tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tali (Sauvo)

Tali () on kylä Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. 
Kylä sijaitsee kunnan kaakkoisosassa lähellä Ruonanjoen ja Lankkerinojan yhtymäkohtaa. Kylän vieressä kohoaa Talinmäki -niminen kallio.
Historia.
1500-luvulla Dalenin kylä oli osa Ruonankartanon läänin Skörsbölen verokuntaa ja siihen kuului kolme kruununtilaa, Mellangård, Östergård ja Övergård. Kristiina Horn osti tilan rälssiksi vuonna 1647, mutta ne peruutettiin kruunulle 1680-luvulla ja niistä tuli majurin palkkatiloja. Lampuodit ostivat Mellangårdin ja Östergårdin perinnöksi vuonna 1763, Övergård ostettiin perinnöksi vuonna 1792.
Eläinsuojelukeskus Tuulispää

Eläinsuojelukeskus Tuulispää on Somerolla sijaitseva on maatila- ja tuotantoeläinten turvakoti, joka tarjoaa kodin vanhoille tai tuotantoeläimiksi muuten kelpaamattamille eläimille. Tila toimii käytettävien resurssien puitteissa eikä sen ole tarkoitus pelastaa kaikkia eläimiä vaan tarjota tilalla oleville eläimille hyvä lajityypillinen loppuelämä. Tuulispään ideologia on yrittää saada ihmiset ajattelemaan omaa suhdettaan eläimiin.
Tuulispää perustettiin 2012 ja sen esikuvana toimi kanadalainen tuotantoeläinten turvakoti. Perustamisen jälkeen toimintaa on laajennettu koulutuskeskukseksi, jossa kerrotaan eläintensuojelusta. Keskuksen perustaja on Piia Anttonen. Tuulispäässä oli vuoden 2019 lopussa 70 eläintä. Eläimet tulevat Tuulispäähän joko viranomaisten tai ehdotusten kautta. Keskus toimii pääosin lahjoitusvaroin ja vapaaehtoisvoimin. Vuonna 2020 se sai kerättyä rahaa ostaakseen naapuritilalta 13 hehtraaria peltoa ja metsää sekä 6 lisärakennusta.
Tunnettuja eläimiä.
Vuonna 2020 julkisuudessa oli keskustelua entisen kilparavurin "Archie Riden" kohdalosta. Hevonen oli myyty ensin Maltalle, mutta kansanliikkeen avulla se ostettiin takaisin Suomeen ja sille järjestyi paikka Tuulispäästä.
Michaël Biskos

 
Michaël Biskos (s. 1977) on belgialainen karateka. Hän voitti Kyokushinin EM-hopeaa ja myös Euroopan Cupissa hopeaa 1998. 
Hänen isä on myös karateka shihan Vangelis Biskos. Isänsä tavoin Michaël on ammatiltaan parturi.
Kilpaura.
Biskos osallistui 2001 Hollannin Openiin, jossa hän voitti mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Dennis de Vetten.
Vuoden 2003 Hollannin Openissa Biskos sen sijaan saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Haitze Idzengalle. Biskos palkittiin turnauksessa myös parhaasta taisteluhengestä. Marraskuussa hän osallistui MM-kilpailuihin, joissa Biskosin turnaus päättyi toiselle kierrokselle hänen hävittyään Darmen Sadvokasoville.
Biskos voitti sittemmin 2004 Flanderin mestaruuskilpailun keskisarjan mestaruuden.
Biskos osallistui Japanissa järjestettyihin vuoden 2007 maailmanmestaruuskisoihin, joissa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella hävittyään Hideo Sawadalle.
Chilen kansanterveyslaitos

Chilen kansanterveyslaitos (, lyhennys ISP; ) on Chilen pääkaupungissa Santiagossa toimiva kansallinen kansanterveyden tutkimuslaitos ja terveysalan lupaviranomainen. Se esimerkiksi valvoo Chilen terveysalan laboratorioiden laatua, seuraa maan tautitilannetta, valvoo lääkkeitä, kosmetiikkaa ja lääketieteellisiä laitteita, tutkii ympäristö- ja työterveyden alaa, valmistaa rokotteita ja valvoo Chilessä käytettävien rokotteiden laatua. Vuonna 1892 alkujaan Hygienian laitokseksi perustettu tutkimuslaitos sai nykynimensä vuonna 1980. Laitos on hallinnollisesti maan terveysministeriön alainen organisaatio.
Chilen kansanterveyslaitos osallistuu esimerkiksi covid-19-taudin seurantaan maassaan.
Jukka O. Kauppinen

Jukka O. Kauppinen (s. 16. heinäkuuta 1970) on suomalainen tietotekniikka- ja ilmailutoimittaja. Hän on erikoistunut kirjoittamaan strategia- ja simulaattoripeleistä, demoskenestä sekä laajemmista tietoteknisistä ja digitaalisen kulttuurin aiheista. Hänet tunnetaan myös nimimerkillä "Grendel". Kauppinen on toinen iisalmelaisen Byterapers-demoryhmän perustajista. Kauppinen on yksi Tampereen pelimuseon perustajajäsenistä sekä sen aktiiveja. Vuonna 2020 hän oli jäsenenä työryhmässä, jonka valmisteleman ehdotuksen perusteella demoskene lisättiin Suomen kansalliseen Unescon elävän perinnön luetteloon ensimmäisenä digitaalisena harrastuskulttuurina.
Iisalmesta kotoisin oleva Kauppinen kirjoitti tietotekniikka-aiheista "MikroBittiin" ja "C-lehteen" jo 1980-luvulla. Myöhemmin hän on kirjoittanut niistä muun muassa "Pelit"-lehteen, "Skrolliin," "Pelaaja"-lehteen sekä useisiin eri sanomalehtiin. Muista aiheista hän on kirjoittanut muun muassa "Pienoismalli"-lehteen, "Ilmailu"-lehteen ja "Siivet"-lehteen. 1990-luvun taitteessa Kauppinen oli ahkerimpia demoskene-tapahtumien järjestäjiä Suomessa.
Riesengebirge

Riesengebirge (saksaa, tarkoittaa "jättiläisvuoret") tai Krkonoše (tšekiksi) tai Karkonosze (puolaksi) on vuoristo Tšekin pohjoisosissa ja Puolan lounaisosissa. Se on osa Sudeettien vuorialuetta ja siellä sijaitsee Tšekin ja Sudeettien korkein kohta Sněžka (puolaksi Śnieżka ja saksaksi Schneekoppe), joka nousee 1 603 metriin.
Kummallakin puolella vuoristoa sijaitsee kansallispuistot; Krkonošen kansallispuisto Tšekissä ja Karkonoszen kansallispuisto Puolassa. Nämä kansallispuistot kuuluvat 
Unescon Man and the Biosphere Programme -ohjelmaan. Elben alkulähde sijaitsee vuoristossa.
Punalipun kunniamerkki

