tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alina Kabajeva

Alina Maratovna Kabajeva (, s. 12. toukokuuta 1983 Taškent, Uzbekistanin SNT, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja rytmisen kilpavoimistelun olympiavoittaja. Hänen väitetään olevan presidentti Vladimir Putinin naisystävä.
Elämä.
Kabajevan isä on entinen jalkapalloilija Marat Kabajev ja äiti Ljubov Kabajeva. Hänellä on sisko Leysan Kabajeva.
Kabajeva aloitti kilpavoimistelun nelivuotiaana. Hän voitti rytmisen voimistelun kultamitalin Ateenan kesäolympialaisissa vuonna 2004. Sydneyn vuoden 2000 olympialaisissa hän sai pronssia. Hän on voittanut kaksi kertaa maailmanmestaruuden ja viisi kertaa Euroopan-mestaruuden. Hänellä on 18 MM-mitalia ja 25 EM-mitalia. Useita voimisteluliikkeitä on nimetty hänen mukaansa. Ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa hän voitti Portugalissa 1998. Hän jäi kiinni dopingista 2001 ja sai vuoden kilpailukiellon. Hänen käyttämänsä aine oli diureetti.
Urheilu-uransa jälkeen Kabajeva siirtyi politiikkaan, ja hänet valittiin joulukuussa 2007 duumaan Yhtenäisen Venäjän kansanedustajana. Hän on Venäjän parlamentin urheilukomitean varapuheenjohtaja ja nuorisokomitean puheenjohtaja. Ennen duumauraansa hän oli vuodesta 2005 kaksi vuotta kestäneen kauden Putinin perustaman kansalaiskamarin jäsen. Hän toimi kansanedustajana vuoteen 2014 saakka.
Vuonna 2014 Kabajeva nimitettiin yksityisen National Media Group -mediakonsernin johtoon. Tässä asemassa hänelle maksettiin palkkaa 12 miljoonaa dollaria vuodessa.
Sotšin olympiakisojen alla huhuttiin, että Kabajeva saattaisi sytyttää olympiatulen. Hän oli kuitenkin tulen neljäntenä kantajana, ja tulen sytyttivät Irina Rodnina ja Vladislav Tretjak.
Kabajeva asetettiin Yhdysvaltain pakotelistalle elokuussa 2022.
Putinin naisystävä.
Venäläinen lehti "Moskovski korrespondent" julkaisi huhtikuussa 2008 ympäri maailmaa levinneen uutisen, että Kabajeva on avioitumassa Vladimir Putinin kanssa. Lehti joutui kuitenkin perumaan uutisen perättömänä lähteiden puutteessa ja esittämään anteeksipyynnön. "The Wall Street Journalin" mukaan Yhdysvaltojen hallituksen näkemys on, että Kabajeva tosiaan on Putinin naisystävä, ja hänellä ja Putinilla on useita yhteisiä lapsia. Sveitsiläinen "SonntagsZeitung" on kertonut Kabajevan synnyttäneen Putinille kaksi poikaa, ensimmäisen ticinolaisella klinikalla vuonna 2015 ja toisen Moskovassa vuonna 2019. Dossier Centerin mukaan vanhempi poika on nimeltään Ivan ja nuorempi Vladimir. Kabajeva poikineen elää muusta maailmasta eristettyinä Putinin kartanoilla Valdaissa ja Sotšissa, valtion datšalla Krimillä ja huvijahdeilla mm. Suomenlahdella.
Roland Dyens

Roland Dyens (19. lokakuuta 1955 Tunis – 29. lokakuuta 2016) oli ranskalainen säveltäjä, kitaristi ja sovittaja. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat "Tango en Skaï" (1985) ja kolmiosainen "Libra Sonatine" (1986). Esiintyjänä Dyens tunnettiin erityisesti improvisointikyvystään; useimmista muista klassisista kitaristeista poiketen improvisoinnilla oli osansa hänen konserteissaan. Dyens aloitti tavallisesti konserttinsa improvisoimalla.
Vuonna 1955 Tunisian pääkaupungissa Tunisissa syntynyt Dyens aloitti kitaraopintonsa yhdeksänvuotiaana. Kolmetoistavuotiaana hän meni "l’Ecole Normale de Musique de Paris" -musiikkikouluun, jossa Alberto Ponce opetti hänelle kitaransoittoa ja Désiré Dondeyne säveltämistä. Hän valmistui koulusta vuonna 1976. Dyens voitti uransa alkuvaiheessa kaksi brasiliaisen säveltäjän Heitor Villa-Lobosin kunniaksi jaettua palkintoa. Hän myös omisti Villa-Lobosille teoksen "Homage to Villa-Lobos" (1987). Vuonna 1997 Dyens alkoi opettaa pariisilaisessa "l’Ecole"-musiikkikoulussa klassista tulkintaa, sovittamista, harmoniaa ja improvisointia. Hän opetti tässä koulussa vuoteen 2000 saakka, jolloin hänelle tarjottiin professorin paikkaa "Conservatoire National Supérieur de Musique de Paris" -koulussa.
Dyens mainitsi vaikutteikseen säveltäjänä muun muassa Heitor Villa-Lobosin, Claude Debussyn ja Fernando Sorin.
Jean-Baptiste Frener

Jean-Baptiste Frener (10. joulukuuta 1821 Luzern - 1. toukokuuta 1897 Guatemala) oli sveitsiläissyntyinen piirtäjä, litografi ja numismaatikko.
Frener muutti Guatemalaan 1854 ja asui siellä elämänsä loppuun asti. Hän toimi sikäläisessä "Casa de la Moneda"ssa 31 vuotta. Ensimmäisenä Amerikan-työnään hän teki presidentti Rafael Carreran muotokuvan. Vuonna 1871 presidentti Miguel García Granados ja Guatemalan parlamentti valitsivat hänen ehdotuksensa Guatemalan vaakunaksi. Tällöin oli kulunut 50 vuotta Guatemalan vapautumisesta Espanjan vallasta.
Frenerin käsialaa ovat myös Wilhelm Tellin ja Giuseppe Verdin muistomitalit.
Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni

Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni oli Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan kansallislaulu. Vuonna 1945 tämä Armas Äikiän sanoittama ja Karl Raution säveltämä hymni voitti KSSNT:n kilpailun. Se otettiin käyttöön 1950-luvun alussa, mutta siitä luovuttiin vuonna 1956, kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen.
Oma Karjalais-suomalaiskansamme maa,
Vapaa Pohjolan Neuvostojen tasavalta.
Kotimetsäimme kauneus öin kajastaa
Revontultemme taivaalta leimuavalta.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.
Isänmaa Kalevan, kotimaa runojen,
Jota Leninin Stalinin lippu johtaa.
Yli kansamme uutteran onnellisen 
Valo kansojen veljeystähdestä hohtaa.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.
Kotimaamme loi uudeksi kansamme työ,
Tätä maata me puollamme kuin isät ammoin.
Sotasuksemme suihkavat kalpamme lyö.
Asemahdilla suojaamme Neuvosto-Sammon.
Neuvostoliitto on voittamaton,
Se kansamme suur-isänmaa ijät on.
Sen Tienä on Kansojen Kunniantie,
Se Karjalan Kansankin voittoihin vie.
Oma karjalas-suomelasrahvahan mua,
Välly Pohjolan Nevvostoloin tazavaldu.
Kodimeččien čomevus yöl kajostuakseh
selgielöin rebointuliloin taivahalpäi
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.
Ižänmua Kalevalan, kodimua runoloin,
Midä Leninin Stalinin flagu johtau.
Piäliči rahvahan ruadain ozakkahan
Valgo rahvahien vellestiähtespäi čilkettäy
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.
Kodimuan luaji uvvekse rahvahan ruado,
Tädä muadu myö puolistammo gu tuatat ammui.
Sodasukset sukatah miekat iškietäh.
Azeväel suojuammo Nevvosto-Sammon.
Nevvostoliitto on voittamatoi
Se rahvahien suur-ižänmua ijät on.
Sen tienny on rahvahien kunnivotie
Se Karjalan rahvahangi voittoloih vie.
Matej Černič

