tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Margareta Aminoff

Gerda Margareta Aminoff (o.s. von Rettig; 23. maaliskuuta 1913 Helsinki – 4. helmikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen järjestövaikuttaja ja Ruotsalaisen Kansanpuolueen (RKP) poliitikko.
Aminoffin vanhemmat olivat RKP:n puheenjohtaja Eric von Rettig ja Nanna Wilhelminä Ahlström. Aminoff kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1930 ja opiskeli Helsingin yliopistossa kirjallisuushistoriaa ja pohjoismaista filologiaa, mutta ei suorittanut tutkintoa. Hän työskenteli ruotsinkielen ja kansalaistaidon opettajana Helsingin tyttöjen ammattikoulussa 1948–1964. Aminoff oli Barnavårdsföreningen i Finland -yhdistyksen sihteeri vuosina 1937–1942 ja Väestöliiton ruotsinkielisen rinnakkaisorganisaation Svenska befolkningsförbundet i Finlandin toiminnanjohtaja vuosina 1951–1984. Hän oli toimittajana "Aftonpostenissa" 1944–1945, radiokriitikkona "Nya Pressenissä" 1948–1949 ja teatterikriitikkona "Appellissa" 1949–1960.
Aminoff kuului RKP:n puoluehallitukseen vuosina 1957–1962 ja laajennettuun puoluehallitukseen vuosina 1962–1968, ja oli puolueen Helsingin-osaston varapuheenjohtaja vuodesta 1966. Hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon vuosina 1961–1968 ja oli edustajana suomenruotsalaisilla kansankäräjillä vuosina 1964–1970. Aminoff teki Helsingin valtuustossa vuonna 1962 aloitteen Eläintarhanajojen kieltämisestä vaarallisena tapahtumana. Hän oli Svenska Kvinnoförbundetin Helsingin osaston puheenjohtaja 1977–1982.
Margareta Aminoffin puoliso oli vuodesta 1936 toimittaja ja poliitikko Torsten G. Aminoff.
Ympäristöahdistus

Ympäristöahdistus tarkoittaa vaikeita tuntemuksia ympäristöongelmiin liittyen. Ympäristötuhot ja niiden uhka aiheuttavat monissa ihmisissä ahdistusoireita, pelkoa ja huolta. Ympäristöahdistuksen oireet muodostavat skaalan. Yhdessä päässä ovat vakavat psykosomaattiset oireet. Toisessa päässä ovat epämääräiset levottomuuden sekä alakulon tuntemukset. Keskeinen osa ympäristöahdistusta on ilmastonmuutokseen liittyvä ilmastoahdistus.
Ympäristöahdistusta on tutkittu kasvavassa määrin 2000-luvulla. Osa tutkijoista käyttää ahdistus-termiä ja toiset määrittelevät samankaltaiset ilmiöt esimerkiksi distressiksi tai huoleksi. Eräissä maissa on keskusteltu selvästi enemmän ympäristöahdistuksesta, kun taas toisissa maissa ilmiötä ei ole julkisesti tunnustettu. Käytännön tutkimusta on tehty etenkin Australiassa, Ruotsissa (klimatångest) ja Yhdysvalloissa. Suomeksi ilmestyi ensimmäinen teos ympäristöahdistuksesta syksyllä 2017: Panu Pihkalan kirja "Päin helvettiä? Ympäristöahdistus ja toivo".
Moscow (Idaho)

Moscow on kaupunki Latah’n piirikunnassa, Idahon osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 väestönlaskennassa 25 435. Moscow on Latah’n piirikunnan suurin kaupunki ja hallintokeskus.
Panu Pihkala

Panu Petteri Pihkala (s. 16. maaliskuuta 1979) on suomalainen teologi, monitieteellinen Helsingin yliopiston tutkija ja kirjailija sekä pappi, joka tunnetaan etenkin ympäristöahdistuksen tutkijana. Hän on kirjoittanut paljon myös ympäristökasvatuksesta.
Pihkala on koulutukseltaan teologian tohtori. Hänen varhaista ekoteologiaa käsittelevä englanninkielinen, monografiamuotoinen väitöskirjansa (2014) Helsingin yliopistolle oli otsikoitu "Joseph Sittler and early ecotheology". Väitöskirjatyön ohjaajana oli Risto Saarinen. Pihkala on Helsingin yliopiston ympäristöteologian dosentti.
Pihkala on työskennellyt Helsingin yliopistossa vuodesta 2010 alkaen erilaisissa tutkimustehtävissä, osin Suomen Akatemian rahoittamana. Aiemmin hän on toiminut monissa tehtävissä Suomen evankelisluterilaisen kirkon piirissä.
Pihkalan teos "Päin helvettiä? Ympäristöahdistus ja toivo" (2017) oli ensimmäinen suomenkielinen teos ympäristöahdistuksen ilmiöstä. Kansanvalistusseura myönsi Pihkalalle vuoden 2018 Sivistyspalkinnon hänen työstään ympäristöahdistuksen julkisen käsittelyn puolesta. Ympäristökasvatusjärjestö FEE Suomi myönsi hänelle ympäristökasvatuksen ruusun vuonna 2019.
Kenneth Appel

Kenneth Ira Appel (8. lokakuuta 1932 Brooklyn, New York – 19. huhtikuuta 2013 Dover, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, joka tunnetaan kuuluisan neliväriteoreeman todistamisesta tietokoneen avulla yhdessä Wolfgang Hakenin kanssa vuonna 1976.
Ura.
Appel opiskeli New Yorkin Queens Collegessa ja suoritti kandidaatintutkinnon vuonna 1953. Hän työskenteli jonkin aikaa aktuaarina ja palveli sitten kaksi vuotta armeijassa. Vuonna 1955 Appel aloitti jatko-opinnot Michiganin yliopistossa Roger Lyndonin ohjauksessa ja valmistui tohtoriksi vuonna 1959. Jatko-opintojensa aikana hän tapasi tulevan vaimonsa Carole Steinin. Valmistuttuaan hän työskenteli kaksi vuotta kryptografian parissa Princetonissa (Institute for Defense Analyses).
Vuodesta 1961 alkaen Appel työskenteli Illinois’n yliopistossa (University of Illinois at Urbana–Champaign). Hän tutki siellä ryhmäteoriaa ja laskettavuutta.
Yhdessä Wolfgang Hakenin kanssa Appel ratkaisi matematiikassa pitkään avoimena olleen kysymyksen, neliväriongelman. He osoittivat, että jokainen tasossa oleva kartta, jossa on vain yhtenäisiä valtioalueita, voidaan värittää käyttäen enintään neljää väriä niin, että naapurivaltiot ovat aina eriväriset. Appelin ja Hakenin todistus perustui olennaisella tavalla tietokoneen käyttöön: tietokoneohjelman avulla käytiin läpi yli tuhat alkeistapausta. Kun kaikki tapaukset oli käyty läpi, tiedettiin, ettei ole olemassa tasokarttaa, jossa neljällä värillä väritys ei onnistuisi. Tietokoneajo kesti yli tuhat tuntia. Appelin lapset auttoivat todistuksen yksittäisten tapausten tarkastamisessa. Appel ja Haken julkaisivat todistuksensa kahdessa artikkelissa "Illinois Journal of Mathematicsissa". He saivat neliväriongelman ratkaisemisesta American Mathematical Societyn Fulkerson-palkinnon vuonna 1979.
Vuonna 1993 Appel siirtyi New Hampshiren yliopistoon, josta hän jäi eläkkeelle vuonna 2003.
Yksityiselämä.
Appelilla ja hänen vaimollaan Carolella oli kolme lasta, Andrew (s. 1960), Laurel (1962–2013) ja Peter (s. 1964).
Damb Sadaat -vaihe

