tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaupunkikaasu

Kaupunkikaasu oli asutuskeskuksiin rakennetuissa kaasuverkostoissa kulkenut kaasumainen kivihiilestä tuotettu polttoaine. Sivilisaation kehitykselle kaupunkikaasu antoi tärkeän osansa niin valaistuksen, lämmityksen kuin ruoanlaiton osaltakin. Halkojen kantaminen vaihtui kaasuhanan avaamiseksi. Sitä käytettiin 1800-luvulla valaistukseen, minkä vuoksi sitä kutsuttiin myös valokaasuksi. Sähkölamput syrjäyttivät kuitenkin pian kaasuvalaistuksen, mutta kaupunkikaasua käytettiin 1900-luvun loppupuolelle saakka yleisesti varsinkin kaasuliesien polttoaineena. 
Ensimmäiset kaupunkikaasuverkot rakennettiin Englantiin 1800-luvun alussa. Lontoon Pall Mall sai kaasuvalon 1807. Manner-Euroopassa kaasuverkkoja rakensi vuonna 1824 perustettu brittiläinen Imperial Continental Gas Association.
Verkostossa kulkevan kaasun ominaisuudet riippuivat siitä millaisilla laitteilla se oli tuotettu, joten kaasu oli erilaista eri kaupungeissa. Varhaisessa vaiheessa verkostossa kulki ilmakaasua, mutta hyvin nopeasti opittiin valmistamaan voimakaasua eli generaattorikaasua. Sittemmin katuvalaistuksen vaatimuksesta käytiin tuottamaan valokaasua, jota aluksi valmistettiin karburoimalla generaattorikaasua, myöhemmin kuivatislaamalla kivihiiltä.
Kivihiilen kuivatislauksessa saadulla kaasulla oli korkeampi lämpöarvo, ja sitä saatiin samalla kun terästeollisuutta varten tuotettiin koksia. Myöhemmällä aikakaudella kuivatislauspanoksen jäähdytykseen käytettiin tulistettua höyryä, jolloin mukaan sekoittui vesikaasua. Näin syntynyt kaasu oli pääasiassa hiilimonoksidin ja vedyn seosta, joka syntyi hiilestä ja vesihöyrystä seuraavalla kemiallisella reaktiolla:
C + H2O ⇒ CO + H2.
Myöhemmin hehkusukan käyttöönotto poisti vaatimuksen kaasuliekin valaisevuudesta.
Kaupunkikaasua käytettiin ensimmäisissä sisäisissä, sylinterillä varustetuissa polttomoottoreissa.
Kaasulaitoksien valtakausi päättyi 1900-luvun lopulla, ja kaupunkikaasuverkostoihin alettiin johtaa maakaasua. Maakaasu eli metaani on myrkytöntä ja sitä voidaan käyttää metaaniajoneuvojen polttoaineena. Siten kaupunkikaasuverkoston varrelle on helppo pystyttää metaanin tankkauspisteitä.
Mitokondrio-Eeva

Mitokondrio-Eeva on nimitys, jolla viitataan kaikkien nykyään elävien ihmisten viimeiseen yhteiseen esiäitiin katkeamattomassa äitilinjassa.
Mitokondrio sisältää DNA:ta (mtDNA), joka on noin 16 600 emäksen mittainen rengasmainen DNA-molekyyli. Mitokondriossa DNA:ta on kuitenkin huomattavasti vähemmän kuin tumassa. Jälkeläinen saa hedelmöityksessä mtDNA:n vain äidiltä (uniparentaalinen periytyminen), kun taas tuman DNA:n jokainen saa molemmilta vanhemmiltaan. 
MtDNA:ssa tapahtuu paljon mutaatioita, jotka eivät korjaannu korjausmekanismien tehottomuuden vuoksi, joten mutaatiot jäävät mtDNA:han. Mutaatioita käytetään apuna äitilinjojen määrittämisen. Mutaatioiden hierarkkisuus muodostaa äitilinjoja, ja samanlaiset mtDNA:n tyyppiryhmät muodostavat niin kutsuttuja haploryhmiä. Haploryhmät jakautuvat maantieteellisesti afrikkalaisiin, eurooppalaisiin sekä aasialaisiin, joista polveutuvat alkuperäisamerikkalaiset.
Koska isän perimä ei ole vaikuttanut mitokondrion DNA:han eikä näin ollen sen mutaatioihin ja mutaatioiden on katsottu tapahtuneen suhteellisen säännöllisesti, tutkijat ovat yksilöiden mitokodrioiden DNA:n avulla voineet määrittää, miten kauan sitten tämä äitilinjan kantaäiti on elänyt. Pisimmän katkeamattoman äitilinjan esiäitinä pidetään noin 200 000 vuotta sitten Afrikassa elänyttä naista, jota on kutsuttu nimellä Mitokondrio-Eeva.
Mitokondrio-Eeva ei ollut oman aikansa ainoa nainen. Ihmisten populaatio on pienimmilläänkin ollut muutamia kymmeniä tuhansia yksilöitä. Muilta tuon ajan yksilöiltä on kyllä periytynyt nykyväestöihin muita (tuman) geenejä, mutta näiden polveutumisketjut ovat kulkeneet sekä miesten että naisten kautta.
Phil Ball

Phil Ball (s. 1957 Vancouver, Kanada) on brittiläinen kirjailija ja kolumnisti.
Ball syntyi Kanadan Vancouverissa, mutta kasvoi Englannin Cleethorpesissa. Elettyään myös Perussa ja Omanissa hän asettui vuonna 1991 San Sebastiániin Espanjan Baskimaalle, jossa hän asuu puolisonsa ja kahden lapsensa kanssa. Hän on koulutukseltaan englannin kielen opettaja.
Jalkapallosta jo nuorena innostuneen Ballin ensimmäinen teos "Morbo" (2001) on kertomus espanjalaisen jalkapalloilun historiasta ja espanjalaisseurojen historiaan, kieleen ja politiikkaan perustuvista erityislaatuisista keskinäisistä suhteista. "White Storm" (2002) käy läpi kansainvälisen jalkapalloliiton jäsenlehden lukijoiden 1900-luvun parhaaksi seurajoukkueeksi valitseman Real Madridin satavuotisen historian ja "An Englishman Abroad" (2004) puolestaan kertoo jalkapalloilija David Beckhamin ensimmäisestä vuodesta Real Madridissa. Ensimmäistä kertaa jalkapalloilun ulkopuolelle Ball astui teoksellaan "The Hapless Teacher’s Handbook" (2006), joka on humoristinen omaelämäkerta hänen opettajanuransa alkuvuosista Englannissa.
Ball on myös kirjoittanut jalkapallokolumneja muun muassa "When Saturday Comes"-, "The New York Times"- ja "Financial Times" -lehtiin sekä "ESPN Soccernet" -verkkosivustolle.
Boris Pankin

Boris Dimitrijevitš Pankin (; s. 20. helmikuuta 1931 Frunze, Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta) on poliitikko, joka toimi lyhyesti Neuvostoliiton viimeisenä ulkoministerinä ennen sen kaatumista vuonna 1991. Hän toimi myös maansa suurlähettiläänä Ruotsissa (1982–1990) ja Tšekkoslovakiassa (1990–1991).
Pankin oli lastenkirjailija Astrid Lindgrenin (1907–2002) henkilökohtainen ystävä.
Pankin on myöhemmällä iällään muuttanut vakituisesti Brommaan, Ruotsiin. Hänellä on puolisonsa Valentinan kanssa kaksi lasta ja lapsenlapsia. Hänelle myönnettiin tammikuussa 2005 "kuukauden tukholmalaisen" arvonimi.
Louise Suggs

