Dabke

 
Dabke (arabiaksi "دبكة" (dabaka); myös dabka, dabki, dubki, dabkeh; monikossa dabkaat) on jopa yli 4000 vuoden perinteen omaava, sekä perinnetanssi että moderni populaaritanssi Lähi-idässä, syntyseuduillaan Levantin alueelta (Palestiina, Jordania, Libanon, Syyria; osin myös Irakissa). Dabken monissa variaatioissa yhdistyvät sekä rivitanssi että avoimen piirin tanssi. Dabkea tanssitaan häissä ja muissa juhlissa, sekä myös tanssikahviloisa, ravintolaklubeilla ja spontaanisti vapaa-ajalla sekä sisällä että ulkosalla. 
Dabken tanssirivi, avoin piiririvi tai kiemurteleva tanssirivi muodostetaan oikealta vasemmalle, tanssien käsi kädessä, kädet olkapäillä tai osissa tansseja vierekkäin kylki kyljessä. Dabken kaikille variaatioille on tyypillistä jalalla maahan polkaisut, kevyet potkut eteenpän, hypähdykset, pyörähdykset, sekä osalle yhdessä hitaammat nojailurytmiliikkeet kylkikyljessä. Tanssirivin ensimmäinen johtaa yleensä tanssia, taitavana tanssijana; perinteisissä versioissa muut tanssijat osin enempi tasatahtiin ja modernimmissa versioissa kukin tanssija enempi omaan tyyliinsäkin rivissä tanssien. Yleisöesityksissä tanssitaan sekä yleisöön päin että myös tanssirivit toisiaan vastatustenkin. Dabke-tanssiin voi liittyä mukaan ennestään täysin toisilleen tuntemattomanakin, tanssimaan käsi kädessä yhdessä. Modernimmissa versioissa useampikin pitkä tanssirivi kiemurtelee spontaanisti tanssitilassa ja sen eri osissa voidaan tanssia hyvinkin erilaisin askelin ja eri intensiteetillä, useampi sukupolvikin yhdessä tanssien. Dabke on sekä sosiaalinen että rytmillisesti ja liikunnallisesti monipuolinen tanssilaji.
Suomessa Levantin alueelta lähtöisin olevat, sekä myös irakilaiset ja muutkin dabken taitaja ja harrastajat tanssivat juhlissa, tanssikahviloissa ja vapaa-ajallaan dabkea. 
Dabke-tanssit muistuttavat jonkin verran suomalaisten kansantanssien laulutansseja, joiden yleinen harrastaminen on sittemmin hiipunut. 
Historia.
"Dabke" arabiaksi "دبكة" (dabaka) tarkoittaa kirjaimellisesti "jalkojen tömistelyä". 
Palestiinalaisen Dabken tanssityylin hypähtelyitten alkuperä saattaa olla kanaanilaisten ajan maanviljelyn hedelmällisyysriiteissä, joilla toivottiin hyvää satoa. Tanssihyppelyitten tarkoituksena oli karkottaa sadolta pahat voimat ja toivoa menestystä sadonkylvölle.
Yazbecin mukaan muinaiset foinikialaiset esittelivät tanssin maailmalle ja Dabke polveutuisi heidän tansseistaan, eli nykyajan Libanonista jo yli 4000 vuoden takaa.
Erään kansanperinteen mukaan Dabke sai syntynsä Levantissa käytännöllisen asian myötä. Kivitalojen katot tehtiin laittamalla puurunkojen päälle olkia ja savea, joka oli tiivistettävä polkemalla yhdessä ("ta’awon", josta juontuu sana "awneh", joka tarkoittaa ”auttaa”). Kattojen polkemisista yhdessä juontuu laulu "Ala Dalouna" (arabiaksi "على دلعونا"), joka tarkoittaa "Mennäänpä auttamaan". Dabke-katontamppaus-tanssi ja sitä rytmittävä laulu yhdistivät siten huvin ja hyödyn.
Dabken perustanssiaskellus.
Perusaskellus on 6-tahtinen. Tanssiaskelissa musiikkia voidaan myötäillä myös ylävartalolla rennosti.
Tanssijat seisovat käsi kädessä rivissä. Jalat ovat erillään, vasen jalka hieman edempänä. 
Seuraavaksi kaikki tanssijat siirtävät vasemman jalan oikealle päin, oikean jalan editse, samalla polvia hieman notkistaen rytmikkäästi. 
Sitten kaikki tanssijat siirtävät oikean jalan oikealle päin, vasemman jalan takaa ja siitä takaviistosti oikealle puolelle. Näin palataan tanssin aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä. 
Toistetaan edellä kuvattu. Näin tanssitaan dabken perustanssin 4 ensimmäistä askellusta. 
Seuraavaksi kaikki tanssijat nostavat vasenta jalkaa suorana hieman ylös ilmaan, jalka etuviistoon (matala kevyt potku). 
Sitten ilmaan hieman nostettua vasenta jalkaa koukistetaan polvesta, nostaen polvea hieman ylöspäin, jolloin jalkateräkin nousee ylemmäs maasta (nosto), 
Sitten polvesta koukkuun ylösnostettu vasen jalka tömäytetään maahan (polkaisu), hieman oikeaa jalkaa edemmäksi. Tämä on dabken perustanssin tärkein askellus, tanssin tunnusomaisin piirre.
Näin palataan samalla myös aloitusasentoon, eli jalat erillään ja vasen jalka hieman edempänä. Edellä mainituista loppuvaiheista muodostuu dabken perustanssin 2 jatkotahtia, eli perustanssi on 6-askelista. 
Dabken perustanssissa toistetaan sitten em. askellussarjaa, tanssipiiririvin edeten oikealle päin.
Dabke-tansseissa on perusaskelkuvion lisäksi lukematon määrä muita tanssiaskelluskuvioita, erilaisin askelin, potkaisuin, tömistyksin, hypyin ja pyörähdyksin, sekä jalat paikallaan suoritettavia kylkikyljessä rytmiliikkeitä. Osassa dabke-tansseja on myös, etenkin kärkitanssijan suorittamia soolotanssiosia tanssipiirin keskellä. Myös dabke-tanssimusiikin rytmilajien vaihdellessa.
Variaatioita.
Jordaniassa on yli 20 eri Dabke-tanssivatiaatiota. Habel Mwadea’ (حبل مودع) on yleisin ja sitä tanssitaan monissa tilaisuuksissa, sekä naiset että miehet yhdessä. . Lisäksi jordanialaisia Dabke-tanssivariaatioita ovat mm.:
Palestiinalaisilla yleisimpiä Dabke-tanssivaritaatiota ovat 6-askeltahtiset "shamaliyya" ja "sha'rawiyya", sekä 4- tai 8-askeltahtinen "karaadiyya". Erityisesti naisten Dabke on "dabke niswaniyyah". Jokaiselle variaatiolle on sille ominaista musiikkia, joissa teemana on usein rakkaus.
Yleisimpiä Dabke-tyylejä ovat:
"Al-Shamaliyya" "(الشمالية)": kenties tunnetuin Dabke. Siinä "lawweeh" "(لويح)" -tanssija johtaa puoliympyrän mutoista riviä tanssijoita, jotka pitävät toisiaan kädestä. "lawweeh" -tanssijan odotetaan olevan erityisen taitava, kykenevän improvisoimaan, sekä vikkelä (nostamaan jalkojaan tanssiessa). Tyypillisesti tämä dabke alkaa instrumentti-soittajan soololla "mijwiz" tai "yarghoul", "Dal Ouna" -kappaleesta, usein kahden laulajan laulaessa mukana. Tanssijat kehittävät synkronoidun liikkeen ja askelluksen; ja kun laulajat päättävät laulamisen, "lawweeh" -kärkitanssija irrottautuu tanssirivipuolikaaresta tanssimaan soolona sen keskelle. Kun hän näkee että tanssiletkan tanssijoiden askeleet ovat samassa rytmissä, hän ohjaa tanssijoita hidastamaan ja laittamaan oikean jalkansa vasemman eteen. Sitten "lawweeh" jatkaa ohjaamalla tanssijat taas perusrytmiin ja tässä vaiheessa häiden tai juhlien muut osanottajat voivat liittyä Dabke-tanssiletkaan. Tämä on suosituin ja tutuin Dabke perhesukujuhliin ja myös kansallisina juhlapäivinä. 
