tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Museo Reina Sofía

Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía (MNCARS) eli lyhyemmin Museo Reina Sofía on lähinnä 1900-luvun taiteeseen keskittyvä taidemuseo Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Se avattiin virallisesti 10. syyskuuta 1992 ja on nimetty Espanjan silloisen kuninkaan Juan Carlosin puolison, kuningatar Sofían mukaan. Se toimii itsenäisesti Espanjan kulttuuriministeriön alaisuudessa. Museo sijaitsee Madridin keskustassa lähellä Atochan rautatieasemaa ja niin sanotussa taiteen kultaisessa kolmiossa, jossa sijaitsevat myös Prado ja Thyssen-Bornemisza.
Museo Reina Sofían merkittävimmät työt ovat Pablo Picasson ja Salvador Dalín teokset. Tunnetuin on epäilemättä Picasson "Guernica". Museossa on myös hieno kokoelma muun muassa Juan Grisin, Joan Mirón, Julio Gonzálezin, Eduardo Chillidan, Pablo Palazuelon, Antoni Tàpiesin, Pablo Gargallon, Lucio Muñozin, Luis Gordillon, Jorge Oteizan ja José Luis Gutiérrez Solanan teoksista. Museon lisäksi tiloissa toimii vapaasti käytettävä taidekirjasto, jossa on yli 100 000 kirjaa, yli 3 500 äänitettä ja lähes 1 000 videota.
Museon päärakennuksessa oli 1700-luvulla sairaala. Mittavat kunnostustoimet aloitettiin vuonna 1980, ja osa uudesta museosta avattiin tilapäisesti vuonna 1988. Samana vuonna siitä tehtiin kansallismuseo. Ranskalaisen arkkitehdin Jean Nouvelin suunnitteleman laajennusosan rakennustyöt valmistuivat syyskuussa 2005. Kolme lisärakennusta kattava, 92 miljoonaa maksanut laajennus kasvatti museon lattiapinta-alan 84 000 neliömetriin.
Anne-Sophie Mutter

Anne-Sophie Mutter, (s. 29. kesäkuuta 1963 Rheinfelden, Baden-Württemberg, Saksa) (joskus myös esiintyy nimen muoto Ann-Sophie Mutter) on saksalainen viulisti. 
Varhainen elämä.
Anne-Sophie Mutter aloitti pianonsoiton viisivuotiaana. Pian sen jälkeen hän aloitti viulunsoiton Erna Honigbergerin ja Aida Stuckin oppilaana. Hän oli lapsitähti, joka voitti useita kilpailuja ja vapautettiin koulunkäynnistä. Herbert von Karajan kutsui hänet esiintymään Berliinin filharmonikkojen kanssa 13-vuotiaana. Vuonna 1977 Mutter debytoi Salzburgin musiikkijuhlilla English Chamber Orchestran solistina Daniel Barenboimin johdolla. Hän levytti ensimmäisen kerran 15-vuotiaana, Mozartin kolmannen ja viidennen viulukonserton. Anne-Sophie Mutter debytoi Yhdysvalloissa 1980 New Yorkin filharmonikkojen solistina Zubin Mehtan johdolla.
Ura.
Myöhemmin Mutter on keskittynyt soittamaan modernia musiikkia. Hänelle on omistettu useita nykymusiikkiteoksia, muun muassa Henri Dutilleux’n "Sur le Même Accord", Witold Lutosławskin "Partita", Krzysztof Pendereckin toinen viulukonsertto ja Wolfgang Rihmin "Gesungene Zeit". Mutter on saanut useita palkintoja, muun muassa vuoden taiteilijan arvonimen Saksassa ja kaksi Grammyä. 
Mutter vihittiin ensimmäisen aviomiehensä Detlef Wunderlichin kanssa 1989, ja pariskunta sai kaksi lasta. Wunderlich kuoli 1995. Vuonna 2002 Anne-Sophie Mutter meni uusiin naimisiin pianisti ja kapellimestari André Previnin kanssa. Hän asui Münchenissä Previnin ja lastensa kanssa. Vuonna 2006 Mutterin toimisto tiedotti, että hän ja Previn olivat eronneet.
Anne-Sophie Mutterilla on omistuksessaan kaksi Stradivariusta, 1703 rakennettu ”Emiliani” ja 1710 rakennettu ”Lord Dunn-Raven”.
Osittainen diskografia.
Deutsche Grammophon:
EMI Classics:
Erato:
Serge Klarsfeld

Serge Klarsfeld (s. 17. syyskuuta 1935 Bukarest, Romania) on romanialaissyntyinen asianajaja, historioitsija ja natsirikollisten metsästäjä. Hän toimii yhdessä vaimonsa Beate Klarsfeldin kanssa. Heidät tunnetaan muun muassa Gestapon hauptsturmführerin Klaus Barbien vangitsemisesta. Barbie asui Boliviassa vuosina 1955–1983.
Serge Klarsfeld on juutalainen. Hänen isänsä Arno Klarsfeld kuoli Auschwitzin keskitysleirissä. Serge pakeni Romaniasta Ranskaan, missä hän välttyi nipin napin Gestapon pidätykseltä Nizzassa. Serge ja Beate Klarsfeld menivät naimisiin vuonna 1963. Klarsfeldit kampanjoivat Itävallan presidentiksi pyrkivää Kurt Waldheimia vastaan, joka oli SA-upseeri toisen maailmansodan aikana. 
Klarsfeldit joutuivat pommi-iskun kohteeksi 9. heinäkuuta 1979, jolloin heidän autossaan Pariisissa räjähti autopommi. Pommin asettajaksi väitetään ODESSA-nimistä salaista natsijärjestöä, joka halusi estää natsien vastaiset oikeudenkäynnit. Järjestön olemassaolosta on kiistelty.
Klarsfeldien poika Arno Klarsfeld on myös mukana työssä, jossa etsitään natsirikollisia tuomittaviksi.
Beate Klarsfeldin toiminnasta on vuonna 1986 valmistunut elokuva "Natsirikollinen" ("Nazi Hunter: The Beate Klarsfeld Story").
Meripelastus

Meripelastus (kansainvälinen lyhenne SAR) on vedessä, usein merellä tapahtuvaa merihätään joutuneiden ihmisten, eläinten tai alusten pelastamista vedestä. Meripelastusta antaa maasta riippuen esimerkiksi armeija, rannikkovartiostot ja vapaaehtoisjärjestöt. Pelastaminen voi tapahtua esimerkiksi veneillä tai helikoptereilla.
Määritelmä.
Ihmishenkien pelastaminen merellä ja sairaankuljetus alukselta ovat meripelastusta. Meripelastukseen sisältyy monenlaisia tehtäviä, kuten merihätään joutuneiden pelastamista, onnettomuuksien ennaltaehkäisyä, kadonneiden etsintää sekä lääkärikonsultaatiota. Kaikki merellä tapahtuva avustustoiminta ei silti ole meripelastusta. Esimerkiksi konerikkoisen veneen hinaaminen on kaupallinen suorite, saaripalon sammuttaminen pelastustoimen tehtävä ja sairaankuljetus saaresta ei ole meripelastusta vaan ensihoidollinen tehtävä, jonka suorittamisesta aiheutuvista kuluista vastaa kunnan terveyskeskus.
Vuonna 1860 annetun tuomion mukaan kun alus hyväksyy meripelastusoperaation, syntyy sopimus pelastajan ja pelastettavan välillä.
Jollei muuta sovita, määräytyy pelastajalle erittäin edullinen palkkio.
Yleinen sopimusmuoto on Lloyd’s Open Form eli LOF.
Meripelastus Suomessa.
Rajavartiolaitos on johtava meripelastusviranomainen Suomessa. Käytännön meripelastustyötä hoitavat Rajavartiolaitoksen alaiset Länsi-Suomen merivartiosto (Saaristomerellä ja Pohjanlahdella) ja Suomenlahden merivartiosto (Suomenlahdella) sekä vartiolentolaivue. Merivoimien, Merenkulkulaitoksen ja Suomen Meripelastusseuran yksiköt osallistuvat meripelastustyöhön merivartioston määräysten mukaan. Meripelastuskeskus ( MRCC) Turussa (MRCC Turku) johtaa meripelastustoimintaa, apunaan lohkokeskus (, MRSC) Helsingissä (MRSC Helsinki).
Meripelastuksen valtakunnallinen hälytysnumero on 0294 1000. Vapaaehtoista meripelastusta harjoittaa Suomen Meripelastusseura (SMPS).
Meripelastuksen käsitteitä.
Skagerrak

