tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Beloje (järvi Alolin pitäjässä Pustoškan piirissä)

Beloje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä. Järven nimen alkuosa () tarkoittaa "valkoista" ja "Beloje" on järven nimenä melko yleinen. Sen voisi vapaasti suomentaa "Valkijärvi" tai "Valkojärvi". Suomessa tällaisen nimen on saanut kirkasvetinen järvi.
Maantietoa.
Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,804 neliökilometriä eli 180 hehtaaria. Järven pohjoispuoliskossa järvi on vain 250 metriä leveä. Kapeikon pohjoispuoli muodostaa järven pohjoisosan, joka on kooltaan noin neljäsosan koko järvestä. Eteläosassa sijaitsevat kaikki saaret, joita on viisi ja joiden pinta-ala on yhteensä 3,1 hehtaaria. Kolme suurinta saarta ovat kokoluokaltaan saman suuruisia. Eteläosan lounaispäässä jää kahden niemen väliin vain 100 metriä leveä kapeikko. Sen länsipuolella aukeaa pieni suojaisia lahti. Järven ymäristö on autiota metsämaata ja lähintä asutusta edustavat kylät Verbilovo (), joka sijaitsee kolme kilometriä itää, ja Gavriltsevo () sijaitsee 1,5 kilometriä pohjoiseen. Järven vesialue kuuluu kokonaan Pustoškan piirin alueelle, mutta järven länsipuolen rannat ovat jo Sebežin piiriä.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, muikku, peledsiika, "Coregonus maraenoides", seipi, säyne, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, punasalakka, ruutana, kuha, simppu ja kymmenpiikki, sekä jokirapua, jota on niukasti. Järven pohja on hiekka ja se kivinen. Hiekan päälle on laskeutunut mutaa. Rannat ovat hiekansekaista soraa, joka on paikoin kivikkoista.
Vesistösuhteita.
Beloje sijaitsee Belevitsan () valuma-alueella. Belevitsa on Velikajan sivujoki ja se kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Belevitsan valuma-alueella on kolme suurta järveä ja paljon pieniä lampia ja järviä. Belojen lähialueeseen kuuluvat muun muassa Somino (), joka on niistä suurin ja se laskee eteläosan länsirantaan pienen lammen kautta. Sominon pohjoispuolella sijaitsee Portki (), joka laskuojasta ei ole tietoa. Kahden muun lammen nimeä ei ole kartoissa. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 11,6 tai 18,84 neliökilometriä . Sen suuri koko johtuu Belevitsan valuma-alueesta, joka ulotuu kymmenen kilometriä pohjoiseen. Belevitsa virtaa Ostrovitnojen ja Krivojen kautta ja laskee pohjoisosan pohjoiskärkeen.
Tesmasaniaiskasvit

Tesmasaniaiskasvit eli sananjalkakasvit (Dennstaedtiaceae) on Polypodiales-lahkoon kuuluva saniaisheimo. Heimoon kuuluu noin 15–25 sukua ja niissä noin 200–600 lajia. Heimon lajimääriltään suurimmat suvut ovat luolasaniaiset ("Microlepia"), pistesiivet ("Hypolepis") ja tesmasaniaiset ("Dennstaedtia"). Suomessa kasvavista saniaisista tähän heimoon kuuluvat ainoastaan sananjalat ("Pteridium").
Abbey Lee Kershaw

Abbey Lee Kershaw (s. 12. kesäkuuta 1987 Melbourne), tunnetaan paremmin nimellä Abbey Lee, on australialainen näyttelijä, supermalli ja muusikko.
Lee on tunnettu rooleistaan elokuvissa "" (2015), "The Neon Demon" (2016), "Musta torni" (2017) ja "1%" (2017).
Rantavoikukat

Rantavoikukat ("Taraxacum" "Palustria"-sektio) on voikukkien ("Taraxacum") sukuun kuuluva kasvisektio. Rantavoikukkia voidaan erottaa noin kymmenkunta pikkulajia. Rantavoikukat muistuttavat paljolti monimuotoisia rikkavoikukkia ("Taraxacum" "Taraxacum"-sektio), mutta eroavat niistä kehtosuomujensa ulkonäön perusteella.
Rantavoikukat ovat monivuotisia sekä yleensä matalakasvuisia voikukkia, jotka voivat kasvaa noin 20 cm korkeiksi. Lehdet ovat kapeita ja hammaslaitaisia tai syvään liuskoittuneita. Liuskoja on kuitenkin melko vähän ja ne ovat kapeita. Rantavoikukkien ulommat kehtosuomut ovat leveitä sekä kalvolaitaisia. Kehtosuomujen kärjissä ei ole terävää, piikkimäistä kärkeä. Hedelmät ovat kellanruskeita ja lenninhaivenellisia; lenninhaivenet ovat vaaleita.
Rantavoikukat kasvavat erilaisilla kosteilla kasvupaikoilla, joilla muu kasvillisuus on matalaa, kuten rantaniityillä. Rantavoikukat suosivat usein myös kalkkipitoisia kasvupaikkoja.
Heinrich von Ofterdingen

Heinrich von Ofterdingen oli tarunomainen minnelaulaja, joka mainitaan Wartburgin laulukilpailun laulajana ja Wolfram von Eschenbachin ja Walter von der Vogelweiden vastustajana. Novalis kirjoitti keskeneräiseksi jääneen romaanin, jonka sankari Heinrich von Ofterdingen on.
Heinrich von Veldeke

Heinrich von Veldeke eli Henric van Veldeken (1100-luku) oli alankomaalais-saksalainen minnelaulaja. Hän kirjoitti minnelauluja ja sepitti eeppisen runoelman "Eneide", jonka mallina ei ole ollut Vergiliuksen eepos "Aeneis", vaan ranskalainen teos "Roman d’Énéas", joka käsittelee antiikin aihetta 1100-luvun haaveellisen ritarikirjallisuuden hengessä.
Heinrich von Meissen

Heinrich von Meissen eli Frauenlob (k. 1318) oli saksalainen Meistersinger-runoilija. Heinrichin runot ylistävät naista, ja ne ovat mahtipontisia ja oppineisuuden sävyttämiä ja kuvastavat saksalaisen lyriikan 1200-luvun lopun rappiota. Heinrichin runot on julkaissut Ludwig Ettmüller 1843.
PIMS

PIMS tai PMIS tai MIS-C (lyhenne sanoista children, paediatric, inflammatory, multisystem ja syndrome, suomeksi suunnilleen lasten tulehduksellinen monielinoireyhtymä) on lapsilla tavattava harvinainen oireyhtymä, joka tarkoittaa käytännössä kuumeilua, verisuonten ja maksan tulehdustilaa ja on hengenvaarallinen. Eräissä tapauksissa oireyhtymää on verrattu Kawasakin tautiin. Oireyhtymä ilmaantui vuoden 2019–2020 koronaviruspandemian aikana, ja ainakin osalla potilaista on todettu SARS-CoV-2-vasta-aineita seerumista, tosin ainakaan kaikilla ei koronavirustesti ole ollut positiivinen. Oireyhtymä ei ole tarttuva. Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus ECDC katsoo, että PIMS saattaa olla covid-19-taudin komplikaatio. 
Oireet.
Oireina on todettu pitkittyneen, korkean kuumeen lisäksi silmien punoitusta, mahakipua, mansikkakieltä ja huulten halkeilua, ihottumaa, käsien ja jalkojen turvotusta sekä imusolmukkeiden turvotusta tyypillisesti toispuolisesti kaulalla.
Wilhelm Heinse

