tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
William Daniels

William Daniels (s. 31. maaliskuuta 1927 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä joka on uransa aikana tehnyt rooleja elokuvissa, televisiossa ja teatterissa.
Ura.
Daniels on näytellyt elokuvissa, kuten "A Case of Rape", "Blind Ambition", "The Adams Chronicles" ja "Miehuuskoe". Lisäksi Daniels on näytellyt televisiosarjoissa "Captain Nice" ja "Nancy Walker Show". Yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan on myös KITTin ääni "Ritari Ässä" televisiosarjassa.
Daniels on uransa aikana saanut kaksi Emmy-palkintoa ja on ollut niiden lisäksi kolme kertaa ehdolla.
Cashin–Landrumin ufotapaus

Cashin–Landrumin ufotapaus on väitetty ufohavainto, joka tapahtui Yhdysvalloissa, Texasissa, 29. joulukuuta 1980. Tapahtumat saivat alkunsa, kun 51-vuotias Betty Cash, 57-vuotias Vickie Landrum ja Landrumin 7-vuotias pojanpoika ajoivat autolla kohti Texasin Daytonia. Keskellä Piney Woodsin metsäaluetta he näkivät valonhehkua kauempana edessä. Muutaman minuutin ajomatkan jälkeen he näkivät suurelta timantilta näyttäneen esineen leijumassa ilmassa edessään. Oudon aluksen alapuolella näkyi tulenlieskoja. Cash ja Landrum tunsivat, että kohteesta tuli voimakasta lämpösäteilyä, joka kuumensi autoa sisäpuolelta. Vickie Landrum pyysi autoa ajanutta Cashia pysähtymään pelätessään, että lämpösäteily polttaisi heidät, jos he ajaisivat vielä lähemmäksi esinettä. Pysähtymisen jälkeen naiset astuivat ulos autosta tarkastellakseen kohdetta tarkemmin. Pian kohde nousi ylemmäs ja alkoi liikkua poispäin havaitsijoista. Tällöin paikalle lensi ryhmä helikoptereita, jotka seurasivat poispäin lentävää esinettä.
Tapauksen jälkeen havaitsijat sairastuivat ja heidän oireensa olivat samankaltaisia kuin säteilyvammoja saaneilla.
Accidentally on Purpose

Accidentally on Purpose on Deep Purplen laulajan Ian Gillanin ja basistin Roger Gloverin yhteinen albumi vuodelta 1988.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ian Gillan ja Roger Glover, ellei toisin mainittu.
Snapshot (albumi)

Snapshot on Roger Gloverin sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. 
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Roger Glover, ellei toisin mainittu.
Ahmad Sa’dat

Ahmad Sa’dat () on palestiinalainen poliitikko, Israelin, Yhdysvaltain ja Euroopan unionin terroristijärjestönä pitämän Palestiinan vapautuksen kansanrintaman pääsihteeri. Hänet valittiin myös parlamentin jäseneksi, mutta hän on nykyisin Israelin hallussa.
Sa’datista tuli puolueen johtaja lokakuussa 2001 Israelin helikopterin surmattua hänen edeltäjänsä Abu Ali Mustafan.
Palestiinalaishallinnon tiedustelupalvelu pidätti hänet 15. tammikuuta 2002 epäiltynä äärioikeistolaisen Israelin turismiministeri Rehavam Ze’evin murhasta 17. lokakuuta 2001. PFLP otti vastuun tapauksesta. Murha oli kosto Abu Ali Mustafan murhasta. Ahmad Sa’datia pidettiin vangittuna palestiinalaisten presidentinkaartin suojissa ja presidentti Arafatin Muqata’a-hallintokompleksissa. Palestiinalaisten korkein oikeus määräsi Sa’datia vastaan esitettäväksi todisteita vangitsemisen oikeuttamiseksi, mihin tiedustelupalvelu ei pystynyt. 29. maaliskuuta 2002 Israelin puolustusvoimat hyökkäsi Arafatin rakennuksiin, jossa pidettiin Ahmad Sa’datin lisäksi viittä joiden uskottiin osallistuneen Ze’evin murhaan: Basil al-Asmar, Ahid Abu Ghalma, Majdi al-Rimawi ja Hamdi Qar’an sekä Fu’ad al-Šubaki, jota pidettiin osallisena Gazaan aseita tuoneen Karine A -laivan tapauksesta. Israelin puolustusvoimat piiritti rakennusta kuukauden, jonka aikana neljä Rehavam Ze’evin tapaukseen osallistunutta tuomittiin "erikoiskenttäoikeudessa" 8–18 vuoden vankeusrangaistuksiin. 3. kesäkuuta 2002 korkein oikeus määräsi Sa’datin vapautettavaksi, mitä presidentinkaarti ei tehnyt kansainvälisten velvoitteidensa vuoksi.
Ahmad Sa’dat ja muut siirrettiin vankilaan Jerikoon, jossa heitä pidettiin brittiläisten ja yhdysvaltalaisen tarkkailijoiden valvonnan alaisina. 8. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät palestiinalaishallinnolle kirjeen, jossa vaativan eräiden vankilan turvallisuusolojen parantamista. 14. maaliskuuta 2006 tarkkailijat jättivät vankilan, jonka jälkeen Israelin puolustusvoimat siirtyi puolen tunnin kuluessa palestiinalaisten hallinnassa olevaan Jerikoon ja hyökkäsi puskutraktorien ja panssarivaunujen tukemana vankilaan, jota vangit ja vanginvartijat puolustivat. Vankila antautui kymmentuntisen piirityksen jälkeen, jossa kuoli kaksi ja loukkaantui 35. Ahmad Sa’dat ja viisi muuta vankia joutuivat israelilaisten vangitsemiksi. Hyökkäys Jerikoon aiheutti palestiinalaisalueilla hyökkäyksiä brittiläisiä edustajistoja ja yhtiöitä vastaan, koska brittien ja yhdysvaltalaisten uskottiin toimineen yhteistoiminnassa Israelin kanssa.
Loppuheitto

Loppuheitto eli apokopee () on foneettinen ilmiö, jossa yksi tai useampi äänne jätetään pois sanan lopusta. Tämä poisjätetty äänne on useimmiten painoton vokaali.
Loppuheitto ja historiallinen fonetiikka.
Historiallisessa fonetiikassa loppuheitolla usein viitataan painottoman vokaalin poisjääminen.
Loppuheitto kieliopillisena sääntönä.
Joissakin kielissä loppuheitto on pakollinen tietyissä ympäristöissä. Esimerkiksi espanjan kielessä useiden substantiivia edeltävät adjektiivien loppuvokaali jää pois, kun kyseinen substantiivi on sekä maskuliini että yksikössä. Täten uno-sanasta (yksi) tulee "un" ja grande-sanasta (suuri, iso) tulee "gran". Näin ollen espanjan kielessä sanotaan "un mundo" (yksi maailma) eikä "uno mundo" ja "gran aventura" (suuri seikkailu) eikä "grande aventura".
Loppuheitto suomalais-ugrilaisissa kielissä.
Suomi.
Loppuheitto murteissa.
Lounaismurteissa loppuheitto on erittäin yleinen ja rajoittuu sanojen loppuvokaaliin eli kaikista useampitavuisista sanoista ja kaksitavuisista, joissa ensimmäinen tavu on pitkä, loppuvokaali jää pois.
Viro.
Viron kielessä loppuheitto on usein esim. kaksitavuisissa sanoissa, joissa ensimmäisen tavun vokaali on pitkä tai vokaalia edeltää useamman konsonantin yhdistelmä:
Kun ensimmäisen tavun vokaali on lyhyt ja loppuvokaalia edeltää yksittäinen konsonantti, loppuheittoa ei yleensä ole:
Triviaa.
Kun suomalainen tiedustelu-upseeri Reino Hallamaa muutti jatkosodan jälkeen Espanjaan, hän käytti nimeä "Ricardo Palm". Espanjalaiset sovelsivat nimeen loppuheittoa. Näin Hallamaa sen koki ja käsitteli: "[N]ämä espanjalaiset jättävät sanojen lopussa olevat kaksi konsonanttia lausumatta, joten kirjeissänikin vilisi nimenäni milloin Pa, milloin Pu - jopa Pi. - - - [L]isäsin sitten muitta mutkitta nimeen a:n, joten olen nyt "Ricardo Palma"."
Nobelbiblioteket