Skagerrak on Pohjanmeren salmi, joka muodostaa yhdessä Kattegatin kanssa laivareitin Pohjanmereltä Itämerelle. Se on noin 240 kilometriä pitkä ja 80–140 kilometriä leveä. Skagerrakin eteläpuolella sijaitsee Tanska ja pohjoispuolella Norja. Skagerrak vaihtuu Kattegatiksi Tanskan pohjoisimmassa kärjessä Skagenin majakan kohdalla. 
Molemmissa maailmansodissa Skagerrakilla on ollut merkittävä strateginen merkitys Saksalle.
John Carmack

John D. Carmack II (s. 21. elokuuta 1970 Roeland Park, Kansas) on yhdysvaltalainen videopelien suunnittelija, ohjelmoija, sekä Oculus VR:n entinen teknologiajohtaja. Hän perusti vuonna 1991 John Romeron, Tom Hallin ja Adrian Carmackin (ei sukua) kanssa alan keskeisiin yrityksiin kuuluvan id Softwaren. Carmack tunnetaan erityisesti ensimmäisen persoonan ammuntapelien pelimoottorien kehittäjänä ja erittäin ansioituneena grafiikkaohjelmoijana.
Elämä.
Joitain tunnettuja pelejä joiden kehitystyöhön John Carmack on merkittävästi osallistunut, ovat "Commander Keen", "Wolfenstein 3D", "Doom"-pelisarja, "Quake"-pelisarja ja "Rage". Sen lisäksi hän oli id Softwaren id Tech -pelimoottorien tekninen päävastuuhenkilö ja ohjelmoija moottorin viidenteen sukupolveen asti. Uusi id Tech -versio tuotetaan yleensä tarjoamaan pohja id Softwaren uusimmalle kehitteillä olevalle pelille. Moottoria on myös tapana lisensoida muille videopeliyhtiöille.
Carmack tunnetaan avoimen lähdekoodin puolustajana eikä hän lämpene ohjelmistopatenteille. Vuonna 1995 John Carmack julkaisi "Wolfenstein 3D":n lähdekoodin kaikkien saataville, ja siitä lähtien id Softwarelle tuotetut pelit ovat perinteikkäästi nähneet GNU GPL-lisensoidun lähdekoodijulkaisun aina muutaman vuoden kuluttua pelin kaupallisesta julkaisemisesta. Näitä tekoja on pidetty jaloina ja myös poikkeuksellisina siksi, että kaupallisten pelien lähdekoodi paljastetaan suurelle yleisölle erittäin harvoin.
7. elokuuta 2013 John Carmack liittyi Oculus VR:n palvelukseen teknologiajohtajana. Yhtiön päätuote on Oculus Rift -virtuaalilasit. Päätöksestä huolimatta Johnin tavoitteena oli pitää roolinsa id Softwarella entisellään. 22. marraskuuta 2013 Carmack kuitenkin ilmoitti ettei kahden yhtiön välillä tasapainoilu ole mahdollista ja että hän jättää id Softwaren. Hän jatkoi tehtävässään myös Facebookin (nykyään Meta) ostettua Oculuksen vuonna 2014.
18. joulukuuta 2022 Carmack kertoi Facebook-sivullaan jättävänsä työnsä Metalla. Hän suhtautui julkaisussaan kriittisesti Metan virtuaalitodellisuusprojekteihin ja näki ne voimavarojen haaskaamisena. Jatkossa Carmack aikoo keskittyä kasvuyrityksensä Keen Technologiesin johtamiseen.
Armadillo Aerospace.
Noin vuoden 2000 paikkeilla Carmack herätti uudestaan henkiin lapsuutensa kiinnostuksen raketteihin. Tuloksena syntyi avaruustutkimusyhtiö Armadillo Aerospace, jonka kunnianhimoisena lähtötavoitteena oli kehittää avaruusturismiin soveltuva miehitetty avaruusalus. Yhtiö teki useita rakettikokeiluja ja muun muassa osallistui Lunar Lander Challenge -kilpailuun Wirefly X-Prize Cup 2007 -tapahtumassa. Vuonna 2013 Carmack asetti Armadillo Aerospacen horrostilaan, joka tarkoitti että yhtiö jäi etsimään mielenkiintoisia yhteistyökumppaneita, mutta keskeytti resurssien käyttämisen tutkimus- ja kehitystyöhön. Muiden muassa joukko entisiä Armadillon työntekijöitä perustivat toukokuussa 2014 Exos Aerospacen jatkamaan työtä. Vuonna 2015 Armadillo Aerospacen omaisuus päätettiin myydä Exos Aerospacelle, jonka jälkeen Armadillo Aerospacen tarinan voidaan katsoa päättyneen.
Yksityiselämä.
Carmack on naimisissa Katherine Anna Kangin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Pe (kirjain)

Pe on monen seemiläisen kielen aakkoston 17. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen ja aramealaiseen kirjaimistoon. Se on kreikkalaisen piin, latinalaisen P:n ja kyrillisen П:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee suuta tarkoittavasta sanasta.
Pe hepreassa.
Heprean kielessä pe-kirjain ääntyy [p], jos sen sisällä on piste (dageš kal). Kirjaimella on myös pisteetön muoto, jolloin se ääntyy [f]. Heprealaisessa numerojärjestelmässä kirjaimella on lukuarvo 80. 
Pe on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto pe sofit. Pe sofitin lukuarvo on 500.
Esimerkkejä:
Kosovo Force

Kosovo Force (KFOR) on Naton johtama ja YK:n valtuuttama monikansallinen rauhanturvaoperaatio Kosovon tasavallassa. Operaatio on jatkuva.
Operaation tehtävänä on sotilaallisella läsnäololla estää vihamielisyydet sekä taata rauha Kosovossa, jossa asuu monia etnisiä ryhmiä. Operaatio aloitettiin 12. kesäkuuta 1999 ja siihen osallistui enimmillään noin 17 000 henkilöä 35 maasta. Alueella oli tällöin viisi taisteluosastoa. Vuonna 2013 KFOR-joukkoja oli 4 000. Suomi on osallistunut operaatioon vuodesta 1999 lähtien ja operaatiossa on palvellut yhteensä noin 7 300 suomalaista. 
Nykyisin KFOR-operaatiossa toimivat suomalaiset rauhanturvaajat muodostavat Suomalaisen osaston Kosovossa (SOK). He toimivat muun muassa erilaisissa asiantuntija- sekä esikuntatehtävissä. Siviilihallinnosta Kosovossa on vuodesta 1999 alkaen vastannut YK:n UNMIK-operaatio ja vuodesta 2009 alkaen Euroopan unionin EULEX-operaatio.
KFOR:iin osallistuvat maat.
Operaatiossa ovat mukana Naton jäsenmaat sekä kumpanuusmaat. Operaatiossa mukana olevien joukkojen määrä on vähentynyt ajan myötä.
Samoth

