tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Telavi

Telavi () on kaupunki Telavin piirikunnassa Kakhetin hallintoalueella Georgian itäosassa. Kaupungissa on noin 21 000 asukasta (21 805 vuoden 2002 väestönlaskennassa; 19 629 as., tilastokeskuksen arvio 2014). Se sijaitsee 550–800 metrin korkeudella merenpinnasta Alazanin laaksossa ja sinne johtaa rautatie Tbilisitä. Kaupunki on Kakhetin alueen keskus ja se toimi Kakhetin kuningaskunnan pääkaupunkina sen jälkeen, kun persialaiset tuhosivat Gremin 1600-luvulla. Kaupungin nimi tulee georgian kielen sanasta "tela", joka tarkoittaa jalavaa.
Telavissa on ollut asutusta jo pronssikaudella, mutta ensimmäisen kerran paikkakunnan mainitsi Klaudios Ptolemaios toisella vuosisadalla nimellä "Teleda". Ensimmäiset maininnat georgialaisissa lähteissä ovat 1000-luvulta. 1100-luvulla kaupunki oli yksi maan tärkeimmistä, mutta mongolihyökkäysten jälkeen se taantui. 1600-luvun puolivälissä Kakhetin kuningas Artšil II siirsi pääkaupunkinsa Telaviin. Kaupungista tuli alueen oppineisuuden keskus, jossa oleskelivat kuninkaat Teimuraz II, Erekle II ja heidän perheensä. Telaviin perustettiin uskonnollisfilosofinen koulu vuonna 1758. Nykyiset kaupunkioikeutensa se sai vuonna 1801, kun Kartli-Kakhetin kuningaskunta liitettiin Venäjän keisarikuntaan.
Nykyisin Telavin kaupunki on merkittävä kulttuurin, teollisuuden, liikenteen ja maatalouden (viininviljelyn) keskus. Kaupungissa on teatteri ja vuonna 1927 perustettu historiallis-etnografinen museo entisessä kuninkaallisessa palatsissa. Dzveli galavanin linnoitus on rakennettu 900–1000-luvuilla ja kaupungissa on basilika 500–600-luvuilta.
Vani

Vani () on kaupunki Vanin piirikunnassa Imeretin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Kaupungissa on vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 3 744 asukasta.
Vani sijaitsee Kolkhiin alangolla Rioni- ja Sulori-jokien yhtymäkohdassa Kutaisin eteläpuolella. Kaupunki tunnetaan parhaiten arkeologisista kaivauksistaan, joista on löydetty suuri määrä esineistöä antiikin ajalta. Vanin paikalla sijainneen Kolkhiin valtakunnan kaupungin nimeä ei tunneta. Kaivauksista löytynyt esineistö voidaan jakaa neljään kauteen:
Vain kolmasosa Vanista on tutkittu.
Vanin kaupungissa on kuvataiteen museo ja vuonna 1985 perustettu Otar Lordkipanidzen arkeologinen museo, jossa on näytteillä kaivauksilta löytynyttä esineistöä. Tšqvišin kylässä sijaitsee Galaktion ja Titsian Tabidzen talomuseo.
Pow-wow

Pow-wow on Pohjois-Amerikan intiaanien suuri ja juhlava tanssijuhla. Pow-woweja järjestetään eri puolilla Yhdysvaltoja ja Kanadaa, ja niihin kokoontuu eri heimojen intiaaneja eri puolilta, suurimpiin satoja kerrallaan. Pieniä pow-woweja voidaan järjestää perhepiirissä.
Pow-wowissa on sekä kilpatansseja että sosiaalisia kehätansseja. Kilpakategorioita on useita niin miehille kuin naisillekin, kuten koreilutanssi, ruohotanssi, shaalitanssi ja helisevän mekon tanssi. Myös musiikissa ja asuvalinnoissa kilpaillaan. Parhaita tanssijoita ja parhaiten pukeutuneita osallistujia voidaan palkita suurillakin rahasummilla.
Tilaisuus alkaa kaavanmukaisesti suurella sisäänmarssilla, jota seuraavat yleensä rukoukset ja juhlapuheet. Sotaveteraanit tai aktiivisotilaat johtavat tanssijat areenalle. Musiikista vastaavat paikallista perinteistä musiikkia soittavat rumpuryhmät, joita avustaa vierailevia rumpuryhmiä.
Pow-wow voi kestää muutamasta tunnista jopa viikkoon.
Zestaponin piirikunta

Zestaponin piirikunta () on piirikunta Imeretin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Piirikunnassa on 57 628 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 423 neliökilometriä. Sen keskus on Zestaponin kaupunki (vuoteen 1921 "Džugeli"), joka tunnetaan metalliteollisuudestaan. Kaupunki sijaitsee Tbilisin ja Potin välisen valtatien ja rautatien varrella Imeretin keskiosassa. Zestaponin kaupungin lisäksi piirikunnassa on yksi kaupunkityyppinen taajama, Šorapani.
Zugdidi

Zugdidi () on kaupunki Zugdidin piirikunnassa Samegrelo ja Zemo Svanetin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Kaupungissa on noin 42 998 asukasta (vuonna 2014) ja se on hallintoalueensa sekä historiallisen Samegrelon provinssin (Mingrelian) pääkaupunki.
Kaupungissa on Länsi-Georgiaa hallinneen Dadiani-aatelissuvun residenssi. Dadianit olivat sukua Napoleon I:lle, joten Dadianien palatsiin perustetussa museossa on paljon Napoleonille kuulunutta esineistöä. Zugdidin lähellä sijaitsee Kaukasuksen alueen suurin vesivoimalaitos. Kaupunkiin on 1990-luvulla tullut runsaasti pakolaisia Abhasiasta. 
Kaupungin nimi on saattanut tulla georgian kielen sanoista "zurg" ja "didi", jotka tarkoittavat ”suurta kukkulaa”.
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroo

Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroo () oli Neuvostoliiton keskeinen hallinto- ja toimeenpaneva elin. Vuosina 1952–1966 sen nimi oli presidiumi. Politbyroohon kuuluivat puolueen keskuskomitean (TseKa) johtavat jäsenet. Teoriassa se oli keskuskomitean poliittinen toimisto, joka valittiin käyttämään puolueen keskuskomitealle kuuluvaa valtaa sinä aikana kun keskuskomitea ei ole koolla. Käytännössä politbyroo valvoi keskuskomiteaa ja teki kaikki merkittävimmät päätökset, jotka se lähetti keskuskomitean hyväksyttäväksi ja edelleen korkeimmalle neuvostolle ja puoluekokoukselle.
Puoluejohtaja Vladimir Lenin perusti politbyroon vuonna 1917 vallankumouksen toteuttamiseksi, ja kahdeksannen puoluekokouksen 1919 jälkeen siitä tuli todellinen valtakeskus. Aluksi politbyroossa oli viisi jäsentä: Lenin, Lev Trotski, Josif Stalin, Lev Kamenev ja Nikolai Krestinski.
Politbyroossa oli täysjäsenten lisäksi ehdokasjäseniä, joilla ei ollut äänioikeutta. Sen koko vaihteli, mutta yleensä siinä oli 14 täysjäsentä ja kahdeksan ehdokasjäsentä. Politbyroossa ei ollut virallista johtajaa, mutta käytännössä puolueen pääsihteeri, joka oli usein myös keskuskomitean johdossa, oli johtavassa roolissa.
Teoriassa politbyroo oli alempien elinten valitsema, mutta käytännössä politbyroon jäsenillä oli suuri vaikutusvalta siihen, keitä politbyrooseen valittaisiin. Stalinin valtakaudella puolueesta tuli täysin hierarkkinen, jolloin pääsihteeri, eli Stalin, määräsi politbyroon jäsenet ja jopa keskuskomitean.
Politbyroon valta siirrettiin 28. puoluekokouksen päätöksellä vuonna 1990 maan parlamentille ja politbyroo lakkasi olemasta elokuussa 1991.
Tqibuli

