Valparaíso

Valparaíso on tärkeä satamakaupunki Chilessä, Tyynenmeren rannikolla. 263 500 asukkaallaan (2002) se on Chilen kuudenneksi suurin kaupunki. Valparaísolla oli tärkeä geopoliittinen rooli 1800-luvun jälkimmäisellä puoliskolla ennen Panaman kanavan rakentamista, jolloin se oli pysähdyspaikka laivoille, jotka matkasivat Magalhãesinsalmen läpi Atlantin ja Tyynenmeren välillä. Valparaíso sijaitsee keskisessä Chilessä, 120 kilometrin päässä pääkaupunki Santiagosta, koordinaateissa 33° 01′ eteläistä leveyttä, 71° 38′ läntistä pituutta.
Chilen kongressi kokoontuu nykyisin Valparaísossa, Almendralin kaupunginosassa. Se siirrettiin Santiagosta Augusto Pinochetin sotilashallinnon viimeisinä vuosina. Valparaíson historiallinen kortteli julistettiin osaksi Unescon maailmanperintöluetteloa vuonna 2003.
Historia.
Valparaíson lahden ensimmäisiä asukkaita olivat changot, kalastuksella ja keräilyllä itsensä elättänyt kansa. Espanjalaiset konkistadorit saapuivat seudulle vuonna 1536 Diego de Almagron lähettämällä Santiaguillo-laivalla. De Almagroa pidetään ensimmäisenä eurooppalaisena Chilen alueen tutkijana. Juan de Saavedran komentaman laivan matkassa saapui miehiä sekä varusteita tutkimusretkeä varten.
Espanjan vallan aikana Valparaíso oli vain kyläpahanen, jossa oli muutama talo ja kirkko. Chilen itsenäistyttyä siitä tuli itsenäisen valtion rakenteilla olevan laivaston pääsatama. Se myös avattiin kansainväliselle kaupalle – ennen kauppaa oli saanut käydä vain Espanjan sekä sen muiden siirtomaiden kanssa. Valparaísosta tuli pian tärkeä pysähdyspaikka Atlantin ja Tyynenmeren välillä purjehtiville aluksille. Sen merkitystä lisäsi Kalifornian kultaryntäyksen tukeminen ja varustaminen vuosina 1848–1858. Tärkeään satamakaupunkiin virtasi maahanmuuttajia Englannista, Saksasta ja Italiasta. Asukkaiden keskuudessa kuuli yleisesti puhuttavan saksaa, ranskaa, italiaa ja englantia. Myös sanomalehtiä julkaistiin näillä kielillä.
Maahanmuuttajien virta muutti paikallista kulttuuria. Englantilaiset toivat jalkapallon, ja englantilaiset ja saksalaiset perustivat ensimmäiset yksityiset, ei-katoliset koulut Mackay Schoolin ja Deutsche Schulen. Maahanmuuttajat myös panivat pystyyn ensimmäiset vapaaehtoiset palokunnat – toiminta on Chilessä edelleen vapaaehtoista. Myös arkkitehtuuri sai (lisä)vaikutteita Euroopasta. Panaman kanavan avautuminen vuonna 1914 päätti kaupungin kulta-ajan kauppakeskuksena, sillä monet laivat halusivat välttää Magalhãesinsalmen kautta purjehtimista. Viime vuosikymmeninä kaupankäynti on taas ollut kasvussa, syynä muun muassa Chilen talouden suurempi avautuminen maailmalle.
Valparaíso nykyään.
Valparaíso on yksi Chilen tärkeimmistä satamakaupungeista. Sataman laajenuksen on suunniteltu valmistuvan 2017.
Gran Valparaíso, joka käsittää myös Viña del Marin, Quilpuén ja Villa Alemanan, on lähes 970 000 asukkaallaan maan toiseksi suurin asutuskeskus Santiagon jälkeen.
Kaupungin tieverkostoa uusitaan. Tärkeä on varsinkin valmisteilla oleva Placilla-La Polvora-maantie, jota pitkin rekat voivat ajaa suoraan satamaan tukkimatta vanhojen kortteleiden katuja. Toinen suuri hanke on tie, joka yhdistää Valparaíson Chilen toiseksi suurimpaan satamaan San Antonioon sekä välillä sijaitseviin rannikkokaupunkeihin.
Kulttuuri.
Historiallisen merkittävyytensä, luonnonkauneutensa (kukkuloiden saartama kuvauksellinen satama-alue) ja harvinaisen arkkitehtuurinsa (sekoitus 1800-luvun rakennustyylejä) vuoksi Valparaíso lisättiin vuonna 2003 Unescon maailmanperintöluetteloon. Valparaísossa ilmestyvä El Mercurio de Valparaiso sanoo olevansa maailman vanhin espanjankielinen sanomalehti. Kaupungissa on toiseksi eniten yliopistoja Chilessä. Kaupungin neljä suurta yliopistoa ovat Federico Santa Marían teknillinen yliopisto (UTFSM), Valparaíson paavillis-katolinen yliopisto (PUCV), Valparaíson yliopisto ja Playa Anchan pedagoginen yliopisto (UPLACED).
Valparaísossa on syntynyt useita historiallisesti merkittäviä henkilöitä, muun muassa Augusto Pinochet ja Salvador Allende. Siellä on asunut myös monia tunnettuja taiteilijoita, esimerkiksi Pablo Neruda ja nicaragualainen runoilija Rubén Dario.