Mannerheimintie (Helsinki)

Mannerheimintie (; aik. "Henrikinkatu", "Läntinen ja Itäinen Henrikinkatu", "Läntinen ja Itäinen Heikinkatu", "Turuntie", "Läntinen viertotie", "Heikinkatu"), arkikielessä Mansku on Helsingin pääkatu. Samalla se muodostaa osan Eurooppatietä E12 ja on valtatie 3:n jatke.
5,5 kilometriä pitkä Mannerheimintie alkaa Erottajalta Helsingin kantakaupungin ytimestä ja loppuu Vihdintien ja Hakamäentien risteykseen, jossa se muuttuu Hämeenlinnanväyläksi. Mannerheimintie on yksi Helsingin kantakaupungin sisääntuloteistä, jonka kautta Turunväylän, Vihdintien ja Hämeenlinnanväylän liikenne ohjataan kaupunkiin.
Historia.
Nykyisen Mannerheimintien alkuna oli 1600-luvulla syntynyt maantie, joka oli läntisempi kahdesta Helsingin kaupunkiin johtaneesta päätiestä. Tie johti kaupungista luoteeseen, Haagan ja Pitäjänmäen kautta kohti Espoota, jossa se alun perin liittyi suureen Turku–Viipuri-rantatiehen eli Kuninkaantiehen. Kartoissa tien nimi oli "Landsvägen till Åbo" (Turun maantie) tai "Landsvägen till Esbo" (Espoon maantie), yleiseksi nimeksi vakiintui myöhemmin "Turuntie". Itäisempi kahdesta tiestä oli koilliseen kohti Vanhaakaupunkia kulkenut Hämeentie.
Kun Johan Albrecht Ehrenström laati vuonna 1812 pääkaupungiksi korotetulle Helsingille uuden asemakaavan, kaupunki levisi yli Turuntien Kampin ja Punavuoren alueille. Turuntien alkupää Erottajalta Turun kasarmille (nykyisen Lasipalatsin kohdalle) kaavoitettiin kaduksi ja sai nimen "Henrikinkatu" () ministerivaltiosihteeri Robert Henrik Rehbinderin mukaan. 1830-luvulla Henrikinkadusta muokattiin leveä kaksiosainen puistokatu. Kadunpuolikkaat saivat nimet "Itäinen" ja "Läntinen Henrikinkatu" (), ja niiden väliin jäi kolminkertaisten lehmusrivien reunustama puistokujanne, "Henrikin esplandi", myöhemmin "Heikinpuisto" (). Vuonna 1928 kadunpuoliskot saivat virallisiksi suomenkielisiksi nimikseen "Läntinen" ja "Itäinen Heikinkatu" ja puisto nimettiin "Heikinpuistoksi" ("Henriksallén").
Henrikin esplanadi muuttui hieman Turun kasarmin pohjoispuolella Turuntieksi, joka nimensä mukaisesti oli alkuosa Turkuun johtaneesta maantiestä. 1850-luvulla Turuntien alkuosa Turun kasarmilta Töölön tullille saakka sekä Hämeentien alkuosa Pitkältäsillalta nykyisen Paavalinkirkon kohdalle saakka päällystettiin sepelillä ja muutettiin entistä huomattavasti leveämmiksi viertoteiksi. Samalla Turuntie sai uuden nimen "Västra Chaussén", suomennettuna "Läntinen Viertotie"; vastaavasti Hämeentiestä tuli "Itäinen Viertotie" ("Östra Chaussén"). Vuonna 1928 nimet Turuntie ja Hämeentie kuitenkin palautettiin takaisin käyttöön.
Maailmansotien välisenä aikana Henrikin esplanadi alkoi muodostua tulpaksi kasvavalle autoliikenteelle. Kaupunki päätti vuonna 1935 kaataa esplanadin satavuotiaat lehmukset ja yhdistää Läntisen ja Itäisen Heikinkadun toisiinsa. Raitiovaunut, jotka olivat aiemmin kulkeneet muun liikenteen seassa, saivat oman kaistansa uuden leveän kadun keskelle entisen lehmuskujanteen paikalle. Hävinneen lehmuskujan korvaukseksi kadun reunoille istutettiin puurivit. Paljon myöhemmin myös kadun keskellä kulkeva raitiovaunukaista reunustettiin puilla. Vuonna 1942 Heikinkatu ja Turuntien kantakaupungissa oleva osuus yhdistettiin, ja ne saivat nimen "Mannerheimintie" marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin 75-vuotispäivän kunniaksi.
