tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Egyptinkobra

Egyptinkobra eli kleopatrankobra tai aspiskäärme ("Naja haje") on erittäin myrkyllinen käärme. Se on kymmenen kertaa niin myrkyllinen kuin silmälasikäärme. Egyptinkobra elää Saharan, Pohjois-Afrikan ja Arabian niemimaan savanneilla, kuivissa metsissä ja puoliaavikoilla. Se voi kasvaa lähes kolme metriä pitkäksi. Muiden kobrien tavoin se kohottaa päänsä ilmaan tuntiessaan itsensä uhatuksi ja levittää niskansa leveäksi hupuksi. Jos tämä ei saa tunkeilijaa perääntymään kobra lähestyy ja valmistautuu iskuun. Egyptinkobran kuonon rostraalisuomu on hyvin pieni verrattuna samannäköiseen eteläafrikkalaiseen juovakuonokobraan ("Naja annulifera"), jonka rostraalisuomu on laajentunut. Egyptinkobran ravintoon kuuluvat muut käärmeet, sammakot, pikkunisäkkäät, linnut ja niiden munat. Se munii 10–20 munaa.
Kerrotaan, että Egyptin kuningatar Kleopatra valitsi egyptinkobran, kun hän vuonna 30 eaa. teki itsemurhan eli antoi myrkkykäärmeen purra itseään. Lajin myrkky onkin hyvin voimakasta hermomyrkkyä, jolloin vain 15 milligrammaa riittää riistämään ihmisen hengen. Egyptinkobra esiintyy myös Tutankhamonin kuolinnaamiossa, jossa käärme kuvataan uhkausasennossa, aivan kuin se haluaisi suojella hallitsijaa.
Ashikaga

Ashikaga () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tochigin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa Watarasejoen varrella. Kaupunki on rakentunut Ashiovuorten eteläjuurelle. Etelässä kaupunki rajautuu Gunman prefektuuriin. Ashikagassa on 143 544 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 177,76 neliökilometriä.
Ashikaga oli historiallisesti tärkeä liikenteen solmukohta, jossa sijaitsi myös yksi Tōsandō-tiereitin postiasemista ("shukuba"). Keskiajalla sieltä sai alkunsa vaikutusvaltainen Ashikaga-klaani. Sittemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla kaupungista tuli Utsunomiyan daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. Perinteinen elinkeino oli silkin kudonta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Ashikaga sai vuonna 1921. Sen jälkeen se on kasvanut useiden kuntaliitosten kautta. Kaupunkiin on toisen maailmansodan jälkeen sijoittunut tekstiiliteollisuuden lisäksi myös metalli-, kone-, kumi- ja muoviteollisuutta, joiden myötä kaupungin elinkeinorakenne on monipuolistunut.
Ashikagan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat historiallinen, jo keskiajalta lähtien toiminut Ashikaga-koulu, jossa säilytetään monia kansallisaarteiksikin valittuja dokumentteja, ja Ashikaga-klaanin residenssin paikalle rakennettu Banna-jin buddhalainen temppeli. Muita nähtävyyksiä ovat Kuritan taidemuseo, jossa on esillä keramiikkaa, taidemaalari Takazaki Sōunin teoksia esittelevä Sōun-taidemuseo ja Orihime-jinjan šintolainen pyhäkkö ympäröivine puistoineen. Ashikagaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Ryōmō-linja ja Tōbu-rautateiden Isesaki-linja.
Evelyn Ashford

Evelyn Ashford (s. 15. huhtikuuta 1957 Shreveport, Louisiana) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän voitti 100 metrin juoksun olympiakultaa Los Angelesissä 1984.
Hän tuli viidenneksi sadan metrin juoksussa jo 1976 olympialaisissa 19-vuotiaana. Hän olisi ollut yksi ennakkosuosikeista 1980 olympialaisissa, mutta Yhdysvallat boikotoi Moskovan kisoja. Vuonna 1983 hän juoksi 100 metrillä ME-ajan 10,79 Colorado Springissä ja oli suosikki voittamaan 100 metrin maailmanmestaruuden yleisurheilun ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä. Ashford oli välierissä nopeampi kuin lopullinen voittaja Itä-Saksan Marlies Göhr. Loppukilpailussa Evelyn Ashford reväytti reitensä kesken juoksun ja keskeytti. Vuonna 1984 puolestaan itäsaksalaiset boikotoivat kisoja ja Ashford voitti kultaa olympiaennätysajalla 10,97. Hän oli ankkuriosuuden juoksija 4 × 100 metrin viestinjuoksussa ja voitti toisen kultamitalin. Samana vuonna Zurichissa hän juoksi ME-ajan 10,76 voittaen Marlies Göhrin. Vuonna 1988 hän oli Yhdysvaltain joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa. Ashford saavutti olympiahopeaa 100 metrin juoksussa. Ashford juoksi ankkuriosuuden 4 × 100 metrin viestinjuoksussa ja voitti olympiakultaa. Barcelonan olympiakisoissa 1992 Ashford voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin viestinjuoksussa.
Gaston Reiff

Gaston Reiff (24. helmikuuta 1921 Braine-l'Alleud, Brabant Wallon – 6. toukokuuta 1992 Braine-l'Alleud) oli belgialainen kestävyysjuoksija.
Reiff kilpaili nuoruudessaan nyrkkeilyssä ja jalkapallossa, kunnes aloitti juoksun. Hänen urheilu-uransa suurin saavutus oli olympiavoitto Lontoon olympialaisten 1948 5 000 metrin juoksussa. Reiff pystyi pitämään Tšekkoslovakian Emil Zátopekin takanaan ajalla 14.17,6. Myöhemmin Zátopekistä ja Reiffistä tuli hyvät ystävät. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Reiff saavutti 5 000 metrillä pronssia edellään Zátopek ja Ranskan Alain Mimoun.
Reiff teki 1948 2 000 metrin juoksun maailmanennätyksen. 1951 hän paransi 3 000 metrin juoksun ja 1953 kahden mailin maailmanennätystä. Vuonna 1951 hän piti hallussaan Belgian ennätyksiä kaikilla 1000:n ja 10 000 metrin välisillä matkoilla. Hän voitti urallaan 24 Belgian mestaruutta ja teki 26 Belgian ennätystä. Hän osallistui 1952 Helsingin olympialaisiin mutta joutui keskeyttämään 5 000 metrin finaalissa. Reiff lopetti urheilu-uransa vuonna 1958.
Reiffin kotikaupungissa Braine-l'Alleudissa on nykyisin hänen mukaansa nimetty katu.
Kirjasalo

Kirjasalo () on entinen kyläryhmä Inkerissä nykyisen Leningradin alueen Seuloskoin piirin Kuivaisin kunnan alueella. Se sijaitsi Karjalankannaksen keskiosassa Suomen ja Venäjän vanhan rajan tekemässä mutkassa. Pohjoisessa ja idässä alue rajoittuu Tungelmajokeen ja idässä Saijanjokeen.
Kyläryhmän osia olivat Autio, Pusanmäki, Tikanmäki, Uusikylä ja Vanhakylä. Seudulla oli myös Kirjasalon kartano ja tulliasema. Suomen puolelle Lipolan kylään (nykyinen Kotovo) johti kivetty maantie.
Kirjasalo mainitaan 1600-luvun kartoissa. Sen asukkaat olivat luterilaisia inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Lempaalan seurakuntaan. Vuoteen 1861 saakka he olivat kartanonherrojen maaorjia. Pietarin kihlakunnan Korkiamaan volostiin kuuluneissa kylissä oli vuonna 1905 yhteensä 344 asukasta.
Vuosina 1919–1920 Kirjasalo oli Suomen tukemien inkeriläisten joukkojen miehittämä niin sanottu Kirjasalon tasavalta. Vuonna 1926 perustettiin Kuivaisin piiriin kuulunut suomalainen kansallinen kyläneuvosto. Sen alueella asui 356 suomalaista, 53 venäläistä ja kolme muiden kansallisuuksien edustajaa. Kirjasalon suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon 1930-luvun puoliväliin mennessä. Kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1936.
Nykyään Kirjasalo on täysin asumatonta seutua. 1990-luvulle saakka sitä käytettiin laidunmaana. Hylättyjen peltojen keskellä voi nähdä rakennusten perustuksia ja villiintyneitä omenapuita. Seudulla on myös suomalaisten jatkosodan aikana rakentamien linnoituslaitteiden jäännöksiä sekä vuonna 1919 kaatuneiden puna-armeijalaisten veljeshauta muistomerkkeineen.
Jonas Hamm