Matej Černič (s. 13. syyskuuta 1978 Gorizia) on italialainen lentopalloilija, joka pelaa vuonna 2017 kotimaassaan Tuscania Volleyn joukkueessa. Useiden Italian seurojen lisäksi hän on pelannut Venäjällä, Kreikassa, Puolassa ja Turkissa.
Černič teki debyyttinsä Italian maajoukkueessa 9. toukokuuta 1998 Puolaa vastaan. Hän on maajoukkueessa saavuttanut muun muassa olympiahopeaa Ateenasta 2004 ja Euroopan-mestaruuden vuosina 2003 ja 2005.
Maurits Crucq

Maurits Bourgon Crucq (s. 10. helmikuuta 1968 Voorburg, Zuid-Holland) on hollantilainen entinen maahockeypelaaja.
Puolustajan paikalla pelannut Crucq pelasi maajoukkueessa yhteensä 132 peliä ja saavutti muun muassa olympiakultaa Atlantasta 1996 ja pronssia 1988 Soulista. Seuratasolla hän edusti HC Klein Zwitserlandia.
Zoran Filipović

Zoran Filipović (Зоран Филиповић) (s. 6. helmikuuta 1953 Titograd, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Filipović aloitti uransa Belgradin Punaisen tähden riveissä vuonna 1970. Kymmenen seurassa viettämänsä vuoden aikana Filipović juhli kolmea Jugoslavian mestaruutta ja yhtä cup-voittoa. Kaudella 1976–77 hän voitti Jugoslavian liigan maalikuninkuuden 21 osumallaan. Filipović on 39 maalillaan myös Punaisen tähden paras europelien maalintekijä. Kaiken kaikkiaan Filipović esiintyi juniori- ja aikuisten ottelut huomioiden Punaisen tähden paidassa 477 kertaa ja teki hurjat 302 maalia.
1980 Filipović siirtyi ulkomaille. Belgiassa Club Bruggessa viettämänsä kauden jälkeen hän suuntasi portugalilaiseen SL Benficaan. Lissabonilaisseurassa Filipović voitti Portugalin mestaruuden ja cupin kaudella 1982–83. Hän oli myös viemässä omalta osaltaan Benficaa UEFA Cupin loppuotteluun samalla kaudella. Kaksiosaisessa finaalissa RSC Anderlecht oli kuitenkin parempi yhteismaalein 2–1. Filipović lopetti uransa kauteen 1984–85 Boavistan paidassa.
Jugoslavian maajoukkueessa Filipović ei koskaan onnistunut tekemään läpimurtoaan. Hänelle kertyi kaikkiaan vain 13 A-maaottelua ja niissä kaksi maalia.
Ura valmentajana.
Filipović aloitti valmennusuransa Boavistan apulaisvalmentajana 1985. Kolmen kauden jälkeen hän sai ensimmäisen tilaisuutensa päävalmentajana SC Salgueirosissa. Hän toimi pienen portugalilaisseuran valmentajana kaikkiaan viisi kautta, kunnes siirtyi 1993 SC Beira-Marin peräsimeen. Pesti aveirolaisseurassa jäi yhden kauden mittaiseksi.
Jätettyään Portugalin kentät Filipović on toimi Jugoslavian jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajana kahteen otteeseen. Hän kuului Slobodan Santračin valmennusryhmään, kun Jugoslavia eteni 1.pudotuspelikierrokselle MM-kisoissa 1998. 
Kaudella 1998–99 Filipović toimi Vujadin Boškovin apulaisena italialaisseura UC Sampdoriassa. Hän siirtyi Boškovin aisapariksi Jugoslavian maajoukkueeseen ja oli mukana johdattamassa Jugoslaviaa EM-kisojen 2000 puolivälieriin.
Vuonna 2001 Filipović palasi päävalmentajan tehtäviin korvaten Slavoljub Muslinin Belgradin Punaisen tähden päävalmentajana. Kaksi kautta seurassa toivat Filipovićille vain yhden cup-voiton kaudella 2001–02. 
Jätettyään Punaisen tähden kauden 2002–03 jälkeen Filipović oli nelisen vuotta sivussa valmennustehtävistä. Helmikuussa 2007 hänet nimitettiin hiljan itsenäistyneen Montenegron maajoukkueen päävalmentajaksi. Filipovićin johdolla Montenegro lähti historiansa ensimmäisiin arvokisakarsintoihinsa syksyllä 2008. Piskuinen maajoukkue jäi lopulta karsintalohkossaan toiseksi viimeiseksi, taakse jäi ainoastaan Georgia. Tammikuussa 2010 kroatialainen Zlatko Kranjčar korvasi hänet maajoukkueen päävalmentajana. 
Maaliskuussa 2010 Filipović siirtyi kolmikuukautisella sopimuksella Romanian liigan hännille juuttuneen nousijajoukkue FC Ceahlăul Piatra Neamţin päävalmentajana. Kesäkuussa 2010 Filipovićista tuli eteläafrikkalaisen Golden Arrowsin päävalmentaja. Hän sai potkut maaliskuussa 2011. 
Marraskuussa 2011 Filipovićista tuli kazakstanilaisen FK Atyraun päävalmentaja kauden loppuun ulottuvalla sopimuksella.
XXx

xXx on Rob Cohenin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosassa on Vin Diesel ja muissa osissa mm. Asia Argento ja Samuel L. Jackson.
"xXx"n on peruskonseptiltaan James Bond -elokuvien kaltainen. Kummatkin elokuvat sisältävät samankaltaisia tarvikkeita ja aseita, kansainvälisen roiston suuruudenhulluine juonineen, sivuosassa kauniin naisen ja tarkoin laskelmoituja toimintakohtauksia.
Elokuva sai myöhemmin vuonna 2005 jatko-osan "", jonka pääosassa on muusikko Ice Cube.
Juoni.
Elokuva kertoo nuoresta huimapäästä Xander Cagesta, joka ystävineen harrastaa extreme-lajeja ja siinä sivussa rikkoo usein myös lakia. Lopulta Xander joutuu pidätetyksi. Hän tapaa Augustus Gibbonsin, NSA:n agentin, joka tarjoaa Xanderille mahdollisuuden välttää vankilan ryhtymällä salaiseksi agentiksi. Xander suostuu Gibbonsin tarjoukseen ja on pian Kolumbiassa keskellä vaarallista huumeimperiumia. Jälkeenpäin Gibbons kertoo Xanderille, että Kolumbian tehtävä oli vain testi uusille agenteille. Todellinen tehtävä onkin vasta Itä-Euroopassa ja Xander lähetetään Prahaan, jossa hänen täytyy soluttautua Anarchy 99 -nimiseen järjestöön, joka koostuu vanhoista sotilaista ja tiedustelupalvelun miehistä.
Juhani Mäkelä