Punalipun kunniamerkki (myös Punaisen lipun kunniamerkki, ) oli vuosina 1918–1991 Neuvostoliitossa jaettu sotilaskunniamerkki. Se oli Neuvosto-Venäjän ja myöhemmän Neuvostoliiton ensimmäinen sotilaskunniamerkki ja myös maan korkein kunniamerkki vuoteen 1930, Leninin kunniamerkin perustamiseen saakka. Siviileille myönnetty vastine Punalipun kunniamerkistä oli Työn punalipun kunniamerkki.
Yleisvenäläinen toimeenpaneva keskuskomitea perusti kunniamerkin Venäjän sisällissodan aikana syyskuussa 1918. Sitä jaettiin aluksi vain Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan alueella, kunnes elokuussa 1924 kunniamerkistä tehtiin yleisneuvostoliittolainen. Myös muilla neuvostotasavalloilla oli vuoteen 1924 saakka vastaavia kunniamerkkejä.
Puna-armeijaan, miliisiin ja turvallisuuspalveluihin kuuluvien yksityishenkilöiden ohella Punalipun kunniamerkkejä jaettiin sotilasyksiköille, laivoille, kaupungeille, valtionyrityksille sekä erilaisille organisaatioille. Myöhempinä vuosina sa saatettiin myöntää myös pelkkien palvelusvuosien perusteella ilman aikaisemmin vaadittua taistelukokemusta. Vuosina 1924–1991 Punalipun kunniamerkkiä jaettiin yhteensä 581 300 kappaletta.
Kunniamerkkiä jaettiin yhdessä luokassa:
Pixel Worlds

Pixel Worlds on suomalaisen Kukouri Mobile Entertainmentin kehittämä MMO-tyyppinen videopeli. Peli julkaistiin App Storeen ja Play-kauppaan 21. tammikuuta 2019. Steamiin peli julkaistiin kesäkuussa 2017 ja Windows Storeen noin 2 vuotta myöhemmin.
Pixel Worldsin päivittäminen lopetettiin noin 16. helmikuuta 2022. Kukouri Mobile Entertainment ilmoitti lokakuussa 2024 sulkevansa pelin viralliset palvelimet vuoden lopussa. Palvelimet suljettiin 31. joulukuuta 2024 klo 18 Suomen aikaa. Peli elää vielä toistaiseksi kolmansien osapuolten ylläpitämissä epävirallisissa yksityispalvelimissa (eng. private server). Näillä palvelimilla pelatessa, on hyvä huomioida, että takuut tietojesi yksityisyydestä eivät ole samassa muodossa taattuja sekä tietovuodon riskit ovat suurempia, kuin virallisilla palvelimilla. Pelin asiakasohjelmistoa ei kuitenkaan enää jaeta.
Pixel Worldsia oli kuvattu sosiaaliseksi hiekkalaatikkopeliksi. Pixel Worldissa pelaajat voivat luoda maailmoja rakennuspalikoista ja erilaisista esineistä, kuten huonekaluista. Pelissä pystyi vaihtamaan muiden pelaajien kanssa pelin sisäisiä tavaroita.
Vastaanotto.
Pixel Worlds oli voittanut People’s Choice -palkinnon Game Connection Development Awards -pelitapahtumassa ja Best Indie Developer -palkinnon Mobile Game Awards -gaalassa.
Kukori Mobile Entertainmentia kritisoitiin pelissä tapahtuneiden virtuaalivarkauksiin ("scammeihin") puutteellisesta puuttumisesta. Kukouri ei palauttanut peliin rahaa käyttäneiden rahoja, mikä herätti närkästystä.
Yön timantit

Yön timantit () on tšekkiläisen Jan Němecin ohjaama vuonna 1964 ilmestynyt esikoiselokuva. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Arnošt Lustigin omaelämäkerrallisesta romaanista "Pimeydellä ei ole varjoa" () sovitettu elokuva kertoo kahdesta nuorukaisesta, jotka pakenevat keskitysleirille matkaavasta kuljetusjunasta. 
Tuotanto.
"Yön timantit" on kuvattu pääosin käsivarakameralla. Poikien iho, hiki ja lika nähdään erikoislähikuvissa. Elokuvassa on hyvin vähän dialogia, ensimmäisen 15 minuutin aikana ei lainkaan. Suoraviivaisen kerronnan katkaisevat takaumat, muistot, ennusteet ja unet. Välillä Němec näyttää useita mahdollisia vaihtoehtoja samasta tilanteesta osoittamatta mikä niistä todella tapahtui.
Elokuva perustuu käsikirjoittaja Arnošt Lustigin omiin kokemuksiin. Hän pakeni keskitysleirijunasta kuten elokuvan pojat, saatiin kiinni pakomatkan aikana kolme kertaa ja tuomittiin jokaisella kerralla kuolemaan. 
Jan Němec oli jopa kokeellisen tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon tekijöiden joukossa yksi kokeellisimmista ohjaajista. Hänen elokuvansa käsittelevät ympäröivän todellisuuden sijasta ihmisen sisäistä kokemusta, muistia ja näiden häilyvyyttä. Němec on itse kertonut, että "Yön timantteihin" vaikuttivat William Faulknerin kerronnan monikerroksisuus, Alain Resnaisin muistia käsittelevät elokuvat, Robert Bresson ja Salvador Dali, jonka "Andalusialaiseen koiraan" (1928) "Yön timanteissa" viitataan suoraan.
Juoni.
Kaksi poikaa pakenee junasta. Heillä on päällään takit, joihin on maalattu suuret valkeat kirjaimet ”KL”, mikä tarkoittaa, että heitä on oltu viemässä keskitysleirille. Pojat harhailevat metsässä. Näemme poikien pakomatkan ja toisen pojan muistoja ja hallusinaatioita. Pojat löytävät maatalon, jossa on nainen. Nuorempi poika menee sisään. Näemme miten hän sekä tappaa että raiskaa naisen ja lopulta miten poika saa naiselta palan leipää ja menee ulos. Pojat jatkavat pakomatkaansa. 
Vanhojen saksaa puhuvien miesten ryhmä lähtee metsästämään poikia ja saa heidät lopulta kiinni. Miehet juhlivat poikien kiinni saamista syömällä ja juomalla. Paikalle tulee miesryhmän johtaja, joka määrää pojat ammuttavaksi. Heidät joko ammutaan tai ei ammuta, molemmat mahdolliset loput näytetään. 
Vastaanotto.
"Yön timantit" on yksi tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Vaikka sitä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista tšekkiläisistä elokuvista, Němec tai "Yön timantit" eivät ole kansainvälisesti yhtä tunnettuja kuin esimerkiksi Věra Chytilová tai Milos Forman.
Rozhlas a televízia Slovenska

Rozhlas a televízia Slovenska (RTVS) on Slovakian yleisradioyhtiö. Se perustettiin vuonna 2011 yhdistäen Slovakian televisio ja Slovakian radio. Yhtiö saa suurimman osan rahoituksesta kuukausittaisista lisenssimaksuista. Yhtiö on Euroopan yleisradiounionin jäsen.
Alkuvuodesta 2024 Slovakian kulttuuriministeri, äärinationalistista ja Venäjä-mielistä Slovakian kansallispuoluetta edustava Martina Šimkovičová ilmoitti suunnitelmasta korvata RTVS uudella yleisradioyhtiöllä, joka olisi vahvemmin poliitikkojen hallinnassa. Uuden yhtiön johtaja esimerkiksi voitaisiin irtisanoa perusteluitta. Esitystä on arvostellut muun muassa Euroopan yleisradiounionin pääjohtaja Noel Curran, jonka mukaan Robert Ficon hallituksen ajama muutos heikentäisi demokratian ja sananvapauden toteutumista maassa. Maaliskuun puolivälissä tuhannet ihmiset osoittivat mieltään hanketta vastaan Bratislavassa.
Radiokanavat.
Yhtiöllä on kuusi radiokanavaa:
Radiokanavat, jotka ovat saatavilla vain internetissä:
Televisiokanavat.
Yhtiöllä on kolme televisiokanavaa:
Jan Strang

