassa 2008, Helsingissä kesällä 2009, Lammilla Pellavarockissa kesällä 2009, Hammer Open Airissa Liedossa kesällä 2011, Hyvinkäällä Steelfestissä 2014, Tuskassa 2016, Nosturissa 2017 ja Steelchaosissa 2018.
A Bridge Too Far

A Bridge Too Far on Cornelius Ryanin kirjoittama, vuonna 1974 julkaistu sotaromaani, joka käsittelee operaatio Market Gardenia (”Kauppapuutarha”). Toisessa maailmansodassa liittoutuneet yrittivät syyskuussa 1944 tunkeutua Arnhemin kautta natsi-Saksaan. Arnhem sijaitsi miehitetyissä Alankomaissa.
Kirjassa operaatio Market Gardenin tapahtumat kuvataan eri osapuolten, liittoutuneiden, saksalaisten ja alankomaalaisten, kertomana. Kirjan nimi on otettu brittiläisen kenraaliluutnantin Frederick Browningin, liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeijan varakomentajan, toteamuksesta kenraali Bernard Montgomerylle operaation alkaessa: ”Minusta yritämme yhtä siltaa liikaa.” () 
Muissa medioissa.
Kirjasta tehtiin Richard Attenboroughin ohjaama samanniminen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1977. Elokuvassa oli useita päärooleja ja niissä nimekkäitä näyttelijöitä.
Kirjaa on käytetty myös pohjana joillekin videopeleille:
Eduskuntavaalit 1908

Suomen toiset eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. heinäkuuta 1908 sen jälkeen, kun keisari Nikolai II oli 6. huhtikuuta hajottanut edus­kunnan ennen­aikaisesti. 
Syy hajottamiseen oli sosiaalidemokraattien eduskunnalle antama ponsi joka koski senaatin kyvyttömyydestä puolustaa Suomen autonomiaa ja parantaa vähänvaraisten asemaa Suomessa joka hyväksyttiin eduskunnassa.
Valituista vaalikauden 1908 II kansanedustajista ensikertalaisia olivat muun muassa SDP:n Matti Airola, Evert Eloranta, Hilda Herrala, Anton Huotari, Aura Kiiskinen, Vilho Korhonen, Otto Wille Kuusinen, Yrjö Mäkelin ja Santeri Saarikivi, Maalaisliiton Ivar Lantto, Suomalaisen puolueen Taave Junnila, Nuorsuomalaisten Theodor Homén, Tekla Hultin, Juho Kaskinen, Otto Stenroth, Kaarlo Juho Ståhlberg ja August Tanttu, RKP:n John Hedberg, Vera Hjelt ja Hedvig Sohlberg, sekä KTL:n Matti Helenius-Seppälä ja Antti Kaarne. Ehdolla eivät olleet enää muun muassa SDP:n Emil Perttilä, Jenny Upari ja N. R. af Ursin eikä Maalaisliiton Juhani Leppälä.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Eduskuntavaalit 1909

Suomen kolmannet eduskuntavaalit järjestettiin 1. ja 3. toukokuuta 1909. Keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit toimitettavaksi sen vuoksi, koska edus­kunnan puhe­mies P. E. Svinhufvud oli valtiopäivien avajais­puheessa huomauttanut Venäjän hallituksen Suomeen kohdistamista laittomista toimen­piteistä.
Näissä vaaleissa valituista ensikertalaisia olivat mm. SDP:n Nestori Aronen, Ville Boman, Mimmi Hämäläinen, Anton Kotonen, Eetu Salin, Taneli Typpö ja Ville Vainio, Maalaisliiton Kalle Lohi ja Antti Junes, Suomalaisen puolueen Walter Andersin, Valde Hirvikanta, Mauri Honkajuuri ja Juho Malkamäki, Nuorsuomalaisen puolueen Arthur Castrén, Aleksanteri Fränti, Edvard Hannula, Elias Sinkko ja Onni Talas, sekä RKP:n Rafael Colliander, Jenny af Forselles ja Wilhelm Roos. Ehdolla eivät olleet enää mm. Suomalaisen puolueen Hannes Gebhard, Hedvig Gebhard ja Ernst Palmen. Eduskuntaan palasi mm. Maalaisliiton Santeri Alkio.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Rakastunut Shakespeare

