tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aktinium(III)oksidi

Aktinium(III)oksidi tai aktiniumoksidi Ac2O3 on radioaktiivisen alkuaine aktiniumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on ominaisuuksiltaan hyvin samankaltainen kuin lantaanin vastaava lantaani(III)oksidi. 
Aktinium(III)oksidia voidaan valmistaa kuumentamalla aktiniumhydroksidia Ac(OH)3 500 °C:seen tai -oksalaattia Ac2(C2O4)3 1 100 °C:n lämpötilaan (tyhjiössä):
2 Ac(OH)3 → Ac2O3 + 3H2O
Ac2(C2O4)3 → Ac2O3 + 3CO2 + 3CO
Aktiniumoksidin kiderakenne on samanlainen kuin +3 hapetusluvun harvinaisten maametallien oksideilla. Rakenne on heksagonaalinen ja sen hilavakiot ovat a=407±1 ja c=629±2 pm. Yhdiste ei liukene veteen.
Aktiniumoksidia ei tule sekoittaa etikkahappoanhydridiin, josta käytetään joskus merkintää Ac2O, missä lyhenne Ac tarkoittaa asetyyliä.
Nathaniel Highmore (kirurgi)

Nathaniel Highmore (6. helmikuuta 1613 Fordingbridge, Hampshire – 21. maaliskuuta 1685 Sherburne, Dorsetshire) oli brittiläinen kirurgi. Hän valmistui Oxfoxdista lääkäriksi vuonna 1642 ja tunsi yliopistossa tuolloin vaikuttaneen William Harveyn.
Hän oli anatomian tutkija joka julkaisi teoksen ihmisen anatomiasta 1651 ("Corporis humani disquisitio anatomica"). Teos tunnettiin varsinkin seikkaperäisestä verenkierron kuvauksesta. Lisäksi hänet muistetaan etenkin poskionteloiden () kuvauksesta ja niitä kutsuttiinkin joskus "Highmoren onkalo" () -nimellä.
Cry Baby (Jeminin kappale)

Cry Baby on Jeminin esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2003 Eurovision laulukilpailussa Riiassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa viimeiseksi pisteittä.
Jenni Räinä

Jenni Räinä (s. 1980 Kuivaniemi) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän työskentelee vapaana toimittajana ja kirjoittaa useisiin suomalaisiin aikakauslehtiin.
Vuonna 2017 ilmestyi Räinän ja valokuvaaja Vesa Rannan dokumentaarinen tietokirja "Reunalla – Tarinoita Suomen tyhjeneviltä sivukyliltä". Teos sai Botnia-kirjallisuuspalkinnon vuonna 2018. Se oli ehdolla myös tietokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi vuonna 2017 sekä Suuren Journalistipalkinnon Vuoden kirja 2017 -kategoriassa.
Vuonna 2019 Räinän, Pekka Juntin ja Anna Ruohosen teos "Metsä meidän jälkeemme" voitti tietokirjallisuuden Finlandia -palkinnon. Kirjan kuvat otti valokuvaaja Anssi Jokiranta. Vuonna 2021 ilmestyi Räinän tietokirja "Kulkijat – Naisia metsissä, soilla ja tuntureilla", joka oli Botnia-kirjallisuuspalkintoehdokas.
Räinän esikoisromaani "Suo muistaa" ilmestyi vuonna 2022.
Simca 1307

Simca 1307 on aluksi Chrysler Europen ja myöhemmin PSA-konsernin vuosina 1975–1986 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Simca 1300- ja 1500-mallit. Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa auton nimenä oli aluksi Chrysler Alpine, Espanjassa Chrysler 150 ja Kolumbiassa Dodge Alpine. Vuonna 1979 PSA-konserni osti Chrysler Europen, jolloin auton merkiksi useimmilla markkinoilla tuli Talbot. Tämän jälkeen esiteltiin myös neliovinen sedan-versio nimeltään Talbot Solara.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 1975 esitelty etuvetoinen ja hatchback-korinen Simca 1307 oli aikanaan edistyksellinen automalli. Se valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1976. 1307 oli 1,3-litraisella moottorilla varustettu perusmalli, suurempien moottorien yhteydessä mallinimet olivat 1308 ja 1309.
Chrysler- ja Simca-merkeistä luovuttiin vuonna 1979, kun Chrysler Europe myytiin PSA-konsernille, joka nimesi auton Talbotiksi useimmilla markkinoilla. Manner-Euroopassa mallinimenä oli 1510 ja Isossa-Britanniassa edelleen Alpine.
Vuoden 1979 lopulla mallin keulaa kallistettiin hieman taaksepäin viistoksi. Seuraavana keväänä esiteltiin uutena korimallina neliovinen sedan, joka sai nimekseen Talbot Solara.
Grenadan kansallinen vallankumoushallitus

Grenadan kansallinen vallankumoushallitus perustettiin 13. maaliskuuta 1979 New Jewel Movement -liikkeen suorittaman vallankumouksen seurauksena. Yhdysvallat liittolaisineen miehitti saaren 25. lokakuuta 1983 alkaen, ja vallankumoushallitus lakkasi olemasta neljä päivää myöhemmin.
Historia.
Maurice Bishopin johtama New Jewel Movement (NJM) oli 1970-luvulla Grenadan tärkein oppositiopuolue. NJM syöksi Eric Gairyn johtaman hallituksen vallasta vuonna 1979. Gairyn hallitus oli ollut vallassa Grenadan itsenäisyydestä asti. NJM aloitti radiotornien, poliisin kasarmien ja muiden tärkeiden sijaintien haltuunoton, kun Gairy oli ulkomaanmatkalla. Aseellisen haltuunoton suoritti Grenadan kansan vallankumouksellinen armeija.
Maurice Bishop ilmoitti radion kautta Kansan vallankumouksellisen armeijan perustamisesta. Kaikki poliittiset järjestöt paitsi NJM kiellettiin.
Grenadalla oli hyvät suhteet Kuubaan, jonka avustuksella aloitettiin suuren lentokentän rakennus.
Lukutaito ja terveystilastot paranivat suuresti Bishopin valtakaudella, mutta taloudelliset vahingot johtivat kriisiin. Pääministeri Bernard Coardin johtama ryhmä yritti vakuuttaa Bishopin siitä, että hänen kannattaisi jakaa valta Coardin kanssa. Lopulta Coard asetti Bishopin kotiarestiin ja otti valtion haltuunsa. Bishopin poistaminen vallasta johti suuriin julkisiin mielenosoituksien ja yhden mielenosoituksen aikana mielenosoittajat onnistuivat vapauttamaan Bishopin. Bishop saapui Kansan vallankumouksellisen armeijan Fort Rupertiin.
Armeijan yksikkö siirrettiin Fort Frederickistä Fort Rupertiin. Yksikkö ja siviilit ajautuivat kahakkaan, joka johti moneen kuolemaan. Kahakan jälkeen Bishop ja seitsemän muuta teloitettiin.
Teloituksien jälkeen perustettiin kenraali Hudson Austinin johtama Revolutionary Military Council, joka hallitsi saarta kuusi päivää ennen yhdysvaltalaismiehitystä.
Portsmouth (Virginia)

Portsmouth on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 95 535. Kaupunki on osa Hampton Roadsin metropolialuetta. Portsmouthin pormestarina toimii nykyisin John Rowe. 
Norfolkin laivastotukikohta sijaitsee Portsmouthissa.
Teemu Suviala