Damb Sadaat -vaihe oli Indus-kulttuuria edeltänyt kehitysvaihe Quetta-Mundigakin seuduilla nykyisissä Pakistanissa ja Afganistanissa noin 3500–2800 eaa. Jaksoa sanotaan myös Faidz Mohammad -kaudeksi. Kulttuurin asutuskeskittymä on Quettan laaksossa, joka on Pishin Lora-joen sivuhaaran varrella. Etelämpänä kulttuuria oli Shar Sardarin ja nykyisen Kalatin tienoilla.
Löytöpaikkoja.
Paikkoja on löydetty 37. Keskimääräinen paikan koko 2,6 ha, mikä vastaa muutaman sadan asukkaan kylää. 29 paikan koko on arvioitu. Tällöin 25 paikkaa on kooltaan alle 5 ha. Löytöpaikkojen yhteinen ala on arviolta noin 97 ha.
Yli 10 ha
Quetta Miri 23 ha
Mundigak 18,75 ha
Kranai hill 10,7 ha
1,1–3,5 ha
Sra Kala
Faiz Mohammad
Damb Sadaat
Gurdi Mound
Q-25
Kasiano Dozakh
Isplinji 1
Deh morasi Ghundai
Q-26
Gambinapsykoosi

Gambinapsykoosi on Rytmihäiriön seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2018 levymerkillä Sakara Records. Edeltävien albumien tapaan sanoitukset käsittelevät Saatanan sekä päihteiden voimaa.
Albumin ensimmäinen single ”Spurgurituaali” sekä sen musiikkivideo julkaistiin 18. toukokuuta 2018. Toinen single ”Räjähtävä lepakko helvetistä” julkaistiin 31. elokuuta 2018.
Yhtye on kuvaillut albumia seuraavasti:
Taustaa.
Runsas vuosi "Todellisuuden mestari" -albumin jälkeen yhtye ilmoitti marraskuussa 2014 aloittaneensa uusien kappaleiden harjoittelemisen. Lokakuussa 2016 yhtyeen perustamisesta lähtien rumpalina toiminut Otto Luotonen ilmoitti eroavansa yhtyeestä. Luotosen eron jälkeen rumpaliksi pestattiin Herra Ylppö &amp; Ihmiset -yhtyeessä ja HIMissä soittanut Jukka Kröger. Vielä nimeämättömän seitsemännen studioalbumin äänitykset alkoivat 15. helmikuuta 2018.
Vastaanotto.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Isla Mäkinen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi kieli poskessa tehdyn hardcoren ja metallimusiikin fuusiolevyn ilahduttavan allekirjoittanutta, ja sanoi viimeisteltyjen soundien ja runollisten sanoitusten tekevän tehtävänsä. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen antoi albumille niin ikään neljä tähteä. Hän totesi yhtyeen ottaneen jälleen askeleen eteenpäin paikallaan junnaamisen sijaan, ja kehittänyt soundiaan. Hän ei pitänyt voimakkaan asenteen omaavan albumin paria heikompaa kappaletta suurempana ongelmana onnistuneiden sävellysten ja sanoitusten ansiosta.
Kechi Beg -vaihe

Kechi Beg -vaihe oli eräs Indus-kulttuuria edeltänyt varhaisharappalainen vaihe
Belutshistanissa ja nykyisen Pakistanin luoteisosissa.
Alue.
Kulttuuri oli Belutsistanissa ja Luoteis-Pakistanissa. Tarkemmin kulttuuria oli paljon Quetta-Pishinissä, Jhalawanissa ja Loralaissakin, mutta se ulottui etelässä Makraniin asti.
Löytöpaikkoja.
Yli 20 ha
10–20 ha
5–10 ha
Joitain muita pienempiä tunnettuja paikkoja
Antti Kiiskinen

Antti Kiiskinen on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2023 Pattijoen Urheilijoita. Kiiskisellä on sopimus Sotkamon Jymyn kanssa kauden 2023 loppuun, mutta hän pelaa sopimuksensa viimeisen kauden lainasopimuksella Pattijoen joukkueessa . Kiiskinen on Pyhäjärven Pohdin kasvatti, mutta hänet tunnetaan ennen kaikkea Kärsämäkisistä juuristaan. Pelipaikaltaan Kiiskinen on polttaja tai pesävahti.
Kiiskisen ura miesten sarjoissa alkoi vuonna 2013 Reisjärven Pilkkeen Suomensarja- joukkueessa. Kaudeksi 2015 Kiiskinen siirtyi pelaamaan Ykköspesistä Haapajärven Pesä-Kiiloihin. Kaudella 2016 Kiiskinen oli Sotkamon Jymyn sopimuspelaaja ja pääsikin tekemään Superpesis debyyttinsä Sotkamon Jymyn joukkueessa. Kausi kului kuitenkin pääosin Suomensarjassa ja juniorisarjoissa. Loppukaudesta Kiiskinen pelasi lainapelaajana Jyväskylän Kirissä 8 runkosarjan ottelua ja 2 ylempien pudotuspelien ottelua. Kauden 2017 Kiiskinen pelasi Kempeleen Kirissä superpesistä ja Muhoksen Pallo-Salamoissa ykköspesistä lainapelaajana Sotkamon Jymystä. Kaudella 2018 Kiiskinen kuului jo Sotkamon Jymyn vakiomiehistöön, mutta kävi kahden ottelun lainasopimuksella Haminan Palloilijoissa. Kaudesta 2019 eteenpäin Kiiskinen on pelannut kokonaan Sotkamon Jymyssä, kunnes siirtyi Pattijoelle kaudeksi 2023. 
Kiiskinen on pelannut urallaan Superpesiksessä 164 runkosarjaottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 4+41=45 juoksua ja tuonut 45 juoksua. Kärkilyöntejä hän on kerännyt 292 kappaletta. Ylempien pudotuspelien otteluita hän on pelannut 27 kappaletta. Näissä otteluissa hän on lyönyt 2+3=5 juoksua ja tuonut 4 juoksua. Kärkilyöntejä hän on kerännyt 55 kappaletta.
Ykköspesiksessä Kiiskinen on pelannut 27 runkosarjan ottelua ja 2 karsintasarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 3+5=8 juoksua ja tuonut 19 juoksua. Kärkilyöntejä hän on kerännyt 101 kappaletta. Tilastot päivitetty 15.9.2022.
Márathos

Márathos () tai Maráthi (Μαράθι) (”Fenkoli”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Sulo Juntunen

Sulo Juntunen (, 1. syyskuuta 1915 Pietari – 19. marraskuuta 1980 Petroskoi) oli Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut pietarinsuomalainen taidemaalari, joka tunnetaan erityisesti maisemamaalauksistaan. Luontomaisemien ohella hän maalasi runsaasti kaupunki- ja teollisuusympäristöjä sekä muun muassa metsätyömaita. 
Juntunen on ainoa Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimellä palkittu karjalainen taidemaalari. Häntä pidetään Ragnar Nyströmin, Liisa Tombergin, Ortjo Stepanovin, Jaakko Rugojevin ja Leo Lankisen ohella yhtenä merkittävimmistä suomensukuisista karjalaistaiteilijoista. Juntusen tuotantoa on muun muassa Karjalan tasavallan kansallismuseon, Venäläisen taiteen museon sekä Tretjakovin gallerian kokoelmissa.
Elämä.
Sulo Juntunen syntyi pietarinsuomalaiseen perheeseen, joka muutti Tampereelle vuonna 1920. Hänen isänsä oli suomalaissyntyinen suutari Heikki Juntunen. Kansakoulun jälkeen Juntunen ehti hankkimaan ammattikoulusta puusepän ja valurin pätevyyden, ennen kuin hänen perheensä palasi Neuvostoliittoon laittomasti vuonna 1932. Perhe lähetettiin Uralille, josta Juntunen muutti kahden vuoden kuluttua Neuvosto-Karjalan Petroskoíhin yhdessä äitinsä kanssa. Hän työskenteli aluksi Äänisen konetehtaan valimossa kaavaajana, jonka jälkeen opiskeli vuosina 1934–1936 Petroskoin metsäopistossa ja 1936–1941 Petroskoin taidekoulussa sen perustajan Veniamin Popovin johdolla.
Myöhemmin toisen maailmansodan aikana Juntunen oli metsätyömiehenä Permin alueella, koska häntä ei inkerinsuomalaisena lähetetty rintamalle. Palattuaan Petroskoihin 1945 Juntunen alkoi työskentelemään taidemaalarina, ja vuotta myöhemmin hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton taiteilijaliiton jäseneksi. Neuvostoliitossa pidettyjen näyttelyiden lisäksi hänen töitään oli useaan otteeseen esillä myös Suomessa ja DDR:ssä. Vuosina 1953–1967 Juntunen toimi Neuvosto-Karjalan taiteilijaliiton puheenjohtajana.
Juntunen kuoli vaikeaan sairauteen vuonna 1980 Petroskoissa. Hänet on haudattu Suolusmäen hautausmaalle.
Serbian naisten lentopallomaajoukkue

Serbian naisten lentopallomaajoukkue edustaa Serbiaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2018 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2011, 2017 ja 2019. Olympialaisissa joukkue on saavuttanut hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2021 pelatuissa kisoissa.
Cyril Mardall

Cyril Mardall (tai Cyril Sjöström Mardall, alkujaan "Cyril Leonard Sjöström" tai "Lennart Cyril Sjöström", 21. marraskuuta 1909 Helsinki – 1. kesäkuuta 1994 Englanti) oli suomalaissyntyinen brittiläinen modernistisen tyylin arkkitehti. Suomessa hänet tunnetaan parhaiten vuonna 1958 valmistuneesta Lontoon suomalaisesta merimieskirkosta, jonka ensimmäisiä versioita hän suunnitteli jo ennen toista maailmansotaa. Mardall suunnitteli uransa aikana kymmeniä kouluja ja oppilaitoksia, muun muassa Warwickin yliopiston rakennuksia. Myös Lontoon Southwarkin kirjasto on hänen piirtämänsä. Vielä eläkevuosinaankin 1970-luvun keskivaiheilta alkaen hän suunnitteli rakennuksia Irlantiin ja Karibian alueelle yhdessä vaimonsa June Parkin kanssa.
Elämä ja ura.
Cyril Sjöström syntyi Helsingissä arkkitehti Einar Sjöströmin ja englantilaisen oopperalaulaja Phyllis Eleanor o.s. Mardallin pojaksi. Hän opiskeli Helsingin Nya Svenska Läroverketissä ja muutti isänsä kuoltua äitinsä mukana Lontooseen 1920-luvun keskivaiheilla. Siellä hän opiskeli arkkitehtuuria Northern Polytechnic- ja Architectural Association School -oppilaitoksissa. Hän jäi asumaan Englantiin, alkoi käyttää sukunimenään äitinsä tyttönimeä Mardall ja sai Britannian kansalaisuuden 1928.
1930-luvulla Mardall opetti arkkitehtuuria Lontoossa ja osallistui Suomessa Olympiastadionin suunnittelukilpailuun Ole Gripenbergin toimistossa, jonka ehdotus sai toisen palkinnon. 1950-luvun lopulla Mardall avusti amerikansuomalaista arkkitehtia Eero Saarista Yhdysvaltojen Lontoon-suurlähetystön rakennusvaiheessa. Myöhemmin hän toimi aktiivisesti Suomen ja Britannian välisten kulttuuriyhteyksien edistäjänä.
Vuonna 1944 Mardall perusti arkkitehtuuritoimiston yhdessä F. R. S. Yorken ja Eugene Rosenbergin kanssa. Yorke, Rosenberg &amp; Mardall -toimistoja perustettiin Lontoon jälkeen muun muassa Hongkongiin, Singaporeen, Nigeriaan, Egyptin Kairoon ja Australian Sydneyyn. Mardall jäi yrityksestä eläkkeelle 1975.
Seututie 717

Seututie 717 on Vaasan Tervajoelta Vaasan keskustaan kulkeva seututie. Tie kulkee pääosin Vaasan kaupungin alueella, mutta sillä on lyhyt osuus Mustasaaren kunnassa. Seututiellä 717 on pituutta noin 34 kilometriä ja se on kokonaan päällystetty. Se on pääosin kaksikaistainen lukuun ottamatta lyhyttä nelikaistaista osuutta Vaasan Huutoniemessä. Tiellä on yhteensä kolme epäjatkumoa.
Reitti.
Tie alkaa valtatien 18 eritasoliittymästä Vaasaan kuuluvan Vähänkyrön Tervajoelta. Tie kulkee Tervajoen lävitse ja seuraa Kyrönjoen vartta Vähäänkyröön. Vähässäkyrössä tie kulkee pääkatuna ja risteää kiertoliittymässä seututien 718, joka kulkee Vöyrille ja Oravaisiin. Vähästäkyröstä tie jatkuu joen vartta Merikaartoon, jossa tie kulkee kylän pohjoispuolitse.
Pian Merikaarron jälkeen tulee Vaasan ja Mustasaaren kuntaraja. Veikkaalassa seututie 717 risteää ensin yhdystien 7174 ja sitten yhdystien 7461 kanssa. Mustasaaren ja Vaasan kuntaraja tulee muutama kilometriä Veikkaalan jälkeen. Vanhassa Vaasassa tie risteää yhdystien 7173 kanssa, jossa myös seututie 717 kääntyy. Seuraavaan epäjatkuvuuteen risteyksestä on vain reilut 500 metriä. Huutoniemessä tie risteää valtatien 8 ja eurooppatien E8 kanssa eritasoliittymänä. Risteysalueella on lyhyt nelikaistatie. Tie kääntyy pian risteyksen jälkeen. Osuus Huutoniemestä on eteenpäin on seututieksi kapeaa runkokatua. Tie päättyy Sepänkyläntielle, joka yhdistää valtatiet 3 ja 8 sekä eurooppatiet E8 ja E12.
John Edmond

John Edmond (s. 18. marraskuuta 1936, Luanshya, Pohjois-Rhodesia) on rhodesialainen folklaulaja, kitaristi ja rumpali. Hän tuli tunnetuksi 70-luvulla rhodesialaisista isänmaallisista lauluistaan ja oli uransa huipulla Rhodesian sisällissodan aikaan.
Ura.
Edmondin lapsuudessa hänen vanhempansa muuttivat Skotlannin ja keskisen Afrikan välillä. Hän kävi koulua Pohjois-Rhodesian Luanshyassa, Skotlannin Edinburghissa ja Christian Brothers Collegessa Etelä-Afrikan Pretoriassa. Hänen musikaaliset kykynsä huomattiin jo nuoressa iässä ja hän osallistui muun muassa koulujensa kuoro- ja musiikkitoimintaan sekä erilaisiin musiikkikilpailuihin. Collegen jälkeen Edmond työskenteli Roan Antelopen kuparikaivoksessa.
50-luvun puolivälissä kuluttua Edmond liittyi Etelä-Rhodesian armeijaan, jossa hän palveli Kongon rajalla, Njassamaassa (nyk. Malawi) ja Etelä-Rhodesiassa (nyk. Zimbabwe). Näihin aikoihin Edmond hankki kitaran ja tutustui Bill Colemaniin armeijassa. Opittuaan soittamaan kitaraa Colemanin opastuksella Edmond perusti Bushcats Skiffle Group -yhtyeen vuonna 1958 yhdessä armeijassa tapaamiensa ystäviensä Eugene van der Wattin ja Ian Kerrin kanssa. Päätettyään sotilaallisen uransa Edmond lähti Englantiin opiskelemaan tietotekniikkaa, josta hän palasi Rhodesiaan 60-luvun puolivälissä. Bushcats esiintyi ympäri Rhodesiaa muutaman vuoden ajan, kunnes Edmond vuonna 1967 muutti Etelä-Afrikkaan työn perässä.
Edmondista tuli tunnettu rhodesialaisten keskuudessa maan sisällissodan aikaan julkaistuaan esikoisalbuminsa "Troopiesongs". Laulujen kirjoittamisen ohella hän oli myös säveltäjä, joka sävelsi hittikappaleita kuten ”The UDI Song”. Edmond jatkoi rhodesialaisen musiikin tekemistä myös sisällissodan päättymisen ja Zimbabwen itsenäistymisen jälkeen.
Edmondilla on myös oma levy-yhtiönsä Roan Antelope Music. 
Yksityiselämä.
Vuodesta 1987 lähtien Edmond ja hänen vaimonsa ovat pitäneet "Kunkuru"-nimistä lomakeskusta Etelä-Afrikan Bela-Belassa. Edmondilla on neljä lasta ja hän on harrastanut mm. karatea.
Vanessa Marquez