Jan Anders Strang (s. 31. toukokuuta 1947 Karkkila) on suomalainen historiantutkija, tietokirjailija ja antikvaarinen kirjakauppias. 
Jan Strang on kirjoittanut teoksia karttahistoriasta, kirjahistoriasta sekä Helsingin ja erityisesti Itä-Helsingin historiasta. Kirjoille on tyypillistä runsas tietomäärä ja perusteellisuus. Monien teosten kuvituksessa keskeisessä osassa ovat tekijän itsensä ottamat valokuvat ja piirtämät kartat. Teoksista merkittävimmät ovat kaksi Suomen karttahistoriaa esittelevää perusteosta: "Suomen kartan historia 1532–2005" ja "Venäjän Suomi kuva – Venäjä Suomen kartoittajana 1710–1942". Vuosina 1984–2014 Strang oli keskeisesti mukana karttaharrastajien Chartarum Amici -klubin toiminnassa (sihteeri, puheenjohtaja sekä lehden päätoimittaja ja perustaja).
Luettelo äärimmäisen uhanalaisista sammakkoeläimistä

Tämä on luettelo niistä sammakkoeläimistä, jotka Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee äärimmäisen uhanalaisiksi. Näihin eläimiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka kuolla sukupuuttoon luonnosta.
Sammakot.
Lalagobatrachia.
Pipanura.
Acosmanura.
Anomoseeliset
Neobatrachia
Jarosławin piirikunta

Jarosławin piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 120 247. Piirikunnan kaksi kaupunkikuntaa ovat hallintokeskus Jarosław ja Radymno. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Chłopice, Jarosław, Laszki, Pawłosiów, Pruchnik, Radymno, Rokietnica, Roźwienica sekä Wiązownica ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Pruchnik.
Jarosławin piirikunnalla on yhteistä rajaa Przemyślin, Przeworskin ja Lubaczówin piirikuntien sekä Ukrainan valtion kanssa.
Jarosławin piirikunnan pinta-alasta arviolta 22,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Jarosławin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,8 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Jarosławin piirikunnassa arvioitiin olevan 120 247 asukasta, joista 51,2 prosenttia naispuolisia ja 48,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 122 780 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 100 566 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,7 prosenttia ja eläkeikäisten 20,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,1 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 135 lasta.
Jasłon piirikunta

Jasłon piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 113 450. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Jasło. Yhdeksän maalaiskuntaa ovat Brzyska, Dębowiec, Jasło, Kołaczyce, Krempna, Nowy Żmigród, Osiek Jasielski, Skołyszyn sekä Tarnowiec ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Kołaczyce.
Jasłon piirikunnan pinta-alasta arviolta 37,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Jasłon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,3 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Jasłon piirikunnassa arvioitiin olevan 113 450 asukasta, joista 50,8 prosenttia naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 115 734 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 95 921 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,3 prosenttia ja eläkeikäisten 20,7 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1 019 lasta.
Kolbuszowan piirikunta

Kolbuszowan piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 62 246. Piirikunta on jaettu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Cmolas, Dzikowiec, Kolbuszowa, Majdan Królewski, Niwiska sekä Raniżów ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Kolbuszowa.
Kolbuszowan piirikunnalla on yhteistä rajaa Tarnobrzegin, Stalowa Wolan, Niskon, Rzeszówin, Ropczycen-Sędziszówin ja Mielecin piirikuntien kanssa.
Kolbuszowan piirikunnan pinta-alasta arviolta 36,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Kolbuszowan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 7,5 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Kolbuszowan piirikunnassa arvioitiin olevan 62 246 asukasta, joista 50,2 prosenttia naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 62 833 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 54 391 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,8 prosenttia ja eläkeikäisten 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,5 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 577 lasta.
Fagerströmin talo

Fagerströmin talo on Tampereella osoitteessa Näsilinnankatu 36 sijaitseva puutalo, jonka on suunnitellut kaupunginarkkitehti F. L. Calonius vuonna 1876. Sen rakennutti asuintalokseen värjäri Johan Fagerström. Nykyään rakennus on toimistokäytössä.
Fagerströmin talon julkisivu on säilynyt lähes alkuperäisessä asussa. Kadun puolelle on tehty uusi sisäänkäynti vuonna 1929.
Fagerströmin talon lisäksi samalla tontilla (Satamakatu 8) on kaksi uudempaa rakennusta: Aarne Sarvelan vuonna 1932 suunnittelema funkistyylinen asuin- ja liiketalo (Turtolan talo) sekä Heikki Tiitolan 1910-luvulla suunnittelema piharakennus (Saarisen talo). Tontin taloja ei ole suojeltu asemakaavalla, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan ne ovat rakennustaiteellisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittäviä.
Talonomistaja Johan Fagerström.
Johan Fagerström (10. kesäkuuta 1822 Tyrväntö – 8. helmikuuta 1911 Tampere) lähti nuorena Hämeenlinnaan värjärinoppiin ja muutti sen jälkeen Tampereelle. Hän työskenteli ensin toisten palveluksessa, kunnes perusti oman värjäysliikkeen vuonna 1850. Ammattinsa ohella Fagerströmillä oli kaupungissa useita pitkäkestoisia luottamustoimia; hän kuului muun muassa kirkkoneuvostoon yli puolen vuosisadan ajan.
Vuonna 1849 Fagerström solmi avioliiton Anna Christina Kuhlbergin (1821–1911) kanssa. Molemmat olivat syntyneet Tyrvännössä. Fagerströmien perheeseen kuului myös kasvattitytär.
Fagerströmin pariskunta eli pitkäikäiseksi. Johan Fagerström kuoli 89-vuotiaana helmikuussa 1911 ja hänen leskensä 90-vuotiaana saman vuoden toukokuussa. Tamperelainen "Aamulehti" uutisoi kummankin poismenon. Lehti myös arvioi, että Anna Christina olisi ollut kuollessaan ”kaupunkimme wanhin asukas”.
Łańcutin piirikunta

Łańcutin piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 81 049. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Łańcut. Kuusi maalaiskuntaa ovat Białobrzegi, Czarna, Łańcut, Markowa, Rakszawa sekä Żołynia.
Łańcutin piirikunnalla on yhteistä rajaa Leżajskin, Przeworskin ja Rzeszówin piirikuntien kanssa.
Łańcutin piirikunnan pinta-alasta arviolta 20,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Łańcutin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,6 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Łańcutin piirikunnassa arvioitiin olevan 81 049 asukasta, joista 50,8 prosenttia naispuolisia ja 49,2 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 79 373 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 78 152 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 19,8 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,3 prosenttia ja eläkeikäisten 19,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 921 lasta.
Leskon piirikunta

