tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zygóksen luostari

Zygóksen luostari (; myös "Zygoun luostari") oli ortodoksinen luostari Áthoksen niemellä Kreikassa lähellä Ouranoúpolin kylää. Se oli omistettu profeetta Elialle. Luostari on nykyisin raunioitunut eikä siellä ole asukkaita.
Historia.
Zygóksen luostari kuuluu historialtaan athoslaisiin luostareihin, mutta on kuitenkin nykyisen Athoksen itsehallinnollisen luostaritasavallan rajojen ulkopuolella. Luostari oli yksi Athoksen varhaisimpia. Sen paikalla on ollut rakennuksia jo antiikin ajalla noin 400 eaa.–500 jaa. Varhaisin maininta nimestä Zygós on vuodelta 942, vaikkakaan ei ole tietoa, viittasiko se vielä tuolloin luostariin. Zygóksen luostari on ollut olemassa viimeistään vuonna 991.
Luostari kukoisti 1000-luvulla ja oli tuolloin Athoksen merkittävimpiä. Luostari autioitui hieman ennen vuotta 1198 ja sen alue ja omaisuus luovutettiin keisari Aleksios III Angeloksen kultaisella bullalla Chilandárin luostarille. Noin 1206–1211 frankit käyttivät paikkaa linnoituksenaan. Siksi paikka tunnetaan myös nimellä "Fragkókastro" (Φραγκόκαστρο, ”Frankkien linna”). Tämän jälkeen luostari raunioitui vuosisatojen kuluessa.
Alueella on suoritettu kaivauksia vuodesta 1984. Kaivaukset ovat olleet arvokkaat, koska niiden avulla on ollut mahdollista tutkia keskiaikaista athoslaista luostaria, jonka päällä ei ole myöhempiä rakennusvaiheita.
Rakennukset.
Luostarin rauniopaikka sijaitsee noin kaksi kilometriä kaakkoon Ouranoúpolista lähellä Áthoksen niemen länsirannikkoa. Athoksen itsehallintoalueen suljetulle rajalle on paikalta vain noin 40 metriä. Paikalla on muun muassa linnoitusmuurien, tornien sekä luostarin pääkirkon ("katholikon") raunioita. Linnoituksen pinta-ala on ollut noin 0,55 hehtaaria (5,5 stremmaa). Torneja on ollut 11. Pääkirkosta on säilynyt seinää noin neljän metrin korkeudelta sekä muun muassa seinämaalausten ja mosaiikkien osia.
NäppisTaituri

NäppisTaituri (myös TypingMaster tai TypeTastic) on internet-pohjainen ohjelma, jolla pyritään opettamaan kymmensormijärjestelmää erilaisten pelien ja harjoitusten kautta. Ohjelma sai alkunsa vuonna 1989 nimellä 10Sormi, myöhemmin Kymppisormi, ohjelmiston varhaisista vaiheista on kerrottu Taito Learning Oy:n historiikissa. 
Käyttö.
Opetusohjelma toimii kaikilla moderneilla HTML5-yhteensopivilla internet-selaimilla. NäppisTaituria voi kokeilla ilmaiseksi, jolloin pääsee kokeilemaan ohjelman kahta ensimmäistä oppituntia, tekemään taitokokeita ja pelaamaan näppispelejä. Jos haluaa päästä opiskelemaan ohjelman kaikkia kursseja ja oppitunteja, pitää ostaa haluamansa tilausjakso. NäppisTaituri tarjoaa kouluille mahdollisuuden kokeilla ohjelmaa ilmaiseksi kolmen kuukauden ajaksi kaikilla ominaisuuksilla.
Suosio Suomessa.
Vuonna 2016 NäppisTaiturin suosio lisääntyi Suomessa. Suosion lisääntymiseen liittyi vuonna 2016 käyttöön otettu uusi opetussuunnitelma, jonka mukaan luokilla 3-6 on järjestettävä näppäintaitojen opetusta. 2017 syksyllä Suomessa jo lähes 100 kuntaa oli hankkinut lisenssin kaikille kouluilleen käyttää NäppisTaituria. Alkaneella lukukaudella arviolta yli 200 000 oppilasta treenasi näppäintaitoja NäppisTaiturilla koulussa sekä kotona.
Käyttö ulkomailla.
Näppistaiturin englanninkielisiä versioita on julkaistu vuodesta 1996 lähtien nimellä TypingMaster. Vuonna 2016 USA:ssa alettiin käyttämään tuotenimeä TypeTastic(R). Kehittyvillä markkinoilla mm. Aasiassa käytetään yleisesti TypingMaster Windows-työpöytäsovellusta.
Närepirkko

Närepirkko ("Myrrha octodecimguttata") on leppäpirkkojen (Coccinellidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen närepirkko on kooltaan 4-5 mm. Pohjaväriltään laji on ruskea. Lajin nuoret yksilöt ovat pohjaväriltään vaaleampia kuin aikuiset. Närepirkon peitinsiivissä on vaaleita täpliä, joiden rivitys on 2-1-3-2-1 tai 3-1-3-2-1, jos pieni viivamainen täplä huomioidaan. Peitinsiipien täplien koko vaihtelee ja ne voivat yhdistyä toisiinsa. Etuselän takareunan täplät yhtyvät melkein peitinsiipien etureunan isoihin täpliin. Närepirkosta esiintyy Etelä-Euroopassa alalaji "formosa", jolla vaaleat täplät ovat laajentuneet peittämään suurimman osan ruumiista.
Närepirkko elää erityisesti hiekkarantojen reuna-alueilla kasvavilla männyillä ja myös kalliomännyillä. Närepirkko talvehtii männyn rungon alaosissa kaarnan raoissa ja neulaskarikkeessa. Laji ei pidä muurahaisista. Närepirkko saalistaa toukkana ja aikuisena pieniä, pehmeitä hyönteisiä.
Närepirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji esiintyen lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Pohjoismaissa ja Euroopan alueella.
Leila Alaoui