Johann Jakob Wilhelm Heinse, J. J. W. Heintze, aiemmin Heinze, (15. helmikuuta 1746 Langewiesen – 22. kesäkuuta 1803 Aschaffenburg) oli saksalainen kirjailija, Wielandin jäljittelijä ja hänen suuntansa jatkaja. Heinsen romaanit, kuten hänen pääteoksensa "Ardinghello und die glückseligen Inseln" (1787), henkivät hehkuvaa aistillista intohimoa, mutta todistavat samalla etevää taideaistia ja taiteentuntemusta.
Aki Mikkonen

Aki Aleksanteri Mikkonen (helmikuu 1972 Kemijärvi) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko.
Mikkonen aloitti laulamisen eri yhtyeiden keulakuvana ollessaan 15-vuotias. Viimeinen kokoonpano Rockamania teki kolme EP-levyä, jotka noteerattiin ulkomailla musiikkinsa ja muun muassa Mr Lordin tekemän kansitaiteen ansiosta. Mikkonen siirtyi soolouralle 2012 ja julkaisi ensimmäisen albuminsa 12 kappaletta sisältävän "Poltetta"-levyn vuonna 2017. Tuottajina toimivat Sampsa Astala ja Sami Auranen. 2018 ilmestyi ”Ilo on ilmaista” -single, joka on hänen musiikillisen uransa toistaiseksi eniten streamattu kappale Spotifyssa ja eniten katsottu musiikkivideo Youtubessa.
Vuoden 2020 keväällä Mikkonen julkaisi omasta elämästään kertovan erokappaleen ”Anna Anteeksi”. Se oli ensimmäinen kappale yhteistyössä tuottaja Artismon eli Ismo Koskelan kanssa. Tammikuussa 2021 yhteistyön toinen kappale "Usvaa" ilmestyi saaden runsaasti radiosoittoa paikallisradioissa. Vuoden 2020 kesällä Mikkonen julkaisi neljä kappaletta sisältävän EPn "Mikään ei oo mahdotonta". Kyseisellä julkaisulla on ”Aavejuna”-niminen kappale, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Esa Eloranta. EP:n muut kappallet ovat ”Betty Boop”, "Anna Anteeksi" ja "Mikään ei oo mahdotonta". 27.6.2020 ilmestyi Rakasta Kovempaa single - julkaisu. 
Ajankohtainen Mikkonen on Aki Mikkosen ohjelman nimi Radio Scoopilla. Kyseisessä ohjelmassa haastatellaan lähinnä artisteja, keskustellaan musiikista ja muustakin elämästä. Ajankohtaisen Mikkosen vieraina ovat olleet mm. Pate Mustajärvi , Mikko Alatalo, Esa Eloranta, Samae Koskinen, Sampsa Astala, Sami Oksman ja Mr Lordi. Pate Mustajärvestä Ajankohtainen Mikkonen teki trilogian. 
Mikkonen näytteli Rovaniemen teatterissa "Pukin Punainen" -joulumusikaalissa vuosina 2000–2002 pellolaista taksikuski Heikki Pernua. Ohjaajina toimivat Ahti Ahonen ja Jukka Virtanen. Pääroolissa joulupukkia näytteli Matti Esko.
Mikkonen juonsi yhdessä toimittaja Tapio Räihän kanssa kansanjuhlan Rovaniemellä, kun Lordi voitti Euroviisut. Vuonna 2016 Mikkonen osallistui Suomen Euroviisukarsintaan omalla kappaleella ”Muistatko yhä mua”.
Mikkonen esiintyi MTV3:n "Suomen Tähti" -ohjelmassa vuonna 1999 ”Saavuthan”-nimisellä kappaleella, jonka sävelsi Rami Alanko. Mikkonen lauloi Rovaniemen kuorossa Nelosen "Kuorosota" -ohjelmassa vuonna 2011. Mikkonen on toiminut urheiluselostana muun muassa Yle Puheen "Jalkapallokierros"-urheiluohjelmassa sekä kuuluttanut useita urheilukilpailuita, jalkapallo- ja lentopallo-otteluita. Hän toimi useita vuosia Rovaniemen Palloseuran ja Perungan Pojat ottelukuuluttajana.
Dirikkidibromidi

Dirikkidibromidi (S2Br2) on rikin ja bromin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdiste on suhteellisen epästabiili.
Ominaisuudet ja valmistus.
Huoneenlämpötilassa dirikkidibromidi on punaista tai kellanpunaista nestettä. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta vetybromidiksi, rikkidioksidiksi ja rikiksi. Aine liukenee hiilidisulfidiin ja liuottaa itse rikkiä, jolloin muodostuu rakenteeltaan epämääräisiä dibromisulfaaneja (SnBr2). Dirikkidibromidi on vahvasti ärsyttävä yhdiste.
Dirikkidibromidi valmistetaan rikin ja bromin välisellä reaktiolla. Toinen vaihtoehto on vetybromidin ja dirikkidikloridin tai rikkidikloridin reaktio.
Mala Sinha

Mala Sinha (oik. Alda Sinha; s. 11. marraskuuta 1936 Kalkutta) on intialainen näyttelijä. Hän näytteli hindin-, bengalin- ja nepalinkielisissä elokuvissa.
Sinha syntyi kristityille nepalilaisille vanhemmille Kalkutassa. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä bengalinkielisissä elokuvissa. Hän nousi kuuluisuuteen hindielokuvilla "Pyaasa" (1957) ja "Dhool Ka Phool" (1959). Myöhemmin Sinha näytteli useissa menestyselokuvissa, kuten "Gumrah" (1963), "Himalaya Ki God Mein" (1965) ja "Ankhen" (1968). Hän sai Filmfare Awards -palkinnon elämäntyöstään vuonna 2018.
Sinha meni naimisiin nepalilaisen näyttelijän Chidambaram Prasad Lohanin kanssa vuonna 1966. Heillä on tytär, Pratibha Sinha, joka yritti myös luoda uraa näyttelijänä.
Seong-jin Cho

Seong-jin Cho (s. 1994 Soul; ) on eteläkorealainen pianisti. Hän voitti syksyllä 2015 ensimmäisenä eteläkorealaisena kansainvälisen Chopin-pianokilpailun ja solmi tammikuussa 2016 eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Hänen voittamansa Chopin-kilpailu oli järjestyksessä seitsemästoista; hänen jälkeensä sijoittuivat toiseksi Charles Richard-Hamelin ja kolmanneksi Kate Liu.
Seong-jin aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana Soulissa ja konsertoi ensimmäisen kerran 11-vuotiaana. Valmistuttuaan Soulin taideinstituutista hän muutti vuonna 2012 Pariisiin. Hän suoritti Pariisin konservatoriossa opintoja Michel Béroffin johdolla, kunnes valmistui vuonna 2015. Sittemmin hän asettui Berliiniin. Chopin-kilpailun voittamisen ohella Seong-jin on voittanut Hamamatsun kansainvälisen pianokilpailun siihen mennessä nuorimpana (2009), sijoittunut kolmanneksi Tšaikovski-kilpailussa (2011) ja saanut kolmannen sijan myös Arthur Rubinstein -pianokilpailussa (2014). Seong-jinin kanssa työskennelleisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Simon Rattle, Valeri Gergijev, Esa-Pekka Salonen, Gianandrea Noseda, Antonio Pappano, Myung-whun Chung, Vladimir Ashkenazy, Jaap van Zweden, Yannick Nézet-Séguin, Gustavo Dudamel, Juri Temirkanov, Marek Janowski, Vasili Petrenko, Jakub Hrůša, Leonard Slatkin ja Mihail Pletnev.
Douglasin piirikunta (Colorado)

