tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tapio Leskinen

Veikko Tapio Leskinen (s. 11. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva juristi, joka toimi Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana.
Tapio Leskinen syntyi opettaja Veikko Leskisen ja Taimi Tuomisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuosina 1970–2022 oli farmaseutti Etel Elisabeth Valjakka. Leskinen tuli ylioppilaaksi 1965 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Hän oli valtiovarainministeriön esittelijä 1970–1973, nuorempi hallitussihteeri 1973–1979, vanhempi hallitussihteeri 1979–1982 ja hallitusneuvos 1982–1992. Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajaksi hänet nimitettiin 1992. Leskinen ei hakenut enää pääjohtajaksi vuonna 2006. Häntä seurasi tehtävässä Tuomas Pöysti. Hän työskenteli kuitenkin viraston palveluksessa vielä ennen eläköitymistään.
Sampo-konsernin entinen pääjohtaja Jouko K. Leskinen on Tapio Leskisen isoveli.
Otepään kunta

Otepään kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta sijaitsee nelisenkymmentä kilometriä Tartosta lounaaseen rajoittuen pohjoisessa Elvan, Nõon ja Kambjan kuntiin, idässä Kanepiin, etelässä Antslaan ja Valgaan sekä lännessä Tõrvaan..
Hallinto.
Otepään kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Otepään kunta ja Sangasten kunta sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista. Kunnassa on 6 637 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Otepään epäitsenäisestä kaupungista, Pukan ja Sangasten pienkauppaloista (alevik) sekä 52 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Otepää.
Urheilu.
Otepään kaupungin kaakkoispuolella Nüplin kylässä on talviurheilukeskus, joka tunnetaan kansainvälisen hiihdon maailmancupin osakilpailuistaan.
Otepäässä sijaitsee kaksi laskettelukeskusta, Kuutsemäe (8 rinnettä) ja Väike-Munamäe (4 rinnettä). 
Talous.
Otepään kaupungissa on UPM-Kymmene Oyj:n vaneritehdas.
Liikenne.
Valtatie 3 ja rautatie Pärnusta Valgaan kulkevat Otepään kautta.
Valgan kunta

Valgan kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Latvian Valkaan, lännessä Tõrvaan, pohjoisessa Otepäähän sekä idässä Antslaan ja Rõugeen.
Hallinto.
Valgan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat. Kunnassa on 16 664 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Valgan epäitsenäisestä kaupungista, Laatren, Tsirguliinan ja Õrun pienkauppaloista (alevik) sekä 52 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Valga.
Liikenne.
Valtatie 3 kohti Tarttoa ja valtatie 6 Pärnuun alkavat Valgasta. Kaupungista on rautatieyhteys pohjoiseen Tarttoon, itään Koidulaan ja Latvian Riikaan.
Pentti Levo

Pentti Juhani Levo (28. toukokuuta 1942 Helsinki – 7. kesäkuuta 2002 Helsinki) oli pitkäaikainen ammattiyhdistysaktiivi, joka toimi Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton puheenjohtajana. 
Pentti Levo syntyi puuseppä Elias Levon ja Saimi Toivosen perheeseen. Hän oli Weilin+Göösin kirjansitoja 1958–1966, Suomen Kirjatyöntekijäin Liiton toimitsija 1966–1973, sihteeri 1966–1973 ja puheenjohtaja vuodesta 1981. Levo oli pitkäaikaisimpia SAK:n liittopuheenjohtajia, joka jäi eläkkeelle vuonna 2002 vasta juuri ennen menehtymistään vaikeaan sairauteen. Ammattiyhdistysuransa hän aloitti Weilin+Göösin kirjatyöntekijöiden pääluottamusmiehenä jo vuonna 1964. Levo oli myös ansioitunut kirjansitoja, joka osallistui moniin alansa kilpailuihin ja sai niissä useita palkintosijoja.
Kyproksen kapina 1931

Kyproksen kapina eli lokakuun tapahtumat () oli siirtomaavallan vastainen kapina Kyproksella, silloisessa Ison-Britannian siirtomaassa vuonna 1931. Se sai alkunsa 21. lokakuuta ja kesti marraskuun alkupuolelle. Kapina oli kyproksenkreikkalaisten nationalistien johtama. Nämä nationalistit kannattivat Kyproksen liittämistä Kreikkaan eli énosista. Kapinan kukistumista seurasi Ison-Britannian sortoaika Kyproksella, joka kesti toisen maailmansodan alkuun asti.
Konflikti.
Kyproksen brittiläinen kuvernööri Ronald Storrs ei syyskuussa 1931 hyväksynyt lainsäädännöllisen neuvoston päätöstä verojen nousun pysäyttämisestä. Kyproksenkreikkalaiset sotilaspoliisit reagoivat lähtemällä asemistaan. 18 lokakuuta Kitionin arkkipiispa Nikodemos kannusti kyproksenkreikkalaisia tottelemattomuuteen, kunnes heidän vaatimuksensa Kyproksen liittämisestä Kreikkaan toteutettaisiin. 21. lokakuuta kyproksenkreikkalaista, enimmäkseen opiskelijoita, pappeja ja merkittäviä kaupunkilaisia, kokoontui Nikosian kaduille huudelleen énosista kannattavia iskulauseita. Väkijoukko piiritti hallituksen taloa, ja kolmen tunnin kivien heittelyn jälkeen rakennus sytytettiin palamaan. Paikallinen poliisi hajotti mellakkajoukkoa. Samaan aikaa Britannian lippuja revittiin alas yleisiltä paikoilta ympäri maata ja ne korvattiin usein Kreikan lipuilla. Järjestys palautettiin marraskuun alussa. Britit syyttivät Aléxis Kýrouta, Kreikan Nikosian konsulia, kapinan lietsomisesta. 7 mellakoijaa kuoli, 30 haavoittui, 10 karkotettiin maasta, ja sai rangaistuksen.
Psuennes I

Psuennes I tai Psusennes I (kreikaksi Ψουσέννης) oli Egyptin 21. dynastian kolmas faarao. Hän hallitsi Egyptiä Tanisin kaupungista vuosina 1047–1001 eaa. tai 1039–991 eaa. kuolemaansa saakka. Psuennes on kreikkalainen versio hänen egyptinkielisestä nimestään, joka on Pasibkhanu tai Hor-Pasebakhaenniut. Hänen vanhempansa olivat Pinedjem I ja Henuttawy.
Hän meni naimisiin siskonsa Mutnedjmetin kanssa.
Tõrvan kunta

Tõrvan kunta sijaitsee Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Mulgiin, pohjoisessa Viljandiin sekä idässä Elvaan, Otepäähän ja Valgaan.
Hallinto.
Tõrvan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Tõrvan kaupunki, Helmen, Hummulin ja Põdralan kunnat sekä yksi Pukan kunnan kylä. Kunnassa on 6 270 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Tõrvan epäitsenäisestä kaupungista, Helmen ja Hummulin pienkauppaloista (alevik) sekä 37 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Tõrva.
Liikenne.
Tõrvan kautta kulkevat valtatiet 3 ja 6.
Louden Up Now

