tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Moesia superior

Moesia superior (”Ylä-Moesia”, ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Moesiassa nykyisten Serbian ja Bulgarian alueilla.
Maantiede.
Moesia superiorin provinssi käsitti Moesian länsiosan nimensä mukaisesti Tonava-joen (lat. "Danuvius") yläjuoksulla ja eteläpuolella. Moesia superiorin itäpuolella eli joen alajuoksulla sijaitsi Moesia inferiorin (”Ala-Moesia”) provinssi. Rajana toimi Tsibritsa-joki (lat. "Ciabrus"). Moesia superiorin kaakkoispuolella sijaitsi Thracian provinssi, eteläpuolella Macedonian provinssi, länsipuolella Dalmatian provinssi ja luoteispuolella Pannonia inferiorin provinssi. Moesia superiorin ja Tonavan pohjoispuolella Daakiassa sijaitsi Dacian provinssi. Moesia superior oli Rooman rajaseutua, ja siellä oli lukuisia legioonalaislinnoituksia pitkin Tonavan vartta.
Kaupunkeja.
Moesia superiorin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Moesia superiorin alue oli aiemmin osa Moesian provinssia. Moesia superiorin provinssi perustettiin keisari Domitianuksen aikana vuonna 82–86, kun Moesia jaettiin kahteen osaan, jotka olivat Moesia superior ja Moesia inferior. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssia laajennettiin Trajanuksen Daakian sotien aikaan.
Dacian provinssin hylkäämisen ja sieltä vetäytymisen noin vuonna 260–268 jälkeen Moesia superiorista erotettiin noin vuonna 275 erillinen Dacia Aurelianan provinssi vanhan Dacian ”perilliseksi”. Moesia superiorin provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293, ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Moesia prima ja Dardania. Lisäksi osa erotettiin uuteen Praevalitanan provinssiin yhdessä Dalmatian provinssista erotetun osan kanssa.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Moesia inferior

Moesia inferior (”Ala-Moesia”, ) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Moesiassa nykyisen Pohjois-Bulgarian alueella.
Maantiede.
Moesia inferiorin provinssi käsitti Moesian itäosan nimensä mukaisesti Tonava-joen (lat. "Danuvius") alajuoksulla. Se käsitti nykyisen Bulgarian pohjoisosan joen eteläpuolella. Moesia inferiorin länsipuolella eli joen yläjuoksulla sijaitsi Moesia superiorin (”Ylä-Moesia”) provinssi. Rajana toimi Tsibritsa-joki (lat. "Ciabrus"). Moesia inferiorin eteläpuolella sijaitsi Thracian provinssi ja pohjoispuolella Daakiassa Tonavan toisella puolella Dacian provinssi. Moesia inferior oli Rooman rajaseutua, ja siellä oli lukuisia legioonalaislinnoituksia pitkin Tonavan vartta. Tonavan suussa ja Mustanmeren rannikolla sijaitsi useita vanhoja kreikkalaiskaupunkeja.
Kaupunkeja.
Moesia inferiorin roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa:
Historia.
Moesia inferiorin alue oli aiemmin osa Moesian provinssia. Moesia inferiorin provinssi perustettiin keisari Domitianuksen aikana vuonna 82–86, kun Moesia jaettiin kahteen osaan, jotka olivat Moesia inferior ja Moesia superior. Provinssi oli olemassa muun muassa keisari Trajanuksen kauden lopussa vuonna 117 Rooman ollessa laajimmillaan. Provinssia laajennettiin Trajanuksen Daakian sotien aikaan.
Moesia inferiorin provinssi lakkautettiin keisari Diocletianuksen aikana noin vuonna 293, ja jaettiin kahdeksi provinssiksi, jotka olivat Moesia secunda ja Scythia (Scythia minor).
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
Mary Wineberg

Mary Wineberg (o.s. Danner, s. 3. tammikuuta 1980) on yhdysvaltalainen 400 metrin juoksija.
Wineberg oli Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa pronssia. Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 53,07, mutta oli mukana voittamassa hopeaa pitkässä viestissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui Osakan MM-kisoissa 400 metrillä kahdeksanneksi ajalla 50,96. Hän oli samoissa kisoissa mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-kultaa.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän voitti 4 x 400 metrin viestissä kultaa.
Signe Hammarsten-Jansson

Signe ”Ham” Hammarsten-Jansson (o.s. Hammarsten, 1. kesäkuuta 1882 Hannäs, Ruotsi – 6. heinäkuuta 1970 Porvoo, Suomi) oli ruotsalaissyntyinen graafikko, joka suunnitteli muun muassa Suomen postimerkit kolmenkymmenen vuoden ajan.
Lapsuus ja nuoruus Ruotsissa.
Signe oli Hammarstenin pappisperheen kuudesta lapsesta toiseksi vanhin. Hän kävi kahdeksan luokkaa oppikoulua ja opiskeli sitten Tukholman taideteollisessa korkeakoulussa 1901–1905. Hän toimi viisi vuotta tukholmalaisen tyttökoulun piirustuksenopettajana ja oli mukana perustamassa Ruotsiin tyttöjen partioliikettä.
Avioliitto ja perhe.
Signe Hammarsten avioitui 1913 kuvanveistäjä Viktor Janssonin kanssa, jonka oli tavannut toisella Pariisin-matkallaan. Hän muutti Suomeen 1915. Itsekin kuvanveistäjän urasta haaveillut Signe alkoi auttaa Viktoria kipsivalutöissä ja pikkuhiljaa myös signeerata, tarvittaessa myös parannella miehensä töitä. Janssonit saivat kolme lasta: Toven, Larsin ja Per Olovin. Myös lapsista tuli taiteilijoita, Tovesta rakastettujen Muumi-kirjojen ja -sarjakuvien luoja.
Ura postimerkkitaiteilijana.
42-vuotiaana Signe Hammarsten-Jansson halusi kohentaa taiteilijaperheen taloutta ja sai paikan piirtäjänä Suomen Pankin setelipainossa. Hän suunnitteli aluksi seteleitä ja obligaatioita. Ensimmäinen hänen piirtämänsä erikoismerkki oli Turun kaupungin 700-vuotisjuhlapostimerkki vuodelta 1929. Se aloitti uuden vaiheen postimerkkien julkaisupolitiikassa, kun vaakuna-aiheen rinnalla ruvettiin julkaisemaan kuva-aiheisia avustus- ja muistopostimerkkejä. Signe Hammarsten-Jansson piirsi vuosien 1929–1962 välillä 173 postimerkkiä, joiden yhteinen painosmäärä nousi kuuteen miljardiin. Viimeiset merkit julkaistiin hänen ollessa 80-vuotias.
Pilapiirtäjä ja kirjankansien tekijä.
Ennen pankkiuraansa Hammarsten-Jansson sai mainetta myös pilapiirtäjänä, jonka "Ham"-nimimerkillä signeerattuja töitä julkaistiin "Hufvudstadsbladetissa" ja "Svenska Pressenissä" sekä ruotsinkielisissä pilalehdissä "Kerberos", "Garm", "Lucifer" ja "Fyren". Vuonna 1933 hän osallistui suomalaisten humoristien näyttelyyn Tukholmassa.
Elämänsä varrella Signe Hammarsten-Jansson suunnitteli myös 250–300 kirjankantta pääasiassa ruotsinkielisiin teoksiin.
Barry Smith

Barry Smith (s. 4. kesäkuuta 1952) on yhdysvaltalainen filosofi, joka toimii Buffalon yliopiston Julian Park -oppituolin filosofian professorina ja Institute for Formal Ontology and Medical Information Science -instituutin johtajana Saarbrückenissä Saksassa.
Smith opiskeli Oxfordin ja Manchesterin yliopistoissa. Hän on opettanut Sheffieldissä, Manchesterissa, Liechtensteinissa, Leipzigissa ja Saarbrückenissä, sekä toiminut vierailijana lukuisissa muissa yliopistoissa, muun muassa Turun yliopistossa.
Smith on erikoistunut ontologiaan ja sen sovelluksiin biolääketieteessä ja biolääketieteellisessä informatiikassa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä taloustieteilijä Hernando de Soton kanssa omistusoikeuden ja yhteiskunnallisen kehityksen ontologioiden tutkimuksessa.
Walking Tall

Walking Tall, televisioesityksessä käytetty myös nimeä Puhdistaja, on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, joka on uusintaversio vuoden 1973 elokuvasta "Lahjomaton sheriffi". Elokuvan ohjasi Kevin Bray ja pääosassa on Dwayne Johnson.
Elokuva kertoo entisestä erikoisjoukkojen sotilaasta Chris Vaughnista joka palaa lapsuuden kyläänsä. Ennen niin rauhallinen kylä on muuttunut paljon sitten Chrisin lapsuuden; huumekauppa, vilpillinen uhkapeli ja prostituutio jylläävät kaupungissa, eikä paikallinen sheriffi ole edes kiinnostunut koko asiasta. Niinpä Chris ryhtyy sheriffiksi ja päättää puhdistaa kaupungin kaikesta tästä saastasta.
TUI (yhtiö)

TUI AG (aikaisemmin "Touristik Union International") on saksalainen, maailman suurimpiin kuuluva matkailualan yritys. Se omistaa matkatoimistoja, matkanjärjestäjiä, hotelleja, lentoyhtiöitä ja risteilyvarustamon.
Nykyisen TUI:n taustayritys Preussag AG sai alkunsa vuonna 1923. Vuonna 2002 Preussag osti vuonna 1968 perustetun TUI:n ja otti uudeksi nimekseen TUI AG. Suomessa toimii TUI Finland 
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla yhtiö oli vuonna 2017 sijalla 960. Se luokiteltiin samalla listalla Saksan 35. suurimmaksi pörssiyritykseksi. Yhtiön osakekannan markkina-arvo oli 7,9 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2017) ja liikevaihto 18,81 miljardia USD (2016). Yrityksellä oli palveluksessaan yli 63 000 työntekijää.
TUI AG:hen kuuluu (2016) 
Yhtiön toiminta on jaettu alueellisesti ja toiminnallisesti kuuteen osaan: pohjoinen alue, keskinen alue, läntinen alue, hotellit ja lomakylät, risteilyt ja muut turimisegmentit.
Jarno Jokinen

Jarno Jokinen (s. 21. maaliskuuta 1978 Vantaa) on suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Tarkkis", "Kaatis", "Kyllä isä osaa", "Kaikki kotona" ja "Ihme juttu". Hänet nähtiin myös "Mummo"-televisiosarjan ensimmäisessä jaksossa.
Jarno Jokisen isä on näyttelijä Ahti Jokinen.
Ura.
Jokinen aloitti näyttelijänuransa teini-ikäisenä "Kyllä isä osaa" -sarjassa, jossa hän näytteli perheen Jussi-poikaa.
Vaikka Jokinen teki nuorena useita näyttelijätöitä, hän päätyi myöhemmin uralle toimistotyön pariin. Teatteria hän on jatkanut harrastuksena.
Vuonna 2024 Jokinen palasi Jussin rooliin "Kyllä isä osaa" -elokuvassa, joka perustuu alkuperäiseen televisiosarjaan. Jokinen kertoi elokuvaroolin olevan hänelle unelmien täyttymys. Elokuvassa nähdään suurin osa alkuperäisen sarjan näyttelijöistä.
Jean Gebser

Jean Gebser (20. elokuuta 1905 – 14. toukokuuta 1973) oli saksalaissyntyinen filosofi, kielitieteilijä ja runoilija. Gebser oli sekä tutkija, taiteilija että mystikko. Hän asui Italiassa, Espanjassa, Ranskassa sekä Sveitsissä, jossa kirjoitti suurimman osan teoksistaan. 
Integraalifilosofia.
Jean Gebser tunnetaan ennen kaikkea integraalifilosofiastaan. Gebser katsoi, että inhimillinen tietoisuus on siirtymävaiheessa, ja että nämä siirtymät sisältävät sekä mielen että ruumiin muutoksia. Muutokset koostuivat seuraavista tasoista:
Gebserin mukaan erilaiset tietoisuuden rakenteet ovat suhteessa aikaan ja avaruuteen eri tavalla. Esimerkiksi myyttinen rakenne liittyi sykliseen aikakäsitykseen, joka sulki myös avaruuden sisäänsä, kun taas mentaalinen rakenne liittyi lineaariseen ja progressiiviseen aikakäsitykseen, joka teki avaruudesta geometrisen. 
Tietoisuusrakenteen vaihtuminen selitti Gebserin mukaan Euroopan levottomuudet 1900-luvun alkupuoliskolla. Uuden tietoisuuden nousu näkyi hänen mukaansa ensimmäisenä muun muassa kielen ja kirjallisuuden muutoksena. Vuonna 1943 hän uudisti ajatteluaan, ja luki mukaan myös tapahtuneet muutokset taiteissa ja tieteissä.
William Oughtred

William Oughtred (5. maaliskuuta 1575 – 30. kesäkuuta 1660) oli englantilainen matemaatikko. Hänet tunnetaan nykyään käytössä olevan kertomerkin (×) sekä asioiden suhteen ilmaisemiseen käytetyn kaksoispisteen (:) ensimmäisenä käyttäjänä. Hän keksi myös lyhenteet ”sin” ja ”cos” trigonometrisille funktioille sini ja kosini. 
Oughtredin käyttämää merkintää suuremmalle ja pienemmälle kuin ilmaisemiseen ei sitä vastoin yleistynyt. Samaan aikaan Thomas Harriot otti käyttöön merkinnät &gt; ja &lt;. Hän myös käytti ensimmäisenä nimitystä ”pii” tuolla nimellä nykyään tunnetusta matemaattisesta vakiosta. Hän merkitsi sitä merkintätavalla π.δ, jossa π tarkoittaa englanninkielistä sanaa "periphery" ’reuna-alue’, piste oli hänen käyttämänsä jakomerkintä ja δ tarkoitti englanninkielistä sanaa "diameter" ’halkaisija’. Oughtred tunnetaan parhaiten laskutikun esimuodosta, jonka hän esitteli vuonna 1622. Nykyisin tunnetun mallin laskutikusta esitteli ranskalainen Amedee Mannheim vuonna 1850. 
Julkaisut.
Oughtredin julkaisemia teoksia:
Arkhimedes (lehti)

Arkhimedes on vuonna 1948 perustettu suomalainen matematiikan ja fysiikan alan ammattilehti, jota julkaisevat Suomen matemaattinen yhdistys, Suomen fyysikkoseura ja Fysikersamfundet i Finland. Lehti julkaistaan pääosin suomen kielellä, mutta se sisältää myös ruotsinkielistä aineistoa.
Lehti sisältää artikkeleita ajankohtaisista tutkimuskysymyksistä, kirja-arvosteluja, uutisia ja keskustelua ajankohtaisista aiheista ja jäsentapahtumista.
Historia.
Arkhimedes on vuonna 1948 perustettu fysiikan ja matematiikan aikakauslehti. Yksi lehden pääideoista on julkaista aiheeseen liittyviä artikkeleita kansallisilla kielillä ja siksi se kiinnittää huomiota myös sanaston kehittämiseen. Lehden tavoitteena on olla fysiikan ja matematiikan uutislehti kerhon jäsenille ja muille alan harrastajille sekä julkaista tieteellisiä artikkeleita tervejärkisessä muodossa esimerkiksi koulumatematiikan ja fysiikan opettajien tarpeisiin.
Solmu (matematiikkalehti)

Solmu on matematiikasta kiinnostuneille tarkoitettu, vuonna 1996 perustettu lehti, jota julkaistaan sekä verkkoversiona että kolmesti vuodessa ilmestyvänä paperiversiona. Artikkelit ovat tasoltaan lukiolaisille, joskus myös edistyneille peruskoululaisille sopivia. Solmun taustalla on joukko pääasiassa eri yliopistoja edustavia matemaatikoita, ja sitä ovat rahoittaneet mm. Nokia, Opetusministeriö ja erinäiset rahastot. Aiemmin Solmun sivut olivat Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen palvelimella.
Wheeling (Länsi-Virginia)

Wheeling on kaupunki Länsi-Virginian osavaltiossa, Yhdysvalloissa Ohio-joen itärannalla. Kaupungin alueesta valtaosa on Ohion piirikunnassa, pieni osa Marshallin piirikunnassa. Kaupungissa on noin 29 000 asukasta (arvio, 2006).
Historia.
Wheelingin alueella oli alun perin Brittiläisen Virginian siirtokunnan asutusta alkaen vuodesta 1769, josta tuli myöhemmin tärkeä Virginian osavaltion kaupunki, joka perustettiin 1806. Kun Länsi-Virginia erosi Virginiasta 1863 ja muodosti oman osavaltionsa, asia päätettiin kaupungissa pidetyssä Wheelingin konventiossa. Kaupunki on toiminut osavaltion pääkaupunkina kahteen otteeseen vuosina 1863–1870 sekä 1875–1885, jonka jälkeen Charlestonista tuli pysyvästi osavaltion pääkaupunki.
Kotkanneva

Kotkanneva on luonnonsuojelualue entisen Kälviän kunnan alueella Kokkolassa. Se sijaitsee Kälviän Yhteishirsimetsä -nimisen yhteisalueen kaakkoisosassa Halsuan ja Toholammin kuntien välissä. Alueen pinta-ala on noin 3 305 hehtaaria. Kotkannevan suoalue on erämainen, ja sijaitsee laajojen asumattomien alueiden keskellä. Ainoastaan metsätieverkostot pirstovat aluetta. Alue kuuluu Natura 2000 -luonnonsuojeluohjelmaan.
Kotkannevan suuret avosuot ovat aapasoita, joilla esiintyvät kaikki Keski-Pohjanmaan neva- ja rämetyypit kaikkein rehevimpiä lukuun ottamatta. Särkisenjärven kaakkoispuolella on pieni kehittyvä keidassuo. Kivennäismaiden metsät ovat enimmäkseen männiköitä.
Alue on arvokas suokasviyhdyskuntiensa sekä uhanalaisen tai harvalukuisen nisäkäs- ja lintulajistonsa ansiosta. Linnusto on laji- ja yksilömäärältään runsas. Uhanalaisista petolintulajeista on tavattu ainakin nuoli- ja tuulihaukka. Muita pesiviä petolintuja ovat sinisuohaukka, varpushaukka ja suopöllö. Pesimälajistoon kuuluu runsaasti kahlaajalintuja, muun muassa jänkäkurppa ja jänkäsirriäinen, muita vesilintuja ovat muun muassa metsähanhi ja joutsen. Alueen nisäkkäitä ovat esimerkiksi karhu, metsäpeura ja saukko.
Kari Peitsamo ja Ankkuli

Kari Peitsamo ja Ankkuli oli muusikko Kari Peitsamon yhtye vuosina 1977–1981. Peitsamon lisäksi yhtyeessä soittivat rumpali Yrjö Majamaa ja basisti Harri Siirtola. Myös Kari Peitsamon veli Heikki Peitsamo on joillakin yhtyeen levyillä mukana taustalaulajana tai rumpalina. 
Yhtyeen ensimmäisellä levyllä "Jatsin syvin olemus" soittaa lähinnä Juice Leskisen Juice-yhtyeen muusikoita, joskin levyllä on myös yksi varsinaisen Kari Peitsamo ja Ankkuli -kokoonpanon esittämä kappale. Vedestä nousee kasvi -albumilla on neljä Peitsamon, Majamaan ja Siirtolan soittamaa kappaletta, muut ovat Peitsamon yksin esittämiä. Kari Kolmas ja Kari Peitsamo ja Ankkuli ovat kumpikin Peitsamon yksin esittämiä, vaikkakin yhtyeen nimellä julkaistuja. Levyt Greatest Hits ja Vallankumous ovat taas Peitsamo-Majamaa-Siirtola-kokoonpanolla soitettuja. 
Peitsamon seuraavan yhtyeen Kari Peitsamo Revivalin ensimmäinen kokoonpano oli sama kuin Kari Peitsamo ja Ankkulin. Kari Peitsamo -coveryhtye Aku Ankkuli, jonka kanssa myös Peitsamo on levyttänyt, on saanut nimensä yhtyeen nimestä ja Aku Ankasta. 
Peitsamon diskografioissa levyjen CD-painosten kansissa vuosina 1989-2004 myös Peitsamon soololevyt Pölypilleri ja Levylaulaja sekä kokoelmalevy Kari Peitsamo 1977–1981 on merkitty yhtyeen nimiin.
Walter Piston

Walter Hamor Piston, Jr. (20. tammikuuta 1894 – 12. marraskuuta 1976) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänelle myönnettiin kahdesti musiikin Pulitzer-palkinto, vuosina 1948 ja 1961.
Piston syntyi Mainessa italialaiselle maahanmuuttajaisälle. Hän muutti vuonna 1905 perheineen Bostoniin. Hän kouluttautui alun perin insinööriksi Mechanical Arts High Schoolissa, mutta siirtyi valmistuttuaan 1912 Massachusetts Normal Arts Schooliin, jossa hänen pääaineenaan oli maalaustaide. Vuonna 1920 hänet otettiin Harvardin yliopistoon. Uransa varhaisessa vaiheessa hän työskenteli muun muassa laivaston muusikkona.
Piston lähti saamansa stipendin turvin Pariisiin, jossa häntä opettivat Nadia Boulanger, Paul Dukas ja George Enescu. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli "Three Pieces for Flute, Clarinet and Bassoon" (1925). Palattuaan Euroopasta Piston opetti Harvardissa vuosina 1926–1960. Hänellä oli lukuisia maineikkaita oppilaita, kuten Samuel Adler, Leroy Anderson, Irving Fine, Daniel Pinkham ja Harold Shapero.
Myöhempään tuotantoon kuuluvista teoksista keskeisimpiä ovat kahdeksan sinfoniaa (1938–1965) sekä baletti "The Incredible Flutist" (1938). Hän sävelsi myös useita kamarimusiikkiteoksia ja konserttoja, kuten lajissaan melko harvinaisen alttoviulukonserton. Viimeiset vuotensa säveltäjä kärsi diabeteksesta sekä näön- ja kuulonheikkenemisestä. Hän kuoli sydänkohtaukseen Massachusettsissa 82-vuotiaana.
Benny Carter

Bennett Lester "Benny" Carter (8. elokuuta 1907 – 12. heinäkuuta 2003) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän oli 1930-luvulta saakka monipuolinen, alansa johtaviin kuuluva alttosaksofonisti, klarinetisti, trumpetisti, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja.
Carter varttui Harlemissa ja levytti ensimmäistä kertaa 1928. Hän teki yhteistyötä Fletcher Hendersonin kanssa vuosina 1930–1931 ja johti sen jälkeen McKinney's Cotton Pickers -yhtyettä. Carterin oman big bandinsa kanssa 1930-luvun alkupuoliskolla tekemät levytykset lukeutuvat swingmusiikin keskeisimpiin. Hän työsti myös sovituksia Duke Ellingtonille. 
Carter työskenteli vuodet 1935–1938 Euroopassa ja muutti Los Angelesiin 1943. Lauluntekijänä hänen suurimpiin menestyksiinsä lukeutuu "Cow Cow Boogie", jolla Ella Mae Morse sai hitin vuonna 1942. Hän oli myös elokuvamusiikin säveltäjä.
Vuonna 1987 Benny Carterille myönnettiin Grammy Lifetime Achievement Award ja 2000 National Medal of Arts. Hän lopetti esiintymisen vuonna 1997 ja kuoli 95-vuotiaana, heinäkuussa 2003 keuhkoputkentulehdukseen. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Simone Niggli

Simone Niggli (ent. Niggli-Luder, o.s. Luder, s. 9. tammikuuta 1978) on sveitsiläinen suunnistaja.
Simone Niggli on kaikkien aikojen menestyksekkäin suunnistaja. Hän on vuosina 2001–2013 voittanut ennätykselliset 23 maailmanmestaruutta, joista 20 henkilökohtaisilla matkoilla. Lisäksi hän on voittanut kymmenen Euroopan ja kolme Pohjoismaiden mestaruutta.
Opiskellessaan Turussa hän edusti Turun Suunnistajia ja voitti seuran riveissä Venlojen viestin 2002 ja Tiomilan 2003. Hän avioitui vuonna 2004 ja muutti Ruotsiin. Hän uusi molempien viestien voittonsa edustaen Ulricehamns OK -seuraa. Venlojen viestin hän voitti myös kahtena seuraavana vuonna sekä vuonna 2009. Vuonna 2015 Jukolan viestissä Niggli juoksi OLG Bernin avausosuuden tullen vaihtoon sijalla 132.
Mario Lanza

Mario Lanza (oik. Alfredo Arnold Cocozza, 31. tammikuuta 1921 – 7. lokakuuta 1959) oli yhdysvaltalainen tenori ja Hollywood-filmitähti, jonka suosion huippu ajoittui 1940-luvun loppuun ja 1950-luvulle. Hänen ääntään verrattiin itsensä Enrico Caruson tenoriin, jota Lanza esittikin vuoden 1951 "Kuolematon Caruso" -elokuvassa. Hänen tunteikas tyylinsä ei aina ollut kriitikoiden mieleen, mutta hänen yleisösuosiotaan se ei vähentänyt.
Lanza kuoli sydänkohtaukseen 38-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Liitokalat

Liitokalat eli lentokalat (Exocoetidae) ovat nokkakaloihin lukeutuva heimo, johon kuuluu noin 50 lajia. Lajit ryhmitellään yleensä seitsemästä yhdeksään eri sukuun. Liitokaloja tavataan kaikista lämpimän vyöhykkeen valtameristä, enimmäkseen Atlantin, Tyynen ja Intian valtameren trooppisissa ja subtrooppisissa vyöhykkeissä.
Liitokalojen rintaevät ovat poikkeuksellisen suuret, ja niiden avulla kalat voivat tehdä lyhyitä lentomatkoja ilmassa merenpinnan yläpuolella. Liitokalojen lennähdysten pääasiallinen tarkoitus on nopea karkaaminen petokalojen ulottuvilta.
Lajiominaisuuksia.
Osa liitokaloista luo rintaevänsä 20–40 päivän välein. Joillakin lajeilla rintaevien ohella myös vatsaevät ovat epätavallisen kookkaat, jolloin kaloilla näyttää ikään kuin olevan neljä siipeä. Useimmat lajit ovat pituudeltaan korkeintaan noin 30 cm, mutta jotkut lajeista kasvavat noin puolen metrin mittaisiksi. Liitokalojen silmät ovat suhteellisesti suuremmat kuin kaloilla keskimäärin. Silmät ovat myös tavallista litteämmät, mikä parantaa näön tarkkuutta ilmassa lennon aikana. Liitokalat elävät meren pintakerroksessa ja käyttävät ravinnokseen planktonia.
Lentäminen.
Lentämiseen valmistaudutaan uimalla alhaalta päin nopeasti kohti meren pintaa siten, että evät on taivutettu tiukan vartalonmyötäisesti. Lentoonlähtövaiheessa pyrstöevää käytetään potkurimaisesti ponnistukseen, jonka jälkeen rinta- ja vatsaevät levitetään lentoasentoon. Kalat eivät heiluttele eviään lennon aikana, vaan ne tekevät liitolennon. Liidon aikana kalojen nopeus saattaa nousta 60 kilometriin tunnissa. Liitojen pituus on tyypillisesti 30–50 metriä, mutta havaintoja on tehty jopa satojen metrien lennoista, joissa kalat käyttävät hyväkseen nousevia ilmavirtauksia purjelentokoneiden tavoin. Joskus kalat saattavat myös tehdä useammasta liidosta muodostuvan sarjaliidon ponnistaen pyrstöevällään välillä meren pinnasta lisää vauhtia.
Kalojen joukossa liitokaloilla on hyvin poikkeukselliset kyvyt niitä uhkaavilta petokaloilta pakenemiseen, välttäen siten helposti esimerkiksi miekka- tai tonnikalojen saaliiksi joutumisen.
Taloudellinen hyödyntäminen.
Liitokaloja voidaan säilöä kuivattamalla, ja niitä syödäänkin suuria määriä Japanissa sushi-herkkupaloina. Myös liitokalojen mätiä, joka on rapeaa ja punaisen-oranssin väristä, nautitaan Japanissa Tobiko-sushina.
Kauhajoen vaakuna

Kauhajoen vaakunan on suunnitellut heraldikko Ahti Hammar ja se on vahvistettu 17. lokakuuta 1952. 
Kilven sinisessä yläkentässä on kaksi hopeista puhemiehen nuijaa ristikkäin. Nuijat viittaavat eduskunnan oleskeluun kunnassa talvisodan, tarkemmin 1. joulukuuta 1939 ja 12. helmikuuta 1940 välisenä aikana. Aaltokoro viittaa kunnan nimeen. Vaakunan hopeanvärisessä alakentässä on musta karhunpää, joka katsoo kohti. Karhun kieli on punainen. Pää viittaa Kauhajoen entisen emäpitäjän, Ilmajoen vanhaan sinettiin.
Vaakunan selitys on: "Aaltokorokatkoisen kilven sinisessä yläkentässä kaksi hopeista puhemiehen nuijaa ristikkäin, hopeisessa alakentässä kohti katsova musta karhunpää, jonka kieli punainen."
Rullakiekon SM-liiga

Rullakiekon SM-liiga on Suomen rullakiekon pääsarjataso. SM-liigaa on pelattu vuodesta 1999 alkaen, ja sitä järjestää Suomen Jääkiekkoliitto.
Liigassa noudatetaan Kansainvälisen Jääkiekkoliiton sääntöjä. Otteluiden peliaika runkosarjassa on 4x12min, ja ottelun päättyessä tasatulokseen varsinaisella peliajalla pelataan neljän minuutin jatkoaika äkkikuolemaperiaatteella ja tarvittaessa sen jälkeen voittolaukauskilpailu. Playoff-otteluissa pelataan tarvittaessa 12min jatkoeriä "maalista poikki" -periaatteella.
Ennen liigan perustamista vuosina 1996–1998 pelattiin Suomen mestaruudesta kutsuturnauksessa Helsingin jäähallissa. Lisäksi vuonna 1998 pelattiin turnausmuotoinen sarja, jonka nimi oli In-Line Hockey Cup. Sen voitti MahtiAnkat ja toiseksi sijoittui Red Devils.
Violetta Blue

