tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kay Hagan

Kay Hagan (o.s. Ruthven, 26. toukokuuta 1953 Shelby, Pohjois-Carolina – 28. lokakuuta 2019) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 2009–2015 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Pohjois-Carolinasta.
Ura.
Hagan suoritti vuonna 1975 alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) Floridan osavaltionyliopistossa ja vuonna 1978 oikeustieteen tutkinnon (Juris Doctor) Wake Forest Universityssä. Hän työskenteli ennen poliittista uraansa North Carolina National Bankin (NCNB) palveluksessa yleten lopulta sen varapuheenjohtajaksi.
Hagan toimi vuosina 1992 ja 1996 Jim Huntin kampanjapäällikkönä Guilfordin piirikunnassa tämän pyrkiessä onnistuneesti Pohjois-Carolinan kuvernööriksi. Vuonna 1998 hän tuli itse valituksi Pohjois-Carolinan senaattiin. Hän toimi sen jäsenenä tammikuuhun 2009, jolloin aloitti Yhdysvaltain senaatin jäsenenä. Hagan voitti marraskuun 2008 vaaleissa istuvan senaattorin, republikaani Elizabeth Dolen prosentein 52,6–44,2.
Hagan toimi vuosinaan Yhdysvaltain senaatissa kaikkiaan neljän valiokunnan (Committee on Armed Services, Committee on Banking, Housing, and Urban Affairs, Committee on Health, Education, Labor and Pensions ja Committee on Small Business and Entrepreneurship) jäsenenä ja kahden alivaliokunnan (Subcommittee on Emerging Threats and Capabilities ja Subcommittee on Children and Families) puheenjohtajana. Hän pyrki jatkokaudelle marraskuun 2014 vaaleissa, mutta hävisi Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen puhemiehenä toimineelle republikaani Thom Tillisille prosentein 47,25–48,8.
Tammikuussa 2016 Hagan aloitti lobbausfirma Akin Gump Strauss Hauer &amp; Feldin konsulttina Washingtonissa.
Yksityiselämä.
Kay Hagan, silloinen Ruthven, syntyi Shelbyssä, Pohjois-Carolinassa, mutta muutti lapsena perheensä kanssa Lakelandiin, Floridaan. Hänen isänsä Joe Ruthven valittiin myöhemmin Lakelandin pormestariksi ja hänen äitinsä Jeanette Chiles Ruthvenin veli Lawton Chiles toimi 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta ja 1990-luvulla Floridan kuvernöörinä.
Kay Hagan on naimisissa Charles “Chip” Haganin kanssa ja hänellä on kolme lasta, poika Tilden ja tyttäret Jeanette ja Carrie.
Hagan joutui joulukuussa 2016 sairaalahoitoon punkkien levittämän Powassan-viruksen takia ja oli tajuttomana 43 vuorokautta. Hän pääsi sairaalasta heinäkuussa 2017, mutta jatkoi kuntoutuksessa viruksen vietyä hänen kävelykykynsä ja rajoitettua hänen puhekykyään.
Raimo Andersson

Raimo Juhani Andersson (25. heinäkuuta 1956 Hamina – 14. huhtikuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen rikollinen. Andersson johti huumeliigaa 1990-luvulla ja sai pitkän vankeustuomion törkeästä huumausainerikoksesta ja ampuma-aserikoksesta. Vuonna 1990 Andersson esitti perättömän väitteen, että laulaja Juice Leskinen olisi ostanut häneltä noin kilon hasista, ja sai tästä väitteestä myöhemmin tuomion. Andersson myös kuului vuosien ajan rikollisjengi United Brotherhoodin voimahahmoihin. 
Andersson oli yksi keskeisiä hahmoja United Brotherhoodissa, mutta hänen toimintaansa alkoi loppuaikoina kohdistua syvää tyytymättömyyttä ja jopa vihaa. Vankilan kirjastossa työskennelleen Anderssonin oli nähty pitävän yhteyttä KRP:n poliisien kanssa ja poistuvan näiden seurassa vankilasta useampia kertoja. Tapaamiset liittyivät tiettävästi Anderssonin ja hänen kolmen rikoskumppaninsa murhaaman ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin ruumiin etsintöihin. Andersson istui elinkautista tuomiota Ünsalin murhasta. Murha tapahtui lokakuussa 2003 Vuosaaressa, eikä ruumista ole tähän päivään mennessä löydetty. Helsingin hovioikeus hylkäsi syksyllä 2017 Anderssonin hakemuksen päästä ehdonalaiseen vapauteen.
Andersson löydettiin huhtikuussa 2018 surmattuna vaimonsa kotitalosta Vantaalta. Hän oli lomalla vankilasta. Maaliskuussa 2019 Itä-Uudenmaan käräjäoikeus tuomitsi murhasta Veli Matti Huohvanaisen.
Erna Berger

Erna Berger (19. lokakuuta 1900 Dresden – 14. kesäkuuta 1990 Essen, Saksa) oli saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä. 
Dresdenissä syntynyt Berger vietti osan lapsuuttaan Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hänestä tuli yksi 1930-luvun tunnetuimmista lyyrisistä koloratuurisopraanoista. Hänen tunnetuimpia laulajaroolejaan olivat oopperoissa "La Traviata", "Taikahuilu", "Rigoletto", "La Bohème" ja "Ryöstö seraljista". Hän oli mukana useissa elokuvaproduktioissa joko lauluosuuksia sisältävissä näyttelijänrooleissa tai lauluosuuksien ääninäyttelijänä.
Samooja

Samooja voi viitata muun muassa seuraaviin:
Hangman (elokuva)

Hangman on Johnny Martinin ohjaama 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan pääosia näyttelevät Al Pacino, Karl Urban, Joe Anderson, Sarah Shahi ja Brittany Snow. Elokuvan ensiesitys oli Yhdysvalloissa 22. joulukuuta, 2017. Suomen elokuvateattereissa "Hangmania" ei ole esitetty. Elokuva kertoo kahdesta poliisista ja toimittajasta, jotka yrittävät saada kiinni sarjamurhaajaa, jolla on sangen kieroutunut käsitys lasten hirsipuu-pelistä.
Juoni.
Ruiney on poliisi, jonka vaimo murhattiin vuosi aiemmin kylmäverisesti, ja murhaajaa ei vieläkään ole saatu kiinni. Ruiney saa ratkaistavakseen nuoren naisen murhan, jossa uhri on pahoinpidelty ja sen jälkeen hirtetty. Mukaan liittyy toimittaja Christi Davies (Brittany Snow) ja eläkkeelle jäänyt poliisi Ray Archer (Al Pachino). Ensimmäinen epäilty on uhrin tyttöystävä, jonka syyttömyys kuitenkin selviää. Rikospaikka on hyvin verinen, ja käy ilmi, että veren seasta löytyy DNA:ta, joka ei kuulu uhrille. Laboratoriossa selviää, että DNA on entisen rikollisen David Greenin. Kolmikko matkaa kirkkoon, jossa Davidin uskotaan asuvan nykyään. Kun he ovat alttarilla, katosta putoaa yhtäkkiä toinen hirtetty ruumis, jolla on sikamaski päällään. Ray kaatuu ja satuttaa selkänsä, ja sen vuoksi epäilty pääsee pakenemaan. Poliisin saapuessa paikalle saapuu myös David Green. Hän kertoo, että viikko sitten joku hyökkäsi hänen kimppuunsa ja varasti hänestä verta.
Pian alkaa ilmestyä uusia ruumiita ja jokaiseen on kirjoitettu kirjain. Poliisit etsivät epätoivoisesti murhaaja, joka on askeleen edellä, kun vuorokauden kuluttua löytyy taas uusi ruumis. 
Vastaanotto.
"Hangman" esitettiin MTV Sub -kanavalla helmikuussa 2024. "Tv-maailma"-lehdessä Pekka Eronen kutsui elokuvaa ”sarjamurhakliseiden ketjukolariksi”, jossa Pacinon mukanaolo tuntuu surulliselta. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä.
Arvi Suvanto