Douglasin piirikunta () on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 351 154 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Castle Rockin kaupunki. Piirikunta on saanut nimensä senaattori Stephen Douglasilta.
Albemarlen piirikunta

Albemarlen piirikunta () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 109 330 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin kunta on Charlottesvillen itsenäinen kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1744.
Krivoje (järvi Pustoškan piirissä)

Krivoje () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.
Maantietoa.
Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 68 hehtaaria. Sillä ei ole saaria. Järvi jää harjualueen sisälle, mikä näkyy järven sisäisessä topografiassa. Se muistuttaa seudun kahdesta muusta järvestä paremmin Ostrovitnojeta, josta erottaa useita vedenalaisia harjujaksoja. Ellei järvien välinen kapea kannas olisi jääkauden jälkeen säilynyt ehjänä, olisivat järvet yhtyneet yhdeksi sokkeloiseksi järvialtaaksi. Maaston muoto tekee Krivojestakin hieman sokkeloisen. Esimerkiksi länsipäässä harjuisten niemien taakse jää suojaan pieni lahti. Järven etelärannasta työntyvät pohjoiseen päin niemet, jotka pienentävät hieman ehyttä järvenselkää. Ympäriö on metsämaata ja seutu on lähes asumatonta. Lähin kylä Gavriltsevo () sijaitsee Ostrovitnojen rannalla. Pohjoispuolella järvien välisellä kannaksella sijaitsee jokin teollisuuslaitos, jonka alueen läpi virtaa vettä. Järven vesialue kuuluu kokonaan Pustoškan piirin alueelle, mutta järven länsipuolen rannat ovat jo Sebežin piiriä.
Luontoarvoja.
Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, kuha, peledsiika, "Coregonus maraenoides", seipi, säyne, suutari, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, punasalakka, ruutana, kuha, nieriä, simppu ja karppi, sekä jokirapua, jota tavataan niukasti. Järven pohja on siltin sekaista hiekkaa, jonka päälle on laskeutunut mutaa. Rannat ovat myös hiekan sekaista silttiä, joka on vesikasvillisuuden takia mutapohjaista.
Vesistösuhteita.
Krivoje sijaitsee Belevitsan () valuma-alueella. Belevitsa on Velikajan sivujoki ja se sisältyy luonnollisesti Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 
Järveen laskee karttojen mukaan yksi suo-oja idästä päin. Järven valuma-alueen koko on lähteestä tai tarkoituksesta riippuen 3,2 tai 12,6 neliökilometriä . Valuma-alueen suuri koko johtuu Belevitsan valuma-alueesta, joka ulotuu kahdeksan kilometriä pohjoiseen. Belevitsa virtaa Ostrovitnojen ja alempana Belijen kautta yhtyen viimein Velikajaan.
Katarzyna Popowa-Zydroń

Katarzyna Popowa-Zydroń (s. 30. huhtikuuta 1948 Sofia) on puolalainen pianisti.
Popowa-Zydroń valmistui Zbigniew Śliwińskin luokalta Gdańskin Stanisław Moniuszko -musiikkiakatemiasta vuonna 1973 ja jatkoi opintojaan Alexander Jennerin luokalla Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa. Hänet palkittiin Alessandro Casagrande -kilpailussa Ternissä vuonna 1975, ja hänelle annettiin samana vuonna kunniamaininta Varsovan Frédéric Chopin -pianokilpailussa. Popowa-Zydroń on työskennellyt professorina Gdańskin sekä Bydgoszczin musiikkiakatemioissa ja pitänyt mestarikursseja. Hänen opiskelijoidensa joukossa on ollut vuoden 2005 Chopin-kilpailun voittaja Rafał Blechacz. Popowa-Zydroń on toiminut pianokilpailujen tuomaristoissa Puolassa ja muualla; vuonna 2015 hän johti Chopin-kilpailun tuomaristoa. 
Popowa-Zydroń on pianistina keskittynyt erityisesti Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin, Robert Schumannin, Frédéric Chopinin, Claude Debussyn ja Béla Bartókin ohjelmistoihin. Lisäksi hän on kantaesittänyt puolalaisia nykyteoksia. Hän on ollut aktiivinen myös kamarimusiikin parissa. Hänen saamiensa palkintojen ja tunnustusten joukossa on ollut Polonia Restituta -ritarikunnan komentajanristi.
Dame Tu Cosita

Dame Tu Cosita on panamalaisen musiikkituottaja El Chombon musiikkikappale, jolla vierailee myös jamaikalainen muusikko Cutty Ranks. Sen julkaisi Juston Records digitaalisesti ladattavana singlenä 9. toukokuuta 2018. Kappale on nauhoitettu alun perin vuonna 1997, jolloin se julkaistiin EL Chombon "Cuentos de la Cripta II"-albumilla. Siitä julkaistiin miksattu versio vuonna 2001 albumilla "Cuentos de la Cripta Remixes", johon vuonna 2018 julkaistu versio pohjautuu. Kappaleesta julkaistiin miksattu versio 29. elokuuta 2018, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen räppäri Pitbull sekä kolumbialainen laulaja Karol G.
Kappaleen musiikkivideon animoi ArtNoux sekä ohjasi Sihem OUILLANI ja se julkaistiin Ultra Musicin YouTube-kanavalla 5. huhtikuuta 2018. Video oli YouTubessa vuoden 2018 seitsemänneksi katsotuin video. "Dame Tu Cosita" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viidenkymmenen parhaan joukkoon Argentiinassa, Chilessä, Kanadassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa.
Aldfrith

Aldfrith (k. 14. joulukuuta 704) oli Northumbrian kuningas 685–704. Hän oli kuningas Oswiun avioton poika, jonka äiti oli irlantilainen prinsessa Fína. Aldfrith nousi valtaistuimelle velipuolensa Ecgfrithin kuoltua Nechtansmeren eli Dun Nechtainin taistelussa piktejä vastaan.
Aldfrith oli saanut pappiskoulutuksen, ja hän oli merkittävä kirjallisuuden suosija sekä sivistyksen ja oppineisuuden edistäjä. Hänen hallituskautensa Northumbriassa loi suotuisat olosuhteet, joissa kuuluisa historioitsija Beda Venerabilis saattoi kukoistaa.
Knockout (kappale)

Knockout on norjalaisen DJ-tuottaja Tungevaagin musiikkikappale. Sen julkaisi Spinnin' Records digitaalisesti ladattavana singlenä 6. joulukuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Alexander Pavelich, Alida G. Peck, Erik Gustaf Smaaland, Henning Olerud, Kristoffer Tømmerbakke sekä Stanley Ferdinandez ja sen tuotti Tungevaag. Kappaleen singlejulkaisusta vastannut Spinnin' Records järjesti tammikuussa 2020 miksauskilpailun, jossa piti miksata "Knockoutista" omanlainen versio. Kilpailun voittanut miksaus julkaistiin levy-yhtiön omalla YouTube-kanavalla.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Spinnin' Recordsin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. "Knockout" oli kaupallisesti kohtalainen menestys artistin kotimaassa Norjassa, jossa se pääsi singlelistan sijalle 22.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Make You Happy

Make You Happy on norjalaisen DJ-tuottaja Tungevaagin musiikkikappale, jolla vierailee myös ruotsalaisartisti Richard Smitt. Sen julkaisi Spinnin' Records singlenä 15. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Tungevaag, Kurt Gaasø, Marcus Svedin, T.L. Skoglund ja Tommy La Verdi, joista ensimmäinen myös tuotti sen.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin Spinnin' Recordsin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. Videolla nähdään klippejä lukuisilta Tungevaagin ympäri maailmaa toteuttamilta reissuilta.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
CD single
Higher Ground (Martin Garrixin kappale)

