Ydinvoimakeskustelu

Ydinvoimakeskustelu on ydinvoimaa ja sen käyttöä koskeva yhteiskunnallinen keskustelu. Ydinvoiman käyttö on tavallisesti ollut voimakkaasti polarisoitunut poliittinen kysymys.
Historia.
Samaan aikaan kun tieteellinen tutkimus saavutti kehityksen asteen, jossa ydinreaktioiden hyödyntäminen tekniikassa tuli mahdolliseksi, oli maailmassa käynnissä historian suurin yksittäinen konflikti: toinen maailmansota. Ensimmäiset ydintekniikan sovellukset tehtiin sodan aikana ydinaseissa ja vasta sodan päätyttyä alkoi toden teolla tutkimus atomin ytimen energian käyttämiseksi rauhanomaisissa tarkoituksissa. Ydinvoimaan suhtauduttiin aluksi lähes yksimielisen optimistisesti: se nähtiin ydinaseriisunnan näkökulmasta ydintekniikan sotilaallisen käytön vaihtoehtona, suunnattomana energiavarana joka tarjoaisi suuria määriä edullista energiaa sekä tapana hillitä fossiilisten polttoaineiden käyttöön liittyvää luonnonvarojen kulutusta ja päästöjä.
Vasta 1960- ja 1970-luvulla alkoi tulla näkyviin jakautuminen ydinvoiman kannattajiin ja vastustajiin. Jotkut olivat huolissaan ydinvoiman käytön turvallisuudesta ja seurauksista, radioaktiivisista jätteistä. Toiset, etunenässä Rooman klubi, kiistivät jatkuvan taloudellisen kasvun ja siihen liittyvän kasvavan energiankulutuksen hyödyllisyyden ylipäätään. Vuonna 1979 Yhdysvaltain Harrisburgissa, sekä 1986 Neuvostoliiton Tšernobylissä tapahtuneet ydinvoimalaonnettomuudet nostivat ydinvoiman vastustuksen ja siihen liittyvän poliittisen liikehdinnän huippuunsa, millä on ollut huomattava vaikutus siihen, että ydinvoiman osuuden kasvettua 80-luvulla yli 15%:iin maailman sähköntuotannosta sen osuus ei ole enää kasvanut kokonaisenergiankulutusta nopeammin. Joissain maissa uuden ydinvoiman rakentamisesta luovuttiin.
Ruotsi.
Ruotsissa pidettiin 1980 kansanäänestys ydinvoiman käytöstä. Äänestyksessä tarjottiin kolme vaihtoehtoa, jotka kaikki sisälsivät ydinvoimasta luopumisen. Kaksi vaihtoehdoista oli olennaisesti samat ydinvoimasta luopumista koskien ja edellyttivät ydinvoimaloiden sammuttamista 2010 mennessä. Yksi vaihtoehto tarjosi nopeamman aikataulun. Ydinvoimasta hitaimmalla tarjotulla aikataululla luopuva vaihtoehto voitti. Koska äänestyksessä ei tarjottu vaihtoehtoa säilyttää ydinvoiman käyttö saati sitten laajentaa sitä, on äänestystä kritisoitu ennaltamäärättynä. Esimerkiksi Helsingin yliopiston valtio-opin johdantokurssilla äänestystä käytetään malliesimerkkinä huonosti toteutetusta kansanäänestyksestä, joka ei tarjonnut todellisia vaihtoehtoja ja joka salli poliitikkojen pestä kätensä vaikeasta päätöksestä.
Myöhemmin Ruotsi on muuttanut suhtautumistaan ydinvoimaan kun Riksdag salli niukasti äänin 174-172 ydinreaktorien korvaamisen uusilla.
Saksa.
Saksassa Gerhard Schröderin SPD:n ja vihreiden hallitus päätti kesäkuussa 2000 sulkea kaikki Saksan ydinvoimalat. Tuolloin Saksassa oli 19 reaktoria, jotka tuottivat 30% maan sähköstä.
Ydinvoiman vastustus oli keskeinen tekijä vihreiden perustamisessa 20 vuotta aiemmin.
Fukushiman ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen Saksassa oli suuria ydinvoimavastaisia mielenosoituksia. Saksassa oli tuolloin 17 toimivaa ydinvoimalaa.