Nobelbiblioteket ("Nobel-kirjasto") on Ruotsin akatemian kaunokirjallisuuden erikoiskirjasto Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sai ensimmäiset kirjastotilansa vuonna 1901. Kirjaston päätehtävä on tukea Ruotsin akatemiaa Nobelin kirjallisuuspalkintoon, akatemian omiin palkintoihin ja huomionosoituksiin liittyvissä tarpeissa. Kirjastolla on laajat kokoelmat modernia kaunokirjallisuutta, kirjallisuus- ja kielitieteen sekä läheisten humanististen tieteiden teoksia. Vuonna 2013 kirjaston kokoelmien laajuus oli lähes 200 000 voluumia. 
Nobel-kirjastoon tulee kirjallisuuden seurannan vuoksi satakunta kirjallisuuslehteä, joista monet ovat ulkomaisia. Näitä lehtiä pääsee lukemaan kirjaston lukusalissa.
Nobelbiblioteket on avoinna yleisölle ja etenkin kirjallisuuden tutkijoille ja opiskelijoille. Enemmistö kirjakokoelmasta on kotilainattavaa aineistoa. Vieraskielinen kokoelma on kirjattu Libris-kirjastojärjestelmään. Kirjastosta voi tehdä kaukolainoja (ainakin Ruotsissa).
Kirjasto on sijainnut vuodesta 1921 lähtien Tukholman vanhassakaupungissa Börshusetissa. Kirjakokoelman kasvaessa olivat vuonna 1901 hankitut alkuperäiset tilat käyneet ahtaiksi.
Rock Against Racism

Rock Against Racism (RAR), (suomeksi 'Rock rasismia vastaan'), oli kampanja, jonka järjestäjiä olivat muun muassa Red Saunders, Roger Huddle talvella 1976. Kampanja järjestettiin vastalauseena David Bowien ja Eric Claptonin oletettuihin rasistisiin kommentteihin.
Tarkoitus oli alun perin 1970-luvun alussa järjestää vain yksi RAR-konsertti rasismia vastaan. Järjestäjä Huddlen mukaan RAR oli "pelkkä idea elokuuhun 1976 asti", jolloin Eric Clapton sanoi humalassa Birminghamissa kannattavansa entistä konservatiivista ministeriä Enoch Powellia, joka tuli kuuluisaksi maahanmuuttajavastaisesta "Rivers of Blood" -puheestaan. Clapton sanoi, että Englannista oli tullut "ylikansoitettu", ja kannusti yleisöä äänestämään Powellia, jotta Englannista ei tulisi "musta siirtokunta".
Huddle, Sanders ja kaksi Kartoon Klownsin jäsentä vastasivat tähän kirjoittamalla kirjeen NME-lehdelle, jossa he vastustivat Claptonin kommentteja, jotka olivat "kuvottavia, koska Clapton teki ensimmäisen hittinsä soittamalla cover-version reggaetähti Bob Marleyn kappaleesta "I Shot The Sheriff"". Kirjeen lopussa kirjoittajat kehottivat ihmisiä auttamaan rasismin vastaisen rock-liikkeen muodostamisessa. Omien sanojensa mukaan he saivat satoja vastauksia.
RAR sai lisää kannatusta sen jälkeen kun David Bowie sanoi Playboy-lehden haastattelussa, että "Britannia on valmis fasistiselle johtajalle" ja ojentamalla oikean kätensä natsitervehdykseen. Bowie veti myöhemmin takaisin fasistisen kommenttinsa sanoen, että lausunnon syynä oli päihtymystila. Hän kielsi tehneensä natsitervehdyksen väittäen valokuvaajan ikuistaneen tämän hänen heiluttaessaan kättään.
Toiminta.
RAR:n ensimmäinen toimi oli konsertti, jonka pääesiintyjänä oli Carol Grimes. RAR julkaisi myös fanzinen nimeltä "Temporary Hoarding".
RAR järjesti keväällä ja syksyllä 1978 kaksi festivaalia Anti-Nazi Leaguen kanssa. Kuvausten mukaan 80 000 ihmistä marssi 30. huhtikuuta 1978 kuusi mailia (9,65 km) Trafalgar Squarelta Itä-Lontooseen (National Front -järjestön aktiivinen alue) Victoria Parkiin Hackneyhin ulkoilmafestivaalille. Konsertissa esiintyivät muun muassa The Clash (nähtävissä myös elokuvassa "Rude Boy"), The Buzzcocks, Steel Pulse, X-Ray Spex, The Ruts, Sham 69, Generation X ja The Tom Robinson Band. Northern Carnivaliin Manchesteriin tuli 25 000 ihmistä katsomaan konserttia, jossa esiintyivät muun muassa The Buzzcocks, Graham Parker &amp; the Rumour ja Misty in Roots.
Simone de Oliveira

Simone de Oliveira GCIH (s. 11. helmikuuta 1938 Lissabon) on portugalilainen näyttelijä ja laulaja. 
Oliveira edusti maataan Eurovision laulukilpailussa 1965 laululla "Sol de inverno" sekä 1969 laululla "Desfolhada portuguesa". Kotimaassa saavutetusta huomattavasta suosiosta huolimatta menestys Euroviisuissa jäi vähäiseksi. Vuonna 1965 hän sai yhden pisteen ja vuonna neljä vuotta myöhemminkin vain neljä pistettä. 
Oliveiran muihin menestyksiin Portugalissa kuuluvat "Maria solidão" ja "Deixa lá". Hän on esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja portugalilaisissa telenoveloissa. Hän on toipunut rintasyövästä ja julkaissut levytyksiään mm. EMI:llä sekä Polygram Recordsilla.
Hans Herbjørnsrud

Hans Herbjørnsrud (2. tammikuuta 1938 Heddal, Norja – 15. marraskuuta 2023) oli norjalainen novellikirjailija. Hän sekoitti teoksissaan norjan kielen eri murteita keskenään, ja tunnettua kertomusta "Kai Sandemo" (1997) on pitkään pidetty erittäin vaikeana kääntää millekään muulle kielelle.
Herbjørnsrud kasvoi Telemarkissa. Työskenneltyään maanviljelijänä ja opettajana hän aloitti uran kirjailijana ja julkaisi vuonna 1979 esikoiskokoelmansa "Vitner". Hän voitti urallansa muun muassa vuoden 1997 "Kritikerprisenin" ja oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.
Herbjørnsrudin tuotantoa on käännetty saksaksi, englanniksi, ranskaksi ja venäjäksi. Hänen aviopuolisonsa oli tanskalaissyntyinen historioitsija ja yliopiston apulaisprofessori Anna Tranberg.
Fridmanin–Lemaîtren–Robertsonin–Walkerin metriikka

Fridmanin–Lemaîtren–Robertsonin–Walkerin metriikka (lyh. FLRW) on eräs yleisen suhteellisuusteorian kenttäyhtälöiden tarkka ratkaisu. Se kuvaa homogeenisen ja isotrooppisen maailmankaikkeuden laajenemisen tai kutistumisen. Kirjoitettuna pallokoordinaatistossa ja valitun signatuurin ollessa +---, FLRW-metriikka on 
formula_1
Tässä "c" on valonnopeus, "t" aika ja "r", "θ" ja "φ" pallokoordinaatiston koordinaatit. Kerroin "a(t)" on niin kutsuttu skaalatekijä, joka riippuu ajasta ja jota voidaan jossakin mielessä ajatella analogisena maailmankaikkeuden läpimitalle. Kerroin "k" puolestaan kuvaa avaruuden yleistä geometriaa ja se voi saada arvot 0 tai ±1 riippuen siitä onko avaruus laakea, hyperbolinen vai parabolinen.
Historiallisten ja maantieteellisten painotusten mukaan metriikasta käytetään myös nimityksiä "Fridmann–Robertson–Walker (FRW)" tai "Robertson–Walker (RW)" tai "Fridman–Lemaître (FL)". (Huomaa Fridmanin nimen englanninkielinen translitterointi.) Kaikissa tapauksissa kyseessä ovat samat neljä tieteilijää eli Aleksandr Fridman, Georges Lemaître, Howard Percy Robertson ja Arthur Geoffrey Walker.
Theia