Arvi Aulis Suvanto (3. tammikuuta 1934 Nuijamaa – 2. toukokuuta 2017 Hanko) oli Hangon pitkäaikainen kaupunginjohtaja, joka toimi koko työuransa Hangon kaupungin palveluksessa. 
Arvi Suvannon vanhemmat olivat Paavo Jalmari Suvanto ja Saima Siviä Pönkkä. Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli Svea Marianne Tötterman. Suvanto tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1970. Hän toimi Hangon kaupunginsihteerinä 1970–1973 ja kaupunginlakimiehenä 1973–1975. Hangon kaupunginjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1975. Suvanto hoiti tehtävää aina vuoteen 1997 asti eli yli kaksikymmentä vuotta.
Sofia Preussilainen

Sophia Dorothea Ulrike Alice (14. kesäkuuta 1870 – 13. tammikuuta 1932) oli Preussin prinsessa, josta tuli Konstantin I:n puolisona Kreikan kuningatar.
Sofia oli Saksan keisari Fredrik III:n ja Ison-Britannian kuningatar Viktorian tyttären, Viktorian tytär. Hän meni kihloihin Kreikan kruununprinssin kanssa pian isänsä kuoleman jälkeen, ja häitä juhlittiin Ateenassa vuonna 1889. Äiti ei ollut liitosta kovin innoissaan, sillä Kreikan kuningashuoneen asemaa pidettiin jo tuolloin epävarmana. Sofia kääntyi ortodoksiseen uskoon vuonna 1891, mikä suututti hänen veljeään keisari Vilhelm II:ta. Tämä jopa kielsi Sofiaa vierailemasta enää Saksassa.
Vuonna 1913 Konstantinin isä murhattiin, ja Konstantinista ja Sofiasta tuli Kreikan kuningaspari. Ensimmäisessä maailmansodassa Kreikka pyrki olemaan sitoutumaton, mutta liittoutuneet epäilivät heitä veljeilystä Saksan kanssa, osaksi koska Sofia oli Saksan keisarin sisar. Kuninkaallinen palatsi tuhoutui piirityksessä, ja kuningasperheen oli lähdettävä maanpakoon Sveitsiin.
Vanhinta poikaa pidettiin saksalaismielisenä, joten toiseksi vanhimmasta tuli kuningas Aleksanteri. Tämä kuoli jo vuonna 1920, ja kun nuorin poika kieltäytyi kruunusta, Konstantin kutsuttiin takaisin Ateenaan. Epäonnisen Turkkia vastaan käydyn sodan jälkeen Konstantin ja Sofia joutuivat jälleen lähtemään maasta vuonna 1922. Tällä kertaa vanhin poika nousi valtaan hallitsijanimellä Yrjö II.
Sofia vietti viimeiset vuotensa Firenzessä. Hän kuoli 13. tammikuuta 1932 Frankfurtissa, missä oli saamassa hoitoa syöpäänsä.
Alina Zagitova

Alina Ilnazovna Zagitova (; s. 18. toukokuuta 2002 Iževsk, Venäjä) on venäläinen taitoluistelija, joka on voittanut olympiakultaa sekä maailman- ja Euroopan-mestaruuden.
Alina Zagitova syntyi 2002 Iževskin kaupungissa. Hän sai nimensä rytmisen voimistelijan Alina Kabajevan mukaan. Alinan isä Ilnaz Zagitov pelasi jääkiekkoa ja on pelaajauransa jälkeen työskennellyt jääkiekkovalmentajana. Tämä pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja VHL:ssä yli 800 ottelua.
Alina Zagitova aloitti taitoluistelun ammattimaisen harjoittelun seitsemänvuotiaana. Hän muutti Iževskistä Moskovaan päästäkseen harjoittelemaan Eteri Turberidzen vetämässä ryhmässä. Zagitov on kertonut näkevänsä perhettään kerran kahdessa kuukaudessa.
Zagitova osallistui ensimmäisiin kansainvälisiin kilpailuihin vuonna 2016, kun hän luisteli nuorten Grand Prix -kilpailuihin. Hän oli ensimmäinen Saint-Gervais-les-Bainsin osakilpailussa ja kolmas Ljubljanassa. Marseillessa järjestetyn Grand Prix -finaalin hän voitti.
Zagitova voitti vuonna 2017 nuorten maailmanmestaruuden ja vuonna 2018 aikuisten Euroopan-mestaruuden. Maailmanmestaruuskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kauden 2017–2018 Grand Prix -sarjassa hän voitti kaksi osakilpailua sekä Nagoyan Grand Prix -finaalin.
Zagitova sai Pyeongchangissa 2018 kaksi olympiamitalia. Hän voitti olympiakultaa yksinluistelussa ja sijoittui hopealle joukkuekilpailussa. Zagitova sai yksinluistelun lyhytohjelmastaan maailmanennätyspisteet 82,92. Hän rikkoi Jevgenija Medvedevan ennätyksen 81,61, jonka tämä oli luistellut noin varttia aikaisemmin.
Saitamassa 2019 Zagitova voitti maailmanmestaruuden.
Harriet Bosse

Harriet Bosse (19. helmikuuta 1878 Oslo – 2. marraskuuta 1961 Oslo) oli norjalais-ruotsalainen näyttelijä. Hän oli kirjailija August Strindbergin puoliso vuodesta 1901. 
Bosse aloitti näyttelijänuransa sisarensa Alma Fahlstrømin teatteriseurueessa ja siirtyi vuosisadan vaihteessa Tukholman teatterielämään. Hän tutustui siellä August Strindbergiin ja tuli tunnetuksi esittämällä keskeisiä rooleja tämän näytelmissä. Vuonna 1919 Bosse esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan ruotsalaisessa filmissä "Ingmarssönerna" yhdessä Victor Sjöströmin kanssa sekä saksalaisessa filmissä "Kameraden" (1919) Alfred Abelin kanssa. 
Vuosi 1912 oli Harriet Bosselle menetysten vuosi, sillä tällöin kuolivat August Strindberg pitkään sairastettuaan, Bossen sisaren puoliso Arne Fahlstrøm Titanicin onnettomuudessa ja Bossen entinen puoliso Gunnar Wingård oman käden kautta. Bosse avioitui vuonna 1927 Edvin Adolphsonin kanssa. Bossen ja Strindbergin tytär Anne-Marie Hagelin eli 105-vuotiaaksi (vuoteen 2007).
Claude (Ranska)