Tqibuli () on kaupunki Tqibulin piirikunnassa Imeretin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Kaupungissa on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 14 464 asukasta. Vuoden 2014 alun väkiluvuksi arvioitiin 9 770.
Ensimmäinen historiallinen maininta Tqibulista on 1200-luvulta. Tqibulin kylä kehittyi kaivosteollisuuden keskukseksi 1800-luvun lopulla. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1939. Alueella louhittiin hiiltä ja graniittia, mutta se tunnettiin myös teestään. 1950-luvulla alue oli kukoistavan teollisuutensa ansiosta yksi koko Neuvostoliiton vauraimmista. Vuonna 1986 piirikunnassa oli lähes 40 000 asukasta, mutta Georgian talouden romahdus 1990-luvulla iski erityisen voimakkaasti kaupunkiin ja se taantui pahoin. Tqibulin kaupunkiin johtaa rautatie Kutaisista.
Kaupungissa on osia vuonna 2008 perustetun Kutaisin historian ja arkkitehtuurin museoalueesta.
Tsqaltubo

Tsqaltubo () on kaupunki Tsqaltubon piirikunnassa Imeretin hallintoalueella Georgian länsiosassa. Vuonna 2021 kaupungissa asui 9 125 asukasta.
Tsqaltubo on kuuluisa mineraalivedestään ja terveyskylpylästään. Vesi tunnettiin Neuvostoliiton aikaan laajalti ja alueella kävi jopa 200 000 kylpylämatkailijaa vuodessa. Kylpylä numero 9 oli tunnettu siitä, että Stalin kävi Georgian matkoillaan kylpemässä sen altaissa. Monet kylpylät on sittemmin rapistuneet, ja niitä on muutettu Abhasian pakolaisten tilapäismajoituksiksi.
Tsqaltubon kaupungissa sijaitsee Giorgi Akhvledianin paikallismuseo ja kuvataiteen museo. Paikkakunnalla on myös suuri tippukiviluola. Lisäksi Tšunešin kylässä on Niko Lortkipanidzen talomuseo.
Cayenne

Cayenne on Ranskan kunta ja Etelä-Amerikassa sijaitsevan Ranskan Guayanan hallintoalueen ja sen itäosat muodostavan Cayennen arrondissementin keskuskaupunki. Kaupungissa asui 58 004 asukasta vuonna 2006.
Cayenne on perustettu vuonna 1664. Siellä on vanhoja sokerinjalostamoja, minkä lisäksi kaupungissa jalostetaan katkarapuja.
Kaupunkia ja koko Ranskan Guyanaa palvelee Cayenne – Félix Ebouén lentoasema (). Se sijaitsee Matouryn kunnassa, linnuntietä noin 13,5 kilometriä Cayannesta etelälounaaseen.
&lt;br clear=left&gt;
Cayennepippuri

Cayennepippuri (Suomessa käytetään myös väärää kirjoitusasua cheyennepippuri) on "Capsicum annuum" -sukuisen paprikakasvilajikkeen hedelmä. Lajike on lähtöisin Väli-Amerikasta ja Etelä-Amerikan pohjoisosasta. Suomessa tällä nimellä myytävä mauste voi nykyään sisältää lähes mitä tahansa punaista chiliä eikä pelkistä cayenne-lajikkeen hedelmistä tehtyä jauhetta. Sen sisältämä kapsaisiini aiheuttaa polttavan tunteen suussa, mutta sillä on terveellisenä pidettyjä ominaisuuksia.
Käsinpoimitut hedelmät joko kuivataan ja jauhetaan tai murskataan ja leivotaan "kakuiksi", jotka jauhetaan.
"Cayenne" on muunnos tupi-intiaanien chilikasvista käyttämästä nimityksestä "kuyinha". Ranskan Guayanan pääkaupungin Cayennen ja läheisen Cayenne-joen nimet ovat samaa alkuperää.
Džava

Džava () tai Dzau () on kaupunkityyppinen taajama ("daba") Georgiasta irtautuneessa Etelä-Ossetiassa. Georgian aluejaon mukaan se kuuluu Šida Kartlin alueen Džavan piirikuntaan, Etelä-Ossetian aluejaon mukaan se on taas vastaavan Dzaun piirin keskuspaikkakunta. Džava sijaitsee Suuren Kaukasuksen etelärinteillä, Etelä-Ossetian pääkaupungin Tskhinvalin pohjoispuolella Didi Liakhvi-joen varrella.
Etelä-Ossetian väestötiedot ovat politisoituneita ja niitä on vaikea varmistaa, mutta riippumattoman venäläisen tutkijan mukaan taajamassa lienee noin muutama tuhat asukasta. Venäjän armeijalla on Venäjän–Georgian sodan jäljiltä taajamassa tukikohta. Etelä-Ossetian konflikti ja Ratšan maanjäristys 1991 aiheuttivat alueella tuhoja.
Tetritsqaron piirikunta

Tetritsqaron piirikunta () on piirikunta Kvemo Kartlin hallintoalueella Georgian eteläosassa. Piirikunnassa on noin 26 200 asukasta (2007) ja sen pinta-ala on 1 174 neliökilometriä. Piirikunta rajautuu lännessä Tsalkan ja Dmanisin, etelässä Bolnisin ja Marneulin, idässä Gardabanin ja pohjoisessa Mtskhetan ja Kaspin piirikuntiin. Sen keskus on Tetritsqaron (Tetri Tsqaron) kaupunki, jonka lisäksi siellä on Manglisin kaupunkityyppinen taajama ja 78 kylää. 
Tetri tsqaron alue on pääosin vuoristoa. Maasto nousee piirikunnan alueella idästä länteen 400 metristä 1 400 metrin korkeuteen. Algeti-joki virtaa piirikunnan läpi ja Khrami sen etelärajalla. Nimi Tetri tsqaro tarkoittaa ”valkoinen lähde”. Tbilsin ja Akhalkalakin välinen rautatie kulkee Tetri tsqaron kaupungin kautta.
Alueella on useita historiallisia kohteita, kuten Samšvilden linnoitus ensimmäiseltä vuosituhannelta eaa.–1700-luvulta, Gudarekhin luostari 1200-luvulta ja Pitaretin luostari 1200-luvulta.
Qvarelin piirikunta

Qvarelin piirikunta () on piirikunta Kakhetin hallintoalueella Georgian itäosassa. Piirikunnassa on 29 827 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 1 001 neliökilometriä. Piirikunta sijaitsee Kaukasuksen etelärinteiden ja Alazanin jokilaakson alueella. Se rajautuu pohjoisessa Venäjään, idässä Lagodekhin, etelässä Gurdžaanin ja lännessä Telavin piirikuntiin. Sen keskus on Qvarelin kaupunki.
Piirikunnassa on 20 kylää. Se on tärkeää viininviljelyaluetta ja tunnetaan esimerkiksi Kindzmarauli-viinistä. Muita elinkeinoja ovat maatalous ja karjankasvatus. Piirikunnan alueella on myös useita mineraalivesilähteitä.
Qvarelin alueella on useita nähtävyyksiä. Alueella sijaitseva Gremi toimi Kakhetin kuningaskunnan pääkaupunkina 1500- ja 1600-luvuilla. Nekresin luostarikompleksi sijaitsee vuorostaan Šildan kylän lähistöllä ja oli keskiajalla yksi maan tärkeimmistä kulttuurikeskuksista. Sen vanhin rakennus on kappeli 300-luvulta. Qvarelin kaupungissa on Ilia Tšavtšavadzen talomuseo ja Kote Mardžanišvilin talomuseo.
Abaša