Jonas Henrik Hamm (s. 2. toukokuuta 1980 Hampuri, Saksa) on suomalainen entinen keskimatkojen juoksija. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.
Hamm on voittanut 1 500 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 2004, 2005 ja 2007 sekä sijoittunut toiseksi vuosina 2009 ja 2010. 800 metrillä hän sai SM-hopeaa 2010. Sisäratojen Suomen-mestaruuden hän voitti 1 500 metrillä 2011. Saksan-mestaruuskilpailuissa Hamm on voittanut kultaa sisäradoilla 3 000 metrillä vuonna 2011 ja pronssia ulkoradoilla 1 500 metrillä vuosina 2005, 2009 ja 2011.
Arvokilpailuissa Hamm on osallistunut 1 500 metrille Helsingin MM-kisoissa 2005, Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010 karsiutuen joka kerta alkuerissä. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän osallistui 3 000 metrille, mutta karsiutui tälläkin kertaa alkuerissä.
Virallisissa kilpailuissa Hamm ei ole esiintynyt vuoden 2013 jälkeen.
Lähde: Tilastopaja
Enter (lehti)

Enter, "kotimikron omistajan erikoislehti", oli suomenkielinen kahdeksan kertaa vuodessa ilmestynyt tietotekniikkalehti. Sitä julkaisi Yhtyneet Kuvalehdet. Lehden päätoimittajana oli Tuomas Kilpi. Vuoden 2005 alusta lehden jokaisen numeron mukana tuli mm. tietokoneohjelmia ja -pelejä sisältänyt CD-ROM.
Enterin ensimmäinen numero ilmestyi 10. toukokuuta 2000. Yhtyneet Kuvalehdet Oy ilmoitti lehden lopettamisesta huhtikuussa 2006. Enterin viimeinen, järjestyksessään 51. numero (4/2006) ilmestyi 19. toukokuuta 2006.
Conwy

Conwy on kaupunki Walesissa. Vuonna 2001 siellä oli noin asukasta. Se on hyvin säilynyt keskiaikainen kaupunki muureineen. Conwyn linnan rakennutti vuosina 1283–1289 kuningas Edvard I lujittaakseen valtaansa Walesissa. Edward myös keksi nimittää Conwyssä syntynyttä poikaansa Walesin prinssiksi, joka on nykypäivään asti säilynyt kruununperijän arvonimi.
Conwyn maamerkkejä ovat linnan muurien ohella kaksi siltaa. Sekä riippusilta että rautatiesilta kulkevat Conwyjoen yli läheltä linnaa.
Hankkila

Hankkila on kylä Eurajoen lounaiskulmalla, noin kymmenen kilometriä Rauman pohjoispuolella lähellä Olkiluotoa, joka on tunnettu ydinvoimalastaan. Hankkila on maatalousvaltainen kylä, jossa on noin sata asukasta ja kooltaan se on noin kymmenen neliökilometriä. Kylä on muodostunut muutaman vanhan tilan ja niiden jaettujen maiden ympärille. Kylässä on ollut kansakoulu, jossa Suomen presidentti Mauno Koivisto oli aikanaan opettajana. Koulu on nykyisin muutettu asunto-osakeyhtiöksi. Kylä sijaitsee Lapinjoen jokilaaksossa. Olkiluodontie kulkee kylän läpi.
Girard-Perregaux

Girard-Perregaux (G-P) on sveitsiläinen kellomerkki. G-P:n juuret ovat vuodessa 1791, mikä tekee siitä yhden vanhimmista kellomerkeistä. Nykyinen nimi syntyi vuonna 1854, jolloin kellontekijä Girard meni naimisiin Marie Perregauxin kanssa. 
G-P on Sowind SA:n omistama kellomerkki. Sowindin pääkonttori ja tehtaat sijaitsevat La Chaux-de-Fondsissa. Sowind on kuulunut vuodesta 2011 alkaen tuotebrändien sijoituskonserniin Kering.
Marco Caneira

Marco António Simoes Caneira (s. 9. helmikuuta 1979 Negrais, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
178 senttimetriä pitkä Caneira aloitti ammattilaisuransa lissabonilaisessa Sportingissa kaudella 1995–1996. Sen jälkeen hän edusti Salgueirosia, Beira-Maria, Alvercaa ja Benficaa kotimaassaan, Regginaa Italiassa ja Bordeaux'ta Ranskassa. Ranskasta Caneira siirtyi espanjaan Valencian riveihin vuonna 2004. Vuosina 2006–2007 hän pelasi lainalla Sportingissa.
Portugalin maajoukkueessa Caneira debytoi vuonna 2002 Suomea vastaan pelatussa ottelussa. Caneira oli mukana vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa mutta pelasi vain jälkimmäisessä turnauksessa viimeisen alkulohko-ottelun Portugalin jo varmistettua jatkopaikkansa.
Liédson

Liédson da Silva Muniz, pelaajanimeltään Liédson (s. 17. joulukuuta 1977 Cairu, Brasilia) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Brasilian pääsarjassa pelaavaa Corinthiansia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Liédson ehti edustaa syntymämaassaan kolmea seuraa, Coritibaa, Clube de Regatas do Flamengoa ja Corinthiansia, ennen siirtoaan Sportingiin kaudeksi 2003–2004. Jo ensimmäisellä kaudellaan hän teki 15 liigamaalia, mutta seuraavaksi kaudeksi tahti vain koveni, ja 25 maalillaan hän voitti Portugalin liigan maalikuninkuuden.
Asuttuaan kuusi vuotta maassa, Liédson sai Portugalin kansalaisuuden elokuussa 2009. Hänen naturalisaatioprosessinsa aiheutti kuitenkin kohua, sillä Portugalilaisjalkapalloilijoiden liitto (SJPF) valitti elokuussa 2009 Portugalin jalkapalloliiton (FPF) aikeista nopeuttaa prosessia. Liédson teki ensiesiintymisensä Portugalin paidassa 5. syyskuuta 2009 Tanskaa vastaan ja teki heti ensimmäisessä maaottelussaan maalin.
Nikolaus IV

Nikolaus IV, syntymänimeltään Girolamo Masci (30. syyskuuta 1227–4. huhtikuuta 1292) oli paavina 22. helmikuuta 1288 – 4. huhtikuuta 1292. Taustaltaan hän oli fransiskaanimunkki. Hän oli hurskas ja rauhaarakastava paavi, jolla ei ollut tarvetta taistella kirkon puolesta harhaoppisia vastaan tai lähteä ristiretkille.
Celestinus V (paavi)

Celestinus V eli Pyhä Peter Celestine (1215 Isernia, Abruzzo, Italia – 1296)&lt;ref name="Book of Saints/447"&gt;The Book of Saints: 447.&lt;/ref&gt; oli paavina 5. heinäkuuta 1294 – 13. joulukuuta 1294. Hän oli kastenimeltään Pietro Angelerio, köyhän mutta uskonnollisen talonpoikaisperheen yhdestoista lapsi. Isänsä kuoltua Pietro alkoi työskennellä pelloilla mutta lähti sitten opin tielle. Hänestä tuli benediktiinimunkki 17-vuotiaana. Benediktiinimunkkeihin kuuluva munkkikunta selestiiniläiset on saanut nimensä hänen mukaansa.
Celestinus suostui vastentahtoisesti paaviksi edeltäjänsä kuoltua, koska kardinaalit eivät pääseet sopuun uudesta paavista. Viiden kuukauden päästä hän luopui paaviudesta.
Celestinus kanonisoitiin pyhimykseksi (Pyhä Peter Celestine) vuonna 1313, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 19. toukokuuta.
Herbert Schade

