James J. Archer

James Jay Archer (19. joulukuuta 1817 – 24. lokakuuta 1864) oli lakimies, Yhdysvaltain armeijan sotilas Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja konfederaation kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Archerista tuli Gettysburgin taistelussa ensimmäinen Robert E. Leen komentaman Pohjois-Virginian armeijan kenraali, joka jäi vangikisi sisällissodassa.
Lapsuus ja nuoruus.
Archer syntyi Bel Airissa Marylandissa John ja Ann Stump Archerille rikkaaseen sotilasperheeseen. Hän valmistui Princetonista vuonna 1835 ja jatkoi opintojaan Bacone Collegessa Georgetownissa Kentuckyssa. Princetonissa Acher sai siron ulkomuotonsa seurauksena lempinimen ”Sally”.
Archer opiskeli lakia Marylandin yliopistossa, läpäisi loppukokeen ja aloitti työt asianajajana. Meksikon–Yhdysvaltain sodan sytyttyä hän liittyi armeijaan vapaaehtoisena kapteenina, osallistui lukuisiin taisteluihin, mainittiin urheudestaan Chapultepecissa ja ylennettiin väliaikaiseksi majuriksi. 
Archer muutti Texasiin vuonna 1848 ja haavoittui siellä kaksintaistelussa Andrew Porteron kanssa. Hän kävi myös toisen kaksintaistelun Thomas J. Jacksonin kanssa. Palattuaan Marylandiin Archer jatkoi työtä asianajajana, mutta päätti vuonna 1855 liittyä kapteenina 9. USA:n jalkaväkeen. Hänen palvelupaikkansa oli Yhdysvaltojen lounaisella Tyynenmeren rannikolla.
Sisällissota.
Sisällissodan alkaessa Archer oli sijoitettuna Fort Walla Wallaan silloisen Washingtonin territorion alueella. Hän erosi palveluksesta 14. toukokuuta 1861, matkusti etelään ja liittyi Konfederaation armeijaan vakinaisen väen kapteenina. Hänet nimitettiin pian everstiksi 5. Texasin jalkaväkeen, jossa hän palveli entisen Texasin senaattorin Louis T. Wigfallin organisoimassa prikaatissa. Prikaatinkenraali John Bell Hood otti joukko-osaston komennon ja Texasin prikaati taisteli Virginian niemimaalla käydyissä taisteluissa. Archer osallistui taisteluihin Eltham's Landingissa ja Seven Pinesissa, mutta hänestä ei koskaan tullut pidettyä texasilaisten keskuudessa. Häntä pidettiin autoritäärisenä ja tyrannimaisena johtajana.
Archer ylennettiin prikaatinkenraaliksi 3. kesäkuuta 1862. Hän sai komentoonsa kolme Tennesseen rykmenttiä. Osastojen aiempi päällikkö Robert H. Hatton oli kaatunut Seven Pinesin taistelussa. Myöhemmin kesäkuussa Archerin prikaati liittyi viiden muun prikaatin muodostamaan kenraalimajuri A. P. Hillin "Kevyeen divisioonaan". Archerin prikaatiin liitettiin kaksi uutta rykmenttiä. Archer taisteli Seven Daysin taisteluissa, Cedar Mountainin taistelussa ja toisessa Bull Runin taistelussa. Bull Runissa hänen altaan kuoli hevonen. Archerin miehet nimittivät häntä "pikku tappelukukoksi" hänen kevyen ruumiinrakenteensa ja hurjan asenteensa vuoksi.
Marylandin kampanjan aikana syyskuussa 1862 Archer oli liian sairas ratsastaakseen ja johti prikaatiaan ambulanssista käsin. Hänen miehensä tekivät pikamarssin Harpers Ferrystä ja saapuivat Sharpsburgiin Unionin armeijan IX-armeijakunnan vasemmasta sivustasta. Hurjassa hyökkäyksessä Archer ajoi vihollisen takaisin ja valtasi uudestaan konfederaation tykistöpatterin. Kolme päivää myöhemmin Shepherdstownin taistelussa Archer ja prikaatinkenraali William Dorsey Pender johtivat hyökkäystä, joka ajoi vihollisen takaisin Potomac-joen toiselle puolelle ja antoi Leen armeijalle tilaisuuden livahtaa takaisin Virginiaan. Vaikka Archer sairasteli jatkuvasti hän johti prikaatinsa voittoihin Fredericksburgin ja Chancellorsvillen taisteluissa.
Vankina.
Vuoden 1863 Gettysburgin offensiivin aikana Archerin terveydentila heikkeni edelleen, kun prikaati marssi kesän kuumuudessa ja kosteudessa. Archerin joukko-osasto oli nyt osa kenraalimajuri Henry Hethin divisioonaa. 1. heinäkuuta 1863 saavuttuaan Gettysburgiin Archerin joukot kahakoivat John Bufordin johtaman liittovaltion ratsuväkiosaston kanssa yli kaksi tuntia. Unionin jalkaväki teki vastahyökkäyksen, johon osallistui myös Unionin kuuluisa rautaprikaati. Unionin komentaja kenraalimajuri John F. Reynolds sai todennäköisesti surmansa Archerin joukko-osaston käsissä. 
Archerin miehet ajettiin Willoughby Runin-joen toiselle puolelle, missä uupunut Archer piiloutui pusikkoon. Unionin sotamies Patrick Maloney 2. Wisconsin-osastosta otti Archerin kiinni ja vei tämän Unionin armeijan linjojen taakse, missä Archer tapasi lyhyesti vanhan kollegansa Unionin kenraalimajuri Abner Doubledayn. Archerista tuli ensimmäinen sotavangiksi joutunut Pohjois-Virginian armeijan kenraali sen jälkeen, kun Lee oli ottanut Konfederaation armeijan komennon. Vangitsemisen jälkeen Birkett D. Fry otti Archerin prikaatin komennon ja johti sitä Pickettin hyökkäyksessä. 
Archer ja hänen nuorempi veljensä ja kenttäadjutanttinsa Robert Harris Archer (1820–1878) lähetettiin Fort Delawareen, josta hänet siirrettiin monien muiden Gettysburgissa vangittujen upseerien tavoin Johnson's Islandin vankileiriin Eriejärven rannalle. Archerin terveys romahti Ohion ilmastossa. Archer kirjoitti Konfederaation sotahallinnolle kirjeen, jossa hän ehdotti hyökkäystä vankileirin vartijoiden kukistamiseksi. Salaliittolaiset olisivat kuitenkin tarvinneet Konfederaation hallituksen apua päästäkseen takaisin kotiin. 
Lähes vuoden vankeuden jälkeen Archer siirrettiin 600 upseerin joukossa Fort Delawareen. Suunnitelmana oli siirtää upseerit Morris Islandiin Etelä-Carolinaan. Paikka oli Konfederaation jatkuvan tykkitulen kohteena ja upseereista olisi tullut unionin panttivankeja ja ihmiskilpiä. Suunnitelma ei kuitenkaan toteutunut. 
Archer vaihdettiin vankienvaihdossa myöhäiskesällä 1864 ja hän liittyi uudestaan Konfederaation armeijaan. 9. elokuuta hän sai käskyn ilmoittautua Hoodin alaiseen Tennesseen armeijaan Atlantassa. Kaksi päivää myöhemmin käsky kuitenkin peruttiin ilmeisesti Archerin huonon terveyden vuoksi. Hän matkusti Petersburgiin Virginiaan, komensi vanhaa prikaatiaan ja palveli lyhyen aikaa Petersburgin piirityksessä ennen kuin hänen terveytensä romahti kokonaan Peeblesin farmin taistelun jälkeen. Archer kuoli Richmondissa Virginiassa, missä ja hänet haudattiin Hollywoodin hautausmaalle. Hän ei ollut koskaan naimisissa.