Abaša () on kaupunki Abašan piirikunnassa Samegrelo ja Zemo Svanetin alueella Georgiassa. Kaupunki on piirikuntansa keskus, ja siellä asui vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan 4 941 asukasta. Abaša sijaitsee Tbilisistä Suhumiin johtavan rautatien varrella. Kaupungissa ovat syntyneet kirjailija Konstantine Gamsakhurdia ja taidemaalari Radiš Tordia.
Abašan kaupunki liitetään erityisesti neuvostokauden talouskokeiluun, jonka aloitti Georgian kommunistisen puolueen pääsihteeri Eduard Ševardnadze 1970-luvulla. Vuonna 1971 Ševardnadze ryhmitteli kaikki alueen maataloustuotantolaitokset, myös kolhoosin, saman hallinnon alle. Samaan aikaan kaikki maatöissä olevat saivat materiaalisia ja taloudellisia etuja. Kokeilu paransi alueen tilannetta ja johti tuotannon nopeaan kasvuun, vaikka Abašan piirikunta oli aiemmin ollut erittäin köyhää aluetta. Kokeilu oli Neuvostoliiton ensimmäinen yksityisyritys Leninin jälkeen. 1980-luvulla "Abašan kokeilua" laajennettiin eri puolille Georgiaa vaihtelevalla menestyksellä.
Sarah Bernhardt

Sarah Bernhardt (22./23. lokakuuta 1844 Pariisi – 26. maaliskuuta 1923 Pariisi) oli ranskalainen näyttelijä. Häntä pidetään 1800-luvun loppupuolen merkittävimpänä ranskalaisena näyttelijänä ja yhtenä näyttämötaiteen historian suurimmista nimistä.
Tausta.
Benhardt syntyi Pariisissa vuonna 1844 Henriette Rosine Bernard -nimisenä hollantilaiselle juutalaiselle kurtisaanille Judith Van Hardille, joka tunnettiin myös nimellä ”Youle”. Lapsen isä oli Edouard Bernard, ranskalainen juristi, ja Henriette koulutettiin ranskalaisissa katolisissa sisäoppilaitoksissa. Elättääkseen itsensä hän yhdisti varhaiseen näyttelijänuraansa kurtisaanina toimimisen – noina aikoina molempia aloja pidettiin paheksuttavina.
Ura.
Bernhardtin näyttelijänura alkoi vuonna 1862, lähinnä komedianäytelmissä. Kuuluisa hänestä tuli Euroopan näyttämöillä 1870-luvulla, ja pian hän oli haluttu esiintyjä kaikkialla Euroopassa ja Yhdysvalloissa, ollen mahdollisesti 1800-luvun kuuluisin näyttelijä. Bernhardt tunnettiin vakavana draamanäyttelijänä. 
Vaikka Bernhardt olikin pääasiallisesti teatterinäyttelijä, hän teki useita äänitteitä erilaisiin produktioihin. Eräs varhaisimmista oli Jean Racinen "Faidran" lukeminen Thomas Edisonin kotona New Yorkin -vierailulla 1880-luvulla. Monialaisena Benhardt harrasti teatterin lisäksi taiteista myös kuvataiteita, kuten maalausta ja kuvanveistoa, sekä poseerasi mallina Antonio de La Gandaralle. Lisäksi hän julkaisi kirjoja ja näytelmiä.
Tšekkiläinen taiteilija Alfons Mucha teki useita ikonisia art nouveau -suuntausta edustavia mainoksia ja julisteita Bernhardtista. Suomalaissyntyinen pianisti ja kirjailija Ina Lange haastatteli häntä 1883 Tukholmassa. Haastattelu julkaistiin 22.6.1883 "Helsingfors Dagblad" -lehdessä kirjailijanimellä Daniel Sten.
Viimeiset vuodet.
Vuonna 1915 Benrhardtin oikea jalka amputoitiin sen vahingoituttua vakavasti kymmenen vuotta aiemmin. Hän joutui pyörätuoliin useiksi kuukausiksi. Siitä ja puisen jalkaproteesin tarpeesta huolimatta hän jatkoi uraansa.
Bernhardt kuoli poikansa Mauricen käsivarsille vuonna 1923 ja on haudattu Pariisiin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Sahramit

Sahramit eli aitosahramit ("Crocus") eli krookukset on kurjenmiekkakasvien suku. Sahramit ovat monivuotisia mukulakasveja, jotka ovat kotoisin Egeanmeren alueelta ja Keski-Aasiasta. Eräs sahramilaji kukkii aikaisin keväällä ja on siksi puutarhureiden suosiossa. Maustesahramin ("Crocus sativus") luoteista saadaan keltaista, hyvin arvokasta sahramimaustetta. Suomessa sahrameita voi kasvattaa ongelmitta Keski-Suomea myöten, mutta pohjoisempana ne tulee suojata talvisin esimerkiksi havukatteella.
Tuntomerkit.
Sahramin talvehtiva osa on mukulamainen maavarsi. Sahrameilla on kapean tasasoukat, ruohonvihreät lehdet, joissa useimmilla lajeilla on keskellä valkeita juovia. Kukkien terälehdet ovat pystyt ja niitä on useissa eri väreissä. Yleensä värit ovat vahvoja ja selkeitä. Muodostaa sivumukuloita.
Hoito.
Pihoissa sahramit ovat erittäin helppohoitoisia. Sopiva kasvupaikka on yleensä aurinkoinen tai puolivarjoinen ja maaperä vettä läpäisevä. Sahrami ei useinkaan siedä voimakaskasvuisia kasveja lähellään. Sahramit tarvitsevat lajikkeesta riippuen vain joko hieman lannoitusta syksyllä tai talvella, osa pärjää ilman erityistä hoitoa. Keväällä kukinnan jälkeen, kun vain lehdet ovat jäljellä, sahrameita tulisi lannoittaa esimerkiksi ohuella kompostimultakerroksella. Sahramit kukkivat paikasta riippuen heti kun maasta on routa kaikonnut, yleensä huhtikuun aikana. Syyssahrami kukkii vasta syksyllä.
Jos sahramia halutaan kasvattaa sisällä, se tarvitsee lepoajan kukkiakseen. Mukulat istutetaan syksyllä ruukkuihin ja laitetaan pimeään ja viileään (n. 1–5 °C). Mukulat eivät saa päästä jäätymään ja mullan tulee olla jatkuvasti hiukan kostea.
Tammikuussa ruukut siirretään 8-10 °C:n lämpöön, mutta ne pitää edelleen pitää pimeässä. Muutaman viikon kuluttua lehdet alkavat kasvaa ja sen myötä myös nuput. Silloin ruukun voi siirtää valoisaan ja lämpimämpään paikkaan. Jos kukinnan halutaan olevan pitkä, tulisi kasvi pitää 10–15 °C:n lämmössä.
Jos seudulla on paljon peltomyyriä ja rusakoita, sahramien suojausta kannattaa harkita. Sekä sahramin lehdet että sipulit kelpaavat edellä mainituille eläimille.
Lisäys.
Osa lajeista (esimerkiksi keltasahrami) lisääntyy itse sivumukuloista, osan lisäys on vaativaa ja aikaavievää, kuten kevätsahramin, joka alkaa siementää vasta parin vuoden päästä, osaa voi itse kylvää ja jakaa (esimerkiksi syyssahrami), ja osa siementää itse, kuten tähtisahrami.
Lajeja.
Eri lajeja on vajaat 100. Sahrameihin kuuluvat muun muassa seuraavat lajit:
Yleisimpiä sahramiristeymiä ovat lisäksi:
Idänkaupan vuorineuvos