Claude de Valois (13. lokakuuta 1499 Romorantin-Lanthenay, Loir-et-Cher departmentti, Centre-Val de Loire, Ranskan kuningaskunta – 20. heinäkuuta 1524 Château de Blois, Ranskan kuningaskunta) oli Bretagnen herttuatar omalla oikeudellaan ("suo jure") ja Frans I:n puolisona Ranskan kuningatar. 
Suku.
Claude oli Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n ja tämän toisen puolison Anna Bretagnelaisen vanhin tytär. 
Hän sai nimensä Claudius Besançonista, pyhimyksestä, jota hänen äitinsä oli rukoillut pyhiinvaelluksen aikana synnyttääkseen elävän lapsen. Kahden avioliittonsa aikana Itävallan prinssi Maksimilianin ja Ludvig XII:n kanssa kuningatar Anna koki vähintään neljätoista raskautta, joista vain kaksi lasta eli aikuisiksi asti, Claude ja hänen yli kymmenen vuotta nuorempi sisarensa Renée Ranskalainen, joka syntyi vuonna 1510. Anna Bretagnelainen oli aikonut ennen kuolemaansa vuonna 1514 antaa herttuakuntansa nuoremmalle tyttärelleen Renéelle.
Toisin kuin sisarensa, Claude ei ollut koskaan kiinnostunut herttuakunnastaan vaan antoi sen hallitsemisen tulevalle puolisolleen Frans I:lle.
Avioliitto ja lapset.
Anna Bretagnelainen yritti pitää Bretagnen irti Ranskan vallasta, ja kihlasi siksi tyttärensä Itävallan prinssi Kaarlelle, tulevalle Kaarle V:lle. Kihlaus purkautui, ja Clauden ja Frans I:n liiton myötä vuonna 1514 Bretagnesta osa Ranskaa. 
Herttuatar Claude avioutui serkkunsa kanssa 14-vuotiaana toukokuussa 1514 ja hänet kruunattiin kuningattareksi Reimsin katedraalissa vuonna 1517. Kuningatar Claude de Valois-Orléans kuoli 24-vuotiaana Blois'n linnassa heinäkuusa 1524. Hänen kuolinsyynsä ei ole selvillä.
Claudella ja Frans I:llä oli seitsemän lasta, joista kaksi eli yli 30-vuotiaaksi. Hänen nuorimmat tyttärensä Madeleinen ja Margueriten kasvatti Frans I:n toinen vaimo Eleonoora Itävaltalainen.
Perintö.
Clauden äidinperinnön Bretagnen herttuakunnan, peri hänen toiseksi vanhin poikansa Frans III Bretagnen herttua.
Malin kaivosteollisuus

Malin kaivosteollisuus tuottaa etupäässä kultaa, joka on maan tärkein vientituote. Lisäksi tuotetaan pieniä määriä timantteja ja muita jalokiviä, rautamalmia, fosfaattia, kivisuolaa, hiekkaa ja soraa sekä kullankaivun sivutuotteena hopeaa. Toistaiseksi hyödyntämättömiin mineraalivaroihin kuuluvat bauksiitti, kromi, kupari, graniitti, kipsi, kaoliini, lyijy, litium, mangaani, marmori, nikkeli, niobi, palladium, rutiili, talkki, torium, tina, titaani, volframi, uraani ja zirkonium.
Kulta.
Kullankaivulla on Malissa pitkät perinteet. Keskiajalla kulta oli suolan ja orjien ohella alueen tärkein vientituote Saharan ylittäneessä karavaanikaupassa. Perinteistä käsityönä tapahtuvaa kullankaivua harjoitetaan yhä maan etelä- ja länsiosissa. Se tuottaa vuosittain arviolta 2,5–10 tonnia kultaa ja työllistää kenties 25 000–28 000 päätoimista kaivajaa. Toiminnan laajuutta on kuitenkin hyvin vaikeaa arvioida.
Teollinen kullankaivu alkoi Malissa Neuvostoliiton tuella 1980-luvulla. Tuotanto kasvoi voimakkaasti 1990-luvun puolivälistä lähtien varsinkin eteläafrikkalaisen pääoman avulla. Kaivokset ovat yksityisomistuksessa, ja Malin valtiolla on niissä vähemmistöosuus. Vuonna 2014 toimineet kultakaivokset olivat Kalana, Loulo–Gounkoto, Morila, Sadiola, Syama, Tabakoto–Segala ja Yatela.
Malin teollinen kaivostoiminta tuotti vuosina 2003–2012 keskimäärin 50 tonnia kultaa vuodessa. Vuonna 2018 tuotanto nousi yli 60:een ja vuonna 2019 yli 65:een tonniin. Maa on Etelä-Afrikan ja Ghanan jälkeen Afrikan kolmanneksi suurin kullan tuottaja. Vuonna 2013 kulta muodosti 7 % maan bruttokansantuotteesta, 65 % viennistä ja 25 % valtion verotuloista. Kaivosyhtiöt ja niiden alihankkijat työllistävät lähes 10 000 työntekijää, joista valtaosa on Malin kansalaisia. Työpaikat ovat keskittyneet kolmeen kuntaan, Sadiolaan, Sitakillyyn ja Gouandiakaan.
Tulevaisuus.
Malin kultavarat ovat auttaneet maan taloutta pysymään jaloillaan vuoden 2012 sisällissodan jälkeen, mutta niiden arvioidaan ehtyvän vuoden 2030 tienoilla. Talouden riippuvuutta kullasta tulisi vähentää ja kaivostoimintaa monipuolistaa. Olemassa olevat kaivoshankkeet koskevat kullan lisäksi bauksiittia, rautamalmia, mangaania, kuparia, hopeaa, uraania ja fosfaattia, mutta monet niistä ovat toistaiseksi pysähdyksissä.
Lina Carstens

Lina Carstens (6. joulukuuta 1892 Wiesbaden – 22. syyskuuta 1978 München) oli saksalainen näyttelijä.
Carstens aloitti teatterinäyttelijänä Karlsruhen Hoftheaterissa vuonna 1911. Hän oli uransa aikana kiinnitettynä eri teattereihin Leipzigissa, Hampurissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän aloitti filmiuransa mykkäelokuvan kaudella saksalaisissa elokuvissa "Leidendes Land" (1922) ja "Verkrachte Existenzen" (1924). Myöhempiä elokuvarooleja hänelle kertyi kymmeniä, mahdollisesti tunnetuimpana "Feuerwerk" (1954). Yleensä hän kuitenkin asetti teatteriuransa etusijalle ja tyytyi filmeissä sivurooleihin. Vuonna 1974 hän oli vielä isossa roolissa rikossarja . 
Hän oli naimisissa kirjailija Otto Ernst Sutterin kanssa.
Manilanlahden taistelu