Louden Up Now on !!!-yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. kesäkuuta 2004. Albumi sai enimmäkseen positiivisia arvosteluja kriitikoilta.
Albumille sisällytettiin myös vuoden 2003 single ”Me and Giuliani Down by the Schoolyard”.
Bram Beekman

Bram Beekman (5. marraskuuta 1949 Vlissingen – 30. maaliskuuta 2016 Middelburg) oli alankomaalainen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1967–1972 urkujensoittoa Louis Toeboschin johdolla Fontys-taidekorkeakoulussa eli Brabantin konservatoriossa. Saatuaan useita diplomeita, kuten solistidiplomin "cum laude" -arvosanoin, hän jatkoi opiskelua Anton Heillerin johdolla Wienissä. 
Beekman levytti kaikki Johann Sebastian Bachin ja César Franckin urkuteokset. Hän myös itse sävelsi lukuisia teoksia uruille, kuorolle ja orkesterille. Vuosina 1980–2012 hän toimi urkujensoiton professorina Brabantin konservatoriossa, ja vuodesta 1997 hän oli Oostkerkin urkuri Middelburgissa. Hänestä tuli Orania-Nassaun ritarikunnan ritari vuonna 2014. Sairastettuaan syyskuusta 2015 Beekman kuoli 66-vuotiaana vuonna 2016.
N’Tjiba

N’Tjiba on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Faladié sijaitsee 80 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 21 800 ja keskuskylässä 3 700 asukasta (vuonna 2009).
N’Tjiban kunnan pinta-ala on 808 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Dabanin, idässä Diédougoun, etelässä Bossofalan, koillisessa Kolokanin piirin Guihoyon ja lännessä Kayesin alueen Kitan piirin Kotouban ja Kassaron kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan enimmäkseen tasankoa. Länsirajalla virtaa Baouléjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsäsavannia.
Kuntaan kuuluu 18 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, dogoneja, soninkeja, maureja ja moseja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä. Faladiéssa pidetään viikoittaiset markkinat. Matkailijoita houkuttelee Boucle du Baoulén biosfäärialue.
Cian

Cian on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa lääkintätaidon jumalan Dian-Cechtin poika ja Lughin isä. 
Oli ennustettu, että yksisilmäisen kuoleman jumalan ja fomorien kuninkaan Balorin surmaisi hänen oma tyttärenpoikansa. Balor lukitsi ainoan tyttärensä Ethlinnin kristallitorniin estääkseen ennustusta käymästä toteen. Cian pääsi kuitenkin Ethlinnin luo naiseksi pukeutuneena. Ethlinn tuli raskaaksi, ja sittemmin heidän poikansa Lugh surmasi Balorin Magh Tuireadhin toisessa taistelussa.
Cianin puolestaan tappoivat jumalatar Brigitin puolison Tuirennin kolme poikaa. Kun Cian näki vihollistensa lähestyvän, hän muutti itsensä villisiaksi. Tuirennin pojat kuitenkin huomasivat lumotun eläimen, muuttivat itsensä koiriksi ja aloittivat takaa-ajon. He eivät kuitenkaan saaneet villisikaa kiinni ja palasivat takaisin ihmishahmoonsa ja kivittivät Cianin kuoliaaksi. Rangaistukseksi Lugh määräsi Tuirennin pojille joukon vaarallisia tehtäviä.
Myth Takes

Myth Takes on !!!-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2007. Se äänitettiin Nashvillessa, Tennesseessa. Varhaisissa rajoitetuissa painoksissa tuli mukana toinen levy joka sisälsi kolme remixiä.
Propaaniditioli

Propaaniditioli on tioleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö.
Huoneenlämpötilassa propaaniditioli on väritöntä nestettä. Yhdisteellä on voimakas paha haju. Se hapettuu tioeettereiksi ilman vaikutuksesta. Propaaniditioli liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin.
Propaaniditiolia valmistetaan hydrolysoimalla 1,3-propyleenidi-isotiuroniumkloridia, jota saadaan 1,3-diklooripropaanin ja tiourean välisellä reaktiolla. Propaaniditiolia käytetään erityisesti karbonyyliyhdisteiden suojaukseen tioasetaalina. Tällöin muodostuu niin kutsuttu 1,3-ditiaaniryhmäå. Yhdistettä voidaan myös käyttää pelkistämään karbonyyliryhmiä alkeeneiksi ja atsideja amiineiksi.
Ethlinn

Ethlinn tai Ethniu on Irlannin kelttiläisessä mytologiassa kuoleman jumala Balorin tytär ja Lughin äiti. 
Oli ennustettu, että Balorin surmaisi hänen oma tyttärenpoikansa. Balor lukitsi Ethlinnin kristallitorniin estääkseen ennustusta käymästä toteen. Cian, jonka taikalehmän Balor oli varastanut, sai kuitenkin kostettua pujahtamalla torniin naiseksi pukeutuneena ja viettelemällä Ethlinnin. Ethlinn synnytti kolme poikaa, joista kaksi Balor hukutti, mutta kolmas eli Lugh pakeni ja surmasi Balorin myöhemmin Magh Tuireadhin toisessa taistelussa.
Strange Weather, Isn’t It?

Strange Weather, Isn’t It? on !!!-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2010. Albumin ensimmäinen single, ”AM/FM” julkaistiin ilmaislatauksena yhtyeen nettisivulla sekä myöhemmin rajoitettuna vinyylipainoksena 13. heinäkuuta 2010.
Out Hud

Out Hud oli elektroninen yhtye joka muodostettiin vuonna 1996 San Franciscon lahden ympäristössä, Kaliforniassa. Yhtye koostui kitaristi Nic Offerista, basisti Tyler Popeista, sellisti Molly Schnickistä, laulaja/rumpali Phyllis Forbesistä ja miksaaja Justin Van Der Volgenista. Pope, Offer ja Van Der Volgen ovat myös jäsenia samanlaisessa yhtyeessä !!!. Heidän ensimmäinen albumi, "S.T.R.E.E.T.D.A.D." oli instrumentaalinen. Toisessa albumissa, "Let Us Never Speak Of It Again", ryhmä lisäsi laulua musiikkiin.
Tarpeisto