Herbert Schade (26. toukokuuta 1922 Solingen – 1. maaliskuuta 1994 Solingen) oli saksalainen kestävyysjuoksija.
Schade oli jo nuorena innokas juoksija. Leipurin oppipoikana toimiessaan hän kuljetti sämpylät juosten perille. Toinen maailmansota katkaisi hänen kehityksensä, mutta 1947 hän aloitti harjoittelun uudelleen. 1948 hän voitti ensimmäisen Saksan mestaruutensa 5 000 metrin juoksussa ajalla 15.10,48. 10. elokuuta 1951 hän juoksi Tukholmassa ensimmäisenä saksalaisena 10 000 metriä alle 30 minuutin ajalla 29.55,4.
Helsingin olympialaisissa 1952 Schade ylsi urheilu-uransa suurimpaan saavutukseen juoksemalla pronssille 5 000 metrin ajalla 14.08,8 kilpailussa, jonka voitti Tšekkoslovakian Emil Zátopek. Myöhemmin Zátopekistä ja Schadesta tuli elinikäiset ystävät. Schade osallistui Saksojen yhteisessä joukkueessa myös Melbournen olympialaisiin 1956, jossa hän sijoittui 5 000 metrillä kahdenneksitoista ja 10 000 metrillä yhdeksänneksi.
1955 Saksan yleisurheiluliitto myönsi Schadelle Rudolf-Harbig-muistopalkinnon. Schade lopetti urheilu-uransa vuonna 1958.
Ad Decimumin taistelu

Ad Decimumin taistelu käytiin 13. syyskuuta 533 Pohjois-Afrikassa nykyisen Tunisian alueella osana vandaalisotaa. Taistelussa itäroomalainen sotapäällikkö Belisarius kukisti vandaalien kuninkaan Gelimerin johtaman armeijan. Taistelu käytiin Karthagon eteläpuolella, kymmenennen mailikiven ("Ad Decimum") kohdalla kaupungista (noin 13 kilometriä Karthagosta).
Taistelun kulku.
Itä-Rooman keisari Justinianus I lähetti vuonna 533 sotapäällikkö Belisariuksen valtaamaan Pohjois-Afrikkaa takaisin vandaaleilta, jotka olivat perustaneet sinne oman kuningaskuntansa 400-luvulla. Belisariuksen armeija rantautui Pohjois-Afrikkaan, nykyisen Tunisian alueelle syksyllä 533. Vandaalien kuningas Gelimer kokosi armeijan ja marssi roomalaisia vastaan. Hän suunnitteli piirittävänsä Belisariuksen joukot ja saavansa heidät ansaan vuorensolassa. Gelimerin veljen Ammataksen piti hyökätä edestä ja kuninkaan itse takaa. 
Aikalaishistorioitsija Prokopioksen mukaan Gelimer lähetti sukulaisensa (serkku, tai ehkä sisaren- tai veljenpoika) Gibamunduksen 2 000 miehen kanssa koukkaamaan roomalaisten sivustaan, mutta historioitsija Ian Hughesin mukaan tämä on epätodennäköistä maastonmuotojen takia. Hänen mukaansa Gelimerin tarkoituksena oli lähettää Gibamundus turvaamaan Karthagon kaupunki, joka oli Ammataksen lähdettyä jäänyt suojattomaksi.
Belisariuksen upseeri Johannes Armenialainen komensi 300 miehen ratsuväkiosastoa, joka eteni yhdessä 600 miehen hunniosaston kanssa noin neljä kilometriä Rooman armeijan edellä. Vandaalien tiedustelijat kohtasivat roomalaisten osastot 45 kilometriä Karthagosta. Seuraavan neljän päivän ajan molemmat armeijat etenivät varovaisesti Ad Decimumin läheisyyteen. 
Taistelu käytiin 13. syyskuuta ja se meni vandaalien kannalta alusta asti pieleen. Ammatas hyökkäsi liian aikaisin ja Johanneksen joukot kukistivat hänen osastonsa ja tappoivat hänet. Johannes ajoi Ammataksen sotilaita takaa aina Karthagon porteille saakka ja aiheutti heille raskaita tappioita. Hunnit kukistivat Gibamunduksen, tappoivat hänet ja ajoivat hänen joukkonsa pakoon. Samaan aikaan Belisarius oli päävoimiensa kanssa pystyttänyt leirin parin kilometrin päähän taistelupaikalta. Hän jätti vaimonsa Antoninan ja jalkaväen leiriin ja eteni pelkän ratsuväen kanssa tiedustelemaan vihollisen liikkeistä ja koosta. Belisarius ei aikonut taistella vielä tässä vaiheessa. Foederati-osasto lähetettiin edeltä ja Belisarius tuli perästä "bucellariusten" ja lopun ratsuväen kanssa. Foederatit pääsivät taistelupaikalle ja saivat tietää Johanneksen menestyksestä, mutta Gelimerin hyökkäys ajoi heidät pakoon. Foederatit pakenivat Belisariuksen luokse, joka päätti hyökätä Gelimeriä vastaan. Vandaalit olivat voittamassa taistelun, mutta Gelimerin saatua tietää veljensä Ammataksen kuolemasta he menettivät rohkeutensa ja pakenivat. Belisarius hyökkäsi sekasortoon vajonneiden vandaalien kimppuun ja kukisti heidät. Pian myös Johannes ja hunnit liittyivät häneen. Taistelun jälkeen Belisarius marssi Karthagoon, joka antautui.
Dennis Gabor

Dennis Gabor (; 5. kesäkuuta 1900 Budapest, Itävalta-Unkari – 8. helmikuuta 1979 Lontoo, Britannia) oli unkarilainen fyysikko, joka keksi hologrammit.
Gabor syntyi juutalaistaustaisille vanhemmille. Hän opiskeli insinööritieteitä Budapestissä ja Berliinissä ja sai tekniikan tohtorin arvon 1927, jonka jälkeen hän alkoi työskennellä Siemens &amp; Halske -yhtiössä. Hän pakeni natseja 1933 Englantiin ja työskenteli Thomson-Houstonin palveluksessa Warwickshiressä. Vuonna 1949 hän siirtyi Imperial College Londoniin soveltavan elektronifysiikan professorin virkaan.
Vuosien 1947-1948 aikana Gabor keksi hologrammit työnsä ohessa ja sai siitä Nobelin fysiikan palkinnon vuonna 1971. Hologrammeista ei tullut kaupallisesti käyttökelpoisia ennen laserin keksimistä 1960.
Mikko Ala-Leppilampi

