tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muzio Clementi

Muzio Clementi (23. tammikuuta 1752 Rooma – 10. maaliskuuta 1832 Evesham) oli italialainen säveltäjä ja pianisti. Suurin osa hänen sävellyksistään on pianokappaleita.
Elämä.
Clementi oli lapsinero, joka syntyi Roomassa vuonna 1752. Hänet nimitettiin urkuriksi 9-vuotiaana, ja ensimmäisen oratorion hän sävelsi 12-vuotiaana. Peter Beckford suostutteli Clementin isän antamaan tämän lähteä mukaansa Englantiin. Clementi harjoitteli ahkerasti Englannin maaseudulla, ja teki vaikutuksen Lontoossa vuonna 1773. Pianosta oli tullut suosittu soitin, ja Clementi osasi hyödyntää uuden soittimen ominaisuuksia. Hän oli 1777–1780 Lontoon italialaisen oopperan cembalonsoittaja, ja vuonna 1780 hän teki Euroopan-kiertueen.
Clementi asettui Lontooseen 1782. Hän työskenteli sekä opettajana että säveltäjänä ja esiintyjänä. Clementi perusti vuonna 1799 myös yrityksen, joka julkaisi musiikkia ja valmisti pianoja. Hän sävelsi useita sinfonioita, mutta niistä suurin osa on kadonnut. Clementin tunnetuimpiin oppilaisiin kuuluivat Johann Baptist Cramer, Giacomo Meyerbeer ja John Field.
Musiikki.
Clementi sävelsi lähinnä pianomusiikkia, kuten lukuisia, yhä usein soitettuja sonaatteja ja sonatiineja. Lisäksi hän sävelsi muun muassa sinfonioita, mutta myös kamari- ja vokaalimusiikkia. Säveltäjä kirjoitti myös pedagogisen teoksen "Introduction to the Art of Playing on the Piano Forte" (1801).
Clementin musiikin tunnetuksi tekemiseen nykyään pyrkii Muzio Clementi Society, jonka perusti pianisti Jeremy Eskenazi vuonna 2006.
Michael Haydn

Johann Michael Haydn (14. syyskuuta 1737 Rohrau – 10. elokuuta 1806 Salzburg) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli säveltäjä Joseph Haydnin veli. Michael Haydn syntyi Rohraussa ja lauloi veljensä tavoin kuorossa Wienissä. Vuodesta 1762 lähtien hän työskenteli Salzburgin piispanhovissa, missä toimi viulistina, urkurina ja hovisäveltäjänä. Haydn oli sekä Leopold että Wolfgang Amadeus Mozartin ystävä ja työtoveri. Haydnin tunnetuimpia sävellysoppilaita olivat mm. Carl Maria von Weber ja Anton Diabelli.
Michael Haydn keskittyi lähinnä kirkkomusiikin säveltämiseen, mutta hän sävelsi myös useita sinfonioita, konserttoja sekä kamarimusiikkia. Haydnin "Requiem pro defuncto Archiepiscopo Sigismundo" vaikutti suuresti Mozartin Requiemiin. Hänen sinfoniaansa nro 25 (G-duuri MH 334) luultiin pitkään Mozartin 37. sinfoniaksi. Sekaannus aiheutui käsikirjoituksesta, jossa alku oli Mozartin käsialaa. Mozart oli säveltänyt sinfoniaan tuntemattomasta syystä uuden hitaan johdannon, mutta loput teoksesta ovat Michael Haydnin.
Otis Redding

Otis Ray Redding Jr. (9. syyskuuta 1941 Dawson, Georgia, Yhdysvallat – 10. joulukuuta 1967 Madison, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen soul- ja R&amp;B-laulaja. Redding oli jo elinaikanaan suosittu esiintyjä ja menestynyt sekä laulajana että lauluntekijänä. Hänen kuolemansa jälkeen julkaistu ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” kuitenkin sinetöi hänen maineensa.
Historia.
Georgian osavaltiosta kotoisin ollut papin poika harjoitti laulutaitoaan baptistikirkon kuorossa ja kiersi etelävaltioita blueskitaristi Johnny Jenkinsin seurueessa. Reddingin ensimmäinen pikkumenestys oli ”These Arms of Mine”. Stax Recordsin Volt-levymerkki julkaisi laulajan itsensä säveltämän ja sanoittaman singlen 1962.
Uusien menestyslevyjen myötä Reddingistä tuli yksi memphisläisen Stax Recordsin tähdistä. Hänen menestyskappaleitaan olivat muun muassa ”Mr. Pitiful”, ”I’ve Been Loving You Too Long”, ”I Can’t Turn You Loose”, ”Try a Little Tenderness” sekä The Rolling Stones -laina ”(I Can’t Get No) Satisfaction)”. Reddingin kuuluisimpia kappaleita on ”Respect”, joka nousi listaykköseksi, kun Aretha Franklin esitti sen 1967, kaksi vuotta Reddingin ensilevytyksen jälkeen.
Otis Reddingin mainetta lujitti hänen esiintymisensä Monterey Pop -festivaaleilla toukokuussa 1967. Nousussa ollut ura kuitenkin katkesi Reddingin jouduttua saman vuoden joulukuussa lento-onnettomuuteen, kun hän oli menossa esiintymään Wisconsinin Madisoniin. Lentokone syöksyi järveen Madisonissa. Onnettomuudesta selvisi elossa vain yksi Reddingin The Bar-Kays -taustayhtyeen jäsen, neljä muuta koneessa ollutta Bar-Kays-yhtyeen teini-ikäistä jäsentä sekä Redding menehtyivät. Turman syy ei selvinnyt.
Menestys kuoleman jälkeen.
Redding nousi myyntilistoille tammikuussa 1968, kun single ”(Sittin’ on) the Dock of the Bay” ilmestyi. Tunnelmallinen balladi on varsin erilainen kuin kiihkeät R&amp;B-kappaleet, joista Redding tunnettiin. Redding kirjoitti ”(Sittin’ on) the Dock of the Bayn” ensisäkeet viettäessään viikon asuntolaivalla San Franciscon rannassa kesällä 1967.
Kappaleessa on tietoisia Beatles-vaikutteita.
Vain kolme päivää ennen Reddingin kuolemaan johtanutta lento-onnettomuutta äänitetty laulu muodostui suuremmaksi menestykseksi kuin yksikään hänen elinaikanaan julkaisema levy. Single nousi Yhdysvaltain pop- ja R&amp;B-listojen ykköseksi, ja Redding palkittiin postuumisti kahdella Grammy-palkinnolla.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1948

Talviolympialaisissa 1948 Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin pikaluistelussa neljällä eri matkalla. Kilpailut käytiin "Badrutts-Park"-jäästadionilla.
Fernando Sor