Tarpeisto on teatterin esityksissä tarvittava kokoelma näyttelijöiden käyttämiä pienesineitä eli "rekvisiittaa", kuten astioita, ruokia ja juomia, matkalaukkuja, silmälaseja jne. Tarpeistosta huolehtii "tarpeistonhoitaja", joka vastaa teatterin "tarpeistovarastosta" ja oikeiden tavaroiden viemisestä paikoilleen lavasteisiin tai muuten näyttelijöiden saataville ennen jokaista teatteriesitystä. "Tarpeistonvalmistaja" taas vastaa uusien tarpeistoesineiden tekemisestä tai hankkimisesta uutta näytelmäproduktiota varten. Tehtävät on usein yhdistetty.
Elokuva- ja televisiotuotannossa tarpeistonhoitajaa ja -valmistajaa vastaa lavastustyöryhmän "rekvisitööri".
Tarpeistoksi lasketaan kaikki ne esineet, jotka eivät kuulu puvustukseen eivätkä lavastukseen. Näytelmän tapahtuma-aikaan sijoittuvien tavanomaisten käyttöesineiden lisäksi teatteriesityksessä saatetaan tarvita vaikkapa jäätä tai lunta, ruokaa tai juomaa. Alkoholijuomien sijasta näyttämöllä käytetään vettä, mehua tai teetä. Ateriakohtausten kattauksesta vain pieni osa voi olla näyttelijöiden syötävissä olevaa aitoa ruokaa ja loput askarreltu vaahtomuovista, pahvista tms.
Tarpeistonvalmistajan ja -hoitajan työ uuden näytelmäproduktion parissa alkaa näytelmän lukuharjoituksista ja käsikirjoitusta tutkimalla. Työ vaatii yhteistyötä erityisesti lavastajan mutta myös ohjaajan ja puvustajan kanssa. Harvinaisten, esimerkiksi historiallisten käyttöesineiden käytössä tarpeistonvalmistaja tai -hoitaja voi opastaa näyttelijöitä harjoitusvaiheessa.
Tarpeistoon erikoistuvia artesaaneja kouluttaa ainakin Koulutuskeskus Salpaus Lahdessa ja Ammattiopisto Samiedu Savonlinnassa.
Daban

Daban on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 11 200 ja kylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009).
Dabanin kunnan pinta-ala on 737,36 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Katin piirin N’Tjiban, pohjoisessa ja idässä Kolokanin piirin Guihoyon ja lännessä Kayesin alueen Kitan piirin Kotouban kuntiin. Länsirajalla virtaa Baouléjoki.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikana. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi, puuvilla, kenaf ja vihannekset. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta, keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Nic Offer

Nic Offer (s. 1972) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnettaan parhaiten vokalistina dancepunk yhtyeessä !!!, jonka hän auttoi luomaan Sacramentossa, Kaliforniassa vuonna 1996. Offer myöskin soitti bassoa ja kosketinta Out Hud-yhtyeessä vuodesta 1996 vuoteen 2005.
Lähteet.
Gold Standard Laboratories

Gold Standard Laboratories tai GSL oli indie-levy-yhtiö, jonka perusti Sonny Kay vuonna 1993 Boulder, Coloradossa. Vuonna 2000 se siirrettiin San Diegoon, Kaliforniaan ja kaksi vuotta myöhemmin Los Angelesiin. 
Yhtiö lakkautettiin lokakuussa 2007.
Bernard Jean

Joseph Christian Bernard Jean (21. syyskuuta 1948 Kénogami, Québec – 1. elokuuta 2017 Montreal) oli kanadalainen oboisti. Hän voitti ensipalkinnon oboensoitossa Québecin musiikkikonservatoriossa (1968) ja ensipalkinnot sekä oboensoitossa että kamarimusiikissa Pariisin konservatoriossa (1970, 1971). Hän suoritti opintoja myös Unkarissa. Hänen opettajiaan olivat Réal Gagnier ja Jacques Simard. Hän voitti vuonna 1966 palkinnon Kanadan musiikkikilpailussa. Vuosina 1966–1968 hän soitti englannintorvea Québecin sinfoniaorkesterissa.
Myöhemmin Jean muun muassa toimi ensioboistina Québecin sinfoniaorkesterissa ja opetti Lavalin yliopistossa, Québecin musiikkikonservatoriossa sekä Trois-Rivièresin konservatoriossa. Hänestä tuli vuonna 1972 Québecin puhallinkvintetin perustajajäsen. Hän teki kokoonpanon kanssa levytyksiä ja lisäksi kiersi Saksassa pianisti Colombe Pelletierin duokumppanina. Urkuri Monique Gendronin kanssa Jean levytti Johann Sebastian Bachin ja Georg Friedrich Händelin sonaatit sekä Bengt Hambraeusin "Variations sur un thème de Gilles Vigneault" -teoksen" (1988). Hän perusti vuonna 1987 Ensemble St-Louis-de-Francen.
Jeanin johdolla opiskelleisiin lukeutuu Louise Pellerin.
Mutnedjmet

Mutnedjmet oli Egyptin 21. dynastian kuningatar. Hän oli naimisissa veljensä Psusennes I kanssa. Hän oli faarao Amenemopen ja prinssi Ankhefemutin äiti. 
Kuva hänestä nuorena löytyy kahden siskonsa kanssa Luxorin temppelistä. Hänen aviomiehensä haudalla Tanisissa hänet on kuvattu kuningattarena.
Borjas Martín

Borjas Martín González (s. 28. kesäkuuta 1987 Puerto de Tazacorte La Palma, Espanja), pelaajanimeltä Borjas Martin, on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Suomen Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Borjas Martín pelasi uransa ensi vuodet vuoteen 2014 asti Espanjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla eli Tercera Divisiónissa useissa seuroissa (CD Victoria, CD Mensajero, UD Tijarafe and UD Barbastro). Vuonna 2014 hän siirtyi Espanjan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle eli Segunda División B:hen seurojen ollessa Atlético Astorga FC, Pontevedra CF, Real Murcia ja CE Sabadell FC. Reilun kolmen Espanjan 3. sarjatason 104 ottelun jälkeen Borjas Martín siirtyi Suomen Veikkausliigaan FC Hongan riveihin.
Borjas Martín siirtyessä elokuussa 2017 Ykkösessä pelanneen espoolaisen FC Hongan riveihin ollen mukana seuran noustessa Veikkausliigaan. Borjas Martín jatkoi FC Hongan riveissä kaudella 2018 Veikkausliigassa tehden 12 maalia. Hän jatkoi FC Hongassa myös seuraavalla kaudella ja teki jälleen 12 maalia, joka oikeutti jaettuun toiseen sijaan maalintekijätilastossa. Lisäksi hän oli saavuttamassa FC Hongalle SM-pronssia.
Robert Ivanov

Robert Ivanov (s. 19. syyskuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. 
Ura.
Seurajoukkueet.
Kontulasta kotoisin oleva Ivanov aloitti jalkapalloilun FC Konnussa nelivuotiaana ja siirtyi HJK:n junioreihin vuonna 2003. Ivanov pelasi vielä FC Viikinkien B-junioreissa sekä PK-35:n A-junioreissa ennen siirtymistään aikuisten sarjoihin vuonna 2013, jolloin hän edusti Kolmosessa pelannutta FC Myllypuroa. Vuonna 2014 Ivanov pelasi Myllypurossa Kakkosta ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi saman sarjatason Viikinkeihin. Vuonna 2016 Ivanov siirtyi Kakkosen FC Honkaan, joka nousi ensin Ykköseen ja syksyllä 2018 Veikkausliigaan. 
Ensimmäisellä liigakaudellaan 2018 Ivanov valittiin Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen heinä-ja syyskuussa. Kaudella 2019 hän pelasi yhtä lukuun ottamatta jokaisessa FC Hongan ottelussa täydet 90 minuuttia. Ivanov valittiin myös Veikkausliigan lokakuun joukkueeseen. 
Elokuussa 2020 Ivanov siirtyi Puolan pääsarjassa Ekstraklasassa pelaavaan Warta Poznańiin.
Kesällä 2023 Ivanov allekirjoitti vuoteen 2025 asti ulottuvan sopimuksen Saksan 2. Bundesliigan Eintracht Braunschweigin kanssa ja sopimusta ei sen päätyttyä uusittu.
Maajoukkue.
Ivanov ei ole edustanut Suomen nuorisomaajoukkueita. A-maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 2019 Ruotsia vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Ivanov palasi maajoukkueeseen kahden vuoden tauon jälkeen keväällä 2021 ja hänet valittiin Suomen joukkueeseen myös vuoden 2021 EM-kisoihin.
Yksityiselämä.
Robert Ivanovin isä on venäläinen ja äiti inkerinsuomalainen. Hänen äitinsä Nelli Pakki on entinen käsipalloilija, joka on edustanut Viron maajoukkuetta sekä voittanut SM-kultaa Spartan joukkueessa.
Diédougou (Katin piiri)

Diédougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Torodo sijaitsee 55 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 10 500 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Diédougoun kunta rajoittuu idässä Katin piirin Yélékébougoun, etelässä Kalifabougoun, Dio-Garen ja Bossofalan, lännessä N’Tjiban ja pohjoisessa Kolokanin piirin Guihoyon, Ouolodon ja Nossombougoun kuntiin.
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja, maureja ja mandinkoja. Uskontoja ovat animismi, kristinusko ja islam.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa ja kaupankäyntiä sekä hyödynnetään metsiä.
Ullamaija Kivikuru

Ullamaija Kivikuru (s. 7. syyskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja Helsingin yliopiston yhteydessä toimivan Svenska social- och kommunalhögskolanin viestinnän professori (emerita).
Kivikuru kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1961 (Tampereen yhteiskoulu). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi (1966). Hän suoritti viestinnän maisteriopinnot Yhdysvalloissa Wisconsinin yliopistossa (M.Sc., 1971-1972). Sitten hän jatkoi Helsingissä valtiotieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi (VTL 1976, VTT 1985, pääaineenaan viestintä). 
Hän on toiminut journalistina Aamulehdessä (1963–66) ja Viikkosanomissa (1967–70) sekä freelancerina (1972–76). Helsingin yliopistossa hän on oli assistenttina (1976–86), lehtorina (1986–96) ja tutkimuslehtorina (1996–97). Viestinnän professorina hän toimi vuodesta 1997 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Kivikurun keskeisiä tutkimusaiheita ovat olleet viestintä, journalistiikka ja kehityskommunikaatio.
Kivikuru on naimisissa professori Kaarle Nordenstrengin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Professori Kivikurulle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki. Hänet valittiin Vuoden naiseksi 1998.
Guanahatabeyt

Guanahatabeyt olivat Kuuban alkuperäisasukkaita. Eurooppalaisten saapuessa Karibialle guanahatabeyt asuttivat saaren läntistä kolmasosaa tainojen asuttessa saaren muita alueita. Aikalaislähteissä heitä kuvaillaan muita intiaaneja alkukaintaisemmiksi ja he eivät esimerkiksi rakentaneet asumuksia tai harjoittaneet maanviljelyä. Guanahatabeyt hävisivät nopeasti eurooppalaisten saapumisen jälkeen.
Historia.
Nykyinen Kuuba asutettiin viimeistään 6 000 vuotta sitten Jukatanin niemimaan kautta. Isojen Antillien esikeraamisen ajan löydöt tunnetaan casimiroidisina Domikaanisen tasavallan Casimiran löytöpaikan mukaan. Casimiroidisella ei viitata niinkään yhtenäiseen kulttuuriin, vaan alueella käytettyihin tietynlaisiin kivityökaluihin. Sittemmin suuren osaa Karibiaa asuttaneita tainoja pidetään tuloksena uusista saladoidisista asukkaista, jotka levisivät Venezuelasta tai Pienten Antillien kautta 2 000–3 000 vuotta sitten. Uudet ja vanhat asukkaat olivat nykykäsityksen mukaan vuorovaikutuksessa keskenään ja mahdollisesti jopa sulautuivat toisiinsa. Ajan myötä saladoidiset karibialaiset muodostivat oman taino-kulttuurinsa, joka levisi myös suuriin osaan Kuubaa, Eurooppalaisten saapuessa Karibialle guanahatabeyt asuttivat Kuuban läntisintä kolmannesta, kun taas kaksi kolmasosaa saaresta oli jo tainojen asuttamaa. Guanahatabeyt saattavat edustaa alueen vielä jäljellä ollutta casimiroidista väestöä, josta espanjalaiset käyttivät sittemmin virheellisesti nimeä cibonét tai ciboneyt. Nimi lienee viitannut oikeammin tainojen paikalliseen ryhmään. Myös guanahatabey on jonkin alkuperäisen nimen espanjalaistunut muoto. 
Guanahatabeyt tunnetaan kolmesta historiallisesta aikalaislähteestä. Kristoffer Kolumbus mainitsee toisella matkallaan alueelle, että hänen lucayanilainen tulkkinsa ei pystynyt kommunikoimaan paikallisen miehen kanssa Cabo San Antonion seudulla, ilmeisesti koska mies puhui jotakin vierasta kieltä. Diego Velázquez mainitsee puolestaan kirjessään Espanjan kuninkaalle vuonna 1514, että Kuuban länsiosassa asuu hyvin alkukantaisia intiaaneja, joilla ei ollut kyliä saatika asumuksia tai viljelmiä. Bartolomé de las Casas mainitsee samaan tapaan alkukantaiset intiaanit, lisäten että he eivät olleet sukua alueen muille intiaaneille ja että he asuivat luolissa. On kuitenkin epäselvää, missä määrin historialliset lähteet ovat luotettavia. Guanahatabeyt hävisivät nopeasti eurooppalaisten saapumisen jälkeen.
Kulttuuri.
Guanahatabeyt olivat metsästäjä-keräilijöitä. He eivät viljelleet maata, eivät tiettävästi käyttäneet keramiikkaa eikä heillä ollut hierarkista yhteisörakennetta. Guanahatabeyiden puhumasta kielestä on eri näkemyksiä. Jotkut tutkijat ovat pitäneet sitä waraon sukukielenä, tainojen puhuman kielen kaltaisena arawakilaisena kielenä tai mayakielten sukukielenä.
Rekvisitööri