Mikko Juhani Ala-Leppilampi (24. heinäkuuta 1943 Kannus – 22. helmikuuta 2005 Pihtipudas) oli suomalainen este-, kestävyys- ja maastojuoksija.
Mikko Ala-Leppilampi esiintyi Suomen maajoukkueessa vuosikymmenen ajan. Hän sijoittui vuonna 1960 poikaurheilijapäivillä 1 000 metrillä kuudenneksi. Läpimurtokesänä 1966 hän alitti neljäntenä suomalaisena 14 minuuttia 5 000 metrillä. Saman vuoden EM-kisoissa Budapestissä hän keskeytti 10 000 metrillä. 
Moninkertaisen Suomen mestarin Ala-Leppilammen paras arvokisasaavutus oli Helsingin EM-kisojen viides tila 3 000 metrin esteissä vuonna 1971. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän oli samalla matkalla kymmenes.
Esteissä Ala-Leppilammen paras tulos oli Tukholmassa 2. syyskuuta 1973 juostu 8.25,33, joka oli kauden kahdeksanneksi nopein aika maailmassa. Ajallaan Ala-Leppilampi on matkan kymmenenneksi nopein suomalainen.
Ruotsi-otteluita Ala-Leppilammen tilille kertyi kaikkiaan 11.
Ala-Leppilampi kuoli liikenneonnettomuuden yhteydessä Pihtiputaalla helmikuussa 2005. Onnettomuudessa Ala-Leppilammen auto törmäsi tien penkkaan, ja hän menehtyi sairauskohtaukseen hieman sen jälkeen kun oli noussut autosta.
Münchenin kesäolympialaiset 1972.
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Ala-Leppilammen onnistui loukata päänsä juuri ennen 3 000 metrin estejuoksun finaalia. Verentulon estämiseksi hänen päähänsä kiedottiin valkoinen rätti, joka päässä hän ilmestyi lähtöviivalle vain hetki ennen lähtölaukausta. Ensimmäisellä kuivaesteellä hän kuitenkin kaatui ja hänen kätensä murtui. Kaikesta huolimatta Ala-Leppilampi juoksi loppuun asti ja oli lopulta kymmenes.
Glenn Hughes (laulaja)

Glenn Martin Hughes (18. heinäkuuta 1950 – 4. maaliskuuta 2001) oli diskoyhtye Village Peoplen alkuperäinen nahkamies vuosina 1977–1996, ja hänen bassoäänensä on kuultavissa tärkeässä osassa lähes jokaisen Village People -hitin taustalla.
Hughes toimi 1970-luvulla tietullina New Yorkissa. Hänen ystävänsä kehottivat häntä vastaamaan tuottaja Jacques Moralin ilmoitukseen, jossa etsittiin hyvännäköisiä ja viiksekkäitä laulajia ja tanssijoita. Hughes harrasti moottoripyöriä, ja niin hän puki yhtyeen roolileikissä ylleen mustan nahkapuvun ketjuineen ja kasvatti niin kutsutut ”handlebar”-viikset. Village Peoplen hittien myötä hänestä tuli yksi diskon kulta-ajan tunnetuimmista ikoneista. Vastoin yleistä luuloa Glenn Hughes oli hetero, ei homo. Hughes oli tunnettu myös siitä, että hänet saattoi usein nähdä chopper-pyöränsä selästä New Yorkin kaduilla.
Hughes lopetti tanssimisen yhtyeessä tuntemattomista syistä vuonna 1996, mutta pysyi mukana järjestelypuolella. Hughesilla todettiin keuhkosyöpä, johon hän kuoli 2001, ja hänet haudattiin nahka-asussa Saint Charlesin hautausmaalle Farmingdalessa, joka sijaitsee Long Islandilla New Yorkin osavaltiossa.
Village Peoplen Glenn Hughesia ei pidä sekoittaa samannimiseen rock-basisti-laulaja Glenn Hughesiin, joka esiintyi muun muassa Deep Purplessa ja Black Sabbathissa.
Ala-Kanada

Ala-Kanada oli Yhdistyneen kuningaskunnan siirtokunta Pohjois-Amerikassa, St. Lawrence -joen itäpäädyssä. Se käsitti nykyisen Québecin provinssin eteläosan.
Ala-Kanada luotiin vuonna 1791, kun brittiläinen siirtokunta Québec jaettiin Ala- ja Ylä-Kanadaan.
Ala-Kanada muodostui osasta entisestä Ranskan siirtokunnasta nimeltä Uusi Ranska, joka luovutettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle, kun se oli voittanut Ranskan muun muassa seitsenvuotisessa sodassa. Muista entisen Uuden Ranskan Yhdistyneelle kuningaskunnalle luovutetuista osista muodostuivat Ylä-Kanada ja Nova Scotia, sekä myöhemmin myös New Brunswick ja Prinssi Edwardin saari.
Ala- ja Ylä-Kanada, sekä niiden lakia säätävät elimet lakkautettiin 1841. Siirtokunnat yhdistettiin Kanadan provinssiksi.
Megatokyo

Megatokyo on suosittu, manga-tyyliin piirretty nettisarjakuva, jota päivitetään maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin. Sarjakuvan tekijä on arkkitehti Fred Gallagher. Alkujaan mukana oli myös Rodney Caston. Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran 14. heinäkuuta 2000. 
"Megatokyon" tarina on keskittynyt Piron, mangasta ja animesta kiinnostuneen otakun ja pelihullun Largon matkaan ja elämään Tokiossa Japanissa. 
"Megatokyoa" on käännetty myös muille kielille, muun muassa suomeksi, saksaksi ja espanjaksi.
Verkkouutiset

Verkkouutiset on suomalainen poliittinen verkkolehti, jota tuottaa Kansallisen Kokoomuksen omistama Kansalliskustannus oy.
Verkkouutisten vastaava päätoimittaja on Kasperi Summanen, joka on myös sen sisarlehden "Nykypäivän" päätoimittaja. Molemmat julkaisut ovat Kokoomuksen äänenkannattajia.
"Verkkouutiset" julkaisee ajankohtaisia politiikan, talouden, kotimaan ja ulkomaiden uutisia. Blogikirjoituksista osa vastaa väljästi puolueen piirissä olevia näkemyksiä. "Verkkouutiset" julkaisee videomateriaalia verkkosivujensa lisäksi YouTube-palveluun. Videosarjoihin lukeutuvat muun muassa Sanna Ukkola Show ja Ben Zyskowiczin isännöimä BenTV.
Historia.
"Verkkouutiset" perustettiin vuonna 1996 ja se oli yksi ensimmäisiä suomalaisia verkkomedioita
. Ensimmäiset uutiset julkaistiin 5. syyskuuta 1996. Alkuvaiheessa sivusto päivittyi muutaman kerran viikossa. Vuonna 2001 sen ulkoasua uudistettiin ensimmäisen kerran, ja samalla sivustolle tulivat päivittäiset pikauutiset.
"Verkkouutiset" on alusta alkaen ollut kokoomuksen äänenkannattaja. Alkuvaiheessa se toimi erillään kokoomuksen toisesta äänenkannattajasta "Nykypäivästä". Julkaisut eivät kilpailleet keskenään, sillä paperilehtenä ilmestynyt "Nykypäivä" ja verkkojulkaisu "Verkkouutiset" täydensivät toisiaan.
"Verkkouutisten" uutispäällikkö Pete Pakarinen voitti 2008 Euroopan parlamentin journalismipalkinnon internet-sarjassa. Hän sai palkinnon laitonta maahanmuuttoa koskevasta artikkelistaan.
Vuonna 2010 toteutettiin uudistus, jonka myötä "Verkkouutisia" julkaissut Suomen Kansallisverkko Oy ja "Nykypäivää" julkaissut Nykypäivä-lehti Oy yhdistettiin. Uuden kustannusyhtiön nimeksi tuli Kansalliskustannus Oy. Samalla molempien lehtien toimitukset yhdistettiin. Uuden yhteistoimituksen päätoimittajaksi tuli Tapani Mäkinen. Yhdistymisestä huolimatta "Nykypäivä" ja "Verkkouutiset" jatkoivat erillisinä nimikkeinä, joista toinen jatkoi ilmestymistä paperilehtenä ja toinen verkkojulkaisuna.
Maaliskuussa 2013 "Verkkouutisten" ja Nykypäivän päätoimittajaksi tuli Alberto Claramunt. Hän toimi tehtävässään vuoteen 2021 asti, jolloin päätoimittajaksi tuli Kasperi Summanen.
Nykyään "Verkkouutiset" on lukijamääriltään maakuntalehtien tasolla. Lukijamäärät ovat verkossa korkeammat kuin muilla puoluelehdillä.
YouTube-tili.
"Verkkouutisten" YouTube-tili on perustettu vuonna 2012. Ensimmäinen "Verkkouutisten" palveluun lataama video on vuodelta 2014.
Pietari–Paavalin kirkko (Viipuri)

