tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksandr Zavjalov

Aleksandr Aleksandrovitš Zavjalov (, s. 2. kesäkuuta 1955 Moskova) on venäläinen maastohiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa.
Zavjalov saavutti pronssia 50 kilometrin kilpailussa Lake Placidin olympialaisissa 1980 Nikolai Zimjatovin ja Juha Miedon jälkeen. Oslon MM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 15 kilometrillä toiseksi 9,6 sekuntia Oddvar Brålle hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti ankkuriosuuden Neuvostoliiton joukkueessa, joka jakoi voiton Norjan kanssa sekä sijoittui kuudenneksi 30 ja 50 kilometrillä.
Zavjalov saavutti hopeaa Sarajevon olympialaisissa 1984 30 kilometrin kilpailussa 27 sekuntia Nikolai Zimjatoville hävinneenä. Samoissa kilpailuissa hän hiihti toisen osuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti Ruotsin jälkeen hopeaa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 50 kilometrillä ja kuudenneksitoista 15 kilometrillä.
Zavjalov voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1982–1983. Hän voitti tuolla kaudella 15 kilometrin kilpailut Sarajevossa ja Lahdessa sekä 30 kilometrin kilpailun Falunissa.
Budge Patty

John Edward ”Budge” Patty (11. helmikuuta 1924 – 3. lokakuuta 2021) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. 
Patty syntyi Fort Smithissä, Arkansas'n osavaltiossa. Hän oli vuonna 1950 sekä Wimbledonin että Ranskan avoimen tennisturnauksen kaksinpelimestari. Hän saavutti niin ikään kaksi voittoa nelinpelissä; Ranskan avoimessa 1946 ja Wimbledonissa 1957.
Patty oli vuosina 1952–1954 miesten kaksinpelin mestari Swedish Openissa. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1977.
Kurt Nielsen

Kurt Nielsen (19. marraskuuta 1930 – 11. kesäkuuta 2011) oli tanskalainen tennispelaaja. Hän pääsi Wimbledonin tennisturnauksessa miesten kaksinpelin finaaliin vuosina 1953 ja 1955, mutta hävisi ensimmäisellä kerralla Vic Seixasille, sitten Tony Trabertille.
Nielsen voitti Althea Gibsonin kanssa sekanelinpelin Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 1957. Hän pelasi maalleen 96 ottelua Davis Cupissa ja saavutti viisikymmentä Tanskan-mestaruutta. Hänen lapsenlapsensa Frederik Løchte Nielsen aloitti ammattilaisuransa vuonna 2001.
Nielsen selosti tanskankielisessä Eurosportissa vuoteen 2006.
Nielsen kuoli 11. kesäkuuta 2011 oltuaan 80-vuotias.
Frank Sedgman

Frank Arthur Sedgman (s. 29. lokakuuta 1927) on australialainen tennispelaaja. Jack Kramer nimesi hänet vuonna 1979 omaelämäkerrassaan yhdeksi lajin 21:sta kaikkien aikojen suurimmasta nimestä.
Sedgman menestyi Grand Slam -turnauksissa sekä kaksin- että nelinpelissä. Hän oli pitkäaikainen Davis Cup -pelaaja ja on kuulunut vuodesta 1979 International Tennis Hall of Fameen. 
Sedgman teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Ken McGregorin kanssa.
Elina Koskela

Elina Koskela (o.s. Kivivuori) on kuvitteellinen hahmo Väinö Linnan romaanitrilogiassa "Täällä Pohjantähden alla". Hän on Pentinkulman kartanon torpparipariskunnan Otto ja Anna Kivivuoren tytär sekä punapäällikkö Akseli Koskelan vaimo. Elinan roolia ovat romaanin filmatisoinnissa esittäneet Titta Karakorpi ja Ulla Eklund. Eklund esittää hahmoa myös elokuvan jatko-osassa "Akseli ja Elina". Vuoden 2009 elokuvassa ja sen jatko-osassa Elinaa esittää Vera Kiiskinen.
Elina syntyy torpparipariskunta Otto ja Anna Kivivuorelle. Hänellä on kaksi vanhempaa veljeä, Janne ja Oskari.
Janne Saksela

Janne Saksela (s. 14. maaliskuuta 1993 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija ja entinen lapsinäyttelijä, joka esitti pääosaa "Suden arvoitus" -elokuvassa (2006) roolihahmonaan Matias Laiti. 
Jalkapallossa Saksela pelasi oikeana laitapuolustajana. Urallaan hän edusti Veikkausliigassa JJK:ta, RoPS:ia, Ilvestä sekä HJK:ta. Vuosina 2017–2019 hän pelasi 2,5 kautta alankomaalaisessa Sparta Rotterdamissa.
Jalkapalloura.
Saksela edusti juniorina ensin SAPA:a, Helsingin Jalkapalloklubia ja Pallokerhoa-35. Aikuisten tasolla Saksela debytoi PK-35 Vantaassa Ykkösessä, jossa hän kaudella 2009 pelasi yhden ottelun FC Kiistoa vastaan. Seuraavalla kaudella 2010 hän esiintyi yhdeksässä ottelussa, kuten myös kaudella 2011.
Saksela palasi kasvattajaseuraansa HJK:hon kaudeksi 2012 solmien kahden vuoden sopimuksen sen kanssa. Hän ei kuitenkaan päässyt kentälle liigassa, vaan joutui tyytymään peliminuutteihin reservijoukkue Klubi-04:ssa. Elokuussa 2012 hänet lainattiin toiseen Veikkausliiga-seuraan JJK Jyväskylään aluksi kuukauden sopimuksella, joka myöhemmin muutettiin pysyväksi vuoden 2013 loppuun asti kestäväksi sopimukseksi.
Kaudella 2013 Saksela ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua toukokuussa aiheutuneen polvivamman vuoksi. Paria viikkoa myöhemmin hänen sopimustaan jatkettiin kauteen 2014, mutta tämä kuitenkin purettiin lopulta saman vuoden lokakuussa. Marraskuussa hänen ilmoitettiin siirtyvän Rovaniemen Palloseuraan kaudeksi 2014 kaksivuotisella sopimuksella. Lokakuussa 2016 hän teki kahden ja puolen vuoden sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa 1. tammikuusta 2017.
Elokuussa 2019 Saksela siirtyi takaisin Veikkausliigaan Ilveksen riveihin. Huhtikuussa 2021 Saksela solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. HJK:n paidassa Saksela pääsi juhlimaan Veikkausliigan mestaruutta kausilla 2021 ja 2022. Hän päätti ammattilaisuransa kauden 2022 päätteeksi.
Maajoukkueura.
Saksela teki debyyttinsä Suomen A-maajoukkueessa 10. tammikuuta 2016 Ruotsia vastaan. Hän pelasi vuosina 2016–2017 kahdeksan maaottelua, joista kaksi kuului MM-kilpailujen karsintoihin.
Andreas Wenzel

Andreas Wenzel (s. 18. maaliskuuta 1958 Planken, Liechtenstein) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Wenzel saavutti suurpujottelun olympiahopeaa Lake Placidissa 1980 ja pronssia Sarajevossa 1984. Hän voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja suurpujottelun hopeamitalin Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978. Lake Placidin olympialaisten yhteydessä ratkaistiin myös alppiyhdistetyn maailmanmestaruus, joka ei lajina kuulunut olympialaisten ohjelmaan. Wenzel sijoittui tuossa alppiyhdistetyn kilpailussa hopealle Yhdysvaltain Phil Mahren jälkeen. Wenzelin uralle mahtui muitakin hyviä arvokisasijoituksia, kuten alppiyhdistetyn neljäs tila MM-kisoissa 1985 sekä Calgaryn olympialaisten suurpujottelun kuudes tila.
Wenzel voitti urallaan alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun kerran, vuonna 1980, jonka lisäksi hän sijoittui kolme kertaa kolmanneksi. Hän pystyi voittamaan yhteensä 14 maailmancupin osakilpailua, joista 6 tuli alppiyhdistetyssä, 4 pujottelussa, 3 suurpujottelussa ja 1 supersuurpujottelussa.
Wenzel lopetti uransa kauden 1987-1988 jälkeen.
Andreas Wenzelin sisar Hanni Wenzel oli myös urallaan menestyksekäs alppihiihtäjä.
Marraskuun ryhmä