Leila Alaoui (10. heinäkuuta 1982 Pariisi, Ranska – 18. tammikuuta 2016 Ouagadougou, Burkina Faso) oli ranskalais-marokkolainen valokuvaaja, joka kuvasi siirtolaisia useassa maassa ja dokumentoi tavallisia marokkolaisia. Hän kuoli Ouagadougoun terrori-iskussa saamiinsa vammoihin.
Nuoruus ja opiskelu.
Leila Alaoui syntyi vuonna 1982 Pariisissa, mutta hän vietti nuoruutensa Marokon Marrakechissa. Hänen äitinsä Christine Abrate oli ranskalainen ja hänen isänsä Abdelaziz Alaoui marokkolainen liikemies. Perheessä oli kolme lasta. Leila Alaoui halusi jo nuorena kuvajournalistiksi ja opiskeli valokuvausta ja antropologiaa New Yorkin kaupunginyliopistossa.
Ura.
Alaoui palasi Marokkoon vuonna 2008, kun hän sai Euroopan unionilta apurahan siirtolaisia käsittelevään projektiin. Hän halusi Marokossa ryhtyä myös dokumentoimaan eri alueiden välisiä kulttuurieroa samaan tapaan kuin Robert Frank oli tehnyt Yhdysvalloissa. Alaoui matkusti kylästä toiseen liikkuvan studionsa kanssa ja vietti aina viikon yhdessä kylässä. Hän halusi näin asukkaiden tottuvan häneen. Valokuvia hän otti usein markkinapäivänä, jolloin kylään tuli ihmisiä myös ympäröivältä maaseudulta. Naisten kanssa Alaoui valmisti esimerkiksi kuskusia ja otti samassa yhteydessä valokuvia.
Tanskalainen pakolaisjärjestö Dansk Flygtningehjælp palkkasi vuonna 2013 Alaouin kuvaamaan pakolaisia Libanonissa. Samana vuonna hän loi "Crossings" -nimisen videoinstallaation, jossa kuvattiin marokkolaisia matkustamassa Eurooppaan. ”Everyday Heroes of Syria” -projektia varten hän puolestaan kuvasi erityisesti syyrialaispakolaisia Libanonissa, Jordaniassa ja Irakissa.
UN Womenin ja Amnesty Internationalin toimeksiannosta Alaoui lähti vuoden 2016 alussa Burkina Fasoon kuvaamaan naistenoikeusten kampanjaa varten. Kampanjan nimi oli ”My Body My Rights”. Hän oli ensimmäistä viikkoansa Burkina Fasossa, kun hän haavoittui 15. tammikuuta tapahtuneessa terrori-iskussa. Häneen oli pysäköityneessä autossa, kun häneen osui useampia luoteja. Alaoui vietiin sairaalaan, missä hänelle tehtiin operaatio. Hänen tilanne oli vakaa, mutta sitten hän sai kolme päivää myöhemmin sydänkohtauksen, mihin hän kuoli.
Bindu (näyttelijä)

Bindu Nanubhai Desai (s. 17. huhtikuuta 1951 Valsad, Bombay, Intia), yleensä pelkästään Bindu, on intialainen näyttelijä. Hän oli uransa huipulla hindinkielisessä elokuvateollisuudessa 1970-luvulla. Hänet tunnettiin parhaiten vamppimaisista rooleistaan.
Yksityiselämä.
Bindu meni naimisiin Champaklal Zaverin kanssa perheensä vastustuksesta huolimatta vain 16-vuotiaana. Hän oli kerran seitsemännellä kuukaudella raskaana, mutta sai myöhäisen keskenmenon.
Tsooru

Tsooru on kylä Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa Antslan kunnassa.
Kylä sijaitsee Antsla-Sänna-tien vieressä.
Historia.
Ensimmäisen kerran Tsooru mainitaan vuonna 1419 nimellä Tzoro.
Kansanperinteen mukaan Tsooru sai nimensä etelävironkielisestä sanasta "tsoro", joka viittaa puroon.
Nimellisarvo (täsmennyssivu)

Nimellisarvo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Satara

Satara on Intian Maharashtran osavaltiossa sijaitseva noin 120 000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on toiminut Marathivaltakunnan pääkaupunkina historiansa aikana. Shivaji valloitti Sataran ja Paralin linnoitukset vuonna 1663. Nykyisen Sataran piirikunnan alue oli kukkulaista ja sitä peittivät tiheät metsät, minkä vuoksi Shivaji rakennutti alueelle useita linnoituksia. Kaupungin nimi on peräisin marathinkielisestä sanasta "satara", joka tarkoittaa seitsemäätoista, koska Sataran linnoituksella oli 17 muuria. Britit ottivat alueen haltuunsa vuonna 1848, jonka jälkeen he korjauttivat linnoitusta. Sataran linnoitus oli brittien sotilastukikohta sepoykapinan aikana.
Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Sataran väkiluku oli 120 195 henkeä. Asukkaista melkein 80 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia ja 14 % muslimeita. Buddhalaiset muodostavat neljän prosentin suuruisen vähemmistön. Väestöstä 4 570 asuu slummialueella.
Apotti (täsmennyssivu)

Apotti voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Eino Pinomaa

Eino Johannes Pinomaa (vuoteen 1935 Gulin, 5. elokuuta 1929 Hämeenlinna – 19. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja Suomen Kristillisen Liiton poliitikko. Pinomaa muistetaan SKL:n ensimmäisenä puoluesihteerinä. Pappisurallaan Pinomaa työskenteli Meilahden seurakunnassa apulaisena vuosina 1976–1983, kappalaisena 1983–1987 ja kirkkoherrrana vuosina 1987–1993 jolloin hän jäi eläkkeelle. Ennen Meilahtea Pinomaa työskenteli Suomen Kristillisen Liiton puoluesihteerinä 1975–1978, Vartiokylän seurakunnan pappina 1964–1974, Vanhankirkon seurakunnassa 1963–1964, opettajana 1959–1963, SKY:n ylioppilaspastorina 1957–1958 sekä Oriveden seurakunnassa saarnaajana 1955–1957. 
Pinomaa valmistui ylioppilaaksi Käpylän yhteisklukiosta 1947. Hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1952 ja hänet vihittiin papiksi 1953. Hän jäi eläkkeelle kirkkoherran virasta 1993.
Luottamustehtävissä Pinomaa työskenteli järjestömuotoisen SKL:n pääsihteerinä 1965–1974 sekä Kristillisen radio- ja televisioliiton puheenjohtajana vuodesta 1983. Pinomaa toimi "Kristityn Vastuu"-lehden päätoimittajna vuosina 1970–1971 sekä "Aaltopituus"-lehden päätoimittajana vuodesta 1983. Pinomaalle myönnettiin rovastin arvonimi 1984.
Konrad Telmann

Ernst Otto Konrad Zitelmann, kirjailijanimi Konrad Telmann, (26. marraskuuta 1854 Stettin – 24. tammikuuta 1897 Rooma, Italia) oli saksalainen kirjailija.
Zitelmann opiskeli oikeustiedettä ja toimi sen jälkeen tuomioistuimessa, mutta erosi tehtävästä ja asettui terveydellisistä syistä Etelä-Eurooppaan. Hän asui pitkiä aikoja muun muassa Mentonissa, jossa hän avioitui taiteilija ja kirjailija Hermine von Preuschenin kanssa 1891. Zitelmann käytti kirjailijanimeä Konrad Telmann kirjoittaessaan viihteellisiä, laadultaan kevyitä kirjoja.
Zitelmannin parhaimpiin teoksiin kuuluu romaani "Was ist Wahrheit?." Hänen esikoisteoksensa on 1874 ilmestynyt "In Pommern und andere Novellen". Hän julkaisi myös runokokoelman "Meereswellen". Kahdeksanosainen "Ausgewählte Werke" (Valitut teokset) ilmestyi 1908.
Kalvaskynsimö