Theia (, "jumalatar") oli kreikkalaisessa mytologiassa Uranoksen ja Gaian tytär, yksi kahdestatoista alkuperäisestä titaanista. Hänet tunnettiin myös nimillä Euryfaessa ("kauaksi loistava") ja Aithra ("kirkas sininen taivas").
Veljelleen ja puolisolleen Hyperionille hän synnytti lapset Helios ("aurinko"), Selene ("kuu") ja Eos ("aamurusko").
Aithra

Aithra (, "kirkas sininen taivas") oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naispuolisen hahmon nimi.
Aithra, Theseuksen äiti.
Aithra oli Pittheuksen, Troizenin kuninkaan, tytär ja Theseuksen äiti.
Aigeus, Ateenan kuningas tapasi Aithran vieraillessaan Troizenissa, ja ihastuneena makasi tämän kanssa; toisen version mukaan hän kahlasi meren läpi Sfairian saarelle ja tuli raskaaksi Poseidonille. Aithran tultua raskaaksi Aigeus päätti palata Ateenaan, mutta kätki sandaalinsa, kilpensä ja miekkansa kivenjärkäleen alle ennen lähtöään samalla neuvoen Aithraa käskemään heidän poikaansa tuomaan ne jälleen hänelle vartuttuaan aikuiseksi. Aithra teki ohjeen mukaan, ja Theseuksesta kasvoi suuri sankari.
Myöhemmin Theseus sieppasi Helenan, ja antoi tämän Aithran huostaan huolehdittavaksi. Helenan veljet, dioskuurit, puolestaan pelastivat siskonsa ja sieppasivat vuorostaan Aithran kostoksi. Hän meni Helenan mukana Troijaan, ja pysyi siellä kunnes hänen pojanpoikansa Akamas löysi hänet kaupungin kukistuttua.
Aithra, okeanidi.
Aithra oli myös okeanidin, yhden Okeanoksen ja Tethyksen kolmesta tuhannesta tyttärestä, nimi. Häntä kutsuttiin joskus Atlaksen puolisoksi ja Hyaan, hyadien ja välillä myös plejadien äidiksi; joskin yleensä plejadien kerrotaan olevan Atlaksen ja Pleionen tyttäriä.
Aithra, Hyperionin puoliso.
Hyginus nimeää Aithran Hyperionin puolison nimeksi, joskin hänet useimmiten tunnetaan nimellä Theia. Heillä oli lapset Helios, Eos ja Selene.
Aithra, Falanthoksen puoliso.
Spartalainen Falanthos, Tarasta valloittaessaan, sai Delfoin oraakkelilta ilmoituksen, että hän voittaisi alueen itsellensä kun hän tuntisi sateen kirkkaalta taivaalta. Vaikka hän taistelikin voitokkaasti, hän ei onnistunut valloittamaan kaupunkia ja ajatteli jumalien asettaneen hänelle mahdottoman vaatimuksen. Epätoivoissaan hän istahti alas, ja hänen vaimonsa Aithra alkoi poimiä täitä hänen hiuksistaan pitäen tämän päätä reisiensä välissä. Suruissaan miehensä vastoinkäymisestä tämä alkoi kyynelehtiä, jolloin Falanthos, tuntiessaan kyynelten vierivän olkapäilleen, tajusi oraakkelin ilmoituksen tarkoituksen; oraakkeli olikin tarkoittanut hänen vaimoaan ("Aithra") eikä pilvetöntä taivasta ('aithra'). Samana yönä hän voitti Tarentumin kaupungin itselleen.
Deinosuchus

Deinosuchus oli liitukaudella elänyt krokotiilien lahkoon kuulunut eläin, jonka nimi tarkoittaa hirmuista krokotiilia. Se oli sukua nykyisille alligaattoreille.
Alkuperäinen 9 tonnin painon ja 15 metrin pituuden arvio on todettu vääräksi. Nykyään sen pituudeksi mitataan 10,6 metriä.
"Deinosuchus" hallitsi liitukauden lopulla Pohjois-Amerikan suoalueita ja kookkaatkin dinosaurukset olivat vaarassa joutua sen hampaisiin. Se söi esimerkiksi hadrosauruksia.
"Deinosuchus" käyttäytyi nykypäivän krokotiilien tavoin. Ainut ero oli sen kaksinkertainen pituus krokotiileihin verrattuna. Peto väijyi saalista rantavedessä. Kun dinosaurus asteli rantaan, "Deinosuchus" hyökkäsi.
Rovaniemen taidemuseo

Rovaniemen taidemuseo on vuonna 1986 avattu kunnallinen taidemuseo, joka on myös Lapin maakunnan (paitsi Tornionlaakson ja Meri-Lapin) alueellinen vastuumuseo. Se toimii Rovaniemen keskustassa vuonna 1933 rakennetun postiautovarikon entisissä tiloissa, jotka on peruskorjattu 1980-luvulla. Peruskorjaus on tehty arkkitehti Juhani Pallasmaan suunnitelmien mukaan.
Taidemuseon kokoelman lähtökohtana oli Jenny ja Antti Wihurin rahaston kokoelma, joka käsitti yli 500 teosta suomalaista nykytaidetta 1940-luvun lopulta alkaen. Nykyisin museon kokoelmiin kuuluu yli 3 500 teosta. Museonjohtajana toimii Riitta Kuusikko.
Museo avattiin rakennuksen peruskorjauksen jälkeen yleisölle 17. lokakuuta 1986. Toukokuussa 2011 valmistui postiautovarikon loppuosan saneeraus. Taidemuseo sai lisätiloja, ja rakennukseen tulivat tilat myös Lapin kamariorkesterille. Rakennus sai nimen Kulttuuritalo Korundi.
Kokoelmat.
Lähde:
Karmela Liebkind

Karmela Rachel Liebkind-Ormala (s. 29. syyskuuta 1949 Helsinki) on suomalainen sosiaalipsykologi ja professori emerita, joka on tehnyt työtä etnisten suhteiden tutkimuksen parissa yli 30 vuotta. Hän on myös opettanut 1970-luvulta alkaen Helsingin yliopistossa.
Ura.
Liebkind on tehnyt tieteellisen työnsä paljolti Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitoksella, jonka assistenttina ja tutkimusapulaisena hän aloitti vuonna 1973. Vuonna 1986 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston sosiaalipsykologian laitoksen dosentiksi. Myöhemmin Liebkind hän on toiminut tutkijana, akatemiatutkijana ja yliassistenttina sekä vuodesta 1993 vuoteen 2017 professorina.
Karmela Liebkind osallistuu hyviä etnisiä suhteita edistävään työhön myös käytännössä. Vuosina 1994–2000 Liebkind toimi Suomen edustajana ECRI:ssä ("Council of Europe Expert Commission against Racism and Intolerance"). Vuodesta 2004 hän on ollut Suomen valtioneuvoston nimittämän syrjintälautakunnan varajäsen.
Liebkind on Suomen Tiedeseuran jäsen.
Huomionosoituksia.
Vuonna 2001 Liebkind sai Helsingin yliopiston Maikki Friberg -tasa-arvopalkinnon. Palkinto annettiin hänen Helsingin yliopistossa tekemästään työstä tasa-arvon, monikulttuurisuuden ja suvaitsevaisuuden edistämiseksi.
Vuonna 2006 hän sai Etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen tutkimuksen seuran (ETMU) tunnustuspalkinnon merkittävästä työstä etnisten suhteiden ja kansainvälisen muuttoliikkeen kysymysten parissa.
Sukasjuotikas

