tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Ronettes

The Ronettes oli yhdysvaltalainen 1960-luvun popyhtye. Yhtyeen muodostivat keulahahmo Veronica Bennett (myöh. Ronnie Spector), hänen siskonsa Estelle Bennett ja heidän serkkunsa Nedra Talley (myöh. Nedra Talley Ross). 
Alkutaival.
Vuonna 1957 Ronnie kokosi kasaan yhtyeen, johon kuuluivat hänen isosiskonsa Estelle, heidän serkkunsa Nedra Talley ja kolme muuta serkkua, joista kaksi oli tyttöjä ja yksi poika (Ira). Yhtye supistui kuitenkin kolmeen jäseneen; Bennetteihin ja Talleyhyn. Sen nimenä oli hetken aikaa "The Darling Sisters," "Siskokullat""." Sisarusten äiti nimesi heidät uudelleen nimellä "Ronnie and the Relatives," "Ronnie ja sukulaiset". Vuonna 1959 yhtye pääsi esiintymään kykykilpailuun Apollo-teatterissa New Yorkissa, koska teatterin omistaja sattui olemaan äidin donitsikahvilan asiakas. He voittivat kilpailun. Ryhmä alkoi tanssia twistiä "Peppermint Loungessa". Äitinsä neuvosta he tunkivat rintaliiveihinsä paperia täytteeksi. Yhtye toimi myös Joey Deen ja Bobby Rydellin taustalaulajina. He pyrkivät twistiä käsittelevään elokuvaan, mutta ohjaajan mukaan he olivat liian tummia valkoisiksi ja liian vaaleita mustiksi näyttelijöiksi, jolloin yleisölle jäisi epäselväksi kumpia he esittivät. Yhtyeen nimi vaihtui The Ronettesiksi. 
Suosio.
Vuonna 1963 The Ronettes alkoi tehdä yhteistyötä tuottaja Phil Spectorin kanssa ja nousi samana vuonna kuuluisuuteen listasijalle 2. nousseella kappaleella "Be My Baby". Toinen iso hitti oli "Baby I Love You". Yhtyeen näyttävä ilme oli Estellen kehittelemä tyyli; heidät tunnettiin runsaasta ripsiväristä, lyhyistä halkiohameista ja jättimäisistä tupeeratuista hiuspehkoistaan. Vuonna 1964 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen levy "Presenting the Fabulous Ronettes featuring Veronica." Samana vuonna yhtye teki Ison-Britannian kiertueen.
The Ronettes hajosi vuonna 1966. Veronica Bennet avioitui Phil Spectorin kanssa vuonna 1968 ja ryhtyi erottuaan vuonna 1973 soolouralle. Hän esiintyi vuonna 1974 jälleen The Ronettes -nimellä ilman siskoaan tai serkkuaan. Estelle meni naimisiin yhtyeen managerin Joe Dongin kanssa ja yritti hänkin soolouraa, joka epäonnistui.
Tekijänoikeuspalkkiot ja Hall of Fame.
Vuonna 1988 The Ronettesit peräsivät oikeudessa 10 miljoonaa dollaria maksamattomia tekijänoikeuspalkkioitaan tuottajaltaan Phil Spectorilta. Maksut olivat peräisin elokuvista ja mainoksista, joissa musiikkia oli esitetty, joista Spector oli Ronettesien mukaan maksanut vain 14 000 dollaria. Osa yhtyeen syytteistä kaatui, mutta pitkän käräjöinnin päätteeksi vuonna 2002 he saivat miljoona dollaria, josta jäi kullekin asianajajamaksujen jälkeen päälle reilut 100 000 dollaria.
Vuonna 2007 The Ronettes pääsi Rock and Roll Hall of Fame -museoon Ohiossa.
Vicky Rock Vol.1

Vicky Rock Vol.1 on suomalaisen iskelmälaulaja Vicky Rostin 9. studioalbumi. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2007.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittaneet Pekka Virtanen, Rami Hillilä, Hannu Rantala ja Kuja Salmi.
Umberto Lenzi

Umberto Lenzi (6. elokuuta 1931 Massa Marittima, Toscana – 19. lokakuuta 2017 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Massa Marittimassa, eteläisessä Toscanassa. 
Lenzi ohjasi uransa aikana kymmeniä elokuvia. Hänet tunnetaan kauhuelokuvistaan ja giallo-elokuvistaan, joista kuuluisimmat ovat eksploitaatioelokuvat "Cannibal Ferox" (1981) ja "Nightmare City" (1980). Hänen uransa myöhemmissä elokuvissaan on paljon gore-elokuville tyypillisiä elementtejä.
Juustopäät

Juustopäät on Espoossa perustettu punk-yhtye. Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1993 Pohjois-Espoon Kalajärvellä paikallisen peruskoulun treenikämpällä. Yhtye teki levytyssopimuksen Polygram Finland Oy:n kanssa vuonna 1995 sen jäsenten ollessa vasta 16-vuotiaita ja levytti vuosina 1995–1999 neljä levyä, joista yksi on myynyt yli 20 000 kappaletta eli kultalevyn verran. Yhteensä yhtye on myynyt yli 40 000 levyä. Juustopäät esiintyi 1990-luvulla muun muassa Ruisrockissa, Ankkarockissa ja Rantarockissa. Yhtye levytti cover-versiot Tuomari Nurmion kappaleesta "Lasten mehuhetki" sekä Eppu Normaalin kappaleesta "Poliisi pamputtaa taas". 1990-luvulla yhtyeen albumeita tuottivat edesmennyt muusikko Kari Pesonen sekä muusikko ja tuottaja Janne Joutsenniemi. Juustopäät-yhtyeen jäsenet ovat vaikuttaneet myös mm. Sininen iiris, Syksy, TJ Ääretön ja Frederic's Fault -yhtyeissä.
Kesäkuussa 2014 Juustopäät teki levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa ja yhtyeen jäsenet kertoivat julkaisevansa loppukesästä "maistiaisia" uudesta tuotannosta. Samalla ilmoitettiin Teemu Taljan jatkavan soolouraansa ja alkuaikoina yhtyeen teknikkona toimineen Tero Arnbergin tulevan yhtyeen uudeksi kitaristiksi. Arnberg oli soittanut Tanskasen ja Tuovisen kanssa jo 2000-luvun alkupuolella kaksi albumia julkaisseessa TJ Ääretön -yhtyeessä.
Juustopäät tuotti "Jäljet"-albumin (2015) yhdessä Matias Kupiaisen kanssa, joka myös äänitti albumin 5 by 5 -studiolla Helsingissä. Albumin miksasi Jason Livermore legendaarisella The Blasting Room Studiosilla Yhdysvaltain Coloradossa. Kyseisellä studiolla on tehty mm. NOFX, Descendents, Rise Against, Black Flag ja Propagandhi -yhtyeiden levyjä.
Elokuussa 2020 uuden singlejulkaisun "Lääkkeitä ja viinii (mua ahdistaa)" yhteydessä Juustopäät-yhtyeen kitaristiksi oli vaihtunut Frederic "Keke" Lindfors.
Yhtyeen debyyttialbumi "Sukkapuikkokapina" täytti 25 vuotta lokakuussa 2020, ja yhtye esiintyi Kuudes linja -yökerhossa Helsingissä 24.10.2020. Itsenäinen Jani "Jansku" Tanskasen perustama Love Is Punk -levy-yhtiö julkaisi esiintymisestä "Sukkapuikkokapina Live" -albumin. 
Yhtye on esiintynyt 2010- ja 20-luvuilla mm. Jurassic Rockissa (2015), Kuopiorockissa (2021), Tampereen Yo-Talolla (2015 ja 2021) ja Tavastia-klubilla (2015, 2016 ja 2022), sekä lukuisissa pienemmissä tapahtumissa ja keikkapaikoissa. 
Juustopäät julkaisi järjestyksessään kuudennen studioalbuminsa "Mitä järkee!" huhtikuussa 2022. ”Uudelle levylle valikoituivat kaikista suoraviivaisimmat ja iskevimmät biisit”.
İzmit