Leskon piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 26 441. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Baligród, Cisna, Lesko, Olszanica sekä Solina ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; hallintokeskus Lesko.
Leskon piirikunta muodostettiin 1. tammikuuta 2002, mihin asti siihen nykyisin kuuluvat kunnat olivat osa Bieszczadyn piirikuntaa.
Leskon piirikunnan pinta-alasta arviolta 68,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Leskon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 15,8 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Leskon piirikunnassa arvioitiin olevan 26 441 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 26 924 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 22 037 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 16,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62 prosenttia ja eläkeikäisten 21,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 231 lasta.
Jouluristi

Jouluristi on erityisesti pohjalaiseen jouluperinteeseen kuuluva risti. Jouluristien perinne on peräisin pakanalliselta ajalta, jolloin ristejä pystyttämällä haluttiin pelottaa pois pahoja henkiä. Parhaiten tunnettu jouluristi on Lapväärtin risti. Jouluristejä on olemassa myös pienempiä kokoja. Jouluristejä voi asettaa esimerkiksi parvekkeelle tai ikkunalle.
Jouluristit paikalliskulttuurissa.
Pohjalaisilla kylillä on omat jouluristinsä. Ristiin laitettavien lamppujen väri vaihtelee kylästä toiseen. Perimätiedon mukaan jouluristi sytytetään vasta jouluaattona ja palaa Nuutinpäivään asti. Risti otetaan alas vasta laskiaistiistaina.
Jouluristit ovat toimineet myös ennustamisen välineenä. Legendan mukaan kuusenhavutupsun putoaminen merkitsi sitä, että talon väestä joku kuolee tulevana vuonna. Mikäli talossa oli surua, ristiä ei pystytetty lainkaan.
Ekoterrorismi

Ekoterrorismi on väkivaltaa tai voimankäyttöä, jonka tavoitteena on herättää väestössä pelkoa ja saada sitä kautta muutoksia hallituksen ympäristöpolitiikkaan.
Toiminta.
Ekoterroristit kohdistavat kampanjansa usein valtion toimintaa vastaan, mutta joskus myös yksityisiä yrityksiä vastaan. Ekoterroristeiksi kutsutut ryhmät eivät kutsu itseään ekoterroristeiksi vaan aktivisteiksi, ja he kiistävät olevansa terroristeja. He harjoittavatkin muiden aktivistien tavoin myös rauhanomaisia mielenosoituksia, protesteja, kansalaistottelemattomuutta ja lobbausta, sekä levittävät tietoa valtion ja yritysmaailman toimien haitallisesta vaikutuksesta ympäristöön. Sen lisäksi he kuitenkin harjoittavat myös ihmisiin ja omaisuuteen kohdistuvaa vahingontekoa, toisin kuin rauhanomaiset aktivistit. Ekoterroristit pyrkivät saamaan aikaan tilanteen, jossa vastustetun ympäristöpolitiikan toteuttamisen hinta nousee sen hyötyjä korkeammaksi. Väkivallan ja omaisuuden hävittämisen he perustelevat sillä, että se on pieni hinta suuremman ekokatastrofin välttämisestä.
Ekoterroristit ovat harjoittaneet esimerkiksi tuhopolttoja, kalastussiimojen katkomista ja koneiden sabotointia. Metsien hakkuuta vastustavat ekoterroristit saattavat iskeä metallipiikkejä puihin, jotta niiden kaataminen vahingoittaisi moottorisahoja tai metsureita. Ekoterrorismin aiheuttamat kuolonuhrit ovat useimmiten syntyneet sabotaasien tai tuhopolttojen seurauksena.
Ekoterroristit ovat ideologialtaan usein syväekologeja, jotka pitävät kaikkea elämää yhtä arvokkaana eivätkä usko eläinlajien arvojärjestykseen. Ekoterrorismi on eri asia kuin ympäristöterrorismi. Ekoterroristit pyrkivät suojelemaan ympäristöä eivätkä vahingoittamaan sitä. Ympäristöterroristit sen sijaan hyökkäävät ympäristöä vastaan ottamalla kohteekseen valtion luonnonvarat, kuten vesivarat tai metsät.
Historia.
Ekoterrorismi nousi 1970-luvulla ympäristöliikkeestä ja muista yhteiskunnallisista liikkeistä. Ekoterroristien järjestöt ovat usein löyhästi järjestäytyneitä, eikä niillä ole paljonkaan sisäistä viestintää.
Yhdysvalloissa ekoterroristeiksi on kutsuttu muun muassa Eläinten vapautusrintamaa, Maan vapautusrintamaa, PETA-eläinsuojelujärjestöä sekä valaanpyyntiä vastustavaa Sea Shepherd Conservation Societya.
Suomeen ekoterroristista aktivismia saapui 1990-luvulla ja maassa on tapahtunut joitakin yksittäisiä Eläinten vapautusrintaman nimissä tehtyjä iskuja. Suojelupoliisin mukaan iskuja tapahtuu harvoin eikä Suomessa voida puhua ekoterrorismin aallosta.
Mäkihypyn maailmancup 2020–2021

Mäkihypyn maailmancup 2020–2021 alkoi 21. marraskuuta 2020 Puolan Wisłassa ja päättyi Slovenian Planicassa 28. maaliskuuta 2021. Miesten kilpailukalenterissa oli 28 henkilökohtaista osakilpailua sekä kuusi joukkuekilpailua, naisilla kilpailuja oli 21 ja kaksi joukkuekilpailua. Lisäksi kauden aikana käytiin yksi sekajoukkuekilpailu.
Yhdistetyn maailmancup 2020–2021

Yhdistetyn maailmancup 2020–2021 alkoi 27. marraskuuta 2020 Kuusamon Rukalla ja päättyi 21. maaliskuuta 2021 Saksan Schonachissa. Se on historian ensimmäinen naisten yhdistetyn maailmancup-kausi. Kauden aikana järjestetään miehille 22 henkilökohtaista kilpailua sekä kolme joukkuekilpailua, joista kaksi on parikilpailuja. Naisille oli tarkoitus järjestää neljä osakilpailua Lillehammerissa ja Otepäässä, mutta kummankin kisaviikonlopun peruuntuessa koronaviruspandemian vuoksi, siirrettiin ensimmäinen osakilpailu Ramsauhun.
"Lähde: FIS"
Teemu Rouhiainen

Teemu Rouhiainen (s. 26. kesäkuuta 1994 Juva) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Haminan Palloilijoita. Rouhiainen on pelannut urallaan Miesten Superpesistä myös Jyväskylän kirissä, Kankaanpään mailassa sekä Hyvinkään Tahkossa. Rouhiaisen kärkilyöntiprosentti 74,5% oli kaudella 2024 miesten Superpesiksen viidenneksi paras. 
Ura.
Rouhiainen on Juvan Nuorisopesiksen kasvatti. Hän teki Superpesis-debyyttinsä 26. heinäkuuta 2015 vieraissa Kiteen Palloa vastaan.
Pankko