Manilanlahden taistelu oli Espanjan-Yhdysvaltain sodassa 1. toukokuuta 1898 käyty meritaistelu. Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasian laivue kohtasi ja tuhosi Espanjan laivaston kontra-amiraali Patricio Montojon johtaman Tyynenmeren laivueen. Filippiineillä Manilanlahdella käyty taistelu oli sodan ensimmäinen suurempi kohtaaminen.
Tausta.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa Yhdysvaltain länsirannikon asukkaat pelkäsivät Espanjan laivaston hyökkäystä. Vain muutama panssarikansiristeilijä oli rannikon asukkaisen suojana.
Espanjan laivaston Tyynenmeren laivueen, joka oli siirretty Filippiineille, komentajalla amiraali Montojolla oli alaisuudessaan sekalainen joukko vanhentuneita aluksia. Tilanteen parantamiseksi ei tehty juuri mitään. Espanja piti mahdottomana sodan voittamisen pyrkien tekemään ainoastaan sen mikä kasvojen säilyttämiseksi vaadittiin.
Taistelu.
Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain Aasian laivue saapui Manilanlahdelle yöllä 30. huhtikuuta. Deweyn laivasto käytti El Frailen ja Caballon välistä eteläistä reittiä, jolloin El Fraileen sijoitettu rannikkopatteri avasi tuloksetta tulen. Manilanlahdella Espanjan laivaston alukset ja Caviten rannikkopatteri avasivat tulen, joka jäi lyhyeksi.
Yhdysvaltain laivaston alukset muodostivat taistelulinjan ja kulkivat viidesti edestakaisin siirtyen joka kerta hieman lähemmäs lahden poikki tulittaen espanjalaisia. Kahdeksan Espanjan laivaston alusta, rannikkopatterit ja linnakkeet vastasivat tuleen kaksi ja puoli tuntia, vaikka rannikkopatterien tuli ei kantanut.
Montojo käski aluksensa hyökkäämään katkaisten "Reina Cristinan" ankkurikaapelin. Yhdysvaltain laivaston alukset keskittivät tulen hyökkäävään alukseen ampuen sen palasiksi. Kaikki espanjalaisalukset tuhoutuivat tai alusten miehistö upotti aluksensa.
Leann Hunley

Leann Hunley (s. 25. helmikuuta 1955 Forks, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hunley kiinnostui näyttelemisestä 1970-luvun lopulla, jolloin hän asui Havaijilla. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki "Hawaii Five-O" -sarjassa. Vuonna 1982 hän sai Anna Dimeran roolin saippuasarjasta "Päivien viemää". Hän voitti myöhemmin roolityöstään parhaan naissivuosanäyttelijän Daytime Emmy -palkinnon. 
Vuonna 1986 Hunley siirtyi "Dynastiaan", jossa hän näytteli pari vuotta Dana Waring Carringtonia. Hunleylla on sen jälkeen ollut rooleja esimerkiksi sarjoissa "Murhasta tuli totta", "Dawson’s Creek" ja "Gilmoren tytöt". Vuonna 2007 hän palasi takaisin "Päivien viemää" -sarjaan.
Sellulaasit

Sellulaasit ovat entsyymejä, jotka kykenevät hajottamaan selluloosaa. Sellulaaseja tuottavat luonnossa pääasiassa bakteerit ja aerobiset sienet.
Käyttökohteita.
Mekaanisen massanvalmistuksen ongelmana on korkea sähkönkulutus. Entsymaattista käsittelyä voidaan käyttää esikäsittelynä ennen kaksivaiheisen prosessin toista vaihetta tai rejektin käsittelyssä. Eräässä tutkimuksessa saavutettiin 20 % energiansäästö käyttämällä sellobiohydrolaasia. Paperinvalmistuksessa sellulaasien käyttö parantaa paperin kuivattavuutta, jolloin sen ajettavuus paranee. 
Sellulaaseja voidaan käyttää sellaisenaan tai yhdessä ksylanaasien kanssa jätepaperin musteenpoistossa. Musteenpoisto perustuu hiilihydraattien osittaiseen hydrolyysiin kuidun pinnalla. 
Tekstiiliteollisuudessa sellulaaseja käytetään kankaan viimeistelyssä. Sellulaasit poistavat lyhyitä kuituja ja nukkaisuutta, jolloin kangas näyttää tasaisemmalta ja kiiltävämmältä. 
Sellulaasien käyttöä bioetanolin valmistuksessa tutkitaan. Etuna on se, että entsyymien käyttö tapahtuu happo- tai emäshydrolyysin sijaan miedoissa olosuhteissa (pH 4-6 ja lämpötila 45-50 °C), eikä aiheuta korroosio-ongelmia.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden 2009 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Kiinassa 5.–20. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou, Yangzhou ja Zhangjiagang. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Venäjä, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Norja. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Venäjän Ljudmila Postnova. Turnauksen paras maalintekijä oli Itävallan Katrin Engel.
Loppuottelu.
Venäjä – Ranska 25–22 
Pronssiottelu.
Norja – Espanja 31–26
Gro Hammerseng-Edin

Gro Hammerseng-Edin (o.s. Hammerseng, s. 10. huhtikuuta 1980 Gjøvik) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 167 maaottelua ja teki niissä 631 maalia. Hän voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarissa 2004, Ruotsissa 2006 sekä Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010. MM-kilpailuissa hän saavutti kahdesti hopeaa. Seuratasolla hän on edustanut Gjøvik og Vardal HK:ta, tanskalaista FC Midtjyllandia (aik. Ikast-Bording, Ikast-Brande) sekä Larvik HK:ta.
Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Hammersengin vuoden 2007 maailman parhaaksi naispelaajaksi.
Gro Hammerseng avioitui maajoukkuekäsipalloilija Anja Edinin kanssa vuonna 2013.
Poste du Mali

La Poste du Mali on Malin kansallinen postilaitos.
Posti-, lennätin- ja puhelinlaitos sai alkunsa nykyisen Malin alueella Ranskan siirtomaa-aikana. Maan itsenäistyttyä vuonna 1960 perustettiin Office des Postes et Télécommunications, jonka tehtäviin kuuluivat posti- ja rahaliikenne sekä televiestintä. Vuonna 1989 siitä erotettiin teleyhtiö Sotelma, jolloin postilaitoksen nimeksi tuli Office National des Postes du Mali. Nykyisen nimensä laitos sai vuonna 2011.
Malin postin tehtäviin kuuluu julkisten ja yksityisten kirje-, tavara-, raha- ja arvolähetysten välittäminen, postilinja-autotoiminta, postimerkkien ja arvopaperien valmistaminen ja myynti sekä pikalähettipalvelu. Maan pääkaupungin Bamakon lisäksi postilla on seitsemän aluekeskusta, joiden alaisena toimii sata postikonttoria.
Silvestr

