tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ivan Gašparovič

Ivan Gašparovič (s. 27. maaliskuuta 1941) on slovakialainen oikeustieteen professori ja poliitikko, joka toimi Slovakian presidenttinä 2004–2014.
Elämäkerta.
Gašparovič syntyi Poltárissa lähellä Lučenecia. Hänen isänsä muutti Slovakiaan Kroatiasta ensimmäisen maailmansodan lopussa ja oli opettajana Bratislavassa. Gašparovič opiskeli lakia Komenskýn yliopistossa Bratislavassa 1959–1964 ja työskenteli kunnallisena syyttäjänä Martinissa ja Bratislavassa. Hän liittyi 1968 kommunistiseen puolueeseen tukeakseen Alexander Dubčekin uudistuksia, mutta puhdistettiin myöhemmin puolueesta. Huolimatta jäsenettömyydestään Gašparovič sai jatkaa uraansa, suoritti tohtorintutkinnon ja opetti vuodesta 1968 heinäkuuhun 1990 lakia yliopistossa. Helmikuussa 1990 hänestä tuli vararehtori. Vuosina 1966–1989 Gašparovič oli myös Slovakian jääkiekkoliiton kansainvälisen komitean varapuhemies.
Samettivallankumouksen jälkeen Václav Havel nimitti hänet 1990 Tšekkoslovakian valtakunnansyyttäjäksi. Vuonna 1992 hänet valittiin Slovakian tasavallan kansallisneuvoston puhemieheksi ja Tšekkoslovakian varapuheenjohtajaksi, ja loppuvuodesta hän on oli mukana laatimassa Slovakian perustuslakia.
Gašparovič liittyi 1992 Vladimír Mečiarin johtamaan HZDS:aan ja kuului Tšekkoslovakian hajottua Mečiarin autoritaarisena pidettyyn hallintoon. Hän oli parlamentin puhemiehenä jälleen 1994–1998 ja käytti maaliskuusta lokakuuhun 1998 presidentin oikeuksia kun parlamentti ei päässyt sopuun uuden presidentin valinnasta. Lokakuun 1998 jälkeen kun HZDS oli oppositiossa, Gašparovič kuului salaista poliisia valvovaan parlamentin komiteaan.
Hän lähti HZDS:stä heinäkuussa 2002, kun Mečiar ei päästänyt häntä ja eräitä muita HZDS:n jäseniä vaalilistoille. Gašparovič ja muut jäsenet perustivat samana päivänä (12. heinäkuuta) uuden HZD:n, joka sai syyskuun 2002 vaaleissa 3,3 prosenttia äänistä, ei tarpeeksi saadakseen parlamenttipaikkoja. Gašparovič palasi jälleen yliopistoon.
Huhtikuussa 2004 hän päätti lähteä presidentinvaaliin Mečiaria ja koalition Eduard Kukania vastaan. Yllättäen altavastaajana pidetty Gašparovič sai toiseksi eniten ääniä lähinnä matalan äänestysprosentin vuoksi ja pääsi toiselle kierrokselle, jolla hän voitti Mečiarin 59,9 % – 40,1 %. Vaikka äärikansallinen kansallispuolue (SNS) tukikin avoimesti Gašparovičia, Euroopan lehdistössä hänen valintansa otettiin helpottuneena vastaan pienempänä kahdesta pahasta.
Gašparovič valittiin toiselle kaudelle huhtikuussa 2009. Toisella kierroksella häntä oli vastassa SDKÚ-DS:n Iveta Radičová, jonka hän löi 55,55–44,45 %.
Kunnianosoituksia.
Slovakialaiset.
Lähde:
Mikuláš Dzurinda

Mikuláš Dzurinda (s. 4. helmikuuta 1955) on slovakialainen poliitikko. Hän oli Slovakian pääministerinä 30. lokakuuta 1998 – 4. heinäkuuta 2006. Hänen jatkokautensa alkoi vuonna 2002. Hän oli SDKÚ-DS-puolueen johtaja, vuodesta 2010 Slovakian ulkoministeri Iveta Radičován hallituksessa.
Dzurinda syntyi pienessä Spišský Štvrtokin kylässä Itä-Slovakiassa. Hän valmistui Žilinan liikenne- ja viestintäyliopistosta, jossa hän suoritti kandidaatin tutkinnon vuonna 1998 työskenneltyään aluksi Žilinassa liikennetutkimuskeskuksessa. Tämän jälkeen hänestä tuli Tšekkoslovakian rautateiden tietotekniikkaosaston aluejohtaja.
Dzurinda lähti politiikkaan konservatiivisen kristillisdemokraattisen liikkeen jäsenenä vuonna 1990. Ensimmäisten vapaiden vaalien jälkeen 1991 hänestä tuli Slovakian tasavallan liikenne- ja viestintäministerin apulainen. Vuonna 1992 hänet valittiin kansallisneuvostoon. Slovakian ja Tšekin erottua toisistaan vuonna 1993 Dzurinda toimi maalis-lokakuussa 1994 Jozef Moravčíkin hallituksen liikenneministerinä, mutta jäi syksyn 1994 vaalien jälkeen oppositioon.
Slovakian ongelmallisen politiikan vuoksi uudistukset keskeytyivät. Kuusi vuotta autoritaarisesti hallinneen Vladimír Mečiarin säätämän vaalilain vuoksi viisi oppositiopuoluetta muodosti lokakuussa 1997 Slovakian demokraattisen koalition (SDK), jonka puhemieheksi ja myöhemmin puheenjohtajaksi Dzurinda nousi. Kun oppositio voitti vaalit lokakuussa 1998, Dzurinda nimitettiin ensi kertaa pääministeriksi.
Hän toimi myös Slovakian vastaavana presidenttinä parlamentin puhemiehen Jozef Migašin kanssa, kun parlamentissa ei saatu tarvittavaa kolmen viidesosan enemmistöä kenenkään valitsemiseksi. Presidentinvaali muutettiin suoraksi kansanvaaliksi perustuslain muutoksella 1999 ja toukokuussa virkaan valittiin Košicen pormestari Rudolf Schuster.
Parlamentti peruutti Mečiarin HZDS:n ja äärikansallisen SNS:n hallituksen säätämän kielilain, joka syrji vähemmistöjä ja antoi unkarinkielisille oikeuksia. Neuvottelut EU:n jäsenyydestä Slovakia aloitti helmikuussa 2000 ja heinäkuussa se otettiin OECD:n jäseneksi. Liittymisestä Natoon päätettiin 1999.
Jan Carnogursky onnistui vuonna 1999 hajottamaan viiden puolueen koalition takaisin osiinsa. Tammikuussa 2000 Dzurinda perusti uuden puolueen, Slovakian demokraattisen ja kristillisen unionin (SDKÚ), jonka johdossa hän toimi. Vuoden 2002 vaalien jälkeen hän jatkoi kolmen puolueen koalition johdossa. Kansanäänestyksessä EU:hun liittymisestä toukokuussa 2003 93,7 prosenttia kannatti jäsenyyttä.
Konservatiiviset ja kristillisdemokraatit solmivat sopimuksen Pyhän istuimen kanssa lääkärien oikeudesta kieltäytyä omantuntonsa vastaisista operaatioista, käytännössä siis aborteista, keinohedelmöityksestä tai muista katolisen kirkon vastustamista toimenpiteistä, mitä Euroopan unionin asiantuntijaryhmä arvosteli.
Talous parani ja työttömyys putosi tammikuun 2001 19,8 prosentista joulukuun 2004 13,1 prosenttiin. Dzurindan hallitus otti 1. tammikuuta 2004 käyttöön 19 prosentin tasaveron.
Dzurinda harrastaa pitkänmatkanjuoksua ja on osallistunut useisiin maratoneihin, muun muassa New Yorkissa 2001 ja Lontoossa 2003.
Éliphas Lévi

