Montefiascone

Montefiascone on kunta Italiassa Latiumin alueen pohjoisosassa. Se sijaitsee Viterbon maakunnassa Bolsenanjärven kaakkoisrannalla. 
Maantiede.
Montefiascone sijaitsee Keski-Italiassa Volsinin vuoristossa noin sata kilometriä Roomasta luoteeseen ja 17 kilometriä Viterbosta pohjoiseen. Kaupungin keskusta on rakennettu noin kolmen kilometrin päähän Bolsenanjärven kaakkoisrannalta. Maanjäristysriskiä arvioivassa neliportaisessa Classificazione sismica -luokituksessa Montefiasconen vyöhykkeeksi on määritelty 2B.
Yli puolen kilometrin korkeudella sijaitsevan Montefiasconen vuotuinen keskilämpötila on +13,1 °C. Kesät ovat lämpimiä, mutta eivät kuumia. Heinäkuun keskilämpötila on 22,8 °C ja tammikuun puolestaan 4,6 °C. Vuotuinen sademäärä on 706 mm, ja sateen pääasiallinen olomuoto on vesi. Tammi- ja helmikuussa saattaa toisinaan sataa lunta. Zepponamin kaupunginosassa kaksi kilometriä keskustasta kaakkoon 400 metrin korkeudella vuotuinen keskilämpötila on 13,9 °C. Latiumissa ei juuri mitata yli 15 °C:n keskilämpötiloja alueilla, jotka sijaitsevat yli sadan metrin korkeudella merenpinnasta.
Historia.
Laajat 360 asteen näköalat ympäröivään seutuun, varsinkin Bolsenanjärvelle, ovat Montefiasconen matkailuvaltti, mutta muinaisina aikoina niillä on ollut ennen kaikkea strateginen merkitys. Ennen roomalaisten valtakautta Montefiasconen aluetta asuttivat faliskit ja etruskit. Paikkakunnan nimen taustalla saattaa olla latinan Mons Faliscorum, joka viittaa faliskeihin (). Roomalaiset kohensivat alueen liikenneyhteyksiä muun muassa rakentamalla vuosina 170–150 eaa. Via Cassian, joka kulki nykyisen Montefiasconen kautta.
Varhaisin asiakirjamainita Montefiasconesta on vuodelta 853 muodossa Mons Flaconis. Keisari Henrik IV valloitti alueen vuonna 1093. Montefiasconen kukoistuskausi yhtenä Kirkkovaltion keskuksista alkoi noin vuonna 1200. Paavi Innocentius III pani alulle Rocca dei Papi -linnoituksen rakennustyöt vuonna 1207 ja määräsi sen Patrimonio di San Pietron keskuspaikaksi. Linnoitus rappeutui 1500-luvun loppua kohden, eikä sitä restauroitu. Nykyisin Rocca dei Papi on raunioina.
Vuosien 1527 ja 1657 ruttoepidemiat ja vuoden 1695 tuhoisa maanjäristys runtelivat Montefiasconea. Kardinaali Marcantonio Barbarigo (1640–1706) elvytti kaupungin kulttuurielämää vuodesta 1687 alkaen. Paikkakunta liitettiin muun Kirkkovaltion mukana Italian kuningaskuntaan vuonna 1870.
Montefiasconen väkiluku oli vuonna 1871 noin 7000, ja 1920-luvun alkuun mennessä luku oli kasvanut yli kymmeneen tuhanteen. Sen jälkeen väestömäärän muutos on jatkunut maltillisen nousujohteisena. 2010-luvulla kaupungin virallinen väkiluku on ollut yli 13 000.
Kulttuuri ja arkkitehtuuri.
Montefiasconen kirkkoja on muun muassa renessanssin ja barokin tyyliin rakennettu Cattedrale di Santa Margherita. Se on renessanssiarkkitehti Michele Sanmichelin käsialaa, ja sen rakentaminen aloitettiin 1519. Rakennus jäi osin keskeneräiseksi, ja se viimeisteltiin 1600-luvulla. Myös Santa Maria di Montedoron kirkko edustaa renessanssia; sen arkkitehti on Antonio da Sangallo nuorempi.
Montefiasconessa on vuodesta 2007 järjestetty elokuvatapahtuma Est Film Festival.
Talous ja liikenne.
Montefiasconen elinkeinoelämä kattaa muun muassa kalastuksen, viininviljelyn ja eri teollisuudenaloja, kuten elintarviketeollisuus, elektroniikkateollisuus ja metallurgia. Tunnetuin alueen viineistä lienee Est! Est!! Est!!!.
Montefiasconen rautatieasema sijaitsee rataosuudella Viterbo–Attigliano–Orte, josta on yhteys suurnopeusradalle Rooma–Firenze, joiden asemilta puolestaan on kattavat yhteydet Etelä- ja Keski-Euroopan suurkaupunkeihin. Montefiasconen rautatieasema sijaitsee Zepponamin kaupunginosassa. Montefiasconen kautta kulkee Strada statale 2 Via Cassia, ja paikkakunta on Strada statale 71:n (Montefiascone–Ravenna) eteläinen päätepiste.