Marraskuun ryhmä oli ekspressionismin innoittamien suomalaisten taiteilijoiden muodostama ryhmä, joka syntyi ensimmäisen maailmansodan aikana marraskuussa 1917. Ensimmäisen näyttelyn näytteilleasettajia olivat Tyko Sallinen, Juho Rissanen, Alvar Cawén, Marcus Collin, Juho Mäkelä ja Gabriel Engberg. Maalaukset jäivät myymättä.
Sen muita jäseniä olivat Eero Nelimarkka, Wäinö Aaltonen, Ilmari Aalto, Hannes Autere, Kalle Carlstedt, Mikko Carlstedt, Ragnar Ekelund, Uuno Eskola, Einar Ilmoni, Karl Ingelius, Jussi Jylänki, Albin Kaasinen, Viljo Kojo, Paavo Leinonen, Anton Lindforss, Arvo Makkonen, Alex Matson, Kosti Meriläinen, Jalmari Ruokokoski ja Antti Wanninen. Inni Siegberg oli mukana yhdessä näyttelyssä, mutta hänen nimeään ei mainita näyttelyluettelossa. Muuten jäsenet olivat miehiä ja taiteilijakuva miehinen.
Ryhmä piti viisi näyttelyä ja hajosi vuonna 1924.
Marraskuun ryhmä seurasi kansainvälistä kubismisuuntausta ja suhtautui väreihin kielteisesti, vaikka ryhmän johtaja Sallinen tekikin uransa alkuaikoina kokeiluja puhtaan paletin ja sateenkaaren väreillä. Yleensä ottaen ryhmän värimaailma oli hyvin tumma ja maanläheinen. Kansalliset aiheet olivat pääosassa. Suomalaisissa taidepiireissä ei kuitenkaan arvostettu uusia taidesuuntauksia, ja etenkin Sallisen vapaata, voimakasta tyyliä arvosteltiin varsin voimakkaasti.
Vaikka ryhmä syntyi Sallisen ympärille, suunnan ensimmäisenä edustajana on usein pidetty Juho Mäkelää, jonka voimakkaat maalaukset herättivät huomiota 1910-luvulla.
Marraskuun ryhmä piti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1917. Ryhmittymä piti eri kokoonpanoissa viisi näyttelyä vuosien 1917–1924 välillä.
Ryhmä otti nimensä ensimmäisen näyttelyn ajankohdasta.
Ken McGregor

Ken McGregor (2. kesäkuuta 1929 – 1. joulukuuta 2007) oli australialainen tennispelaaja. Hän voitti vuonna 1952 miesten kaksinpelin Australian avoimessa tennisturnauksessa. 
McGregor teki vuonna 1951 nelinpelissä Grand Slamin pelikaverinsa Frank Sedgmanin kanssa. Hän kuului Davis Cup -joukkueisiin vuosina 1950–1952. 
Vuonna 1999 International Tennis Hall of Fameen kelpuutettu McGregor oli 78-vuotias kuollessaan mahasyöpään 1. joulukuuta 2007.
Guglielmo Stendardo

Guglielmo Stendardo (s. 6. toukokuuta 1981 Napoli, Campania, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. 190 senttimetriä pitkä Stendardo edustaa Serie A -seura SS Laziota.
Stendardo on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Napolia (1997–98), Sampdoriaa (1999–2002), Salernitanaa (2002–03), Cataniaa (2003–04) ja Perugiaa (2004–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien.
Peliaikaa Laziossa ei ole tullut toivotulla tavalla, ja tammikuussa 2008 hän siirtyi kevätkaudeksi lainalle Juventukseen. Hän pelasi Juventuksessa vain viisi ottelua, ja palasi kesällä SS Lazioon. Roomalaisseurassa ei kuitenkaan ollut käyttöä Stendardolle, ja hänet lainattiin kesällä 2008 US Lecceen. Kesällä 2009 Stendardo palasi lainalta Leccestä takaisin Lazioon.
Mervyn Rose

Mervyn Rose (23. tammikuuta 1930 – 23. heinäkuuta 2017) oli australialainen tennispelaaja. Hän kuului lajin huippunimiin 1950-luvulla ja edusti maataan Davis Cupissa vuosina 1951–1957.
Rose on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 2001, ja hänelle myönnettiin Australian ritarikunnan mitali vuonna 2006.
Nainen kedolla

Nainen kedolla on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut suomalainen draama-jännityselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Juha Lehtola. Sen pääosassa ovat Tiina Lymi, Markku Maalismaa ja Hannu-Pekka Björkman. Elokuva voitti Venla-palkinnon vuoden 2003 parhaasta TV-elokuvasta.
Elokuvan nimi on viittaus Eero Järnefeltin maalaukseen "Saimi kedolla".
Fabio Firmani

Fabio Firmani (s. 25. toukokuuta 1978 Rooma, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. 178 senttimetriä pitkä Firmani edustaa Serie A -seura Laziota.
Firmani on edustanut ammattilaisuransa aikana myös Vicenzaa (2000–01), Chievoa (2001), Bolognaa (2001–02), Veneziaa (2002–03) ja Cataniaa (2003–05). Laziossa hän on pelannut vuodesta 2005 lähtien.
Neale Fraser

Neale Andrew Fraser (3. lokakuuta 1933 – 2. joulukuuta 2024) oli australialainen tennispelaaja. Hän on kuulunut International Tennis Hall of Fameen vuodesta 1984. 
Fraser oli sekä Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen että Australian ritarikunnan upseeri.
Besarion Gugušvili

Besarion Gugušvili (, s. 1945) on georgialainen poliitikko. Presidentti Zviad Gamsakhurdian liittolaisena hän toimi Georgian pääministerinä elokuusta 1991 tammikuuhun 1992. 
Ennen politiikkaan tuloaan 1991 asti Gugusvili oli tutkija ja kirjapainoalan yrittäjä sekä sanomalehden kustantaja ja elokuvastudion johtaja. Hän oli lyhyen aikaa myös kulttuuriministeri.
Gamsakhurdian syrjäyttämisen jälkeen Gugušvili lähti ensin Tšetšeniaan, missä hän toimi Džohar Dudajevin neuvonantajana. Hän sai vuonna 1995 poliittisen turvapaikan Suomesta ja asuu Vantaalla.
Koska hän pitää Eduard Ševardnadzen ja Mikheil Saakašvilin hallintoja laittomina, vuonna 2008 Gugušvili ilmoitti pitävänsä itseään edelleenkin Georgian laillisena pääministerinä.
Mourad Meghni

