tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Michael Anckarswärd

Michael Anckarsvärd, ennen aateloimista Crosswa, (9. maaliskuuta 1742 Högfors, Västmanland – 23. maaliskuuta 1838 Karlslund) oli ruotsalainen sotilas ja valtiomies.
Sotilasuran alkuvaiheet.
Michael Anckarsvärd oli syntyjään vallonialaisesta Crosswan ruukinomistajaperheestä. Hän opiskeli aluksi yliopistossa, mutta osallistui vuodesta 1759 alkaen Pommerin sotaan nuorena kersanttina Ruotsin kenttätykistön joukoissa, jolloin armeijan ylipäällikkö Augustin Ehrensvärd kiinnitti häneen huomiota ja värväsi hänet Ruotsin saaristolaivaston vänrikiksi.
Ehrensvärdin mukana Crosswa siirtyi palvelukseen Suomeen Viaporiin. Palvellessaan siellä saaristolaivastossa hän osallistui vuonna 1772 . Tuestaan kuninkaalle hänet ylennettiin luutnantiksi ja aateloitiin nimellä Anckarsvärd.
Viaporissa Anckarsvärd vastasi ensin korjaustelakan rakentamisesta. Myöhemmin hän luotsipäällikkönä johti saariston kartoittamista. Anckarsvärdin ahkeruus palkittiin nimittämällä hänet vuonna 1784 saaristolaivaston parhaiten varustetetun osaston, Viaporin eskaaderin, komentajaksi. Tässä tehtävässään hän paneutui saaristolaivaston taistelutekniikoiden kehittämiseen.
Kustaan sota 1788–1790.
Kustaa III:n laatiessa hyökäyssuunnitelmia Venäjää vastaan kevättalvella 1788 Anckarsvärd oli ainoa upseeri kuninkaan sisäpiirissä, joka vastusti sotaa Venäjää vastaan. Tämän takia hän joutui Kustaa III:n epäsuosioon ja pidettiin vuonna 1788 poissa Kustaan sodan sodanjohdosta. Ensimmäisenä sotavuonna 1788 hän johti molempia saaristolaivaston eskaadereja.
Anckarsvärd ei suoraan ollut mukana Anjalan liitossa elokuussa 1788, ja kielsi liittolaisia vierailemasta saaristolaivaston aluksissa ja komentamiensa upseerien allekirjoittamasta Anjalan liittokirjaa. Hän kuitenkin vastusti edelleen sotaa ja piti valtiopäivien koolle kutsumista välttämättömänä. Kustaa III:n silmissä Ackarsvärd oli petturi ja hänet vangittiin Viaporissa kevätalvella 1789 ja vietiin Tukholmaan odottamaan tuomiota. Valtakunnan ollessa sodasa Anckarsvärdin sotilaalliset taidot painoivat kuitenkin lojaalisuusepäilyjä enemmän. Kustaa III vapautti Anckarsvärdin kesällä 1789 ja ylensi hänet kenraaliadjutantiksi. Hänen vastuulleen tuli saaristolaivaston uudisrakentamisen vuoden 1790 sotakesää varten. Talven 1789–1790 aikana saaristolaivastoa laajennettiinkin lukuisilla pienemmillä aluksilla, kuten tukkisluupeilla, joilla tuli olemaan ratkaiseva merkitys seuraavana kesänä Ruotsinsalmen toisessa meritaistelussa saavutetuun voittoon.
Virkamiesura.
Kustaa III ei nimittänyt Anckarsvärdiä takaisin saaristolaivaston komentajaksi laivaston ylempien upseereiden pyynnöistä huolimatta. Vaikka Anckarsvärdillä oli kuninkaan luottamus sotilaana, Kustaa III ei luottanut hänen poliittisiin kantoihin. Tämän vuoksi hänet nimitettiin Kalmarin läänin maaherraksi vuonna 1790. Tätä tehtävää Anckarsvärd hoiti vuoteen 1810 saakka. Vuonna 1809 hänet kutsuttiin Ruotsin maamarsalkaksi valtiopäiville, jotka antoivat Ruotsille uuden hallitsijasuvun ja uuden valtiomuodon. Hän sai myös kreivin arvon ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi.
Teokset.
Anckarsvärd julkaisi muistelmia Kustaan sodan vuosilta 1788–1790.
Carl Henrik Anckarswärd

Carl Henrik Anckarswärd (1782 Suomenlinna – 25. tammikuuta 1865 Tukholma) oli ruotsalainen sotilas ja poliitikko. Hän nousi vuonna 1803 Gustaf Mauritz Armfeltin yliadjutantiksi. Anckarswärd otti osaa läntisen armeijan kapinaan 1809 ja esiintyi sen jälkeen valtiopäivillä liberaalin opposition johdossa yhdessä veljensä Johan August Anckarswärdin kanssa. Vuonna 1830 hän esitti eduskunnan säätyjaon lakkauttamista.
Ancien régime

Ancien régime (ranskaa), ”vanha hallitus”, oli ajanjakso ennen Ranskan suurta vallankumousta. Termillä tarkoitetaan erityisesti maan vanhaa yhteiskuntamuotoa ja kulttuuria. Käsitteellä pyritään kuvaamaan Ranskan vallankumouksen suurta ja mullistavaa luonnetta, jossa uusi, demokraattinen hallintotapa oli räikeässä ristiriidassa aiemman, monarkistisen hallintotavan kanssa. Aiemmin vallinnut feodaalinen yhteiskuntajärjestys murtui vallankumouksen myötä. Feodalismin lisäksi "vanhan hallituksen" kulmakiviä olivat etuoikeuksiin perustuva säätyjärjestelmä ja itsevaltius.
Johannes Rau

Johannes Rau (16. tammikuuta 1931 Wuppertal – 27. tammikuuta 2006 Berliini) oli saksalainen poliitikko (SPD). Rau toimi 1. heinäkuuta 1999 – 30. kesäkuuta 2004 Saksan liittotasavallan liittopresidenttinä.
Rau valittiin 1958 Nordrhein-Westfalenin maapäiville sosiaalidemokraattien edustajana. Vuodesta 1967 alkaen hän toimi puolueen maapäiväryhmän puheenjohtajana. Vuosina 1969–1970 Rau toimi Wuppertalin ylipormestarina.
Vuonna 1978 Rau nousi osavaltionsa pääministeriksi. Raun johdolla sosiaalidemokraatit saavuttivat maapäivien vaaleissa 1980, 1985 ja 1990 absoluuttisen enemmistön. Vuonna 1995 alkaen sosiaalidemokraatit ovat johtaneet osavaltiota yhdessä vihreiden kanssa.
Vuonna 1987 Rau oli sosiaalidemokraattien pääministerikansleri liittovaltion vaaleissa, joissa kuitenkin Helmut Kohl säilytti asemansa. Vuonna 1994 Rau oli ensi kertaa SPD:n ehdokas liittopresidentiksi. Tällöin valituksi tuli kristillisdemokraattien (CDU) ehdokas Roman Herzog.
Vuonna 1998 Rau luopui tehtävästään SPD:n osavaltiotason puheenjohtajana sekä osavaltion pääministerin tehtävästä. Seuraavana vuonna 1999 Rau valittiin liittopresidentiksi. Syyskuussa 2003 Rau ilmoitti, ettei tule olemaan käytettävissä seuraavissa, vuoden 2004 vaaleissa. Rau kuoli pitkäaikaiseen sydänsairauteen tammikuussa 2006.
Nikolaus von Amsdorf