Fernando Sor (14. helmikuuta 1778 – 10. heinäkuuta 1839) oli espanjalainen säveltäjä ja kitaristi. Kotimaassaan Espanjassa myös "kitaran Beethoveniksi" kutsuttu Sor kuuluu ensimmäisiin säveltäjiin, joiden ansiosta kitaraa alettiin arvostaa konserttisoittimena.
Elämäkerta.
Melko varakkaaseen perheeseen syntynyt Sor polveutui pitkästä sukulinjasta ammattisotilaita ja alun perin hänen aikeenaan olikin jatkaa tätä perinnettä. Sor kuitenkin hylkäsi sotilasuran ja kiinnostui musiikista, kun hänen isänsä tutustutti hänet italialaiseen oopperaan. Sorin isä opetti hänelle myös kitaransoittoa, vaikka kitara ei siihen aikaan ollutkaan varsinaisesti konserttisoitin, vaan sitä saattoi kuulla lähinnä kapakoissa.
Sor opiskeli musiikkia luostarissa Montserrat-vuoren rinteillä ja sävelsi siellä myös ensimmäiset teoksensa kitaralle. Sor joutui kuitenkin lopettamaan opintonsa hänen isänsä kuoltua, sillä hänen äidillään ei ollut varaa kustantaa niitä.
Vuonna 1808, kun Napoleon Bonaparte hyökkäsi Espanjaan, Sor alkoi säveltää kitaralle kansallismielistä musiikkia, johon usein liittyi isänmaallisia sanoituksia. Kun Espanjan armeija kukistui, hän myöntyi kuitenkin hänelle tarjottuun hallinnolliseen virkaan uudessa hallituksessa. Vuonna 1813 Sor ja monet muut ranskalaisten kanssa veljeilleet taiteilijat ja aristokraatit lähtivät Espanjasta, kun ranskalaiset ajettiin pois maasta. Hän muutti Pariisiin, eikä enää koskaan palannut kotimaahansa.
Pariisissa Sor saavutti mainetta kaupungin taideyhteisössä sävellystensä ja kitaransoittotaitojensa ansiosta. Lopulta hän alkoi tehdä konserttikiertueita muualle Eurooppaan ja tuli kuuluisaksi ympäri Eurooppaa. Vuonna 1827 Sor asettui aloilleen ja päätti asua koko loppuelämänsä Pariisissa. Hänen sävellystyönsä jatkui varsin tuotteliaana.
Sorin viimeiseksi teokseksi jäi messu, jonka hän sävelsi vuonna 1837 kuolleelle tyttärelleen. Tyttären kuolema sai jo valmiiksi huonossa kunnossa olevan Sorin syvän masennuksen valtaan. Hän kuoli vuonna 1839 kieli- ja kurkkusyöpään.
Antonio Soler

Antonio Francisco Javier José Soler Ramos (3. joulukuuta 1729 – 20. joulukuuta 1783) oli espanjalainen säveltäjä.
Elämä.
Soler syntyi Kataloniassa vuonna 1729. Hän aloitti musiikin opiskelunsa opettelemalla soittamaan urkuja ja säveltämään. Kuuden vuoden iässä Soler pääsi laulamaan luostarin kuoroon. Vuonna 1746 hän pääsi urkuriksi Lleidan katedraaliin ja lisäksi hän tiettävästi työskenteli La Seu d'Urgelli katedralissa. 
Musiikki.
Soler sävelsi sonaatteja, konserttoja, kamarimusiikkia, messuja ja soolokappaleita uruille.
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1928

Talviolympialaisissa 1928 Sveitsin Sankt Moritzissa kilpailtiin pikaluistelussa kolmella eri matkalla. Kilpailut käytiin Badrutts-Park-jäästadionilla. Kaikki mitalit yhtä lukuun ottamatta menivät Suomeen tai Norjaan.
10 000 metrin kilpailu jouduttiin perumaan jään mentyä huonoon kuntoon korkean ilman lämpötilan takia. Kilpailun lähtöhetkellä lämpötila oli jo lähes 20 astetta. Ensimmäisenä luistellut Irving Jaffee luisteli ajan 18.36,6. Kolmannessa parissa luistellut norjalainen silloinen maailmanennätysmies Armand Carlsen jäi lähes 21 minuuttia ja kun seuraavaa lähtöä oli kulunut kolme kierrosta, kilpailu päätettiin keskeyttää. Kisaa yritettiin siirtää seuraavalle päivälle, mutta suomalaiset ja norjalaiset olivat ehtineet varata liput aamujunalle, päätettiin se peruuttaa kokonaan. Kyseessä on ainoa kerta talviolympialaisten historiassa, kun kilpailu on jouduttu kokonaan perumaan.
Mitalistit.
500 m.
&lt;br&gt;
1 500 m.
&lt;br&gt;
5 000 m.
&lt;br&gt;
Heinrich Schütz

Heinrich Schütz (Heinricus Sagittarius; 9. lokakuuta 1585 Köstritz – 6. marraskuuta 1672 Dresden) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri. Hän sävelsi muun muassa ensimmäisen saksalaisen oopperan, "Dafnen". Sen ensiesitys oli Torgaussa vuonna 1627, mutta teoksen musiikki on sittemmin kadonnut. Hän on huomattavin aikansa kolmesta saksalaisesta säveltäjäkolmikosta, johon kuuluivat myös Samuel Scheidt ja Johann Hermann Schein. Häntä pidetään myös merkittävimpänä Bachin edeltäjänä evankelisen kirkkomusiikin alalla.
Schütz aloitti musiikin harrastamisen laulamalla kuorossa. Tämän jälkeen hän meni Marburgiin opiskelemaan lakia. Vuosina 1609–1613 hän opiskeli Venetsiassa musiikkia opettajanaan Giovanni Gabrieli. Opiskelunsa jälkeen Schütz toimi urkurina Kasselissa, mutta vuonna 1615 hän siirtyi Dresdeniin säveltämään musiikkia. Vuosina 1628–1629 hän opiskeli jälleen Venetsiassa, jossa Claudio Monteverdi esitteli hänelle uusimpia draamallisen tyylin virtauksia. Monteverdillä oli suuri vaikutus Schützin vuosina 1628–1645 tekemiin sävellyksiin, joihin kuuluvat Venetsiassa tehty "Symphoniae sacrae" -konserttokokoelma ja sen vuosina 1647 ja 1650 tehdyt jatko-osat 
Schütz työskenteli Dresdenissä kuolemaansa asti. Kolmikymmenvuotinen sota haittasi hänen työskentelyään siten, että sodan tuhojen takia hänellä oli käytettävissään vain kuoro ja muutamia soittajia. Heille hän sävelsi vuosina 1636–1639 pienimuotoisia teoksia, jotka dynaamisuudessaan ja värikkässä soitinnuksessaan ovat hänen onnistuneimpia sävellyksiään. Vieläkin kuuluisampi on hänen 86-vuotiaana säveltämänsä teis Deutsches Magnificat (1671). Se on moni-ilmeinen ja nerokas teos, jossa on viittauksia hänen nuoruusaikojensa lausunnalliseen resitatiiviin. Schütz kuoli aivohalvaukseen vuonna 1672. 
Valtaosa Schützin sävellystuotannosta on kirkkomusiikkia. Urkusävellyksiä hän ei kuitenkaan ole tehnyt.
D. H. Peligro

D.H. Peligro (oik. Darren Henley, 9. heinäkuuta 1959 St. Louis, Yhdysvallat – 28. lokakuuta 2022 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka oli Dead Kennedysin pitkäaikainen rumpali. Hän oli mukana myös muun muassa Red Hot Chili Peppersissä sekä julkaisi sooloalbumeita.
Elämä ja ura.
Darren Henley syntyi St. Louisissa 1959. Hän muutti teini-ikäisenä San Franciscoon ja asui siellä pakettiautossa. Hän tutustui S.S.I.-nimisen yhtyeen jäseniin ja liittyi yhtyeen rumpaliksi. Peligro oli mukana sekä San Franciscon että Los Angelesin musiikkiskenessä. Hän tuli rumpalina tunnetuksi tyylistä, joka yhdisti punk rockia, hardcore punkia, metallia ja reggaeta.
Peligro liittyi vuonna 1981 Dead Kennedysiin, kun yhtyeen alkuperäinen rumpali Bruce Slesinger oli jättänyt paikan. Hän oli mukana heti samana vuonna EP:llä "In God We Trust Inc.", joka vei Dead Kennedysin musiikkia kovempaan ja nopeampaan punk rockiin, mihin oli osaltaan vaikuttamassa Peligron tyyli rummuissa. Peligro oli mukana kolmella Dead Kennedysin studioalbumilla, "Plastic Surgery Disasters" (1982), "Frankenchrist" (1985) ja "Bedtime for Democracy" (1986).
Dead Kennedys hajosi 1986, ja tämän jälkeen Peligro soitti useissa yhtyeissä. Peligro liittyi 1988 Red Hot Chili Peppersiin, joka etsi uutta rumpalia Jack Ironsin lähdettyä. Hän tunsi jo ennestään yhtyeen Anthony Kiedisin ja Flean, joiden kanssa oli soittanut huumoriprojektissa Three Little Butt Hairs. Peligro erotettiin yhtyeestä jo marraskuussa 1988 tämän huumeongelmien takia. Hän ehti olla mukana Red Hot Chili Peppersin keikoilla ja "Mother’s Milk" -albumin musiikintekoon.
Peligro muodosti nimeään kantaneen sooloprojektin, jonka ensimmäinen albumijulkaistiin 1995. "Peligron" julkaisi Dead Kennedysin Jello Biafran itsenäinen levy-yhtiö Alternative Tentacles. Pelgiro julkaisi vielä 2000-luvulla kaksi albumia, "Welcome to America" ja "Sum of Our Surroungings". Niistä ensiksi mainittu voitti 2004 independent-musiikin parhaan rock-albumin tittelin.
Peligro, East Bay Ray, Klaus Flouride ja Biafran korvannut Brandon Cruz perustivat 2001 Dead Kennedysin uudestaan. Peligro oli elämänsä loppuun asti osa Dead Kennedysin uutta tulemista, vaikka hän pitikin vuoden mittaisen vapaan terveyssyiden takia. Viimeisinä vuosinaan hän oli mukana myös monien muidenkin artistien konserteilla ja albumeilla. Hän teki yhteistyötä muun muassa Mobyn, Feederzin, Roky Ericksonin ja Nailbombin kanssa.
Peligro oli viimeisinä vuosinaan avoin huumeongelmiansa suhteen. Hän kertoi niistä sekä haastatteluissa että omaelämäkerrassaan "Dreadnaught: King Of Afropunk". Hän kertoi myös, että 1980-luvun punkkulttuurin rasismi vaikutti hänen haasteisiinsa.
Peligro kuoli lokakuussa 2022 tapaturmaisesti syntyneeseen päävammaan.
Henri Dutilleux