Mae Louise Suggs (7. syyskuuta 1923 Atlanta, Georgia – 7. elokuuta 2015 Sarasota, Florida) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän oli LPGA Tourin perustajia ja siten naisten ammattigolfin merkkinimiä.
Suggs syntyi Atlantassa, Georgiassa. Hän aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1948 ja voitti muiden saavutustensa ohessa Western Openin (1946, 1947, 1949, 1953), Titleholders Championshipin (1946, 1954, 1955, 1959), LPGA Championshipin (1957) ja U.S. Women’s Openin (1949, 1952).
Suggs kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen vuonna 1979. Hänelle myönnettiin vuoden 2007 Bob Jones Award.
Suggs kuoli 91-vuotiaana Floridan Sarasotassa 7. elokuuta 2015.
Cisitalia

Cisitalia oli Italialaisen Piero Dusion perustama Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan yhteen osakilpailuun. 
Tallin perusteet saivat alkunsa toisen maailmansodan loppupuoliskolla 1944, jolloin Dusio suostutteli Fiatilla työskennellyttä autojen suunnittelijaa Dante Giacosaa rakentamaan matalakustanteinen kilpa-auto. Tuloksena oli samana vuonna Consorzio Industriale Sportiva Italian eli Cisitalian perustaminen. Ensimmäinen kilpa-auto D46 suunniteltiin Fiatin osista ja siihen asennettiin 1 100 cm3:n moottori. Giovanni Savonuzzin viimeistelemä auto ajoi ensimmäisen kilpailunsa Torinon Coppa Brezzin -osakilpailussa vuonna 1946, jonka Dusio voitti. Vuosina 1947-48 Cisitalian autonsuunnitteluprojektit alkoivat tuottaa vaikeita aikoja yritykselle, kun vuoden 1947 malli 202MM osoittautui liian kalliiksi ja monimutkaiseksi ja yrityksen yhteistyökumppanin Ferdinand Porschen suunnittelema kilpa-auto Cisitalia 360 oli takamoottorin vuoksi monimutkainen vuoden 1948 kisoihin. Yritys kuitenkin pelastui, kun Dusio siirsi tuotantoa Argentiinaan, missä nimesi automerkkinsä Automotores Argentinosiksi eli Autoariksi Argentiinan hallituksen tukemana Dusion Carlo-pojan jäädessä Cisitalian Torinon osaston johtopuolelle.
Dusion yritys osallistua Formula 1-sarjan Italian GP:hin 1952 kariutui hänen autonsa moottorin hajoamiseen jo harjoituksissa. Hän perusti myöhemmin vielä Cisitalian tehtaan Argentiinaan, jossa valmistettiin Cisitalia 750-mallia.
Emmanuel Chabrier

 Alexis-Emmanuel Chabrier (18. tammikuuta 1841 – 13. syyskuuta 1894) oli ranskalainen romantiikan ajan säveltäjä. Hänen parhaimpina pidetyt työnsä ilmentävät 1880-luvun Pariisin ilmapiiriä. Chabrierin musiikki luokitellaan impressionistiseksi. Hän sävelsi muun muassa viisi oopperaa, orkesteriteoksia, pianoteoksia (mm. 10 maalauksellista kappaletta; 1881) sekä lauluja ja muita vokaaliteoksia. Hänen pääteoksensa ovat ooppera "Le Roi malgré lui" ja orkesterirapsodia" España". Chabrier sai vaikutteita etenkin César Franckilta ja Richard Wagnerilta.
Elämäkerta.
Chabrier syntyi Ambertin kaupungissa, Keski-Ranskassa sijaitsevassa Puy-de-Dômen departementissa vuonna 1841. Hän alkoi käydä 6-vuotiaana espanjalaissyntyisen Saporta-nimisen pakolaisen pitämillä pianotunneilla ja 10-vuotiaana hän aloitti koulunkäymisen Lycée Impérialissa, departementin pääkaupungissa Clermont-Ferrandissa, missä hän alkoi ensimmäisen kerran säveltää musiikkia. Kaksi vuotta myöhemmin hän jätti synnyinseutunsa suunnaten kohti Pariisia. Siellä Chabrier opiskeli isänsä vaatimuksen vuoksi lakia Lycée Louis le Grandissa tai Lycée Saint Louisissa. Elämäkertakirjoittavat ovat asiasta erimielisiä. Vapaa-ajallaan hän harrasti kuitenkin aktiivisesti musiikkia muiden muassa harjoittelemalla soittamaan pianoa ja kontrapunktia. 
Chabrier valmistui vuonna 1862. Hän sai pian töitä Ranskan sisäasiainministeriöstä, joka oli hänen työpaikkanaan seuraavat 18 vuotta. Tänä aikana hän sävelsi oopperat "L’Étoile" (”Tähti”, 1877) ja "Une Éducation manquée" (”Puutteellinen koulutus”). Musiikillisesti hän oli hyvin pitkälle itseoppinut. Noina vuosina hän tutustui taidemaalari Manet’seen ja runoilija Paul Verlaineen. Jälkimmäisen kanssa he luonnostelivat kahta operettoa, jotka eivät kuitenkaan koskaan tulleet valmiiksi. Chabrier avioitui Marie Alice Dejeanin kanssa 27. joulukuuta 1872.
Suuri käänne hänen elämässään oli Münchenin matka vuonna 1879. Kuultuaan Wagnerin "Tristan und Isolde" -sävellyksen Chabrier päätti omistautua koko loppuelämänsä ajaksi musiikille ja erota virastaan ministeriöstä. Chabrier sävelsi nyt lyhyitä teoksia, muiden muassa "Dix Pièces pittoresques" (pianoteos, 1881) ja "Habañera" (1885). Hänen parhain työnsä "España"-rapsodia näki päivänvalon vuonna 1883.
Connew

Connew oli brittiläinen Formula 1 -talli, joka osallistui kahteen osakilpailuun kaudella . Tallin perustaja Peter Connew, entinen Surtees-tallin suunnittelija, kehitti PC1-ajokin, jossa oli Ford Cosworth DFV -moottori.
François Migault ei voinut startata Britannian GP:ssä 1972 aika-ajoissa tapahtuneen jousitusongelman vuoksi, mutta Itävallan GP:ssä hän lähti joukon hänniltä ja keskeytti kilpailun myöhemmin. Tallin autolla ajettiin myöhemmin MM-sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa ja Formula 5000 -sarjassa.
Abba (albumi)

Abba on ruotsalaisen Abba-yhtyeen huhtikuussa 1975 ilmestynyt kolmas studioalbumi, joka sisältää muun muassa kappaleet ”Mamma Mia” ja ”SOS”. Albumilla yhtye löysi oman tyylinsä ja luopui ajatuksesta, jonka mukaan Abban kaikki jäsenet laulaisivat yhtä paljon. Pääasiallinen vastuu lauluosuuksista oli siirtynyt yhtyeen naisjäsenille.&lt;ref name="Palm/181"&gt;Palm 2009, s.181.&lt;/ref&gt;
Albumi nousi Ruotsissa listaykköseksi pysyen sillä paikalla suurimman osan vuodesta.&lt;ref name="Palm/177"&gt;Palm 2009, s.177.&lt;/ref&gt; Australiassa se oli kärjessä 12 viikon ajan.
Kappaleista ”Mamma Mia”, ”SOS”, ”Bang-A-Boomerang” ja ”I Do, I Do, I Do, I Do, I Do” kuvattiin promovideot, jotka maksoivat yhteensä 50 000 Ruotsin kruunua.&lt;ref name="Palm/186"&gt;Palm 2009, s.186.&lt;/ref&gt;
"Abba"-albumi pääsi vuonna 2009 mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Amurinleopardi