Nikolaus von Amsdorf (3. joulukuuta 1483 Torgau – 14. toukokuuta 1565 Eisenach) oli saksalainen teologi ja Martti Lutherin tukija.
Biografia.
Von Amsdorf syntyi Torgaussa ja opiskeli Leipzigissa ja Wittenbergissä. Hän oli yksi ensimmäisistä Wittenbergin yliopistosta valmistuneista. Hänet nimitettiin teologian professoriksi 1511.
Andreas Karlstadtin ohella von Amsdorf oli aluksi yksi jotavista perinteisen skolastisen  teologian kannattaja, mutta Lutherin vaikutuksesta hän hylkäsi tämän näkökannan ja ryhtyi kannattamaan augistinolaista armokäsitystä. Von Amsdorf oli läpi elämänsä yksi Lutherin vankimmista tukijoista. Hän oli Lutherin mukana Leipzigin konferenssissa vuonna 1519 ja Wormsin valtiopäivillä vuonna 1521. Hän myös tiesi Lutherin oleskelusta Wartburgissa. Hän avusti Lutheria uskonpuhdistuksen käynnistämisessä Magdeburgissa vuonna 1524, Goslarissa (1531) ja Einbeckissä (1534). von Amsdorf myös osallistui aktiivisesti Schmalkaldenissa vuonna 1537 käytyyn keskusteluun.
Von Amsdorf kuoli Eisenachisa 1565. Hänet on haudattu Eisenachin Pyhän Yrjön kirkkoon 
Merkitys.
Von Amsdorf oli voimakastahtoinen, erittäin sovitteleva ja hänellä oli huomattava merkitys uskonpuhdistuksessa. Hän kirjoitti useita kirjeitä ja muita lyhyitä merkintöjä, joita säilytetään Weimarin kirjastossa. Hänen muistiinpanonsa ovat arvokkaita lähteitä tutkittaessa Lutheria.
Suomen maa- ja metsätalousministeriö

Maa- ja metsätalousministeriö (MMM, ruots. "jord- och skogsbruksministeriet") on yksi Suomen valtioneuvoston alaisuudessa toimivista ministeriöistä. Maa- ja metsätalousministeriö johtaa uusiutuvien luonnonvarojen kestävän käytön politiikkaa. Lainsäädäntötyössä ministeriö toimii osana valtioneuvostoa ja Euroopan unionin päätöksentekoa.
Nykyinen maa- ja metsätalousministeri on kristillisdemokraattien Sari Essayah. Maa- ja metsätalousministeriön budjetti vuodelle 2018 oli n. 2 602 000 000 €.
Historia.
Maa- ja metsätalousministeriössä on vuodesta 1968 lähtien ollut vain yksi ministeri. Siihen saakka ministereitä oli ollut kaksi. 1920- ja 1930-luvuilla ministeriö vastasi ns. lex Kallion toimeenpanosta. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina ministeriön vastuulla oli paljon työtä aiheuttanut talvi- ja jatkosodan sekä Lapin sodan vuoksi kotinsa menettäneen väestön ja rintamamiesten asuttaminen. Tätä työtä johti vuoteen 1959 saakka toiminut Maatalousministeriön asutusasiainosasto (ASO), jonka päällikkönä oli varatuomari ja lakitieteen lisensiaatti Veikko Vennamo.
Hallinnonala.
Ministeriön hallinnonala kattaa seuraavat osa-alueet:
Yleistavoitteena on siis uusiutuvien luonnonvarojen kestävä ja monipuolinen käyttö sekä maaseudun elinvoimaisuus.
Henkilöstö.
Maa-ja metsätalousministeriössä on kolme osastoa: ruokaosasto, luonnonvaraosasto sekä hallinto- ja suunnitteluosasto. 
Henkilökuntaa ministeriössä on noin 250 ja koko hallinnonalalla 5 100. Ministeriön budjetin suuruus on noin 2,8 miljardia euroa.
Kansliapäälliköt.
Maatalousministeriö
Maa- ja metsätalousministeriö
Työterveyslaitos

Työterveyslaitos (lyhenne TTL, ) on itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö ja toimii Suomen sosiaali- ja terveysministeriön hallinnonalalla. Työterveyslaitos on työhyvinvoinnin asiantuntija, joka tutkii, palvelee ja kouluttaa. Työterveyslaitoksen toiminta perustuu monitieteiselle tutkimus- ja kehittämistyölle. Tutkimustulokset siirretään työpaikkojen käyttöön asiantuntijapalveluiden, koulutuksen ja viestinnän avulla. Laitoksen tavoite on, että työ edistää terveyttä ja toimintakykyä eikä vaaranna niitä. Budjetista noin 55 prosenttia tulee valtion budjetista ja 45 prosenttia hankitaan itse esimerkiksi EU-tutkimusrahoituksen ja asiantuntijapalveluiden myynnin avulla.
Toiminta.
Työterveyslaitos toimii viidellä paikkakunnalla Helsingissä, Kuopiossa, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Päätoimipiste on Helsingissä. Henkilöstöä on noin 500. Laitos on perustettu vuonna 1945. Työterveyslaitos on Maailman terveysjärjestön (WHO:n) ja Kansainvälisen työjärjestön (ILO) asiantuntijalaitos työterveyden alalla.
Työterveyslaitos julkaisee jatkuvasti päivittyvää Työpiste-verkkolehteä.
Historia.
Työterveyslaitoksen perustamista edelsi 4. huhtikuuta 1945 Lääkintöhallituksen aloitteesta perustettu Helsingin yleisen sairaalan ammattitautien osasto, joka erikoistui ammattitautien tutkimukseen ja hoitoon. Alan tutkimuksen rahoittamiseksi perustettiin Ammattilääketieteen säätiö – Stiftelsen för yrkesmedicin -niminen säätiö, jonka säännöt vahvistettiin 26. kesäkuuta 1945. Tämä yksityinen säätiö perusti Työterveyslaitoksen, jonka toiminta käynnistyi 1. tammikuuta 1950 valtion taloudellisesti tukemana ja avustamana. Laitos kansallistettiin valtion ja säätiön välisellä sopimuksella ja muutettiin sosiaali- ja terveysministeriön alaiseksi itsenäiseksi julkisoikeudelliseksi yhteisöksi 1. heinäkuuta 1978 alkaen.
Työterveyslaitoksen johtajina ovat toimineet Leo Noro (1950–1970) sekä Martti J. Karvonen (1970–1974) ja pääjohtajina Jorma Rantanen (1974–2003), Harri Vainio (2003–2015) ja Antti Koivula (2015– ).
Lääkelaitos

Lääkelaitos oli vuosina 1993–2009 toiminut sosiaali- ja terveysministeriön alainen valvontaorganisaatio, jonka tehtävänä oli edistää väestön terveyttä ja turvallisuutta valvomalla lääkkeitä, terveydenhuollon laitteita ja tarvikkeita sekä verivalmisteita. Tämän lisäksi Lääkelaitoksen keskeisiä asiakkaita olivat lääke- ja laitealan elinkeinonharjoittajat ja muut toimijat sekä terveydenhuollon ammattilaiset. Lääkelaitos lopetti toimintansa 1.11.2009 Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimean perustamisen myötä.
Lääkkeitä ja laitteita valvotaan yhä tiiviimmin yhteistyössä EU-jäsenvaltioiden ja kansainvälisten organisaatioiden kanssa. Ala kehittyy jatkuvasti, ja haasteita tuovat mm. uudet, erityisesti biotieteiden avulla kehitetyt lääkkeet, laitteet ja niiden yhdistelmät, joita valvotaan EU:ssa yhteisin menetelmin. Lääkelaitos valitsi EU-vaikuttamisensa keskittymisalueiksi biologiset lääkevalmisteet ja lastenlääkkeet.
Laitos toimi Helsingissä. Sen henkilöstön määrä oli noin 200. Henkilöstön koulutustaso oli korkea: tieteellisen jatkotutkinnon suorittaneita oli lähes neljännes ja yli puolella henkilöstöstä on korkeakoulututkinto. Yleisimpiä koulutusaloja Lääkelaitoksessa ovat farmasia, lääketiede, oikeustiede, talous- ja hallintotieteet sekä tekniikka. 
Laitoksen toiminta katettiin valtaosin maksuperustelain mukaisesti asiakkailta perittävillä maksuilla. Laitevalvonnan määrärahat osoitettiin valtion tulo- ja menoarviosta. 
Lääkelaitoksen alueellistaminen.
Lääkelaitoksen (nykyään Fimea) alueellistaminen vuonna 2009 herätti huomattavaa vastustusta. Lääkelaitoksen henkilökunta vastusti jyrkästi ministeri Liisa Hyssälän kaavailemaa alueellistamista Kuopioon ja sitä, että henkilöstöä ei kuultu. Henkilökunnan mukaan alueellistaminen hävittäisi vuosien aikana kertyneen osaamisen ja tiedon ja heikentäisi lääketurvallisuutta, lisäisi matkakustannuksia ja vähentäisi tehollista työaikaa.
Myös oikeuskansleri moitti lääkelaitoksen alueellistamista: siirtopäätös tehtiin liian nopeasti ja ilman kunnon valmistelua.
Lokakuussa 2011 eduskunnan terveysjaoston puheenjohtaja Sari Sarkomaa esitti Fimean alueellistamisen pysäyttämistä viitaten asiantuntijoiden varoituksiin Fimean toiminnan kriisiytymisestä ja lääketurvallisuuden vaarantumisesta.
Sotilasavustus

