Esztergom

Esztergom (; , , , ) on kaupunki Pohjois-Unkarissa Komárom-Esztergomin läänissä Unkarissa, 40 km Budapestistä luoteeseen.
Kaupunki sijaitsee Tonavan mutkassa, joka muodostaa Esztergomin kohdalla valtionrajan Slovakian kanssa. Joen toisella puolella sijaitsee sisarkaupunki Štúrovo (). Esztergomissa oli vuonna 2017 arviolta noin 27 979 asukasta ja kaupungin pinta-ala on 100,35 neliökilometriä.
Nykyään Štúrovo ja Esztergom ovat käytännössä kasvaneet yhteen. Esztergom sijaitsee Pilis- ja Börzsöny-vuoristojen välissä, länteen Visegrád-vuoristosta. Se erottaa toisistaan Unkarin pienen tasangon (Kis-Alföld) ja Unkarin ison alangon (Nagy-Alföld). 
Tonava ympäröi kaupunkia puolikaaren muotoisena ja jakautuu kahteen osaan, Tonavaan ja Pikku-Tonavaan, joiden väliin jää saari. Vanhakaupunki sijaitsee vuorella, jota lännessä rajoittaa joki, idässä taas vuori, joten asutus on sijoittunut pohjois-etelä -suuntaisesti. Vuoria tai kukkuloita on kaupungissa useita. Alueella on runsaasti järviä, ja lähistöllä Tonavaan virtaa runsaasti jokia ja puroja.
Historia.
Esihistoria.
Esztergom on eräs Unkarin vanhimmista kaupungeista. Viimeisimpien arkeologisten kaivausten tulokset paljastavat, että Várhegy (Linnamäki) ja sen lähialueet ovat olleet asuttuja jääkauden lopulla 20 000 vuotta sitten.
Ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat kelttejä. Rooman vallan aikaan kaupungin paikalla oli linnoitettu siirtokunta "Salvio Mansio" ja paikkakunnalle rakennettu torni muodosti osan Rooman valtakunnan rajaa turvaavaa muuria eli "limesiä". Keisari Marcus Aurelius oleskeli jonkin aikaa Salvio Mansiossa ja kirjoitti siellä filosofista teostaan, joka on suomennettu nimellä "Itsetutkiskeluja (Ta eis heauton," noin vuosina 170–180).
Kansainvaellusten jälkeen noin vuonna 500 Esztergomiin asettui asumaan slaaveja, jotka antoivat paikalle nimen "Strěgom", joka on peräisin valvomista tarkoittavasta sanasta, sillä paikka ”valvoi” tärkeää Tonavan ylikulkupaikkaa. Nimen eri muodot viittaavat paikan merkitykseen viljamarkkinoina.
Keskiaika.
Unkarilaiset saapuivat alueelle 900-luvun alussa, ja Esztergomista tuli vuosisadan lopussa suuriruhtinas Gézan hallintopaikka. Vuonna 1000/1001 Tapani I kruunattiin Esztergomissa kuninkaaksi. Samana vuonna perustettiin Esztergomin arkkihiippakunta, joka oli kirkon keskusalue Unkarin kuningaskunnan aikana; Esztergomin arkkipiispalla oli arvonimi "Unkarin priimas".
Suuriruhtinaan asuinpaikka oli kukkulan pohjoispuolella. Kukkulan keskellä oli basilika, joka oli omistettu Pyhälle Adalbertille, joka legendan mukaan kastoi Pyhän Tapanin. Pyhän Adalbertin kirkko oli Unkarin roomalaiskatolisen kirkon pään, Esztergomin arkkipiispan kotipaikka. Siihen mennessä kaupunkiin oli asettunut huomattava määrä käsityöläisiä ja kauppiaita.
Tapani I kruunattiin Esztergomissa joko joulupäivänä 1000 tai 1. tammikuuta 1001. Hänen hallituskautensa 1200-luvun alkuun saakka kaupungissa toimi maan ainoa rahapaja. Samana aikana rakennettiin Esztergomin linna (turkiksi "Estergon Kalesi"). Se ei toiminut vain kuninkaallisena asuntona Esztergomin mongolipiiritykseen aikana vuonna 1241-1242, vaan myös Unkarin valtion, uskonnon ja Esztergomin läänin keskuksena. Esztergomin arkkipiispa oli Tapanin perustaman kymmenen hiippakunnan johtaja, joka oli vastuussa tärkeistä valtion tehtävistä ja yksinoikeutenaan kuninkaiden kruunaus.
Kuninkaallisten palvelijoiden, kauppiaiden ja käsityöläisten asutuksesta Várhegy-linnavuoren juurella kehittyi Árpád-dynastian aikana merkittävä kaupunki ja maan talouselämän keskus. Ranskalaisen historioitsija Odo de Deuilin (Eudes de Deuil) mukaan, joka vieraili maassa toisen ristiretken aikana vuonna 1147, "Tonava kuljettaa useiden maiden talouden tuotteet ja aarteet Esztergomiin".