Higher Ground on alankomaalaisen DJ-tuottaja Martin Garrixin musiikkikappale, jolla vierailee myös ruotsalaisartisti John Martin. Sen julkaisi STMPD RCRDS digitaalisesti ladattavana singlenä Garrixin 24-vuotissyntymäpäivänä eli 14. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Albin Niedler sekä Michel Zitron ja sen tuotti Garrix. Kappale kokonaisuutena kuvastaa tarinaa jossa kuljetaan vaikeiden aikojen läpi, mutta löydetään lopulta reitti takaisin onnellisuuteen ja elossaolemisen tunteeseen.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä Garrixin YouTube-kanavalla. Garrix esitti "Higher Groundin" ensimmäisen kerran livenä hänen kotikatollaan järjestämässä striimatussa live-esityksessä 11. huhtikuuta 2020. "Higher Ground" ei ole vielä toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista.
Digitaalinen lataus
Heikki Herlin (s. 1990)

Heikki Juho Kustaa Herlin (s. toukokuu 1990) on Niklas Herlinin poika, koulutukseltaan valtiotieteiden ylioppilas. Toukokuussa 2020 hänestä tuli Cargotecin, Alma Median ja Oriolan suuromistaja, kun hän peri omistukset isältään. Hän hallinnoi omistuksiaan sijoitusyhtiöidensä Mariatorp Oy:n ja Heikintorppa Oy:n kautta. Talouslehti Forbesin laskelman mukaan perittävä omaisuus oli Niklas Herlinin kuollessa 1,7 miljardia dollaria ja sen arvokkain osa oli Koneen osakkeita. Vuodesta 2022 lähtien Herlin on ollut Alma Median hallituksen jäsen.
Herlinin pörssinoteeratun omaisuuden arvo oli vuonna 2022 noin 1,2 miljardia euroa.
Herlin meni naimisiin vuonna 2013, ja hänellä on yksi sisko. Hän julkaisi syksyllä 2020 muistelmateoksen "Tuollapäin on highway", joka kertoo Niklas Herlinistä.
Kaleb (nimi)

Kaleb on miehen etunimi, joka on tullut tunnetuksi "Vanhasta testamentista". Jefunnen poika Kaleb oli Neljännessä Mooseksen kirjassa yksi niistä vakoojista, jotka menivät tutkimaan Luvattua maata. Kalebin rinnalla esiintyy myös nimiasu Kaaleb; sitä käytettiin vuoden 1938 raamatunkäännöksessä.
Nimen hepreankielinen merkitys on – tulkinnasta riippuen – ’koira’ tai ’rohkea’, ’kiivas, kiihkeä’.
Logged In

Logged In on suomalainen dokumenttisarja, joka kertoo viiden suomalaisen nuoren miehen tarina rehellisesti ja kaunistelematta. Sarjassa seurataan Jonin, Patrikin, Aaronin, Juhon ja Henrin elämää ilman töitä tai opiskelupaikkaa. Pari-kolmekymppisiä miehiä yhdistävät tietokonepelit, rikkinäinen lapsuus, yksinäisyyden tunne sekä kiusaaminen. Myös huumeet, alkoholi ja työttömyys ovat kuvassa vahvasti mukana. Asuntoa on vaikea saada menetetyillä luottotiedoilla, ja sängystä jaksaa nousta ylös amfetamiinin voimalla. Sarjan ensiesitys oli Yle Areena-suoratoistopalvelussa 3. helmikuuta 2020. Julkaisun jälkeen sarjaa esitettiin Suomessa useammpaan otteeseen Yle TV2 kanavalla.
Turun Sanomat antoi sarjalle täydet viisi tähteä ja kehui sen olevan yksi vuoden tärkeimpiä ja vahvimpia dokumentteja. Dokumenttisarjan on herättänyt myös runsaasti yhteiskunnallista keskustelua ja esimerkiksi sosiaali- ja terveysministeri Aino-Kaisa Pekonen (vas.) suositteli sarjaa Twitterissä ja kirjoitti, että syrjäytyminen on syytä huomioida myös poliittisessa päätöksenteossa. Sarjan ohjaaja Sami Kieksi on itse sanonut, että haluaisi välttää syrjäytynyt-sanan käyttämistä.
Dokumnettisarjan ensimmäisiä jaksoja on katsottu Yle Areenassa jo yli puoli miljoonaa kertaa, näin ollen Logged In on yksi tämän hetken puhutuimmista ja katsotuimmista suomalaisista dokumenttisarjoista. Helsingin Sanomat korosti että sarjan tekijät esittävät asiat neutraalisti päähenkilöitä kunnioittaen. Sarjasta kirjoitettiin myös blogikirjoituksia ja useat julkisuudenhenkilöt ottivat kantaa sarjan aiheuttamaan keskusteluun.
Nikke Ankara sävelsi sarjaan tunnuskappaleen "Painajaiset". Sarjan tunnuksesta tehtiin myös musiikkivideo.
Logged In -dokumenttisarjasta julkaistiin 12. joulukuuta 2022 erikoisjakso Logged In Special.
Arvostelut.
Laura Krohn kirjoitti Turun Sanomissa, että "Logged In" on vuoden tärkeimpiä ja vahvimpia dokumentteja.
Helsinki (Taivassalo)

Helsinki () on kylä Taivassalossa. Kylässä on muutama asukas sekä vapaa-ajanasukkaita kesäaikaan. Kylän nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa. Vastaavatyyppisissä nimeissä Helsinge viittaa asukkaisiin, joiden alkuperä on Ruotsin Helsinglannista.
Historiaa.
Helsingin kylässä astui 26. syyskuuta 1808 maihin 3 400 miehen ruotsalainen apujoukko everstiluutnantti Gustaf Olof Lagerbringin johdolla. Kun ruotsalaiset olivat torjuneet venäläisten ensimmäisen hyökkäyksen ja kulkeneet kymmenkunta kilometriä Turkua kohti, he kohtasivat Viiaisten luona kenraali Pjotr Bagrationin johtaman ylivoimaisen vihollisjoukon. Ruotsalaisten täytyi kiivaan ottelun jälkeen peräytyä laivoihinsa.
Liikenne.
Helsingin kylän liikenteellinen merkitys on ollut aiemmin huomattava. Kylästä sai muinoin alkunsa Suuri Postitie Ahvenanmaan kautta Ruotsiin. Myöhemmin kylä toimi toisena lossirantana Helsingin-Rahin lossille, joka oli ainoa lauttayhteys Kustaviin. Lossimatka oli huomattavan pitkä, kolme kilometriä. Uuden Kustaviin menevän tien valmistuttua vuonna 1954 lossi lakkautettiin ja korvattiin Kaitaisten lossilla. Tämän lossin puolestaan korvasi Kaitaisten silta vuonna 1982.
Egeria (pyhiinvaeltaja)