Heikki Juhani Mäkelä (16. kesäkuuta 1938 Reisjärvi – 8. elokuuta 2010 Antibes, Ranska) oli suomalainen toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija. Mäkelä tuli tunnetuksi 1980-luvulla TV1:n Ajankohtaistoimituksen "A-Studion maailmankuvat" -ohjelman "Satunnaisena matkailijana". Hän esiintyi myös A-Studion pakinoitsijana nimimerkillä "Erikoisasiantuntija".
Elämä ja ura.
Mäkelän vanhemmat olivat veturinkuljettaja Veikko Mäkelä ja leikkaaja Laura Aho. Hän työskenteli toimittajana Yhtyneet Kuvalehdet Oy:ssa 1959–1960, Suomen tietotoimistossa 1960–1963 ja "Viikkosanomissa" 1963–1965. Vuosina 1965–1969 Mäkelä oli "Pirkka"-lehden päätoimittajana ja sen jälkeen hän toimi vapaana toimittajana 1969–1973 ja viimeksi Yleisradion TV1:n toimittajana 1973–1994.
Mäkelän omimmaksi tyylilajiksi vakiintui huumori ja satiiri. Hänen sanotaan tuoneen kolumnin televisioon Erikoisasiantuntija-roolissaan Ylen A-Studiossa. Vuonna 1977 hänelle kehitettiin Ulkolinja-ohjelmaan hahmo Satunnainen matkailija, josta tuli kansansuosikki ja joka nosti Mäkelän tunnetuksi henkilöksi. Satunnainen matkailija käsitteli filmimateriaaleihin pohjautuvia kiinnostavia ja yleensä hauskoja aiheita. Mäkelän ensimmäinen kirja oli vuoden 1972 "Stadi on buli mutta snadi", joka koostui "Pääkaupunki"-lehdessä julkaistuista pakinoista. Mainaeen kasvaessa Mäkelä palasi kirjailijaksi ja julkaisi 1980-luvun puolivälistä alkaenkirjan vuodessa. Niihin sisältyi matkakirjoja, aforismeja, pakinoita ja romaaneita. Muistelmateos "Entä jos sittenkin" (2001) on kirjoittajan tyyliin sopiva anekdoottikokoelma vaihtoehtoisine tapahtumineen. 
Mäkelän poika on suomentaja ja kirjailija J. Pekka Mäkelä.
Eläkevuotensa Juhani Mäkelä vietti Ranskan Rivieralla, jossa hän kuoli 8. elokuuta 2010.
Viikkosanomat

Viikkosanomat oli vuosina 1922–1975 julkaistu kerran viikossa ilmestynyt suomalainen uutiskuvalehti, jota vuodesta 1943 kustansi Sanoma Osakeyhtiö. 
Lehden perustaminen ja julkaisutoiminta.
"Viikkosanomien" perustajina olivat vuonna 1922 teollisuusyhtiöt, ja sitä julkaisi Viikkosanomien Kustannus Oy. Lehdessä julkaistiin uutisia sekä kotimaan että ulkomaan tapahtumista. Siinä oli myös viihteellistä aineistoa, kuten sarjakuvia ("Masi", "Tenavat") ja sanaristikoita sekä Karin pilapiirroksia. "Viikkosanomien" kolumnisteina pakinoivat muun muassa yhdysvaltalainen Art Buchwald ja suomalainen Ksantippa. 
1950-luvulla Aatos Erkko uudisti lehden ja siinä alettiin julkaista uudentyyppisiä kuvareportaaseja yhdysvaltalaisen "Life"-lehden esikuvan mukaan. Ensimmäinen tällainen kuvareportaasi käsitteli vuoden 1956 yleislakkoa. "Viikkosanomien" kuvaajina toimivat muiden muassa Caj Bremer, Seppo Saves ja Kristian Runeberg.
"Viikkosanomat" julkaisi 26. maaliskuuta 1959 laulaja Olavi Virran epäonnistuneesta esiintymisestä Ilomantsissa laajan artikkelin, jossa väitettiin Virran olleen juovuksissa ja häntä nimitettiin ”laulavaksi lihapullaksi”. Tästä artikkelista katsotaan alkaneen Olavi Virran uran alamäen.
Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä "Viikkosanomat" oli vuonna 1953 sijalla 9., vuonna 1963 sijalla 16. ja vuonna 1973 sijalla 22. 1960-luvulta alkaen koventunut lehtikilpailu ja television ohjelmatarjonta heikensivät "Viikkosanomien" asemaa niin, että lehti lakkautettiin 1975.
Simopekka Nortamo

Simopekka Nortamo (22. toukokuuta 1927 Helsinki – 17. joulukuuta 2003 Espoo) oli suomalainen toimittaja jonka ura kesti yli 40 vuotta 1940-luvun lopulta 1990-luvun alkuun. Hän toimi "Helsingin Sanomien" päätoimittajana 1970- ja 1980-luvulla.
Nortamo oli vuodesta 1953 "Viikkosanomien" palveluksessa ensin kirjeenvaihtajana ja kuvatoimittajana ja sitten vuosina 1958–1966 toimitussihteerinä ja päätoimittajana. "Helsingin Sanomissa" Nortamo oli ensin sunnuntailehden toimituspäällikkönä 1969–1971 ja sitten koko lehden toimituspäällikkönä 1971–1976. Vuosina 1976–1989 hän oli "Helsingin Sanomien" uutispäätoimittajana ja viimeiset kolme vuotta ennen eläkkeelle jäämistään 1992 erityistehtävissä.
Nortamo sai Valtion journalistipalkinnon vuonna 1993. Hän kuoli joulukuussa 2003 Jorvin sairaalassa Espoossa lyhyen sairauden jälkeen.
Simopekka Nortamo sai vuonna 1994 Vapaa-ajattelijain liiton Väinö Voipio -palkinnon.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1957

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1957 järjestettiin 24. helmikuuta – 5. maaliskuuta Moskovassa Neuvostoliitossa.
Kyseessä olivat viimeiset luonnonjäillä pelatut maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset Neuvostoliitossa järjestetyt. Kilpailut muistetaan maailman poliittisten olosuhteiden vuoksi, sillä Neuvostoliitto oli aiemmin hyökännyt Unkariin. Näin ollen Yhdysvallat ja Kanada boikotoivat kisoja. Boikottiin liittyivät mukaan myös Norja, Länsi-Saksa, Italia ja Sveitsi. Itä-Saksa sen sijaan osallistui ensimmäistä kertaa kisoihin. Ruotsi voitti maailmanmestaruuden nousemalla ratkaisuottelussa isäntäjoukkuetta vastaan tasapeliin kolmannessa erässä noin 60 000 katsojan tyrmistykseksi. Tasoitusmaalin teki ruotsinsuomalainen pelaaja Eilert Määttä. Suomi sijoittui neljänneksi.
Maija-Liisa Heini

Maija-Liisa Heini, o.s. "Heinonen", kirjoittajanimi: "Ksantippa" (27. tammikuuta 1917 Lahti – 14. toukokuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija. 
Heini tuli Sanoma Osakeyhtiön palvelukseen 1941 ja oli aluksi vastaperustetun "Helsingin Sanomien" Lahden-sivukonttorin johtajana ja kirjeenvaihtajana. Hän siirtyi Helsinkiin jo samana vuonna ja oli "Helsingin Sanomien" kotimaanosaston toimittajana 1941–1956 ja 1957–1964. Välillä hän oli "Ilta-Sanomien" toimitussihteerinä 1956–1957 ja toimi myös "Dagens Nyheterin" Helsingin-kirjeenvaihtajana 1953–1956 ja 1963–1965. Heini oli seuraavaksi "Helsingin Sanomien" Skandinavian kirjeenvaihtajana 1964–1970 asemapaikkanaan Tukholma. Viimeksi Heini oli "Ilta-Sanomien" toisena päätoimittajana 1970–1973, "Helsingin Sanomien" kotimaanosaston erikoistoimittajana 1974–1976 ja keskustoimituksen erikoistoimittajana 1976–1982. Hän jäi eläkkeelle 1982.
Heini kirjoitti pakinoita "Viikkosanomiin" nimimerkillä "Ksantippa". Lisäksi hän kirjoitti pakinoita "Me Naiset" -lehteen ja suomensi K. A. Fagerholmin vuonna 1977 ilmestyneen muistelmateoksen "Puhemiehen ääni".
Ksantipan pakinoista on julkaistu kaksi kokoelmaa: "Ryppypemppu ja ilmiöitä" (1959) sekä "Mies on välttämätön" (1961). Ryppypemppu oli Heinin oma auto, jonka seikkailuista lukija saa seikkaperäisiä selostuksia. Ksantipan pakinatyyli on jutustelevaa, aiheet kohtalaisen keveitä ja kirjoittajan mielipiteet särmikkäitä. 
Teokset.
Nimimerkillä "Ksantippa":
Amerikanshetlanninponi