Henri Dutilleux [dytijö] (22. tammikuuta 1916 Angers, Maine-et-Loire – 22. toukokuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. 
Elämä.
Dutilleux syntyi Angers’ssa vuonna 1916 ja opiskeli musiikkia Pariisin konservatoriossa vuosina 1933–1938. Dutilleux sai vuonna 1938 Ranskan valtion Prix de Rome -apurahan. Hän palveli toisen maailmansodan alussa lääkintäjoukoissa ja johti sodan loppuvuosina Pariisin oopperan kuoroa. Sodan jälkeen Dutilleux toimi professorina sekä Ranskan radion musiikkiosaston tuottajana.
Dutilleux ei kiinnostunut sarjallisuudesta tai muista ajan ilmiöistä, vaan loi tuotantonsa Claude Debussyn ja Maurice Ravelin luomalta perustalta, joka korosti sointivärien merkitystä.
Musiikki.
Dutilleux kelpuutti teosluettelonsa opusnumero 1:ksi vasta ensimmäisen pianosonaattinsa, joka valmistui vuosina 1946–1948 ja jonka hän omisti pianistivaimolleen Geneviève Joylle. 1950-luvulla Dutilleux sävelsi kaksi sinfoniaa, vaikka modernistit pitivät sinfoniamuotoa jo vanhentuneena.
Vuonna 1970 kantaesitettiin Dutilleux’n sellokonsertto, joka oli sävelletty Mstislav Rostropovitšille. Tämän jälkeen säveltäjä hylkäsi sinfoniaorkesterin vuosiksi ja keskittyi kamarimusiikkiteoksiin.
Palattuaan suuren orkesterin pariin säveltäjä kirjoitti muun muassa Isaac Sternille viulukonserton vuonna 1985. Hänen merkittävimpiin sävellyksiinsä kuuluu myös Rostropovitšin tilaama "Timbres, espace, mouvement" (1978). Vuonna 2009 Dutilleux sävelsi laulusarjan "Le temps l’horloge", jonka omisti sopraano Renée Flemingille ja kapellimestari Seiji Ozawalle.
Dutilleux vieraili Suomessa vuonna 1987.
Luettelo Suomen puolueista

Luettelo Suomen puolueista sisältää Suomen politiikassa suuriruhtinaskunnan ja tasavallan aikana vaikuttaneet puolueet.
Oikeusministeriö on vuodesta 1969 lähtien ylläpitänyt puoluerekisteriä, johon merkityllä yhdistyksellä on oikeus asettaa ehdokaslistoja kunta-, alue-, eduskunta- ja europarlamenttivaaleissa. Puoluelaissa puolueella tarkoitetaan ”rekisteröityä yhdistystä, joka on merkitty puoluerekisteriin”.
Nykyiset rekisteröidyt puolueet.
Eduskuntapuolueet.
Eduskunnan suurin puolue on eduskuntavaalien 2023 jälkeen keskusta-oikeistoon lukeutuva kokoomus.
Muut rekisteröidyt puolueet.
Seuraavilla puolueilla ei ole edustajia eduskunnassa eikä Euroopan parlamentissa.
Ahvenanmaan puolueet.
Ahvenanmaan maakuntapäivien suurin puolue on Ahvenanmaan liberaalit.
Pääoma (Marx)

Pääoma: Poliittisen taloustieteen arvostelua ("Das Kapital: Kritik der politischen Ökonomie") on Karl Marxin kirjoittama laaja talouden teoriaa käsittelevä kirja, Marxin pääteos, joka on kapitalismin sekä sen taloudellisten toimintojen ja teorioiden kriittinen analyysi. 
Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1867. Toinen ja kolmas osa ilmestyivät postuumisti Friedrich Engelsin toimittamina vuosina 1885 ja 1894. "Pääoman" neljänneksi osaksi kutsutun ja vuosina 1862–1863 kirjoitetun "Theorien über den Mehrwert" toimitti Karl Kautsky vuosina 1905–1910 julkisuuteen. 
Suomeksi "Pääoman" ensimmäinen osa ilmestyi vuosina 1913–1918 O. W. Louhivuoren kääntämänä, toinen osa vuonna 1950 Mauri Ryömän kääntämänä ja kolmas osa vuonna 1976 Antero Tiusasen kääntämänä. 
Vuosien 1857–1858 taloudelliset käsikirjoitukset eli Grundrisse ("Grundrisse der Kritik der politischen Ökonomie") sisältää Karl Marxin kirjoituksia, joissa hän valmisteli "Pääoma"-teostaan. "Grundrisse" ilmestyi suomeksi vuonna 1986 Antero Tiusasen kääntämänä.
Larharyhmä

Larharyhmä on suomalainen, vuodesta 1997 toiminut humoristinen punk- ja metalliyhtye, joka parodioi nykyajan pop-ilmiöitä. Esimerkiksi Tiktak-coverin ”Lopeta” musiikkivideossa parodioidaan Daruden ”Sandstorm” -musiikkivideota, jossa jahtaaja ampuu värikuula-aseilla.
Teräsmies (vuoden 1978 elokuva)

Teräsmies () on yhdysvaltalainen vuonna 1978 valmistunut supersankarielokuva DC Comicsin julkaisemasta sarjakuvahahmosta Teräsmiehestä. Elokuva oli ensimmäinen Salkindien tuotantoyhtiön kolmesta Teräsmies-elokuvasta, ja pääroolia esitti tuolloin tuntematon näyttelijä Christopher Reeve. Elokuvan budjetti 55 miljoonaa dollaria (vuoden 1978 lukema, inflaatiota ei otettu huomioon) oli vuonna 1978 suurempi kuin esimerkiksi ensimmäisen Tähtien sota -elokuvan Uusi Toivo ("Star Wars: A New Hope"). Elokuva tuotti kansainvälisesti 300,2 miljoonaa dollaria (vuoden 1978 lukema).
Elokuvaa kuvattiin Uudessa-Meksikossa, New Yorkissa, Kanadassa sekä Lontoossa. Elokuva sai neljä Oscar-ehdokkuutta, mm. parhaasta musiikista, äänestä ja elokuvaleikkauksesta sekä voitti erikoistehoste-Oscarin. Elokuvan musiikin sävelsi John Williams, ja erityisen tunnettuja teemoja ovat Teräsmiehen teema (Superman March) ja Planeetta Krypton (The Planet Krypton). Elokuvan ohjasi Richard Donner. 
Juoni.
Tiedemies Jor-El lähettää poikansa turvaan tuhoontuomitulta Krypton-planeetalta. Kal-El-niminen lapsi päätyy Maahan, jossa Kentin pariskunta kasvattaa hänet nimeten lapsen Clark Kentiksi. Adoptioisänsä kuoltua Clark/Kal päätyy pohjoisnavalla olevaan kryptonilaiseen linnakkeeseen, jossa saa tietää oikean isänsä hologrammilta synnyintarinansa. Hän muuttaa Metropolisiin ja aloittaa uransa supersankari Teräsmiehenä, käyttäen toisena henkilöllisyytenään lempeäkäytöksistä toimittajaa Clark Kentiä. Tapaa ensimmäisen kerran kollegansa Lois Lanen ja ihastuu tähän. Teräsmiehen täytyy myös estää tulevan arkkivihollisensa Lex Luthorin pirulliset suunnitelmat.
Teresa Stratas