Vanessa Marquez (21. joulukuuta 1968 Los Angeles, Kalifornia – 30. elokuuta 2018 South Pasadena, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli sairaanhoitaja Wendy Goldmania sairaalasarja "Teho-osastossa" vuosina 1994–1997. Poliisi ampui Marquezin hänen kotonaan South Pasadenassa Kaliforniassa elokuussa 2018. Hän kärsi mielenterveysongelmista.
Marquez syytti George Clooneya joutumisestaan pois sarjasta. Hän sanoo, että syynä oli se, että hän puhui rasismista ja seksuaalisesta häirinnästä, kun "Teho-osastoa" tehtiin.
I-lista

I-lista ("Investors' List") oli keskisuurille yrityksille tarkoitettu Helsingin pörssin arvopaperilista. 
I-lista syntyi lokakuussa 1998 yhdistämällä OTC-lista ja meklarilista. Lista oli tarkoitettu keskisuurille, toimintansa ja asemansa vakiinnuttaneille yrityksille. Yrityksen markkina-arvon tuli olla vähintään 20 miljoonaa markkaa.
I-lista poistui käytöstä, kun pörssin kaikki listat yhdistettiin 2.10.2006 alkaen yhdeksi pohjoismaiseksi listaksi.
Cryptolestes

Cryptolestes on kovakuoriaisten (Coleoptera) lahkoon kuuluva pikkuhäröheimon (Laemophloeidae) suku. Sukuun kuuluu maailmanlaajuisesti ainakin yksitoista lajia. Lajien määrä vaihtelee eri lähteissä. Suvun lajeja elää viljavarastojen tuholaisina. Suvun lajeja voi olla vaikeaa tunnistaa toisistaan ilman tarkkaa tutkimusta. Suvun lajeja esiintyy maailmanlaajuisesti.
Lesehärö ("Cryptolestes ferrugineus") on Suomessa varastoidun viljan pahimpia tuholaisia. Suomessa lesehärö luokitellaan vieraslajiksi.
Arokosteikko

Arokosteikko on osaksi vuotta kausittain kuivuva kosteikko, jossa esiintyy soiden kasvilajistoa, vaikka turvetta ei juurikaan ole.
Osana suoyhdistymiä arokosteikkoja tavataan etenkin Pohjois-Pohjanmaan länsi- ja keskiosissa ja usein hiekkamailla.
Kansanomaisina nimityksinä arokosteikoille ovat saattaneet esiintyä sanat "aro" tai "lakso". Suomen kielen sana "aro" on ehkä päätynyt tätä kautta 1800-luvulla maantieteelliseen merkitykseensä mannerilmaston kuivana tasankomaana.
August Fager

August Oliver ”Gus” Nikolai Fager (alk. Fagerström, 25. joulukuuta 1891 Perniö, Suomen suuriruhtinaskunta – 17. marraskuuta 1967 Lake Worth, Florida) oli suomalaislähtöinen yhdysvaltalaistunut kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Muun muassa Finnish American Athletic Clubia edustanut Fager työskenteli maalausurakoitsijana, kirvesmiehenä ja merimiehenä. Hän voitti yli 50 palkintoa juoksukilpailuista ja osallistui ns. känsämaratonille Los Angelesin ja New Yorkin välillä vuonna 1927. Fager edusti Yhdysvaltoja Pariisin kesäolympialaisten 1924 maastojuoksussa, missä hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksanneksi ja saavutti Earl Johnsonin ja Arthur Studenrothin kanssa joukkuekilpailun hopeaa Suomen voittaessa olympiakultaa. Vaikka Fager sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa 10 000 metrillä kolmanneksi, hän ei kilpaillut Pariisissa ratamatkoilla.
Useiden julkaisujen mukaan Fagerin syntymäpäivä olisi ollut 25. syyskuuta 1891. Sukulaisilta vuonna 1978 saadun tiedon mukaan syntymäpäivä olisi 25. tammikuuta 1889. Perniön seurakunnan syntyneiden luettelossa syntymäpäivä on 25.12.1891 ja samoin hautakivessä.
Keinumäen koulu

Keinumäen koulu on Espoon kaupungin erityiskoulu. Se on sairaalakoulu, joka vastaa Jorvin sairaalan lastenosastojen ja Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin sekä Espoon kaupungin lasten- ja nuorten psykiatrian oppivelvollisuusikäisten perusopetuksesta. Koulu sijaitsee Karvasmäentien varrella Jorvin sairaalan läheisyydessä. Koulussa annetaan opetusta luokilla 1–9.
Koulussa on vieraillut myös Sauli Niinistö vuonna 2017, kun oli Suomen lasten metsäretkipäivä. Niinistö toimi silloin tapahtuman suojelijana.
Koulun rehtorina toimii Seppo Salminen.
Lahtikko

Lahtikko oli vuosina 1978–1989 markkinoilla ollut Mallasjuoman juomakori, johon mahtui 12 kappaletta 0,33 tai 0,5 litran virvoitusjuomapulloa. ABS-muovista valmistettuja koreja valmisti lahtelainen Upo Muoviteollisuus.
Lahtikon erikoisuus on keskellä koria oleva kantokahva, joka teki sen kantamisesta helppoa verrattuna perinteiseen 24 pullon juomakoriin. Oranssin värinen Lahtikko oli toiselta sivultaan avoin, minkä ansiosta pulloja pystyi ottamaan myös päällekkäin pinottujen korien alimmaisista koreista. Lisäksi avoimen sivun ansiosta näki helpommin, mitä juomaa kori sisältää. Lahtikossa oli myös oma lokero jokaiselle pullolle, joten ne eivät koria kannettessa kilisseet toisiaan vasten. Täysine pulloineen kori painoi 8,8 kiloa. Perinteistä juomakoria kevyemmän painonsa vuoksi sitä markkinoitiin erityisesti perheenäideille.
Alko ei hyväksynyt oluen myyntiä Lahtikossa, koska piti kätevästi kannettavaa juomakoria alkoholipolitiikan vastaisena. Se katsoi korin pienen koon rohkaisevan ihmisiä juomaan 12 pulloa kerralla. Lahtikot poistuivat markkinoilta Hartwallin ostettua Mallasjuoman vuonna 1988, minkä jälkeen niiden käyttö lopetettiin vuotta myöhemmin. 
Vuonna 2017 Hartwall toi markkinoille uuden version alkuperäisestä Lahtikosta. Uusi Lahtikko on mitoitettu kymmenelle pullolle tai tölkille, ja se on myös mitoiltaan hieman alkuperäistä pienempi. Lisäksi siihen on Mallasjuoman nimen sijasta painettu Lahden Erikois -oluen logo. Alkuperäisestä poiketen uusi Lahtikko ei ole pantillinen vaihtokori, vaan sitä valmistettiin noin 10 000 kappaleen myyntiin tarkoitettu erä.
Leo Leino

Oskar Leo Leino (21. huhtikuuta 1900 Uusikaupunki, Suomen suuriruhtinaskunta – 21. kesäkuuta 1988 Luumäki) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija ja pesäpalloilija. Ammatiltaan hän oli metsänhoitaja.
Leo Leino tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta vuonna 1920 ja metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1925. Hän oli lehtimiehenä 1920-luvun lopulla Haminassa ja Lahdessa. Sen jälkeen vuodesta 1934 hän jatkoi Lahdessa metsähoitajan ammatissa. Vuodesta 1944 lähtien hän toimi Luumäellä metsähoitoalan tehtävissä.
Muun muassa Turun Rientoa edustanut Leino kilpaili viisiottelussa Pariisin kesäolympialaisissa 1924 sijoittuen neljänneksi. Kalevan kisoissa Leino saavutti viisiottelussa hopeaa vuosina 1923 ja 1925 sekä pronssia vuosina 1921 ja 1926.
Leino saavutti Lahden Mailaveikkojen pelaajana pesäpallossa Suomen mestaruuden vuonna 1929. Suojeluskuntajärjestön mestaruuden hän voitti Kymenlaakson piirijoukkueessa vuonna 1927.
Kilpailutoiminnan lisäksi Leino oli aktiivi urheilun järjestötoimija. Turun Riennossa hän toimi seuran sihteerinä ja siirryttyään Lahteen Lahden Ahkeran puheenjohtajana ja sihteerinä. Hän oli perustamassa vuonna 1929 Lahden Mailaveikkoja ja toimi seuran ensimmäisenä puheenjohtajana. Hänelle myönettiin Suomen urheilun pronssinen ansiomerkki.
Karl af Hällström