Egeria (300-luku) oli antiikin roomalainen nainen, joka tunnetaan Pyhään maahan suuntautunutta pyhiinvaellustaan kuvaavasta matkakertomuksesta "Matka Pyhälle maalle" ("Itinerarium Egeriae").
Egerian arvellaan olleen kotoisin joko Etelä-Galliasta tai Hispanian Gallaeciasta. Hänen on täytynyt olla koulutettu ja suhteellisen varakas, mutta hän ei ole ollut varsinaista ylhäisöä. Joskus on arveltu, että hän olisi saattanut olla jonkun luostarin abbedissa. Toisaalta hän on voinut olla myös maallikko, jonka ympärillä on ollut kristittyjen naisten piiri. Aiemmin Egeriasta käytettiin myös virheellistä nimimuotoa "Aetheria".
Egeria teki yhdessä pienen seurueensa kanssa pyhiinvaellusmatkan Pyhälle maalle vuosina 381–384. Matka kulki Egyptin, Palestiinan, Syyrian ja Mesopotamian kautta Konstantinopoliin. Jerusalemissa seurue viipyi pitkän aikaa, ilmeisesti useita vuosia. Egeria kirjoitti matkalla näkemästään tarkkoja muistiinpanoja. Syntynyt matkapäiväkirja, joka nykyisin tunnetaan nimellä "Itinerarium Egeriae" ja on suomennettu nimellä "Matka Pyhälle maalle", oli osoitettu hänen naispuolisille ystävilleen kotimaassa.
Egerian teos on harvinaislaatuinen dokumentti omalta ajaltaan ja ylipäätään yksi harvoja tuon aikaisia naisten kirjoittamia kirjoja. Se on nykyisinkin hyödyllinen lähde muun muassa 300-luvun itäisen Rooman valtakunnan maantieteen, pyhiinvaelluskohteiden ja Jerusalemin tuolloisen jumalanpalveluselämän tuntemisen kannalta, ja arvokas paitsi matka- ja ajankuvauksena myös aikansa kansanlatinan dokumenttina.
Erinna

Erinna (; toimi n. 350 eaa.?) oli antiikin kreikkalainen runoilija, joka oli kotoisin Telokselta tai Rhodokselta. Antipatros Thessalonikelainen luki hänet yhdeksi yhdeksästä merkittävimmästä naispuolisesta runoilijasta.
Elämä.
Tiedot Erinnasta ja erityisesti hänen ajoituksestaan ovat ristiriitaisia. Nykyisin hänet sijoitetaan yleensä 300-luvulle eaa. Eusebios Kesarealaisen mukaan Erinna olisi elänyt 107. olympiadin aikaan eli vuonna 352/351 eaa.
"Sudan" mukaan Erinna olisi kuitenkin ollut Sapfon aikalainen ja ystävä, ja toiminut Lesboksen Mytilenessä. Siksi häntä on kutsuttu myös lesboslaiseksi ja mytileneläiseksi. Tämä tarkoittaisi, että Erinna olisi elänyt jo arkaaisella kaudella 600-luvun eaa. lopulla. Joskus ristiriitaa on selitetty sillä, että Erinna-nimisiä runoilijattaria olisi ollut kaksi, mutta tätä ei ole yleisesti hyväksytty.
Erinnan kerrotaan kuolleen vain yhdeksäntoistavuotiaana. Tämä on kuitenkin kyseenalaistettu, koska hänen tunnetuin runonsa käsitteli ystävän varhaista kuolemaa. Siksi on hyvinkin mahdollista, että ajatus Erinnan itsensä kuolemasta nuorena perustuu tosiseikkojen sijaan runossa olleisiin mutta kadonneisiin yksityiskohtiin; hän kenties mainitsi runossa oman ikänsä kirjoittamishetkellä, ja on saattanut toivoa suruissaan itselleen samanlaista kohtaloa kuin ystävälleen. Vastaavasti Erinnan elämäkerran liittäminen Sapfoon saattaa perustua lähinnä hänen suureen jälkimaineeseensa, jossa hänet asetettiin suuren naisrunoilijan veroiseksi, sekä hänen käyttämäänsä murteeseen.
Teokset.
Eeppinen runous.
Erinnan runot olivat tyyliltään eeppistä runoutta ja kirjoitettu heksametrissä. Tärkeimmän runon nimi oli "Värttinä" (). Se oli valitus Erinnan ystävälle Baukikselle, joka oli kuollut nuorena pian häidensä jälkeen. Runo koostui 300 runosäkeestä. Niistä tunnettiin pitkään vain neljä muissa antiikin aikaisissa teoksissa olevien lainausten kautta. Vuonna 1928 löydettiin kuitenkin papyrus, joka sisälsi 54 säettä runosta. Niiden perusteella Erinnan antiikin aikainen maine on katsottu hyvinkin ansaituksi.
Runo oli kirjoitettu murteella, joka yhdisteli doorilaista ja aiolialaista murretta. Valinta oli harvinainen yhdistelmä eeppisessä runoudessa, joka kirjoitettiin yleensä joonialaisella murteella. Doorilainen murre oli Erinnan kotiseudun murretta, kun taas aiolialainen murre viittaa Sapfoon.
Epigrammit.
"Kreikkalaisessa antologiassa" on kolme Erinnan itsensä nimiin laitettua epigrammia, joista yksi on vanhahtava, mutta kaksi muuta, jotka on omistettu Baukikselle, ovat mahdollisesti myöhempiä Erinnan kunniaksi tehtyjä sepitelmiä.
Jälkimaine.
Erinnan runoutta arvostettiin antiikin aikana suuresti. Jotkut nostivat hänet runoilijana Homeroksen ja Sapfon tasolle. Myöhemmän antiikin ajalta on säilynyt useita epigrammeja, jotka ylistävät Erinnaa ja valittavat hänen varhaista kuolemaansa, josta oli tuossa vaiheessa muodostunut jo suoranainen legenda.
Kerrotaan, että Zeuksippoksen gymnasionissa Byzantionissa oli Erinnaa esittänyt patsas. Tatianos kertoo Naukydeen tehneen patsaan Erinnasta, mutta tämän täytyy olla Tatianoksen tekemä virhe, sillä Naukydes eli 400-luvulla eaa. ennen Erinnaa.
Praksilla

Praksilla (, ; toimi n. 450 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, joka oli kotoisin Sikyonista. Antipatros Thessalonikelainen luki hänet yhdeksi yhdeksästä merkittävimmästä naispuolisesta runoilijasta.
Praksillan ajoitus tunnetaan antiikin lähteistä, jotka ajoittavat hänet 82. olympiadiin. Hän edustaa doorilaista runoutta, mutta hänen runoutensa rytmeissä ja hänen kielessään on myös aiolialaisia vaikutteita. Praksilla kirjoitti skolioneita ja dithyrambeja, ja käytti useita runomittoja. Eräs häneltä säilynyt dithyrambin säe on daktyylisessä heksametrissä, mutta se voi tarkoittaa sitä, että hänen dithyrambinsa olivat daktyylissä, jossa esiintyi välillä myös heksametrejä. Praksillan mukaan on nimetty eräs hänen käyttämänsä logaoidinen eli puheen ja laulun välimuotoa oleva daktyylinen säe, "praksilleion" (). Esimerkki siitä on:
Praksillan runoista on säilynyt vain lyhyitä katkelmia lainauksina muussa antiikin aikaisessa kirjallisuudessa. Niiden perusteella runojen aiheena olivat kreikkalaisen mytologian rakkauskertomukset, erityisesti sellaiset, jotka liittyivät hänen heimoonsa doorilaisiin. Eräässä runossa hän esimerkiksi käsitteli Karneiosta, joka oli Zeuksen ja Europan poika, Apollonin ja Leton kasvattama ja Apollonin rakastama. Toisessa hän kuvaa Dionysoksen Afroditen pojaksi. Yhdessä runossa lauletaan Adoniksen kuolemasta, ja toisessa Zeuksesta ja Khrysippoksesta.
Tatianos mainitsee kuvanveistäjä Lysippoksen nimiin laitetun Praksillan patsaan.
Telesilla