Idänkaupan vuorineuvokset olivat Suomen ja Neuvostoliiton välisen bilateraalikaupan aikana niitä suomalaiskonsernien pääjohtajia, jotka kävivät aktiivista idänkauppaa. Idänkaupan vuorineuvoksiin kuuluivat muun muassa valtiollisen terästehdas Rautaruukin vuorineuvos Helge Haavisto, metalliteollisuuskonserni Wärtsilän vuorineuvos Wilhelm Wahlforss sekä myöhemmin ministeri Tankmar Horn, rakennuskonserni Polarin vuorineuvos Kauko Rastas, valtiollisen öljy-yhtiö Nesteen vuorineuvos Uolevi Raade, valtiollisten metsäteollisuusyhtiö Enso-Gutzeitin ja Valmetin ministeri Olavi J. Mattila sekä monialayritys Nokian vuorineuvos Kari Kairamo.
Idänkaupan vuorineuvoksia on leikillisesti kutsuttu puhekielessä punaisiksi vuorineuvoksiksi, koska kaupan muoto oli Neuvostoliiton kanssa käytävä periaatteeltaan sosialististen maiden väliseen tavaranvaihtoon perustuva valtioiden välinen bilateraalikauppa, missä viisivuotissuunnitelmaan liittyvät kaupat tarkennettiin vuosittaisilla tavaranvaihtopöytäkirjoilla.
Aikakauteen kriittisesti suhtautuva entinen SDP:n eduskuntaryhmään kuulunut kansanedustaja Lasse Lehtinen on kirjoittanut idänkauppaan liittyvän humoristisen kirjan "Punainen vuorineuvos". Kirjasta piti tulla ensiksi MTV:lle televisiosarja, mutta osittain aiheen arkaluonteisuuden vuoksi se jätettiin tekemättä.
Peter Bagge

Peter Bagge (s. 11. joulukuuta 1957 Peekskill, New York) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä. Bagge käyttää tarinoissaan usein mustaa huumoria, ja hänen piirrostyylinsä on liioittelevan animaatiomainen. Tarinat ammentavat aiheensa usein nuorten aikuisten vaikeuksista ja haluttomuudesta aikuistua ja keskiluokkaistua. 
Baggen tunnetuin sarjakuva on vuodesta 1990 alkaen ilmestynyt Hate, joka kuvaa Buddy Bradleyn ja tämän ystävien elämää ja sijoittui aluksi grunge-boomin aikaiseen Seattleen ja myöhemmin New Jerseyn lähiöihin. Baggen tuotanto edustaa underground-sarjakuvaa, ja hän toimitti 1983–1986 suuntauksen tunnetuimman tekijän Robert Crumbin "Weirdo"-lehteä.
Uvby

uvby on UBV-järjestelmän kanssa kilpaileva tähtien
väri-indeksijärjestelmä jonka kehitti Bengt Strömgren, jossa tähden väri määritetään neljällä värillä, jotka ovat ultraviolet, violet, blue, yellow eli ultravioletti, violetti, sininen ja keltainen.
Tältä pohjalta voidaan määritellä väri-indeksit u-v, v-b ja b-y sekä c1 = (u-v) - (v-b) ja m1 = (v-b) - (b-y). uvby:n kanssa kilpailee monia muita väri-indeksijärjestelmiä joista tunnetuimpia ovat UBVRI ja DDO.
Chomskyn normaalimuoto

Tietojenkäsittelytieteessä formaali kielioppi on Chomskyn normaalimuodossa jos ja vain jos sen kaikki produktiot ovat muotoa
A → BC
A → α tai
S → ε
missä A, B ja C ovat välikkeitä, α on päätemerkki, S lähtösymboli ja ε tyhjä merkkijono. Kieliopin välikkeistä vain S saa olla tyhjentyvä eli tuottaa tyhjän merkkijonon.
Ominaisuuksia.
Jokainen Chomskyn normaalimuodossa oleva kielioppi on yhteydetön, ja kääntäen jokainen yhteydetön kielioppi voidaan muuttaa Chomskyn normaalimuotoon. Chomskyn normaalimuodossa olevassa kieliopissa merkkijonon pituus kasvaa jokaisessa johdon askelessa yhdellä, minkä vuoksi n merkkiä pitkän merkkijonon johto on aina 2n-1 askelta. Koska lisäksi kieliopissa yhden välikkeen voi korvata täsmälleen kahdella muulla välikkeellä, Chomskyn normaalimuodossa olevan kieliopin jäsennyspuut ovat binääripuita, joiden korkeus on enintään merkkijonon pituus.
Näiden ominaisuuksien muoksi monet tietojenkäsittelyteorian sovellukset hyödyntävät Chomskyn normaalimuotoa. Esimerkiksi CYK-algoritmi, joka ratkaisee voidaanko annettu merkkijono tuottaa kieliopista vai ei, edellyttää kieliopin olevan Chomskyn normaalimuodossa.
Chomskyn normaalimuoto on nimetty kielitieteilijä Noam Chomskyn mukaan, joka keksi myös Chomskyn hierarkian.
Kieliopin muuttaminen Chomskyn normaalimuotoon.
Olkoon G = {V, Σ, P, S) yhteydetön kielioppi. Chomskyn normaalimuodossa lähtösymboli S ei saisi esiintyä minkään produktion oikealla puolella. Tämän poistamiseksi otetaan käyttöön uusi lähtösymboli S' ja kirjoitetaan uusi produktio S' → S. Tämän jälkeen G:stä poistetaan kaikki ε-produktiot ja yksikköproduktiot eli sellaiset produktiot, joissa välike tuottaa ainoastaan yhden muun välikkeen. 
Kutakin päätemerkkiä kohden kielioppiin lisätään nyt uusi välike formula_5 ja produktio formula_6. Korvataan produktioissa esiintyvät päätemerkit näillä uusilla välikkeillä. Nyt kieliopin kaikki produktiot ovat muotoa formula_7 ja formula_8, formula_9. Jälkimmäiseen luokkaan kuuluvat produktiot, joissa formula_10, korvataan nyt seuraavilla uusilla produktioilla: formula_11, formula_12 kaikilla formula_13 ja formula_14. Tässä formula_15 ovat uusia välikkeitä. Enemmän kuin kaksi välikettä tuottavien produktioiden oikeat puolet pilkotaan siis kahden välikkeen pituisiin osiin, jotka nimetään omiksi välikkeikseen, ja kielioppiin lisätään uusia välikkeitä vastaavat produktiot.
Enrico Tamberlik

Enrico Tamberlik (16. maaliskuuta 1820 Rooma – 13. maaliskuuta 1889 Pariisi) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän aloitti uransa Teatro San Carlossa, Napolissa 1841. Italian lisäksi hän lauloi muun muassa Venäjällä, Portugalissa ja Espanjassa. Tamberlik myötävaikutti Giuseppe Verdin "Kohtalon voiman" syntymiseen ja hän myös lauloi oopperan päätenoriosan sen kantaesityksessä Pietarissa 1862.
Syyspäiväntasaus

Syyspäiväntasaus on hetki, jolloin Aurinko siirtyy taivaanpallon pohjoiselta puoliskolta eteläiselle. Se on joko 22. syyskuuta tai 23. syyskuuta. Aurinko on silloin zeniitissä päiväntasaajalla. Käyttöyhteydestä riippuen syyspäiväntasauksella voidaan tarkoittaa joko kellonlyömää, jona Aurinko siirtyy pois kyseiseltä pallonpuoliskolta tai koko vuorokautta, jonka aikana siirtyminen tapahtuu.
Sekä kevät- että syyspäiväntasauksessa aika auringonnoususta auringonlaskuun on 12 tuntia koko maapallolla.
Syyspäiväntasaus Suomessa.
Syyspäiväntasauksen ajankohdat Suomessa vuosina 2000–2029. Kellonajat ovat muodossa UTC + 3 eli Suomen kesäaikaa.
Kyösti Karjula