Amerikanshetlanninponi on yhdysvaltalainen ponirotu. Yhdysvalloissa shetlanninponeista puhuttaessa tarkoitetaan yleensä nimenomaan amerikanshetlanninponia, joskaan varsinaiset shetlanninponit eivät nekään ole tuntemattomia.
Ominaisuudet.
Amerikanshetlanninponin pää on hienopiirteinen, usein pitkä, kaula kaartuva ja lihaksikas, säkä suhteellisen korkea. Selkä on pitkä ja kapea, takaosa leveä ja lihaksikas. Lavan loiva kulma sallii liioitellut liikkeet. Jalat ovat pitkät ja ohutluiset. Säkäkorkeus on korkeintaan 117 cm, väreistä sallitaan kaikki yksiväriset.
American Shetland Pony Club jakaa ponit neljään tyyppiin: moderniin, klassiseen, "pleasure"-tyyppiin (tavoitteena mahdollisimman miellyttävä ratsu) ja "foundation"-tyyppiin (mahdollisimman rotupuhdas eläin). Modernityyppiset ponit ovat yleensä rotunsa korkeimpia edustajia. Ne esitetään näyttelyissä pää korkealla, harja nauhoin koristeltuna ja niiden askeleet ovat korkeat ja liioitellut. Pleasure-tyypin poneilla on samankaltainen jalostustausta, mutta niiden liikkeet ovat hillitymmät. Klassinen tyyppi on tyypillisin ja ne tunnetaan hienostuneesta ulkomuodostaan ja lempeästä luonteestaan. Niillä ei ole modernin tyypin korkeita liikkeitä. Foundation-poneissa ei ole ollut hackneyponeja suvussaan neljän sukupolven ajan ja ne ovat alle 107 cm korkeita. Niiden ulkonäkö vastaa eniten alkuperäistä shetlanninponia.
"Klassisen" tyypin amerikanshetlanninponit ovat Yhdysvalloissa yleisin rodun tyypeistä, mutta niitä ei aina rekisteröidä.
Historia.
Ensimmäiset shetlanninponit toi Yhdysvaltoihin Eli Elliot vuonna 1885. Nämä ponit muodostivat amerikanshetlanninponin perustan; niitä risteytettiin ensin hackneyponien ja myöhemmin myös pienten arabianhevosten ja englannintäysiveristen kanssa.
Rotujärjestö American Shetland Pony Club perustettiin vuonna 1888. Järjestö pitää nykyisin kahta kantakirjaa: A-divisioonaa puhdasrotuisille eläimille, ja B-divisioonaa yksilöille, joiden toinen vanhempi on A-divisioonan eläin ja toinen hackneyponi, welsh-poni tai valjasluokkien näyttelyponi.
Käyttö.
Amerikanshetlanninponia käytetään ajoponina ja lasten ratsuna. Niitä käytetään myös esimerkiksi gymkhanaratsuina, raviponeina ja näyttelyponeina.
Hillsborough

Hillsborough voi tarkoittaa:
Kaupunkeja ja alueita:
Muita:
Tomas Nygård

Tomas Nygård (s. 15. elokuuta 1973 Närpiö) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai hyökkääjä.
Nygård aloitti liigauransa FF Jarossa kaudella 1995, jonne hän siirtyi Vasa IFK:sta. Kaudeksi 1998 Nygård siirtyi Vaasan Palloseuraan kahdeksi seuraavaksi kaudeksi, joista ensimmäisellä joukkue voitti liigassa hopeaa. Kaudet 2000-2002 Nygård pelasi Norjassa Raufoss paidassa, josta hän palasi kaudeksi 2003 pelaamaan Ykköstä Vaasan Palloseuraan ja olikin mukana nostamassa joukkuetta takaisin liigaan kaudeksi 2006. Kaudeksi 2007 Nygård siirtyi Kakkosen Norrvallaan, josta hän kuitenkin palasi loppukaudeksi liigaan auttamaan VPS:aa. Kaudella 2008 Nygård pelaa näillä näkymin jälleen Norrvalla FF:n riveissä, vaikka hän onkin jättänyt itselleen pienen takaportin VPS:n paitaan palaamisesta. Kaiken kaikkiaan Veikkausliiga-otteluita Nygårdille on kertynyt 129 kappaletta, joissa hän on tehnyt yhteensä 14 maalia.
Tomas Nygårdin veli Jens Nygård on myös jalkapalloilija.
Robert Harris (kirjailija)

Robert Dennis Harris (s. 1957 Nottingham, Englanti) on englantilainen kirjailija. Harris rakentaa useat teoksensa historiallisten tapahtumien ympärille.
Elämä ja ura.
Harris on valmistunut Cambridgen yliopistosta. Ennen kirjailijanuraansa hän työskenteli BBC:llä.
Harrisin ensimmäinen menestysromaani oli "Kolmannen valtakunnan salaisuus" (1992), joka sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Saksa voitti toisen maailmansodan. Harrisin toinen jännitysromaani "" (1995) kertoi Britannian koodinmurtajista ja saksalaisesta salauslaite Enigmasta toisen maailmansodan aikana. Ruotsalainen "Expressen" antoi romaanille rikoskirjallisuuspalkinnon vuonna 1999. "Arkkienkeli" on jännitysromaani Josif Stalinin salatusta pojasta, jonka brittiläinen historioitsija saa jäljitettyä pojan äidin päiväkirjan perusteella. BBC julkisti romaanista vuonna 2005 kaksiosaisen televisiosarjan, joka esitettiin Suomessa vuonna 2007. "Pompeji" (2003) on antiikin Roomaan sijoittuva jännitysromaani, jossa tulivuorenpurkaus yllättää kaupungin. "Imperium" (2006) avaa Cicero-trilogian (suomeksi Rooma-sarja). Sarjassa seurataan nuoren Ciceron tietä Rooman konsuliksi. "Haamukirjoittaja" sijoittuu nykypäivän Britanniaan, ja siinä arvostellaan Tony Blairin toimia pääministerinä. "Pelkokerroin" on jännitystarina, joka sijoittuu pörssin, hedgerahastojen ja tekoälyn maailmaan Genevessä.
Elokuvasovitukset.
Harrisin teoksista "Kolmannen valtakunnan salaisuus" on ollut televisioelokuvan "Fatherland – Isänmaa", "Haamukirjoittaja" elokuvan "The Ghost Writer" (ohj. Roman Polański, 2010), ja "Upseeri ja vakooja" elokuvan "Upseeri ja vakooja" (ohj. Roman Polański, 2019) pohjana.
Markku Kivikoski

Markku Kivikoski (s. 1952) on Tampereen teknillisen yliopiston elektroniikan emeritusprofessori. TTY:n rehtorina hän toimi 2008-2016. Jäätyään pois TTY:n rehtorin tehtävästä maaliskuun 2016 lopussa Kivikoski toimi TTY-säätiön hallituksen ja uuden rehtorin Mika Hannulan neuvonantajana 31. heinäkuuta 2016 asti. Tämän jälkeen hän on ollut CERNissä.
Tutkijanuransa Kivikoski on tehnyt Tampereen teknillisessä yliopistossa, josta hän on valmistunut diplomi-insinööriksi ja väitellyt tekniikan tohtoriksi. Tutkimuksessaan Kivikoski on keskittynyt kuluvalla vuosikymmenellä pääasiassa mikroaaltoalueen antennitekniikkaan. Tutkimuksen vilkkaudesta antaa viitettä se, että Kivikoski on vuoden 2000 jälkeen osallistunut 22 vertaisarvioidun kansainvälisen julkaisun kirjoittamiseen. Ennen nimitystään elektroniikan professoriksi vuonna 1994 hän toimi kuitenkin Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen koneautomaation laboratorion johtajana. Elektroniikan laitoksen johtaja Kivikoski on ollut vuodesta 1996, aiemman sähkötekniikan osaston johtaja vuosina 1998–2002. Vuosina 2002–2008 hän toimi professorintoimensa ohella yliopiston vararehtorina. Rehtorina Kivikoski seuraa Jarl-Thure Erikssonia, toista sähkötekniikan professoria, joka jäi eläkkeelle heinäkuun 2008 lopussa.
Kivikosken merkittävin luottamustoimi lienee Tekniikan akateemisten valtuuston puheenjohtajuus, jota hän on hoiti valtuustokauden 2005-2008 ajan. Kivikoski on myös Teknisten tieteiden akatemian jäsen. Tämän lisäksi hän on mukana useiden Tampereen seudulla toimivien yhteisöjen ja yritysten hallituksissa. Aiemmin Kivikoski on toiminut jäsenenä Suomen akatemian luonnontieteiden ja tekniikan tutkimuksen toimikunnassa vuosina 2001–2003.
Giampaolo Mazza