Telesilla (; toimi n. 510 eaa.) oli antiikin kreikkalainen lyyrinen runoilija, joka oli kotoisin Argoksesta. Antipatros Thessalonikelainen luki hänet yhdeksi yhdeksästä merkittävimmästä naispuolisesta runoilijasta.
Elämä.
Telesilla eli arkaaisen kauden lopulla. Hänen tarkempi ajoituksensa perustuu siihen, että antiikin lähteet ajoittavat hänet 67. olympiadiin. Plutarkhos kertoo Telesillan olleen ylhäistä syntyperää. Hän joutui kysymään jonkun taudin vuoksi neuvoa Delfoin oraakkelilta, ja tämä kehotti häntä omistautumaan muusien palvelukseen. Niinpä hän omistautui musiikille ja runoudelle. Lopputuloksena hän paitsi parani, mutta myös sai osakseen suurta kunnioitusta Argoksen naisilta.
Telesilla sai mainetta myös Argoksen ja Spartan välisessä sodassa. Kerrotaan, ettei hän tyytynyt rohkaisemaan maanmiehiään pelkällä runoudella ja soitolla vaan tarttui itsekin aseisiin, ja oli mukana tuomassa Argokselle voittoa. Siksi hänen patsaansa pystytettiin Argoksen Afroditen temppeliin, varustettuna sekä runoilijattaren että sankarittaren tunnusesineillä. Argoslaiset alkoivat myös palvoa sodanjumala Aresta naisten jumalana sekä muistivat naisten tekoja sodassa vuotuisessa Hybristika () -juhlassa, jossa naiset pukeutuivat miesten vaatteisiin ja miehet naisten vaatteisiin. Juhla vaikuttaa olleen sama kuin Endymatia () -juhla.
Kertomusta on epäilty, erityisesti Afroditen temppelissä olleen patsaan osalta. On ehdotettu, että patsas olisi todellisuudessa esittänyt Telesillan sijasta aseistettua Afroditea, mikä tyyppi tunnetaan monista muistakin paikoista. Myös Hybristika-juhlan alkuperälle on esitetty muita selityksiä.
Runous.
Athenaioksen mukaan Telesilla kirjoitti Apollonille oodin nimeltä "Filelias" (). Se on selitetty argoslaiseksi nimeksi, joka vastasi Paiania. Pausanias mainitsee myös Telesillan runon Apollonin ja Artemiin kunniaksi. Hänen tekemikseen mainitaan myös runo, jossa mainitaan Nioben lapset, sekä toinen, joka käsitteli hyvettä.
Telesillan kaikki runot ovat kadonneet. Niistä tiedetään yksityiskohtia vain muiden kirjailijoiden teosten kautta. Jotkut kirjailijat käsittelevät joitakin hänen käyttämiään yksittäisiä sanoja. Kokonaisia runosäkeitä lainauksista tunnetaan vain seuraavat kaksi:
Kyseinen runo on tehty argoslaisten neitojen kuorolle, ja sen aiheena on Alfeios-joen rakkaus Artemiihin. Telesillan siinä käyttämä lyyrinen runosäe tunnetaan hänen mukaansa nimellä telesilleus.
Daisies

Daisies on yhdysvaltalaisartisti Katy Perryn musiikkikappale hänen tulevalta kuudennelta studioalbumilta. Sen julkaisi Capitol Records albumin ensimmäisenä singlenä 15. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Perry, Jon Bellion, Jacob Kasher Hindlin, Michael Pollack, sekä sen tuottajat Jordan K. Johnson ja Stefan Johnson The Monsters and Strangerzistä. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Liza Voloshin ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin Perryn ollessa karanteenissa ja sillä nähdään hänet raskaana luonnollisessa ympäristössä. Perryn kertoman mukaan video ei ollut sitä mitä alun perin oli suunniteltu, koska alun perin suunnitellun videon kuvaukset jouduttiin perumaan koronaviruspandemian vuoksi.
Perry on esittänyt "Daisiesin" livenä muun muassa Housepartyn "In the House"-tapahtumassa singlen julkaisupäivänä sekä American Idolin 18. tuotantokauden finaalissa 17. toukokuuta 2020.
Vittoria (Italia)

Vittoria on kunta Sisilian kaakkoisosassa Italiassa. Se kuuluu Ragusan maakuntaan, ja on sen toiseksi suurin kaupunki. Etäisyys Ragusasta on noin 17 kilometriä länteen. 1600-luvun alussa perustetun Vittorian ruutukaava on selkeälinjainen leveine ja suorine katuineen.
Maantiede ja ilmasto.
Vittoria on rakennettu Vittorian alangolle, jonka pinta-ala on noin 420 km². Alankoa kutsutaan myös nimellä Ipparino, 28-kilometrisen Ippari-joen mukaan. Alanko rajoittuu lännessä Sisiliansalmeen ja idässä Monti Iblein ylämaahan. Monti Iblein itäpuolella on Catanian metropolikaupunki.
Vittoria on eteläisintä Italiaa, ja sen keskusta sijaitsee 37. pohjoisen leveysasteen eteläpuolella. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Vuotuinen keskilämpötila on 17,7 °C. Kylmin kuukausi on tammikuu, jonka keskilämpötila on 9,9 °C ja lämpimin elokuu, 25,6 °C. Vuotuinen sademäärä on keskimäärin 500 millimetriä. Vittorian sääasema sijaitsee 168 metriä mpy.
Historia.
Modican kreivitär Vittoria Colonna de Cabrera (1558–1633) perusti Vittorian 24. huhtikuuta 1607. Hän oli pyytänyt luvan uuden asutuksen perustamiseen Espanjan kuningas Filip III:lta. Vittoria alkoi kohota antiikkisen kreikkalaiskaupunki Kamarinan lähistölle; kuninkaan ajatus oli ollut Kamarinan uudelleenrakentaminen, mutta lopulta Vittoria rakennettiin Boscopianon hedelmälliselle tasangolle noin kymmenen kilometriä Kamarinasta itään. Tammikuun 1693 maanjäristyksen jälkeen Vittorian laajeneminen jatkui, ja kaupunki oli osa Modican kreivikuntaa vuoteen 1812, jolloin feodalistinen järjestelmä lakkautettiin.
Kamarinan alueelle Välimeren rannalle nousi Vittorian ainoa frazione Scoglitti, jossa asuu nelisen tuhatta ihmistä (2019). Vittorian suojeluspyhimys on Johannes Kastaja eli Giovanni Battista, Scoglittin suojeluspyhimys puolestaan on Santa Maria di Portosalvo.
Vittorian arkkitehtoninen perintö on nuorta verrattuna naapurikaupunkeihin. Kaupungissa ovat edustettuina etenkin jugend ja art deco. Vittorian historiallisia rakennuksia ovat esimerkiksi Basilica di San Giovanni Battista 1700-luvun taitteesta, La chiesa della Madonna delle Grazie ja uusklassinen Teatro Comunale 1870-luvulta. Scoglittissa on kirkko Santa Maria di Portosalvo vuodelta 1937.
Talous ja liikenne.
Vittorian tärkeitä elinkeinoja ovat maatalous, kalastus, elintarviketeollisuus ja metalliteollisuus. Kesäisin matkailu on merkittävä tulonlähde. Vittorian rautatieasema sijaitsee rataosuudella Caltanissetta Xirbi–Gela–Syrakusa. Keskeinen maantieyhteys on 383-kilometrinen Strada statale 115, joka kulkee Sisilian luoteisosan Trapanista kaakkoisosan Syrakusaan. Lähin lentoasema on Aeroporto di Comiso, joka avattiin siviilikäyttöön 2013. Lähin suuri lentoasema on Aeroporto di Catania-Fontanarossa.
Luettelo Jake Gyllenhaalin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista

Tämä on luettelo Jake Gyllenhaalin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista.
Nothing Really Matters