Rekvisitööri on elokuva- ja televisiotuotannossa lavastusryhmän jäsen, jonka tehtävä on huolehtia kohtauksissa tarvittavista irtaimista esineistä eli "rekvisiitasta". Teatterin puolella vastaavia tehtäviä ovat "tarpeistonhoitaja" ja "-valmistaja", joita myös kutsuttiin aiemmin nimellä rekvisitööri (, ).
Elokuvatuotannossa rekvisitööri tekee läheistä yhteistyötä lavastajan kanssa, joka vastaa ohjaajan ja pääkuvaajan kanssa elokuvan visuaalisesta kokonaisilmeestä. Myös elokuvan pukusuunnittelija on tärkeä yhteistyökumppani. Rekvisitööri hankkii kussakin kohtauksessa tarvittavan esineistön lavastajan ja puvustajan antamien taiteellisten ohjeiden mukaan eri lähteistä joko ostamalla, vuokraamalla tai lainaamalla. Hän tekee ennakkotutkimusta esimerkiksi elokuvan tapahtuma-aikaan henkilöhahmojen yhteiskuntaluokassa tyypillisesti käytetyistä esineistä ja esittelee sitten löytämänsä huonekalut ja esineistön lavastajalle. Niin sanottu "käsirekvisiitta" eli käsikirjoituksessa erikseen mainittu esineistö esitellään myös ohjaajalle, koska se on usein olennainen osa tarinankerrontaa.
Työnjako.
Myös lavastaja, kuvauspaikkajärjestäjä ja puvustaja huolehtivat kuvassa tarvittavista esineistä. Lavastajan ja rekvisitöörin työnjako sovitaan usein niin, että kaikki mitä voi yksin kantaa on rekvisiittaa, sitä isommat esineet lavastusta. Järjestäjän vastuulla taas ovat suuret liikkuvat kohteet, kuten kuvissa näkyvät ajoneuvot ja eläimet. Puvustajien ja rekvisitöörin välinen työnjako sovitaan esimerkiksi niin, että rekvisitöörille kuuluvat ne kuvissa näkyvät vaatteet, jotka eivät ole näyttelijöiden päällä, sekä muut laukut paitsi käsilaukut.
Tehtävät kuvaustilanteessa.
Kuvauspaikalla rekvisitööri huolehtii, että jokaisella näyttelijällä on kussakin kohtauksessa käsillä ja kuvan taustalla näkyvillä oikeat esineet. Hän seuraa monitorista ohjaajan ja kuvaajan käyttämiä kuvakokoja ja siirtää kuvasta pois sen mikä ei saa näkyä ja tuo kuviin tarvittavan rekvisiitan. Syömis- ja juomiskohtauksissa rekvisitööri huolehtii myös kohtauksessa tarvittavan ruoan ja juoman valmistamisesta tai hankinnasta. Käytännön apuna tässä voi olla kuvauspaikan muonituksesta huolehtiva catering-palvelu. Alkoholijuomat korvataan yleensä samannäköisillä alkoholittomilla tuotteilla.
Rekvisitööri huolehtii myös mahdollisten tuotesijoittelusopimusten mukaisten tuotteiden tai tuotemerkkien näkymisestä kuvissa.
Klaffivirheiden eli peräkkäisten kuvien välisten epäjohdonmukaisuuksien välttämiseksi rekvisitööri huolehtii, että esineet pysyvät eri kuvissa oikeilla paikoillaan, juomalasit yhtä täynnä yms. Kuvissa näkyvät kellot ja kalenterit on saatava näyttämään tarinan kannalta oikeaa aikaa tai poistettava kuvista. Rekvisitööri huolehtii myös kuvissa näkyvien pintojen, kuten lasien ja peilien puhtaudesta. Kuvausten jälkeen rekvisitööri huolehtii osaltaan kuvauspaikan purusta sekä lainattujen esineiden palautuksesta.
Kuortti

Kuortti on kylä Mäntyharjulla entisen Pertunmaan kunnan alueella Etelä-Savon ja Päijät-Hämeen rajaseudulla. Kylä sijaitsee valtatie 5:n varrella noin Mikkelin ja Lahden puolivälissä, 12 kilometriä Pertunmaan keskustasta. 
Kuortissa toimii useita suurehkoja teollisuusyrityksiä, kuten ohutlevykonepaja Pelaser ja muovituotetehdas Plastep.
Palvelut.
Kuortissa on ollut oma kyläkoulu, jossa oli viimeisinä vuosina luokat 1–6. Koulu oli toiminut vuodesta 1899, nykyisellä paikallaan vuodesta 1954. Se oli ollut lakkautusuhan alla jo muutamia vuosia, ja sen toiminta loppuikin keväällä 2018. Koulurakennuksessa toimii yhä kirjasto, joka on avoinna kerran viikossa. Kuortissa toimii päiväkoti Kuuttila. 
Kuortissa on frisbeegolfrata, kaksi urheilukenttää sekä uimaranta. Talvisin kylästä löytyy myös jääkiekkokaukalo.
Muuta.
Kuortin kylässä toimii vuodesta 1984 aktiivinen kylätoimikunta, joka järjestää erilaisia tapahtumia, kuten Pässi-iltamat tanssilava Kisahallissa Kuortissa. 
Kuortin ABC on myynniltään Suomen suurimpia, ja se on toiminut pilottikohteena monessa omistajansa S-ryhmän kehityshankkeessa. Vuonna 2009 sen liikevaihto oli noin 16 miljoonaa euroa. Huoltamon ja ravintolan lisäksi kiinteistössä toimii apteekki ja muita erikoisliikkeitä. Useat pikavuoroyhteydet niin Helsingin kuin Kuopion suuntaan pysähtyvät ABC:llä. Huoltamokokonaisuus oli 25 vuotta avoinna ympäri vuorokauden, kunnes yöaukiolosta luovuttiin lokakuussa 2025 ammattikuljettajien taukotiloja lukuun ottamatta.
Pure Comedy

Pure Comedy on yhdysvaltalaisen indie folk-muusikko Josh Tillmanin kolmas albumi Father John Misty-taiteilijanimellä. Albumin julkaisi Bella Union ja Sub Pop 7. huhtikuuta 2017 ja siltä julkaistiin viisi singleä. Albumi voitti vuoden 2017 Grammy-palkintogaalassa palkinnon parhaasta albumin pakkauksesta ja se oli ehdolla parhaasta vaihtoehtomusiikin albumista.
Tillman sävelsi ja sanoitti suurimman osan albumista vuoden 2015 aikana ja nauhoitti albumin vuonna 2016 studiossa Los Angelesissa. Albumin apulaistuottajana toimi Jonathan Wilson, joka on tuottanut Father John Mistyn aikaisempia albumeita. Tillman ohjasi Grant Jamesin kanssa noin puolen tunnin lyhytfilmin, "Pure Comedy: The Film" joka julkaistiin 24. tammikuuta 2017. Albumin teemoina toimii mm. kuuluisuus, politiikka, vanhentuminen, sosiaalinen media tai ihmisluonto.
Arvostelut.
Albumi sai hyvin positiivista palautetta kriitikoilta, musiikkikriitikko Anthony Fantano nimitti albumin vuoden 2017 parhaaksi albumiksi videollaan.
Bengt Hambraeus