Kyösti Juhani Karjula (s. 8. toukokuuta 1952 Oulu) on suomalainen keskustalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana vuosina 1995–2011. Eduskuntatyön lisäksi hän on ollut Pohjois-Suomen Kehityskeskus Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1983 ja maatalousyrittäjänä Lumijoella vuodesta 1978. Koulutukseltaan Karjula on agronomi, valmistunut Helsingin yliopistosta 1976.
Poliitikko.
Karjula valittiin ensimmäisen kerran eduskuntaan 1995. Hän on yli 15 vuoden eduskuntatyön aikana toiminut eri valiokunnissa. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän ei enää asettunut ehdolle.
Tulevaisuusvaliokuntaan hän on kuulunut alusta alkaen. Työelämä- ja tasa-arvovaliokuntaan hän kuului vuoteen 2006 asti. Valitsijamiehistössä hän oli vuodet 1995–1999. Vaalikauden 2003 eduskunnassa (7 077 ääntä) hän oli Keskustan eduskuntaryhmän toisena varapuheenjohtajana 2003–2006 ja kauppa- ja teollisuusjaoston puheenjohtajana vuosina 2003–2007. Valtion vakuusrahaston valtuustossa hän on ollut jäsenenä vuodesta 1996 ja ollut sen puheenjohtaja 2007 alkaen.
Vuoden 2007 vaaleissa (6 016 ääntä) valitussa eduskunnassa hän on toiminut valtiovarainvaliokunnassa, tulevaisuusvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa sekä työ- ja elinkeinojaostossa, kunta- ja terveysjaostossa että valtion vakuusrahaston valtuustossa. Valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana hän oli 3. huhtikuuta – 2. toukokuuta 2007, josta siirtyi työ- ja elinkeinojaoston puheenjohtajaksi 4. toukokuuta 2007 alkaen.
Eduskuntatyön ulkopuolella Karjula on ollut muun muassa Pohjois-Pohjanmaan maakuntavaltuustossa vuosina 1996–2000. Hänet asetettiin Keskustan ehdokkaaksi eurovaaleihin 2009, joissa hän sai 29 387 ääntä ja jäi toiselle varasijalle. Omasta eduskuntavaalien vaalipiiristään Oulusta hän sai noin 15 % äänistä ja oli 18 329 äänellään piirin ääniharava.
Yrittäjä.
Työuransa hän aloitti Lapin läänin maatalouskeskuksen suunnitteluagronomina 1976–1977. Viljelijänä hän on ollut vuodesta 1978. Karjula oli Polarvihannes oy:n toimitusjohtaja 1978–1981, Oulun yliopiston yrittäjäkoulutuksessa 1982–1984 ja vuodesta 1983 Pohjois-Suomen kehityskeskus Oy:n toimitusjohtajana.
Yksityiselämästä.
Karjulan vanhemmat olivat Johan Karjula ja Eeva o.s. Tuomaala. Karjulalle on vaimonsa kotiäiti Eila Marjatan (o.s. Ylielsilä, avioituivat 1973) kanssa syntynyt suurperhe: kolmetoista poikaa ja viisi tytärtä. Esikoinen syntyi 1974, kuopus 2001. Poika Jaakko kuoli vuonna 2009.
Uskonnolliselta vakaumukseltaan Karjula on vanhoillislestadiolainen ja sotilasarvoltaan yliluutnantti. Kyösti Karjula toimii myös saarnaajana.
Kuvataiteen yliopistotutkinnot

Kuvataidetta voi Suomessa opiskella yliopistotasolla Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa Helsingissä. Alalla voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
Alalla ei ole lisensiaatin tutkintoa. Aiemmin alemman tutkinnon nimenä oli yksinkertaisesti kuvataiteen tutkinto, ja ylemmän tutkinnon nimenä Kuvataideakatemian loppututkinto.
Kuvataiteen kandidaatti

Kuvataiteen kandidaatti on alempi yliopistollinen korkeakoulututkinto, jonka laajuus on 210 opintopistettä. Tutkinnon voi suorittaa 3,5 vuodessa. Yleensä opiskelijat kuitenkin valitaan perusvalinnassa 5,5 -vuotiseen kuvataiteen maisterin tutkintoon johtavaan koulutukseen, jolloin kuvataiteen kandidaatin tutkinto on välitutkinto.
Tutkintoon kuuluvat alat ovat: 
Tila-aikataide jakautuu kolmeen suuntautumisvaihtoehtoon: valokuva, liikkuva kuva sekä paikka- ja tilannesidonnaiset taiteet. Kuvataiteen kandidaatin tutkinnon voi suorittaa Kuvataideakatemiassa.
Kuvataiteen maisteri

Kuvataiteen maisteri (KuM) on yliopistollinen ylempi korkeakoulututkinto, jonka laajuus on 120 opintopistettä. Tutkinnon voi suorittaa kahdessa vuodessa. Kuvataiteen maisterin tutkinnon voi suorittaa hakemalla siihen erillisvalinnassa, mutta yleensä sitä edeltävät kuvataiteen kandidaatin opinnot, jotka ovat laajuudeltaan 210 opintopistettä ja kestävät 3,5 vuotta. Kuvataiteen maisterin tutkinnon voi suorittaa Kuvataideakatemiassa.
Tutkintoon kuuluvat koulutusohjelmat ovat:
Rinnankorkeusläpimitta

Rinnankorkeusläpimitta on puun läpimitta. Se mitataan 130 cm:n korkeudelta lähtöpisteestä, joka on ylin tyveä laajentavan, katkaisua haittaavan juurenhaaran niska tai ellei sellaista ole, maanpinnan raja puun tyveä vasten. Mittaus suoritetaan eteen sattuvalta puolelta kuoren päältä yleensä 1 cm:n tasaavin luokin. Poikkeustapauksissa voidaan käyttää 2 cm:n tasaavaa luokitusta.
Peter Enckelman

Peter Enckelman (s. 10. maaliskuuta 1977 Turku) on suomalainen entinenjalkapallomaalivahti.
Enckelmanin isä Göran Enckelman on entinen maajoukkuemaalivahti.
Ura.
Enckelman on Turun Palloseuran kasvatti, ja pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa seuran edustusjoukkueessa 10. syyskuuta 1995 HJK:ta vastaan.
Enckelman siirtyi TPS:stä Valioliigan Aston Villaan helmikuussa 1999. Ensiesiintymisensä hän teki 11. syyskuuta 1999 Arsenalia vastaan pelatussa ottelussa. Enckelman sai kaudella 1999–2000 suhteellisen paljon peliaikaa joukkueen toisen maalivahdin David Jamesin loukkaantumisten vuoksi. Jamesin lähdettyä seurasta Aston Villa hankki maalilleen tanskalaisen Peter Schmeichelin, jonka jälkeen Enckelman ei saanut peliaikaa käytännössä lainkaan. Uudeksi manageriksi tullut Graham Taylor siirsi kuitenkin Schmeichelin 2002 loppukaudesta sivuun joukkueesta, ja Enckelman nousi Aston Villan ykkösmaalivahdiksi.
Enckelman sai kyseenalaista kuuluisuutta päästettyään kaudella 2002–2003 erään Valioliigan kaikkien aikojen erikoisimmista maaleista. Birminghamia vastaan pelatussa ottelussa Aston Villan puolustaja Olof Mellberg heitti pallon sivurajaheitosta Enckelmanille, mutta tämä ei saanut palloa haltuun, vaan se lipui maaliin Enckelmanin jalan alta. Virheet maalin suulla jäivät mieliin ja tämän kauden jälkeen Enckelman putosi takaisin penkille.
Marraskuussa 2003 Enckelman lainattiin Blackburn Roversiin kuukaudeksi, sillä Rovers kärsi maalivahtiensa loukkaantumisista. Tammikuussa 2004 sopimus muutettiin pysyväksi. Enckelman joutui kuitenkin Brad Friedelin varjoon Roversin kakkosmaalivahdiksi, eikä pelannut pelannut pariin vuoteen otteluakaan. Tammikuussa 2008 Enckelman siirtyi lainasopimuksella Mestaruussarjan Cardiff Cityyn hakemaan peliaikaa. Cardiffissa Enckelman sai runsaasti peliaikaa ja ylsi joukkueineen Wembleyllä pelattuun FA Cupin loppuotteluun, jossa Portsmouth kuitenkin oli parempi maalein 1–0.
Enckelman on pelannut Suomen maajoukkueessa 12 ottelua.
Yksityiselämä.
Enckelman asuu Turussa, toimii kenttämyyjänä kansainvälisessä kuriiriyhtiössä, on naimisissa ja hänestä tuli toukokuussa 2018 tyttövauvan isä.
Hajautettu työ