Teresa Stratas OC (s. 26. toukokuuta 1938, Toronto) on kanadalainen dramaattinen sopraano. Debyytti oopperalavalla tapahtui 1959 Puccinin "La bohèmen" "Miminä". Muita tärkeitä rooleja hänen urallaan ovat olleet Verdin "La traviatan" "Violetta" sekä Straussin "Salomen" ja Bergin "Lulun" nimiroolit. Nämä kolme roolia hän on myös levyttänyt. Hän on saavuttanut mainetta myös Kurt Weillin laulujen tulkitsijana sekä esiintymällä mm. Jennyn roolissa Metropolitan Operan Mahagonnyn kaupungin nousu ja tuho -oopperassa (Weill/Brecht), jonka harjoituksissa hän tutustui 'alkuperäiseen' Jennyyn eli näyttelijä Lotte Lenyaan.
Muuta.
Vuonna 1972 hänelle myönnettiin "Officer of the Order of Canada" -arvonimi.
Nagpur

Nagpur () on kaupunki Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2011 Nagpurissa asui 2 497 777 asukasta. 
Kaupunki sijaitsee Nag-joen varella lähellä Intian maantieteellistä keskipistettä. 
Nagpur on tärkeä teollisuuskeskus (puuvilla-, paperi-, kemian teollisuutta sekä koneenrakennusta) ja liikenteen solmukohta. Kaupunki on myös uskonnollisesti merkittävä paikka. Hindunationalistinen liike Rashtriya Swayamsevak Sangh on perustettu Nagpurissa vuonna 1925. Myös B. R. Ambedkarin perustama buddhalaisuuteen kuuluva navayana-suuntaus on perustettu kaupungissa. 
Vuonna 2023 Nagpurin arvioitiin olevan puhtaudessa Intian suurkaupungeista sijalla 86.
Maailman vahvin mies -kilpailu

Maailman vahvin mies -kilpailu on vuosittain järjestettävä voimamieskilpailu, jonka voittaja kruunataan "Maailman vahvimmaksi mieheksi". Kilpailu koostuu erilaisista voimaa vaativista lajeista, joista sijoitusten mukaan saatavia yhteispisteitä eniten kerännyt kilpailija on voittaja.
Ensimmäisen kerran maailman vahvimman miehen tittelistä kilpailtiin vuonna 1977 ja kolmena ensimmäisenä vuonna kilpailupaikkana toimi Universal Studios Kaliforniassa. Alkuaikoina osanottajat olivat pääasiassa amerikkalaisia, mutta kun 1980-luvun alkupuolella alettiin kilpailuja järjestää Yhdysvaltain ulkopuolella, alkoi Pohjois-Euroopan maiden menestyskulku.
Kilpailut järjestää International Federation of Strength Athletes (IFSA). Vuodesta 2001 lähtien on Vahvin mies -kilpailujen rinnalta järjestetty myös "Maailman vahvin nainen" -mittelö.
Lucknow

Lucknow (, ), myös Lakhnau, on Uttar Pradeshin osavaltion pääkaupunki Intiassa. Kaupungissa asui 2 185 927 ihmistä vuonna 2001. Lucknow on osavaltion toiseksi suurin kaupunki Kanpurin jälkeen. 
Historia.
Kaupunki perustettiin vuonna 1528 Baburin, mogulivaltakunnan perustajan, käskystä. Vuonna 1775 Lucknow'sta tehtiin Oudhin kuningaskunnan pääkaupunki.
Brittijoukot valtasivat kaupungin 1856. Vuotta myöhemmin sepoykapinassa residentin virka-asunnossa sijainnut varuskunta joutui kapinallisten piirittämäksi. La Martinieren yliopiston oppilaat auttoivat brittijoukkoja puolustamaan varuskuntaa.
Liikenne.
Amausin lentoasema palvelee alueen lentoliikennettä. Lucknow'n metro on suunnitteilla.
Kathleen Battle

Kathleen Battle (s. 13. elokuuta 1948 Portsmouth, Ohio) on yhdysvaltalainen sopraano ja oopperalaulaja. Hän opiskeli musiikkia Cincinnatin yliopiston konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1971. Debyyttinsä hän teki Spoleton festivaaleilla Thomas Schippersin johdolla. Battle on luonut menestyksekkään uran ja esiintynyt maailman tunnetuimmilla ooppera-areenoilla, kuten Metropolitanissa ja Salzburgin festivaaleilla. Hänen repertuaarinsa olennaisimpana osana on Bachin, Händelin, Mozartin, Rossinin ja Faurén musiikki. Hän on saanut viisi Grammy-palkintoa. Battlen ääni, vaikkakaan ei volyymiltaan suuri, on kuulas, kirkas ja ketterä – soinniltaan hieman metallinen ja yleisesti kauniina pidetty.
Battle sai vuonna 1994 lähtöpassit Metropolitan-oopperasta; syyksi ilmoitettiin epäammattimainen käytös. Jopa sopraanon entinen läheinen yhteistyökumppani, kapellimestari James Levine, kieltäytyi työskentelemästä hänen kanssaan.
Frigg (yhtye)

Frigg on suomalainen uutta pelimannimusiikkia soittava kansanmusiikkiyhtye. Frigg yhdistelee musiikissaan pohjoismaista perinnettä ja Americanaa omaperäisellä tavalla, jota kuvaamaan maailmanmusiikkimedia on kehittänyt termin "nordgrass" viitaten yhtyeen bluegrass-vaikutteisiin. Alun perin suomalais-norjalaisena aloittanut yhtye on muuttunut kokonaan suomalaiseksi, mutta pohjoismaiset piirteet ovat edelleen vahvat. Friggin kuusihenkisen kokoonpanon instrumentteihin kuuluvat kolmen viulun lisäksi kitara, cittern, mandoliini sekä kontrabasso.
Frigg on esiintynyt ahkerasti ympäri maailmaa yli kahdenkymmenen vuoden ajan. Lukuisten Euroopan maiden lisäksi kiertueet ovat vieneet yhtyeen Pohjois-Amerikkaan, Australiaan, Japaniin ja Malesiaan sekä maailman suurimmille kansanmusiikkifestivaaleille kuten Telluride Bluegrass Festival, Celtic Connections, Glatt und Verkehrt, WOMADelaide, Cambridge Folk Festival, Førde Festival sekä Rainforest World Music Festival. Television ja radion välityksellä Frigg on tavoittanut miljoonayleisöt esiintymisillään A Prairie Home Companion -liveradioshowssa Minneapolisissa sekä NHK World Japan -kanavan El Mundo -ohjelmassa.
Frigg on julkaissut olemassaolonsa aikana kaksitoista levyä. Vuonna 2012 julkaistu Polka V valittiin Suomessa vuoden kansanmusiikkilevyksi sekä Teosto -palkintoehdokkaaksi. Merkittävimmistä maailmanmusiikkijulkaisuista Songlines on nostanut yhtyeen levyistä kaksi “Top of the World” -listalleen, minkä lisäksi fRoots, SingOut! sekä Rhythms ovat noteeranneet yhtyeen useaan kertaan näkyvillä artikkeleilla ja ylistävillä levyarvioilla. Kahdestoista levy, Dreamscapes, julkaistiin helmikuussa 2025.
Frigg voitti Music Finlandin jakaman Vuoden Kansainvälistyjä -palkinnon 7. marraskuuta 2017 järjestetyssä Suomen ensimmäisessä Etnogaalassa.
Salzburgin musiikkijuhlat

