tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kutre Dulecha

Kutre Dulecha (s. 22. elokuuta 1978 Sidamo, Etiopia) on etiopialainen entinen maasto- ja keskimatkojen juoksija.
Dulecha voitti vuonna 1995 All-Africa Games -kisoissa pronssia 800 metrin juoksussa ja kultaa 1 500 metrin juoksussa. Samana vuonna Göteborgin MM-kisoissa hän karsiutui 800 metrin alkuerissä ajalla 2.01,74 ja 1 500 metrin välierissä ajalla 4.11,86. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1 500 metrillä yhdeksänneksi ajalla 4.09,76 ja Torinon maastojuoksun MM-kisoissa nuorten sarjassa kahdenneksikymmenenneksi. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi uuden nuorten maailmanennätyksen 1 500 metrillä ajalla 4.05,67 ja sijoittui Ateenan MM-kisoissa samalla matkalla yhdeksänneksi. Vuonna 1998 hän voitti MM-pronssia Marrakechin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja juoksi toiseksi GP-finaalissa 1 500 metrillä ajalla 4.04,72.
Dulecha sijoittui Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 kahdeksanneksi 1 500 metrillä. Myöhemmin samana vuonna hän oli kahdestoista Belfastin maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla ja voitti MM-pronssia Sevillan MM-kisoissa 1 500 metrillä ajalla 4.00,96. Seuraavana vuonna hän voitti Vilamouran maastojuoksun MM-kisoissa kultaa lyhyellä matkalla ja sijoittui Sydneyn olympialaisissa 1 500 metrillä neljänneksi. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa toinen.
Dulecha juoksi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 yhdeksänneksi 1 500 metrillä, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Pariisin MM-kisoissa saman matkan välierissä. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän voitti MM-kultaa 1 500 metrillä. Samana vuonna Ateenan olympialaisissa hän karsiutui välierissä.
François-Jean de Chastellux

Markiisi François-Jean de Beauvoir de Chastellux (5. toukokuuta 1734 Pariisi – 24. lokakuuta 1788 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen. 
De Chastelleux oli hänen nimeään kantavan rykmentin eversti ja palveli Saksassa seitsenvuotisen sodan aikana 1756–1763. Hän oli myös seikkailijana mukana Yhdysvaltojen vapaussodassa 1780, ja siellä hän oli arvoltaan kenraalimajuri. Hän ystävystyi tällöin George Washingtonin kanssa.
Hän oli Voltairen ystävä, ja myös ensyklopedistit kuuluivat hänen ystäväpiiriinsä. Taistelukenttien melskeessä hän harrasti kirjallisuutta, ja hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1775.
Hänen kirjallinen tuotantonsa käsitti muutamia seurapiirinäytelmiä, joita esitettiin eritoten Chevretten linnassa.
Kyssäkurki

Kyssäkurki ("Psophia crepitans") kuuluu kyssäkurkien sukuun perunkyssäkurjen ja brasiliankyssäkurjen kanssa. Nämä kolme lajia elävät kaikki vain Amazonin sademetsässä.
Kyssäkurki esiintyy luonnossa Amazonjoen pohjoispuolella; Ecuadorissa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Brasiliassa ja Koillis-Perussa.
Kyssäkurki on tanakka lintu, jolla on pitkä kaula sekä jalat ja lyhyt keltainen nokka. Kyssäkurki on 48–56 cm pitkä ja painaa 1,3 kg. Höyhenpeite on pääosin musta, mutta selkäosa on harmaa.
Kyssäkurjet ovat seurallisia metsälintuja, jotka pesivät onttoihin puihin. Ne munivat 3–4 valkoista munaa, joita hautovat vuorollaan kaikki parven linnut. Pesintäaikana parveen kuuluu yleensä 5 lintua, mutta pesimäajan ulkopuolella parvi voi kasvaa yli 50 yksilöön.
Kyssäkurkien ravintona on hyönteiset ja hedelmät, joita ne poimivat maasta. Kyssäkurjet ovat huonoja lentäjiä ja juoksevat mieluummin lentämisen sijasta.
Maurice V. Wilkes

Maurice Vincent Wilkes (26. kesäkuuta 1913 Dudley – 29. marraskuuta 2010 Cambridge) oli brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä. Hänet tunnetaan parhaiten EDSAC:n kehittäjänä. Hänelle myönnettiin vuonna 1967 Turing-palkinto.
Wilkes keksi suunnitteluperiaatteen, jota hän kutsui mikro-ohjelmoinniksi: periaatetta hyödynnettiin muun muassa menestyksekkäässä IBM S/360:ssä.
Wilkes syntyi Dudleyn kaupungissa, Staffordshiressa Länsi-Midlandsin alueella. Hän opiskeli ja myöhemmin itse työskenteli Cambridgen yliopistossa. Hän oli Royal Societyn jäsenenä vuodesta 1956. Hänet valittiin Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1980.
Wilkes asui Englannissa. Wilkes kuoli 97-vuotiaana marraskuussa 2010.
Aiheesta muualla.
Michael McDonald (yleisurheilija)

Michael McDonald (s. 17. maaliskuuta 1975) on jamaikalainen 400 metrin juoksija.
McDonald voitti 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa kultaa 400 metrillä ajalla 45,83. Hän oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Göteborgin MM-kisoissa pitkässä viestissä, jossa Jamaika voitti MM-hopeaa. Atlantan olympialaisissa 1996 McDonald karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kisassa välierissä ajalla 45,48, mutta oli mukana samoissa kisoissa voittamassa olympiapronssia viestissä. Seuraavana vuonna hän oli Pariisin sisäratojen MM-kisoissa viestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa hän karsiutui 400 metrin välierissä, mutta oli mukana Jamaikan joukkueessa, joka sai pitkästä viestistä MM-hopeaa. Alun perin joukkue sijoittui kolmanneksi, mutta Antonio Pettigrew'n tunnustettua dopinginkäytön ja Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen joukkue nousi yhden sijan ylöspäin.
McDonald oli 1998 Kansainyhteisön kisoissa mukana voittamassa pitkää viestiä. Saman vuoden yleisurheilun maailmancupissa hän juoksi 400 metrillä kahdeksanneksi sekä oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa viestikultaa Pan-Amerikan kisoissa. Sevillan MM-kisoissa 1999 McDonald karsiutui henkilökohtaisessa kilpailussa toisissa alkuerissä, mutta 4 × 400 metrin viestissä oli mukana voittamassa MM-hopeaa. Jälleen mitali kirkastui Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 McDonald juoksi 4×400 metrin viestissä alkuerissä. Loppukilpailussa toisella kokoonpanolla juossut joukkue sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 Pettigrew'n dopingtapauksen jälkeen toiseksi. Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 McDonald oli Jamaikan viestipronssia voittaneessa joukkueessa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 hän oli mukana voittamassa viestissä MM-kultaa.
McDonaldin sisko Beverly McDonald on myös pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Lähde: IAAF
Larry Haines

Larry Haines (3. elokuuta 1918 – 17. heinäkuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan parhaiten televisiosarjasta "Search for Tomorrow", jossa hän esitti Stu Bergmanin roolin vuosina 1951–1986.
Haines syntyi Mount Vernonissa, New Yorkissa, ja loi monipuolisen uran, jonka aikana hän ennätti esiintyä myös televisiossa, radiossa ja näyttämöllä. Hänet palkittiin kahdella Emmy-palkinnolla vuosina 1976 ja 1981.
Haines oli kahdesti ehdolla Tony-palkinnon saajaksi vuosina 1966 ja 1969.
James Pritchett

James Pritchett (27. lokakuuta 1922 – 15. maaliskuuta 2011) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Dr. Matt Powers televisiosarjassa "The Doctors" vuosina 1963–1982. 
Pritchett voitti Emmy-palkinnon vuonna 1978; hän oli ollut jo aiemmin ehdolla edellisvuonna 1977.
Pritchett on kotoisin Pohjois-Carolinan osavaltiosta. Hän meni vuonna 1958 naimisiin Cynthia Arnoldin kanssa, ja pariskunnalle syntyi kolme yhteistä lasta.
Öljyntorjunta-alus

Öljyntorjunta-alus on öljyn torjuntaan rakennettu tai muutettu vene tai laiva, joka on varustettu öljyntorjuntalaitteistolla. Aluksella voidaan torjua kokonaan tai osittain vesistössä tapahtuneen öljyonnettomuuden tai pienemmän -päästön vahinkoja.
Suomen öljyntorjunta-alukset.
Suomen valtiolla on yhteensä 19 öljyntorjunta-alusta joiden hallinta ja operointi jakaantuu pääsääntöisesti merivoimien, Meritaito Oy:n ja rajavartiolaitoksen, kesken. Osa kalustosta on niin sanottuja monitoimialuksia, joita käytetään pääsääntöisesti muuhun tarkoitukseen kuin öljyntorjuntaan.
Öljyntorjuntavalmiudessa ovat heti kaikki rajavartiolaitoksen liikenteessä olevat monitoimialukset, neljän tunnin lähtövalmiudessa merivoimien päivystysvuorossa oleva öljyntorjunta-alus, sekä Meritaidon aluksista kolme on aina kuuden tunnin lähtövalmiudessa joka päivä klo 8-16 välisenä aikana.
Uudenkaupungin Työvene Oy:n toimitti Suomelle uuden monitoimialuksen 2011. Öta Louhi paransi oleellisesti talvitorjunta operointia. Hankinnan hinta oli 48 miljoonaa euroa.
Hylje peruskorjattiin ja päivitettiin vuonna 2015, jolloin aluksen öljynkeräyskalusto uusittiin ja aluksen pidennyksen johdosta öljynkeräyskapasitettia saatiin nostettua.
Suomen ympäristökeskus julkaisi joulukuussa 2007 "Öljyntorjuntavalmius merellä" -työryhmän loppuraportin, jossa vaaditaan Suomenlahdelle lisää öljyä avomereltä kerääviä öljyntorjunta-aluksia, jotka voivat liikkua myös vaikeissa jääoloissa.
Kate Havnevik

Kate Havnevik on norjalainen laulaja ja lauluntekijä Oslosta.
Ura.
Havnevik alkoi 14-vuotiaana soittaa punkyhtyeessä, joka esiintyi Oslon laittomassa Blitz-klubissa. 19-vuotiaana hän muutti isänsä kotimaahan Englantiin opiskelemaan musiikkia ja säveltämistä Liverpoolissa, kunnes muutti Lontooseen. Siellä hän valmisteli tulevaa albumiaan apunaan monia tuottajia mukaan lukien Marius De Vires, Lamb-yhtyeen basisti Jon Thorne ja Guy Sigsworth, joka aiemmin oli työskennellyt mm. Björkin, Imogen Heapin, Madonnan ja Britney Spearsin kanssa. 
Sigsworthin kanssa Havnevik teki kappaleita Melankton-esikoisalbumilleen. Melankton tarkoittaa "mustaa ruusua". Nimen idean hän sai sen tekemisvaiheessa lukemastaan kirjasta, jossa oli samanniminen hahmo. Albumi julkaistiin Norjassa huhtikuussa 2006, Isossa-Britanniassa lokakuussa 2006 ja Yhdysvalloissa maaliskuussa 2007, jolloin se myös pääsi myyntiin Applen iTunes-verkkomusiikkikauppaan. Havnevikin kappaleita on ollut mukana myös sarjoissa Greyn Anatomia sekä O.C..
Soolouransa lisäksi Havnevik laulaa Röyksopp-yhtyeen naissolistiosuudet yhdessä Karin Dreijer Anderssonin kanssa. Sen lisäksi hän tekee kappaleita muille yhtyeille, ja lauloi taustaosuudet Britney Spearsin singlellä Someday (I will Understand), jonka Guy Sigsworth tuotti.
Bilecikin maakunta

Bilecikin maakunta on maakunta Turkissa. Maakunnan pääkaupunki on Bilecik. Vuoden 2015 lopussa arvioitu väkiluku oli 212 361.
Piirikunnat.
Maakunta on jaettu 8 piirikuntaan.
Palladion

Palladion (, ) oli muinainen veistos, jonka on useimmiten kuvattu olleen pieni ja puusta tehty. Se esitti seisovaa Pallas Athenea, joka piti keihästä kädessään. Patsaan uskottiin toimivan kaupungin suojelijana ja estävän vihollisen tunkeutumisen sinne.
Myytti.
Kreikkalaisessa mytologiassa kerrotaan, kuinka Ilos, perustettuaan Troijan kaupungin, rukoili Zeusta antamaan hänelle merkin. Hän löysi puisen Pallas Athenen patsaan telttansa edestä. Tarinan mukaan patsaan olisi tehnyt Pallas Athene ja asettanut sen Zeuksen viereen, mutta Zeus olisi heittänyt sen maahan Ate mukanaan Elektran haettua turvaa sen juurelta. Troija pysyi valtaamattomana niin kauan kuin patsas oli siellä.
Myöhemmin Odysseus ja Diomedes varastivat patsaan Troijan sodan aikana, mikä teki Troijan valtauksen mahdolliseksi. Nämä antoivat patsaan Demofonin huostaan, ja tämä toi sen mukanaan Ateenaan. Ateenassa Palladioniin liittyi samanniminen pyhäkkö Palladion.
Roomalaisessa versiossa patsasta ei varastettu Troijasta ennen sen valtausta, vaan Aeneas vei sen kaupungin kukistuttua mukanaan Italiaan. Siellä se asetettiin Roomassa Vestan temppeliin.
Kiirastuli (runokokoelma)

Kiirastuli on runoilija Yrjö Jylhän tunnetuin runokokoelma. Se julkaistiin välirauhan aikana vuonna 1941. Runot käsittelevät inhimillisyyttä sodan kauheuksien keskellä, sotaa edeltävää ja sodanjälkeistä aikaa. Jylhä oli mukana talvisodassa komppanianpäällikkönä Taipaleen lohkolla, ja runoilijan omat kokemukset näkyvät runoissa. Vuonna 1951 julkaistiin lyhennetty ja Erkki Tantun kuvittama painos.
Kokoelman tunnettuja runoja ovat muun muassa jouluruno "Pyhä yö", joka on alluusio jouluevankeliumista. Kirvesmies Joosepille ja tämän vaimolle Marjatalle syntyy jouluna poikalapsi, ja Jooseppi muiden sotilaiden kanssa rintamalla hiljentyy joulua viettämään:
Paljon lainattu runo on "Kaivo", jossa haavoittunut sotilas vaikeroi ja pyytää vettä. Toveri lähtee luotisateeseen kaivoa kohti, mutta kuolee matkalla. Runon lopuksi haavoittuneen sanat toistuvat vielä kerran:
Inhimillisyyttä käsittelevä "Kohtaus metsässä" kertoo toisiaan tähtäävien vihollissotilaiden kohtaamisesta metsässä.
Kultahippuja

Kultahippuja (Studio • Live • Remix '88-'93) on Kolmannen Naisen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1993. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 9 ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa.
Albumia on myyty vajaa 40 000 kappaletta. Se myi ilmestymisvuotenaan kultaa.
Gregory Haughton

Gregory Haughton (s. 10. marraskuuta 1973 Saint Mary, Jamaika) on entinen jamaikalainen 400 metrin juoksija.
Haughton karsiutui 1992 Soulin nuorten MM-kisoissa 400 metrin alkuerissä ajalla 47,73, mutta oli samoissa kisoissa mukana Jamaikan joukkueessa, joka voitti hopeaa 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti 400 metrillä Keski-Amerikan mestaruuden ja sijoittui Stuttgartin MM-kisoissa kuudenneksi ajalla 45,63. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän voitti 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa MM-pronssia ajalla 44,56 ja oli mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Seuraavana vuonna hän voitti Jamaikan joukkueessa 4 x 400 metrin viestissä olympiapronssia Atlantan olympialaisissa. Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 hän oli mukana voittamassa viestissä MM-hopeaa ja samana vuonna Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa pitkän viestin MM-hopeaa, kun kilpailun voittanut Yhdysvaltain viestijoukkue hylättiin myöhemmin.
Haughton oli 1998 mukana voittamassa 4 x 400 metrin viestissä kultaa Kansainyhteisön kisoissa ja hopeaa Keski-Amerikan mestaruuskisoissa. Seuraavana vuonna hän voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa sekä 400 metrillä että 4 x 400 metrin viestissä. Sevillan MM-kisoissa hän sijoittui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja oli samoissa kisoissa mukana voittamassa pitkässä viestissä MM-hopeaa. Sekä Ateenan että Sevillan MM-kilpailuissa Jamaikan joukkue nousi pitkässä viestissä sijan ylöspäin Yhdysvaltain joukkueen hylkäämisen jälkeen. Sydneyn olympialaisissa 2000 Haughton voitti olympiapronssia 400 metrin juoksussa ja hopeaa 4 x 400 metrin viestissä. Viestissä Jamaika sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi vuonna 2012 Antonio Pettigrew'n dopingtapauksen jälkeen toiseksi. Kauden 2000 lopussa hän juoksi GP-finaalissa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän juoksi Lissabonin MM-hallikilpailuissa neljänneksi Jamaikan joukkueessa pitkässä viestissä. Sijoitus koheni kolmanneksi jälleen Yhdysvaltain joukkueen hylkäyksen jälkeen. Myöhemmin kesällä hän voitti Edmontonin MM-kisoissa 400 metrillä MM-pronssia sekä pitkässä viestissä MM-hopeaa, kun alun perin voittajaksi juossut Yhdysvaltain joukkue hylättiin. Vuonna 2002 hän oli toinen GP-finaalissa. Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 Haughton karsiutui 400 metrin henkilökohtaisessa kilpailussa välierissä, mutta oli voittamassa viestissä MM-kultaa.
Glen Drover

Glen Drover (s. 25. toukokuuta 1969 Ottawa, Kanada) on kanadalainen kitaristi, joka tunnetaan urastaan Megadethin ja King Diamondin kanssa.
Nuoruus.
Glen aloitti kitaransoiton 10-vuotiaana, ja hänellä oli nuoruusvuosinaan useita yhtyeitä veljensä Shawn Droverin kanssa. Veljekset perustivat vuonna 1993 oman yhtyeensä Eidolonin, joka on julkaissut kahdeksan levytystä. Eidolonin ohella hän toimi myös Testament-yhtyeen kiertuemuusikkona ja kitaransoitonopettajana.
Ura King Diamondin kanssa (1998-2000).
Glen on luonut lyhyen uran King Diamondin kanssa vuosina 1998-2000. Hän oli mukana yhdellä King Diamondin studioalbumilla, "House of God" (2000). Kiertueen jälkeen Drover erosi yhtyeestä jotta voisi keskittyä enemmän uraan Eidolonin kanssa.
Megadeth (2004-2008).
Drover liittyi Megadethiin kitaristiksi vuonna 2004 yhtyeen palatessa esiintymislavoille. Glenin veli Shawn ihaili kovasti Megadethin tuotantoa jo nuorena ja Glen päätti kertoa Shawnin taidoista Megadethin keulakuvalle, Dave Mustainelle, joka järjesti Shawnin yhtyeeseen. Drover soitti Megadethissa vuoteen 2008, jolloin hänet korvasi Chris Broderick.
Aleksandr Usov

Aleksandr Usov (, s. 2. maaliskuuta 1976) on venäläinen entinen 400 metrin juoksija.
Usov voitti 2003 Venäjän sisäratojen mestaruuden 400 metrillä. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa.
Ernie Wise

Ernie Wise OBE (syntymänimeltään Ernest Wiseman, 27. marraskuuta 1925 – 21. maaliskuuta 1999) oli brittiläinen koomikko, joka muodosti yhdessä Eric Morecamben kanssa komediaduon Morecambe &amp; Wise.
Wisen oikea nimi oli Ernest Wiseman, mutta hän muutti sen lähteäkseen showbisnekseen, johon hän pääsikin nuoressä iässä esiintyessään laulajana musiikkihallissa. Hän syntyi Leedsissä, Yorkshiressa. Hänen isänsä Harry, junarataportieeri, oli myös laulaja ja he esiintyivät yhdessä nimellä "Bert Carson and his Little Wonder" ("Bert Carson ja hänen pikkuihmeensä"). 1939 hän esiintyi brittikoomikko Arthur Askeyn kanssa tämän "Bandwagon"-ohjelmassa.
Ernie yhdisti voimansa Eric Morecamben kanssa vuonna 1941, ja heistä tuli yksi suurimmista komediaduoista koskaan. He saivat nimeä radiossa ja siirtyivät televisioon vuonna 1955. Yli kahdenkymmenen vuoden ajan heillä oli säännöllisiä sarjoja ITV:n ja BBC:n kanssa. Heidän tavaramerkkinsä oli tapa jolla he kutsuivat julkimoita ohjelmaansa vain tehdäkseen heistä pilaa.
Seuraten Ericin kuolemaa sydänkohtauksesta 1984, Ernie vietti paljon aikaansa Floridassa ja teki vain satunnaisia esiintymisiä, yleensä muistellen edesmennyttä kumppaniaan, vaikka hän esiintyikin säännöllisesti osanottajana ITV:n versiossa suositusta visailuohjelmasta "What's My Line?"
Britanniassa Ernie asui luksusasunnossa Thamesjoen törmällä Maidenheadissä, Berkshiressa. Hän sai lievän halvauksen joulukuussa 1993, jota seurasi toinen elokuussa 1995. Ernie ilmoitti virallisesti jäävänsä eläkkeelle showbisneksestä kuntonsa heiketessä 70. syntymäpäivänään.
Ernie Wise kuoli sydänkohtaukseen sairaalassa Buckinghamshiressa 73-vuotiaana, lukuisien terveysongelmien seurauksena. Hän kuoli ennen vaimoaan, jonka oli nainut tammikuussa 1953. He eivät saaneet lapsia.
Virginia Davis

Virginia Davis (31. joulukuuta 1918 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 15. elokuuta 2009 Corona, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi etenkin mykkäelokuvan lapsitähtenä.
Hänen tunnetuimmat elokuvansa ovat Walt Disneyn tuottamat Alice-lyhytelokuvat. Elokuvissa Alice-niminen tyttö liikkuu mustavalkoisessa piirrosmaailmassa. Alice-elokuvat olivatkin ensimmäisiä Walt Disneyn tuottamia elokuvia. Virginia Davis valittiin yhdeksi Disney Legends -arvonimen haltijaksi. Aikuisena Davisista tuli tanssija.
Valkoinen norsu

Valkoinen norsu on sanonta, jolla tarkoitetaan näennäisen arvokasta, mutta todellisuudessa vain kuluja aiheuttavaa kohdetta. 
Sanonta on peräisin Kaakkois-Aasiasta. Täysvalkoinen albiinonorsu on harvinainen ja arvostettu, ja se on ollut Kaakkois-Aasiassa hallitsijoiden statussymboli, jonka uskottiin tuovan vaurautta ja onnea koko kansalle. 
Tradition mukaan Buddhan äiti näki unessa valkoisen norsun tuovan hänelle lootuksenkukan, joka on viisauden ja puhtauden symboli. Koska eläintä pidettiin pyhänä eikä sitä saanut käyttää mihinkään työntekoon, valkoisen norsun saaminen lahjana hallitsijalta oli samalla sekä siunaus että kirous: siunaus koska eläin oli pyhä ja osoitus hallitsijan mielisuosiosta; kirous, norsustahan oli vain kuluja, koska sillä ei ollut mitään varsinaista käyttöä.
Sahahai

Sahahai ("Pristiophorus cirratus") on sahahaiden heimon kalalaji. Sahahain elinalue on Australian etelärannikolla Intian valtameressä.
Sahahain pää on litteä ja sillä on pitkä ja kapea, kärkeä kohti kapeneva kuono, jonka pituus on lähes 30 % kalan koko pituudesta. Kuonon sivuilla on noin 20 hammasmaista uloketta, mikä tekee siitä sahamaisen. Kuonon alla, noin puolessa välissä on huomattavan pitkien viiksisäikeiden pari. Hai kasvaa tyypillisesti metrin mittaan, ja enimmillään 135-senttiseksi.
Sahahai on pohjakala, joka elää mannerjalustan alueella ja myös mannerrinteessä, usein parvissa. Se syö pieniä kaloja ja äyriäisiä.
Sahahai lisääntyy ovovivipaarisesti, munat kehittyvät naaraan sisällä. Poikaset, joita enimmillään voi olla pari kymmentä, syntyvät runsaan 30 cm:n pituisina. Kala voi elää 15-vuotiaaksi.
Sahahai on kalastuksen kohde ja sen lihaa pidetään erinomaisena.
Thomas R. Marshall

Thomas Riley Marshall (14. maaliskuuta 1854 – 1. kesäkuuta 1925) oli Yhdysvaltain varapresidentti 1913–1921.
Marshall aloitti uransa lakimiehenä Columbia Cityssä, Indianassa vuonna 1875. Hän toimi Indianan kuvernöörinä 1909–1913, jona aikana hän tuli tunnetuksi pakkosterilointilakien vastustajana. Hänet valittiin Woodrow Wilsonin varapresidentiksi 1912 ja uudelleen 1916.
Marshall ja Wilson olivat hyvin erilaisia ihmisiä ja inhosivat toisiaan, mutta kykenivät silti jonkinlaiseen yhteistyöhön. Marshall halveksi avoimesti tehtäväänsä varapresidenttinä, lopetti pian osallistumisen hallituksen kokouksiin ja toivoi rauhallista toimistoa jossa voisi istua jalat pöydällä tupakoimassa. Silti Wilson pyysi hänet varapresidentikseen myös toiselle kaudelleen, ja pyysi Marshallia johtaman hallitusta sillä aikaa kun Wilson matkusteli Euroopassa ja edisti Kansainliiton asioita.
Kun Wilson menetti työkykynsä 1919, Marshall ei halunnut ottaa hänen tehtäväänsä siltä varalta, että Wilson vielä palaisi töihin ja heidän välilleen syttyisi sisällissota.
Tracey Gold

Tracey Gold (s. 16. toukokuuta 1969) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai tunnetuimman roolinsa, Carol Seaverin osan "Growing Pains" -televisiosarjassa 1980-luvulla.
Gold syntyi New Yorkissa ja esiintyi mainoksissa jo nelivuotiaana. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "For the love of Nancy" (1994) "Tappava intohimo" (1995), "Musta menneisyys" (1996) ja "Likainen pieni salaisuus" (1998). Hänen sisarensa on näyttelijä Missy Gold.
Anoreksia on vaivannut Goldia ajoittain. Oireita ilmeni jo ennen teini-ikää, ja sairaus alkoi jälleen paheta 1980–1990-lukujen vaihteessa. Gold on naimisissa Roby Marshallin kanssa ja heillä on neljä lasta.
Gold pidätettiin 3. syyskuuta 2004 epäiltynä rattijuopumuksesta, ja hänelle määrättiin 240 tuntia yhdyskuntapalvelua.
Freak Nasty

Freak Nasty on hip-hop -musiikkia levyttävä artisti. Hän on parhaiten tunnettu vuoden 1997 menestyksekkäästä sinkustaan "Da' Dip" (when I dip, you dip, we dip).
New Orleansissa syntynyt Freak Nasty aloitti uransa DJ:nä ja tuottajana. Hän oli toinen bändissä PMW. Hänen ensimmäinen albuminsa "Freak Nasty" ei menestynyt kovin hyvin, myyden vain noin 300,000 kappaletta. Hänen seuraava julkaisunsa "Controversee... That's Life... And That's the Way It Is", oli paljon suurempi hitti ja myi yli 5 miljoonaa kappaletta, suurimmaksi osaksi hänen "smash hit" sinkun "Da' Dip":in johdosta.
Giljotiini (televisio-ohjelma)