Hajautettu työ on sukua käsitteelle etätyö. Keskustelu etätyöstä sai alkunsa 1970-luvun alun öljykriisistä, kun amerikkalaistutkijat (Jack Nilles kollegoineen) esittivät laskelmiaan työmatkaliikenteen vähentämisen kansantaloudellisista säästövaikutuksista.
Vielä tuolloin arveltiin, että suurkaupunkien kasvaviin liikenneongelmiin olisi löydettävissä ratkaisu toisaalta etätyökeskuksista ja toisaalta työn siirtämisestä koteihin. Sittemmin ympäristönäkökulma on jäänyt sivummalle ja etätyötä on alettu markkinoida keinona parantaa sekä organisaatioiden että yksilöiden tuottavuutta. Nykyisin etätyö nähdäänkin yhdeksi joustavan tai hajautetun työn muodoksi.
Vaihtoehtoisin käsittein tutkimuskirjallisuudessa puhutaan virtuaalityöstä ja -tiimeistä. Myös sellaiset englannin kielestä omaksutut uudissanat kuin e-työ ("electronic work") ja mobiilityö ("mobile work") ovat varsin yleisiä tutkijoiden puheessa. Yleiskielessä tavanomaisimmin kuitenkin puhutaan etätyöstä.
Hajautettu työ on perinteistä kotona tehtävää etätyötä laajempi käsite. Hajautetulla työllä viitataan joko osittain tai kokonaan tieto- ja viestintätekniikan välityksellä tapahtuvaan työn organisointiin tietyn yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi. Hajautetusta työstä käytetään nykyään myös termiä läsnätyö.
Esimerkiksi Pasi Lahtinen (2000) on määritellyt hajautetun työn tietoverkkojen tuottamaksi mahdollisuudeksi murtaa työn fyysisiä rajoituksia ja samanaikaisesti voimistaa eri toimijoiden välistä verkottumista ja yhteistyötä. Nina Mustikkamäki (2003) on vastaavasti korostanut, että työn hajautuminen kytkeytyy yritystoiminnan ja työelämän verkostomaisiin rakenteisiin.
Toisin sanoen hajautetuissa työorganisaatioissa on kyse tietoteknisesti verkottuneista yhteisöistä, joiden jäsenet voivat olla fyysisesti etäällä toisistaan mutta silti työskennellä yhteisen päämäärän eteen.
Hajautetun työn käsitettä voidaan pitää perusteltuna, koska se kokoaa yhteen useita rinnakkaisia termejä, jotka kuvaavat joustavan työn eri ulottuvuuksia. Siinä missä esimerkiksi etätyöhön on perinteisesti liittynyt mielikuva yksin kotona työskentelystä, hajautetun työn käsite kuvaa paremmin nykyisiä työelämän vaatimuksia. 
Erityisesti niin sanotulle tietotyölle luontaisena ympäristönä voidaan pitää erityyppisiä projektiorganisaatiota tai verkostoja, joita luonnehtii matala hierarkia, joustavuus sekä työprosessien löyhä aika- ja paikkasidonnaisuus.
Työelämän tutkijat ovatkin kiinnittäneet huomiota siihen, että monissa asiantuntija-ammateissa työn aika- ja paikkaulottuvuudet ovat moninaistuneet: tietotyö kulkeutuu työpaikoilta koteihin, kulkuvälineisiin ja vapaa-aikaan.
John Bonham

John Henry Bonham (31. toukokuuta 1948 Redditch, Englanti – 25. syyskuuta 1980 Clewer, Englanti) oli brittiläisen rockyhtye Led Zeppelinin rumpali. Bonham on rockhistorian kuuluisimpia ja arvostetuimpia rumpaleita. 
Ura ennen Led Zeppeliniä.
Rakennustyömaatöiden ohella Bonham soitti nuoruudessaan useissa Keski-Englannissa vaikuttaneissa yhtyeissä. Näitä olivat ainakin Terry Webb and the Spiders, A Way of Life, The Crawling King Snakes, The Nicky James Movement ja Steve Brett and the Mavericks.
The Crawling King Snakes -yhtyeessä Bonham tutustui laulaja Robert Plantiin. Plant kutsui Bonhamin Band of Joy -yhtyeeseensä, joka äänitti vuoden 1968 alussa Regent Sound -studioilla demon.
Band of Joy kuitenkin hajosi, ja Bonham liittyi Tim Rosen lähinnä tanssimusiikkia soittaneeseen yhtyeeseen. Rumpalin maineen kiiriessä ympäri Britannian häntä kosiskelivat yhtyeisiinsä niin Chris Farlowe kuin Joe Cockerkin. Vanha ystävä Plant sai kuitenkin vakuutettua Bonhamin siitä, että kitaristi Jimmy Pagen hajonneen The Yardbirdsin tilalle kasaama The New Yardbirds tulisi olemaan menestys.
Led Zeppelinissä.
Bonham ja Plant liittyivät Pagen yhtyeeseen vuonna 1968. Kokoonpanon nimeksi vakiintui lopulta Led Zeppelin. Yhtye saavutti menestystä erityisesti Yhdysvalloissa heti 1960-luvun lopusta alkaen. Yleisesti katsotaan, että Bonhamin rumputyöskentely oli ratkaisevan tärkeä osa Led Zeppelinin persoonallista soundia. 
Soittotaitoaan Bonham pääsi esittelemään varsinkin instrumentaalikappaleessa ”Moby Dick”, jonka rumpusoolo saattoi 1970-luvun konserteissa venyä lähes kolmeenkymmeneen minuuttiin. Bonham soitti osan kappaleesta ilman rumpukapuloita takoen rumpukalvoja käsillään.
Bonham on mainittu useiden Led Zeppelinin kappaleiden tekijätiedoissa. Hän vaikutti merkittävästi muun muassa ”Rock And Rollin”, ”Whole Lotta Loven” ja ”Kashmirin” syntyyn. "Led Zeppelin III" -albumin ”Out On The Tilesin” riffi on Bonhamin käsialaa.
Bonhamia on kuvattu selvänä mukavaksi ihmiseksi, mutta hän joi paljon Led Zeppelinin kiertueiden aikana, ja juovuksissa hänestä tuli väkivaltainen ja vaarallinen. Vuonna 1977 yhtyettä haastattelevia lehtimiehiä jopa kehotettiin välttämään katsekontaktia Bonhamin kanssa oman turvallisuutensa vuoksi. Kiertueilla Bonhamilla oli tapana juopottelun lisäksi käyttää myös huumeita kuten kokaiinia ja heroiinia.
Bonham kuoli tukehtumalla oksennukseensa juopottelun seurauksena 25. syyskuuta vuonna 1980. Ennen kuolemaansa Bonham oli juonut 40 annosta vodkaa kahdentoista tunnin aikana. Led Zeppelin lopetti välittömästi tämän jälkeen.
John Bonhamin poika Jason Bonham on soittanut Led Zeppelinin riveissä rumpuja muun muassa vuoden 2007 paluukonsertissa.
Kontra-altto