Sotilasavustus on avustus, joka voidaan maksaa varusmies- tai siviilipalveluksessa olevalle asevelvolliselle ja hänen omaiselleen palvelusajalta. Asevelvollisella tarkoitetaan naista tai miestä, joka on aseellisessa, aseettomassa tai siviilipalveluksessa. Avustuksen saamiseen vaikuttavat asevelvollisen ja avustukseen oikeutetun omaisen palvelusaikana käytettävissä olevat nettotulot. 
Asevelvollisen omaiselle suoritettava avustus koostuu perusavustuksesta, asumisavustuksesta sekä erityisavustuksesta, joilla turvataan kohtuullinen toimeentulo. 
Asevelvolliselle itselleen sotilasavustuksena maksetaan opintolainojen korot, jotka erääntyvät maksettaviksi palvelusaikana, sekä erityisestä syystä asumisavustus hänen käytössään olevasta asunnosta aiheutuviin kohtuullisiin menoihin.
Sotilasavustusta haetaan Kansaneläkelaitokselta. Sen päätöksistä valitetaan sosiaaliturvan muutoksenhakulautakunnalle.
Heinrich Heine

Christian Johann Heinrich Heine (alk. Chaim Harry Heine; 13. joulukuuta 1797 Düsseldorf – 17. helmikuuta 1856 Pariisi, Ranska) oli 1800-luvun merkittävimpiä saksalaisia runoilijoita.
Heine syntyi juutalaisperheeseen Düsseldorfissa. Hän opiskeli Berliinissä ja työskenteli sen jälkeen Italiassa, Berliinissä ja Potsdamissa. Vuodesta 1831 Heine asui Pariisissa. Heine vietti boheemia elämää eräältä rikkaalta sukulaiselta saamansa varallisuuden turvin.
Düsseldorfin kaupunki jakaa joka toinen vuosi arvostetun Heinrich Heine -palkinnon, jonka arvo on 50 000 euroa.
Tuotanto ja ajattelu.
Heinen ensimmäiset runokokoelmat "Intermezzo" (1823) ja "Heimkehr" (1824) kuvastavat toivotonta, intohimoista rakkautta, mutta myös hänen kiintymystään Pohjanmeren luontoon teoksessa "Die Nordsee" (1827), joka on "Laulujen kirjan" jälkimmäinen osa. Hänen maineensa perustuu kuitenkin neliosaiseen teokseen "Reisebilder" (1826–1831), jossa proosa ja runo vuorottelevat impressionistisella tavalla. Alkuaan Heine piti ihanteenaan Goethea, mutta kritisoi tätä myöhemmin epätodellisen ylevästä kauneuden tavoittelusta. Heinen mielestä runoilijan on tultava alas tornistaan ja puolustettava ihmisten vapautta.
Vuonna 1836 Heine julkaisi Pariisissa esseeteoksen "Romantiikan koulu". Kirja oli vastine Madame de Staëlin kirjalle "De l’Allemagne", joka Heinen mielestä ihaili liikaa saksalaista romantiikkaa. Heine arvosteli teoksessa romantiikkaan hän mukaansa liittyvää konservatiivisuutta, nationalismia, katolista uskonnollisuutta sekä keskiaikaista mystiikkaa.
Heine oli Pariisin-vuosinaan mukana saintsimonistisessa työväenluokan vapautta ajavassa liikkeessä mutta irrottautui siitä petyttyään vuoden 1848 vallankumouksiin. Heine arveli tuolloin, että kommunismi saattaisi muodostua tuhoisaksi taiteelle ja kauneuden palvonnalle. Samana vuonna hän halvaantui ja luopui politiikasta. Viimeisinä vuosinaan hän luopui myös vapaa-ajattelusta ja palasi Raamatun Jumalan luo. Tältä ajalta on hänen lyyrinen runokokoelmansa "Romanzero" (1851), jossa on vielä piikittelyjä entisistä vastustajista. 
Heinen tuotanto on nykyajan lukijalle helposti lähestyttävää, koska teksteissä on nykyajalle tyypillistä varauksellisuutta: teoksissa ei heittäydytä välittömään tunnelmointiin. Tekstin tunnetilat eivät ole yksiselitteisiä eivätkä itseriittoisia. Heine tunnetaankin niin sanotun romanttisen ironian käyttämisestä. Siinä luodaan ensin tunnelma, mutta lopuksi se tietoisesti rikotaan.
Säveltäjä Robert Schumann on säveltänyt lukuisia liedejä Heinen teksteihin. Laulusarjat "Dichterliebe" ja "Liederkreis" ovat nykyisinkin tunnetuimpia lauluteoksia. 
Heineltä on peräisin tunnettu sitaatti:
Ranma ½

Ranma ½ () on Rumiko Takahashin luoma, Suomessakin vuodesta 2003 julkaistu mangasarja. Sarjan keskushenkilö on nuori taistelulajien taitaja Ranma Saotome. Hän on tarinan alkaessa pudonnut harjoitusmatkallaan Kiinassa taikalähteeseen, minkä seurauksena hän muuttuu aina tytöksi, kun hän joutuu kosketuksiin kylmän veden kanssa. Hänen isänsä Genma Saotome putosi myös taikalähteeseen, ja muuttuu kylmässä vedessä pandaksi. Muita avainhahmoja ovat dōjōn omistava Tendon perhe, jonka nuorin tytär Akane on kihlattu vasten tahtoaan Ranman kanssa.
Vaikka sarja käsittelee taistelulajeja, se on pitkälti huumoripitoinen, eikä sarjassa ole kovinkaan selkeästi havaittavaa juonta. Sarja painottuu enemmän toimintaan ja hahmoihin, Rumiko Takahashin shōnen-mangojen tyypillisen piirteen mukaisesti.
Kuten muistakin suosituista mangoista, myös Ranma ½:sta on luotu animesarja sekä useita OVA-elokuvia. Sarjaan perustuen on tehty myös useita videopelejä.
Japanissa sarja ilmestyi vuosina 1987–1997 Shōnen Sunday -lehdessä ja se koottiin myöhemmin 38. tankōbon-kirjaksi. Egmont Kustannus on kustantanut sarjan kaikki 38 osaa suomeksi.
Ranma 1/2 oli keskeinen mangan läpimurrossa Eurooppaan alkaessaan ilmestyä englanniksi 1993. Suomessa se oli Egmontin ensimmäinen mangajulkaisu alkaessaan ilmestyä vuonna 2003.
Hahmot.
Ranma Saotome 
Akane Tendo 
Ryoga Hibiki 
Genma Saotome 
Nodoka Saotome 
Shampoo 
Tatewaki Kuno 
Ukyo Kuonji 
Kodachi "Musta Ruusu" Kuno 
Nabiki Tendo 
Kasumi Tendo 
Soun Tendo 
Mousse 
Cologne 
Tohtori Tofu 
Happosai 
Hinako Ninomiya 
Hikaru Gosunkugi 
Furinkanin koulun rehtori
Wario