Pankko voi viitata johonkin seuraavista:
Kloorisulfonyyli-isosyanaatti

Kloorisulfonyyli-isosyanaatti (CSClNO3) on epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa kloorisulfonyyli-isosyanaatti on väritöntä nestettä, jolla on epämiellyttävä haju. Yhdiste reagoi erittäin kiivaasti veden kanssa hydrolysoituen vetykloridiksi, sulfamiinihapoksi ja hiilidioksidiksi. Yhdiste liukenee muun muassa hiilivetyihin, kloorattuihin hiilivetyihin, dietyylieetteriin ja asetonitriiliin. Kloorisulfonyyli-isosyanaatti on hyvin reaktiivinen molekyyli. Siinä on kaksi elektrofiilistä kohtaa ja isosyanaattiryhmä voi reagoida sykloadditiolla.
Kloorisulfonyyli-isosyanaattia voidaan valmistaa syanogeenikloridin ja rikkitrioksidin tai natriumsyanaatin ja sulfuryylikloridin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa valmistettaessa beetalaktaamirenkaan sisältäviä yhdisteitä.
Lohjan paloasema

&lt;mapframe text="Paloaseman sijainti kartalla." latitude="60.223315" longitude="24.023628" zoom="12" width="250" height="250" align="right"&gt;{
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {
 "marker-color": "FF6347",
 "marker-size": "medium",
 "marker-symbol": "fire-station"
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 24.023628,
 60.223315
 ]
}&lt;/mapframe&gt;
Lohjan paloasema (asema 60) on Länsi-Uudenmaan pelastuslaitoksen alaisuudessa toimiva paloasema Lohjalla. Paloasema vihittiin käyttöön 23.8.2006. Lohjan paloasema toimii ympäri vuorokauden vahintään kuuden palomiehen vahvuudella. Tällä vahvuudella miehitetään johtoyksikkö, pelastusyksikkö ja puomitikasyksikkö. 
Paloaseman erityiskalustoon kuuluu vaarallisten aineiden torjuntakontti, öljyntorjuntakontti, mönkijä ja kaksi venettä, joista yksi on Lohjanjärvellä Auralahdessa laiturissa ja toinen on asemalla peräkärryllä. Tämän vuoksi Lohjan paloasemalla pitää olla myös yksi vesisukeltaja valmiudessa. Lisäksi paloasemalla työskentelee ensihoitajia, kaksi palopäällikköä, kaksi palotarkastajaa ja toimistovirkailija.
Länsi-Uudenmaan hätäkeskus.
Sisäasiainministeriö teki päätöksen, että Länsi-Uudenmaan hätäkeskus sijoittuu Lohjalle. Lohjan kaupunginhallitus päätti huhtikuussa 2003, että kaupunki on valmis toteuttamaan Länsi-Uudenmaan hätäkeskuksen. Hätäkeskuksen saaminen Lohjalle puolsi uuden paloaseman toteuttamisen samaan yhteyteen. 
Kyseinen hätäkeskus on kuitenkin sittemmin yhdistetty Keravan hätäkeskukseen, joka nykyään käsittelee koko Uudenmaan hätäilmoitukset. Keravan hätäkeskus aloitti toimintansa 18.3.2014.
Aseman yksiköt.
E LU 4212 päivystää päivittäin klo. 8-20 Ventelän VPK:n tiloissa Lohjan asemalla, josta se palaa öiksi Tynninharjulle valmiuteen. Aikaisemmin tätä roolia hoiti 12/7-painopisteyksikkö E LU 4251, mutta se lakkautettiin vuoden 2025 alussa säästösyistä.
Punameriahven

Punameriahven ("Epinephelus morio") on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö.
Punameriahven saavuttaa täysikasvuisena vähintään 90 senttimetrin pituuden. Pää ja ruumis ovat yleensä väritykseltään tumman punaruskea. Vatsa on vaaleampi. Kyljillä on toisinaan valkeita täpliä tai suuria valkeita laikkuja. Pään alueella on joitakin tummia pilkkuja. Evät ovat melko tummia. Selkäevän takaosan, peräevän ja pyrstöevän takareuna on valkoinen. Suupielet ovat oranssiset. Pyrstöevän takareuna on suorahko tai kovera, vaikkakin nuorilla, alle 15-senttisillä yksilöillä se on vielä kupera. Punameriahvenella on kylkiviivallaan 60–68 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 16–17 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 8–10 pehmeää ruotoa ja rintaevässään 16–18 pehmeää ruotoa.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Punameriahventa tavataan Atlantin valtamerellä alueella Pohjois-Carolinasta Brasilian eteläosiin (Meksikonlahden, Karibianmeren ja Bermudan alueet mukaan luettuna). Nuorena, 3–20-senttisenä se elää matalassa vedessä meriruohopohjilla ja rannikkojen riutoilla. Hieman suurempina, 20–40-senttisinä niitä tavataan kivisillä riutoilla 5–25 metrin syvyisissä vesissä. Tullessaan sukukypsiksi se siirtyy syvempiin, 50–300 metrin syvyisiin vesiin. Lajin ravintoa ovat erilaiset kalat ja äyriäiset. Punameriahven on hermafrodiitti; kukin yksilö syntyy naaraana ja sukupuoli vaihtuu koiraaksi yleensä 7. ja 14. ikävuoden välillä. Vaihdos voi ilmeisesti tapahtua jo kolmivuotiaana, mutta 2–6-vuotiaista yksilöistä suurin osa on silti naaraita. Täysikasvuisuuden laji saavuttaa keskimäärin 13-vuotiaana. Punameriahven voi saavuttaa sukukypsyyden 2–6-vuotiaana ja 40–60 senttimetrin mittaisina. Lisääntymiskausi kestää Yhdysvaltain rannikolla alueesta riippuen tammikuusta kesäkuuhun. Naaras voi kerralla tuottaa 24 300–5 735 700 mätimunaa. Punameriahventa pyydetään suuria määriä koko sen levinneisyyden alueella. Liikakalastus on lajin suurimpia uhkia ja sen kantojen arvioidaan vähentyneen maailmanlaajuisesti ainakin yli 30 prosentilla viimeisten noin 50 vuoden aikana.
Stromboli-tyypin purkaus

Stromboli-tyypin purkaus tulivuorenpurkaustyyppi, joka on saanut nimen italialaisesta Strombolin tulivuoresta.
Stromboli-purkauksia syntyy, kun tulivuoren sisällä oleva kaasu muodostuu kupliksi, jotka ovat tarpeeksi isoja läväistäkseen magmakerroksen. Kerroksen yläosassa kuplat puhkeavat pienemmän ilmanpaineen takia ja heittävät magmaa ilmaan. Purkaukselle on tyypillistä tietynlainen rytmikkyys, sillä magmaa syöksyy ilmaan aina, kun yksi kaasukupla pääsee magmakerroksen yläosaan.
Stromboli-purkauksissa kraatterista purkautuu erityisesti isoja ja keskikokoisia pyroklasteja, jotka kerääntyvät purkausaukon ympärille ja muodostavat vulkaanisesta kuonasta kerrostumia. Stromboli-purkauksissa syntyy vain vähän tai jopa ei ollenkaan laavaa. Ei ole kuitenkaan harvinaista, että varsinainen Stromboli-purkaus hiipuu ja purkausaukosta alkaa valua basalttista laavaa. "ʻAʻā"-laava on yleisempää kuin "pāhoehoe"-laava.
Stromboli-purkauksissa itse tulivuori ei tuhoudu, joten purkaus saattaa jatkua vuosia. Stromboli on purkautunut näin jo muutaman tuhannen vuoden ajan. Toinen tunnettu esimerkki Stromboli-vuoresta on Mount Erebus Etelämantereella.
Leżajskin piirikunta