Salzburgin musiikkijuhlat tai "festivaalit", , järjestetään vuosittain heinä-elokuussa Wolfgang Amadeus Mozartin synnyinkaupungissa Itävallan Salzburgissa. Festivaalit perustettiin vuonna 1877, lopetettiin vuonna 1910 ja käynnistettiin ensimmäisen maailmansodan päätyttyä uudestaan vuonna 1918. Uuden alun puuhamiehinä olivat Hugo von Hofmannsthal, Richard Strauss, teatteriohjaaja-näyttelijä Max Reinhardt ja kapellimestari Franz Schalk. Toisen maailmansodan puhjettua musiikkijuhlat pantiin tauolle, mutta ne aloitettiin uudelleen vuonna 1946.
Festivaaleilla esitetään oopperan lisäksi myös kamarimusiikkia, muita konsertteja ja näytelmiä.
Torronsuon kansallispuisto

Torronsuon kansallispuisto on Tammelan kunnassa Kanta-Hämeessä sijaitseva, pinta-alaltaan 31 neliökilometrin laajuinen kansallispuisto. Kansallispuisto perustettiin Tammelan Torronsuolle vuonna 1990. Sitä ennenkin lähes luonnontilainen suo oli määritelty suojelualueeksi.
Luonto.
Maastoltaan Torronsuo on tyypillistä keidas- eli kohosuota. Se on paksuturpeista ja keskiosa on selvästi reunoja korkeammalla. Torronsuon turvekerros on paksuimpia mitatuista soista Suomessa, paikoitellen jopa 12 metriä.
Lintu- ja hyönteislajistoltaan Torronsuo on arvokas. Suon alueella pesii satakunta lintulajia. Osa linnuista ja lentävistä hyönteisistä on lajeja, jotka tyypillisesti viihtyvät pohjoisemmilla alueilla, eikä niitä juuri tavata muualla eteläisessä Suomessa. Myös suon kasvilajisto on monipuolinen.
Pieni osa kansallispuiston itäreunaa paloi 1997 Tammelan suuressa metsäpalossa. Vaikka palon laajeneminen estettiin, palanut puusto jätettiin pystyyn ja annettiin uudistua luonnollisesti. Pieni osa palaneesta alueesta myös liitettiin kansallispuistoon.
Saapuminen.
Kansallispuiston pysäköintialue ja toistaiseksi ainoa lähtöpiste on Kiljamon saarekkeessa, Forssasta Somerolle johtavan seututien 282 varrella Tammelan Torron kylän pohjoispuolella. Saarekkeella on Metsähallituksen rakentama 17 metriä korkea luontotorni, josta on hyvät näkymät koko suon yli.
Reitit.
Torronsuon kansallispustossa on 1,5, 8,5 ja 10 kilometrin pituiset pitkospuureitit, jotka alkavat Kiljamon pysäköintialueelta ja kulkevat Kiljamon tornin kautta. Kansallispuiston itäosassa on 5,3 kilometrin mittainen Piippurinsuon kierros, joka on osa Ilvesreittiä. Lisäksi suolla on talvisin hiihtolatuja.
Kiljamon saareketta kiertää 1,5 kilometriä pitkä Kiljamonkierros, joka on osin esteetön. Reitiltä haarautuvat pidemmät 8,5 kilometrin Suotaival ja 10 kilometrin Torron kylän kierros. Pidemmät reitit kulkevat Niittylänsaarien kautta Härksaareen, jossa on vanha kvartsilouhos. Louhoksen jälkeen saavutaan suon eteläosassa olevalle Idänpäänkalliolle, jolla on myös luontotorni. Tämä torni on rakennettu vuonna 1997 pitkälti talkoovoimin yksityismaalle, ja sitä huoltaa Torron kylätoimikunta. Tornin jälkeen lyhyempi Suotaival jatkuu suoreittinä kohti Kiljamon pysäköintialuetta. Lopussa reitti kulkee seututien 282 tuntumassa. Pidempi Torron kylän kierros kulkee tornin jälkeen Ilvesreittinä Torron kylän kautta ja palaa Kiljamon pysäköintialueelle seututien 282 vartta pitkin.
The Hives

The Hives on garage- ja punkrockyhtye Fagerstasta, Ruotsista. Yhtye tuli suosituksi 2000-luvun alussa, garagerockin suosion kasvaessa, punkvaikutteisella garagerockilla. Läpimurtonsa he tekivät "Your New Favourite Band" -kokoelma-albumillaan, jossa oli heidän vanhoja kappaleitaan, kuten ”Hate to Say I Told You So”. The Hives tunnetaan humoristisesta itsensä kehuskelusta. He kaikki esiintyvät samanlaisissa smokeissa, jotka vaihtuvat aina uuden albumin jälkeen, mutta ovat aina mustavalkoisia.
Randy Fitzsimmons.
The Hivesin kaikkien kappaleiden sanoittajaksi on merkitty ”Randy Fitzsimmons”. Bandi pitää Fitzsimmonsia yhtyeen kuudentena jäsenenä, joka löysi yhtyeen, kirjoittaa heidän kappaleensa ja manageroi heitä. "NME"-popmusiikkilehti on kuitenkin kertonut, että Randy Fitzsimmons on Nicholaus Arsonin rekisteröity salanimi. Tämä on saanut monet uskomaan, että Fitzsimmons on myytti ja kappaleet on sanoittanut Arson itse. Arson ja muut yhtyeen jäsenet kuitenkin kieltävät tämän. "Tyrannosaurus Hives" -albumin takakannessa on ylimääräinen jalkapari, joka ilmeisesti kuuluu Fitzsimmonsille.
Esiintyminen.
The Hivesin lavaesiintyminen äänestettiin "Spin"-lehdessä rockin kahdeksanneksi parhaimmaksi. Bändin laulaja Pelle Almqvist ja hänen kitaristiveljensä Nicholaus Arson hoitavat esiintymisen, kun muut jäsenet keskittyvät enemmän musiikkipuoleen. Pelle tunnetaan yleisösurffauksesta, saksipotkuista sekä vahvistimilla kiipeilystä.
Vieska

Vieska on tiettävästi tarkoittanut joessa olevaa matalaa kohtaa, jonka kautta mm. laumaeläimet, porot, sekä muut luonnonvaraiset eläimet ja laidunkarja ovat päässeet ylittämään joen. Kyseessä on ollut kahluupaikka, hiljaa virtaava joen kohta, josta pääsee kahlaamalla yli eikä virta kuitenkaan vie mukanaan.
Suomessa Kalajokilaaksossa on ollut kaksi Kalajoen keskisyvyyttä matalampaa kohtaa nykyisten Alavieskan ja Ylivieskan kohdalla. Alavieska joen alajuoksulla lähempänä merta, Ylivieska vajaat 20 kilometriä Alavieskasta joen yläjuoksua kohti.
Tekijänoikeusjärjestö

Tekijänoikeusjärjestöt valvovat luovan työn tekijöille syntyviä tekijänoikeuksia tekijöiden puolesta. Saadakseen korvauksia näiltä järjestöiltä, tekijän on rekisteröidyttävä järjestöjen asiakkaaksi.
Järjestöt keräävät erilaisia tekijänoikeuskorvauksia usein niin sanotun sopimuslisenssijärjestelmän kautta. Sen mukaan järjestö edustaa tekijöitä ja antaa luvan siten käyttää teoksia. Tyypillinen tilanne on kopiokoneisiin liittyvä tekijänoikeuskorvaus, jota maksetaan kaikista kopiokoneista yrityksissä ja yhteisöissä. Tällöin teoksen kopioijan ei tarvitse hankkia lupaa erikseen teoksen osien kopioimisesta (lupaa koko teoksen kopioimiseen ei näinkään ole) kaikilta tekijöiltä. Tarkoituksen on siis helpottaa teosten käyttöä mutta samalla taata tekijöille korvaus teoksen kopioinnista. 
Suomalaisia tekijänoikeusjärjestöjä:
Valkmusan kansallispuisto