Pietari–Paavalin kirkko on nykyisin Viipurin ainoa säilynyt luterilainen kirkko. Se oli ennen alueluovutuksia Viipurin ruotsalaisen ja saksalaisen seurakuntien yhteinen kirkko ja nykyisin se on Inkerin kirkon alaisuuteen kuuluvan Viipurin luterilaisen seurakunnan kirkko. Kirkko sijaitsee Viipurin keskustassa Linnoituksen kaupunginosassa Torkkelinpuiston ja nykyisin niin ikään puistona olevan Paraatikentän välissä.
Rakentaminen.
Pietari–Paavalin kirkon suunnittelivat arkkitehdit J. Brockman ja G. F. von Veldten, ja se valmistui vuonna 1799. Ennen kirkon valmistumista oli Viipurin kaikilla luterilaisilla seurakunnilla käytössään yhteinen kirkko, josta sittemmin tuli Viipurin maaseurakunnan kirkko. Kirkon vihkimisen yhteydessä kirkko nimettiin pyhälle Paavalille, tuolloin keisarina olleen Paavali I kunniaksi. Kirkon nimeksi vakiintui kuitenkin Pietari-Paavalin kirkko.
Ulkoasu.
Pietari–Paavalin kirkko edustaa tyyliltään 1700-luvun lopun uusklassismia. Malliltaan kirkko on pitkäkirkko, jonka pääsisäänkäynnin puoleisessa päässä on kupolikattoinen torni. Tornin pohjaosa on nelikulmainen, mutta itse tornin kulmat on viistetty ja niitä koristavat korinttilaispilasterit, joiden välit ovat avonaiset.
Vastakkaisessa päässä alttarin takana on puolipyöreä apsis, jonka ikkunat tuovat valoa alttarille. Pääsisäänkäyntiä koristaa fasadi, jonka keskiosa hieman ulkonee muusta rakennuksesta. Fasadin keskiosassa on neljä joonialaista pilasteria. Pääoven molemmin puolin pilastereiden välissä on ikkunakomerot ja oven sekä ikkunakomeroiden yläpuolella on kolme pientä ikkunaa. Fasadin päätykolmiossa on Jumalan kultainen silmä -symboli. Kirkon sivuilla on sivusisäänkäynnit ja pienet eteiset. Sivuseinien ikkunat ovat kahdessa rivissä.
Sisätilat.
Kolmilaivaista kirkkosalia kiertävät lehterit. Kirkkosalin keskilaivaa erottaa sivulaivoista molemmin puolin viisi joonialaista pylvästä. Lehtereiden yläpuolella pylväät vaihtuvat korintolaisiksi pylväiksi, jotka kannattelevat kirkkosalin holvattua kattoa. Pääsisäänkäynnin puoleisessa päässä on urkuparvi, jota kannattelee kaksi pylvästä. Pääsisäänkäynnin molemmin puolin on pienet huoneet, joista johtavat portaat lehtereille. Kuoriosan molemmin puolin on myös huoneet, joista toisessa toimi sakaristo.
Kirkon alttarin keskeisenä hahmona oli ristiinnaulittu Kristus, jonka molemmin puolin oli kolme korinttilaista pylvästä, joiden päällä oli veistokset. Alttarin yläosaa hallitsi Jumalan kolmion muotoinen silmä, jota ympäröivät säteet. Kirkon alttarin suunnitteli kenraali, myöhemmin Suomen kenraalikuvernööri Fabian Steinheil.
Sota-aika.
Kirkko säästyi melko vähäisin vaurioin niin talvi- kuin jatkosodastakin. Talvi- ja jatkosodan välisenä neuvostovallan aikana kirkosta katosivat muun muassa kirkonkellot.
Nykytila.
Jatkosodan jälkeen kirkko toimi laivastotukikohdan kerhona ja elokuvateatterina. Vuonna 1990 Viipuriin perustettiin Inkerin kirkkoon kuuluva Viipurin seurakunta ja Pietari-Paavalin kirkko siirtyi seurakunnan käyttöön vuonna 1991. Tämän jälkeen kirkkoa on kunnostettu muun muassa suomalaisten yksityishenkilöiden ja Suomen Kirkon Ulkomaanavun avustuksella.
The Wicker Man (kappale)

The Wicker Man on Iron Maidenin ensimmäinen single "Brave New World" -albumilta. Single julkaistiin 8. toukokuuta 2000. Se pohjautuu vuonna 1973 tehtyyn elokuvaan "Uhrijuhla". Kappaleen ovat tehneet yhteistyössä Bruce Dickinson, Steve Harris ja Adrian Smith. Single oli Suomen virallisella listalla parhaimmillaan sijalla 11 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa sen listasijoitus oli 9.
Kappaleet.
Limited edition.
Rajoitettu painos sisälsi kaksi CD:tä ja kaksipuolisen julisteen. Euroopan julkaisu sisälsi myös lasinalusen.
Tuomo Turunen

Tuomo Turunen (s. 30. elokuuta 1987 Kuopio) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Turunen oli monipuolinen puolustuspelaaja, joka kykeni pelaamaan sekä keskus- ja laitapuolustajana että puolustavana keskikenttäpelaajana.
Turusen isoveli Teemu Turunen ja veljesten isä Jari Turunen pelasivat aikanaan jalkapalloa pääsarjatasolla.
Ura.
Turunen syntyi Kuopiossa, mutta sai jalkapallo-oppinsa Haminassa ja Kotkassa. Hän edusti juniorina Kotkan Nappuloita, Haminan Pallo-Kissoja, Kotkan Jäntevää ja Kotkan Työväen Palloilijoita. Ensiesiintymisensä Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa hän teki KooTeePeessä kaudella 2003. KooTeePeestä hän siirtyi Honkaan, jonka kanssa hän saavutti SM-hopeaa kaudella 2008. Heinäkuussa 2009 Turunen siirtyi ruotsalaisseura IFK Göteborgiin. Ruotsissa hän pelasi myös Trelleborgin joukkueessa, kunnes palasi kaudeksi 2013 Suomeen FC Interin joukkueeseen. Kaudeksi 2014 Turunen siirtyi pelaamaan Ykköstä KTP:ssä.
Turunen on pelannut useita otteluita Suomen poikien ja nuorten maajoukkueissa. Hän kuului alle 17-vuotiaiden joukkueeseen vuoden 2003 MM-kilpailuissa ja alle 21-vuotiaiden joukkueeseen vuoden 2009 EM-kilpailuissa. Hänet valittiin jälkimmäisen ikäluokan parhaaksi pelaajaksi Suomessa vuonna 2008. Ensiesiintymisensä Suomen A-maajoukkueessa Turunen teki 4. helmikuuta 2009 ystävyysottelussa Japania vastaan.
Betel-kirkko (Viipuri)

Betel-kirkko () oli Viipurin kaupungissa sijainnut metodistikirkko. Kirkko sijaitsi Linnoituksen kaupunginosassa osoitteessa Torkkelinkatu 5. Rakennuksella ei ulkoapäin ollut juurikaan kirkolle ominaisia piirteitä, ja se olikin oikeastaan rukoushuone. Betel oli Viipurin suomalaisen kaupunkiseurakunnan ja ruotsalais-venäläisen metodistiseurakunnan yhteinen kirkko. Kirkkorakennus tuhoutui talvisodassa 1940.
Jäniskoski

Jäniskoski (, ), oli Paatsjoessa Venäjällä oleva 6,2 metriä korkea koski, jonka pituus oli 350 metriä. Sähkövoimantuotoltaan Jäniskoski oli sen verran tuottoisa, että sinne rakennettiin Jäniskosken sähkövoimalaitos 1942. Saksalaisten poistumisen jälkeen Imatran voima rakensi Neuvostoliitolle myydylle alueelle uudelleen voimalaitoksen 1947–1951. 1950-luvulla voimalaitoksen lähelle syntyi Jäniskosken taajama, joka lakkautettiin vuonna 2001. Alueella on pyritty kehittämään matkailua myös EU-tuilla.
Saw II