Mourad Meghni (; s. 16. huhtikuuta 1984 Pariisi) on algerialainen jalkapalloilija, jonka sukujuuret ovat Portugalissa ja Algeriassa, josta myös hänen ei-ranskalainen nimensä on peräisin. 180 senttimetriä pitkän Meghnin pelipaikka on keskikenttäpelaaja. Hän edusti uransa viimeisinä vuosina Algerian pääsarjassa CS Constantinea. Vuodesta 2019 lähtien Meghni on pelannut futsalia Val de Francessa.
Seurajoukkueura.
Vaikka Meghni syntyi Ranskassa, hän on pelasi junioritasolla Ranskan ohella myös Italiassa. Ammattilaisurallaan hän on edustanut Lazion lisäksi kasvattajaseuraansa Bolognaa (2002–2007) ja ranskalaista Sochauxia, jossa hän oli lainalla 2005–2006.
Lazio.
Meghni aloitti Laziossa kaudella 2007–2008, jolloin hän pelasi avausottelunsa 25. elokuuta 2007 kotiottelussa Torinoa vastaan. Avauskaudellaan hän pelasi yhteensä 19 sarjaottela ja neljä ottelua Mestarien liigassa. Toisella kaudellaan Meghni pelasi 22 ottelua Italian pääsarjassa. Kausi 2009–2010 osoittautui kuitenkin hankalaksi polvivamman vuoksi. Hän pelasi kauden aikana seitsemän pääsarjaottelua ja kolme UEFA Cupin ottelua, joissa hän onnistui kerran maalinteossa. Kesäkuussa 2011 Meghni purki sopimuksensa Lazion kanssa yhteisymmärryksessä.
Umm-Salal.
10. kesäkuuta 2011 qatarilainen Umm-Salal julkisti Meghnin siirtyvän joukkueen vahvuuteen kolmen vuoden sopimuksella. Meghni pelasi kauden alussa yhden ottelun lokakuussa, kunnes joutui jättämään pelikentät loukkaantumisen vuoksi. Lopulta 20. marraskuuta Meghni pelasi toisen sarjaottelunsa Qataria vastaan tultuaan vaihdosta kentälle.
Maaliskuussa 2012 Meghni lainattiin Al-Khorin riveihin puoleksi vuodeksi. Hän pelasi joukkueessa kaksi ottelua Qatarin pääsarjassa.
Heinäkuussa 2012 Meghni siirtyi toistamiseen lainalle, mutta tällä kertaa Lekhwiyaan puolen vuoden sopimuksella. Hän pelasi kauden aikana vain neljä ottelua. Lainasopimuksen päätyttyä Umm-Salal ei enää jatkanut Meghnin sopimusta.
CS Constantine.
Meghni palasi lähes kahden vuoden tauon jälkeen jalkapallon pariin polvivamman vuoksi. Hän oli ilman seuraa joulukuusta 2014 lähtien ja pelasi sillä välin amatööritasolla futsalia Champs-sur-Marnessa. 9. heinäkuuta 2015 hän allerkirjoitti kahden vuoden sopimuksen algerialaisen CS Constantinen kanssa.
Maajoukkueura.
Meghni on edustanut Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 2003–2005.
Aikuisten tasolla Meghni on edustanut Algerian maajoukkuetta vuodesta 2009 lähtien. Hänet valittiin myös vuoden 2010 Afrikan kisoihin. Alun perin Meghnin ilmoitettiin jättävän kisat kesken ennen turnausta sattuneen polvivamman vuoksi, mutta hän tuli kuitenkin alkulohkon viimeisessä ottelussa vaihdosta kentälle toisen puoliajan lopulla Angolaa vastaan. Meghni pelasi myös avauksessa puolivälieräottelussa Norsunluurannikkoa vastaan. Algeria sijoittui lopulta Afrikan kisoissa neljänneksi.
Hänen oli tarkoitus myös pelata vuoden 2010 MM-kisoissa, mutta jo edellisissä kisoissa vaivannut polvivamma esti Meghniä osallistumasta.
Safiiri ja Teräs

Safiiri ja Teräs () on brittiläinen science fiction -televisio-ohjelma, jota esitettiin alun perin vuosina 1979–1982 ITV-kanavalla. Sarja oli ITV:n vastaveto BBC:n suositulle "Doctor Who" -sarjalle.
"Safiirin ja Teräksen" pääosia näyttelivät Joanna Lumley ja David McCallum. Sarja kertoo kahdesta ulottuvuuksien välisestä matkaajasta, jotka kulkevat korjaamassa ajassa tapahtuneita vääristymiä.
Sarjaa tehtiin neljä kautta, yhteensä 34 jaksoa. Kukin tarina, esimerkiksi 4-osainen "Kasvoton mies" (engl. "The Man without a Face", 1981) ja 6-osainen "Olennon kosto" (engl. "The Creatures' Revenge", 1981), koostuu useammasta 25 minuutin mittaisesta jaksosta. Siten sarjan jaksot muodostavat kaikkiaan kuusi jatkokertomusta.
Sarjaa esitettiin Suomen televisiossa vuosina 1980–1984 ja se uusittiin vuonna 2002 TVTV! -kanavalla.
Vuodesta 2004 alkaen Big Finish Productions on tuottanut televisiosarjaan pohjautuvia audiodraamoja. Niissä Safiiria esittää Susannah Harker ja Terästä David Warner.
Peacock-teatteri

Peacock-teatteri on Linnanmäellä toimiva teatteri. Kun Linnanmäki vuonna 1950 avattiin, yksi sen vetonauloista oli "Cirkusteltta", jossa esitettiin akrobaatti- ja trapetsinumeroita, klovneriaa ja taikatemppuja. Sen nimi muutettiin seuraavaksi vuodeksi Peacockiksi ja myöhemmin vielä Peacock-teatteriksi. Vuonna 1956 valmistui edellisenä syksynä aloitettu rakennushanke, ja teatteri sai oman rakennuksen. Arkkitehtina oli Kaj Salenius, ja näyttämön suunnitteli näyttämöarkkitehti Eric Löwen-Åberg. Vuosien varrella teatterissa on ollut monenlaista ohjelmaa. 
Vuonna 1979 Peacockissa aloitti Uusi Iloinen Teatteri, joka jatkoi siellä esitystoimintaa vuoteen 2009 asti. Sittemmin siitä on tullut Suomen Komediateatterin päänäyttämö.
Juan José Cobo

Juan José Cobo Acebo (s. 11. helmikuuta 1981 Cabezón de la Sal, Cantabria) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2004−2014.
Cobo ajoi vuonna 2003 harjoittelijana Vini Caldirola - Saunier-Duval -tallissa. Hän voitti Espanjan alle 23-vuotiaiden aika-ajomestaruuden sekä saavutti etappivoittoja Bidasoan ja Navarran ympäriajoissa. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna Saunier Duval - Prodir -joukkueessa. Alku oli huono, sillä hän mursi kyynärpäänsä ensimmäisessä kilpailussaan, Qatarin ympäriajossa.
Cobo voitti vuonna 2007 Baskimaan ympäriajon kokonais- ja pistekilpailun sekä ensimmäisen ja viidennen etapin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi Kastilia ja Leónin ympäriajossa sekä Subida Urkiola -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa hän oli kahdeskymmenes. 
Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa Cobo sijoittui tallitoverinsa Leonardo Piepolin jälkeen toiseksi Pyreneillä ajetulla kymmenennellä etapilla. Vuoden 2008 Vuelta a Burgos -kilpailussa Cobo voitti viidennen etapin sekä mäkikilpailun. Lisäksi hän voitti yhdeksännen etapin Portugalin ympäriajossa.
Vuonna 2009 Cobo voitti Vuelta a Castilla y León -ajon neljännen etapin. Espanjan ympäriajossa hän voitti 19. etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi.
Kauden 2010 Cobo edusti Caisse d'Epargnea, mutta palasi vuodeksi 2011 entiseen talliinsa, uudelta nimeltään Geox-TMC. Hän sijoittui kolmanneksi Vuelta a Burgosissa. Espanjan ympäriajossa 2011 hän voitti Anglirun vaativaan nousuun päättyneen 15. etapin, oli toinen 14. ja 17. etapilla sekä kolmas 9. etapilla. Hän siirtyi kokonaiskilpailun johtoon 15. etapin jälkeen. Cobo säilytti johtonsa kilpailun loppuun saakka ja voitti sen lopulta 13 sekunnin erolla Christopher Froomeen. Hän voitti myös yhdistelmäkilpailun. 
Kansainvälinen pyöräilyunioni UCI ilmoitti kuitenkin 2019, että Cobon biopassissa oli merkkejä dopingin käytöstä vuosina 2009−2011. Hän menetti tämän seurauksena Espanjan ympäriajon voittonsa.
Cobo edusti kaudet 2012–2013 Team Movistaria. Vuodeksi 2014 hän siirtyi Torku Sekerspor-joukkueeseen.
Markku Haussila

Markku Haussila (s. 1986) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja. 
Haussila on valmistunut tanssijaksi Suomen Kansallisoopperan Balettioppilaitoksesta. Vuosina 2006 ja 2007 Haussila edusti Suomea jazztanssin maailmanmestaruuskilpailuissa Bostonissa ja New Yorkissa voittaen kultaa molempina vuosina. Lisäksi New Yorkissa hän voitti kultaa modernin tanssin sarjassa. Haussila on tehnyt koreografioita useille tunnetuille suomalaisille artisteille, muun muassa Anna Abreulle, Antti Tuiskulle ja Laura Voutilaiselle sekä luistelija Kiira Korvelle.
Vuonna 2010 Haussila oli mukana "Dance"-tanssikilpailussa, pääsi finaaliin ja sijoittui kolmanneksi. Haussila on esiintynyt useissa musikaaleissa ja on tunnettu useiden suomalaisten artistien taustajoukoista. Vuonna 2012 Lahden kaupunginteatteri kiinnitti Haussilan yhdeksi talon näyttelijöistä.
Markku-liitto valitsi vuonna 2011 Haussilan 15. "vuoden Markuksi". Suomen Näyttelijäliitto valitsi Haussilan Vuoden teatterinäyttelijäksi 2021.
Kesällä 2015 Haussila julkaisi ensisinglensä "Ei mennä" nimellä Markku.
Ryūtarō Hashimoto

Ryūtarō Hashimoto (29. heinäkuuta 1937 – 1. heinäkuuta 2006) oli japanilainen poliitikko, joka toimi kaksi kautta pääministerinä vuosina 1996–1998. Hän oli hallitsevan liberaalidemokraattisen puolueen tärkeän siiven johtohahmo lähes koko 1990-luvun ajan.
Hashimoto oli valtiovarainministerinä 1990-luvun alussa, mutta joutui eroamaan lahjusskandaalin vuoksi vuonna 1991.
Pääministerikaudellaan Hashimoto pyrki uudistamaan Japanin taloutta rajusti. Talousuudistusta kutsuttiin nimellä "Big Bang". 
Aikaisemmat hallitukset olivat jaelleet elvytyspaketteja etenkin rakennusteollisuudelle ja saaneet teollisuuden tuen taakseen. Hashimoto pyrki eroon paketeista ja nosti liikevaihtoveroa. Vuonna 1997 hän ilmoitti alentavansa kansalaisten tuloveroja. Muutos tuli kuitenkin liian myöhään elvyttääkseen taloutta, oppositio vaati hallituksen eroa, Hashimoton suosio laski ja hän hävisi vaalit. Seuraaja Keizō Obuchi palasi vanhalle linjalle.
Tanith Lee

Tanith Lee Kaiine (19. syyskuuta 1947 – 24. toukokuuta 2015) oli brittiläinen kirjailija. Hän sai useita science fiction-, kauhu- ja fantasiapalkintoja, kuten World Fantasy -palkinnon, August Derleth -palkinnon ja Nebula-palkinnon.
Vuonna 1971 Macmillan julkaisi Leen lastenkirjan "The Dragon Hoard", jota seurasi lasten kuvakirja "Animal Castle" sekä novellikokoelma "Princess Hynchatti &amp; Some Other Surprises".
Vuodesta 1975 vuoteen 1989 Lee oli DAW-kustantamon kirjailija. Tänä aikana Lee julkaisi yhteensä 28 kirjaa. Kolmannen kirjan julkaisemisen aikoihin Lee siirtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi.
José Ángel Gómez Marchante

José Ángel Gómez Marchante (s. 30. toukokuuta 1980 San Sebastián de los Reyes, Madrid) on espanjalainen maantiepyöräilijä.
Gómez Marchante aloitti ammattilaisuransa Costa de Almeria - Paternina -tallissa vuonna 2004, jolloin hän sijoittui kahdeksanneksi Espanjan ympäriajossa, toiseksi La Riojan ympäriajossa sekä voitti toisen etapin GP CTT Correios de Portugal -kilpailussa.
Marchante aloitti Saunier Duval - Prodir -tallissa vuonna 2005, jolloin hän sijoittui toiseksi Clásica de Alcobendas -kilpailussa. Seuraavana vuonna hän voitti Baskimaan ympäriajon ja oli lisäksi paras kuudennella osuudella, aika-ajossa. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui viidenneksi oltuaan kolmas 7. ja 18. etapilla. Vuonna 2007 hän voitti Subida Urkiola -kilpailun.
Marchante edusti kauden 2009 Cervélo TestTeamia ja sijoittui viidenneksi Katalonian ympäriajossa. Viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2010 hän kilpaili Andalucía-Cajasur-joukkueessa.
Tetrasykliinit

Tetrasykliinit ovat ryhmä lääkeaineita, jotka luokitellaan antibiooteiksi. Tetrasykliinit vaikuttavat sitoutumalla bakteerin ribosomin 30S-yksikköön, mikä aiheuttaa bakteerin proteiinisynteesin eston. Tetrasykliinien vaikutuskirjo on melko laaja: grampositiivisten ja gramnegatiivisten bakteerien lisäksi ne tehoavat spirokeettoihin, mykoplasmoihin, riketsioihin ja klamydioihin. 
Ensimmäinen tetrasykliiniantibiootti nimeltään klooritetrasykliini keksittiin vuonna 1948, kun yhdysvaltalainen kasvitutkija Benjamin Minge Duggar eristi ainetta "Streptomyces aureofaciens" -sädesienestä. Kaksi vuotta myöhemmin kehitettiin sitä paljon muistuttava oksitetrasykliini. Tämän jälkeen tetrasykliinistä on kehitetty useita synteettisiä johdoksia. Vuonna 2005 markkinoille tuli uuteen glysyylisykliinien ryhmään kuuluva tigesykliini.
Tetrasykliineihin kuuluvat muun muassa seuraavat lääkeaineet:
Tigesykliini (CAS 220620-09-7) voidaan myös laskea tetrasykliiniantibiootiksi, vaikka se yleensä jaotellaan omaan alaryhmäänsä glysyylisykliineihin.
Muita tetrasykliineihin tai sen johdoksiin kuuluvia aineita:
Markus Wasmeier

Markus Wasmeier (s. 9. syyskuuta 1963 Schliersee, Baijeri, Saksa) on uransa lopettanut saksalainen alppihiihtäjä, kaksinkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Wasmeier voitti olympiakultaa suurpujottelussa ja supersuurpujottelussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Maailmanmestaruuden hän voitti suurpujottelussa 1985 ja saavutti pronssia super-G:ssä 1987. Calgaryn olympialaisissa 1988 Wasmeier sijoittui syöksylaskussa kuudenneksi ja alppiyhdistetyssä seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Albertvillen olympialaisissa hän oli syöksylaskun neljäs, alppiyhdistetyn viides ja super-G:ssä yhdeksäs. Hänen MM-saavutuksistaan löytyy lisäksi vielä kolme viidettä sijaa alppiyhdistetystä ja super-G:stä.
Wasmeier voitti urallaan yhdeksän maailmancupin osakilpailua, joista kuusi tuli super-G:stä, kaksi syöksylaskusta ja yksi alppiyhdistetystä. Lisäksi hän voitti super-G:n maailmancupin vuonna 1986.
Wasmeier lopetti uransa kauden 1993-1994 jälkeen. Hänet valittiin vuonna 1994 vuoden miesurheilijaksi Saksassa.
William Medill

William Medill (1802 – 2. syyskuuta 1865) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. 
Medill istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1835–1838, jossa hän toimi puhemiehenä 1836–1837, ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1839–1843. Hän toimi Ohion varakuvernöörinä 1852–1853 ja kuvernöörinä 1853–1856.
Raahen Seutu

Raahen Seutu on kaksi kertaa viikossa ilmestyvä, Raahen talousalueen asioihin keskittynyt paikallislehti, jota julkaisee Kaleva Media. 
Raahen Seudun ilmestymispäivät ovat huhtikuusta 2023 alkaen keskiviikko ja perjantai. Vuodesta 2015 maaliskuuhun 2023 lehti ilmestyi myös maanantaisin. Lehti ilmestyi viitenä päivänä viikossa maanantaista perjantaihin vuosina 2009–2015 ja tätä ennen neljänä päivänä viikossa. Vuoden 2009 muutoksen yhteydessä Raahen Seudun sisarlehden, kaupunkilehti Raahelaisen ilmestymistiheys muuttui kahdesta yhteen kertaan viikossa.
Raahen Seudun ja Raahelaisen toimitukset yhdistettiin kesäkuussa 2008. Samassa yhteydessä lehdille avattiin uusi yhteinen nettiportaali. Lehtien toimituksien yhdistämistä perusteltiin muun muassa päällekkäisyyksien vähentämisellä. Lehdet eivät enää julkaise uutisia samoista aiheista. 
Lehtien verkkosisältö muuttui maksulliseksi kesällä 2013.
Lehden päätoimittaja on Nina Tuomikoski. Lehden päätoimittaja vuosina 2011–2017 oli Sanna Keskinen ja vuosina 1979–2011 Martti Nousiainen. Raahen Seutu on ilmestynyt jo vuodesta 1919.
Elokuussa 2017 Alma Media myi Raahen Seudun Kaleva Oy:n tytäryhtiö Kaleva365 Oy:lle. Kauppa astui voimaan 1. lokakuuta 2017.
PookiSanomat

PookiSanomat oli kerran viikossa ilmestynyt ilmaisjakelulehti. Oulaisten talousalueen RapuSanomat muuttui vuonna 2007 "PookiSanomiksi" ja laajensi jakelualuettaan. Lehti teki markkinointiyhteistyötä Radio Pookin kanssa ja sitä kustansi Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj -konserniin kuuluva Jokilaaksojen Kustannus Oy. 
Keski-Pohjanmaan Kirjapaino ilmoitti 3. marraskuuta 2009 yt-neuvottelujen päätteeksi lakkauttavansa "PookiSanomat-"lehden. Viimeinen numero ilmestyi 12. marraskuuta 2009.
"PookiSanomat" ilmestyi seuraavien kuntien alueella: Raahe, Oulainen, Vihanti, Merijärvi, Haapavesi, Pyhäjoki, Kalajoki, Siikajoki, Rantsila, Piippola, Pulkkila, Pyhäntä ja Kestilä.
Lehden päätoimittajana toimi Janne Pussila.
Olavi Tuomola

Olavi Kaarle Johannes Tuomola (14. kesäkuuta 1907, Tammela – 24. syyskuuta 1985, Forssa) oli suomalainen kirjailija joka käytti myös nimimerkkiä "Toivo Luolama".
Tuomola työskenteli oikeustieteen opintojen jälkeen Forssan kaupunginsihteerinä ja sai asessorin arvonimen 1973.
Tuomola kirjoitti yksitoista salapoliisiromaania, useissa niistä päähenkilönä oli komisario Somero.
Ludmila Engquist

Ludmila Engquist (aiemmin Ljudmila Viktorovna Narožilenko, omaa sukua Leonova, venäjäksi: Людмила Викторовна Нарожиленко-Леонова, s. 21. huhtikuuta 1964 Tambovin alue, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on ruotsalainen, aiemmin venäläinen 100 metrin aitajuoksun maailmanmestari vuosilta 1991 ja 1997. Olympiakultaa hän voitti Atlantassa 1996. 
Hän on jäänyt kiinni kiellettyjen aineiden käytöstä niin neuvostoliittolaisena aiturina Ljudmila Narožilenkona kuin myös myöhempää kotimaataan Ruotsia edustaneena kelkkailijana Ludmila Engquistinä.
Ludmila Engquist juoksi vuonna 1992 Neuvostoliiton väreissä ollessaan ennätyksensä 12,26. Hän pitää hallussaan myös Ruotsin ennätystä 12,47, jonka hän on juossut kahdesti. Ensin Atlantan olympialaisissa 1996 ja toistamiseen Sevillan Maailmanmestaruuskisoissa 1999.
Yksityiselämä.
Engquistista ilmestyi syksyllä 2024 Johar Bendjelloulin ja Henrik Johnssonin kanssa kirjoitettu elämäkertakirja "Ludmila – Svenskare kan ingen vara". Kirjassa hän kertoo muun muassa henkilökohtaisista vaikeuksistaan, kolmatta kertaa sairastamastaan syövästä, itsemurhayrityksestään, nuorena raiskatuksi joutumisestaan ja masennuksestaan. Hänellä on kaksi lasta, vuonna 1982 syntynyt tytär ja vuonna 2004 syntynyt poika. Engquistista tuli Ruotsin kansalainen vuonna 1996. Hän oli naimisissa ruotsalaisen liikemiehen Johan Engquistin kanssa vuosina 1995–2020.
Funktioavaruus

Funktioavaruus on tiettyjen joukkojen "X" ja "Y" välisten funktioiden muodostama joukko. Funktioavaruutta kutsutaan avaruudeksi, koska se on monissa sovelluksissa joko topologinen avaruus tai vektoriavaruus (tai molempia).
Funktioavaruudet ovat yleisiä monilla matematiikan osa-alueilla, sillä monet lukuavaruuksien ja niiden välisten funktioiden ominaisuudet pätevät jossain muodossa myös funktioavaruuksilla ja funktioita kuvaavilla funktioilla, eli operaattoreilla tai funktionaaleilla.
Erilaisia funktioavaruuksia tutkitaan erityisesti matemaattisen analyysin eri osa-alueilla, osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisussa ja topologiassa. Funktioavaruuksia käytetään myös fysiikassa, esimerkiksi kvanttimekaniikassa hiukkaset voidaan ajatella funktioiksi sopivassa Hilbertin avaruudessa.
Funktionaalianalyysi.
Funktionaalianalyysi on matematiikan osa-alue, jossa tutkitaan erityisesti ääretönulotteisia vektoriavaruuksia, niiden ominaisuuksia ja kuvauksia. Monet tällaiset avaruudet ovat joko lukujono- tai funktioavaruuksia. Esimerkiksi operaattorin ominaisuudet (kuten jatkuvuus) riippuvat funktioavaruuden ominaisuuksista.
Catalanin vakio

Catalanin vakio "G" määritellään matematiikassa
formula_1,
jossa formula_2 on Dirichlet'n betafunktio.
Sen likiarvo on
formula_3. 
Ei tiedetä, onko Catalanin vakio rationaalinen vai irrationaalinen.
Catalanin vakio on nimetty belgialaisen matemaatikon Eugène Charles Catalanin mukaan.
formula_4
formula_5
formula_6
formula_7
formula_8
formula_9
formula_10
formula_11
formula_12
Integraaleja.
missä K("t") on täydellinen elliptinen integraali.
 formula_13
 formula_14
 formula_15
formula_16
Lauri Soini

Lauri Soini (oikea nimi Lauri Soininen; 1. huhtikuuta 1875 Pielavesi – 2. syyskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja lehtimies. Hän käytti myös nimimerkkejä "Juho Ahava", "Lauri Sauramo", "Eräs osatoveri", "Iku Turso", "Sasu Punanen" (käytti tätä nimimerkkiä ennen Yrjö Räisästä), "L.Sininen", "Smo", "Nuorisoseuralainen", "Tuomo", "Monto" ja "Korven Tuomo".
Soinin vanhemmat olivat torppari Eerik Soininen ja Brita Kaisa Similä. Soini asui Pielavedellä vuoteen 1885 saakka ja sen jälkeen Karttulassa vuoteen 1908 saakka. Hän kävi Pohjois-Savon kansanopiston vuosina 1908–1909. Soini teki maatöitä 17-vuotiaaksi saakka ja sen jälkeen hän oli eri ammateissa. Runojen ja kertomusten kirjoittamisen hän aloitti ollessaan Mikkelin pataljoonassa soittajaoppilaana. Soini kirjoitti runoja, novellejaa ja historiallisia romaaneja sekä toimi suomentajana. 
Soini julkaisi kirjailijanimellä "Lauri Sauramo" myös kaksi salapoliisiromaania "Pyhäsaaren arvoitus" (1917) ja "Punakaartin päällikön tytär" (1918). Jälkimmäinen romaani sijoittui Suomen sisällissodan aikaan ja Soini aikoi myös kirjoittaa sisällissodan tapahtumista "Punaisten vallassa"-nimisen romaanin joka jäi kuitenkin joko kirjoittamatta tai keskeneräiseksi Soinin kuoltua pitkällisen sairauden jälkeen syyskuun alussa 1919. Soini kuului 1900-luvun alussa sosialidemokraattien oikeaan siipeen ja kirjoitti siinä vaiheissa työväenhenkisiä taistelurunoja. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen hän siirtyi nuorsuomalaisten kannattajaksi ja joutui arvostelun kohteeksi työväenlehtien julkaistessa juttuja Soinia vastaan juopumuksesta ja kavalluksesta nostetuista syytteistä. 
Teoksia.
Nimellä "Lauri Soini":
Nimellä "Lauri Soininen":
Nimellä "Lauri Sauramo":
Nimimerkillä "Juho Ahava":
Nimimerkillä "Osatoveri":
Nimimerkillä "Iku Turso":
Nimimerkillä "Nuorisoseuralainen":
Nimimerkillä "L. Sininen" :
Nimimerkillä "Smo":
Suomennoksia.
Nimellä "Lauri Soini":
Nimellä "Lauri Soininen":
Nimellä "Lauri Sauramo":
Nimimerkillä "-i-s":
Nimimerkillä "Juho Ahava":
Kolmannen asteen käyrä

Kolmannen asteen käyrä on algebrallinen käyrä, jonka määrittelee yhtälö
"F"("x","y","z") = 0
sovellettuna homogeeniseen koordinaatistoon projektiivitasolle tai epähomogeeniseen avaruuteen, joka on määritelty asettamalla z = 1 em. yhtälössä. Tässä "F" on lineaarinen kombinaatio kolmannen asteen monomista 
"x"3, "y"3, "z"3, "x"2"y", "x"2"z", "y"2"x", "y"2"z", "z"2"x", "z"2"y", "xyz".
Kolmannen asteen käyrä on tasokäyrä, joka on muotoa
formula_1
polynomin kuvaaja. Tutuin esimerkki tällaisesta käyrästä on kuutioparaabeli: y = b1x3 + b2x2 + b3x + b4 = 0.
Kolmannen asteen käyrät voivat olla muodoltaan hyvin vaihtelevia. Yhteisenä piirteenä niille on kuitenkin, että ne voivat leikata suoran enintään kolmessa pisteessä.
Esimerkkejä.
Alla olevissa kuvissa on joitakin esimerkkejä kolmannen asteen käyristä ja niiden yhtälöt.
August von Meyszner

August Edler von Meyszner (3. elokuuta 1886, Graz - 24. tammikuuta 1947, Belgrad) oli itävaltalaissyntyinen SS- ja poliisiupseeri (SS-Gruppenführer ja vuodesta 1942 myös "Generalleutnant der Polizei") toisen maailmansodan aikana. 
Meyszner ylennettiin 1941 kenraalimajuriksi. Tuolloin hänen oli järjestyspoliisin päällikkönä saksalaisten valtaamassa Norjassa ja hänestä tuli 1942 korkein SS- ja poliisijohtaja Serbiassa. Hän työskenteli myös Kolmannen valtakunnan taloustoimiston palveluksessa Serbiassa. Hänen arvellaan olleen vastuussa noin 15 000 juutalaisen naisen ja lapsen murhista alueella. Tätä tarkoitusta varten natsien Valtakunnan turvallisuusvirasto ("Reichsicherheitshauptamt" eli RSHA) toimitti kaasuauton juutalaisten murhaamiseen Semlinin keskitysleiriin Belgradin lähelle. Sodan jälkeen Meyszner joutui liittoutuneiden sotavangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946 ja hirtettiin Belgradissa 24. tammikuuta 1947.
Hartwig von Ludwiger

Hartwig von Ludwiger (29. kesäkuuta 1895 Beuthen, Sleesia, Saksa (nykyisin Puolassa) – 1947 Belgrad, Jugoslavia) oli Wehrmachtin kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana.
Ludwiger taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet ylennettiin 11. krenatöörirykmentin luutnantiksi 30. heinäkuuta 1915. Sodan jälkeen Ludwiger palveli 3. jalkaväkirykmentissä, ja hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1. lokakuuta 1938. 
Toisessa maailmansodassa Ludwiger ansaitsi ritariristin tammenlehvillä. Vuonna 1941 hänet ylennettiin everstiksi ja vuoden 1943 toukokuussa kenraalimajuriksi. Sodan alussa Ludwiger oli 28. saksalaisen jalkaväkirykmentin esikunnassa ja palveli myöhemmin 83. jääkärirykmentissä, 704. jalkaväkidivisioonassa ja vielä 104. jääkäridivisioonassa. Toisen maailmansodan lopussa hänet ylennettiin koko Saksan armeijan XXI armeijakunnan ylipäälliköksi. Arvoltaan Ludwiger oli vuodesta 1944 ollut kenraaliluutnantti. Hänen joukkonsa taistelivat Balkanilla ja osallistuivat taisteluun Titon partisaaneja vastaan. Sodan jälkeen hänet tuomittiin Jugoslaviassa kuolemaan sotarikoksista vuonna 1946. Ludwiger hirtettiin vuonna 1947 belgradilaisessa vankilassa.
Franz Heinzer

Franz Heinzer (s. 11. huhtikuuta 1962 Schwyz, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Heinzerin uran paras saavutus on syöksylaskun maailmanmestaruus vuoden 1991 Maailmanmestaruuskilpailuista. Hän oli sijoittunut aikaisemmissa MM-kilpailuissa peräti kolme kertaa syöksylaskussa neljänneksi. Hänen uransa paras sijoitus olympialaisista on syöksyn kuudes sija Albertvillen kisoista 1992.
Heinzer voitti syöksylaskun maailmancupin kolme kertaa peräkkäin vuosina 1991–1993 sekä supersuurpujottelun maailmancupin vuonna 1991. Hän oli parhaimmillaan kolmas maailmancupin loppupisteissä vuonna 1993. Yhteensä hän voitti 17 osakilpailua, joista 15 tuli syöksylaskusta ja 2 alppiyhdistetystä.
Heinzer lopetti uransa vuonna 1994.
Friedrich Rainer