Amurinleopardi ("Panthera pardus orientalis") on maailman harvinaisin kissapeto. Amurinleopardeja on luonnossa jäljellä enää noin 60–100 yksilöä. Amurinleopardi on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. 
Ulkonäkö ja koko.
Amurinleopardilla on suuremmat tummat pilkut kuin muilla leopardin alalajeilla. Amurinleopardin karva on kesällä 2,5 cm pitkä, talvella jopa seitsemänsenttinen. Turkin tummien pilkkujen välinen alue on kesällä kullanruskea, talvella kermanvalkoinen. Naaras painaa 25–45 kiloa, uros 32–48 kiloa.
Levinneisyys ja kanta.
Amurinleopardeja eli aiemmin Korean niemimaalla ja Koillis-Kiinassa, mutta nykyään niitä tavataan luonnossa ainoastaan Venäjän Kaukoidässä. Kantaa on pienentänyt etenkin salametsästys sekä liiallinen elinalueiden pirstoutuminen. Amurinleopardia on metsästetty sen kauniin turkin takia sekä kiinalaisen lääketieteen tarpeisiin.
Amurinleopardin suojelemiseksi on tehty paljon työtä, ja sen ansiosta lajin luonnossa elävä kanta on noussut 30:stä noin 80:een. Geneettinen vaihtelu näin pienen kannan sisällä on vähäistä, ja yksittäinen onnettomuus kuten iso metsäpalo tai epidemia voi hävittää eläimen sukupuuttoon sen luontaisilta elinalueilta.
Maailman eläintarhoissa amurinleopardeja on noin 200, joista Euroopassa puolet. Suomessa amurinleopardin voi nähdä Korkeasaaren eläintarhassa. Korkeasaaren mukaan täysin puhtaita amurinleopardeja on vain muutamia yksilöitä tarhoissa näistä määristä. Tarhakantoihin muualle maailmaan on lähinnä risteytynyt pohjoiskiinalaista "Panthera pardus japonensis" -alalajia. Eurooppalaiset eläintarhat pitävät yllä amurinleopardien suojeluohjelmaa, johon myös Korkeasaaren eläimet kuuluvat.
Renault 4CV

Renault 4CV oli Renault'n vuosina 1946–1961 valmistama automalli. Se oli Volkswagen Kuplan inspiroima taloudellinen ”kansanauto” ja ensimmäinen ranskalainen auto, jota myytiin yli miljoona kappaletta. 
4CV kehitettiin alun perin salassa toisen maailmansodan aikana, sillä Saksan miehitettyä Ranskan oli valmistajalle annettu tiukka käsky valmistaa ajoneuvoja ainoastaan hyöty- ja sotilaskäyttöön. Fernand Picardin, Charles-Edmond Serren ja Jean-Auguste Riolfon johtama suunnitteluryhmä visioi pienen, taloudellisen auton (Volkswagen Kuplan tapaan), joka sopisi taloudellisesti vaikeaan aikaan, joka väistämättä seuraisi sodan jälkeen. Ensimmäinen prototyyppi valmistui 1942 ja kaksi muuta prototyyppiä valmistettiin seuraavan kolmen vuoden aikana. Yleisölle ja medialle 4CV esiteltiin lopulta vuoden 1946 Pariisin autonäyttelyssä.
4CV:n esittelyn aikaan sitä kutsuttiin nimellä "La motte de beurre" ("voikokkare") johtuen osittain auton muodosta ja osittain siitä että monet varhaiset mallit oli maalattu Saksan Deutsches Afrikakorpsille tarkoitetulla hiekankeltaisella ylijäämämaalilla. 4CV:n voimanlähteenä oli 748 cm³ moottori joka tuotti 17 hevosvoimaa ja joka oli yhdistetty 3-vaihteiseen manuaalivaihteistoon. Vaikka myynti Ranskan heikosta taloudellisesta tilanteesta johtuen oli aluksi vaatimatonta, oli 4CV:tä vuoden 1949 puoliväliin mennessä myyty 37 000 kappaletta ja se oli Ranskan myydyin auto. Autoa valmistettiin tämän jälkeen vielä yli vuosikymmen. Vuonna 1956 esitelty Dauphine oli tarkoitettu 4CV:n korvaajaksi, mutta 4CV:tä valmistettiin sen rinnalla vielä vuoteen 1961. 4CV:n korvasi lopulta Renault 4, jossa oli sama moottori kuin 4CV:ssä ja joka oli myös samanhintainen.
4CV:tä valmistettiin 1 105 547 kappaletta ja siitä tuli ensimmäinen ranskalainen auto jonka myynti ylitti miljoonan kappaleen rajan.
4CV oli helppo virittää ja sitä käytettiin yleisesti autokilpailuissa. Alpinen ja Renault'n yhteistyön ensimmäinen hedelmä oli Alpine A106 joka perustui 4CV:n tekniikkaan. 
4CV:tä valmisti lisenssillä myös japanilainen Hino Motors, Ltd.
Manfred Wörner

Manfred Wörner (24. syyskuuta 1934 – 13. elokuuta 1994) oli saksalainen poliitikko. Hän toimi Länsi-Saksan puolustusministerinä (1982–1988). Hän oli vuodesta 1988 Naton pääsihteeri, kunnes kuoli 59-vuotiaana suolistosyöpään.
Wörner oli Saksan kristillisdemokraattisen unionin jäsen ja pääsi parlamenttiin ensimmäistä kertaa vuonna 1965.
Jussi Valtonen

Jussi Valtonen (s. 9. kesäkuuta 1974) on suomalainen kirjailija ja psykologi. Hänen lähitulevaisuuteen sijoittuva romaaninsa "He eivät tiedä mitä tekevät" sai vuoden 2014 kirjallisuuden Finlandia-palkinnon.
Valtonen aloitti vuonna 1993 englantilaisen filologian opinnot Helsingin yliopistossa, mutta kiinnostui filosofiasta ja englannin opinnot jäivät. Vuonna 1996 hän vaihtoi pääaineensa edelleen psykologiaan ja valmistui psykologian maisteriksi vuonna 2000. Valtonen on opiskellut neuropsykologiaa Johns Hopkinsin yliopistossa Yhdysvalloissa Hän julkaisi neuropsykologian väitöskirjansa 2016. Valtosen väitöskirjassa selvitettiin terveiden aivojen toimintaa tutkimalla aivovaurioista kärsiviä potilaita, joiden tiedonkäsittelykyvyt eivät toimi normaalisti. Hän on opiskellut myös käsikirjoittamista Salfordin yliopiston ja Tampereen ammattikorkeakoulun yhteisessä ohjelmassa (MA in Screenwriting). Hän valmistui elokuvakäsikirjoittamisen maisteriksi Salfordin yliopistosta vuonna 2009.
Valtonen on työskennellyt toimittajana ja assistenttina Helsingin yliopiston psykologian laitoksella. Hän on toiminut Taideyliopiston kirjoittamisen professorina vuodesta 2019.
Vuonna 2000 Valtonen julkaisi yhdessä Ben Furmanin kanssa teoksen "Jossakin on ilo: tietoa ja toivoa masennuksesta kärsiville ja heidän läheisilleen". Vuonna 2002 Valtonen voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun. Hänen esikoisromaaninsa "Tasapainoilua" ilmestyi Liken kustantamana vuonna 2003. Vuonna 2006 ilmestyi novellikokoelma "Vesiseinä" ja vuonna 2007 toinen romaani "Siipien kantamat", joka sijoittui toiseksi Tammen ja Bonnierin pohjoismaisessa romaanikilpailussa. Vuonna 2008 Valtonen voitti Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun ja Yleisradion kuunnelmakäsikirjoituskilpailun.
Valtonen on ollut helsinkiläisen kirjoittajaryhmä Nobelistiklubin jäsen. Hän soittaa kitaraa Kuha.-yhtyeessä.
Jussi Valtosen isä on pappi Olli Valtonen. Valtosella on kaksi lasta.
Lee Trevino