Samoth (oik. Tomas Thormodsæter Haugen, s. 9. kesäkuuta 1974) on merkittävä norjalainen black metal -muusikko. Hän on tullut tunnetuksi Emperor- ja myöhemmin myös Zyklon-yhtyeissä. Zyklonin myötä häntä on kutsuttu Zamothiksi. Samoth omistaa myös levy-yhtiön Nocturnal Art Productions.
Elämäkerta.
Nuoruudessaan Samoth tapasi Ihsahnin. Ystävykset soittelivat usein musiikkia keskenään ja perustivat yhtyeen, jonka nimi vaihtui useasti. Aluksi yhtye oli nimeltänsä Dark Device, sitten Xeresia ja viimein Embryonic. Vuonna 1991 nimeksi tuli Thou Shalt Suffer. He soittivat esiasteista black metallia, jossa oli death metal -vaikutteita.
Myöhemmin Samoth lopetti Thou Shalt Sufferin ja perusti Emperorin, jossa hän soitti aluksi rumpuja. Sitten mukaan tuli Ihsahn, basisti Mortiis ja rumpali Faust. Uusien jäsenten liittymisen yhteydessä Samoth siirtyi soittamaan kitaraa.
Vuonna 1994 Samoth joutui 16 kuukaudeksi vankilaan Skjoldin kirkon polttamisesta Varg Vikernesin kanssa.
Vuosien soittamisen ja muutaman albumin julkaisun jälkeen Samoth lopetti yhtyeen vuonna 2001, koska hänen ja Ihsahnin musiikkimieltymykset erosivat suuresti toisistaan. Emperorin viimeiseksi levyksi jäi "Prometheus: The Discipline of Fire &amp; Demise", jonka jälkeen Samoth jatkoi kitaransoittoa Zyklonissa. Vuoden 2007 Emperorin Euroopan-kiertueella Samoth oli mukana 
kitaristina.
Diskografia.
Joka tuotoksen loppuun on merkitty myös Samothin soittama instrumentti kyseisellä levyllä.
Thou Shalt Suffer
Emperor
Ildjarn
Burzum
Gorgoroth
Satyricon
Arcturus
Zyklon-B
Hagalaz' Runedance
Notodden All Stars
Scum
The Wretched End
Mikrokuitu

Mikrokuitu on keinotekoinen tekstiilikuitu, jonka hienous on alle 1 dtex, eli sen massa on alle yhden gramman kymmentä kilometriä kohti. Mikrokuitua valmistetaan pääasiassa polyamidista ja polyesteristä filamenttikuituna. Mikrokuidun etu sade- ja urheiluasujen materiaalina on hengittävyys: kuidussa olevat mikroskooppisen pienet huokoset päästävät läpi vesihöyryn, mutta eivät vesipisaraa. Näin ollen vaate tuntuu hikoillessakin kuivalta ja suojaa sateelta.
Tekniset tiedot.
Tyypillisesti mikrokuidun paksuus on alle yhden denierin, tyypillisesti 0,5 – 0,6 denieriä. Tätä voi verrata esimerkiksi silkkikuidun tyypilliseen paksuuteen 1,24 denieriä, tai puuvillan 1,5 – 2 denieriin. Tässä on siis kyse kuidun paksuudesta; siitä tehty lanka ja neulos on paljon paksumpaa (esimerkiksi sukkahousut 20–40 den).
Mikrokuiduista tehdyt kankaat ovat keveitä, pehmeitä ja säilyttävät muotonsa hyvin.
Käyttö.
Mikrokuituja käytetään
Urheilukerrastoissa mikrokuitua käytetään, koska se johtaa kosteuden pois iholta toisin kuin esimerkiksi puuvilla. Juhlavaatteissa sitä käytetään, koska se saadaan hohtamaan silkin lailla. Siivousvälineissä on hyötyä mikrokuidun nukattomuudesta.
Puhdistus ja siivous.
Puhdistuksessa mikrokuituiset tekstiilit ovat tehokkaita lukuisten, läpimitaltaan pienten ja poikkileikkaukseltaan särmikkäiden kuitujen ansiosta, jotka antavat mikrokuitutuotteelle erinomaisen kyvyn irrottaa ja sitoa likaa ja rasvaa.
Käytetyissä mikrokuituliinoissa pesii kuitenkin lähes sata kertaa suurempi määrä bakteereja kuin luonnonkuiduista kudotuissa.
Denier

Denier on kuidun tai langan pituusmassan yksikkö. Yhdeksäntuhatta metriä yhden denierin paksuista lankaa painaa yhden gramman.
On syytä erottaa kuidun ja kuiduista punotun langan paksuus. Kuidun paksuuteen viitataan joskus merkinnällä D.P.F ("denier per filament"). 
Joitakin denierilukemia kuiduille:
Ja langoille / neuloksille
ISAF

ISAF eli International Security Assistance Force oli Naton johtama ja YK:n valtuuttama monikansallinen kriisinhallintaoperaatio Afganistanissa 2001-2014. Sen tehtävänä oli tukea maan väliaikaista hallintoa luomalla vakautta ja turvallisuutta Afganistaniin.
YK:n turvallisuusneuvosto päätti ISAF-operaatiosta joulukuussa 2001 ja se alkoi tammikuussa 2002. ISAFin johtovastuu siirtyi Natolle 11. lokakuuta 2003. Ensimmäiset lähes kaksi vuotta operaation mandaatti käsitti vain Kabulin alueen, mutta 13. lokakuuta 2003 turvallisuusneuvosto laajensi sen koko maahan. Vuodesta 2011 alkaen vastuuta turvallisuudesta siirrettiin asteittain afganistaninlaisille joukoille, ja ISAFn missio päättyi 2014. 
Afganistanissa oli käynnissä ISAFin kanssa samanaikaisesti Yhdysvaltain operaatio Enduring Freedom, jolla on YK:n peruskirjan 51. artiklan antama valtuutus ja turvaneuvoston vahvistus muun muassa päätöslauselmilla 1373 vuonna 2001, 1662 v. 2006 ja 1659 v. 2006. Operaatio käsitti taistelutoimintaa pääasiassa islamilaisia taleban-joukkoja vastaan, lähinnä Pakistanin rajalla pataanien asuinalueilla ja vuoristossa. Yhdysvallat ehdotti ISAFin ja Endurance Freedomin yhdistämistä, mutta ajatus ei alkuun saanut kannatusta EU:n piirissä.
Vuonna 2006 ISAF yhdistettiin Enduring Freedom'iin. Merkittäviä lisävoimia on operaatiolle tarjonnut Alankomaat. Alankomaiden hallitus lisäsi joukkoja Afganistanissa Yhdysvaltain pyynnöstä ja otti rintamavastuun Kandaharin alueesta, jossa oli jo Enduring Freedominkin aikana käyty taisteluita talebaneja vastaan. Alankomaat veti joukkonsa Afganistanista vuonna 2010.
Operaation vahvuus oli noin 9 500 sotilasta 36 maasta. Suomalaisia ISAF-operaatiossa työskenteli noin 200. 
ISAFin alueellinen jako.
ISAF:n päämaja.
ISAFia johdettiin Kabulista.
ISAFin keskinen alue.
Päämajan tapaan keskisen alueen johto oli Kabulissa. Sitä komensivat ranskalaiset.
ISAFin pohjoinen alue.
Pohjoisen alueen komentopaikka oli Mazar-i-Sharifissa ja johtovaltiona oli Saksa. Alueella oli viisi jälleenrakennusryhmää, provincial reconstruction teamia.
ISAFin läntinen alue.
Läntisen alueen komentopaikka oli Heratissa ja johtovaltiona oli Italia. Alueella oli neljä jälleenrakennusryhmää.
ISAFin eteläinen alue.
Eteläinen alue oli yksi osa Afganistanin operaation lohkoista. Siihen kuuluivat Kandaharin, Uruzganin, Zabulin ja Daikondin maakunnat. Komentopaikka sijaitsi Kandaharissa. Alueen johto kiersi ensin Kanadan, Alankomaiden ja Britannian kesken, mutta siirtyi myöhemmin Yhdysvalloille. NATO-maista eteläisellä alueella toimivat Yhdysvaltojen lisäksi Albania, Britannia, Bulgaria, Kanada, Ranska, Romania ja Slovakia. Natoon kuulumattomista maista alueella toimivat Australia, Jordania ja Singapore.
Alueella oli kolme jälleenrakennusryhmää, jotka toimivat Kandaharissa, Qalatissa ja Uruzganissa.
Alue oli kaikkein haasteellisin ja se kuului aikaisemmin yhdysvaltalaisjohtoiselle Enduring Freedom -operaatiolle, minkä yhdistämistä ISAFiin epäiltiin. Alueella talibanit kävivät sissisotaa Naton joukkoja vastaan.
ISAFin itäinen alue.
Itäisellä alueella toimi Bagramista käsin yksi alue, jossa oli 11 jälleenrakennusryhmää.
UNMIL