Sukasjuotikas ("Acanthobdella peledina") on juotikkaisiin kuuluva nivelmato. Sukasjuotikasta esiintyy Pohjois-Suomen lohikaloilla. Sukasjuotikas on kooltaan noin 0,5–2 cm pitkä ja kiinnittyy useimmiten isäntäkalan vatsapuolelle.
Waal-lämpökausi

Waal-lämpökausi 1,20–1,45 miljoonaa vuotta sitten varhaispleistoseenikaudella oli kausi, jolloin oli yleensä melko lämmintä lämpötilan vaihteluista huolimatta. Kausi ei koskaan viilennyt niin kylmäksi kuin suurilla jääkausilla, mutta ajoittain tuli viileämpää kuin Tegelen-kauden viileimmillä jaksoilla. Islannissa oli tällä kaudella jäätiköityminen yleensä vähäistä. Kautta edelsi Eburon-jääkausi ja sen jälkeen tuli Menap-jääkausi. Englannin Triminghamin kerrostumat saattavat ajoittua Waal-kauteen. Kausi ajoittuu happi-isotooppivaiheisiin MIS49-MIS37 tai MIS57-MIS37. Waal-kautta vastaa Ukrainan myöhäinen Odessian. Waal on samanaikainen kuin Puolassa ollut Celestynovian-kausi, Valko-Venäjällä ollut Yelenynskian-kausi ja Ukrainassa ollut Kryzhaniv-kausi. Donin alangolla oli lauhkeaa metsäaroa Waalin lämpimällä kaudella. Waal-kauden viimeisellä osalla, C-kaudella, saattoi olla Cobb-niminen magneettinen tapahtuma. Kauden päätti magneettinen tapahtuma K-M. Kausi on ainakin osin vastaava kuin Englannissa ollut Bramertonian-interglasiaali.
Waal-lämpökauden jako.
Waal-lämpökausi jaetaan A-, B- ja C-jaksoon lähinnä arvioitujen keskilämpötilojen perusteella. Kausi koostuu kahdesta lämpimästä ja yhdestä kylmästä vaiheesta.
Metsä oli yleisin kasvillisuustyyppi, paitsi aivan kauden alussa. Kauden lämpimien vaiheiden aikana kasvoi monia tertiäärikaudelta peräisin olevia kasveja, esimerkiksi hemlokkeja ("Tsuga"), siipipähkinöitä ("Pterocarya"), hikkoreita ("Carya"), "Eucommioita" ja limaskasaniaisia ("Azolla filiculoides"). Kauden kylmä vaihe oli melko leuto, mutta silloin pihdat, pähkinäpensas ja "Eucommia" puuttuivat Alankomaista, lehmusta esiintyi vain joskus, ja valkopyökki, saarni ("Fraxinus") ja jalava hävisivät keskivaiheilla. Hemlokki jäi viileäksikin ajaksi. Kylmillä kausilla leppä oli ajoittain hyvin yleinen. Männyn yleisyydellä ei ollut kylmillä ja lämpimillä suurkausilla suuria eroja, vaikka se muuten vaihtelikin huomattavasti.
Waal-lämpökauden happi-isotooppivaiheet.
Kautta vastasi Pohjois-Saksan Liethin Tornesch-kausi. Waal-lämpökaudella lämpötila vaihteli noin 40 000 vuoden jaksoissa.
Raymond Cattell

Raymond Bernard Cattell (20. maaliskuuta 1905 – 2. helmikuuta 1998) oli merkittävä englantilais-yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki persoonallisuuspiirteitä ja älykkyyttä. 
Entisenä kemistinä Cattell pyrki luomaan persoonallisuuden piirteiden taksonomian, joka vastaisi kemian alkuaineiden jaksollista järjestelmää. Hän määritteli 16 perroonallisuuden peruspiirrrettä. Cattellilta on peräisin myös jaottelu joustavaan ja kiteytyneeseen älykkyyteen.
Reuver-vaihe

Reuver-vaihe ("Reuverian", "Reuverien") on Luoteis-Euroopan geologinen ajanjakso, jonka kerrostumat on ajoitettu yläplioseeniin noin 3,44–2,56 miljoonaa vuotta sitten. Alankomaiden Reuver-vaihe vastaa yleisemmin käytettyä plioseenin lopun Piacenza-vaihetta, joka oli noin 3,6–2,6 miljoonaa vuotta sitten. 
Reuver-vaihe on nimetty Maasjoen laaksossa sijaitsevan Alankomaiden kaupungin Reuverin mukaan. Kauden alkuvaiheissa oli hyvin lämmintä. Ilmasto viileni ja vaihteli kaudella huomattavasti. Eräs huomattava viileneminen tapahtui noin 3,3 miljoonaa vuotta sitten. Kauden lopuilla Maa romahti kylmään jääkausitilaan, kun Panamankannaksen nousu muutti merivirtoja ja termohaliinikiertoa.
Juuri ennen Reuver-vaihetta hyvin kostean ilmanalan punapuiden ("Sequoia") luonnehtima kasvillisuus väheni Alankomaissa. Kauden lopuilla oli pari kylmää vaihetta, jolloin suosypressit ("Taxodium") hävisivät väliaikaisesti ja pyökit ("Fagus") ja hemlokit ("Tsuga") yleistyivät. Kauden lopussa Maa viileni huomattavasti, ja silloin suosypressit hävisivät Alankomaista
Reuver-vaihe Alankomaiden Mainwegissä.
Alankomaiden Mainwegin kerrostumissa Reuver-vaiheen loppu on noin 57 metrin syvyydessä. Reuver-kautta luonnehtivat lämpimänlauhkeat sekametsät mm. punapuut, suosypressit, varjostinkuuset ("Sciadopitys"), hevoskastanjat ("Aesculus"), tupelot ("Nyssa"), hemlokit, siipipähkinät ("Pterocarya"), hikkorit ("Carya"), rohtoparkkipuut ("Eucommia") ja pyökit ("Fagus"). Kuusi oli harvinainen koko kauden ajan, lopussa C-vaiheessa näkyy selvä männyn yleistyminen.
Reuver-kauden jako.
Kausi jaetaan kolmeen päävaiheeseen A, B ja C. 
Kylmälle Reuver C:lle osuu Meinweg-savikerrostuma, ja plioseenin ja pleistoseenin rajaksi määritelty Gauss/Matuyama-magneettikausien raja.
Reuver-vaihetta edelsi Brunssum-vaihe, joka päättyi Gauss-magneettikauden alkuun, johon ajoittuu Venlon savi. Reuverin alla ovat myös plioseenin Rotton- ja Hauptkies-sarjat. Red Crag -muodostuma itäisessä Etelä-Englannissa osuu Reuverin loppuun, Pretegelenin ja Tegelenin alkuun. Reuverin savimuodostuma syntyi tällä ajalla, samoin Kiezelooliet-muodostuma. Kauteen liittyy muun muassa Englannin Brielle Ground.
Tämän vaiheen jälkeen alkoi nykyisen määritelmän mukaan pleistoseeni, jonka ensi vaihe oli pretegelen-kylmäkausi.
Compay Segundo