Lee Buck Trevino (s. 1. joulukuuta 1939) on yhdysvaltalainen golfaaja. Hän syntyi Dallasissa, Teksasissa meksikolaislähtöisille vanhemmille ja palveli neljä vuotta Yhdysvaltain merijalkaväessä. 
Trevino voitti kahdesti US Openin (1968, 1971), British Openin (1971, 1972) ja PGA Championshipin (1974, 1984). Hän voitti viisi kertaa Vardon Trophyn, ja vuonna 1981 hänelle myönnettiin paikka World Golf Hall of Famessa. 
Vuonna 2000 "Golf Digest" -lehti nimesi Trevinon lajin kaikkien aikojen 14. suurimmaksi pelaajaksi.
Janne Gallen-Kallela-Sirén

Jorma Janne Gallen-Kallela-Sirén (myös nimellä Janne Sirén, s. 29. syyskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, joka on vuodesta 2013 toiminut Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltion Buffalossa sijaitsevan AKG-taidemuseon (ent. Albright-Knox Art Gallery) johtajana Aiemmin Gallen-Kallela-Sirén työskenteli Tampereen taidemuseon (2004–2007) ja Helsingin kaupungin taidemuseon (2007–2013) johtajana.
Elämä.
Gallen-Kallela-Sirénin vanhemmat ovat filosofian tohtori Matti Sirén ja museonjohtaja, sisustusarkkitehti Aivi Gallen-Kallela.
Gallen-Kallela-Sirén opiskeli egyptologiaa Uppsalan yliopistossa, mutta siirtyi sieltä yhdysvaltalaiseen College of the Holy Cross -yliopistoon Massachusettsiin. Vuonna 1993 hän suoritti siellä taidehistorian kandidaatin tutkinnon. Sen jälkeen hän jatkoi taidehistorian opintojaan New Yorkin yliopiston Institute of Fine Artsissa, missä hän suoritti taidehistorian maisterin ja tohtorin tutkinnot. Väitöskirjan hän teki suomalaisen kuvataiteen ja varhaisen nationalismin kohtaamisesta ja yhteen nivoutumisesta vuosina 1880–1900. Otava kiinnostui väitöskirjasta, ja vuonna 2001 Gallen-Kallela-Sirén teki osin väitöskirjaansa pohjautuvan elämäkerran isoisoisästään Akseli Gallen-Kallelasta.
Gallen-Kallela-Sirén työskenteli neljä vuotta dosenttina Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa, missä hän opetti modernin ja nykytaiteen lisäksi estetiikkaa, museologiaa ja taideteoriaa. Gallen-Kallela-Sirén on kuulunut usean suomalaisen kulttuuriorganisaation, kuten Designmuseon, Kuvataideakatemian, taiteen keskustoimikunnan ja valtion kuvataidetoimikunnan, hallituksiin.
Guggenheimin asiamies.
Gallen-Kallela-Sirén toimi vuoden 2011 alusta Helsingin kaupungin edustajana Guggenheim-säätiön johdolla toteutettavassa työssä, jossa selvitettiin mahdollisuutta perustaa Guggenheim-museo Suomeen.
Marañón

Marañón-joki on yksi Amazonin alkulähteiden joista. Se alkaa Perussa noin 5 800 metrin korkeudelta Yapuran jäätiköltä Andeilta.
Joki kulkee ensin 1 600 kilometriä, yhtyy Ucayali-jokeen, ja nämä joet yhdessä muodostavat Amazonin alun Nautan lähellä Loreton alueella. Marañonin tärkeimpiä sivujokia ovat Utcubamba, Crisnejas, Chamayo, Cenepa, Santiago, Morona, Pastaza, Huallaga ja Tigre.
Koskien ja putousten takia joella voi kulkea veneellä vain sen alajuoksulla. Jokilaakson kansoista mainittakoon jibarot.
Pop Media

Pop Media Oy (Vuosina 2002–2006 "Como Media Oy") on elokuviin ja musiikkiin keskittynyt viihdemediayhtiö, joka ylläpitää näihin aloihin liittyviä verkkosivustoja ja kustantaa aikakauslehtiä. Marraskuussa 2006 tuolloinen Como Media ja Popmedia Finland yhdistyivät Pop Media Oy:ksi.
Pop Media Oy:n omistus on jakautunut institutionaalisten ja yksityisten sijoittajien kesken. Toimitusjohtajana toimii Tuomo Häkkinen.
Albanian parlamentti

Albanian parlamentti () koostuu 140:stä nelivuotiskaudelle valitusta jäsenestä. Parlamenttivaaleissa käytetään suoran kansanvaalin ja suhteellisen vaalitavan yhdistelmää. Jäsenistä 100 valitaan suoralla kansanvaalilla ja 40 suhteellisella vaalitavalla. Parlamentti valitsee pääministerin, joka muodostaa hallituksen. Parlamentti myös valitsee Albanian presidentin. Albanian parlamentin suurin puolue on Sosialistinen puolue, jolla on 74 paikkaa.
Historia.
Albanian lyhytikäisessä ensimmäisessä tasavallassa oli parlamentti vuosina 1925–1928. Se oli kaksikamarinen.
Glen tai Glenda

Glen tai Glenda on vuonna 1953 valmistunut Ed Woodin ohjaama elokuva. Elokuvan pääosassa on Bela Lugosi ja Woodin silloinen tyttöystävä Dolores Fuller. Elokuva on faktaa ja fiktiota yhdistelevä dokudraama. Se käsittelee transvestismia ja transsukupuolisuutta. Elokuva on osaksi omaelämäkerrallinen. Wood itse oli transvestiitti ja elokuva on vetoomus suvaitsevaisuuden puolesta. Sittemmin se on saavuttanut kulttielokuvan aseman pienen tuotantobudjetin ja omaperäisen tyylinsä johdosta. 
Tausta.
Christine Jorgensenin sukupuolenkorjausleikkaus herätti runsaasti huomiota Yhdysvalloissa vuonna 1952. Leikkaus innoitti halpaelokuvatuottaja George Weissin teettämään aiheesta elokuvan. Weiss valitsi elokuvan ohjaajaksi Ed Woodin, johtuen tämän transvestismista. Wood hyväksyi tehtävän ja otti rahat, mutta tekikin sen sijaan elokuvan transvestismista. Kun elokuva valmistui, piti Wood sitä liian lyhyenä ja liian poikkeavana alkuperäisestä tehtävänannosta. Niinpä hän lisäsi elokuvaan muutamia kohtauksia sukupuolenkorjauksesta. Elokuva julkaistiin lopulta vain, koska se oli jo aiemmin myyty useisiin elokuvateattereihin.
Aiheesta muualla.
Mörttinen, Valtteri: Glen or Glenda (1953) "Laajakuva 01.04.2016"
Nicolae Văcăroiu

Nicolae Văcăroiu (s. 5. joulukuuta 1943) on romanialainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut maansa pääministerinä vuosina 1992–1996 ja senaatin puheenjohtajana 2000–2008.
Văcăroiu oli siirtymävaiheen presidenttinä aikavälillä 20. huhtikuuta – 23. toukokuuta 2007 parlamentin erotettua presidentti Traian Băsescun virantoimituksesta ennen viraltapanokansanäänestyksen jatkettua hänen kauttaan.
The Ghan