UNMIL (United Nations Mission in Liberia) oli YK:n päätöslausemalla 1509 (2003) 19. syyskuuta 2003 perustettu rauhanturvaamisoperaatio Liberiassa 2003-2015. UNMIL:n tehtävinä olivat tulitaukosopimuksen täytäntöönpanon tukeminen ja rauhan palauttaminen eri osapuolten välille, YK:n henkilöstön ja omaisuuden suojaaminen, humanitäärisen avustustyön tukeminen sekä Liberian kansallisen turvallisuuden kehittämisessä avustaminen.
Operaatioon osallistui noin 16 000 sotilasta sekä 1 115 siviilipoliisia. 
Suomalaisia UNMIL:ssä työskenteli kaksi esikuntaupseeria. Suomi lopetti osallistumisensa operaatioon vuoden 2015 lopussa.
Kesäkuussa 2016 UNMIL-joukot siirsivät virallisesti vastuun turvallisuudesta maan omille puolustus- ja poliisivoimille. Maahan jäi edelleen YK:n joukkoja, mutta ne ovat nyt avustavasa roolissa.
Llanfairpwllgwyngyll

Llanfairpwllgwyngyll tai Llanfair Pwllgwyngyll () on kylä ja kunta Ynys Mônin saarella Walesissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se tunnetaan pitkästä nimestään Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch, joka on Britannian pisin ja yksi maailman pisimmistä. Kylä tunnetaan myös lyhyemmillä nimillä Llanfair PG tai Llanfairpwll. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 3 107 asukasta, joista 71 prosenttia osasi puhua kymriä.
Kylä on suosittu turistikohde. Useat ihmiset pysähtyvät kylän rautatieasemalla, vierailevat kylän turistikeskuksessa tai ”leimaavat passinsa” paikallisessa kaupassa. Itse rautatieasema on enää vain vähäisessä käytössä.
Nimi.
Kylän nimi on virallisesti "Llanfairpwllgwyngyll" tai "Llanfair Pwllgwyngyll". Yleisessä kielenkäytössä siitä käytetään lyhyempiä versioita, kuten "Llanfairpwll" tai "Llanfair PG". Kunnan nimenä ja rautatieaseman nimessä käytetään muotoa "Llanfairpwll", ja Ordnance Surveyn kartoissaan käyttämä muoto on "Llanfair Pwllgwyngyll".
Kylän erityisen pitkä nimi kehitettiin 1860-luvulla. Ainoana tarkoituksena oli saada kylälle Britannian pisin rautatieaseman nimi, eikä sitä voida pitää kymrin kielen luonnollisena sanana.
Pitkä nimi lausutaan ().
Tässä on käännös nimen eri osista:
Suomeksi nimi siis suurin piirtein tarkoittaa: ”Pyhän Marian kirkko valkoisen pähkinäpuun lähteellä villin pyörteen lähellä pyhän Tysilion kirkolla punaisella luolalla”. Alun perin kylä tunnettiin nimellä "Llanfairpwllgwyngyll", ja lähellä oli paikka nimeltä "Llantysilio Gogogoch", jonka nimi liitettiin aiempaan nimeen.
Useat paikkakunnat ovat yrittäneet rikkoa kylän ennätyksen. Llanfynyddin kylä Carmarthenshiressa otti vuonna 2004 epävirallisesti nimekseen ”Llanhyfryddawelllehynafolybarcudprindanfygythiadtrienusyrhafnauole” protestoidakseen tuulivoimalapuiston rakentamista kylän lähistölle (nimi tarkoittaa ”rauhallinen kaunis kylä, harvinaisen isohaarahaukan ikiaikainen paikka, jota uhkaavat viheliäiset terät/siivet”). Yhdelle Fairbournen rautatien asemista annettiin nimi ”Gorsafawddacha'idraigodanheddogleddollônpenrhynareurdraethceredigion”. Nämä yritykset eivät kuitenkaan ole saaneet viranomaisten tunnustusta.
Sensorinen muisti

Sensoriset muistit ovat aistitiedon ensimmäinen säilytyspaikka. Koska sensoriset muistit eivät juuri muokkaa aistitietoa, niitä kutsutaan myös sensorisiksi varastoiksi. Sensoristen muistien kapasiteetti on valtava, mutta kesto hyvin lyhyt.
Kuuloaistin sensorista muistia kutsutaan kaikumuistiksi, vastaavaa näköaistin muistia taas ikonimuistiksi. Ikonimuistin toiminnasta kertoo muun muassa salaman aiheuttama näköärsyke; näemme kuvan sekunnin murto-osan pitempään kuin itse välähdys kestää. Ikonimuistin toimintaa on tutkinut yhdysvaltalainen psykologi George Sperling. 
Kaikumuisti toistaa samanlaisen ilmiön kuuloaistissa. Äänet jäävät ikään kuin kaikumaan päässämme hetkeksi, näin äänten kesto koetaan todellista pitempänä. Sensoristen muistien olemassaoloa on tutkittu myös muissa aisteissa, mutta niistä ei ole kiistatonta tutkimustietoa.
Kuuhulluus

Kuuhulluus on uskomuksissa fanaattinen tai innostunut tila tai jopa mielenhäiriö, jonka saa aikaan täysikuu. Kuuhullu voi seota väliaikaisesti tai lopullisesti. Monien taruolentojenkin uskotaan olevan aktiivisimmillaan juuri täydenkuun aikaan. 
Täysikuulla uskotaan yleisesti olevan ainakin jonkinlaisia vaikutuksia ihmiseen; jotkut kokevat sen valvottavan tai tekevän hieman hermostuneemman tai innostuneemman olon. Valtaosa tilastollisista tutkimuksista ei kuitenkaan tue väitettä, että kuun vaiheet korreloisivat ihmisten käyttäytymisen kanssa, ja teoriaa pidetäänkin usein näennäistieteenä. Väitetyt kuun vaikutukset johtuisivat muun muassa kuun vetovoiman vaikutuksesta ihmisen nestevirtauksiin ja soluhengitykseen.
Monet merieläimet reagoivat täysikuuhun eri tavoilla, vaikka eivät näkisi sitä. Esimerkiksi jotkin katkaravut, planktonit ja meduusat tulevat pinnan lähelle täysikuun aikaan, vaikka kuu olisi täysin pilvien takana näkymättömissä. Rannikon läheisyydessä merieläimiin voi vaikuttaa myös kuun aiheuttama vuorovesi, mutta kuu vaikuttaa myös joihinkin syvänmeren eläimiin.
Täysikuu