Bengt Hambraeus (29. tammikuuta 1928 Tukholma – 21. syyskuuta 2000 Apple Hill, Ontario) oli ruotsalais-kanadalainen säveltäjä, urkuri, musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi. Hän sai taiteiden maisterin (1950) ja filosofian tohtorin (1956) arvot Uppsalan yliopistosta, jonka kunniatohtoriksikin hän pääsi vuonna 1992.
Hambraeus opiskeli urkujensoittoa vuosina 1944–1948 Alf Linderin ja musiikkitiedettä 1947–1956 Carl-Allan Mobergin johdolla Uppsalan yliopistossa. Hän sai myös urkujen akustiikan opetusta Ernst Karl Rössleriltä Saksassa vuosina 1949–1952, ja hän oli muiden muassa Olivier Messiaenin opissa Darmstadtissa. Hambraeus liittyi Ruotsin radion palvelukseen vuonna 1957 ja toimi muun muassa tuotantopäällikön tehtävissä vuosina 1968–1972. Vuonna 1972 hän liittyi McGillin yliopiston palvelukseen. Hänelle myönnettiin kuninkaallinen Litteris et Artibus -mitali vuonna 1986. 
Hambraeuksen teoksiin lukeutuvat "Rota"-, "Transit"- ja "Transfiguration"-teosten muodostama kokonaisuus orkesterille, nauhalle ja kamarikokoonpanoille, "Constellations"-sarja uruille, lyömäsoittimille, nauhalle ja ihmisäänille sekä oopperateokset "Sagan" (1980) ja "L-oui dire".
Kalifabougou

Kalifabougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 35 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 11 600 ja kylässä 3 300 asukasta (vuonna 2009).
Kalifabougoun kunnan pinta-ala on 241,29 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Katin piirin Diédougoun, idässä Yélékébougoun ja Kambilan ja etelässä Diagon ja Dio-Garen kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja ja sonikeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös katolisia ja animisteja.
Kalifabougoun kautta kulkee Katin ja Faladién välinen paikallistie. Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, kenafia, maapähkinää ja vihanneksia. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito ja metsien hyödyntäminen.
Székelymaa

Szėkelymaa [] (, tai "Secuime" , ) on historiallinen ja etninen alue Etelä-Karpaateilla Romanian Transilvaniassa. Székelymaassa asuu pääasiassa romanialaisia ja unkarilaisia. Sen kulttuurillinen keskus ja suurin asutuskeskus on Târgu Mureș.
Szekélymaa on saanut nimensä unkarilaisten alaryhmästä székely-nimisestä kansanryhmästä. Székely-unkarilaisia asuu jonkin verran muuallakin, kuten Serbian Vojvodinassa, mutta tärkein ja tunnetuin székely-keskittymä sijaitsee Itä-Karpaattien laaksoissa ja vuorimailla.
Alun perin Székelymaa-nimeä käytettiin Transilvanian autonomisista székely-alueista. Autonomisilla székely-alueilla oli oma hallinnollinen järjestelmänsä, joka säilyi keskiajalta 1870-luvulle. Transilvanian ja eräiden muiden silloisen Unkarin alueiden mukana Székelymaa liitettiin vuonna 1920 Romaniaan.
Osa Székelymaasta oli autonominen Romanian osa nimellä Unkarilaisten autonominen alue (, ) 1952–1960 ja Mureşin unkarilaisten autonominen alue (, ) 1960–1968. Nykyisin itsehallintoa Székelymaassa ajaa liike Szėkelyn kansallinen neuvosto.
Marjatta Müller

Irja Marjatta Müller (o.s. Miettinen; 25. elokuuta 1925 Pyhäjärvi Vpl – 8. heinäkuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksia olivat eläinaiheiset "Hiljainen viesti" ja "Siivekkäät ystäväni" sekä karjalalaisia juuriaan kuvaavat "Rajamaan raskas lumo" ja "Kotiranta".
Elämä ja ura.
Marjatta syntyi vuonna 1925 Karjalankannaksella Pyhäjärven Haapaniemessä Emil ja Impi Miettisen perheen toiseksi vanhimpana lapsena. Emil-isä kuoli ennen Talvisodan alkua marraskuussa 1937 ja Marjatan ollessa vielä nuori perhe joutui lähtemään Karjalasta evakkoon kunnes erinäisten vaiheiden jälkeen perhe asettui Keski-Suomeen. Hän opiskeli ylioppilaaksi 1946 ja kävi Jyväskylän kasvatusopillista korkeakoulua 1949.
Kirjailijana Müller kuvaa teoksillaan muistoja menetetystä kotiseudusta. "Rajamaan raskas lumo" kertoo lahjoitusmaa- ja torppariajasta Karjalankannaksella Suomen suuriruhtinaskunnan aikaan. Kirja toimii myös hänen sukuromaaninaan; äitinsä puolelta Müller polveutuu Kuopan ja Hatakan suvuista, joihin kirjassa esiintyvät Kopan ja Takan suvut perustuvat. Toisena painopisteenä Müller korostaa tuotannossaan kaiken elämän oikeutta luonnossa ja luonnon parantavaa voimaa. Müller kirjoitti myös runoja, loruja, historiikkeja, henkilökuvausta ja pakinoita 1970 - 1990 -luvuilla Vpl. Pyhäjärvi- ja Karjala-lehtiin sekä Keskisuomalaiseen. Lisäksi hänet on palkittu valtakunnallisessa Kalevala-runokilpailussa.
Marjatta Müller kuoli vuonna 2017 kotikaupungissaan Jyväskylässä 91 vuoden iässä.
Santa Ninfa

Santa Ninfa on kunta Italiassa Sisilian länsiosassa olevassa Trapanin maakunnassa.
Historia.
Kunta on perustettu vuonna 1605. Santa Ninfa, kuten koko Belicejoen laakso, kokivat suurta tuhoa 15. tammikuuta 1968 tapahtuneessa maanjäristyksessä.
Diago

Diago on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 10 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 9 400 ja kylässä 2 300 asukasta (vuonna 2009).
Diagon kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Kalifabougoun, idässä Kambilan, etelässä Doubabougoun ja lännessä Dombilan ja Dio-Garen kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puusavannia.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Uskontoja ovat animismi, katolilaisuus ja islam.
Diagon kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja kaupankäyntiä. Diagossa on kivennäisvesipullottamo ja vuonna 2016 avattu sementtitehdas.
Kämppä tyhjänä

Kämppä tyhjänä on "Salatut elämät" -televisiosarjan netissä julkaistava spin-off-sarja. Sarjaa on tehty kolme tuotantokautta vuosina 2018–2019.
Sarja seuraa Pihlajakadun nuorten Violan, Benjaminin, Nellan ja Severin kouluelämää sekä kotibileiden järjestämistä.
Sarjan kolmannen kauden jaksot julkaistiin MTV Katsomossa 8. heinäkuuta 2019. Kausi koostuu viidestä noin 10-minuuttisesta jaksosta. C Moressa jaksot olivat katsottavissa jo 7. heinäkuuta 2019.
Quim Torra

Joaquim Torra i Pla (s. 28. joulukuuta 1962 Blanes) on katalonialainen poliitikko. 
Hänet valittiin Katalonian parlamenttiin 21. joulukuuta 2017 pidetyissä vaaleissa Junts per Catalunyan listalta. 10. toukokuuta 2018 kapinasyytteitten takia maanpaossa oleva Katalonian entinen pääministeri ja uudetkin vaalit voittaneen itsenäisyysmielisen liittouman keulahahmo Carles Puigdemont ehdotti Torraa seuraavaksi itsehallintoalueen johtajaksi Espanjan estettyä tätä ennen Puigdemontin itsensä sekä tutkintavankeudessa olevien Jordi Sànchezin ja Jordi Turullin nimittämisen virkaan. 
Torra nimitettiin aluejohtajaksi 14. toukokuuta 2018. Torran virkakausi päättyi syyskuussa 2020 sen jälkeen kun Espanjan vaaliviranomainen sekä Katalonian ja Espanjan korkeimmat oikeudet epäsivät häneltä oikeuden toimia julkisissa tehtävissä. Espanjan korkein oikeus vahvisti Torran 18 kuukauden viranhoitokiellon.
Malin Brännback