Rakastunut Shakespeare on () yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1998. Se on tarina nuoresta William Shakespearesta, joka kärsii rahanpuutteesta, naisongelmista ja kirjoittamisen lamasta. Jotkut elokuvan hahmoista ja vuoropuhelusta ovat viittauksia Shakespearen teoksiin.
Elokuvan on ohjannut John Madden. Pääosassa Shakespearena on Joseph Fiennes ja hänen rakastettunaan Gwyneth Paltrow.
"Rakastunut Shakespeare" oli vuoden 1999 Oscar-gaalan suurin menestyjä. Se sai seitsemän palkintoa, muun muassa paras elokuva, paras naispääosa (Paltrow) ja paras naissivuosa (Judi Dench). Lisäksi elokuva sai useita muita palkintoja, kuten kolme BAFTA:a ja Golden Globea.
"Rakastunut Shakespeare" valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Näytelmän "Romeo ja Ethel, merirosvon tytär" esiintymiskokeessa nuori William Shakespeare (Joseph Fiennes) ihailee uuden näyttelijän, Thomas Kentin, taitoja. Tämä kuitenkin karkaa nopeasti. Shakespeare tapaa Viola de Lessepsin (Gwyneth Paltrow), joka asuu Kentin kanssa samassa talossa, ja rakastuu tähän. Viola antaa Williamille innoituksen kirjoittaa jälleen.
Jonkin ajan päästä Will tajuaa, että Viola ja Thomas ovat sama henkilö. Viola on luvattu vaimoksi Lord Wessexille (Colin Firth). Avioliiton on siunannut itse kuningatar Elisabet I (Judi Dench). Viola ja Will eivät pysty lopettamaan salasuhdettaan. He ottavat riskin ottamalla Violan näyttelemään Romeon roolia, sillä laki kieltää naiset teatterinlavalla. Lopulta hän kuitenkin ottaa Julian roolin nyt nimellä Romeo ja Julia kulkevassa näytelmässä. Näytelmän loputtua kuningatar taputtaa sekä kirjoittajalle että näyttelijälle, mutta määrää Violan palaamaan Amerikkaan muuttamassa olevan miehensä luokse.
Rakastunutta Shakespearea verrattiin vuoden 1941 romaaniin "No Bed for Bacon", jossa myös oli osia Shakespearen näytelmistä.
Teatterisovitus.
Vuonna 2014 Lontoon Noël Coward Theatressa sai ensi-iltansa Rakastuneesta Shakespearesta tehty teatterisovitus. Sen on käsikirjoittanut Lee Hall.
Palkintoja.
Oscarit.
Ehdokkaana:
BAFTAt.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Eduskuntavaalit 1910

Suomen neljännet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. helmikuuta 1910. Keisari Nikolai II oli edellisen vuoden marras­kuussa hajottanut eduskunnan ja määrännyt pidettäväksi uudet vaalit, koska edus­kunta oli suhtautunut torjuvasti Venäjän vaatimiin sotilas­miljooniin eli korvauksiin siitä, ettei Suomessa sovellettu yleistä ase­velvollisuutta.
Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Juho Kautto, Kustaa Kopila, Heikki Kääriäinen, Kullervo Manner ja Emil Saarinen, Maalaisliiton Eero Hatva, Antti Junes, Oskari Lahdensuo, Lauri Kristian Relander ja Filip Saalasti, Suomalaisen puolueen Hugo Rautapää, Nuorsuomalaisen puolueen Matti Kekki ja Tilda Löthman-Koponen, sekä RKP:n Viktor Magnus von Born, Leo Mechelin ja Rabbe Wrede.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Eduskuntavaalit 1911

Eduskuntavaalit 1911 järjestettiin 2.–3. tammikuuta. Venäjän keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet eduskuntavaalit pidettäviksi ennenaikaisesti, koska puhe­mies P. E. Svin­hufvud oli kieltäytynyt esittelemästä edus­kunnalle Venäjän lakiin pohjautuvia esityksiä yhden­vertaisuus­laista ja ase­velvollisuus­korvauksista eli sotilas­miljoonista.
Valitut kansanedustajat muodostivat eduskunnan ensimmäisen kokoonpanon, joka istui säännöllisen vaalikauden ajan eli tuolloin kolme vuotta. Kausi päättyi helmikuussa 1914, vaikka jo puoli vuotta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1913 elokuussa.
Valituista uusia olivat mm. SDP:n Kalle Hakala, Juho Kananen, Taavetti Lapveteläinen, Armas Paasonen, Samuli Tervo ja K. H. Wiik, Suomalaisen puolueen Oskari Herttua, Juho Mannermaa, Leonard Typpö ja Lauri Yrjö-Koskinen, sekä Ruotsalaisten August Tåg.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Silverchair