Täysikuu on Kuun vaihe, jolloin Maahan näkyvä eli "maahan katsova" Kuun pinta on täysin Auringon valaisema. Kuu näyttää täysikuun aikaan pyöreältä.
Täydenkuun aikaan Aurinko ja Kuu ovat jokseenkin vastakkaisilla puolilla maapalloa. Mikäli Aurinko ja Kuu ovat yöaikaan täysin vastakkaisilla puolilla Maata, osuu Maan varjo kuuhun ja tapahtuu kuunpimennys. Kuunpimennys voi tapahtua siis vain täydenkuun aikaan. 
Täydenkuun samoin kuin uudenkuun aikaan vuorovesi on korkeim­mil­laan eli silloin esiintyy tulvavuoksi, koska Auringon ja Kuun aiheuttamat vuoro­vedet sattuvat samaan hetkeen. Superkuu tarkoittaa tilannetta, jossa Kuu on ratansa Maata lähimmässä pisteessä juuri täydenkuun aikaan, mikä saa sen näyttämään Maasta katsottuna mahdollisimman suurelta.
Vaikutukset ihmiseen.
Erilaisissa uskomuksissa täydenkuun aikaan osa ihmisistä muuttuu käytökseltään poikkeaviksi, jopa fanaattisiksi tai mielenhäiriöisiksi. Tätä reaktiota kutsutaan kuuhulluudeksi. Tutkimuksissa on havaittu, että terveillä ihmisillä tällaista reaktiota ei esiinny; sen sijaan eräiden psyykkisten sairauksien yhteydessä tämän tyyppistä käytöstä on jossakin määrin ilmennyt.
Fiktiossa.
Täysikuuta pidetään myös aikana, jolloin ihmissudet muuntuvat pedoiksi. Uskomuksien mukaan sudet ulvovat täysikuulle, mutta tieteellistä perustetta väitteelle ei ole löydetty.
Kuun sirppi

Kuun sirppi on kuun vaihe, jolloin vain Kuun kapea reuna näkyy Auringon valaisemana. Kuun sirppi näyttää sirpin muotoiselta, sillä suurin osa Maahan näkyvästä kuunpinnasta on pimeänä. Kapeimman sirppivaiheen aikana näkyy silti himmeästi kuun valaisematonkin osa. Sen mahdollistaa näkyviin "maatamo", Kuuhun Maasta heijastuva auringonvalo. 
Kuun sirpin aikaan Aurinko on melko lailla samalla suunnalla kuin Kuu. Sirpin sakarat osoittavat siis aina Auringosta poispäin. Jos sakarat osoittavat vasemmalle (pohjoisella pallonpuoliskolla) on kyseessä kasvava Kuu eli uusikuu, joka alkaa kasvaa täysikuuksi. 
Kuun kierto on taivaalla Aurinkoon nähden takaperoinen: se jää jälkeen Auringosta kasvavan Kuun aikana ja näennäisesti lähestyy Aurinkoa pienenevän Kuun aikana.
Puolikuu

Puolikuu on Kuun vaihe, jolloin Aurinko valaisee puolet Maahan näkyvästä kuunpinnasta. Puolikuun aikana auringonvalo tulee Maasta nähden Kuun sivulta, valaisten Kuun puoliksi. Puolikuu näyttää puoliympyrän muotoiselta. 
Puolikuun vaihetta sanotaan usein myös ensimmäiseksi tai viimeiseksi neljännekseksi. Kasvavassa vaiheessa oleva puolikuu on siis ensimmäinen neljännes ja vaihe on viimeinen neljännes.
Spacesynth

Spacesynth (joskus synthdance, "spacedance" eli "spacedisco") on eurooppalaisen elektronisen tanssimusiikin tyylisuunta, joka syntyi 1980-luvun puolivälissä. Alussa spacesynth oli instrumentaalista italodiskoa, mutta se kehittyi omaksi genrekseen. 1980-luvulla tyylin tunnetuimpia esittäjiä olivat muun muassa Laserdance, Koto, Cyber People ja Proxyon. Spacesynthin myyntiluvut laskivat 1990-luvun edetessä, mutta merkkejä jonkinasteisesta suosion palaamisesta on näkynyt 2000-luvulla.
Tälle instrumentaaliselle musiikkityypille ovat tyypillisiä artistit, jotka tuottavat elektronista musiikkia, ei niinkään yhtyeiden aito live-esiintyminen. Spacesynthissä melodia on usein rytmiä tärkeämpi toisin kuin usein discomusiikissa. Spacesynthissä käytetään usein vokooderilla tehtyä laulua ja puhetta. Aiheet ovat scifi- ja avaruuspainotteisia.
Spacesynthille ominaisia ovat olleet 1/16-bassolinja, sointuiskut, tarttuvat melodiat ja Linn Drum -rumpukoneen omalaatuiset soundit. 1990-luvun alussa spacesynthin suosio alkoi vähetä, ja sen tilalle tulivat 1990-luvun kuluessa eurodance, house ja tekno. Spacesynth lähes katosi 1990-luvun alussa, mutta nousi taas 1980-luvun soundin saatua uutta suosiota 2000-luvun puolivälissä. Tyylisuunnan tunnetuimpia artisteja ovat nykyään Area 51, Protonic Storm, Marco Rochowski, Anders Lundqvist, Mark Vera, Electron, Berk Van Ozden ja MindXpander. Tuotantoyhtiöt Hypersound ja Alpha Centauri ovat tuoneet uusia esiintyjiä julkisuuteen 2000-luvulla.
Tsade

Tsade (myös ṣade, tzade tai tsadi) on monen seemiläisen kielen aakkoston 18. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ṣād, ص). Se on ehkä kyrillisen Ц:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee mahdollisesti onkea tarkoittavasta sanasta.
Tsade hepreassa.
Heprean kielessä tsade ääntyy soinnittomana alveolaarisena affrikaattana [ts]. Transkriptiossa sitä merkitään usein kirjainyhdistelmällä tz tai ts tai merkillä ṣ (s jonka alla on piste). Tsade on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on "sofit"- eli loppumuoto tsade sofit.
Heprealaisessa numerojärjestelmässä tsadella on lukuarvo 90. Tsade sofitin lukuarvo on 900.
Esimerkkejä:
Qof

Qof tai kof (myös quf) on monen seemiläisen kielen aakkoston 19. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (qāf ق). Se on latinalaisen Q:n edeltäjä. Myös kreikkalaisessa kirjaimistossa on ollut vastaava kirjain koppa, joka on kuitenkin jäänyt pois käytöstä. Kirjaimen nimi tulee takaraivoa tai apinaa tarkoittaneesta sanasta.
Qof hepreassa.
Heprean kielessä qof ääntyy kovana kurkkuäänteenä [kˤ], eikä nykyään enää tehdä eroa qofin ja kafin ääntämisessä. Qof translitteroidaan vaihtelevasti joko merkillä k tai q. Joskus on tapana korvata sanan Elohim (אלהים, Jumalan eräs nimitys) he-kirjain qofilla: Eloqim (אלקים). Näin vältetään toisen käskyn rikkominen.
Heprealaisessa numerojärjestelmässä qofilla on lukuarvo 100.
Jiddišin kielessä puolestaan qofia käytetään kaikkialla siellä, missä saksassa kirjoitettaisiin k. K:ta vastaava kirjain, kaf, esiintyy vain heprealaisperäisissä sanoissa.
Esimerkkejä:
Tapani Sammalvuo

Tapani Sammalvuo (s. 31. toukokuuta 1975, Riihimäki) on suomalainen shakinpelaaja. Hän on voittanut shakin Suomen-mestaruuden vuosina 1998 ja 2005 ja on lisäksi kuusinkertainen pikashakin Suomen-mestari. Sammalvuo valmistui Turun yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 2006, pääaineenaan espanjan kääntäminen. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsittelee espanjankielistä shakkiterminologiaa. Auktorisoitu kääntäjä hän on ollut vuodesta 2017 lähtien.
Fiat Uno