Malin Elisabet Brännback (s. ) on Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansainvälisen yritystoiminnan professori. Hän on toiminut myös Åbo Akademin Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaanina.
Brännback on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010.
Eila Helander

Eila Marjatta Helander (s. Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirkkososiologian emeritaprofessori.
Helander kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1965. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin teologiksi (TM 1969), valmistui sitten 1980-luvulla filosofian kandidaatiksi ja tohtoriksi (FK 1982, FK 1983, FT 1987). Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti vuosina 1988–1997. 
Ammatillisella työurallaan Helander toimi ensin Helsingin diakoniaopiston seurakuntasisartyön opettajana (1970–73) ja Suomen Raamattuopiston säätiön lehtorina (1979–83). Hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen viransijaisuutta hoitava lehtori vuosina 1984–1986, tutkija 1987 sekä Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1996–97. Helsingin yliopiston kirkkososiologian professuurin hän sai vuonna 1997.
Helander on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1999 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2005.
Helanderin puoliso on Gustav Björkstrand. Heillä on kaksi lasta.
Pierrette Lepage

Pierrette Marie Ethel Claudette Lepage (s. 25. toukokuuta 1939 Montreal, Kanada) on kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin arvon Lavalin yliopistosta vuonna 1952, taiteilijadiplominsa Toronton yliopistosta 1959 ja taiteiden kandidaatin arvon Toronton yliopistosta 1960. Hän opiskeli myös Pariisissa. Hänen opettajiaan olivat Constantin Klimoff, Alberto Guerrero ja Lazare Lévy.
Lepage on esiintynyt Toronton ja en kanssa. Vuonna 1970 hän muodosti aviomiehensä Bruce Matherin kanssa nykymusiikkiin erikoistuneen duon, joka on esiintynyt Kanadassa, Ranskassa, Argentiinassa, Brasiliassa, Meksikossa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa. Lepage on opettanut Toronton ja McGillin yliopistoissa.
Bruce Pennycook

Bruce Pennycook (s. 5. lokakuuta 1949 Toronto, Kanada) on kanadalainen säveltäjä, saksofonisti ja musiikkipedagogi. Hän on osoittanut kiinnostusta akustisten soitinten live-elektroniikkaan yhdistämistä kohtaan, mikä on näkynyt muiden muassa teoksissa "Praescio I", (1987), "Praescio II" (1988) ja "Praescio III" (1988). Muiden teosten joukossa ovat olleet "If Carillons Grew Wings" nauhalle (1975) sekä "Speeches for Dr. Frankenstein" (1981) sopraanolle ja tietokoneen generoimalle nauhalle. Vuonna 1987 Kingstonin sinfoniaorkesteri kantaesitti tilausteoksen "In Your Medium" (1986) sopraano Carol-Lynn Reifelin kanssa.
Pennycook aloitti musiikilliset opintonsa klarinetti- ja saksofonitunteja ottamalla. Sittemmin hän opiskeli sävellystä Toronton yliopistossa Gustav Ciamagan, Lothar Kleinin ja John Weinzweigin johdolla. Vuonna 1973 hän voitti CAPAC:n myöntämän Sir Ernest MacMillan -palkinnon/stipendin. Toronton yliopistosta Pennycook sai musiikin kandidaatin arvon sävellyksessä (1973) sekä musiikin maisterin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa (1974). Sittemmin Pennycook opiskeli musiikkitiedettä Stanfordin yliopistossa, Kaliforniassa, John Chowningin ja Leland Smithin johdolla. Stanfordista hän sai musiikkitaiteiden tohtorin arvon vuonna 1978. Vuosina 1978–1987 hän opetti Queenin yliopistossa, jossa hän perusti musiikin ja teknologian tutkimuskeskuksen. Vuonna 1987 hän liittyi McGillin yliopiston musiikin tiedekunnan henkilökuntaan opettamaan tietokonemusiikkia ja elektroakustisten tekniikoiden soveltamista live-esityksissä.
Saksofonistina Pennycook on esiintynyt Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Hän on julkaissut tietokonemusiikkiin liittyviä artikkeleita alaan erikoistuneissa lehdissä.
Aimaqit

Aimaqit tai čahar aimaqit ovat nykyisin persiaa puhuva etninen ryhmä Afganistanissa. He asuvat pääasiassa Afganistanin luoteisosassa ja muodostavat noin viisi prosenttia koko maan väestöstä. Uskonnoltaan aimaqit ovat sunnalaisia muslimeja, ja he ovat paimentolaisia tai puolipaimentolaisia.
Historia.
Aimaqien taustasta kertovat historialliset lähteet ovat usein sekavia ja ristiriitaisia. Aimaqit puhuvat nykyisin persiaa mutta ovat aiemmin ehkä puhuneet jotain muuta kieltä. Vuonna 1836 joiltakin tuolloin brittien alaisuudessa työskennelleiltä rajakiviä pystyttämässä olleilta aimaqeilta kirjattiin ylös sanastoa, jonka on tulkittu juontuvan mongolista. Samaan tapaan mongolitaustaista sanastoa on esimerkiksi hazaroilla. Nimi aimaq itsessään viittaa mongolin kielessä heimoon ja čahar aimaqit viittaa puolestaan neljään heimoon, joista aimaqien joskus katsotaan muodostuvan. Sanasto voi kertoa aimaqien mongolitaustasta, tai vaihtoehtoisesti he ovat olleet alun perin turkkilainen kansa, joka on omaksunut mongoliaineksia kieleensä. 
Aimaqit tulivat tunnetuiksi sotureina ja 1880-luvulla. Heratin emiiri käytti aimaqeja turvaamaan alueensa pohjoisosia turkmeeneja ja venäläisiä vastaan. Myöhemmin he liittoutuivat venäläisten kanssa ja kärsivät afgaaniemiiri 'Abd al-Rahman Khanin kostotoimista. Aimaqit sotivat afgaanihallintoa vastaan myös vuonna 1929, kun tadžikkitaustainen kapinapäällikkö Habib Allah Kalakani valtasi maan pääkaupungin. Edellisen kerran tavoin aimaqit kärsivät kostotoimista, kun afgaanit pääsivät takaisin Kabulin valtaistuimelle. Aimaqit ovat asettuneet afgaaneja vastaan suhtautuen myötämielisemmin esimerkiksi Pohjoisen liittoon kuin paštujen eli afgaanien hallitsemaan Talibaniin.
Kulttuuri.
Aimaqit ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. Sunnalaisuus on yksi merkittävä ero verrattuna hazaroihin, jotka harjoittavat pääasiassa šiialaisuutta. Elinkeinonaan aimaqit harjoittavat paimentolaisuutta tai puolipaimentolaisuutta. Aimaqien kasvattamiin kotieläimiin kuuluvat karja, lampaat ja vuohet. Karjaa paimennetaan hevosten selästä ja aimaqien perinteiset teltta-asumukset muistuttavat jurttia. Teltat tehdään villahuovasta, ja niiden pystyttäminen ja purkaminen on nopeaa. Nykyisin osa aimaqeista on myös muuttanut lähialueen suurempiin kaupunkeihin, kuten Heratiin tai Chaghcharaniin.
Gustav Ciamaga