Éliphas Lévi, oik. Alphonse Louis Constant, (8. helmikuuta 1810 – 31. toukokuuta 1875) oli ranskalainen okkultisti ja maagikko. Nimi ”Eliphas Lévi”, jolla hän kirjoitti kirjansa, oli hänen yrityksensä kääntää etunimensä Alphonse ja Louis hepreankielisiksi.
Pariisin vuodet.
Lévi oli pariisilaisen suutarin poika. Hän kävi pappisseminaareissa ja alkoi opiskella katolisen papin virkaa varten. Samaan aikaan hän kuitenkin rakastui ja lopetti opintonsa ilman pappisvihkimystä. Hän kirjoitti lukuisia lyhyitä uskonnollisia teoksia: "Des Moeurs et des Doctrines du Rationalisme en France" (’rationalismin moraalisista tavoista ja opeista Ranskassa’, 1839) oli vastavalistusta edustava kulttuuripamfletti. "La Mère de Dieu" (’Jumalan äiti’, 1844) johti kahteen lyhyeen vankilatuomioon. Sitä seurasi kaksi radikaalia teosta: "L’Evangile du Peuple" (’ihmisten evankeliumi’, 1840), ja "Le Testament de la Liberté" (’vapauden testamentti’), jotka julkaistiin vallankumousvuonna 1848. 
Lévi oli lyhyen aikaa naimisissa kirjailija Claude Vignonin kanssa.
Teoksia magiasta.
Lévi vieraili 1854 Englannissa, jossa hän tapasi kirjailija Edward Bulwer-Lyttonin. Tämä oli kiinnostunut ruusuristiläisyydestä kirjallisena teemana ja oli pienen ruusuristiläisloosin johtaja. Bulwer-Lyttonilta Lévi sai idean kirjoittaa kirjan magian harjoittamisesta. Kirja julkaistiin 1855 nimellä "Dogme et Rituel de la Haute Magie", ja käännettiin englanniksi nimellä "Transcendental Magic, its Doctrine and Ritual". Sen aloitussanat ovat seuraavat: 
Vuonna 1861 hän julkaisi jatkona teoksen nimeltä "La Clef des Grands Mystères" (suom. "Suurten mysterioiden avain"). Teoksen alkuosan suomennos ilmestyi vuonna 1921 "Ruusu-Risti"-aikakauslehdessä Pekka Ervastin kääntämänä. Myöhempiä Levin maagisia töitä olivat muun muassa "Fables et Symboles" (’tarinoita ja kuvia’, 1862), ja "La Science des Esprits" (’henkien tiede’, 1865). Vuonna 1868 hän kirjoitti kirjan "Le Grand Arcane, ou l’Occultisme Dévoilé" ('’suuri salaisuus’, paljastettu okkultismi). Teos kuitenkin julkaistiin vasta vuonna 1898.
Lévin perintö.
Lévin versio magiasta nousi suureen suosioon, varsinkin hänen kuolemansa jälkeen. Spiritualismi oli suurta huvia Atlantin molemmin puolin 1800-luvun puolivälin jälkeen, ja siivitti hänen teostensa suosiota. Hänen maagiset opetuksensa olivat vapaita kiihkoilusta, Lévi ei esimerkiksi teeskennellyt olevansa minkään muinaisen salaseuran vihitty. Hän liitti tarot-kortit maagiseen järjestelmäänsä, ja sittemmin tarot on ollut yksi länsimaisten maagikkojen perusvälineistä. Hänellä oli suuri vaikutus Hermetic Order of the Golden Dawn -järjestön rituaaleihin sekä Aleister Crowleyyn, ja tästä johtuu, että Lévi muistetaan yhtenä nykyaikaisen magian perustajista.
Nelson Cuevas

Nelson Rafael Cuevas Amarilla (s. 10. tammikuuta 1980 Asunción) on paraguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edusti ammattilaisurallaan toistakymmentä eri seuraa, pisimpään argentiinalaista River Platea vuosina 1998–2004.
Cuevasin ura alkoi Paraguayn aladivisioonissa Club Atlético Tembetaryssa, josta hän siirtyi Argentiinan mahtiseuraan River Plateen vuonna 1998. Vuonna 2004 hyökkääjä siirtyi Meksikon pääsarjan Club Américaan. Hänet lainattiin Pachucalle, jossa hän voitti mestaruuden 2006. Tämän jälkeen Cuevas palasi Club Américaan.
Vuoden 2002 MM-kilpailuissa Cuevas edusti Paraguayn maajoukkuetta ja oli ratkaisemassa maalleen paikkaa pudotuspeleihin tekemällä kaksi maalia toisen puoliajan lopulla alkulohkon viimeisessä ottelussa Sloveniaa vastaan. Paraguay (maaliero 6–6) meni jatkoon Etelä-Afrikan (maaliero 5–5) jäädessä alkulohkoon. Cuevas oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa hän teki yhden maalin alkulohkon viimeisessä ottelussa Trinidad ja Tobagoa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 42 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1999–2007.
Intel Pentium III

Pentium III on Intelin valmistama x86-arkkitehtuurin suoritin, joka julkaistiin 26. helmikuuta 1999. Se oli Intel Pentium II -suorittimen seuraaja ja pohjautui samaan P6-arkkitehtuuriin, mutta siihen oli lisätty SSE-käskykanta sekä jokaiselle suorittimelle yksilöllinen sarjanumero. Suoritinta markkinoitiin myös nimellä "Pentium !!!". Tullessaan markkinoille Pentium III oli nopein PC-suoritin, mutta se ei myöhemmin pystynyt kunnolla kilpailemaan AMD Athlon -suorittimen kanssa.
Pentium III:n aikana Intelillä oli vaikeuksia pärjätä kilpailijalleen AMD:lle.
AMD Athlon saavutti ensimmäisenä 1.0 GHz:n kellotaajuuden vuoden 1999 lopulla.
Arvostelijoille toimitettu uusin Pentium III 1,13 GHz ei kyennyt ajamaan kaatumatta Quake 3 -pelitestejä tai joskus edes käynnistymään Windowsin työpöydälle asti. 
Katmai.
Alkuperäisen Pentium III:n (koodinimeltään "Katmai") ainoa ero Pentium II:een olivat uudet SSE-multimediakäskyt, joiden avulla yksinkertaisen tarkkuuden liukulukuoperaatioita voitiin suorittaa huomattavasti aiempaa nopeammin uusia käskyjä käyttävillä ohjelmilla. Ohjelmia, jotka eivät käyttäneet näitä uusia käskyjä, Pentium III suoritti samalla nopeudella kuin samalla kellotaajuudella toimiva Pentium II.
Katmai-ydin valmistettiin 0,25 mikrometrin valmistustekniikalla, ja se käytti Slot 1 -tyyppistä suoritinkantaa. Suoritinkantaan oli sijoitettu 512 kilotavua, ytimen suhteen puolinopeudella toimivaa L2-välimuistia. Katmai-ytimien kellotaajuudet ulottuivat 450:stä 600:aan megahertsiin. Suorittimen ulkoinen väylä toimi tyypillisesti 100 MHz:n nopeudella, mutta jotkut 600 MHz:n mallit toimivat myös 133 MHz:n väylällä (P3-600B ja P3-533B).
Intelin siirtyessä 133 MHz:n prosessoriväylään, ainoat Intelin tarjoamat piirisarjat olivat Intel 820, joka vaati uutta Rambusin RDRAM-muistia ja halvempi SDRAMia tukeva 810-piirisarja, joka taas ei sisältänyt lainkaan AGP-tukea, joten siihen ei saanut uusimpia näytönohjaimia.
Vasta kesällä 2000 julkaistu 815 tuki PC133 SDRAM:ia sekä 4×AGP:tä.
Coppermine.
Seuraava Pentium III:n malli oli koodinimeltään "Coppermine". Coppermine oli valmistettu uudemmalla 0,18 mikrometrin valmistustekniikalla ja siinä L2-välimuisti integroitiin samalle piirille suorittimen kanssa, jolloin suorituskyky parani huomattavasti, vaikka L2-välimuistin määrä vähenikin 512 kilotavusta 256 kilotavuun. Coppermineä oli saatavilla 500–1133 MHz:n kellotaajuuksilla, tosin suurempikellotaajuuksisten mallien saatavuus oli hyvin heikko. Koodinimestään huolimatta Copperminen valmistuksessa ei käytetty uudempaa kupariprosessia, toisin kuin kilpailijansa, Thunderbird-ytimisen AMD Athlon -suorittimen valmistuksessa.
Xbox-pelikonsolissa on käytössä 128 kilotavun L2-välimuistillinen versio.
Tualatin.
Viimeinen Pentium III:n malli oli 0,13 mikrometrin valmistustekniikalla valmistettu, kannettaviin tietokoneisiin tarkoitettu "Tualatin"-koodinimellä kulkenut malli. Siinä oli 512 kilotavua integroitua L2-välimuistia sekä automaattinen tietojen esihaku (); se pyrki hakemaan tietoja keskusmuistista välimuistiin etukäteen.
Kasia Kowalska