Kalvaskynsimö ("Draba oxycarpa") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon ja kynsimöiden ("Draba") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja suhteellisen suurikukkainen kynsimölaji. Nykyisin kalvaskynsimö luokitellaan omaksi lajikseen, mutta aiemmin sitä on pidetty kultakynsimön ("Draba alpina") kanssa samana lajina.
Kalvaskynsimö voi kasvaa noin kymmenkunta senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on lehdetön sekä yleensä karvainen, mutta toisinaan kalju. Varressa on useimmiten sekä tähtikarvoja että tavallisia yksihaaraisia karvoja. Lehdet kasvavat ruusukkeena varren tyvellä ja ovat väriltään tummanvihreitä. Lehdet ovat myös karvaisia ja toisinaan hammaslaitaisia. Kukat ovat vaaleankeltaisia, ja terälehdet menevät reunoiltaan usein hieman päällekkäin. Kalvaskynsimö kukkii kesä–heinäkuussa. Hedelminä olevat lidut ovat karvaisia.
Kalvaskynsimö kasvaa tuntureilla kalliohyllyillä sekä vuotomailla. Kalvaskynsimöä ei kasva Suomessa.
Katherine Schwarzenegger

Katherine Schwarzenegger (s. 13. joulukuuta 1989 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on näyttelijä ja poliitikko Arnold Schwarzeneggerin ja toimittaja Maria Shriverin vanhin lapsi.
Hänellä on yksi nuorempi sisko, Christina Schwarzenegger, sekä kaksi nuorempaa veljeä, Patrick Schwarzenegger ja Christopher Schwarzenegger. Lisäksi hänellä on isänsä puolelta velipuoli, Joseph Baena.
Schwarzenegger avioitui kesäkuussa 2019 näyttelijä Chris Prattin kanssa. Heille syntyi elokuussa 2020 tytär, toukokuussa 2022 toinen tytär ja marraskuussa 2024 poika.
Uuden Musiikin Kilpailu 2021

Uuden Musiikin Kilpailu 2021 (UMK21) järjestettiin 20. helmikuuta 2021 Tampereen Mediapoliksessa. Se oli järjestyksessään kymmenes "Uuden Musiikin Kilpailu", ja siinä valittiin Suomen edustaja vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun Rotterdamiin Alankomaihin. "Uuden Musiikin Kilpailun" voitti Blind Channel kappaleella "Dark Side".
Formaatti.
Vuoden 2021 "Uuden Musiikin Kilpailun" avoin haku järjestettiin 1.–7. syyskuuta 2020 ja hakemuksia tuli 278. Lopulliset seitsemän finalistia valitsi asiantuntijoista koostuva raati. Finalistit julkistettiin yleisölle 13. tammikuuta 2021. Voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella. Yleisöäänestyksen painoarvo oli 75 prosenttia ja kansainvälisten raatien 25 prosenttia. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2021 Alankomaat, Espanja, Islanti, Iso-Britannia, Puola, Sveitsi ja Yhdysvallat.
Kilpailun kulku.
Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa lauantaina 20. helmikuuta 2021 ilman yleisöä. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla. Finaalia seurasi esityspäivänä keskimäärin 1 148 000 katsojaa. Ääniä annettiin yhteensä 138 195 kappaletta.
Paul Esser

Paul Esser (24. huhtikuuta 1913 Geldern-Kapellen – 20. tammikuuta 1988 Teneriffa) oli saksalainen näyttelijä. Hän esiintyi näyttämöllä ja televisiossa ja teki myös äänirooleja. Hänet muistetaan pääroolistaan poliisisarjassa "Rikospaikalla". Esser esiintyi lastenelokuvissa "Vaahteramäen Eemeli" ja "Eemelin uudet metkut", joissa hän esitti Marjolahden tohtoria (jonka ääntä esitti Hans Lindgren) ja televisiosarjassa "Peppi Pitkätossu", jossa hän esitti Kukkasta.
Bernd ja Hilla Becher

Bernhard ”Bernd” Becher (20. elokuuta 1931 Siegen, Saksa – 22. kesäkuuta 2007 Rostock, Saksa) ja Hilla Becher (s. Hilla Wobeser, 2. syyskuuta 1934 Potsdam, Itä-Saksa – 10. lokakuuta 2015 Düsseldorf, Saksa) oli saksalainen aviopari, joka työskenteli yhdessä valokuva- ja käsitetaiteilijoina. Becherit tunnetaan varsinkin teollisia rakennuksia esittävistä kuvasarjoistaan. Parin valokuvat ja opetustyö Düsseldorfin taideakatemiassa johtivat Düsseldorfin koulukuntana tunnetun dokumenttivalokuvauksen tyylisuunnan syntyyn. 
Becherien vaikutus valokuvauksen, valokuvataiteen ja käsitetaiteen myöhempään kehitykseen on suuri. Financial Times on kutsunut parin valokuvia ”yhdeksi merkittävimmistä elämäntöistä valokuvan historiassa.” Pari sai työstään arvostettuja palkintoja ja tunnustuksia, esimerkiksi Erasmus-palkinnon (2002) ja Hasselblad-palkinnon (2004). 
Elämä ja ura.
Bernd ja Hilla Becher tapasivat opiskellessaan Düsseldorfin taideakatemiassa vuosina 1957–1961 ja menivät naimisiin vuonna 1961. Beckerit aloittivat saksalaisten teollisten rakennusten dokumentoinnin jo opiskeluaikanaan. Heidän työnsä pohjautui 1920-luvun saksalaisen uusasiallisuuden perinteeseen sekä August Sanderin, Karl Blossfeldtin ja Albert Renger-Patzschin valokuviin. Vuosien kuluessa Becherit dokumentoivat rakennuksia systemaattisesti matkoillaan Saksassa, Alankomaissa, Belgiassa, Ranskassa, Luxemburgissa ja Britanniassa. 
Suuret, minimalistiset ja mustavalkoiset valokuvat dokumentoivat teollisten rakennusten arkkityyppejä, joita Becherit kutsuivat typologioiksi. Pari kuvasi 8x10 palkkikameralla ja vedosti kuvansa hopeagelatiinivedoksina. Valokuvat pyrkivät esittämään rakennukset mahdollisimman neutraalisti ilman ihmisiä. Beckerit kuvasivat vain pilvisinä päivinä ja odottivat oikeita olosuhteita usein kauan, pyrkimyksenään häivyttää kuvista tekijän kädenjäljen ja luovuuden tunnusmerkit. Valokuvat esitettiin usein kuvasarjoina. Vuonna 1970 Becherit julkaisivat ensimmäisen valokuvakirjansa "Anonymous Sculptures: a Typology of Industrial Buildings." Vuosina 1972 ja 1977 heidät kutsuttiin Documenta 4 -näyttelyyn Kasseliin.
Bernd Becheristä toimi valokuvauksen opettajana Düsseldorfin taideakatemiassa 1976–1996. Taideakatemian sääntöjen vuoksi Hilla Becher ei voinut toimia virallisesti opettajana samaan aikaan miehensä kanssa. Becherien oppilaita olivat esimerkiksi valokuvaajat ja taiteilijat Laurenz Berges, Andreas Gursky, Thomas Ruff, Thomas Struth, Candida Höfer, Simone Nieweg, Axel Hütte, Petra Wunderlich ja Elger Esser. Beckerien vaikutuksesta syntynyt Düsseldorfin koulukuntana tunnettu valokuvauksen tyylisuunta tarkasteli ympäristöä objektiivisesti ja dokumentoiden. 
Bernd Becher kuoli vuonna 2007. Hilla Becher jatkoi työskentelyä parin aiemmin kuvaamien valokuvien parissa. Becherien valokuvia on hankittu kokoelmiin esimerkiksi Los Angelesin Getty-museoon, New Yorkin Museum of Modern Art -museoon ja Lontoon Tate Galleryyn.
Esser