Fiat Uno on Fiatin vuosina 1983–1997 valmistama pieni automalli, joka korvasi Fiat 127:n. Unon seuraajaksi puolestaan tuli Fiat Punto.
Fiat Uno (1983–1995).
Fiat Uno tuli markkinoille vuonna 1983 korvaamaan ikääntyvän Fiat 127 -mallin. Auton oli suunnitellut Giorgetto Giugiaro ja se muistutti pienempää Panda-mallia. Unoa kehuttiin hyvistä sisätiloista ja taloudellisuudesta, jotka ovat sen korkean, neliskulmaisen rungon ja matalan (0,34) ilmanvastuskertoimen ansiota. Se valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1984. Ensimmäiset autot oli varustettu vanhoilla 0,9 OHV- (45 hv), 1,1 SOHC- (58 hv) ja 1,3 SOHC (65 hv) -moottoreilla. Saatavilla oli myös 1,3-litrainen ja 45-hevosvoimainen dieselmoottori. Korimalleina oli saatavissa sekä kolmi- että viisioviset versiot. Fiat Unoon perustui myös pieni hyötyajoneuvomalli Fiat Fiorino.
Vuodesta 1985 saataville tuli uusi 1,0 SOHC FIRE ("Fully Integrated Robotized Engine") -moottori, jossa oli 45 hevosvoimaa. Se oli vanhoja moottoreita tehokkaampi ja taloudellisempi. Vuonna 1985 esiteltiin myös urheilullisempi malli, Fiat Uno Turbo, varustettuna 1,3-litraisella turboahdetulla moottorilla, jossa tehoa oli 105 hevosvoiman verran.
Vuonna 1989 Unolle tehtiin pieni uudistus korimuotoiluun, jolloin ilmanvastus pieneni 0,30:een. Uusi ulkomuoto muistutti Fiat Tipoa. Sisätiloihin tehtiin myös muutoksia. Näihin aikoihin vanha 1,1-litrainen moottori korvattiin uudella FIRE-versiolla, jossa oli nyt tehoa 56 hevosvoimaa, ja uusi 1,4-litrainen korvasi vanhan 1,3-litraisen vapaasti hengittävissä- ja turboversioissa.
Uno oli menestyksekäs auto aina tuotantonsa loppumiseen asti. Seuraajaksi tarkoitettu Punto esiteltiin vuonna 1993, mutta Uno pysyi edullisempana mallina sen rinnalla vuoteen 1995 saakka. Mallia valmistettiin yli kuusi miljoonaa kappaletta. 
Tuotanto vuoden 1995 jälkeen.
Vaikkakaan Unoa ei valmistettu vuoden 1995 jälkeen enää Italiassa, sitä valmistettiin vielä vuoteen 2013 saakka Brasiliassa, jossa tuotettiin myös sedan-mallia Fiat Dunaa/Prêmiota ja farmariautoa nimeltään Duna Weekend/Elba. Autoa myytiin Etelä-Amerikassa Fiat Mille -nimellä lähtötason autona ja se sai uusimman kasvojenkohotuksensa vuonna 2004. Vuoden 2005 Brasilian versioon tuli Flex Fuel -järjestelmä, jonka avulla auto kulkee sekä etanolilla että bensiinillä vapaalla sekoitussuhteella.
Orsan suomalaismetsä

Orsan suomalaismetsä () on metsäinen alue Ljusdalin kunnassa Gävleborgin läänin länsiosassa Ruotsissa, osittain myös Taalainmaan läänin Rättvikin ja Orsan kuntien alueella. Voxnan-joen länsipuoli kuuluu Taalainmaan maakuntaan, kun taas itäpuoli Hälsinglandiin. Alueella on kaksi merkittävää kylää Tandsjöborg ja Hamra (metsäsuomeksi "Hampura"), joissa on asunut metsäsuomalaisia.
Orsa Finnmarkissa on paljon suomenkielistä paikannimistöä, kuten esimerkiksi Noppikoski ja Stora Korpmäki. Alueelta löytyy myös Ruotsin Hamran kansallispuisto (metsäsuomeksi "Hampura"), joka perustettiin vuonna 1909. Kansallispuiston metsä on pieniä poikkeuksia lukuun ottamatta ollut koskemattomana noin 300 vuotta ja on näin aitoa aarniometsää.
Stora Korpmäki on Gävleborgin läänin ja Orsa Finnmarkin korkein huippu ja yltää 711 metriä merenpinnan yläpuolelle. Toinen korkeahko mäki on Pilkalampinoppi (645 m merenpinnan yläpuolella). Pilkalampinopin huipulla on palovartiotorni 1800-luvulta. Torniin voi myös kiivetä.
Konservaattori

Konservaattori on ammatti, jonka harjoittaja vastaa kulttuuriomaisuuden eli esimerkiksi museoesineiden tai muun kulttuurihistoriallisen omaisuuden säilyttämisestä ja hoitamisesta eli konservoinnista. Konservaattorilta vaaditaan erikoistumisalan esineistön ja kulttuurikohteiden tekniikoiden ja historian tuntemusta. Työ vaatii tarkkuutta, huolellisuutta sekä konservoinnin eettisten asenteiden omaksumista. Konservaattorien yleisimpiä työpaikkoja ovat museot, kirjastot ja arkistot.
Konservaattoriksi opiskellaan nykyisin ammattikorkeakoulussa. Suomessa koulutusta tarjoaa Metropolia Vantaalla. Rakennuskonservointia on aiemmin voinut opiskella myös Seinäjoen ammattikorkeakoulussa. Konservaattorin ammattikorkeakoulututkinnon laajuus on 240 opintopistettä (160 opintoviikkoa) ja sen suorittamiseen kuluu yleensä neljä vuotta. Opintojen aikana erikoistutaan johonkin tiettyyn konservoinnin osa-alueeseen, esimerkiksi maalaus-, esine-, tekstiili-, paperi- tai huonekalukonservointiin.
Konservoinnin alan kehittämisestä ja konservaattoreiden osaamisen seurannasta vastaa Suomessa Pohjoismaisen konservaattoriliiton Suomen osasto ry.
Koulutuksen historiaa Suomessa.
Konservointikoulutus aloitettiin opistotasoisena Suomessa 1. elokuuta 1984 Vantaan käsi- ja taideteollisessa oppilaitoksessa. Vuonna 1994 koulutus siirrettiin Vantaan ammattikorkeakoulukokeiluun ja tutkinto muuttui "ammatillisesti suuntautuneeksi korkeakoulututkinnoksi". Tuolloin tutkinto myös piteni 3,5-vuotiseksi. Vuonna 1998 koulutus siirtyi Espoon-Vantaan teknilliseen ammattikorkeakouluun (vuodesta 2008 osa Metropoliaa) ja vuonna 2000 opetusaika piteni nykyiseen neljään vuoteen.
Vuodesta 2006 lähtien on ollut mahdollista suorittaa myös konservoinnin ylempi ammattikorkeakoulututkinto.
Toripolliisi

Toripolliisi on Oulun kauppatorilla seisova pronssinen patsas.
Patsaan on valmistanut kuvanveistäjä Kaarlo Mikkonen vuonna 1987. Sen mitat ovat 220 × 150 × 112 cm. Nimensä patsas on saanut torilla vuosina 1934–1979 toimineista kolmesta toripoliisista, jotka valvoivat alueen järjestystä. "Toripolliisi" rahoitettiin vuonna 1985 aloitetulla kansalaiskeräyksellä, jonka lisäksi myytiin postikortteja, pieniä kipsiveistoksia ja Antellin patsasaiheisia piparkakkuja. Patsas paljastettiin syyskuussa 1987. Mikkosen toinen julkinen veistos, vuonna 2001 paljastettu "Uusi aika" sijaitsee Kajaanissa.
Esikuvana Toripolliisi-patsaan hahmolle on ollut Kaarlo Mikkosen ensimmäisen puolison, kuvanveistäjä Raili Mikkosen isä, Paimion nimismies Pekka Repo.
Hurrikaani Rita