Teemu Suviala (s. 1977 Helsinki) on suomalainen palkittu graafinen suunnittelija, joka työskentelee kansainväliseen WPP-jättikonserniin kuuluvan lontoolaisen Landor-bränditoimiston ylimpänä luovana johtajana ja johtoryhmän jäsenenä. Aiemmin hän toimi yhtenä Facebookin luovista johtajista Kaliforniassa ja sitä ennen New Yorkissa Omnicom-ryhmään kuuluvassa brittiläisessä Wolff Olinsissa ja Collins-bränditoimistossa. 
Suomen-vuosinaan Suviala tuli tunnetuksi yhdessä Antti Hinkulan kanssa perustamastaan Kokoro &amp; Moi -suunnittelutoimistosta, joka palkittiin Vuoden graafikkona 2012, sekä Tanja Sipilän ja Lasse Laineen kanssa perustamastaan, vuonna 2020 konkurssiin ajautuneesta World of TRE -markkinointiyrityksestä.
Suviala on syntynyt Helsingissä, mutta kävi koulunsa Espoossa ja Turussa. Teini-iässä hän piti "Pahkasika"-lehdessä omaa Mies Suviala -palstaa. Lukion jälkeen Suviala opiskeli Lahden muotoiluinstituutissa ja on työskennellyt vuodesta 2015 Yhdysvalloissa. Hänellä on vaimo ja kaksi lasta.
Suviala on kuvittanut neljä Juha Ruusuvuoren kirjoittamaa ”Topi Tarhakäärme” -lastenkirjaa. Alkuvuodesta 2015 hän toimi graafisen suunnittelun kilpailun Vuoden huiput 2014 ylituomarina.
Barvas

Barvas ( tai "Barbhas") on paikkakunta ja "civil parish" Ulko-Hebridien saariryhmään kuuluvalla Isle of Lewisillä Skotlannissa.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Barvasin asukkaista 64 % eli oli gaelinkielisiä, mikä teki siitä Skotlannin gaelinkielisimmän paikkakunnan. Puhujien määrä on vähentynyt, sillä vuonna 2001 heitä oli eli 75 % ja vuonna 1991 gaelia puhui eli 87 % väestöstä.
Mark Williams (pohjoisirlantilainen jalkapalloilija)

Mark Stuart Williams (s. 28. syyskuuta 1970, Stalybridge, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi uransa aikana, mm. Shrewsbury Townissa, Chesterfieldissa, Watfordissa, Wimbledonissa, Stoke Cityssä, Milton Keynes Donsissa ja Rushden &amp; Diamondsissa.
Seurapelit.
Williams aloitti uransa 1990-luvun alussa Newtownissa, josta siirtyi Shrewsbury Townissa ja voitti kaudella 1993–1994 Englannin 3. divisioonan mestaruuden. Kolme kautta myöhemmin hän siirtyi pelaamaan Chesterfieldiin. Kaudella 1995–1996 Williams oli osa Chesterfieldin historiallista menestystä joukkueen edetessä FA Cupin semifinaaliin, ja hän pelasi sekä semifinaalissa että semifinaalin uusinnassa Middlesbroughia vastaan. Jo Williamsin tekemä ainoa maali Burya vastaan ensimmäisellä kierroksella oli alkua Cupin voiton metsästyksessä.
Vuonna 1999 Watford allekirjoitti sopimuksen Williamsin kanssa uuteen Premier Leagueen, jossa teki joukkueelle yhden maalin Leeds Unitedia vastaan pelatussa ottelussa (peli päättyi 2–1 tappioon). Kauden lopussa joukkue oli häntäpäässä ja putoamisuhan alla, minkä seurauksena Williams vaihtoi Wimbledoniin. Hän kuitenkin menetti paikkansa ensimmäisen kauden jälkeen ja siirtyi Stoke Cityyn vuonna 2003. Stoke oli kuitenkin suurissa vaikeuksissa kaudella 2002–2003 ja Williams pelasi vain kuusi ottelua, joissa auttoi joukkuetta välttämään putoamisen. Kesällä 2003 hän siirtyi Yhdysvaltojen Major League Soccerin paikallisen joukkueen Columbus Crewiin, jossa osallistui viiteen otteluun ennen paluutaan Englantiin.
Williams palasi takaisin Wimbledon helmikuussa 2004, jossa pelasi 11 ottelua kaudella 2003–2004, jolloin joukkue kärsi tappion myötä putoamisen ykkösliigaan. Williams pysyi joukkueessa myös sen siirtyessä Milton Keynes Donsiin ja pelasi 15 ottelua. Hänen uransa päättyi seitsemän ottelun jälkeen Rushden &amp; Diamondsissa.
Kansainväliset edustusottelut.
Williams pelasi myös 36 ottelua Pohjois-Irlannin jalkapallomaajoukkueessa vuosina 1999–2005, jolloin teki yhden maalin.
Yksityiselämä.
Williams meni naimisiin glamourmallin ja pornonäyttelijän Linsey Dawn McKenzien kanssa vuonna 2006 ja heillä on parisuhteesta yksi lapsi.
Williams oli yksi entisistä pelaajista, joka paljasti Yhdistyneen kuningaskunnan jalkapallon pedofiliaskandaalin aikana vuonna 2016, että hän oli tullut nuoruusvuosinaan valmentaja Barry Bennellin hyväksikäyttämäksi. Saman vuoden joulukuussa Williams oli yksi Manchesterin Offside Trust -järjestön perustajajäsen yhdessä muutaman muun entisen pelaajan kanssa, ja järjestön tehtävänä on tukea hyväksikäytön kohteeksi joutuneita pelaajia sekä näiden perheitä.
Kunniamaininnat.
Shrewsbury Town
Tehvandi spordikeskus

Tehvandi spordikeskus on Otepään kunnassa, Otepään läheisyydessä, Virossa sijaitseva urheilukeskus. Urheilukeskus käsittää mm. jalkapallostadionin, mäkihyppymäen sekä maasto- ja ampumahiihtokeskuksen. Jalkapallostadionin yhteydessä sijaitsee lisäksi Otepään talviurheilumuseo.
Tehvandi staadion.
Tehvandi staadion on Tehvandin jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Sen nurmikenttä on 100x64 metrinen luonnonnurmikenttä. Sillä on UEFA:n II:n luokan lisenssi.
K90 hyppyrimäki.
Tehvandissa sijaitsee myös K90 hyppyrimäki, joka on avattu vuonna 2008.
Maasto- ja ampumahiihtokeskus.
Tehvandissa on kilpalatuja viiteen kilometriin asti. Ne on pääosin myös asfaltoitu. Lisäksi hiihtokeskuksessa on 30-paikkainen Kurvisen tauluin varustettu ampumarata ampumahiihtotapahtumia varten. Tehvandissa on järjestetty maastohiihdon maailmancupin osakilpailuja liki vuosittain. Ampumahiihdon puolella Tehvandi on isännöinyt IBU-Cupin kilpailuja Euroopan-mestaruuskilpailuja sekä kesäampumahiihdon MM-kilpailuja. Otepäälle on myönnetty sen ensimmäiset maailmancupin kilpailut ampumahiihdossa kaudelle 2021–2022.
Muut urheilumahdollisuudet.
Tehvandin urheilukeskuksessa on myös 5,7 kilometriä pitkä pyöräilyreitti sekä 5 kilometriä pitkä juoksu- ja sauvakävelyreitti. 89 kilometriä pitkä Tartu Rattamaratonin reitti alkaa kesäisin Tehvandista. Talvisin maratonin reitti on 63 kilometriä pitkä ja on hiihdettävissä. Tehvandin urheilumahdollisuuksiin kuuluu myös kuntosali.
XAPI