Esser on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Hannelore Schroth

Hannelore Emilie Käte Grete Schroth (10. tammikuuta 1922 Berliini, Weimarin tasavalta – 7. heinäkuuta 1987 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä, jonka ura kesti yli viisi vuosikymmentä. Suomessa Schroth tunnetaan ainakin "Vaahteramäen Eemeli" -elokuvista, joissa hän esitti rouva Pekkalaa.
Yksityiselämä.
Schroth syntyi Berliinissä. Hänen vanhempansa olivat näyttelijät Heinrich Schroth ja Käthe Haack. Hänen vanhempi velipuolensa oli näyttelijä ja elokuvaohjaaja Carl-Heinz Schroth (1902–1989), joka oli syntynyt Heinrich Schrothin aiemmasta avioliitosta Else Ruttersheimin kanssa.
Schroth avioitui näyttelijä Carl Raddatzin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hän avioitui toisen kerran itävaltalaisen syvänmerensukeltajan Hans Hassin kanssa. Heille syntyi poika Hans Hass Jr. (1946–2009), josta tuli näyttelijä ja poplaulaja. Hän oli kolmannen kerran naimisissa lakimiehen kanssa ja heille syntyi poika Christopher Kantapper Kösterin (1953–2012). Hänen molemmat poikansa tekivät itsemurhan.
Schroth kuoli vuonna 1987 65-vuotiaana ja haudattiin Berliiniin Friedhof Heerstraßen hautausmaalle.
Rubidiumhydroksidi

Rubidiumhydroksidi (RbOH) on rubidium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa muiden rubidiumyhdisteiden valmistukseen ja elektrolyyttinä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa rubidiumhydroksidi on valkoista tai harmahtavaa kiteistä ainetta, joka on hyvin hygroskooppista. Yhdisteen alkeiskoppi on ortogonaalinen. Rubidiumhydroksidi liukenee erittäin hyvin veteen ja liuokset ovat voimakkaasti emäksisiä. Aine liukenee myös etanoliin.
Rubidiumhydroksidia valmistetaan rubidiumsulfaatin ja bariumhydroksidin välisellä reaktiolla. Sitä muodostuu myös metallisen rubidiumin valmistusprosessin yhteydessä ja elektrolysoitaessa rubidiumkloridia.
Rb2SO4 (aq) + Ba(OH)2 (aq) → 2 RbOH (aq) + BaSO4 (s)
Rubidiumhydroksidia käytetään muiden rubidiumyhdisteiden valmistukseen, elektrolyyttinä matalissa lämpötiloissa käytettävissä akuissa ja lasin etsaukseen.
Mäetaguse jõgi

Mäetaguse jõgi (myös Metniku jõgi) on Viron Itä-Virumaalla Alutagusen kunnassa virtaava 23 kilometriä pitkä Rannapungerja jõen sivujoki.
Joen kulku.
Joki alkaa pelto-ojana Mäetaguse kauppalan pohjoispuolelta Võiden kylässä. Yläjuoksulla se kiertää kauppalan pelto-ojana ja kulkee suoraksi kaivettuna johto-ojana Ratva raban ja Sellisoon (soita) välistä kohti lounasta. Täällä siihen yhtyy idästä tuleva Tammikmäe peakraavi, johon tulee vettä kauppalan alueelta. Joki virtaa soiden välissä Metskülan peltojen läpi ja kaartaa voimakkaasti ruopattuna kohti kaakkoa Muraka raban itäpuolella. Siihen on koko matkalta johdettu ojitettujen metsien kuivatusojia. Ruoppausta on täydennetty meanderoivien osuuksien ohitusuomilla. Joki virtaa varsinkin alajuoksulla metsin läpi ja sen ilme on ruoppauksista huolimatta usein erämainen.
Joki on puhdistettu voimakkaasti Neuvostoliiton aikana, mutta vuonna 2011 joen esteet ja majavien siihen rakentamat padot siivottiin pois.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Valuma-alue.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 90,3 neliökilometriä. Se virtaa pääuomansa länsipuolella ja sen valuma-alue rajautuu siellä siihen. Joen itäpuolella sijaitsee suuri Muraka raba, joka toimii samalla valuma-alueen vedenjakajana. Pohjoisessa virtaa Purtsi jõgi, jonka sivuhaarojen Raudi jõen ja Ratva ojan valuma-alueet ylettyvät tänne.
Sivu-uomia ja järviä.
Suuri osa joen sivu-uomista ovat metsäojia. Niiden joukossa on Tammikmäe peakraavi, joka saa vetensä Mäetagusen kauppalan ympäristöstä soranottalueen lähteistä . Sen pituus on 2,3 kilometriä ja valuma-alueen pinta-ala 14 neliökilometriä . Monet ojat alkavat soiden reunalta ja keräävät ojitettujen metsien vedet johto-ojiinsa ja yhtyvät sitten Mäentaguse jõgeen. Alueen soilla on pajon suolampia ja rimpiä, joiden vesi on peräisin karstialueen lähteistä.
Bayonne (New Jersey)

Bayonne on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion koillisosassa Hudsonin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 63 024.
Maantiede.
Bayonne sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Hudsonin piirikunnassa. Alue on niemimaata, jonka toisella puolella sijaitsee Newarkinlahti ja toisella puolella Ylä-New Yorkin lahti. Niemimaan kärki tuli tunnetaan nimellä Constable Hook. Kill Van Kull erottaa Bayonnea Staten Islandin saaresta New Yorkin kaupungin puolella. Kill Van Kullin yli kulkee Bayonnen silta.
Historia.
Bayonneen alkoi muodostua siirtolaisasutusta vuonna 1646, jolloin Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian Jacob J. Roy sai maata nykyisen kaupungin paikalta. Paikasta kehittyi kauppa-asema brittien saatua alueen ja paikka tunnettiin nimellä Bergen Neck.
Vuonna 1840 paikalla sijainneet Saltervillen, Centrevillen, Constable
Hookin ja Bergen Poinin kylät liitettiin Hudsonin piirikuntaan. Rannikolle rakennettiin hulppeita asuntoja ja matkailijoita vieraili La Tourette Hotel-hotellilla. Kaupunki tunnettiin ensimmäiseen maailmansotaan saakka etenkin siellä rakennetuista jahdeistaan. Kylät yhdistettiin Bayonneksi vuonna 1861. Nimi johdettiin Bayonnia-kiinteistöjen mukaan. Varsinaista yhteyttä Bayonnen kaupunkiin Ranskassa nimellä ei ole. Hallinnollinen Bayonnen kaupunki muodostettiin 10. maaliskuuta 1896.
Rautatie oli saapunut Bayonneen Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Jersey Central Railroad-yhtiö rakennutti Port Johnstonin hiilisataman Constable Hookissa ja John D. Rockefellerin Standard Oil rakennutti paikalle öljynjalostamoja. Jalostamoille vedettiin öljyputkiaosavaltion ulkopuolelta. Bayonne kehittyi näin maaseutuympäristöstä teollisuuden keskukseksi. Kasvavan teollisuuden myötä alueelle saapui suuria määriä siirtolaisia etenkin Etelä- ja Keski-Euroopasta. Bayonnen silta Staten Islandille valmistui vuonna 1931.
Toisen maailmansodan aikana Bayonnen teollisuus teki kaupungista merkittävän tuotannon keskuksen. Bayonnen laivastotukikohdasta käsin varustettiin sotalaivoja ja vietiin tarvikkeita muihin tukikohtiin ympäri maailmaa. Laivastotukikohta muuttui laivaston tavaraterminaaliksi vuonna 1967 ja lopulta se suljettiin vuonna 1999.
Talous.
Bayonne on useiden eri öljyputkien päätepiste. Big Inch saapuu kaupunkiin Teksasista 2 400 kilometrin päästä. Paikallisia teollisuuden aloja ovat esimerkiksi koneteollisuus, tekstiiliteollisuus ja kemikaaliteollisuus. Rannan tuntumassa on useita telakoita. Huomattava osa taloudesta perustuu satamatoiminnalle ja palvelualalle.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Bayonnessa aikavälillä 2014–2018 olivat 59 924 USD ja henkilöä kohden 31 329 USD. 13,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 63 024 ja vuoden 2019 arvion mukaan 64 897. Kaupungin asukkaista 63,4 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 46,6 %), 11,5 % afroamerikkalaisia, 31,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 9,9 % aasialaisia. 46,9 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 30,4 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Blondien diskografia

Blondie on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka oli suosituimmillaan 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Silloin Blondie oli yksi uuden aallon musiikin merkittävimmistä ja näkyvimmistä yhtyeistä.
Coccidulinae

Coccidulinae on leppäpirkkojen heimoon kuuluva kovakuoriaisalaheimo. Alaheimoon kuuluvien tribuksien ja sukujen määrä vaihtelee eri lähteissä. Alaheimoon kuuluu maailmanlaajuisesti kymmenen tribusta ja noin 34 sukua. Suomessa alaheimoon kuuluu lajeja kahdessa suvussa, joissa yhteensä kolme lajia.
Union City (New Jersey)

Union City on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Hudsonin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 66 455.
Maantiede.
Union City sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Hudsonin piirikunnassa. Vieressä virtaa Hudsonjoki. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Hobokenin kaupunki ja vieressä on New Yorkin kaupunki. Union City on Lincoln Tunnel-tunnelin länsikärjessä.
Historia.
Nykyisen Union Cityn alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat lenapet. 1600-luvulla alueelle alkoi saapua hollantilaisia siirtolaisia. 1800-luvun puoliväliltä lähtien saapui saksalaisia, italialaisia ja irlantilaisia. Nykyinen Union Cityn kaupunki on muodostunut liitoksena. North Hobokenista tuli kaupunki nimellä Union Hill vuonna 1851. West
Hobokenin kaupunki perustettiin vuonna 1861. Kaupungit liitettiin toisiinsa nimellä Union City vuonna 1921.
Union City tuli tunnetuksi etenkin tekstiiliteollisuudestaan. Kaupungissa valmistettua pitsiä myytiin ympäri maailmaa. toisen maailmansodan aikana sotateollisuus synnytti monia työpaikkoja kauupinkiin, mutta sodan jälkeen alkoi syntyä muuttoliikettä Union Citystä Bergenin piirikuntaan. Asukasluku lähti laskuun, mutta tilanne muuttuui, kun 1950-luvulta lähtien kaupunkiin alkoi saapua siirtolaisia Puerto Ricosta ja Kuubasta. Kaupunkiin viitataankin joskus lempinimellä "Havana on the Hudson" eli Hudsonin Havanna.
Talous.
Union Cityn teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi tekstiilit, vaatteet, paperituotteet ja lamput.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Union Cityssä aikavälillä 2014–2018 olivat 45 636 USD ja henkilöä kohden 22 741 USD. 13,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 66 455 ja vuoden 2019 arvion mukaan 67 982. Kaupungin asukkaista 74,2 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 16,1 %), 4,7 % afroamerikkalaisia, 77,3 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 3,8 % aasialaisia. 84,4 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 58,2 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. Union City kuuluu Yhdysvaltojen tiheimmin asuttuihin kaupunkeihin.
Pedro Kourin trooppisen lääketieteen laitos

Pedro Kourin trooppisen lääketieteen laitos (, lyhemmin "Instituto Pedro Kourí", lyhennys IPK) on vuonna 1937 alkujaan Havannan yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan yhteyteen perustettu, Kuuban pääkaupungissa Havannassa toimiva lääketieteellinen tutkimus- ja koulutuslaitos. IPK edustaa kansainvälisesti Kuubaa esimerkiksi kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI). 
Pedro Kourin trooppisen lääketieteen laitos on ollut merkittävässä asemassa Kuuban covid-19-pandemian vastaisessa työssä. Laitoksen laboratoriossa esimerkiksi analysoitiin maan ensimmäiset covid-19-tapaukset (kolme italialaista turistia).
Weehawken

Weehawken on kunta ("township") Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Hudsonin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 17 197.
Maantiede.
Weehawken sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Hudsonin piirikunnassa Hudsonjoen varrella. Jersey City sijaitsee kunnasta noin 8 kilometriä etelään ja New Yorkin kaupunki sijaitsee Hudsonin vastarannalla.
Historia.
Weehawkenin nimi on johdettu mahdollisesti algonkinkielten "maissin maata" tarkoittavasta sanasta. Nimen taustasta on tosin esitetty myös muita teorioita. Alueen ensimmäisen eurooppalaisen sanotaan olleen Henry Hudson, joka rantautui Weehawken Coven kohdalla vuonna 1609. Vuonna 1649 hollantilainen Maryn Adriadsen sai 68:n hehtaarin kokoiseen maalaueen nykyisen kaupungin kohdalta. Vuoden 1700 paikkeilla Weehawkenista aloitettiin lauttaliikenne Hudsonjoen yli. Historiallisesti paikka tunnettiin myös kaksintaisteluistaan, joista kuuluisin käytiin 11. heinäkuuta 1804 Alexander Hamiltonin ja Aaron Burrin välillä. Hamilton haavoittui kuolettavasti ja nykyisin paikalla on Hamiltonin muistomerkki.
Weehawken oli osa Bergenin piirikuntaa vuoteen 1840 saakka, jolloin muodostettiin nykyinen Hudsonin piirikunta. Weehawkenista tuli hallinnollisesti oma kuntansa vuonna 1859. 1900-luvulle tultaessa Weehawken oli kasvanut huomattavaksi rautatieliikenteen keskukseksi. Vuonna 1937 avautui puolestaan New Yorkiin kulkeva Lincoln Tunnel-tunneli.
Talous.
Weehawkenin on rakennettu useita toimistotiloja, jotka ovat vetäneet puoleensa yrityksiä New Yorkista. Paikka on myös merkittävä liikenteen keskus. Lincoln Tunnel kulkee New Yorkiin ja Weehawken on myös matkustajalauttojen keskus.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Weehawkenissa aikavälillä 2014–2018 olivat 94 544 USD ja henkilöä kohden 62 980 USD. 12,8 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Vuonna 2020 Weehawkenin 17 197 asukkaasta valkoisia oli 49,5 %, aasialaisia 15,3 %, mustia 4,6 % ja alkuperäisasukkaita 0,6 %. Asukkaista 13,7 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 16,2 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 32,9 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 48,8 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 40,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Acidipropionibacterium virtanenii

Acidipropionibacterium virtanenii on aktinobakteereihin kuuluva grampositiivinen bakteerilaji, jonka Pauliina Deptula työryhmineen eristi 2018 mallasohrasta. Sen tieteellinen lajinimi "virtanenii" kunnioittaa kemisti A. I. Virtasta.
Linja 2 (Thessalonikin metro)

Linja 2 (; myös Επέκταση Καλαμαριάς, "Epéktasi Kalamariás", ”Kalamarián laajennus”) on Thessalonikin metron linja, joka kulkee Thessalonikin rautatieasemalta kaupungin keskustasta Kalamarián kaupungin alueelle metropolialueen eteläosassa. Linjan tunnusväri asemilla ja kartoissa on sininen.
Metrolinjan pituus on 11,4 kilometriä ja sen varrella on 16 asemaa, joista 11 on yhteisiä linjan 1 kanssa. Linjat haarautuvat 25is Martíou -asemalla. Linja on tarkoitus avata helmikuussa 2026. Linjaa on suunniteltu jatkettavaksi myöhemmin etelässä Thessalonikin kansainväliselle lentoasemalle.
Reitti.
Linja 2 laajentaa metrojärjestelmää Kalamariáan, Thessalonikin metropolialueen toiseksi suurimpaan kuntaan. Sillä on kaksi rinnakkaista yksiraiteista tunnelia 4,78 kilometrin pituisella reitillä 25is Martíoun ja Míkran asemien välillä ja viisi uutta asemaa.
Historia.
Linjan rakentaminen alkoi vuonna 2013, ja sen budjetti oli 518 miljoonaa euroa. Metron laajennusta koskeneiden epäselvyyksien jälkeen Ellinikó Metró selvensi elokuussa 2018, että se olisi erillinen linja, joka kulkisi Néos Sidirodromikós Stathmóksen ja Míkran asemien välillä ilman tarvetta vaihtaa junaa 25is Martíoun asemalla.
31. heinäkuuta 2018 mennessä laajennus oli 60-prosenttisesti valmis. Vaikka rakentaminen alkoi seitsemän vuotta linjan 1 jälkeen, sen odotettiin aukeavan vain kuusi kuukautta linjan 1 jälkeen. Tämä johtuu suurten arkeologisten töiden puutteesta, mikä mahdollistaa hankkeen etenemisen ilman viivästyksiä. Toukokuussa 2025 Linjan avaaminen kuitenkin viivästyi helmikuulle 2026. Ellinikó Metrón vuoden 2017 tilinpäätöksessä laajennuksen arvioidut kustannukset olivat 568 miljoonaa euroa. Huhtikuun 2019 päivitys nosti arvioidut kustannukset 640 miljoonaan euroon.
Linjan 2 jatko Thessalonikin kansainväliselle lentoasemalle kilpailutettiin maaliskuussa 2019, ja sen ensimmäinen budjetti oli euroa, joka käytettiin topografisiin töihin radan tarkemman suunnittelun mahdollistamiseksi.
Asemat.
Linjan asemat lännestä etelään ovat:
Lilla Bodö

Lilla Bodö on noin kolmen hehtaarin laajuinen saari Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa Bergön ja Stora Bodön välissä. Lilla Bodön ja Stora Bodön välissä on Bodösundin salmi. Lilla Bodösta on maantieyhteys Bergöhön, joka kuuluu Suvisaariston vakituisesti asuttuihin pääsaariin. Aivan Lilla Bodön länsipuolella sijaitsee pieni Notgrundin saari.
Lilla Bodön keskellä sijaitsee koristeellinen huvila, joka on rakennettu 1880-luvulla. Rakennuttajana oli vapaaherra Johan Philip Palmén. Huvila on vuorattu pienillä paanuilla ja sen ullakkovyöhyke erkanee jonkin verran ensimmäisen kerroksen ulkoseinästä. Huvilan ympäristö on puistomainen.
Stalowa Wolan piirikunta

Stalowa Wolan piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 106 037. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Stalowa Wola. Viisi maalaiskuntaa ovat Bojanów, Pysznica, Radomyśl nad Sanem, Zaklików sekä Zaleszany ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Zaklików.
Stalowa Wolan piirikunnan pinta-alasta arviolta 50,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Stalowa Wolan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 4,7 prosenttia.
Vuoden 2019 lopussa Stalowa Wolan piirikunnassa arvioitiin olevan 106 037 asukasta, joista 51,5 prosenttia naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 109 760 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 80 195 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,6 prosenttia ja eläkeikäisten 23,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 723 lasta.
Luettelo Thessalonikin metron asemista

Tämä on luettelo Thessalonikin metron asemista.
Tallholm

Tallholm on noin seitsemän hehtaarin laajuinen huvilasaari läntisessä Espoossa Moisön lounaispuolella ja Soukanniemen eteläpuolella. Moisön ja Tallholmin välissä sijaitsee Getholmin luonnonsuojelualue ja Lilla Tallholmenin saari. Tallholmin lounaispuolella on Pentalan saari. Tallholmin ja Pentalan välissä on Tallholmsgrundetin luoto. Virallisessa kaupunginosajaossa Tallholm kuuluu Suvisaaristoon. 1860-luvulla alkanut huvila-asutus on muovannut Tallholmin rehevän puistomaiseksi kokonaisuudeksi, jonka villat ovat rakennushistoriallisesti merkittäviä.
Huvilat.
Ennen huvila-asutusta Tallholmilla oli kalastaja-asutusta: kalastaja August Zetterberg perheineen muutti saarelle 1846. Kielitieteilijä ja kirkkoherra Gabriel Geitlin osti Tallholmin 1865 kesäpaikakseen, sitä ennen saari kuului Moisön yksinäistaloon. Geitlin kuoli 1871, minkä jälkeen hänen poikansa ja näiden jälkeläiset rakennuttivat saarelle omat huvilansa. Geitlin rakennutti Villa Tallholmenin 1866, ja sitä pidetään Espoon vanhimpana varsinaisena kesähuvilana.
Geitlinin vanhin poika, suomenkielen lehtori Johan Gabriel Geitlin rakennutti koristeellisen Nannelan 1872. Hänen lempinimensä oli Nanne. Huvilaan kuuluu torni sakaroineen ja sen läheisyydessä on muun muassa pakaritupa, venetalas ja apulaisia varten rakennettu mökki "Jungfruburen". Johan Geitlin myi Nannelan Gyllingin suvulle.
Tohtori Fritz Gabriel Geitlin rakennutti taitekattoisen, kaksikerroksisen Villa Gluschkoffin 1914. Sen arkkitehtina toimi Ellen Segerstråle. Villa Gluschkoffin runkona on kalastaja Zetterbergin mökki 1840-luvulta, mökin sisätilat on säilytetty Villa Gluschkoffin sisällä.
Saaren eteläkärjen Villa Appelqvist sai nykyasunsa 1910-luvulla, sen runkona on saattanut olla vanha kalastusmaja tai se on toiminut aiemmin leivintupana. Villa Appelqvistin omisti 1800-luvun lopulla valtiosihteeri Wilhelm Gabriel Geitlin.
Tallholmin pohjoisosaan rakennettiin Villa Sjöblom 1910-luvulla, rakennuttaja oli Geitlinien sukulainen tohtori Neovius. Villa Sjöblom muistuttaa varsin paljon Villa Gluschkoffia, ja myös se saattaa olla Segerstrålen käsialaa.
25is Martíoun metroasema

25is Martíou ( eli Σταθμός 25ης Μαρτίου, "Stathmós 25is Martíou") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se on asema, jossa linjat haarautuvat toisistaan, ja sijaitsee samannimisellä kadulla Thessalonikin varsinaisen kaupunkialueen eteläosassa. Kadun ja aseman nimi ”25. maaliskuuta” viittaa Kreikan itsenäisyyspäivään.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen sekä Linjalla 1 että Linjalla 2 on Analípseos. Seuraava asema etelään Linjalla 1 on Voúlgari ja Linjalla 2 Nomarchía.
Alun perin aseman nimeksi oli tarkoitus tulla "Patrikíou" (Πατρικίου), ja nimi esiintyy metron vanhemmissa suunnitteluaikaisissa kartoissa. Vuoden 1988 suunnitelmassa 25is Martíou ja Patrikíou ovat erillisiä asemia.
Agía Sofían metroasema

Agía Sofía ( eli Σταθμός Αγία Σοφία, "Stathmós Agía Sofía") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Thessalonikin ydinkeskustassa lähellä sille nimen antanutta Hagia Sofian kirkkoa.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema luoteeseen on Venizélou ja kaakkoon Sintriváni/Ékthesi. Asema esiintyy jo vuoden 1988 Thessalonikin metrosuunnitelmassa.
Analípseoksen metroasema

Analípseos ( eli Σταθμός Αναλήψεως, "Stathmós Analípseos") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee samannimisellä kadulla Thessalonikin varsinaisen kaupunkialueen eteläosassa.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen on Flémigk ja etelään 25is Martíou. Asema esiintyy jo vuoden 1988 Thessalonikin metrosuunnitelmassa.
Villa Tallholmen

Villa Tallholmen on Espoon vanhin varsinainen kesähuvila. Se sijaitsee Tallholmin saarella Suvisaaristossa lounaisessa Espoossa. Villa Tallholmen on arkkitehti Jean Wikin käsialaa.
Espoon kirkkoherra Gabriel Geitlin osti Tallholmin saaren 1865 ja Villa Tallholmenin rakennustyö aloitettiin saman tien. Huvilasta tuli kartanomainen: sen hirsirunko on leveä ja keskiosassa on korkea ristikeskus. Parvekkeihin tehtyjä muutoksia lukuun ottamatta huvila on säilyttänyt varsin hyvin alkuperäisen ilmeensä. Geitlinin nuorin poika Alexander asui Villa Tallholmenissa ja muut pojat rakennuttivat saarelle omat huvilansa. Professori Martti Kaila osti Villa Tallholmenin 1937 ja inventoi saaren kasvit, joita löytyi merkittävän paljon. Aikoinaan saaren ohi kulki purjelaivojen väylä, ja laivat tyhjensivät painolastikseen ottamansa hiekan purjehtiessaan sisäväylille.
Strzyżówin piirikunta

Strzyżówin piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 61 386. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Czudec, Frysztak, Niebylec, Strzyżów sekä Wiśniowa ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Strzyżów.
Strzyżówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 28,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Strzyżówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 13 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Vuoden 2019 lopussa Strzyżówin piirikunnassa arvioitiin olevan 61 386 asukasta, joista 50,4 prosenttia naispuolisia ja 49,6 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 62 360 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 52 115 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,3 prosenttia ja eläkeikäisten 19,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 610 lasta.
Aretsoún metroasema

Aretsoú ( eli Σταθμός Αρετσού, "Stathmós Aretsoú") on Thessalonikin metron rakenteilla oleva asema Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Aretsoún eli Néa Aretsoún kaupunginosassa Kalamarián kaupungissa Thessalonikin metropolialueen eteläosassa.
Metroasema on tarkoitus avata helmikuussa 2026. Seuraava asema pohjoiseen on Kalamariá ja etelään Néa Kríni.
Dimokratíaksen metroasema

Dimokratías ( eli Σταθμός Δημοκρατίας, "Stathmós Dimokratías") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Thessalonikin keskustan länsiosassa Dimokratías-aukiolla ("Plateía Dimokratías") eli Demokratian aukiolla.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema luoteeseen on Néos Sidirodromikós Stathmós (Thessalonikin rautatieasema) ja kaakkoon Venizélou. Asema esiintyy jo vuoden 1988 Thessalonikin metrosuunnitelmassa nimellä "Vardáris" (Βαρδάρης).
Efkleídin metroasema

Efkleídi ( eli Σταθμός Ευκλείδη, "Stathmós Efkleídi") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Thessalonikin kaupungin kaakkoisosassa, ja se on nimetty lähellä olevan matemaatikko Eukleideelle ("Efkleídis") omistetun koulun mukaan.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen on Papáfi ja etelään Flémigk. Asema esiintyy jo vuoden 1988 Thessalonikin metrosuunnitelmassa.
Flémigkin metroasema

Flémigk ( eli Σταθμός Φλέμιγκ, "Stathmós Flémigk") on Thessalonikin metron asema Linjalla 1 (punainen) ja Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Thessalonikin varsinaisen kaupunkialueen eteläosassa, ja se on saanut nimensä Alexander Flemingin mukaan nimetystä Flémi(n)gk-kadusta.
Metroasema avattiin 30. marraskuuta 2024. Seuraava asema pohjoiseen on Efkleídi ja etelään Analípseos. Asema esiintyy jo vuoden 1988 Thessalonikin metrosuunnitelmassa.
Kirill Semjonov

Kirill Jevgenjevitš Semjonov (, s. 27. lokakuuta 1994 Omsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Semjonov laukoo vasemmalta.
Ura.
Seuraura.
Semjonov debytoi KHL:ssä kaudella 2013–2014 Avangard Omskin joukkueessa. Hän pelasi debyyttikaudellaan kolme KHL-ottelua ilman tehopisteitä ja rangaistusminuutteja sekä 45 MHL-ottelua tehopistein 15+33=48 keräten 24 rangaistusminuuttia. Seuraavalla kaudella Semjonov teki tehopisteet 2+4=6 pelaamassaan 49 ottelussa. Pudotuspeleissä hän pelasi kymmenen ottelua tehopistein 3+1=4. Kaudella 2015–2016 Semjonov pelasi seitsemän ottelua Omskin paidassa, kunnes hän siirtyi kesken kauden Metallurg Novokuznetskin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella Semjonov pelasi Novokuznetskin paidassa 60 ottelua tehopistein 13+14=27 keräten 69 rangaistusminuuttia.
Semjonov palasi Avangard Omskin riveihin kaudella 2017–2018, jolloin hän teki uuden piste-ennätyksensä 13+17=30 pelaamassaan 54 ottelussa. Pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua tehden yhden maalin. Kaudella 2019–2020 Semjonov pelasi uransa tähän asti tehokkaimman KHL-kautensa, kun hän teki tehopisteet 16+30=46 pelaamassaan 62 ottelussa. Kaudella 2020–2021 Semjonov nimitettiin Avangard Omskin varakapteeniksi.
Toukokuussa 2021 Semjonov teki yksivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Toronto Maple Leafsin kanssa.
Maajoukkueura.
Semjonov edusti Venäjän olympiakomitean joukkuetta Pekingin talviolympialaisissa 2022 ja voitti hopeaa. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua tehopistein 2+1=3. Semjonov on pelannut Venäjän maajoukkueessa 14 EHT-ottelua tehopistein 2+1=3.
Kalamarián metroasema

Kalamariá ( eli Σταθμός Καλαμαριά, "Stathmós Kalamariá") on Thessalonikin metron rakenteilla oleva asema Linjalla 2 (sininen). Se sijaitsee Kalamarián kaupungissa Thessalonikin metropolialueen eteläosassa.
Metroasema on tarkoitus avata helmikuussa 2026. Seuraava asema pohjoiseen on Nomarchía ja etelään Aretsoú.
Vineland (New Jersey)

Vineland on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Cumberlandin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 60 724.
Maantiede.
Vineland sijaitsee New Jerseyn osavaltion eteläosassa Cumberlandin piirikunnassa Mauricejoen varrella. Philadelphia Pennsylvanian osavaltion puolella sijaitsee noin 56 kilometrin päässä Vinelandista pohjoiseen.
Historia.
Vineland sai alkunsa vuonna 8. elokuuta 1861, jolloin Charles K. Landis osti paikalta maata asutuskeskuksen perustamiseksi. 12 950:n hehtaarin kokoiselle alueelle tuotiin siirtolaisia Uudesta-Englannista ja Italiasta. Vineland poikkesi monista muista maaseutukaupungeista suunniteltuna kaupunkina. Sen perustaminen herätti myös kansainvälistä huomiota. Uusia siirtolaisia houkuteltiin mainoksin ja 1870-luvun loppuun mennessä Vineland oli kasvanut noin 5 000–6 000:n asukkaan kaupungiksi. Siirtolaisten joukossa oli esimerkiksi juutalaisia Venäjän keisarikunnasta. 1940-luvulta lähtien siirtolaisia tuli etenkin Vinelandin keskustan alueelle Puerto Ricosta. Puertoricolaiset työllistyivät maatalouden työtehtävissä. Toisen maailmansodan jälkeen Vineland oli kasvanut yhdeksi suurimmista kanaloiden keskuksista Yhdysvalloissa. Nykyinen Vinelandin kaupunki perustettiin hallinnollisesti 1. heinäkuuta 1952, kun silloinen Vineland ja Landis yhdistettiin yhdeksi kaupungiksi.
Talous.
Vineland on edelleen merkittävä maatalouden keskus. Alueella kasvatetaan esimerkiksi vihanneksia ja kanoja. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi lasi, tekstiilit ja vaatteet.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Vinelandissä aikavälillä 2014–2018 olivat 55 054 USD ja henkilöä kohden 25 800 USD. 14,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 60 724 ja vuoden 2019 arvion mukaan 59 439. Vinelandin-Millvillen-Bridgetonin suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 156 898. Kaupungin asukkaista 70,2 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 43,7 %), 13,7 % afroamerikkalaisia, 40,3 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 1,5 % aasialaisia. 38,6 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 12,5 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Míkran metroasema

Míkra ( eli Σταθμός Μίκρα, "Stathmós Míkra") on Thessalonikin metron rakenteilla oleva asema Linjalla 2 (sininen). Se on alkuvaiheessa linjan eteläinen pääteasema. Asema sijaitsee Kalamarián kaupungissa Thessalonikin metropolialueen eteläosassa, ja se on nimetty läheisen mutta naapurikunnan puolella olevan Míkran mukaan.
Metroasema on tarkoitus avata helmikuussa 2026. Seuraava asema pohjoiseen on Néa Kríni. Linjaa on tarkoitus jatkaa etelään Thessalonikin kansainväliselle lentoasemalle.