The Ghan on australialainen matkustajajunavuoro, joka liikennöi Adelaidesta Alice Springsin kautta Darwiniin. Juna liikennöi 2 979 kilometrin mittaisella reitillä kahdesti viikossa. Matkan kesto pääteasemien välillä on 49–54 tuntia, sisältäen neljän tunnin pysäykset Adelaidessa ja Katherinessa.
Nykyisen junavuoron nimi on lyhennetty muoto junavuoron aiemmasta lempinimestä, "The Afghan Expressistä". Lempinimi viittasi afgaanien ohjastamiin kamelikaravaaneihin, jotka liikkuivat samalla reitillä ennen rautatien valmistumista.
Historia.
Ensimmäinen juna liikennöi Commonwealth Railwaysin omistamalla Port Augustan ja Alice Springsin välisellä rataosalla 6. elokuuta 1929. Tuolloin käytössä olleen rautatien raideleveys oli 1 280 millimetriä.
Vasta vuonna 1980 valmistui uusi Tarcoolan ja Alice Springsin välinen standardiraideleveyksinen rataosuus. Tämä raideleveydeltään 1 435 millimetrin rataosuus yhdisti Alice Springsin Trans-Australian Railway -ratalinjaan, ja samalla myös henkilöliikenne siirtyi käyttämään uutta rataa.
Alice Springsin ja Darwinin välisen rataosuuden rakennustyöt aloitettiin heinäkuussa 2001, ja ensimmäinen matkustajajuna saapui Darwiniin 4. helmikuuta 2004.
Liikennöinti.
"The Ghan" liikennöi reitillään kahdesti viikossa. Aiemmin Alice Springsin ja Darwinin välisellä osuudella liikennöitiin yksi vuoro viikossa sesonkiaikojen ulkopuolella. Junaa liikennöi Secro Group -konserniin kuuluva Great Southern Railway -yhtiö.
Onnettomuudet.
12. joulukuuta 2006 "The Ghan" törmäsi tasoristeyksessä ajoneuvoyhdistelmään, jolloin seitsemän junan yhdestätoista vaunusta suistui kiskoilta. Onnettomuus tapahtui 35 kilometriä etelään Adelaidesta. Yksi junan matkustajista loukkaantui vakavasti ja vietiin sairaalaan kriittisessä tilassa. Ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja pidätettiin.
6. kesäkuuta 2007 "The Ghan" törmäsi ajoneuvoyhdistelmään tasoristeyksessä. Onnettomuuspaikka sijaitsi 50 kilometriä pohjoiseen Adelaidesta. Turmassa loukkaantui kolme matkustajaa, ajoneuvoyhdistelmän kuljettaja jäi puristuksiin ajoneuvonsa hyttiin.
David Carradine

David Carradine, oik. John Arthur Carradine (8. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 3. kesäkuuta 2009 Bangkok, Thaimaa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla sekä Emmyn että neljän Golden Globen saajaksi ja sai 1. huhtikuuta 1997 tähden Hollywood Walk of Famelle. 
Elämä ja ura.
Carradine syntyi Kalifornian Hollywoodissa näyttelijä John Carradinen ja tämän ensimmäisen puolison Ardanellen poikana. Hänen velipuolensa Keith ja Robert ovat myös näyttelijöitä. Carradine opiskeli San Francisco State Universityssa. 1970-luvulla Carradine nousi huomattavaan suosioon televisiosarjasta "Kung Fu".
1990-luvulla Carradine palasi vanhaan rooliinsa sarjan "Kung Fu: The Legend Continues" myötä, ja hän vieraili muun muassa "Lizzie McGuiressa". 
Kuolema.
Carradine löydettiin kuolleena 4. kesäkuuta 2009 hotellihuoneensa kaapista Bangkokissa. Ruumis löydettiin alastomana sidottuna naruun, jonka pää oli kaulan, ja toinen pää sukupuolielinten ympärillä. Kuolemaa epäiltiin aluksi itsemurhaksi, mutta pian uutisoitiin, että kuolema saattoi olla seksuaalista kiihotustilaa voimistavasta hypoksifiliasta seurannut onnettomuus. Myös Carradinen edustaja ja perheenjäsenet kertoivat uskovansa onnettomuuteen itsemurhan sijasta.
Virtuosi di Kuhmo

Virtuosi di Kuhmo (VdK) on suomalainen kamariorkesteri. Se on perustettu 1992.
Orkesterin perustaja on viulisti-kapellimestari Péter Csaba, joka on johtanut pääosin orkesterin konsertit ja levytykset. Orkesteri perustettiin Kuhmon kamarimusiikkijuhlien yhteydessä toimineen samannimisen orkesterin perinteiden jatkajaksi, mutta myöhemmin se on itsenäistynyt omaksi riippumattomaksi kokoonpanokseen, jolla on oma organisaatio ja ohjelmasuunnittelu. 
Virtuosi di Kuhmo on esiintynyt merkittävimmissä suomalaisissa kaupungeissa ja musiikkijuhlilla. Lisäksi se on esiintynyt suurimmissa Euroopan maissa sekä Venäjällä ja Japanissa. Orkesteri on tehnyt seitsemän levytystä. Orkesterin levytyksistä "Vivaldi: Neljä vuodenaikaa" ja "Kaanaanmaa" ovat Suomessa ylittäneet kultalevyrajan. Orkesteri on levyttänyt Ondinelle ja EMIlle, ja sillä on tekeillä kahdeksas levy, jonka julkaisee saksalainen CPO-yhtiö.
Jeri Ryan

Jeri Lynn Ryan (s. 22. helmikuuta 1968 München, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on ollut huomattavia rooleja muiden muassa televisiosarjoissa "" ja "Shark". 
Ryan on myös esiintynyt esimerkiksi sarjoissa "Käytäväpeliä", "O.C.", "Boston Legal" ja "Totuuden anatomia" sekä Peyton Reedin ohjaamassa komediaelokuvassa "Vähät rakkaudesta" (2003). 
Ryan syntyi Münchenissä, Saksassa, missä perhe asui Ryanin isän työn vuoksi. Hän valmistui high schoolista vuonna 1986 ja opiskeli sitten Northwestern-yliopistossa. Hän oli vuoden 1989 Miss Illinois ja kilpaili siten vuoden 1990 Miss American tittelistä. 
Ryanin ensimmäisestä avioliitosta (1991–1999) Jack Ryanin kanssa syntyi poika vuonna 1994. Ryan meni uusiin naimisiin kesäkuussa 2007 ranskalaisen kokin, Christophe Émén kanssa. He saivat tyttären 2. maaliskuuta 2008.
Kimmo Nurminen

Kimmo Nurminen (s. 5. heinäkuuta 1971 Turussa) on suomalaisen musiikkilehti Suen päätoimittaja. Nurminen on toiminut lehden päätoimittajana tammikuusta 1997 alkaen. Nurmisen aikana Sue on kasvanut pienestä paikallislehdestä Suomen suuripainoksisimmaksi musiikkilehdeksi, jonka painos on nykyisin noin 60 000 (lähteiden 2 ja 3 uutis-sisältö on kotoisin Sue-lehden omasta toimeksiannosta lähetetyistä tiedotteista).
Nurminen on toiminut vuosina 1988-2002 turkulaisen elävän musiikin yhdistyksen, "Auran panimo -yhdistyksen" organisaattorina sekä vuodesta 1994 alkaen indie-musiikkiin keskittyvän Indie-iltamat -festivaalin tuottajana. Indie-iltamat kokoaa Helsingin Sanomien mukaan suomalaisen "vaihtoehtoeliitin". Viime vuosina nelipäiväiseksi kasvanut, perinteisesti DBTL-tapahtuman aikoihin järjestettävä tapahtuma on järjestetty myös muissa kaupungeissa kuten Helsingissä.
Nurminen on ollut valtakunnallisen "Nuori Kulttuuri -musiikki 2007" -raadin jäsenenä palkitsemassa nuoria rock- ja pop-yhtyeitä. Lisäksi Nurminen on toiminut valokuvaajana.
Nurminen on myös DJ-kaksikko The Boys Named Suen toinen osapuoli yhdessä Suen toimituspäällikön Ari Väntäsen kanssa. Kaksikko soittaa pääosin Dynamo-klubilla.
Kimmo Nurmisen veli on kitaristi Olli Nurminen (Xysma, Shake, Trouble Bound Gospel).
Jürgen Moltmann