Violetta Blue (oik. Ada Mae Johnson, s. 27. maaliskuuta 1977 Aberdeen, Washingtonin osavaltio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän käytti vuoteen 2007 asti taiteilijanimeä Violet Blue kunnes samannimisen kirjailijan aloittama oikeusjuttu pakotti hänet vaihtamaan nimeä.
Ura.
Opiskeluaikoinaan Blue oli cheerleader neljän vuoden ajan. Hän toimi myös harrastelijataiteilijoiden alastonmallina. Siirryttyään Evergreen State Collegeen hänen pääaineensa oli ympäristötiede. Hän kuitenkin keskeytti opinnot ja muutti Las Vegasiin jossa aloitti työt stripparina. Puolen vuoden ajan hän esiintyi siellä nimellä Tally Ho. Blue muutti Utahiin Salt Lake Cityyn, jossa jatkoi esiintymisiään. Vuonna 2000 pornoalan agentti Roy Garcia huomasi hänet ja vei hänet Kaliforniaan, jossa hänelle olisi ollut tarjolla alastonmallin töitä. Mallintöitä hänen ei kuitenkaan onnistunut saamaan, joten Blue siirtyi pornoelokuvien pariin. Sittemmin hän on esiintynyt yli 300 pornoelokuvassa, muun muassa yhtiöille Wicked Pictures ja Vivid Entertainment. Blue tuli hyvin suosituksi Japanissa. Huhtikuussa Blue palasi Washingtonin osavaltioon. Elokuussa hän ilmoitti, ettei kuvaa enää seksikohtauksia miesten kanssa vaan keskittyy parisuhteeseensa. Blue sai lapsen toukokuussa 2007.
Karlstads Mekaniska Werkstad

AB Karlstads Mekaniska Werkstad (lyh. KaMeWa) oli ruotsalainen konepajayritys, jonka Gustaf Adolf Andersson perusti vuonna 1860 Karlstadissa Ruotsissa. Yritys valmisti 1880-luvulta alkaen sellu- ja paperiteollisuuden koneita ja laitteita, kuten paperikoneita. 
Vuodesta 1889 yritys valmisti myös vesiturbiineja ja laivojen propulsiolaitteistoja (KaMeWa-säätölapapotkurit). KMW fuusioitui Kristinehamns Mekaniska Werkstadin kanssa vuonna 1897 ja toimi tämän jälkeen sekä Karlstadissa että Kristinehamnissa. Vuosina 1936-1986 KMW kuului Johnson-konserniin. Vuonna 1986 paperiteollisuuden koneiden valmistus siirtyi suomalaisen Valmet Paperikoneet Oy:n haltuun. Samanaikaisesti laivojen potkurilaitteistojen valmistus siirtyi englantilaisen Vickersin omistukseen, jonka jakauduttua toiminnot ovat siirtyneet englantilaiselle Rolls-Roycelle.
Okkert Brits

Okkert Brits (s. 22. elokuuta 1973 Uitenhage, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen entinen seiväshyppääjä.
Brits voitti vuonna 1992 Afrikan-mestaruuden seiväshypyssä ja sijoittui Soulin nuorten MM-kisoissa kolmanneksi tuloksella 540. Kauden lopussa hän hyppäsi yleisurheilun maailmancupissa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen Afrikan-mestaruuden, mutta karsiutui Stuttgartin MM-kisoissa tuloksella 565. Vuonna 1994 hän voitti yleisurheilun maailmancupin hypättyään 590. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Afrikan kisoissa ja MM-pronssia Barcelonan sisäratojen MM-kisoissa. Göteborgin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli neljäs, mutta kauden lopussa hän voitti GP-finaalin tuloksella 595. Vuonna 1997 hän sijoittui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa kuudenneksi ja vuonna 1998 hän voitti Afrikan-mestaruuden. Sevillan MM-kisoissa 1999 hän hyppäsi kymmenenneksi. Hän voitti samana vuonna kultaa Afrikan kisoissa.
Brits sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 seitsemänneksi ja myöhemmin samana vuonna GP-finaalissa kolmanneksi. Seuraavana vuonna hän oli Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa seitsemäs. Vuonna 2002 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa ja voitti myöhemmin samana vuonna yleisurheilun maailmancupin. Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti MM-hopeaa. Kauden lopussa hän sijoittui toiseksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui sekä Budapestin sisäratojen MM-kisoissa että Ateenan olympialaisissa, mutta voitti Etelä-Afrikan-mestaruuden. Hän voitti maansa mestaruuden myös vuonna 2006. Samana vuonna hän voitti Afrikan-mestaruuden ja sijoittui yleisurheilun maailmancupissa viidenneksi.
Britsin pikkuveli Pieter on myös seiväshyppääjä. Okkert Brits pitää ennätyksellään hallussaan seiväshypyn Afrikan-ennätystä.
Guineansuomuhäntäorava

Ghananleijuri eli Guineansuomuhäntäorava ("Anomalurus pelii") on Afrikassa elävä jyrsijä. Se on erinomaisesti sopeutunut elämään puissa, ja sillä on kaikissa varpaissa kynnet. Guineansuomuhäntäorava painaa noin 750 grammaa, sen ruumis on noin 45 senttiä pitkä ja häntä on noin 35-senttinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Guineansuomuhäntäorava elää Länsi-Afrikassa, Ylä-Guinean sademetsissä Ghanasta Liberian itäosiin. Laji viihtyy erityisesti alavien maiden kosteissa metsissä, joissa sadanta on 1 400 – 3 900 millimetriä.
Ravinto.
Ravinnokseen käyttämiään hedelmiä ja siemeniä se etsii kiipeilemällä puiden rungoilla.
Lisääntyminen.
Lisääntyminen on vähemmän tunnettua. Naaras saa kerrallaan 2–3 poikasta.
Kuningas ja viisas neitsyt

Kuningas ja viisas neitsyt () on Carl Orffin säveltämä ja librettoima Grimmin satuun pohjautuva ooppera, joka sai kantaesityksensä 20. helmikuuta 1943. Teos on yksi Orffin suosituimmista oopperoista.
__notoc__
Synopsis.
Tapahtumapaikka ja -aika.
Kuninkaanlinna ympäristöineen satujen aikaan.
Juoni.
Eräänä päivänä maanviljelijä löytää kultaisen huhmareen. Tyttärensä varoituksista huolimatta hän vie löytönsä kuninkaalle. Häntä ei kuitenkaan palkita rehellisyydestään, vaan hänen epäillään pitäneen huhmareeseen kuuluvan petkeleen itsellään. Tyrmässä mies valittaa kohtaloaan ja surkuttelee, ettei kuunnellut tyttärensä neuvoa. Kuninkaan kiinnostus herää; hän kutsuu tytön luokseen ja antaa tälle kolme tehtävää, jotka tyttö ratkaisee. Kuningas ottaa tytön vaimokseen. Mutta uusi kuningatar ei ole ainoastaan viisas vaan myös oikeudenmukainen. Niinpä kun kuningas eräässä kiistantapauksessa langettaa väärän tuomion, kuningatar vaatii oikeudenmukaisuutta. Sen seurauksena hänet karkotetaan linnasta. Armosta hän saa ottaa arkussa mukaansa sen, ”mihin hänen sydämensä on eniten kiintynyt”. Ovela kuningatar tainnuttaa kuninkaan ja kun herätessään myöhemmin tämä löytää itsensä arkusta kukkivan puun alta.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2011

Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2011 järjestettiin 27. elokuuta – 4. syyskuuta 2011 Etelä-Koreassa, Daegussa. Kilpailut olivat järjestyksessään 13. ulkoradan kisat. Kisa-areenaksi valittiin Daegu Stadium. Yhdysvallat oli jo viidennen peräkkäisen kerran kilpailujen menestynein maa.
IAAF:n asettamat tulosrajat.
Kisoihin saa ottaa mukaan enintään neljä A-rajan ylittänyttä tai yhden B-rajan ylittäneen enintään kolmen A-rajan ylittäneen kanssa. Vaihtoehtoisesti maa voi lähettää kilpailuun kaksi B-rajan ylittänyttä mutta vain toinen heistä voi kilpailla. Jos jokin maa ei voi tai ei halua lähettää ketään rajan ylittänyttä, maalla on oikeus lähettää yksi mies- ja yksi naisurheilija johonkin yksilölajiin (lukuun ottamatta 10 kilometrille, estejuoksuun tai otteluihin). Kisaisäntänä Etelä-Korea saa lähettää yhden kilpailijan tai yhden viestijoukkueen jokaiseen lajiin vaikka rajaa ei olisi saavutettu. Hallitsevat maanosamestarit vuosilta 2010 ja 2011 luetaan A-rajan ylittäneiksi. Näiden lisäksi hallitsevat maailmanmestarit voi lähettää kilpailuihin.
Kilpailla saa enintään kolme urheilijaa joka maasta. Viesteissä saa olla kuuden hengen joukkue, joista neljä kilpailee. Jokaisen 100 m ja 400 m yksilölajeihin valitun (myös neljännen varamiehen) pitää kuulua viestijoukkueeseen, jos maalla sellainen on. Maratonille voi lähettää seitsemän urheilijaa, joista viisi saa kilpailla.
Kisaraja pitää saavuttaa 1. lokakuuta 2010 – 15. elokuuta 2011 välisenä aikana paitsi pitkille matkoille ja otteluihin karsinta-aika on alkanut jo 1. tammikuuta 2010. Kenttälajeihin ja 400 metrin juoksuun sekä sitä pidempiin voidaan valita myös hallituloksilla.
Lähde: IAAF
Pohjannaula (yhtye)

Pohjannaula oli suomalainen folkrock-yhtye, joka toimi vuosina 1995–2011. Lilith julkaisi yhtyeen debyyttialbumin "Kivi" vuonna 1998. Albumin tuottivat Mara Salminen ja A. W. Yrjänä. Vuonna 2000 Pohjannaula siirtyi EMIlle, joka julkaisi yhtyeen kaksi seuraavaa albumia "Pässinpää" ja "Päreinä". Juha Menna lähti bändistä kesken "Päreinä"-albumin nauhoitusten ja uudeksi rumpaliksi tuli Hermanni Peltola. Pohjannaulan neljäs albumi "Tätä kaikki kaipaa" julkaistiin yhtyeen oman levymerkin Uho Recordsin alla vuonna 2005. Albumilla yhtyeen kokoonpanossa oli taas tapahtunut muutoksia, kun Antero Aunesluoman tilalle basistiksi tuli Tuomo Kuure. Antero Aunesluoma on soittanut Pohjannaulan jälkeen yhtyeissä Sapattivuosi, Blake sekä Kivireki, jossa yhdessä Juha Mennan kanssa. Kivireessä oli aiemmin mukana myös Tomi Rikkola ja bassossa Tuomo Kuure. Yhtyeen rumpali Hermanni Peltola tunnetaan DJ-projekteissaan nimellä DJ Svengali. Pohjannaula lopetti toimintansa helmikuussa 2011.
Catulli carmina

Catulli carmina on Carl Orffin säveltämä näyttämöteos, joka pohjautuu Catulluksen runoihin. Teos kuuluu Orffin triptyykkiin, johon kuuluvat lisäksi "Carmina Burana" ja "Trionfo di Afrodite". "Catulli carmina" sai ensiesityksensä 6. marraskuuta 1943.
Henkilöt.
Tanssiroolit:
Kuoro:
Synopsis.
Juoni.
Vanhukset suhtautuvat nuorten rakkaudentunnustuksiin ivallisesti. Heidän mottonsa on: kaikki on vain teeskentelyä, mikään ei säily ikuisesti. Kiista vastakkaisista mielipiteistä jää toistaiseksi ratkaisematta, vasta varsinaisen esityksen tapahtumat tuovat selkeyttä asiaan. Lesbia tapaa Catulluksen, joka nukahtaa hänen syliinsä. Lesbia jättää Catulluksen saman tien ja menee kapakkaan viihdyttämään rakastajiaan tanssillaan. Voidakseen avata Lesbian vielä uudelleen, Catullus asettuu nukkumaan kadulle tytön asunnon eteen. Hänen unensa Lesbiasta ja tämän rakkaudesta Caeliusta kohtaan havahduttaa Catulluksen hereille. Yhä Lesbiaan rakastuneena Catullus kirjoittaa Ipsitillalle kirjeen ja torjuu vanhan ilotytön, Ameanan. Lopulta hän huomaa Lesbian tämän rakastajien ja ystävien seurassa. Häikäilemättömästi Catullus jättää Lesbian. Suuttunut Lesbia pakenee.
Elinvoimaisten nuorten taistelu kokeneita vanhuksia vastaan kääntyy nuorten hyväksi, jotka eivät koskaan opi vanhempiensa virheistä vaan jotka sokeina seuraavat omia intohimojaan: "Eis aiona. Ikuisesti sinun!"
Tukholman synagoga

Tukholman synagoga () on synagoga Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Norrmalmin kaupunginosassa, Berzelii parkin vieressä. Se on rakennettu vuosina 1861–1870 arkkitehti Fredrik Wilhelm Scholanderin tekemien suunnitelmien mukaisesti. Seurakuntatalo on valmistunut 1927.
Tukholman synagoga valmistui samana vuonna, jona juutalaiset saivat Ruotsissa täydet kansalaisoikeudet. Rakennuksen arkkitehtuuri herätti aikanaan kansainvälistä huomiota. Monista 1800-luvun eurooppalaisista synagogista poiketen se ei perustu uusmaurilaisuuteen vaan muinaiseen assyrialaiseen arkkitehtuuriin.
Synagogaan mahtuu noin 900 henkeä.
Purppuraselkäkolibri

Purppuraselkäkolibri ("Aglaeactis aliciae") on uhanalainen eteläamerikkalainen kolibri.
Koko ja ulkonäkö.
Purppuraselkäkolibri kasvaa 12–13 cm pitkäksi. Sen vartalo ja siivet ovat yleisväriltään tummanruskeat, rinta valkea ja selkä nimensä mukaan purppuranpunainen.
Esiintyminen.
Laji elää Perussa pienellä alueella noin kolmen kilometrin korkeudessa kasvavissa haavikoissa. Paikallinen metsäteollisuus hävittää purppuraselkäkolibrin pesimäalueita ja istuttaa niiden tilalle nopeakasvuisempaa eukalyptusta. Laji luokiteltiin välillä äärimmäisen uhanalaiseksi elinalueen kutistumisen takia, mutta IUCN muutti statuksen erittäin uhanalaiseksi, koska laji eli luultua laajemmalla alueella. Vuonna 2020 laji luokiteltiin vaarantuneeksi. Yksilöitä arvellaan olevan jäljellä alle tuhat, mahdollisesti enää 250.
Noël Lee

Noël Lee (25. joulukuuta 1924 – 15. heinäkuuta 2013) oli Pariisissa asunut yhdysvaltalainen klassinen pianisti ja säveltäjä. 
Lee aloitti musiikkiopinnot viisivuotiaana. Myöhemmin hän opiskeli Harvardin yliopistossa Walter Pistonin, Irving Finen ja Tillman Merrittin johdolla sekä Uuden-Englannin konservatoriossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani. Hän siirtyi vuonna 1948 Pariisiin, jossa häntä opetti Nadia Boulanger.
Paristasadasta Leen vuoden 1955 jälkeen tekemästä pianolevytyksestä neljätoista sai "Grand Prix du Disquen". Ohjelmistoon kuului muun muassa Johann Sebastian Bachia, Franz Schubertia, Claude Debussya, Maurice Ravelia ja Elliott Carteria. Hän levytti soolouransa ohessa myös nelikätisellä pianolla sekä piano–viulu-duona. 
Vaikka Noël Lee tunnetaan ensisijaisesti pianistina, hän oli myös monipuolinen säveltäjä. Tuotantoon kuuluu esimerkiksi kamarimusiikkia, orkesterimusiikkia, pianoteoksia ja laulumusiikkia.
Ilostiikkaa