Leżajskin piirikunta () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 69 370. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Leżajsk. Neljä maalaiskuntaa ovat Grodzisko Dolne, Kuryłówka, Leżajsk sekä Nowa Sarzyna ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Nowa Sarzyna.
Leżajskin piirikunnan pinta-alasta arviolta 31,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Leżajskin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,5 prosenttia. Luku on huomattavasti koko Puolan työttömyysastetta korkeampi.
Vuoden 2019 lopussa Leżajskin piirikunnassa arvioitiin olevan 69 370 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 70 152 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 59 345 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 62,1 prosenttia ja eläkeikäisten 19,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 647 lasta.
Megalocaria

Megalocaria on leppäpirkkojen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu kolme lajia. Suvun edustajia elää Aasiassa ja Afrikassa. Suomessa suvun edustajia ei ole tavattu.
The Edge (Modern Dance In The Twilight Zone)

The Edge (Modern Dance In The Twilight Zone) on Moonlight -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1978.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Moonlight.
Havaiji-tyypin purkaus

Havaiji-tyypin purkaus on tulivuorenpurkaustyyppi, joka on saanut nimensä Havaijisaaren tulivuorten mukaan.
Havaiji-purkaukset ovat kaikista tulivuorenpurkauksista rauhallisimpia. Niistä purkautuu hyvin nestemäistä basalttia, joka muodostaa laavavirtoja. Pyroklastista materiaalia puolestaan purkautuu vähemmän kuin muissa purkaustyypeissä. Purkauksia tapahtuu yleisesti myös keskushuippua ympäröivistä purkausraoista.
Purkauksessa syntyvä laavasuihku voi nousta satojen metrien korkeuteen, ja niitä syöksee tulivuoresta magmassa laajenevat kaasut. Laavasuihkut voivat kestää tunteja tai jopa päiviä, ja purkausraoista voi purkautua magma voi synnyttää niin sanotun tuliverhon. Jos laava on tarpeeksi nestemäistä, se muodostaa laavavirran, joka voi olla jopa useita kilometrejä pitkiä.
Havaiji-purkaukset ovat saaneet nimensä Havaijisaarten suurimmalla saarella Havaijilla olevien tulivuorten mukaan. Saaren tulivuoria ovat muun muassa Kīlauea ja Mauna Loa. Muualla olevia Havaiji-tyypin tulivuoria ovat Piton de la Fournaise Réunionilla sekä Italian Etna ja Vesuvius.
Minäkuva (albumi)

Minäkuva on suomalaislaulaja Sini Yaseminin 16. lokakuuta 2020 julkaistu toinen studioalbumi. Albumin on tuottanut pääosin Joonas Laaksoharju, mutta sitä ovat olleet tuottamassa myös Jaron &amp; Istala, Topi Kilpinen ja Atso Soivio.
Albumin ensimmäinen single, ”Mayday”, julkaistiin tammikuussa 2020. Vielä ennen albumin julkaisua julkaistiin neljä muuta singleä.
Sairilan kartano

Sairilan kartano on kartano Mikkelin Sairilassa noin seitsemän kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon. Sen rakennuksissa toimii nykyään valtion ylläpitämä Sairilan koulukoti.
Historia.
Sairila on entinen kuninkaankartano, jonka perusti Ruotsin kuningas Kustaa Vaasa vuonna 1556 Visulahden hallintopitäjän voudin virkataloksi. Kartanon alueella on säilynyt 1500-luvulla rakennettu holvattu perunakellari. Sairila oli Visulahden ja sittemmin Suur-Savon voutikunnan hallintokeskuksena ja käräjien pitopaikkana vuoteen 1630. Voutihallinnon lakkauttamisen jälkeen Sairila oli parikymmentä vuotta kruunun omistama latokartano. Vuonna 1650 kartano läänitettiin rälssisäterinä ratsumestari Gerhard von Löwelle, mutta se palautui suuren reduktion yhteydessä vuonna 1681 kruunun omaisuudeksi ja muutettiin säteriratsutilaksi. Vuonna 1763 kihlakunnantuomari Karl Wilhelm Mallén osti sen yksityiseksi perintötilaksi, ja se pysyi Mallénin suvulla vuoteen 1868, minkä jälkeen omistaja vaihtui useasti. Vielä 1800-luvun lopulla kartanon maat käsittivät 1899 hehtaaria. Nykyinen puinen päärakennus on valmistunut noin vuonna 1905. Kartanon maat jaettiin vuonna 1929, jolloin jäljelle jäi 212 hehtaaria. Vuonna 1932 kartano myytiin pakkohuutokaupassa Suomen Maatalous-Osake-Pankin omistamalle Mikkelin tila Oy:lle.
Talvisodan aikana Sairilan kartanossa toimi 17. sotasairaala. Jatkosodan aikana vuonna 1942 kartano siirtyi Mikkelissä toimineen päämajan käyttöön. Maaliskuussa 1944 siitä tuli marsalkka C. G. E. Mannerheimin ja eräiden muiden korkeiden upseerien asunto. Mannerheim asui siellä vuoden 1944 loppuun asti ja hänen jälkeensä puolustusvoimien komentajaksi tullut kenraali Erik Heinrichs aina heinäkuuhun 1945 saakka. Mannerheim tapasi Sairilassa saksalaisen sotamarsalkka Wilhelm Keitelin elokuussa 1944.
Huomattava osa Sairilan kartanon maista pakkolunastettiin vuonna 1940 pika-asutuslain nojalla perustettavia uusia maatiloja varten. Sodan jälkeen Suomen valtio pakkolunasti koko kartanon vuonna 1945 ja antoi pääosan viljelysmaista uudistilojen perustamiseen. Noin 12 hehtaarin alue päärakennuksen ympäriltä luovutettiin Sosiaaliministeriölle, joka piti siellä vuosina 1947–1961 naisten alkoholistihuoltolaa. Tyttöjen koulukoti aloitti toimintansa vuonna 1962. Nykyään Sairilan koulukoti on sekä tytöille että pojille. Siihen yhdistettiin vuonna 2014 Koivikon koulukoti. Oppilaspaikkoja on sen jälkeen ollut 35.
Slovakian kielet