Giampaolo Mazza (s. 26. helmikuuta 1956 Genova, Italia) on italialainen jalkapallovalmentaja. Hän toimi San Marinon jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 1998–2013.
Mazza pelasi 1960-luvulla Serie C:ssä San Marino Calciossa. Valmennustyönsä ohella hän toimii liikunnan opettajana.
Saints of Los Angeles

Saints of Los Angeles (lyh. "S.O.L.A.") on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Mötley Crüen yhdeksäs ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin 17. kesäkuuta 2008. Albumin työnimenä oli The Dirt yhtyeen samannimisen omaelämäkertakirjan mukaan. Levy on ensimmäinen yhtyeen alkuperäiskokoonpanolla soitettu sitten vuoden 1997 Generation Swinen.
Albumin ensimmäinen single, ”Saints of Los Angeles”, julkaistiin 15. huhtikuuta 2008. Albumi ylsi Suomen virallisella listalla kuudennelle sijalle.
Happy Horse Comics

Happy horse comics ry on helmikuussa 2005 perustettu ja 12. elokuuta 2005 rekisteröity yhdistys, joka harjoittaa voittoa tavoittelematonta kulttuuritoimintaa mm. tuottamalla ja julkaisemalla, sekä muuten tukemalla suomalaista sarjakuvaa. Yhdistys harjoittaa myös toimintaa Suomen nykytaiteen kentässä ja tukee Suomen johtavia underground-taiteilijoita.
Jäseniä yhdistyksellä on kymmenen: Hannu Esko, Jukka Tilus, Pekko J. Rinkinen, Lari Rantakoski, Matti Veekamo, Jyrki Nissinen, Petri Viippola, Mika Korento, Jaakko Kärnä ja Mauri Sakko.
Yhdistyksen puheenjohtajana vuoteen 2008 asti toimi Hannu Esko. Sittemmin puheenjohtajana on ollut Pekko J. Rinkinen.
Sarjakuvapiireissä huomiota ovat herättäneet erityisesti yhdistyksen nihilistiset antologiajulkaisut "Jeesus/Lutka" (2004), "Miesjuna tuut-tuut" (2005) sekä säännöllisesti ilmestyvä "Kundi-pimu" (2007–), jonka ensimmäisen numeron ensimmäinen painos myytiin vuorokaudessa loppuun.
Vuoden 2004 Helsingin sarjakuvafestivaalien järjestäjät kielsivät "Jeesus/Lutkan" myymisen ”yleisen edun nimissä”.
Julkaisuja.
Yhdistyksen merkittävimmät julkaisut ilmestymisjärjestyksessään
Alexandre Jardin

Alexandre Jardin (s. 1965 Neuilly-sur-Seine) on ranskalainen kirjailija. Häneltä on suomennettu romaanit "Fanfan: Lemmenunelma" (suom. 1994) ja "Vasenkätisten saari" (1995, suom. 1996)
Jardinin teos "Des gens très bien" (2011) herätti kohua, koska hän kertoo siinä isoisänsä toiminnasta saksalaisten yhteistoimintamiehenä toisen maailmansodan aikana. Aihe on edelleen tabu Ranskassa.
Ivan Jefremov

Ivan Antonovitš Jefremov (, 1907–1972) oli neuvostoliittolainen tieteiskirjailija, paleontologi ja biologian tohtori. Häneltä on suomennettu teokset "Käärmeen sydän" (1958, 1961) ja "Andromedan tähtisumu" (1961). Jälkimmäinen tieteisromaani herätti ilmestyessään suurta huomiota. Siitä väiteltiin Neuvostoliitossa voimakkaasti puolesta ja vastaan. Teos oli neuvostotieteiskirjallisuudessa uuden ajan avaus tyylillisestä jäykkyydestään ja kaavamaisista henkilöhahmoista huolimatta. Lisäksi teos aktivoi monia nuoria tiedeuralle. Suomentamaton "" ”Härän hetki” sensuroitiin Neuvostoliitossa pian julkaisun jälkeen vetämällä se pois kirjastoista ja kirjakaupoista. Syynä oli se, että kommunistisen puolueen edustajat näkivät siinä kritiikkiä reaalisosialismia kohtaan. ”Härän hetkeä” ei myöskään mainittu Jefremovista tehdyissä kuoleman jälkeisissä neuvostoliittolaisissa arvioinneissa.
Willie Angervo

Willie (Wilhelm, Vilho) Angervo, vuoteen 1891 "Kukkonen" (13. tammikuuta 1875 Rautalampi – 23. marraskuuta 1938 Mikkeli) oli suomalainen lääkäri, kirjailija ja teosofi.
Angervon vanhemmat olivat tilanomistaja Juhani Kukkonen ja Wilhelmiina Liimatainen. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1903 laulajatar Anna Maria von Kothen (k. 1945).
Angervo pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1893 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen kandidaatiksi 1898 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1902. Angervo oli ulkomaille tekemiensä opintomatkojen jälkeen alilääkärinä Mikkelin lääninsairaalassa ja hän hoiti sittemmin sotilassairaaloita Mikkelissä. Angervo siirtyi vuonna 1919 puolustuslaitoksen palvelukseen ja oli viimeksi sotaväen ylilääkärin apulaisena 1921–1930. Hänet ylennettiin 1930 lääkintäeverstiksi ja samana vuonna hän erosi täysinpalvelleena puolustuslaitoksen palveluksesta. Angervo kuoli 64-vuotiaana Mikkelin lääninsairaalassa marraskuussa 1938.
Angervo toimi Suomen Teosofisen seuran ylisihteerinä 1917-1918 sekä Idän Tähden Järjestön paikallisena edustajana. Hän julkaisi useita kirjoja teosofian alueelta.
Willie Angervon poika oli säätieteilijä ja säveltäjä Juho Angervo.
Radiohead (boksi)

Radiohead Box Set on kokoelma Radioheadin kuudesta studioalbumista ja yhdestä live-EP:stä, joka julkaistiin boksina 10. joulukuuta 2007. Boksia myytiin seitsemän CD:n versiona, digitaalisena latauksena ja 4GB USB-muistitikkuna. Boksi nousi Kanadan albumilistalla sijalle 95.
Sisältö.
Boksi sisältää kaikki seitsemän Radioheadin albumia, jotka yhtye levytti entiselle levy-yhtiölleen EMI:lle vuosien 1993 ja 2003 välillä:
Akohekohe