Helsingin ensimmäiset liikennevalot eivät tulleet Mannerheimintielle vaan Aleksanterinkadulle vuonna 1951, mutta Mannerheimintielle asennettiin kaupungin ensimmäiset joukkoliikenne-ohjatut liikennevalot (1958 Tilkanmäkeen) risteävän raitiovaunuliikenteen takia ja ensimmäiset polkupyörävalot (1981 Tilkanmäkeen poikkeusluvalla).
Liikenne.
Mannerheimintie on nelikaistainen ja niiden keskellä kulkee kaksi raitiovaunukaistaa. Kadun leveys on 47 metriä. Mannerheimintietä pitkin kulkevat monet Helsingin raitiolinjoista. Lisäksi bussiliikenteen määrä on suuri: HSL:n sisäisen liikenteen lisäksi monet Espooseen ja Vantaalle liikennöivät seutulinjat sekä muualle Suomeen kulkevat kaukoliikenteen bussit kulkevat katua pitkin. Katu on ollut Esplanadien ja Arkadiankadun välillä kuusikaistainen mutta kavennettiin vuosituhannen vaihteessa nelikaistaiseksi rakentamalla pysäköintitaskut ja suojatieulokkeet.
Helsingin kaupungin vuoden 2006 laskelmien mukaan Mannerheimintien alkupäässä keskustassa liikkuu päivittäin 12 400 ajoneuvoa ja loppupäässä 42 900, lukeman ollessa korkeimmillaan Meilahden kohdalla 51 300. Jalankulkijoita liikkuu keskustassa 50 000 vuorokaudessa. Keskustassa Mannerheimintie on nupukivipäällysteinen.
Vaikka Mannerheimintie on varsin pitkä, liikenteen sujuvuuden takia vain harvasta risteyksestä saa kääntyä vasemmalle, mikä pätee molempiin suuntiin kuljettaessa. Mannerheimintien kanssa risteävät kadut jatkuvat aina eri nimisinä sen toisella puolella, ainoat poikkeukset ovat Nordenskiöldinkatu ja kadun alittava Tilkanvierto.
Julkinen liikenne.
Raitiolinja 10 kulkee Mannerheimintiellä Erottajalta Korppaanmäentien risteykseen asti. Muut raitiovaunulinjat ovat 1 (Erottaja–Arkadiankatu), 2 (Aleksanterinkatu–Arkadiankatu), 3 (Erottaja–Kaivokatu ja Reijolankatu–Kuusitie), 4 (Aleksanterinkatu–Tukholmankatu), 5 (Aleksanterinkatu–Kaivokatu) ja 6 (Erottaja–Kaivokatu). Kadulla sijaitsevat raitiovaunupysäkit Ylioppilastalo, Lasipalatsi, Kansallismuseo, Hesperianpuisto, Ooppera, Töölön halli, Kansaneläkelaitos, Töölöntulli, Jalavatie, Kuusitie ja Tilkka. 
Monet Kampista tai Elielinaukiolta lähtevät linja-auto, mukaan lukien runkolinjat 40 ja 200 kulkevat kadulla Pohjoisen Rautatiekadun tai Töölönlahdenkadun risteyksestä Tukholmankadulle tai kadun pohjoispäähän asti. Myös runkolinjat 500 ja 510 kulkevat kadulla lyhyen matkan Reijolankadulta Tukholmankadulle ja linja 506 Reijolankadulta Ruskeasuolle. Mannerheimintiellä sijaitsevat seuraavat bussipysäkit: Kansallismuseo, Hesperian puisto, Ooppera, Töölön kisahalli, Kansaneläkelaitos, Töölöntulli, Kuusitie, Tilkka, Ruskeasuo ja Ruskeasuon varikko.
Peruskorjaus 2020-luvulla.
Maaliskuussa 2023 Mannerheimintiellä käynnistyi laaja peruskorjaus, jossa uusittiin noin satavuotias kunnallistekniikka. Muun muassa katupintoja, raitiotiekiskoja ja vuonna 1894 valmistunut Mannerheimintien silta uusittiin. Pyörätiet rakennettiin osuudelle Ooppera–Reijolankatu, josta ne aiemmin puuttuivat. 
Hanketta kutsuttiin Helsingin historian suurimmaksi katuremontiksi. Se valmistui syyskuussa 2025, noin kolme kuukautta suunniteltua nopeammin.
Aukioita, patsaita ja rakennuksia etelästä pohjoiseen.