xAPI (Experience API tai TinCan API) on sähköiseen oppimiseen liittyvä ohjelmointirajapinta. Sen välityksellä erilaiset oppimiskokemukset ja oppimista seuraavat järjestelmät voivat keskustella keskenään. Oppimistehtävät kuten esimerkiksi videon katsominen, verkkomateriaalin lukeminen, testien suorittaminen, mobiilipelien pelaaminen tai valmennuspäivään osallistuminen voidaan koostaa ja taltioida jatkokäsittelyä ja tulkintaa varten tietokantaan (Learning Record Store, LRS). LRS-järjestelmä voi olla olemassa itsenäisenä tai se voi sisältyä perinteiseen verkko-oppimisympäristöön.
Kuvaus.
xAPI on kehitetty SCORM (Sharable Content Object Reference Model) -standardin seuraajaksi. SCORM on laajalti käytössä oleva tapa paketoida verkossa opiskeltavaa sisältöä . Sen rajoituksena voidaan kuitenkin pitää sitä, että oppimiskokemusten seuranta rajoittuu vain yksittäiseen oppijaan, joka toimii yksittäisen verkkosisällön, selaimen ja oppimisympäristön sisällä . 
xAPI:n avulla koulutusten tarjoajille tulee mahdolliseksi muun muassa seurata oppimista muuallakin kuin verkkoselaimessa &lt;ref name="SFGate / eLogic Press Release"&gt;&lt;/ref&gt;, kuten mobiilipeleissä, simulaatioissa sekä kasvokkain tapahtuvissa koulutuksissa. Oppimissuoritteita voidaan seurata myös alusta- ja järjestelmäriippumattomasti (esim. suoritus aloitetaan mobiililaitteella ja viedään loppuun tietokoneella). 
Teknisesti xAPI on avoimeen lähdekoodiin perustuva REST-pohjainen Web service-rajapinta, jonka sisältö kuvataan JSON JavaScript Object Notation -muodossa. JSON-lausekkeet ovat yksinkertaisimmillaan muotoa "joku teki jotain" eli "aktori-verbi-objekti".
Kurt Westerholm

Kurt-Henrik Vilhelm Westerholm (17. maaliskuuta 1920 Helsinki – 1. huhtikuuta 1973) oli suomalainen juristi, joka toimi tasavallan presidentin kanslian kansliapäällikkönä. 
Kurt Westerholmin vanhemmat olivat ylikonduktööri Axel Wilhelm Westerkund ja Ida Maria Tillander. Hän avioitui 1944 Märtha Anselm Reinin kanssa. Westerholm tuli ylioppilaaksi 1939, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1945 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1951. Hän työskenteli eduskunnan palveluksessa 1948–1955 notaarina ja tulkkina, lainvalmistelukunnan jäsen ja lainsäädäntöneuvos hän oli 1953–1959. Tasavallan presidentin kanslian vt. kansliapäällikkönä Westerholm toimi 1958, vakinainen kansliapäällikkö hänestä tuli 1959.
The Blades

The Blades on brittiläinen taitolentoryhmä. Lentonäytöksiin osallistumisen lisäksi The Blades kuljettaa taitolennoilla maksavia asiakkaita, ja se onkin maailman ainoa taitolentoryhmä, jolla on lentoyhtiön toimilupa. Sen emoyhtiö on 2Excel Aviation. Kaikki ryhmän lentäjät ovat aiemmin olleet mukana Britannian kuninkaallisten ilmavoimien Red Arrows -taitolentoryhmässä.
The Bladesillä on myös kilparyhmä, The Blades Racing Team, jonka koneella taitolentoryhmän entinen johtaja Ben Murphy kilpailee Red Bull Air Race World Championship -sarjassa.
Historia.
The Bladesin perustivat Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hävittäjälentäjät Andy Offer ja Chris Norton, joista Offer lensi Red Arrowsissa 1999–2001 ja Norton toimi lentolaivue 1(F):n komentajana. Sotilasuriensa jälkeen he halusivat uusia haasteita ja päättivät perustaa yksityisen taitolentoryhmän. Heidän yritykselleen löytyi rahoittaja vuonna 2005, jolloin The Blades hankki ensimmäisen lentokoneensa ja palkkasi ensimmäiset työntekijänsä. Yhtiön lentotoiminta alkoi vuonna 2006.
Varsinaisen taitolentämisen lisäksi yhtiö sai tuloja vuokraamalla mainostilaa koneistaan, ja se alkoi tarjota yleisölennätyksiä ja yrityksille suunnattuja tapahtumapäiviä. Koska matkustajien kuljetuksesta tuli tärkeä osa yhtiön toimintaa, sille hankittiin rajoitettu lentoyhtiön toimilupa, joka salli sen kuljettaa maksavia matkustajia, kunhan lento päättyi samalle kentälle, josta oli alkanut. Toimilupa myönnettiin 15. toukokuuta 2006.
The Bladesin toiminnan tuotot alkoivat ylittää kulut noin vuoden kuluttua perustamisesta. Vuoden 2007 lopussa se sai sponsorikseen Barclays-pankin, ja varauskalenteri oli täynnä. Se olikin yhtiön menestyksekkäintä aikaa, mutta vaikeudet alkoivat, kun Barclays veti vuoden 2008 talouskriisin vuoksi tukensa pois talouskauden 2008–2009 päätteeksi. Yhtiö joutui laajentamaan toimintaansa taitolennon ulkopuolelle ja alkoi muun muassa tarjota ilmailualan konsulttipalveluita ja perusti tilauslentoyhtiön. Näistä uusista toimialoista muodostui 2Excel Aviation, josta tuli The Bladesin emoyhtiö.
The Blades teki vuonna 2011 peräkkäisten muodostelmasilmukoiden maailmanennätyksen lentämällä 26 silmukkaa.
Laivasto.
Heinäkuussa 2018 The Bladesilla oli käytössään kuusi lentokonetta.
Love City Groove (kappale)

Love City Groove on saman nimisen yhtyeen esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1995 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kymmenenneksi 76 pisteellä.
Let Me Be the One

Let Me Be the One on The Shadowsin esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1975 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Tukholmassa. Kappale sijoittui Euroviisuissa toiseksi 138 pisteellä.
Suomessa kappale levytettiin nimellä ”Saanhan olla hän”.
San’yō-rautatiet

San’yō-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Kansain seudulla Hyōgon prefektuurissa Seton sisämeren rannikolla. Se luetaan keskisuurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("jun’ōte-shitetsu") joukkoon. San’yōn kahden rautatielinjan yhteispituus on 63,2 kilometriä ja asemia sillä on käytössään 49 kappaletta. Rautatieliikenteen lisäksi yritys harjoittaa liiketoimintaa kiinteistökehityksen ja vapaa-ajan palvelujen parissa. Se on osa San’yō Group -ryhmää, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, vähittäiskaupan ja matkailun aloilta.
Yhtiöllä on 706 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Kōben kaupungin Nagatan suuralueella.
Historia.
San’yō-rautateiden juuret ovat kahdessa 1900-luvun alkupuolella perustetussa rautatieyhtiössä. Toinen niistä oli vuonna 1907 perustettu Hyōgon sähköraitiotie (), joka aloitti liikennöinnin vuonna 1910. Se liitettiin vuonna 1927 Ujigawa denki -sähköyhtiöön, johon yhdistettiin samana vuonna myös 1919 perustettu Kōben–Himejin rautatie (). Nykyinen yhtiö syntyi kesäkuussa 1933, kun Ujigawa denkin rautatieliikennettä harjoittanut yksikkö erotettiin omaksi yrityksekseen.
Linjat.
San’yō-rautateiden Seton sisämeren rannikkoa pitkin kulkeva päälinja liittää toisiinsa Kōben ja Himejin kaupungit. Siitä haarautuu lyhyempi, Himejin Aboshin suuralueelle johtava linja. Koska yhtiö liikennöi meren rannalla, se käyttää itsestään lempinimeä ”Seaside Express”. San’yō-rautatiet harjoittaa vastavuoroista läpiajoliikennettä Kōbe-pikarautatien linjan kautta Hanshin-rautateiden linjoille Osakaan saakka.
Rock Bottom (Lynsey de Paulin ja Mike Moranin kappale)