Akohekohe ("Palmeria dolei") eli aiemmalta nimeltään töyhtöpeippo on äärimmäisen uhanalainen Mauin saarella Havaijilla elävä varpuslintulaji, joka on kuollut sukupuuttoon Molokain saarelta. Lajin suomenkielisenä nimenä oli töyhtöpeippo, mutta se muutettiin vuoden 2018 nimistöuudistuksessa alueen alkuperäisnimeen perustuen akohekoheksi.
Akohekohe on kooltaan noin 18 cm. Yleisväritykseltään laji on tumma. Lajin vatsa ja rinta ovat mustat valkoisin pistein. Valkoista linnun hyöhenpuvussa on lisäksi siivissä ja nokan tyven töyhdössä. Lajilla on punaiset laikut niskassa ja siipien yläpuolella. Akohekohen perä on sininen ja pyrstö musta. Akohekohen laulu on vaihtelevia sarjoja "ah-gurk-gurk-gurk"- ja "ah-koh-heh-koh-heh"-ääniä.
Akohekohen elinympäristöä ovat metsät 1 100–2 300 metrin korkeudessa. Laji käyttää ravintonaan pääasiassa "Metrosideros polymorpha" -kasvin mettä. Akohekohekannan kooksi arvioidaan noin 3 750 yksilöä . Suurin lajiin kohdistuva uhka ovat metsien hakkuut. Lisäksi saarelle levinneet malariaa kantavat hyttyset sekä lintuja saalistavat rotat, kissat, tornipöllöt sekä "Herpestes auropunctatus" -mungolaji vähentävät kantaa.
Dalvík

Dalvík on kylä Eyjafjörður-vuonossa Islannissa. Se muodostaa kunnan Dalvíkurbyggð, joka perustettiin vuonna 1998 Svarfaðardalurin ja Árskógurin yhdistyessä Dalvíkiin.
Dalvíkin on kunnan keskustaajama ja sen asukasluku on 1 860. Paikallinen elinkeino perustuu kalastuksen ja kalanjalostuksen lisäksi erilaisiin teollisuus- ja ruokayrityksiin, palveluihin sekä kasvavaan huipputekniikan teollisuuteen. Dalvíkin satama on alueellinen kauppasatama maahantuonnille ja kalastukselle. Sieltä on myös lauttayhteys Islannin pohjoisimmalle asutetulle alueelle Grímseyn saarelle.
Live at the Astoria

Live at the Astoria on Radioheadin videotallenne, joka julkaistiin vuonna 1995 VHS:nä ja vuonna 2005 DVD:nä. Se taltioitiin yhtyeen konsertissa Lontoon Astoria-musiikkiklubilla 27. toukokuuta 1994. Se tuli tunnetuksi lähinnä siksi, että esitetyt kappaleet julkaistiin "The Bends" -albumilla vasta kymmenen kuukautta tallenteen jälkeen. "Live at the Astoria" on Radioheadin ainoa konserttivideotallenne.
"The Bendsin" versio ”My Iron Lung” -kappaleesta on miltei sama kuin "Live at the Astorialla", vain Thom Yorken lauluosiot laulettiin uudelleen. Yhtyeen mielestä energistä live-esiintymistä ei voitaisi toistaa studiossa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet tehnyt Radiohead ja julkaissut Warner Chappell Music Ltd.
Kansitaide: Stanley Donwood &amp; The White Chocolate Farm.
Junko Takeuchi

Junko Takeuchi ("竹内 順子") (s. 5. huhtikuuta 1972 Saitaman prefektuuri) on japanilainen seiyū, joka on esittänyt Naruton päähahmon Naruto Uzumakin ääniroolin. Hänellä on usein roolina nuoria poikia, jotka ovat voivat olla omituisia ja hullunkurisia hahmoja.
Zdeněk Vítek

Zdeněk Vítek (s. 25. heinäkuuta 1977 Vrchlabi) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä, joka on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 1997–1998 lähtien.
Vítek vei Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 viestin ankkuriosuutta ja Anterselvan MM-kisoissa 2007 toista osuutta – molemmilla kerroilla joukkue sijoittui viidenneksi. Hän sijoittui seitsemänneksi Östersundin MM-kisojen 2008 normaalimatkalla ja niin ikään seitsemänneksi MM-kisojen 2003 yhteislähdössä.
Vítek saavutti sprintin pronssia MM-kilpailuissa 2003. Yhden sakon pystypaikalta ampunut Vítek hävisi kilpailun voittaneelle – ampumapaikat nollilla selvittäneelle Ole Einar Bjørndalenille 52,9 sekuntia. Hän hävisi vain 2 sekuntia hopealle sijoittuneelle, niin ikään yhden sakon pystypaikalta ampuneelle Ricco Großille.
Maailmancupissa Vítek saavutti ensimmäisen palkintokorokesijansa oltuaan kaudella 1999–2000 Oberhofin takaa-ajokilpailussa kolmas. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan voittonsa hän saavutti Hochfilzenin normaalimatkalta kaudelta 2000–2001. Palkintokorokepaikkoja Vítekillä on yhteensä viisi kappaletta (kauden 2007–2008 jälkeen).
Iulian Raicea

Iulian Raicea (s. 4. maaliskuuta 1973) on romanialainen pistooliampuja.
Iulian Raicea on saavuttanut olympiapronssia 25 m olympiapistoolista Sydneyssä 2000 tuloksella 684,6 (587 + 97,6) ja MM-pronssia samassa lajissa Barcelonassa 1998 tuloksella 691,4 (590 + 101,4).
Pekingin olympialaisissa 2008 Raicea oli yhdeksäs 25 m olympiapistoolissa tuloksella 576, joka jäi kolmen pisteen päähän finaalipaikasta, ja 44. 10 m ilmapistoolissa tuloksella 567, joka jäi neljäntoista pisteen päähän finaalista.
Xu Haifeng

Xu Haifeng (s. 10. elokuuta 1957) on kiinalainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Xu Haifeng on saavuttanut olympialaisissa kultaa 50 m pistoolissa Los Angelesissa 1984 ja olympiapronssia 10 m ilmapistoolissa Soulissa 1988. Lisäksi hän on voittanut joukkuepronssia MM-kilpailuista Milanosta 1994 50 m pistoolissa.
Viktoria Brams

Viktoria Brams (s. 17. syyskuuta 1944) on saksalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa Heidelbergin kaupunginteatterissa, mutta on sittemmin saavuttanut mainetta ennen kaikkea televisioesiintyjänä.
Brams esitti Inge Buschin roolia "Marienhof"-sarjassa sen alusta loppuun saakka vuosina 1992–2011.
Corneliu Ion

Corneliu Ion (s. 27. kesäkuuta 1951) on romanialainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Corneliu Ion on saavuttanut olympialaisissa 25 m olympiapistoolissa olympiakultaa Moskovassa 1980 ja olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. MM-kilpailuissa Ion on saavuttanut henkilökohtaista hopeaa 10 m ilmapistoolissa Bern/Thunessa 1974, joukkuehopeaa 25 m olympiapistoolissa Caracasessa 1982 ja joukkuepronssia 25 m olympiapistoolissa Bern/Thunessa 1974.
Crowd surfing

Crowd surfing () tarkoittaa ”surffaamista” makuullaan väkijoukon, esimerkiksi konsertin tai festivaalitapahtuman yleisön, kohotettujen käsien varassa. Vuonna 2000 Roskilden musiikkifestivaaleilla kuoli yhdeksän ihmistä, joiden kuolemassa crowd surfingia pidettiin ainakin osatekijänä. Sen johdosta crowd surfing kiellettiin monissa tapahtumissa. Toisaalta keinoa voidaan käyttää myös hyväksi, jos tiiviin yleisön joukosta on esimerkiksi saatava joku nopeasti ensiapuun.
Yksi crowd surfingin muoto on stage diving (”lavalta sukeltaminen”). Siinä esiintyjä hyppää lavalta yleisön kannateltavaksi, minkä jälkeen yleisö käsiensä varassa liikuttelee esiintyjää väkijoukossa. Pienemmissä konserteissa on harvinaista, että esiintyjä hyppää yleisön varaan. On aina olemassa vaara, että väki väistää pois alta tai ei jaksa kannatella hyppääjää. Esimerkkinä on Peter Gabriel, joka mursi nilkkansa yritettyään sukeltaa.
Takeo Kamachi

