Volgan saksalaiset

Volgan saksalaiset (, ) ovat Venäjällä alkujaan Volgan alueella asuneita saksalaistaustaisia ihmisiä. 
Katariinan kutsu saksalaisille.
Katariina II, joka itsekin oli saksalainen, allekirjoitti 22. heinäkuuta 1763 manifestin, jossa hän kutsui ulkomaalaisia muuttamaan Venäjälle erityisesti sellaisille alueille, joiden alkuperäisväestöön Venäjän eliitti ei luottanut. Katariinan tarjoukseen tarttui arviolta 100 000 saksalaista.
Näille siirtolaisille luvattiin liuta erilaisia erityisoikeuksia kuten isoja veronalennuksia, vapaus harjoittaa omaa uskontoaan ja vapautus asevelvollisuudesta. Lisäksi Katariina takasi varattomille ulkomaalaisille menolipun Venäjälle valtion kustannuksella sekä vapauden lähteä Venäjältä, mikäli saapujat tulisivat katuman päälle. Tehtaita ja muuta tuotantoa Venäjälle perustavat saivat myös vapauden myydä tavaroitaan sekä Venäjän sisämarkkinoilla että ulkomaanvientiin ilman tulleja 10 vuoden ajan. Tehtaan perustajille luvattiin myös maaorjia ja talonpoikia toiminnan aloittamiseen.
Vuosina 1764–1767 tuhansia maanviljelijöitä muutti eteläisestä ja läntisestä Saksasta hedelmällisille Saratovin ja Kamyšenin alueelle. He olivat luterilaisia ja menestyivät hyvin viljelijöinä, mutta heidän oppinsa eivät levinneet venäläisten talonpoikien keskuuteen.
Keisari Aleksanteri II:n valtakaudella 1860-luvulla aloitettiin kuitenkin erilaisia venäläistämistoimia: venäjän kielestä tuli pakollinen aine kouluissa ja Volgan saksalaisia alettiin kutsua asepalvelukseen. Monet Volgan saksalaiset lähtivät maasta tämän takia ja nämä suuntasivat pääsääntöisesti Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan. Myös ensimmäisen maailman sodan puhjettua Volgan saksalaisia lähti suuremmissa määrin Venäjältä, koska nämä leimattiin sisäisiksi vihollisiksi.
Neuvostoaikana.
Venäjän sisällissodan jälkeen Venäjälle perustettiin vuonna 1924 Volgan saksalaisten autonominen sosialistinen neuvostotasavalta, jonka pääkaupunki oli Engels. Tasavalta lakkautettiin vuoden 1941 syyskuussa Stalinin pelätessä Volgan saksalaisten ryhtyvän Neuvostoliiton vastaiseen taisteluun Saksan puolella. Neuvostohallitus ilmoitti asetuksessaan, että Volgan saksalaisten joukossa oli "tuhansittain pettureita ja vakoojia". Stalin määräsi, että saksalaiset oli siirrettävä itään Kazakstaniin, Siperiaan ja muille syrjäisille alueille.
Stalinin aikana vainon kohteeksi joutuivat erityisesti papit, professorit ja opettajat, joiden teloitusten jälkeen Volgan saksalaisten kulttuurin ja identiteetin säilyminen jäi vaakalaudalle.
Vuonna 1964 Volgan saksalaiset vapautettiin Neuvostoliitossa siitä syytteestä, jonka mukaan he olivat toisen maailmansodan aikana syyllistyneet neuvostovallan pettämiseen. Osa heistä vaati 1960-luvun lopulla saada palata kotiseuduilleen Volgan varsille, osa haki muuttolupaa Länsi- tai Itä-Saksaan ja osa muutti Baltian maihin.
Neuvostoliiton romahdettua.
Jo 1980-luvulla sekä Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen monet Volgan saksalaiset muuttivat Saksaan, koska Saksassa oli voimassa paluumuuttolaki: kaikki sellaiset etniset saksalaiset, jotka todistettavasti olivat joutuneet karkoituksen uhreiksi tai olivat pakolaisia, saivat Saksan kansalaisuuden muuttaessaan maahan. Laki koski myös tällaisten henkilöiden puolisoita ja jälkeläisiä. Tämä johti todelliseen muuttoaaltoon Saksaan ja nykyään pari miljoonaa volgansaksalaista asuu Saksassa – tämä siitäkin huolimatta, että moni ei osaa enää puhua saksaa. 1990-luvun loppupuolella Saksa kiristi paluuehtoja varsinkin kieltä osaamattomien kohdalla. Saksaan muuttaneet Volgan saksalaiset, ja näiden jälkeläiset, ovat kohdanneet negatiivisia asenteita Saksassa.
Myös Venäjällä on Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen pyritty korvaamaan Volgan saksalaisille näiden kohtaamia vahinkoja mm. järjestämällä asunto niiltä paikkakunnilta, joista heidät karkotettiin. Eri kaupungeilla on kuitenkin erilaiset käytännöt siitä, miten tällaisen korvauksen saaneita käsitellään esim. asuntojonoissa.