Piper Laurie

Piper Laurie, oik. Rosetta Jacobs (22. tammikuuta 1932 Detroit, Michigan – 14. lokakuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Perhe ja nuoruus.
Rosetta Jacobs syntyi juutalaiseen perheeseen Detroitissa Michiganissa. Hänen isänsä oli huonekalukauppias Alfred Jacobs ja hänen äitinsä Charlotte Sadie Jacobs. Isän isovanhemmat olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Puolasta ja äidin Venäjältä. Rosetta oli kuusivuotias, kun hänet lähetettiin astmaattisen isosiskonsa kanssa asumaan eteläkalifornialaiseen parantolaan. Vanhemmat tulivat perässä kolme vuotta myöhemmin, ja he kaikki muuttivat Los Angelesiin.
Rosetta Jacobs jännitti poikkeuksellisen paljon julkista puhumista, joten hän otti puhetaidon oppitunteja, joiden kautta hän päätyi myös näyttelemään pieniin rooleihin. Hänen äitinsä kannusti hänet myös näyttelemään pieneen losangelesilaiseen teatteriseurueeseen. Jacobs löysikin pian itselleen myös agentin. 
Ura.
Jacobs teki 17-vuotiaana sopimuksen Universal-Internationalin kanssa. Universal antoi hänelle myös näyttämönimen Piper Laurie. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli "Louisa", jossa hänen vastanäyttelijänään oli Ronald Reagan.
Laurie teki 1950-luvulla muutamassa vuodessa useita elokuvia, mutta hän kyllästyi lopulta hänelle annettuihin rooleihin ja rikkoi vuonna 1956 sopimuksen. Hän kertoi myöhemmin näytelleensä Universalille aina vain samanlaista tyttöä, viatonta, seksuaalista ja yksinkertaista. Laurie lähti Los Angelesista New Yorkiin eikä luvannut palata ennen kuin saisi kunnollisia rooleja.
Laurie alkoi New Yorkissa näytellä televisiossa ja Off Broadway -näytelmissä. Hän oli ollut neljä vuotta poissa Hollywoodista, kun hänelle tarjottiin osa elokuvasta "Suurkaupungin hait" (1961). Siitä hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
Laurie tapasi "Suurkaupunkien haiden" promootiokiertueella kriitikko Joe Morgensternin, jonka kanssa hän meni vuonna 1962 naimisiin. Avioliiton alkuvuosina Laurie teki pääosin muutamia pieniä televisiorooleja, mutta hän esiintyi vuonna 1965 myös ensimmäisessä Broadway-näytelmässä. Hän jätti näyttelemisen kokonaan vuonna 1966. Pariskunta muutti maatilalle New Yorkin osavaltion pohjoisosiin Woodstockiin. Laurie keskittyi perhe-elämään ja kuvanveistoon, jota hän myös opiskeli Art Students League of New Yorkissa. Hän ryhtyi myös leipuriksi, ja hänen reseptejään julkaistiin "The New York Timesissa".
Ohjaaja Brian De Palma houkutteli Laurien näyttelemään kauhuelokuvaansa "Carrie". Laurie luuli alkuun elokuvaa komediaksi, mutta hän sai silti parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta, jossa hänen roolihahmonsa on telekineettisen tyttären häiriintynyt uskonnollinen äiti.
"Carrie" innoitti Laurien palaamaan takaisin näyttelemisen pariin, ja hän jatkoi uraansa sen jälkeen useamman vuosikymmenen ajan. Laurien seuraavia elokuvia olivat "Ruby – riivaajan rakastettu", "Tim – erilainen rakkaustarina" ja "Oz – ihmeiden maailma". Hän oli aktiivinen myös televisiossa ja näytteli muun muassa televisioelokuvassa "Bunkkeri" Magda Goebbelsiä. Siitä hän sai Emmy-ehdokkuuden. Ehdokkuuden hän sai myös "Okalinnuista" ja "Sairaalan sykkeestä", jossa hän oli vierailevana näyttelijänä. Emmy-palkinon Laurie voitti televisioelokuvasta "Promise".
Laurien kolmas Oscar-ehdokkuus tuli elokuvasta "Sanaton rakkaus", missä hän näytteli kuuron Marlee Matlinin hahmon etäistä äitiä. Laurie tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa "Twin Peaks", jossa hän esitti Catherine Martellia. Hän oli siitä Emmy-ehdokkaana vuosina 1990 ja 1991.
Laurien myöhempiä elokuvia ovat "Emily on poissa" (1995), "Ruohojen harppu" (1995), kauhuelokuvat "Kauhun oppitunnit" (1998) ja "Bad Blood" (2012) sekä vuonna 2018 elokuvissa "Snapshots" ja "White Boy Rick". Laurie vieraili 1990- ja 2000-luvuilla myös televisiosarjoissa "Frasier", "Teho-osasto", ', "Enkelin kosketus", "Will ja Grace" ja '.