İzmit (muinainen Nikomedeia) on Kocaelin maakunnan pääkaupunki Turkin pohjoisosassa. Se sijaitsee Marmaranmeren rannalla noin sata kilometriä Istanbulista itään. Vuonna 2006 siellä arvioitiin asuvan 196 247 asukasta. Vuonna 1999 kaupunkia koetteli paha maanjäristys, ennen sitä kaupungissa oli yli 210 000 asukasta.
Izmitissä on suuri öljynjalostamo sekä paperi- ja sementtiteollisuutta. Fordilla on autotehdas kaupungin liepeillä. Kocaelin yliopisto on perustettu 1992, ja siellä on 50 000 opiskelijaa.
Historia.
Izmit, silloinen Nikomedeia, oli Rooman valtakunnan tärkeistä kaupungeista itäisin, ja Diocletianuksen pääkaupunki tetrarkian aikana vuosina 286–324. Konstantinus Suuren aikana Nikomedeia oli alueen pääkaupunki kunnes Konstantinus siirsi Rooman valtakunnan pääkaupungin Roomasta Byzantioniin, nykyiseen Istanbuliin, jonka hän rakennutti uudelleen ja nimesi Nova Romaksi.
Postkolonialismi

Postkolonialismi tai jälkikolonialismi on tutkimusperinne ja käsite, joka periaatteessa viittaa siirtomaajärjestelmän ja kolonialismin purkautumiseen ja sen jälkeiseen aikaan. Pohjimmiltaan kyseessä on valtasuhteita käsittelevä tutkimussuuntaus, ja kyseessä on enemmän virtaus kuin varsinainen tutkimustraditio. Suomessa postkolonialismiin liittyviä näkökulmia ja käsitteitä on sovellettu muun muassa etnisyyttä, rasismia, muuttoliikkeitä, feminismiä ja kirjallisuutta tutkittaessa.
Postmodernismin piirissä alkoi 1900-luvulla kehittyä postkolonialistinen teoriasuuntaus perustajanaan Edward Said. Tämän pääteos "Orientalismi" (1978) nojautui vahvasti Foucaultiin. Tavoitteeksi muodostui dekonstruoida läntinen kertomus idästä, jotta ääneen voisivat päästä kolonialismista kärsineet ihmiset. Pluckrose ja Lindsay katsovat kirjassa "Cynical Theories", että postkolonialismin teoreetikot sivuuttavat yhteiskunnalliset ja taloudelliset olot keskittyessään vain puhetapoihin. Niitä eritellessään he syyllistyvät ennakkoluuloiseen essentialismiin luodessaan kielteistä kuvaa läntisestä "orientalismista".
Claude Lelouch

Claude Lelouch [ləluʃ] (s. 30. lokakuuta 1937 Pariisi) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.
Lelouch sai vuonna 1966 elokuvallaan "Mies ja nainen" Cannesin Kultaisen palmun; hänet on lisäksi palkittu Oscar-palkinnolla ja David di Donatellolla. Hän on ollut ehdolla kahden Baftan, kahden Kultaisen karhun ja kahden César-palkinnon saajaksi. 
Lelouch'n myöhempien teosten joukkoon kuuluvat "Les uns et les autres" (1981) ja syyskuun 11. päivän terroriteoista kertova "11.9.2001" (2002), jonka yhdestätoista tekijästä Lelouch edusti Ranskaa. 
Lelouch kuului Cannesin elokuvajuhlien tuomaristoon vuonna 1967. Hänellä on lapsia.
Naisilleni

Naisilleni on Pertti Neumannin kokoelmalevy vuodelta 1992. Kokoelma sisältää Neumannin soolokappaleita vuosilta 1985–1992. Soolokappaleiden lisäksi kokoelmalla on Neumannin S.E.X.-yhtyeen kappale ”Uuden aamun kitarat”.
Balıkesirin maakunta

Balıkesir () on Länsi-Turkissa sijaitseva maakunta. 
Maakunta rajoittuu Egeanmereen lännessä, Çanakkalen maakuntaan luoteessa, Marmaramereen pohjoisessa, Bursan ja Kütahyan maakuntaan idässä sekä Denizlin ja Burdurin maakuntaan pohjoisessa sekä Manisanan ja İzmirin maakuntaan etelässä.
Maakunnan pääkaupunki on Balıkesir (272 569 as., 31.12.2014 arvio). Balıkesirin maakunnan pinta-ala on 14 583 neliökilometriä. Väkiluku oli 1 155 216 vuoden 2011 väestönlaskennassa; vuoden 2015 lopun arvio oli 1 186 688 asukasta.
Maakunnan nimi tulee persiankielen ilmauksesta, joka tarkoittaa "paljon hunajaa". Tämä viittaa lähialueiden runsaisiin hedelmä- ja vihannessatoihin sekä kuumiin lähteisiin. Luonnollisia työllistäjiä ovat matkailuelinkeinot ja oliivien jalostaminen. Lisäksi maakunnassa on avolouhoksia, joista kaivetaan kaoliinia.
Vuonna 2005 Balikesir nousi otsikoihin siellä havaitun Turkin ensimmäisen lintuinfluenssatapauksen takia. 
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu 20 piirikuntaan.
Olav Magne Dønnem

Olav Magne Dønnem (s. 21. marraskuuta 1980 Øvre Surnadal) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.
Dønnem voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2003–2004. Hän voitti kauden aikana kaksi osakilpailua ja oli palkintokorokkeella kaikkiaan seitsemän kertaa. Samalla kaudella hän hyppäsi silloisen Vikersundin lentomäen mäkiennätyksen, 214 metriä. Maailmancupissa hänen parhaaksi osakilpailusijoituksekseen jäi neljäs sija Tšekin Harrachovissa käydyssä kilpailussa vuonna 1998. Kaikkiaan hän osallistui 46:een maailmancupin osakilpailuun. 
Arvokisoissa Dønnemin paras sijoitus on 19. sija vuonna 2000 lentomäen MM-kisoissa Vikersundissa. Kyseessä on myös ainoa kerta kun hän selviytyi toiselle hyppykierrokselle arvokilpailuissa.
Allan MacEachen

Allan Joseph MacEachen PC, O.C. (6. heinäkuuta 1921 – 12. syyskuuta 2017) oli kanadalainen Liberaalipuolueen poliitikko. 
MacEachen syntyi Invernessissä, Nova Scotiassa, ja opiskeli St. Francis Xavier -yliopistossa. Hän istui liittovaltion parlamentissa vuosina 1953–1984. Hänellä oli useita ministeriyksiä, ja hän toimi vuosina 1984–1991 senaatin opposition johtajana. 
MacEachen toimi Kanadan Privy Councilin puheenjohtajana vuosina 1968 (siirtymäkauden), 1970–1974 ja 1976–1979. Hän oli Kanadan ensimmäinen varapääministeri vuosina 1977–1979 ja 1980–1984; häntä seurasi niin ikään Liberaalipuolueen Jean Chrétien.
Kyyjärven Kyky

Kyyjärven Kyky on vuonna 1945 perustettu kyyjärveläinen urheiluseura. Kykyllä on kolme urheilujaostoa: palloilujaosto, yhdistelmäjaosto ja frisbeegolfjaosto. Palloilujaoston lajeihin kuuluvat lentopallo, jalkapallo, pesäpallo, sulkapallo ja salibandy. Yhdistelmäjaoston lajeihin hiihto, soutu, melonta, kuntoilu ja avantouinti. Frisbeegolfjaoston ainut laji on frisbeegolf. Seuran hallituksen alaisuudessa on myös yleisurheilu. Seuran miesten lentopallojoukkue KyKy-Betset pelaa Mestaruusliigaa.
Chico Hamilton