Rock Bottom on Lynsey de Paulin ja Mike Moranin esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1977 Eurovision laulukilpailussa Lontoossa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa toiseksi 121 pisteellä. Kappaleen kapellimestarina toiminut kilpailun ylikapellimestari Ronnie Hazlehurst herätti huomiota käyttämällä kappaleen aikana tahtipuikkona sateenvarjoa.
Danny ja Armi levyttivät kappaleesta Kari Tuomisaaren sanoittaman suomenkielisen version "Päin seinää".
Fort Ross

Fort Ross (), aiemmin Fortress Ross () oli Venäjän keisarikunnan kauppakomppanian Pohjois-Amerikkaan perustama siirtokuntien keskus. Se sijaitsi nykyisen Kalifornian osavaltion alueella. Siirtokunta toimi vuosina 1812–1842, jolloin linnake myytiin yksityiselle henkilölle. Nykyään paikalla sijaitsee historiallinen muistomerkki ja kansallispuisto.
Historia.
Venäjän Alaskan siirtokunnilla oli ongelmia huollon järjestämisessä, ja emämaasta ruuan ja varusteiden tuottaminen oli vaikeaa. Ensimmäinen retkikunta lähti Alaskasta etelään vuonna 1803 johtajinaan Timofei Tarakanov ja Afanasii Shvetsov, jotka palasivat vuoden kuluttua mukanaan runsaasti nahkoja. Tarakanov oli mukana myös seuraavissa retkikunnissa, joiden tarkoitus oli luoda yhteys Amerikan länsirannikon espanjalaisiin sekä löytää paikka linnakkeelle ja siirtokunnalle, josta käsin voisi tukea Alaskan kauppa-asemia ja asuttamista. Linnakkeessa asui sen elinkaaren aikana kerrallaan 25–100 venäläistä ja 50–125 Alaskan alkuperäisasukasta, josta kaikki työskentelivät Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian palveluksessa. Linnakkeen väki kävi kauppaa myös paikallisten asukkaiden kanssa. Linnake ei koskaan saavuttanut tavoitettaan toimia Alaskan siirtokuntien vilja-aittana, vaan sen ylläpito tuli kalliimmaksi kuin viljan ostaminen englantilaisilta tai ranskalaisilta. Merisaukkokannan, jonka metsästys käsitti merkittävän osan linnakkeen tuloista, pienentyessä venäläiset tarjosivat linnaketta Hudson’s Bay Companylle, joka kieltäytyi tarjouksesta vuonna 1840, ja sitten ranskalaisille, jotka myös kieltäytyivät. Lopulta linnakkeen osti John Sutter. 1. tammikuuta 1842 linnakkeen lippu laskettiin ja noin sata venäläistä siirtolaista purjehti linnakkeesta pois. Sutterille linnakkeen myi suomalainen Alaskan kenraalikuvernööri Arvid Adolf Etholén. Myöhemmin Sutter löysi mailtaan Sacramentosta kultaa, ja siitä käynnistyikin kultakuume.
Linnake.
30. elokuuta 1812 (gregoriaarisen kalenterin mukaan) venäläiset pitivät jumalanpalveluksen linnoituksen paaluvarustuksen valmistumisen kunniaksi. Punapuusta rakennetun paaluvarustuksen luoteis- ja kaakkokulmaan rakennettiin tykkitornit. Tykkejä linnoituksen puolustamiseen oli ajanhetkestä riippuen 12–40. Linnakkeen puolustuskykyä ei koskaan koeteltu taistelussa.
Vuonna 1820 linnakkeeseen oli saatu rakennettua johtajan talo, jota kutsuttiin Kuskovin taloksi, parakit upseereille ja virkamiehille sekä työläisille sekä varastoja ja muita pienempiä rakennuksia. Vuonna 1825 linnakkeeseen rakennettiin kappeli, joka toimi ensimmäisenä ortodoksisena rakennuksena Alaskan ulkopuolisessa Amerikassa. Linnoituksessa ei koskaan ollut omaa pappia, minkä vuoksi kappelia ei koskaan vihitty kirkoksi. Kappeli vaurioitui vuoden 1906 maanjäristyksessä ja paloi 1970. Kappeli rakennettiin uudestaan vuonna 1973.
Go (Scott Fitzgeraldin kappale)

Go on Scott Fitzgeraldin esittämä kappale, joka edusti Isoa-Britanniaa vuoden 1988 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa toiseksi 136 pisteellä. Kappale hävisi äänestyksessä kilpailun voittaneelle Sveitsin Céline Dionille vain yhdellä pisteellä.
Lasiurus

Lasiurus on siippoihin kuuluva lepakkosuku. Siihen kuuluu "Mammal Species of the Worldin" mukaan 17 lajia. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus suvun suomenkieliseksi nimeksi on "punalepakot".
Punalepakot ovat keskikokoisia tai jopa isoja siippoja. Niitä tavataan Kanadassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Väli-Amerikassa, Länsi-Intiassa ja Etelä-Amerikassa aina Chileen ja Argentiinan eteläosiin saakka.
Glass Swords

Glass Swords on skotlantilaisen elektronista musiikkia tuottavan artisti Rustien esikoisalbumi, jonka julkaisi Warp Records 10. lokakuuta 2011. Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Ultra Thizz", "Surph" ja "After Light". Whyte tuotti albumin vuosina 2008-10.
Palaute.
Albumi vastaanotti hyvin positiivista palautetta julkaisuaikanaan. Kriitikot kuvailivat albumia hyvin monipuoliseksi, koska se ottaa vaikutteita hyvin monesta eri elektronisen musiikin ala-genrestä. Albumi oli ehdolla vuoden parhaaksi albumiksi vuonna 2012 Scottish Album of the Year -palkintogaalassa, mutta hävisi Bill Wellsin ja Aidan Moffatin albumille Everything's Getting Older.
Ulsterinskotti

Ulsterinskotti ("Ulstèr-Scotch") tarkoittaa eräillä Ulsterin historiallisen maakunnan alueilla Pohjois-Irlannissa ja myös Irlannissa puhuttavia skotin kielen murteita. Skotin kieli saapui Pohjois-Irlantiin 1600-luvun alussa, kun suuri määrä skotin puhujia siirtyi Skotlannin Alamailta Pohjois-Irlantiin. Samalta ajalta on myös peräisin ensimmäinen ulsterinskotinkielinen kirjoitus. Kirjakieli pysyi samankaltaisena Skotlannin skotin kanssa 1900-luvulle asti, jolloin ulsterinskotille alettiin kehittää omaa oikeinkirjoitusjärjestelmäänsä.
Nykytila.
Yhdistynyt kuningaskunta on vuodesta 1999 asti tunnustanut ulsterinskotin yhdeksi Pohjois-Irlannin vähemmistökielistä Pitkänperjantain sopimuksen nojalla.
Anna Wikander

Anna Elisabet Wikander (26. helmikuuta 1873 Pori – 4. lokakuuta 1938 Tampere) oli suomalainen tuberkuloosilääkäri.
Wikanderin vanhemmat olivat laivuri Georg Ferdinand Wikander ja Ebba Carolina Rosendahl. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 yksityistodistuksella Porin lyseosta ja suoritti medikofiilitutkinnon Helsingin yliopistossa 1896 sekä valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1899 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1904. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan 1905, Kölniin ja Pariisiin 1907 sekä Ruotsiin, Tanskaan ja Berliiniin 1913.
Wikander toimi yksityislääkärinä Tampereella vuodesta 1904 alkaen. Hän oli Tampereella vanhainkodin lääkärinä 1905–1918, Tampereen lastenhoitoyhdistyksen laitoslääkärinä 1908–1915 ja Tampereen Verkatehtaan sairas- ja apu- sekä eläkekassojen lääkärinä 1914–1934. Tampereen kaupungin keuhkotautisten huoltotoimiston lääkärinä Wikander oli 1911–1936. Hän oli mukana perustamassa Tampereen tuberkuloosin vastustamisyhdistystä 1912 ja toimi yhdistyksen sihteerinä ja johtokunnan jäsenenä. Yhdistyksen perustaman Tampereen keuhkotautiparantolan lääkärinä hän oli vuodesta 1915 alkaen. Hän oli myös mukana ajamassa kunnallisen keuhkotautiparantolan perustamista Kangasalle, tämä Pikonlinnan parantola valmistui 1931. Perheetön Wikander testamenttasi omaisuutensa Tampereen tuberkuloosin vastustamisyhdistykselle. Yhdistyksen toimintaa jatkaa nykyisin 1954 perustettu Tampereen Tuberkuloosisäätiö.
Julius Lagus