Karl Rafael af Hällström (s. 14. lokakuuta 1967 Helsinki) on suomenruotsalainen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi. 
Ura.
Karl af Hällström valmistui 1996 teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan Uuden testamentin eksegetiikka ja vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1997. Työskenneltyään seurakuntapastorina Helsingin Matteus församlingenissa ja Helsingfors prosteribyråssa sekä eksegetiikan tutkijana yliopistossa, hän sai kappalaisen viran Porvoon ruotsalaisesta tuomiokirkkoseurakunnasta 2002. Hän oli virkavapaalla hoitaakseen vt. kirkkoherran tehtäviä Pernajan seurakunnassa 2004–2005 ja Loviisan ruotsalaisessa seurakunnassa 2012. 
Viimeksi mainitussa seurakunnassa hän sain vakinaisen kirkkoherranviran 1. joulukuuta 2012 alkaen. Hänet nimitettiin Porvoon hiippakunnan tuomiorovastikunnan lääninrovastiksi 1. marraskuuta 2014 alkavaksi kuusivuotiskaudeksi. Ennen kauden loppumista Loviisan ruotsalainen seurakunta ja eräät muut alueen seurakunnat kuitenkin yhdistettiin Agricolan ruotsalaiseksi seurakunnaksi 1. tammikuuta 2019 alkaen, ja af Hällström määrättiin uuden seurakunnan kappalaiseksi. Koska hän ei silloin enää ollut kirkkoherra, hänen oli automaattisesti jätettävä myös lääninrovastin tehtävät. 
Seksuaaliset vähemmistöt.
Omistautumisestaan seksuaalisten vähemmistöjen asemaan kirkossa af Hällström sai 2007 suomenruotsalaisen HBT-yhdistyksen Regnbågsankanin tunnustuksen Guldankan. 
Sukupuolineutraalin avioliittolain astuttua voimaan Suomessa 2017, af Hällström ilmoitti usean muun papin myötä valmiudestaan vihkiä samansukupuolisia pareja, vaikka kirkko ei ole hyväksynyt tätä.
Ralph Arthur Bohlmann

Ralph Arthur Bohlmann (20. helmikuuta 1932 Palisades, Nebraska – 24. heinäkuuta 2016 St. Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen luterilainen pastori, joka toimi vuosina 1981–1992 luterilaisen Missouri-synodin johtajana eli presidenttinä.
Elämä.
Bohlmann syntyi 20. helmikuuta 1932 Nebraskan Palisadesissa. Hän valmistui St. Louisin Concordia Seminarystä vuonna 1956. Hänen isänsä, pastori Arthur E. Bohlmann vihki hänet pastoriksi Iowan Des Moinesissa 29. kesäkuuta 1958. Vuodet 1958–1960 Bohlmann palveli pastorina Des Moinesissa Öljymäen luterilaisessa kirkossa. Vuonna 1959 hän avioitui Patricia Anne McClearyn (1934–2012) kanssa. Vuonna 1961 Bohlmann hyväksyi kutsun apulaispastoriksi Armon luterilaiseen kirkkoon Missourin Pagedaleen, jossa hän toimi vuoteen 1971. Seurakuntatyön ohessa hän toimi myös akateemisella uralla. Hän opetti Milwaukeen Concordia Collegessa vuosina 1957–1958 ja vuonna 1960 hänestä tuli St. Louisin Concordia Seminaryn professori ja vuonna 1975 sen presidentti.
Bohlmann oli Missouri-synodin Teologian ja kirkkosuhteiden komission jäsen vuosina 1965–1981, toimien vuodet 1971–1974 komission pääsihteerinä. Vuonna 1981 hänet valittiin Missouri-synodin presidentiksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1992. Bohlmann kuoli 24. heinäkuuta 2016 Missourin St. Louisissa.
Bohlmann kirjoitti teoksen "Principles of Biblical Interpretations in the Lutheran Confessions" vuonna 1968.
Pysykää sängyssä sunnuntaisin

Pysykää sängyssä sunnuntaisin on Vuokko Hovatta Kolmisin -kokoonpanon debyyttialbumi. Yhtyeeseen kuuluvat Vuokko Hovatan lisäksi alttoviulisti Atte Kilpeläinen sekä vibrafonisti Panu Savolainen. Albumi koostuu Riina Katajavuoren runoista, joita Kilpeläinen ja Savolainen ovat säveltäneet.
Albumin kappaleet on äänitetty konserteissa Suomen Kansallisteatterin Lavaklubilla marraskuussa 2017 ja Helsingin G Livelab -klubilla toukokuussa 2018.
Albumi julkaistiin 21. syyskuuta 2018. Levynjulkaisukonsertteja järjestettiin kaksi; 6. lokakuuta Helsingissä Musiikkiteatteri Kapsäkissä ja 13. lokakuuta Tampereella TTT-klubilla.
Espanjan ympäriajo 2018

Espanjan ympäriajo 2018 oli järjestyksessään 73. Espanjan ympäriajo. Se alkoi 25. elokuuta Málagasta ja päättyi Madridiin 16. syyskuuta 2017.
Simon Yates voitti kilpailun minuutin ja 46 sekunnin erolla Enric Masiin. Miguel Ángel López sijoittui kolmanneksi. Alejandro Valverde voitti pistekilpailun, Thomas De Gendt mäkikirikilpailun, Simon Yates yhdistelmäkilpailun ja Movistar Team joukkuekilpailun.
Etapit.
Lopputulokset.
Lähde: Cyclingnews
Risto Pietiläinen

Risto Pietiläinen (s. 25. heinäkuuta 1963) on suomalainen kartanlukija. Hänellä on urallaan kaikkiaan 110 WRC rallikilpailua, joista iso osa Harri Rovanperän kartanlukijana.
Pietiläinen aloitti uransa nimenomaan Rovanperän kartanlukijana vuoden 1993 Suurajoista. Varsinaisesti rallin ammattilaiseksi Pietiläinen ryhtyi kaudella 1998 hänen korvatessaan Voitto Silanderin Rovanperän kartanlukijana Seat-tallissa. Rovanperä ja Silander ajoivat tuolla kaudella vielä kauden kolme ensimmäistä osakilpailua, mutta Portugalin rallista alkaen Silanderin korvasi Pietiläinen. Ura Rovanperän kanssa jatkui liki keskeytyksettä aina kauden 2006 loppuun. 
Kaudella 2007 Pietiläinen ajoi viisi MM-rallia yhdessä Kristian Sohlbergin kanssa ja lopetti sitten ammattilaisuransa.
Tämän jälkeen Pietiläinen toimi Jouni Arolaisen kartanlukijana 2008 ja 2009 Neste Oil -rallissa. 2010 Pietiläisen ohjelmaan kuului Uuden Seelannin ja Portugalin MM-rallit Janne Tuohinon kartanlukijana ja Neste Oil -ralli Tommi Luostarisen kartanlukijana.
Vuonna 2015 Kalle Rovanperän aloitellessa ralliautoilijan uraansa Latvian sarjassa Pietiläinen toimi hänen kartturinaan. Yhteistyö Rovanperän kanssa päättyi kauden 2017 lopussa Rovanperän saatua ammattilaissopimuksen Škoda Motorsportille.
Leo Lankinen

