Jukka Hankamäki

Jukka Sakari Hankamäki (s. 30. kesäkuuta 1966 Tyrvää) on suomalainen filosofi ja sosiaalipsykologi. Hän on koulutukseltaan filosofian tohtori ja valtiotieteiden tohtori.
Ura.
Jukka Hankamäki kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan lukiosta vuonna 1985. Hän opiskeli vuosina 1987–1993 filosofiaa Tampereen yliopistossa Juha Varton oppilaana. Siirryttyään Helsingin yliopistoon Hankamäki väitteli Esa Saarisen ohjauksessa tohtoriksi Simone Weilin eksistenssifilosofiasta vuonna 1997.
Hankamäki on toiminut tutkijana ja opettajana Tampereen yliopistossa vuosina 1994–1995, Helsingin yliopistossa 1996–1997, 1998 ja 2003–2004, Taideteollisessa korkeakoulussa 2000–2001 ja Teatterikorkeakoulussa vuonna 2007. 
Hän väitteli toistamiseen vuonna 2016 Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa George H. Meadia ja symbolista interaktionismia käsittelevällä väitöskirjalla.
Hankamäki työskenteli ajatuspaja Suomen Perustassa vuosina 2018–2019.
Filosofia.
Väitöskirjassaan "Rakkauden välittäjä" (1997) Hankamäki tarkastelee Weilia yhtenä platonistisen mystiikan edustajana, jonka ajattelussa eksistenssifilosofinen ihmiskäsitys ja hyve-eettinen moraaliajattelu liittyivät yhteen. Toisessa väitöskirjassaan (2016) "Sosiaalipsykologian sydän" Hankamäki tulkitsee symbolista interaktionismia pragmatismin vastaukseksi behavioristisen ihmistutkimuksen haasteisiin.
Teoksessaan "Dialoginen filosofia" (Yliopistopaino, 2003) Hankamäki johtaa tiedonmuodostuksen, viestinnän ja poliittisen sananvapauden perusteita ihmiskäsityksestä, jota hän kutsuu dialogiseksi. Kirjassaan "Työttömän kuolema" (Yliopistopaino, 2005) Hankamäki on muotoillut oman ehdotuksensa perustulojärjestelmäksi, joka toimisi negatiivisen tuloveron tavoin ja mahdollistaisi palkkatyöstä riippumattoman arvotuotannon. Teos "Filosofia räjähti, tulevaisuus palaa" (Like, 2005) esittelee anarkismin aatehistoriaa.
Hankamäki on puolustanut seksuaalivähemmistöjä ja arvostellut vahvasti feminismiä ja monikulttuurisuusajattelua. Hän on arvostellut postmodernistisia, jälkistrukturalistisia ja queer-teoreettisia ajattelutapoja koulukuntaisuudesta ja kaksiarvoisen sukupuolieron kiistämisestä. Kirjassa "Enkelirakkaus: Filosofia ja uskonto homoseksuaalisuutena" (2008) Hankamäki väittää, että kartesiolaiselle ajattelulle ominaiset jaottelut järkeen ja tunteisiin, tietoon ja todellisuuteen, kieleen ja kokemukseen sekä Jumalaan ja maailmaan ovat seuranneet heteroseksuaalisten filosofien oidipuskomplekseista sekä filosofian homoseksuaalisen olemuksen torjumisesta. Sen sijaan samaa sukupuolta olevien ihmisten yhteiseen kokemusmaailmaan perustuva merkitysten oppiminen voisi luoda parhaat edellytykset filosofialle ja yhteisymmärrykselle.
Politiikka.
Hankamäki oli ehdokkaana vuoden 2019 eduskuntavaaleissa edustaen perussuomalaisia, mutta ei tullut valituksi.
Hankamäki on kannattanut maahanmuuton rajoittamista talous- ja sosiaalipoliittisin perustein. Hankamäki pitää itsenäisten kansallisvaltioiden järjestelmää ja kansojen itsemääräämisoikeutta aidon kulttuurisen monimuotoisuuden ehtoina. Hankamäen mielestä Eurooppa on islamilaistumassa. Ongelmien ytimenä Hankamäki pitää islamin asennoitumista naisiin, lapsiin ja seksuaalivähemmistöihin.
Hankamäki on ilmaissut tukensa ydinvoiman lisärakentamiselle ja sanoo tavoitelleensa Suomen liittymistä NATOon 1990-luvun alusta asti. Hän on suhtautunut kriittisesti Venäjään ja arvostellut Euroopan unionin liittovaltiosuuntausta, euroaluetta, yhteisvelkoja sekä verotuksen yhtenäistämistä, ilmastonsuojeluvelvoitteiden epätasapuolisuutta, toistuvia tukipaketteja ja jäsenmaihin kohdistettuja pakotteita. Hankamäen mielestä oikeisto–vasemmisto-jaon on nyky-Euroopassa korvannut asetelma, jossa ovat vastakkain kansallisen edun puolustajat ja kansainvälisyyden puolestapuhujat. "Kulttuurivihkojen" haastattelussa Hankamäki on pitänyt itseään konservatiivina, joka provosoi keskustelua liberalismin nimissä.
Hankamäki kirjoitti Suomen Perustan julkaisun "Totuus kiihottaa. Filosofinen tutkimus vasemmistopopulistisen valtamedian tieto- ja totuuskriisistä" (2020), jossa hän väittää niin sanottuun medioitumisteoriaan tukeutuen, että poliitikkojen riippuvuus viestimien suosiosta on siirtänyt poliittista valtaa toimittajille. Hankamäen julkaisemassa jatko-osassa "Pavlovin koirat. Tieteellinen tuomio median ja byrokraattien kostosta" (2022) hän kertoo kirjansa "Totuus kiihottaa" taustoista ja sanoo, että toimittajat, poliitikot ja viranomaiset osoittivat hänen esittämänsä kritiikin ansaituksi omalla suhtautumisellaan.
Julkaisupolitiikassa Hankamäki on arvostellut vertaisarviointikäytänteitä holhoavuudesta sekä taivuttelusta konformisuuteen, konsensukseen ja ryhmäkoheesioon, joiden vallitessa dialoginen moniäänisyys ei toteudu. Demokratia voi Hankamäen mukaan perustua vain avoimiin vastakkainasetteluihin ja näkemysten julkiseen kilpailuttamiseen.
Muuta.
Jukka Hankamäen veli on työmarkkinajohtaja Teemu Hankamäki, ja vanhempansa olivat pankkivirkailijoita.