Giljotiini oli vuosina 2001–2003 televisiokanava Nelosella esitetty suomalaiseen formaattiin perustuva visailuohjelma, jota juonsi aluksi Jukka-Pekka Palo. Vuonna 2002 hänet vaihdettiin Janne Virtaseen, koska oli tullut katsojapalautetta juontaja Palon tylyydestä kilpailijoita kohtaan. Ohjelman ohjasi Matti Palvalehto, ja se sai vuoden 2002 Formaatti-Finlandia-palkinnon. Ohjelman ohjelmaoptio myytiin 13 maahan.
Joka jakson alussa oli seitsemän kilpailijaa, joiden tehtävänä oli tietää, kuka ei tiedä vastausta juontajan esittämään kysymykseen. Silloin kilpailijan tuli haastaa vastakilpailija, ja jos tämä ei tiennyt vastausta, hän putosi pelistä pois ja haastaja pääsi jatkamaan pelin seuraavalle kierrokselle. Jos taas haastettava tiesi vastauksen, haastaja putosi pelistä pois. Pelin voi siis voittaa, vaikkei tietänyt vastausta yhteenkään kysymykseen. Joka jakson lopussa oli kahden viimeiseksi tulleen kilpailijan välinen finaali, jossa piti haastaa vastustaja, jos hän ei tiennyt oikeaa vastausta. Finaalissa haasteen sai peruuttaa kerran.
Jokaisella kilpailijalla oli kilpailun alussa 1 000 markkaa (vuonna 2001) ja myöhemmin 200 euroa (vuosina 2002–2003), ja kilpailija sai toisen rahat vastustajan pudotessa pelistä pois. Jakson lopussa käytävässä finaalissa vastustajan rahoja ei kuitenkaan enää saanut itselleen. Joka jakson voittaja pääsi jatkamaan kilpailua välieriin, joista oli mahdollisuus päästä tuotantokauden päättävään finaalierään. Ohjelmaa tehtiin kaikkiaan kolme tuotantokautta.
Ohjelmassa oli kilpailijoina tavallisten ihmisten lisäksi myös paljon julkisuuden henkilöitä.
Adam Ant

Adam Ant, oikealta nimeltään Stuart Leslie Goddard (s. 3. marraskuuta 1954) on brittiläinen pop- ja punk-muusikko. Hän toimi 1970–1980-lukujen vaihteessa Adam &amp; the Ants -yhtyeen laulusolistina.
Ant syntyi vanhempiensa ainoana lapsena Marylebonessa, Lontoossa. Vuodesta 1982 hän on ollut soolouralla; ensimmäinen oma albumi "Friend or Foe" on kyseisen vuoden lokakuulta. Hän on tehnyt lisäksi ajoittaisia näyttelijäntöitä.
Antin tunnetuimpiin lauluihin kuuluu single "Goody Two Shoes" edellä mainitulta esikoisalbumilta. Laulajalta on ilmestynyt omaelämäkerta "Stand and Deliver".
Ant on sairastanut pitkään kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Hänen on kerrottu kärsineen myös anoreksiasta.
Ura

Ura on Kolmannen Naisen neljäs kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 2, ja se pysyi listalla yhteensä 31 viikkoa.
Albumia on myyty 78 161 kappaletta. Se myi ilmestymisvuotenaan kultaa.
Okahaarake

Okahaarake () on selkänikaman selänpuoleinen uloke, joka toimii kiinnityspintana selän ja eturaajan lihaksille. Atlaksen eli ensimmäisen kaulanikaman okahaarake puuttuu ja sen tilalla on ainoastaan pieni kyhmy, "tuberculum dorsale". Muissa kaulanikamissa okahaarake suurenee kaudaalisesti (häntäluuta kohden mentäessä). Poikkeuksena on kuitenkin hevonen, jolla okahaarake on ainoastaan seitsemännessä eli viimeisessä kaulanikamassa. Rintanikamien okahaarakket ovat kaikilla eläinlajeilla huomattavat ja ne muodostavat eläimillä selän korkeimman kohdan, säkän. Rintanikamien okahaarakkeet ovat suurimmillaan painavilla eläimillä, jotka tarvitsevat vahvoille selkälihaksilleen suuren kiinnittymispinta-alan. Lannenikamien okahaarakkeet suuntautuvat kaudaalisesti muilla eläimillä paitsi lehmällä, jolla ne suuntautuvat kraniaalisesti (kalloa kohden). Ristiluun okahaarakkeet ovat suuntautuneet kaudaalisesti.
Ali (nimi)

Ali on miehen etunimi. Nimi on yleinen varsinkin arabimaissa, mutta on tullut käyttöön myös Suomessa. Arabian kielessä sana "Ali" merkitsee "ylhäistä", "valtiasta". Suomessa nimi Ali on kuitenkin käsitetty lyhentymäksi Aleksanterista, ja sen mukaisesti Alin nimipäivä on samana päivänä kuin Aleksanterin, 11. syyskuuta.
Syyskuuhun 2025 mennessä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan noin 9 400 suomalaista saanut nimekseen Ali. Heistä 7 853 on miehiä ja noin 1 550 naisia.
Jackie Coogan

 
John Leslie (Jackie) Coogan (26. lokakuuta 1914 Los Angeles, Kalifornia – 1. maaliskuuta 1984 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Coogan aloitti uransa lapsinäyttelijänä, ja hän olikin yksi mykkäelokuvan suurimmista lapsitähdistä. Hänen uransa tunnetuin elokuva on "Chaplinin poika" (The Kid, 1921). Toinen hänen tunnettu roolinsa oli nimirooli elokuvassa "Oliver Twist" (1922). Hän näytteli elokuvissa aina kuolemaansa saakka, vaikka aivan lapsuusajan loistoon hänen uransa ei enää koskaan noussut. Hän näytteli runsaasti televisiossa, kuten televisiosarjassa "The Addams Family" vuosina 1964–1968. Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Coogan muistetaan erityisesti tapauksesta, jossa hän haastoi äitinsä ja isäpuolensa oikeuteen heidän tuhlattua poikansa omaisuuden, jonka hän oli tienannut mykkäelokuvistaan. Hän sai kuitenkin oikeusteitse takaisin vain 126 000 dollaria. Tapaus aiheutti Coogan-ilmiönä tunnetun lain syntymiseen, jonka mukaan lapsinäyttelijän tienaama omaisuus turvataan, kunnes hän tulee täysi-ikäiseksi.
Toisen maailmansodan aikaan Coogan palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa ja myöhemmin osallistui taisteluihin Intiassa ja Burmassa. 
Jackie Coogan oli elämänsä aikana neljä kertaa naimisissa mm. näyttelijätär Betty Grablen kanssa. Hän oli myös neljän lapsen isä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana.
Rattle &amp; Snake – Live

Rattle &amp; Snake – Live on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen live-albumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Aimar-Charles-Marie de Nicolaï

Aimar-Charles-Marie de Nicolaï (14. elokuuta 1747 Pariisi – 7. heinäkuuta 1794 Pariisi) oli Ranskan valtion tilintarkastusviraston pääjohtaja ja Ranskan akatemian jäsen. 
Hänet valittiin akatemian jäseneksi 18. joulukuuta 1788, ja hän korvasi markiisi François-Jean de Chastellux'n tuolilla numero 2. Hänelle piti vastaanottopuheen Claude Carloman de Rulhière 12. maaliskuuta 1789. Vastauspuheessaan hän sai kuuntelijansa hämilleen ja suuren yleisön marmattamaan, sillä hän puolusti kuningas Ludvig XVI:ta.
Ilmeisesti tuo puolustuspuhe sinetöi hänen kohtalonsa, sillä hän kuoli viidenkymmenenyhdeksän muun tuomitun kanssa giljotiinilla 7. heinäkuuta 1794. Hänen tuomiostaan saatiin lukea vallankumouksellisesta Moniteur-lehdestä: "Nicolaï tuo ilmi asettuneensa kansan vihollisen puolelle ja juonitellen kansan vapautta ja turvallisuutta vastaan, saaden aikaan kapinan vankilassa ja kansakunnan edustajien vähättelyn, jne., on tuomittu kuolemaan 19. messidor-kuuta".
Diran Noubar

Diran Noubar (oik. Frederic Diran Noubar Alexanian, s. 5. lokakuuta 1975 Lyon) on ranskalainen elokuvaohjaaja, joka on keskittynyt dokumenttielokuviin.
Noubarin ensimmäinen pitkä dokumentti "Armenia, A Country under Blockade" (2005) kertoi Turkin laittoman saarron vaikutuksista Armeniaan. Dokumentti esitettiin 2005 "Myrtle Beach International Film Festival" -tapahtumassa, samoin kuin Jerevanin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, Golden Apricots -tapahtumassa. Dokumentin kertojaäänenä toimi System of a Down -yhtyeen armenialaistaustainen laulaja Serj Tankian. Noubar sävelsi itse dokumentin teemamusiikin.
Noubarin toinen pitkä dokumentti "Over the Madness" (2007) kertoo metalliyhtye Paradise Lostin 20-vuotisesta taipaleesta, jonka aikana yhtye on myynyt yli kaksi miljoonaa levyä ja myötävaikuttanut erittäin vahvasti goottimetallin syntyyn. 
Noubar on myös ohjannut musiikkivideon ”Baby”. Kappale on Serj Tankianin ensimmäiseltä sooloalbumilta "Elect the Dead".
Noubar omistaa elokuvatuotantoyhtiö Kayane Productionsin sekä itsenäisen levy-yhtiön Antranik Recordsin. Kummatkin yhtiöt sijaitsevat Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Petr Eben

Petr Eben (22. tammikuuta 1929 – 24. lokakuuta 2007) oli tšekkiläinen säveltäjä. 
Eben syntyi Žamberkissa ja vietti nuoruutensa Český Krumlovissa. Hän aloitti opintonsa pianistina, sellistinä sekä urkurina ja pääsi myöhemmin Prahan musiikkiakatemiaan opiskelemaan pianonsoittoa ja sävellystä. Hän itse opetti myöhemmin sekä Prahassa että kokonaan Tšekin ulkopuolella. 
Eben oli maansa nykysäveltäjistä kansainvälisesti tunnetuimpia. Hänen tuotantonsa on tyylillisesti monipuolista, ja siihen kuuluvat muiden muassa oratorio "Apologia Socratus" ja baletti "Kletby a dobroreceni". Hän sävelsi paljon myös uruille, jopa kaksi konserttoa.
Eben kuoli Prahassa 78-vuotiaana.
Lauteilla

Lauteilla on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen live-DVD. Se julkaistiin vuonna 2004. DVD sisältää yhtyeen Tavastian ja Ratinan keikat elokuulta 2004, "Backstage-dokumentin" sekä yhtyeen diskografian.
Mukana on myös kokoelma-CD, mikä sisältää Kolmannen Naisen suurimmat hitit koko sen uralta.
Dieter Schnebel

Dieter Schnebel (14. maaliskuuta 1930 – 20. toukokuuta 2018) oli saksalainen säveltäjä. 
Schnebel opiskeli Hochschule für Musik Freiburgissa ja toimi vuosina 1976–1995 kokeellisen musiikin professorina Universität der Künste Berlinissä. 
Schnebel on arvostettu sekä säveltäjänä että opettajana, ja hänelle myönnettiin vuonna 1999 Eurooppalaisen kirkkomusiikin palkinto. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu monenlaista modernistista musiikkia ja sovituksia.
Ilse

Ilse on naisen etunimi, saksalainen muunnos nimestä Elisabeth.
Suomessa nimi Ilse on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2025 mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 1123 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Ilsen nimipäivä on 14. lokakuuta.
Kathleen Barr

Kathleen Barr (s. 6. huhtikuuta 1967) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka sai vuonna 2000 Annie-ehdokkuuden animaatiosarjasta Dragon Tales.
Ura.
Barr esiintyi aluksi teattereissa, jonka jälkeen hän siirtyi ääninäyttelijäksi 1990-luvulla, jolloin Barr teki ensimmäisen roolinsa animaatiossa Battletoads. Muutama vuosi myöhemmin hän sai ensimmäisen merkittävän roolin ReBootissa, jossa hän toimi vuosien 1994–2001 aikana. Uransa alkuvaiheessa Barr teki dubbauksia ja tekee niitä edelleenkin alkuperäisten ääniroolien lisäksi. Vuonna 1999 Barr oli Kevinin äänenä Ed, Edd n Eddyssä vuoteen 2007 asti ja vuonna 1999 Wheezien äänenä Dragon Talesissa, josta hän sai Annie-ehdokkuuden vuonna 2000. Kaksi vuotta myöhemmin Barr oli He-Man animaation uusitussa versiossa Evil-Lynin äänenä. Muita animaatioita, joissa Barr on tehnyt äänirooleja ovat ¡Mucha Lucha!, Class of the Titans, Pucca ja Johnny Test. Vuonna 2009 hän uusi Kevinin roolinsa elokuvassa "Ed, Edd n Eddy's Big Picture Show".
Matti Fält

Matti Jaakko Fält (26. toukokuuta 1894 Oulujoki – 13. elokuuta 1917 Hannover, Saksa) oli jääkäri ja puuseppä. Hänen vanhempansa olivat torppari Matti Fält ja Liisa Hatunen.
Jääkäriaika.
Matti Fält oli kansakoulun käynyt. Hän värväytyi jääkäriksi Saksaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan, jonne hän saapui 4. marraskuuta 1915. Hän menehtyi haavoihinsa Hannoverin sotilassairaalassa haavoituttuaan Schmardenin taistelussa 25. heinäkuuta 1916. Fält oli hoidettavana sairaalassa yli vuoden ennen menehtymistään, ja oli viimeinen itärintaman taisteluissa kuollut suomalainen jääkäri. Fält palkittiin toisen luokan Rautaristillä 12. elokuuta 1916. Suomen jääkärien historiikeissa hänelle on annettu kunnianimeksi "Schmardenin sankari". Fält on haudattu Hannoverin sotilashautausmaalle, mutta Oulujoen hautausmaalla on hänen nimensä Vapaussodan muistokivessä.
Matti Fält oli historioitsija ja professori Olavi K. Fältin isän setä.
Fältin kuolema.
Pioneerikomppanian kokki Fält jätti kenttäkeittiönsä ja päätti ilmoittautua vapaaehtoisena Schmardenissa 25. heinäkuuta 1916 toteutettuun venäläisten eteen työnnettyjen asemien tuhoamisretkeen ansaitakseen oman Rautaristinsä. Ristinsä hän myös sai, mutta hintakin oli kova, sillä hän haavoittui taistelussa kiväärinluodista menettäen oikean silmänsä ja jääden verenvuodon heikentämänä metsään makaamaan. Paikalle ilmaantui myöhemmin vihollisen sotilas, joka yritti vangita Fältin. Seuranneessa nujakassa Fält surmasi vastustajan pistimellä. Lähes viisi vuorokautta haavoittumisensa jälkeen, 29. heinäkuuta, Fält onnistui palaamaan saksalaisten asemiin. Hän kuoli runsas vuosi myöhemmin vammojensa komplikaatioihin sotasairaalassa. 
Muuta.
Aarne Sihvo on kirjoittanut Matti Fältin muistoksi runon.
Jaakko Mikkonen

Jaakko Herman Mikkonen () oli suomalainen jääkäri. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, ja sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Hän kaatui Aa-joella käydyssä taistelussa. 
Perhe ja koulutus.
Hänen vanhempansa olivat työmies Herman Mikkonen ja Kaisa Albertiina Särkioja. Mikkonen kävi kansakoulun Kalajoella.
Jääkärikausi.
Mikkonen työskenteli työmiehenä Kalajoella, kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella, jossa hän kaatui saatuaan osuman päähänsä kranaatin sirpaleesta 7. tammikuuta 1917 kello 22. Tuolloin pioneerikomppania oli siirtymässä pois rintamavastuusta Wynekenin luonna, jossa se oli hetkeä aikaisemmin tukkinut noin 3 kilometrin aukon rintamalinjassa. Hänet haudattiin Sumarakin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan , mutta hänen nimensä on Kalajoen sankarihautapatsaassa.
Jääkäritoveri Aarne Kuula kirjoitti päiväkirjaansa: "”Mikkonen sai niin pahan täräyksen kranaatista että kuoli ennen aamua eräässä kämpässä johon hänet heti kannettiin.”"
Moana Pozzi

Anna Moana Rosa Pozzi (26. huhtikuuta 1961 – 15. syyskuuta 1994) oli italialainen poliitikko, kirjailija ja pornonäyttelijä. Häneltä ilmestyi vuonna 1991 kirja "La filosofia di Moana", ja hän oli ehdolla sekä Italian parlamentin jäseneksi että Rooman pormestariksi. Hän perusti unkarilais-italialaisen Ilona Stallerin kanssa oman Partito dell’Amore -puolueen, jonka päämääränä oli laajemman seksuaalisen vapautumisen toteutuminen yhteiskunnassa. 
Pozzi sairastui hepatiittiin Intiassa. Hän kuoli maksasyöpään Lyonissa 33-vuotiaana. Vuonna 2007 Pozzin kuolemaa tutkittiin uudelleen, kun hänen aviomiehensä Antonio di Ciesco kertoi "Il Messaggero" -lehdelle, että auttoi vaimoaan sairauskipujen lievittämisessä ilmaamalla tiputuslääkitystä.
Paul Rusesabagina

Paul Rusesabagina (s. 15. kesäkuuta 1954) on ruandalainen ihmisoikeusaktivisti, joka pelasti Ruandan kansanmurhan aikana yli tuhat tutsia ja maltillista hutua paikallisen hutumiliisin veritöiltä. Hän toimi sinä aikana belgialaisen Sabena-lentoyhtiön omistaman Hôtel des Mille Collinesin johtajana Kigalissa, Ruandassa. 
Rusesabaginasta on tehty elokuva "Hotelli Ruanda" (2004) 
Kun Ruandassa vuonna 1994 puhkesi kansanmurhaksi yltynyt konflikti, jossa äärihutut tappoivat sadan päivän aikana arviolta 800 000 ihmistä, Rusesabaginan hotellista tuli yksi harvoista turvapaikoista. Rusesabaginan isä oli hutu ja äiti tutsi. Hotellistaan Rusesabagina viestitti joka puolelle maailmaa yrittäen saada kansainvälistä yhteisöä puuttumaan tilanteeseen. Samalla hän lahjoi, maanitteli, valehteli ja juotti ketä tahansa, josta uskoi olevan jotakin hyötyä hotellin vieraiden ja oman perheensä pelastamiseksi. Lopulta hän onnistui pelastamaan 1 268 ihmisen hengen. 
Kansanmurhan päättymisen jälkeen Rusesabagina johti hotellia vielä kaksi vuotta. Pelastuttuaan täpärästi salamurhalta hän pakeni vaimonsa ja neljän lapsensa kanssa Belgiaan. Siellä hän työskenteli taksinkuljettajana. Kun Rusesabaginan asuntoon murtauduttiin useita kertoja ja hänen asiakirjojaan varastettiin, hän muutti Yhdysvaltoihin. 
Rusesabagina on Ruandaa vuodesta 1994 johtaneen presidentti Paul Kagamen hallinnon kriitikko. Vuonna 2020 Rusesabagina nousi Dubaissa lentokoneeseen, jonka oli määrä lentää Burundiin. Kone ei kuitenkaan laskeutunut Burundiin, vaan Ruandaan. Lentokentällä Rusesabagina pidätettiin välittömästi. Ruandan viranomaiset syyttivät Rusesabaginaa yhdeksästä eri rikoksesta, kuten murhasta, aseellisesta ryöstöstä ja terroristijärjestö FLN:n jäsenyydestä. Euroopan parlamentti arvosteli Ruandan hallitusta Rusesabaginan sieppauksesta ja 37 Yhdysvaltain kongressin jäsentä vaati Rusesabaginan vapauttamista. 
Rusesabagina tuomittiin vankeuteen 25 vuodeksi.
Hänet todettiin 20. syyskuuta 2021 syylliseksi terrorismiin liittyviin syytteisiin. Oikeudenkäynnin aikana hän tuomitsi presidentin Paul Kagamen ja kertoi, että hänet oli siepattu maanpaosta oikeudenkäyntiin Ruandaan.
Rusesabaginalla on vaimo, neljä lasta ja kaksi adoptiolasta. Hän ajoi taksia Brysselissä ja omistaa kuljetusyhtiön.
Yhdysvaltain presidentti George W. Bush myönsi 9. marraskuuta 2005 Rusesabaginalle U.S. Presidential Medal of Freedom -kunniamerkin tunnustuksena Ruandan kansanmurhan uhrien pelastajana.
Charlie Hunnam

 Charles Matthew ”Charlie” Hunnam (s. 10. huhtikuuta 1980 Newcastle upon Tyne, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt urallaan useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hunnam tunnetaan muun muassa roolistaan Jackson Tellerinä sarjassa "Sons of Anarchy". Hän näytteli myös Raleigh Beckettiä vuonna 2013 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Pacific Rim – Hyökkäys Maahan".
Ilja Hurník

Ilja Hurník (25. marraskuuta 1922 Poruba – 7. syyskuuta 2013) oli tšekkiläinen säveltäjä ja pianisti. 
Hän sai opetusta pianonsoitossa Ilona Štěpánová-Kurzoválta ja sävellyksessä Vítězslav Novákilta. Hän opetti myöhemmin itse Prahassa ja Bratislavassa. 
Hurníkin teosten joukkoon kuuluu esimerkiksi viisi oopperaa, kaksi balettia, sinfonia, konserttoja ja muita orkesteriteoksia sekä vokaalimusiikkia. Myös hänen poikansa Lukáš on menestynyt säveltäjänä. 
Hurník sävelsi musiikin Zdeněk Milerin ohjaamaan animaatioon Měsíční pohádka (Jääprinssi).
Einar Myntti

Einar Otto Evert Myntti () oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916, missä hän myös kaatui. 
Perhetausta ja koulutus.
Hänen vanhempansa olivat kauppias Karl Myntti ja Maria Jakobintytär. Myntti kävi kansakoulun.
Jääkärikausi.
Myntti työskenteli kauppa-apulaisena Raippaluodossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet palautettiin takaisin pataljoonaan yhteyteen ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppanian. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa osallistuttuaan partiossa sattuneeseen kahakkaan 20. syyskuuta 1916. Hän oli kaatuessaan naimaton ja hänet haudattiin sotilashautaan Dumben kylään, jossa hän lepää yhdessä saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Viktor Kamis, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.
Emil Kantola

Emil Aleksander Taavetinpoika Kantola (17. syyskuuta 1886 Ylivieska - 20. syyskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Taavetti Kantola ja Lyydi Maria Korte. 
Jääkärikausi.
Kantola toimi työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa venäläisten luodista 20. syyskuuta 1916 ollessaan komennettuna varmistusketjuun pioneerien suorittaessa varustelutöitä. 
Hänet haudattiin sotilashautausmaahan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle Dumben yhteishautaan saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Viktor Kamis ja Konrad Johan Olof Pehrsson. Hän oli kuollessaan naimaton. Kunniamerkit: Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Torsten Odén

Jarl Torsten Odén () oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916, jossa hän katosi partiokahakassa. 
Perhe ja koulutus.
Odénin vanhemmat olivat konemestari Karl Johan Odén ja Johanna Dahlin. Odén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914–1916.
Jääkärikausi.
Odén työskenteli matematiikan opettajan viransijaisena Kristiinan ruotsalaisessa yhteiskoulussa syyslukukaudella 1915 ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 30. toukokuuta 1916 heikon terveydentilan vuoksi pataljoonan täydennysjoukkoon. Hänet siirrettiin myöhemmin terveydentilansa parannuttua pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, missä hän katosi Oberzugführer Harald Öhquistin johtaman partion jouduttua kahakkaan 27. marraskuuta 1916. Hän joutui myöhemmin saatujen tietojen mukaan venäläisten sotavangiksi haavoittuneena ja menehtyi venäläisten sotilassairaalassa. 
"Suomen sotasurmat 1914-1922 ilmoittaa Odénin menehtyneet haavoihinsa, mutta tietoa voidaan pitää epäluotettavana, koska ruumista ei ole koskaan löydetty".
Jin Mao Tower

Jin Mao (, ) on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva 421 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Torni rakennettiin vuosina 1994–1999, ja siinä on 88 kerrosta. Rakennuksessa on hotelli ja toimistotiloja.
Rakennuksen on suunnitellut yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill. Rakennus oli avaamisensa aikoihin maailman kolmanneksi korkein rakennus, mutta myöhemmin sen korkeuden on ohittanut useat rakennukset, kuten Shanghaissa Shanghai World Financial Center.
Jin Mao Towerin 88. kerroksessa on näköalatasanne.
Konrad Pehrsson

Konrad Johan Olof Pehrsson (27. joulukuuta 1892 Dragsfjärd – 1. joulukuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. 
Hänen vanhempansa olivat liikemies Olof Pehrsson ja Hulda Sofia Forsström. Hän kävi viisi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja toimi vakuutusosakeyhtiö Verdandissa Turussa konttoristina ja osastopäällikkönä. 
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän haavoittui vakavasti ja kuoli vielä samana päivänä matkalla sairaalaan. Hänet haudattiin 2. joulukuuta 1916 sotilashautausmaahan Latsche-joen rannalle Dumben yhteishautaan saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Emil Aleksander Kantola ja Viktor Kamis. Jostain tuntemattomasta syystä Pehrssonille ei ole pystytetty samanlaista betonista ristiä, kuin neljälle muulle jääkärille.. Kuollessaan hän oli kirjoilla Sauvossa. Kunniamerkiksi hänelle jäi rintamalta Jääkärimerkki.
Viktor Kamis

Viktor Johansson Kamis (5. maaliskuuta 1897 Vöyri - 15. marraskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kamis ja Anna Brita Jåfs. Kamis kävi kansakoulun ja Vöyrin kansanopiston. 
Hän työskenteli puuseppänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, missä hän haavoittui 14. marraskuuta 1916 kranaatin sirpaleesta ja kuoli seuraavana päivänä saamiinsa vammoihin. Hän oli kuollessaan naimaton. 
Kamis on haudattu Dumben yhteishautaan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.
Kunniamerkit: Jääkärimerkki.
Jonathan Hyde

Jonathan Hyde (s. 21. toukokuuta 1948 Brisbane, Queensland) on australialais-englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa J. Bruce Ismayn roolissa vuoden 1997 elokuvassa "Titanic", Allen Chamberlainin roolista elokuvassa "Muumio" (1999)"," sekä Sam Parrishin / Van Peltin kaksoisroolista elokuvassa "Jumanji" (1995). Hyde on näytellyt myös muun muassa elokuvissa "The Contract", "Panaman räätäli", "Anakonda", "Riku Rikas" ja "Crimson Peak".
Ura.
Hyde muutti Australiasta Englantiin vuonna 1969 ja valmistui vuonna 1972 Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulusta. Hän näytteli pitkään teatterissa ja kuului muun muassa Royal Shakespeare Company -teatteriin. 1980-luvulla Hyde alkoi teatterin lisäksi näytellä aiempaa enemmän televisiosarjoissa, ja 1990-luvulta lähtien hän on näytellyt lukuisissa Hollywood-elokuvissa.
Kalajoen Seutu

Kalajoen Seutu on Kalajoen paikallislehti. Lehti perustettiin vuonna 1997. Lehden kustantaja oli aiemmin Printtimedia Kalajoen Seutu Oy. Toukokuussa 2011 Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj osti lehden liiketoiminnan. Samaan aikaan KePo osti myös toisen paikkakunnalla ilmestyvän paikallislehden, "Kalajoki-lehden", liiketoiminnan, ja uuden omistajan tavoitteena on sulauttaa "Kalajoen Seutu" ja "Kalajoki-lehti" yhdeksi lehdeksi vuodenvaihteeseen mennessä.
"Kalajoen Seutu" ilmestyy toistaiseksi omana lehtenään keskiviikkoisin. Vuonna 2007 lehden levikki oli 2086. "Kalajoen Seutu" valittiin Suomen parhaaksi paikallislehdeksi vuonna 2006.