Tuolloin Angela Merkelin hallitus päätti sulkea seitsemän vanhinta reaktoria "tarkastusta varten".
Saksan ympäristöministeri Norbert Röttgen ilmoitti että kahdeksaa vanhinta voimalaa ei enää käynnistetä. Kuusi muuta päätettiin sulkea 2021 ja kolme maan uusinta voimalaa 2022.
Muualla.
Sveitsi päätti myös 2011 luopua ydinvoimaloistaan vuoteen 2034 mennessä.
Belgian hallitus päätti loppuvuodesta 2021 sulkea ydinvoimalat 2025 mennessä. Pääministeri Alexander De Croon seitsemän puolueen hallituksessa luopumispäätöstä ajoivat maan vihreät. Belgiassa oli käytössä kaksi ydinvoimalaa ja joissa yhteensä seitsemän reaktoria.
Maaliskuussa 2022 Belgia päätti lykätä ydinvoimasta luopumista kymmenellä vuodella Ukrainan sodan vuoksi.
Espanja päätti joulukuussa 2023 sulkea kaikki ydinvoimalat 2035 mennessä. Maassa noin 20% sähköstä tuotettiin päätöshetkellä ydinvoimalla.
Keskustelun osapuolet.
Kansalaiset.
Ydinvoima on osoittautunut kansalaismielipidettä kärjistäväksi aiheeksi. Monilla on hyvin voimakas ydinvoimakanta ja monet myös tuovat mielipidettään aktiivisesti esille. Ydinvoima on aiheena yksi lehtien mielipidepalstojen ja netin keskustelupalstojen kestosuosikkeja. Ydinvoimaan liittyen järjestetään myös mielenosoituksia, mielenilmauksia ja mainoskampanjoita. Ydinvoimamyönteisiä mielenosoituksia ei juurikaan esiinny. Ydinvoimaa vastaan on nähty myös lainvastaisia mielenosoituksia..
Tällä hetkellä ydinvoiman käyttö saa Suomessa useimmissa mielipidemittauksissa osakseen enemmän kannatusta kuin vastustusta. Ihmisten mielipide ydinvoimaan saattaa vaihdella riippuen siitä onko kyse lisärakentamisesta, fissio- vai fuusioenergiasta ja mitkä ovat käytettävissä olevat ydinvoiman vaihtoehdot. Ydinvoiman vastustajat painottavat useimmiten voimakkaasti uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja energian säästöä ja näkevät ydinvoiman esteeksi tämänsuuntaiselle kehitykselle, kun taas ydinvoiman puolestapuhujat katsovat nykytilannetta ja näkevät ydinvoiman vaihtoehtona nimenomaan nykyisille energianlähteille. Lisäksi ydinvoimakantaan saattaa vaikuttaa ydinvoiman käyttöympäristö, kuten esimerkiksi ydinvastuuvakuutuksen ehdot ja ilmastonmuutos.
Mielipidemittausten tuloksia.
Kansalaisten suhtautumista ydinvoimaan on selvitetty useilla kyselyillä. Alla eräiden mielipidemittausten tuloksia.
Ydinvoiman lisärakentamisen kannatus Suomessa on vaihdellut. Esimerkiksi Suomen Gallupin tutkimuksen mukaan joulukuussa 2001 lisärakentamista kannatti 40% ja vastusti 33% vastaajista. Kannastaan epävarmoja oli 28%. Otos oli 1506 henkilöä. Syyskuussa 2006 tehdyn tutkimuksen mukaan ydinvoimaa kannatti 53% ja vastusti 41%.. Toukokuun 2007 tutkimuksessa lisäydinvoimaa kannatti 57% ja vastusti 35%..
Vuosina 2008-2010 Taloustutkimus kysyi kansalaisilta, kannattivatko he lisärakentamista viidennen yksikön jälkeen. Neljän samansisältöisen kyselyn perusteella kannatus vaihteli 34-38% välillä ja vastustus 48-55% välillä. Joka kerralla kannatus oli selvästi suurempaa miesten keskuudessa (2010: 50%), kun taas esimerkiksi niiden joukossa, jotka pitivät ilmastonmuutosta aliarvioituna uhkana, myös jatkorakentamisen vastustus oli suurempaa.
Tiedeyhteisö ja viranomaiset.