Kontra-altto on matala naisääni, ja se on harvinaisin naisääni. Kontra-alttoja on naisista vain noin viisi prosenttia. Kontra-altto on mezzosopraanoa matalampi ja raskaampi ääni, joka muistuttaa jossain määrin miesääntä, ja korkeiden sävelten saavuttaminen on äänelle vaikeaa. Ääni on luonnollisesti androgyyninen, sillä se on sointiväriltään naisille ja miehille tyypillisten äänten rajalla. Kontra-altto on vain hieman tenoria korkeampi ja kirkkaampi ääni.
Kontra-alton tessitura eli mukavuus- ja vahvuusalue on sävelissä F3–F5. Vastaavasta äänialasta miehellä käytetään nimitystä kontratenori. Kontra-alton korkein sävel on tavallisesti Bb5. Kuorossa kontra-altto on korvaamaton ja kysytty altto kakkosena tunnettu ääni, josta on yleensä pulaa harvinaisuutensa vuoksi. Kontra-alttojen puutteen vuoksi kuorossa saatetaan altto kakkosen osuuksia joutua laittamaan laulamaan mezzosopraano, jolla on hyvät matalat sävelet. Oopperassa kontra-altot esittävät noitia ja epämiellyttäviä naisia sekä housurooleja.
Tunnettuja kontra-alttoja populaarimusiikissa ovat muiden muassa Cher, Annie Lennox, Grace Jones, Cass Elliot, Nancy Sinatra, Brenda Lee, Marlene Dietrich, Astrud Gilberto, Carly Simon ja Lana Del Rey. Musiikkigenre, jossa kontra-altot ovat erityisen arvostettuja, on jazz. Jazzlaulajista esimerkiksi Nina Simone ja Diana Krall ovat kontra-alttoja. Nykyään populaarimusiikissa suositaan korkeampia sopraano- ja mezzosopraanoääniä. Kontra-altto Brenda Lee oli kuitenkin 1960-luvulla Yhdysvalloissa eniten hittejä osakseen saanut naisartisti. Kapellimestari ja orkesterinjohtaja Nathalie Stutzmann lienee barokkimusiikin hienoimpiä kontra-alttojen edustaja.
Cantorin diagonaaliargumentti

Cantorin diagonaaliargumentti on Georg Cantorin vuonna 1891 julkaisema matemaattinen todistus sille, että reaalilukujen joukko ei ole numeroituvasti ääretön vaan ylinumeroituva.
Diagonaaliargumentti ei ollut Cantorin ensimmäinen todistus reaalilukujen ylinumeroituvuudelle, vaan se julkaistiin kolme vuotta hänen ensimmäisen todistuksensa jälkeen. Osoitus siitä, että reaalilukujen joukko on jossain mielessä "suurempi" kuin rationaalilukujen joukko johtaa kysymykseen, onko olemassa joukkoa, jonka mahtavuus olisi näiden joukkojen mahtavuuksien välissä. Tämä ongelma tunnetaan myös kontinuumihypoteesina.
Cantor käytti diagonaaliargumentin yleistettyä muotoa todistaakseen Cantorin lauseen: kaikkien joukkojen S potenssijoukko formula_1 eli kaikkien joukon S osajoukkojen joukko on suurempi kuin S itse. Samankaltaisia todistustekniikoita on myöhemmin käytetty useita kertoja monien ongelmien ratkaisussa. Diagonaaliargumentin avulla voidaan esimerkiksi osoittaa, että päätösongelmia on ylinumeroituva määrä. Koska minkä tahansa ohjelmointikielen ohjelmia on vain numeroituva määrä, on siis olemassa ratkeamattomia ongelmia (esimerkiksi pysähtymisongelma).
Reaaliluvut.
Cantorin alkuperäinen todistus osoittaa, ettei väli [0,1] ole numeroituvasti ääretön. Todistus perustuu vastaoletukselle ja etenee seuraavasti:
"Väite": välin [0,1] reaalilukujen joukko on ylinumeroituva.
Teppana

Teppana on Kajaanissa Kajaaninjoen pohjoispuolella sijaitseva kaupunginosa. Teppana oli vuonna 1977 lakkautetun Kajaanin maalaiskunnan kuntakeskus. 
Kaupunginosassa sijaitsee Karolineburgin kartano, joka nykyisin toimii hotellina ja ravintolana. Teppanan vieressä on Pöllyvaaran ulkoilualue. Teppanassa toimii kotiseutuyhdistys Teppanalaiset ry. Teppanassa toimi peruskoulu vuoteen 2024 asti, kunnes se lakkautettiin osana Kajaanin kaupungin talouden sopeuttamissuunnitelmaa. 
Historiaa.
Teppana toimi Kajaanin entisen maalaiskunnan keskuksena, ja monille ulkopuolisille se näytti usein Kajaanin kaupungin esikaupunkialueelta.
Pöllyvaaran ulkoilualueella oli arkkitehti Lars Sonckin suunnittelema näkötorni vuosina 1914–1949. Teppanan vanha puukoulu, "kylätalo", valmistui vuonna 1916 ja nykyisin käytössä oleva Teppanan koulu valmistui vuonna 1954. Vuonna 1962 Kajaaninjoen yli rakennetun puutavaratien ansiosta tuossa vaiheessa vielä Kajaanin maalaiskuntaan kuuluva Teppanan kaupunginosa alkoi kehittyä. Tavoitteena oli luoda alueelle 15 000 asukkaan keskustataajama. Alueen houkuttelevuutta lisäsivät lähellä olevat palvelut ja kohtuulliset tonttihinnat, mikä houkutteli runsaasti kaupungin asukkaita alueelle.
1960-luvulla kuntaliitoskysymys nousi esiin, sillä monet veronmaksajat muuttivat Kajaanista Kajaaninjoen pohjoispuolella sijaitseviin kasvaviin lähiöihin. Kajaanin kaupungin päättäjien näkökulmasta Teppanan kuntakeskus oli olennainen osa kaupungin liikekeskusta.
Teppanassa avattiin 30. marraskuuta 1964 koko Kainuun ensimmäinen ostoskeskus. Ostoskeskuksessa toimi sen alkuaikoina 13 eri liikettä muun muassa kaksi pankkia, apteekki, elintarvikeliike ja autokauppa.
23. lokakuuta 1975 valtioneuvosto teki päätöksen yhdistää Kajaanin maalaiskunta Kajaanin kaupunkiin 1. tammikuuta 1977 alkaen, vaikka maalaiskunnan kunnanvaltuuston enemmistö oli vastustanut tätä päätöstä. Tämä päätös vahvisti merkittävästi Kajaanin asemaa Kainuun maakuntakeskuksena ja loi samalla uskoa Kainuun läänin perustamiseen, vaikka tämä hanke ei lopulta toteutunutkaan.
Nukleotidi

Nukleotidi on nukleiinihappojen eli DNA:n ja RNA:n rakenneyksikkö. Nukleotidiin kuuluu kolme osaa: emäs- ja sokeriosa, jotka muodostavat nukleosidin, sekä fosfaatti. DNA:n sokeriosa on D-deoksiriboosi ja RNA:n D-riboosi. Emäsosa voi olla joko puriini- tai pyrimidiiniemäs. DNA:n emäsosia ovat guaniini, adeniini, sytosiini ja tymiini. RNA:n emäsosat ovat muuten samat, mutta tymiinin tilalla on urasiili. Nukleotidissa fosfaattiosa liittyy fosfodiesterisidoksella pentoosin viidennen hiilen hydroksyyliryhmään, ja ensimmäiseen hiileen liittyy joko puriini- tai pyrimidiiniemäs. Nukleotidit puolestaan liittyvät toisiinsa siten, että toisen nukleotidin fosfaattiosa muodostaa sidoksen toisen nukleotidin pentoosin kolmanteen hiileen liittyneen hydroksyyliryhmän kanssa.
DNA:n ja RNA:n rakenneosina toimimisen lisäksi nukleotideilla on muitakin tehtäviä soluissa. Adenosiinitrifosfaatti (ATP) on tärkeä molekyyli solujen energiataloudessa. Nikotiiniamidiadeniinidinukleotidi (NAD+), nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaatti (NADP+), flaviiniadeniinidinukleotidi (FAD) ja flaviinimononukleotidi (FMN) toimivat koentsyymeinä hapetus-pelkistysreaktioissa. Metaboliassa tärkeä koentsyymi A sisältää nukleotidirakenteen. Syklinen adenosiinimonofosfaatti (cAMP) ja syklinen guanosiinimonofosfaatti (cGMP) toimivat viestimolekyyleinä.
Pasilan linkkitorni

