Henrik V (Englanti)

Henrik V (engl. "Henry V," myös "Henry of Monmouth") ; (9. elokuuta tai 16. syyskuuta 1387 Monmouth, Wales, Englannin kuningaskunta – 31. elokuuta 1422 Vincennesin linna, Ranskan kuningaskunta) oli Englannin kuningas vuosina 1413–1422 ja yksi myöhäiskeskiajan menestyksekkäimmistä sotapäälliköistä. Kahdeksan vuoden aikana hän loi brittiläisen imperiumin otti itselleen Ranskan kruunun ja suurelta osalta hävitti Ranskan ritariluokan.
Suku.
Henry of Monmouth oli kuningas Henrik IV:n ja Mary de Bohunin (n. 1369–1394) toiseksi vanhin poika. Mary de Bohun oli Herefordin jaarli Humphrey de Bohunin ja Herefordin kreivitär Joan de Bohunin toiseksi vanhin tytär sekä suuren omaisuuden perijätär. Henryllä oli kuusi sisarusta, joista nuorin sisar Philippa of England (1394–1430) avioitui Eerik Pommerilaisen kanssa.
Hänen tarkasta syntymäajastaan ei olla varmoja, sillä syntyessään Rikhard II:n hallituskaudella hän oli alhaisella sijalla perimysjärjestyksessä. Syyskuu vuonna 1387 on kuitenkin yleisemmin käytetty.
Nuoruus, Lancasterin herttua.
Karkotettuaan Henrik V:n isän vuonna 1398 kuningas Rikhard II otti huolehtiakseen pojasta ja kohteli tätä suopeasti. Vuonna 1399, Lancaster-suvun anastettua vallan, isä Henrik kruunattiin kuningas Henrik IV:ksi ja prinssi Henry kohosi yhtäkkiä kruununperijäksi. Hänet nimitettiin Lancasterin herttuaksi 10. marraskuuta 1399, hän oli arvonimen kolmas haltija samana vuonna.
Lokakuusta 1400 lähtien hallintoa johdettiin hänen nimissään. Alle kolme vuotta myöhemmin Henrik oli Englannin sotajoukkojen tosiasiallinen johtaja, joka taisteli Harry Hotspuria vastaan Shrewsburyssa vuonna 1403. Siellä noin 16-vuotias prinssi haavoittui vakavasti vasempaan poskipäähän saamastaan nuolesta. Normaalisti tällainen haavoittuminen johti tavallisen sotilaan kuolemaan, mutta Henrik sai parhaan mahdollisen hoidon. 
Useiden päivien aikana kuninkaallinen lääkäri John Bradmore hoiti haavaa antiseptisellä hunajalla ja valmisti instrumentin, joka ruuvattiin haavaan uponneeseen pitkään ja ohueeseen nuolenkärkeen (Bodkin-kärki) ja poisti näin nuolenkärjen suurentamatta haavaa lisää sekä huuhteli haavan alkoholilla. Leikkaus onnistui, mutta se jätti Henrikille pysyviä arpia – todisteita hänen taistelukokemuksistaan. 
Kuningas.
Isä Henrik IV kuoli 20. maaliskuuta 1413, ja Henrik V seurasi häntä kuninkaana 21. maaliskuuta 1413. Hänet kruunattiin Englannin kuninkaaksi 9. huhtikuuta 1413 Westminster Abbeyssä.
Henrik V jatkoi Satavuotista sotaa menestyksekkäästi. Hän voitti joukkoineen ranskalaisten ylivoimaisen armeijan Azincourtin taistelussa vuonna 1415 ja sai lopulta pitkällisten sotien ja juonittelujen jälkeen Burgundin aateliston tuella Ranskan hallintaansa. Hän solmi 21. toukokuuta 1420 Troyesin rauhansopimuksen, jonka mukaan hänestä ja hänen pojastaan tulisi Ranskan kuningas silloisen kuningas Kaarle VI:n kuoltua. Ranskan mielenterveydeltään järkkyneen kuningas Kaarle VI:n puolesta sopimuksen allekirjoitti hänen puolisonsa, kuningatar Isabelle von Bayern.
Avioliitto, perillinen ja kuolema.
Troyesin sopimuksen mahdollisuudet saavuttaaksen Henrik V avioitui Kaarle VI:n ja kuningatar Isabelle von Bayernin nuorimman tyttären, Ranskan prinsessa Catherine de Valois'n kanssa Troyes'n Saint Jeanin kirkossa tai Troyes'n katedraalissa 2. kesäkuuta 1420. Catherine oli kihlattu jo vuonna 1402 vain vuoden ikäisenä hänen kanssaan.
Hänet kruunattiin Englannin kuningattareksi Westminster Abbeyssä helmikuussa 1421.
Heille syntyi lapsi:
Henrik V kuoli yllättäen 35-vuotiaana punatautiin Vincennesin linnassa 31. elokuuta 1422. Häntä seurasi kuninkaana vasta yhdeksän kuukautta vanha Henrik VI.
Henrik V fiktiossa.
Henrik V on päähenkilö William Shakespearen näytelmässä "Henrik V" (1599). Hän on myös eräs päähenkilöistä Shakespearen näytelmissä ' (1596–1597) ja ' (1597–1599). Henrik V on Netflixin elokuvassa "The King" yksi päähenkilöistä.