Foreststorn ”Chico” Hamilton (21. syyskuuta 1921 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 25. marraskuuta 2013 New York, New York, Yhdysvallat) oli West Coast jazzin johtaviin nimiin kuulunut yhdysvaltalainen rumpali. 
Hamilton suoritti sotilaspalvelustaan vuosina 1942–1946. Hän teki ensimmäisen levytyksensä Slim Gaillardin kanssa ja jatkoi uraansa yhteistyöllä Jimmy Mundyn, Count Basien ja Lester Youngin kanssa. Hän toimi Lena Hornen kiertuerumpalina 1948–1955 ja soitti Gerry Mulliganin yhtyeessä 1952–1953. Hänet tunnetaan etupäässä omasta kvintetistään, jonka hän perusti 1955 ja jonka kokoonpano ennätti vuosien varrella vaihtua useaan otteeseen. Alkuperäisen kvintettinsä Hamilton hajotti 1966, mutta hän ei lopettanut uraansa vaan jatkoi sitä 2000-luvulle saakka.
Diskografia.
Sessiomuusikkona.
 Gábor Szabó
Kiuruveden Luomu-Wolley

Kiuruveden Luomu-Wolley on vuonna 1997 perustettu lentopallon erikoisseura. Seura syntyi, kun Jänteen ja Teräksen lentopallotoiminta yhdistettiin. Seurassa on pelattu lentopalloa supersarjasta maakuntasarjaan.
Naiset pelasivat monta vuotta 1-sarjassa, mutta pelaajapulan vuoksi paikasta luovuttiin kaudella 2005–2006. Naisveteraanit voittivat SM-pronssia kaudella 2006–2007. Kaudella 2005–2006 miehet nousivat 2-sarjasta 1-sarjaan. Kaudella 2007 tavoitteena oli nousu ylempään jatkosarjaan, johon joukkue ei lopulta päässyt mutta säilytti sarjapaikkansa. Miesten alasarjajoukkueet pelasivat myös maakunta- sekä veteraanisarjoissa. Kesäisin seurassa pelataan myös rantalentopalloa.
Junioreissa seuralla on E-, D-, C-, ja A-tyttöjoukkueet, C-poikajoukkue sekä nuoremmille tarkoitettu pallokerho.
Kaudella 2007–2008 Luomu-Wolleyn miesten joukkue pelasi 1-sarjassa. Venezuelasta joukkueeseen hankittiin passariksi Pablo Jose Lopez Andrades. Hän on pelannut muun muassa kovatasoisessa Espanjan pääsarjassa, ja myös Kolumbiassa sekä Venezuelassa.
Saloisten Salama

Saloisten Salama on vuonna 1947 perustettu yleisseura. Seuran lajit ovat lentopallon ohella hiihto, yleisurheilu, paini sekä kunto-ja veteraaniurheilu Seuran puheenjohtajana toimii Alpo Ohenoja. Saloisten Salaman lentopallon naisten edustusjoukkue pelaa 2-sarjassa. Juniorijoukkueita seuralla ei ole tällä hetkellä.
Kovia pelaajia Saloisten Salamassa nähdään kaudella 2007–2008. Kempeleen Lentopallossa SM-liigassa pelannut Miika Tossavainen oli joukkueen kovin vahvistus 2007–2008 kaudeksi. Tossavaisen menettäminen Saloisten Salamalle, oli kova paikka Kempeleelle sillä olihan Tossavainen joukkueen kapteeni. Muita kovia nimiä joukkueesta löytyy Tommi Eirola, joka on vuonna 89-syntyneiden maajoukkuepelaaja, ja iso lahjakkuus.
Suomen poikien lentopallomaajoukkue

Suomen poikien lentopallomaajoukkue on Suomen tasavallan lentopallomaajoukkue. Se toimii Suomen Lentopalloliiton alaisuudessa. Poikien maajoukkue on esiintynyt arvokisoissa useasti. Lukioikäiset nuorukaiset poikien maajoukkueessa opiskelevat yleensä Kuortaneen Urheiluopistolla. Nuorten poikien maajoukkueita ovat valmentaneet muun muassa Pekka Lahtinen ja Pertti Honkanen.
Kuortaneen urheilulukiossa opiskelevat nuorukaiset pelaavat lentopallon miesten 1-sarjassa ja 2-sarjassa. Tällä hetkellä vuosina 1989–90 syntyneet pojat pelaavat 1-sarjassa, kun ensimmäistä lukiovuottaan Kuortaneella suorittavat pelaavat 2-sarjassa.
Arvokisasijoitukset.
Poikien MM-kilpailut (20-v.)
Poikien MM-kilpailut (17–18-v.)
Poikien EM-kilpailut (19-v.)
Poikien EM-kilpailut (18-v.)
Kalkhas

Kalkhas () oli kreikkalaisessa mytologiassa mykeneläinen tai megaralainen tietäjä, Thestorin poika, joka oli paras linnuista ennustaja – taito, jonka hän oli saanut Apollonilta.
Agamemnon viittasi Kalkhaaseen tietäjänä, joka ei koskaan ennustanut hänelle hyvää vaan ainoastaan pahaa. Ensimmäisen kerran tähän oli viitattu, kun kreikkalaisten purjehtiessa Troijaa kohden Agamemnon oli tappanut erään Artemiille pyhitetyn hirven. Tästä suuttuneena jumalatar nosti epäsuotuisan sään, joka esti kreikkalaisia lähtemästä Auliin satamasta. Kalkhas kertoi tällöin Agamemnonille, että lepyttääkseen jumalattaren vihan tämän pitäisi uhrata tyttärensä Ifigeneia. Toinen kerta tapahtui, kun Agamemnon sieppasi Khryseen tyttären Khryseiksen orjattarekseen ja kieltäytyi palauttamasta tätä takaisin tämän isällä lunnaitakaan vastaan. Apollonin lähetettyä ruton kreikkalaisten keskuuteen Kalkhas ilmoitti, että kulkutauti loppuu ainoastaan siten, että Khryseis palautetaan isälleen. Tästä seurasi puolestaan riita Agamemnonin ja Akhilleuksen välille.
Pian Troijan sodan jälkeen Kalkhas joutui kilpailuun taidoistaan toisen tietäjän, Mopsoksen, kanssa. Kalkhaan kysymykseen eräässä viikunapuussa olevien viikunoiden lukumäärästä Mopsos vastasi niitä olevan 10 001, ja tämän todettiin laskemisen jälkeen olevan totta. Mopsos puolestaan asetti Kalkhaalle kysymyksen, kuinka monta porsasta eräs emakko odotti, ja Kalkhas vastasi niitä olevan kahdeksan. Mopsos korjasi niitä olevan yhdeksän, ne kaikki olisivat uroksia ja kertoi vielä niiden syntymähetken. Kun näin myös tapahtui, Kalkhas tappiostaan murtuneena kuoli. Strabon tosin kertoo yhdestä versiosta, jossa Kalkhaan kysymys ei olisi alun perinkään koskenut viikunapuuta vaan emakkoa, ja tämän lisäksi toisesta, jossa Kalkhaan kuolema olisi johtunut oraakkelin ennustuksesta, että tämä kuolisi, kun hän kohtaisi parempansa.
P. K. Page