Evert Julius Lagus (23. marraskuuta 1890 Kuopio – 20. joulukuuta 1978) oli suomalainen asianajaja ja liike- ja kunnalliselämässä laajasti vaikuttanut henkilö.
Julius Laguksen vanhemmat olivat postiekspeditööri Jacques Julius Hilarion Lagus ja Anna Augusta Studd ja puoliso vuodesta 1921 Hilkka Maria Aalto. Vuonna 1910 ylioppilaaksi tullut Lagus suoritti oikeustutkinnon 1916 ja sai varatuomarin arvon 1918. Hän oli vuonna 1919 pankkiiriliike A. Ahlman &amp; Pulkkisen asianajotoimiston avustaja Tampereella, sitten Fröjdman &amp; Co:n johtaja Helsingissä ja vuodesta 1920 G. A. Serlachiuksen lainopillinen neuvonantaja, Salonen &amp; Tennbergin asuianajotoimiston omistaja Jyväskylässä vuodesta 1920 ja Kaarlo Castrénin asianajotoimiston osakas ja asianajaja Helsingissä vuodesta 1941 sekä omistaja vuodesta 1969. Laguksella oli erittäin paljon luottamustoimia, hän oli muun muassa monien eri yritysten hallitusten jäsen, Mäntän kunnanvaltuuston ja Jyväskylän kaupunginvaltuuston ja -hallituksen jäsen sekä toimi Jyväskylän ja Helsingin kauppakamarin, Keskuskauppakamarin sekä Suomen Asianajajaliiton ja Helsingin ja Jyväskylän asianajajayhdistysten hallintoelimissä. Lagus osallistui myös suojeluskuntajärjestön toimintaan ja Suomen sisällissotaan.
Vuosina 1945–1946 käydyssä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Lagus toimi entisen ulkoministerin Henrik Ramsayn puolustusasianajajana.
Sahrawit

Sahrawit () ovat Saharan länsiosassa asuva kansa.
Kuten muidenkin Saharan kansojen, myös sahrawien kulttuuri on monenkirjava. Siinä näkyy arabi–berberi-piirteitä ja myös Sahelin etnisille ryhmille yleisiä piirteitä. Sahrawit koostuvat useista heimoista ja he puhuvat arabian kielen hassaniyyan murretta. Jotkut heistä puhuvat berberikieliä.
Sahrawien juuret ovat toisaalta alueella ainakin ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. asti asuneissa berbereissä, toisaalta 1200-luvulla Arabian nimemimaan eteläosista muuttaneissa arabeissa. Arabia on vähitellen syrjäyttänyt berberikielet. Perinteinen sahrawien elintapa on ollut paimentolaisuus, liikkuminen karjan mukana vettä ja laitumia etsimässä, ja osallistuminen Saharan poikki kulkevaan karavaanikauppaan.
Vuonna 1976 Algerian tukema Polisario perusti Länsi-Saharan alueelle Saharan demokraattisen arabitasavallan. Kun Länsi-Saharan sota syttyi, 50 000–150 000 sahrawia pakeni Algeriaan.
Dyoplosaurus

Dyoplosaurus on sukupuuttoon kuollut Ankylosauria-osalahkoon kuuluva dinosaurussuku. Sen jäänteet on löydetty Albertasta Kanadasta, ja ne on ajoitettu noin 76 miljoonan vuoden taakse. "Dyoplosaurus" kuvattiin vuonna 1924, mutta sitä pidettiin pitkään "Euoplocephaluksen" synonyyminä. Nykyään se voidaan erottaa omaksi suvukseen, jonka ainoa laji on Dyoplosaurus acutosquameus.
"Dyoplosauruksen" pituudeksi on arvioitu noin 4–7 metriä, josta 37 senttiä oli kalloa. Painoa sillä oli arviolta 1,2 tonnia. "Dyoplosauruksella" oli pieni häntänuija ja hyvin leveä lantio.
"Dyoplosauruksen" luuranko löydettiin Albertasta vuonna 1920, ja se kuvattiin tieteelle vuonna 1924. Löytö koostui pääasiassa eläimen takaosasta, mutta siihen kuului myös muun muassa leuan pala, joka oli lähes identtinen "Euoplocephaluksen" leuan kanssa. Siksi "Dyoplosaurusta" alettiin pitää "Euoplocephalus"-suvun synonyyminä vuonna 1971. "Euoplocephalus" tunnettiin "Dyoplosaurustakin" hajanaisemmista fossiileista, ja "Dyoplosauruksen" yhdistäminen sukuun antoi uuden kuvan siitä, miltä "Euoplocephaluksen" lantio, häntä ja panssari näyttivät. Vasta vuonna 2009 "Dyoplosaurus" todettiin erilliseksi suvuksi, kun sitä pystyttiin vertaamaan "Euoplocephaluksesta" tehtyihin uusin löytöihin. "Dyoplosaurus" erosi "Euoplocephaluksesta" lantion, selkärangan ja erityisesti hännän perusteella. Sillä oli pienempi ja suipompi häntänuija kuin "Euoplocephaluksella", mutta on myös mahdollista että kyseessä oli keskenkasvuinen yksilö.
"Dyoplosauruksen" elinympäristö oli vesistöistä ja kosteaa tulvatasankoa, jossa oli rannikkosoita. Lisäksi se on saattanut elää kuivemmissa ylänkömetsissä.
Fluvoksamiini

Fluvoksamiini (Suomessa valmistenimellä "Fluvosol") on SSRI-lääkkeiden eli selektiivisten serotoniinin takaisinoton estäjien ryhmään kuuluva lääkeaine. Sitä käytetään vakavan masennuksen ja pakko-oireisen häiriön hoitoon.
Käyttö ja vaikutukset.
Fluvoksamiinin vaikutuksen alkaminen vie noin kaksi viikkoa, joskus kauemmin. Aikuisille tavallinen aloitusannos on 50–100 milligrammaa vuorokaudessa ja enimmäisannos 300 milligrammaa vuorokaudessa. Fluvoksamiinin määritelty vuorokausiannos (DDD-yksikkönä) suhteessa väestöön on 100 mg.
Sivuvaikutukset.
Lääkkeen yleisimpiin haittavaikutuksiin kuuluvat sydämentykytys, päänsärky, huimaus, uneliaisuus, vapina, vatsavaivat, suun kuivuminen, hikoilu, ruokahaluttomuus, voimattomuus, huonovointisuus, ahdistuneisuus, unettomuus ja hermostuneisuus.
Vieroitusoireet.
Lopetettaessa fluvoksamiinin käyttö, yleisimmät lopetusoireet ovat lääkkeen sivuvaikutusten kaltaisia. Yleisimpiä oireita ovat muun muassa huimaus, aisti- ja unihäiriöt, kiihtymys, sydämentykytykset ja päänsärky. Vieroitusoireiden välttämiseksi lääkeannosta kannattaa pienentää vähitellen.
Covid-tutkimus.
Fluvoksamiinia on myös tutkittu Covid-19-tartunnan hoidossa. Toukokuussa 2022 Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirasto (FDA) hylkäsi poikkeusmyyntiluvan fluvoksamiinilta covid-19-sairauden hoitoon katsoen ettei näyttö ollut annetuissa tutkimuksissa riittävä luvan myöntämiseen. Myös Maailman terveysjärjestö ilmaisi heinäkuussa 2022 että ei suosita lääkkeen käyttöä covid-19-sairauden hoitoon.
Farmakologia.
Farmakodynamiikka.
Fluvoksamiini on tehokas selektiivinen serotoniinin takaisinoton estäjä. Se on myös sigma-1 agonisti, voimakkain SSRI-lääkeryhmän aineista tässä suhteessa.
Mark Williams (englantilainen jalkapalloilija)