Friedrich Rainer (28. heinäkuuta 1903 Sankt Veit an der Glan – 19. heinäkuuta 1947? Ljubljana, Jugoslavia) oli kansallissosialistisen puolueen aluejohtaja (Gauleiter) ja Itävallan Landeshauptmann muun muassa Salzburgissa.
Rainer, jonka isä oli opettaja St. Veitissa, opiskeli lakia Grazissa ja ansaitsi rahaa lomiensa aikana työmiehenä ja pankkivirkailijana. Päättökokeidensa jälkeen Rainer työskenteli notaarintoimistossa, ennen valmistumistaan 1926. Opiskellessaan Rainer liittyi SA:han, ja kuului muihinkin natsimielisiin järjestöihin St. Veitissa.
Lokakuussa 1930 Rainer liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja oli yksi St. Veit Ortsgruppen perustajista. Neljä vuotta myöhemmin Gauleiter Hubert Klausner antoi oman toimistonsa Rainerille. Maanpetoksesta – tarkat yksityiskohdat tuntemattomia – Rainer joutui vuodeksi poliisivankilaan vuonna 1935, mutta vapautui aikaisin hyvän käytöksen ansiosta seuraavassa maaliskuussa. Toukokuussa 1936 Rainer nimitettiin kansallissosialistisen puolueen aluehallintoon Carinthiassa.
Anschlussin aikana 13. maaliskuuta 1938 Gauleiter Josef Bürckel, Itävallan Anschlussin valtakunnankomissaari natsi-Saksassa, palkkasi Rainerin henkilökuntansa henkilö- ja järjestyshallintoon. Toukokuussa 1938 Adolf Hitler nimesi henkilökohtaisesti Rainerin Salzburgin Gauleiteriksi, ja hänestä tuli samalla myös Reichstagin jäsen.
Toisen maailmansodan sytyttyä Rainer nimitettiin valtakunnan puolustuskomissaariksi ja 15. maaliskuuta 1940 Salzburgin valtakunnankuvernööriksi. On 18. marraskuuta 1941 Rainer nimitettiin kansallissosialistisen puolueen Gauleiteriksi Carinthiaan, ja hänestä tuli myös Landeshauptmann. Hänet nimitettiin juuri Salzburgissa puoluekomissaariksi 11. joulukuuta 1942. Kun Italia hylkäsi saksalaisliittolaisensa 10. syyskuuta 1943, Rainer otti hallintaansa Saksan operaatioalueen Adrianmeren rannikolla valtakunnankomissaarina, ja hänestä tuli myös Italian Friulin provinssin siviilihallinnon päällikkö.
7. toukokuuta 1945 – yhdeksän päivää Hitlerin kuoleman jälkeen – Rainer siirsi viralliset tehtävänsä hallintolautakunnalle ja pakeni Weißensee-nimiselle järvelle lähelle kotiseutuaan Itävallassa. Paikallisilta saamiensa vihjeiden perusteella britit pidättivät hänet ja veivät hänet Nürnbergiin. Rainer osallistui kuuluisiin oikeudenkäynteihin todistajana, varsinkin oikeudenkäynnissä Arthur Seyss-Inquartia vastaan.
Maaliskuussa 1947 Rainer luovutettiin Jugoslaviaan, jossa Ljubljanassa istunut sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan 19. heinäkuuta 1947. Hänet hirtettiin ilmeisesti vielä samana päivänä hänen leskensä Jugoslaviasta saaman kuolintodistuksen mukaan. Kuitenkin Slovenian itsenäistyttyä julki tulleiden arkistomateriaalien mukaan Rainer antoi tietoja vangitsijoilleen vielä ainakin kahden vuoden ajan ja onkin mahdollista että hänet teloitettiin vasta marraskuussa 1950.
Jean-Noël Augert

Jean-Noël Augert (s. 17. elokuuta 1949 Saint-Jean-de-Maurienne, Ranska) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Augert voitti pujottelun maailmanmestaruuden Val Gardenan maailmanmestaruuskilpailuissa 1970. Sapporon talviolympialaisissa 1972 hän sijoittui viidenneksi sekä pujottelussa että suurpujottelussa.
Urallaan Augert voitti kolme pujottelun lajicupia ja yhteensä 15 maailmancupin osakilpailua. Vuonna 1969 hän sijoittui maailmancupin loppupisteissä toiseksi.
Augert lopetti uransa 24-vuotiaana vuonna 1973 ja meni naimisiin alppihiihtäjä Françoise Macchin kanssa vuonna 1975.
Nicolas Frantz

Nicolas Frantz (4. marraskuuta 1899 Mamer, Luxemburg – 8. marraskuuta 1985 Luxemburg) oli luxemburgilainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen Ranskan ympäriajon voittaja.
Frantz aloitti ammattilaisuransa Thomann-tallissa vuonna 1922, jatkoi Alcyon-joukkueessa vuodet 1924–1932 ja lopetti uransa 1934. Hän sijoittui Ranskan ympäriajossa toiseksi vuosina 1924 Ottavio Bottecchian voittaessa ja 1926 Lucien Buyssen jälkeen ennen kuin voitti kilpailun 1927 ja 1928. Etappeja hän voitti Tour de Francessa yhteensä 21.
Frantz saavutti MM-kilpailuissa kaksi mitalia: hopeaa Zürichissä 1929 Georges Ronssen jälkeen sekä pronssia Roomassa 1932 Alfredo Bindan ja Remo Bertonin viedessä kirkkaammat mitalit. Hän voitti Luxemburgin maantieajomestaruuden 12 kertaa peräkkäin ja lisäksi Baskimaan ympäriajon sekä klassikot Pariisi-Bryssel ja Pariisi-Tours.
American Gangster

American Gangster on syksyllä 2007 Yhdysvalloissa julkaistu rikoselokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut Steven Zaillian ja ohjannut Ridley Scott. Pääosissa näyttelevät Denzel Washington, joka esittää Harlemin kuuluisaa huumeparonia Frank Lucasia, sekä Russell Crowe, joka näyttelee Lucasia jahdannutta rikosetsivää Richie Robertsia. Elokuva sijoittuu New Yorkiin, jossa elokuva myös kuvattiin.
Vastaanotto.
"American Gangster" on saanut pääosin hyviä arvosteluja elokuvakriitikoilta. Elokuvaa pidettiin myös potentiaalisena Oscar-palkintojen saajana, ja se saikin ehdokkuuden kategorioissa paras naissivuosa (Ruby Dee) ja paras lavastus (Arthur Max, Beth A. Rubino).
Robert Ford