Saw II on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut kanadalais-yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Darren Lynn Bousman. Elokuva on jatko-osa vuoden 2004 "Saw"-elokuvalle. 
Elokuva sai ensi-iltansa suurimmassa osassa maailmaa 28. lokakuuta 2005, mutta Australian ensi-ilta viivästyi kahdella kuukaudella.
Juoni.
Poliisin ”vasikka” Michael palaa tajuihinsa ja huomaa olevansa kuolemanmaskissa. Hän löytää ääninauhurin ja laittaa sen päälle kuunnellakseen äänitteen. Nauha kertoo, että Michaelin täytyy löytää avain maskin aukaisemiseksi, tai muuten maski sulkeutuu ja siinä olevat naulat tunkeutuvat hänen päähänsä. Röntgenkuva Michaelin päästä paljastaa, että avain on hänen oikean silmänsä takana. Michael pitelee skalpellia hetken silmänsä edessä, muttei kykene irrottamaan silmäänsä. Maski sulkeutuu.
Eric Matthews’n johtama poliisiryhmä saa selville Jigsaw’n piilopaikan ja vangitsee tämän. Syöpä on vienyt sarjamurhaajan voimavaroja, mutta hän on silti onnistunut asettamaan kahdeksan ihmistä tuntemattomassa sijainnissa olevaan taloon, josta ei ole ulospääsyä. Poliisit saavat haltuunsa videokamerakuvaa talosta, ja Eric tajuaa yhden uhreista olevan hänen poikansa Danielin. Talossa on myös Amanda Young, joka tunnetaan ainoana Jigsaw’n ”pelistä” selvinneenä henkilönä. Taloon alkaa virrata hermokaasua, joka tuhoaa kudokset ja aiheuttaa verenvuotoa. 
Eric kuulustelee Jigsaw’ta poliisien odottaessa teknistä ryhmää, joka voisi jäljittää talon sijainnin. Jigsaw lupaa Ericin saavan poikansa elävänä takaisin, jos tämä on kärsivällinen ja kuuntelee mitä Jigsaw’lla on kerrottavana. Jigsaw paljastaa, että hän yritti aiemmin itsemurhaa, mutta selviytyi järjestämästään auto-onnettomuudesta ja sai kokea suurta kipua. Hän alkoi kuitenkin arvostaa elämää, ja päätti uhrata loppuelämänsä luodakseen muille samanlaisia kokemuksia. 
Suuri osa ”kilpailijoista” saa surmansa tavoitellessaan vastalääkettä, jota on piilotettu ympäri taloa. Xavier-niminen mies tajuaa, että ihmisten niskaan merkityt luvut muodostavat numeroyhdistelmän, joka avaa vastalääkettä sisältävän kassakaapin. Hän saa helposti haltuunsa suuren osan luvuista, mutta Amanda ja Daniel pakenevat löytämäänsä salakäytävään. Tunneli johtaa ensimmäisestä "Saw"-elokuvasta tuttuun kylpyhuoneeseen. Daniel tappaa Xavierin viiltämällä tämän kurkun auki lattialta löytämällään sahalla. 
Eric menettää malttinsa ja pahoinpitelee Jigsaw’n, joka lopulta lupaa viedä Ericin talolle. Eric pakenee Jigsaw’n kanssa poliisiryhmältä ja rientää talolle etsimään Danielia. Hän löytää kylpyhuoneen, mutta joutuu Amandan tainnuttamaksi. Tekninen ryhmä jäljittää talon sijainnin, mutta tajuaa, että videokamerakuva onkin nauhoitettua eli talon tapahtumat ovat tapahtuneet jo aiemmin. Eric todetaan kadonneeksi. Jigsaw’n piilopaikassa oleva kassakaappi aukeaa, ja sen sisällä on happinaamarilla elossa pidetty Daniel. Palatessaan tajuihinsa kylpyhuoneessa Eric tajuaa olevansa kahlittuna jalastaan. Kasettinauhuri paljastaa, että Amanda on Jigsaw’n suojatti, jonka on tarkoitus jatkaa tämän elämäntyötä.
Kolašin

Kolašin (Колашин) on kunta ja sen keskuskaupunki Montenegron keskiosassa pääkaupungin Podgorican pohjoispuolella. Kaupunki sijaitsee 954 metrin korkeudessa Tara ja Morača -jokien yhtymäkohdassa ja sitä ympäröivät Sinjavine, Bjelasice, Komova ja Vučja -nimiset vuoret. Kunnan pinta-ala on yhteensä 897 neliökilometriä. Asukkaita on yhteensä noin 12 000 ja väestötiheys on noin 13,5 asukasta/km².
Historia.
Kaupungin perustivat Ottomaanit vuonna 1651. 
Turismi.
Kolašinin sijainti tarjoaa hyvät lomailuolosuhteet niin kesällä kuin talvellakin. Kaupungin lähellä sijaitsevassa Biogradskan laakson kansallispuistossa oleva Biogradskonjärvi (1 094 m mpy.) on suosittu matkailukohde.
Antonio Valencia

 
Luis Antonio Valencia Mosquera (s. 4. elokuuta 1985 Lago Agrio, Ecuador) on ecuadorilainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 2009–2019 Englannin Valioliigan Manchester Unitedissa. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja. Valencia pelasi aiemmin urallaan myös oikeana laitahyökkääjänä.
Valencia aloitti ammattilaisuransa kotimaansa El Nacionalissa vuonna 2003. Hän voitti Ecuadorin-mestaruuden 2005. Vuonna 2005 hän siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Villarrealiin, mutta pelasi seuran paidassa vain kaksi ottelua. Kevätkauden 2006 Valencia vietti lainassa sarjaporrasta alempana pelanneessa Recreativossa ja kausiksi 2006–2008 hänet lainattiin englantilaiseen Wigan Athleticiin. Tammikuussa 2008 siirrosta Wiganiin tehtiin pysyvä. 30. kesäkuuta 2009 Valencia siirtyi Manchester Unitediin neljän vuoden sopimuksella.
Ensimmäisellä United-kaudellaan Valencia voitti liigacupin mestaruuden ja pelasi 34 valioliigaottelua. 14. syyskuuta 2010 hän loukkaantui vakavasti Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa Rangersia vastaan, ja oli puoli vuotta kentiltä sivussa. Hän ehti pelata kymmenen ottelua Valioliigan mestaruuden voittaneessa Unitedin joukkueessa kaudella 2010–2011. Mestarien liigassa hän pelasi samalla kaudella seitsemän ottelua mukaan lukien tappiollisen loppuottelun FC Barcelonaa vastaan. Seuraavien neljän kauden aikana hän pelasi 27–32 valioliigaottelua, ja voitti mestaruuden Unitedissa toistamiseen 2013. Kaudella 2015–2016 hän oli nilkan nivelsidevamman vuoksi sivussa yli neljä kuukautta, ja pelasi kauden aikana vain 14 valioliigaottelua. Hän ehti pelata FA Cupissa kolme viimeistä ottelua Unitedin voittaessa cupmestaruuden. Hän pelasi kaudella 2016–2017 neljä ottelua Unitedin voittaessa Englannin liigacupin ja yhdeksän ottelua seuran voittaessa Eurooppa-liigan. Hän pelasi kummankin kilpailun finaalissa. Valioliigassa hän pelasi samalla kaudella 28 ottelua ja seuraavalla kaudella 31, mutta kaudella 2018–2019 vain kuusi. Hän voitti United-vuosinaan FA Community Shieldin 2010, 2013 ja 2016.
Valencia siirtyi kotimaansa pääsarjassa pelaavaan LDU Quitoon kesällä 2019. Hän voitti Ecuadorin supercupin 2020. Kevään 2021 Valencia pelasi meksikolaisessa Queretarossa. Hän päätti pelaajauransa toukokuussa 2021.
Maajoukkue.
Ecuadorin maajoukkueessa Valencia teki ensiesiintymisensä Hondurasia vastaan 28. huhtikuuta 2004. Ensimmäiset maaottelumaalinsa hän teki 27. maaliskuuta 2005 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Hän teki ottelussa kaksi maalia ja oli maajoukkueen vakiomiehistöä siitä lähtien. Hän pelasi MM-kilpailuissa neljä ottelua 2006 ja kolme ottelua 2014. Hän kuului Ecuadorin joukkueeseen Copa Américassa 2007, 2011, 2016 ja 2019. Hän pelasi Copa América -turnauksissa kaikkiaan yksitoista ottelua ja teki kaksi maalia.
Lypsykarja