Wario on kuvitteellinen hahmo Nintendon "Mario"-videopelisarjassa. Peleissä hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa pelin ' viimeisenä pahiksena. Vuonna 1993 hän sai oman pelinsä nimeltään '. Tästä lähti käyntiin Warion oma tasohyppelypelien sarja nimeltään Warioland. Neliosainen pelisarja on ylittänyt Marion suosion Nintendon Game Boy -käsikonsolin pääasiallisena tasoloikkasankarina. Wiille on ilmestynyt Wario Land -pelisarjan uusin osa , missä on Production I.G.:n tekemiä anime-välinäytöksiä.
Wario on hyvin tyypillinen antisankari. Hän ei taistele pahiksia vastaan auttaakseen muita, kuten Mario. Wario tavoittelee vain omaa etuaan (yleensä lähinnä suuria summia rahaa tai aarteita), mutta sivullisetkin saattavat joskus hyötyä Warion toimista. Vaikka Wario onkin liero, hän on äärimmäisen vahva ja hänellä on joukko omia supervoimia.
Vastoin yleistä uskomusta Wario ei ole Marion isän Shigeru Miyamoton luomus vaan hahmo esiintyi aluksi pelissä Super Mario Land 2: 6 Golden Coins sekä "Nintendo Power" -lehden sarjakuvissa. Hahmosta tuli niin suosittu, että siitä päätettiin tehdä pysyvästi osa Marion hahmokaartia. Wario on eräänlainen kieroutunut versio Mariosta. Hänellä on turvonnut nenä, suippokorvat, sinertävät silmänaluset, ilkeä virne ja W:n muotoiset viikset. Hänen asunsa on samanlainen kuin Mariolla värejä sekä paidan hihojen pituutta lukuun ottamatta.
Warion nimi on japaninkielinen sanaleikki. Se on yhdistelmä sanoista "Mario" ja "warui" (paha). Englannin kielessä nimi sisältää sanan "war" () joka kuvastaa jossain määrin hahmon sotaisaa luonnetta. Lisäksi hänen nimensä ensimmäinen kirjain on W, joka näyttää käännetyltä M-kirjaimelta.
Praia

Praia on Kap Verden pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli noin 128 000.
Kaupunki sijaitsee Santiagon, Kap Verden suurimman saaren, kaakkoisrannikolla. Välimatkaa itään Senegalin rannikolle on noin 640 kilometriä.
Praia on satamakaupunki ja maan suurin kaupunki sekä liike-elämän keskus. Siellä harjoitetaan myös kalastusta. Lähistöllä on turistirantoja. Kaupungissa toimii neljä yliopistoa: Kap Verden yliopisto, Kap Verden Jean Piaget-yliopisto, Oikeus- ja yhteiskuntatieteiden korkeakoulu ja Kap Verden mannertenvälinen yliopisto.
Carmichaelin luku

Carmichaelin luvuksi kutsutaan lukuteoriassa sellaista yhdistettyä lukua "n", joka toteuttaa ehdon
formula_1
jokaisella kokonaisluvulla "a", kun "a":n ja "n":n suurin yhteinen tekijä on 1. Toisin sanoen Carmichaelin luvut ovat sellaisia kokonaislukuja, jotka ovat näennäisalkulukuja jokaisen kannan suhteen. Siitä seuraa se, että Carmichaelin lukua ei voi todeta yhdistetyksi luvuksi Fermat'n pienen lauseen avulla. 
Carmichaelin luvut on nimetty amerikkalaisen matemaatikon Robert Carmichaelin mukaan. Carmichaelin luvut ovat Knödelin luvut "K"1.
Kymmenen pienintä Carmichaelin lukua ovat 561, 1 105, 1 729, 2 465, 2 821, 6 601, 8 911, 10 585, 15 841 ja 29 341.
Jakauma.
Seuraavassa C(x) tarkoittaa lukua "x" pienempien Carmichaelin lukujen määrää.
Carmichaelin lukuja on äärettömästi, tämän todistivat ensimmäisenä matemaatikot William Alford, Andrew Granville ja Carl Pomerance vuonna 1994. He todistivat Carmichaelin lukujen määrälle seuraavan alarajan kaikille tarpeeksi suurille luvuille "x" ja kaikille formula_2
formula_3, missä formula_4 eli formula_5. 
Vuonna 2005 Glyn Harman todisti vahvemman tuloksen formula_6.
Paul Erdős todisti vuonna 1956 seuraavan ylärajan Carmichaelin lukujen määrälle: 
jollekin vakiolle "k"
formula_7 
Carmichaelin luvut ovat melko harvinaisia. Seuraavassa taulukossa on C(x):n arvo muutamille kymmenpotensseille:
Umpisuoli

Umpisuoli () on paksusuolen alkupää. Ohutsuolen liittymäkohdan alapuolella olevaa paksusuolen osaa kutsutaan umpisuoleksi. 
Usein puhutaan virheellisesti umpisuolen tulehduksesta, kun tarkoitetaan sen alaosaan liittyvän umpilisäkkeen tulehdusta. Umpisuoli on yllättävän yleinen muillakin nisäkkäillä kuin ihmisellä ja isoilla apinoilla. Tutkituista 361 nisäkäslajista noin 50:ltä löytyi umpisuoli ja umpilisäke.
White knight

White knight ("Valkoinen ritari") on yrityskauppaan kuuluva käsite. "White knight" voi olla yritys tai henkilö, joka auttaa toista yritystä. Termi viittaa ylvääseen ritariin, joka saapuu pelastajana paikalle kiiltävässä haarniskassaan.
Valkoisia ritareita on kahdenlaisia. Ensimmäinen tyyppi on tapaus, jossa yritysjohdolle ystävällismielinen ostaja saapuu tai kutsutaan paikalle vihamielisen ostajan pyrkiessä valtaamaan yritystä. Ritari tekee yrityksen omistajille valtaajaa paremman tarjouksen ja estää valtaajaa saamasta yritystä haltuunsa.
Toinen tyyppi ei sisällä vihamielistä valtaajaa. Valkoinen ritari ostaa kriisissä olevan yrityksen ja nostaa sen jaloilleen itsenäisenä yrityksenä tai sulauttaa sen itseensä.
Suomessa tällainen on ollut muun muassa Pro Lehdistö, jossa Sanoma Oy:n varoilla estettiin maakuntalehtiä siirtymästä kustannusalan ulkopuolisten sijoittajien omistukseen.
A Portuguesa

A Portuguesa on Portugalin kansallislaulu. Sen sanoitukset kirjoitti Henrique Lopes de Mendonça ja musiikin sävelsi Alfredo Keil vuonna 1890. Kappale valittiin Portugalin kansallislauluksi kuitenkin vasta vuonna 1911. 
Heróis do mar, nobre povo,
Nação valente e imortal,
Levantai hoje de novo
O esplendor de Portugal!
Entre as brumas da memória,
Ó Pátria sente-se a voz
Dos teus egrégios avós,
Que há-de guiar-te à vitória!
"Kertosäe:" Às armas, às armas!
Sobre a terra, sobre o mar,
Às armas, às armas!
Pela Pátria lutar
Contra os canhões marchar, marchar!
Lähde:
Ren ja Stimpy

Ren ja Stimpy ("The Ren and Stimpy Show" tai "Ren and Stimpy") on yhdysvaltalainen kanadalaisen John Kricfalusin luoma vuosina 1991–1996 valmistunut piirrossarja. Kricfalusin yhtiö Spümcø tuotti sarjaa Nickelodeonille, mutta joidenkin jaksojen asiattoman sisällön vuoksi Nickelodeon otti yhtiön ja Kricfalusin pois sarjan tekemisestä ja siirsi työn Games Animationille ja Bob Campille. Myöhemmin Kricfalusi palasi tekemään Reniä ja Stimpyä, tällä kerralla aikuisille tarkoitettua "Ren &amp; Stimpy Adult Party Cartoonia".
Vastaanotto ja arvostelu.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Ren ja Stimpyn sijalle 12 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla. Se listattiin tammikuussa 2009 IGN-sivuston laatiman sadan parhaan animaatiosarjan listalle sijalle 12.
Sarja Suomessa.
Sarjaa esitti ensimmäisenä Suomessa televisiokanava Yle TV1 vuosina 1996–1997. Yle TV1 esitti sarjan 26 jaksoa syyskuusta 1996 helmikuuhun 1997 saakka (ensimmäinen esityspäivä oli 18. syyskuuta 1996). Ensin sarjaa esitettiin yksi jakso kerran viikossa keskiviikkoisin alkuillasta lokakuuhun 1996 saakka, ja tämän jälkeen kaksi jaksoa viikossa torstain ja perjantain alkuilloissa. Yle TV1 jatkoi sarjan esittämistä kesäkuusta 1997 lähtien, jolloin sen lähetysaika siirtyi myöhäisiltaan. Sarjan esittäminen jatkui syyskuuhun 1997 asti. Televisiokanava Nelonen esitti sarjan jaksoja uusintana vuosina 2001–2002.
Hymni i Flamurit