Takeo Kamachi (, 20. maaliskuuta 1936 – 4. joulukuuta 2014) oli japanilainen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Takeo Kamachin uran kirkkain saavutus oli olympiakulta Los Angelesissä 1984 25 m olympiapistoolilla tuloksella 595. Hän voitti hallitsevan olympiavoittajan Corneliu Ionin kahdella pisteellä. Kamachi oli Japanin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa ammunnan olympiavoittaja.
WrestleMania XXIV

WrestleMania XXIV (josta käytetään myös nimitystä WrestleMania 24) on vuonna 2008 World Wrestling Entertainmentissa käyty painitapahtuma. 
Ottelut.
WrestleMania24:ssa oteltiin kolme mestaruusottelua, joista kahdessa mestaruus vaihtui, Money in the Bank ja myös Ric Flairin uran jatkumisen ratkaiseva ottelu, sekä kaksi tavallista ottelua.
Uusinnat.
WrestleManiasta seuraava tapahtuma on Backlash, jossa on yleensä WrestleMania-matsien uusintoja, jos mestaruutensa hävinnyt painija haastaa voittajansa uusintaotteluun. Tämän vuoden WrestleManiassa mestaruusvyön itselleensä voittaneet Kane (ECW Champion) ja Undertaker (World Heavyweight Champion) voittivat Chavon (Kanea vastaan) ja Edgen (Undertakeria vastaan) Backlashissä. Myös Randy Ortonin, John Cenan ja Triple H:n WWE:n mestaruusottelu nähtiin uusintana Backlashissä, mutta nyt siinä oli mukana myös JBL. Ottelun voitti Triple H, joka nousi sitä myötä uudeksi WWE:n mestariksi.
Éric Dazé

Éric Dazé (s. 2. heinäkuuta 1975 Montreal, Québec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Daze ehti pelata varsin lyhyen ammattilaisuran NHL-seura Chicago Blackhawksissa ennen kuin hän joutui lopettamaan uransa selkävamman takia.
Ura.
Dazé aloitti jääkiekkoilun Québecin juniorisarjoissa QAHA:ssa ja QAAA:ssa Laval-Laurentidesin joukkueessa. Hän siirtyi kaudeksi 1992–93 QMJHL:ään Hull Olympiquesiin, josta siirtyi kesken kauden Beauport Harfangsin joukkueeseen. Toinen kausi QMJHL:ssä oli Dazén läpimurtokausi 107 pisteellä 66 ottelussa, ja Chicago Blackhawks varasi hänet numerolla 90. Dazé pelasi vielä yhden kauden Beauportissa, minkä aikana hän kävi pelaamassa neljä ottelua NHL:ssäkin. Samalla kaudella hän voitti CHL:n vuoden urheilijan palkinnon.
Kaudeksi 1995–96 Dazé siirtyi Chicagoon ja ensimmäisellä täydellä kaudellaan hän teki 30 maalia ja hänet valittiin NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Monia seuraavia kausia varjostivat useat loukkaantumiset, mutta niinä kausina jolloin hän ei loukkaantunut, teki hän hyviä tuloksia. Dazén uran paras kausi oli 2001–02, jolloin hän teki 38 maalia ja 32 syöttöä.
Loukkaantumiset alkoivat taas kaudella 2002–03, jolloin hän joutui jättämään 28 ottelua väliin. Seuraavalla kaudella hän pystyi enää pelaamaan vain 19 ottelua koko kautena. Dazé kokeili pelata vielä kaudella 2005–06, mutta kipeän selän vuoksi hän joutui jättämään pelaamisen vain yhden ottelun jälkeen.
Downtown Boys

Downtown Boys on tanskalaisen dance-musiikkiyhtyeen Infernalin ensimmäinen single levyltä "Electric Cabaret". 
Kappale esitettiin ensi kerran 12. huhtikuuta 2008 tanskalaisessa palkintogaalassa Boogie Prisen. Single julkaistiin iTunesissa ja radiosoitto aloitettiin 14. huhtikuuta 2008.
Single vuoti internetiin 11. huhtikuuta, sisältäen molemmat versiot kappaleesta "(original &amp; extended)" muutama tunti ennen ensiesitystä.
Musiikkivideo.
Kappaleen musiikkivideo kuvattiin New Yorkissa aikavälillä 9.–11. huhtikuuta vuonna 2008. Videon ohjasi Loic Maes, joka on myös ohjannut Infernalin aikaisemmat videot "Ten Miles" ja "I Won't Be Crying".
Tomasz Sajdak

Tomasz Sajdak (s. 11. marraskuuta 1984 Szczecinek) on puolalaissaksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. 
HJK.
Huhtikuussa 2008 hän teki kauden 2008 kestävän sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa. Debyytissään IFK Mariehamnia vastaan hän onnistui heti maalinteossa. Ensimmäisen hattutemppunsa hän teki viidennessä pelissään Tampere Unitedia vastaan. Maalit syntyivät 11 minuutin sisällä. 
Alki Larnaca FC.
Sajdak pelasi kaudella 2009 Kyproksen liigan Alki Larnaca FC:ssä.
Marcus Patrick

Marcus Patrick (oikealta nimeltään Patrick Marcus Osbourne, s. 5. kesäkuuta 1974 Bath, Britannia) on brittiläinen näyttelijä, joka on ollut Yhdysvalloissa useita vuosia. 
Patrickin isä oli englantilaista, irlantilaista ja ranskalaista sukua ja äiti jamaikalaista, kuubalaista ja cherokee-sukua. Hän on esiintynyt useissa yhdysvaltalaisissa ohjelmissa, kuten "My Wife &amp; Kids", "", "Päivien viemää" ja "Passions". 29. kesäkuuta lähtien aina päivään 25. syyskuuta 2006 hän näytteli suositussa saippuaoopperassa "All My Children" esittäen Jamal Cudahyn roolia.
13. syyskuuta 2006 Patrick ilmoitti lähdöstään televisiosarjassa "All My Children". Hän on esiintynyt myös televisiosarjoissa "Just Jordan" ja "Dancing With The Stars".
11. toukokuuta 2007 ilmoitettiin, että hän yrittää päästä "Päivien viemää" -televisiosarjaan Jett Carverin rooliin. Hänen ensimmäinen esityksensä sarjassa tapahtui 1. kesäkuuta. Hänet erotettiin kuitenkin jo viiden ensimmäisen kuukauden jälkeen. NBC vetosi katsojalukuihin, mutta Parick itse epäili syyksi Playgirlin rohkeita kuvia, joissa hän oli esiintynyt.
Näyttelemisen lisäksi hän kuului erääseen poikabändiin, Worlds Apartiin, mutta sai sittemmin soolouran. 
Hän on ollut jo vuosia vegaani.
Eino Karhu