Leo Lankinen (Langinen), nimi venäjäksi "Лео Фомич Ла́нкинен" (13. heinäkuuta 1926 – 17. joulukuuta 1996 Petroskoi) oli Neuvostoliitossa elänyt ja Inkerissä syntynyt kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hän asui vuodesta 1960 alkaen Petroskoissa. Lankinen oli Venäjän taideakatemian akateemikko ja Venäjän kansantaiteilija vuodesta 1968. Lankinen sai Venäjän neuvostotasavallan valtion Repin-palkinnon 1969. Hänen töitään on Tretjakovin gallerian ja Venäläisen museon kokoelmissa 
Vuonna 2000 nousi kohu kun Helsingin kaupungin taidemuseo suunnitteli hankkivansa Lankisen veistämän Lenin-rintakuvan. Suomalaisesta punagraniitista tehty veistos oli tarkoitus sijoittaa Alppilan Lenininpuistoon. Hankkeesta luovuttiin kun patsaan myyjä veti tarjouksensa pois.
Laatokan Karjalaan Pitkärannan Koirinojalle Petroskoin ja Suojärven tien risteykseen pystytettiin vuonna 2000 Leo Lankisen suunnittelema Suomen ja Venäjän yhteisesti tilaama talvisodan muistomerkki "Murheen risti". Lankinen sai teoksen luonnoksen valmiiksi toukokuussa 1996 ja hänen kuoltuaan teoksen viimeisteli petroskoilainen kuvanveistäjä Eduard Akulov.
Valtatie 666

Valtatie 666 on Kotiteollisuuden 16. studioalbumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2018 levymerkillä Universal Music. Albumi on teemalevy, jolla käydään ihmisen ja Perkeleen vuoropuhelua.
Esikoissingle ”Järjen ääni” julkaistiin 5. syyskuuta 2018. Albumin julkaisun tiimoilta yhtye lähti ”Sötem tai saveen 2018” -kiertueelle, minkä lisäksi Jouni Hynynen ja Miitri Aaltonen tekivät duokeikkoja.
Taustaa.
Albumin sävellystyö alkoi keväällä 2017. Äänitykset alkoivat syyskuussa 2017 ja kestivät heinäkuuhun 2018, mikä on yhtyeen mittakaavalla pitkä aika. Hynynen on kutsunut levyä työnimellä ”Hermoromahduksen partaalla”, ja on kuvaillut albumin tekemisprosessia ”harvinaisen pitkäksi mutta palkitsevaksi ja piinaavaksi reissuksi”, jonka tuloksena on sanoituksellisesti yhtyeen yhtenäisin levy.
Kaikki kappaleet ovat yhtyeen säveltämiä ja Jounin sanoittamia paitsi albumin nimikkokappale jonka on sanoittanut J.A. Mäki. Kotiteollisuuden kotisivujen mukaan idea albumin tekoon lähti J.A.Mäen tekstistä.
Helmer-Rainer Sinisalo

Helmer-Rainer Sinisalo 14. kesäkuuta 1920 Zlatoust, Neuvosto-Venäjä – 2. elokuuta 1989 Petroskoi, Karjalan ASNT) oli neuvostokarjalainen säveltäjä ja huilisti.
Sinisalo valmistui Petroskoin musiikkikoulusta 1939. Hän opiskeli sävellystä N. I. Peikon johdolla Moskovan konservatoriossa 1952–1954 ja V. V. Voloshinovin johdolla Leningradin konservatoriossa 1954–1955.
Sinisalo oli vuosina 1935–1944 jäsenenä eri orkestereissa Petroskoissa. Hän oli Petroskoin radion sinfoniaorkesterin jäsenenä 1944–1956 ja toimi samalla valtiollisen Kantele-laulu- ja tanssiryhmän taiteellisena johtajana ja kapellimestarina. Sinisalo opetti sävellystä ja huilunsoittoa Petroskoin musiikkikoulussa 1948–1957. Hän oli Karjalan tasavallan säveltäjien liiton halinnollisen johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1956 alkaen. Sinisalosta tuli Venäjän neuvostotasavallan kansantaiteilija 1959 ja Neuvostoliiton kansantaiteilija 1975.
Sinisalo sävelsi muun muassa Kalevalan aiheisiin perustuvan "Sampo"-baletin 1959, kantaatin "Rauhan puolustus", sinfonian "Metsän sankarit" ja orkesterisarjan "Karjalaisia kuvia".
Pauli Lappalainen

Pauli Lappalainen (25. joulukuuta 1913 Kauhajoki – 8. syyskuuta 2005 Turku) oli suomalainen rakennusalan yrittäjä ja teollisuusneuvos. Hän perusti vuonna 1945 Turkuun Kivikartio Oy:n, josta tuli yksi kaupungin merkittävimmistä rakennusliikkeistä Puolimatkan, Rakennus-Ruolan ja Hartelan rinnalla. Vuonna 1985 Pauli Lappalainen myi Kivikartion rakennustoiminnan Hankkija-Puolimatka Oy:lle. Kaupasta saatuja varoja löytyi 2000-luvun lopulla liechtensteinilaisesta LGT-pankista, ja tästä aiheutuneita riitoja perillisten kesken on selvitelty vielä 2010-luvulla.
Pauli Lappalaisen perustama Kivikartio rakensi sotien jälkeen Turun uusista asuintaloista noin joka kymmenennen. Liikerakennuskohteista merkittävimpiä on Wiklundin tavaratalo Turun kauppatorin laidalla. Nykyisin Lappalaisen perikunta omistaa Kiinteistökartio Oy:n, joka omistaa ja vuokraa liike- ja asuinkiinteistöjä.
Kivikartio joutui 1970-luvulla keskusrikospoliisin talousrikostutkintaan epäiltynä veronkierrosta vääränsisältöisillä kuiteilla. Yhtiön kirjanpidosta löytyikin tällaisia laskuja, toisina osapuolina turkulaisyritykset Kalustokeskus ja tavaratalo Wiklund sekä Asko-Upo. Lappalainen oli lisäksi saanut Turun Osuuskaupalta ylikorkoa neljän miljoonan markan yksityistalletuksistaan. Juttukokonaisuutta käsiteltiin Turun raastuvanoikeudessa viidesti. Pauli Lappalainen tuomittiin hovioikeudessa 1981 jatketusta törkeästä veropetoksesta yhden vuoden ja kuuden kuukauden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Myös hänen kaksi poikaansa saivat ehdolliset vankeustuomiot ja kolmen yrityksen edustajat sakkotuomiot. Hovioikeus totesi myös erään apulaiskaupunginjohtajan ja erään kaupunginvaltuutetun syyllistyneen yllytykseen sekä erään kirjapainonjohtajan avustaneen veropetoksessa, mutta nämä syytteet hylättiin vanhentuneina.
Elämä ja ura.
Kauhajoella syntynyt Pauli Lappalainen pääsi ylioppilaaksi Lohjalla 1934 ja valmistui rakennusinsinööriksi Tampereella. Hän sai vuonna 1938 paikan Helsingistä Kulutusosuuskuntien keskusliiton rakennussuunnittelijana.
Sotien jälkeen 1945 Pauli Lappalainen toimi Asko-yhtiössä ja turkulaisessa rakennustoimisto Arvonen Oy:ssä, kunnes perusti Turkuun oman yrityksen ja nimesi sen Kivikartioksi. Teollisuusneuvoksen arvonimen Pauli Lappalainen sai 1967. Vuonna 1978 Lappalainen siirtyi toimitusjohtajan tehtävästä hallituksen puheenjohtajaksi, ja toimitusjohtajaksi tuli hänen vanhin poikansa. Pauli Lappalainen toimi myös vuonna 1985 perustetun Kiinteistökartio Oy:n hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2000 saakka.
Pauli Lappalainen lahjoitti varojaan muun muassa Turun yliopistolle, eniten sen Kevon tutkimusasemalle. Elvi ja Pauli Lappalaisen sukuseura perustettiin sukututkimusta varten, ja siltä on ilmestynyt sukukirja ja Pauli Lappalaisen elämäkerta.
Ruotsin ja Saksan kauttakulkusopimukset 1940