Mark Ross Williams (s. 19. lokakuuta 1981, Chatham, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttää Brentfordissa vuoteen 2003 saakka. Hän pelasi myös Barnetissa sekä singaporelaisessa jalkapallojoukkueessa Woodlands Wellingtonissa, mutta joutui lopettamaan pelaajanuransa selkävaivojen vuoksi vuonna 2005.
Yksityiselämä.
Williams on toiminut Brentfordin tukijana pelaajanuransa jälkeen. Lisäksi hän on työskennellyt, mm. kuntovalmentajana, keittiökalustesuunnitteluyrityksessä sekä myynti- ja markkinointiyrityksessä.
James Beaumont Neilson

James Beaumont Neilson (22. kesäkuuta 1792 – 18. tammikuuta 1865) oli skotlantilainen keksijä. Hänen tärkeimpänä keksintönään pidetään kuuman ilman käyttöä masuuneissa rautamalmia jalostettaessa.
Lapsuus ja nuoruus.
James Beaumont Neilson syntyi Shettlestonissa noin kolmen mailin päässä Glasgow'sta 22. kesäkuuta 1792. Hänen vanhempansa olivat Walter Neilson ja Marion Smith. Perhe oli työväenluokkainen, eivätkä Walter Neilsonin tulot ylittäneet 16 šillinkiä viikossa. Walter Neilson työskenteli koneenkäyttäjänä ja -korjaajana useissa hiilikaivoksissa, muun muassa John Roebuckin hiilikaivoksissa lähellä Bo'nessiä sekä Govanin hiilikaivoksissa lähellä Glasgow'ta.
James Beaumont Neilson lopetti koulunkäynnin ennen kuin täytti 14 vuotta. Jo ennen tätä hän aloitti työt kivilouhoksessa neljän šillingin viikkopalkalla hoitaen höyrykonetta, jonka hänen isänsä oli rakentanut. Hän työskenteli koulunsa lopetettuaan kaksi vuotta Govanin hiilikaivoksessa, kunnes ryhtyi vanhemman veljensä Johnin oppipojaksi. Tämä oli insinööri, ja Neilson oppi tämän alaisuudessa alasta paljon, samalla kun opiskeli matematiikkaa, piirtämistä ja englannin oikeinkirjoitusta.
Ura.
Neilson työskenteli veljensä alaisuudessa vielä vuosikaudet oppipoika-aikansa jälkeen. Vuonna 1814 hän siirtyi William Taylorin alaisuuteen Irvinessä sijaitsevaan hiilikaivokseen. Hän toimi konemestarina kaivoksessa ja sai palkkaa 70–80 puntaa vuodessa. Kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli Glasgow'n kaasulaitoksen esimies. Useat hänen keksintönsä tehostivat sekä kaasun tuotantoa että sen käytännön hyödyntämistä. Hän pyrki myös parhaansa mukaan edistämään alaistensa lukutaitoisuutta ja oppineisuutta. Hän pysyi tehtävässä kaiken kaikkiaan 30 vuotta.
1820-luvulla Neilson teki tärkeimmän keksintönsä. Kaivostyössä oli vallalla yleinen käsitys, että kylmä ilma oli tehokkaampaa metallin erottamiseen malmista. Neilson suoritti asiaa käsitteleviä kokeita ja totesi käsityksen perättömäksi. Hänen uuden teoriansa mukaista erotteluprosessia kokeiltiin Clyde Ironworksissa vuonna 1828. Kokeilu oli niin onnistunut, että Neilson, Charles Macintosh, Colin Dunlop ja John Wilson patentoivat prosessin syys-lokakuussa 1828. Lisenssi sen käyttöön oli vain yksi šillinki tonnilta, millä pyrittiin rohkaisemaan sen käyttöä. Prosessi mahdollisti sen, että yhdellä tonnilla hiiltä saatettiin tuottaa kolme kertaa aikaisempaa suurempi määrä rautaa. Se myös mahdollisti heikkolaatuisemman rautamalmin ja hiilen käytön raudanvalmistuksessa.
Neilsonin patenttia pyrittiin kyseenalaistamaan oikeudessa 1830- ja 1840-luvuilla yhä enemmän, kunnes se vanheni vuonna 1842. Neilson jäi eläkkeelle vuonna 1847 ja muutti ensin Buteen ja sitten 1851 Kirkcudbrightiin, missä pyrki jälleen edistämään paikallisten työläisten opetusta ja etua. Hän kuoli Queenshillissä Kirkcudbrightshiressä 18. tammikuuta 1865. Hänestä oli tehty Royal Societyn jäsen vuonna 1846.
Östermyran suuralue

Östermyra on Seinäjoen suuralue kantakaupungin etelälaidalla. Siihen kuuluvat kaupunginosat ovat Törnävä, Simuna, Pajuluoma, Soukkajoki ja Kärki. Suuralueen väkiluku oli 9 991 joulukuussa 2016.
Hannes Jukonen

Johan (Hannes) Brynolf Jukonen (2. heinäkuuta 1873 Keuruu – 6. kesäkuuta 1961 Keuruu) oli suomalainen juristi ja kotiseututyön harrastaja.
Jukosen vanhemmat olivat kauppias Johan Jukonen ja Olivia Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 yksityistodistuksella Kuopion yhteiskoulusta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1910 ja ylemmän hallintotutkinnon 1911. 
Jukonen oli aluksi rautatievirkamiehenä ja sen jälkeen Tampereen taksoitussihteerinä 1919–1927, Helsingin lastenvalvojana 1927–1930 sekä Helsingin kaupungin ja valtionverotuslautakunnan sihteerinä 1930–1943. 
Jukonen pidätettiin tammikuussa 1934 epältynä seksuaalirikoksista. Hän tunnusti olleensa homoseksuaalisissa suhteissa nuorten miesten kanssa mutta kielsi olleensa suhteissa alaikäisiin poikiin. Helsingin raastuvanoikeus tuomitsi 21. huhtikuuta 1934 Jukosen rikoslain 20. luvun säännösten nojalla 5 vuoden 3 kuukauden kuritushuonerangaistukseen useammasta siveellisyysrikoksesta. Jukonen oli tehnyt rikokset useamman vuoden aikana erään alle 15-vuotiaan pojan ja toisten hieman vanhempien nuorukaisten kanssa. Samassa jutussa tuomittiin lisäksi kolme nuorukaista osaksi ehdollisiin 4-7 kuukauden rangaistuksiin.
Hannes Jukonen toimi Keuruun vanhan kirkon esittelijänä matkailijoille 1928–1958. 
Aiheesta muualla.
 Luettelo Hannes Jukosen kirjoittamista lehtiartikkeleista
Iines Laitinen-Sandberg