Nothing Really Matters on alankomaalaisen DJ-tuottaja Tiëston sekä brittiläisen laulaja-lauluntekijä Becky Hillin musiikkikappale. Sen julkaisi Musical Freedom Tiëston seitsemännen, The London Sessions-studioalbumin viidentenä singlenä 17. huhtikuuta 2020. Kappaleen ovat sanoittaneet Josh Record, Karen Poole, Kye Gibbon, Matt Robson-Scott, Ollie Green, Hill, Ryan Ashley ja Tiësto. Kappaleen tuotannosta vastasivat puolestaan Tiësto, Gibbon, Robson-Scott, Ashley ja Sergio Popken.
"Nothing Really Matters" oli kaupallisesti huono menestys, sen päästyä singlelistalle ainoastaan kahdessa valtiossa ja niissäkään se ei päässyt viidenkymmenen parhaan joukkoon. Toinen näistä singlelistasijoituksista tapahtui artistin kotimaassa Alankomaissa, jossa sen paras sijoitus oli singlelistan sija 63.
Alsdorf

Alsdorf on kaupunki Aachenin alueella Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisimmässä Saksassa. Se oli merkittävä kaivoskaupunki 1800- ja 1900-luvuilla. Kaivostoiminnan hiivuttua Alsdorf on kehittänyt kulttuurielämäänsä, kaupungissa on muun muassa elämysmuseo Energeticon.
Maantiede.
Alsdorf sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa kymmenisen kilometriä Aachenin keskustasta koilliseen ja noin 60 kilometriä Kölnistä länteen. Pohjois-Saksan alanko alkaa vaihtua Keski-Saksan vuorimaaksi Alsdorfin seudulla. Kaupungin lounaispuolella on Alankomaiden, Belgian ja Saksan yhteinen rajapyykki.
Alsdorf koostuu seitsemästätoista kaupunginosasta, joista Bettendorf ja Hoengen olivat itsenäisiä kuntia ennen vuoden 1972 kuntaliitoksia.
Historia.
Alsdorfista on varhaisin kirjallinen maininta vuodelta 1191 muodossa "alstorp". Alsdorf kuului Limburgin herttuakuntaan vuoteen 1789. Hoengen, Schaufenberg ja Warden kuuluivat Jülichiin ja Ofden Wilhemsteinin hallintoalueeseen. 1800-luvun alun ranskalaisvallan jälkeen Alsdorfin nykyiset kaupunginosat liitettiin ensimmäisen kerran samaan hallinnolliseen kokonaisuuteen, eli Aachenin hallintopiiriin. Alsdorf teollistui voimakkaasti 1800-luvun puolenvälin jälkeen kaivostoiminnan myötä. 1900-luvun taitteessa se oli kasvanut neljän tuhannen asukkaan teollisuusyhteisöksi. Kaivoskauden vakavin onnettomuus sattui lokakuussa 1930: tuolloin tapahtui räjähdys, jossa kuoli 271 ihmistä. Kaupunkioikeudet Alsdorf sai 1950. Kaivostoiminnan tyrehtyminen 1900-luvun loppua kohden johti suurtyöttömyyteen ja rakennemuutokseen. Sittemmin Alsdorf on pyrkinyt nostamaan profiiliaan etenkin kulttuurikaupunkina.
Alsdorfin historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa keskiaikainen Burg Alsdorf keskikaupungilla ja katolinen kirkko St. Castor, joka valmistui toukokuussa 1964. Kaivosteollisuuden aikakauden merkittävin laitos oli Grube Anna, jonka omisti Eschweiler Bergwerks-Verein. Sen alueella on nykyisin Annapark eli Annanpuisto. Historiallisesta teollisuusmiljööstä on säilytetty muun muassa vesitorni.
Talous ja liikenne.
Alsdorfiin on asettunut yrityksiä, jotka saavat lisäarvoa läheisestä Aachenin teknillisestä korkeakoulusta sekä kaupungin sijainnista Alankomaiden ja Belgian rajan tuntumassa. Aachenin alueella operoivan Euregio-radan paikallisjunat pysähtyvät Alsdorfin liikennepaikoilla. Moottoritie BAB 44 kulkee Alsdorfin itäosan halki. Se risteää BAB 4:n kanssa Alsdorfin eteläpuolella. Alsdorfin kautta kulkee 470-kilometrinen pyöräilyväylä Wasserburgen-Route, jonka varrella sijaitsee lukuisia historiallisia vesilinnoja.
Laubuka ruhuna

Laubuka ruhuna on seeprakalojen (Danionidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan ainoastaan Sri Lankasta. Se voi kasvaa korkeintaan 6,8 senttimetrin mittaiseksi.
Herzogenrath

Herzogenrath on kaupunki Aachenin alueella Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisimmässä Saksassa. Kaivosteollisuudella on kaupungissa vankat perinteet. Herzogenrath ja sen länsipuolinen Kerkrade muodostavat epävirallisen Eurode-kaksoiskaupungin, jonka halki kulkee Alankomaiden ja Saksan raja.
Maantiede.
Herzogenrath sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa kymmenisen kilometriä Aachenin keskustasta pohjoiseen ja noin 60 kilometriä Kölnistä länteen. Se rajoittuu lännessä Alankomaihin.
Herzogenrath koostuu kolmesta osa-alueesta: Herzogenrath, Merkstein ja Kohlscheid. Kaksi viimeksi mainittua olivat vuoteen 1972 itsenäisiä kuntia. Kohlscheid sijaitsee Herzogenrathin eteläosassa aivan Aachenin pohjoisten kaupunginosien läheisyydessä. Sen väkiluku oli vuonna 2016 noin 19 000, ja asukastiheys huomattavasti Herzogenrathin keskiarvoa korkeampi. Kanta-Herzogenrath sijaitsee kaupungin keskiosassa. Merkstein sijaitsee kaupungin koillisosassa lähes yhteenkasvaneena Alsdorfin luoteisiin kaupunginosiin.
Herzogenrathin läntisin katu Neustraße / Nieuwstraat on samalla Alankomaiden ja Saksan raja. Kadun itäpuoli kuuluu Herzogenrathiin ja länsipuoli Kerkradeen. Kulloistenkin valtiollisten tahojen rajankäynneistä huolimatta Herzogenrath ja Kerkrade ovat muodostaneet kulttuurisesti yhtenäisen kaupunkialueen jo 1100-luvulta alkaen.
Rurin 53-kilometrinen sivujoki Wurm virtaa kohti Pohjanmerta Herzogenrathin kaakkoisena rajajokena. Se kulkee Herzogenrathin keskiosan halki etelästä pohjoiseen, ja lännessä se muodostaa kaupungin luoteisen rajan.
Historia.
Vuodelta 1104 on maininta linnoituksesta castrum Rodense, jonka omistivat Saffenbergin kreivit. Vuonna 1282 Rudolf I Habsburgilainen myönsi Stadt Rodelle rahanlyönti- ja kaupunkioikeudet. Roden alue jaettiin Wienin kongressissa 1814–1815: itäisestä puolesta tehtiin osa Preussia ja läntisestä osa Alankomaita. Herzogenrath menetti tuolloin kaupunkioikeutensa, ja sai ne takaisin vasta 1919. Kohlscheide ja Merkstein liitettiin Herzogenrathiin suurten kuntaliitosten aikana 1972. Kolme osa-aluetta eivät liitoksen jälkeen ole kasvaneet täysin kiinni toisiinsa.
Herzogenrathin historiallista arkkitehtuuria edustavat muun muassa keskiaikainen Burg Rode ja useat kirkot, kuten St. Mariä Himmelfahrt 1600-luvulta ja St. Gertrud vuodelta 1914. Kaupungissa on säilynyt myös kaivostoimintaan liittyneitä rakennuksia.
Talous ja liikenne.
Kaivosteollisuuden kuihduttua Herzogenrathiin on asettunut korkean teknologian yrityksiä. Kirjaimellisesti Alankomaiden ja Saksan rajalle on rakennettu Eurode Business Center, jossa toimii muun muassa IT-yrityksiä.
Herzogenrathin rautatieasema sijaitsee rataosuuksien Aachen–Mönchengladbach, Stolberg–Herzogenrath ja Sittard–Herzogenrath risteyksessä. Moottoritie BAB 4 kulkee Herzogenrathin eteläpuolitse ja BAB 44 itäpuolitse.
Sirolentobarbi