Pasilan linkkitorni on 146 metriä korkea televisio- ja radiotorni Helsingin Länsi-Pasilassa. Se sijaitsee Yleisradion studioalueella. 
Vuonna 1983 rakennetun tornin on suunnitellut Mikko Armanto. Se on Salmisaaren ja Hanasaaren voimalaitosten savupiippujen jälkeen Helsingin kolmanneksi korkein rakennelma ja kauas näkyvänä yksi Helsingin maamerkeistä. Hyvällä säällä linkkitornista näkee jopa Tallinnaan saakka. 
Linkkitornin kautta lähetettiin Ylen tv- ja radiolähetykset Digitan maanpäälliseen lähetysverkkoon. Linkkitornia on käyttänyt Ylen lisäksi muun muassa Helmiradio, HitMix, Me Naiset Radio ja Radio Dei.
2010-luvulla linkkitorni on tyhjentynyt osasta linkkiantenneja ohjelmansiirron siirtyessä valokuituyhteyksiin. Vuonna 2021 tornissa oli jäljellä vain kaksi Ylen maisemakameraa sekä muutama jakeluyhtiö Digitan kaupallisten radioiden antenni. 
Varhaisissa suunnitelmissa Yleisradio suunnitteli linkkitorniin pyörivää ravintolaa jo 1950-luvulla. Torni toteutui vuosikymmeniä myöhemmin, ilman ravintolaa. 
Tornin huippu on noin 160 metriä merenpinnasta. Tornissa on seitsemän teräksistä sitä kiertävää hoitosiltaa. Vuonna 2020 torniin rakennettiin arkkitehtuurivalot, joilla se valaistaan esimerkiksi juhlapäivinä erilaisilla juhlavalaistuksilla.
17. syyskuuta 2021 YleX teki tornista Yle 95 v. -juhlalähetyksen, joka nähtiin Yle Areenasta ja kuultiin radiosta.
Genomi

Perimä eli geeniperimä tai genomi on eliön koko perintöaines, joka siirtyy vanhemmalta jälkeläiselle. Perimä on yleensä DNA:ta, mutta osalla viruksista se on RNA:ta. Se sisältää proteiinien valmistukseen osallistuvien geenien lisäksi ei-koodaavia alueita.
Esitumallisilla perimä sijaitsee nukleoidiksi kutsutulla alueella solulimassa. Aitotumaisten perimä on tumassa lukuun ottamatta mitokondrioiden ja viherhiukkasten omaa geeniperimää. Ihmisen perintöaines on varastoitunut 23 kromosomipariin (mitokondrioiden lisäksi). Kromosomipareista 22 on autosomeja, ja 23. pari on sukupuolikromosomi.
Perimää tutkivaa tieteenalaa nimitetään genomiikaksi.
Perimän selvittäminen.
Ensimmäistä kertaa koko perimän emäsjärjestys selvitettiin vuonna 1977, kun phi X 174 -bakteriofagin perimä sekvensoitiin.
Ihminen.
Ihmisen perimän selvittäminen aloitettiin vuonna 1990, ja ensimmäiset luonnokset siitä julkaistiin vuonna 2001. Lopullisesti ihmisen perimä selvitettiin vuonna 2003. "International Human Genome Sequencing Consortium" esitteli tutkimustuloksensa ensimmäisenä "Nature"-lehdessä.
Mato ja banaanikärpänen.
"Caenorhabditis elegans" -sukkulamadon koko perimä sekvensoitiin ensimmäisenä vuonna 1998. Banaanikärpäsen koko perimä sekvensoitiin 2000.
Kotieläinten perimät.
Koiran perimä selvitettiin vuoden 2005 lopulla. Tutkimusrotuna toimi bokseri, joka on sisäsiittoinen koirarotu. Koiran perimässä on 2,4 miljardia emäsparia. Koiralla on 39 kromosomiparia. Kissan perimä selvitettiin loppuvuodesta 2007. Tutkimusrotuna toimi abessinialainen.
Lehmän perimä.
Naaraspuolisen Hereford-lehmän koko perimä sekvensoitiin 2009.
Jättiläispandan perimä.
Jättiläispandan perimän selvitystyö on meneillään. Se on ensimmäinen uhanalainen laji, jonka perintöainesta on alettu selvittää.
Muut.
Edellä mainittujen lisäksi ainakin apinan, rotan ja hiiren perimät on selvitetty.
Bill Berry

William "Bill" Thomas Berry (s. 31. heinäkuuta 1958 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen muusikko sekä rockyhtye R.E.M.:n perustajajäsen ja entinen rumpali.
Minnesotalainen Berry muutti lapsena vanhempiensa kanssa Maconiin Georgiaan, jossa hän ystävystyi koulussa tulevan R.E.M.-basisti Mike Millsin kanssa. Millsin kanssa Berry soitti muutamissa yhtyeissä. Vuonna 1978 Berry ja Mills muuttivat Athensiin opiskelemaan Georgian yliopistossa. Siellä he tapasivat Michael Stipen ja Peter Buckin. Alkuvuonna 1980 nelikko perusti R.E.M.-yhtyeen.
Maaliskuussa, vuonna 1995 kesken yhtyeen Lausannen keikan, Bill Berry lyhistyi lavalle ja hänet vietiin sairaalaan, jossa rumpalilla todettiin hengenvaarallinen aivoaneurysma. Lokakuussa 1997 Berry jätti yhtyeen ja ilmoitti keskittyvänsä maatilansa hoitamiseen.
Berry on eronsa jälkeen soittanut muutaman kerran entisten yhtyetovereidensa kanssa: 10. lokakuuta 2003 kahdella kappaleella R.E.M.-kiertueen toiseksi viimeisenä iltana Raleighissa, Pohjois-Carolinassa, yhtyeen kitarateknikon Dewitt Burtonin häissä Athensissa 8. lokakuuta 2005, syyskuussa 2006 ensin 40 Watt Clubilla Athensissa (12.9.) ja sitten Georgia Music Hall of Fame -tilaisuudessa Atlantassa (16.9.) sekä maaliskuun 2007 Rock and Roll Hall of Fame -seremoniassa.
Incheon

Incheon (, hanja ) on maakuntajaon ulkopuolinen metropolikaupunki Etelä-Korean luoteisrannikolla Keltaisenmeren rannalla. Se sijaitsee lähellä Pohjois-Korean rajaa pääkaupunki Soulin länsipuolella ja on osa Soulin metropolialuetta. Kaupunki rajautuu Soulin lisäksi Gyeonggin maakuntaan. Incheon on yksi maan tärkeimmistä satamakaupungeista ja talouskeskuksista. Sen asukasluku on 2 622 928 (vuonna 2010) ja pinta-ala 955,00 neliökilometriä, joten se on asukasluvultaan maan kolmanneksi suurin kaupunki Soulin ja Busanin jälkeen. 
Incheonista tehtiin metropolikaupunki vuonna 1995. Se on Incheonin sataman ja kansainvälisen lentoaseman vuoksi tärkeä liikenteen solmukohta. Kaupungin kehittämisessä tärkeän osan on saanut Incheonin vapaa talousalue (IFEZ eli ”Incheon Free Economic Zone”), joka perustettiin vuonna 2003 ja johon kuuluvat sataman ja lentoaseman lisäksi Songdon uusi kansainvälinen business- ja tietotekniikkakaupunki, Yeongjeongin logistiikka- ja matkailualue sekä Cheongnan kaupunginosa. Kaupunki sijaitsee vain muutaman kymmenen kilometrin päässä Soulista, ja Incheonin metro onkin yhteydessä Soulin metroon. Incheoniin kuuluu kaupungin ydinalueen lisäksi lukuisia saaria, joista osa sijaitsee aivan Pohjois-Korean rannikolla; suurin niistä on Ganghwa kaupungin luoteispuolella.
Incheonissa järjestettiin vuoden 2014 Aasian kisat.
Ystävyyskaupungit.
Incheonilla on neljätoista sisarkaupunkia ympäri maailmaa: