tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suunduk

Suunduk ( tai eli Suindik) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan kaakkoiskuolella arolla. Joen pääuoma kuuluu Venäjälle Orenburgin alueeseen. Uraljoessa on yhtymäkohdassa Iriklinskin patoallas, mihin joki laskee.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat ylängöllä lähellä Tšeljabinskin alueen rajaa ja se virtaa 174 kilometriä kunnes se yhtyy Uraljokeen 1 828 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa. Joki kulkee aluksi metsäiseltä kukkulalta etelään alavalle arolle ja kääntyy sitten kohti kaakkoa. Joen varressa sijaitsee Zelenodolbsk () ja sen talousvesiallas, jonka jälkeen joki kääntyy taas etelään. Eteläisellä reitllä sijaitsevat kylät Andrianopol () ja Bolotovsk (). Sitten joki kääntyy lounaaseen ja siihen yhtyy luoteesta Karabutakin, Baitukin ja Solontšankan sivujoet. Joen varressa sijaitsee Kvarkenon () pikkukaupunki. Kun saavutaan Urus-Kiskenin ja Jakši-Akžarin sivujoille, alkaa Suunduk mutkitella voimakkaasti. Ennen Kusemia siihen yhtyy vielä Žaman-Akžar ja Kusemissa Žuldybai.
Pääuoma päättyy Uraljokeen, jonka vedenpintaa on nostettu alempana sijaitsevalla padolla niin, että patoallas ulottuu lähes Kusemin kylään asti. Padolla korkeuseroa voi olla 43 metriä ja siinä toimii Iriklinskaja GES (), joka on 30 megavatin vesivoimalaitos.
Iriklinskin patoallas on aluksi kapea, kun se seuraa Suundukin jokilaaksoa, mutta levenee matkalla kohti Uraljokea. Etelästä siihen liittyy sivujoki Žusa, jonka laaja valuma-alue tuo eniten vettä. Myös sen aikaisempi joensuu jää patoaltaan veden alle. Ennen entistä Uraljoen uomaa altaaseen ehtii laske vetensä vielä sivujoet Bazarbai ja Karaganka.
Sivujoet.
Suunduk ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 6 430 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 =
Mouilleron-Saint-Germain

Mouilleron-Saint-Germain on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa. Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2016 kun kaksi kuntaa Mouilleron-en-Pareds ja Saint-Germain-l'Aiguiller yhdistyivät.
Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Hilairen kirkko. Kirkon torni vahvistettiin linnoitukseksi satavuotisen sodan aikana 1400-luvulla.
Doi Nang Non

Doi Nang Non ( ) on vuoristoalue Thaimaan pohjoisosassa Chiang Rain provinssissa. Se on geologiselta rakenteeltaan karstimaata, jossa on paljon vesiputouksia ja luolia. Vuorten itäpuolella kulkee Chiang Rain kaupungin ja Mae Sain rajanylityspaikan välinen valtatie. Rajan pohjoispuolella on Myanmar. Tietystä suunnasta katsottuna vuoret näyttävät selällään makaavalta naiselta. Tämän vuoksi vuorten synnystä on vuosisatojen ajan kerrottu tarinoita, joihin liittyy kuollut prinsessa, jonka ruumiin ympärille vuorten sanotaan kasvaneen.
Vuoden 2018 pelastusoperaatio.
Kesäkuussa 2018 Doi Nang Nonin sisällä olevaan luolastoon eksyi joukko koulupoikia ja heidän urheiluvalmentajansa. Ryhmä pelastettiin luolasta heinäkuussa mittavan operaation avulla, ja kaikki pelastettavat selviytyivät hengissä.
Song Ligang

Song Ligang (, s. 8. kesäkuuta 1967 Shanxi) on kiinalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Song edusti Kiinan miesten maajoukkuetta Soulin kesäolympialaisissa 1988, Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 ja Argentiinan MM-kilpailuissa 1990. Barcelonan olympiakisoissa Song toimi Kiinan lipunkantajana avajaisissa.
Zhang Yongjun

Zhang Yongjun (, s. 4. tammikuuta 1963 Hubei) on kiinalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Zhang edusti Kiinan miesten maajoukkuetta Soulin kesäolympialaisissa 1988, Barcelonan kesäolympialaisissa 1992, Espanjan MM-kilpailuissa 1986 ja Argentiinan MM-kilpailuissa 1990.
Bändäri

Bändäri tai groupie on tyypillisesti nuori nainen, joka hakeutuu ihailemansa rockmuusikon kanssa lyhyeen seksuaaliseen suhteeseen tai pitempiaikaiseksi seuralaiseksi muusikon kiertueen ajaksi.
Bändäreistä alettiin puhua vuoden 1965 tienoilla, kun rock-kulttuuri otti ensiaskeleitaan. Ilmiö oli tosin ollut olemassa jo aikaisemminkin. Sanaa 'bändäri' (engl. "groupie") käytti ensimmäistä kertaa painettuna "Rolling Stone" -lehti vuonna 1969.
Led Zeppelinin solisti Robert Plantin mukaan varsinaiset bändärit ovat musiikkiin perehtyneitä musiikkidiggareita, jotka kiertävät bändin mukana, eivätkä vain nopeiden irtosuhteiden naisia. Joistain bändäreistä tuli muusikoiden ”varavaimoja” kiertueiden ajaksi. Laulaja Frederikin mukaan bändäreiden kanssa harrastettiin keikkabusseissa ja hotellihuoneissa paljon muutakin kuin seksiä, kuten juteltiin, kuunneltiin musiikkia ja saunottiin. Bändärit saattoivat myös siivota keikkabussin ja pestä muusikoiden pyykit. Joistain bändäreistä tuli muusikkojen tyttöystäviä ja vaimoja.
Tunnettuja yhdysvaltalaisia bändäreitä olivat esimerkiksi Pamela Des Barres, Miss Sparky, Stacy, Cynthia Plaster Caster, Sable Starr, Nancy Spungen ja Lacy. Rockmuusikko Frank Zappa kokosi 1960-luvulla yhtyeen nimeltä The GTOs tuntemistaan ”super-groupieista”. Yhdysvaltain bändärikulttuuri hiipui 1980-luvulla AIDSin ja konservatismin nousun myötä.
Whisky a Go Go

Whisky a Go Go on Los Angelesin Sunset Stripillä osoitteessa 8901 Sunset Boulevard, West Hollywood sijaitseva, vuonna 1964 avattu yökerho, joka tunnetaan useasta rockmusiikin historiaan jääneestä esityksestä. Paikka nimettiin vuonna 2006 ensimmäisenä konserttipaikkana Rock and Roll Hall of Fameen.
Whisky a Go Gossa esiintyminen antoi tärkeää varhaista näkyvyyttä monelle rockin historian suurista nimistä, kuten The Doors, Neil Young, Frank Zappa, Jimi Hendrix, Fleetwood Mac, Blondie, X, The Motels, Guns N’ Roses, Mötley Crüe ja Soundgarden. Suositussa paikassa ovat käyneet vakituisesti myös useat muiden alojen kuuluisuudet.
Täällä taas (elokuva)

Täällä taas () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut David Wnendt. Elokuva pohjautuu Timur Vermesin kirjoittamaan satiiriseen romaaniin "Täällä taas" ja se kertoo Adolf Hitlerin ilmestymisestä keskelle 2010-luvun Saksaa, missä ihmiset uskovat hänen vain tekeytyvän Hitleriksi.
Täällä taas sisältää viittauksia muun muassa elokuviin "Perikato" ja "Terminator". Siinä esiintyy myös lukuisia saksalaisia julkisuuden henkilöitä, televisio- ja internetpersoonia.
Knut Svanljung

Knut August Svanljung (28. tammikuuta 1867 Vaasa – 7. maaliskuuta 1936 Vaasa) oli suomalainen rehtori, professori ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria.
Svanljungin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Johan Kristian Svanljung (1829–1881) ja Sofia Lundman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1883 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1888 ja filosofian lisensiaatiksi 1895.
Knut Svanljung oli Vaasan kansakoulujen tarkastajana 1899–1902 ja sitten Turun suomalaisen klassillisen lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1902–1933. Hän toimi myös koulun rehtorina vuodesta 1923 alkaen. Svanljung sai professorin arvonimen 1929. Hän oli mukana perustamassa Turun Historiallista Yhdistystä vuonna 1923 ja oli yhdistyksen puheenjohtajana 1925–1926. 
Svanljung osallistui valtiopäiville pappissäädyn edustajana 1904 ja 1905. Hän oli kuuden vuoden ajan Turun kaupunginvaltuuston jäsen.
Palava pensas

Palava pensas on nimensä mukainen liekehtivä pensas Raamatun Vanhan testamentin toisessa Mooseksen kirjassa, jonka kautta Jumala ilmestyy Moosekselle.
Raamatun tarina.
Palava pensas esiintyy Raamatun Vanhan testamentin toisessa Mooseksen kirjassa, jossa pensas yhdistetään Jumalan ilmestykseen Moosekselle. Raamatun tarinan mukaan Mooses kohtasi pensaas Horebin vuorella. Tuli ei kuluta palavaa pensasta ja pensaasta huutava Jumalan ääni kertoo Moosekselle, että Jumala tulee vapauttamaan juutalaiset egyptiläisten käsistä ja vievämään heidät Kanaaninmaahan eli luvattuun maahan. Mooses käsketään menemään faaraon luo ja johtamaan juutalaiset pois Egyptistä. 
Mahdolliset kasvit.
Hepreankielisen tekstin nimitys pensaalle on "seneh". Seneh on liitetty eri teorioissa useisiin eri kasveihin. Kruunujujuba ("Ziziphus spina-christi") on aavikkojen wadeilla tavattava piikkipensas, joka tunnetaan egyptiksi ja arabiaksi nimellä "nabs". Siinailta tunnetaan vanha kaiverrus, jossa puhutaan jumalasta Sadfu "nabs"-pensaissa. Luonnehdinta on samankaltainen, kuin viidennen Mooseksen kirjan ilmaus "Hän, joka asuu palavassa pensaassa" (33:16). Muita mahdollisia kasveja ovat Siinailla kasvavat akaasiat tai niissä kasvava "Loranthus acaciae", sekä aavikoilla esiintyvä "Cassia obovata". "C. obvatan" nimi on arabiaksi "sana" ja nimen on katsottu muistuttavan heprealaista nimeä seneh.
Siinain niemimaalla sijaitsevan Pyhän Katariinan luostarin perinteessä palava pensas on yhdistetty pensaaseen "Colutea istria" tai vatukkaan "Rubus sanctus".
Parassalan syyrialais-malankarilainen katolinen eparkia

Parassalan syyrialais-malankarilainen katolinen eparkia on katoliseen kirkkoon kuuluvan Syyrialais-malankarilaisen katolisen kirkon eparkia, joka toimii Intiassa, etelä-Keralassa. Sen keskuspaikkana toimii Parassala.
Hiippakunnan perustaminen.
5. elokuuta 2017 antoi paavi Franciscus päätöksen Parassalan syyrialais-malankarilaisen katolisen eparkian perustamisesta. Se toteutettiin erottamalla uuden eparkian alue Thiruvananthapuramin syyrialais-malankarilaisesta katolisesta suurarkkieparkiasta. Uuden eparkian toimialueeksi tuli Keralan eteläisen osan Parassala, Kattakada ja suuri osa Neyyatinkarasta. Eparkian alaisuudessa on 30 750 syyrialais-malankarilaista katolista. Samalla alueella asuu suuri määrä muiden riitusten katolisia. Seurakuntia on 95 ja pappeja 22.
Den första gång

”Den första gång” on ruotsalaisen kirjailija-trubaduurin Birger Sjöbergin laulu Ruotsissa hyvin tunnetusta vuoden 1922 kokoelmasta "Fridas bok". Nuoruuden rakastetun ensikohtaamisesta kertovan laulun on suomentanut V. Arti nimellä ”Ensi kerran”. Laulu alkaa suomeksi sanoilla ”Kun näin sun ensi kerran, ol’ aamu kesäinen”, ruotsiksi ”Den första gång jag såg dig, det var en sommardag”.
Levytyksiä.
Laulun varhaisia ruotsalaislevyttäjiä olivat Pelle Nordström
 ja Bernhard Blomberg vuonna 1925. Einar Waermö levytti laulun 1929 ja Sven-Olof Sandberg 1930. Myöhempiä levyttäjiä ovat olleet Sten &amp; Stanley (1967), Sven-Bertil Taube (1976), Vikingarna (1991), Christer Sjögren (2003), Carola Häggkvist (2005) ja Sissel Kyrkjebø (2005). 
Martin Best levytti laulun vuonna 1980 englanniksi Tom Fletcherin sanoituksena nimellä ”When First I Ever Saw You”, joka julkaistiin samannimisellä albumilla.
Suomeksi laulua ei ilmeisesti ole levytetty. Ruotsiksi sen on Suomessa levyttänyt Börje Lampenius 1983.
Tanalyk

Tanalyk () on Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläpuolen itäosissa Venäjällä. Joen yläjuoksu kuuluu Baškortostaniin ja alajuoksu Orenburgin alueeseen. Uraljoessa on Tanalykin yhtymäkohdassa Iriklinskin patoallas (), jonne joki laskee.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat eteläisessä Uralvuoristossa Irendyk-vuoristoharjanteen () rinteillä Talkasin järven läheltä ja se virtaa 225 kilometriä ennen kuin se yhtyy oikealta Uraljokeen 1 827 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.
Pääuoman leveys vaihtelee 2–35 metriä ja syvyys 0,5–2 metriä, ja veden virtausnopeus on korkeintaan 0,2 metriä sekunnissa . Joen pääuoma virtaa lähes koko ajan kohti etelää ja ohittaa matkallaan esimerkiksi Merjasovon kylän, Baimakin pikkukaupungin, Petropavlovskin kaivoksen, Buribain kaivoskaupungin ja Akjarin kaupungin. Tämän jälkeen joki kääntyy lyhyessä kaaressa kohti koillista, jossa se laskee lopuksi Iriklinskin patoaltaaseen.
Sivujoet.
Tanalyk ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 4 160 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen. Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
Lähteet: 1 = 
Vuodenajat ja virtaamat.
Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosan itäisillä rinteillä, minne kuivalla mannermaisella ilmastolla on suurin vaikutus. Sateita on vähemmän kuin Uralin läntisellä puolella, joten jokeen riittää vettä vain osaksi. Suurin vesikuorma vapautuu keväisin, kun kaikki talvella lumena varastoitunut vesi virtaa kerralla alas vuorilta. Tämän jälkeen joen vedenpinta alenee asteittain olemattomaksi ja joki pysyy lähes kuivana syksystä alkaen 8–10 kuukautta vuodessa. Joen keskimääräinen vuotuinen virtaama on 2,96 m³/s, mikä on mitattu 59 kilometriä joen suistosta. Joki jäätyy lokakuun loppupuoliskolla ja se vapautuu jäistä huhtikuussa.
Suuret vaihtelut joen virtaamassa vaikeuttavat veden hyödyntämistä. Siksi vettä kerätään valuma-alueella sijaitseviin tekojärviin. Suurin niistä on Serek-Kul (), jonka pinta-ala on 250 hehtaaria, ja Tanaliskin tekojärvi (), jonka pinta-ala on 201 hehtaaria ja suurin syvyys 36 metriä.
Maija Sianoja

Maija Sianoja (s. 15. lokakuuta 1988) on suomalainen suunnistaja. 
Kansainvälisissä arvokilpailuissa Sianoja on ollut mitaleilla vuoden 2024 MM-kilpailujen hopealle sijoittuneessa sprinttiviestijoukkueessa.
Hän on voittanut Suomen mestaruuden pitkällä matkalla vuonna 2020 ja sprintissä 2020 ja 2024.
Sianoja edustaa seuratasolla MS Parmaa.
John Svanljung

Karl Johan (John) Svanljung (31. tammikuuta 1861 Vaasa – 20. marraskuuta 1932 Leningrad, Neuvostoliitto) oli suomalainen varatuomari ja asianajaja.
Svanljungin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Johan Kristian Svanljung ja Sofia Lundman. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1879 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1885. Svanljung sai varatuomarin arvon 1888.
Svanljung toimi asianajajana ja patenttiasiamiehenä Helsingissä. Suomen sisällissodan loppuvaiheessa hän pakeni punaisten mukana Venäjälle. Hän oli toiminut Kansanvaltuuskunnan julkaiseman ruotsinkielisen Notisbladetin toimittajana. 
Svanljung julkaisi asianajajana toimiessaan lentokirjasia ns. Duwaldtin testamenttiasiasta ja Vaasan lahjoitusmaakysymyksestä. Vuonna 1896 kuollut vaasalainen varakanneviskaali Gustaf Duwaldt (1845–1896) jätti noin miljoonan silloisen markan omaisuuden, joka hänen 1877 tekemän testamenttinsa mukaan suureksi osaksi lankesi Vaasan kaupungille sekä Vaasan ja Porin seurakunnille. Hänellä oli myös avioton poika Emil Duwaldt (s. 1875) jonka Gustaf Duwalt oli tunnustanut omakseen ja luvannut huolehtia hänen tulevaisuudestaan. Vuonna 1901 täysi-ikäiseksi tullut Emil vetosi testamentinsaajiin saadakseen hänelle kuuluvan osan omaisuudesta ja hänen asianajajanaan toiminut Svanljung julkaisi vetoomuksen lentokirjasena. 
Vaasan lahjoitusmaakysymyksessä Svaljung toimi Vanhassa Vaasassa sijainneiden lahjoitusmaapalstojen haltijoiden asianajajana heidän ja Vaasan kaupungin välisessä kiistassa sen jälkeen kun kaupunki oli vuonna 1912 tehnyt päätöksen häätää palstanhaltijat. 
John Svanljung oli naimisissa 1890–1909 Anna Ahngerin (1866–1949) kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän meni 1909 naimisiin Ellen Ida Mathilda af Enehjelmin (1865–1932) kanssa. John Svanljungin veljiä olivat vaasalainen kauppias ja laivanvarustaja Gustaf Svanljung (1864–1934) ja rehtori, professori ja valtiopäivämies Knut Svanljung (1867–1936).
Svanljungilla oli ensimmäisestä avioliitossa tytär Ann Sofie (s. 1891) ja poika Karl Christian (1892–1964). Hänen ensimmäinen vaimonsa Anna Ahngren ja tyttärensä Ann Sofie muuttivat avioeron jälkeen Etelä-Ranskaan Biarritziin. Ann Sofie toimi hierojana ja vuonna 1926 hänen ystävättärensä arkkitehti Wivi Lönn suunnitteli hänelle huvilan Biarritziin. Taiteilija Antti Favén maalasi Ann Sofiesta muotokuvan 1910-luvun alussa.
Anna Haataja

Anna Haataja (s. 20. tammikuuta 1996) on suomalainen suunnistaja. Hän kilpailee myös yleisurheilussa.
Hän kilpaili aikuisten arvokisoissa ensimmäisen kerran vuonna 2018. Tuolloin hän sijoittui EM-kilpailuissa pitkällä matkalla ja viestissä seitsemänneksi, sprinttiviestissä yhdeksänneksi sekä sprintissä 32:nneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa hän kilpaili pitkällä matkalla mutta keskeytti.
Haataja voitti nuorten maailmanmestaruuden pitkällä matkalla Engadinissä, Sveitsissä vuonna 2016. Samoissa kisoissa hän saavutti viestissä hopeaa ja sprintissä pronssia. Hän saavutti nuorten MM-hopeaa myös viestissä vuonna 2013 ja pitkällä matkalla vuonna 2015. 
Haataja edustaa seuratasolla SK Pohjantähteä.
Haataja saavutti yleisurheilun sisäratojen SM-kilpailuissa 2018 pronssia 3 000 metrin juoksussa ennätyksellään 10.08,12.
Kestävyysjuoksija Iida Haataja on hänen sisarensa.
Gustaf Svanljung

Gustaf Svanljung (16. lokakuuta 1864 Vaasa – 1934) oli suomalainen Vaasassa asunut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuuden harjoittaja.
Svanljungin vanhemmat olivat oikeusneuvosmies Johan Kristian Svanljung ja Sofia Lundman. Hän kävi neljä vuotta Vaasan reaalilyseota mutta siirtyi sitten kaupan alalle. Svanljung avasi 1889 tupakkakaupan Turussa ja siirsi sen 1890 Vaasaan. Vuonna 1920 hän osti liiketoimintaa varten talon Vaasasta Raastuvankatu 18:sta ja liike toimi täällä vuoteen 1970 saakka.
Svanljung laajensi liiketoimiaan muillekin aloille. Hän vei ulkomaille puutavaraa, puolukoita ja jäkälää, toi maahan muun muassa lannoitteita ja toimi maatalouskoneiden, polkupyörien, meijerikoneiden ja kivihiili- ja koksikaupan edustajana. Svanljung harjoitti laivanselvitys- ja huolintatoimintaa ja oli suurin omistaja 1917–1929 toimineessa Vasa Fartygs Ab:ssa (Vaasan Laiva Oy) jolla oli telakka Vaasan Palosaaressa ja kolme omaa purjealusta "Bergö", "Sandö" ja "Nordö". Tällä telakalla Svanljung rakennutti viisi purjelaivaa. Hän oli mukana perustamassa useita teollisuusyrityksiä muun muassa Vaasan Pitsitehtaan ja Alavudella sahaustoimintaa harjoittaneen Oy Svanljungin Tehtaat-yhtiön.
Svanljung oli kuusi vuotta Vaasan kaupunginhallituksen jäsenenä ja oli 1917 perustamassa Vaasan Kauppakamariyhdistystä. Hän toimi Vaasan kauppakamarin varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuoteen 1934 saakka. Svanljung lahjoitti testamentissaan 8 miljoonaa markkaa Gustaf Svanljungin säätiölle jonka tarkoituksena oli tukea kaupankäyntiä, teollisuutta ja maataloutta Vaasan läänissä osuustoimintaa lukuun ottamatta. Säätiön säännöt vahvistettiin 1938. Vuonna 1959 säätiöön liitettiin Gustaf Svanljungin nuoremman sisaren leskirouva Jenny Helanderin testamenttaama omaisuus erillisenä rahastona.
Gustaf Svanljungin veljiä olivat asianajaja John Svanljung (1861–1932) ja rehtori, professori ja valtiopäivämies Knut Svanljung (1867–1936).
Kirsi Nurmi

Kirsi Nurmi (s. 8. syyskuuta 1992) on suomalainen suunnistaja. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 27:nneksi sprintissä vuonna 2017 ja kahdeksanneksi sprinttiviestissä vuonna 2018. EM-kilpailuissa Nurmi sijoittui kahdeksanneksi viestissä ja 11:nneksi sprintissä vuonna 2018.
Nurmi voitti nuorten maailmanmestaruuden pitkällä matkalla vuonna 2012. Nurmi voitti sprintin suomenmestaruuden vuonna 2017.
Flora (jumalatar)

Flora on roomalaisessa mytologiassa kasvavan viljan ja kukkivien kukkien jumalatar. Alun perin häntä palvoivat oskit ja sabiinit. Roomassa hänen juhlapäivänsä oli nimeltään Floralia, ja sitä vietettiin 28. huhtikuuta alkaen aina toukokuun alkuun saakka. Se oli jokseenkin estoton ja moraaliton karnevaali, sillä Flora tunnettiin "meretrixinä" eli huorana. Hekumallinen juhlinta liittyi ilmeisesti hedelmällisyysriitteihin ja oli jonkinlainen kevään ja elämän riemujuhla, joka oli vastaisku kuolemalle ja lakastumiselle. Floralia-juhlassa esitettiin muun muassa miiminäytelmiä, joissa näyttelijät esiintyivät alastomina.
Perimätiedon mukaan sabiinikuningas Titus Tatius olisi alun perin tuonut Floran palvonnan Roomaan. Floralia-juhla vakiintui vuonna 238 eaa, ja kukkaseppelöity Floran pää esiintyi myös Rooman lyöttämissä kolikoissa. Ovidius kertoi runoelmassaan "Fasti", että Zephyrus eli länsituuli suuteli Chloris-nymfiä, joka muuttui Floraksi. Ovidiuksen mukaan Juno suostutteli Floran koskettamaan itseään taikayrtillä. Sen seurauksena Juno tuli raskaaksi ja synnytti sodan jumala Marsin.
HK Tambov

HK Tambov () on venäläinen jääkiekkoseura. Joukkue pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa. 
Joukkue kaudella 2025–2026.
"(Tilanne 26. marraskuuta 2025)"
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Luettelo HTTP-tilakoodeista

Tämä artikkeli on luettelo HTTP-tilakoodeista. HTTP:n tilakoodit () ovat useimmiten kolminumeroisia lukuja, joita käytetään HTTP-pyynnön tilan seurantaan. Numerokoodeja vastaa myös englanninkielinen selitys.
Suurin osa HTTP:n tilakoodeista on -standardissa ("Hypertext Transfer Protocol (HTTP/1.1): Semantics and Content") määriteltyjä.
Tilakoodit.
Tilakoodit jakautuvat viiteen eri sarjaan ensimmäisen numeronsa perusteella:
1xx Informal.
1xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat, että pyyntö on vastaanotettu, mutta sitä ei ole vielä käsitelty. Koska nämä tilakoodit määriteltiin vasta HTTP-standardin versiossa 1.1, niitä ei tule lähettää versiota 1.0 käyttäville asiakkaille.
 Jatka () -tilakoodi ilmaisee, että asiakasohjelma voi jatkaa pyynnön tekemistä. Tätä koodia voidaan käyttää esimerkiksi siihen, että varmistetaan, onko palvelin valmis ottamaan vastaan suuren POST-pyynnön.
 Vaihdetaan protokollaa () -tilakoodi ilmaisee, että palvelin on halukas vaihtamaan protokollaa codice_1-otsikon mukaisesti.
 WebDAV-laahennuksen lisäämä Käsitellään () -tilakoodi ilmaisee, että palvelin on vastaanottanut ja käsittelee pyyntöä, mutta siihen ei ole vielä vastausta. Tätä vastausta käytetään aikakatkaisun välttämiseksi.
 Aikaisia vihjeitä () -tilakoodia voidaan käyttää joidenkin otsikoiden (kuten esilatauksessa käytettävän codice_2-otsikon) palauttamiseen ennen varsinaista sisältöä.
 Standardivastaus onnistumiselle.
4xx Client Error.
4xx-sarjan tilakoodit ilmaisevat asiakkaan puolella tapahtuneen virheen.
 Asiakas on antanut palvelimelle huononmuotoisen pyynnön.
 Asiakas ei todistanut henkilöllisyyttään, eikä siis vielä saa resurssia.
 Asiakkaalla ei ole lukuoikeuksia resurssiin.
 Asiakkaan pyytämää resurssia ei löytynyt.
 414 URI Too Long Liian pitkä URL-osoite verkkosivun käsiteltäviksi
429 Too many request
Kyselyjä liikaa käyttäjän puolelta
 Sivu ei ole saatavilla lakiteknisistä syistä.
 Palvelimessa on tapahtunut sisäinen virhe, eikä asiakkaan pyynnön toteuttaminen onnistunut.
5xx Server Error.
501 Not Implemented
Verkkosivu ei tue pyyntötyyppiä
Elias Kuukka

Elias Kuukka (s. 12. helmikuuta 1994) on suomalainen suunnistaja. Hän on saavuttanut MM-kilpailuissa viestihopeaa vuonna 2019. Suunnistuksen EM-kilpailuissa Virossa 2022 Kuukka oli pitkällä matkalla kolmas.
Kuukka sijoittui nuorten MM-kilpailuissa keskimatkalla 12:nneksi vuonna 2013. Hän edustaa seuratasolla Tampereen Pyrintöä. Kuukan valmentajana toimii Seppo Väli-Klemelä ja myös hänen veljensä Anton Kuukka kilpailee suunnistuksessa.
Aleksi Niemi

Aleksi Niemi (s. 12. huhtikuuta 1995) on suomalainen suunnistaja. Hän sijoittui MM-kilpailuissa sprintissä 24:nneksi vuonna 2016 sekä viestissä kahdeksanneksi vuonna 2017 sprintin päätyttyä hänen osaltaan tuolloin hylkäykseen. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui sprintissä parhaana suomalaisena 14:nneksi, keskimatkalla 17:nneksi, sprinttiviestissä kahdeksanneksi sekä viestissä seitsemänneksi. EM-kilpailuissa hänet hylättiin sprintissä vuonna 2016. Hän sijoittui viestissä 12:nneksi, sprintissä 20:nneksi ja keskimatkalla 22:nneksi EM-kilpailuissa 2018. Hän voitti vuoden 2019 miesten MM-kilpailuissa viestissä hopeaa.
Niemi voitti nuorten MM-kilpailuissa viestissä kultaa ja sprintissä hopeaa vuonna 2015. 
NIemi on voittanut sprintin SM-kultaa vuosina 2020 ja 2021. Hän edustaa seuratasolla Tampereen Pyrintöä.
Media Suomessa

Suomen media käsittää Suomessa toimivat tiedotusvälineet kuten sanomalehdet, televisiokanavat, radiokanavat ja internet-sivustot. Useimmat viestimet ovat suomenkielisiä, mutta joillakin paikkakunnilla ilmestyy myös ruotsinkielisiä sanomalehtiä, ja televisiossa ja radiossa on ruotsinkielistä ohjelmaa. Julkinen ja verorahoitteinen Yleisradio omistaa useita televisio- ja radiokanavia. Niiden lisäksi maassa toimii useita kaupallisia televisiokanavia. Useat televisiokanavat ovat ilmaisia.
Vapaus ja itsesääntely.
Lehdistönvapaus takaa sen, että valtio ei Suomessa voi määrätä mitä tiedotusvälineissä sanotaan. Julkisen sanan neuvosto on Suomen tiedotusvälineiden kustantajien ja toimittajien perustama elin, jonka tehtävänä on tulkita hyvää journalistista tapaa ja puolustaa sanan- ja julkaisemisen vapautta. Valtaosa suomalaisista tiedotusvälineistä kuuluu JSN:n perussopimuksen allekirjoittaneisiin yhteisöihin.
Omistus.
Suomessa median omistus on keskittynyt muutamalle suurelle mediakonsernille, jotka omistavat lehtiä, televisiokanavia, radiokanavia ja internetpalveluita. Alasta riippuen neljä suurinta yhtiötä keräävät 59–97 prosenttia yleisöstä ja tuotosta. Kokonaisuudessaan neljä suurinta saivat 65 prosenttia alan tuotoista vuonna 2017. Keskittyminen eteni helmikuussa 2020, kun Sanoma ilmoitti aikovansa ostaa Alma Median alueelliset sanomalehdet. Näiden kahden lisäksi suuria mediataloja Suomessa ovat Yle, Keskisuomalainen, Kaleva ja TS-Yhtymä.
Aktiivisesti toimivia vastamedioita Suomessa oli syksyllä 2017 kymmenkunta.
Lehdistö.
Suomessa ilmestyi vuonna 2022 noin 274 sanomalehteä ja 2 454 aikakauslehteä. Suomen luetuin päivälehti on "Helsingin Sanomat", jonka levikki vuonna 2017 oli 234 258. Lehdellä on keskimäärin 859 000 lukijaa. "Helsingin Sanomien" julkaisija Sanoma on Pohjoismaiden johtava viestintäyhtymä, jonka muita Suomessa julkaisemia sanomalehtiä ovat muun muassa "Ilta-Sanomat" ja "Taloussanomat". Toinen Suomen mainosrahoitteisen viestinnän merkittävimmistä tekijöistä, Alma Media, julkaisee yli 30 sanomalehteä, mukaan lukien "Aamulehti", "Iltalehti" ja "Kauppalehti".
Televisio ja radio.
Valtiollinen viestintäyhtiö Yleisradio omistaa neljä televisiokanavaa, jotka näkyvät koko maassa. Yleisradion toiminta kustannetaan erillisellä yleisradioverolla.
Suomen suurin kaupallinen televisiokanava on vuonna 1957 perustettu MTV3, jonka omistaa ruotsalainen Bonnier.
Suomen kuunnelluin radiokanava on Yle Radio Suomi. Suosituin kaupallinen radiokanava on Radio Nova..
Luottamus mediaan.
Marraskuussa 2007 tehdyn gallupin mukaan suomalaisista 49 prosenttia uskoi, että medialla on liikaa valtaa. Yli 60-vuotiaista osuus oli 62 prosenttia. Toisaalta 70 prosenttia vastanneista uskoi ettei valtaa luovuteta toimituksen ulkopuolelle. Eniten median sisältöön kohdistuvaa valtaa vastanneet arvelivat olevan mediayhtiöiden omistajilla, suuryrityksillä ja mainostajilla. Kysely mittasi myös uutismedian luotettavuutta: eniten luotetaan Ylen uutisiin. Suomalaisen median laatuun oli melko tyytyväisiä tai tyytyväisempiä 87 prosenttia vastaajista.
Miika Kirmula

Miika Kirmula (s. 12. joulukuuta 1994) on suomalainen suunnistaja. Kirmula on saavuttanut MM-kilpailuissa viestihopeaa Sarpsborgissa vuonna 2019 ja Flims Flaaxissa vuonna 2023. Lisäksi hän on saavuttanut sprinttiviestin hopeaa Edinburghin MM-kilpailuissa 2024. Kuopion MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia viestissä. EM-kilpailuissa 2024 Kirmula oli pitkällä matkalla kolmas. Kirmula on voittanut yhden maailmancup-osakilpailun, Kuopiossa pitkällä matkalla 2024.
Kirmula voitti nuorten maailmanmestaruuden keskimatkalla vuonna 2014. Hän edustaa Kalevan Rastia, johon hän siirtyi Angelniemen Ankkurista kaudella 2018.
Kirmula on voittanut SM-kultaa sprintissä 2019, 2022 ja 2024, keskimatkalla 2020 ja 2024 sekä pitkällä matkalla 2016, 2018, 2019, 2021, 2023 ja 2024.
Bolšoi Kizil

Bolšoi Kizil ( eli ”Suuri Kisil” ja , mikä luetaan ”"Ulken Kizil"”) on Venäjällä Uraljokeen oikealta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläosan itärinteillä. Joen pääuoma virtaa yläjuoksulla pääosin Baškortostanissa, mutta aivan alajuoksulla se siirtyy Tšeljabinskin alueelle.
Maantietoa.
Pääuoma.
Joen lähteet sijaitsevat Uralvuoriston eteläosissa Uraltaun ja Kriktitaun vuoristoharjanteiden välissä noin 760 metrin korkeudella merenpinnasta ja se virtaa 172 kilometriä (toinen lähde antaa 155 km ) kunnes se yhtyy oikealta 294 metrin korkeudella Uraljokeen Kizilskojessa () 2 014 kilometriä ennen sen Kaspianmerellä sijaitsevaa suistoa.
Joen pääuomalle tulee korkeuseroa 466 metriä ja joen kaltevuus on siten 2,71 m/km . Joen yläjuoksulla on joella enemmän pudotusta, kun taas alajuoksulla jyrkkyys tasaantuu ja joki saavuttaa alajuoksun lopussa alankoalueen. Joella on syvyyttä 0,6–0,8 metriä. Joella harrastetaan koskenlaskua kajakeilla.
Sivujoet.
Bolšoi Kizil ja sen sivujoet muodostavat yhdessä 2 080 neliökilometrin suuruisen valuma-alueen (toinen lähde antaa 1870 km² ). Taulukossa on lueteltu suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat) :
Lähteet: 1 = 
Geologia ja kasvillisuus.
Uralvuorten matalat vuoristoharjanteet leimaavat koko aluetta. Vuorten kallioiden geologia muodostuu devonisista sedimenteistä, kun taas alhaalla tasangot ovat paleotsooisista kalliosta. Vuorten kallioperässä on runsaasti karbonaattia, hydrokarbonaattia ja kalsiumia ja siellä ovat karstimuodostumat tavallisia. Tämä vaikuttaa myös joen vedenlaatuun. Vedessä on mineraaleja 200-300 milligrammaa litrassa vettä (mg/l), mutta tulva-aikana pitoisuudet kasvavat 500 mg/l. Joen valuma-alueen yläosia peittää havumetsä 76 % pinta-alasta, ja alaosia 41 %. Muu osa maastoa on aroa, joten maisema on niin sanottua metsäaroa.
Vuodenajat ja virtaamat.
Joki sijaitsee Uralvuoriston eteläosassa sen itärinteillä, missä vallitsee mannermainen ilmasto. Korkeudesta johtuen siellä kuitenkin sataa hieman enemmän kuin alangolla. Vuotuinen sademäärä on 570 millimetriä. Joen virtaamasta 71 % tapahtuu keväällä huhtikuun ja toukokuun aikana, kun lumet sulavat, 22 % kesällä ja syksyllä kesäkuusta lokakuuhun, ja loput 7 % talvella eli marraskuusta maaliskuuhun. Joen vuotuinen keskivirtaama (MQ) on 4,17 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 179 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) 0,010 m³/s. Arvot on mitattu 48 kilometriä joen suusta.
Muuta.
Jokilaakso on kaunista seutua ja siellä vierailee turisteja ja kalastajia. Joen rannat ovat Baškortostanin puolella tiheästi asuttuja kyliä, mutta Tšeljabinskin alueella niitä on vain yksi, Kizilskojen pikkukaupunki joensuussa.
Nimitys.
Baškiirin kielellä ”kizil” tarkoittaa "punaista", minkä arvellaan johtuvan joko veden ajoittaisesta savella värjäytymisestä tai joen uoman punaisista kallioista. Alueella on toinenkin saman niminen joki, joka erotetaan tästä joesta nimellä Malyi Kizil ( eli "Pieni Kizil"). Sen lähteet ovat samalla rinteellä lähellä toisiaan, mutta sen pääuoma virtaa pohjoiseen päin.
Ristimäen siunauskappeli ja hautausmaa

Ristimäen siunauskappeli ja hautausmaa sijaitsevat Lempäälässä osoitteessa Sotavallantie 86. Kappeli on rakennettu vuonna 1972 ja peruskorjattu vuonna 2004. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Pentti Turunen. Sinne mahtuu noin 120 henkilöä.
Ristimäen hautausmaa-aluetta laajennettiin vuonna 2003–2004. Alue on puistomaista mäntymetsää ja siellä sijaitsee muistolehto, metsähautausmaa ja uurna sukuhauta.&lt;mapframe latitude="61.3115" longitude="23.7686" zoom="12" width="306" height="312" align="right"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 23.80150437355042,
 61.298387361972885
 ]
&lt;/mapframe&gt;
Muistomerkkit.
Tyhjän sylin muistokivi.
Tyhjän sylin muistokivi on heitä varten, jotka surevat lapsettomuutta, keskenmenoa, raskauden keskeytystä tai lapsen kuolemaa. Teos on hankittu Lapsettomien yhdistys Simpukka ry aloitteesta ja muistokiven on suunnitellut Pekka Mäenpää ja toteuttanut Kiviliike Sairanen Oy. Muistokivi otettiin käyttöön 2013. 
Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki.
Teos on pystytetty paikalle, jossa sijaitsee punaisten joukkohauta. Paikalle on teloitettu ihmistä 400 ja noin 200 sodassa kaatunutta punaista. Muistomerkin pystytetty vuonna 1948 ja sen suunnittellut Jalmari Terho ja valmistanut Suomen Graniitti Oy:n kiviveistämö.
Emilia Itävalo

 
Emilia Itävalo (s. 26. heinäkuuta 1994 Kankaanpää) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Itävalo lopetti uransa syksyllä 2023.
Ura.
Itävalo on Kankaanpään Mailan kasvatti. Itävalo pelasi B-tyttöjen Itä-Lännessä kaksi kertaa vuosina 2012 ja 2013. Hän siirtyi kaudeksi 2014 Rauman Feran riveihin. Itävalo pelasi ensimmäisen Superpesiksen runkosarjaottelun kotona 14. toukokuuta 2014 Lapuan Virkiää vastaan. Hän palasi kaudeksi 2015 kasvattajaseuraansa Kankaanpään Mailaan. Itävalo on pelannut kaudesta 2016 lähtien Porin Pesäkarhuissa. Hänellä jäi kausi 2017 pelaamatta polvileikkauksen takia.
Muuta.
Itävalo opiskelee opettajaksi. Hänen veljensä Henri ja heidän serkkunsa Jouni ovat myös pelanneet pesäpalloa.
Teiskontie

Teiskontie on valtatie, joka suuntautuu Tampereelta kohti Teiskoa, vuonna 1972 Tampereeseen liitettyä entistä kuntaa. Hervannan valtaväylän risteyksen itäpuolella se on osa valtatietä 12.
Teiskontie alkaa Itsenäisyydenkadun, Kalevan puistotien ja Sammonkadun risteyksestä Liisankallion kaupunginosasta. Se kulkee Kalevan alueen läpi leveänä puistokatuna, jonka keskellä on nurmipintainen raitiotie. Idempänä Teiskontie kulkee useiden kaupunginosien välistä: pohjoispuolelle rajautuvat Kauppi ja Niihama, eteläpuolelle Kissanmaa, Ruotula, Takahuhti ja Pappila.
Historiaa.
Kalevan alueen suunnittelusta järjestettiin vuonna 1922 kilpailu, jossa jaetulle toiselle sijalle ylti Helsingin asemakaava-arkkitehti Birger Brunila. Brunilan ehdotuksessa oli jo näkyvissä Teiskontien ja Sammonkadun nykyinen linjaus. Brunila teki Kalevaan yleiskaavan vuonna 1924, ja myöhemmin alueen suunnittelua jatkoi Tampereen ensimmäinen asemakaava-arkkitehti Elis Kaalamo. "Teiskonkatu" merkittiin asemakaavaan vuonna 1940, ja kadun rakentaminen alkoi 1940-luvun lopussa. Nimi vaihdettiin "Teiskontieksi" vuonna 1953.
August Wicander

August Wicander (9. heinäkuuta 1836 Nybble, Vintrosa – 21. toukokuuta 1891 Tukholma) oli ruotsalainen teollisuusmies, joka loi moniin Euroopan maihin luonnonkorkin käyttöön perustuvan teollisuusimperiumin, erityisesti pullonkorkki- ja lattianpäällystetehtaita. Yritysryhmää kehittivät edelleen hänen poikansa Hjalmar Wicander (1860–1939) ja tämän poika Carl August Wicander (1885–1952). 
August Wicander keksi ensimmäisenä maailmassa tavan mekanisoida pullonkorkkien valmistuksen luonnonkorkista. Tämän keksinnön avulla hän alkoi perustaa pullonkorkkitehtaita Euroopan eri maihin, ja monet niistä alkoivat valmistaa luonnonkorkista myös lattianpäällysteitä ja lämmöneristeitä. August Wicander toimi myös muun muassa laivanvarustajana.
Wicanderin suvun perustamista yrityksistä on sittemmin kehittynyt monia kansainvälisiä pakkaus- ja lattianpäällystealan valmistajia ja tuotemerkkejä, joiden toiminta perustuu nykyisin muihinkin materiaaleihin kuin luonnonkorkkiin. Suomalaisille tutuimpia ovat Wicander &amp; Larsonin (myöhemmin Tarkett Oy) korkkitehdas, jonka vanha rakennus on nyt osa Turun oikeustaloa, sekä alumiinisia pullonkorkkeja valmistava Finn-Korkki Oy Hämeenlinnassa ja vuosina 1931–2004 toiminut Oy Wicanders Ab (alun perin Korkkitehdas Oy - Korkfabriks Ab) aluksi Turussa, sitten Helsingin Lauttasaaressa.
Minttu Vettenranta

Minttu Vettenranta (s. 17. maaliskuuta 1998 Pori) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa Superpesiksessä Porin Pesäkarhuja. Hän on seuran oma kasvatti ja toimii joukkueen lukkarina. Vettenranta saavutti Superpesiksen hopeamitalin. Kaudella 2018 Vettenranta valittiin ensimmäiseen Itä-Länsi-otteluunsa.
2. elokuuta 2018 mennessä Vettenranta on pelannut 67 Superpesiksen runkosarjaottelua, joissa on lyönyt 21 ja tuonut yhdeksän sekä kerännyt 181 kärkilyöntiä. 25 pudotuspeliottelussa Vettenranta on lyönyt kolme ja tuonut kaksi juoksua sekä kerännyt 73 kärkilyöntiä.
Robert van Boxtel

 
Robert Van Boxtel tai Robert Van Boxel on alankomaalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa parhaimmillaan EM-hopeaa 1993.
Kilpaura.
Van Boxtel saavutti menestystä EM-kilpailuissa 1990-luvulla. Hän sai EM-hopeaa Bulgariassa 1993 hävittyään loppuottelussa maamiehelleen Hans Marsille. Hän saavutti seuraavissa EM-kilpailuissa, Romaniassa pronssia.
Harry K. Daghlian

Harry K. Daghlian, Haroutune Krikor Daghlian Jr. (14. toukokuuta 1921 – 15. syyskuuta 1945) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko, etniseltä taustaltaan Neuvostoliiton armenialainen. Hän teki testisarjoja "Demon Core"ksi (suom. "Paholaisydin") myöhemmin ristityllä atomipommin plutonium-sisuksella, jota vielä aluksi kutsuttiin "Rufus"-nimellä. Hänelle tapahtui työtapaturma, jonka johdosta pommin ydin muuttui äkillisesti fissiiliin muotoon eli säteileväksi ketjureaktion johdosta. Daghlian, joka oli saanut arviolta 510 remin säteilyannoksen eli 5,1 sievertia, vietiin Los Alamosin sairaalaan. Hän menehtyi erinäisistä hoitotoimenpiteistä huolimatta, 25 vrk kuluttua ydintapaturmasta säteilysairauteen. Daghlian kärsi sairautensa lopuksi yli +39 °C kuumeesta, sekä suoliston toimintajärjestelmien pettämisestä. 
Daghlian oli suorittanut Bachelor of Science -tutkinnon Purduen yliopistossa. Harry Daghlian aloitti MIT:ssä vuonna 1938, ja vain 17-vuotiaana, mutta vaihtoi Purdueen. Hän oli työskennellyt ainakin Marshall Hollowayn sekä Otto Frischin vetämissä tieteellisissä tutkimusryhmissä sittemmin. Daghlian perehtyi muiden muassa syklotronien kehittelyyn. Harry Daghlian oli myös Trinity-ydinkokeen silminnäkijä.
Daghlianin jälkeen menehtyi tri Louis A. Slotin jokseenkin vastaavalla tavalla vuonna 1946, mutta vain 9 vrk kuluttua säteilyturmasta. Daghlianin saman niminen isä ("Haroutune Krikor Daghlian, Sr.") menehtyi vuonna 1943. Harry Daghlianilla oli yksi veli sekä yksi sisar.
Sammonkatu

&lt;mapframe latitude="61.496" longitude="23.79952" zoom="13" width="300" height="250" &gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "LineString",
 "coordinates": [
 23.82222175598145,
 61.49329691386643
 [
 23.819003105163578,
 61.49294872056026
 [
 23.813381195068363,
 61.4942800268767
 [
 23.80664348602295,
 61.495795598581466
 [
 23.78814697265625,
 61.498908433247934
 ]
&lt;/mapframe&gt;
Sammonkatu on Tampereen Kalevassa kulkeva leveä puistokatu. Se alkaa Itsenäisyydenkadun (ent. Puolimatkankatu) ja Teiskontien (ent. Teiskonkatu) risteyksestä. Katu on osa Kalevan valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Sen varrella sijaitsee muun muassa Sampola.
Nimi "Sammonkatu" perustuu "Kalevalaan", kuten moni muukin alueen kadunnimistä. "Kalevalan" muinaisrunoissa sampo on varallisuutta tuottava ihmeellinen esine.
Historiaa.
Kalevan alueen suunnittelusta järjestettiin vuonna 1922 kilpailu, jossa jaetulle toiselle sijalle ylti Helsingin asemakaava-arkkitehti Birger Brunila. Brunilan ehdotuksessa oli jo näkyvissä Sammonkadun ja Teiskontien nykyinen linjaus. Brunila teki Kalevaan yleiskaavan vuonna 1924, ja myöhemmin alueen suunnittelua jatkoi Tampereen ensimmäinen asemakaava-arkkitehti Elis Kaalamo. Sammonkatu merkittiin asemakaavaan vuonna 1940, mutta vuoteen 1948 mennessä siitä oli tehty vain pieni alkuosa. Kadun rakentaminen alkoi varsinaisesti vasta 1950-luvun puolivälissä. Vielä 1940-luvulla kadun paikalla oli kaupunkilaisten kasvimaita.
Tampereen viimeinen johdinautolinja liikennöi Sammonkatua pitkin. Se oli toiminnassa vuoteen 1976 asti.
Raitiotie.
Tampereen keskustasta Hervantaan vievä raitiotie kulkee nurmiradalla keskellä Sammonkatua. Raitioliikenne alkoi vuonna 2021.
Tarkett

Tarkett S.A. (vuoteen 2008 Sommer-Allibert S.A.) on ranskalainen pörssiyritys, joka valmistaa muovi- ja puupohjaisia lattianpäällysteitä, tekonurmea ja muovitapetteja. Se on syntynyt monien eurooppalaisten alan yritysten fuusioiden ja yrityskauppojen tuloksena. 
Nykyinen nimi Tarkett on juontaa juurensa ruotsalaiseen vuonna 1886 perustettuun AB Malmö Snickerifabrikiin ja sen vuonna 1946 esittelemään muoviseen ”parketin korvikkeeseen”, jonka tuotenimeksi otettiin Tarkett. Myöhemmin siitä tuli koko yrityksen nimi.
Nykyisen yhtiön aiempi nimi Sommer-Allibert puolestaan viittaa saksalaiseen lattianpäällysteyhtiöön Sommeriin ja ranskalaiseen muovituoteyhtiö Allibertiin, jotka fuusioituivat vuonna 1972. Ruotsalainen Tarkett puolestaan yhdistyi 1980-luvun lopulla saksalaisen lattianpäällysteyhtiön Pegulanin kanssa. Vuonna 1997 Sommer-Allibertin lattianpäällystedivisioona ja ruotsalais-saksalainen Tarkett AG fuusioituivat.
Tarkettin tuotevalikoimaan kuuluvat PVC-vinyylilattiat, linoleumimatot, kokolattiamatot, laminaattilattiat, puuparketit, kumimatot, kylpyhuonetapetit, urheilusalien ja juoksuratojen päällysteet sekä tekonurmet.
Vuonna 2016 Tarkett-konsernin liikevaihto oli 2,7 miljardia euroa. Sillä oli 34 valmistusyksikköä ja henkilöstöä yhteensä noin 12 500.
Réaumur (Vendée)

Réaumur on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa.
Fyysikko René Antoine Ferchault de Réaumurin isoisä osti 1600-luvulla talon Réaumurista. Tästä syystä suvun nimeen tuli kunnan nimi. René Antoine Ferchault de Réaumurin työskennellessä Pariisissa Ranskan tiedeakatemiassa, hän vietti talossa kolme kuukautta joka vuosi. Siellä hän teki osan tieteellisistä keksinnöistään. Talo oli suvun hallussa hänen kuolemaansa vuonna 1757 saakka. Vuonna 1990 kunta osti talon, ja vuonna 2002 siitä tehtiin tieteiden talo, "Manoir des sciences situé à Réaumur".
Titusville (Florida)

Titusville on kaupunki Brevardin piirikunnassa Floridan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 46 580. Vuosina 2010–2019 kaupungin väkiluku kasvoi 6,8 prosenttia. Kennedyn avaruuskeskus sijaitsee Titusvillen lähellä olevalla Merrittin saarella.
Härmälän rotko

Härmälän rotko on tunnettu luonnonmuistomerkki ja näköalapaikka Varsinais-Suomessa Maskun Niemenkulmalla. Jyrkkäseinäinen kallionhalkeama muodostaa Pakattulan Myllyvuoren läpi kulkevan käytävän. Pystyseinäisen rotkon seinämät nousevat parhaimmillaan parinkymmenen metrin korkeuteen. Rotkon lisäksi luonnonmuodostelmaan kuuluu rako- ja lippaluolia rotkon suuaukolla, rotkossa sekä rotkon jälkeisellä jyrkänteellä. 
Härmälän rotkon muodostumisesta on kaksi teoriaa. Se on syntynyt mahdollisesti maanjäristyksen seurauksena tai meriveden laajentaessa kallion luontaisia halkeamia, kun merenpinta oli nykyistä korkeammalla. Jääkauden jälkeen syntynyt rotko on geologisesti nuori. Sen arvioidaan syntyneen noin tuhat vuotta sitten.
Härmälän rotko on Varsinais-Suomen suurin rotko. Kallion laelta avautuu laaja näköala lähialueille, merelle sekä merenlahden toiselle puolelle Naantalin kirkolle ja Kultarantaan.
Maskun kunta on yhdessä paikallisten yhdistysten kanssa järjestänyt rotkolla useiden vuosien ajan muinaistulien yön tapahtuman.
Lars Glassér

Lars Bertil Glassér (4. lokakuuta 1925 Tukholma – 15. tammikuuta 1999 Rättvik) oli ruotsalainen ratameloja, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Glassér saavutti yhdessä Ingemar Hedbergin kanssa kajakkikaksikkojen 1 000 metrillä olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös useita maailmanmestaruuksia.
GM Theta -pohjalevy