Kasia Kowalska (s. 13. kesäkuuta 1973 Sulejówek, Puola) on puolalainen laulaja, lauluntekijä, tuottaja ja näyttelijä.
Kowalskan musiikkiura alkoi jo varhain 1980-luvulla, kun hän lauloi useassa puolalaisessa rock-yhtyeessä. Hieman myöhemmin hän sai tarjouksen esikoislevyn tekoa varten. Levyn nimeksi tuli "Gemini" hänen horoskooppimerkkinsä mukaan, kuvastamaan hänen monimutkaista persoonallisuuttaan.
Vuonna 1995 hän osallistui Sopotin laulufestivaaleille ja voitti. Voittonsa jälkeen hän julkaisi seuraavan albuminsa, "Koncert Inaczejin", joka tarkoittaa erilaista konserttia. Levy oli live-tallenne hänen keikoiltaan, ja sillä kuultiin myös paljon covereita. 
Kowalska edusti vuonna 1996 Puolaa Eurovision laulukilpailussa sijoittuen 15:nneksi 31 pisteellä. Edustuskappaleena oli ”Chcę znać swój grzech”, jota ei ole julkaistu kuin singlenä. Myöhemmin samana vuonna Kowalska esitti elokuvassa "Nocne graffiti" nuorta huumeriippuvaista. Hän myös levytti Disney-elokuvan "Notre Damen kellonsoittaja" soundtrackille kappaleen ”Auta, oi Luoja”.
Vuonna 1997 hän synnytti tyttärensä, Alexandra Julian. Tyttärensä isän, Kostek Yoriadisin, hän oli tavannut vuotta aiemmin.
Kowalska kirjoittaa kaikkien laulujensa sanoitukset itse ja ammentaa niitä kaikesta mitä on kokenut. Vaikka laulujen sanat ovatkin syvällisiä ja vakavia, hän osaa ottaa yleisöönsä kontaktia esiintyessään. Tämän vuoksi häntä on pidetty yhtenä Puolan parhaista esiintyvistä artisteista.
Aiheesta muualla.
Virallinen kotisivu
Jervis Drummond

Jervis Drummond Johnson (s. 8. syyskuuta 1976) on costaricalainen jalkapalloilija. Hän edusti kahta Heredianossa vietettyä kautta lukuun ottamatta koko uransa costaricalaista Deportivo Saprissaa. Drummond oli pelipaikaltaan puolustaja, mutta toisinaan hän pelasi myös puolustavana keskikenttämiehenä.
Drummond oli mukana nuorten MM-kisoissa Qatarissa vuonna 1995. Ensimmäisen aikuisten maaottelunsa hän pelasi 27. syyskuuta 1995 Jamaikaa vastaan. Hän pelasi 70 maaottelua, joissa teki yhden maalin. Drummond oli mukana vuosien 2002 ja 2006 MM-kisajoukkueissa. Vuoden 2006 kisoissa hän pelasi kahdessa pelissä yhteensä 94 minuuttia. 
Drummond pelasi urallaan 452 liigaottelua ja cup- sekä maaottelut mukaan luettuna kaikkiaan 574 ottelua.
Saprissa tiedotti marraskuussa 2010 Drummondin lopettavan uransa.
Elohim

Elohim () on hepreankielisessä Vanhassa testamentissa (Tanakissa) käytetty Jumalaa tarkoittava sana. Sana on monikko sanasta "eloah" (אלוה), "jumala". Monikkomuoto käytettynä yksikössä olevien verbien kanssa on hepreassa käytetty tapa kuvata ("pluralis excellentiae") suuruutta ja kunnioitusta.
Muita heprealaisten jumalasta käytettyjä nimiä ovat Jahve, sekä "Adonai", ’Herrani’. "Elohim" on kuitenkin appellatiivi eikä erisnimi. Koska heprea ja arabia ovat molemmat seemiläisiä kieliä ja sukulaiskieliä, sanan yksikkömuoto "eloah" on kielellisesti samaa alkuperää kuin arabian "ilah", joka määräisen artikkelin kanssa on kehittynyt muodoksi Allah eli Jumala.
Pronssi- ja rautakauden seemiläisissä kulttuureissa on palvottu muiden jumalten ohella luojajumalaa nimeltä Ēl. On arveltu, että Elohim tarkoittaisi Ēliä.
Ensimmäinen Mooseksen kirja ("Genesis") alkaa sanoilla "Bereshit bara Elohim..." eli "Alussa Jumalat loi". Koska "elohim" on kollektiivimuoto, se on kristillisessä perinteessä tavallisesti tulkittu Pyhäksi Kolminaisuudeksi (kaikki yhdessä) tai modernissa akateemisessa tutkimuksessa monijumalaisuuden ilmentymäksi. On oletettu, että heprealaiset olisivat olleet henoteisteja, eli tunnustaneet monien jumalten olemassaolon, mutta valinneet niistä yhden omakseen ja palvoneet häntä.
Elohisti.
Vanhassa testamentissa on kaksi rinnakkaista ja vain vähän toisistaan eroavaa kerrostumaa samoista kertomuksista, joissa toisessa Jumalaa kutsutaan aina nimellä Elohim (aina Moosekseen asti) ja toisessa aina nimellä Jahve. Elohim-kertomusten kirjoittajan (ns. "elohistin") on arveltu olleen kotoisin pohjoisen Israelin kuningaskunnasta, kun taas "jahvisti" olisi ollut eteläisestä Juudasta. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä oli sama jumala, mutta eräät kulttuuriantropologit ovat arvelleet, että Juudan Jahve olisi ollut eri jumala, jonka leviitit toivat mukanaan Egyptistä, ja vasta myöhemmin Babylonian pakkosiirtolaisuuden aikana juutalaisuus olisi lopullisesti kiteytynyt yksijumalaiseksi ja Elohim ja Jahve ymmärretty samaksi jumalaksi.
Jean Racine