Silverchair oli australialainen vuosina 1992-2011 toiminut grungea ja vaihtoehtorockia soittava yhtye. Se oli AC/DC:n ohella yksi tunnetuimmista australialaisista raskaan rockin yhtyeistä. Yhtye on Suomessa melko tuntematon, mutta on muun muassa kotimaassaan julkaissut lukuisia hittejä ja tunnetaan hyvin Yhdysvalloissakin. Silverchair on myynyt yli 10 miljoonaa levyä maailmanlaajuisesti.
Eduskuntavaalit 1913

Eduskuntavaalit 1913 järjestettiin 1.–2. elokuuta, sillä Venäjän keisari Nikolai II oli hajottanut edus­kunnan ja määrännyt uudet vaalit pidettäviksi. Vaalien äänestysprosentti (51,1) on pienin kaikista eduskuntavaaleista. Ainoan kerran naisista alle puolet (46,7 %) äänesti, ja miestenkin aktiivisuus oli ennätyksellisen heikkoa (55,9 %). Toisen sortokauden vuoksi vaaleilla ei ollut suurta merkitystä, sillä eduskunnan valtaa oli supistettu merkittävästi. 
Valitut kansanedustajat kokoontuivat ensimmäisen kerran vasta puolen vuoden kuluttua vaaleista, helmikuussa 1914. Pari kuukautta yli säännöllisen ajan (tuolloin kolme vuotta) kestänyt vaalikausi päättyi huhtikuussa 1917, vaikka jo yhdeksän kuukautta aikaisemmin oli järjestetty uudet eduskuntavaalit 1916 heinäkuussa.
Kansanedustajat.
Valituista kansanedustajista uusia olivat muun muassa: SDP:n Vihtori Huhta, Jussi Tolonen ja Jukka Tuomikoski; Maalaisliiton E. Y. Pehkonen; Suomalaisen puolueen Mikko Jaskari, Edvard Kilpeläinen, Antti Tulenheimo ja Paavo Virkkunen; Nuorsuomalaisten Rudolf Holsti ja Heikki Ritavuori; sekä Ruotsalaisten Annie Furuhjelm. Eduskunnan jätti vapaaehtoisesti mm. Suomalaisen puolueen J. K. Paasikivi.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Eduskuntavaalit 1916

Eduskuntavaalit 1916 järjestettiin 1. ja 3. heinäkuuta. Vaalit voitti 103 kansanedustajaa saanut Suomen Sosialidemokraattinen Puolue (SDP). Kyseessä on ainoa kerta, jolloin yksi puolue on saanut enemmistön eduskuntapaikoista. SDP ei kuitenkaan saanut enemmistöä annetuista äänistä. 
Valitut kansanedustajat kokoontuivat ensimmäisen kerran vasta yhdeksän kuukauden kuluttua vaaleista, huhtikuussa 1917. Ennenaikaisten, eduskuntavaalien 1917 myötä vaalikausi päättyi jo lokakuussa ja on hieman alle seitsemällä kuukaudella eduskunnan lyhyin.
Uusia kansanedustajia olivat muun muassa SDP:n Olli Hiltunen, Evert Huttunen ja Otto Toivonen, Maalaisliiton Juho Niukkanen, Suomalaisen puolueen Toivo Ikonen ja Elias Tukia, sekä Ruotsalaisten Alexander Frey ja Kristian Åkerblom. Eduskunnan jätti muun muassa Suomalaisen puolueen J. R. Danielson-Kalmari. SDP:n Juho Pihlman kuoli ennen eduskunnan kokoontumista ja hänen tilalleen tuli varaedustajana Heikki Väisänen.
Vaalien tuloksella ei vuonna 1916 ollut vaikutusta käytännössä, koska Suomella oli eduskunnasta täysin riippumaton sotatilalakien sitoma venäläistetty senaatti. Vuonna 1917 eduskuntavaalien perusteella muodostettiin Tokoin senaatti. 
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Eduskuntavaalit 1917