Valkmusan kansallispuisto sijaitsee Pyhtään ja Kotkan alueilla. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1996, ja sen pinta-ala on 19,5 neliökilometriä, josta suota on 87 prosenttia. Valkmusan kansallispuisto käsittää Etelä-Suomen oloissa poikkeuksellisen edustavaa suoluontoa. Suot ovat rannikon keidassoita. Alueelta on luokiteltu yli 40 erilaista suotyyppiä. Soilla on myös arvokkaita metsäsaarekkeita ja reunametsiä.
Kansallispuisto käsittää kaksi erillistä aluetta. Länsiosassa oleva Munasuo on Suomen suurin ja arvokkain laakiokeidas. Itäosaan kuuluvat Valkmusa, Kananiemensuo, Lamminsuo ja Mustanjärvensuo, joka on hyvin kehittynyt kermikeidas. Kansallispuiston raja sivuaa pohjoisessa Kymijoen Hirvikoskenhaaraa. Itäosassa kansallispuistoon kuuluvien suoalueiden väliin jää osittain Pernoon Haukkavuoren ja Moronvuoren alue, joka on Suomen puolustusvoimien käytössä.
Kansallispuistossa on kaksi merkittyä reittiä. Simonsaaren pysäköintipaikalta lähtee 2,3 kilometrin pituinen pitkostettu rengaslenkki, jonka varrella on lintutorni. Puiston itäosassa Suolinnantien päästä lähtee kahden kilometrin pituinen reitti Moronvuoren päivätuvalle.
Kasvisto ja eläimistö.
Kansallispuiston metsät ovat tuoreita mustikkatyypin kankaita ja kuivahkoja puolukkatyypin kankaita. Koillisosassa on koivuvaltaista metsää. Puusto on yleensä melko nuorta, koska alueella on tehty hakkuita ennen kansallispuiston perustamista.
Kansallispuiston linnusto on monipuolinen. Lajistolle on ominaista runsas eteläinen lintulajisto, sekä toisaalta myös pohjoisten lajien, kuten riekon ja pohjansirkun, esiintyminen. Alue on tärkeä lintujen muutonaikainen levähdysalue. Alueen perhoslajisto on erittäin edustava ja siihen kuuluu useita uhanalaisia lajeja. Kansallispuiston tunnuseläin on uhanalainen perhonen, rämekulmumittari.
Kleopatra (Aleksanteri Suuren sisar)

Kleopatra (356 eaa. – 308 eaa.) oli Makedonian kuninkaan Filippos II:n ja tämän vaimon Olympiaan tytär. Hän oli Aleksanteri Suuren sisar. 
Kleopatra meni naimisiin enonsa Epeiroksen kuninkaan Aleksanteri I:n kanssa vuonna 336 eaa. Filippos II murhattiin Kleopatran ja Aleksanterin häiden yhteydessä. Vuonna 330 eaa. Kleopatran aviomies sai surmansa, kun hän oli sotimassa Italiassa. Kun Kleopatran veli Aleksanteri Suuri kuoli 323 eaa. ilman selvää perillistä, Kleopatrasta tuli pian haluttu aviopuoliso Aleksanterin seuraajien eli diadokkien joukossa. Kleopatran mahdollisilla lapsilla olisi hyvät mahdollisuudet päästä Makedonian hallitsijoiksi.
Leonnatos kosi Kleopatraa ensimmäisenä, ja hän väitti saaneensa Kleopatran suostumuksen. Leonnatos kuoli kuitenkin 322 eaa. Seuraavaksi yritti Kleopatraa saada vaimokseen Perdikkas. Perdikkaan vallan kasvaessa muut diadokit kuitenkin päättivät päästä eroon hänestä. Perdikkas kuoli ensimmäisen diadokkisodan aikana. Seuraavaksi Kassandros, Lysimakhos ja Antigonos yrittivät kosia Kleopatraa, mutta kenenkään tarjoukseen hän ei suostunut. Kleopatra pakeni lopulta Sardikseen, jossa hän eli Antigonoksen käskystä kotiarestissa. 
Vuonna 317 eaa. Kleopatran ja Aleksanterin pojasta Neoptolemoksesta tuli Epeiroksen kuningas, mutta hänet syrjäytettiin 313 eaa. Vuonna 308 eaa. Kleopatra yritti paeta Ptolemaios I:n luokse, mutta hänet saatiin kiinni. Sen jälkeen Antigonos teloitutti hänet.
Karlstad

Karlstad (äännetään: [kɑːɭsta]) on taajama Keski-Ruotsin Värmlannissa Vänernin pohjoisrannalla. Karlstad on Karlstadin kunnan keskustaajama, Värmlannin läänin pääkaupunki ja Karlstadin hiippakunnan keskuskaupunki. Vuodesta 1999 Karlstadissa on ollut myös yliopisto. Karlstad on Ruotsin 17. suurin taajama.
Karlstadin nimi oli aiemmin "Tingvalla", ja se on ollut tärkeä kauppapaikka jo viikinkiajalta lähtien. Vuonna 1584 kuningas Kaarle IX antoi paikkakunnalle kaupunkioikeudet ja kuninkaalta kaupunki sai myös nykyisen nimensä. Kaupunki sijaitsee Vänernin pohjoisrannalla Klarjoen suistossa, jossa Klarjoki jakautuu moneen haaraan ennen kuin se laskee Vänerniin. Värmlanti on tunnettu runoilijoiden maakuntana, ja monet heistä ovat vaikuttaneet Karlstadissa. Yksi arvostetuimmista on Gustaf Fröding. Karlstadin symboli on iloinen aurinko, joka tunnetaan "Karlstadin aurinkona" (ruots. "Sola i Karlstad"). 
Kaupunki sijaitsee Tukholman ja Oslon välisen rautatien ja E18-moottoritien varrella. Karlstad on Ruotsin toiseksi suurin sisämaasatama Västeråsin jälkeen, ja siellä sijaitsee Karlstadin kansainvälinen lentokenttä.
Historiansa aikana Karlstad on palanut neljä kertaa. Viimeisin palo oli vuonna 1865, jolloin vain Karlstadin tuomiokirkko ja muutama muu talo säästyivät.
Urheilu.
Karlstadin jääkiekkoseura Färjestads BK pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL:ssä. Seura on voittanut maan mestaruuden 9 kertaa. Karlstad on menestynyt myös jääpallossa, kaupungin jääpalloseuroista IF Boltic on voittanut Ruotsin mestaruuden 9 kertaa ja IF Göta kolme kertaa. Vuonna 2000 seurat yhdistyivät ja nykyisin seurojen perinteitä jatkaa BS BolticGöta.
Jalkapallossa kaupungin ykkösseura on Karlstad BK. Muita urheiluseuroja ovat mm. yleisurheiluseura IF Göta ja suunnistusseura OK Tyr. 
Karlstad on myös Ruotsin MM-rallin keskuspaikka.
Media.
Paikallislehdet "Nya Wermlands-Tidningen" ja "Värmlands Folkblad" ilmestyvät kuudesti viikossa. Lisäksi torstaisin ilmestyy "Karlstads-Tidningen". Lehdet kuuluvat kaikki samaan konserniin.
Parysatis

Parysatis II (kuoli noin vuonna 323 eaa.) oli Persian kuninkaan Artakserkses III:n tytär. Vuonna 324 eaa. hänestä tuli Aleksanteri Suuren kolmas vaimo Susassa tapahtuneissa häissä. Aleksanteri meni naimisiin myös Dareios III:n tyttären kanssa. Parysatis murhattiin luultavasti sen jälkeen, kun Aleksanteri oli kuollut vuonna 323 eaa. Murhan takana oli luultavasti Aleksanterin ensimmäinen vaimo Roksane.
Georgian sosialistinen neuvostotasavalta