Iines Laitinen-Sandberg, o.s. Laitinen (25. marraskuuta 1903 Viipuri – 8. kesäkuuta 1996 Helsinki) oli lausuntataiteilija, puhe- ja esitystaidon opettaja ja Helkanuorten liiton perustaja.
Iines Laitinen-Sandbergin vanhemmat olivat rakennusmestari Aatu Laitinen ja Riikka Malinen ja puoliso vuodesta 1928 filosofian maisteri Börje Sandberg (k. 1955). Laitinen-Sandberg tuli ylioppilaaksi Viipurin Naisopistosta 1922 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1922–1927. Hänet valittiin akateemiseksi lausujamestariksi 1926. Laitinen-Sandberg oli Ylioppilasteatterin perustajia. Suomen Lausujain Liiton hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1947, Kalevala Korun hallituksen puheenjohtaja 1950–1955 ja Kalevalaisten naisten liiton hallituksen jäsen 1949–1955. Helkanuorten toiminta kehittyi hänen vuonna 1949 perustamastaan Helkatytöt-lausuntakerhosta. Pohjois-Karjalan opiston opettajana ja myös johtajana Laitinen-Sandberg toimi 1957–1963. Hän julkaisi vuonna 1960 kansanrunouden ohjelmakirjan "Näitä äitini opetti". Kalevalaseuran jäseneksi hänet kutsuttiin 1969 ja valtion taiteilijaeläke hänelle myönnettiin 1974. Laitinen-Sandberg sai työstään Uudenmaan läänin taidepalkinnon vuonna 1981.
Yazılıkaya

Yazılıkaya sijaitsee Turkissa ja siellä on merkittäviä muinaisjäänteitä noin vuosilta 1500–1200 eaa, jolloin siellä oli heettiläisten kalliopyhäkkö.
Yazilikaya sijaitsee Çorumin maakunnassa 170 kilometriä itään Ankarasta, Turkin pääkaupungista ja se on lähellä pientä Bogazkalen kaupunkia. Se on ulkoilmapyhäkkö, joka koostuu katottomista kammioista ja siellä on aikoinaan ollut pohjavesilähde. On mahdollista, että paikkaa on pidetty pyhänä jo ennen heettiläisiä.
Alueella on myös heettiläisten temppelien perustusten jäännöksiä, mutta mielenkiintoiseksi paikan tekevät suoraan kallioon kaiverretut jumalten kuvat. Suuremman kammion seiniin kaiverretut hahmot luovat vaikutelman kahdesta kulkueesta jotka etenevät vastakkaisilla puolilla kohti kallion reunaa. Toinen kulkueista kuvaa jumalia ja toinen jumalattaria. Jako ei ole kuitenkaan täysin ehdoton; kolme jumalattareksi tunnistettavaa hahmoa on jumalten joukossa ja yksi jumala on jumalattarien joukossa. Jumalat tunnistaa siitä, että niillä on kippukärkiset saappaat, päässä on hattu ja lyhyet kiltit ja ne marssivat eteenpäin. Jumalattaret on puettu mekkoihin, niillä on jalokivikoruja ja ne on kuvattu seisovan vierekkäin. Jumaluuksien nimet on yleensä kaiverrettu niiden yläpuolelle.
Hienosti kaiverretut hahmot ovat nykyään luonnollisesti sääilmiöiden rapauttamia. Parhaan vaikutelman niistä saa kun vierailee kammioissa eri vuorokauden aikoina jolloin eri kulmista tuleva auringonvalo luo erilaisia vaikutelmia.
John Bythesea

John Bythesea (15. kesäkuuta 1827 – 18. toukokuuta 1906) oli brittiläinen kuninkaallisen laivaston upseeri. Hänet palkittiin Viktorian ristillä toiminnastaan hänen vangittuaan kolme venäläistä sotilasta Ahvenanmaalla lähellä Bomarsundin linnoitusta Bomarsundin taistelun aikana elokuussa 1854. Hän oli kaikkien aikojen toinen henkilö, joka otti Viktorian ristin vastaan.
Bythesea osallistui Krimin sodan jälkeen myös toiseen oopiumisotaan Kiinaa vastaan. Hänen sotilasuransa päättyi käytännössä maaliskuussa 1872, jolloin hänen komentamansa "HMS Lord Clyde" ajoi maihin Maltalla ja sen sisaraluksen "HMS Lord Wardenin" oli hinattava se irti. Bythesea ja hänen navigaatioupseerinsa joutuivat sotaoikeuteen, eikä hän saanut enää yhtäkään komentajuutta ennen kuin jäi eläkkeelle laivaston palveluksesta 5. elokuuta 1877. Hänet ylennettiin 17 päivää eläkkeelle jäämisensä jälkeen lippueamiraaliksi.
Bythesea kuoli 18. toukokuuta 1906 ja hänet haudattiin Bath Abbeyn kirkon hautausmaalle. Hänen Viktorian ristinsä myytiin Spinkin huutokaupassa vuonna 2007 ja sen osti Michael Ashcroft.
Bythesea oli Bathin ritarikunnan jäsen ("Companion").
Mark Williams (skotlantilainen jalkapalloilija)

Mark Williams (s. 15. toukokuuta 1995, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana. Hän on pelannut St Mirrenissä, Alloa Athleticissa sekä Queen’s Park FC:ssä.
Ura.
Williamsin peliura alkoi vuonna 2013 skotlantilaisen St Mirrenin joukkueessa, jossa hän osallistui tammikuussa 2014 ensimmäiseen peliin Celtic FC:tä vastaan, mutta joutui vaihtopenkille eikä päässyt pelaamaan (peli päättyi joukkueen 4–0 tappioon). Williams hakeutui Skotlannin mestaruussarjan joukkueeseen Alloa Athleticiin, jossa sai heinäkuussa 2015 yksivuotisen sopimuksen. Hänen ensiesiintymisensä uudessa joukkueessa tapahtui yhdeksän päivää myöhemmin pelaamalla Scottish Challenge Cupissa täydet 90 minuuttia Brora Rangersia vastaan (ottelu päättyi joukkueen 1–0 voittoon). Ensimmäinen liigaottelu Queen of the Southia vastaan tapahtui saman vuoden elokuussa, joka päättyi 3–1 tappioon.
Helmikuussa 2016 Williams liittyi lainasopimuksella Skotlannin Kakkosliigan joukkueeseen Arbroathiin ja maaliskuussa teki uransa ensimmäisen maalin East Stirlingshirea vastaan (peli päättyi joukkueen 3–0 voittoon). Lainasopimuksen päättymiseen jälkeen Alloa kuitenkin putosi kakkosliigasta ja Williamsin sopimus päättyi myös Alloan osalta.
Kaudella 2016–17 Williams osallistui Queen’s Parkin otteluihin. Samalla kaudella hän pelasi myös Linlithgow Rosessa.
Pembrokeshiren rannikko

Pembrokeshiren rannikko (; ) on kansallispuisto Walesin länsiosassa. Se on perustettu vuonna 1952 suojelemaan rannikon moninaisia maastonmuotoja.
Puiston pinta-ala on 620 km2. Siihen sisältyy rantakallioita, hiekkarantoja, luolia ja satamia. Puistossa kulkee 300 km pitkä vaellusreitti.
Brecon Beacons

Brecon Beacons () on kansallispuisto Walesissa. Se perustettiin vuonna 1957, yhtenä Britannian ensimmäisistä kansallispuistoista. Alueen maisemassa näkyy jääkauden vaikutus.
Puiston alueella on nummea ja vuoria, korkeimpana 886 m korkea Pen y Fan. Myös linnat ja vesiputoukset kuuluvat puiston nähtävyyksiin.
Ihminen on muokannut Brecon Beaconsin aluetta monella tapaa vuosisatojen aikana. Siellä on jäänteitä esihistoriallisista asuinpaikoista ja normannivalloituksen aikaisista linnoituksista. Teollisen vallankumouksen aikana nykyisestä kansallispuistosta louhittiin kalkkia, piitä ja rautamalmia. Kaivannaisten kuljettamista varten rakennettiin 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa kanavia.
Paul Mariner