"Al-Sha’rawiyya" "(الشعراوية)": miesten dabke, jolle on tyypillistä voimakkaat asekeleet tai tömistelyt, "lawweeh" -kärkitanssija on tärkein elementti myös.
"Al-Karaadiyya" "(الكرادية)": kärkitanssijaa "lawweeh" ei ole ja rauhalliset liikkeet, tanssipiirin keskellä olevan "azif" "(عازف)" -huilunsoittajan tahtiin. 
"Al-Farah" "(الفره)": aktiivisimpia Dabke-tanssityylejä ja vaatii siten tanssijoilta hyvää fysiikkaa.
"Al-Ghazal" "(الغزل)": tyypillistä kolme voimakasta polkuaskelta oikealla jalalla, mikä tekee tästä versiosta helposti väsyttävää. 
"Al-Sahja" "(السحجة)": Palestiinassa ja Jordaniassa Brittimandaattihallinnon aikana suosituksi tullut dabke-versio. Al-Sahja on pohjois- ja keski-palestiinalainen dabke; etelässä samantyylisiä ovat As-Samir "(السامر)" ja Al-Dahiyya "(الدحية)". As-Samir-dabkessa on kaksi tanssijariviä vastakkaisilla seinustoilla, kisaamassa kansanrunoon pohjaavalla musiikilla, improvisoiden ja joskus härnäten puheillaan toisiaan, kisaten nokkelalla retoriikalla. Al-Dahiyya on beduiinien versio, jossa ammattitanssijatar tanssii vastakkaisten tanssirivien välissä ja nämä kisaavat hänen huomiostaan. "Al-Sahja" tanssitaan yleensä yöllä, ennen hääparin vihkiäisjuhlaa ("zafat al-'arees") ja siihen osallistuvat kylän miehet, erityisesti häihin osaa ottavat ja eritoten niitä järjestävät. 
Moderni dabke-tanssi, jossa tanssitaan käsikädessä avopiirissä, kiemurtelevissa riveissä, paljolti kukin yksilöllisesti musiikkirytmin ja omien taitojensa mukaan askeltaen, on suosittua nuortenkin keskuudessa, jotka tanssivat sitä juhlien lisäksi vapaa-ajallaankin, tanssikahviloissa ja -baareissa. Dabkea tanssitaan yleisesti naiset ja miehet yhdessä, useamman sukupolven tanssijatkin yhdessä, lapsista isovanhempiin samassa tanssirivipiirissä. Tanssipiiriin voi liittyä eri kohtiin, vaihtaa paikkaa rivissä, vaihtaa kärkitanssijaa tai lähteä piiristä lepäämään. Tanssiriviä voi kärkitanssijana johtaa nainen tai mies. Kärkitanssija voi myös heiluttaa liinaa tai kapulaa tanssiessaan. 
Dabke-tanssilaulut.
Nais- ja miesartisteilta on lukuisia, tempoltaan ja sanoituksiltaan monentyyppisiä lauluja Dabke-tansseja varten. Muutamat tunnetuimmat ja suosituimmat laulut, kuten "Dal Ouna" "(دلعونا)", "Al Jafra" "(الجفرا)", "Al Dahiyya" "(الدحية)" ja "Zareef il-Tool" "(ظريف الطول)", ovat myös Dabke-musiikkityylejä jo itsessäänkin. Niissä sanoitukset voivat vaihdella huomattavastikin eri esitysversioissa ta niitä saattaa yhdistää vain yksi sanoituskohta (esim. kuuluisassa dabke-rakkauslaulussa "Ala Dal Ouna, Jafra"), mutta niiden musiikkirytmi on yhtenäinen ja tunnistettavissa. Sanoitusvariaatioita voi olla satojakin. Dabke-musiikissa on hyvin moninaisia sanoituksia rakkaudesta, elämästä. sekä etenkin Libanonissa ja Syyriassa myös ns. baari-lauluja ja esim. sosiaalisen median virtuaalisuuden vertaamista käsikädessä dabke-tanssimiseen. 