Georgian sosialistinen neuvostotasavalta, lyhenteeltä Georgian SNT, suomeksi yleensä Gruusian SNT (, ), oli nykyisen Georgian käsittänyt neuvostotasavalta.
Neuvostotasavalta perustettiin 25. helmikuuta 1921, mutta 14 vuoden ajan 12. maaliskuuta 1922 – 5. joulukuuta 1936 se oli osa Transkaukasian sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa yhdessä Armenian SNT:n ja Azerbaidžanin SNT:n kanssa. Marraskuussa 1990 se nimettiin vielä ”Georgian tasavallaksi” puoleksi vuodeksi ennen Georgian itsenäistymistä. 
Georgiasta käytettiin suomen kielessä nimitystä ”Gruusia” aina Neuvostoliiton hajoamiseen saakka.
Tutkain (lehti)

Tutkain on Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijoiden toimittama lehti, joka on ilmestynyt vuodesta 1964 alkaen. Vuosien 1969–1970 Tutkain oli yhtenä tärkeänä tekijänä raivaamassa tietä kohti valtiotieteiden opiskelijoiden suuntautumista kohti uusvasemmistolaisuutta ja työväenliikkeen eri suuntauksia. Tutkain on puoluepoliittisesti sitoutumaton julkaisu.
Nykyisellään neljä kertaa vuodessa ilmestyvä Tutkain tavoittaa noin 3 000 20–30-vuotiasta akateemista nuorta sekä tutkijoita, toimittajia ja kansanedustajia. Pelkästään 2000-luvulla se on palkittu lukuisia kertoja HYY:n parhaana järjestölehtenä (mm. vuosina 2002, 2003, 2005, 2012 ja 2017).
Tutkainta julkaisee HY:n valtiotieteellisen tiedekunnan opiskelijajärjestö Kannunvalajat ry.
Vuosien saatossa Tutkaimen päätoimittajina ovat toimineet:
Samuel Colt

Samuel Colt (19. heinäkuuta 1814 − 10. tammikuuta 1862) oli Colt-revolverin keksijä ja vuonna 1847 perustetun "Colt's Patent Firearms Manufacturing Company" -yhtiön (nykyisin Colt's Manufacturing Company (CMC)) perustaja.
Colt syntyi Hartfordissa Connecticutissa. Hänen isänsä omisti tekstiilitehtaan, jossa työskennellessään Colt oppi teknisiä taitoja. Hän halusi kuitenkin merille ja pestautui matkalle Intiaan. Väitetään, että Colt olisi keksinyt revolverin rullan lukitusmekanismin periaatteen laivan ruorin lukitusmekanismista. Colt sai keksinnölleen patentin Euroopassa vuonna 1835 ja Yhdysvalloissa vuotta myöhemmin. On myös mahdollista että hän kehitteli ensimmäiset versiot liukuhihnasta jonka kehityksen Henry Ford vei loppuun.
Piksodaros

Piksodaros (, ; kuoli ennen vuotta 334 eaa.) oli Kaarian satraappi. Hän oli Hekatomnoksen nuorin poika ja Kaariaa hallinneen Hekatomnididynastian jäsen. Hänen vanhemmat veljensä Idrieus ja Mausollos sekä siskonsa Artemisia II olivat myös Kaarian satraappeja ennen häntä. Kun Idrieus kuoli vuonna 334 eaa., kaappasi Piksodaros vallan siskoltaan Adalta, joka oli ollut Idrieuksen vaimo. Piksodaros antoi persialaiselle Orontobatekselle erään tyttärensä vaimoksi. Hän yritti myös saada Makedonian kuninkaan Filippos II:n liittolaisekseen ja ehdotti avioliittoa vanhimman tyttärensä ja Filippoksen pojan Arridaioksen välille. Väitetään että Filippoksen vanhin poika Aleksanteri olisi vaatinut saada tämän kunnian itselleen. Lopulta liitosta ei tullut mitään koska Filippos ei ollut kiinnostunut.
Piksodaros kuoli ennen kuin Aleksanteri Suuri valloitti Kaarian vuonna 334 eaa. Sitä ennen Piksodaroksen vävystä Orontobateesta oli tullut Kaarian satraappi.
Warning (Green Dayn albumi)

Warning: on Green Day -yhtyeen kuudes studioalbumi. Se äänitettiin maalis-huhtikuussa 2000 ja julkaistiin 3. lokakuuta 2000. Albumi debytoi Yhdysvalloissa ja Britanniassa sijalla 4 ja myi kummassakin maassa kultaa. Levyn tunnetuimmat kappaleet ovat "Minority" ja "Warning".
Lineaarikirjoitus

Lineaarikirjoitus on kirjoitusjärjestelmä, joka kehittyi kuvakirjoituksesta. Siinä kuvat on korvattu merkeillä, jotka muodostuvat viivoista.
Parhaiten tunnettuja ovat esimerkit antiikin Kreikasta, jossa Kreetalla kehittyivät niin sanotut "lineaari A" ja "lineaari B" -kirjoitukset. Lineaari A:ta käytettiin vuosina 1900–1500 eaa. Sitä ei ole kyetty tulkitsemaan. Lineaari B, joka oli käytössä 1400 eaa. alkaen, on kyetty avaamaan 1950-luvulla.
Aleksis (oppikirjasarja)

Aleksis on Otavan vuodesta 2001 alkaen julkaisema äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjasarja peruskoulun 7.–9. luokille. Sarjaan kuuluvat oppikirjat, harjoituskirjat ja opettajan oppaat. 
Oppikirjat on jaoteltu eri osa-alueisiin:
Urpo

Urpo on suomalainen etunimi. Se on suomalainen versio latinalaisesta nimestä Urbanus, joka merkitsee ”kaupunkilainen”, ”hienosti sivistynyt” ja joka on ollut myös kahdeksan paavin nimenä. Urpon nimipäivä on Suomessa 25. toukokuuta, joka katolisessa kirkossa on paavi Urbanus I:n muistopäivä. 
Suomessa nimi Urpo annettiin 1900-luvulla noin 5 100 henkilölle, mutta 2000-luvulla se on annettu vain noin kymmenelle. Nimi on annettu ainakin kahdelle naiselle. Nimi oli suosituimmillaan 1940- ja 1950-luvuilla. Myöhemmin slangissa nimi on ollut haukkumasana, joka tarkoittaa hölmöä.
Sepeteus

Sepeteus on suomalainen miehen etunimi. Raamatussa esiintyy muutamia Sepeteus-nimisiä henkilöitä. Sepeteuksella ei ole Suomessa nimipäivää. Suomessa on 25 Sepeteusta, jonka lisäksi käytössä on nimen eri muunnoksia (Sebedeus, Sepetius jne).
Sepeteus on ollut myös pakinoitsija Kustaa Eräsen nimimerkki.
Kaaria

Kaaria (, ) oli antiikin aikainen alue Vähän-Aasian lounaisosassa. Kaarian pohjoispuolella sijaitsi Joonia ja sen itäpuolella Fryygia ja Lyykia. Kaarian tärkein kaupunki oli Halikarnassos. 
Vuoden 545 eaa. tienoilla Kaaria joutui Persian vallan alle ja siitä tuli Persian maakunta. Vuodesta 391 eaa. eteenpäin Kaariaa hallitsivat satraappeina hekatomnididynastian jäsenet. Heistä tunnetuin oli Mausollos, jonka itselleen rakennuttama hautamuistomerkki eli Halikarnassoksen mausoleumi luettiin yhdeksi maailman seitsemästä ihmeestä. Vuonna 334 eaa. Aleksanteri Suuri valloitti Kaarian. Rooman valtakunnan osana Kaaria kuului aluksi Asian provinssiin ja myöhemmin Carian provinssiin.
Kreikkalainen historioitsija Herodotos mainitsee kaarilaisten kehittäneen sodankäyntiin liittyviä keksintöjä, joita myös helleenit alkoivat käyttämään. Kaarilaiset kehittivät kypäriin töyhdöt ja kilpiin kädensijat.
Dirichlet’n sarja