Paul Mariner (22. toukokuuta 1953 Farnworth, Lancashire – 9. heinäkuuta 2021) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, jonka peliuran parhaat vuodet olivat 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän oli Ipswich Townin joukkueessa voittamassa FA Cupia vuonna 1978 ja UEFA-cupia vuonna 1981 sekä saavuttamassa kakkossijan Englannin liigan 1. divisioonassa kausina 1980–1981 ja 1981–1982. Hän pelasi myös Englannin maajoukkueessa.
Seurajoukkueura.
Mariner nousi tähtipelaajaksi Ipswich Townin joukkueessa, johon hän siirtyi Plymouth Argylesta lokakuussa 1976. Hän pelasi Ipswichissä kahdeksan kauden aikana 260 liigaottelua ja teki niissä 96 maalia. Vuonna 1978 Ipswich voitti FA Cupin loppuottelussa Arsenalin ja Mariner valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuonna 1981 Ipswich voitti UEFA-cupin loppuottelussa alankomaalaisen AZ Alkmaarin yhteismaalein 5–4 ja Mariner teki Ipswichin kolmannen maalin kotivoittoon 3–0 päättyneessä ensimmäisessä osaottelussa.
Helmikuussa 1984 Mariner siirtyi Arsenaliin, jossa hän pelasi runsaan kahden vuoden aikana 60 liigaottelua ja teki niissä 14 maalia. Vuonna 1986 hän siirtyi Portsmouthiin, jossa hän pelasi vuoteen 1988. Viimeisinä pelivuosinaan hän pelasi Yhdysvalloissa.
Valmentajana Mariner on toiminut Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä myös kotimaassaan Plymouth Argylessa vuosina 2009–2010.
Maajoukkueura.
Mariner pelasi 35 maaottelua ja teki niissä 13 maalia vuosina 1977–1985. Kaksi maalia yhdessä ottelussa hän teki kesäkuussa 1982 Helsingissä Suomea vastaan, ja tuo ottelu oli yksi viidestä peräkkäisestä Englannin maaottelusta, joissa Mariner teki vähintään yhden maalin. Hän pelasi kahdessa arvokilpailujen lopputurnauksessa: EM-kilpailuissa 1980 hän pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle ja MM-kilpailuissa 1982 hän pelasi täyden ajan kaikissa viidessä ottelussa ja teki maalin Englannin ensimmäisessä ottelussa Ranskaa vastaan.
"Englannin maalit mainittu ensin."
Segisaurus

Segisaurus (nimen merkitys: ”Segikanjonin lisko”) on sukupuuttoon kuollut Coelophysidae-heimoon kuuluva dinosaurussuku, joka eli varhaisjurakaudella. Ainoa tunnettu yksilö löydettiin Tsegi Canyonilta, Arizonasta, ja laji on nimetty löytöpaikkansa mukaan. "Segisaurus" on ainoa dinosaurus, joka on koskaan löydetty tältä alueelta.
Ulkonäkö ja koko.
"Segisaurus" eli noin 183 miljoonaa vuotta sitten jurakaudella. Se oli arviolta noin metrin pituinen, 30 cm korkea ja painoi noin viisi kiloa. Tunnettu yksilö ei kuitenkaan ollut täysikasvuinen, joten laji saattoi kasvaa tätä suuremmaksi. Ei ole varmaa, oliko "Segisauruksella" päässään harjaa.
Ravinto.
"Segisaurus" oli pienikokoinen lihansyöjä, joka saalisti pääasiassa pieniä eläimiä, kuten hyönteisiä, liskoja ja muita pieniä selkärankaisia. Se saattoi myös metsästää pieniä prosauropodeja ja linnunlantioisia.
Fossiilit.
"Segisauruksen" ainoa tunnettu fossiili (UCMP 32101) löydettiin Arizonasta vuonna 1933. Löydöstä vastasivat paleontologit Robert F. Thomas ja Max Littlesalt.
Elinympäristö.
"Segisauruksen" elinympäristö oli kuiva ja hiekka-aavikkomainen, ja siellä esiintyi dyynejä sekä keitaita.
Terry McDermott (jalkapalloilija)

Terry McDermott (s. 8. joulukuuta 1951 Kirkby, Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän kuului Englannin maajoukkueeseen ja oli Liverpoolin joukkueessa voittamassa kolme kertaa Euroopan cupin, kerran UEFA-cupin, viisi kertaa Englannin liigamestaruuden sekä kahdesti Englannin liigacupin. Kaudella 1979–1980 sekä että valitsivat hänet Englannin vuoden pelaajaksi.
McDermott aloitti liigauransa vuonna 1969 Buryssä, josta hän siirtyi Newcastle Unitediin helmikuussa 1973. Liverpool osti hänet marraskuussa 1974, ja kahdeksan kauden aikana McDermott pelasi seurassa 232 liigaottelua ja teki niissä 54 maalia. Liverpoolin voittaessa ensimmäisen kerran Euroopan cupin vuonna 1977 McDermott teki maalein 3–1 päättyneessä loppuottelussa saksalaista Borussia Mönchengladbachia vastaan joukkueensa ensimmäisen maalin. Menestyksekkäiden Liverpool-vuosien jälkeen hän palasi Newcastleen syyskuussa 1982 ja pelasi siellä kaksi kautta. Viimeisinä aktiivivuosinaan hän pelasi vielä irlantilaisessa Cork Cityssä ja kyproslaisessa APOEL FC:ssä.
McDermott pelasi 25 maaottelua ja teki niissä kolme maalia vuosina 1977–1982. Hän pelasi kahdessa ottelussa EM-kilpailuissa 1980 ja kuului Englannin miehistöön myös MM-kilpailuissa 1982 mutta ei päässyt tuolloin kentälle. Maaottelumaaleistaan hän teki kaksi, joista toisen rangaistuspotkusta, Norjaa vastaan syyskuussa 1980 ja yhden Sveitsiä vastaan toukokuussa 1981.
Avon Rubber

Avon Rubber p.l.c. on brittiläinen yritys, joka on erikoistunut suunnittelemaan ja valmistamaan hengityssuojavarusteita, kumi- ja polymeerituotteita sekä lypsykoneiden osia. Yhtiön päämaja sijaitsee Melkshamissa Englannissa. 
Historia.
Vuonna 1885 Messrs E. G. Browne ja J. C. Margetson ostivat omistukseensa kumiesineisiin erikoistuneen myllyn (Avon Mill -myllyn) Avonin läheltä. Yhtiön tuotteita olivat aluksi, mm. kiinteät renkaat sekä tehtaiden liukuhihnat, mutta jo 1900-luvun alussa yhtiö aloitti paineistettujen polkupyörien ja autonrenkaiden tuotannon. 1950-luvulla yhtiö laajensi toimintaansa ostamalla kilpailevia yrityksiä sekä alkoi valmistaa lentokoneiden osia ja täytettäviä veneitä. Myös kilpa-autojen renkaiden valmistaminen ja toimittaminen urheiluautoluokkiin sekä Formula 1 -sarjaan alkoi (vuoden 1958 lisäksi Avon toimitti F1-renkaita myös vuosina 1981–82).
Vuonna 1994 yhtiön meriosasto Avon Inflatables Ltd. myytiin ja vuodesta 1998 yritys on kuulunut ranskalaiseen Zodiac Marineen. Yhtiön rengasosasto Avon Tyres myytiin yhdysvaltalaiselle renkaita valmistavalle Cooper Tire &amp; Rubber Companylle vuonna 1997.
Kesäkuussa 2005 Avon hankki omistukseensa turvavarusteosasto International Safety Instruments, Inc. (ISI).
Elokuussa 2006 yhdysvaltalainen johtoporras osti Avonin auto-osasto Avon Automotiven, josta muodostui erillinen osasto Avon Automotive Holdings Inc.. Myös vuonna 2008 Avon myi omistamansa aerosoliosaston Crosslinks Ltd.:lle ja kumiseostehtaan .