tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dave Holland (rumpali)

David (Dave) Holland (5. huhtikuuta 1948 Wolverhampton, Staffordshire, Iso-Britannia – 16. tammikuuta 2018 Lugo, Espanja) oli englantilainen rumpali, joka muistetaan Trapeze- ja Judas Priest -yhtyeiden rumpalina. 
Vuonna 1968 sessiorumpalina toiminut Holland liittyi Finders Keepers -nimiseen yhtyeeseen, johon liittyivät myös kitaristi Mel Galley ja basisti-laulaja Glenn Hughes. Vuonna 1970 yhtyeen nimeksi tuli Trapeze. Funk-vaikutteinen, voimatriona (Galley, Hughes, Holland) toiminut yhtye sai suosiota ja läpimurto Pohjois-Amerikassa oli hyvin lähellä, kunnes Hughes sai tarjouksen liittyä Deep Purpleen vuonna 1973. Yhtye jatkoi uudella basistilla vielä muutaman vuoden kunnes hajosi. 
Trapezen jälkeen Holland toimi sessiorumpalina vuoteen 1979 asti, jolloin sai kutsun Judas Priestin uudeksi rumpaliksi. Priest nousi 1980-luvulla suureen suosioon ja yhdeksi suurimmista heavy metal -yhtyeistä. Holland oli mukana aina vuoteen 1989 asti, kunnes erosi, koska hän oli väsynyt yhtyeen jatkuvaan keikkailuun. Priestin jälkeen Holland toimi sessiorumpalina, kiersi uudelleenkootun Trapezen kanssa sekä opetti rumpujensoittoa. 
Holland vangittiin vuonna 2004 alaikäisen rumpuoppilaansa raiskaamisesta. Holland kiisti syyllisyytensä, mutta hän sai kahdeksan vuoden vankeustuomion.
Tähtikoralliahven

Tähtikoralliahven ("Chrysiptera taupou") on koralliahveniin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Tähtikoralliahven kasvaa noin 8 cm pitkäksi. Sen vartalo on sininen, evät ja vatsanpohja keltaiset.
Alkuperä.
Tähtikoralliahven elää luonnossa Tongan ja Fidžin ympäristössä.
Käyttäytyminen.
Tähtikoralliahven on aggressiivinen kala, joka hyökkäilee samaan altaaseen joutuneiden lajitovereiden tai rauhallisten muidenkin kalalajien kimppuun.
Ravinto.
Tähtikoralliahven syö akvaariossa liha- ja leväpitoista ruokaa.
Juha Majava

Juha Majava (s. 28. marraskuuta 1982 Rovaniemi) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitalinkki tai laitapuolustaja.
Seurajoukkueet.
Majavan pelaajaura ylimmillä sarjatasoilla alkoi kaudella 2002, kun hän nousi Rovaniemen Palloseuran Ykkösen joukkueeseen. Veikkausliigadebyytin hän pelasi 7. toukokuuta 2004 ottelussa FC Hämeenlinna - RoPS. Majava edusti RoPS:ia kauteen 2006 asti. Kaudeksi 2007 hän siirtyi FC KooTeePeen riveihin, mutta palasi yhden kauden jälkeen Rovaniemelle. Kaudesta 2009 alkaen Majava on pelannut AC Oulussa, ja hän teki 1+1 -vuotisen jatkosopimuksen AC Oulun kanssa joulukuussa 2011.
Majavan nuorempi veli Juuso Majava on myös jalkapalloilija.
Kultapyrstökoralliahven

Kultapyrstökoralliahven ("Chrysiptera parasema") on koralliahveniin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Kultapyrstökoralliahven kasvaa noin 6 cm pitkäksi. Sen vartalo on sininen, evät ja pyrstön kärki läpikuultavan harmaat, pyrstön tyvi keltainen.
Alkuperä.
Kultapyrstökoralliahven elää luonnossa Läntisellä Tyynellämerellä: Papua-Uusi-Guinea, Filippiinit ja Salomonsaaret kuuluvat sen kotivesiin.
Käyttäytyminen.
Kultapyrstökoralliahven on suhteellisen rauhallinen kala, joka sopii akvaarioon paremmin kuin aggressiivisemmat sukulaisensa, esimerkiksi safiirikala ja tähtikoralliahven. Se ei koske selkärangattomiin, joten se sopii myös riutta-akvaarioon.
Ravinto.
Tähtikoralliahven syö akvaariossa liha- ja leväpitoista ruokaa.
Baskimaan ympäriajo

Baskimaan ympäriajo (, ) on Baskimaalla, Espanjassa vuosittain järjestettävä maantiepyöräilyn etappikilpailu. Huhtikuussa ajettava kilpailu kuuluu UCI World Tour -sarjaan. 
Baskimaan ympäriajo järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924, mutta vuosina 1931–1934 ja 1936–1968 kilpailua ei ajettu. Kilpailun ovat voittaneet useimmin José Antonio González Linares ja Alberto Contador, kaikkiaan neljä kertaa.
Baskimaa on kokonaisuudessaan vuoristoista, joten kilpailussa on tuskin lainkaan tasamaaetappeja. Kokonaiskilpailun voittajat ovatkin tavallisesti hyviä mäkiajajia. Kilpailureitin nousuista useimmat eivät ole kovin pitkiä, mutta jyrkkiä ne sen sijaan ovat. 
Voittajat.
Lähde: Pro Cycling Stats
Al Atkins

Allan John (Al) Atkins (s. 14. lokakuuta 1947 West Bromwich, Birmingham) on englantilainen laulaja, joka oli Judas Priestin alkuperäinen laulaja. 
Atkins aloitti uransa blues-yhtyeissä 1960-luvun puolivälissä kunnes perusti Judas Priest -yhtyeen paikallisten muusikoiden kanssa vuonna 1968. Nimen hän otti Bob Dylanin kappaleesta ”The Ballad Of Frankie Lee And Judas Priest”. Vuonna 1970 yhtye hajosi sisäisiin erimielisyyksiin. Samana vuonna Atkins tutustui kitaristi K. K. Downingiin ja basisti Ian Hilliin, jotka olivat perustamassa omaa yhtyettä. Atkins tuli mukaan laulajaksi ja toi yhtyeelle nimen vanhalta bändiltään. Tätä voidaan pitää nykyisen Judas Priestin varsinaisena syntymishetkenä. 
Yhtye keikkaili ahkerasti vaihdellen rumpalia ja Black Sabbath -kitaristi Tony Iommin manageritoimisto hoiteli yhtyeen asioita, mutta levytyssopimusta ei alkanut kuulua. Vuonna 1973 yhtyeen taloudellinen tulos oli heikkoa, ja perheellinen Atkins erosi yhtyeestä vaihtaen musiikin päivätyöhön. Atkins perusti myöhemmin Lion-yhtyeen ja on sen hajottua tehnyt muutaman sooloalbumin.
Monet Atkinsin Priest-aikaiset sävellykset päätyivät yhtyeen kahdelle ensimmäiselle albumille Rob Halfordin tulkitsemana. Vuonna 1998 Atkins julkaisi "Victim Of Changes" -nimisen sooloalbumin, jolla hän tulkitsee vanhoja Priest-sävellyksiään Judas Priestin jäsenten avustuksella.
Rengaskorukokki

Rengaskorukokki ("Neosynchiropus ocellatus"), aiemmin rengaskokki, on merikokkien heimoon kuuluva Tyynenmeren kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.
Koko ja ulkonäkö.
Rengaskorukokki kasvaa noin kuusisenttiseksi. Sen vartalo on pyöreämuotoinen, valkoisen ja ruskean kirjava. Laajoissa huntumaisissa evissä on rengaskuvioita, joita koiras esittelee osana soidinkäyttäytymistään.
Alkuperä.
Rengaskokki elää luonnossa Läntisellä Tyynellämerellä.
Käyttäytyminen.
Rengaskorukokki tarvitsee rauhallisen akvaarion ja paljon piiloja. Se lähtee tyypillisesti liikkeelle illansuussa ja etsiskelee pikkueläimiä. Yhdessä akvaariossa voi pitää vain yhtä koirasta, mutta naaraita voi olla kaksi tai kolmekin (jos ruokaa riittää).
Ravinto.
Useimmat rengaskorukokit syövät vain itse pyydystämiään eläviä pieneliöitä. Siksi niitä voi pitää vain kypsässä riutta-akvaariossa, eikä kovin monta samassa altaassa ettei ruoka lopu. Jotkut yksilöt saattavat huolia lihapitoisen lisäruoan, esimerkiksi massiäyriäiset.
Ammattiopisto Luovi