Mannerheimintie on pitkä, lähes koko Helsingin kantakaupungin läpäisevä katu. Tämän ansiosta sen varrella on lukuisia eri aikaan rakennettuja kaupunginosia ja paljon erityyppistä kaupunkirakentamista. Lisäksi sillä sijaitsevat monet Helsingin nähtävyydet ja historialliset rakennukset.
Mannerheimintien länsipuoli on suurelta osin rakennettu paljon tiiviimmin kuin itäpuoli, jossa sen varrella on muun muassa Hesperianpuisto. Tämän vuoksi parilliset talonnumerot ovat läpi koko tien suurempia kuin vastapäätä olevat parittomat, ja ero kasvaa sitä suuremmaksi, mitä pohjoisemmaksi mennään: länsipuolen viimeinen talonnumero on Mannerheimintie 172 ja itäpuolen vain Mannerheimintie 117.
Erottajalta Kiasmalle.
Mannerheimintien eteläisin osa Erottajalta Kiasman kohdalle on Helsingin vilkkaimpia liikekatuja ja edustaa tiiviisti rakennettua korttelikaupunkia. Tämä katuosuus on entinen Heikinkatu eli Henrikin esplanadi, joka sai kaupunkimaisen ilmeen jo 1800-luvulla. Kadun länsipuolta reunusti alun perin 1800-luvun lopulla rakennettujen uusrenessanssityylisten liikerakennusten sarja, mutta 1960- ja 1970-luvuilla useimmat näistä purettiin ja tilalle nousi moderneja liiketaloja. Tähän rakennusrivistöön kuuluvat muun muassa sanomalehti Hufvudstadsbladetin toimitalo (1923) ja Kauppakeskus Forum (1985) sekä sisällissodassa tuhoutuneen Turun kasarmin paikalle rakennettu Lasipalatsi (1935).
Kadun itäpuolella on sarja historiallisia rakennuksia:
Kiasmalta Finlandia-talolle.
Suunnilleen nykyisen Kiasman kohdalla sijaitsi alkuperäinen Espoon tulli, ja 1900-luvun alkuun asti sen kohdalla kulki kaupunkialueen raja, jossa umpikorttelien ympäröimä Henrikin esplanadi muuttui hajanaisen huvila-asutuksen reunustamaksi Läntiseksi Viertotieksi. Kaupunki levisi tämän rajan pohjoispuolelle vasta 1900-luvun alussa, kun Töölöä ryhdyttiin rakentamaan. Tässä kohdassa katu tekee pienen mutkan ja muuttuu kapeammaksi. Kadun osuus Kiasmalta Finlandia-talolle on ilmeeltään ratkaisevasti erilainen kuin edellinen: sitä reunustavat 1900-luvulla rakennetut monumentaalirakennukset, jotka on sijoiteltu väljästi.
Finlandia-talolta Töölön tulliin.
Finlandia-talon jälkeen Mannerheimintien luonne muuttuu jälleen. Länsipuolella alkaa 1920-ja 1930-luvuilla rakennettu Töölön kaupunginosa, joka on tiheää korttelirakentamista. Mannerheimintieltä länteen johtava puistovyöhyke Hesperianesplanadi, jota reunustavat Eteläinen ja Pohjoinen Hesperiankatu, erottaa toisistaan Etu-Töölön ja Taka-Töölön. Itäpuolella ovat Töölönlahden rannalla Hakasalmen puisto ja Hesperianpuisto. Hesperian puistossa aivan Mannerheimintien varressa on Larin Parasken patsas.
Hieman Hesperiankaduista pohjoiseen Mannerheimintien varressa länsipuolella ovat hotellit Scandic Park ja Crowne Plaza (ent. InterContinental ja Hesperia). Kadun itäpuolella sijaitsee Oopperatalo. Tällä kohdalla Mannerheimintien eri puolilla vastakkaisten talojen osoite­numeroissa on noin 40 numeron ero. Esimerkiksi Kansallis­oopperan katunumero on 15 ja vastapäisen talon 56. Suuremmat numerot kuuluvat läntisille taloille.