Máximo Francisco Repilado Muñoz Telles, taiteilijanimeltään Compay Segundo (18. marraskuuta 1907 Siboney, Kuuba – 13. heinäkuuta 2003 Havanna, Kuuba) oli kuubalainen säveltäjä, kitaristi ja laulaja, joka kuului trova-musiikkityylin esittäjiin. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat Chan Chan, Sarandonga", "La calabaza", "Hey caramba", "Macusa" ja "Saludo Compay". Vuonna 1995 julkaistiin Compay Segundon tuotantoa esittelevä antologia. 
Hänen säveltämänsä Chan Chan tuli maailmalla tunnetuksi Buena Vista Social Clubin esikoisalbumin avauskappaleena vuonna 1997, jolloin levy myös voitti useita Grammy-palkintoja; 90-vuotiaana hänet palkittiin Grammylla. Compay Segundo oli kehittänyt myös kitaran ja tresin hybridin armónicon, jota hän soitti esimerkiksi kappaleessa Chan Chan. Ylimääräinen resonanssikieli toi täyteläisyyttä armónicon sointiin.
Compay Segundo tarkoittaa Kuuban espanjaksi "Kakkoskaveria", koska hän oli yhtyeissä aina toinen ääni. Monet latinomuusikot ovat ottaneet Compay Segundosta mallia ja saaneet hänestä vaikutteita.
Raivaaja Vilppula

Vilppula (aiemmin "Zashthitnik" (Puolustaja) sekä "T-2") oli Suomen merivoimien miinanraivaaja.
Valmistus.
Alus rakennettiin 1916 Putilovin telakalla Pietarissa. Venäjän keisarikunnan laivasto jätti aluksen Suomeen maasta poistuessaan. Se otettiin 1918 Suomen merivoimien palvelukseen.
Palvelus.
Aluksen heikon rungon ja vaatimattoman konetehon vuoksi sitä käytettiin miinalaivueen harjoituksissa tuki- ja varastoaluksena. Alus oli myös jonkin verran koealuksena testattaessa miinanraivauskalustoja. Pääosan ajasta se oli kuitenkin satamassa.
Talvi- ja jatkosodassa "Vilppula" oli emälaivana. Se upposi 25. heinäkuuta 1944 torpedon osuttua Neuvostoliiton ilmavoimien Boston-tyyppisen lentokoneen hyökkäyksessä Porkkalan Stora Träskön laiturissa. Hylky ei kiinnostanut venäläisiä, joten vasta suomalaiset nostivat sen 1950-luvun lopulla. Jotain irrallista on vielä upottamispaikalla pohjassa hajallaan.
"Vilppulan" sisaralus oli "Rautu".
Fiat Bravo ja Brava

Fiat Bravo ja Brava ovat Fiatin vuosina 1995–2001 valmistamia alemman keskiluokan automalleja, jotka korvasivat Fiat Tipon. Autojen ero oli korimallissa: Bravo oli kolmeovinen ja Brava viisiovinen hatchback. Myöhemmin markkinoille tuli sedan- tai farmarikorinen Fiat Marea, lisäksi samalle pohjalevylle perustui myös tila-automalli Fiat Multipla. Japanissa Bravoa myytiin nimellä Fiat Bravissimo. Bravon ja Bravan seuraajaksi tuli Fiat Stilo, ja tämän jälkeen Bravo-mallinimi oli uudelleen käytössä vuosina 2007–2016 valmistetussa mallissa.
Fiat Bravo ja Brava (1995–2001).
Mallit ovat koriltaan identtiset A-pilariin saakka, mutta eroavat takaosassa täysin toisistaan. Bravo on kolmeovinen ja pystyperäinen, kun taas Brava on viisiovinen ja peräosa on muotoiltu viistommaksi. Bravon ilmanvastuskerroin on 0,32 ja Bravan 0,33.
Alustaratkaisuina molemmissa malleissa oli edessä MacPherson-joustintuet ja takana erillisjousitus tukivarsilla. Edessä oli levyjarrut ja takana rumpujarrut, ainoana poikkeuksena Bravo HGT 2,0-litraisella moottorilla, jossa oli levyjarrut myös takana. ABS-jarrut olivat joko vakio- tai lisävaruste riippuen moottorista ja varustetasosta.
Bravo ja Brava valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1996. Vuonna 1998 testattu Brava ansaitsi kaksi tähteä viidestä Euro NCAP -kolaritestistä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,4 12V (80 hv), 1,6 16V (103 hv), 1,8 16V (113 hv) ja viisisylinterinen 2,0 20V (147 hv), jonka sai vain Bravoon. Dieselmoottorina oli aluksi vapaasti hengittävä 1,9-litrainen (65 hv), mutta pian tuli myös 1,9-litrainen (75/100 hv) turbodiesel. Vaihteistona oli viisivaihteinen manuaali, mutta 1,6-litraisen yhteyteen sai myös neliportaisen automaattivaihteiston.
"Helsingin Sanomien" Olli Hakkarainen kehui uutuusmallien tutustumisajon perusteella syyskuussa 1996 niiden persoonallisen pirteää ulkonäköä, hyviä sisätiloja, pitkää huoltoväliä ja hintaa, mutta moitti ohjauksen äkkinäisyyttä, korin helinöitä ja pientä maavaraa.
Vuonna 1999 mallistoa uudistettiin kevyesti. Uudistuksia tehtiin muun muassa vanne- ja värivaihtoehtoihin sekä etusäleikköön. Uusina moottoreina olivat 1,2 16V (82 hv), joka korvasi 1,4-litraisen, sekä yhteispaineruiskutteinen dieselmoottori 1,9 JTD (105 hv). Lisäksi 2,0-litraisen bensiinimoottorin teho nousi 154 hevosvoimaan.
Strömsin kartano

Strömsin kartano (ruots. "Ströms gård") sijaitsee Strömsinlahden rannalla Helsingin Roihuvuoressa. Se sai alkunsa vuonna 1793, kun Herttoniemen kartanon omistaja, Saaristolaivaston majuri Johan Olander myi kartanon vara-amiraali Carl Olof Cronstedtille, jättäen kaksi kartanon torppaa itselleen asuttavaksi. Näistä torpista muodostettiin Strömsin tila. Johan Olander oli saanut Herttoniemen kartanon itselleen ja vaimolleen Hedvig Olanderille, apeltaan kauppias Johan Sederholmilta 1791. Kartanon tilalle rakennettiin kustavilaista tyyliä edustava päärakennus 1794. Varsin nopeasti Strömsin tilaa ryhdyttiin kutsumaan kartanoksi. Olanderin perhe muutti Suomen sodan jälkeen Ruotsiin Johan Olanderin vapauduttua sotavankeudesta.
Kartanon päärakennus on saanut nykyisen ulkoasunsa 1910, jolloin talon yläkertaa on korotettu ja katto on muutettu mansardikatoksi.
Viimeisen yksityisen omistajan, varatuomari Gustaf von Wintherin kuoltua vuonna 1950 kartano maineen päätyi kaksi vuotta myöhemmin Kulutusosuuskuntien Keskusliitolle, joka rakensi vuonna 1953 kartanon talousrakennuksen tilalle Osuuskauppakoulun (myöhemmin E-instituutti) kouluttamaan Osuustukkukaupan ja sen omistaneiden osuusliikkeiden työntekijöitä. Alueelle tuli myös Tampereelta siirretty, vuonna 1852 rakennettu talo, jossa oli toiminut Suomen ensimmäinen osuuskauppa. Siitä tehtiin osuuskauppamuseo. Kartanon päärakennus toimi instituutin rehtorin asuntona.
Nykyisin kartanon tiloissa toimii Itä-Helsingin musiikkiopisto. Kartanon päärakennuksessa toimii Helsingin kuvataidekoulu. Osuuskauppamuseon rakennus on myyty yksityiseksi omakotitaloksi. Rantapolku Strömsinlahden ympäri on nimetty Johan Olanderin vaimon Hedvigin mukaan Hedvigin rantapoluksi.
Koivuhaka (Kokkola)