Silvestr eli Sylvester (, munkkinimenä Spiridon , s. todennäköisesti Novgorod. k. n. 1565 todennäköisesti Vologdan alue, Venäjä) oli huomattava venäläinen ortodoksinen uskonoppinut. Hän kuului metropoliitta Makarin ja kreikkalaissyntyisen munkin Maksim Grekin ohella niihin uskonnollisiin vaikuttajiin, jotka toimivat Iivana IV Julman opettajina ja neuvonantajina. Silvestr oli luonteeltaan karismaattinen ja hänen retoriikkaansa on luonnehdittu mykistäväksi. Hän kokosi ja kirjoitti myös käytännöllis-moraalisen kolmiosaisen julkaisun nimeltä Domostroj (vapaasti suomennettuna 'Taloudenpito'). 
Koska Iivanan isä, tsaari Vasili III kuoli tapaturmaisesti vuonna 1533 Iivanan ollessa vasta kolmivuotias, tästä tuli Moskovan suuriruhtinas jo pikkulapsena. Tämä aiheutti monenlaisia vallanperimysriitoja, jotka jatkuivat vielä hänen tultuaan Makarin voideltua hänet koko Venäjän itsevaltiaaksi 16 vuoden iässä ja naimattomana. Tsaarin arvonimen Iivana sai Konstantinopolin patriarkan suostumuksella vuonna 1561. Vaikutusvaltaisena pappina Silvestr oli myös vaatimassa kaikkien Iivanan alamaisten uskollisuutta.
Silvestr oli tullut Iivanan luottomieheksi vuonna 1947, jolloin tämä astui ensimmäiseen avioliittoonsa Jurjev Zaharinin pajarisukuisen tyttären Anastasija Romanovnan kanssa hurjin menoin, mikä jo sinänsä pahensi ristiriitoja pajarisukujen välillä. Itse asiassa pajarilaitos poikkesi jossain määrin läntisistä aatelijärjestelmistä. Kun sitten kuumana kesänä Moskovassa syttyi suuria tulipaloja, joissa Makari loukkaantui vaikeasti. Silvestr lähestyi historioitsija Nikolai Karamzinin sanoja käyttäen Iivanaa sormi pystyssä, näyttäen profeetalta ja sanoi vakuuttavasti, että Jumalan tuomio leijui kevytmielisen, pahojen himojen riivaaman tsaarin päällä. Katuvaiseksi nöyrtynyt Iivana rukoili Silvestriä auttamaan. Pikku hiljaa Iivana siirsi häntä nuoruudessaan vainonneiden pajarien ohi alempisäätyisen Aleksei Adaševin, joka hallitsi käytännössä yhteistyössä Silvestrin kanssa. Neuvostoliittolainen historioitsija Aleksandr Aleksandrovitš Zimin on arvellut, että Iivanan sittemmin tarkoituksiinsa luoma satunnaisesti kokoontunut "valittu neuvosto" olisi Silvestrin idea ja osoitus jonkinlaisesti demokratisoitumisesta Venäjällä jo tuohon aikaan.
Silvestr kannatti Iivanan serkkua Staritsan ruhtinasta Vladimiria hallitsijaksi Iivanan sairastaessa 1553. Lisäksi hän kävi kirjeenvaihtoa ruhtinas Aleksandr Gorbati–Šuiskin kanssa. Silvestrillä oli poika Anfim, jolle myönnettiin djakin arvo. Kun Iivanan puoliso Anastasija kuoli 1560 todennäköisesti myrkytettynä, jälleen Moskovan palojen aikaan, Iivana sytti Adaševia ja Silvestriä kuolemantapauksesta. On arveltu, että Silvestrin ja Anastasijan välit olivat muuta kuin lämpimät. Adašev lähti maanpakoon, Vladimir ja Gorbati-Šuiski teloitettiin, mutta ilmeisesti Silvestr kuoli luonnollisesti majailtuaan Solovetskissa sekä Kirillo-Belozerskin luostarissa omaehtoisessa karkotuksessa Vologdan lähellä.
Bariumsyanidi

Bariumsyanidi (Ba(CN)2) on barium- ja syanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää apuaineena metallien elektrolyyttisissä pinnoituksissa, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa bariumsyanidi on valkoista kiteistä ainetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (Ba(CN)2·2H2O). Bariumsyanidi on myrkyllistä ja aineelle altistumisesta seuraavat oireet ovat tyypillisiä syanidimyrkytykselle, esimerkiksi hengityksen vaikeutuminen ja huonovointisuus. Bariumsyanidi reagoi happojen kanssa, jolloin muodostuu vetysyanidia.
Valmistus ja käyttö.
Bariumsyanidia valmistetaan neutraloimalla bariumhydroksidia vetysyanidilla ja haihduttamalla vesi pois alhaisessa paineessa. Bariumsyanidia käytetään metallien elektrolyyttisessä pinnoituksessa, muiden syanidien valmistamiseen, rotanmyrkkynä ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Antiravintoaine

Antiravintoaineet ovat luonnossa esiintyviä tai synteettisiä yhdisteitä, jotka häiritsevät ravintoaineiden imeytymistä ravinnosta. Antiravintoaineita löytyy laajalti kasvipohjaisista ruoista ja juomista. Antiravintoaineet muodostavat yhden ravintoainetutkimuksen osa-alueen.
Esiintyvyys.
Antiravintoaineita on laajalti lähes kaikissa ruoissa ja useista eri syistä. Niiden määrät kuitenkin ovat pienet moderneissa viljelyskasveissa suhteessa niiden luonnossa esiintyviin kantoihin todennäköisesti domestikaation seurauksena. Geenimuuntelun avulla voidaan poistaa kasvien kyky tuottaa antiravintoaineita, mutta niillä voi olla myös terveyttä edistäviä ominaisuuksia, joten yhdisteiden poistaminen ei välttämättä parantaisi ihmisten terveyttä vaikka lisäisikin ruokien ravintoarvoja.
Monet ruoanlaiton menetelmät kuten keittäminen, käyttäminen ja mallastus lisäävät ruoan ravintoarvoja vähentämällä sen fytiinihappojen, polyfenoleiden ja oksaalihappojen määrää. Näitä menetelmiä käytetään laajalti yhteiskunnissa, joissa ruokavalio koostuu lähinnä viljoista ja palkokasveista. Yksi tärkeä menetelmä on maniokin käymisprosessi ennen sen jauhamista jauhoksi.
Cecilie Leganger

Cecilie Leganger (s. 12. maaliskuuta 1975 Bergen) on norjalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 162 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän saavutti olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 1999 sekä Euroopan-mestaruuden Alankomaissa 1998.
Seuratasolla Leganger on edustanut muun muassa Bækkelagetia, slovenialaista Krim Ljubljanaa, tanskalaista Slagelsea, tanskalaista FCK:ta sekä Larvikia. Hän voitti Euroopan mestarien liigan vuosina 2005 ja 2007 Slagelsen sekä vuonna 2011 Larvikin joukkueessa.
Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Legangerin vuoden 2001 maailman parhaaksi naispelaajaksi.
Briossi

Briossi () on runsaasti voita sekä kananmunaa ja maitoa sisältävästä hiivataikinasta tehty leivonnainen. Edellä mainitut rasva- ja proteiinipitoiset ainesosat sekä pitkä nostatusaika antavat briossille täyteläisen ja hieman makean maun, pehmeän ja kuohkean koostumuksen sekä kullanruskean kuoren. Briossi on peräisin Ranskasta, jossa sitä on syöty yleisesti esimerkiksi aamiaisella. Sen suosio hampurilaisten sämpylänä on kasvanut viime vuosina.
Tanumin kalliopiirrosalue