Helsinginkadun pohjoispuolella Mannerheimintiestä oikealle sijaitsee Töölön kisahalli, entinen Messuhalli, joka valmistui 1935 monikäyttöhalliksi. Siellä pidettiin konsertteja, juhlia ja urheilutilaisuuksia. Vuoden 1952 olympialaisia varten sitä laajennettiin niin sanotulla pikkumessuhallilla. Näissä suoritettiin kisojen voimistelu-, paini-, nyrkkeily- ja painonnostokilpailut sekä koripallon loppuottelut. Hallit palvelivat alkuperäisessä tarkoituksessaan vuoteen 1975, minkä jälkeen ne siirtyivät Helsingin kaupungin omistukseen ja liikuntatoimen hallintaan. Vasta Kisahallin jälkeen Mannerheimintien varrella on rivi asuinkortteleita myös itäpuolella.
Humaliston- ja Linnankoskenkadun rajaamassa korttelissa sijaitsi Esson huoltoasema, joka avattiin vuonna 1936 Helsingin vuoden 1940 suunniteltuja olympialaisia varten. funkistyylinen huoltoasemarakennus purettiin vuonna 1977 tontin avartamiseksi. Myöhemmin paikalla toimi ABC:n huoltoasema vuoteen 2020 asti.
Huoltoasemaa vastapäätä sijaitsee niin kutsuttu Gripenbergin kortteli eli kymmenestä yksityisestä taloyhtiöstä koostuva umpikortteli (1925–1929), joka on kokonaisuudessaan arkkitehti Ole Gripenbergin kädenjälkeä; talot on helppo tunnistaa saman arkkitehdin työksi. Klassismia henkivät kuusikerroksiset kerrostalot ympäröivät avointa, symmetristä korttelipihaa, joka on taloyhtiöiden yhteisessä käytössä. Korttelin paraatijulkisivu on Urheilukadun puolella, ja kokonaisuuden kruunaa kattospiira, joka on sijoitettu Urheilukatu 20:n katolle.
Stenbäckinkadun–Reijolankadun ja Tukholmankadun–Lääkärinkadun risteysten väliselle katuosuudelle, molemmin puolin ajorataa, on historialliseksi muistomerkiksi jätetty vanhan Töölön tullin puomin kivipylväät.
Töölön tullista Tilkkaan.
Töölön tullin pohjoispuolella Mannerheimintien varressa on pitkä rivi Laakson kaupunginosaan kuuluvia, vuosina 1949–1952 rakennettuja kahdeksankerroksisia aravataloja, joiden tontit toisella puolella rajoittuvat suoraan Keskus­puistoon. Vuonna 1949 valmistunut Mannerheimintie 81:n talo oli tiettävästi Suomen ensimmäinen aravatalo.
Mannerheimintien pohjoispäätä hallitsi pitkään Tilkan sotilassairaalan ylväs funkkistalo. Nyt se on menettänyt näkyvyytensä, kun viimeisten vuosikymmenten aikana sen pohjoispuolelle on kohonnut monia korkeita rakennuksia, muun muassa Pikku Huopalahden tornitalo ja sitä vastapäätä VVO:n pääkonttori sekä 2005 rakennusliike NCC:n pääkonttori vanhalle raitiovaunun kääntöpaikalle Mannerheimintie 103:een. Myös Tilkan pohjoispuolelle suunnitellaan monumentaalisia toimistotaloja.
Kulttuuriviittauksia.
Kadusta on vain harvoja lauluja. Juliet Jonesin Sydän on nimennyt erään kappaleensa kadun mukaan. Hector laulaa "Asfalttiprinssissä": ”"Luona Sipoon kirkon seison ja katsomaan jään..."”. Sipoon kirkko ei ollut kirkko, vaan komealla tornilla varustettu jugendkerrostalo Mannerheimintie 76:ssa. Hectorin lapsuudenkoti oli parin korttelin päässä Mannerheimintien toisella puolella, Mannerheimintie 45:ssä, jonka naapurikortteliin sijoittuvat "Ake, Make, Pera ja mä" -laulun vauhdikkaat tapahtumat. Hector mainitsee Mannerheimintien myös kappaleessaan "Cocktail-sukupolven Satyricon". Myös esimerkiksi Ultra Bran laulussa "Helsinki" mainitaan Mannerheimintie raitiovaunuineen. Mainittakoon myös kappale "Mä vielä palaan Helsinkiin" (levyttäneet mm. Maarit Hurmerinta ja Eino Grön), jossa on tekstinpätkä "...Espa, Freda, Mannerheimintie/on siellä tunnelmaa...".
Mannerheimintie on toiseksi kallein tonttiruutu "Monopoly"-lautapelin suomenkielisessä painoksessa. Kallein on Erottaja. Disneyn sarjakuvien suomennoksissa esimerkiksi Ankkerheimintie tai Ankenheimintie viittaavat Mannerheimintiehen.