Koivuhaka () on kaupunginosa Kokkolassa. Alue on rakennettu pääosin 1970-luvulla; Koivuhaassa järjestettiin asuntomessut vuonna 1975. Kaupunginosa sijaitsee Kokkolan keskustasta noin 3 kilometriä länsilounaaseen, ja se edustaa ns. satelliittikaupunkimallia. Vuodenvaihteessa 2016–2017 Koivuhaassa oli 3 457 asukasta.
Koivuhaka on palveluiden osalta varsin omavarainen: kaupunginosan keskustasta löytyy kauppoja, terveyskeskus, kirjasto ja ala-aste. Asuinalueet levittäytyvät keskustan ympärille; alueella on kerros-, rivi- ja omakotitaloja. Asunnoista noin puolet on vuokra-asuntoja. Koivuhaka on asukasluvultaan suurin Kokkolan kaupunginosa, joka rakennettiin pääosin 1970-luvulla kaupunkiin muuttavan väestön asuntotarpeen vuoksi. Asukkaiden keski-ikä on 2000-luvulla ollut lähelle 50 vuotta, ja Koivuhaan asukkaista melko harva on ruotsinkielisiä. 
Koivuhaka sijaitsee aiemmalla ns. lahjoitusmaalla, jonka Ruotsin kuningas aiemmin perusti Kokkolan kaupunkia perustaessaan 1600-luvulla kaupungin ympärille vyöhykkeeksi, jolle ei saanut rakentaa. Sittemmin 1900-luvulla Koivuhaassa sijaitsi ykspihlajalaisten maatilojen laidunmaita, kunnes kaupunki 1960-luvulla pakkolunasti alueen itselleen.
Aivan ensimmäisinä vuosina 1970-luvulla Koivuhakaa rakennettaessa siellä asui noin 3 500 asukasta, mutta kaupunginosa kasvoi pian. Koivuhaan tontit ovat suuria verrattuna moniin muihin kaupunginosiin Kokkolassa, alue on vehreä ja maastoltaan tasainen, ja siellä pidettiin asuntomessut 1970-luvulla.
Suurin osa Koivuhaasta on omistusasuntoja, ja 2000-luvulla pääosa Koivuhaan vuokra-asuntokortteleista on myyty omistusasunnoiksi. Koivuhakaan rakennettiin vuonna 2007 ajorata (Satamatien liityntätie) ja pyörätie, jotka lyhentävät välimatkaa keskustaan. Kaupunginosan palvelut ovat monipuoliset lähikirjastosta ja terveyskeskuksesta lähtien.
Koivuhaka tuli vuoden 2009 asuinaluekilpailussa toiseksi parhaaksi suomalaiseksi asuinalueeksi.
Båtsfjord

Båtsfjord (, ) on kunta Pohjois-Norjassa Finnmarkin läänissä. Pääelinkeinot ovat kalastus ja kalateollisuus.
Nähtävää kunnassa on esimerkiksi paikallinen kirkko vuodelta 1971, jossa on Euroopan suurimpia lasimaalauksia. Kunnan alueella on myös keskiaikaisia raunioita ja kivikauden asutuksen jäänteitä. Luonnosta kiinnostuneet voivat vierailla luonnonsuojelualueella olevalla lintutunturilla, jossa voi nähdä useita eri lintulajeja. 
Båtsfjordin kunta rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, idässä Vuoreijaan, etelässä Vesisaareen ja lännessä Berlevågiin.
Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 2 165 asukasta.
Slo Burn

Slo Burn oli lyhytikäinen stoner rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1996 kalifornialaisen Kyussin hajottua. Slo Burn julkaisi vain yhden levyn, EP:n nimeltä "Amusing the Amazing". Yhtyeeseen kuuluivat Kyussissa aiemmin laulanut John Garcia, basisti Damon Garrison, kitaristi Chris Hale ja rumpali Brady Houghton. Slo Burn oli kiertueella Ozzfestin kanssa vuonna 1997, mutta hajosi kiertueen loppupuolella.
Slo Burnilla oli soitossaan hyvin samankaltainen soundi kuin Kyussilla, mikä johtuu pitkälti John Garcian omalaatuisesta ja helposti tunnistettavasta lauluäänestä sekä Chris Gossin tuotantotyöstä yhtyeen ainoaksi jääneellä EP:llä. Musiikki sen sijaan oli suorempaa ja yksinkertaisempaa kuin joskus hieman psykedeelisen Kyussin.
Antidora

Antidora ( ) on ortodoksisessa liturgiassa ehtoollisen jälkeen kirkkokansalle jaettava kirkkoleivän palanen. Se on samaa ehtoollisleipää, josta ehtoollinen on valmistettu proskomidin yhteydessä.
Antidoraa voidaan erään tulkinnan mukaan jakaa jälkiviinin kanssa ehtoolliseen osallistumattomallekin, mutta vain kastetuille kristityille. Toisen käytännön mukaan antidoraan ja jälkiviinin voivat osallistua vain palveluksessa ehtoolliseen osallistuneet ortodoksit.
Jérémie Aliadière

Jérémie Aliadière (s. 30. maaliskuuta 1983 Rambouillet, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssa pelaavaa Lorientia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Jeremie liittyi Arsenalin riveihin kaudeksi 1999–2000, ollen 16-vuotias. Debyyttinsä Englannin Valioliigassa hän teki kaudella 2001–2002 voitto-ottelussa Fulhamia vastaan. Arsenalin huippuhyökkääjän Thierry Henryn varjoon jäänyt Aliadière pelasi ainoastaan 29 ottelua joukkueessa kuuden vuoden aikana. Debyyttimaalinsa hän teki 27. elokuuta 2002 West Bromwich Albionia vastaan 5-2 voittoon päättyneessä ottelussa.
Aliadière pelasi lainalla skotlantilaisessa Celticissa, West Hamissa ja Wolverhamptonissa.
Kesäkuussa 2007 Middlesbrough hankki Aliadièren riveihinsä korvaamaan Newcastle Unitediin siirtyvää Mark Vidukaa.
Don’t Tell Me

Don’t Tell Me on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan toinen singlejulkaisu albumilta "Music". "Don’t Tell Me" julkaistiin Euroopassa marraskuussa 2000 ja Yhdysvalloissa tammikuussa 2001. Kappaleen ovat tuottaneet Madonna ja Mirwais Ahmadzaï, mutta sen sävelsi alun perin Madonnan lanko Joe Henry. 
"Don’t Tell Me" menestyi hyvin, saavuttaen Billboard-listan sijan #4 ja viettäen kahdeksan viikkoa Top10:ssä. Myös Britanniassa kappale ylsi sijalle #4 ja maailman listalla pysyi kaksi viikkoa listaykkösenä. 
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Jean-Baptiste Mondino. Videolla farkkuihin ja ruudulliseen kauluspaitaan pukeutunut Madonna kävelee autiomaassa ja tanssii cowboyasussa neljän tanssijan kanssa. Musiikkivideon koreografian suunnitteli Alex Magno.
Kappaleesta on olemassa 15 remix-versiota.
Lainsuojaton

Lainsuojaton eli rauhaton tai henkipatto on henkilö, joka on tuomittu raskaiden rikosten johdosta menettämään ”rauhansa” eli lain antaman suojan. Käytännössä tämä tarkoittaa, että tällaisen henkilön saa kuka tahansa vapaasti surmata. Määräaikainen tai elinikäinen lainsuojattomuus oli rangaistuksena käytössä muun muassa varhaiskeskiajan Skandinaviassa ja Englannissa. 
Lainsuojattomiksi ("outlaws") on usein kutsuttu myös etsintäkuulutettuja rikollisia Yhdysvaltain villissä lännessä 1800-luvulla: tällaisten henkilöiden kiinniottajalle voitiin maksaa palkkio, jos hän toimitti viranomaisille etsintäkuulutetun tai tämän ruumiin.
Lainsuojattomat keskiajan Englannissa.
Ajan kirjallisuus romantisoi usein keskiajan englantilaisten lainsuojattomien (keskienglanniksi "outlaue", myöhemmin "outlaw") elämää. Kuuluisin englantilainen lainsuojaton lienee Robin Hood. Todellisuudessa lainsuojattomien elämä oli ankeaa – anglosaksien ajoilta periytyvissä laeissa heidän omaisuutensa tuomittiin menetettäväksi kruunulle, ja kuka tahansa, joka avusti lainsuojatonta, joutui itse vaaraan, koska lainsuojattoman avustaminen oli itsessään rikos. Lainsuojattoman surmaaminen ei ollut murha vaan kunniakas teko. Tämän takia lainsuojattomat joutuivat käytännössä piileksimään yhteisöjen ulkopuolella esimerkiksi metsissä. Heidän yhteytensä koko yhteiskuntaan oli käytännöllisesti katsoen poistettu.
Anglosaksien laissa myös henkilö, joka pakoili oikeudenkäyntiä tai syytettä raskaasta rikoksesta, voitiin julistaa lainsuojattomaksi myös ilman oikeudenkäyntiä, koska oikeuden pakoilu oli itsessään kuolemanrangaistuksella rangaistava rikos. Lain suoja voitiin kuitenkin palauttaa, jos henkilö saapui oikeuteen vastaamaan syytöksiin.
Yhdysvalloissa lainsuojattomaksi julistaminen oli mahdollista vuoteen 1879 asti ja Skotlannin laissa vuoteen 1940.
Jari Karjalainen