Jürgen Moltmann (8. huhtikuuta 1926 – 3. kesäkuuta 2024) oli saksalainen kristillinen teologi. Hän syntyi Hampurissa ja tuli uskoon ollessaan sotavankina toisen maailmansodan vuosina.
Moltmannin teos "Theologie der Hoffnung" on vuodelta 1964. Opetettuaan Kirchliche Hochschule Wuppertalissa hän toimi vuosina 1967–1994 Tübingenin Eberhard Karls -yliopiston systemaattisen teologian professorina.
Moltmannille myönnettiin vuonna 1994 Ernst Blochin palkinto, ja Daniel Ciobotea on myöntänyt hänelle myöhemmin Moldovan ristin.
Moltmann kuoli 98-vuotiaana kesäkuussa 2024.
Paul Butcher

Paul Butcher (s. 14. helmikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Zoey 101" Dustin Brooksin hahmoa ja sarjan "Criminal Minds" tuotantokaudella 5. Hänellä on rooli vuoden 2008 elokuvassa "Surviving Sid".
Zambo

Zambo eli sambo on tarkoittanut intiaanin ja negridin jälkeläistä. Zambo on vanhentunut, jopa rasistinenkin nimitys, eikä sitä normaalissa puheessa enää paljoa käytetä. Se koetaan usein loukkaavana.
Historia.
Uudessa-Espanjassa zambo oli espanjalaisten käyttämä loukkaava nimi tai epiteetti henkilölle, joka kuului heikoimmassa asemassa olevaan väestöryhmään (espanjaksi "castas") ja joka oli mustaihoisen ja intiaanin jälkeläinen. Katolisen kirkon tai valtionhallinnon virallisissa asiakirjoissa zamboa käytettiin harvoin. Useimmin sitä käytettiin rikosrekistereissä.
Orotina

Orotina on Costa Rican Alajuelan maakunnassa sijaitsevan Orotinan kantonin pääkaupunki. Orotinan pinta-ala on 19,99 km² ja asukasluku 10 017 henkeä.
Kaupunki sijaitsee 229 metriä merenpinnan yläpuolella, suhteellisen tasaisella alueella Costa Rican vuoristoisella länsirannikolla. Orotinan sijainti on 26 kilometriä Tyyneltävaltamereltä ja 66 kilometrin päästä Costa Rican pääkaupungista San Josésta.
Orotina on tunnettu hedelmäkaupunkina. Orotinassa vietetään vuosittain hedelmäfestivaaleja, joissa on esillä ja myynnissä hedelmiä ja kasviksia ympäri maata.
Orotinan maaperä on hyvin hedelmällistä ja keskilämpötila on noin 30 celsiusta.
Péter Csaba

Péter Csaba (s. 7. marraskuuta 1952 Cluj, Transilvania, Romania) on romanianunkarilaista syntyperää oleva viulusti ja kapellimestari. Hän asuu Ranskan Lyonissa.
Csaba aloitti musiikkiopinnot kotikaupungissaan ja jatkoi niitä Bukarestissa. Hän on voittanut Italiassa pidetyn Paganini-kilpailun ja monia muita musiikkikilpailuja. Sen jälkeen hän on luonut kansainvälisen musiikkiuran ja toiminut muun muassa ruotsalaisen Musica Vitae -kamariorkesterin taiteellisena johtajana ja ylikapellimestarina. Hän on perustanut Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin 1992. Hän on johtanut Lapplands Festspel -musiikkijuhlia Ruotsin Arjeplogissa vuodesta 1992. Hän on pitänyt mestarikursseja eri maissa, muun muassa Suomessa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa. Hänelle on myönnetty ruotsalaisen "Expressen"-lehden Spelmannen-palkinto.
Patraksenlahti

Patraksenlahti () on lahti Joonianmeressä Kreikassa. Se sijaitsee Korintinlahden suulla ja yhdistää sen muuhun Joonianmereen. Patraksenlahti on pituudeltaan noin 40–50 kilometriä ja leveydeltään noin 10–20 kilometriä.
Patraksenlahden pohjoisrannikko kuuluu maantieteellisesti Keski-Kreikkaan ja etelärannikko Peloponnesoksen niemimaahan. Hallinnollisesti pohjoisrannikko kuuluu Aitolia-Akarnaniaan ja etelärannikko Akhaiaan, jotka molemmat ovat osa Länsi-Kreikan aluetta. Lahden tärkein satamakaupunki on Patras, joka sijaitsee sen kaakkoisrannalla. Pohjoisrannalla sijaitsee Mesolóngi. Patraksenlahden ja Korintinlahden rajalla salmen ylittää Ríon–Antírrion silta.
Lahden alueella on käyty useita meritaisteluita, kuten Lepanton taistelu.
OneRepublic

OneRepublic on yhdysvaltalainen Coloradossa vuonna 2003 perustettu poprock-yhtye. Ennen levytyssopimusta yhtye saavutti suosiota MySpacessa. OneRepublic on kertonut saaneensa vaikutteita musiikkiinsa U2- ja The Beatles -yhtyeiltä.
Vuonna 2007 OneRepublic julkaisi esikoisalbuminsa, "Dreaming Out Loudin". Yhtyeen ensimmäinen single, ”Apologize”, saavutti suuren suosion ympäri maailmaa. Kappale pääsi singlelistojen kärkeen yhteensä 16 eri maassa, ja sai myös Grammy-ehdokkuuden. "Dreaming Out Loud" sai Yhdysvalloissa platinalevyn. Myös toinen studioalbumi, vuonna 2009 julkaistu "Waking Up", menestyi hyvin. Albumilta julkaistiin yhteensä neljä singleä, joista ”All the Right Moves” ja ”Good Life” olivat suosituimmat.
Kolmas studioalbumi, "Native", oli yhtyeen ensimmäinen Billboard 200 -albumilistan kymmenen parhaan joukkoon päässyt albumi. Sen toisesta singlejulkaisusta, ”Counting Stars” -kappaleesta, tuli yhtyeen menestynein single ”Apologizen” jälkeen.
Ben Johnson (näyttelijä)

Ben Johnson Jr. (13. kesäkuuta 1918 Oklahoma – 8. huhtikuuta 1996 Mesa, Arizona) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Johnson syntyi Oklahomassa lähellä Forakeria ja oli naimisissa Carol Elaine Jonesin kanssa vuodesta 1941 tämän kuolemaan 27. maaliskuuta 1994. Parilla ei ollut lapsia. Johnson sai tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1994. Hänelle myönnettiin parhaan miessivuosan Oscar-palkinto vuonna 1972. Hänet palkittiin lisäksi Golden Globella (1972) ja Baftalla (1973).
Tunnetuimpia elokuvia, joissa Johnson on näytellyt, ovat "Chisum" (1970), "Viimeinen elokuva" (1971), "Pakotie" (1972) ja "Hustle – hintaan mihin hyvänsä" (1975).
Johnson kuoli vuonna 1996 sydänkohtaukseen 77-vuotiaana.
Tuntematon sotilas (radiokuunnelma)