Hymni i Flamurit on Albanian kansallislaulu. Sen sanoituksen kirjoitti albanialainen runoilija Aleksander Stavre Drenova. Sanoitus julkaistiin ensimmäisen kerran runona "Liri e Shqipërisë" ("Albanian vapaus")-lehdessä vuonna 1912. Musiikin sävelsi romanialainen säveltäjä Ciprian Porumbescu. Kappaleesta on kaksi eri versiota: pitkä ja lyhyt. Lyhyt versio, jota käytetään urheilutilaisuuksissa ja yleensä myös valtiollisissa tilaisuuksissa, koostuu kahdesta ensimmäisestä säkeistöstä, joista toinen lauletaan kertosäkeenä kahdesti. Kommunistien valtakaudella, jolloin Albania oli virallisesti ateistinen valtio, ei käytetty laulun viimeistä säkeistöä, joka viittaa Jumalaan. Kommunistihallinnon kukistuttua säkeistö on taas käytössä. 
Laulun sanat.
Rreth flamurit të përbashkuar,
Me një dëshirë dhe një qëllim,
Të gjithë Atij duke iu betuar,
Të lidhim besën për shpëtim.
Prej lufte veç ai largohet,
Që është lindur tradhëtor,
Kush është burrë nuk frikohet,
Po vdes, po vdes si një dëshmor. (bis)
Në dorë armët do t'i mbajmë,
Të mbrojmë Atdheun në çdo vend,
Të drejtat tona ne s'i ndajmë,
Këtu armiqtë s'kanë vend.
Se Zoti vet e tha me gojë,
Që kombe shuhen përmbi dhe,
Po Shqipëria do të rrojë,
Për te, për te luftojmë ne.
Drenovan runossa oli lisäksi kaksi säkeistöä, joita ei koskaan ole käytetty kansallishymnin osana. Alla Drenovan alkuperäinen runo.
Rreth flamurit te përbashkuar
me një dëshire dhe një qëllim
Të gjith atje duk' ju betuar
Të lidhim besën për shpëtim
Prej lufte vec ai largohet
Që është lindur tradhëtor
Kush është burrë nuk frikohet
po vdes, po vdes si një dëshmor
Në dorë armët t'i mbajmë
Të mbrojmë atdhenë në çdo vend,
Të drejtat tona ne s'i ndajmë,
Këtu armikët s'kanë vend
Se zoti vetë e tha me gojë
Që kombet shuhen përmi dhe
Po Shqipëria do të rrojë;
për të, për të luftojmë ne!
O flamur, flamur shënj' e shënjtë
Te ty betohemi këtu,
Për Shqipërin' atdhen' e shtrenjtë
Për nder edhe lavdimn' e tu.
Trim burrë quhet dhe nderohet
Atdheut kush iu bë therror
Për jet ay do të kujtohet
Mi dhet, mi dhet si një shenjtor
Being John Malkovich

Being John Malkovich (televisioesityksessä nimellä "Elämäni John Malkovichina") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1999. Sen on käsikirjoittanut Charlie Kaufman ja ohjannut Spike Jonze. Elokuva on yhdistelmä draamaa, fantasiaa ja komediaa.
Elokuvateatterilevitykseen "Being John Malkovich" päätyi Suomessa vain Helsingin Kinopalatsissa ja Tampereella Niagarassa sekä Plevnassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni.
Alkutilanteessa päähenkilö, marionettitaiteilija Craig Schwartz, on epätoivoinen. Hänen nukketeatteritaidettaan ei juurikaan arvosteta New Yorkissa. Schwartz haluaisi olla maailmankuulu, kuten näyttelijä John Malkovich. 
Schwartz etsii uuden työpaikan, joka sijaitsee Lester Corp -nimisen toimistotalon kerroksessa seitsemän ja puoli. Rakennus on saanut nimensä tohtori Lesteristä. Craig tapaa Maxine-nimisen naisen ja ihastuu tähän. Kun Craig Maxinen mielestä vain leikkii nukeilla eikä tämä käsitä, kuinka on voinut pitää Craigista, Craig raivoaa arkistokaapille ja löytää sen takaa salaisen käytävän John Malkovichin tajuntaan. Käytyään Malkovichin pään sisällä Schwarz putoaa moottoritien varrelle New Jerseyhin.
Näyttelijät.
Lähde:
Angola Avante

Angola Avante on Angolan kansallislaulu. Se otettiin käyttöön heti Angolan itsenäistyttyä Portugalista vuonna 1975. Kappaleen alkuperäiset sanoitukset ovat portugalin kielellä.
Sanoitukset.
Ó Pátria, nunca mais esqueceremos 
Os heróis do quatro de Fevereiro.
Ó Pátria, nós saudamos os teus filhos
Tombados pela nossa Independência.
Honramos o passado e a nossa História,
Construindo no Trabalho o Homem novo,
Angola, avante!
Revolução, pelo Poder Popular!
Pátria Unida, Liberdade,
Um só povo, uma só Nação!
Levantemos nossas vozes libertadas
Para glória dos povos africanos.
Marchemos, combatentes angolanos,
Solidários com os povos oprimidos.
Orgulhosos lutaremos Pela Paz
Com as forças progressistas do mundo.
Aiheesta muualla.
Kuuntele Angolan kansallislaulu
El gran Carlemany

"El Gran Carlemany", eli "Mahtava Kaarle Suuri" on Andorran kansallislaulu. Sen sanoitukset kirjoitti Juan Benlloch i Vivó (1864-1926) ja musiikin sävelsi Enric Marfany Bons (1871-1942). Kappaletta on käytetty Andorran kansallislauluna maan kansallispäivästä 8. syyskuuta 1914 lähtien. Alkuperäiset sanoitukset ovat katalaanin kielellä, ja niissä mainitaan Andorran historian tärkeimpiä tapahtumia.
El gran Carlemany, mon Pare dels alarbs em deslliurà,
I del cel vida em donà de Meritxell, la gran Mare,
Princesa nasquí i Pubilla entre dues nacions neutral
Sols resto l'única filla de l'imperi Carlemany.
Creient i lliure onze segles, creient i lliure vull ser.
¡Siguin els furs mos tutors i mos Prínceps defensors!
I mos Princeps defensors!
Forever Marshall Islands

Forever Marshall Islands on Marshallinsaarten kansallislaulu. Sen alkuperäiset sanoitukset ovat marshallin kielellä. Laulun sanoitti ja sävelsi entinen presidentti Amata Kabua.
Laulu otettiin virallisesti käyttöön vuonna 1991. Se korvasi aiemmin käytössä olleen "Ij Io̧kwe Ļo̧k Aelōn̄ Eo Aō" -laulun.
Sanoitukset.
Lähde:
Indonesia Raya

Indonesia Raya on Indonesian kansallislaulu. Sen sanoitti ja musiikin sävelsi Wage Rudolf Supratman (1903–1938). Kappale valittiin Indonesian kansallislauluksi 17. elokuuta 1945. 
Indonesia tanah airku, tanah tumpah darahku.
Di sanalah aku berdiri, jadi pandu ibuku.
Indonesia kebangsaanku, bangsa dan tanah airku.
Marilah kita berseru, "Indonesia bersatu."
Hiduplah tanahku, hiduplah negriku,
Bangsaku, rakyatku, semuanya.
Bangunlah jiwanya, bangunlah badannya
Untuk Indonesia Raya.
Indonesia Raya, merdeka, merdeka
Tanahku, negriku yang kucinta.
Indonesia Raya, merdeka, merdeka
Hiduplah Indonesia Raya.
Aiheesta muualla.
Laulu laulettuna unkarilaisella sivustolla
Kunan Kiribati