Jari Karjalainen (s. 25. elokuuta 1968) on suomalainen laulaja sekä ääninäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi vuonna 1989 perustetun pop-yhtye Hausmyllyn laulajana ja lauluntekijänä taiteilijanimillä Jason Drome ja myöhemmin Drome. Vuonna 2004 Karjalainen jätti yhtyeen ja muutti Gran Canarialle. Aiemmin hän toimi laulajana myös soulahtavaa poprockia soittaneessa Downtown-yhtyeessä.
Karjalainen on toiminut MTV3:n pitkäaikaisena kanavaäänenä, ja hän on myös nauhoittanut kaikki Suomen "Big Brotherin" talossa annetut valmiit kuulutukset. Karjalainen on suosittu mainosääni myös muutamilla muilla kaupallisilla tv-kanavilla. Hän oli myös mukana perustamassaan video- ja äänituotantoa tekevässä yrityksessä Digital Factoryssä vuoteen 2003 saakka. Lokakuussa 2008 Karjalainen avasi Kanarian Playa del Inglésiin monitoimiravintolan nimeltä Mummola. 
Hän omistaa edelleen myös vuonna 2010 Playa dél Inglesiin perustetun saunakahvilan Kontulan Helmi. Karjalainen toimi myös yrittäjänä ja ohjelmavastaavana Espanjan Fuengirolassa Iskelmä Baarissa vuosina 2014–2016. Vuoden 2017 alussa hän muutti takaisin Suomeen ja asuu Helsingissä.
Musiikkiura.
Karjalainen oli myös mukana A-Tyyppi-yhtyeessä, joka teki kappaleen ”Ihanaa Leijonat, Ihanaa!”. Hän on laulanut myös HIFK:n "HIFK Rock Like A Beast" -levyllä kappaleen ”Let’s Play Hockey”. Karjalainen toimi myös solistina ja tuottajana yhden albumin vuonna 2003 julkaisseessa Kansan Suosikit -yhtyeessä yhdessä Tero Kaikkosen ja Esa Anderssonin kanssa.
Vuonna 2018 Karjalainen julkaisi (taiteilijanimellä JK) uransa ensimmäisen sooloalbumin, joka sisältää muun muassa Aki Sirkesalon tekemiä, häneltä aikoinaan julkaisematta jääneitä kappaleita Karjalaisen tulkitsemina. Albumin ensimmäinen single, Sirkesalon säveltämä ja sanoittama ”Tuhlattuja päiviä” julkaistiin elokuun lopulla 2017.
Karjalainen on kotoisin Jyväskylästä.
Leslie Caron

Leslie Caron (s. 1. heinäkuuta 1931 Boulogne-Billancourt, Ranska) on Oscar-ehdokkaanakin ollut ranskalainen näyttelijä ja tanssija. 
Ura.
Caronin "keksi" Gene Kelly hänen tanssiessaan balettiryhmässä. Gene Kelly valitsi hänet naispääosaan jo klassikoksi muodostuneeseen elokuvaan "Pariisin lumoissa" (An American in Paris, 1951). Elokuva sai kuusi Oscaria.
Elokuva teki Lesliestä suositun tähden ja aloitti menestyksekkään elokuvauran. Hän näytteli mm. elokuvissa "Lili" (1953), "Setä Pitkäsääri" (Daddy Long Legs, 1955) vastanäyttelijänä Fred Astaire ja peräti 9 Oscaria voittaneessa elokuvassa "Gigi" (1958) jossa hänen vastanäyttelijöinään olivat Louis Jourdan, Eva Gabor ja Maurice Chevalier. Myöhemmällä urallaan hän on näytellyt mm. elokuvissa "Pieni suklaapuoti" (2000) vastanäyttelijöinä Juliette Binoche ja Johnny Depp ja "Le divorce - Avioero ranskalaisittain" (2003) vastanäyttelijöinä Kate Hudson ja Naomi Watts. Hän on ollut kahdesti Oscar-ehdokkaana parhaaksi naisnäyttelijäksi, elokuvista "Lili" (1953) ja "Salattu rakkaus" (The L-Shaped Room, 1963).
Yksityiselämä.
Leslie on ollut kolme kertaa naimisissa ja avioliitot ovat päättyneet eroon. Hänellä on kaksi lasta toisesta avioliitostaan.
Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue

Dominikaanisen tasavallan jalkapallomaajoukkue on Dominikaanisen tasavallan jalkapallon A-maajoukkue, joka edustaa maata virallisissa maaotteluissa. Se pelaa maan jalkapalloliiton "Federación Dominicana de Fútbolin" alaisuudessa. Maan jalkapalloliitto kuuluu CONCACAF:iin eli Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliittoon ja maajoukkue pelaa CONCACAFin MM-karsintalohkossa. Maan jalkapalloliito perustettiin vuonna 1953 ja hyväksyttiin FIFAn jäseneksi 1959. 
Dominikaaninen tasavalta oli ensimmäisen kerran mukana MM-karsinnoissa vuoden 1978 lopputurnaukseen. CONCACAFin vuoden 1977 mestaruuskilpailut toimivat samalla MM-karsintana. Dominikaaninen tasavalta ei päässyt mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen vaan hävisi alkukarsinnoissa Haitille. Molemmat osaottelut päättyivät 3-0 Haitin voittoon ja karsinnat olivat ohi. Tämänkin jälkeen joukkueen esitykset ovat olleet suhteellisen vaatimattomia: Dominikaanisen tasavallan joukkueurheilu on vahvasti keskittynyt muihin urheilulajeihin kuten baseballiin, koripalloon ja lentopalloon. 
Brasilian vuoden 2014 maailmanmestaruuskisoihin valmitauduttaessa Dominikaanisen tasavallan jalkapallojoukkue pelasi kuitenkin voittaen alkukarsinnassa Anguillan jalkapallomaajoukkueen yhteismaalein 6–0 selviytyen toiselle karsintakierrokselle samaan lohkoon El Salvadorin, Surinamen ja Caymansaarten joukkueiden kanssa, jossa hävisi vain jatkoon päässeelle El Salvadorille kahdesti yhdellä maalilla.
Tunnetuin Dominikaanisen tasavallan jalkapalloilija on kenties Víctor Núñez, joka kuitenkin nykyisin edustaa Costa Ricaa.
Velimatti Ranta

Velimatti Ranta (s. 21. huhtikuuta 1963 Nilsiä) on suomalainen tanssija, koreografi, näyttelijä ja ääninäyttelijä. Ranta on esiintynyt muun muassa Uuden iloisen teatterin revyissä 1992–1996, näytellyt Ihmeidentekijät draamasarjassa sekä dubannut useita päärooleja kokopitkissä animaatioelokuvissa.
Ahmed Dini Ahmed