Eino Karhu (27. marraskuuta 1923 Hietamäki, Inkeri – 15. huhtikuuta 2008 Petroskoi, Venäjä) oli inkeriläinen kirjallisuudentutkija, kriitikko ja kääntäjä.
Karhu syntyi inkerinsuomalaiseen talonpoikaisperheeseen vuonna 1923. Perhe pakkosiirrettiin kulakkeina Kuolan niemimaalle Hiipinän kaivoskaupunkiin vuosiksi 1931−1940 ja keskikoulun Eino kävi Poventsassa. Hänet kutsuttiin armeijaan vuonna 1941, josta hän kotiutui vuonna 1945. Hän opiskeli Petroskoin yliopistossa vuosina 1946−1950, minkä jälkeen suomalaisen kulttuurin tutkimus joutui vastatuuleen. Kesällä 1952 Karhu siirtyi Suomen puolelle vakoilutehtävissä, mutta ilmoittautui Suomessa heti viranomaisille. Brittitiedustelu järjesti Karhulle opiskelupaikan Oxfordiin, mistä hän kuitenkin palasi takaisin Neuvostoliittoon vuonna 1955. Karhu opiskeli tutkijankoulutuslaitoksessa Suomen kirjallisuuden historian alalla. Hän väitteli kandidaatiksi 1956 ja tohtoriksi 1965. Vuosina 1956–2004 hän teki tutkimustyötä Karjalan tiedekeskuksen Kielen, kirjallisuuden ja historian tutkimuslaitoksessa ja vuosina 1960–1988 johti tutkimuslaitoksen kirjallisuusosastoa. Akateemikon arvo hänelle myönnettiin 1996.
Opiskeluaikoinaan Karhu käänsi muun muassa Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" ja Maiju Lassilan ja Helvi Hämäläisen tuotantoa.
Karhu oli Karjalan tasavallan kunniakansalainen. Työstään ja merkittävästä panoksestaan kansojen ystävyyden ja yhteistyön hyväksi hänelle on myönnetty Ystävyyden kunniamerkki. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu yli 300 teosta, joista kuusi on suomennettu. Omien tutkimustensa lisäksi hän käänsi suomalaisia teoksia venäjäksi.
Teoksia.
Suomessa julkaistuja Eino Karhun teoksia:
Scheldeprijs

Scheldeprijs on yksipäiväinen maantiepyöräilyn ammattilaiskilpailu, joka järjestetään Belgiassa, Antwerpenista Schoteniin. Kilpailu on järjestetty perinteisesti huhtikuun puolivälissä, Pariisi–Roubaix-klassikkoa seuraavana keskiviikkona. Vuonna 2010 ajankohta siirtyi viikkoa aikaisemmaksi. Kilpailu kuuluu UCI Europe Touriin ja on kategorialuokitukseltaan 1.HC, eli sen yläpuolella ovat vain UCI World Tour -tason kilpailut. Semiklassikkona pidetty Scheldeprijs ajetaan hieman yli 200 kilometrin mittaisella, varsin tasaisella reitillä ja sitä pidetäänkin kirimiehille sopivana kilpailuna.
Kilpailu tunnetaan myös nimillä Grote Scheldeprijs, Scheldeprijs Vlaanderen ja Scheldeprijs Schoten.
Garbage (albumi)

Garbage on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen debyyttialbumi, joka julkaistiin Euroopassa 7. elokuuta 1995. Albumilta julkaistiin vuosien 1995–1996 aikana yhteensä viisi singleä: järjestyksessä kappaleet ”Vow”, ”Only Happy When It Rains”, ”Queer”, ”Stupid Girl” ja ”Milk”. Lisäksi kappale ”As Heaven Is Wide” oli mukana "Gran Turismo" -videopelin soundtrackillä.
”Stupid Girl” -singlekappaleessa samplataan kattavasti rumpukomppia The Clashin kappaleesta ”Train in Vain” albumilta "London Calling". Tämän vuoksi kappaleen tekijätiedoissa mainitaan myös Joe Strummerin ja Mick Jonesin nimet.
Bonuskappale ”#1 Crush” oli alun perin jätetty pois albumilta ja julkaistu ”Vow”-singlen b-puolena. Nellee Hooperin kappaleesta tekemä uudelleenmiksaus pääsi kuitenkin mukaan Baz Luhrmannin vuoden 1996 elokuvaan "William Shakespearen Romeo ja Julia". Kappaleen suosio nousi ja se oli myöhemmin mukana Garbagen kokoelmalevyllä "Absolute Garbage".
Kappaleet.
Lisäksi albumin Japanin-julkaisulla ovat bonuskappaleet:
Sigurd Moen

Sigurd Olsen Moen (31. lokakuuta 1897 – 6. lokakuuta 1967) oli norjalainen pikaluistelija. Hän saavutti 1 500 metrin olympiapronssia Chamonix’ssa 1924. Samoissa kisoissa hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi.
Toshiyuki Morikawa

Toshiyuki Morikawa ("森川 智之") (s. 26. tammikuuta 1967 Kawasaki Kanagawan prefektuuri) on japanilainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt urallaan yli 250 ääniroolia animeen. Hänet tunnetaan muun muassa Katsuya Jounouchin ääniroolista ensimmäisessä "Yu-Gi-Oh!" -animesarjassa, sekä Sephirothin roolista elokuvassa "". Hän oli Ryun äänenä "Street Fighter Alpha 3" videopelissä ja Bondrewdin äänenä "Made In Abyss" -animesarjassa.
Morikawa opiskeli ääninäyttelemistä Katsuya Seiyū akatemiassa, jossa hän oli samalla luokalla muun muassa Kotono Mitsuishin, Chisa Yokoyaman, Wataru Takagin, Sachiko Sugawaran ja Michiko Neyan kanssa.
Vapauden kaupungit

Vapauden kaupungit on suomalaisen YUP-yhtyeen yhdestoista studioalbumi, joka ilmestyi 21. toukokuuta 2008. Levystä julkaistiin myös rajoitettu Digipak-versio sekä vinyylipainos.
Radio- ja nettisingle ”He olivat vapaat” julkaistiin 25. huhtikuuta 2008. Kappaleesta ”Kunhan kuluu tuhat vuotta” kuvattiin Antti Hyyrysen ohjaama musiikkivideo, joka löytyy yhtyeen MySpace-sivuilta. 
Vapauden kaupungit nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan 22/2008 toiseksi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltäneet Valtteri Tynkkynen ja Jarkko Martikainen, sanoittanut Jarkko Martikainen sekä sovittanut YUP.
Heimo Susi

Heimo Kalevi Susi (17. tammikuuta 1930 Viipuri – 20. helmikuuta 2017 Järvenpää) oli suomalainen kirjailija. Hän oli valtiotieteen kandidaatti ja työskenteli Työministeriössä 1958–1993. Susi kirjoitti kolme romaania, kolme näytelmää ja musikaalin, kuunnelmia ja televisiokäsikirjoituksia.
Suden romaani "Virkamatka" (1996) oli Finlandia-palkintoehdokkaana. "Kentauri" (2003) on ihmiskunnan tulevaisuutta pohdiskeleva romaani. "Sopimukseton tila" (2007) on Suden toinen virkamiestä ja hänen mietteitään kuvaava romaani.
Lilian Kallio

Lilian Ensi Rigmor Kallio (14. tammikuuta 1945 Längelmäki – 27. tammikuuta 1998 Norsborg, Botkyrka, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija. 
Kallion "Ugudibuu" (1975) on romaani, jossa ryhmä tamperelaisia naisia joutuu selviytymään maailmassa, josta kaikki muut ihmiset vaikuttavat äkillisesti ja selittämättömästi kadonneen. Jäljelle jäänyt viiden naisihmisen ydinjoukko - opiskelutovereita ja siskokset - alkaa rakentaa elämäänsä uudelleen post-holokaustisen survivalistiseen tyyliin.
Kallion Nuorten toivekirjasto -sarjassa julkaistu "Puumajakesä" (1977) on nuortenkirja. Hän voitti teoksellaan Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon 1977.
Kallio asui Tampereella ja myöhemmin Ruotsissa, jossa kuoli naimattomana vuoden 1998 alussa. Hänet on haudattu muistolehtoon Botkyrkan Lilla Dalensin hautausmaalla.
Kate Mosse

Kate Mosse (s. 20. lokakuuta 1961 West Sussex) on englantilainen kirjailija. Hän on julkaissut useita romaaneja ja tietokirjoja, joista menestynein on romaani "Labyrintti" (2005).
Kate Mosse on työskennellyt radion ja television kirjallisuusohjelmien tuottajana ja juontajana, toimittajana, kirjallisuusarvostelijana, teatterin johtajana ja kirjoittamisen opettajana. Mosse on toinen Orange-palkinnon perustajista ja palkinnon kunniapuheenjohtaja. Kate Mosse sai vuoden 2002 eurooppalainen nainen -palkinnon taiteen hyväksi tehdystä työstä.