Ilostiikkaa on Ella Lahtisen toinen sooloalbumi. Ennen tätä albumia hän on laulanut "Tenavatähti 1992" -levyllä, Lapsen tähden -kokoelmalevyllä sekä tehnyt ensimmäisen sooloalbuminsa Monen monta mukavaa.
Levy on lastenmusiikkia ja sillä on uskonnollinen teema. Levyn on julkaissut Ristin voitto ry vuonna 1994.
Ruby Dee

Ruby Ann Dee (o.s. Wallace; 27. lokakuuta 1922 Cleveland, Ohio – 11. kesäkuuta 2014 New Rochelle, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Dee syntyi Clevelandissa, Ohiossa, mutta varttui New Yorkin Harlemissa. Hän valmistui Hunter Collegesta vuonna 1945 ja saavutti alun perin tunnustusta Broadway-työllään. Noin vuodesta 1950 alkaen hän sai kasvavaa mainetta myös elokuvanäyttelijänä. Tunnettuja varhaisen uran elokuvia edustaa muiden muassa "Särkynyt illuusio" (1961).
Ruby Dee oli moninkertainen Emmy-ehdokas ja kaksinkertainen Emmy-voittaja. Vuonna 2007 hänelle myönnettiin myös ”parhaan puhutun albumin” Grammy-palkinto "With Ossie And Ruby: In This Life Together" -julkaisusta. Eräs Deen myöhemmistä menestyksistä tuli elokuvalla "Do the Right Thing – kuuma päivä" vuonna 1989. Hän oli Oscar-ehdokkaana parhaasta naissivuosasta vuonna 2008 elokuvassa "American Gangster".
Näyttelijä Ossie Davis oli Ruby Deen puoliso vuodesta 1948 kuolemaansa. Kaksikko tuli tunnetuksi mustien oikeuksien puolustamisestaan; kumpikin tunsi läheisesti Martin Luther King Jr:n ja Malcolm X:n. Yksi Ruby Deen ja Ossie Davisin lapsista on bluesmuusikko Guy Davis. Dee toipui rintasyövästä, ja hänelle myönnettiin Yhdysvaltain National Medal of Arts vuonna 1995.
Tuulee

Tuulee on artisti Ella Lahtisen kolmas sooloalbumi. Näitä ennen hän on laulanut mm. "Tenavatähti 1992" -levyllä sekä "Lapsen tähden" -kokoelmalevyllä. Lisäksi Tenavatähti-kokoelmalta löytyvä levytys ”Lounatuulen laulu” on ehtinyt päätyä myös useille muille levyille, joihin on koottu lastenlauluja. 
Levy sisältää nuorille suunnattua gospel-musiikkia. Levyn on julkaissut Prisma musiikki/Aika Oy vuonna 1999.
Marlborough House

Marlborough House on kartano Lontoon St James’sin kaupunginosassa Englannissa. Se rakennettiin Marlborough’n herttuattarelle Sarah Churchillille, ja se valmistui 1711. Rakennuksen suunnittelusta vastasi Christopher Wren. Se oli runsaat sata vuotta Marlborough’n herttuoiden ja herttuattarien Lontoon-residenssinä.
Englannin kruunu otti kartanon haltuunsa vuonna 1817. 1820-luvulla kartanon purkamista harkittiin, mutta päätöstä ei tehty. Rakennusta käyttivät kuningasperheen jäsenet, ja sitä laajennettiin James Pennethornen suunnitelmien mukaisesti vuosina 1861–1863. Vuosina 1863–1901 se oli Walesin prinssi Albert Edwardin koti ja oli tuona aikana Lontoon seurapiirielämän keskus.
Edvard VII:n kuoltua vuonna 1910 hänen leskensä, kuningatar Alexandra, muutti Marlborough Houseen. Hänen koiriensa ja lemmikkikaninsa pienet hautakivet ovat edelleen talon puutarhassa.
Vuonna 1936 Marlborough Housesta tuli Yrjö V:n lesken kuningatar Maryn Lontoon-residenssi. Maryn kuoltua 1959 kuningatar Elisabet II lahjoitti kartanon Kansainyhteisön sihteeristölle, jonka käytössä se on edelleen.
Ohio (joki)

Ohiojoki on Mississippin suurin sivujoki Yhdysvaltojen itäosassa. Maan historian alkuaikoina se oli tärkeä väylä asutuksen leviämiselle. Joki virtaa kuuden osavaltion alueella ja sen valuma-alueelle kuuluu 14 osavaltiota, joiden alueella sen lukuisat sivujoet virtaavat. Joki oli 1700-luvulla rajana vapaiden ja orjakaupan sallineiden alueiden välillä.
Virallisesti joki alkaa Allegheny- ja Monongahelajokien yhtyessä Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Tehtyään jyrkän käännöksen etelään ja etelälounaaseen joki virtaa Länsi-Virginian, Ohion ja Pennsylvanian rajapisteestä edelleen lounaaseen muodostaen rajan Länsi-Virginian ja Ohion osavaltioiden välille Wheelingin kaupungista eteenpäin. Sitten joki etenee mutkitellen lounaaseen ja länteen Länsi-Virginian, Kentuckyn, Ohion, Indianan ja Illinoisin rajoilla, kunnes se yhtyy Mississippijokeen Cairon kaupungin lähistöllä Illinoisissa.
Suurimpia joenvarren kaupunkeja ovat Pittsburgh, Cincinnati, Louisville, Evansville ja Huntington.
Kometes

Kometes (, ) on antiikin Kreikan aikainen miehen etunimi, joka tarkoitti "pitkien hiuksien kantajaa".
Kreikkalaisessa mytologiassa nimen kantajia olivat:
Gregor Foitek

Gregor Foitek (s. 27. maaliskuuta 1965 Zürich, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 22 osakilpailuun, mutta ei saavuttanut niissä yhtään MM-pistettä.
Foitek aloitti uransa F1:sissä vuonna 1989, jolloin hän ajoi EuroBrun- ja Rial-talleissa. Foitek kuitenkin karsiutui jokaisesta osallistumastaan kilpailusta.
Kauden 1990 Foitek aloitti Brabhamilla, mutta siirtyi myöhemmin Onyxille. Kausi jäi myös Foitekin uran viimeiseksi ja hänen parhaaksi sijoitukseksi jäi Monacon GP:sta saavutettu seitsemäs sija.Ainoa kilpailu, jossa Foitek ajoi maaliin asti oli Meksikon GP.
F1-uran jälkeen Foitek osallistui kahteen CART-sarjan kilpailuun, mutta keskeytti molemmissa.
Juanfernándezinkolibri

Juanfernándezinkolibri ("Sephanoides fernandensis") on äärimmäisen uhanalainen eteläamerikkalainen kolibri.
Koko ja ulkonäkö.
Juanfernándezinkolibrikoiras kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sen vartalo ja pää ovat tiilenpunaiset, siivet ja otsa ovat mustat, hiukan metallinhohtoiset säihkyen spektroliitin tapaan. Naaras on aivan erinäköinen; niitä luultiin pitkään jopa eri lajeiksi. Naaras on pienempi, alle kymmensenttinen. Sen pää, selkä ja siivet ovat metallinhohtoisen sinivihreät, vatsapuolen höyhenpeite on kermanvalkea, vihreiden ja mustien pilkkujen kirjoma. Otsaläikkä on sähkönsininen.
Esiintyminen.
Juanfernándezinkolibreja elää vain Juan Fernándezin saarilla Chilen edustalla. Laji on äärimmäisen uhanalainen elinalueen kutistumisen takia. Yksilöitä arvellaan olevan jäljellä enää joitakin satoja.
Nimestä.
Vanhemmassa Birdlifen luettelossa kolibri on nimellä "Juanfernandesinkolibri".
Claiborne Pell Newport Bridge