Lypsykarja on nautakarjaa, jota käytetään ja jalostetaan maidontuotantoon. 
Nykyaikainen lypsyrodun lehmä tuottaa maitoa suurimman osan aikuiselämästään. Maidontuotanto alkaa lehmän ensimmäisestä poikimisesta noin kahden vuoden iässä ja jatkuu jaksoittain sen elämän loppuun, yleensä siis lopettamiseen tai teurastamiseen saakka. Lehmän maidontuotanto heikkenee lypsykauden jatkuessa ja palautuu huippuunsa uuden poikimisen myötä. Tiineysajan loppupuolella lehmän maidontuotannon annetaan katketa joksikin aikaa, lehmä "pannaan umpeen" tai sen annetaan "mennä umpeen. Lepää noin 2 kuukautta ennenpoikimista". Tyypillinen lehmä poikii noin kerran vuodessa. Syntyvistä lehmävasikoista osa jätetään tilalle tai myydään kasvamaan hiehoiksi, sonnivasikoista vain harva päätyy siitokseen. Loput vasikat kasvatetaan teuraaksi.
Kun lehmän maidontuotanto vanhuuden takia vähenee tai sillä ilmenee terveys- tai muita ongelmia, lehmästä luovutaan ja se lopetetaan tai teurastetaan. Lehmä voi lypsää kohtalaisia määriä jopa seitsemäntoista vuotta, mutta käyttöikää lyhentävät esimerkiksi utaretulehdukset, tiinehtyvyysongelmat, tapaturmat ja huono rakenne. Keskivertolypsylehmä poistetaan karjasta yleensä noin viisivuotiaana.
Jalostus.
Lypsykarjan jalostus pyrkii mahdollisimman tehokkaaseen maidontuotantoon. Jalostuksen ensisijainen tavoite on korkeatuottoinen ja runsaan maidontuotannon rasitusta mahdollisimman pitkään kestävä lehmä, jonka maidon rasva- ja valkuaispitoisuudet ovat halutunlaisia. Voin ollessa arvokas vientituote korkea rasvapitoisuus oli arvokas seikka, nykyisin toivotaan muun muassa juuston valmistusta tukevaa korkeampaa valkuaispitoisuutta. Lypsymäärien lisäksi tärkeitä jalostustavoitteita ovat lehmän käyttöarvolle tärkeät ominaisuudet kuten terveyttä ja pitkää käyttöikää edistävät hyvät jalka- ja utarerakenteet, hyvä hedelmällisyys, poikimis- ja lypsyominaisuudet, koko sekä luonne.
James Meade

James Edward Meade (23. kesäkuuta 1907 – 22. joulukuuta 1995) oli englantilainen taloustieteilijä. Hän sai Nobelin taloustieteen palkinnon yhdessä Bertil Ohlinin kanssa vuonna 1977.
Meade oli London School of Economicsin taloustieteen professori vuosina 1947–1957 ja Cambridgen yliopiston poliittisen taloustieteen professori 1957–1967. Hän tutki kansainvälistä kauppaa ja maailmantaloutta. Meade oli mukana laatimassa 1947 solmittua GATT-sopimusta.
GATT-sopimus

GATT () on kansainvälisen kaupan edistämiseksi 1947 solmittu tulleja ja kaupankäyntiä koskeva yleissopimus, joka oli voimassa vuoteen 1995 asti. Sopimuksen tavoitteena oli helpottaa kansainvälistä kaupankäyntiä ja estää siinä esiintyvää syrjintää.
GATT-sopimuksella pyrittiin tullien alentamiseen ja tätä kautta kaupan esteiden vähentämiseen. Sopimusta tarkistettiin myöhemmin useita kertoja. Sopimuksen voimassaoloaikana maailman tullitaso laski 40 prosentista neljään prosenttiin. Suomi liittyi sopimukseen 25. huhtikuuta 1950. GATTin pohjalta syntyi Maailman kauppajärjestö eli WTO vuonna 1995.
Shillelagh (ase)

Shillelagh, iiriksi "sail éille" tai "saill éalaighb" (lausutaan "šil-léi-lii") on irlantilainen puusta valmistettu nuija-ase, jonka valmistusmateriaali on yleensä oratuomi tai tammi. Asetta käytettiin Irlannissa ennen brittien valta-aikaa herrasmiesten keskinäisissä välienselvittelyissä. Shillelagh saattoi olla joko pelkkä puinen keppi tai kääritty nahkaan. Sitä voitiin käyttää aseen lisäksi myös kävelykeppinä.
Shillelagh

Shillelagh () on kaupunki Wicklow’n kreivikunnassa Irlannissa. Sen asukasluku oli vuonna 2016 noin 337 asukasta.
Gilberto Martínez

Gilberto Martínez Vidal (s. 1. lokakuuta 1979 Golfito, Costa Rica) on costaricalainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Italiassa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Martínez aloitti uransa Costa Rican pääsarjassa Deportivo Saprissassa vuonna 1998. 15. syyskuuta 2002 hän siirtyi silloin Serie A:ssa pelanneeseen Bresciaan, jonka riveissä hän pelasi aina syksyyn 2006 asti. Serie A:ssa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 34, toisella 30 ja kolmannella 33 ottelua.
Martínez pelasi Costa Rican nuorten maajoukkueessa vuonna 1999 Nigeriassa järjestetyissä nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Myöhemmin hän nousi Costa Rican jalkapallomaajoukkueeseen, jossa pelasi vuoden 2002 MM-kisoissa kaikissa Costa Rican kolmessa ottelussa. Martinezin ensimmäinen maaottelu oli 6. tammikuuta 2001 Guatemalaa vastaan. Hän on pelannut 58 maaottelua . Hän oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006.
Robert Reich

Robert Bernard Reich (s. 24. kesäkuuta 1946 Scranton, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampuksen professori. 
Hän on myös toiminut Yhdysvaltain työministerinä vuosina 1993–1997 sekä Harvardin yliopiston professorina. Reich on opiskellut aikaisemmin Bill Clintonin kanssa. Hän näyttelee elokuvassa "This Week" (2006). Hänet on myös tunnettu lyhytkasvuisuudestaan (149 cm).
Reich analysoi globalisaatiota kirjassaan "Rajaton maailma," jossa Reich on kuvannut, miten raja-aidat kaatuvat osaamisen, valuutan ja tuotteiden tieltä. Kirja on käännetty 22 kielelle.
Reich edustaa demokraattipuolueen vasenta laitaa. Hän on vaatinut vähemmistöjen aseman parantamista, rikkaiden verotuksen koventamista, ammattiliittojen vahvistamista ja Wall Streetin vallan rajoittamista. Hän on tukenut Bernie Sandersia ja nimittänyt Floridan kuvernööriä Ron de Santisia fasistiksi. 
2010-luvun alusta lähtien Reich on ollut aktiivinen sosiaalisessa mediassa ja hänestä on tullut vanhalla iällään "eräänlainen nuorisoidoli". Hänellä on Twitterissä puolitoista miljoonaa seuraajaa ja Instagramissa miljoona.
Tuotanto.
Suomeksi:
Englanniksi:
Douglas Sequeira