Ruotsin ja Saksan kauttakulkusopimukset olivat Ruotsin ja Saksan välillä toisen maailmansodan aikana kesä- ja heinäkuussa 1940 laadittuja sopimuksia, joiden mukaan Saksa sai kuljettaa sotilaita ja aseita miehittämäänsä Norjaan ja sieltä pois Ruotsin rautateiden kautta. Ruotsin hallitus joutui näin tinkimään puolueettomuudestaan Saksan painostuksen vuoksi. Järjestelyä ei kuitenkaan jatkettu vuoden 1943 jälkeen.
Tapahtumien kulku.
Saksa hyökkäsi Norjaan 9. huhtikuuta 1940 ja taistelu Norjasta päättyi saksalaisten voittoon 9. kesäkuuta. Berliinissä saksalaiset esittivät 15. huhtikuuta vaatimuksen kauttakulkuluvasta saksalaisille joukoille Ruotsin alueen halki Norjaan. Ruotsalaiset suostuivat muutamiin kuljetuksiin. Liikenne alkoi 26. kesäkuuta Narvikista Trondheimiin niin sanotulla hevosenkenkäreitillä, joka kulki Ruotsissa Storlienin ja Östersundin kautta. Ensimmäiset kuljetukset koskivat pelkästään sotilaita.
Norjan antauduttua Ruotsi allekirjoitti 8. heinäkuuta 1940 virallisen kauttakulkusopimuksen. Tuolloin sallittiin Saksan niin sanotut lomalaiskuljetukset () rautateitse Norjaan. Liikennettä laajennettiin myös asekuljetuksiin. Kolmen vuoden aikana Ruotsin läpi kuljetettiin noin 2 140 000 sotilasta ja 100 000 autokuormallista aseita ja ammuksia. Saksalaisten kuljetuksiin tarvittiin 10 % Ruotsin rautatieverkon kuljetuskapasiteetista. Saksan sotaonnen käännyttyä ruotsalaiset alkoivat rajoittaa Saksan armeijan kuljetuksia Ruotsin läpi. Kesällä 1943 loppuivat saksalaisten miehistökuljetukset ja 1944 kaikki saksalainen tavaraliikenne Ruotsin alueella.
Harappan pohjoinen neoliittinen kausi

Harappan kulttuurin seudun pohjoinen neoliittinen kausi tarkoittaa kulttuuria, joka vallitsi Jammun ja Kashmirin sekä Länsi-Punjabin alueella noin 2800–1500 eaa.
Alue on Srinagarin lähellä. 
Alue.
Pääosin Jhelumin ja sen sivuhaarojen varrella Luoteisessa Länsi-Punjabissa sekä Jammu ja Kashmirissa, sekä Baramulan ja Anantnagin alueella. Kulttuuria on myös Rawalbindissä, Swatissa, Pulwamassa ja Srinagarissa.
Löytöpaikkoja.
Pakistanin pohjoista neoliittista kulttuuria on löydetty vuoteen 1999 menenssä 25 paikasta. Paikkojen arvioidaan olleen alaltaan keskimäärin 7,8 ha.
Yli 10 ha
Alle 10 ha
Aleksander Auvinen

Aleksander Auvinen (23. joulukuuta 1857 Impilahti – 29. elokuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, tuomiorovasti ja valtiopäivämies. Hän oli myös kristillinen kirjailija, suomentaja ja sanomalehtimies.
Henkilöhistoria.
Auvisen vanhemmat olivat talollinen, koulumestari Petter Auvinen ja Margareta Nissinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1877 ja suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1881. Auvinen vihittiin papiksi 1881.
Auvinen oli aluksi pappina Helsingissä ja sen jälkeen Impilahden kirkkoherrana 1898–1906 ja Savonlinnan-Säämingin kirkkoherrana ja tuomiorovastina vuodesta 1906. Helsingissä asuessaan Auvinen oli lisäksi uskonnon opettajana suomalaisessa alkeiskoulussa, suomalaisessa normaalilyseossa ja suomalaisessa yhteiskoulussa. Hän osallistui pappissäädyssä valtiopäiville 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905. Auvinen oli myös uskonnollinen kirjailija, suomentaja ja sanomalehtimies.
Aleksander Auvinen oli naimisissa vuodesta 1890 Aina Julia Maria Dahlgrénin kanssa.
Togau-vaihe

Togau-vaihe Oli eräs Indus-kulttuuria edeltänyt vaihe noin 4300–3800 eaa. Kaudella asutus oli pääosin Belutshistanin vuoristossa. Kupari tunnettiin. Kauden alussa Mehrgarhin väestä vaihtui noin 4800 eaa. Indus- ja Saraswati-jokien esiharappalainen asutus lienee alkanut viimeistään Togau-vaiheessa.
Alue.
Kulttuuria oli eniten etelä- ja keski-Belutsistanissa. Mutta sitä esiintyi myös Kandaharissa ja Pakistanin Luoteisterritoriossa. Tarkemmin suurin osa kulttuurista oli Jhalawanissa. Paljon sitä oli myös Quetta-Pishinissä ja Sarawanissa. Lisäksi oli Zhobissa, Loralaissa, Kalatissa, Las Belassa, Kharanissa, Kachissa, makranissa. 
Löytöpaikkoja.
Paikkoja löydetty 84 Nämä asuttivat yhteensä noin 295 ha. Tällöin paikkojen keskikoko 3.5 ha. 48 paikan koot määritetty. Nämä kattavat 186 ha. Näistä 39 on alle 5 ha.
Yli 20 ha
10–20 ha
5–10 ha
Muita tunnettuja
Bulgarian pääministeri

Bulgarian pääministeri on Bulgarian hallituksen (ministerineuvoston) puheenjohtaja. Pääministeri nimittää varapääministerit ja ministerineuvoston jäsenet.
Presidentti antaa pääministeriehdokkaalle tehtäväksi muodostaa hallituksen. Tätä ennen hän neuvottelee parlamentin suurimpien liittoutumien kanssa.
Luettelo pääministereistä vuodesta 1990.
Alla luettelo nykyisen valtiomuodon ajalta eli vuodesta 1990. Kuningaskunnan ja sosialismin aikaisista pääministereistä, katso Luettelo Bulgarian pääministereistä.
Manfred Weber

Manfred Weber (s. 14. kesäkuuta 1972 Niederhatzkofen) on saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko. Hän on toiminut Euroopan kansanpuolueen ryhmän puheenjohtajana Euroopan parlamentissa vuodesta 2014 lähtien ja Euroopan parlamentin jäsenenä vuodesta 2004. Weber valittiin 31. toukokuuta 2022 Euroopan kansanpuolueen puheenjohtajaksi.
Tausta.
Manfred Weber syntyi heinäkuussa 1972 Niederhatzkofenin piirikunnassa Baijerissa. Peruskoulunsa Weber kävi Wildenbergin maaseudulla, noin tunnin ajomatkan päässä Münchenistä. Weber kävi Wildenbergin teknisen lukion ja myöhemmin fyysisen tekniikan tutkinnon Münchenin ammattikorkeakoulussa. Weber osallistui katoliseen nuorisoliikkeeseen, muun muassa soittamalla yhtyeessä. Weber osallistui myös CSU:n nuorisojärjestön toimintaan.
Poliittinen ura.
Weber asettui ehdolle Euroopan parlamentiin vuonna 2004, jolloin hän tuli valituksi europarlamentarikoksi. Vuonna 2014 Weber valittiin Euroopan kansanpuolueen ryhmän ryhmäpuheenjohtajaksi. Euroopan parlamentissa Weber istui kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnassa vuosina 2004–2012. Vuosina 2012–2014 hän oli perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnassa.
EPP:n kärkiehdokas komission puheenjohtajaksi.
Weber valittiin Helsingissä pidetyssä Euroopan kansanpuolueen (EPP) huippukokouksessa marraskuussa 2018 EPP:n kärkiehdokkaaksi (ns. "Spitzenkandidat") Euroopan komission puheenjohtajaksi. Hän sai 492 ääntä ja vastaehdokas Alexander Stubb 127 ääntä. Weberiä pidettiin alusta asti ennakkosuosikkina, ja hänellä oli EPP:n jäsenpuolueiden suuren osan sekä muun muassa Saksan liittokanslerin Angela Merkelin tuki. Weber ei kuitenkaan saanut EU-maiden päämiehiltä tukea Euroopan komission puheenjohtajuuteen.
Euroopan kansanpuolueen puheenjohtaja.
Weber valittiin toukokuussa 2022 Euroopan kansanpuolueen puheenjohtajaksi Rotterdamissa pidetyssä EPP:n puoluekokouksessa. Valinnan myötä Weberistä tuli tuplapuheenjohtaja, sillä hän toimi aiemmin jo europarlamenttiryhmän johtajana. Weber totesi ennen valintaansa puheenjohtajaksi, että hänen mukaansa Euroopan olisi näytettävä enemmän johtajuutta. Weber on kannattanut eurooppalaisten asevoimien luomista sekä yksittäisten EU-maiden veto-oikeuden poistamista, mikä on Weberin mukaan hidastanut päätöksiä esimerkiksi ulkopolitiikassa.
Sekologaniini