Tuntematon sotilas on vuosina 1966–1967 esitetty radiokuunnelmasarja Väinö Linnan samannimisen romaanin pohjalta. Näyttelijä Saulo Haarlan ohjaama kuunnelmasarja on kaiken kaikkiaan 19-osainen ja 16 tuntia pitkä. Sen sovituksesta vastasi Haarlan itsensä lisäksi Eila Kallio. Tehostevastaava oli Timo Rostela.
Kuunnelmasarja seurasi kirjan tekstiä uskollisemmin kuin 1955 valmistunut Edvin Laineen tekemä "Tuntematon sotilas" -elokuva. Elokuvan näyttelijöistä kuunnelmassa olivat mukana Matti Ranin, Sakari Halonen, Taneli Rinne, Pentti Irjala ja Kalevi Kahra, mutta eri rooleissa. Erityisesti sotamies Korpelan ja lotta Kotilaisen kohtaaminen sekä everstiluutnantti Karjulan sekoaminen aiheuttivat närkästystä aikalaiskriitikoissa.
Yle julkaisi kuunnelman vuonna 2010 kymmenen CD-levyn kokoisena äänitteenä. Kuunnelma on myös ollut joulukuusta 2017 alkaen rajattoman ajan kuunneltavissa Yle Areenassa. 
Jaksoluettelo.
Kuunnelman kaikki jaksot on nimetty hahmoilta otetuilla lainauksilla lukuun ottamatta viimeistä, joka on lainaus kertojalta.
Peter Bogdanovich

Peter Bogdanovich (; 30. heinäkuuta 1939 Kingston, New York, Yhdysvallat – 6. tammikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä. Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan on "Viimeinen elokuva", jonka hän ohjasi Larry McMurtryn romaanin pohjalta vuonna 1971. Hän sai opetusta Stella Adlerilta. Bogdanovich tunnetaan myös dokumentaristina ja kirjailijana, joka haastatteli elokuvahistorian suuruuksia Orson Wellesistä ja John Fordista alkaen.
Bogdanovich sai vuonna 1971 parhaan käsikirjoituksen Bafta-palkinnon. Hänen isänsä oli serbi ja äitinsä itävallanjuutalainen. Bogdanovichin kotikieli oli lapsuudessa serbia, jonka hän oppi aiemmin kuin englannin kielen. 
Useita Oscar-ehdokkuuksia saaneen "Viimeisen elokuvan" ohella Bogdanovich ohjasi muiden muassa elokuvat "Paperikuu" (1973), "Daisy Miller" (1974) ja "Etsivät vauhdissa" (1981).
Lumivarpunen

Lumivarpunen ("Montifringilla nivalis") on vuoristoissa elävä varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 17 cm, siipien kärkiväli 34 cm ja paino noin 40 g. Kooltaan ja elinpaikkansa mukaan muistuttaa pulmusta. Höyhenpuku on alapuolelta valkoinen, selästä harmaanruskea, pää on harmaa ja siivet sekä pyrstö mustan ja valkoisen kirjavat. Koiraalla on juhlapuvussa musta kurkkulappu ja musta nokka, talvella nokka on keltainen. Naaran puku on himmeämpi. Käytökseltään se on vilkas ja peloton.
Esiintyminen.
Lumivarpunen esiintyy Etelä-Euroopan ja Aasian korkeilla vuoristoseuduilla. Se on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa. Laji elää 1–10 miljoonan neliökilometrin laajuisella alueella, Euroopassa elää 1–3,1 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Lumivarpuset elävät korkealla vuoristossa 1 900–3 100 metrin korkeudessa eivätkä laskeudu kilometriä alemmaksi kuin aivan poikkeustapauksissa.
Lisääntyminen.
Yksiavioinen. Pesä on kolossa, joko maan- tai kallionkolossa tai halkeamassa, pöntössä, rakennuksessa jne. Se on rakennettu kuivista ruohonkorsista, sammalesta, jäkälistä ja muista kuivista rakennusaineista. Naaras munii 3–6, tavallisesti 4–5 munaa. Muna painaa 3,0 g. Naaras hautoo 13–14 päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtevät pesästä 3 viikon ikäisinä.
Ravinto.
Talviaikaan syö siemeniä, keväällä ja kesällä myös hyönteisiä ja hämähäkkejä. Talvella lumivarpuset kuuluvat laskettelukeskusten vakioruokavieraisiin.
Leskeneläke

Leskeneläke on lakisääteinen korvaus, jota työeläkelaitos ja Kela maksavat tietyin edellytyksin leskelle, kun tämän puoliso on kuollut. Leskeneläkkeen tarkoitus on turvata toimeentulo silloin, kun perhe yllättäen menettää toisen puolison tulot. Leskeneläkkeen voi saada sekä nais- että miespuolinen leski. Leskeneläkettä voi saada avioliiton tai avoliiton perusteella tietyin edellytyksin.
Leskeneläkkeen saajista 17 % on miehiä ja 83 % naisia (vuonna 2016).
Jean Desmarets de Saint-Sorlin

Jean Desmarets de Saint-Sorlin (1595 Pariisi, Ranskan kuningaskunta – 28. lokakuuta 1676 Pariisi) oli ranskalainen aatelinen, runoilija, kirjailija ja näytelmäkirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. 
Elämäkerta.
Jean Desmarets oli kuningas Ludvig XIII:n neuvonantaja ja armeijan erityistarkastaja sekä itäisen Välimeren laivaston pääsihteeri. Hän oli usein nähty vieras Hôtel de Ramboullet'n yksityispalatsin kirjallisessa salongissa, joka sijaitsi aivan Louvren palatsin vieressä. Hän kirjoitti myös tunnettuun ranskalaiseen käsikirjoitukseen "Guirlande de Julie" arvostetun ja ihaillun runon "La Violette".
Nicolas Faret ja Claude Malleville tutustuttivat hänet Valentin Conrart'n kirjalliseen yhteisöön, jossa hän luki romaaninsa "L'Ariane"' vuonna 1632. Hän oli myös kardinaali Richelieun suojatti, ja näin ollen hänet valittiin jäseneksi vasta perustettuun Ranskan akatemiaan, jonka ensimmäinen kansleri hän oli.
Kardinaali Richelieu innosti Jean Desmarets de Saint-Sorlinin kirjoittamaan tragedioita, mutta hän suoritti tehtävän ilman suurempaa innostusta. Vuonna 1645 Desmarets de Saint-Sorlin koki voimakkaan uskonnollisen herätyksen ja hänen tuotantoonsa tulivat voimakkaat kristilliset aiheet. Hän ehdotti kuninkaalle jopa armeijan kokoamista harhaoppisten lopullista tuhoamista varten.
Kyläkutoja

Kyläkutoja ("Ploceus cucullatus") on hyvin yleinen afrikkalainen kutojalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 15–18 cm ja paino 31–45 g. Koiras on pääosin kirkkaankeltainen, sillä on musta pää ja kurkku, punainen silmä ja tukeva sinimusta nokka. Naaras on kellertävänruskea ja sen nokka on punertava.
Esiintyminen.
Kyläkutoja on sangen runsaslukuinen lintu lähes koko Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen elinalueen laajuus on noin 14 miljoonaa neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen. Ihmiset ovat siirtäneet lajin muun muassa Keski-Amerikkaan ja Portugaliin.
Elinympäristö.
Harvapuustoiset metsät, pensaikot ja ihmisasutus.
Lisääntyminen.
Laji pesii suurina yhdyskuntina, usein yhdessä mustakutojan ("Ploceus nigerrimus") kanssa. Koiraalla voi olla ainakin 2 naarasta. Samassa puussa voi olla kymmeniä pesiä. Pesä on taitavasti ruohonkorsista ja lehdistä kudottu oksasta riippuva kori. Naaras munii 2–5 munaa ja hautoo 12 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 17–21 päivän ikäisinä. Kuparikäki ("Chrysococcyx caprius") loisii kyläkutojien pesissä.
Ravinto.
Kyläkutojat syövät siemeniä ja viljaa ja ovat paikoitellen vaivana maanviljelijöille syöden ja tahrien ulosteillaan viljaa. Ne syövät myös kukkia, mettä ja selkärangattomia, joilla ne ruokkivat poikasia.
Lysithea