Sirolentobarbi ("Esomus thermoicos") on seeprakalojen heimoon (Danionidae) kuuluva makean veden särkikalalaji, joka alkuperäisenä elää ainoastaan Sri Lankassa.
Sirolentobarbi kasvaa yleensä noin kahdeksan senttimetrin mittaiseksi, suurimmillaan noin 13-senttiseksi. Kala syö toukkia ja äyriäisiä.
Pseudolaubuca

Pseudolaubuca on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen, makeissa vesissä elävä särkikalojen suku. Siihen luetaan seuraavat neljä lajia:
Viola Kariniemi

Vieno Viola Kuistio (o.s. Kariniemi, 16. huhtikuuta 1898 Kokemäki – 12. elokuuta 1992 Rovaniemi) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Viipurin Näyttämöllä, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Kariniemelle kertyi ”runsas sarja viehkeitä neito-osia, joissa säännöllisesti ihailtiin hänen temperamenttiaan ja rikastuvaa vivahdusasteikkoaan”, Verneri Veistäjä tiivistää Kariniemen lyhyehköksi jäänyttä teatteriuraa. Erääksi taiteelliseksi voitoksi Veistäjä mainitsee Sonjan roolin "Jääkärin morsiamessa".
Ura.
Viola Kariniemen vanhemmat olivat agronomi Frans Emil Kariniemi ja Jenny Dahl. Hänen sisarensa oli kirjailija Annikki Kariniemi. Viola Kariniemi opiskeli Suomen Kansallisteatterin oppilaskoulussa 1915–1917. Tuolloin hän näytteli pieniä rooleja muun muassa "Peer Gyntissä" ja "Rouva Suorasuussa". Lisäksi Kariniemi opiskeli lausuntaa Olga Poppiuksen johdolla. Opintojensa jälkeen hän näytteli Viipurin Näyttämöllä 1917–1924.
Kariniemi erikoistui Viipurissa nuorten tyttöjen osiin. Hän näytteli muun muassa "Anna Liisan" Pirkon ja "Papin perheen" Maijun. "Elinan surmassa" ja "Leassa" hän teki nimiroolit.
Kariniemen suoritus Maijun roolissa sai kiitosta. Näytelmässä "Sinikettu" hän teki Lisin roolin, jonka yhteydessä mainittiin huolellisuus, jolla hän ”aina antautui tehtäväänsä”. Kariniemen jäähyväisnäytäntö Viipurissa oli "Papin perheen" uusinta.
Näyttelijäntyönsä ohella Kariniemi opetti lausuntaa yhden talvikauden Viipurin Työväen Opistossa ja Viipurin Kirkkomusiikkiopistossa.
Viola Kariniemi avioitui yleisesikuntamajuri August Quistin kanssa 1921. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä ja yksi poika. Erottuaan näyttämöltä 1924 Kariniemi harrasti lausuntaa ja esiintyi muun muassa radiossa.
Beverungen

Beverungen on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Höxterin piirikunnassa. Vuoden 2022 lopussa kaupungissa oli 13 238 asukasta.
Historia.
Nimi ”Beverungun” on mainittu ensi kertaa jo 800-luvun puolivälissä. Beverungenin linna rakennettiin noin vuonna 1330. Kaupunkioikeudet Beverungenille myönnettiin 1417. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana kaupunki tuhoutui lähes kokonaan, mutta se toipui sodan seurauksista. Toisessa maailmansodassa Beverungen välttyi pommituksilta. Nykyinen Beverungenin kaupunki syntyi 1. tammikuuta 1970, kun Beverungen ja 11 muuta kuntaa yhdistyivät.
Ystävyyskaupungit.
Lähde:
Kalliokampela

Kalliokampela ("Zeugopterus punctatus") on piikkikampeloiden (Scophthalmidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Kalliokampela voi kasvaa maksimissaan 25 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on soikean muotoinen. Väritykseltään se on pääasiassa vaaleanruskea usein tummin laikuin. Vatsapuoli on valkoinen. Suu on suhteessa suuri. Lajin suomut ovat karheita ja pieniä kampasuomuja. Kalliokampelalla on selkäevässään 85–102 haarautunutta nivelruotoa ja peräevässään 67–80 haarautunutta nivelruotoa. Pyrstöevä on pienikokoinen ja takareunastaan kupera.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kalliokampelaa tavataan Atlantin valtameren koillisosassa Norjan keskiosista aina Ranskan eteläosiin saakka sekä Newfoundlandia ympäröivissä vesissä. Se elää yleensä kalliopohjaisilla leväkasvustoilla korkeintaan 40 metrin syvyydessä vedenpinnasta.
Ravinto ja elintavat.
Kalliokampelan ravintoa ovat pääasiassa pienet kalat, kuten monenlaiset tokot, sillikalat ja tuulenkalat ja selkärangattomat kuten äyriäiset. Sen kutu tapahtuu levinneisyysalueen osasta riippuen helmi-kesäkuun välisenä aikana. Poikaset siirtyvät elämään pohjalle noin 25 millimetrin mittaisina.
Joy (nimi)

Joy on englantilaiselta kielialueelta lähtöisin oleva etunimi, joka useimmiten on naisennimi. Sen pohjana on iloa tarkoittava englannin "joy"-sana.
Joy-nimeä käytetään myös Suomessa. Digi- ja väestötietoviraston mukaan se on huhtikuuhun 2024 mennessä ollut etunimenä noin 650 naisella ja noin 40–50 miehellä.
Joylla ei ole nimipäivää almanakassa.
Sucker (kappale)

Sucker on yhdysvaltalaisen poprock-yhtye Jonas Brothersin musiikkikappale. Sen julkaisi Republic Records yhtyeen ensimmäisenä kuuden vuoden tauon jälkeen julkaistuna singlenä 1. maaliskuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet yhtyeen jäsenet yhdessä Louis Bellin sekä sen tuottajien Ryan Tedderin ja Frank Dukesin kanssa. Yhtye mainosti kappaletta esittämällä sen joka ilta The Late Late Show with James Cordenissa 4.-7. maaliskuuta 2019 välisenä aikana. "Sucker" oli kaupallisesti kansainvälinen menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Australiassa, Kanadassa, Latviassa, Meksikossa, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa. sekä viiden parhaan joukkoon kahdessatoista muussa valtiossa.
Kappaleen musiikkivideon ohjasi Anthony Mandler ja se julkaistiin yhtyeen YouTube-kanavalla vuorokausi ennen singlejulkaisua. Videolla esiintyy yhtyeen jäsenien lisäksi heidän vaimot Priyanka Chopra, Sophie Turner sekä Danielle Jonas. Kappale oli ehdolla Grammylle vuoden 2020 Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras pop duon/yhtyeen esitys" sekä neljässä kategoriassa vuoden 2019 MTV Video Music Awardsissa.