Perinteinen dabke-musiikki on yksirytmistä tai vaihtelevarytmistä (eli siinä ei kulje useita rytmejä rinnakkain), kuten Lähi-idän perinteinen musiikki yleensäkin, sekä kuten myös Euroopan ja Aasian perinteinen musiikki valtaosin myös. musiikkiperinteestä (jossa voi olla 6 tai 7 rytmiäkin rinnakkain) lähtöisin olevaa, globaalissa populaarinykymusiikissa yleistä monirytmisyyttä (esim. basso- ja diskattirytmit) on kuitenkin dabke-tekno-variaatiossa. 
Perinteistä dabke-musiikkia ja elektronisia soittimia on yhdistetty -genressä.
Dabke-musiikin soittimia.
Perinteisiä ja yhä laajalti käytettyjä ovat: 
Oud "(عود)", jo ainakin Mesopotamian ajoilta periytyvä, nykymuodossaan persialaispohjainen soitin, josta luuttukin on kehittynyt. Kaikukopaltaan puolipäärynän muotoinen, ei-kaartuvalla kaulalla, 5-8 paria kieliä. Tuottaa syvän ja täyteläisen äänen. 
Mijwiz "(مجوز)", kahdesta bambuhuilusta koostuva huilusoitin, joka on suosittu erityisesti Libanonissa, mutta myös muuallakin Levantissa. Molemmissa putkissa on sormireiät sävelten muodostamiseen.
Tablah "(دربوكة‎)" tai Darbuka, pienehkö koristeellinen käsirumpu, jota soitetaan asettamalla se joko vasempaan kainaloon tai jalkojen väliin, sekä rummuttamalla keskeltä kovempien äänien saamiseksi ja raunalta terävempien keskikovein äänien saamiseksi. Aiemmin rumpukalvo valmistettiin eläinten tai kalojen nahasta, mutta nyttemmin muovista, joita totetaan erityiesti Alexandriassa, Egyptissä.
Daf "(دُفْ‎)" tai Riq "(رق‎)", tamburiinin kaltainen rumpusoitin, jossa on vuohen- tai kalannahkainen rumpukalvo, sekä sivuilla metallisia helistimiä (joista tulee ääni, jos soitinta helistetään). Tämä lyömäsoitin on yleisesti käytetty Lähi-idän klassisessa musiikissa. 
Arghul, "(يرغول)", antiikin Egyptin ajoilta peräisin oleva kaksoisklarinetti, jota soitetaan yhä nykyäänkin erityisesti Palestiinassa ja Egyptissä. Vain toisessa putkessa on sormireiät sävelten muodostamiseen. Käytetään etenkn Dabke-musiikkikappleissa soiton alussa soolosoittimena laulajan kera (ks. "Al-Shamaliyya" dabke). 
Myös jo pitkään elektroniset soittimet, sähkökitarat ja erityisesti sähköiset kosketinsoittimet ovat olleet mukana dabke-tanssimusiikissa. Dabke-tanssijuhlissa on nykyäänkin tärkeää että tilaisuudessa on laulamassa ja soittamassa elävän musiikin yhtye, jotta musiikki ja tanssiminen voidaan sovittaa yhteen parhaiten.
Maailmanennätykset.
Elokuulla 2011, ryhmä libanonilaisessa kylässä Dhour El Choueir teki voimassa olevan maailmanennätyksen Dabke-rivitanssin osanottajamäärässä. Kylässä Dhour El Choueir -kesäfestivaalilla 5050 ihmistä tanssi yhdessä Dabkea.
Aiemmin Tollab, libanonilaisten opiskelijoiden yhdistys Kanadan Montrealissa, La Troupe Folklorique Les Chevaliers du Liban -festivaaleilla kokosi 4475 ihmistä tanssimaan yhdessä Dabkea Montrealn Marcelin Wilson -puistossa.
Vieläkin aiemmin 2743 palestiinalaista tanssi yhdessä Dabkea Acren kaupungissa Israelissa