Ydintekniikan ja ydinfysiikan alan asiantuntijat eivät kovin usein ota näyttävästi kantaa ydinvoiman puolesta tai sitä vastaan. Sen sijaan heidän roolinsa on yleensä ollut asiatiedon tuominen keskusteluun. Viranomaiset, yliopistot ja tieteelliset järjestöt yleensä tuovat tietonsa julkisesti saataville ja vastaavat sekä toimittajien että yksityisten kansalaisten kyselyihin. Ydinvoimakysymys on kuitenkin monimutkainen ja polarisoitunut.
Suomalaiset nuorisojärjestöt.
Useimmat suomalaiset poliittiset nuorisojärjestöt vastustavat ydinvoimaa, kuten Suomen Keskustanuoret, Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liitto, Svensk Ungdom, Sosialidemokraattiset Opiskelijat ja Vasemmisto-opiskelijat. Kokoomusnuoret sekä Kokoomusopiskelijat puolestaan kannattavat ydinvoimaa.
Kansalaisjärjestöt.
Ympäristöjärjestöistä Greenpeace, Luonto-Liitto, Maan ystävät, Natur och Miljö ja Suomen luonnonsuojeluliitto kampanjoivat ydinvoiman lisärakentamista vastaan. Järjestöjen yhteisessä kampanjassa kerätään sitoumuksia äänestää eduskuntaan ydinvoiman vastustajia. Ydinvoima korvataan mm. bioenergialla, tuulivoimalla ja energiatehokkuudella. Järjestöt järjestävät usein mielenosoituksia ja muita näyttäviä ydinvoiman vastaisia tempauksia sekä pyrkivät nostamaan ydinvoiman kielteisiä puolia ydinvoimakeskusteluun ja sitä kautta vaikuttamaan julkiseen mielipiteeseen. Myös kuluttajajärjestöt ovat ottaneet kriittisiä kantoja ydinvoiman lisärakentamiseen.
Ydinvoiman kannattamisen tehtäväkseen ilmoittaneet järjestöt ovat huomattavasti harvinaisempia ja yleensä jäsenmäärältään pienempiä. Suomessa yksi tällainen järjestö on Ydinenergianuoret. Suomessa voimalahankkeisin ovat ottaneet ymmärtäviä kantoja myös työnantajien ja työntekijöiden etujärjestöt.
Ydinvoimakeskustelun argumentit.
Ydinvoimaa sekä vastustetaan että puolustetaan monin erilaisin argumentein. Tässä on käsitelty molempien osapuolten merkittävimpiä argumentteja sellaisina kuin ydinvoiman kannattajat ja vastustajat ne usein esittävät. Neutraalimman esityksen käsitellyistä aiheista löytää kutakin aihetta käsittelevästä artikkelista.
Kierrätys, aseistariisunta ja MOX.
Osa ydinpolttoaineesta kierrätetään jälleenkäsittelyn kautta uudelleen voimalaitoskäyttöön. Yli 90% polttoaineesta on käytön jälkeen edelleen uraania ja siten kierrätettävissä. Lisäksi ydinpolttoainetta saadaan myös laimentamalla aseistariisunnasta saatavia asemateriaaleja. Näin ydinaseplutonium hävitetään energiantuotannon palveluksessa.
Molemmat käytännöt ovat kohdanneet vastustusta. MOX-polttoaineen käyttöä on maailmalla kritisoitu tehottomana uraanin hinnan ollessa alhaalla. Sen on esitetty lisäävän riskiä ydinaseiden leviämiseen, joskaan sellaista ei ole koskaan sattunut ja MOX-polttoaineessa oleva reaktoriplutonium on isotooppisuhteiltaan huonoa asemateriaalia. Lisäksi Venäjällä jälleenkäsittelylaitoksia ja MOX-polttoainetta käyttävien reaktoreja on moitittu ympäristö- ja turvallisuusasioiden laiminlyönnistä. Aseplutoniumin laimentamisen ja voimalaitoskäytön sijaan monet kansalaisjärjestöt ja tutkijat pitävätkin aseplutoniumin varastointia turvallisiin kohteisiin parempana vaihtoehtona. Tällöin kuitenkin aseplutonium jäisi ennalleen, eikä sitä tuhottaisi ydinreaktorilla. Aseplutoniumin palauttaminen ydinaseisiin jäisi siis mahdollisuudeksi, toisin kuin MOX-polttoainetta käytettäessä.