Slovakia on kielellisesti melko homogeeninen maa, jossa yhdellä kansallisella kielellä on vahva asema.
Slovakian kieli ja slovakialainen viittomakieli.
Maan perustuslain mukaan Slovakian ainoa virallinen kieli on slovakki, joka on länsislaavilaisiin kieliin kuuluva kieli. Muiden kielten käytöstä voidaan säätää erillisillä laeilla..
Suhteessa tšekkiin slovakki on konservatiivisempi fonologialtaan, eikä siihen koskaan kehittynyt tšekille omaleimaista ř-äänneetä. 
Slovakialaista viittomakieltä käyttää noin 15 000 henkilöä. Se on hyvin lähellä romanialaista ja unkarilaista viittomakieliä.
Muut kielet.
Slovakian lain mukaan mikä tahansa kieli voi saada virallisen vähemmistökielen aseman slovakin rinnalla kuntatasolla, jos sen puhujia on vähintään 15 % paikallisista. 
Slovakin lisäksi Slovakiassa puhutaan myös unkaria (12,63 % väestöstä). Vuonna 2009 Slovakian unkarilaisvähemmistön keskuudessa puhkesi protesteja, kun maan parlamentti käsitteli uutta kielilakia: sen mukaan kaikissa virallisissa yhteyksissä tulee käyttää slovakkia.
Slovakiassa puhuttava romanikieli kuuluu Keski-Euroopan murteisiin, ja Slovakiassa esiintyy kaksi alamurretta: läntinen ja itäinen Slovakian romani. Tšekkoslovakian hajoamisen jälkeen Slovakia on tunnustanut romanit kansallisesksi vähemmistöksi, mutta kielellä ei ole tunnustettua asemaa kansallisella tasolla.
Tšekin kielen asema Slovakiassa on monimutkaisempi: Tšekkoslovakian aikana tšekin ja slovakin katsottiin poliittisista syistä olevan yksi ja sama kieli, tšekkoslovakki, vaikka puhujat eivät täysin kyenneet ymmärtämään toisiaan. Toisaalta Slovakian länsiosissa, lähellä Tšekin rajaa, paikalliset murteet ovat melko lähellä tšekkiä. Nykyään Slovakian asukkaista 24,86 % sanoo puhuvansa tšekkiä, mikä tekee siitä maan toiseksi puhutuimman kielen.
ISO 9660

ISO 9660 on ISO-standardoitu tiedostojärjestelmä luettaville optisille levyille (CD-ROM).
ISO 9660 tiedostojärjestelmässä useampitavuiset arvot ovat tallennettu kummassakin (little, big) tavujärjestyksessä joten sitä voidaan kutsua myös "bi-endian" tavujärjestykseksi.
ISO 9660 on kehitystä High Sierra -tiedostojärjestelmästä (ECMA-119).
Standardin mukaiset tiedostonimet ovat rajoittuneita kahteen tasoon:
Lisäksi on olemassa Rock Ridge Interchange Protocol ja Joliet-laajennuksia tiedostojärjestelmään erilaiselle metatiedolle, kuten POSIX-standardin mukaisille käyttäjäoikeuksille sekä Unicode-merkistölle. El Torito -laajennuksella CD-levyä voidaan käyttää tietokoneen käynnistämiseen (mm. live-CD). 
CD-ROM levykuvan tiedostoa kutsutaan usein "ISO-imageksi" tai "ISO-levykuvaksi" standardin mukaan. Myös myöhemmän Universal Disk Format (UDF) tiedostojärjestelmän levykuvaa kutsutaan usein samalla nimellä.
Historia.
Vuonna 1985 useat teknologiayritykset kuten Apple, Sony ja Microsoft kokoontuivat High Sierra hotellissa Kaliforniassa sopiakseen yhteisestä tiedostorakenteesta. Ryhmä kehitti ehdotuksen, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Ehdotus muodosti pohjan standardille, jonka Ecma International julkaisi. Ecma toimii yhteistyössä ISO:n kanssa ja julkaistusta versiosta kehitettiin ISO 9660, joka julkaistiin vuonna 1988.
Molly Maguires

Molly Maguires oli 1800-luvulla toiminut irlantilainen salaseura, jolla oli jäseniä Irlannissa, Liverpoolissa sekä Yhdysvaltojen itäosissa. Se teki Pennsylvanian hiilikaivosalueilla väkivaltaisia iskuja kaivosten omistajia vastaan. Useita Molly Maguiresin jäseniksi epäiltyjä hirtettiin Pennsylvaniassa 1870-luvun lopulla, kun heidät oli ensin tuomittu oikeudenkäynneissä, jotka olivat yksityisen kaivosyhtiön järjestämiä. Epäiltyjen pidätyksistä vastasivat yhtiön palkkaamat yksityiset vartijat.
Pennsylvanian kuvernööri Milton Shapp armahti Mollyjen johtajaksi väitetyn John ”Black Jack” Kehoen tämän kuoleman jälkeen vuonna 1979. John Kehoen muistoksi perustetun säätiön mukaan Molly Maguiresin epäiltyjä jäseniä vastaan esitetyt syytteet olivat perusteettomia. John Kehoe myönsi kuuluneensa Ancient Order of Hiberniansiin, joka toimi laillisesti.
Irlannin maaseudulla on eri aikoina toiminut Molly Maguiresin kaltaisia salaisia ryhmiä, joista tunnetaan nimeltä muun muassa Whiteboys ja Ribbonmen. Ryhmät pyrkivät puolustamaan vuokraviljelijöiden asemaa kaatamalla aitoja ja kyntämällä laidunmaiksi muutettuja peltoja öisin. Maanomistajia vastaan hyökättiin myös väkivaltaisesti. Toisinaan ryhmien jäsenet pukeutuivat valkoisiin naisten alushameisiin tai oljista tehtyihin asuihin ja kiersivät ovelta ovelle pyytämässä ruokaa tai rahaa samaan tapaan kuin joulun aikaan kiertävät mummers’ play -näyttelijät. Molly Maguiren nimi saattaa pohjautua tällaisen kansannäytelmän hahmoon.
John C. Maxwell

John C. Maxwell (s. 20. helmikuuta 1947) on kansainvälisesti tunnettu yhdysvaltalainen kirjailija, puhuja ja pastori, joka on kirjoittanut useita kirjoja johtajuudesta. Maxwell on kirjoittanut yli kolmekymmentä kirjaa, joista monet ovat olleet myyntimenestyksiä.
Henkilöhistoria.
Maxwell aloitti johtajauransa pastorina pienessä Ohiolaisessa kirkossa.
Maxwell on kirjoittanut urallaan yli 100 kirjaa, jotka on käännetty 50 eri kielelle. Maxwell on kirjoittanut useita New York Timesin bestseller-kirjoja. Inc. Magazine nimitti Maxwellin maailman johtavakasi asiantuntijaksi vuonna 2014. Maxwell on opettanut oppejaan Fortune 500-yritysten johtajille, yliopistojen henkilökunnalle, opiskelijoille, kirkon jäsenille ja paikallishallinnon johtajille.
Teokset.
Maxwellilta on ilmestynyt suomeksi kymmenen kirjaa.
Tšekkoslovakin kieli

Tšekkoslovakin kieli () oli sosiolingvistisistä syistä ensimmäisessä Tšekkoslovakian tasavallassa käytetty nimitys tšekin ja slovakin kielistä, jota käytettiin maassa vuosina 1920–1938. Kielen syntymiseen vaikutti ennen kaikkea se, että tšekkiläisten ja slovakialaisten katsottiin olevan kulttuurillisesti, historiallisesti, uskonnollisesti ja kielellisesti hyvin läheisiä. Kieli oli maan virallinen kieli, ja tšekin ja slovakin katsottiin olevan sen variantteja. Tšekkoslovakiaa opetettiin pakollisena aineena kouluissa, joissa opetuskieli oli jokin muu kuin tšekkoslovakia. 
Toisen maailmansodan jälkeen slovakin kielen puolestapuhujat nostivat esille slovakin kielen erilaisuuden. Tšekkoslovakian toisen tasavallan perustamisen jälkeen "tšekkoslovakin kielen" käsitteestä luovuttiin.
Vaikka tšekki ja slovakki ovat melko läheisiä sukulaiskieliä, tšekkoslovakin virallistaminen toimi vahvana taustatekijänä slovakin kielen tunnustamiseksi.
Aikamedia