Douglas Sequeira (s. 23. elokuuta 1977) on costaricalainen jalkapalloilija, joka pelaa Tippeligaenin Tromsø IL:ssa. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Pelaajaura.
Sequira aloitti uransa Alankomaiden Eredivisiessa Feyenoordissa, jossa hän pelasi vuodet 1997–1999. Kauden 1999–2000 hän pelasi Saksassa 2. Bundesliigassa Karlsruher SC:ssä, jonka jälkeen siirtyi kotimaahansa Deportivo Saprissaan. Vuonna 2004 Real Salt Lake vaihtoi hänet Pablo Brenesiin, mutta vaihtoi hänet heti edelleen Club Deportivo Chivas USA:han. Sequeira pelasi Real Salt Lakessa vuodesta 2005 vuoteen 2007. Kunnes siirtyi Norjaan alkutalvesta 2007 nykyiseen joukkueeseensa Tromssaan.
Maajoukkueura.
Sequeira kuului Costa Rican nuorten maajoukkueisiin pelaten muun muassa 1997 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. 10. heinäkuuta 1999 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Costa Rican jalkapallomaajoukkueessa Jamaikaa vastaan. Hän on pelannut 31 maaottelua tehden niissä kaksi maalia . Hän oli mukana Saksan MM-kisoissa 2006.
Emäjoki

Emäjoki on Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reitin pääjoki Kainuussa. Se alkaa Suomussalmen Kiantajärvestä ja virtaa Hyrynsalmen Hyrynjärven kautta Iijärveen Ristijärvellä. Sieltä joki jatkuu Kiehimänjokena Paltamoon saakka, jossa se laskee Oulujärveen. Jokireitin kokonaispituus on 105 kilometriä, josta varsinaisen Emäjoen osuus on 65 kilometriä.
Emäjoen koskireitti sisälsi ennen joen valjastamista kymmenen koskea, 14 kilometrin matkalla joessa oli pudotusta 40 metriä. Joki oli aiemmin tärkeä uittoväylä. Voimalaitoskäyttöön sen valjasti Oulujoki Osakeyhtiö 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Jokeen rakennettiin kolme vesivoimalaa, Kiantajärvestä alkaen Ämmän, Aittokosken ja Seitenoikean voimalaitokset. Kiehimänjoessa reitin alavirralla on lisäksi Leppikosken voimalaitos.
Innocentius X

Innocentius X, oik. "Giovanni Battista Pamphili", (6. toukokuuta 1574 Rooma – 7. tammikuuta 1655 Rooma) oli paavina 15. syyskuuta 1644 – 7. tammikuuta 1655. Ennen paaviksi tuloaan hän opiskeli Roomassa oikeustiedettä, oli edustajana Trenton kirkolliskokouksessa ja osallistui Rooman inkvisitioon. Hän oli yksi poliittisesti kunnianhimoisimmista paaveista ja hankki valtakaudellaan Vatikaanille paljon valtaa.
Jo paavin valinta oli pitkäaikainen valtataistelu kahden suvun, Barberinien ja Pamphilien, välillä. Valtaan päästyään Innocentius X aloitti Barberineja vastaan oikeusjutun, jossa hän syytti heitä julkisten varojen väärinkäytöstä. Edellinen paavi Urbanus VIII oli kuulunut Barberini-sukuun.
Riemuvuonna 1650 Innocentius X pystytytti Roomaan pysyviä muistomerkkejä, kuten lattiakoristeluja Pietarinkirkkoon ja Berninin suihkulähteen sukunsa keskeiselle paikalle Piazza Navonalle.
Paavin veljen leskeä Olympia Maidalchinaa arvellaan yleisesti paavin rakastajattareksi – niin suuren vallan tämä aikanaan sai.
Prandtlin luku

Prandtlin luku on dimensioton suure, joka approksimoi liikemäärän ja termisen diffuusion suhdetta. Se on ominainen kullekin aineelle (aineominaisuus) ja on voimakkaasti riippuvainen lämpötilasta. 
Prandtlin luku on määritelty
formula_1,
missä
Prandtlin luku on nimetty saksalaisen fyysikon, Ludwig Prandtlin, mukaan. Lämmönsiirrossa Prandtlin luku kuvaa momentti- ja liikemäärärajakerrosten suhteellista paksuutta.
Gregorius XII

Paavi Gregorius XII syntymänimeltään Angelo Correr, (n. 1325–18. lokakuuta 1417 Recanati) oli paavina 30. marraskuuta 1406 – 4. heinäkuuta 1415. Hän oli viimeinen virastaan eronnut paavi ennen vuonna 2013 eronnutta Benedictus XVI:ta.
Correr valittiin virkaansa 15 kardinaalin äänillä. Hänelle annettiin lisäehto, jonka mukaan vastapaavin suostuessa luopumaan vaatimuksistaan paavin valtaan myös Gregorius XII:n on astuttava syrjään, jolloin kardinaalit valitsevat uuden paavin. Gregorius luopui vallasta 1415 ja siirtyi viettämään eläkepäiviä Anconaan, mutta uudesta paavista ei päästy sopimukseen ennen Gregoriuksen kuolemaa.
Urho Kekkosen muistomerkki (Helsinki)

Urho Kekkosen muistomerkki eli Lähde on Helsingin Hakasalmen puistossa, Finlandia-talon vieressä sijaitseva muistomerkki, joka on omistettu presidentti Urho Kekkoselle (1900–1986). Muistomerkistä järjestettiin vuonna 1997 suunnittelukilpailu, jonka voitti kuvanveistäjä Pekka Jylhä ehdotuksellaan "Lähde". Teos paljastettiin Kekkosen syntymän satavuotispäivänä 3. syyskuuta 2000.
Tietoja.
Muistomerkki koostuu pisaran muotoisesta vesialtaasta sekä neljästä pronssisesta kädestä, jotka ovat kahdeksan metriä korkeiden pylväiden päissä. Kuvanveistäjä Jylhän mukaan ""teos syntyi luontokokemuksesta; tunteesta, jonka kokee, kun on vaaran laella, meren äärellä tai lähteen reunalla. Korkeamman läsnäolosta, jostakin suuremmasta, jossa voi eheytyä ja jossa on hyvä olla"”. Kädet kuvastavat Jylhän mukaan sitä, että Kekkonen kirjoitti kaiken käsin ja siten ilmaisi itseään käsiensä kautta. Läheiseen kallioon on hakattu teksti "URHO KEKKONEN 1900–1986", ja tekstin vieressä kasvaa ruusupensas, joka on peräisin presidentin syntymäkodin Lepikon torpan pihalta.
Kritiikki.
Muistomerkki aiheutti pian paljastamisensa jälkeen vilkasta julkista keskustelua, ei kuitenkaan taiteellisten ansioidensa vaan turvallisuutensa tähden. Julkisuudessa esitettiin, että jos teräksiseen ja pyöreäpohjaiseen vesialtaaseen putoaisi ihmisiä, sieltä olisi erittäin vaikeaa kiivetä ylös. Tämän vuoksi altaaseen asennettiin vedenalaiset tikkaat.
Pietarinristi

Pietarinristi on risti, jonka poikkipuu on alhaalla. Nimensä se on saanut apostoli Pyhältä Pietarilta. Esimerkiksi noin 200-luvun apokryfisen Pietarin evankeliumin mukaan Pyhä Pietari kuoli ristiinnaulittuna pää alaspäin. Tämä oli hänen oma tahtonsa, sillä mielestään hän ei ollut tarpeeksi arvokas kuolemaan samalla tavalla kuin Jeesus Kristus.
Pietarinristi on muodoltaan sama kuin satanistien ja joidenkin black metal -yhtyeiden suosima risti, jonka poikkipuu on alhaalla.