Ammattiopisto Luovi on valtakunnallisesti toimiva ammatillisen erityisopetuksen tarjoaja ja kehittäjä ja Suomen suurin ammatillinen erityisoppilaitos. Luovissa opiskelee vuosittain 2 000 opiskelijaa yli 30 paikkakunnalla. Luovissa työskentelee noin 900 henkilöä ja Luovin hallinnollinen keskus on Oulussa. Luovin ylläpitäjä on Ammattiopisto Luovi Oy, jonka omistaa Hengitysliitto ry.
Luovin koulutustarjontaan kuuluu valmentava koulutus ja ammatillinen tutkintokoulutus. Valmentavaa koulutusta tarjotaan sekä TUVA-koulutuksena (tutkintokoulutukseen valmentava) että TELMA-koulutuksena (työhön ja itsenäiseen elämään valmentava).Tutkintotavoitteisena koulutuksena tarjolla on laaja valikoima ammatillisia perustutkintoja. 
Luovin koulutuksessa painottuvat muun muassa yksilölliset opintopolut, monipuoliset ja työelämäläheiset oppimisympäristöt, tekemällä oppiminen, elinikäiseen oppimiseen kannustaminen sekä henkilökohtainen ohjaaminen ja tukeminen. Luovin opiskelijat voivat osallistua myös kansainväliseen toimintaan.
Toiminta.
Luoviin hakeminen.
Luoviin valitaan opiskelijoita, jotka ovat oikeutettuja saamaan opinnoissaan ja työllistymisessään erityistä ohjausta, tukea ja neuvontaa. Tuen tarve voi johtua esimerkiksi terveydellisistä syistä, vammasta, sairaudesta, oppimisvaikeuksista tai sosiaalisista syistä. Luoviin voi hakea kevään yhteishaussa opintopolku.fi-palvelun kautta tai jatkuvassa haussa ympäri vuoden Luovin koulutuskalenterin kautta .
Asiantuntijapalvelut.
Luovi tarjoaa koulutuspalveluiden lisäksi ammatillisen erityisopetuksen asiantuntijapalveluita muille oppilaitoksille. Sillä tarkoitetaan koulutusta ja konsultaatiota erityistä tukea tarvitsevien opiskelijoiden kanssa toimivalle opetus- ja ohjaushenkilöstölle.
Luovin historia.
Ammattiopisto Luovi syntyi 1. elokuuta 2007, kun Hengitysliiton koulutusorganisaatiot Merikosken ammatillinen koulutuskeskus, Kaprakan ammatillinen koulutuskeskus sekä Hoikan opisto yhdistyivät. Luovi laajeni vuoden 2009 alusta lähtien, kun Alavuden erityisammattikoulu yhdistyi Luoviin. Hengitysliitto osakeyhtiöitti Luovin toiminnan vuonna 2023. 
Paikkakunnat.
Luovi toimii yli 30 paikkakunnalla kautta Suomen. Luovin hallinnollinen keskus on Oulussa.
Itku

Itku on tunneperäinen ilmiö, jossa kyynelnestettä purkautuu silmän kyynelkanavista, yleensä luonteenomaisen ilmehtimisen ja/tai ääntelyn kanssa. Kyynelnesteen purkautumista voi aiheuttaa myös silmään joutunut ärsyke, mutta yleensä itkemisestä puhutaan, kun syynä on nimenomaan psyykkinen olotila. Tämä tila vaihtelee äärimmäisen surun ja äärimmäisen onnellisuuden välillä. Myös voimakas kipu saattaa laukaista itkun riippuen ihmisen itkuherkkyydestä. 
Itku on nykykäsityksen mukaan stressiä laukaisevan parasympaattisen hermoston tapa palauttaa elimistö lepotilaan tunnekuohun aiheuttamassa hermojännitystilanteessa. Itku on yleensä myös merkki siitä, että elimistö on jo alkanut rauhoittua. Vielä ei tiedetä, onko itku tärkeä osa hermoston palautumista vai ainoastaan palautumisen sivutuote.
Itkeminen on toisinaan myös väline ilmaista tunteita muille ihmisille. Muiden ihmisten seurassa itkemisen hyväksyttävyys on kuitenkin erittäin kulttuurikohtaista ja vaihtelee historiallisesti samassakin kulttuuripiirissä. Itkemiseen on suhtauduttu Euroopassa joskus aiemmin nykyistä huomattavasti sallivammin. Monet ihmiset ahdistuvat tai hätääntyvät kohdatessaan itkevän ihmisen. Kaikki eivät kuitenkaan osaa pidätellä itkuaan. On myös olemassa henkilöitä, jotka eivät voi tai eivät halua itkeä. Ihmiset, jotka eivät koskaan itke, kokevat muita enemmän negatiivisia tunteita.
Synnyttäessä ensimmäinen ääni ihmisestä on voimakas itku. Vauvat ja pienet lapset itkevät paljon. Vauvan itku on viestinnällisesti tärkeää, koska se kiinnittää vanhempien huomion vauvan pahaan oloon. 
Itkusta seuraava nenän vuotaminen johtuu siitä, että osa kyynelnesteestä menee silmästä kyynelkanavaan ja sieltä nenään.
Itkuun liittyviä tunnetiloja ja tuntemuksia.
Itkuun liittyviä tunnetiloja ja tuntemuksia ovat esimerkiksi:
Eläimillä.
Esimerkiksi koira saattaa itkeä tunnekuohun vallassa, kuten tavatessaan omistajansa pitkän poissaolon jälkeen.
Tähtikorukokki

Tähtikorukokki ("Synchiropus stellatus") tai tähtikokki on merikokkeihin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Tähtikorukokki kasvaa noin seitsemänsenttiseksi. Sen vartalo on pyöreämuotoinen, valkeiden ja ruskeiden tähtimäisten kuvioiden peittämä. Koiraan värit ovat kirkkaammat ja selkäevän eturuoto pitempi kuin naaraalla Merikokkien leveä suu, monet ulokkeet ja varsinkin kutuasuisten koiraiden levittelemät viuhkamaiset evät ovat saaneet jotkut tutkijat näkemään yhdennäköisyyksiä mytologisten hirviöiden kanssa, ja niinpä heimon englanninkielinen nimi onkin nuorta lohikäärmettä tarkoittava "dragonet".
Alkuperä.
Tähtikorukokki elää luonnossa Intian valtameren länsiosassa, Afrikan ja Sri Lankan rannikoilla.
Käyttäytyminen.
Tähtikorukokki tarvitsee rauhallisen akvaarion ja paljon piiloja. Se lähtee tyypillisesti liikkeelle illansuussa ja etsiskelee pikkueläimiä. Se näyttää leijuvan paikallaan helikopterin tavoin. 
Ravinto.
Tähtikorukokki syö vain itse pyydystämiään eläviä pieneliöitä. Siksi sitä voi pitää vain kypsässä riutta-akvaariossa.
Vesa Tauriainen

Vesa Tauriainen (s. 16. joulukuuta 1967 Rovaniemi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänet nimettiin 18. lokakuuta 2019 Rovaniemen Palloseuran päävalmentajaksi. RoPS erotti Tauriaisen päävalmentajan paikalta 15. syyskuuta 2020.
Tauriainen edusti urallaan Rovaniemen Palloseuraa, FC Oulua, Helsingin Jalkapalloklubia ja FF Jaroa. Hän pelasi 240 ottelua pääsarjatasolla vuosina 1985–1999, joissa hän teki 60 maalia.
Kausina 2004–2005 hän toimi Myllykosken Pallon apuvalmentajana ja junioripäällikkönä. Tauriainen oli vuonna 2007 Veikkausliigassa pelanneen FC KooTeePeen päävalmentaja. Kaudella 2009 hän toimi rovaniemeläisen FC Lynxin B-poikien apuvalmentajana.
Vesa Tauriaisen veljiä ovat jalkapalloilijat Pasi ja Kimmo Tauriainen.
Tommy Taylor

Thomas "Tommy" Taylor (s. 29. tammikuuta 1932 – 6. helmikuuta 1958) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän oli yksi kahdeksasta Manchester Unitedin pelaajasta, jotka kuolivat Münchenin lento-onnettomuudessa.
Vuosien 1949 ja 1953 välillä Taylor edusti Barnsleyta. Maaliskuussa 1953 Taylor siirtyi maailmanennätyssummalla (29 999 puntaa) Manchester Unitediin. Taylor sai uudessa seurassaan mahtavan alun, kun hän teki kaksi maalia debyytissään. Kauden 1952–53 loppuun mennessä hän teki 7 maalia vain 11 ottelussa. Hän oli voittamassa Unitedissa liigamestaruutta vuosina 1956 ja 1957 ja FA Cupia vuonna 1957.
Englannin maajoukkuetta Taylor ehti edustaa 19 kertaa ja tehdä huikeat 16 maalia. Hän kuului Englannin joukkueeseen vuoden 1954 MM-kisoissa.
Hakosillan vaihde

Hakosillan vaihde () on rautatieliikennepaikka Hakosillan kylässä Hollolan kunnassa noin 11 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta lounaaseen. Liikennepaikalla risteävät -rata sekä Lahden oikorata. Liikennepaikalla on neljä vaihdetta, jotka muodostavat Lahden oikoradan ja Riihimäen–Lahden radan erkanemiskohdan. Kaikissa neljässä vaihteessa poikkeavalla raiteella sallitaan nopeus 140 km/h. Näiden lisäksi liikennepaikkaan kuuluu neljä muuta vaihdetta, joista kaksi on turvavaihteita.
Hakosillassa ei ole kaupallista liikennettä, ja liikennepaikalla on ainoastaan rautatieliikenteen ohjauslaitteiston vaatima laitetila.
Hakosillan nykyiseltä paikalta 160 metriä länteen sijainneella seisakkeella henkilöliikenne lakkasi v. 1992 ja laituri purettiin oikoradan rakennustöiden yhteydessä.
Harry Stafford

Harry Stafford (29. marraskuuta 1869 Crewe, Englanti – 24. lokakuuta 1940) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän liittyi Newton Heathin (nyk. Manchester United) riveihin Crewe Alexandrasta vuonna 1896. Manchester Unitedin historian ensimmäinen kapteeni Stafford oli myös tärkeässä osassa yhdessä John Henry Daviesin kanssa, kun seuraa pelastettiin konkurssilta 1900-luvun alussa.
Hän pelasi viimeisen ottelunsa vuonna 1903.
Roberto Fontanarrosa

Roberto Alfredo Fontanarrosa (26. marraskuuta 1944 – 19. heinäkuuta 2007) oli argentiinalainen kirjailija ja sarjakuvantekijä. Hän syntyi Santa Fen maakunnassa sijaitsevassa Rosarion kaupungissa, jossa hän asui ja työskenteli kuolemaansa saakka. Hänestä käytettiin laajalti lempinimeä ”El Negro”.
Fontanarrosan sarjakuvastripeistä on julkaistu useita kokoelmia. Alun perin niitä oli julkaistu lehdissä, kuten "Clarín" (Argentiina), "El tiempo" (Kolumbia), "La República" (Uruguay) ja "Proceso" (Meksiko). Fontanarrosalta ilmestyi myös kolme romaania ja seitsemän novellikokoelmaa. 
Fontanarrosalla todettiin vuonna 2003 lihakset rappeuttava ALS-tauti, joka vei hänet nopeasti pyörätuoliin. Hän jatkoi työtään sairastuttuaankin ja osallistui marraskuussa 2004 Espanjan kielen kolmanteen kansainväliseen kongressiin Rosariossa. Argentiinan senaatti myönsi hänelle 26. huhtikuuta 2006 Domingo Faustino Sarmiento -kunniamaininnan panoksesta argentiinalaiseen kulttuuriin. 18. tammikuuta 2007 hän ilmoitti, ettei kykene enää piirtämään. Hän joutui 19. heinäkuuta 2007 sairaalaan ja kuoli siellä tuntia myöhemmin. 
Fontanarrosan hautajaiskulkueeseen seuraavana päivänä osallistui tuhansien tavallisten kansalaisten lisäksi tunnettuja kirjailijoita, näyttelijöitä ja poliittisia hahmoja. Saattue kääntyi "Estadio Gigante de Arroyitolta" (koti Rosario Centralille, jonka fanina taiteilija tunnettiin) pohjoiseen, Granadero Baigorrian kaupunkiin, jossa hänet siunattiin maan lepoon "Parque de la Eternidad" -hautausmaalla. Hallitus julisti kansallisen surupäivän.
Päiväntasaajan Guinean ekwele

Ekwele (monikko bipkwele) on Päiväntasaajan Guinean entinen valuutta, joka oli käytössä vuosina 1975–1985. Vuoteen 1979 valuutasta käytettiin nimitystä ekuele. Ekuele korvasi vuosina 1969–1975 käytössä olleen Päiväntasaajan Guinean pesetan. 
Päiväntasaajan Guinea otti käyttöön 1984 CFA-frangin ainoana Espanjan entisenä siirtomaana. Vaihtosuhde oli 1:4.
Tervolan vanha kirkko

Tervolan vanha kirkko on yksi Tervolan seurakunnan kolmesta kirkosta. Se on rakennettu vuosina 1687–1689 ja on yksi Suomen parhaiten säilyneistä 1600-luvun kirkoista. Tyypiltään se on niin sanottu tukipilarikirkko. Vanha kirkko otettiin pois käytöstä Tervolan ison kirkon valmistuttua vuonna 1865. Kirkko otettiin kunnostettuna uudelleen käyttöön vuonna 1950. Nykyisin vanha kirkko on seurakunnan pääkirkkona kesä-elokuun ajan. Sitä käytetään myös jouluna ja hiljaisella viikolla. Kirkkoon mahtuu istumaan noin 200 ihmistä.
Vanhan kirkon saarnatuolin on nikkaroinut torniolainen Johan Skogh vuonna 1733 ja sen on maalannut torniolainen maalari Nils Olofsson Ahlboom vuonna 1735. Kaksiosaisen alttaritaulun maalasi oululainen taidemaalari Johan Gustav Hedman vuonna 1832. Taulut ovat alttariseinän ikkunan molemmin puolin, vasemman puoleinen on "Jeesus Getsemanessa" (300x180 cm öljymaalaus kankaalle) ja oikean puoleinen vastaavan kokoinen ja tyyppinen "Jeesus ristillä".
Tervolan kirkko

Tervolan iso kirkko (myös Tervolan uusi kirkko) on yksi Tervolan seurakunnan kolmesta kirkosta. Kirkko on rakennettu vuosina 1861–1864. Sen on suunnitellut arkkitehti Ludvig Isak Lindqvist. Ison kirkon suuren koon on selitetty johtuvan piirustusten vaihtumisesta suuremman seurakunnan kanssa tai siitä, että piirustuksissa kyynärämitaksi merkittyä asteikkoa olisi luettu metrimittaisena. Pöytäkirjoista voidaan kuitenkin todeta, että tervolalaiset ovat päättäneet 1. heinäkuuta 1860 rakentaa kirkon, johon mahtuu 1 810 kirkkovierasta. Istumapaikkoja kirkossa oli alun perin 1 510 ja seisomapaikkoja 300. Osa istumapaikoista on myöhemmin jouduttu luovuttamaan neljälle rimauunille. Kirkossa lasketaan nykyisin olevan noin 1 200 istumapaikkaa. Kirkko jätettiin pois käytöstä vuonna 1950 liian suurien lämmityskustannuksien vuoksi.
Vuonna 1972 kirkko päätettiin kirkkohallituksen suosituksesta ja opetusministeriön hyväksymänä purkaa. Purkamista ei kuitenkaan pantu toimeen. Sen sijaan kirkon kunnossapitoa varten perustettiin 1977 Ison kirkon hoitokunta. Kirkko maalattiin vuonna 1978. Opetusministeriö peruutti purkuluvan 1982. 1990-luvun lopulla kirkon katto, kivijalka ja ikkunat kunnostettiin ja kirkko maalattiin. Näissä hankkeissa käytettiin Museoviraston tukea. Sisäpuolen puu- ja kivijäljitelmämaalauksia kunnostettiin Museoviraston valvonnassa Tervolan kansalaisopiston kursseina. Ison kirkon hoitokunnan työtä jatkaa laajennetuin toimenkuvin Kulttuurihistoriallisten rakennusten ja ympäristönhoidon johtokunta.
Flock

Flock oli verkkoselain, joka pohjautuu Mozilla Firefoxin tekniikkaan. Selaimen kehittäjät kutsuvat Flockia ”sosiaaliseksi selaimeksi” sen vuorovaikuttamiskyvyn sosiaaliseen mediaan takia. Kyseisiä sosiaalipalveluja ovat muun muassa Facebook, Flickr, Delicious, Twitter sekä monet muut blogi- ja uutistenlukupalvelut.
Flockin ensimmäinen versio, kehittäjien näyteversio 0.5, julkaistiin marraskuussa 2005. Seuraava ns. "suuri päivitys" julkaistiin vasta seuraavan vuoden kesäkuussa.
Flockin kehitystyö on lopetettu, ja sen käyttäjiä kehotetaan siirtymään käyttämään joko Mozilla Firefox- tai Google Chrome -selainta.
Toimintoja.
Flock sisältää muun muassa nämä toiminnot:
Espanjan ympäriajo 2007

Vuoden 2007 Espanjan ympäriajo oli järjestyksessä 62. sitten kilpailun perustamisen vuonna 1935. Se ajettiin 1. syyskuuta - 23. syyskuuta 2007. 
Lopputulokset.
Yhdistelmäkilpailu.
"Kilpailun pistemäärä muodostuu kokonais-, mäki- ja pistekilpailujen sijalukujen summasta"
Stellenbosch

Stellenbosch on kaupunki Etelä-Afrikassa, Länsi-Kapin provinssissa. Se sijaitsee noin 50 kilometriä itään maan lakiasäätävästä pääkaupungista Kapkaupungista. Kaupunki tunnetaan yliopistokaupunkina; Stellenboschin yliopisto lukeutuu Etelä-Afrikan johtaviin yliopistoihin.
Stellenboschin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 19 068. Sen pinta-ala on noin kahdeksan neliökilometriä. Stellenboschin kunta ulottuu 831 neliökilometrien alueelle ja vuonna 2011 sen asukasluku on 155 733.
Historia.
Stellenbosch on Kapkaupungin jälkeen Western Capen provinssin toiseksi vanhin eurooppalainen asutus. Sen perusti Kapmaan kuvernööri Simon van der Stel vuonna 1679. Stel nimesi kaupungin itsensä mukaan – nimi Stellenbosch tarkoittaa "Stelin metsää". Kaupunki sijaitsee Eerstejoen varrella ja on kuuluisa alueen viinituotannosta.
Pian ensimmäisten asuttajien saavuttua alueen hedelmällisiin laaksoihin istutettiin viinirypäleitä. Stellenboschista muodostui ajan kuluessa Etelä-Afrikan viiniteollisuuden keskus. 
Ensimmäinen koulu kaupungissa avattiin vuonna 1683, mutta laajempi koulutus siellä sai alkunsa vasta 1800-luvun toisella puoliskolla. Ensimmäinen lukio, Stellenbossche Gymnasium, avattiin vuonna 1866. Vuonna 1874 muodostettiin Victoria College ja vuonna 1918 Stellenboschin yliopisto. 
Toisen buurisodan (1899–1902) alussa Stellenbosch oli yksi brittiläisistä sotilastukikohdista.
Väestö.
Vuonna 2011 Stellenboschin kunnan asukasluku oli 155 733. Enemmistö asukkaista puhuu äidinkielenään afrikaansia. Seuraavaksi eniten jalansijaa on englannin ja xhosan kielillä.
Länsi-Kap

Länsi-Kap (, , ) on yksi Etelä-Afrikan provinsseista. Se sijaitsee maan lounaisosassa ja sen pääkaupunkina toimii Kapkaupunki, joka on myös provinssin suurin kaupunki. Provinssi muodostettiin vuonna 1994 irrottamalla se omaksi provinssikseen suuresta, lakkautetusta Kapmaan provinssista.
Länsi-Kapissa on arviolta 6 279 730 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 129 462 neliökilometriä. Provinssin asukkaista enemmistö, noin 55 prosenttia, puhuu äidinkielenään afrikaansia. Xhosan kieltä puhuu äidinkielenään noin 24 prosenttia ja englantia noin 19 prosenttia. Liki 54 prosenttia asukkaista on värillisiä, 26 prosenttia mustaihoisia ja 19 prosenttia valkoihoisia.
Piirikunnat.
Länsi-Kap on jaettu hallinnollisesti kuuteen piirikuntaan, joista yhdellä on metropolikunnan asema. Piirikunnat jakautuvat edelleen yhteensä 24 kuntaan. Piirikunnat ovat:
Stellenboschin yliopisto

Stellenboschin yliopisto (, ) on julkinen yliopisto Stellenboschin kaupungissa, Etelä-Afrikan Länsi-Kapin provinssissa. Kymmenen eri tiedekuntaa omaavan yliopiston pääkieli on afrikaans, mutta myös englannilla on hyvin vahva asema. 
Historia.
Yliopiston perustamisvuotena pidetään vuotta 1866, jolloin Stellenbosch Gymnasium aloitti toimintansa 1. maaliskuuta. Stellenbosch Gymnasium muuttui Stellenbosch Collegeksi vuonna 1881 ja vuonna 1887 college vaihtoi nimensä Victoria Collegeksi. Saatuaan yliopisto-statuksen 2. huhtikuuta vuonna 1918 oppilaitos sai nykyisen nimensä.
Opiskelijat.
Vuonna 2006 yliopistossa opiskeli 22 569 opiskelijaa. Lähes 60 prosentilla opiskelijoista oli kotikielenään afrikaans ja noin 33 prosentilla englanti. Liki 72 prosenttia opiskelijoista oli valkoihoisia.
Henkien taistelu

Henkien taistelu on Joel Lehtosen vuonna 1933 julkaistu romaani pulakauden ja kieltolain aikaisesta Suomesta. Mukana on kuvauksia ajankohtaisista ilmiöistä, kuten lapuanliikkeen noususta ja Minna Craucherin Helsingissä pitämästä salongista, mutta mukana on myös yliluonnollisia elementtejä ja teoksen sävy on ilkikurinen. Alkuperäisen kansikuvan teki Asmo Alho. Teos on Lehtosen viimeinen romaani.
Harald

Harald on miehen etunimi. Nimi on germaanista alkuperää, ja sen alkumuoto "Hariwald" tai merkitsee kansan tai sotajoukon johtajaa.. Suomalaisessa kaupungin nimessä "Harjavalta" tämä nimen germaaniseen kantakieleen rekonstruoitu alkumuoto "*Harja-walða" on säilynyt lähes muuttumattomana, toisin kuin missään itse germaanisista kielistä.
Harald oli keskiajalla useiden Englannin, Norjan ja Tanskan kuninkaiden nimenä, ja myös Norjan nykyinen kuningas on nimeltään Harald. 
Suomessa nimi Harald on maaliskuun 2025 loppuun mennessä annettu noin 4380 henkilölle, ennen vuotta 1910 joskus naisillekin. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Haraldin nimipäivä on 1. huhtikuuta.
Afrikaanse Taalmonument

Afrikaanse Taalmonument on afrikaansin kielen kunniaksi pystytetty monumentti Paarlin kaupungissa, Etelä-Afrikan Länsi-Kapissa. Se valmistui vuonna 1975, kun afrikaansin julistamisesta Etelä-Afrikan viralliseksi kieleksi hollannin sijaan oli kulunut 50 vuotta. Korkeimmillaan noin 57 metriin yltävän monumentin on suunnitellut arkkitehti Jan van Wijk.
Harpyija (lintu)

Harpyija ("Harpia harpyja") on Etelä- ja Keski-Amerikassa esiintyvä suurikokoinen päiväpetolintu, jota yleensä tavataan trooppisten alankojen sademetsien latvuskerroksissa. Harpyija on sukunsa ainoa laji sekä suurin ja voimakkain Amerikan kotkista.
Koko.
Harpyijanaaraat ovat keskimäärin 100–110 senttimetriä pitkiä, niiden siipiväli on 200 senttimetriä ja yleensä ne painavat noin 7,5 kilogrammaa. Poikkeukselliset naaraat ovat painaneet yli 9 kilogrammaa ja yksi vankeudessa ollut naaras, ”Jezebel”, painoi 12,3 kilogrammaa. Koiraat ovat naaraisiin verrattuna pieniä, ne painavat vain 3,8–5,4 kilogrammaa. Kotkista ainoastaan filippiinienkotka ja kuningasmerikotka lähentelevät harpyijan kokoluokkaa. Harpyija on väriltään pääosin tummanharmaa, mutta vatsa on valkoinen ja pää on tuhkanharmaa.
Ravinto.
Harpyija on aktiivisesti metsästävä lihansyöjä. Se metsästää puissa eläviä nisäkkäitä kuten apinoita, koateja ja laiskiaisia, mutta se voi myös hyökätä toisten lintulajien kimppuun. Sen kynnet ovat erittäin voimakkaat ja pitkät, suuremmat kuin harmaakarhulla.
Lisääntyminen.
Harpyijapariskunta saa yhden poikasen 2–3 vuoden aikana. Pariskunta munii kaksi valkoista munaa suureen korkealla puussa olevaan risupesään. Ensimmäisen poikasen kuoriuduttua toinen muna jää huomiotta eikä kuoriudu. Poikanen oppii lentämään kuuden kuukauden ikään mennessä, mutta vanhemmat jatkavat sen ruokkimista vielä 6–10 kuukauden ajan.
Harpyijaa uhkaavat metsästys, ilmastonmuutos ja hakkuu sen elinalueella. Lajista on tullut harvinainen näky suuressa osassa sen esiintymisaluetta.
Brownsean saari

Brownsean saari () on suurin Poole Harbourin (Poolen sataman) kahdeksasta saaresta Dorsetissa, Englannissa. Saari on National Trustin omistuksessa. Suuri osa saarta on avoinna yleisölle. Saari on tunnettu partioliikkeen ensimmäisestä leiristä vuonna 1907. Saarelle pääsee lautalla tai yksityisveneellä; vuonna 2002 saarella vieraili 105 938 matkailijaa. Saaren nimi tulee muinaisenglannista: "Brūnoces īeg" = "Brūnoc'in saari".
Koordinaatit: 
Ensimmäinen partioleiri.
Saari kattaa 560 eekkeriä (n. 2,3 neliökilometriä) metsää, avomaita ja kaksi järveä. Partioliikkeen tuleva perustaja Robert Baden-Powell oli vieraillut saarella lapsena veljiensä kanssa. Se sopi loistavasti hänen suunnitelmiinsa sillä se oli erillään mantereesta ja siten lehdistöstä, mutta vain lyhyen lauttamatkan päässä Poolen kaupungista, mikä helpotti käytännön järjestelyitä. Baden-Powell kutsui 21 poikaa eri yhteiskuntaluokista leirille, mikä oli vallankumouksellinen idea aikakauden luokkatietoisessa Englannissa. Leiri kesti kahdeksan päivää, 1.–8. elokuuta 1907. Jokaisella päivällä oli oma teemansa. Leiriläiset lähtivät saarelta lautalla 9. elokuuta 1907. Baden-Powell piti leiriä menestyksenä.
Isomittari

Isomittari ("Geometra papilionaria") on isokokoinen vihermittareihin kuuluva perhonen, joka on levinnyt laajalle alueelle Euraasiassa. Laji lentää valoisissa lehti- ja sekametsissä yleensä öisin, ja sen lentoaika ajoittuu heinä-elokuulle. Isomittarin toukat käyttävät ravinnokseen pääasiassa koivuja. Yksivuotinen laji talvehtii pienenä toukkana.
Koko ja ulkonäkö.
Isomittari on Suomessa tavattavista vihreistä mittareista suurin ja muodoltaan päiväperhosmainen; sen siipien kärkiväli on noin 4–6 senttimetriä. Perhosen siivet ovat ylä- ja alapinnoiltaan sinertävän vihreät. Siipien poikkiviirut ja aaltoviiru ovat vaaleat ja muodoltaan hampaiset. Yksilöt haalistuvat nopeasti vaaleamman vihreäksi, jopa kellertäviksi. Koiraan tuntosarvet ovat muodoltaan kaksoiskampahampaiset.
Isomittaria muistuttavia lajeja on kenties vain kalvasmittari ("Campaea margaritaria"), joka on kuitenkin väriltään selvästi vaaleampi. Se on myös kooltaan pienempi, eivätkä kalvasmittarin siipien poikkiviirut mutkittele.
Levinneisyys.
Laji on levinneisyysalueeltaan Euraasialainen. Levinneisyys ulottuu lännessä Irlannista ja Portugalista Keski-Italiaan ja idässä Kaukasukselle sekä Siperiassa Baikalille asti. Itä-Siperian, Amurin, Sahalinin Kiinan ja Korean niemimaan alueella tavataan alalajia "G. p. herbacearia"; Japanissa ja Kuriileilla lentää alalaji "G. p. subrigua". Suomessa isomittaria tavataan yleisenä lähes pohjoisinta Lappia myöten.
Elinympäristö ja elintavat.
Isomittari on laajalle levinnyt ja elinympäristöissään usein runsaslukuinen. Sitä tavataan tyypillisimmin valoisissa, tuoreissa lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Aikaisimmat yksilöt voivat olla Suomessa lennossa jo kesäkuulla, mutta lento ajoittuu yleensä heinäkuulle, päättyen elokuun puolivälissä. Pohjoisessa lento voi venyä aina syyskuulle asti. Britanniassa lento puolestaan alkaa kesäkuun lopulla ja kestää heinäkuun ajan. Isomittari on lennossa pääasiassa yöllä.
Lajin toukat käyttävät ravinnokseen pääasiassa koivuja, mutta niiden tiedetään syövän myös leppää, pähkinäpensaita ja pyökkejä. Toukka talvehtii keskenkasvuisena. Se viettää koko talven paljaalla oksalla silmuun kiinnittyneenä. Erinomainen suojaväri kätkee sen saalistajilta. Otollisella paikalla samassa puussa voi olla monta toukkaa.
Kääpiösika

Kääpiösika eli pikkusika ("Sus salvanius", syn. "Porcula salvania") on erittäin uhanalainen sikojen heimoon kuuluva pienikokoinen sorkkaeläin. Kääpiösika eli aikaisemmin Bhutanissa, Intiassa ja Nepalissa, mutta nykyään sitä tavataan enää vain Intiassa Assamin luoteisosasta muutamasta paikasta Manasin kansallispuistossa. Suomen Lajitietokeskus suosittelee käyttämään lajista nimeä pikkusika.
Kooltaan kääpiösiat ovat 55–71 cm ja painoltaan 7–12 kg. Väriltään eläimet ovat mustanruskeita. Vastasyntyneet poikaset ovat vaaleanpunaisia, mutta niiden väri vaihtuu kahden viikon sisällä vaalean ruskeaksi. Jalat ovat kääpiösialla lyhyet ja häntä lähes olematon. Uroksilla on pienet torahampaat.
Kääpiösika elää korkeissa ruohikoissa. Tavallisesti 4–5 yksilön ryhmissä. Ryhmissä on yksi uros ja vähintään yksi aikuinen naaras sekä muutamia nuoria. Kääpiösikanaaraat saavat sadan päivän kantoajan jälkeen tavallisesti 3–6 poikasta. Pääasiallisena ravintonaan kääpiösiat käyttävät juuria ja muita kasvinosia, mutta voivat syödä myös munia, hyönteisiä, nuori lintuja sekä matelijoita. Käyttäytymiseltään kääpiösiat ovat hermostuneita ja nopeita liikkeissään, eikä niillä ei ole sukulaislajinsa villisian tapaisia torahampaita.
Suurimmat uhat eläimille ovat elinympäristön tuhoutuminen, hakkuut, maanviljely ja metsästys. Kääpiosikakanta on kasvanut 2000-luvulla siirtoistutusten myötä; vuonna 1996 kääpiosikoja arvioitiin olevan alle 200, kun vuonna 2014 niitä oli noin 275.
Melissa Morrison-Howard

Melissa Morrison-Howard (s. 9. heinäkuuta 1971 Mooresville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija.
Morrison-Howardin ensimmäiset arvokisat olivat Pariisin sisäratojen MM-kisat 1997, joissa hän sijoittui 60 metrin aidoissa viidenneksi ajalla 7,88. Samana vuonna hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden 100 metrin aitajuoksussa ja osallistui lajissa Ateenan ulkoratojen MM-kisoihin, joissa karsiutui alkuerissä ajalla 13,11. Seuraavana vuonna hän juoksi toiseksi GP-finaalissa ajalla 12,63. Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 1999 hän oli 60 metrin aidoissa kuudes. Vuonna 2000 Morrison-Howard voitti Sydneyn olympialaisissa olympiapronssia 100 metrin aitajuoksussa. Kauden lopussa hän oli GP-finaalissa neljäs.
Morrison-Howard voitti maansa sisäratojen mestaruuden 60 metrin aidoissa vuonna 2002. Samana vuonna hän oli GP-finaalissa 100 metrin aidoissa seitsemäs. Seuraavana vuonna hän voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa pronssia. Kauden lopussa hän oli 100 metrin aidoissa seitsemäs. Ateenan olympialaisissa 2004 Morrison-Howard uusi olympiapronssinsa ajalla 12,56. Morrison-Howard on koulutukseltaan filosofian kandidaatti pääaineenaan psykologia.
Ennätykset.
Lähde:
Säteilypakote

Säteilypakote (myös ilmastopakote tai pakotevaikutus) on ilmastotieteessä käytetty suure, joka kuvaa saapuvan ja poistuvan säteilyn välistä eroa. Positiivinen säteilypakote tarkoittaa ilmastoa lämmittävää vaikutusta, negatiivinen puolestaan viilentävää. Säteilypakote mitataan tehona pinta-alaan nähden, ja sen yksikkö on W/m². Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC arvioi Maan säteilypakotteen säännöllisesti.
Auringolla on maata lämmittävä positiivinen pakotevaikutus. Maan ilmakehä ja pinta absorboivat eli imevät itseensä osan säteilystä ja osa heijastuu takaisin avaruuteen. Absorboidun ja heijastuneen säteilyenergian välinen tasapaino määrittää keskimääräisen lämpötilan maan pinnalla. Muita pakotevaikutuksia ovat muutokset heijastavuudessa, vulkaanisissa päästöissä, maan kiertoradassa (kiertoratapakotteet) ja kasvihuonekaasujen pitoisuuksissa.
Auringon säteilyvoimakkuus maassa on keskimäärin 343 W/m². Tästä 235 W/m² lämmittää maapallon pintaa ja ilmakehää ja loput 108 W/m² heijastuu takaisin avaruuteen.
Ivan Gotti

Ivan Gotti (s. 28. maaliskuuta 1969 San Pellegrino Terme, Lombardia) on entinen italialainen maantiepyöräilijä, kaksinkertainen Italian ympäriajon voittaja.
Gotti aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991, jolloin hän sijoittui toiseksi Giro dell'Emiliassa. Seuraavana vuonna hän oli Italian ympäriajon nuorten kilpailussa toinen. Vuonna 1994 hän oli Giro d'Italiassa kuudestoista. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ranskan ympäriajossa viidenneksi ja Sveitsin ympäriajossa kuudenneksi. Vuonna 1996 hän oli Italian ympäriajon 20. osuudella toinen ja voitti 21. etapin sijoittuen kokonaiskilpailussa viidenneksi. 
Ivan Gotti voitti Giro d'Italian vuonna 1997 oltuaan paras 14. etapilla ja toinen 21. osuudella. Hän uusi kokonaisvoittonsa vuonna 1999, jolloin hänen paras etappisijoituksensa oli 21. osuuden kolmostila. Vuosina 2000–2002 Gottin sijoitukset Italian ympäriajossa olivat 19, 7 ja 13. Hän voitti Katalonian ympäriajon kuudennen etapin vuonna 2001.
Gotti lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002.
Thomas Huckle Weller

Thomas Huckle Weller (15. kesäkuuta 1915 – 23. elokuuta 2008) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja virologi. Hän jakoi vuoden 1954 Nobelin lääketieteen palkinnon John Franklin Endersin ja Frederick Chapman Robbinsin kanssa viljeltyään onnistuneesti polioviruksen koeputkessa.
Weller syntyi ja kasvoi Ann Arborissa, Michiganissa, ja opiskeli Michiganin yliopistossa, jonka patologian osaston professori hänen isänsä Carl Vernon Weller oli. Hän meni vuonna 1936 Harvardin "Medical Schooliin" ja aloitti hedelmällisen yhteistyön John Franklin Endersin kanssa 1939.
Weller meni vuonna 1945 naimisiin Kathleen Faheyn kanssa. He saivat kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Poliotutkijana saavuttamansa menestyksen ohella hän on kehittänyt skistosomiaasin hoitoa ja tehnyt merkittävää tutkimustyötä muiden muassa herpestä, vesirokkoa ja vihurirokkoa aiheuttavien virusten parissa.
Keltapyrstökettukala

Keltapyrstökettukala ("Siganus uspi") on kaniinikaloihin kuuluva kala.
Ulkonäkö ja koko.
Keltapyrstökettukala kasvaa noin 25 cm pitkäksi. Sen vartalo on ruskea, pyrstö keltainen. Leuan alta silmän taakse kulkee leveä valkoinen raita. Pyrstön ruodoissa on myrkylliset piikit. 
Alkuperä.
Keltapyrstökettukala on kotoisin Fidžin ympäristöstä.
Käyttäytyminen.
Keltapyrstökettukala on rauhallinen muita kaloja kohtaan, mutta aggressiivinen toisia kaniinikaloja kohtaan. Se ei koske koralleihin, joten se käy riutta-akvaarioon. Nuoret pysyttelevät melko lailla paikoillaan, mutta aikuiset tarvitsevat vapaata uintitilaa.
Ravinto.
Keltapyrstökettukala syö pääasiassa levää ja muuta kasvisruokaa.
Bea Wain

Beatrice Weinsier eli Bea Wain (30. huhtikuuta 1917 New York – 19. elokuuta 2017 Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen big band -laulaja.
Lapsena Wain soitti pianoa NBC:n radiosarjassa "Children’s Hour". Vuoden 1937 levytyksellä Artie Shaw’n kanssa hänestä käytettiin nimeä Beatrice Wayne, minkä vuoksi sitä on usein luultu laulajan oikeaksi nimeksi. Myöhemmin levy-yhtiöt lyhensivät tilan puutteen vuoksi Beatricen Beaksi kysymättä lupaa laulajalta itseltään.
Wain aloitti vuonna 1937 yhteistyön Larry Clintonin kanssa. Yhteistyöstä syntyivät muun muassa hitit ”Deep Purple”, ”Martha”, ”Heart and Soul” ja ”My Reverie”. "Billboardin" äänestyksessä Wain valittiin vuonna 1939 suosituimmaksi naisvokalistiksi. Vuonna 1939 alkaneella soolourallaan hän sai mm. hitit ”I’m Nobody’s Baby”, ”Do I Worry?” ja ”Kiss the Boys Goodbye”.
Wain meni naimisiin radiokuuluttaja André Baruchin kanssa 1. toukokuuta 1938. Avioliitto jatkui 53 vuotta, aina miehen kuolemaan saakka. Wain ja Baruch alkoivat toimia DJ:inä yhteisnimellä Mr. and Mrs. Music. Vuonna 1973 he muuttivat Palm Beachille, Floridaan, jossa he pitivät päivittäistä talk show’ta viiden vuoden ajan ennen siirtymistään Beverly Hillsiin. Wain antoi haastatteluja ja jatkoi laulamista vielä 2000-luvulla.
Rekrytointi

Rekrytointi tarkoittaa työntekijöiden hakemista avointa työpaikkaa tai työtehtävää varten. Rekrytointiin kuuluu esimerkiksi työpaikkailmoituksen julkaiseminen, työhakemusten läpikäynti, hakijoiden haastattelu ja mahdollisesti testaus. Rekrytointia tekevät työnantajat itse, Työ- ja elinkeinotoimistot sekä rekrytointiin erikoistuneet yritykset.
Rekrytointi internetissä ja työpaikkailmoitussivustot.
Tämäntyyppisillä sivustoilla on kaksi päätuotetta: työpaikkailmoitukset ja CV-pankkien ylläpito. Työnantajat voivat ilmoittaa sivuilla työpaikoistaan. Työnhakijat voivat puolestaan ladata ansioluettelonsa jäsenyritysten nähtäväksi. Työpaikkailmoitusten jättäminen ja CV-pankin käyttäminen on yleensä työnantajille maksullista. Nykyään on paljon myös rekrytointiyrityksiä, joille työnantaja voi ulkoistaa joko koko työntekijöiden hakuprosessin tai osia siitä. 
Rekrytointijärjestelmät.
Sähköiseen rekrytointiin kuuluvat verkkoilmoitusten ja CV-pankkien lisäksi hakemusten vastaanotto ja käsittely, hakijaviestintä ja yhteenvetojen kokoaminen kelpoisuuksien määrittelyyn
Tässä prosessissa auttavat yhä useammin rekrytointijärjestelmät. Ne ovat tavallisesti internetselaimella toimivia sovelluksia, jotka hankitaan ohjelmistontoimittajalta sovellusvuokrauspalveluna kuukausimaksua vastaan. 
Rekrytointijärjestelmillä uusia työntekijöitä hakevat organisaatiot voivat koordinoida avoimia työpaikkoja valitsemissaan julkaisukanavissa ja hallita koko rekrytointiprosessia. Järjestelmien keskeisimpiä toimintoja ovat ilmoitusten hallinta ja julkaisu, työnhakijoiden rekisteröityminen ja hakemusten jättäminen sekä hakemusten käsittelyn lajittelu- ja raportointimahdollisuuksineen.
Työhakemukset jätetään rekrytointijärjestelmään organisaation internetsivujen kautta, jolloin hakijoista muodostuu CV-pankki. Järjestelmän avulla hakijoille voidaan viestiä prosessin etenemisestä sähköpostitse, tekstiviestein tai paperikirjeellä. Kun uusi työntekijä on sitten valittu, järjestelmää voi käyttää perehdyttämisaikataulun suunnitteluun ja seuraamiseen.
Työterveyslaitoksen ja Henkilöstöjohdon ryhmä – HENRY ry:n vuonna 2009 toteuttamassa tutkimuksessa "Organisaatioiden rekrytointikäytännöt" rekrytointijärjestelmien käyttäminen todettiin yhdeksi hyvin toimivista rekrytointikäytännöistä. Muita onnistuneisiin rekrytointeihin johtaneita käytäntöjä olivat sen mukaan esimerkiksi esimiesten ja organisaation henkilöstörekrytointitoiminnon aktiivinen rooli prosessissa. 
Samassa tutkimuksessa todettiin, että eniten sähköisiä rekrytointijärjestelmiä käytettiin julkisella sektorilla (yli 70 prosenttia). Pisimpään rekrytointijärjestelmiä oltiin hyödynnetty ICT-alalla, jolla toimivista yrityksistä yli 60 prosentilla oli ollut rekrytointijärjestelmä yli 3 vuotta. Tutkimukseen vastanneista yrityksistä vähiten rekrytointijärjestelmiä käyttivät kaupan ja yksityisten palveluiden alalla toimivat. Kaikilla aloilla sähköisten rekrytointijärjestelmien käyttö oli sitä harvinaisempaa mitä pienemmästä yrityksestä oli kyse.
Mady Rahl

Mady Rahl (3. tammikuuta 1915 – 29. elokuuta 2009) oli saksalainen näyttelijä.
Rahl syntyi Berliinin Neuköllnissä nimellä Edith Gertrud Meta Raschke. Hän debytoi Leipzigissa 1935 ja aloitti elokuvauransa vuonna 1936. Hän näytteli sekä Universum Film AG:lle Natsi-Saksassa että sodan jälkeen. Myöhemmällä urallaan hän esiintyi myös televisiossa. 
Rahl oli naimisissa ja eronnut kolmesti. Aviopuolisot olivat Theodor Reimers, Wilhelm Sperber ja Werner Bürkle. Hänen sisarensa Ellen menehtyi Münchenissä 1995, ja hänet on haudattu Nordfriedhofiin. 
Yli 90-vuotiaana Rahl kärsi dementiasta ja oli lähes sokea. Hän eli loppuelämänsä hoitokodissa Münchenissä.
Miriam Seegar

Miriam Seegar (1. syyskuuta 1907 Greentown, Indiana – 2. tammikuuta 2011 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja yksi viimeisistä elossa olleista alkuperäisten mykkäelokuvien esittäjistä.
Seegar esiintyi mykkäelokuvissa vuosina 1928–1933. Näyttelijän uran jälkeen hän työskenteli sisustussuunnittelijana. Seegar oli naimisissa ohjaaja Tim Whelanin (k. 1954) kanssa ja esiintyi vielä vuonna 2000 dokumentissa "I Used To Be In Pictures".
Seegar kuoli 103-vuotiaana kotonaan Pasadenassa 2. tammikuuta 2011.
Seegarilla on kolme sisarta: Dorothy, oopperalaulaja, Frances, taiteilija, ja Helen, kirjailija.
Riitta Lahesmaa

Riitta Liisa Maria Lahesmaa (s. 2. marraskuuta 1959, Paimio) on suomalainen tutkija ja Turun yliopiston immunologian professori. 
Lahesmaa syntyi lääkäreiden Risto Ylermi Lahesmaa (s. 1930) ja Pirkko Maria Rauhala (s. 1929) perheeseen.
Lahesmaa on toiminut vuodesta 1998 alkaen Turun biotekniikan keskuksen johtajana. Hän johtaa myös keskuksessa toimivaa molekyyli-immunologian tutkimusryhmää. Lahesmaa tutkii tutkimusryhmineen erityisesti T-solujen kehitystä ja tehtäviä, kuten näiden solujen osuutta kehon suojautuessa patogeenejä ja syöpää vastaan. Lahesmaa on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2012 ja hänet nimitettiin akatemiaprofessoriksi 2016 alkaen.
Doris Eaton Travis

Doris Eaton Travis (14. maaliskuuta 1904 Norfolk, Virginia, Yhdysvallat – 11. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen Broadway- ja elokuvanäyttelijä. Hän oli Florenz Ziegfeldin "Ziegfeld Follies" -revyysarjan viimeinen elossa ollut kuorotyttö, niin kutsuttu "Ziegfeld girl". 
Eaton Travis alkoi 4-vuotiaana opiskella Washington DC:ssä tanssia sisartensa Maryn (k. 1948) ja Pearlin (k. 1958) kanssa. Vuonna 1911 sisaruksilla oli rooli Maurice Maeterlinck fantasianäytelmässä "The Blue Bird". Sisarukset jatkoivat teatteriuraansa menestyksellä, ja Doris aloitti yhteistyönsä Ziegfeldin kanssa vuonna 1918. Viimeisen kerran hänet nähtiin tämän revyyssä 1920. 
Eaton Travis esiintyi 1920–1930-lukujen saatossa useissa mykkäelokuvissa. "Hollywood Music Box Revuessa" hän ensiesitti kaksi Nacio Herb Brownin laulua: ”Singin' in the Rainin” ja ”The Doll Dancen”, joista jälkimmäiseen hän kirjoitti myös sanoituksen. 18-vuotiaana hän meni naimisiin itseään kaksi kertaa vanhemman tuottaja Joe Gorhamin kanssa. Avioliitto jäi kuitenkin lyhytikäiseksi, sillä Gorham kuoli alle vuoden sisällä sydänkohtaukseen. Eaton Travesin viimeinen Broadway-show on vuodelta 1932. 
Vuonna 1936 Eaton Travisin palkkasi newyorkilainen Arthur Murray Dance Studios, jonka tanssinopettajana hän toimi 32 vuoden ajan. Eaton Travis oli vuoteen 2000 naimisissa Paul Travisin kanssa, mutta hänellä ei ollut lapsia. Pariskunta oli perustanut vuonna 1968 maatilan Normaniin, Oklahomaan. Vuodelta 2006 olevan tiedon mukaan Doris Eaton Travis hoiti tilaa vielä tuolloin. 
Eaton Travis valmistui vuonna 1992 cum laudella Oklahoman yliopistolta, ja hänestä tehtiin Oaklandin yliopiston kunniatohtori vuonna 2004. Yli 65 vuoden tauon jälkeen hän hoiti vuonna 1999 pienen roolin "Man on the Moonissa". Lauren Redniss on julkaissut Eaton Travisista elämäkerran "Century Girl: 100 Years in the Life of Doris Eaton Travis, Last Living Star of the Ziegfeld Follies".
Athenagoras I

Athenagoras I (; 25. maaliskuuta 1886 – 6./7. heinäkuuta 1972), syntymänimeltään Aristokles Matthaiou Spyrou (), oli 268. Konstantinopolin patriarkka vuosina 1948–1972.
Athenagoras I:n hallintokauden aikana katolisen ja ortodoksisen kirkon suhteet lämpenivät huomattavasti, mikä johti 1965 tapahtuneeseen molemminpuoliseen suuren skisman aikana annettujen pannajulistusten kumoamiseen.
Bonnin yliopisto

Bonnin yliopisto () on Bonnissa, Saksassa sijaitseva yliopisto. Vuonna 1818 perustettu yliopisto on nykyisin yksi Saksan suurimmista yliopistoista. Yliopistossa opiskelee noin 32 000 opiskelijaa ja työskentelee noin 550 professoria.
Yliopistossa ovat opiskelleet tai työskennelleet muun muassa Karl Marx, Friedrich Nietzsche, Joseph Schumpeter ja paavi Benedictus XVI. Yliopiston tutkijat ovat saaneet viimeisen 30 vuoden aikana kaksi Nobel-palkintoa.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Bonnin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 94. Se luokiteltiin Saksan neljänneksi parhaaksi yliopistoksi.
Tiedekunnat.
Bonnin yliopistossa toimii nykyisin seitsemän tiedekuntaa:
Ratavartija

Ratavartija on nykyisin poistettu rautatiealan ammatti. Ratavartijan tehtävänä oli hoitaa tiettyä tavallisesti noin viiden kilometrin pituista rataosuutta. Hän huolehti siitä, että rata pysyi kunnossa, tasoristeysten laippaurat olivat puhtaat, naulat ja pultit kohdallaan sekä muutenkin varmisti rataosuuden toimivuuden. Samoin hän toimi rataa kunnostavien topparoikkien ohjaajana. Ratavartijan tehtävänä oli myös huolehtia lumen poistosta radalla, ja hän toimi tarvittaessa myös rataosuutta lumesta puhdistavan laatikkolumiauran päällikkönä.
Ratavartijan käytössä oli pienemmillä radoilla käsiresiina, Valtionrautateiden radoilla yleensä moottoriresiina. Virkaan kuului yleensä asunto, tavallisesti pienehkö mökki rataosuuden varrella. Ratavartijoiden esimiehenä toimi ratamestari.
Ammatti alkoi vähitellen hiipua ratojen kunnossapidon koneellistuessa, ja lopullisesti se katosi sähköistyksen ja kauko-ohjauksen myötä. Jokioisten museorautatie oli viimeinen ratavartijaa käyttänyt rautatie. Sielläkin tehtävä siirtyi 1990-luvun lopuilla osin radan kunnossapitäjille; käytönaikaiset tarkastukset ja esimerkiksi ylikäytävien laippaurien puhdistukset tekee ennen kutakin ajokertaa joko vuorossa oleva Minkiön asemapäällikkö tai hänen tehtävään määräämänsä henkilö. Työhön pyritään yhdistämään tarpeen vaatiessa muitakin tehtäviä, esimerkiksi kaluston siirtoja. 
Ratavartijat populaarikulttuurissa.
Hannu Leminen ohjasi vuonna 1950 elokuvan "Ratavartijan kaunis Inkeri". Elokuvassa kuvataan jonkin verran rautatiemiljöötä ja ratavartijan ammattia.
Bel Kaufman

Bella "Bel" Kaufman (10. toukokuuta 1911 Berliini – 25. heinäkuuta 2014 New York) oli saksalaissyntyinen venäläis-yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hänen tunnetuin teoksensa on "Opin sauna eli neiti Barrettin seikkailut peruskoulussa" (Up the Down Staircase, 1965), josta on tehty myös Robert Mulliganin ohjaama elokuva (, 1967). Kirja on suomennettu vuonna 1968. 
Osin omaelämäkerrallinen kirja kertoo elämän absurdiudesta 1960-luvun alun yhdysvaltalaisessa kaupungin koulussa. Sen leikekirjamainen muoto koostuu opettaja Sylvian kirjeistä lähiöön muuttaneelle entiselle kollegalle, oppilaiden koevastauksista ja kommenteista sekä kouluhallinnon absurdeista kaavakkeista.
Phil Lesh

Phillip Chapman ”Phil” Lesh (15. maaliskuuta 1940 Berkeley, Kalifornia – 25. lokakuuta 2024) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko, joka toimi Grateful Dead -yhtyeen basistina koko sen 30-vuotisen uran ajan. 
Lesh oli nuorena kiinnostunut avantgardesta ja free jazzista. Hän opiskeli myös Mills Collegessa italialaisen modernisti Luciano Berion johdolla. Grateful Deadin perustamiseen johtanut ystävyys laulaja (silloisen bluegrass-banjisti) Jerry Garcian kanssa alkoi opiskeluaikoina. Yhtye aloitti uransa vuonna 1965. 
Lesh ei ollut tuottelias lauluntekijä, mutta osa hänen kappaleistaan (”New Potato Caboose”, ”Box of Rain”, ”Unbroken Chain”, ”Pride of Cucamonga”) kuuluu yhtyeen arvostetuimpiin. Jerry Garcian kuoltua ja Grateful Deadin hajottua Lesh jatkoi uraansa muun muassa oman yhtyeensä Phil Lesh and Friendsin kanssa. Hän sai vuonna 1998 maksansiirron krooniseen hepatiitti C -tartuntaan, ja huhtikuussa 2005 ilmestyi hänen kirjansa "Searching for the Sound: My Life with the Grateful Dead".
Phil Lesh ilmoitti syksyllä 2006 toipuneensa eturauhassyövästä.