Suomen kahdeksannet eduskuntavaalit järjestettiin 1.–2. lokakuuta 1917. Venäjän väliaikainen hallitus oli antanut määräyksen uusien vaalien toimeenpanosta sen jälkeen, kun vuonna 1916 valittu eduskunta oli säätänyt valtalain. Uudet vaalit oli määrätty manifestissa, jolla Venäjän väliaikainen hallitus oli 31.7.1917 hajottanut edellisen eduskunnan.
Helmikuun vallankumous ja eduskunnan hajottaminen johtivat poliittisten puolueiden ryhmittymiseen aiempaa selvemmin oikeistoon ja vasemmistoon. Vaalitaistelu käytiin tilanteessa, jossa Setälän tynkäsenaatti hoiti vain juoksevia asioita. Se ei pystynyt pitämään järjestystä maassa. Lakkoilu ja omavaltaisuudet olivat vaalien ajaksi vain tilapäisesti tauonneet. Vaaleissa porvarilliset puolueet muodostivat yhdessä sosiaalidemokraatteja vastaan suunnatun rintaman, mitä ei ollut aiemmin Suomessa tapahtunut.
Sosiaalidemokraatit lähtivät vaaleihin epäselvässä tilanteessa. Puolueen johto oli ilmoittanut, että edellisen eduskunnan hajotus oli laiton, mutta silti puolue valmistautui uusiin vaaleihin. Ehdokkaiden asettelussa valinnat kohdistuivat puolueen jyrkkää siipeä edustaviin henkilöihin maltillisten kustannuksella. Vaalitulos oli pettymys sosiaalidemokraateille, koska he menettivät enemmistöasemansa porvaripuolueille.
Uusia kansanedustajia olivat mm. Maalaisliiton Kusti Arhama, Vilkku Joukahainen, Bertta Leppälä ja Albin Manner, Suomalaisen puolueen Erkki Kaila, Nuorsuomalaisten Johannes Lundson, sekä RKP:n Ragnar Furuhjelm ja Emil Hästbacka. Näissä vaaleissa valittu eduskunta hyväksyi 6. joulukuuta 1917 P. E. Svinhufvudin senaatin antaman itsenäisyysjulistuksen.
Tulokset.
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Puolue
!rowspan=2 style="background:#e3e3e3" colspan=2|Edustajat
!style="background:#e3e3e3" colspan=4|Äänet
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
!style="background:#e3e3e3" colspan=2|
Jeavestone

Jeavestone on Kalajoelta kotoisin oleva, vuonna 1999 perustettu taiderock -yhtye. Yhtyeen jäsenet käyttävät taiteilijanimiä. Kokoonpanoon kuuluvat Tommy Glorioso (basso), Jim Goldworth (kitara, laulu), Kingo (rummut, lyömäsoittimet) sekä Mickey Maniac (kitara, taustalaulu, melodica). Jeavestonen musiikki on yhtyeen jäsenten itse tekemää. Yhtyeen esikoisalbumi ilmestyi Suomessa, mutta toinen levy julkaistiin myös Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Yhtye on esiintynyt kotimaan lisäksi Saksassa, Ruotsissa, Tanskassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Jeavestone yhdistelee eklektisessä tyylissään vaikutteita 1970-luvun progressiivisen rockin mestareilta nykyrockiin postmodernilla tavalla. Yhtye on pyrkinyt jatkuvasti laajentamaan soitinvalikoimaansa ja sen toisella albumilla kuullaan perinteisten rock-instrumenttien lisäksi mm. jousikvartettia ja useita puupuhaltimia. Akustisten instrumenttien käytön lisäksi sähköistä soundia laajennetaan moniäänisellä laululla.
Yhtye saavutti huomattavaa medianäkyvyyttä syksyllä 2010 annettuaan iltapäivälehtien ymmärtää basisti Tommy Glorioson voittaneen lotossa jättipotin. Voitto paljastui pian huiputukseksi.
Osmo Tapio Räihälä