Dirichlet'n sarja on muotoa
formula_1
oleva sarja, jossa kertoimet formula_2 ovat kompleksilukuja ja formula_3 on kompleksimuuttuja. Sarja formula_4 voidaan myös tulkita lukujonon formula_5 generoivaksi funktioksi. Sarjaa voidaan käsitellä formaalisena kirjoitelmana, kuten formaalisia potenssisarjana, määrittelemällä niille yhteen- ja kertolasku luonnollisella tavalla muodostuu näistä "formaaleista Dirichlet'n sarjoista" rengas.
Syvemmälle menevissä tarkasteluissa sarjan analyyttiset ominaisuudet kuten suppeneminen, mahdollinen analyyttinen jatko, erikoispisteet, nollakohdat ja suuruusarviot ovat kuitenkin tärkeimpiä sarjan ominaisuuksia.
Tunnetuimpia Dirichlet'n sarjoja ovat varmasti Riemannin zeta-funktio
formula_6
ja Dirichlet'n L-funktiot
formula_7
Antti Raiski

Antti Raiski (s. 25. marraskuuta 1976 Lohja) on suomalainen laulaja ja nykyinen K-kauppias, joka kruunattiin tangokuninkaaksi vuonna 2000 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hän on levyttänyt kolme albumia.
Raiskin musiikkiopinnot alkoivat jo peruskouluiässä, jolloin hän sai viulun ensimmäiseksi instrumentikseen. Musiikkiopistossa soittimeksi vaihtui trumpetti. Laulaminen alkoi kiinnostaa Raiskia karaoken kautta, ja vuonna 1997 hän yritti ensimmäistä kertaa Tangomarkkinoille. Esikarsinnat läpäistyään Raiski pääsi Raision semifinaaliin. Hän oli viiden parhaan joukossa jo vuonna 1999, ja seuraavana vuonna hänet valittiin tangokuninkaaksi. Raiski pääsi voittonsa myötä levyttämään ensisinglensä ”Rosalita”. Syksyn sävel -kilpailuun hän osallistui vuonna 2000 tangolla ”Lähdön hetki”. 
Voittonsa jälkeen Raiski on keikkailun lisäksi työskennellyt rakennusalan yrittäjänä. Hän asuu Lohjalla ja valmistui K-kauppiaaksi marraskuussa 2019. Hän aloitti kauppiasuransa K-market Hiidenrannasta Vihdin Nummelassa ja siirtyi toukokuussa 2024 K-Supermarket Vihdin kauppiaaksi.
Linda

Linda on naisen etunimi. 
Nimi on saksalaista alkuperää ja on syntynyt lyhentymänä useista muinais­saksa­laisista nimistä, jotka päättyivät sanaan "-lind", "-linda" tai "-linde". Näissä sana "lind" merkitsee käärmettä, "linda" kilpitaistelijatarta ja "linde" pehmeää tai hellää. Toisaalta espanjassa "linda" merkitsee "kaunista". Nimi esiintyy myös Kalevanpojan äidin nimenä Viron kansallis­eepoksessa "Kalevipoeg".
Suomessa nimi Linda tuli käyttöön 1850-luvulla, ensin Donizettin oopperan "Linda di Chamounix", myöhemmin myös Kalevipoeg-eepoksen vaikutuksesta.. Suomalaisessa almanakassa nimi on ollut vuosina 1908–1928 ja uudestaan vuodesta 1984 lähtien, ja nimipäivä on 15. huhtikuuta. Suomessa on ollut huhtikuuhun 2025 mennessä kirjoilla 12 082 Linda-nimistä henkilöä.
Keravan kaupunkirata

Keravan kaupunkirata on Suomen rataverkkoon kuuluvan Helsinki–Riihimäki-rataosan Helsinki–Kerava-osuudelle rakennettu raidepari. Kaupunkiradan muodostavat kolmas ja neljäs raide on rakennettu Helsingin seudun lähiliikennejunien käyttöön. Kaupunkiradan valmistuttua kauko- ja tavaraliikenne on yleensä ohjattu pääradan ensimmäiselle ja toiselle raiteelle, jolloin kaukoliikenteen häiriöt eivät vaikuta lähiliikenteeseen ja päinvastoin.
Keravan kaupunkirata ei ole valmistunut yhtenä projektina, vaan pääradalle on henkilöliikenteen kuljetustarpeen lisääntyessä pidemmän ajan kuluessa rakennettu lisää raiteita.
Kun raiteita oli käytössä vain kolme, käytettiin itäisintä raidetta tasaamaan ruuhkia. Raiteella ajettiin aamuisin (klo 4–10) lähijunia Helsingin suuntaan, muulloin lähijunia pohjoiseen. Neljän raiteen valmistuttua koko matkalle, Helsingin, Tikkurilan ja Keravan väliselle lähiliikenteelle on varattu kaksi raidetta, yksi pohjoiseen ja yksi etelään. Päiväsaikaan raiteilla kulkee junia molempiin suuntiin pääsääntöisesti viiden minuutin välein.
Tulevaisuus.
Vallinojan rautatieasema on radalle alustavasti suunniteltu uusi asema Vantaan ja Keravan rajalle. Rakennuspäätöksen ratkaisee alueen tuleva maankäyttö.
Joulukinkku

Joulukinkku on Suomessa ja muissa Pohjoismaissa joulun ajan ruokalaji. Kyseinen ruokalaji on perinteinen osa pohjoismaista joulujuhlaa. 
Suurin osa Suomen kaupoissa myytävistä joulukinkuista on pakastettuja. Kinkku voi olla luuton tai potkallinen, ja se voi olla harmaasuolattu, punasuolattu, tuoresuolattu tai kevyesti savustettu. Joulukinkku voidaan paistaa sähköuunissa, kaasu-uunissa, kiertoilmauunissa, leivinuunissa taikka savustamalla esimerkiksi savustusuunissa. Kinkku voidaan paistaa paistopussissa, ilman paistopussia tai folioon kiedottuna. Joulukinkun voi myös keittää tai grillata. Kaupoissa joulukinkkua myydään myös valmiiksi kypsänä. Perinteisesti joulukinkku kuorrutetaan sinappihunnulla ja neilikoilla.
Jouluna noin seitsemään kotitalouteen kymmenestä ostetaan joulukinkku. 93 prosenttia joulukinkun ostavista kotitalouksista hankkii suomalaisen joulukinkun. Viisi prosenttia ostaa ulkomaalaisen kinkun ja kaksi prosenttia sekä suomalaisen että ulkomaalaisen. Vuosittain joulukinkkuja myydään 6–7 miljoonaa kiloa. Vuonna 2013 Suomessa myytiin noin seitsemän miljoonaa kiloa kinkkuja, josta tuontikinkkujen osuus oli vajaa seitsemän prosenttia. Nykyään suosiota ovat kasvattaneet niin sanotut luomukinkut, joita vuonna 2014 myytiin 120 000 kiloa. Luomukinkkujen myyntiosuus on 1,5–2 prosenttia.
Joulukinkun korvike joulupöydässä voi olla myös niin sanottu seitankinkku, jonka olennaisin ainesosa on vehnägluteeni. 
Historiaa.
Joulukinkkuperinne juontaa Skandinaviassa juurensa todennäköisesti jo aikaan ennen kristinuskoa. Esimerkiksi islantilaisessa mytologiassa villisika uhrattiin talvipäivänseisauksen juhlassa hedelmällisyyden jumalalle Freyrille.
Paavi Sixtus III:n kerrotaan tarinan mukaan kehottaneen 435 kristittyjä syömään joulumessun jälkeen sikaa juutalaisten kiusaksi. Tälle tarinalle ei kuitenkaan ole historiallisia todisteita.
Suomessa.
1800-luvulla Suomessa yleisesti syötiin jouluna lihaa kuivattuna, savustettuna tai paistettuna. Lihana oli joko nautaa, lammasta tai sikaa. 1800-luvulla sikatalous oli vielä varsin kehittymätöntä, ja tämän takia sikaa ei syöty joka kodissa. Sianliha nousi johtoasemaan suomalaiseen joulupöytään vasta 1900-luvulla. 1920- ja 1930-luvulla pääruoka ei vielä välttämättä ollut kinkku, vaan pöydässä saattoi olla esimerkiksi paistettua lampaanlapaa.