Aikamedia Oy on vuonna 1912 perustettu suomalainen kristillinen mediatalo. Aikamedia toimii kustannustoiminnan, viestintä- ja teknologiapalveluiden, tilitoimistopalveluiden ja verkkokaupan alalla. Kirjakustannuksen toiminta yrityksessä alkoi vuonna 1926. Historiansa aikana Aikamedia on toiminut myös nimillä "Ristin Voitto ry", "RV-kirjat" ja "Aika Oy Kristilliset kirjat".
Aikamedia julkaisee viittä kristillistä lehteä: "Ristin Voitto", "Hyvä Sanoma", "Jees", "Paimen Plus" ja "Kultalyhde". Tämän lisäksi Aikamedia julkaisee projekti- ja kampanjalehtiä.
Kirjakustantajana Aikamedia julkaisee vuosittain noin 20–30 nimikettä. Tuotanto käsittää kaunokirjallisuutta, elämäkertoja, teologiaa, raamatunopetusta, evankelioivaa kirjallisuutta, yhteiskunnallisia ja historiallisia teoksia sekä sarjakuvia. Aikamedia vastaa helluntailiikkeen teologisen kirjallisuuden tuottamisesta. Suurin osa kustannetuista teoksista on kuitenkin sisällöltään yleiskristillistä.
Aikamedia julkaisee myös musiikkia. Aikaisemmin yritys tuotti musiikkia "Prisma"-tuotemerkillä vuodesta 1967. Sittemmin yhtiö on luopunut omasta studiotuotannosta.
Aikamedia on Kristilliset kustantajat ry:n jäsen.
Radhika Apte

Radhika Apte (s. 7. syyskuuta 1985 Vellore, Tamil Nadu, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt hindin, marathin, tamilin, telugun, bengalin, malajalamin ja englannin kielillä.
Apte on ollut naimisissa brittiläisen muusikon Benedict Taylorin kanssa vuodesta 2012.
Luotettu suoritusympäristö

Luotettu suoritusympäristö (, TEE) tarkoittaa tietotekniikassa suojattavan tiedon turvalliseen käsittelyyn tarkoitettua tekniikkaa. Tarkoituksena on varmistaa tiedon luottamuksellisuus sekä todistaa suoritusympäristön turvallisuus. Erään määritelmän mukaan luotettu suoritusympäristö on erillinen suoritusympäristö käyttöjärjestelmän rinnalla, jossa on korkeampi turvallisuus ja on riittävä useimpiin tarpeisiin.
Enklaavi () on suojattu tietoliikenneverkko, jonka kautta luottamuksellista tietoa käsitellään.
Se on joukko järjestelmäresursseja samalla tietoturva-alueella, jotka jakavat yhden yhteisen ja jatkuvan turvarajan.
Sovelluksien ja tiedon suojaamiseksi muodostetaan eriytetty muistialue, jota käytetään sovellusohjelman suorittamiseen luotetussa ympäristössä (, TEE). Toteutustekniikoita ovat muun muassa ARM TrustZone, AMD Secure Encrypted Virtualization ja Intel Software Guard Extensions. Amazon EC2-pilvipalvelussa on Nitro Enclave -ominaisuus.
Ongelmat.
Intelin SGX-toteutuksesta on löydetty haavoittuvuuksia.
Applen Macintosh-koneissa käytetystä T2-piiristä on löydetty haavoittuvuuksia, joilla koneen saa täyteen hallintaan.
Useissa tapauksissa on todettu väärinymmärryksiä sekä virheellisiä väitteitä suojauksista. Eräänä perusteena käytölle pidetään etäisiä paikkoja, joissa fyysisesti kajoaminen laitteistoon on riski. Tutkijat ovat kuitenkin löytäneet keinoja kiertää kaikkien valmistajien turvaominaisuudet mikäli laitteistoon pääsee fyysisesti koskemaan. TEE-suojaus tuntemattomassa pilvipalvelussa on aina altis fyysiselle menetelmälle, jolla suojaus voidaan kiertää.
Károly Széchy

Károly Széchy (1848–1906) oli unkarilainen kirjailija ja kirjallisuushistorioitsija. Hän vuodesta 1885 unkarilaisen kirjallisuudenhistorian dosentti ja vuodesta 1890 professori Kolozsvárin ja vuodesta 1905 Budapestin yliopistossa. Hän julkaisi arvokkaita kirjailijaelämäkertoja (muun muassa Péter Vajda 1892, József Gvadányi 1894, Miklós Zrínyi 1896–1898, Márton Debreczeni 1903), tutkielmakokoelman "Kisebb tanulmányok" (1897), taidehistorialliset matkakuvauksensa "Benyomások és emlékek" ('Vaikutelmia ja muistoja', 1897) sekä runomuotoisen romaanin "Szép Ilonka" ('Kaunis Ilona', 1881).
Károly Szász

Károly Szász (1829–1905) oli unkarilainen kirjailija ja protestanttinen pappi.
Szász opiskeli aluksi matematiikkaa. Hän lähti vapaussodan viimeisissä vaiheissa maanpuolustusjoukkoihin ja kohosi luutnantiksi. Sodan jälkeen hän toimi eri paikoissa kymnaasinopettajana ja pappina, vuosina 1865–1868 valtiopäivämiehenä, vuodesta 1867 kirkollisasiainministeriössä osastoneuvoksena, vuodesta 1869 oppikoulujen ylitarkastajana, vuodesta 1876 ministerineuvoksena ja vuodesta 1884 Budapestissä Tonavan piirin piispana.
Szász oli monipuolinen ja tuottelias kirjailija. Hänen kirjallisuushistoriallinen merkityksensä on etupäässä siinä, että hän käänsi unkariksi taidokkaasti ja runsaasti maailmankirjallisuuden merkittävimpiä tuotteita, muun muassa "Nibelungenliedin", Danten "Jumalaisen näytelmän" kokonaisuudessaan, kahdeksan William Shakespearen draamaa, seitsemän Molièren komediaa, kaksi Victor Hugon näytelmää, Goethen ja Friedrich Schillerin lyyriset runot ja balladit sekä Richard Burnsin, Thomas Mooren, lordi Byronin, Alfred Tennysonin, Pierre-Jean de Bérangerin, Alphonse de Lamartinen, Heinrich Heinen ja muiden runoja. Omaa tuotantoaan hän julkaisi useita kokoelmia herkkiä ja muodoltaan kauniita lyyrillisiä runoja, näytelmiä, kuten "Heródes", 1866, ja epiikkaa, joista viimeksi mainituista "Salamon" (1874) on varsin huomattava. Hänen monista estetiikan alan ja kirjallisuushistoriallisista julkaisuistaan on huomattavimpia "A világirodalom nagy époszai" ("Maailmankirjallisuuden suuret eepokset", 1882).