Osmo Tapio Räihälä (s. 15. tammikuuta 1964 Suomussalmi) on suomalainen säveltäjä. Räihälän tuotantoon kuuluu kamarimusiikkia, vokaali- ja elektronista musiikkia, lukuisia konserttoja sekä teoksia sinfoniaorkesterille. Hänen tunnetuin teoksensa on "Barlinnie Nine", joka on musiikillinen muotokuva skottilaisesta jalkapalloilijasta Duncan Fergusonista. Räihälän musiikkia on esitetty Suomen lisäksi muissa Pohjoismaissa sekä muun muassa Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Saksassa, Hollannissa, Venäjällä, Puolassa, Irlannissa ja Tšekin tasavallassa.
Rock-muusikkona aloittanut Räihälä on opiskellut sävellystä Harri Vuoren johdolla, mutta on todennut olevansa lähinnä itseoppinut. Nykymusiikkiyhtye Uusinta Ensemble perustettiin vuonna 1998 hänen aloitteestaan.
Räihälän ensimmäinen albumi, "Värikallio" ilmestyi 2006. Se sisältää pääasiassa hänen kamarimusiikkiaan. Vuonna 2014 ilmestynyt "Peat, Smoke &amp; Seaweed Storm" keskittyy enemmän orkesterimusiikkiin. Vuonna 2024 ilmestynyt Zensolence koostuu jälleen kamarimusiikista, mutta mukana on myös vokaali- ja elektronista musiikkia. Räihälän musiikin kustantaja on saksalainen Sikorski Musikverlage.
Räihälän sävellystyyli perustuu vapaatonaalisuuteen. Hän on yhdistänyt joissakin teoksissaan nykymusiikin sävelkieleen vaikutteita muun muassa rock-musiikista ja jazzista. Hän on kertonut olevansa synesteetikko, jolle musiikki on yksi kuvataiteen lajeista.
Sävellystyönsä ohessa Räihälä on esiintynyt Yle Teeman "Kausikortti"-ohjelmassa ja toimittanut Yle Radio 1:lle muun muassa progressiivisen musiikin erikoisohjelmaa "Karmiininpunaisen kuninkaan hovi". Hänen puolisonsa on viulisti Maria Puusaari.
Räihälä tunnetaan myös musiikkikirjoittajana. Hänen nykymusiikkia käsittelevä esikoiskirjansa "Miksi nykymusiikki on niin vaikeaa" palkittiin vuonna 2021 tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnolla.
Räihälä toimi vuoden 2018 Pohjoismaisten musiikkipäivien taiteellisena johtajana ja vuodesta 2024 Suomen säveltäjien puheenjohtajana. Hänelle myönnettiin vuonna 2025 valtion ylimääräinen taiteilijaeläke.
Diskografia.
Muuta.
Osmo Tapio Räihälä tunnetaan Evertonin kannattajana, mikä näkyy myös joidenkin hänen sävellystensä nimissä. Nuoruudessaan hän on toiminut myös punkyhtye Neuroosin laulajana.
Törö