Claiborne Pell Newport Bridge (aik. Newport Bridge) on riippusilta Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se ylittää Narragansettinlahden ja yhdistää Aquidneck saarella sijaitsevan Newportin kaupungin Conanicut Islandilla sijaitsevaan Jamestownin kaupunkiin. Silta on nelikaistainen ja Rhode Islandin ainoa tullisilta. Sillan kokonaispituus on 3,428 kilometriä. Sen pääpylväät yltävät 122 metrin korkeuteen. 
Rakennushistoria.
Sillan suunnittelu aloitettiin vuonna 1934, sillan rakentamistoimet viivästyivät. Silta rakennettiin lopulta vuosien 1966 ja 1969 välillä, ja se maksoi noin 57 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria.
Pohjatöissä käytettiin 838 teräspaalua, jotka upotettiin 49 metrin syvyyteen merenpohjaan. Rakentamiseen osallistui myös New Orleansista tuotu 500 tonnin nosturi, Avalon Senior. Pylväisiin valettiin noin 68 800 kuutiometriä betonia.
Kunnostustoimet.
Vuonna 2023 sen rampit uudelleenrakennettiin ja kansi kunnostettiin monivaiheisesti. Vuonna 2024 aloitettiin mittava kunnostusprojekti, joka sisältää kosteudenpoistojärjestelmän kaapeleiden ja ripustimien korroosion estämiseksi, tornihissien korjaukset, liikuntasaumojen vaihdon, turvakameroiden asennuksen ja tornien uudelleenmaalauksen.
Riskiarvio.
Yhdysvaltain kansallisen liikenneturvallisuuslautakunnan (NTSB) vuoden 2025 raportti nosti sillan esiin, koska sen alusiskujen riskiarviointia ei ole tehty eikä sillan romahdusta pidetä välittömästi uhkana. Rhode Islandin viranomaiset tarkastavat sillan kahden vuoden välein, ja NTSB:n pyyntöön riskiarvioinnista on reagoitu.
Kulttuurimerkitys.
Silta on kuvattuna Rhode Islandin osavaltion kolikossa.
Juoksijoita päästettiin sillalle ensimmäistä kertaa 1980-luvun alussa Save The Bay -puolimaratonin yhteydessä. Vuonna 2011 järjestettiin ensimmäinen virallinen Newport Pell Bridge Run -juoksutapahtuma, jolloin silta suljettiin tilapäisesti liikenteeltä juoksijoiden käyttöön.
Luettelo Ranskan kunnista

Luettelo Ranskan kunnista on jaettu osiin departementeittain kuntien suuren määrän vuoksi: 
Merentakaiset alueet.
Merentakaiset departementit ("départements d'outre-mer" tai "DOM"):
"Collectivités d'outre-mer" tai "COM":
Rakkauden pallomeri

Rakkauden pallomeri on tenavatähti Johanna Virtasen sooloalbumi. Ennen tätä albumia hän on tehnyt oman vinyyli-singlen, jonka levytyksen hän sai palkinnoksi Turussa järjestetystä lastenlaulukilpailusta vuonna 1991. Näiden lisäksi hän on laulanut Tenavatähti 1992 -levyllä sekä kokoelmalevyllä Lapsen tähden. 
Levy sisältää vanhoja iskelmiä sekä Virtaselle sävellettyä lastenmusiikkia. Useat levyn kappaleet on kuitenkin sovitettu discoversioiksi. Mittatilaustyönä tehdyistä kappaleista tunnetuimpia ovat Johannan namibialaisista sukujuurista kertova "Lapsi kahden maan" sekä mäkihyppääjä Toni Niemisen kunniaksi sävelletty "Oi, Toni Toni!" Levyn on julkaissut MTV-musiikki vuonna 1993.
Luettelo Ainin kunnista

Tämä on luettelo Ainin departementin kunnista Ranskassa. Departementissa on 418 kuntaa. 
(CUB) Bourg-en-Bressen agglomeraatio, luotu vuonna 2001.
Kometes (Stheneloksen poika)

Kometes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Stheneloksen poika ja Kylarabeen veli. Hänen isänsä, Argoksen kuninkaan, ollessa taistelemassa Troijan sodassa, hän itse pysytteli Argoksessa.
Kun kreikkalaiset olivat surmanneet Palamedeen, Nauplioksen pojan, petturina, Nauplios juoni kreikkalaisten vaimot pettämään miehiään. Niin Aigiale, Diomedeen puoliso, petti miestänsä Kometeen kanssa.
Puhkeamaton rengas

Puhkeamaton rengas on autossa tai muissa ajoneuvoissa käytettävä rengas, joka puhkeamisestaan huolimatta pysyy käyttökelpoisena. 
Renkaiden luokat.
Puhkeamattomat renkaat voidaan jakaa kolmeen ryhmään niissä käytetyn tekniikan perusteella. 
Muuta.
Puhkeamattomia renkaita on käytetty ralliautoissa.. Puhkeamattomia renkaita käytetään myös panssaroiduissa autoissa, jotta renkaan puhkeaminen ei keskeyttäisi matkaa. Puhkeamaton rengas painaa noin 1-2 kiloa normaalia rengasta enemmän. Puhkeamattomat renkaat lisäävät polttoaineenkulutusta huomattavasti, josta johtuen niiden käyttö ei siviiliajoneuvoissa ole yleistä.
Joulu sädehtii

Joulu sädehtii on tenavatähti Ella Lahtisen sekä hänen sisarensa vuoden 1996 lasten laulukilpailu Karusellin voittajan Sara Lahtisen yhteinen joulualbumi. 
Levy sisältää hengellisellä teemalla sanoitettuja joululauluja ja sen on tuottanut Prisma/Aika Oy vuonna 1995. Levyn kappaleisiin liittyen on kuvattu myös musiikkivideoita.
Vuonna 2013 levystä julkaistiin toivottu uusintapainos.
Kirjosukkakolibri

Kirjosukkakolibri ("Eriocnemis mirabilis") on erittäin uhanalainen eteläamerikkalainen kolibri.
Koko ja ulkonäkö.
Kirjosukkakolibri kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Se on upean monivärinen: koiras kimaltelee vihreän sävyissä, alavatsa on sähkönsininen. Alapyrstö on punainen ja pitkät pyrstösulat keltaiset. Naaras on vaatimattomamman värinen.
Esiintyminen.
Kirjosukkakolibri tunnettiin pitkään vain yhdestä paikasta, mutta 2000-luvulla sitä on löydetty myös kolmesta muusta paikasta Andien länsirinteellä, Kolumbiassa. Lajin levinneisyysalue on pieni, ja sitä uhkaa pirstaloituminen hakkuiden takia. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto muutti 2017 sen uhanalaisuusluokitusta äärimmäisen uhanalaisesta erittäin uhanalaiseksi, kun uusi arvio levinneisyysalueen koosta oli aiempaa suurempi.
Sininokkahokko

Sininokkahokko "(Crax alberti)" on uhanalainen keskiamerikkalainen kanalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Sininokkahokko on 83–93 cm pitkä. Sen höyhenpeite on mustavalkea, nokan tyvi on lemmikinsininen ja kärki hopeanharmaa. Jalat ovat vaaleanpunertavat.
Levinneisyys.
Sininokkahokkoja tavataan vain Kolumbian alavissa metsissä. Laji on äärimmäisen uhanalainen elinalueen kutistumisen takia.