Ahmed Dini Ahmed (1932 – 12. syyskuuta 2004) oli djiboutilainen poliitikko. Hän oli Djiboutin varapresidentti vuosina 1959–1960 sekä pääministeri vuosina 1977–1978. 
Ahmed Dini Ahmed syntyi Mablan alueella maansa pohjoisosassa. Hän opiskeli terveysteknikoksi ja lähti politiikkaan 26-vuotiaana. Jo seuraavana vuonna hänet valittiin varapresidentiksi. Hän kuoli 12. syyskuuta 2004 72-vuotiaana. Hän oli karsimaattinen poliitikko, ja hänen kuolemansa ennen vuoden 2005 presidentinvaaleja oli suuri menetys Djiboutin oppositiolle.
Dansgaard–Oeschgerin tapahtuma

Dansgaard-Oeschgerin tapahtumilla ("DO-tapahtuma") tarkoitetaan viime jääkauden aikana ja lopussa tapahtuneita ilmaston muutoksia, jotka johtuivat Golfvirran äkillisestä käynnistymisestä aikaisemman jäätikön sulamisveden aiheuttaman salpautumisen jälkeen. Tutuin DO-tapahtuma oli 14 700 vuotta sitten jääkauden loppuvaiheen lämpimän Bölling-kauden alussa. DO-tapahtuman jälkeen lämpötila laski yleensä melko hitaasti satojen vuosien ajan, mutta saattoi laskea nopeastikin kohti normaalia jääkausitilaa. Näitä muutoksia tapahtui voimakkaina vain jääkauden keskikylmässä vaiheessa. Ne aiheuttivat kylmän jääkauden keskelle lauhoja "suojasäitä", interstadiaaleja, joiden vaikutus tuntui eniten Atlantin seuduilla. Golfvirta pysyy käynnissä, koska Pohjois-Atlantilla sen viilentynyt, suolainen vesi vajoaa raskaampana syvyyksiin. Lämpimällä kaudella jäätiköistä sulanut suolaton vesi esti alkujaan suolaisen Golfvirran vajoamisen alas ja siten veden kierron Pohjois-Atlantilla. Kun suolaton vesi oli ajan mukana haihtunut pois, kierto saattoi taas alkaa ja tapahtui nopea lämpeneminen. Tämä taas sulatti jäätä, mikä tuotti Golfvirran pysäyttänyttä suolatonta vettä. Näin tropiikista virrannut lämmin suolainen merivirta ja jäätikön kylmät suolattomat sulamisvedet tuottivat värähtelijän, jonka värähtelyjakso riippui veden haihtumisnopeudesta, joka oli hidas pohjoisessa kylmällä jääkaudella.
DO-tapahtumia sattui viime jääkaudella 24, ja niitä on syvämerikairausten mukaan sattunut aikaisemmillakin jääkausilla. DO-tapahtumat tuottivat jääkaudella interstadiaaleja, lämpimiä kausia. Kun jääkausi oli vasta alullaan, DO-tapahtumia ei sattunut lainkaan. Nämä jaksot kytkeytyvät pidempijaksoiseen Bondin kiertoon ja Heinrichin tapahtumiin siten että jokaista Bondin kiertoa vastaa muutama DO-tapahtuma. 
Jaksollisuus.
Auringon säteilyvaihtelujen uskotaan noin 1470 vuoden jaksoissa liipaisseen DO-tapahtumia. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että jakso on vaihdellut. Ajoitusten epätarkkuuden takia ei tiedetä ovatko DO-tapahtumat jaksollisia. Monilla alueilla ajoituksen epätarkkuus on 1000 vuoden luokkaa+/-. Jäätikkögeologi Richard Alleyn mielestä stokastista resonanssia, jollainen on osin satunnainen, osin jaksollinen. ja tapahtuvat noin 1000-2000 vuodessa. DO-tapahtumat jatkuivat holoseenilla heikentyneinä. Pohjois-Atlantissa ajelehti paljon jäätä 1400, 2800, 4300, 5900, 8100 ja 9500 vuotta sitten, toinen ajoitussarja menee 1400, 2900, 4100, 5800 ja 79900 vuotta sitten. Nämä "tuhatvuotiset heilahtelut" pienenivät noin 8100 vuotta sitten. Vuoristojäätiköissä näkyy eri pituisia vaihteluja, mm. 1500 ja 2500 vuoden jaksoja.
Simo Brofeldt

Simo Antero Brofeldt (22. marraskuuta 1892 Kuopio – 15. lokakuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, kirurgian professori, lääkintäeversti ja Mannerheim-ristin ritari. 
Brofeldt valmistui lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1920, mitä ennen hän toimi lääketieteen kandidaattina sotilaslääkärin tehtävissä sisällissodassa Savon ja Karjalan rintamilla, osallistuen mm. Mäntyharjun, Mouhun, Savitaipaleen ja Taipalsaaren taisteluihin. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1924 tylpän väkivallan aiheuttamista vatsan elinten repeämistä. Hän toimi apulaislääkärinä ja apulaisopettajana Helsingin yleisen sairaalan I kirurgisessa osastossa ja poliklinikassa, kunnes hänet vuonna 1932 nimitettiin Suomen Punaisen Ristin sairaalan (myöh. Töölön sairaala) ylilääkäriksi, jossa tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti. Brofeldt toimi vuodesta 1926 kirurgian dosenttina ja (vuodesta 1933 ylimääräisenä, 1939 varsinaisena) kirurgian professorina Helsingin yliopistossa, huolehtien kirurgian opetuksesta SPR:n sairaalan puitteissa.
Sota-aikana Brofeldt oli Suomen lääkärikunnan keskeisiä vaikuttajia. Ennen talvisotaa ja sen alkuvaiheessa hän toimi ensin väestönsuojelupäällikön esikunnan ylilääkärinä ja sittemmin, alkuvuodesta 1940 alkaen Päämajan neuvoa-antavana kirurgina, saaden ylennyksen lääkintäeverstiksi 17. tammikuuta 1940. Tässä ominaisuudessa hän suoritti molempien sotien aikana useita tarkastus- ja neuvontamatkoja sotatoimiyhtymien kenttä- ja sotasairaaloihin sekä julkaisi ohjeistoa käytännöllisen sotakirurgian alalta. Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana hän toimi myös IV armeijakunnan evakuointisairaalaksi Tiuruniemeen perustetun 43. sotasairaalan ja alkuvuodesta 1942 54. sotasairaalan johtajalääkärinä sekä Päämajan alaisena sotainvalidihuollon tarkastajana. 7. lokakuuta 1941 Brofeldt nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi numero 19 VI armeijakunnan komentajan kenraalimajuri Paavo Talvelan ja eversti Ruben Laguksen esityksestä. Brofeldt organisoi osasto Laguksen lääkintähuollon ja haavoittuneiden evakuoinnin lentoteitse Itä-Karjalassa mennen itse paikalle huolehtimaan haavoittuneiden leikkauksista. Hän oli ainoa Mannerheim-ristillä palkittu lääkäri. 
Brofeldt kuoli aplastiseen anemiaan 15. lokakuuta 1942 Helsingissä 54. sotasairaalassa, jonka runkona oli rauhanaikainen Suomen Punaisen Ristin sairaala. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Simo Brofeldtin isä oli Kauppalehden päätoimittaja ja Liikemiesten Kauppaopiston ensimmäinen rehtori Kaarlo Brofeldt ja setä kirjailija Juhani Aho. Hänen veljensä oli metsänhoitaja Timo Brofeldt, jonka tytär oli metsänhoitaja ja partiojohtaja Kata Jouhki. Simo Brofeldtin tyttäristä Kirsti avioitui Yhdyspankin pääjohtajaksi edenneen Mika Tiivolan ja Riitta myöhemmän Helsingin yliopiston kanslerin ja arkkipiispan Mikko Juvan kanssa.
George McKenzie

George McKenzie (22. syyskuuta 1901 – 5. huhtikuuta 1941) oli brittiläinen nyrkkeilijä, joka kilpaili huipulla 1920-luvulla.
McKenzie voitti pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa häviten semifinaalissa Edward Earl Hartmanille.