Kunan Kiribati (Teirake kaaini Kiribati) on Kiribatin kansallislaulu. Ioteba Tamuera Uriam teki sekä sanoitukset että musiikin. Kappaletta on käytetty Kiribatin kansallislauluna vuodesta 1979 lähtien. Alkuperäiset sanoitukset ovat kiribatin kielellä.
Sanoitukset.
Kunan Kiribati
Teirake kaaini Kiribati, Anene ma te kakatonga,
Tauraoi nakon te mwioko, Ma ni buokia aomata.
Tauaninne nte raoiroi, Tangiria aomata nako.
Tauaninne nte raoiroi, Tangiria aomata.
Reken te kabaia ma te rau Ibuakoia kaain abara,
Bon reken te nano ae banin Ma te i-tangitangiri naba.
Ma ni wakina te kabaia, Ma n neboa i eta abara.
Ma ni wakina te kabaia, Ma n neboa abara.
Ti butiko ngkoe Atuara Kawakinira ao kairira Nakon taai aika i maira.
Buokira ni baim ae akoi.
Kakabaia ara Tautaeka Ma ake a makuri iai.
Kakabaia ara Tautaeka Ma aomata ni bane.
Fatshe leno la rona

Fatshe leno la rona on Botswanan kansallislaulu. Sanoitukset ja musiikin teki Kgalemang Motsete. Kappaletta on käytetty Botswanan kansallislauluna vuodesta 1966 lähtien. Alkuperäiset sanoitukset ovat setswanan kielellä. 
Sanoitukset.
Fatshe leno la rona, 
Ke mpho ya Modimo,
Ke boswa jwa borraetsho;
A le nne ka kagiso. 
Tsogang, tsogang! banna, tsogang!
Emang, basadi, emang, tlhagafalang!
Re kopaneleng go direla
Lefatshe la rona. 
Ina lentle la tumo
La chaba ya Botswana,
Ka kutlwano le kagisano,
E bopagantswe mmogo.
Tutkija

Tutkija on Suomessa ammattinimike, ja tutkijan työnantaja on yleensä yliopisto, ammattikorkeakoulu, itsenäinen tutkimuslaitos tai suuryrityksen tutkimusosasto. Lisäksi tutkijoiksi kutsutaan tieteitä tai muita asioita intensiivisesti ilman tutkijan työtehtävää tutkivia henkilöitä. Tieteen tai tutkimuksen harrastajia kutsutaankin joskus yleistermillä harrastajatutkija sekä joillakin laajemmin harrastetuilla aloilla erilaisilla tutkija-termin johdannaisilla (esimerkiksi sukututkija).
Koulutus.
Tutkijana toimimiseen vaaditaan yleensä tutkimusalalta tai sen lähialalta suoritettu ylempi korkeakoulututkinto ja ammattimaisiin tutkijanvirkoihin tohtorin tutkinto. Suomessa tutkimushenkilöstöä on kaikkiaan noin 80 000. Tutkijoista varsinainen tutkijankoulutus on noin 13 prosentilla. Tohtorintutkintoja suoritetaan vuosittain noin 1 500.
Urakehitys yliopistoissa.
Suomessa yliopistollinen tutkijanura on neliportainen. Ensimmäiselle portaalle kuuluvat väitöskirjaa tekevät tohtorikoulutettavat eli nuoremmat tutkijat, toiselle tutkijatohtorit ja yliopisto-opettajat, kolmannelle yliopistonlehtorit, yliopistotutkijat ja apulaisprofessorit, ja neljännelle professorit. Yliopisto-opettajat, yliopistonlehtorit, yliopistotutkijat ja professorit ovat tyypillisesti vakinaisia työsuhteita, muut määräaikaisia. Neliportainen järjestelmä on jo yleisesti käytössä, mutta vanhasta järjestelmä on vielä jäänteitä näkyvissä (muun muassa assistentti-, yliassistentti- ja lehtorinimikkeet). Järjestelmä tuli käyttöön aluksi Helsingin ja Oulun yliopistoissa.
Yliopistoissa monet tutkijat pitävät myös luentoja tai antavat muuta opetusta. Työehtosopimus rajoittaa muuhun kuin tutkimukseen käytettävää aikaa erityisesti tohtorikoulutettavien osalta.
Tutkimuksen rahoitus voi tulla tutkijan edustaman laitoksen rahoituksesta tai ulkopuoliselta rahoittajalta, kuten säätiöltä, Suomen Akatemialta, Euroopan unionilta tai yrityksiltä. Erilaisten apurahojen turvin työskentelemisestä ei ole aikaisemmin kertynyt eläkettä eikä se edelleenkään tarjoa tavanomaista työntekijän sosiaaliturvaa, mikä on nähty ongelmallisena. Muita tutkijoiden urakehityksen haasteita ovat Suomessa muun muassa työsuhteiden epätyypillisyys, matalaksi koettu palkka, kilpailu työpaikoista ja tutkimusrahoituksesta sekä naistutkijoiden miestutkijoita hitaampi urakehitys.
Andrew Wakefield

Andrew Wakefield (s. 1957 Britannia) on lupansa menettänyt entinen lääkäri, joka on tutkimuksillaan pyrkinyt löytämään yhteyttä autismin ja MPR-rokotteen välille. Hänet tunnetaan rokotevastaisuudestaan. Wakefieldin vuonna 1998 julkaiseman tutkimuksen tulokset osoitettiin myöhemmin vääriksi ja hän menetti lääkärinoikeutensa Britanniassa.
Kiistat.
Vuonna 1998 tieteellinen julkaisu "The Lancet" veti pois Wakefieldin tutkimuksen, joka käsitteli autismia ja MPR-kolmoisrokotetta. Britannian lääkärirekisterin General Medical Councilin (GMC) mukaan Wakefield toimi tavalla, joka oli epärehellinen, erehdyttävä ja vastuuntunnoton, tehdessään tutkimusta sen selvittämiseksi, onko suolistosairauksilla ja autismilla yhteyttä kolmoisrokotteeseen, joka suojaa tuhkarokolta, sikotaudilta ja vihurirokolta. Wakefieldin maine kyseenalaistui siinä vaiheessa, kun hänen tutkimuksensa epäonnistuivat eikä hän löytänyt yhteyttä MPR-kolmoisrokotteen ja autismin välillä. Monet perheet kuitenkin tukivat häntä epäonnistumisista huolimatta, vaikka perheitä moitittiin yhteistyöstä Wakefieldin kanssa.
"Proceedings of the National Academy of Sciences" -lehdessä vuonna 2012 julkaistussa artikkelissa mainittiin, että Wakefieldin vuoden 1998 julkaisu on siteeratuin tieteellinen julkaisu, joka on jouduttu vetämään pois väärennyksen takia. Sitä oli siteerattu 758 kertaa.
Vaxxed.
New Yorkissa järjestettävän Tribecan elokuvafestivaalin ohjelmistoon otettiin keväällä 2016 Wakefieldin ohjaama rokotevastainen elokuva "Vaxxed: From Cover-Up to Catastrophe". Festivaalin perustajiin kuuluva Robert De Niro perusteli aluksi valintaa sillä, että sen haluttiin synnyttävän avointa keskustelua autismin syistä. Elokuva vedettiin kuitenkin pois sen herättämän vastustuksen vuoksi.
Vaxxed II.
Vuonna 2020 yhdysvaltalaiset rokotevastaiset Vaxxed-bussilla kulkevat aktivistit saivat julkaistuksi elokuvan "Vaxxed II: The People's Truth", joka tunteisiin vetoavasti kertoo vammautuneista ja kuolevista lapsista ja heidän vanhempiensa luonnollisesta surusta. Yhteistä edelliselle on lasten omaisten suru ja hämmennys. Luonnollista on, että ihmiset haluavat ymmärtää tapahtunutta yhteiseksi lohdutuksekseen. Tieteelliset selvitykset eivät tosin ole löytäneet yhteyttä lasten sairastumisten ja rokotuksien välillä. Sen sijaan tiede on osoittanut rokotevastaisuuden lisäävän esimerkiksi vakavaa tuhkarokkoa lapsissa muun muassa Euroopassa. Andrew Wakefield on edelleen rokotevastaisen liikkeen ikoninen hahmo.
Gibraltarinsalmi

Gibraltarinsalmi (, , ) on Välimeren ja Atlantin yhdistävä salmi. Salmen pohjoisrannalla sijaitsevat Espanja ja Gibraltar, etelärannalla Marokko ja Espanjalle kuuluva Ceutan kaupunki. Gibraltarinniemellä olevaa vuorta ja Marokon pohjoisrannikolla olevaa Jebel Musan vuorta kutsuttiin antiikin ajalla nimellä "Herakleen pylväät" (). Ceutassa sijaitseva Monte Hachon vuori kuuluu joidenkin mielestä näihin pylväisiin.
Gibraltarinsalmi on kapeimmillaan 13 kilometriä leveä. Salmen syvyys on noin 300 metriä. Salmessa on voimakkaita merivirtauksia. Pinnassa virtaama on yli miljoona kuutiometriä sekunnissa Välimeren suuntaan ja pohjassa hieman vähemmän Atlantin suuntaan. Syy tähän on se, että pääasiassa Bosporinsalmen kautta Välimereen tuleva sadevesi ei riitä korvaamaan haihtumista. Näin ollen Atlantista virtaa korvaavaa, suolaista merivettä. Myös tästä osa siis haihtuu. Jos takaisinvirtausta Atlanttiin ei olisi, Välimeren suolapitoisuus kasvaisi jatkuvasti. Nyt kuitenkin Atlantin vettä suolaisempi ja siis raskaampi vesi valuu Atlanttiin ja sieltä tulee pintavirtauksena korvaavaa, vähemmän suolapitoista vettä tilalle. Näin tasapaino säilyy niin kauan, kunnes salmi ehkä taas sulkeutuu.
Salmen sijainti on strategisesti tärkeä, koska meriliikenne Atlantilta Välimerelle ja takaisin kulkee salmen kautta. Toisessa maailmansodassa Britannia hallitsi salmea Gibraltarilla sijaitsevasta tukikohdastaan käsin ja pystyi tehokkaasti rajoittamaan saksalaisten sukellusveneiden kulkua Välimerelle ja sieltä takaisin. Yhdenkään Atlantilta Gibraltarin kautta Välimerelle päässeen saksalaisen sukellusveneen ei tiedetä päässeen takaisin Atlantille.
Sopimus

Sopimus eli välipuhe on kahden tai useamman tahon välinen toimi, jolla luodaan tai muutetaan velvoitteita. 
Sopimuksen solmiminen.
Sopimus voidaan tehdä suullisesti tai kirjallisesti. Molemmat ovat yhtä päteviä, mutta kirjallinen muoto helpottaa todistelua sopimuksen sisällöstä. Tietyissä erityistapauksissa, esimerkiksi kiinteistön kaupassa, sopimus on pätevä vain kirjallisena.
Sopimusosapuolia voivat olla erilaiset oikeussubjektit, kuten ihmiset, yritykset ja julkisyhteisöt. Sopimuksen tekeminen edellyttää, että sopijapuolet ovat oikeustoimikelpoisia ja oikeuskelpoisia. Sopimusta tehtäessä voi käyttää edustajaa. Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa.
Sopimus sisältää "keskeisiä määräyksiä", esimerkiksi suoritusvelvollisuuden, ja "sivumääräyksiä", kuten sopimukseen liittyvä takaus.
Sopimusoikeus oikeudenalana käsittelee sopimuksen tekemistä ja sitovuutta koskevia kysymyksiä. Sopimusrikkomuksen seuraamuksista on yleisiä säädöksiä kauppalaissa. Sopimusrikkomuksesta voi seurata korvausvelvollisuus.
Historia.
Abstrakti kirjoitustaito keksittiin Sumerissa kirjanpitoa varten. Vuoden 3000 eaa. tienoilla nuolenpääkirjoituksella pidettiin kirjaa hyödykkeiden vaihdosta ja pian myös veloista, ensimmäisistä kirjallisista sopimuksista.
Valtiosopimukset.
Valtiot tekevät keskenään valtiosopimuksia, joista tavallisia ovat kauppasopimukset, poliittiset sopimukset ja sotilaalliset sopimukset.
Kansainvälistä terminologiaa.
Monet nykypäivän kansainvälisen kaupan sopimustekniset termit perustuvat englanninkielisiin termeihin ja niistä johdettuihin akronyymeihin, joita joskus käytetään myös suomenkielisissä asiakirjoissa. Sopimusterminologiaan kuuluu esimerkiksi lupa aloittaa työ (, ATP), työn aloitus (, KO). 
Usein kaupallisten tahojen välisessä suhteessa tehdään juridisesti sitomattomia aiesopimuksia (, LOI) tai muistioita (, MOU), joiden varassa usein aloitetaan yhteistyö ennen varsinaista allekirjoitettua sopimusta.
Pakkoavioliitto

Pakkoavioliitto on avioliitto, joka on solmittu vastoin toisen tai molempien osapuolien tahtoa. Yleensä liittoa motivoi suvun maineen parantaminen hankkimalla "puhdas" morsian, sosiaalinen status ja yhteiskuntaluokka, varallisuus tai vanhempien ystävyyssuhteet. Liitto on myös saatettu solmia jo ennen lapsen syntymää. Varakkaiden sukujen sekä kuninkaallisten avioituminen on tyypillisesti ennen ollut pakotettua ja tähdännyt tilojen yhdistymiseen ja tulevaisuuden turvaamiseen. Pakkoavioliitot ovat nykyisin laittomia länsimaissa sillä ne loukkaavat itsemääräämisoikeutta. Ihmisoikeusjärjestöt tekevät työtä niiden lopettamiseksi etenkin kehitysmaissa.
Pakkoavioliitosta erillinen käsite on järjestetty avioliitto. Siinä on kyse suvun järjestämästä liitosta, jossa morsianta ja sulhasta kuullaan.
Länsimaissa.
Saksassa tehdyn tutkimuksen mukaan pakkoavioliitot koskevat lähinnä nuoria musliminaisia. Avioliittoon pakotetuista 83,4 % oli muslimeja, kolmannes 17 tai alle ja 40 % 18–21-vuotiaita. Yleisin morsiamen kotimaa on Turkki, toisena Serbian, Kosovon ja Montenegron alue ja sen jälkeen Irak ja Afganistan.
Suomessa paljastuu vuosittain kymmeniä pakkoavioliiton uhreja. Pakkoavioliitto on voitu solmia Suomessa tai ulkomailla. Uskonnoista tätä kunniaan liittyvän väkivallan muotoa esiintyy YLE:n mukaan ainakin kristillisissä yhteisöissä.
Tanskassa ulkomaalaisen kanssa avioituvan Tanskan kansalaisen ja hänen puolisonsa on oltava vähintään 24-vuotiaita voidakseen asettua Tanskaan. Lakia perustellaan järjestettyjen avioliittojen vähentämisellä.
Britanniassa säädettiin Forced Marriage (Civil Protection) Act vuonna 2007 pakkoavioliittojen uhrien tueksi.
Myrskylän työväenyhdistys

Myrskylän työväenyhdistys on 1905 perustettu työväenyhdistys. Se on ylläpitänyt työväentaloaan, Myrskylän Kinoa Myrskylän kirkonkylässä. 2000-luvulla yhdistyksen kiinteistöä on käytetty bingona tilausajoilla saapuville pelaajille, mutta tilan paloturvallisuusmääräysten vuoksi sitä määrää pelaajia ei voitu vastaanottaa tiloihin, jolla toiminta olisi saatu riittävän kannattavaksi. Myrskylän Kinon osoite on Kylänpääntie 1, 07600 Myrskylä.
Vuosi 1918.
Syksyllä 1917 porvoolaisten aloitteesta koolle kutsuttu Myrskylän palokunnan (suojeluskunnan) perustamiskokouksessa olevista oli puolet sosialidemokraatteja. Suojeluskunnan oli tarkoitus olla kunnallinen tasapainosuojeluskunta, mutta poliittinen kehitys sai aikaan sen, että sosialidemokraatit jättäytyivät pois sen toiminnasta.
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue kehotti 1918 Suomen sisällissodan aikana paikallishallinnon perustamiseen. Myrskylässä ei oltu innokkaita, mutta Pukkilaan perustettiin kunnallishallituksen korvaavat hallintoelimet, mm. vallankumoustuomioistuin.
Myrskylän punakaarti koki suurimmat tappionsa Orimattilan taistelussa osasto Brandensteinia vastaan 13. huhtikuuta 1918. Kaatuneita oli 13. On ilmeistä, että Orimattilan kirkon hautausmaalla käydyn taistelun jälkeen saksalaiset eivät juuri ottaneet vankeja.
Pohjois-Myrskylä.
1920- ja 1930-luvulla Myrskylän työväentalo ja Myrskylän työväenyhdistys olivat verrattain kaukana Kylmäsuolta. Niin kauppa-asioilla kuin koulupiirin suhteenkin pohjoisosasta kuntaa suuntauduttiin yleensä Orimattilan eteläisimmässä kylässä Pakaalla olevan Pakaan työväentalon urheilu- ja huvipalveluihin.
Raaka-aine

Raaka-aine on jalostuskelpoinen luonnonvara tai puolivalmiste, josta jalostetaan valmiita lopputuotteita tai materiaaleja. Laajempi taloudellinen termi on tuotannontekijä. Raaka-aineiden tuottamista sanotaan alkutuotannoksi mutta myös biosfäärin yhteyttämistä kutsutaan alkutuotannoksi.
Taloustiede.
Taloustieteissä voidaan ajatella, että raaka-aineet eivät luo hyötyä sellaisenaan. Ne eivät maksa osinkoja, vuokraa tai korkoa sijoittajille. Raaka-aine vain on. Tilastot osoittavat, että sijoituksena ajateltuna raaka-aineiden keskimääräinen tuotto on nolla; tuotolla tarkoitetaan reaalituottoa eli todellista arvonnousua inflaation jälkeen.
Yllä kuvattu lähestymistapa on hyvin teoreettinen, sillä varsinkin viime aikojen raaka-aineiden hintojen nousu on saanut yritykset huomaamaan, että raaka-aineiden hinnoilla voi olla suurikin vaikutus tulokseen. Hyvin usein raaka-aineille on suuremmissa projekteissa arvioitu joku kustannus, jota raaka-aineen hinnan muuttuessa ei pystytä siirtämään valmiin tuotteen myyntihintaan. Yritykset ovat kasvavassa määrin kiinnittäneet huomiota tuotannontekijöidensä (raaka-aineiden) arvon suojaamiseen markkinoilla. Tätä voi tehdä muun muassa raaka-ainepörsseissä sekä monien uusien raaka-aineisiin linkitettyjen rahoitusinstrumenttien avulla.
Samoin ovat vuosikausia toimineet muun muassa maanviljelijät, jotka ovat myyneet satonsa sopivaksi katsomaansa aikaan jo ennen sen kypsymistä. Chicagon raaka-ainepörssi (Chicago Mercantile Exchange) on yksi suurimpia raaka-ainepörssejä, jossa voi käydä kauppaa vaikkapa pakastetulla tuoremehulla (frozen orange juice), kuten Eddie Murphy teki elokuvassa "Vaihtokaupat".
Jalostus.
Raaka-aineiden muokkausta valmiiksi tuotteiksi tai muiksi aineiksi kutsutaan jalostukseksi eli jalostamiseksi. Esimerkiksi puuraaka-aineesta voidaan jalostaa paperia, rakennuspuuta ja huonekaluja. Usein jalostusvaiheita on monia. Esimerkiksi raakamalmi voidaan ensin jalostaa metalliksi, joka on raaka-ainetta seuraaville jalostusvaiheille. Metalleja voidaan käsitellä ja seostaa seoksiksi, joista voidaan valaa valmiita esineitä.
Sijoittaminen raaka-aineisiin.
Raaka-aineet ovat 1970-luvulta alkaen tuottaneet noin kaksinkertaisesti osakkeisiin nähden. Raaka-aineet ovat kuitenkin hyvin riskikäs sijoituskohde, koska niiden hinnat vaihtelevat voimakkaasti. Hintojen vaihteluun on viime aikoina vaikuttanut myös sijoittajien spekulointi. 
Raaka-aineista kulta lienee vanhin sijoittamisen kohde ja väline. Kulta onkin siinä mielessä poikkeuksellinen raaka-aine, että sillä on historiallisestikin ollut valuuttaa korvaava arvo. Kultaan sijoitetaan epävarmoina aikoina, koska sen odotetaan tuovan vakautta, joka valuutoilta voi puuttua. Kultaharkkoihin sijoittamista helpompaa on nykyisin sijoittaminen kultaan linkitettyihin arvopapereihin. Myös Helsingin pörssissä voi sijoittaa kultaan sidottuun sertifikaattiin.
Pörssinoteerattu raaka-aine (ETC) on raaka-ainesijoittamiseen tarkoitettu sijoitustuote.
David Hungate

David Hungate (s. 5. elokuuta 1948 Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on rockyhtye Toton alkuperäinen basisti. Hungate soitti yhtyeessä vuosina 1977–1982 sen neljällä ensimmäisellä albumilla. Hän poistui yhtyeestä menestysalbumin "Toto IV" jälkeen luodakseen uraa studiomuusikkona Nashvillessä.
Hungate osallistui useiden menestysalbumien tekoon 1970-luvulla. Hän esiintyy muun muassa Boz Scaggsin albumilla "Silk Degrees" sekä Alice Cooperin albumilla "From the Inside". Hungate soittaa useita instrumentteja ja hän on työskennellyt lukuisten country-muusikoiden kuten Chet Atkins kanssa. Hungate julkaisi vuonna 1990 sooloalbumin nimeltä "Souvenir", jolla soittaa Toton alkuperäisrumpali Jeff Porcaro. Hungate soitti bassokitaraa kaikilla Shania Twainin vuoden 1995 albumin "The Woman in Me" kappaleilla. Hungate palasi Totoon vuonna 2014 esiintymään yhtyeen kanssa ja soitti myös yhtyeen uudella albumilla "Toto XIV".
Hungate opiskeli musiikkia Pohjois-Texasin yliopistossa. Hänen isänsä on kongressiedustaja ja tuomari William Hungate.
Vaikka Hungate soittaakin Toton albumilla "Toto IV", albumin kappaleen ”Rosanna” musiikkivideolla esiintyy basistina hänen sijaan Mike Porcaro.
Aavekipu

Aavekipu, haamukipu tai aavesärky on kivun tunne amputoidussa raajassa (myös haamuliikkeen aistiminen on mahdollista). Tämä kipuaistimus johtuu luultavasti ärsykkeistä, jotka tulevat amputoitua raajaa huoltaneista hermoista. Potilas tuntee pystyvänsä liikuttamaan amputoitua raajaansa aivan normaalisti, vaikka sitä ei enää ole. Uusimpien tutkimusten mukaan haamukipua voi esiintyä jopa silmässä silmäleikkauksen jälkeen.
Toisinaan aavekipua voi esiintyä jopa vuosien ajan, mutta potilas tottuu niihin yleensä pian. Joissakin tapauksissa aavesärkyä voi esiintyä vuosikymmeniä, eikä niihin totu. Joissakin tapauksissa aavesärkyyn voi saada apua tulehduskipulääkkeistä. Vakavissa tapauksissa tyngän hermoja voidaan leikata.