Gustav Ciamaga (10. huhtikuuta 1930 London, Ontario, Kanada – 11. kesäkuuta 2011 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä. Vaikka hänen tuotantoonsa kuuluu lukuisia muitakin kuin elektronisen musiikin teoksia, sisältyy useimpiin hänen 1960-luvun loppupuolen ja 1970-luvun teoksiinsa nauha. Hän myös kehitti yhteistyössä Hugh Le Cainen kanssa uusia laitteita elektronista musiikkia varten. Hänen teostensa joukossa ovat "Curtain Raiser" (sävelletty Louis Applebaumin kanssa, 1969) ja "Solipsism While Dying" (Lyric Arts Trion kantaesittämä, 1973). Hän myös teki vuonna 1969 tietokonesovituksen Brandenburgilaisesta konsertosta nro 1 (Johann Sebastian Bach). Ciamagan teoksia on esitetty Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa.
Ciamaga opiskeli vuosina 1951–1954 Länsi-Ontarion yliopistossa ja suoritti samanaikaisesti yksityisiä opintoja Gordon Delamontin johdolla. Vuosina 1954–1956 Ciamaga opiskeli Toronton yliopistossa sävellystä John Weinzweigin ja John Beckwithin johdolla; hän suoritti sävellys- ja musiikkitiedeopintoja myös Brandeisin yliopistossa Massachusettsissa, jossa hänen sävellysopettajinaan olivat Arthur Berger, Harold Shapero ja Irving Fine. Hän jatkoi opintojaan Massachusettsissa vuoteen 1963 saakka.
Ciamaga liittyi Toronton yliopiston musiikkitiedekunnan palvelukseen vuonna 1963, ja hänestä tuli elektronisen musiikin studion johtaja vuonna 1965. Vuodesta 1968 hän johti musiikin teorian ja sävellyksen jaosta. Hän työskenteli myös monissa eurooppalaisissa elektronisen musiikin studioissa ja toimi The Royal Conservatory of Musicin (Toronto) musiikkitiedekunnan dekaanina vuosina 1977–1984 sekä siirtymävaiheen rehtorina 1983–1984.
Porin portti

Porin portti on vuonna 1993 paljastettu tanskalaisen kuvataiteilijan Per Kirkebyn veistos, joka sijaitsee Porin Eteläpuistossa. Se on ensimmäisiä ulkomaisen taiteilijan tekemiä julkisia veistoksia Suomessa. Vuonna 2018 kuollut Kirkeby oli Pohjoismaiden merkittävimpiä kuvataiteilijoita, ja häntä on kutsuttu myös yhdeksi maailmansotien jälkeisen Euroopan tärkeimmistä taiteilijoista.
Tiilestä muurattu neljä metriä korkea veistos muistuttaa neljään suuntaan avautuvaa porttia, jonka läpi pääsee myös kulkemaan. Se sijaitsee Eteläpuiston pohjoispäässä Porin keskustaa halkovien puistoakselien risteyksen tuntumassa. Etelä- ja Pohjoispuiston muodostaman puistokadun päissä ovat Emil Cedercreutzin veistokset "Äestäjä" ja "Satakunnan karhu", joiden muodostamaa kokonaisuutta puiston keskilinjalle sijotettu Kirkebyn monumentti täydentää. Veistos niveltyy osaksi lääninarkkitehti G. Th. Chiewitzin vuonna 1852 suunnittelemaa Porin keskustan ruutuasemakaavaa. Teoksen punaruskeat tiilet luovat myös mielleyhtymän Kokemäenjoen pohjoisrannan vanhoihin teollisuusrakennuksiin sekä uusgoottilaiseen Keski-Porin kirkkoon.
Ajatus Porin keskustaan toteutettavasta tiiliveistoksesta syntyi keväällä 1991, jolloin Porin taidemuseossa oli esillä neljässä Pohjoismaassa kiertänyt retrospektiivinen Per Kirkebyn näyttely. Kirkeby tutustui kaupunkiympäristöön ja valitsi itse veistoksen sijoituspaikan. Suunnitelma julkistettiin toukokuussa 1991, ja rakennustyöt aloitettiin monien vaiheiden jälkeen elokuussa 1993. Porin kaupungin lisäksi sen kustannuksiin osallistuivat Satakunnan Kirjateollisuus ja Ylivieskan Tiili, jonka valmistamista tiilistä veistos muurattiin. Varsinaisen muuraustyön tekivät Risto Jokisuo ja Arvi Linnainsaari. Tiiliveistos paljastettiin 29. marraskuuta 1993, jolloin se myös nimettiin epävirallisesti ”Porin portiksi”.
Porin portissa on sekä arkitehtonisia että veistoksellisia elementtejä. Se jatkaa Kirkebyn aikaisemmin toteuttamaa avoimien rakenteiden sarjaa, johon liittyviä tiilisiä ulkoilmaveistoksia on eri puolilla Eurooppaa. Kirkeby teki ensimmäiset tiiliveistoksensa jo 1960-luvun puolivälissä, mutta varhaisimmista suurin osa oli väliaikaisia näyttelyinstallaatioita. Niissä voidaan nähdä vaikutteita Väli-Amerikan alkuperäiskansojen monumenteista. Kirkebyn tiiliveistoksia on luonnehdittu myös venäläisen Kazimir Malevitšin "arkkitektonien" perillisiksi.
Gunilla Holm

Gunilla Inger Maria Holm (s. 7. syyskuuta 1954 Tenhola) on Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkielinen professori. 
Holm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 (Ekenäs samlyceum). Hän valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1980. Hän suoritti Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltionyliopiston Buffalon kampuksella (SUNY Buffalo) kasvatustieteen maisteritutkinnon (Ed.M. 1983) ja valmistui sieltä myös tohtoriksi (Ph.D. 1987). 
Holm työskenteli professorina Western Michigan Universityssä 1989–2006. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkieliseksi professoriksi vuonna 2006. Hän on johtanut pohjoismaista huippuyksikköä 'Justice through Education in the Nordic Countries". 
Holmin tutkimuskohteita ovat muun muassa monikultuurinen koulutus, kvalitatiiviset tutkimusmenetelmät, nuoriso- ja populaarikulttuuri sekä koulutuksen ja tasa-arvon välinen riippuvuus.
Holm on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2009. Vuonna 2017 hän sai Maikki Fridbergin tasa-arvopalkinnon.
Pauliina Remes

Pauliina Remes (s. ) on Uppsalan yliopiston filosofian professori.
Remes on väitellyt Britanniassa. Hän on toimittanut yksin tai yhdessä muiden kanssa useita kansainvälisten kustantamojen julkaisemia tieteellisiä filosofian kirjoja.
Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2015.