Sekologaniini (C17H24O10) on terpeeneihin ja glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy lukuisissa kasveissa ja se on keskeinen välituote alkaloidien biosynteesissä.
Biologinen rooli.
Sekologaniini eristettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970 japaninkuusaman ("Lonicera morrowii") lehdistä. Sekologaniinin biosynteesi lähtee geranyylipyrofosfaatista kuuden entsyymin katalysoiman reitin kautta. Viimeisessä vaiheessa sekologaniinisyntaasi katalysoi loganiinin hapettumista sekologaniiniksi. 
Sekologaniinista muodostuu seuraavissa vaiheissa muita yhdisteitä. Tärkeitä ovat erityisesti alkaloidit, ja sekologaniini on esiaste noin 2 500 eri alkaloidille. Sekologaniini reagoi tryptamiinin kanssa muodostaen striktosidiinia, joka on esiaste kaikille indolialkaloideille. Niistä monet ovat biologisesti aktiivisia. Sekologaniinin ja dopamiinin reaktio on ensimmäinen vaihe isokinoliinialkaloidien, esimerkiksi kiina-alkaloidien ja pyrrolokinonialkaloidien kuten kamptotesiinin biosynteesissä.
Phyllis Sjöström

Phyllis Eleanor Sjöström (o.s. "Mardall", 1888 Darjeeling, Brittiläinen Intia – 2. syyskuuta 1964 Tammisaari) oli englantilaissyntyinen oopperalaulaja, joka asui Suomessa 1920-luvun puoleenväliin asti arkkitehti Einar Sjöströmin puolisona.
Phyllis Sjöström esiintyi monissa sopraanorooleissa Suomen Kansallisteatterin ja Suomalaisen Oopperan tuotannoissa vuosina 1912–1925, muun muassa "Carmenin" Frasquitana ja "Lakmén" Rosena. Einar Sjöströmin kuoltua vuonna 1923 Phyllis Sjöström muutti vuonna 1909 syntyneen poikansa kanssa Lontooseen, jossa hän jatkoi laulajanuraansa. He luopuivat vuonna 1929 Suomen kansalaisuudesta. Pojasta Cyril Mardallista tuli merkittävä brittiläinen arkkitehti.
Madeleina Kay

Madeleina Kay (s. 29. maaliskuuta 1994) on brittiläinen aktivisti, muusikko ja kuvittaja. Hän on Schwarzkopf Stiftung -säätiön Vuoden nuori eurooppalainen 2018. Kay kampanjoi Brexitiä vastaan kirjoittamalla lauluja, esiintymällä tapahtumissa ja tekemällä poliittisia kuvakirjoja.
Aktivismi.
Kay ei kampanjoinut ennen vuoden 2016 kansanäänestystä, mutta kansanäänestyksen tulos sai hänet ryhtymään aktivistiksi.
Lokakuussa 2017 Kay nousi julkisuuteen, kun hän esiintyi "EU Supergirl" -asussaan Euroopan komission Brexit-neuvottelija Michel Barnierin ja Ison-Britannian silloisen Brexit-ministeri David Davisin lehdistötilaisuudessa. Kay saatettiin ulos lehdistötilasta ennen tilaisuuden alkua. Hän on esiintynyt muun muassa BBC:n, Channel 4 News -kanavan ja Deutsche Wellen Brexit-uutisoinnissa.
Kayn lempinimi ”Alba White Wolf” viittaa hänen valkoiseen Alba-saksanpaimenkoiraansa, joka esiintyy tämän kampanjakuvastoissa. Kayn muihin alter egoihin kuuluvat muun muassa ”Saboteur”-merirosvo ja EU Wonder Woman -hahmo.
Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta

Kansallinen liike vakauden ja vaurauden puolesta (; aikaisemmin Kansallinen liike Simeon Toisen puolesta (sama lyhenne)) on Bulgarian viimeisen tsaarin Simeon Sakskoburggotskin vuonna 2001 perustama vasemmistoliberaalinen puolue. 
Sakskoburggotski perusti puolueen juuri ennen parlamenttivaaleja, ja se pystyi osallistumaan vaaleihin vain koalition avulla. Se sai 120 parlamentin 240 paikasta, ja Sakskoburggotskista tuli pääministeri.
Vuonna 2014 joukko puolueen nimekkäitä poliitikkoja erosi puolueesta ja ehdotti sen hajottamista. Puolue päätti olla asettamatta ehdokkaita vuoden 2017 vaaleihin.
Rahan kääntöpiiri

Rahan kääntöpiiri on Reijo Mäen vuonna 1994 ilmestynyt romaani. 
Tausta.
Kirjan tapahtumien taustana on Suomen pankkikriisi. Ollaan alkukesässä 1990. Vaihtotaseen vaje on noussut 23 miljardiin markkaan. Heliborkorko on käynyt talvella kuudessatoista. Suomen pankki on markan arvoa puolustaakseen nostanut korkotasoa ja hallitus vakuuttanut, että markan arvoon ei kajota. Osakekurssit ovat laskeneet. Pankit myyvät yrityksille valuuttaluottoja, ja tulosta tehdään rahoitusinstrumenteilla.
Juoni.
Pankinjohtaja Vettenrannan henkilökohtainen velkarahalla rakentama sijoitusyhtiö on laskeneiden kurssien vuoksi kaatumassa. Samoin hänen avioliittonsa. Ratkaisuksi tarjoutuu hänen Tukholman-vuosien kaverinsa Matti Höök, joka painostaa tämän pesemään pankin kautta dollareita, jotka Vettenranta aikoo anastaa.
Ilmari Kuokka

Ilmari Kuokka (23. heinäkuuta 1901 Virolahti, Suomen suuriruhtinaskunta – 17. tammikuuta 1981 Nuijamaa) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Viipurin Urheilijoita, Nuijamaan Nuijaa ja Virolahden Sampoa edustanut Kuokka kilpaili maratonjuoksussa Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 sijoittuen 24:nneksi. Suomen panos Amsterdamin olympiamaratonilla oli vahva, ja Kuokka oli kuudesta suomalaisosallistujasta heikoiten sijoittunut. SM-kisoissa Kuokka voitti vuonna 1931 kultaa 25 000 metrillä ja hopeaa maastojuoksussa ja vuonna 1936 kultaa 25 000 metrillä. Lisäksi hän saavutti hopeaa 25 000 metrillä vuonna 1935 sekä pronssia vuosina 1926 ja 1929. Hän voitti Suomen Urheilulehden maratonin vuosina 1930 ja 1931 ja Helsingin maratonin vuonna 1931 sekä oli kolmas Košicen maratonilla vuonna 1934. Kuokan ennätykset olivat 25 000 metrillä 1.25.18,6 vuodelta 1931 ja maratonilla 2.40.40,0 vuodelta 1928. Kuokka toimi Nuijamaan kunnanvaltuustossa.