Lysithea on Jupiterin epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 1938. Se tunnettiin nimellä Jupiter X vuoteen 1975, jolloin se sai Lysithea-nimen Okeanoksen tyttäreltä. 
Lysithea kuuluu Himalia-ryhmään ja on ryhmän toiseksi pienin kuu. Lysithean arvioidaan olevan C- tai D-tyypin asteroidin osa, joka on irronnut törmäyksessä.
Grotte de Rouffignac

Grotte de Rouffignac on luola Ranskassa Dordognen departementin seudulla, missä oli jääkauden aikoina tiheä asutus. Rouffignacin luola tunnetaan runsaista mammuttikaiverruksista. Se on ajoitettu noin 13 000 vuoden taakse, ja siellä tehtiin taidetta ilmeisesti aiemmin Solutren kaudella. Unesco kirjasi sen maailmanperintöluetteloonsa vuonna 1979 osana Vézèren alueelta löytyvistä arkeologista kohteista.
Luolaston pituus on yli kahdeksan kilometriä. Sen seiniin on maalattu tai kaiverrettu yli 250 kuvaa, joista 158 on mammutteja. Mammutteja esittävät kuvat ovat melko harvinaisia ​​esihistoriallisessa taiteessa. Grotte de Rouffignacissa on kolmannes Länsi-Euroopan mammuttien kuvista. Sitä pidetään kummallisena asiana, koska Lounais-Ranskasta ei ole löytynyt paljoa mammutin luita.
Luolista on löytynyt merkkejä siitä, että niissä on talvehtinut karhuja. Niistä on jäänyt karvoja seiniin ja ne ovat keväällä talviunen jälkeen teroittaneet kasvaneita kynsiään niihin.
Acela

Acela (ennen Acela Express) on Yhdysvaltain kansallisen rautatieyhtiön Amtrakin kallistuvakorinen suurnopeusjuna. Se liikennöi Bostonin, New Yorkin ja Washington DC:n välillä. Juna kulkee asemien välillä 120–240 kilometriä tunnissa riippuen radan sallimasta suurimmasta nopeudesta.
Lokakuussa 1994 Amtrak järjesti tarjouskilpailun kalustovalmistajille, jotka pystyisivät valmistamaan suurnopeusjunan, jonka huippunopeus olisi 150 mailia (241 kilometriä) tunnissa. Bombardierin ja Alstomin yhteinen hakemus valittiin maaliskuussa 1996. Liikennöinnin piti alkaa loppuvuodesta 1999, mutta koska junat olivat 10 senttimetriä liian leveitä, päästiin liikenne aloittamaan vasta joulukuussa 2000.
Acela-junien matka-aika Bostonin ja New Yorkin välillä on kolme ja puoli tuntia, New Yorkin ja Washingtonin välillä kaksi ja puoli tuntia. Pelissä "Microsoft Train Simulator" ajetaan Acela Express -junaa rataosuudella Northeast Corridor.
Wilhelm Lagus

Jakob Johan Wilhelm Lagus (5. toukokuuta 1821 Turku – 2. huhtikuuta 1909 Lohja) oli suomalainen tutkija, valtiopäivämies ja professori. 
Henkilöhistoria.
Laguksen vanhemmat olivat professori Wilhelm Gabriel Lagus ja Hedvig Maria af Tengström. Hän pääsi ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1839 ja valmistui filosoian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1847. Lagus toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1844–1854 ja yliopiston kreikan kirjallisuuden dosenttina 1846–1857. Hän oli itämaiden kirjallisuuden professorina 1857–1866, kreikan kirjallisuuden professorina 1866–1886, yliopiston vararehtorina 1875–1878 ja rehtorina 1878–1884. Lagus oli lisäksi yliopiston raha– ja mitalikokoelman esimies 1863–1892, Viipurilaisen osakunnan inspehtori 1868–1881, filosofisen tiedekunnan promoottori 1869 sekä yliopiston soittokunnan inspehtori 1874–1881. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1884–1887 ja Suomen tiedeseuran puheenjohtaja 1864–1865. Lagus sai professorin arvonimen 1854 ja hänestä tuli kanslianeuvos 1871 ja valtioneuvos 1883. Lagus aateloitiin 1880. Hän osallistui tämän jälkeen aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäiville 1882, 1885 ja 1891. Lagus omistautui professorina Helsingissä aluksi orientalistiikalle ja julkaisi muun muassa uraauurtavan arabian oppikirjan sekä kirjoitti nykypersian kieliopin, jota tosin ei koskaan painettu.
Lagus oli naimisissa kaksi kertaa, 1850–1859 Fredrika Kastalia Wickmanin (k. 1859) kanssa ja 1862–1906 Kristina Wilhelmina Kuneliuksen (k. 1906) kanssa. Hänellä oli kolme lasta ensimmäisestä ja viisi lasta toisesta avioliitosta. Metsänhoitaja Alexander Gabriel Lagus (1856-1912) oli yksi ensimmäisen avioliiton lapsista ja upseeri, liike- ja valtiopäivämies Knut Johan Robert Lagus puolestaan toisesta avioliitosta.
David Kaufman

David Kaufman (s. 23. heinäkuuta 1961 Saint Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan paremmin äänirooleistaan piirrossarjoissa.
Ura.
Kaufman aloitti näyttelemisen jo nuorena Saint Louisissa ja 18 vuotta täytettyään hän lähti opiskelemaan teatteria Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin. Kaufman ehti jo ennen teatteriopintojaan näytellä televisiosarjoissa, kuten "Pieni talo preerialla", "Remington Steele – huijari vai herrasmies", "Father Murphy" ja "Down to Earth".
Perhe.
Kaufman on ollut vuodesta 1990 lähtien naimisissa näyttelijä Lisa Picotten kanssa ja heillä on yksi lapsi, joka syntyi vuonna 2002.
Iskelmä (lehti, 1960-luku)

Iskelmä oli nuorisomusiikin erikoislehti, joka ilmestyi 1960–1967. Lehteä julkaisi Scandia-Musiikki Oy, tosin viralliseksi julkaisijaksi oli merkitty Rytmi-musiikki. Sen päätoimittaja oli Antti Einiö ja toimitussihteeri Erkki Pälli. Muita toimittajia tai avustajia olivat muun muassa Markku Veijalainen, Christina "Chrisse" Johansson, Kari Helopaltio ja Lontoossa Hilkka Kantelinen. Lehteä julkaisevan Scandia-Musiikin leima näkyi lehdessä siten, että sen artistit saivat sivuilla näkyvän osan.
Lehti myönsi vuoden suosituimmalle artistille kunnianosoituksena ylennysmerkin: Brita Koivunen oli vuoden 1960 suosituin kotimainen laulajatar, The Strangers vuoden 1962 suosituin yhtye, Anki Lindqvist sai kunnianosoituksen vuosina 1966 ja 1967 sekä Danny kerran. Lehti julkaisi myös levyjen myyntitilastoja.
Lehti lopetettiin kannattamattomana 1967.
Takkukotilo

Takkukotilo ("Trichia hispida") on pieni noin 5 mm kokoinen kotilo. Nimensä se on saanut sen kuoressa olevista pienistä karvoista. Sen väritys on vaalea, usein haalean keltainen. Takkukotiloilla ei ole suurta merkitystä tuholaisena.
Takkukotiloita tavataan valoisissa metsissä lähes koko Euroopassa eteläisimpiä niemimaita lukuun ottamatta.
Nancy Hollister

Nancy Putnam Hollister (s. 22. toukokuuta 1949) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Ohion kuvernöörinä.
Hollister aloitti poliittisen uransa Mariettan kaupunginvaltuutettuna ja myöhemmin pormestarina. Hän toimi George Voinovichin varakuvernöörinä vuosina 1995–1998 ja toimi itse Ohion kuvernöörinä 31. joulukuuta 1998 – 11. tammikuuta 1999. Hän istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1999–2004.