Hurrikaani Rita oli 17. nimetty trooppinen myrsky vuoden 2005 Atlantin hurrikaanikaudella, yhdeksäs hurrikaani, viides suurhurrikaani ja toinen 5. luokan myrsky Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Myrsky aiheutti tuhoja Floridassa, Texasissa, Louisianassa ja Kuubaassa. Rita saavutti 5. luokan 21. syyskuuta, ja se iski maihin lauantaina 24. syyskuuta Texasin Sabine Passin ja Lousianan Johnson's Bayoun välisellä alueella laannuttuaan ensin 3. luokan hurrikaaniksi.
Rita oli kolmanneksi voimakkain koskaan havaittu Atlantin hurrikaani ja voimakkain Meksikonlahdella koskaan havaittu hurrikaani.
Koska Meksikonlahdella sijaitsee huomattavia raakaöljyn tuotantolaitoksia, jalostamoja ja vientisatamia, Ritan vaikutukset ulottuivat pitkälle sen välittömän tuhoalueen ulkopuolelle. Raakaöljyn ja bensiinin hinnat nousivat Ritan vuoksi huomattavasti.
Ritan tieltä evakuoitiin ennätysmäärä ihmisiä: mediatietojen mukaan Texasissa evakuoitiin yli kaksi miljoonaa henkeä. Ritan suoriin vaikutuksiin kuoli seitsemän ja epäsuoriin ainakin 55 henkeä. Myrskyvuoksi tuhosi laajalti Lousianan rannoilla olleita rakennuksia.
Torikuningas

Torikuningas on vuonna 1989 valmistunut Jyväskylän Kauppatorilla seisova lähes 12 metriä korkea graniittipatsas, joka on kuvanveistäjä Veikko Hirvimäen käsialaa. Patsas on omistettu jyväskyläläiselle Otto Toivaiselle (1892–1962) ja hänen myötään kaikille torin kulmilta maailmalle ponnistaneille. Otto Toivainen haaksirikkoutui ensimmäisen maailmansodan aikana Tyynellämerellä ja päätyi pakkonaitetuksi yhden Tonga-saariryhmän saaren kuningattaren kanssa sekä saaren kuninkaaksi.
Joel Haahtela

Joel Kauko Kallevi Haahtela (s. 10. syyskuuta 1972 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja lääketieteen lisensiaatti. Hän on työskennellyt HUS:n sairaalalääkärinä 1999–2003, Keskussotilassairaalassa 2004–2005 ja Jorvin sairaalassa vuodesta 2006.
Haahtela valmistui lääkäriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1998. Vuonna 2006 hän erikoistui psykiatriaan. Haahtela aloitti kirjoittamisen opiskeluaikanaan Tampereella, jossa hän julkaisi ystävineen "Unicum Zwack" -nimistä ilmaista novellilehteä. Hänen esikoisromaaninsa "Kaksi kertaa kadonnut" ilmestyi keväällä 1999. Haahtelan teoksia on käännetty saksaksi, viroksi ja venäjäksi.
Vankan uskonnollisen vakaumuksen omaava Haahtela tutustui ortodoksisuuteen aluksi vaimonsa mukana ja mieltyi kokemaansa. Elämys syveni, kun häntä pyydettiin jumalanpalvelustekstien lukijaksi. Hänet vihittiin ensin lukijaksi ja 2021 diakoniksi, joka on varsinaisen ortodoksisen pappeuden ensimmäinen porras. Haahtela käsittelee tuotannossaan kristinuskoa ja sen selittämättömiä asioita, mutta romaaneita voi lukea niin hengellisin kuin humanistisin silmin.
Haahtelan teoksille on tyypillistä keveys ja unenomainen tunnelma; tyyliltään niitä on luonnehdittu impressionistisiksi. Haahtela itse kertoo uskovansa ”selittämättömään, siihen että asioiden takana on jotain monimutkaista ja kaunista, toisin sanoen mystistä”.
Haahtela perheineen asuu Kirkkonummella.
Palkinnot.
Vuonna 2001 Haahtela sai Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinnon ja vuonna 2002 Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinnon romaanistaan "Tule risteykseen seitsemältä". Hän on ollut ehdolla Finlandia-palkinnon saajaksi romaaneillaan "Elena" (2003) ja "Katoamispiste" (2010). Vuonna 2007 Haahtelan romaani "Perhoskerääjä" oli Runeberg-palkintoehdokkaana. Vuonna 2024 Haahtelalle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.
Hakkapeliittain kotiinpaluu

Hakkapeliittain kotiinpaluu on Lahden keskustassa sijaitseva Pentti Papinahon veistos. Se on ratsastajapatsas, joka kuvaa kahta kotiin palaavaa hakkapeliittaa. Teos sijaitsee nykyisin Lahden torin eteläpuolella, Aleksanterinkadun ja Mariankadun risteyksessä.
Kuvanveistäjä Papinaho käytti tähän työhön viisi vuotta. Se sijoitettiin ensin Lahden Sairaalanmäelle, jossa se paljastettiin 4. lokakuuta 1975. Nykyiselle paikalleen kävelykaduksi muutetulle Mariankadun osalle se siirrettiin 1991, jossa se paljastettiin toisen kerran puolustusvoimain lippujuhlan päivänä 4. kesäkuuta. Uusi sijainti on keskeinen, se on suoralla linjalla Lahden kaupungintalon ja Ristinkirkon välissä.
Patsas sai osakseen arvostelua 1970-luvulla, sillä sitä pidettiin sotaa ihannoivana. Sen pystytys syrjäiselle, vaikka avoimelle Sairaalanmäelle herätti keskustelua, mutta myös sen uusi paikka ja siirron mielekkyys saivat aikaan ristiriitaisia tunteita. Teoksen luonne ja sijainti on antanut aihetta keskusteluun vuosikymmenestä toiseen. Teoksen sijainti ja keskustelu siitä on muodostunut Lahdessa patsasriidaksi, joka heijastaa valtuuston voimasuhteita. Vuonna 2007 Hakkapeliittain kotiinpaluu oli Etelä-Suomen Sanomien mukaan lahtelaisten suosikkipatsas.
Péter Esterházy

Péter Esterházy [] (14. huhtikuuta 1950 Budapest – 14. heinäkuuta 2016 Budapest) oli merkittävä unkarilainen nykykirjailija ja esseisti, joka sai myös kansainvälistä tunnustusta.
Esterházy kuului unkarilaiseen Esterházyn aatelissukuun, jonka omistuksiin oli kuulunut aikoinaan lähes puoli Unkaria. Esterházy suoritti 1974 matemaatikon loppututkinnon ja työskenteli raskaan teollisuuden ministeriössä matemaatikkona vuoteen 1978 asti, jolloin hän ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Hänen tuhasivuinen "Harmonia Caelestis" vuodelta 2000 on monitasoinen kertomus kirjailijan esivanhempien vaiheista Itävalta-Unkarin ajoista aina kommunismin aikaan asti. Teoksen julkaisemisen jälkeen Esterházy sai tietää, että hänen isänsä, jota hän oli kirjassaan kuvaillut hyvin myönteisessä valossa, oli tehnyt kommunismin aikana yhteistyötä salaisen poliisin kanssa. Esterházy ruoti tätä kokemusta vuonna 2002 valmistuneessa romaanissaan "Javított kiadás" ("Parannettu laitos").
Esterházy pitää sukunsa omaisuuden ja aseman menettämistä suorastaan onnenpotkuna, sillä hän kokee vapautuneensa näin velvollisuudesta kapinoida esi-isiä vastaan.
Lukuisten Unkarissa saamiensa palkintojen lisäksi Esterházy sai muun muassa vuonna 1999 Itävallan valtiopalkinnon ja vuonna 2004 Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinnon.
Imperaattori