Tanumin kalliopiirrosalue sijaitsee Tanumin kunnassa Länsi-Götanmaalla Ruotsissa. Se on muinaisjäännösalue, joka sisältää lähinnä kalliopiirroksia Skandinavian pronssikaudelta 1700–500 eaa. ja sen jälkeen. Se on lisätty Unescon maailmanperintöluetteloon 1994. Maailmanperintökohteeseen on koottu 45 neliökilometrin alueen yli 500 kuvakenttää, joissa on yli 10 000 piirrosta.
Laajempi kokonaisuus.
Tanumin maailmanperintökohde on pieni osa Norjan Oslonvuonon ympäristön, Ruotsin länsirannikon ja rannikon takana Vänernin eteläpuoleisen alueen muodostamaa laajempaa kalliopiirroksien kokonaisuutta. Kuviot voidaan luokitella 13 eri kategoriaan: kuppimerkit; kiekot, ympyrät ja pyörät; veneet, laivat ja reet; eläimet; ihmiset tai ihmishahmot; kädet; jalanpaikat tai jalat; kärryt ja rattaat; aatrat; verkot, ansat ja rysät; puut; aseet ja muut välineet; muut kuviot. Esimerkiksi Bohuslänissa tiedetään olevan (vuonna 2006) 27 338 kuppimerkkiä, 7 721 laiva- tai venekuviota, 3 556 ihmiskuviota, 1 522 eläinkuviota, 533 jalkakuviota, 610 ympyräkuviota ja 1 795 muita kuvioita. Bohuslänin kalliokuvat ovat kuitenkin keskittyneet sen pohjoisosiin, mistä löytyy edustavia piirroskohteita noin 1 500. Erityisesti Tanumissa on 360 piirroskohdetta, Kvillessä 280 kohdetta ja Tossenessa 180 kohdetta. Tanumin alueella sijaitsee kuitenkin riittävän laaja ja edustava kokoelma kalliopiirroskohteita maailmanperintökohteen tarpeisiin. 
Muinainen ympäristö.
Alueella tapahtuu vieläkin viime jääkauden loppuaikana alkanutta maankohoamista. Maankohoamisen seurauksen Atlantin merenranta siirtyy jatkuvasti kauemmaksi merelle. Pronssikauden alkuvaiheessa 1800–1600 eaa. meren vedenpinta sijaitsi 15–18 metriä nykyistä korkeammalla ja pronssikauden loppuvaiheessa 500 eaa. se sijaitsi 10–12 metriä korkeammalla kuin se on nykyään. Kalliopiirroskentistä 70 % sijaitsivat muinaisen meren rannalla tai 100 metrin päässä siitä. Loput 30 % piirroskentistä sijaitsivat kauempana rannasta viljelysmaiden äärellä.
Muinainen merenlahti tunkeutui pronssikaudella syvälle etelään laajentuen alueen eteläpuolella saaristoiseksi lahdeksi. Siitä erkani idässä kohti pohjoista pitkä ja kapea lahti, jonka pohjalle syntyi myöhemmin nykyinen Tanumsälven. Tämä suojaisa, mutta kuitenkin merellinen, ympäristö, yhdessä viljavien peltomaiden kanssa, loi suotuisat puitteet yhteisöjen rikkaalle elämälle. Seudun suotuisa asema pohjoiseen johtavan kauppareitin varrella auttoi sitä myös vaurastumaan.
Kalliopiirrokset on tehty alueen luontaisesti paljaisiin kalliopintoihin. Kallioperä on alueella graniittia, joka on viime jääkauden aikana hioitunut mannerjään liikkeestä silokallioiksi. Tämä tasainen kalliopinta on ollut eroosion hyvin kestävä pinta, johon ollut helppo iskeä 3 700 vuotta sitten näkyviä kuvioita, ja josta ne erottuvat edelleen hyvin. Kuvioiden hahmottamista on Ruotsissa korostettu maalaamalla ne valkoisella tai punaisella värillä.
Kuvagalleria.
Seuraavat kalliopiirrokset eivät kaikki ole Tanumin alueelta, mutta niissä olevat kuviot edustavat yleisimpiä kuviotyyppejä, joita siellä esiintyy:
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuoden 1999 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tanskassa ja Norjassa 29. marraskuuta – 12. joulukuuta. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Norja, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Itävalta. Turnauksen parhaat maalintekijät olivat 67 maalia tehneet Saksan Grit Jurack ja Romanian Carmen Amariei. Tähdistöjoukkueeseen valittiin norjalaisista Cecilie Leganger ja Kristine Duvholt sekä Itävallan Ausra Fridrikas, Ranskan Nodjialen Myaro, Makedonian Indira Kastratović, Unkarin Dóra Lőwy ja Tanskan Tonje Kjærgaard.
Loppuottelu.
Norja – Ranska 25–24 
Pronssiottelu.
Itävalta – Romania 31–28 
Norjan kultamitalijoukkue.
Heidi Tjugum, Cecilie Leganger, Jeanette Nilsen, Tonje Larsen, Kjersti Grini, Ann-Cathrin Eriksen, Susann Goksør Bjerkrheim, Else-Marthe Sørlie, Sahra Hausmann, Mia Hundvin, Mette Davidsen, Trine Haltvik, Kristine Duvholt, Birgitte Sættem, Elisabeth Hilmo, Marianne Rokne.
Deborah Adair

Deborah Adair (s. 23. toukokuuta 1952 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa saippuasarjoissa.
Adair sai vuonna 1980 roolin sarjasta "Tunteita ja tuoksuja". Hän näytteli siinä kolme vuotta ja siirtyi sen jälkeen "Dynastiaan". 1990-luvun alussa hän oli pari vuotta mukana "Päivien viemää" -sarjassa.
Adairilla on ollut rooleja myös esimerkiksi televisio-ohjelmissa "Lemmenlaiva" ja "Melrose Place" sekä elokuvassa "Uhka syvyyksistä" ("The Rift").
Véronique Vendell

Véronique Vendell (syntyjään "Véronique Duraffourd", s. 21. heinäkuuta 1942) on ranskalainen elokuvanäyttelijä, jonka kotimainen tuotanto on suurelta osin tehty 1960-luvulla ja kansainvälinen ura 1970-luvulla. 
Hän aloitti filmiuransa elokuvassa "Petkuttajat" ("Les menteurs", 1961). Huomattavampia töitä olivat "Becket" (1964), "Quand passent les faisans" (1965) ja saksalainen komedia "Martin Soldat" (1966). Sen jälkeen Vendell pyrki kansainväliselle uralle ja oli tekemässä muun muassa filmejä "Barbarella" (1968) ja "Mayerling" (1968). Uran huippukohtaan kuuluvat Sam Peckinpahin elokuva "Rautaristi" ("Cross of Iron", 1977) ja Andrew V. McLaglen ohjaama "Läpimurto - Rautaristi II" ("Steiner - Das Eiserne Kreuz, 2", 1979).
Daimabad

Daimabad on raunioitunut kylä Maharashtran osavaltiossa Intiassa. Sieltä on löydetty muinaisten talojen, työkalujen, ruukkujen, viljojen jne. jäänteitä. Ilmeisesti myöhäisin Indus-kirjoitus on löydetty täältä. Paikka tunnetaan myös muinaisista kuparisista pienoismalleista, jotka esittävät eläinten vetämiä kärryjä.
Löydöt.
Alussa paikalla vallitsi kuparikautinen kulttuuri, jossa käytettiin hidasta savenvalajan pyörää. Mikroliittisiä työkaluja tehtiin. 
Ihmiset asuivat kylässä, hoitivat karjaa ja viljelivät maata. Viljeltiin muun muassa ohraa ja hernettä. Agaatista tehty fallospatsas on löydetty erään talon sisältä.
Daimabadin löytöjen mukaan Harappan kulttuuri levittäytyi sinne noin 2200 eaa. Tällöin paikka kasvoi 20 ha kokoiseksi. Polttohautausta esiintyi jo noin 1800 eaa. alkaneena Daimabadin kaudella. Tuolloin keramiikka tehtiin pääosin hitaalla pyörällä, mutta myös nopealla tehtyjä saviastioita oli.
Noin 1600 eaa. alkaneelta Malwan kaudelta on löydetty sekä poltto- että kuoppahautauksia, ja temppeli jossa oli tulialttareita. Jorwen kaudella noin 1400–1000 eaa. paikka kasvoi 30 ha kokoiseksi. Eri alojen ammattilaisten taloja on säilynyt, mm teurastaja, leipuri jne. Tämä kausi jakautuu viiteen alajaksoon. Paikalle rakennettiin tällöin linnoitus. Polttohautaus oli yleisin hautaustapa.
Löydetyt kuparipatsaat.
Löydetyt kuparipatsaat esittävät mm. härkää, elefanttia, vesipuhvelia ja sarvikuonoa.
Sinikka Piippo

Sirkka Sinikka Piippo (s. 18. marraskuuta 1955 Helsinki) on suomalainen kasvitieteilijä, biologi ja tietokirjailija. Piippo on julkaissut yleistajuisia tietokirjoja kasveista ja luonnonlääkinnästä.
Ura.
Sinikka Piippo suoritti filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 1986 ja on toiminut Helsingin yliopistossa kasvitieteen dosenttina vuodesta 1986. Luonnontieteellisessä keskusmuseossa hän on työskennellyt vuodesta 1981 lähtien. Vuonna 1995 hänet nimitettiin itiökasviosaston johtajaksi. Professorin arvo hänellä on ollut vuodesta 1996 saakka. Piipon erikoisalaa ovat maksasammalet.
Piippo on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia, etenkin bryologiaa koskevia. Lisäksi hän on kirjoittanut yli 40 yleistajuista artikkelia lääkekasveista.
Piippo on luennoinut ja osallistunut kongresseihin myös ulkomailla, muun muassa Tšekissä, Unkarissa, Saksassa, Havaijilla, Venäjällä, Japanissa, Englannissa, Meksikossa, Norjassa, Kiinassa sekä Australiassa.
Palkinnot ja kunnianosoitukset.
Vuonna 2006 kasvitieteen professori Sinikka Piippo on vastaanottanut Suomen tietokirjailijat ry:n 5 000 euron Tietokirjailijapalkinnon, samoin kuin Suomen Elokuva-arkiston tutkija Sakari Toiviainen. Palkinnon perusteina on käytetty sitä, että "Piipon teokset ovat kerronnaltaan selkeää ja ulkoasultaan tyylikästä tietokirjallisuutta".
Egypti kesäolympialaisissa 2016

Egypti osallistui Rio de Janeirossa järjestettyihin vuoden 2016 olympialaisiin. Vuodesta 1912 lähtien maa on osallistunut kaikkiin kesäolympialaisiin lukuun ottamatta vuosien 1932 ja 1980 olympialaisia. Egyptin olympiakomitea lähetti olympialaisiin maan siihen asti suurimman delegaation koskaan: 120 urheilijaa, joista 83 oli miehiä ja 37 naisia. Egyptiläiset osallistuivat 22 eri urheilumuotoon.
Egypti sai olympialaisista kolme pronssimitalia. Kolmesta mitalistista kaksi oli naisia, ja kyseessä oli ensimmäinen kerta Egyptin 104-vuotisessa olympiahistoriassa, kun sitä edustaneet naiset saivat olympiamitaleja.
Diana Taurasi

Diana Taurasi (s. 11. kesäkuuta 1982 Glendale, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän on voittanut kuusi olympiakultaa, kaksi maailmanmestaruutta, kolme WNBA:n mestaruutta ja kuusi Euroliigan mestaruutta. Hän nousi kesäkuussa 2017 WNBA:n kaikkien aikojen pistetilaston ykköseksi. Hänet on valittu Yhdysvaltain parhaaksi naiskoripalloilijaksi vuosina 2006, 2010, 2012 ja 2016.
Taurasi voitti olympiakultaa Ateenassa 2004, Pekingissä 2008, Lontoossa 2012, Rio de Janeirossa 2016, Tokiossa 2021 ja Pariisissa 2024. Brasilian MM-kilpailuissa 2006 Yhdysvallat jäi pronssille mutta Tšekissä 2010, Turkissa 2014 ja Espanjassa 2018 Taurasi voitti Yhdysvaltain joukkueessa kultaa. Vuonna 2001 hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia.
Taurasi edusti yliopistosarja NCAA:ssa Connecticutin yliopistoa. Hän on edustanut WNBA:ssa Phoenix Mercurya kaudesta 2004. Vain kausi 2015 jäi häneltä väliin. Hän on voittanut WNBA:n mestaruuden vuosina 2007, 2009 ja 2014, ja kahdella jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi. Koko kauden arvokkaimmaksi pelaajaksi hänet valittiin vuonna 2009. WNBA:n ykköstähdistöön hänet on valittu 10 kertaa, vuosina 2004, 2006–2011, 2013–2014 ja 2018.
Talvisin Taurasi on pelannut Euroopassa. Hän on voittanut Euroliigan venäläisissä joukkueissa kuusi kertaa, Moskovan Spartakissa vuosina 2007, 2008, 2009 ja 2010 sekä UMMC Jekaterinburgissa vuosina 2013 ja 2016. Hänet on valittu Euroliigan finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 2009, 2010 ja 2016.
Rahid Əmirquliyev

Rahid Ələkbər oğlu Əmirquliyev (, s. 1. syyskuuta 1989 
Qusar, Azerbaidžanin SNT, Neuvostoliitto) on azerbaidžanilainen jalkapalloilija, kansallisuudeltaan lezgi. Hän edustaa Azerbaidžanin jalkapalloliigassa pelaavaa Karabahia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Daawat-e-Ishq

Daawat-e-Ishq on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen komediaelokuva.
Vastaanotto.
Box Office India julisti elokuvan ”flopiksi”.
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2006

Vuoden 2006 Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin São Paulossa, Brasiliassa 12.–23. syyskuuta 2006. Mestaruuden voitti Australia, joka voitti loppuottelussa Venäjän. Pronssia sai Yhdysvallat.
Puolivälierät.
20. syyskuuta 2006
Välierät.
21. syyskuuta 2006
Pronssiottelu.
23. syyskuuta 2006
Loppuottelu.
23. syyskuuta 2006
Australian kultamitalijoukkue.
Erin Phillips, Tully Bevilaqua, Jennifer Screen, Penny Taylor, Emma Randall, Hollie Grima, Kristi Harrower, Laura Summerton, Belinda Snell, Jennifer Whittle, Emily McInerny, Lauren Jackson.
Louise (kuningatar)

Louise Wilhelmine Frederikke Caroline Auguste Julie (saks.: "Luise Wilhelmine Friederike Caroline Auguste Julie von Hessen-Kassel);" (7. syyskuuta 1817 – 29. syyskuuta 1898) oli saksalainen prinsessa, josta tuli Kristian IX:n puolisona Tanskan kuningatar vuodesta 1863 aina kuolemaansa asti.
Suku.
Hänen vanhempansa olivat Hessen-Kasselin maakreivi Vilhelm ja kuningas Kristian VIII:n sisar, prinsessa Louise Charlotte, joiden vanhin tytär hän oli.
Kuningatar.
Kuningatar Louisen ansiota oli se, että tanskalaiset hyväksyivät kuningasperheekseen Glücksburg-suvun huolimatta syvästä skeptisyydestä, jonka hän ja Kristian IX kohtasivat aluksi hallitsijaparina.
Kuningatar Louise toteutti aikansa naisihannetta monin tavoin. Hän oli esimerkillisen perheen keskushahmo ja taiteellisesti sekä sosiaalisesti lahjakas, mutta samalla hän pysyi aina muutaman askeleen miehensä takana, kuten tuolloin odotettiin. Kuningatar Louise teki erittäin laajaa hyväntekeväisyystyötä, joka mm. johti Diakonissestiftelsenin perustamiseen Frederiksbergiin.
Avioliitto ja lapset.
Louise oli lapsettoman kuninkaan Fredrik VII:n serkku, ja kun hän avioitui vuonna 1842 kaksinkertaisen serkkunsa, prinssi Christianin kanssa, puolisosta tehtiin kruununperijä. Hän oli ratkaiseva tekijä sille, että Christian nimettiin valtaistuimen perijäksi. 
Louiselle ja Kristian IX:lle syntyi kuusi lasta, joista neljästä tuli Euroopan kuningashuoneitten merkittäviä jäseniä:
Perhe asui 22 vuoden ajan ns. Keltaisessa palatsissa (Det Gule Palæ) Amalienborgin palatsin naapuritalossa Kööpenhaminassa ilmaiseksi, jonka kruununprinssi Christian oli saanut käyttöönsä vuonna 1837 ja eli suhteellisen vaatimattomasti puolison saamalla ratsuväen upseerin palkalla.
Perintö.
Lastensa kautta saatujen sukulaisuussuhteiden takia kuningasparia "Euroopan appivanhemmiksi" (tansk. “"Europas svigerforældre"”).
Kuuden lapsen onnistuneet naimakaupat Euroopan kuningashuoneiden kanssa johtuivat kuningatar Louisen kunnianhimosta sekä taidosta luoda sosiaalisia suhteita. Lisätekijänä oli, että Tanska ei kuulunut suurvaltojen joukkoon, joten muut valtiot eivät pelänneet, että Euroopan voimatasapaino järkkyisi, jos avioliitto toisen kuningassuvun kanssa horjuisi.
Louisen ja Kristianin pojanpoikia olivat Venäjän keisari Nikolai II, Kreikan kuningas Konstantin I, Englannin kuningas Yrjö V, Tanskan kuningas Kristian X ja Norjan kuningas Haakon VII. Useimpien nykyisten eurooppalaisten hallitsijat ja entisten kuningasperheiden jäsenet ovat Louisen jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa. Kuusi kymmenestä perinnöllisestä eurooppalaisesta nykyhallitsijasta polveutuu hänestä: Tanskan kuningas Frederik X, Yhdistyneen kuningaskunnan kuningas Charles III, Belgian kuningas Philippe, Norjan kuningas Harald V, Espanjan kuningas Felipe VI ja Luxemburgin suurherttua Henri.
Kuningatar Louise kuoli 80-vuotiaana syyskuussa 1898 ja hänet on haudattu Roskilden tuomiokirkkoon.
V epitsentre

V epitsentre (В эпицентре) on venäläisen pop-laulaja Sergei Lazarevin viides studioalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2017.
Kappaleet.
Lähde:
Anja Stridsman

Anja Stridsman (s. 6. huhtikuuta 1987 Örnäset, Luulaja) on ruotsalais-australialainen nyrkkeilijä.
Stridsman muutti Australiaan vuonna 2006 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 2015. Hän on Ruotsin ja Australian kaksoiskansalainen. Stridsman edustaa nyrkkeilijänä Australiaa ja voitti huhtikuussa 2018 kultaa 60-kiloisissa Kansainyhteisön kisoissa Gold Coastilla. Hän voitti puolivälierissä intialaisen Sarita Devin, välierissä uusiseelantilaisen Troy Gartonin ja loppuottelussa englantilaisen Paige Murneyn. Stridsman oli edustanut Australiaa aiemmin vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Stridsman ansaitsi paikan vuoden 2018 Kansainyhteisön kisoissa voitettuaan marraskuussa 2017 Australian-mestaruuden. Hän voitti mestaruuden leikkausta vaatineesta eturistisiteen vammasta, jonka oli saanut kaksi kuukautta aikaisemmin, huolimatta. 
Stridsman on ammatiltaan graafinen suunnittelija.
Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2014

Vuoden 2014 Koripallon naisten maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Istanbulissa ja Ankarassa, Turkissa 27. syyskuuta – 5. lokakuuta 2014. Turnaukseen osallistui 16 joukkuetta. Mestaruuden voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Espanjan. Pronssia sai Australia. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltain Maya Moore.
Puolivälierät.
3. lokakuuta 2014
Välierät.
4. lokakuuta 2014
Pronssiottelu.
5. lokakuuta 2014
Loppuottelu.
5. lokakuuta 2014
Yhdysvaltain kultamitalijoukkue.
Lindsay Whalen, Seimone Augustus, Sue Bird, Maya Moore, Angel McCoughtry, Odyssey Sims, Breanna Stewart, Candice Dupree, Diana Taurasi, Nneka Ogwumike, Tina Charles, Brittney Griner.
Kaarina Aho

Kaarina Aho (28. tammikuuta 1925 – 23. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen keraamikko ja muotoilija. Aho työskenteli 1946–1962 muotoilijana Arabialla, jossa hän suunnitteli etupäässä puhdaslinjaisia tarjoiluastioita. Vuodesta 1962 hänellä oli Helsingissä oma keramiikkapaja.
Valmistuttuaan Taideteollisuuskeskuskoulusta mallipiirtäjäksi Aho työskenteli vuodesta 1946 Kaj Franckin avustajana, mutta joutui piirtämään lähinnä koristemalleja ja siksi halusi irtisanoutua. Häntä ei kuitenkaan päästetty pois vaan hän sai tutustua Arabian eri osastoihin, ja sen jälkeen hän työskenteli Franckin työryhmässä suunnittelijana vuodesta 1949 vuoteen 1962, jolloin hän perusti oman pajan. Hän suunnitteli Arabialla neljä astiastoa, joista tunnetuin on Palapeli. Hänen suunnitelmiaan palkittiin Milanon triennaalissa hopeamitalilla kahdesti, vuosina 1954 ja 1957. Sacramenton näyttelystä Yhdysvalloista Aho sai kultamitalin 1961. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1988.
Kaarina Aho oli Venny Soldan-Brofeldtin pojantytär. Hän lahjoitti Järvenpään kaupungille kokoelman isoäitinsä taidetta, ja tästä lahjoituksesta sai alkunsa Järvenpään taidemuseo. Aho oli mukana teollisuustaiteenliitto Ornamossa ja perustettaessa 1970-luvulla osuuskunta Artesaania.
Simo Talvitie

Simo János Talvitie (3. lokakuuta 1927 Helsinki – 30. joulukuuta 2015) oli suomalainen pappi ja kirjailija, joka toimi muun muassa "Kotimaa-lehden" päätoimittajana. 
Henkilöhistoria.
Simo Talvitien isä oli jääkärieläinlääkintäeversti Juho Talvitie ja äiti lastenlääkäri Alma Elina Mäkelä. Hänen puolisonsa 1950–1990 oli laulaja, musiikinopettaja Ritva Anneli Essman. Talvitie tuli ylioppilaaksi 1945 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1950 ja lisensiaatiksi 1969 Helsingin yliopistosta. Hän toimi Helsingin evankelis-luterilaisen seurakunnan teinipastorina 1950–1951 ja Tampereen Harjun seurakunnan virallisena apulaisena 1951–1963 sekä kappalaisena 1963–1964. "Kotimaa"-lehden päätoimittaja ja Kirjapajan kirjallinen johtaja Talvitie oli 1964–1968, Tampereen lyseon uskonnonopettajana hän toimi 1952–1961. Talvitiellä oli myös monia seurakunnallisia ja muita luottamustehtäviä. Useita opintomatkoja ulkomaille hän teki vuodesta 1947 lähtien. Talvitie sai rovastin arvonimen 1977, WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto hänelle myönnettiin 1974. Talvitie harrasti mitalien keräilyä. 
Teoksia.
Talvitie myös toimitti teoksia, samoin kuin käänsi kirjoja suomeksi unkarista ja ruotsista.