Patricia Kathleen Page (23. marraskuuta 1916 – 14. tammikuuta 2010) oli englantilaissyntyinen kirjailija. Hän muutti vuonna 1919 perheineen Kanadaan, jossa hän loi uransa. Page opiskeli Kanadassa, New Yorkissa ja Brasiliassa.
Pagen runoutta julkaistiin ensimmäistä kertaa vuonna 1944. Hänen tuotantonsa tunnetuimman osan muodostavat runokokoelmat, mutta Page julkaisi myös runsain mitoin proosaa, esseitä, lastenkirjallisuutta ja muuta. 
Page on kirjoittajana maansa arvostetuimpia; hänet palkittiin mm. Governor General's Awardilla vuoden 1954 kokoelmasta "The Metal and the Flower". Hän oli vuonna 2002 ehdolla Griffin Poetry Prizen saajaksi teoksellaan "Planet Earth" (1994). 
Pagesta tehtiin vuonna 1977 Order of Canadan "Officer" ja vuonna 1998 "Companion". Hän kuului vuodesta 2006 Royal Society of Canadaan. Hän kuului myös Order of British Columbiaan.
Olesya Rulin

Olesya Rulin (, s. 17. maaliskuuta 1986 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa pianisti Kelsi Nielsenin roolia elokuvissa "High School Musical", "High School Musical 2" ja "".
Ian Parrott

Ian Parrott (5. maaliskuuta 1916 – 4. syyskuuta 2012) oli brittiläinen säveltäjä ja musiikkikirjailija. 
Parrott syntyi Streathamissa Lontoossa, ja opiskeli Royal College of Musicissa. Hän aloitti säveltämisen jo seitsemänvuotiaana ja sai tohtorinarvonsa Oxfordin yliopistosta vuonna 1940. Hän luennoi Birminghamin yliopistossa vuosina 1946–1950.
Royal Philharmonic Orchestra palkitsi Parrottin vuonna 1949 teoksesta "Symphonic Impression: Luxor". Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu muun muassa viisi sinfoniaa, konserttoja, neljä oopperaa, neljä jousikvartettoa, kamarimusiikkia ja vokaalimusiikkia.
Parrott meni 1. kesäkuuta 1940 naimisiin Elisabeth Coxin kanssa; parille syntyi kaksi poikaa. Säveltäjä sai vuonna 1994 Walesissa ensimmäisen Glyndŵr-palkinnon.
Kenttäkiitäjäinen

Kenttäkiitäjäinen ("Cicindela campestris") on sukunsa yleisin laji Suomessa.
Tuntomerkit.
Helppo tuntea vihreästä väristään ja siitä, että peitinsiivissä ei ole poikkivyötä. Sinertävät, jopa melkein mustat yksilöt ovat harvinaisia. Ylähuuli ja leukarihmojen tyvi ovat vaaleankeltaiset, huulirihmat ovat sen sijaan metallinkiiltoiset (vrt. hietikkokiitäjäinen "C. hybrida" ja rantakiitäjäinen "C. maritima"). Kenttäkiitäjäinen on kooltaan noin 15 mm.
Elintavat.
Vähemmän riippuvainen hiekkaisista ja kuivista maista kuin suvun muut lajit, eikä myöskään vaadi niin lämpimiä paikkoja. Selväpiirteinen kevätlaji, joka jo ensimmäisinä lämpiminä päivinä näyttäytyy kaikenlaisilla avomailla, erityisen mielellään poluilla ja muilla kiinteillä mailla.
Esiintymisaika.
Aikuiset Suomessa huhtikuun lopulta heinäkuun alkuun.
George Nissen

George P. Nissen (1. helmikuuta 1914 – 7. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen voimistelija ja keksijä, jota pidetään nykyaikaisen trampoliinin kehittäjänä. Hän syntyi Blairstownissa, Iowassa, ja opiskeli Iowan yliopistossa. Hänen valmentajanaan toimi Larry Griswold.
Hän perusti yhdessä Griswoldin kanssa yrityksen Griswold-Nissen Trampoline &amp; Tumbling Company valmistamaan trampoliineja ja rekisteröi sanan "trampoline", mutta siitä on sittemmin tullut yleisesti käytössä oleva nimitys kyseiselle laitteelle, valmistipa niitä kuka tahansa. Yritys lopetti toimintansa 1980-luvulla.
Nissenin kunniaksi on nimetty Nissen-Emery Award, joka myönnetään college-järjestelmän piirissä parhaalle miesvoimistelijalle.
Paul Potts

Paul Potts (s. 13. lokakuuta 1970 Bristol, Iso-Britannia) on englantilainen tenori. Potts voitti vuonna 2007 brittiläisen "Britain’s Got Talent" -kykyjenetsintäkilpailun ja aloitti tällöin uransa ammattilaulajana.
Potts oli nuoruudessaan koulukiusattu, mikä vaikutti kielteisesti hänen itsetuntoonsa. Hän harjoitteli pienestä pitäen laulamista ja rakastui oopperaan 16-vuotiaana kuultuaan ensimmäisen kerran "La Boheme" -oopperaa. Ennen kuuluisuuttaan hän lauloi useissa amatööriproduktioissa, muttei koskaan uskaltanut pyrkiä ammattilaiseksi, sillä hän pelkäsi torjutuksi tulemista. Potts työskenteli ennen Talent-kilpailuun osallistumistaan muun muassa supermarketissa ja myyjänä matkapuhelinmyymälässä. Vuonna 2000 hän lähti säästämillään rahoilla kolmen kuukauden laulukurssille Italiaan, missä hänen kykyjään kehuttiin ja hän sai lopuksi esiintyä kurssinsa priimusten kanssa ihailemalleen Luciano Pavarottille. Vuonna 2003 laulajanhaaveet kokivat kuitenkin kovan takaiskun, kun hänen umpisuolensa puhkesi ja hänen lisämunuaisestaan löydettiin kasvain. Leikkauksesta toipuessaan hän kaatui ajaessaan pyörällä ja mursi solisluunsa. Näistä onnettomuuksista parantuminen kesti kuukausia. 
Vuonna 2007 Potts päätti kokeilla onneaan ja otti osaa Britannian ensimmäiseen Talent-kilpailuun. Ujo ja lahjakas mies nousi alusta alkaen niin tuomariston kuin yleisönkin suosikiksi, ja Potts voitti kilpailun 17. kesäkuuta 2007 laulamalla Giacomo Puccinin "Turandot"-oopperasta aarian ”Nessun dorma”. Hänen on sanottu vedonneen katsojiin laululahjojensa lisäksi vaatimattomuudellaan ja elämäntarinallaan. Voittonsa jälkeen Potts julkaisi ensimmäisen albuminsa "One Chance".
Potts on naimisissa internetin chattipalstalla tapaamansa Julie-Annen kanssa, ja pariskunta asuu Etelä-Walesissa.
Pottsin elämästä kertova elokuva "One Chance" sai ensi-iltansa lokakuussa 2014. Elokuvassa Pottsia näytteli James Corden.
Peter Rogers

Peter Rogers (20. helmikuuta 1914 Rochester, Kent, Englanti – 14. huhtikuuta 2009) oli brittiläinen elokuvatuottaja.
Rogersin tunnetuimpia tuotantoja ovat "Carry On" -sarjan osat, joita on kaikkiaan yli kolmekymmentä. Niistä ensimmäinen oli "Veijareita asetakissa" ("Carry On Sergeant", 1958).
Kaikkiaan Rogersin tuotantoon kuuluu toistasataa elokuvaa. Hän oli naimisissa Betty E. Boxin kanssa vuodesta 1949 tämän kuolemaan saakka 15. tammikuuta 1999.
Peter Laird