GM Theta -pohjalevy on General Motorsin kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille crossover-tyyppisille automalleille. Sen on uudemmissa malleissa korvannut D2XX/D2UX-pohjalevy. 
Theta Premium.
Theta Premium on pohjalevyn suurempia ja ylellisempiä malleja varten kehitetty versio.
Mattia Caldara

Mattia Caldara (s. 5. toukokuuta 1994 Bergamo) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja, joka edustaa Serie B:ssä pelaavaa Modenaa. Hän on pelannut myös Italian maajoukkueessa.
Caldara on Atalantan kasvatti. Hän debytoi Serie A:ssa kaudella 2013–2014. Hänet lainattiin Serie B:ssä pelaaviin Trapaniin ja Cesenaan seuraavaksi kahdeksi kaudeksi, kunnes hänet myytiin Juventukseen tammikuussa 2017. Hänet lainattiin heti takaisin Atalantaan, jossa hän vietti puolitoista kautta. Elokuussa 2018 Caldara siirtyi Milaniin, kun hänet vaihdettiin Leonardo Bonucciin. Hän pelasi vuosina 2018–2020 Milanin joukkueessa vain yhden Italian cupin ja yhden Eurooppa-liigan ottelun. Hän siirtyi lainalle tammikuussa 2020 Atalantaan 1,5 kaudeksi ja kesällä 2021 Veneziaan kaudeksi 2021–2022. Hän pelasi kauden 2022–2023 lainalla Speziassa. Caldara pelasi Milanissa ensimmäisen ja ainoaksi jääneen Serie A -ottelunsa 25. toukokuuta 2024 Salernitanaa vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle Matteo Gabbian tilalle ottelun 58. minuutilla. Heinäkuussa 2024 Caldara siirtyi yksivuotisella sopimuksella Serie B:n Modenaan.
Caldara on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa muun muassa ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017 Italian yltäessä välieriin. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Ranskaa ja syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan.
A1 Zhuhain Grand Prix 2007

A1 Zhuhain Grand Prix 2007 oli A1 Grand Prix -kauden 2007–2008 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 16. joulukuuta Zhuhain moottoriradalla Kiinassa. Sprinttikilpailun voitti Saksan Michael Ammermüller ja pitkän kilpailun Intian Narain Karthikeyan.
Israelin toinen kuningaskunta

Israelin toinen kuningaskunta oli nykyisen Palestiinan alueella sijainnut valtio suunnilleen 100-luvulla eaa. Valtio syntyi makkabealaiskapinan aikana, jolloin juutalaiset onnistuivat saamaan itsenäisyyden aluetta hallinneilta seleukideiltä. Valtakunnan täytyi taipua Rooman vasalliksi vuonna 63 eaa. ja myöhemmin siitä tuli yksi Rooman provinsseista.
Historia.
Juutalaiset nousivat kapinaan seleukideja vastaan vuonna 168 eaa. Kapinasta on kirjoitettu Raamatun apokryfikirjoihin laskettavat Makkabilaiskirjat. Juutalaiset saivat Jerusalemin haltuunsa vuonna 165. eaa. ja Jerusalemin toinen temppeli vihittiin uudelleen käyttöön. Seleukidien hallitsija Demetrios II Nikator myöntyi rauhansopimukseen juutalaisten kanssa vuonna 142 eaa. Johannes Hyrkanos nousi juutalaisvaltion valtaistuimelle vuonna 140 eaa. Hänen katsotaan aloittaneen valtakuntaa loppuun saakka hallinneen Hasmonien hallitsijasuvun.
Valtakunta ajautui sisällissotaan vuonna 67 eaa. kuningatar Aleksandran kuoleman jälkeen. Rooma puuttui sisällissotaan ja valloitti maan vuonna 63 eaa. Hasmonit saivat hallita aluettaan Rooman vasallina vuoteen 37 eaa. asti, jolloin viimeinen Hasmoni-hallitsija Antigonos surmattiin ja valtaan nousi roomalaisten asettama Herodes.
Claude Bolling

Claude Bolling (10. huhtikuuta 1930 Cannes – 29. joulukuuta 2020) oli ranskalainen jazzpianisti, orkesterinjohtaja ja säveltäjä, joka sävelsi taide- ja elokuvamusiikkia.
Bolling aloitti esiintymisen jazzpianistina jo teini-iässä vuonna 1945 ja otti aluksi vaikutteita pääasiassa Duke Ellingtonin kaltaisilta amerikkalaisilta jazzlegendoilta. Hän nousi menestykseen 1950-luvulla ja hänellä oli vuodesta 1956 oma big band. Bolling oli 1960-luvulla myös Les Parisiennes -nimisen naislauluyhtyeen managerina ja tuottajana. Elokuviin hän alkoi säveltää 1950-luvun puolivälissä. Säveltäjänä Bolling kehitti 1970-luvulla uuden tyylilajin, jazzia ja klassista musiikkia yhdistelevän ”kamarijazzin”, joka menestyi varsinkin Yhdysvaltain levymarkkinoilla. Hän sävelsi sarjoja jazzyhtyeille ja taidemusiikin solisteille, ensimmäisenä ja tunnetuimpana vuonna 1975 levytetty "Sarja huilulle ja jazz-pianotriolle". Bolling jatkoi esiintymistä vuoteen 2014 asti.
Valikoituja elokuvasävellyksiä.
Bolling sävelsi myös tunnusmelodiat 1970-luvun suosittuihin tv-sarjoihin "Tiikeriprikaati" ja "L'Étrange Monsieur Duvallier".
Pekka Wikström

Pekka Anton Wikström (12. elokuuta 1938 Viipuri – 5. huhtikuuta 2011 Kemi) oli suomalainen teollinen muotoilija ja yksi alan pioneereja Suomessa.
Wikström valmistui metallitaiteilijaksi Taideteollisesta oppilaitoksesta vuonna 1964. Hänen lopputyönsä "Auton sisätilatutkimus" oli tiettävästi ensimmäinen suomalainen ergonomiaa käsitellyt tutkimus. Hän oli opiskeluaikanaan työssä Olli Kuusen arkkitehtitoimistossa suunnitellen asuintalojen kiintokalusteita sekä Korson kirkon alttarihopeat. Valmistuttuaan Wikström oli työssä Matti Halmeen sisustustoimistossa, jossa hän suunnitteli sairaaloiden kiintokalusteita sekä suurkeittiö- ja sähkölaitteita. Hän oli 1960-luvulla myös kotitalouskoneita valmistaneen Oy Slev Ab:n palveluksessa suunnitellen sähköliesiä, sähkölämmittimiä ja sähkökiukaita, muun muassa vuosina 1968–1972 valmistetun pyöreän punaisen Saunamatic-sähkökiukaan.
Pekka Wikströmillä oli oma suunnittelutoimisto 1970-luvun alusta aina vuoteen 1992 saakka. Hän oli vuodesta 1970 alkaen mukana Kone Oy:n instrumenttitehtaan (silloin vielä Ollituote Oy) sairaalalaitteiden tuotekehitysryhmässä ja suunnitteli potilasvalvontalaitteita ja kliinisen kemian analysaattoreita. Muita Wikströmin suunnittelemia tuotteita olivat esimerkiksi Olli-sähköpaimenet, säteilynvalvontamittarit ja lentoasemien videonäytöt.
Wikström oli vuodesta 1990 alkaen vs. erikoissuunnittelijana Lapin yliopiston Kemin muotoilukeskuksessa ja sen jälkeen tuntiopettajana Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa sekä tuotesuunnittelijana ja mallinrakentajana Venla-Tuote Oy:ssä. Hän harrasti huonekalujen entisöintiä ja toimi 1990-luvulla entisöinnin ohjaajana Keminmaan kansalaisopistossa.