Törö ("Gobio gobio") on pienikokoinen särkikalalaji, joka on sopeutunut elämään virtavesien pohjalla.
Koko ja ulkonäkö.
Pohjalla elävä törö on muodoltaan matala ja poikkileikkaukseltaan pyöreähkö. Kala on ruskeasävyinen tai vihertävän harmaa, ja sen kyljillä on 6–12 tumman täplän rivi. Hevosenkengän muotoinen suu on alaspäin suuntautunut, ja sen sivuilla viiksisäikeet. Kylkiviivalla 39–42 suomua. Silmät ovat lähellä päälakea. Peräevässä on yleensä 6 haarautuvaa eväruotoa, rintaevät ovat suurehkot. Törön pituus on tavallisesti 8–12 cm, paino 5–30 g. Suomen dokumentoidusti suurin törö oli 17,2 senttimetriä pitkä yksilö, joka pyydettiin syyskuussa 2010 Vantaanjoesta.
Sukupuolet erottaa siitä, että koirailla on suuremmat silmät ja rintaevät kuin naarailla. Kutuvalmiilla koirailla on lisäksi kyhmyjä päässä ja etuselässä. Naaraat kasvavat hieman koiraita nopeammin.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Törön levinneisyysalue ulottuu Euroopasta yli Siperian Tyyneenmereen laskeviin vesiin saakka. Suomessa sitä esiintyy monissa Suomenlahteen sekä Saaristomereen laskevissa joissa ja ilmeisesti pohjoisimpana Kokemäenjoessa.
Euroopassa törö suosii kirkasvetisiä hiekka- tai sorapohjaisia jokia ja järviä. Tästä poiketen Suomessa töröä esiintyy lähinnä sameissa puroissa ja joissa. Kalaa tavataan myös joissakin Etelä-Suomen järvissä ja joskus Itämeren rannikkovesissä, mutta näissäkin tapauksissa kala esiintyy miltei aina jokisuiden lähellä.
Ravinto ja elintavat.
Töröt syövät erityisesti surviaissääskien ja muiden hyönteisten pohjalla olevia toukkia. Näiden lisäksi törölle kelpaavat myös muut pienet eläimet, kuten kotilot, simpukat, vesikirput ja madot. Vähäisemmissä määrin törö syö levää, kalanmätiä ja detritusta eli eloperäisen aineksen hajoamistuotteita.
Töröt elävät pienissä parvissa, jotka ovat kirkkaissa vesissä suurempia kuin sameissa. Töröt elävät luultavasti korkeintaan seitsemän tai kahdeksan vuoden ikäisiksi. 
Lisääntyminen.
Kutukypsyyden törö saavuttaa tavallisesti kahden vuoden iässä. Kutupaikka on matalassa sorapohjaisessa vedessä. Veden täytyy olla vähintään 16–17-asteista. Vaaleankeltaiset, halkaisijaltaan 0,8–1,0 millimetrin kokoiset mätimunat tarrautuvat pohjaan ja juuriin sekä muihin kasvinosiin. Veden lämpötilasta riippuen mätimunien kehittyminen poikasiksi kestää yhdestä kolmeen viikkoa. Törö kutee kaksi tai kolme kertaa kesän aikana, yhteensä 4 000–8 000 mätimunaa naarasta kohden.
Käyttö.
Suomessa töröä ei juuri käytetä ruokakalana, toisin kuin Isossa-Britanniassa ja ranskankielisessä Euroopassa, jossa sitä myös viljellään ihmisravinnoksi. Törö on tunnettu mainiona syöttikalana, siihen tarkoitukseen sitä on jopa viljelty Belgiassa.
Kari Heusala

Kari Heusala on fysioterapeutti ja Suomen seksologisen seuran jäsen. Hän on kirjoittanut niin miehen kuin naisenkin seksuaalisuudesta viisi eri teosta. Lisäksi Heusala on vastaillut lukijoiden lähettämiin kysymyksiin"Helsingin Sanomien" Elämä ja terveys -palstalla. Heusala on kirjoittanut artikkeleita MTV3:n miehille suunnatulla sivustolla, Oivassa. Sexpo ry valitsi Heusalan kirjan "Penis – asento ja lepo" seksuaalivalistuksen alalla vuoden kirjaksi 1998.
Jenny Wilhelms

Jenny Wilhelms (s. 1974) on suomalainen muusikko. Hän on laulaja kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornissa sekä soittaa myös viulua ja hardangerviulua.
Wilhelms on opiskellut klassista ja kansanmusiikkia useissa pohjoismaissa, muun muassa Sibelius-Akatemian kansanmusiikkiosastolla Helsingissä.
Wilhelms sovittaa ja säveltää kansanmusiikkia kuoroille ja erilaisille laulukokoonpanoille.
At the Drive-In

At the Drive-In on yhdysvaltalainen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin El Pasossa, Texasissa vuonna 1993.
Yhtye hajosi vuonna 2001, ja jäsenet jakautuivat kahteen yhtyeeseen, The Mars Voltaan ja Spartaan. Jakautuminen kahtia johtui Cedric Bixlern ja Omar Rodriguezin halusta tehdä progressiivisempaa musiikkia, kun taas muut halusivat soittaa suorempaa vaihtoehtorockia.
Yhtye teki kuitenkin jälleenpaluukiertueen vuosina 2011-2012. Lisäksi bändi julkaisi pitkästä aikaa myös uutta materiaalia, kun "In•ter a•li•a" päätti yhtyeen seitsemäntoista vuotta kestäneen levytystauon.