Peter Alan Laird (s. 27. tammikuuta 1954 North Adams, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka on tehnyt yhdessä Kevin Eastmanin kanssa sarjakuvan "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat".
Elämäkerta.
Peter Laird syntyi Massachusettsin osavaltiossa vuonna 1954. Hän oli kiinnostunut piirtämisestä jo hyvin nuorena. Piirtämiseen muuttui vakavemmaksi high schoolissa, kun Laird kiinnostui Jack Kirbyn "The New Gods" ja "The Demon" -sarjakuvista.
Valmistuttuaan Massachusettsin yliopistosta Laird aloitti sarjakuvauransa aluksi freelancer-kuvittajana ja sarjakuvanpiirtäjänä. Lairdin yritettyä viisi vuotta turhaan onnistua sarjakuvien parissa menestystä alkoi syntyä vasta, kun hän ensiksi tapasi tulevan työparinsa Kevin Eastmanin ja myöhemmin tulevan vaimonsa Jeanninen. Laird muutti Jeanninen kanssa New Hampshireen Doveriin, joka sattui olemaan 32 kilometrin päässä Mainen Ogunquitista, jossa Eastman työskenteli hummeriravintolassa.
Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat.
Kun Laird ja Eastman perustivat Mirage Studiosin kesällä 1983, kaksikko loi marraskuussa tunnetuimman sarjakuvansa "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat". Laird on kertonut, että sarjan hahmoista hänen suosikkihahmonsa on Donatello.
Sarjakuva sai erityistä suosiota 1990-luvulla sarjan päädyttyä vuonna 1987 televisioanimaatioksi. Sittemmin 1990-luvun alussa tuotettiin kolme elokuvaa, jotka auttoivat suuresti Turtlesien tunnettavuutta. Myös sarjakuvien myynti kasvoi, mutta vuoden 1994 jälkeen sarjakuvien suosio ja myynti laski rajusti, ja sarjakuvan toista osaa tehtiin vain 13 numeroa. Laird päätti yhdessä Eastmanin kanssa antaa Image Comicsille oikeudet alkuperäisen sarjakuvan kolmanteen osaan, jota tehtiin vuosina 1996–1999. Kaksikko ei tehnyt yhtään Turtles-sarjakuvaa neljään vuoteen. Myöhemmin Laird toi alkuperäisen sarjakuvan takaisin aloittamalla vuonna 2001 neljännen osan julkaisemaan, ja suosio alkoi taas kasvaa.
Laird ilmoitti 21. lokakuuta 2009 myyneensä kaikki omistusoikeutensa Turtleseihin Viacomin omistuksessa olevalle Nickelodeonille. Hän kuitenkin saa jatkaa sarjakuvien parissa julkaisemalla vuodessa 18 numeroa, jotka eivät saa olla yli 48 sivuisia. Sittemmin Turtlesien julkaisemisen otti haltuunsa IDW, jossa hänen entinen työparinsa Eastman jatkoi Turtlesien tekemistä.
George Ștefănescu

George Ștefănescu (20. huhtikuuta 1914 – 29. lokakuuta 2007) oli romanialainen taidemaalari. 
Ștefănescun ensimmäinen täysin oma näyttely pidettiin Bukarestissa vuonna 1936. Nykyään hänen töitään on yksityiskokoelmissa Australiassa, Belgiassa, Brasiliassa, Saksassa, Ranskassa, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Israelissa, Japanissa, Kanadassa, Kuubassa, Libanonissa, Meksikossa, Itävallassa, Romaniassa, Singaporessa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.
Ștefănescu muutti vuonna 1989 Saksaan, missä hän asui kuolemaansa saakka. Hän jatkoi siellä uraansa menestyksellä 2000-luvulle saakka.
Michel Mohrt

Michel Mohrt (28. huhtikuuta 1914 – 17. elokuuta 2011) oli ranskalainen kirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Hän täytti Ranskan akatemian 33. paikan vuodesta 1985. 
Morlaix'ssa syntyneelle Michel Mohrtille myönnettiin vuonna 1962 Akatemian "Grand Prix" romaanista "La Prison maritime". Hänen myöhempien teostensa joukkoon lukeutuvat "La Guerre civile" (1986) ja "Jessica ou l'amour affranchi" (2002).
Augustuksen mausoleumi

Augustuksen mausoleumi on Rooman valtakunnan aikana Rooman Campus Martiukselle rakennettu mausoleumi, joka on nimetty rakennuttajansa, ensimmäisen Rooman keisarin Augustuksen mukaan. 
Perimätiedon mukaan keisari Augustus käynnisti mausoleumin rakennustyöt vuoden 31 eaa. Aktionin taistelun jälkeen. Mausoleumin oviaukon takana on käytävä, joka päättyy suureen hautakammioon. Kammioon oli haudattuina Rooman keisareista Augustus, Tiberius, Caligula, Claudius ja Nerva sekä Marcus Claudius Marcellus, Augustuksen puoliso Livia, poliitikko Marcus Vipsanius Agrippa, sotapäällikkö Germanicus Julius Caesar Claudianus, Germanicusin puoliso Agrippa vanhempi ja Claudiuksen poika Britannicus. Mausoleumiin haudattujen vainajien ruumiit oli polttohaudattu, ja heidän maalliset jäännöksensä olivat kullatuissa tuhkauurnissa. Kun vuonna 410 Alarik poltti Rooman, joukkio visigootteja murtautui mausoleumiin ja varasti vainajien tuhkauurnat sisältöineen. Keskiajalla mausoleumi linnoitettiin ja muutettiin varuskunnaksi, kunnes vuonna 1167 linnoitus hylättiin. Ilman kunnostusta rakennus raunioitui, ja 1900-luvun alussa mausoleumissa järjestettiin härkätaisteluita.
Augustuksen mausoleumia käytettiin vuosisatojen kuluessa kivilouhoksena, puutarhana, härkätaisteluareenana ja konserttisalina, ja rakennus raunioitui pahoin. Rooman valtakuntaa syvästi ihaillut Italian diktaattori Benito Mussolini päätti lopulta kunnostaa sen kansalliseksi muistomerkiksi. Tarkoituksena oli rinnastaa Mussolinin omat saavutukset keisari Augustukseen ja mahdollisesti valmistella mausoleumista myös Mussolinin omaa tulevaa hautapaikkaa. Mussolinin päätöksestä mausoleumin ympäriltä purettiin vuosina 1934–1937 joukko keskiajalla rakennettuja kortteleita, ja tilalle luotiin uusi aukio Piazza Augusto Imperatore. Lisäksi Augustuksen aikana rakennettu rauhan alttari Ara Pacis Augustae kaivettiin esiin ja pystytettiin vuonna 1938 mausoleumin viereen, joka tosin ei ole sen alkuperäinen sijainti. Itse mausoleumin restaurointi oli vielä kesken Mussolinin kukistuessa ja sitä pidettiin sodan jälkeen pitkään yleisöltä suljettuna. Nykyisin se on julkisesti avoin turistikohde.
Martín de Riquer

Martín de Riquer Morera, Casa Dávalosin kreivi ja Grande de España (3. toukokuuta 1914 Barcelona – 17. syyskuuta 2013 Barcelona) oli espanjalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija. Hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian jäsen vuodesta 1965. 
Riquer palkittiin Asturian ruhtinaan palkinnolla 1997 ja Espanjan kansallisella kirjapalkinnolla 2000. Hän oli Barcelonan yliopiston romaanisen kirjallisuuden professori.
Riquer oli Rooman ja Liejan yliopistojen kunniatohtori. Hän julkaisi tutkijana muun muassa Miguel de Cervantesia ja katalaaninkielisen kirjallisuuden historiaa koskevia teoksia.
Gisèle Casadesus