Kaupunginvaltuusto koostui kaupungin rikkaimmista kansalaisista, jotka olivat ranskalaista, espanjalaista, hollantilaista ja italialaista alkuperää olevia kauppiaita. Esztergomin vaakunaa käytettiin heidän sineteissään 1200-luvulla. Keisari Konrad II tapasi Géza II:n kaupungissa vuonna 1147. Toinen tärkeä tapaaminen pidettiin, kun Saksan keisari Fredrik I Barbarossa vieraili Béla III:n luona. 
Árpád-suvun aikainen pääkaupunki tuhoutui julmassa taistelussa. Vaikka säilyneiden asiakirjojen mukaan osa linnaan paenneista asukkaista selvisi ja alueelle asettui uusia asukkaita, jotka alkoivat pian rakentaa kaupunkia, kaupunki menetti johtavan roolinsa. Kuningas Béla IV luovutti palatsin ja linnan arkkipiispalle ja muutti asuinpaikkansa Budan linnaan. Béla IV ja hänen perheensä kuitenkin haudattiin Esztergomin Pyhän Neitsyn Marian fransiskaanikirkkoon, joka oli tuhoutunut mongolihyökkäyksen aikana ja jonka Béla IV rakennutti uudelleen vuonna 1270.
1300- ja 1400-luvulla Esztergom koki tärkeitä tapahtumia, ja siitä tuli Budan ohella yksi Unkarin kulttuurin vaikutusvaltaisimmista akropoleista. Hovissa, joka muistutti Budan ja Visegrádin kuninkaallisia hovia, vieraili kuninkaita, tiedemiehiä ja taiteilijoita, kuten Ludvig I Suuri, keisari Sigismund Luxemburgilainen, kuningas Matias Corvinus, italialainen astrologi Martius Galeotti, Regiomontanus, kuuluisat tähtitieteilijät puolalainen Marcin Bylica ja Georg von Peuerbach, sekä paavin nuntius ja reformaattori Pier Paolo Vergerio. Kuningas Matiaksen historioitsija, italialainen runoilija ja humanisti Antonio Bonfini, ylistää teoksessaan kuninkaan opettajan, piispa János Vitézin työtä. 
Uusi aika.
Mohácsin taistelun häviön aiheuttama osmanivalloitus vuonna 1526 toi taantuman myös aiemmin kukoistaneeseen Esztergomiin. Taistelussa kaatui Esztergomin arkkipiispa László Szalkai. Vuosina 1526–1543, jolloin Unkarissa hallitsi kaksi kilpailevaa kuningasta, Esztergomia piiritettiin kuusi kertaa. Toisinaan se oli Ferdinand I:n tai János Szápolyain joukot, toisinaan osmanit hyökkäsivät. Lopulta vuonna 1530 Ferdinand I miehitti linnan. Hän asetti linnaan ulkomaalaisia palkkasotureita ja lähetti tuomiokapitulin ja piispakunnan Nagyszombatiin eli Trnavaan ja Pozsonyiin eli Bratislavaan. Tämän ansiosta osa aarteista, arkistosta ja kirjastosta on säilynyt.
Vuonna 1543 sulttaani Suleiman Suuri hyökkäsi armeijoineen linnan kimppuun ja valtasi sen. Linna pysyi sen jälkeen Osmanien valtakunnan alaisuudessa vuoteen 1683 asti.
Osmanien valtakunnan aika.
Vuosina 1543–1683 Esztergom oli osa osmanien valtakuntaa, jolloin arkkipiispakunnan keskuspaikkana toimi Trnava. Vuonna 1605 osmanit valtasivat takaisin linnan ja koko alueen hallintaansa ja säilyttivät valtansa vuoteen 1683 asti. Vaikka osmanit pääasiassa rakensivat linnaa ja linnoituksia, he rakensivat myös uusia rakennuksia, kuten moskeijoita, minareetteja ja hammam-kylpylöitä. Linnasta tuli osmanien valtakunnan ikoninen viimeinen linna, turkiksi "Estergon Kalesi", jota kuvasi matkakertomuksessaan turkkilainen tutkimusmatkailija Evliya Çelebi. 
Esztergomista (turkiksi Estergon) tuli useita maakuntia hallitsevan osmanien "sancakin" keskus ja merkittävä linna Osmanien valtakunnan luoteisrajalla, joka oli tärkein kohtaamispaikka ylängön kaivoskaupunkeihin sekä Wieniin ja Budaan kohdistuvien hyökkäysten estämiseksi. Vuonna 1594, epäonnistuneen mutta tuhoisan Vízivárosin piirityksen aikana taistelussa kaatui Unkarin ensimmäinen merkittävä runoilija Bálint Balassa. 
1600–1800 -luku.