Jean Baptiste Racine (joulukuu 1639 La Ferte-Milon, Ranska – 21. huhtikuuta 1699 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Häntä pidetään Pierre Corneillen ohella suurena ranskalaisen tragedian klassikkona.
Elämänvaiheet.
Racine syntyi keskiluokkaiseen porvarisperheeseen, mutta hän jäi orvoksi jo hyvin varhaisella iällä ja hänet sijoitettiin isovanhempiensa ja myöhemmin tätinsä luokse. Täti oli nunnana Port-Royalessa ja siellä Racine sai kasvatuksen jansenistisiin aatteisiin. Hän pyrki aluksi sovittamaan kirjalliset tavoitteensa kirkolliseen uraan. Hän kirjoitti oodin "Seinen nymfi" (La Nymphe de la Seine) vuonna 1660, kuten myös useita näytelmiä, joita hän ei onnistunut saamaan esitetyiksi näyttämöllä. 
Lopulta Racine päätti omistautua kirjallisuudelle kokonaan. Vuonna 1662 hän sai kuninkaalta eläkkeen oodiensa "la Convalescence du Roi" ja "La Renommée aux Muses" ansiosta. Hän sai vihdoinkin näytelmänsä "La Thébaïde" esitetyksi vuonna 1664, ja sen esitti Molièren teatteriseurue. Vuonna 1665 sama ryhmä esitti "Aleksanteri Suuren" ("Alexandre le Grand"). 
Näytelmän "Andromaque" (1667) menestys takasi hänen arvostuksensa. "Plaideurs" (1668) komedian jälkeen hän palasi lopullisesti kirjoittamaan tragedioita ja kirjoitti sen jälkeen näytelmät "Britannicus" (1669), "Bérénice" (1670), "Bajazet" (1672), "Mithridate" (1673), "Iphigénie" (1674) ja "Phèdre" (1677).
Racine valittiin vuonna 1672 Ranskan akatemiaan, sen tuolille numero 13. Hänet nimitettiin kuninkaan historioitsijaksi, ja tällöin hän luopui teatterista. Hän kirjoitti kuitenkin vielä, rouva de Maintenonin pyynnöstä, Saint-Cyrin oppilaille raamatulliset tragediat: "Esther" (1689) ja "Athalie" (1691).
Huolimatta jansenisteihin kohdistuneesta vainosta Racine solmi uudelleen suhteet heihin lyhyen katkon jälkeen. Hän myös kirjoitti liikkeen historian "Abrégé de l'Histoire de Port-Royal", joka ilmestyi postuumina Racinen kuoleman jälkeen.
Teokset.
Suomennokset.
"Phaidraa" tai "Faidraa" on esitetty Suomen Kansallisteatterissa 1906 ja 1959, Helsingin Kansanteatterissa 1947–1948 ja Kuopion kaupunginteatterissa 1986. Racinen "Britannicus" toteutettiin Intimiteatterissa 1951 ja "Andromaque" Tampereen Teatterissa 1998.
Ftalaatit

Ftalaatit ovat ftaalihapon estereitä. Niitä valmistetaan hapon ja alkoholin esteröintireaktiolla.
Ftalaatteja käytetään laajalti muovien, kuten polyvinyylikloridin (PVC) pehmentämiseen. PVC-muovissa on ftalaatteja tyypillisesti 16–60 %. Laajimmin käytetty ftalaatti on DEHP, ja muita yleisesti käytettyjä ja mahdollisesti terveydelle haitallisia ftalaatteja ovat DBP, BBP eli bentsyylibutyyliftalaatti, DINP ja DIDP. Suomessa DEHP:stä eli di(2-etyyliheksyyli)ftalaatista suurin osa (80–90 %) käytetään muovien pehmittiminä. Viime vuosina sen käyttö on kuitenkin vähentynyt ja sitä on korvattu erityisesti di-isononyyliftalaatilla (DINP) ja di-isodekyyliftalaatilla (DIDP).
Eräät ftalaatit, kuten di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti (DEHP) ja dibutyyliftalaatti (DBP) on luokiteltu lisääntymiselle vaarallisiksi. Ftalaattien epäillään häiritsevän hormonitoimintaa. Viime vuosina useita pehmeitä muovileluja on Suomessa vedetty pois markkinoilta haitallisen suurien ftalaattipitoisuuksien vuoksi. 
Ftalaatteja käytetään myös elintarvikekontaktimateriaaleissa, kosmetiikassa ja saippuoissa, pakkauksissa, lääketieteellisissä laitteissa ja elektroniikassa, rakennusaineissa, liimoissa, vahoissa, tekstiileissä, maaleissa ja painomusteissa. Ftalaatteja käytetään myös lääketablettien päällystämiseen, ravintolisien viskositeetin hallintaan, geelin ja filmien muodostusaineina, stabilisaattoreina ja voiteluaineina. 
Ftalaatit hajoavat nopeasti ympäristössä ja elimistössä. Niiden puoliintumisaika, eli aika jona puolet yhdisteestä hajoaa, on joistakin tunneista vuorokausiin. Ftalaatit eivät siis kerry ravintoketjussa eivätkä varastoidu elimistöön. Laajan käytön vuoksi niille altistutaan kuitenkin päivittäin. 
Ftalaattien esiintyminen ympäristössä.
Ftalaatit eivät ole kemiallisesti sitoutuneita muoveihin, joten muovin laadusta ja kunnosta riippuen niitä voi irrota tuotteista kohtuullisen helposti. Ympäristössä ne hajoavat nopeasti, eivätkä ne siis yleensä kerry maaperään tai eliöihin. On kuitenkin mahdollista, että ftalaatteja päätyy myös elintarvikkeisiin. Ftalaattien pitoisuudet sisäilmassa ovat yleensä suurempia kuin ulkoilmassa ja lisäksi tiheästi asuttujen kaupunkialueiden ilmasta niitä löytyy enemmän kuin harvaan asutuilla alueilla.
DBP, BBP, DEHP, DINP, DIDP, DIBP ja DNOP kuuluvat REACH-asetuksen rajoitettujen aineiden luetteloon (1907/2006/EC, liite XVII) ja niiden enimmäispitoisuudeksi muovituotteissa, leluissa ja lastenhoitotarvikkeissa on asetettu 0,1 painoprosenttia. Ftalaattien käyttöä on lisäksi rajoitettu tai kielletty Euroopan unionin kosmetiikka-asetuksessa (1223/2009), RoHS-direktiivissä (2011/65/EU), leludirektiivissä (2009/48/EY) ja muoviasetuksessa (10/2011).
Kiellettyjen ftalaattien käyttö on yksi yleisimpiä syitä lelujen takaisinvedoille EU-alueella. Vuonna 2023 markkinoilta poistettiin yli sata lelua, joista löytyi ftalaatteja yli 0,1 painoprosentin pitoisuuksina. Monessa laittomaksi todetussa lelussa ftalaattipitoisuus oli useita kymmeniä painoprosentteja.
Suomessa.
Suomalaiset altistuvat ftalaateille pääasiassa ravinnon kautta, mutta osaksi myös suoraan muovi- ja hygieniatuotteiden kautta.
Lara Fabian

Lara Fabian (syntyjään Lara Crokaert, s. 9. tammikuuta 1970 Etterbeek) on belgialais-italialainen laulaja. Hän edusti Luxemburgia vuoden 1988 Euroviisuissa kappaleellaan "Croire" ja sijoittui neljänneksi.
Fabianin isä on flaamilainen ja äiti sisilialainen. Päätettyään opintonsa hän muutti Kanadaan, jossa hän vuonna 1991 julkaisi debyyttialbuminsa "Lara Fabian".
Fabian on julkaissut 12 studioalbumia, ja hänen levyjään on myyty yli 32 miljoonaa kappaletta.
Akromegalia

Akromegalia (suomeksi myös "jättikärkisyys") on sairaus, jossa elimistö tuottaa liian paljon somatotropiinia eli kasvuhormonia. Sairaus vaikuttaa eri ikäluokilla eri tavalla, sillä nuoret kasvavat nopeammin ja aikuisilla kämmenet eli kärkijäsenet kasvavat. Sairaus on harvinainen. Sairaus on yleisin keski-iässä. Akromegalian yleisin aiheuttaja on hyvänlaatuinen kasvuhormonia tuottava kasvain. Myös hypotalamuksessa tai aivoissa sijaitseva kasvain saattaa toimia aiheuttajana. Erittäin harvinaisissa tilanteissa akromegalia voi olla myös MEN1-oireyhtymän osa, joka tällöin johtuu yhden geenin mutaatiosta.
Oireet.
Akromegaliassa on hitaasti kehittyvät oireet, joita ovat nenän, kämmenten, leuan, otsan ja jalkaterien kasvu, ihon rasvoittuminen ja paksuuntuminen. Nuorilla kasvu kiihtyy, ja kaikilla ulkonäkö muuttuu, tosin erittäin hitaasti. Myös nivelsärky, päänsärky, kuorsaaminen, tavattoman kova hikoilu ja yölliset hengityskatkokset voivat olla taudin oireita. Diabetes saattaa kehittyä joillakin potilailla, ja sairauteen kuuluu myös verenpaineen nousu. Paksusuolikasvaimet voivat myös olla mahdollisia, jos sairaus jää pitkään hoitamatta.
Hoito.
Hoito aloitetaan, useimmiten nenän kautta tehtävällä, aivolisäkekasvaimen leikkauksella. Myös kraniotomiateitse eli kallon kautta tehtävä leikkaus on mahdollinen; tosin tämä tehdään vain, jos kasvain on liian suuri nenän kautta leikattavaksi. Kasvainta ei välttämättä saada kokonaan pois, ja tällöin käytetään sädehoitoa ja lääkehoitoa. Lääkehoitona käytetään esimerkiksi oktreotidia.
Las Palabras de Amor

Las Palabras de Amor ("rakkauden sanat") on brittirockyhtye Queenin laulu ja single vuodelta 1982. Se on "Hot Space" -albumin B-puolen neljäs ääniraita. Singlenä kappale julkaistiin 1. kesäkuuta 1982.
Laulu syntyi yhtyeelle läheisten eteläamerikkalaisten fanien inspiroimana. Las Palabras de Amorin säveltäjä Brian May soittaa kappaleessa pianoa ja syntetisaattoria. Nimestään huolimatta laulun sanoitus on pääosin englantia, mutta kertosäkeessä toistuvat espanjankieliset lauseet "las palabras de amor" ja "despacito mi amor".
Singlen B-puolella on Hot Space -albumin kappale "Cool Cat". Las Palabras de Amor on julkaistu Hot Spacen lisäksi myös vuoden 1988 "CD Single Boxilla", sekä kokoelmilla "Greatest Hits III" (1999) ja "The Platinum Collection" (2000). Laulusta on myös livevideo.
Rollergirl

Rollergirl (oik. Nicole Safft, sukunimi on usein kirjoitettu väärin "Saft") aka "Nicci Juice" (s. 19. marraskuuta 1975, Lünen) on eurodance-artisti, joka muistetaan lähinnä hittisinglestään "Dear Jessie" vuodelta 1999. Artistin tyyliin kuuluu että hän esiintyy musiikkivideoillaan aina rullaluistimet jalassa.
"Dear Jessie" on dancecover Madonnan kappaleesta. Rollergirlin muita singlejä olivat "Luv U More", dancecover Banglesin "Eternal Flamesta" ja "Superstar". Vuonna 2000 hän julkaisi debyyttilevynsä "Now I'm Singin'... And the Party Keeps on Rolling"'. Safft juonsi myös "The Dome" -musiikkiohjelmaa RTL 2:lla.
Rollergirl on myöhemmin julkaissut singlet "Close To You" (toukokuu 2001) ja "Geisha Dreams" (huhtikuu 2002).
Saft meni naimisiin tuottaja-DJ Alex Christensenin (mm. U96) kanssa ja heillä on poika.
Luettelo Suomen rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista

Luettelo Suomen rekisteröidyistä uskonnollisista yhdyskunnista käsittää Patentti- ja rekisterihallituksen rekisteröimät uskonnolliset yhdyskunnat. Yhdyskuntia oli Suomessa vuoden 2018 lopussa yhteensä 142. Luetteloon eivät sisälly kansankirkot Suomen evankelis-luterilainen kirkko ja Suomen ortodoksinen kirkko eivätkä yhdistysmuodossa tai ilman rekisteröitymistä toimivat uskontokunnat.
Luettelossa yhdyskunnan rekisteröintivuosi on yhdistysrekisterin mukainen. Suunta-sarake perustuu joko yhdyskunnan nimestä ilmenevään uskontosuuntaan tai milloin se ei ole selvää, "Uskonnot Suomessa" -hankkeen luokitteluun.
Primäärilähde

Primäärilähde tarkoittaa historiantutkimuksessa ja arkeologiassa sellaista evidentiaalista todistetta, joka on kiistatta yhdistettävissä jonkun historiallisen henkilön, paikkakunnan, hallitsijan tai muuhun sellaiseen aikakauteen ja henkilöhistoriaan. Tyypillisiä primäärilähteitä ovat muun muassa:
Aihetodisteita (indiisejä) ei lasketa primäärilähteiksi. Lähteitä, jotka käyttävät pääasiallisena aineistonaan primäärilähteitä, kutsutaan sekundäärilähteiksi. Tutkimuskirjallisuus nähdään sekundäärilähteenä tutkittavaan teokseen eli primäärilähteeseen nähden. Tutkimuksen aiheesta ja tutkimusotteesta riippuen sama aineisto voi kuitenkin olla joko primääri- tai sekundäärilähde.
Informaatiotutkimuksessa primäärilähde tarkoittaa niitä lähteitä, joista saadaan tietoa. Formaaleja primaarilähteitä ovat esimerkiksi tutkimukset, julkaisut, lait, patentit, standardit, aikakauslehdissä ja päivälehdissä julkaistut artikkelit. Historiantutkimuksen primäärilähteen käsitettä vastaavat paremmin informaalit primäärilähteet, kuten henkilökohtaiset keskustelut ja konsultointi alan asiantuntijan kanssa.
Kansankirkko

Kansalliskirkko on kristitty kirkko, joka liittyy tiettyyn etniseen ryhmään tai kansallisvaltioon. Ajatusta keskusteltiin erityisesti 1800-luvulla, modernin nationalismin ilmaantumisen aikana.
Kansallisen kirkon käsite on edelleen käytössä Yhdistyneen kuningaskunnassa ja erityisesti Skandinavian protestantisissa maissa. 
Vaikka Englannin kontekstissa kansallinen kirkko on edelleen yhteinen nimittäjä Englannin kirkolle, jotkin Skandinavian luterilaisista "kansankirkoista", joita luonnehdittiin kansallisiksi kirkoiksi etnisessä mielessä valtiokirkon idean vastakohtana, syntyivät 1800-luvun jälkipuoliskolla N. F. S. Grundtvigin johdolla. Kuitenkin maissa, joissa valtionkirkolla (tunnetaan myös nimellä vakiintunut kirkko) on kansalaisten enemmistön seuraaja, valtionkirkko voi olla myös kansalliskirkko, ja hallitus voi julistaa sen sellaiseksi, esim. Tanskan kirkko, Kreikan ortodoksinen kirkko, ja Islannin kirkko.
Kirsu

Kirsu on joidenkin nisäkkäiden, muun muassa kissa- ja koiraeläinten kuonon pää. Kirsussa sijaitsevat eläimen sieraimet. Koiran tai kissan kirsu on yleensä musta, ruskea tai vaaleanpunainen. Yleinen mutta virheellinen uskomus on, että lemmikki on terve, kun sen kirsu pysyy kosteana eikä tunnu normaalia lämpöisemmältä.
Siisak

Siisak on Nekon ohella ainoa Raamatussa nimeltä mainittu Egyptin faarao. Ensimmäinen kuningasten kirja mainitsee Siisakin olleen Israelin kuningaskunnan liittolainen, tehneen Rehabeamin hallintokaudella hävitysretken Juudaan ja vieneen sotasaaliina Jerusalemin temppelin kulta-aarteen.
Nimi "Siisak" on perinteisesti yhdistetty faarao Shoshenk I:een. Ensimmäisenä tämän assosiaation teki egyptologian perustaja Jean-François Champollion. Karnakista löytyneen reliefin mukaan Shoshenk I teki sotaretken Palestiinaan, mutta Jerusalemia ei mainita tällä sotaretkellä valloitettujen kaupunkien joukossa, ja valloitetut kaupungit kuuluvat alueelle, joka Raamatun mukaan kuului pohjoisvaltakuntaan eli Israelin kuningaskuntaan. David Rohlin revisioidun kronologian mukaan Siisak olisi ollut sama faarao kuin Ramses II; hänen puolestaan tiedetään valloittaneen Jerusalemin, ja eräässä reliefissä, joka on ajoitettu hänen kaudelleen, näkyy sotasaaliin joukossa juuri sellaisia kilpiä, joita Salomo asetti temppeliin.
Cessna 402

Cessna 402 on Cessna Aircraft Companyn 1. marraskuuta 1966 esittelemä kaksimoottorinen liikelentokone matkustajien tai rahdin kuljetukseen.
Taustaa.
Cessna tuli kaksimoottoristen liikekoneiden markkinoille vuonna 1962 Cessna 411 -mallillaan. Tästä parannettuna konstruktiona se esitteli marraskuun alussa 1966 rakenteeltaan toisiinsa nähden samanlaiset kaksimoottoriset mallit Cessna 401 ja Cessna 402, joista ensimmäinen oli varustettu enemmän liikekäyttöön ja jälkimmäinen matkustaja- ja rahtikuljetukseen. Ensilento yhteisellä prototyypillä suoritettiin elokuussa 1965. Suurin ero 401/402:n ja 411:n välillä olivat uudemmat, kevyemmät ja operointikustannuksiltaan edullisemmat moottorit.
Kun Cessna 401 oli puhtaasti liikekäyttöön varustettu neljän hengen matkustamolla, 402 tarjosi pelkistetymmän varustelun ja 6–8 matkustajapaikan matkustamon. Rahtiversioissa istuimet oli yksinkertaisesti jätetty pois.
Variaatiot.
Cessna 402 -koneesta rakennettiin useita eri variaatioita, kuten 402A, jossa oli pidempi nokka, neliömuotoiset istuimet ja kymmenes lisäistuin. 401 korvattiin vuonna 1972 402B Businessliner -versiolla, jota tarjottiin sen parannetulla businesskonfiguraatiolla mutta myös matkustaja- ja rahtiversiona, uusituilla TSIO-520-E-mallin moottoreilla varustettuna. 402C oli vuonna 1978 esitelty versio tehokkaammilla moottoreilla ja pidennetyllä siipien kärkivälillä.
Cessna 402-sarjan koneita rakennettiin yhteensä 1 535 kappaletta vuoteen 1985 asti.
Käyttö Suomessa.
Suomen ilmavoimat vuokrasi yhteyskoneeksi uuden, siviilitunnukseltaan OH-CGS olevan Cessna 402B Businessliner -koneen Lentohuolto Oy:ltä 29. toukokuuta 1975. Kone ostettiin ilmavoimille 27. syyskuuta 1976. Toinen 402B Businessliner, OH-CHS, vuokrattiin kesäkuussa 1977. Ne lensivät ilmavoimissa tunnuksilla CB-51 ja CB-52, ensimmäinen Lapin Lennostossa ja jälkimmäinen silloisen Tiedustelulentolaivueen tunnuksella, aina vuoteen 1984 saakka, jolloin ne korvattiin Piper Chieftaineilla. OH-CHS oli myös vuonna 1993 perustetun suomalaisen lentoyhtiön Finncomm Airlinesin ensimmäinen kone. OH-CHS on nykyään Savon ammatti- ja aikuisopiston lentokoneasentajakoulun ahkerassa käytössä.
Poikakuoro

Poikakuoro on yksi vanhimmista kuoromuodoista, jota jo Bach ja Mozart käyttivät. Poikakuorot ovat hyvinkin yleisiä Manner-Euroopassa ja Britanniassa. Suomessa on huomattavasti vähemmän poikakuoroja, vain parisenkymmentä. Vuoden 2002 Nuorten Kuoroliiton (NuKl) juhlajulkaisussa on mainittu kyseisenlaisia kuoroja vain 11: Cantores Minores, Chorus Chatedralis Iuniorum, Joensuun Poikakuoro, Kuopion Poikakuoro, Meri-Lapin Poikakuoro, , Poikakuoro Pirkanpojat, Porin Poikakuoro, Rauman Poikakuoro, Suomalainen Poikakuoro ja Vetelin Poikakuoro.
Historiaa.
Kuten jo edellä mainittiin, poikakuoro on vanha kuoromuoto. Poikakuoro on periaatteessa yhtä vanha kuin koululaitos. ”Ennen vanhaan” koulut olivat pelkästään pojille, ja heidän piti laulaa jumalanpalveluksissa. Kaikkien oli pakko laulaa, niidenkin joiden ääni ei ollut sieltä parhaasta päästä. Tuon aikakauden (1500- ja 1600-luku) kuoro-ohjelmistoon kuului 1–3-äänisiä koululauluja ja hengellistä ohjelmistoa, hyvänä esimerkkinä on suomalainen "Piae Cantiones" -laulukokoelma, joka on ainoa laatuaan Pohjoismaissa. Kuorot saattoivat tehdä lomillakin konserttikiertueita, jotka olivat taloudellisesti kannattavia.
Nykyään.
Manner-Euroopassa kuorot saattavat hyvinkin olla parisataavuotiaita ja voidaan puhua kuorolaulajasuvuista. Siellä on myös erillisiä sisäoppilaitoksia kuoropojille. He opiskelevat, asuvat ja harjoittelevat koulussa ohjelmistoa lähes vuoden ympäri. Suomen poikakuoroperinne alkaa juuri noin 1500- ja 1600-luvuilta. Jossain vaiheessa innostus hiipui, mutta saatiin elvytettyä uudelleen. 
Vanhin edelleen toimiva poikakuoro Regensburger Domspatzen on yli tuhatvuotias eli perustettu vuonna 975.
Suomen vanhin poikakuoro on Cantores Minores, pääkaupunkiseudulla toimiva ja koko maan suurin poikakuoro. Se on perustettu vuonna 1952.
Kokoonpanot.
Poikakuoroja esiintyy hyvinkin erilaisissa kokoonpanoissa. Yleisimpiä ovat SA (sopraano-altto) ja SATB (sopraano-altto-tenori-basso), mutta löytyy myös samaa äänialaa useammassa stemmassa mm. SAA, SSAA, SAB, SSAATTBB ja niin poispäin. Pojat aloittavat kuoron 7–9-vuotiaina useimmiten poikasopraanona mutta joskus myös alttona. Poikaääniä lauletaan äänenmurrokseen asti ja jos kuoro käsittää myös miesäänet, siirrytään tenoriksi ja bassoksi. Muissa tapauksissa joutuu jättämään kuoron tai jatkaamaan laulamista falsettirekisterissä. Äänenmurroksessa on hankala laulaa, ääntä on vaikea hallita ja joskus väistämättä ääni hyppää modaalista falsettiin tuottaen eräänlaisen kiekaisun, joka voi olla nolostuttavaa yleisön edessä.
Otepää

Otepää (aik. suom. "Ohdonpää", ) on epäitsenäinen kaupunki ja entinen kaupunki Etelä-Virossa. Se on Otepään kunnan keskuspaikka, jossa asuu noin 1 900 asukasta. Otepään epäitsenäisen kaupungin pinta-ala on 4,5 km² ja asukastiheys vuoden 2015 alussa 426,2 asukasta neliökilometrillä.
Otepään nimi tarkoittaa otson eli karhun päätä. Otepäätä nimitetään Viron talvipääkaupungiksi.
Historia.
Otepää oli itsenäinen kaupunki vuodesta 1936 vuoteen 1999, jolloin kaupunki yhdistyi Pühajärven kunnan kanssa Otepään kunnaksi. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Otepään kunta ja Sangasten kunta sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista yhdistettiin uudeksi Otepään kunnaksi.
Väestö.
Vuonna 2011 Otepään epäitsenäisessä kaupungissa oli 1 953 asukasta, joista 1 911 (97,8 %) oli virolaisia, 24 (1,2 %) venäläisiä ja 15 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Urheilu.
Otepään kaakkoispuolella parin kilometrin päässä on talviurheilukeskus, joka tunnetaan muun muassa kansainvälisen hiihdon maailmancupin osakilpailuiden järjestäjänä. Talviurheilukeskuksessa voi myös lasketella.
Talous.
Otepään länsipuolella, pari kilometriä keskustasta, on UPM-Kymmene Oyj:n vaneritehdas.
Max Andersson

Max Andersson (s. 1962 Kaaresuvanto) on ruotsalainen sarjakuvataiteilija ja animaattori. Anderssonin sarjakuvat ovat sävyltään surrealistisia. Piirrettyään nuoruudessaan perinteisempää huumorisarjakuvaa, hän siirtyi 1990-luvulla vaihtoehtoisemman sarjakuvan pariin. 
Vuonna 1992 ilmestyi Anderssonin esikoisalbumi "Pixy". Albumi on käännetty useille eri kielille, muun muassa suomeksi vuonna 1994. Fantagraphics julkaisee Anderssonin sarjakuvalehteä "Death &amp; Candy".
Vanessa Quai

Vanessa Diandra Sally Ann Kiristiana Quai (s. 13. heinäkuuta 1988, Port Vila) on vanuatulainen gospellaulaja, jolla on myös fidžiläisiä sukujuuria. Gospelin lisäksi hän on laulanut myös R’n’B- sekä popmusiikkityylillä. Hän on esiintynyt kotimaansa lisäksi Uudessa-Kaledoniassa, Salomonsaarilla, Papua-Uudessa-Guineassa, Australiassa, Kanadassa, Egyptissä ja Romaniassa. Quai teki "Pray"-nimisen yhteislevytyksen salomonsaarelaisen laulaja-lauluntekijä Blanc.O:n kanssa vuonna 2019 ja levyn tuotti Quain veli Tito Quai Port Vilan Harvest Studiolla. Vuonna 2021 hän esiintyi australialaisen ABC-radiokanavan ohjelmassa "Island Music". 
Quai voitti 12-vuotiaana ensimmäisen palkinnon Egyptissä järjestetyssä kansainvälisessä lasten laulukilpailussa.
Pispalan Sottiisi

Pispalan Sottiisi on kansainvälinen kansantanssi- ja kansanmusiikkitapahtuma, joka järjestetään Tampereella joka toinen vuosi, parillisina vuosina. Se huipentuu pääjuhlaan, johon kaikki ryhmät voivat osallistua. Pääjuhla perinteinen pitopaikka on Pyynikin urheilukentälle. Ennen raitiovaunuliikennettä, pääjuhlaa edelsi soiva ja tanssiva kulkue Hämeenkatua pitkin Pyynikin urheilukentälle. Sottiisin tilaisuuksiin osallistuu noin 40 000 kävijää. Se kuuluu Finland Festivals -tapahtumaketjuun sekä kansainväliseen CIOFF-festivaalien ketjuun. Vuonna 2005 oli kävijöitä 24 500.
Konsertteja ja kilpailuja.
Pispalan Sottiisin yhteydessä järjestetään erilaisia konsertteja, lasten ja nuorten kansantanssiluokittelu Tanssiralli, koulutusta, seminaareja sekä yötansseja ja klubi-iltoja. Pispalan Sottiisiin kutsutaan myös ulkomaisia tanssi- ja musiikkiryhmiä. Tapahtuman yhteydessä on pidetty sottiisikilpailu ja polkan SM-kisat. Sottiisikilpailussa parit kilpailivat ensin Pispalanharjulla ja sitten Hämeenkadulla.
Pispalan Sottiisi on Suomen Nuorisoseurojen suurin säännöllinen tapahtuma.
Nuorisoseurat järjestää tapahtuman Tampereen kaupungin kanssa .
Pispalan Sottiisi -organisaatio toimii osana Tampereen kaupungin kulttuuri- ja vapaa-aikatoimialaa. Tapahtuman toiminnanjohtaja on Jukka Heinämäki. Organisaatioon kuuluu myös vuorovuosin sottiisitapahtuman kanssa järjestettävä Tanssimania-festivaali syys-lokakuussa sekä vuosittainen Folklandia-risteily tammikuussa.
Pispalan Sottiisin ja Tanssimanian tapahtumapaikkoja ovat olleet muun muassa Sampola, Tullikamarin pakkahuone, Keskustori ympäristöineen, Pyynikin urheilukenttä, Hällä-teatteri, Tampere-talo ja Tampereen Messu- ja Urheilukeskus.
Yuki Kajiura

Yuki Kajiura (, s. 6. elokuuta 1965 Tokio, Japani) on japanilainen tuottaja ja säveltäjä. Hän on toinen See-Saw -yhtyeen jäsenistä. 
Kajiura on tehnyt paljon musiikkia erilaisiin anime-sarjoihin ja -elokuviin. Näihin kuuluvat muun muassa ".hack//SIGN", "Noir", "EAT-MAN", "Aquarian Age", "Madlax", "EREMENTAR GERAD", "Mai-HiME", "Mai-otome", "Pandora Hearts", "Tsubasa Chronicles" ja "Cosette no shōzō". Kajiuran sooloprojekti oli nimeltään FictionJunction ja hänen ensimmäisen sooloalbuminsa, "Fiction", julkaistiin vuonna 2003. FictionJunction kehittyi projektiksi, jonka solistit valitaan kappaleisiin sopivaksi, joten kyseessä ei ole enää sooloprojekti. 
Kajiura on perustanut myös yhtyeen Kalafina.
Vekseli (hevonen)

Vekseli (1971 Tuusula – 1997) oli suomalainen ravihevonen. Punarautiaan suomenhevosoriin kasvatti Pentti Savolainen, joka myös toimi hevosen ohjastajana. Vekselin omisti Oy Ps-Ravitalli. Vekseli kantakirjattiin juoksijasuunnalle I-palkinnolla. Vuosina 1975–1998 se sai yhteensä 642 jälkeläistä. 
Kilpailusaavutukset.
Vekseli kilpaili vuosina 1974–1986. Se starttasi tänä aikana 281 kertaa (148 voittoa, 41 toista sijaa ja 24 kolmatta sijaa). Vekselin paras vuosi oli 1981 (33 starttia, joista 28 voittoa ja 5 toista sijaa). Vekseli voitti ravikuninkuuden viisi kertaa vuosina 1979–1982 ja 1984. Vuosina 1981–1984 Vekseli voitti myös Suurmestaruuden.
Arouna Koné

Arouna Koné (s. 11. marraskuuta 1983 Anyama, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Evertonia. Myös hänen vanhempi veljensä Bakari Koné on jalkapalloilija.
Ura.
Arouna Koné syntyi Anyamassa, suurkaupunki Abidjanin lähiössä 15-lapsiseen perheeseen – hänellä on 9 veljeä ja 5 siskoa. Kuten lukemattomat afrikkalaislapset, hän oppi jalkapalloa pelaamalla kaduilla missä hän hioi tekniikkaansa. Hänen isänsä piti opiskelua tärkeämpänä kuin jalkapalloa ja nuori Arouna ei kyennyt siksi vielä liittymään seuraan. Isänsä kuoltua hän, äitinsä suostumuksella, liittyi Rio Sport d'Anyama -seuraan, jonka jalkapallokoulussa hän pelasi kuusivuotiaasta aina 16-vuotiaaksi asti. Tuossa iässä hän lopetti koulun keskittyäkseen jalkapalloon. Belgialainen Lierse SK havaitsi nuorukaisen taidot ja hän pääsi pelaamaan testiottelun. Vuonna 2002 Koné muutti Belgiaan toteuttaakseen unelmansa ja tullakseen ammattilaisjalkapalloilijaksi.
Lierse SK.
Liersen joukkueessa pelasi myös hänen maanmiehensä Adolphe Tohoua. Vaikka häntä ajoittain vaivasi koti-ikävä, seuran varapresidentti Herman Van Den Broeck auttoi häntä ja Koné pystyi palkastaan lähettämään rahaa kotipuoleen. Kentällä Koné esiintyi edukseen ja teki ensimmäisellä kaudellaan 11 maalia 32 ottelussa. Kauden jälkeen Roda JC osti hänet miljoonalla eurolla.
Roda JC.
Roda JC:ssä Koné pelasi 63 ottelua ja teki 27 maalia vuosina 2003–2005.
PSV Eindhoven.
PSV Eindhovenissa Koné pelasi 53 ottelua ja teki 21 maalia vuosina 2005–2007.
Sevilla FC.
Sevillassa Koné pelasi 40 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2007–2012. Hän kävi lainalla Hannover 96:ssa vuonna 2010 ja Levante UD:ssa vuosina 2011–2012.
Hannover 96.
Hannover 96:ssa Koné pelasi kahdeksan ottelua ja teki kaksi maalia vuonna 2010.
Levante UD.
Levante UD:ssa Koné pelasi 34 ottelua ja teki 15 maalia vuosina 2011–2012.
Wigan Athletic FC.
Wigan Athleticissa Koné on pelannut seitsemän ottelua ja tehnyt kolme maalia.
Kate DeAraugo

Katherine "Kate" Jenna DeAraugo (s. 5. marraskuuta 1985) on australialainen laulaja, joka voitti Australian Idolin kolmannen kauden 21. marraskuuta 2005.
DeAraugon debyyttialbumi oli 12. joulukuuta 2005 julkaistu "A Place I've Never Been", joka myi Australiassa platinaa.
+Teamgeist

+Teamgeist on jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2006 käytetty Adidaksen valmistama virallinen ottelupallo. Teamgeist on saksaa ja tarkoittaa suomeksi joukkuehenkeä.
Adidas on valmistanut viralliset ottelupallot vuodesta 1970 eteenpäin ja ensimmäistä kertaa siirryttiin käyttämään palloa, joka on kuumasaumattu 14 palasta, entisen 32 palan sijaan. Paloja on pallossa kahdenlaisia, toiset muistuttavat potkuria ja toiset kengän pohjallista. Liitoskohtien saumat ovat hyvin matalia, joten pallo on lähes täydellisen pyöreä. Pallon paino on 441–444 grammaa, ja sen kastuessa paino kasvaa korkeintaan 0,1 prosenttia eli vajaan gramman. Ympärysmitta pallolla on 69–69,25 cm ja ihannepaine on 100 kilopascalia. Pintakerrokset on valmistettu materiaalista, jotka estävät palloa imemästä kosteutta. Pallon polyuretaanivaahtokerros lisää kimmoisuutta ja antaa paremman tuntuman siihen. Alusmateriaali on polyesterin ja puuvillan sekoitusta.
Jokainen kisoihin osallistunut joukkue sai 40 palloa harjoituspalloiksi.
Kisojen aikana uutta kisapalloa kritisoivat muutamat huippupelaajat, kuten Roberto Carlos ja Paul Robinson. Kisapallon värit tulevat Saksan maajoukkueen pelipaidasta.
Synchronous Digital Hierarchy

Synchronous Digital Hierarchy (SDH) on CCITT:n (nyk. ITU-T) standardi optiselle tiedonsiirrolle. Synchronous Optical Network (SONET) on yhdysvaltalainen vastaava standardi. 
SDH/Sonet tarjoavat nopeamman ja halvemman siirtoverkkoyhteyden kuin perinteinen siirtoverkoissa käytetty PDH (Plesiochronous Digital Hierarchy). Lisäksi etuna on verkon joustavampi muunneltavuus.
Synkronisten verkkojen kehitys alkoi Yhdysvalloissa, jossa laadittiin SONET-standardit vuosina 1985–1988. SONET toimi myös pohjana ITU-T:n suosituksille, jotka määrittelevät SDH:n. 
Siirtonopeudet määritellään ITU-T:n suosituksessa G.707, verkkosolmurajapinta suosituksessa G.708 ja kanavointimenetelmät suosituksessa G.709. Näihin kolmeen suositukseen perustuu muun muassa SDH:n kanavointi- ja kehysrakenne.
SDH- verkossa on hierarkia eri nopeuksille. Tällä hetkellä on standardoitu neljä eri siirtomoduulia, joita kutsutaan nimellä STM-N, jossa N = 1, 4, 16 tai 64.
Mitä suurempi N (esimerkiksi STM-16), sitä suurempi kapasiteetti ja bittinopeus. N:ät ovat aina 155 Mbit/s monikertoja seuraavasti:
Hierarkiataso Nopeus Mbit/s
Suurimmat nopeudet on tarkoitettu käytettäviksi runkoverkoissa ja pienemmät alue- ja paikallisverkoissa.
Álvaro Mesén

Álvaro Mesén (s. 24. joulukuuta 1972 Alajuela) on costaricalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi pitkään LD Alajuelense -seurassa ja sen jälkeen muun muassa Club Sport Heredianossa vuosina 2004–2006. Mesénin ensimmäinen maaottelu oli 25. marraskuuta 1999 Slovakiaa vastaan. Hän on pelannut 38 maaottelua . Mesén oli mukana vuosien 2002 ja 2006 Costa Rican MM-lopputurnausmiehistössä mutta oli molemmissa turnauksissa varamaalivahtina eikä pelannut.
Fiona (laulaja)

Fiona Flanagan, taiteilijanimeltään Fiona, (s. 13. syyskuuta 1961 Phillipsburg, New Jersey, Yhdysvallat) on rock-laulaja, joka on julkaissut viisi albumia. Hän on vieraillut Warrantin "Cherry Pie" -albumilla. Fiona on myös näytellyt jonkin verran: hän esiintyi Bob Dylanin kanssa elokuvassa "Tähdenlento" (1987) ja esitti sarjamurhaajaa yhdessä "Miami Vicen" jaksossa vuonna 1986. 
Fiona on ollut naimisissa tuottaja Beau Hillin kanssa. Hill on ollut tuottajana ja taustalaulajana Fionan albumeilla sekä soittanut niillä instrumentteja. Fionan albumeilla ovat soittaneet Wingerin jäsenet Kip Winger, Reb Beach ja Rod Morgenstein.
Pisco

Pisco on kaupunki Perussa, Tyynen valtameren rannalla 290 kilometriä Limasta etelään. Vuonna 2007 kaupungissa oli 54 677 asukasta.
Nykyisin kaupunki on suosittu matkailukohde sen läheisyydessä sijaitsevan Paracasin kansallispuiston vuoksi. Aiemmin Pisco oli tunnettu sen läheisyydessä sijaitsevista viinitiloista.
Kaupunki vaurioitui pahoin maanjäristyksessä 15. elokuuta 2007.
Jerko Leko

Jerko Leko (s. 9. huhtikuuta 1980, Zagreb, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, jonka nykyinen seura on NK Lokomotiva. Sitä ennen hän pelasi muun muassa Kiovan Dynamossa ja Monacossa. Leko on tunnettu monipuolisuudestaan ja pystyy pelaamaan keskikentällä millä paikalla tahansa.
Hänen uransa alkoi Dinamo Zagrebissa 2000, mutta ei saavuttanut välitöntä menestystä. Oltuaan jonkin aikaa lainassa NK Sesvetessä hän sai paikan säännöllisesti aloituskokoonpanoon ja oli voittamassa Dinamon joukkueessa Kroatian Cupia kaudella 2001-2002. Hän teki ratkaisumaalin NK Varteksia vastaan ja valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Leko siirtyi Kiovan Dynamoon neljän miljoonan euron siirtosummalla vuonna 2002. Ukrainassa hän pelasi 18 kertaa. Helmikuussa 2006 Leko ei uusinut sopimusta seuran kanssa ja siirtyi AS Monaco FC:n riveihin.
Leko teki ensiesiintymisensä Kroatian maajoukkueessa vuonna 2002 Unkaria vastaan, mutta hän ei kuulunut maansa joukkueeseen 2002 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi myös jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailuissa 2004, vaikka pelasi yhteensä vain 22 minuuttia. Leko pelasi Saksan MM-kisoissa 2006 ja on valittu vuoden 2008 EM-kisoihin osallistuvaan maajoukkueeseen. Hän on pelannut maajoukkueessa 59 ottelua tehden niissä 2 maalia.
Sandra Oxenryd

Sandra Oxenryd (s. 1. lokakuuta 1982 Kristinehamn) on ruotsalainen laulaja, joka voitti Fame Factoryn 2005. 
Oxenryd on opiskellut taloustieteitä. Laulamisen hän aloitti yksitoistavuotiaana. Hänen ensimmäinen albuminsa oli "All There Is" (2006). Vuonna 2006 Oxenryd voitti virolaisen Eurolaul-kilpailun, jonka ansiosta hän pääsi edustamaan Viroa vuoden 2006 Euroviisuihin kappaleellaan "Through My Window". Hän ei kuitenkaan edennyt finaaliin. Laulun olivat kirjoittaneet säveltäjät Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas sekä sanoittaja Jana Hallas. Kappale sai semifinaalissa 28 pistettä saavuttaen 18. sijan.