Gisèle Tatiana Casadesus (14. kesäkuuta 1914 Pariisi – 24. syyskuuta 2017 Pariisi) oli pitkän uran tehnyt ranskalainen näyttelijä.
Casadesus esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan vuonna 1934. Hän jatkoi uraansa aina 2000-luvulle saakka, ja hänelle myönnettiin vuonna 2003 teatterialan Molière-palkinto.
Hänellä ja hänen miehellään Lucien Pascalilla oli neljä lasta, jotka työskentelevät taiteen eri aloilla. Hänen isänsä oli säveltäjä Henri Casadesus.
Seppo Sariola

Seppo Sariola (27. heinäkuuta 1913 Turku – 2. toukokuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Seppo Sariola kävi Suomen Näyttämöopiston 1936–1938 ja kiinnitettiin heti Helsingin Kansanteatteriin. Sotavuosina hän työskenteli Aunuksen Teatterissa.
Hän näytteli pitkään Turun Teatterissa sekä Suomen Työväen Teatterissa vuodesta 1949, vuoden verran Kemin kaupunginteatterissa ja 1957–1963 Teatteri Jurkassa. Hänen pitkäaikaisin työpaikkansa oli Ylen Radioteatteri vuodesta 1963. 1980-luvun alussa hän työskenteli Suomen Kansallisteatterissa.
Sariola näytteli noin 25 elokuvassa, lähinnä pienissä vinjeteissä. Hänen suurin elokuvaroolinsa oli Riepuniemen Matti kurjalistokuvauksessa "Ryysyrannan Jooseppi" (1955).
Béatrix Beck

Béatrix Beck (14. heinäkuuta 1914 – 30. marraskuuta 2008) oli belgialainen kirjailija. Hänen ranskankielisen tuotantonsa tunnetuimpiin teoksiin lukeutuu "Léon Morin, prêtre" (1952), joka toi kirjoittajalleen Goncourt-palkinnon.
Beck syntyi Villars-sur-Ollonissa, Sveitsissä, ja hänen isänsä oli runoilija Christian Beck, joka kuoli jo vuonna 1916. Hänestä tuli nuorena André Giden sihteeri. Hän sai tältä rohkaisua menneisyyden kokemusten purkamisesta sanoiksi; Béatrixin varhaista elämää varjostivat sellaiset seikat kuin sota, köyhyys ja äidin itsemurha.
Beckin ensimmäinen romaani "Barny" on vuodelta 1948. Hän sai Ranskan kansalaisuuden vuonna 1955 ja vietti vuodet 1966–1977 Yhdysvalloissa. Hän palasi Ranskaan, ja hänelle myönnettiin Goncourt'n ohella muun muassa "Prix du Livre Inter" ja "Prix littéraire Prince Pierre de Monaco".
Lukuisien romaaniensa ohella Béatrix Beck julkaisi lyhyttä proosaa ja runoutta.
Lydia Lamaison

Lydia Lamaison (5. elokuuta 1914 – 20. helmikuuta 2012) oli argentiinalainen näyttelijä. 
Lamaison oli naimisissa Oscar Soldatin kanssa vuodesta 1947 tämän kuolemaan vuonna 1982. Hänestä tehtiin vuonna 1997 Buenos Airesin kunniakansalainen.
Lamaisonilla oli varhaisia rooleja muiden muassa elokuvissa "Alas de mi patria" (1939), "La caída" (1959), "Fin de fiesta" (1960) ja "El ayudante" (1971). Hän esiintyi vielä vanhoilla päivillään vuosina 1998–1999 telenovelassa "Muñeca brava". Vuonna 2004 hänet nähtiin elokuvassa "La puta y la ballena".
Lamaison kuoli 97-vuotiaana Buenos Airesissa luonnollisista syistä.
Heidi Kabel

Heidi Bertha Auguste Kabel (27. elokuuta 1914 – 15. kesäkuuta 2010) oli saksalainen näyttelijä.
Kabel loi pitkän, runsaasti yli puolivuosisataisen uran synnyinkaupunkinsa Hampurin Ohnsorg-Theaterissa, mutta tuli tunnetuksi myös elokuvista ja suosituista televisio-ohjelmista. Hän oli vuosina 1937 – 1970 naimisissa Hans Mahlerin kanssa, ja myös hänen vuonna 1944 syntynyt tyttärensä Heidi Mahler on näyttelijätär.
Kabel oli lisäksi laulaja. Hänet palkittiin kolmella "Bambi"-palkinnolla vuosina 1989, 1990 ja 2004 sekä Goldene Europalla vuonna 1975.
Italian Grand Prix 2005

Italian Grand Prix 2005 oli Formula 1 -kauden 2005 15. osakilpailu, joka ajettiin 4. syyskuuta 2005 Monzan radalla, Italiassa. 
Raportti.
Kimi Räikkönen ajoi aika-ajojen nopeimman ajan McLaren-Mercedeksellään, mutta hänet kuitenkin pudotettiin moottorinvaihdon vuoksi paalupaikalta 11. lähtöruutuun. Paalupaikan tuolloin nappasi siis aika-ajojen toiseksi nopeimman ajan ajanut, Kimi Räikkösen tallitoveri Juan Pablo Montoya.
Kilpailun voitti Juan Pablo Montoya ennen Renault'n Fernando Alonsoa, joka ajoi toiseksi. Kolmanneksi ajoi Fernando Alonson tallikaveri Giancarlo Fisichella. Kimi Räikkönen nousi hienosti ruudusta 11 sijalle neljä, ja häntä seurasivat Jarno Trulli, Ralf Schumacher, Antônio Pizzonia sekä Jenson Button.
Kilpailun jälkeen Renault'n Fernando Alonso pysytteli edelleen kuljettajien pistetilanteen kärjessä ennen Kimi Räikköstä, jolla oli Italian osakilpailun jälkeen koossa 76 pistettä. Räikkösen takana seurasi kolmantena Ferrarilla ajava Michael Schumacher 55 pisteellään. Vaikka McLaren-tallin Juan Pablo Montoya voitti kilpailun, oli hän edelleen pisteissä neljäntenä 50 pisteellään. Renault-talli johti valmistajien sarjaa 146 pisteellään kymmenen pistettä McLaren-tallia edellä. Kolmantena valmistajien sarjassa oli Ferrari, joka oli jäänyt Renault'sta jo 60 pistettä. Toyota-talli saalisti Italian osakilpailusta seitsemän pistettä säilyttäen neljännen paikan 78 pisteellään. Kilpailussa ei nähty ainuttakaan keskeytystä.
Marjorie Scardino

Marjorie Morris Scardino (s. 25. tammikuuta 1947 Flagstaff, Arizona) on Pearson PLC:n entinen toimitusjohtaja. Hänestä tuli ensimmäinen naispuolinen FTSE 100 -yhtiön toimitusjohtaja, kun hänet nimitettiin Pearsonin toimitusjohtajaksi vuonna 1997. Scardino on ollut myös Nokian hallituksen varapuheenjohtaja ja aikaisemmin Economist Groupin toimitusjohtaja.
Perhe.
Scardinolla ja hänen puolisollaan Albertilla on kolme lasta. Scardino asuu perheensä kanssa Lontoossa.
Opinnot.
Marjorie Scardino valmistui Baylor Universitystä ja University of San Francisco School of Law’sta ja on vuoden 2002 Benjamin Franklin -mitalin voittaja. Ennen vuotta 1985 oli hän "The Georgia Gazette" -sanomalehden kustantajana.
Hän on myös Victoria and Albert Museumin edunvalvoja, on MacArthur Foundationin ja Carter Centerin hallitusten jäsen sekä Royal Society of Artsin kunniajäsen.
Kansalaisuus.
Scardino on syntyjään yhdysvaltalainen, mutta hän on hakenut myös Britannian kansalaisuuden, jotta voisi vastaanottaa "Dame Commander of the British Empire" -arvonimen.
Ken Hechler

Ken Hechler (20. syyskuuta 1914 Roslyn, New York – 10. joulukuuta 2016) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.
Hechler syntyi Roslynissä, New Yorkin osavaltiossa. Hän valmistui Swarthmore Collegesta ja Columbian yliopistosta. Hän julkaisi vuonna 1957 toiseen maailmansotaan sijoittuvan kirjan "The Bridge at Remagen", josta tehtiin vuonna 1969 samanniminen menestyselokuva (suomeksi "Viimeinen silta yli Reinin").
Hechler istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Länsi-Virginian neljännestä vaalipiiristä vuosina 1959–1977 ja tuli tänä aikana tunnetuksi liberaalisilla näkökannoillaan. Hän oli vuonna 1965 ainoa Martin Luther Kingin marssiin Selmassa, Alabamassa osallistunut kongressin jäsen.
Hechlerillä oli 1970-luvun loppupuolella epäonnistunut pyrkimys päästä ehdolle Länsi-Virginian kuvernööriksi. Hän kuitenkin toimi vuosina 1985–2001 osavaltion ulkoministerinä ja oli jälleen ehdolla vuonna 2004, mutta hävisi republikaaniehdokas Betty Irelandille. Hän vietti samana vuonna 90-vuotispäiväänsä.
Emergency on Planet Earth

Emergency on Planet Earth on brittiläisen musiikkiyhtye Jamiroquain ensimmäinen albumi. Se julkaistiin toukokuussa 1993 Britanniassa ja elokuussa 1993 Yhdysvalloissa. "Emergency on Planet Earth" sisältää voimakkaita vaikutteita funkista ja acid jazzista. 
Albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Kappaleet.
"When You Gonna Learn" ja "Didgin' Out" -kappaleissa käytetään useasti Australian aboriginaalien soitinta, didgeridoota.
Adapazarı

Adapazarı on Sakaryan maakunnan pääkaupunki Turkin luoteisosassa. Vuonna 2006 kaupungissa arvioitiin asuvan 286 924 asukasta, ja vuonna 2008 391 102 asukasta. Adapazarı sijaitsee vanhan Silkkitien varrella ja on risteyspaikka Istanbulista Anatoliaan kulkevalla tiellä.
Adapazarissa on suuri Toyotan autotehdas. Tekstiiliteollisuus ja Istanbuliin vietävät maataloustuotteet ovat myös merkittäviä tulonlähteitä.
Kim Weckström

Kim Weckström (s. 13. huhtikuuta 1952 Helsinki) on suomenruotsalainen media-alan vaikuttaja ja kirjailija.
Elämä.
Weckström perusti "City"-lehden vuonna 1985 yhdessä Eero-Pekka Rislakin kanssa. Vuonna 1994 hän perusti "Markkinointi &amp; Mainonta" -lehden Talentumin toimeksiannosta. Vuonna 1996 Weckström ja Aleksi Nieminen perustivat yhden Suomen ensimmäisistä Internet-konsulttiyrityksistä The Works Finlandin. Talentumin ja Harri Roschierin toimeksiannosta hän oli käynnistämässä Satama Interactiven vuonna 1997. Talentum myi omistuksensa yhtiössä vuonna 2005. (Yritys sulautui vuonna 2007 Trainer's Housen kanssa.) Vuosina 1999–2004 Weckström toimi e-Strategy Advisorsin konsulttina Lontoossa.
Media- ja internetyrittäjäuran alkuvaiheessa Weckström hoiti ensin Helsingin yliopiston ja myöhemmin Åbo Akademin tiedotus- ja valtio-opin apulaisprofessorin virkoja vuoteen 1992 saakka. Weckström on lisäksi toiminut toimittajana ja kirjailijana.
Koulutukseltaan Weckström on yhteiskuntatieteilijä, pääaineenaan tiedotusoppi. Weckström valmistui Tampereen yliopiston tiedotusopin laitokselta (nyk. informaatiotieteiden laitos) vuonna 1981 yhteiskuntatieteen lisensiaatiksi. Weckström on opiskellut stipendiaattina Sorbonnessa 1978–1979 ja World Press Institutessa vuosina 1983–1984.
Weckström harrastaa kilpapurjehdusta veneellään Vågspel (FIN-6), joka on Birger Slotten 1941 suunnittelema ja Wilenius Båtvarvin vuonna 1943 rakentama 8mR-vene. Weckström toimi Helsingfors Segelsällskapetin HSS:n kommodorina vuodesta 2009-2012.
Weckström toimi perustamansa Avauksen partnerina 2005-2021.
Sakaryan maakunta

Sakaryan maakunta sijaitsee Turkin pohjoisrannikolla Marmaran alueella. Maakunnan pääkaupunki on Adapazarı. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 953 000. Se on saanut nimensä alueella virtaavasta Sakarya-joesta, jota kutsuttiin antiikin aikaan Sangariaksi. Sakarya-joki virta suomaiden läpi ja siten vesistöön liittyy useita järviä. Maakunnan eteläosassa on vuoria, jotka kohoavat 1600 metrin korkeuteen. 
Sakarya sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Erityisen tuhoisia ovat olleet vuosien 1967 ja 1999 maanjäristykset.
Osmanien valtakunta syntyi Sakaryassa vaikuttaneen heimojohtaja Osman I:n aloittamista valloituksista.
Suomen kansallisfilmografia

Suomen kansallisfilmografia on 1980-luvun loppupuolelta alkaen julkaistu teossarja, joka esittelee kaikki suomalaiset kokoillan elokuvat taustatietoineen vuodesta 1907 vuoteen 2000. Editan ja Suomen elokuva-arkiston julkaisemassa kirjasarjassa on ilmestynyt 12 osaa.
Vuonna 2005 valmistuneen sarjan päätoimittajina ovat toimineet Kari Uusitalo kahdeksan ensimmäisen osan ajan ja hänen eläkkeelle siirtymisensä jälkeen Sakari Toiviainen. Näillä näkymin sarjan jatko-osat julkaistaan internetissä sähköisessä muodossa.
Marxilainen uskontokritiikki (kirja)

Marxilainen uskontokritiikki (1979) on Vesa Oittisen kirja, jonka on kustantanut vasemmistolainen kustantaja Kansankulttuuri. Teoksessa käsitellään marxilaisen uskontokritiikin lähtökohtia. Tekijä sanoo saatesanoissaan sen pyrkivän olemaan myös käsiteselvitys siitä, mitä uskonto marxilaisen ajattelun mukaan on, miten se syntyy, millaisia historiallisia muotoja sillä on (tekijä toteaa esityksen tosin rajoittuvan tässä vain kristinuskoon) sekä miten kommunistien tulisi arvioida uskontoa.
Teoksen rungon muodostavat marxilaisuuden klassikkojen keskeiset uskontoa käsittelevät lainaukset, jotka on sijoitettu tiettyyn järjestykseen. Muu teksti on selityksiä näihin lainauksiin. Tekijä toteaa, että moni asia on jäänyt tarkemmin selvittämättä ja lukija saattaa ajatella, että havainnollista yhteiskuntatutkimuksen tai historiantutkimuksen aineistoa on liian vähän. Ainakin sitä on kirjoittajan mukaan pidettävä puutteena, että uskonnollisia laitoksia – kuten kirkkoa, papistoa ja niin edelleen – on käsitelty vain ohimennen. Ne ainoastaan mainitaan ensimmäisessä luvussa siinä, missä puhutaan ylärakenteesta, mutta yksityiskohtaisempaa aineistoa ei ole esitetty. Näistä asioista kiinnostunutta lukijaa tekijä kehottaa kääntymään muun kirjallisuuden puoleen.
Tarja Lunnas

Tarja Lunnas (s. 11. elokuuta 1960 Tampere) on suomalainen iskelmälaulaja.
Elämä.
Lunnas tuli tunnetuksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 1989 sijoituttuaan toiseksi. Tämän jälkeen Lunnas sai enemmän keikkoja ja jätti päätyönsä ATK-suunnittelijana. Hän on osallistunut Eurovision laulukilpailujen Suomen karsintoihin kaksi kertaa. Ensimmäisellä kerralla karsintakappale oli ”Naurus sun ja katseesi sun” vuoden 1990 karsinnassa ja toisella kerralla kappale ”Kuka tykkää suukoista” vuoden 1994 karsinnassa.
Syksyn sävel -kilpailuun Lunnas osallistui kolme kertaa. Hänen kilpailukappaleensa ”Seine” hylättiin kilpailusta vuonna 1997 ennenaikaisen mainostamisen vuoksi. Kaksi vuotta myöhemmin Lunnas sijoittui kilpailussa kolmanneksi kappaleella ”Lemmenpölyä” ja vuonna 2000 ”Paratiisisaari” toi sekin kolmannen sijan.
Amplifire

Amplifire on oululainen modernia rockia soittava yhtye. Yhtyeen ensimmäinen levy "Killing The Sound" julkistettiin vuoden 2005 toukokuussa. Kappaleita ovat mm. "Drown Together" ja "Relieving". Yhtye on tehnyt kappaleita muun muassa "FlatOut"-peliin sekä "Postal"-videopelisarjan neljänteen osaan.
Mirage Studios

Mirage Studios oli yhdysvaltalainen sarjakuvayhtiö, jonka perustivat Kevin Eastman ja Peter Laird vuonna 1983. Se sijaitsi Northamptonissa, Massachusettsissa. Yhtiön tunnetuimpia hahmoja olivat Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat.
Historia.
Eastman ja Laird perustivat yhdessä Mirage Studiosin kesällä 1983, jonka jälkeen kaksikko loi tunnetuimman sarjakuvansa Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat. Turtlesin menestyksen myötä Eastman ja Laird palkkasivat pääryhmän sarjakuvapiirtäjiä auttaakseen heitä kasvussa olleen työmäärän vuoksi. Yhtiö palkkasi ensimmäisenä Eastmanin vanhan ystävän Steve Lavignen vuonna 1984 tekstaajaksi. Vuotta myöhemmin he palkkasivat Clevelandista kotoisin olevan Ryan Brownin auttamaan Eastmania ja Lairdia värittämisessä. Brownista tuli samalla ensimmäinen taiteilija, joka työskenteli pitkään Turtlesien parissa. Vuonna 1986 yhtiöön tuli kaksi uutta henkilöä, piirtäjä Jim Lawson Connecticutista ja kansikuvien värittäjä Michael Dooney New Jerseystä. Vuosia myöhemmin Mirage Studios palkkasi Eric Talbotin, joka oli myös Eastmanin vanha koulukaveri, sekä Brownin ystävä käsikirjoittaja Stephen Murphy ja Dan Berger tuli Ohiosta.
1. kesäkuuta 2000 Laird ja Mirage Studios ostivat Eastmanin omistusoikeudet Turtleseihin, lukuun ottamatta taloudellisesti saatuja tuloja. Laird uskoi Eastmanin kyllästyneen ja haluten näin kokea uusia haasteita. Vuosia myöhemmin 1. maaliskuuta 2008 Laird ja Mirage ostivat hänen loput omistusoikeudet. Siitä huolimatta Eastman on seurannut luomuksensa uusia tuotoksia.
Peter Laird ilmoitti 21. lokakuuta 2009 myyneensä Viacomin omistuksessa olevalle Nickelodeonille kaikki omistusoikeutensa Turtleseihin. Mirage saisi kuitenkin myynnistä huolimatta julkaista 18 numeroa vuodessa.
Katharine Kerr

Katharine Kerr (s. 1944 Cleveland, Ohio) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten kelttiläisvaikutteisista fantasiaromaaneistaan, joiden tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Deverryn maahan. "Deverryn taru" -sarjasta on suomennettu vain kaksi ensimmäistä kirjaa, "Hopeatikari" (1986) ja "Lumottu sormus" (1987). 
Teokset.
Deverryn taru.
Osa kirjoista on julkaistu kahdella eri nimellä. Ensimmäinen on amerikkalainen, jälkimmäinen brittiläinen. Lisäksi brittikustantaja määrittelee myös "The Silver Wyrm" -sarjan kirjat "The Dragon Mage" -sarjan osiksi.
Kristuksen kirkko (parrishiitit)

Kristuksen kirkko (parrishiitit) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut lyhytikäinen uskonnollinen yhteisö. Kirkon perusti Warren Parrish (sukunimi voidaan kirjoittaa myös muodossa "Parish") vuonna 1837. 
Yhteisön perustaminen oli seurausta Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tuolloisessa keskuspaikassa Kirtlandissa, Ohiossa syntyneistä taloudellisista levottomuuksista. Kirkko oli vuonna 1836 perustanut Kirtlandiin oman rahoituslaitoksen, "Kirtland Safety Societyn" (KSS) ja kehottanut myöhempien aikojen pyhiä sijoittamaan rahansa pankkiin. Pankki kuitenkin teki konkurssin jo maaliskuussa 1837. Osin tämä oli syytä pankin huonosta johtamisesta, mutta on myös arveltu, että osa pyhistä kavalsi pankkiin sijoitettuja varoja. Parrish mainitaan usein heidän joukossaan.
Yhtä kaikki Parrish asettui monien muiden kanssa kirkon johtajaa, profeetta Joseph Smithiä vastaan syyttäen häntä katastrofista. Tämän seurauksena Parrish erotettiin kirkosta. Parrish ryhtyi avoimeen vastarintaan Smithiä vastaan ja perusti oman kirkon, joka otti nimekseen "Kristuksen kirkko" (engl. "Church of Christ"). Tämä oli sama nimi kuin Smithin perustamalla kirkolla oli sen alkuvaiheessa. Erotukseksi tästä Kristuksen kirkosta Parrishin kirkosta käytetään nimitystä "parrishiitit".
Joseph Smithin siirtyessä seuraajineen Far Westiin, Missouriin Parrishin seuraajat jäivät Kirtlandiin. He saivat kaupungin hallintaansa ja ottivat haltuunsa myös Kirtlandin temppelin. Parrish alkoi opettaa Joseph Smithin olevan "langennut profeetta". Ainakin osa kirkon jäsenistä selitti sekä Smithin ilmoitukset että Mormonin kirjan väärennöksiksi. Virallisesti Parrish selitti kirkkonsa olevan viimeisten päivien pyhien yhteisö, joka halusi yhdistää koko kristinuskon. Käytännössä ainakin jotkut kirkon jäsenistä kiistivät kristinuskon totuuden kokonaan väittäen uskontoa huijaukseksi.
Parrishin perustama yhteisö hajosi muutamassa kuukaudessa. Parrish itse kääntyi baptistiksi ja ryhtyi baptistikirkon saarnaajaksi.
Rohtoimikkä

Rohtoimikkä ("Pulmonaria officinalis") on imiköiden sukuun kuuluva laji, jota Suomessa viljellään ainoastaan puutarhakasvina. Luonnonvaraisena sitä esiintyy lähinnä eteläisimmässä Ruotsissa (Skånessa) ja Tanskassa. Lehtoimikkää pidettiin aikaisemmin rohtoimikän alalajina, mutta sittemmin lehtoimikkä on saanut statuksen erillisenä lajina.
Tuntomerkit.
Ulkonäöltään rohtoimikkä muistuttaa hieman Suomessa luonnonvaraisena esiintyvää lehtoimikkää, mutta poikkeaa siitä muun muassa valkolaikkuisten lehtiensä perusteella. Muitakin, pienempiä eroja lajien välillä on, esimerkiksi karvoituksessa.