Imperaattori (, alkujaan 'imperiumin haltija, komentaja') oli Rooman tasavallassa eräs sotapäällikön arvonimi. Keisariaikana siitä tuli yksi Rooman keisarien arvonimistä. Tästä se edelleen muuttui erääksi keisarin synonyymiksi, jota hallitsijat ovat käyttäneet likimain nykypäiviin saakka.
Naispuolinen "imperator" (esimerkiksi keisarinna) on "imperatrix".
Rooman tasavallan aikana tietyt sotapäälliköt omaksuivat arvon erityisesti suurten voittojen jälkeen, kun heidän armeijansa huusi heidät imperaattoriksi. Tämä oli välttämätön edellytys, jos päällikkö halusi pyytää senaatilta triumfia. Voiton jälkeen päälliköllä oli oikeus käyttää arvoa siihen asti kun hän luopui imperium-käskyvallastaan palatessaan Roomaan. Usein legioonat lahjottiin huutamaan päällikkönsä imperaattoriksi, koska triumfi oli niin tärkeä huomionosoitus ja sitä tavoiteltiin kiivaasti.
Kun Augustuksen myötä siirryttiin lopullisesti pois tasavaltalaisesta hallintomuodosta, imperaattorin arvosta tuli keisarien yksinoikeus. Joissain poikkeustapauksissa myös keisarin lähiomaiset saattoivat saada arvon. Imperaattoriksi huutaminen muuttui keisarien valtaannoususeremoniaksi. Jos legioonat huusivat päällikkönsä imperaattoriksi, oli se suora kapina keisaria vastaan.
Tuuve Aro

Tuuve Aro (s. 19. toukokuuta 1973 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut yksitoista kaunokirjallista teosta, joista kuusi ovat novellikokoelmia, kolme romaaneja ja kaksi lastenromaaneja. Aron tuotantoa on käännetty mm. saksaksi, englanniksi, ruotsiksi, venäjäksi, unkariksi, puolaksi, serbiaksi, romaniaksi ja bengaliksi.
Aro on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti Helsingin yliopistosta pääaineenaan kotimainen kirjallisuus. Hän on opiskellut myös estetiikkaa ja elokuva- ja televisiotutkimusta. Kirjoittamista hän on opiskellut Oriveden Opistossa sekä yliopiston kirjoittajaryhmässä Nobelistiklubissa 1993–2006. Kirjailijan uransa ohella Aro on työskennellyt elokuvakriitikkona ja elokuvatoimittajana.
Aron esikoisteos "Harmia lämpöpatterista" (1999) oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas. Vuonna 2006 Arolle myönnettiin Kalevi Jäntin palkinto teoksesta "Merkki ja muita novelleja". Niminovelliin perustuva Mikko Kuparisen ohjaama 15 minuutin lyhytelokuva "Sirocco" (2012) palkittiin parhaana fiktioelokuvana Odensen kansainvälisellä elokuvafestivaalilla sekä kotimaisella Artova Film Festivalilla vuonna 2013. Romaanista "Kalasatama" (2020) tuotettiin teatteriesitys Ryhmäteatterin näyttämölle 2024 (dramaturgi Salla Viikka, ohjaaja Sini Pesonen).
Aro on kirjoittanut "Topi &amp; Tallulah" -lastenkirjasarjaa, jonka ensimmäinen osa "Korson purppuraruusu" ilmestyi vuonna 2011. Vuonna 2013 ilmestyi sarjan toinen osa, "Karambolan kirous".
Paul Kemprecos

Paul Kemprecos on Cape Codissa, Massachusettsissa, asuva kirjailija. 
Bibliografia.
Aristotle Socarides -sarja
Yhteistyössä Clive Cusslerin kanssa julkaistut teokset
Arisaka

Arisaka () on vuosien 1898–1945 välillä valmistettu japanilaisten pulttilukkoisten sotilaskiväärien mallisarja. Arisaka-kivääreitä alettiin valmistaa japanilaisten huomattua Kiinan–Japanin sodassa (1894–1895) vanhat Murata-kiväärinsä vanhanaikaisiksi. Tällöin perustettiin eversti Nariakira Arisakan (1852–1915) johtama komitea, jonka tarkoituksena oli uudistaa japanilaiset sotilaskiväärit. 
Ensimmäinen malli, malli 30, valmistui vuonna 1897. Kivääri sai paljon vaikutteita saksalaisista Mauser-kivääreistä, mutta siinä oli joitain omia ratkaisuja. Mallista 30 tehtiin myös karbiiniversio. Mallinumerot tulevat keisari Meijin hallitusvuosien mukaan; malli 30 ilmestyi Meijin 30. hallitusvuonna. Seuraava malli, 35, niin sanottu laivastomalli ilmestyi vuonna 1902. Aseessa oli tehty muutoksia lähinnä lukkoon. Mallit 30 ja 35 olivat mukana Japanin–Venäjän sodassa 1905. Seuraava malli, 38, valmistui vuonna 1905. Malliin 38 kehitettiin kokonaan uusi lukko, ja lisäksi tähtäimiä muutettiin hieman. 38-mallista kehitettiin myös karbiinimallit lähinnä ratsuväelle. Näistä ensimmäinen oli mallin 38 karbiini vuonna 1905. Tämän korvasi vuonna 1911 mallin 44 ratsuväkikarbiini. Karbiineille oli ominaista suuri rekyyli ja suuliekki. 
Mallit 30 ja 38 olivat 6,5 × 50 -kaliiperisia. Japanin ja Kiinan sodassa 1931 japanilaiset katsoivat, että 6,5 × 50 oli liian heikkotehoinen patruuna ja kehittivät brittiläiseen .303-patruunaan perustuvan uuden, tehokkaamman patruunan, 7,7 × 58:n. Uudelle patruunalle suunniteltu mallin 99 kivääri otettiin käyttöön vuonna 1939. 
Malli 99 oli muuten sama kuin malli 38, mutta siinä oli paranneltu tähtäin muun muassa lentokonetorjuntaa varten ja yksijalkainen etutuki eli monopodi. Mallista 99 valmistettiin kahta eri versiota: lyhyttä (pituus 1 117 mm) ja pitkää kivääriä (pituus 1 269 mm). 
Mallista 99 kehitettiin vielä lisäksi kaksi niin sanottua TeRa-kivääriä (sanoista ”Teishin rakkasan shōjū”, , laskuvarjovapaaehtoisten kivääri), kahteen osaan katkaistavaa laskuvarjojoukoille tarkoitettua versiota: malli 100 ja malli 2. 
Malli 97 oli malliin 38 perustuva, 2,5 kertaa suurentavalla kiikaritähtäimellä varustettu tarkka-ampujamalli, joka otettiin käyttöön vuonna 1937.
Kiinalaiset ja pohjoiskorealaiset joukot käyttivät eri mallisia Arisaka-kiväärejä vielä Korean sodassa.
Laura Honkasalo

Laura Liisa Honkasalo (s. 1. lokakuuta 1970 Espoo) on suomalainen Helsingissä asuva kirjailija, toimittaja ja kääntäjä.
Elämä.
Honkasalo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1989 Kallion ilmaisutaidon lukiosta ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 pääaineenaan taidehistoria. Hän on opiskellut myös keskiajan kirjallisuutta Trinity Collegessa Dublinissa (1993–1994) ja suorittanut kirjallisuuden Master of Arts -tutkinnon Kentin yliopistossa (1995–1996).
Honkasalo on kirjoittanut muun muassa Helsingin yliopistossa toimineessa Nobelistiklubissa. Honkasalo on työskennellyt toimittajana muun muassa nuortenlehti "Demissä" ja kirjoittaa säännöllisesti myös "Sarjainfo"-lehteen. Hän on myös suomentanut "Aku Ankka" -sarjakuvia ja tehnyt käsikirjoituksia sarjakuviin.
Vuonna 2000 Honkasalo oli WSOY:n nuortenkirjakilpailussa kolmannella sijalla ja J. H. Erkon novellikilpailussa toisella sijalla. Vuonna 2001 hän sai Gummeruksen myöntämän Kalle Päätalo -palkinnon.
Yksityiselämä.
Honkasalon entinen puoliso on kirjailija Markku Pääskynen. Heillä on kaksi lasta.