Robert Newton Ford (31. tammikuuta 1862 – 8. kesäkuuta 1892) oli yhdysvaltalainen lainsuojaton, joka tuli tunnetuksi murhattuaan Jesse Jamesin vuonna 1882.
Elämäkerta.
Robert Ford syntyi Ray Countissa, Missourissa. Hänen isänsä oli James Thomas Ford ja äiti Mary Bruin. Ford ihaili suuresti maineeseen noussutta rikollista Jesse Jamesia ja tämän pelotonta rikollisen ammattia. Vuonna 1880 Ford viimein pääsi tapaamaan Jamesia. 
Marraskuussa vuonna 1881 Jesse James muutti perheineen St. Josephiin, Missouriin. Hän oli aikeissa lopettaa ryövärin uransa, mutta hän halusi tehdä vielä viimeisen suuren keikan, ryöstää Platte Cityn pankin. Jamesin jengi oli kuitenkin pienentynyt huomattavasti ja siksi James kutsui Robert Fordin ja hänen veljensä Charles Fordin täydentämään joukkoaan. Fordin veljekset liittyivät porukkaan mutta heidän tarkoituksenaan ei ollut ryöstää pankkia vaan saada Jesse Jamesista luvattu 10 000 dollarin etsintäkuulutuspalkkio.
3. huhtikuuta 1882 Fordit ja James söivät aamupalaa Jamesin talolla. James huomasi talossaan taulun, joka oli pölyinen. Hän meni puhdistamaan sitä, eikä hänellä ollut asetta. Ford huomasi tilaisuutensa tulleen ja ampui Jamesia takaraivoon. 
8. kesäkuuta 1892 Ed O'Kelley ampui Robert Fordin katkaistulla haulikolla. Hänen on kerrottu kävelleen miehen taakse ja sanoneen tälle "Hello, Bob." Kun Robert kääntyi, O'Kelley ampui molemmat piiput. 
Fordin tarinasta tehtiin vuonna 2007 elokuva "Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta".
Valentino Mazzola

Valentino Mazzola (26. tammikuuta 1919 Cassano d'Adda – 4. toukokuuta 1949 Superga) oli italialainen jalkapalloilija. 
Mazzolaa pidettiin yhtenä aikakautensa parhaista pelaajista. Häntä pidetään myös yhtenä Italian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Mazzola oli Torinon 1940-luvun suurjoukkueen eli "Grande Torinon" kapteeni. Hän menehtyi muun joukkueen tavoin Supergan lento-onnettomuudessa vuonna 1949.
Mazzola aloitti uransa Veneziassa vuonna 1939. Hän saavutti seuran riveissä yhden Italian cupin voiton. Vuonna 1942 Mazzola siirtyi Torinoon. Hän saavutti seuran riveissä viisi Italian-mestaruutta ja yhden Italian cupin voiton. Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi vuosina 1942–1949 12 ottelua ja teki niissä 4 maalia. Hän toimi myös Italian kapteenina.
Mazzolan pojat Sandro ja Ferruccio ovat myös entisiä jalkapalloilijoita.
Liam Miller

William ”Liam” Peter Miller 13. helmikuuta 1981 Cork – 9. helmikuuta 2018) oli irlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi mm. Celticin, Manchester Unitedin, Leedsin ja Sunderlandin riveissä. Hän päätti uransa Yhdysvalloissa Wilmington Hammersheadissa vuonna 2016. Hänen pelipaikkansa oli joko keskikentän keskellä tai oikea laitahyökkääjä.
Miller kuoli 9. helmikuuta 2018 haimasyöpään, joka todettiin hänellä marraskuussa 2017. Hän oli naimisissa Clare Millerin kanssa ja heillä on kaksi poikaa ja yksi tytär.
Parvipenkojat

Parvipenkojat (Pomatostomidae) eli aikaisemmalta nimeltään australiantimalit on varsin pieni pienenkokoisten varpuslintujen heimo. Ne elävät luonnonvaraisina ainoastaan Oseaniassa. Kaikki viisi lajia ovat maassa syöviä, kaikkiruokaisia ja sosiaalisia lintuja. Ne elävät pieninä ryhminä ja huutavat toisilleen äänekkäästi koko päivän ajan.
Parvipenkojia on ennen pidetty timalien heimon (Timalidae) sukuna, mutta nykyään ne erotetaan omaksi heimokseen. Parvipenkojat jaetaan kahteen sukuun:
Parvipenkojat (suku)

Parvipenkojat ("Pomatostomus") eli aikaisemmalta nimeltään australiantimalit on oseanialainen pienenkokoisten varpuslintujen suku. Ne ovat maassa syöviä, kaikkiruokaisia ja sosiaalisia lintuja, jotka elävät pieninä ryhminä ja huutavat toisilleen äänekkäästi koko päivän ajan.
Parvipenkojien suku kuuluu parvipenkojien heimoon (Potamostomidae) yhdessä yksilajisen "Garritornis"-suvun kanssa.
Parvipenkojien suvun neljä lajia ovat:
Joki, jolta ei ole paluuta

Joki, jolta ei ole paluuta ("River of No Return") on vuonna 1954 ensi-iltaan tullut yhdysvaltalainen lännenelokuva. Elokuvan on tuottanut 20th Century Fox, ja se on tehty CinemaScopella. Elokuvan pääosissa näyttelevät Robert Mitchum ja Marilyn Monroe. 
Juoni.
Elokuva tapahtuu Kanadassa kultaryntäyksen aikoihin. Juuri vankilasta vapautunut Matt Calder (Robert Mitchum) saa maatilalleen hoidettavakseen kymmenvuotiaan pojan Markin. Harry Weston voittaa pokerissa kultakaivoksen, ja hänen on mentävä hoitamaan valtauksen paperit kuntoon Council Cityyn. Hän ottaa matkalle mukaansa tyttöystävänsä Kayn (Marilyn Monroe). Eteneminen väliin vaarallisten koskijaksojen sävyttämällä joella ei lautalla kuitenkaan parilta onnistu. He ajautuvat Matin maatilalle, jossa Harry ryöstää Matin aseen ja hevosen. Kay jäi maatilalle odottamaan Harryn paluuta. Intiaanit hyökkäävät Matin tilalle ja nyt aseeton Matt, Kay ja Mark joutuvat lähtemään vaaralliselle matkalle jokea pitkin kohti alajuoksulla sijaitsevaa Council Cityä. Matkalla niin intiaanit, puuma kuin Harrya heidän valtauksensa varastamisesta syyttävät kullankaivajat Sam Benson ja Dave Colby hyökkäävät matkaajien kimppuun, mutta he selviytyvät. Myöhemmin Matt löytää Harryn kaupungissa. Mark ampuu Harryn, joka uhkaa ampua hänen isänsä. Samalla hän ymmärtää miksi hänen isänsä oli ammuttava mies vastaavassa tilanteessa vuosia aiemmin. Kay löytää työtä Council Cityn saluunasta. Lopussa Matt ja Kay saavat toisensa.
Vastaanotto ja jälkimaine.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoi elokuvan olevan viihdyttävää katsottavaa pääparin ja kauniiden maisemien ansiosta. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Amfipaattinen

Amfipaattinen molekyyli on molekyyli, jossa on sekä hydrofiilinen että hydrofobinen pää. Poolisissa liuoksissa nämä muodostavat misellin muotoisia rakkuloita, joissa siis ulospäin ovat suuntautuneet hydrofiiliset päät (pooliset) ja sisäänpäin kääntyneet hydrofobiset hännät (poolittomat). 
Esimerkiksi pesuaineissa "puhdistava" osa perustuu pesuaineiden sisältämiin tensideihin, jotka ovat myös amfipaattisia aineita. Ne muodostavat misellejä ja vangitsevat hydrofobiset molekyylit, esimerkiksi rasvat, misellin sisään.
Peter Lüscher

Peter Lüscher (s. 14. lokakuuta 1956) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Lüscher saavutti urallaan MM-hopeaa alppiyhdistetystä vuonna 1982. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 Lüscher sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi ja Innsbruckin talviolympialaisissa 1976, hän oli kahdeksas pujottelussa.
Lüscher voitti alppihiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun vuonna 1979 ja saavutti urallaan yhteensä kuusi osakilpailuvoittoa. Hän lopetti uransa vuonna 1985.
Lüscher valittiin vuonna 1979 vuoden miesurheilijaksi Sveitsissä. Hän on naimisissa ranskalaisen entisen alppihiihtäjättären Fabienne Serratin kanssa.