Vuonna 1708 Esztergom julistettiin kuninkaalliseksi vapaakaupungiksi. Vaikka jälleenrakennettu kaupunki sai ilmaiset kuninkaalliset oikeutensa, se oli kooltaan ja merkitykseltään vain varjo entisestä itsestään.
Vuonna 1761 piispakunta sai linnan takaisin hallintaansa, ja arkkipiispa Sándor Rudnayn ajamana uuden uskonnollisen keskuksen jälleenrakentamisen prosessi pistettiin alulle. Várhegyn (Linnavuoren) keskiosasta raivattiin pois, Pyhän Tapanin ja Pyhän Adalbertin kirkkojen rauniot uuden katedraalin tieltä. Vaikka suuret rakennustyöt ja arkkipiispan istuimen palauttaminen vuonna 1820 vaikuttivat merkittävästi, Esztergomin kehitysvauhti hidastui vähitellen ja uuden basilikan rakentaminen pysähtyi.
Vuosina 1822–1869 rakennettiin arkkitehtien Pál Kühnelin, János Páckhin ja József Hildin suunnitelmien mukaan uusklassinen basilika. Kirkko on Euroopan kolmanneksi suurin kirkkorakennus, joka näkyy kauas lähiympäristöön mäeltään, jossa on sijainnut ainakin kolme aikaisempaa kirkkoa. Keskiajalla basilikan paikalla oli Pyhän Adalbertin tuomiokirkko, joka oli omistettu Pyhän Tapanin opettajalle sekä Pyhälle Tapanille omistettu kirkko, joka valmistui vuonna 1010. Yksi rakentamisprojektin suurista saavutuksista oli, että keskiaikaiseen Pyhän Adalbertin kirkkoon rakennettu renessanssiaikainen Bakócz-hautakappeli rakennettiin uudelleen 1 600 osasesta ja liitettiin osaksi 1800-luvun rakennusta. Tällä tavoin yksi Unkarin renessanssin arkkitehtuuriperinöän merkittävimmistä mestariteoksista säästyi jälkipolville.
Vapaussodan aikana 1848–1849 sekä Lájos Kossuth että István Széchenyi oleskelivat Esztergomissa, ja kaupungin lähistöllä käytiin voittoisa taistelu itävaltalaisia vastaan.
1900–2000 -luku.
1900-luvun alkuun mennessä Esztergom saavutti merkityksensä kulttuuri- ja koulutuslaitostensa sekä hallinnollisena pääkaupunkinaan ansiosta. Kaupungin tilanne huononi vuoden 1920 Trianonin rauhan jälkeen, jonka jälkeen siitä tuli rajakaupunki ja se menetti suurimman osan aikaisemmasta alueestaan.
Runoilija Mihály Babits vietti kaupungissa kesiään vuosina 1924–1941. Runoilijan asuintalo oli yksi maan kirjallisen elämän keskuksista ja hänellä oli merkittävä vaikutus Esztergomin henkiseen elämään.
Neuvostoliiton joukot valloittivat kaupungin 26. joulukuuta 1944. Saksalaiset valtasivat heidän asemansa 6. tammikuuta 1945, ja menettivät ne lopulta 21. maaliskuuta 1945 Neuvostoliitolle. Toisessa maailmansodassa saksalaiset joukot räjäyttivät vetäytyessään vuonna 1944 Tonavan yli vievän vuonna rakennetun 1895 Mária Valéria-sillan, eikä sitä voitu käyttää vuoteen 2001 asti. Slovakian puolella sijaitsevan Štúrovon ja Unkarin Esztergomin välillä liikennöi siihen asti lauttoja. Vuosina 2000–2001 kävelysilta rakennettiin uudelleen Euroopan unionin tuella, ja se toimii nykyään alueellisena rajanylityspaikkana. Se on yksi kolmesta Tonavan yli vievästä sillasta matkalla Budapestista Itävaltaan.
Kaupungissa sijaitsee tärkeä arkisto ja museo, jossa on historiallisia asiakirjoja ja kuvia Unkarin kuningaskunnan ajoilta, erityisesti nykyisen Slovakian alueelta. Unicum liköörin alkuperäisreseptiä säilytetään Esztergomissa basilikan arkistossa. Kulttuurisen merkittävyytensä perusteella Esztergom on päässyt ehdokkaaksi Unescon maailmanperintöluetteloon. Kylpylöitä on ollut kaupungissa vuodesta1912 lähtien 
Esztergom on ollut aina tärkeä kauppapaikka Tonavan varrella. Sen taloushistoriasta löytyy rahapajan lisäksi niin kaivosteollisuutta kuin koneteollisuuttakin sekä toisen maailmansodan jälkeen kehittynyttä auto-, elektronikka- ja optista teollisuutta. Vuonna 2016 merkittävin työllistäjä oli Suzukin autotehdas.
Ystävyyskaupungit.
Lähde: