tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Seppo Lahtinen

Seppo Lahtinen (s. 4. elokuuta 1967 Helsinki) on suomalainen runoilija, kääntäjä ja kustantaja. Hän perusti turkulaisen Kustannusosakeyhtiö Sammakon vuonna 1996. Lahtisen runokokoelma "Hammas" ilmestyi Nihil Interitin kustantamana vuonna 1998. "Helsingin Sanomat" valitsi sen vuoden parhaaksi runoesikoiseksi.
Ura.
Lahtinen opiskeli Turun yliopistossa sosiologiaa ja filosofiaa. Sammakko-kustantamo syntyi alun perin Lahtisen halusta suomentaa yhdysvaltalaisen runoilijan Charles Bukowskin runokokoelma "Päivät karkaavat kuin villit hevoset yli vuorten", josta tuli ensimmäinen Sammakon julkaisema kirja. Kustannustoiminta on sittemmin kasvanut huomattavasti ja Sammakon kautta on julkaistu muun muassa Markku Intoa, Riku Korhosta, Jack Kerouacia ja Hunter S. Thompsonia. 
Vuonna 2006 Turkuseura valitsi Lahtisen kaikkien aikojen ensimmäiseksi kulttuuriturkulaiseksi. Åbo Akademin johtamisen ja organisaation professori Alf Rehn on nimittänyt Sammakkoa “maailman parhaaksi yritykseksi”. Marraskuussa 2010 Varsinais-Suomen taidetoimikunta myönsi Lahtiselle kunniamaininnan ansiokkaista kulttuuriteoista.
Suomennokset.
Lähde
Juovaposkitokko

Juovaposkitokko ("Valenciennea strigata", ent. "Eleotris strigata") on tokkoihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Juovaposkitokko kasvaa noin 18 cm pitkäksi. Sen vartalo on sinertävän valkoinen, pää keltainen, poskessa kulkee neonsininen vaakaraita.
Alkuperä.
Juovaposkitokkoja elää luonnossa Indopasifisella merialueella Itä-Afrikasta Tuamotu-saarille, pohjoisessa Ryukyu-saarille, etelässä Sydneyn rantavesiin saakka. Se viihtyy tyypillisesti riuttojen laella 1–6 metrin syvyydessä.
Käyttäytyminen.
Juovaposkitokot elävät luonnossa pareina ja kaivautuvat mielellään hiekkaan varsinkin nuorina.
Vesiolot ja ravinto.
Juovaposkitokko syö pieniä selkärangattomia, kaloja ja mätiä seulomalla pohjahiekkaa suussaan. Akvaariossa niitä ruokitaan pienillä äyriäisillä, mieluiten pakastetuilla, mutta ne saattavat oppia syömään kuivattua ruokaa.
Brian Tochi

Brian Tochi (oik. Brian Keith Tochihara, s. 2. toukokuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia) on japanilaisia sukujuuria omaava yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan elokuvista "Nörttien kosto", ' ja '. Lisäksi hän oli Leonardon ääninäyttelijänä ensimmäisissä kolmessa Turtles-elokuvassa: "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat", "" ja "Teinimutanttininjakilpikonnat 3".
Tochi on myös tehnyt urallaan useita äänirooleja animaatioihin, kuten "The Karate Kid", "The Real Adventures of Jonny Quest", "Rautajätti", "Batman of the Future", "Johnny Bravo", "Samurai Jack" ja "Kim Possible".
Tochi valmistui Cypress High Schoolista vuonna 1977 ja opiskeli sen jälkeen yliopistoissa USC, UCLA ja UCI.
Munuaispyramidi

Munuaispyramidit () muodostavat munuaisen ytimen perusrakenteen. Ydin jakautuu 10-15 erilliseen lohkoon eli munuaispyramidiin, joiden leveä tyviosa on kohti munuaisen kuorikerrosta ja kärki suuntautuu kohti munuaisallasta. Munuaispyramidin kärkeä kutsutaan munuaisnystyksi () ja jokainen munuaisnysty sijaitsee yhden munuaisaltaasta haarautuvan munuaispikarin sisällä.
Rakenne ja toiminta.
Jokaisen munuaispyramidin sisällä on lähes 100 000 nefronia. Nefronin rakenteeseen kuuluvat keräsenkotelo, sen sisällä oleva hiussuonikeränen, proksimaalinen kiemuratiehyt, Henlen linko, distaalinen kiemuratiehyt ja kokoojaputki. Munuaisvaltimosta haarautuva tuojasuoni tuo verta munuaispyramidin sisälle keräsenkotelon ontelossa olevaan hiussuonikeräseen. Siellä kapillaarien seinämien läpi suodattuu keräsenkotelon onteloon alkuvirtsaa, joka jatkaa kulkuaan munuaistiehyisiin. Valtaosa alkuvirtsasta imeytyy tiehyissä ja kokoojaputkissa munuaisytimen hiussuoniin eli takaisin verisuonistoon. Viejäsuoni kuljettaa takaisin imeytyneen nesteen pois munuaispyramidista ja edelleen munuaislaskimoon. 
Useiden nefronien distaaliset kiemuratiehyet laskevat samaan kokoojaputkeen. Pienet kokoojaputket yhtyvät suuremmiksi putkiksi, jotka laskevat munuaisnystyn kautta munuaisaltaaseen ulos munuaispyramidista. Alkuvirtsan takaisinimeytymistä tapahtuu ainoastaan munuaispyramidin sisällä, joten munuaisaltaaseen päätyy vain lopullista virtsaa.
Eurydike (Kreonin vaimo)

Eurydike (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Theban kuninkaan Kreonin puoliso. Hänet mainitaan lyhyesti Sofokleen "Antigonessa", jossa hän surmasi itsensä sen jälkeen, kun hänen poikansa Haimon ja tämän kihlattu Antigone olivat tehneet itsemurhan.
Kreon oli Eteokleen ja Polyneikeen kuoltua valtakamppailussa määrännyt, ettei Polynikesta saa haudata. Antigone, Polyneikeen sisar, uhmasi kuitenkin määräystä, jolloin Kreon suljetutti hänet hautaan elävältä. Kun Kreon lopulta suostui Antigonen vapauttamiseen, tämä oli tehnyt itsemurhan, ja paikalle saapunut Kreonin poika Haimon, joka oli Antigonen kihlattu, heittäytyi miekkaansa surusta. Uutisen kuultuaan Eurydike surmasi itsensä miekalla kiroten miehensä molempien poikiensa, Megareuksen (tai Menoikeus) ja Haimonin, kuolemasta.
Australian töpöhäntäinen karjakoira

Australian töpöhäntäinen karjakoira () on australialainen työkoira, joka on jalostettu paimentamaan karjaa. Jalostuksessa on käytetty sekä Australian alkuperäiskoira dingoa että eurooppalaisia tuontikoiria. Rotu on Suomessa erittäin harvinainen, ja Kennelliiton jalostustietokannan mukaan Suomessa on rekisteröity vain yksi yksilö..
Ulkonäkö.
Koira on töpöhäntäinen ja neliömäinen. Uroksen säkäkorkeus on 46–51 cm, nartun 43–48 cm.
Väritykseltään rodun tulee olla sininen tai punakimo. Sininen väritys tulee olla yksivärinen sininen tai yksivärinen siniläikikäs, päässä ja rungossa mustat merkit ovat sallittuja.
Punakimo värityksen tulee olla tasaisen punakimo aluskarvaa myöten, punaiset merkit päässä ja rungossa ovat sallittuja. Valkoiset tai kermanväriset karvat eivät ole sallittuja.
Virheitä ovat ulkonäössä ruskea tai lihanvärinen kirsu, ylä- tai alapurenta, yli 10 cm pitkä häntä, pihtikinttuisuus, vaaleanpunaiset tai valkoiset kynnet, valkoinen tai kermanvärinen karvapeite, typistetty häntä ja tan-merkit.
Luonne ja käyttäytyminen.
Sillä on työkoiran luonne, luontainen kyky työskennellä ja hallita karjaansa, se on uskollinen, rohkea ja työintoinen. "Töpö" on aina valpas, tarkkaavainen ja useimmiten epäluuloinen vieraita kohtaan. Näyttelyissä sen on kuitenkin oltava käsiteltävissä, eikä rotu saa olla aggressiivinen tai arka missään tilanteessa.
Alkuperä.
Australian töpöhäntäinen karjakoira on jalostettu Australiassa 1830-luvulla. On kuitenkin epäselvää, kuka on alun perin keksinyt rodun. Erään teorian mukaan Thomas Simpson Hall olisi vuoden 1830 aikoihin risteyttänyt keskenään dingoja ja pohjoisenglantilaisia smithfieldincollieita, luoden ensimmäiset australiankarjakoirat, jotka vielä tuolloin kulkivat nimellä "Hall's Heeler". Toisen teorian mukaan karjanajaja Timmins New South Walesin Bathurstista olisi vuonna 1830 risteyttänyt dingon ja smithfieldincollien, ja lopputuloksena oli punainen, töpöhäntäinen rotutyyppi, jota kutsuttiin nimellä "Timmins Biter". Koska ne olivat kuitenkin liian kovaotteisia karjaa kohtaan, tehtiin vielä yksi risteytys - tällä kertaa sileäkarvaisen blue merle-värisen collien tai mahdollisesti sen paikallisen koolie-version kanssa. Dingolta perityi sitkeys, kestävyys ja punainen väritys sekä collielta/koolielta sininen väritys, kun taas smithfieldincollielta periytyi luonnontöpöhäntä.
Nimensä mukaisesti rodun pääasiallinen käyttötarkoitus on karjalaumojen hallitseminen ja paimennus. Vuonna 2001 virallistettiin nimitys "australian töpöhäntäinen karjakoira".
Tommi Parkko

Tommi Parkko (s. 8. lokakuuta 1969 Hamina) on suomalainen runoilija, tietokirjailija, toimittaja, kirjoittajakouluttaja ja Parkko Kustannuksen kustantaja.
Hän on opiskellut teoreettista filosofiaa, estetiikkaa ja kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa sekä informaatiotutkimusta Tampereen yliopistossa.
Parkko debytoi runoilijana Markus Jääskeläisen kanssa julkaistulla yhteisrunokokoelmalla "Vanhat laulut Nimettömät eläimet", joka ilmestyi hänen ja Jääskeläisen perustaman Nihil Interitin kustantamana vuonna 1994. Hänen ensimmäinen oma runokokoelmansa "Lyhyt muisti, meri" ilmestyi Tammen kustantama vuonna 1997.
Runokokoelmien ja antologioiden lisäksi hänen runojaan on julkaistu muun muassa Tuli &amp; Savu -lehdessä, Nuoressa Voimassa ja Lumoojassa ja niitä on käännetty hepreaksi, latviaksi, venäjäksi, englanniksi, ruotsiksi ja viroksi. Lisäksi hän on osallistunut erilaisten teosten toimittamiseen.
Parkko on Haminan runoyhdistys ry:n puheenjohtaja. Hän on toiminut myös Varsinais-Suomen taidetoimikunnassa läänintaiteilijana. Hän ollut ehdolla Turun kaupunginvaltuustoon vuosina 2004 ja 2008 vihreiden ehdokkaana.
Esikuvikseen Parkko on maininnut Paavo Haavikon ja Kari Aronpuron.
Palkinnot.
Suomen arvostelijain liiton Turun-osasto myönsi joulukuussa 2020 Parkolle Kritiikin punnukset -palkinnon hänen merkittävistä ansioistaan runouden edistäjänä.
Lumooja

Lumooja on suomalainen vuodesta 2000 alkaen ilmestynyt uutta kotimaista kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista käsittelevä kirjallisuuslehti. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvä lehti keskittyy uusiin ja nuoriin kirjoittajiin ja kiinnostaviin ilmiöihin ja tarjoaa julkaisukanavan uusille kyvyille.
Lehteä julkaisee turkulainen Kirjoittajayhdistys Kapustarinta ry.
Lumooja julkaisee muun muassa runoja, proosaa, haastatteluja, kolumneja, artikkeleita ja arvosteluja.
Runoilijat Pauliina Haasjoki, Jenni Haukio ja Reetta Niemelä sekä prosaisti Heli Peltoniemi perustivat Kirjoittajayhdistys Kapustarinnan toukokuussa 1999. Alun perin kyseessä oli esiintymisryhmä, joka alkoi pian tarjota esiintymisareenoita myös muille taiteilijoille. Pian päätettiin perustaa myös kirjallisuuslehti.
Lumoojan ensimmäisen numeron 1/2000 teemana oli syntyminen: kirjoituksen ja kirjallisuuden luominen. Päätoimittajana toimi Heli Peltoniemi.
Kirsti Rantanen

Kirsti Annikki Rantanen (o.s. Widing; 27. tammikuuta 1930 Viipurin mlk – 14. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen tekstiilitaiteilija. Rantanen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ja myöhemmin opetti siellä. Hän aloitti painokangassuunnittelijana, mutta myöhemmin hän keskittyi kudottujen huonekalu- ja sisustustekstiilien suunnitteluun ja suunnitteli teoksia julkisiin tiloihin.
Rantanen suunnitteli Kauhavan kaupunginkirjastoon taidetekstiilin "Langan lento" (1992). Hattulan kirjastossa on hänen teoksensa "Verkalleen". Hän loi myös Mukkulan kirkossa olevat tekstiiliteokset. Oulun taidemuseossa on myös hänen teoksiaan.
Kirsti Rantasen tytär on taidemaalari Silja Rantanen.
Eve Laurence

Eve Laurence (s. 4. lokakuuta 1985 Queen Anne, Maryland) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Ura.
Laurence aloitti uransa 18-vuotiaana aluksi alastonmallina, jonka myötä hän päätyi tekemään pornoelokuvia. Vuonna 2007 Laurence sai AVN-ehdokkuuden parhaasta seksikohtauksesta elokuvassa. Hän on esiintynyt yli 120 pornoelokuvassa.
Vuonna 2005 hän piti hetken taukoa aikuisviihteestä ja muutti takaisin Marylandiin, jossa Laurence aloitti työskentelemään asuntolainayhtiössä. Hänen tarkoituksensa on myös päästä lakikouluun opiskellakseen kiinteistövälitystä.
Äärirajoilla

Äärirajoilla ("The Outer Limits") on yhdysvaltalainen televisiosarja. Alkuperäistä sarjaa esitettiin vuosina 1963–1965 ABC-televisiokanavalla. Sarjan uutta versiota 1995–2002 esitti aluksi Showtime, jolta se siirtyi Sci-Fi Channelille. Suomessa uudempaa sarjaa esitti Yle TV2 ainakin neljän kauden verran.
Alkuperäisessä sarjassa oli 49 jaksoa ja uudemmassa 154.
Ali Lacheb

Ali Lacheb (s. 1956 Algeria) on suomalaisalgerialainen dokumenttielokuvantekijä. Hänen työnsä käsittelevät pääasiassa suomalaista kulttuuria. 
Ali Lacheb on suorittanut journalismin maisterintutkinnon Moskovan valtionyliopistossa. Lacheb muutti Suomeen vuonna 1984. Hän työskenteli aluksi Jyväskylän yliopistossa viestintätieteiden laitoksen amanuenssina. Sen jälkeen hän on asunut muun muassa Pariisissa, Ranskassa, työskennellen siellä suomalaisessa kulttuuri-instituutissa. Vuonna 1996 Lacheb palasi Suomeen ja perusti Oran Productions -tuotantoyhtiön.
Filmografia.
Muut:
Mezzanine

Mezzanine on Massive Attackin kolmas albumi, jonka Virgin Records julkaisi vuonna 1998. Se on tyyliltään pääasiassa trip hopia. Levyn äänimaailma on synkähkö, ja yhtyeen aikaisemmista julkaisuista poiketen sillä käytetään paljon kitaroita. 
Albumi on saanut monilta kriitikoilta melko hyviä arvosteluita. Kappaleista taas esimerkiksi "Teardrop" on ollut listahitti.
Projektioppiminen

Projektioppiminen on oppimisen menetelmä, jota voidaan käyttää oppimisprosessin suunnittelussa ja toteuttamisessa siten, että käytännön toiminta muodostetaan projektiksi. Projektilla on selkeät tavoitteet, aikataulu ja resurssit. Käytännössä oppiminen voi tapahtua konkreettisten tuotanto-, tutkimus-, tai kehittämisprojektien puitteissa.
Projektioppimisen keskeinen ydin on ongelmien ympärille perustuva prosessi.
Menetelmässä oppijat pyrkivät ratkaisemaan todellisia ongelmia täsmentämällä ongelmanasettelujaan, kokoamalla tietoa, keskustelemalla ideoista, keräämällä ja analysoimalla saatua tietoa, tulkitsemalla tuloksia, tekemällä johtopäätöksiä sekä kommunikoimalla ideoitaan ja saatuja löydöksiään muille.
Projektioppimiseen kuuluu seuraavia työvaiheita: 
Projektioppiminen on yhteistoiminnallista oppimista, joka kuvataan tavoitteiltaan, resursseiltaan ja aikataulultaan rajatuksi oppimistehtäväksi. Siihen osallistuu kahdesta viiteen erilaista asiantuntemusta ja eri näkökulmia edustavaa henkilöä. Projektioppiminen on tutkivan ja ongelmakeskeisen oppimisen muoto, jossa tutkimustehtävä tai ongelma on niin laaja, että se vaatii projektimaista ja suunnitelmallista yhteistoimintaa. Opettaja toimii enemmän vuorovaikutuksen ja oppimisen organisoijana kuin tiedon välittäjänä. Opiskelijat antavat kukin oman panoksensa projektityöhön. Sen lisäksi heidän on myös arvioitava omaa ja muiden oppimista sekä projektin edistymistä.
Projektioppimisen soveltaminen.
Projektioppimisen voi liittää kaikkiin opiskelun vaiheisiin ja moniin eri tutkintoihin.
Projektioppimista voi käyttää mm. luokkahuonetilanteissa, jolloin projekteja tehdään pienissä ryhmissä. Ryhmien koko voi vaihdella parista henkilöstä kokonaiseen luokkaan. Ryhmät suunnittelevat ja toteuttavat projekteja, joissa tietojen ja taitojen hankkiminen on ongelmalähtöistä. Projektin päätavoitteena on löytää vastauksia opettajan ja/tai oppilaiden yhteistyössä esittämiin kysymyksiin. Opettaja tukee oppilaita antamalla taustatietoja ja ohjeita sekä kannustaa oppilaita ottamaan oppimisen omiin käsiinsä. Hän myös rohkaisee heitä kriittiseen ajatteluun ja metakognitiivisten taitojen kehittämiseen. Projektin suorittaminen, eteneminen ja ongelman ratkaisu on pääosin oppilaiden vastuulla. 
Projektioppimista voi käyttää opetuksessa esimerkiksi päättötöiden teossa. Projektioppimista voi hyödyntää myös työssäoppimisessa, jossa yhdistetään työ ja koulutus. Esimerkiksi tekniikan alalle sopii erilaisten projektitöiden suunnittelu ja toteutus työpaikoilla työssäoppimisen aikana. 
Projektioppimista voidaan soveltaa myös päiväkotiympäristössä. Projektin lähtökohtana on jokin lasta kiinnostava asia. Se voi olla esimerkiksi kirja, teatteri, sirkusesitys tai muu vastaava asia. Projektissa lapset tutkivat aiheesta nousevia kiinnostuksen kohteita ja ongelmia, kokeilevat erilaisia ratkaisuja, leikkivät aiheesta kumpuavia leikkejä. Tärkeintä ovat oppimismahdollisuudet ja -kokemukset, joita lapsi saa. Projektityöskentelyn avulla tuetaan lapsen ajattelua ja kiinnostusta maailman ilmiöitä kohtaan mahdollisimman kokonaisvaltaisesti.
Gabrielle Reece

Gabrielle ”Gabby” Reece (s. 6. tammikuuta 1970 La Jolla, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopalloilija, urheiluselostaja, podcast-juontaja ja entinen malli.
Varhainen elämä ja koulutus.
Reece kasvoi Saint Thomasilla, Yhdysvaltain Neitsytsaarilla, perheen ainoana lapsena. Hänen vanhempansa ovat Terry Glynn ja Robert Eduardo Reece. Hänen isänsä, joka oli trinidadilainen, kuoli lento-onnettomuudessa kun Gabrielle oli viisivuotias. Ikävuosina 2-7 hän asui äitinsä kanssa perhetuttavien luona Long Islandilla, New Yorkissa. Gabrielle palasi Yhdysvaltojen mantereelle 11. luokalla ja Keswick Christian Schoolia, St. Petersburgissa, Floridassa, jolloin hän alkoi harrastaa urheilua. Vuonna 1989 hän muutti New Yorkiin keskittyäkseen tavoitteellisemmin urheilumuotimallin uraan samalla kun jatkoi ammattilaislentopallon pelaamista. Reece valmistui Floridan osavaltionyliopistosta (FSU), jossa hän opiskeli viestinnän linjalla.
Lentopalloura.
Valmistumisen jälkeen Reece pelasi useita vuosia ammattilaislentopallokiertueilla. Reece harjoitteli golfia neljän vuoden ajan toivoen pääsevänsä LPGA-kiertueelle (naisten ammattilaisgolfkiertue). Hän ei kuitenkaan onnistunut siinä. Vuonna 2009 hän kertoi: "...pienten lasten äitinä minulla ei yksinkertaisesti ollut aikaa niin vaativalle lajille."
Muuta.
Reece esiintyi useissa Elle- ja Harper's Bazaar -lehden muotikuvissa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. Hän on ollut myös Outside, Shape, Women's Sport &amp; Fitness, Playboy, Elle ja Life -lehtien kansikuvissa.
Huhtikuussa 2013 julkaistussa kirjassaan Jalkani on liian iso lasitossuun: Opas epätäydelliseen elämään "(My Foot Is Too Big for the Glass Slipper: A Guide to the Less Than Perfect Life)" Reece kirjoittaa, että "todellinen naisellisuus tarkoittaa pehmeyttä, vastaanottavaisuutta ja – varokaa nyt – alistuvuutta." Hän tarkensi kantaansa 16. huhtikuuta samana vuonna The Today Show -ohjelman haastattelussa sanomalla uskovansa, että naisen alistuminen parisuhteessa voi olla merkki voimasta, ei heikkoudesta. "Me emme huolehdi siitä, että miehet 'saisivat kaiken', joten en tiedä mistä saimme päähän tämän ajatuksen, että meidän pitäisi saada kaikki."
Vuonna 2022 Reece esiintyi itsenään televisiosarjassa Billions.
Yksityiselämä.
Reece avioitui surffaaja Laird Hamiltonin kanssa 30. marraskuuta 1997. Heillä on kaksi tytärtä. Lisäksi perheeseen kuuluu Hamiltonin tytär hänen aiemmasta avioliitosta surffaaja ja vaatesuunnittelija Maria Souza kanssa. Perhe asuu vuorotellen Havaijilla ja Malibussa, Kaliforniassa. Malibussa Reece tunnetaan "Malibu Mob" -nimisestä julkkisystävien ja naapurien ryhmästä, johon kuuluvat mm. näyttelijät John Cusack ja John C. McGinley sekä jääkiekkoilija Chris Chelios ja tennispelaaja John McEnroe.
Gretchen Bleiler

Gretchen Bleiler (s. 10. huhtikuuta 1981 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen lumilautailija. Hän voitti hopeaa naisten lumikourussa Torinon talviolympialaisissa vuonna 2006.
Bleiler aloitti lumilautailun 11-vuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1996. Vuosina 2003, 2005 ja 2006 hän voitti enemmän lumikourukilpailuja kuin kukaan muu nainen. Olympiahopean lisäksi hän on voittanut muun muassa X Gamesissa kultaa lumikourussa vuosina 2003, 2005 ja 2008. Hän käytännössä dominoi kautta 2003 voittaen lähes kaiken mahdollisen mukaan lukien maailmanmestaruuden, X Gameseissa ja Overall Grand Prixin.
Ale Holopainen

Aleksanteri (Ale) Holopainen (24. huhtikuuta 1908 Korpiselkä – 23. kesäkuuta 1974 Liperi) oli suomalainen maanviljelijä ja kunnallisneuvos joka toimi Keskustapuolueen (Maalaisliiton) kansanedustajana 1950- ja 1960-luvuilla.
Holopaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Holopainen ja Anastasia Purmonen. Käytyään kansakoulun hän oli metsä- ja uittotöissä ja myöhemmin osuuskaupan myymälänhoitajana ja yksityiskaupan hoitajana Soanlahdella. Holopainen toimi myös maanviljelijänä Soanlahdella aina vuoteen 1944 saakka. Sodan jälkeen hän oli maanviljelijänä Liperissä vuodesta 1948 aina kuolemaansa saakka.
Holopainen aloitti uransa Maalaisliitossa jo ennen sotia kun hän toimi Maalaisliiton Itä-Karjalan piirijärjestön sihteerinä vuosina 1935–1939. Sotavuosien jälkeen hän oli Maalaisliiton vaalitoimitsijana 1945, puolueen Pohjois-Karjalan piirijärjestön toiminnanjohtajana 1946–1955 sekä sanomalehti Karjalan Maan levikkipäällikkönä 1956–1957. Holopainen sai kunnallisneuvoksen arvon 1972.
Holopainen oli kansanedustajana vuosina 1957–1970. Hän edusti aluksi Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä 1957–1962 ja sen jälkeen Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä 1962–1970. Holopainen tuli alun perin eduskuntaan 1957 kesken edustajakautensa kuolleen Heikki Soinisen tilalle.
Holopainen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa. Hän oli Yleisradion hallintoneuvoston jäsen 1964–1967 ja mukana kunnallispolitiikassa Soanlahden kunnanvaltuuston jäsenenä ja Liperin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Holopainen oli Maalaisliiton ja Maaseudun nuorten liiton Pohjois-Karjalan piirien puheenjohtaja ja kuului Karjalan liiton hallitukseen ja liittovaltuustoon.
Holopainen oli naimisissa vuosina 1940–1944 Lempi Alina Pakarisen kanssa ja vuodesta 1945 Maila Marjatta Ronkaisen kanssa.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 32 eaa. konsuli)

Gnaeus Domitius Ahenobarbus (kuoli vuonna 31 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 54 eaa. konsuli Lucius Domitius Ahenobarbus. 
Gnaeus Domitius Ahenobarbus jäi isänsä kanssa Caesarin vangiksi Corfiniumin ja Farsaloksen taisteluissa. Caesar armahti heidät kummallakin kerralla. Ahenobarbus liittyi Brutuksen joukkoon. Vuosina 43 ja 42 eaa. hän avusti tasavaltalaisia laivaston kanssa Adrianmerellä. Filippoin taistelujen jälkeen Ahenobarbus liittyi Marcus Antoniuksen leiriin. Antonius palautti Ahenobarbuksen kansalaisoikeudet ja teki tästä Bithynian maaherran vuonna 40 eaa. Ahenobarbus seurasi Antoniuksen mukana tämän Parthian sotaretkellä vuonna 36 eaa. Ahenobarbus oli vuoden 32 eaa. konsuli, mutta joutui pakenemaan Antoniuksen luokse. Ahenobarbus vihasi Kleopatraa ja luopui tämän takia Antoniuksesta. Pian loikattuaan Octavianuksen puolelle Ahenobarbus kuoli kuumeeseen.
Hauptwache

Hauptwache on Frankfurt am Mainin keskusaukio. Se on nimetty saman nimisen barokkityylisen vartiorakennuksen mukaan. Aukion entinen nimi on "Schillerplatz". Ennen vuotta 1864 aukiota kutsuttiin sotilaskäyttönsä mukaisesti nimellä "Paradeplatz".
Hauptwache-rakennus.
Barokkityylinen vartiotalo "Hauptwache", jonka mukaan koko aukio on nimetty, rakennettiin vuosina 1729–1730. Talossa on mansardikerros ja iso aumakatto. "Hauptwache" toimi "Stadtwehr" -sotilaspoliisin päämajana ja siinä oli myös vankila. "Frankfurter Wachensturm" -kapinassa 3. huhtikuuta 1833 viisikymmentä opiskelijaa yritti vapauttaa talossa vangittuina olevat opiskelijat tarkoituksenaan käynnistää vallankumous koko Saksassa. Poliisi oli kuitenkin varautunut kapinaan, ja se tukahdutettiin. "Hauptwache" menetti sotilaallisen merkityksensä vuonna 1866, kun Frankfurt liitettiin osaksi Preussia.
Talo muutettiin poliisiasemaksi, vankila jatkoi edelleen toimintaansa. Vuonna 1904 talosta tehtiin kahvila, joka se edelleenkin on. Kahvilasta ja etenkin viereisestä kellosta tuli kantakaupungin suosituin kohtaamispaikka. "Hauptwache" paloi täysin pommituksessa 1944, ja se avattiin täysin uudistettuna vuonna 1954. Kolmetoista vuotta myöhemmin talo purettiin maanalaisen raideverkoston rakentamisen tähden ja vuonna 1968 se pystytettiin uudelleen aavistuksen verran eri asentoon.
Muita keskeisiä rakennuksia.
"Katharinenkirche" eli "Katariinankirkko" hallitsee aukion eteläosaa. Goottilaistyylisen kirkon suunnitteli Melchior Heßler ja se valmistui vuonna 1681. Alkuperäinen kirkko tuhoutui pommituksessa 22. maaliskuuta 1944. Nykyinen kirkko valmistui 1954 ulkoasultaan entisenkaltaisena, mutta sisätiloiltaan 1950-luvun tyyliin rakennettuna. Kirkon itäpuolella on 1950 valmistunut elokuvateatterikeskus "Zeilpalast". Aukion koilliskulmassa on tavaratalo "Kaufhof an der Hauptwache", eräs konserninsa suurimpia yksiköitä. Tavaratalon julkisivu on ketjun liikkeille tyypillisesti valkoinen. Nykyinen liike valmistui sodassa tuhoutuneen "Tietz"-tavaratalon tilalle vuonna 1950, ja sitä on laajennettu vuosina 1954, 1968 ja 2000. "Hauptwache"-aukion pohjoisosassa on vuonna 1956 avattu "Alemanniahaus".
Aukion alapuolella sijaitsee raideliikenteen solmukohta "Bahnhof Frankfurt Hauptwache", johon kuuluu metroasema ("U-Bahn") sekä Reinin-Mainin S-Bahn -lähiliikenneverkon rautatieasema. Kaikkiaan maanalaista liikennekeskusta käyttää yli 180 000 matkustajaa päivittäin. "Hauptwache" oli aiemmin myös keskeinen raitiovaunuliikenteen risteyskohta. Raitioliikenne aukiolla loppui vuonna 1986.
Arvo Sävelä

Arvo Päiviö Sävelä (vuoteen 1936 Sjövik, 30. kesäkuuta 1908 Kankaanpää – 17. marraskuuta 1976 Kankaanpää) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n ja TPSL:n kansanedustajana vuosina 1948–1962.
Elämä.
Kankaanpään Vihteljärven kylässä syntyneen Sävelän vanhemmat olivat pienviljelijä Iisak Efraim Sjövik (1869–1953) ja Aleksandra Järvenpää (1875–1916). Kansakoulun käytyään hän viljeli kotitilaansa ja työskenteli suutarina Vihteljärvellä. 
Sävelä toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1948–1958. Heinäkuussa 1958 pidettyjen eduskuntavaalien jälkeen Sävelä loikkasi puolueen skogilaisen opposition eduskuntaryhmään ja oli toukokuusta 1959 lähtien opposition perustaman TPSL:n kansanedustajana. Presidentin valitsijamiehenä Sävelä toimi vuosina 1950 ja 1956. Hän oli myös Kankaanpään kunnan- ja kauppalanvaltuustojen jäsen ja toimi kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana. 
Sävelä sai kunnallisneuvoksen arvon vuonna 1965. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin kuvanveistäjä Kauko Räikkeen suunnittelema Kankaanpään puolesta -mitali.
Perhe.
Sävelän puoliso oli Merikarvialla syntynyt Aili Irene Venho (1907–1985), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1929.
Minardi M188

Minardi M188 oli Giacomo Calirin ja Aldo Costan suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Minardi-talli kilpaili kaudella . Auton B-versio oli käytössä kauden kolmessa ensimmäisessä kilpailussa. Voimanlähteenä autossa oli Ford Cosworthin 3,5 litrainen V8-moottori. Autoa ajoivat kilpailuissa espanjalainen Adrián Campos ja italialainen Pierluigi Martini ja espanjalainen Luis Perez-Sala.
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Kirottu maa

Kirottu maa on vaasalaisen Marko Hautalan kirjoittama kauhudekkari vuodelta 2002.
Juoni.
Berliinin iloinen 1920-luku on loppumassa, eikä Alex Schuller ole onnellinen mies.
Lupaava ura itse Sigmund Freudin oppilaana on päättynyt skandaaliin, ja itseanalyysi puree menneisyyden piruihin viskiä heikommin. Niinpä Alex on ryhtynyt yksityisetsiväksi, jonka vaatimattomalla vastaanottosohvalla vierailee kaupungin kovaonnisia tyhjätaskuja ja varjoisten kujien kulkijoita.
Kuten aina, kaiken muuttaa nainen. Maria Ruthenbergin surumielinen hahmo houkuttelee Alexin juttuun, joka lupailee mystiseen symboliikkaan naamioituja ihmissuhdesotkuja ja sievoisen summan rahaa. Tapaus saa kuitenkin äkkiä hyvin kouriintuntuvia ja väkivaltaisia sävyjä. Jäljet näyttävät johtavan Saksan uuden oikeiston valtapyrkimyksistä ikivanhoihin salaisuuksiin, aina tarunhohtoisen Konstantinopolin kukistumisen päiviin saakka. Alex Schuller ei usko aaveisiin, mutta jokainen askel vie häntä syvemmälle ajan ja luonnonlait ylittävään pimeyteen, kunnes Kirottu maa avautuu jalkojen alla.
Taistelumuonapakkaus

Taistelumuonapakkaus on pääasiassa sotilaskäyttöön tarkoitettu henkilökohtainen ravintoannos. Sen tärkeimpiä ominaisuuksia ovat hyvä varastoitavuus ja säilyvyys kenttäolosuhteissa sekä soveltuvuus valmistettavaksi yksinkertaisilla välineillä. Tarvittaessa ruoka voidaan nauttia kylmänä. Taistelumuonien käyttö tulee kyseeseen tilanteissa, joissa tavanomaisen kenttäkeittimen käyttö ei ole mahdollista.
Suomalainen taistelumuonapakkaus.
Suomessa oli jo ennen toista maailmansotaa tuotettu erityisiä "rautaisannoksia", jotka sisälsivät pieneen rasiaan pakattua teetä, sokeria, hernesäilykettä tai muuta vastaavaa. Viime vuosikymmeninä Suomen puolustusvoimissa on pakattu henkilökohtaisia taistelumuonapakkauksia, joiden sisältö on nykyään hyvin runsas ja ravitseva. Vuorokauden annokseen saattaa kuulua sulatejuustoa, maksapasteijaa, näkkileipää, pussikeittoja tai pussikastikkeita sekä hyödyllisiä tarvikkeita, kuten tulitikkuja, vedenpuhdistustabletteja ja paperinenäliinoja.
Suomessa taistelumuona lämmitetään pakissa nuotiolla tai Trangia-spriikeittimellä. Pakkauksesta on tehty vesitiivis ja helposti avattava vaikeissakin olosuhteissa. Pakkauksen säilyvyysaika on vähintään 24 kuukautta ja sen käyttöympäristöiksi on määritelty Pohjoismaat, aavikko ja tropiikki.
Paketti painaa noin 900 grammaa ja sen energiasisältö on yli 3 500 kilokaloria (14,6 MJ).
Paketti sisältää seuraavat osat:
Tanith Belbin

Tanith Jessica Louise Belbin (s. 11. heinäkuuta 1984 Kingston, Ontario) on kanadalais-yhdysvaltalainen jäätanssija ja olympiamitalisti. Belbinillä on kaksoiskansalaisuus, mutta hän on urallaan edustanut Yhdysvaltoja siitä lähtien kun alkoi luistella parinsa Benjamin Agoston kanssa vuonna 1997. Yhdessä Agoston kanssa hän on voittanut olympiahopeaa Torinossa vuonna 2006, neljä MM-mitalia, kolme mestaruutta neljän maanosan mestaruuskilpailuissa 2004–2006 sekä viisi Yhdysvaltain mestaruutta vuosina 2004–2008.
Belbin aloitti pariluistelijana ja jäätanssijana Kanadassa ennen keskittymistään täysin jäätanssiin. Hän kilpaili kansallisella tasolla Liam Doughertyn kanssa jäätanssissa ja Ben Barrucon kanssa pariluistelussa. Vuonna 1998 hän muutti Detroitiin ja alkoi harjoitella Igor Špilbandin johdolla yhdessä Benjamin Agoston kanssa. Pari sijoittui toiseksi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa vuonna 2002, mutta ei voinut osallistua olympialaisiin, koska Belbin ei ollut Yhdysvaltain kansalainen. Belbin sai kansalaisuuden kongressin 28. joulukuuta 2005 hyväksymän erikoislain nojalla ja pystyi osallistumaan vuoden 2006 talvikisoihin, jossa pari voitti olympiahopeaa. Belbin ja Agosto olivat ensimmäiset yhdysvaltalaiset jäätanssin olympiamitalistit 30 vuoteen. Vancouverin olympialaisissa 2010 he sijoittuivat neljänneksi. Paria valmensi viimeisinä kilpavuosina Natalja Linitšuk.
Belbin avioitui jäätanssija Charlie Whiten kanssa huhtikuussa 2015.
Helmer Smeds

Helmer Smeds (29. heinäkuuta 1908 Petolahti − 8. joulukuuta 1967 Helsinki) oli Helsingin yliopiston maantieteen professori, joka toimi myös RKP:n kansanedustajana 1940-luvulla.
Elämäkerta.
Smedsin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Erik Werner Smeds ja Beata Sofia Björklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1926 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929, lisensiaatiksi 1935 ja väitteli tohtoriksi 1935. Smeds toimi Uudenkaarlepyyn seminaarin vt. lehtorina 1936–1937, Turun ruotsalaisen lyseon luonnonhistorian ja maantieteen vanhempana lehtorina 1937–1941 ja Helsingin ruotsalaisen tyttölyseon luonnonhistorian ja maantiedon vanhempana lehtorina 1941–1943. 
Smeds oli Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun talousmaantieteen professorina 1942–1950. Hän toimi Helsingin yliopistossa maantieteen dosenttina vuodesta 1943 ja oli maantieteen vt. professorina 1948–1950 sekä maantieteen professorina 1950–1967. Smeds oli myös Suomen maantieteellisen seuran hallituksen varapuheenjohtaja.
Smeds oli kansanedustajana vuosina 1945–1948 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä.
Smeds oli naimisissa 1931–1940 Augusta Helena Roosin kanssa ja vuodesta 1945 Tatjana Kulikoffin kanssa.
Itsevalaisevat

Itsevalaisevat on Marko Hautalan vuonna 2008 ilmestynyt romaani. Teos käsittelee aikuisia ja lapsia erottelevaa pimeyttä sekä arjen kulissien romahtamista. Keskeisessä osassa ovat myös hohtavat kalat.
Kertomuksessa perheen uhmakas murrosikäinen tytär katoaa, eikä isä saa kännykällä häneen yhteyttä. Yhteyden epäonnistumisen takana on myös todellisen, ihmisten välisen yhteyden puute. Jännityskirjan tapaan kulkeva juoni ei ole yksioikoinen, ja kirjailija osaa taitavasti asettua tyttären Iriksen nahkoihin. Teoksen kieli saa kriitikolta kehuja.
Napoléon (vuoden 1927 elokuva)

Napoléon on vuonna 1927 valmistunut ranskalaisen Abel Gancen ohjaama mykkäelokuva, joka kertoo Napoleon I:n noususta valtaan. Gancen alkuperäinen ajatus oli tehdä "Napoléonista" kuusiosainen elokuvasarja, mutta korkeiden tuotantokustannusten takia sarja jäi yhteen osaan.
"Napoléonissa" käytettiin monia uusia elokuvakerronnan keinoja. Muun muassa käsivarakuvausta käytettiin hyväksi ensimmäisiä kertoja. Useita kohtauksia värjättiin tai sävytettiin.
Gance pohti myös, että perinteisellä kuvasuhteella kuvattuna eräät kohtaukset jäisivät valjuiksi. Niinpä hän käytti sotakohtausten kuvaamiseen ensimmäisenä "laajakuvaa" (Polyvision), jonka hän sai aikaan sijoittamalla kolme kameraa rinnakkain, niin että kuvasuhde oli noin 4:1. Laajakuva vakiintui Hollywoodin käyttöön vasta vuosikymmenten kuluttua Cinerama-tekniikan ja anamorfisen laajakulmaobjektiivin keksimisen myötä.
British Film Institute esitti vuonna 2000 elokuvahistorioitsija Kevin Brownlow'n johdolla entistetyn version Gancen suurelokuvasta. Esitys kesti väliaikoineen kahdeksan tuntia. Esitystilanne oli luotu mahdollisimman paljon Gancen alkuperäisen suunnitelman mukaiseksi.
Johan Olander

Johan Gustaf Olander (1757–1818 Viapori) oli ruotsalainen meriupseeri. Hänen isänsä oli kamreeri Erik Olander.
Olander aloitti sotilasuransa jo kolmetoistavuotiaana ja yleni aina majuriksi saakka. Hän otti osaa Ruotsinsalmen ensimmäiseen meritaisteluun vuonna 1789, jossa hän haavoittui molempiin jalkoihin.
Avioiduttuaan vuonna 1791 kauppias Johan Sederholmin tyttären Hedvigin kanssa he saivat Herttoniemen kartanon häälahjaksi Johan Sederholmilta. Olander myi kartanon vuonna 1793 Carl Olof Cronstedtille erottaen Strömsin ja Kreijarin torpat omaksi tilakseen. Torpista muodostettiin Strömsin kartano, jonka päärakennus valmistui 1794. Suomen sodan aikana Olander palveli Viaporissa, jossa hänen vaimonsa synnytti 13. lapsensa venäläisten piirittäessä linnoitusta vuonna 1808. Vauva kuoli toukokuussa linnoituksen antautuessa. Majuri Olander joutui antautumisen jälkeen sotavangiksi Venäjälle. Vapauduttuaan hän palasi Suomeen, mutta muutti pian perheineen Ruotsiin.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 122 eaa. konsuli)

Gnaeus Domitius Ahenobarbus (k. 104 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Ahenobarbus oli vuoden 122 eaa. konsuli ja tämän jälkeen Gallian maaherra. Hän kukisti allobrogit sekä arvernit. Tämän johdosta hän sai juhlia triumfin vuonna 120 eaa. Triumfisaattueessa kulki arvernien päällikkö Bituitus, jonka Ahenobarbus oli petollisesti vanginnut. Hän rakennutti Via Domitian Galliaan. Hän oli kensori vuonna 115 eaa.
Spiderwickin kronikat

Spiderwickin kronikat on yhdysvaltalainen nuorten fantasiakirjasarja, jonka ovat kirjoittaneet Holly Black ja Tony DiTerlizzi. Sarjassa seurataan englantilaisen Jared Gracen ja hänen perheensä seikkailuja ja taisteluita menninkäisiä sekä muita maagisia olentoja vastaan heidän löydettyään Arthur Spiderwickin keiju-oppaan. Alkuperäiseen sarjaan kuuluu viisi osaa. Kirjat on suomentanut Ulla Lempinen.
Vuonna 2008 sai ensi-iltansa sarjaan perustuva samanniminen elokuva.
Elokuva.
Aiheeseen liittyvän elokuvan julkaisi Paramount Pictures ja Nickeldeon Movies. Se sai ensi-iltansa 14. helmikuuta 2008 Yhdysvalloissa ja Suomessa 21. maaliskuuta 2008. Elokuvan on ohjannut Mark Waters ja sen pääosissa näyttelevät Freddie Highmore, Sarah Bolger, Martin Short, Nick Nolte ja Seth Rogen. Elokuvan käsikirjoitus noudattelee pääpiirteissään kirjasarjan juonta, vaikka joitakin kohtia onkin muokattu tai jätetty pois.
Elokuva sai suotuisaa arvostelua kriitikoilta. Se keräsi ensimmäisellä viikollaan noin 19 miljoonaa dollaria 3847 teatterissa Yhdysvalloissa ja Kanadassa ja sijoittui kolmanneksi lipunmyynnissä. 20. huhtikuuta elokuva oli kerännyt yli 144 000 000 dollaria maailmanlaajuisesti.
Videopeli.
Sierra Entertainment pyysi Stormfront Studiosin tekemään elokuvasta videopelin, joka seuraisi elokuvan ja kirjan juonikulkua.
Se julkaistiin 5. helmikuuta 2008 vähän elokuvaa aiemmin. Sen alustat olivat Nintendo DS, Wii, PC, Xbox 360 ja PlayStation 2. Pelin ikäraja oli (E10+), ESRB:n nimeämänä. 
Musiikki.
Elokuvan musiikin sävelsi James Horner, joka on säveltänyt soundtrackin myös James Cameronin ohjaamaan vuoden 1997 menestyselokuvaan Titanic. Soundtrackin julkaisi Lakeshore Records ja se julkaistiin 5. helmikuuta 2008.
The Killer

The Killer ("Dip huet seung hung") on vuonna 1989 valmistunut hongkongilainen toimintaelokuva, jonka on ohjannut John Woo. Elokuvaa pidetään yhtenä hänen parhaimmistaan. Sekä ohjaaja että elokuvan pääosan esittäjä Chow Yun-Fat ovat siirtyneet sittemmin Hollywoodiin.
Juoni.
Elokuva kertoo salamurhaajasta, joka ottaa vastaan viimeisen tappokeikkansa saadakseen rahaa vahingossa sokaisemansa laulajattaren näön korjaamiseen. Hänet petetään kuitenkin toimeksiantajansa puolelta.
Javi García

Francisco Javier García Fernández eli Javi García (s. 8. helmikuuta 1987 Mula, Murcian alue, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä.
Ura.
García on Real Madridin kasvatti. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa ja Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa hän teki valmentaja Mariano García Remónin alaisuudessa 28. marraskuuta 2004 Levantea vastaan. Marras–joulukuussa 2004 hän pelasi kaikkiaan kolmessa ottelussa. Hän pelasi myös yhdessä ottelussa kausien 2005–2006 ja 2006–2007 Mestarien liigassa.
García kuului vuonna 2006 Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen. Hän oli kentällä Puolassa järjestetyn EM-lopputurnauksen jokaisessa ottelussa ja teki kaksi maalia Itävaltaa vastaan pelatussa välierässä. Espanjan nuorten maajoukkueiden mukana García on osallistunut myös alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2003, alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuihin vuonna 2004 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuonna 2007.
Kesällä 2006 García otti osaa myös Real Madridin edustusjoukkueen harjoituskaudelle, jossa hän sai paljon peliaikaa ja oli muun muassa avauskokoonpanossa Cádizin perinteikkään Ramón de Carranza -turnauksen molemmissa otteluissa uuden hankinnan Emersonin rinnalla. Mahamadou Diarran liittyminen joukkueeseen vei kuitenkin Garcían mahdollisuudet paikkaan Fabio Capellon valmentamassa edustusjoukkueessa, ja kauden 2006–2007 hän pelasi vielä kokonaisuudessaan seuran reservijoukkueessa Castillassa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Säännöllisen peliajan saaminen myös uuden Real Madridin uuden päävalmentajan Bernd Schusterin alaisuudessa näytti heikolta, joten kesällä 2007 García päätti lähteä hakemaan kokemusta muualta. Useista kiinnostuneista seuroista hän valitsi lopulta niin ikään Espanjan pääsarjassa pelanneen navarralaisen Osasunan, joka etsi korvaajaa pitkäaikaisesta loukkaantumisesta kärsineelle iranilaiselle Javad Nekounamille. Osapuolet tekivät nelivuotisen sopimuksen ja Osasuna maksoi Real Madridille 2,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Kaudella 2007–2008 García oli avauskokoonpanossa runsaassa 20 Osasunan ottelussa.
Real Madrid ilmoitti huhtikuussa 2008 käyttävänsä Garcían sopimuksessa olevan takaisinosto-oikeutensa ja ostavansa pelaajan kauden loputtua takaisin neljällä miljoonalla eurolla. Peliaika kasvattajaseuran edustusjoukkueessa jäi kuitenkin kaudella 2008–2009 edelleen vähäiseksi. Heinäkuussa 2009 García siirtyi seitsemällä miljoonalla eurolla portugalilaiseen Benficaan, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen.
Vuoden 2012 kesän siirtoikkunan viimeisenä päivänä 31. elokuuta hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Manchester Cityyn
Fritz Knöchlein

Fritz Knöchlein (27. toukokuuta 1911 München - 21. tammikuuta 1949) oli saksalainen kansallissosialisti ja SS-Obersturmbannführer toisen maailmansodan aikana.
Knöchlein liittyi SS:ään vuonna 1934 ja organisoi 3. SS-divisioona Totenkopfin moottoroidun osaston lähellä Dachaun keskitysleiriä. Toisen maailmansodan alussa hän otti osaa Ranskan valloitukseen. Hän osallistui 27. toukokuuta 1940 brittiläisten sotavankien joukkomurhaan Le Paradisissa Pas-de-Calaisissa, jossa hän teloitutti konekivääreillä 96 2. kuninkaallisen Norfolkin pataljoonan miestä, jotka olivat antautuneet hänen yksikölleen. Haavoittuneet lopetettiin ampumalla ja pistimillä. Hengissä selvisi kaksi vankia, joista toinen, Albert Pooley, otti elämäntehtäväkseen saattaa Knöchlein sodan jälkeen oikeuden eteen sotarikoksista. Ammuttujen ruumiit haudattiin nopeasti tapahtumapaikalle, kunnes vuonna 1942 ranskalaiset viranomaiset hautasivat ne uudelleen Le Paradisin sotilashautausmaalle.
Knöchlein palveli Ranskan jälkeen itärintamalla ilmatorjuntayksikössä ja norjalaisista vapaaehtoisista muodostetun SS-yksikön komentajana. Hän ansaitsi palveluksestaan ritariristin ja rautaristin. Sodan jälkeen hän joutui Altonassa vastaamaan sotarikoksista vuonna 1948 ja hirtettiin tammikuussa 1949.
Luotsisaari

Luotsisaari on pitkä ja kapea saari Halikonlahdella Halikossa. Nimensä saari on saanut ennen siellä toimineesta luotsiasemasta. Vielä ennen sotia saari oli merkitty karttoihin nimellä Kokkilansaari. Luotsisaaren pinta-ala on 144 hehtaaria ja sen asukasluku on kaksi. Kesäasukkaita saaressa on 67.
Saareen ei ole maayhteyttä. Lähin yhteys mantereeseen on venereitti kapean Karviaistensalmen yli. Matka on noin 300 metriä. Saarella kulkee kaksi metsätietä, joita paikalliset kutsuvat Rantabulevardiksi ja Ykköstieksi. Saari on pääasiassa metsämaata ja saaren pohjoisosassa Raitniemennokassa on niittyalue. Saaressa on kaksi kallioista mäkeä, toinen saaren eteläossa ja toinen keskiosassa. Halikonlahden rannat ovat rehevöitymisen vuoksi kaislikoistuneet.
Söderström &amp; Co

Söderström &amp; Co, koko nimeltään Söderström &amp; C:o Förlagsaktiebolag, oli suomalainen, ruotsinkieliseen kirjallisuuteen keskittyvä kirjankustantamo, joka perustettiin vuonna 1891. Yhtiö kustansi sekä yleistä kaunokirjallisuutta että oppimateriaaleja. Sen listoilla oli useita tunnetuimpia suomenruotsalaisia kirjailijoita, kuten Monika Fagerholm, Kjell Westö, Märta Tikkanen ja Gunnar Björling, sekä runoilijoita, kuten Claes Andersson ja Tua Forsström. Söderström &amp; Co oli Schildtsin ohella Suomen suurin suomenruotsalainen kustantaja.
Schildts ja Söderströms yhdistyivät 1. helmikuuta 2012. Uuden yhtiön nimeksi tuli Schildts &amp; Söderströms.
Lyhyt historia.
Werner Söderström oli vuonna 1878 perustanut WSOY:n joka kustansi niin suomen- kuin ruotsinkielistäkin kirjallisuutta. Vuonna 1891 nämä lohkot erotettiin ja Söderström &amp; Co perustettiin kustantamaan ruotsinkielistä kirjallisuutta.
1990-luvulle saakka Söderström &amp; Co:n repertuaariin lukeutui pääasiassa runoutta, esseitä sekä omaelämäkertoja, myöhemmin myös paljon romaaneja. Suomenruotsalaisen kirjallisuuden lisäksi yhtiö julkaisi ruotsalaista sekä muuta ulkomaista kirjallisuutta. Yleisen kirjallisuuden puolella Söderström julkaisi vuosittain noin 120 nimikettä, joista osapainoksina Ruotsissa noin 80. Viime aikojen suuria menestyksiä oli Westön "Där vi en gång gått", jonka alkukielistä versiota myytiin yli 20 000 kappaletta.
Söderström &amp; Co:n suurimmat omistajat olivat Svenska Litteratursällskapet, Konstsamfundet ja Appelbergin perhe.
Opetusmateriaalit.
Oppikirjapuolella Söderström &amp; Co julkaisi kuutisenkymmentä nimikettä vuosittain. Omien julkaisujen lisäksi Söderström &amp; Co käänsi muiden kustantamoiden suomenkielisiä oppikirjoja suomenruotsalaisten tarpeisiin.
Benetton B188

Benetton B188 on Formula 1 -auto, jolla Benetton-talli kilpaili kausilla –. Auton suunnittelusta vastasi Rory Byrne ja se oli historian kolmas Benettonin valmistama F1-auto. Voimanlähteenä autossa oli Ford Cosworthin valmistama 3,5 litrainen vapaastihengittävä V8-moottori. Autoa ajoivat kilpailuissa italialainen Alessandro Nannini, belgialainen Thierry Boutsen, brittiläinen Johnny Herbert ja italialainen Emanuele Pirro. Autolla ajettiin palkintokorokkeelle kahdeksan kertaa.
Gnaeus Domitius Ahenobarbus (vuoden 96 eaa. konsuli)

Gnaeus Domitius Ahenobarbus oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Hänen isänsä oli vuoden 122 eaa. konsuli Gnaeus Domitius Ahenobarbus.
Ahenobarbus oli tribuuni vuonna 104 eaa. Hän vihastui kun ei otettu jäseneksi isänsä pappiskollegioon. Ahenobarbus ajoi läpi lain jonka mukaan tällaiset päätökset siirrettiin pappiskollegioilta kansankokoukselle. Hän oli konsuli vuonna 96 eaa. ja pian tämän jälkeen hänet valittiin pontifex maximukseksi.
Tracy Caulkins

Tracy Ann Caulkins (s. 11. tammikuuta 1963, Winona, Minnesota) on yhdysvaltalainen entinen kilpauimari, kolminkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen monipuolisimmista uimareista, sillä hän menestyi sekä vapaa-, rinta-, selkä- että perhosuinnissa ja ui Yhdysvaltain ennätyksiä näissä kaikissa uintityyleissä.
Caulkins ui kaikkiaan 63 Yhdysvaltain ennätystä, viisi maailmanennätystä ja voitti 48 henkilökohtaista Yhdysvaltain mestaruutta. Vuoden 1978 Berliinin MM-kisoissa hän voitti viisi kultaa ja hopeamitalin. Vuoden 1980 olympialaiset jäivät häneltä väliin olympiaboikotin vuoksi, mutta vuoden 1984 kisoissa hän voitti kultaa 200 ja 400 metrin sekauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Pan Amerikan kisoissa vuosina 1979 ja 1983 hän voitti kaikkiaan kuusi kultaa ja kolme hopeaa. Olympialaisten jälkeen hän lopetti uransa vasta 21-vuotiaana. Caulkins valittiin kansainväliseen uinnin hall of fameen vuonna 1990 (International Swimming Hall of Fame). 
Caulkins on naimisissa australialaisen olympiahopeamitalistiuimarin Mark Stockwellin kanssa ja hän asuu Brisbanessa, Australiassa.
Vuonna 2000 "Sports Illustrated" -lehti valitsi Caulkinsin 1900-luvun kymmenenneksi parhaaksi naisurheilijaksi.
Felix Otto

Felix Otto (s. 19. toukokuuta 1966 München) on saksalainen matemaatikko. Otto opiskeli matematiikkaa Bonnin yliopistossa, josta hän väitteli tohtoriksi vuonna 1993. Väitöskirjansa jälkeen hän opiskeli New Yorkin yliopiston Courant-instituutissa ja Carnegie Mellon -yliopistossa. Vuonna 1997 hänet nimitettiin professoriksi Kalifornian yliopiston Santa Barbara -kampukseen. Vuonna 1999 hänet nimitettiin Bonnin yliopiston sovelletun matematiikan professoriksi. Vuonna 2006 Deutsche Forschungsgemeinschaft myönsi hänelle Gottfried Wilhelm Leibniz -palkinnon, joka on saksalaisen tutkimusalan korkein palkinto.
Vuodesta 2010 Otto on ollut johtaja Leipzigissa Max Planck -instituutissa ja Leipzigin yliopiston kunniaprofessori.
Oton johtama tutkimusryhmä kehittää matemaattisia malleja, joilla kuvataan etenkin materiaalitutkimuksen ja fluididynamiikan kohteita kuten mikromagnetismia, pisaroiden kasvua ja viskooseja ohuita kalvoja. 
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2015.
Punakaartilaisen päiväkirja

Punakaartilaisen päiväkirja on Tikkurilan punakaartiin välskärinä eli lääkintämiehenä kuuluneen Viljo Sohkasen kuvaus Suomen sisällissodan tapahtumista punaisten näkökulmasta. 
Sohkanen liittyi sodan alkaessa Helsingin pitäjän punakaartiin. Teos on hänen päiväkirjansa sodan ajalta. Sohkanen kertoo kokemuksistaan kansalaissodan aikana Tikkurilassa, Antrean rintaman taisteluista Kavantsaaressa sekä tapahtumista Viipurissa, ja lopulta Helsingin valtauksen sekasortoisesta tilanteesta ja vankeusajastaan Suomenlinnan vankileirillä.
Suomen punakaarti

Suomen punakaarti on kansanedustaja Emil Saarisen salanimellä ”Arvid Luhtakanta” kirjoittama muistelmateos Suomen sisällissodan tapahtumista Tampereella. Samana vuonna ilmestyneen Jalmari Parikkan "Viimeinen taisto" -teoksen tavoin Saarisen muistelmissa otetaan etäisyyttä 1920–1930-lukujen luokkasotakirjallisuuden vakiinnuttamaan näkemykseen punaisten sodankäynnin luonteesta.
Saarinen vastasi punakaartin vankeina olleista vangeista Tampereella ja sai sodan jälkeen vankilatuomion, jota suoritti ensin Tampereen vankileirillä ja sen jälkeen Sörnäisten kuritushuoneella. Saarinen kirjoittaa teoksessaan asiallisesti niin punaisten kuin valkoisten terrorista. Teokseen on lisätty myös muistelmia toisilta punakaartissa toimineilta. Esimerkiksi Lempäälän punakaartin esikuntaan kuulunut Lauri Nyström kertoo teoksessa anonyymisti kokemuksistaan.
Kirjan kustantajana toimi lempääläläinen Eino Arvid Täckman, joka jatkosodan aikana ammuttiin käpykaartilaisena.