tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Isto Hiltunen

Isto Reima Tapani Hiltunen (s. 1967 Kaavi) on suomalainen iskelmälaulaja, useita instrumentteja soittava muusikko, juontaja ja levytuottaja. Hän oli iskelmäartistina suosituimmillaan 1990-luvun loppupuolella.
Pohjois-Savon Kaavilla syntynyt Hiltunen varttui Heinolassa, jossa hän meni 15-vuotiaana mukaan paikalliseen tanssiorkesteriin. Ennen laulajanuraansa Isto Hiltunen soitti eri tyylilajien kokoonpanoissa eri instrumentteja kymmenkunta vuotta ja oli alkanut opiskella tietotekniikkaa Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa. Manageri Hannele Laurila, Fazer-Finnlevyn ohjelmistopäällikkö Turkka Mali ja kroatialaistuottaja Michael Goodman alkoivat 1990-luvun alkupuolella kerätä materiaalia uuden mieslaulajan levytettäväksi, ja laulajaksi valikoitui Laurilan talliin kuuluneen Laura Voutilaisen Exodus-taustayhtyeestä kitaristi Isto Hiltunen. Kolmen ensimmäisen albumin kappaleet olivat enimmäkseen entisen Jugoslavian alueen muusikoiden säveltämiä sekä Turkka Malin sanoittamia.
Isto Hiltunen toimi uransa alussa Laura Voutilaisen tavoin palkattuna työntekijänä Hannele Laurilan Uniartist-yrityksessä ja levytti kakkosalbumista lähtien tämän aviomiehen Unirecords-yhtiölle. Vuonna 1997 vei Voutilaisen esimerkin kannustamana sopimus- ja äänitepalkkioasiansa oikeuteen ja sai purettua kymmeneksi vuodeksi laaditun määräaikaissopimuksensa Unirecordsin kanssa.
Neljännellä albumilla "Onnen oikotie" Hiltunen tuli itse esiin myös säveltäjänä ja sanoittajana. Vuonna 2000 ilmestyneellä albumilla "Täältä ikuisuuteen" tuottajaksi tuli Pertti Haverinen, ja yhteistyö jatkui seuraavana vuonna albumilla "Alla kuuman auringon", jolla Hiltunen soitti myös kitaraosuuksia.
Hiltunen lopetti uransa vuonna 2002 mutta palasi jälleen tanssilavoille 2006, jolloin ilmestyi myös hänen seitsemäs albuminsa "Hopeoitu kuu".
Hiltusen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Täältä ikuisuuteen", "Alla kuuman auringon", "Rinta rottingilla", "Tammen oksat", "Koivukuja", "Saavatko he joskus toisensa", "Sytytä lyhty", "Rakkauden laulu" ja "Vie terveiset mun naiselleni". Hiltunen on yli 200 000:lla myydyllä levyllä yksi parhaiten menestyneistä suomalaisista miesartisteista.
Hiltunen opiskeli vuodesta 1989 tietotekniikkaa Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa mutta valmistui lopulta humanististen tieteiden kandidaatiksi musiikkitieteen oppiaineesta Jyväskylän yliopistosta.
Hiltunen on toiminut muusikkona ja sovittajana muun muassa Marko Ritolan ja Matti Korkialan levyillä sekä lauluntekijänä niin omalle soolotuotannolleen kuin myös muun muassa Janne Hurmeelle ja Kurrelle. 
Yksityiselämä.
Hiltusella on neljä aikuista lasta, yksi poika ja kolme tytärtä aiemmista liitoistaan. Kahden nuorimman tyttären (s. 1998 ja 2002) äiti on Aila Ahonen, jonka kanssa Hiltunen asui avoliitossa. Hiltunen tapasi nykyisen vaimonsa Leena Hiltusen vuonna 2015, he kihlautuivat vuonna 2016 ja avioituivat vuonna 2017. Hiltunen asuu Kontiolahdella.
The Quest for Thelda

The Quest for Thelda on Eric A. Wolfin TRS-80 Color Computerille kehittämä videopeli. Sundog Systems osti pelin oikeudet vuonna 1989. Peli pohjautuu Nintendon "The Legend of Zeldaan" ja on pelimekaniikaltaan lähes identtinen. 
"The Quest of Thelda" sijoittuu Galaduirlin fantasiamaailmaan. Päähenkilönä toimii nimetön samooja, jonka tehtävänä on pelastaa Prinsessa Thelda ilkeän taikurin Divinaxin vallasta. Seikkalun kuluessa pelaajan on koottava kuusi elämänvoiman palasta eri puolilta maanalaista maailmaa. Peliä pelataan näppäimistöltä tai joystickillä ja sen pelaamiseen vaaditaan CoCo 3 -tietokone 128K- tai 512K-muistilla.
Pelin kulku.
Peli sisältää "The Legend of Zelda"n tapaan laajan kartan, jossa sankari seikkailee ja päätyy lopulta yhteen monista luolista. Peli alkaa kartalta, tallennuksen jälkeen peli jatkuu viimeksi käytetyn luolan yläpuolelta. Aseistuksena pelaajalla on alussa pieni kilpi ja lyhytmiekka. Pelin tavoitteena on selvittää kuusi maanalaista luolaa. Luolat ovat labyrintteja, jotka sisältävät hirviöitä, esineitä ja salaovia.
Jännitemittari

Jännitemittari eli volttimittari on elektroniikan ja sähkötekniikan mittalaite, jolla mitataan jännitteen arvoja voltteina. Jännitemittari kytketään rinnan virtapiiriin, sillä mitataan jännite jonkin yli. Jännitemittarin sisäänmenoimpedanssi on suuri, jotta se häiritsee mitattavaa piiriä mahdollisimman vähän.
Analoginen osoittimella varustettu jännitemittari perustuu yleensä kiertokäämimittariin eli galvanometriin Nykyään jännitemittarit ovat usein digitaalisia perustuen A/D-muuntimiin. Oskilloskooppia voi käyttää jännitemittarina. Jännitemittaus on yksi yleismittarin toiminnoista.
Fredrikstad

Fredrikstad on rannikkokaupunki Etelä-Norjassa Østfoldin läänissä lähellä Ruotsin rajaa. Vuoden 2023 alussa Fredrikstadissa oli 84 444 asukasta.. Se oli Norjan asukasluvultaan 10. suurin kunta vuonna 2021.
Fredrikstad sijaitsee Oslonvuonon itärannalla Glomma-joen suulla. Sillä on suojaisa luonnonsatama, jota suojaa Kråkerøyn saari. 
Kaupungin perusti kuningas Fredrik II vuonna 1567. 
Huolimatta melko edullisesta sijainnista Oslonvuonon itärannalla Fredrikstadista ei ole säännöllisiä lauttayhteyksiä Tanskan puolelle. Fredrikstadin rautatieasema sijaitsee Oslo-Halden-Göteborg-radan varrella.
Kaupungin jalkapalloseura on Fredrikstad FK. 
Enso-Gutzeit Oy:n juuret ovat Fredrikstadiin 1860 perustetussa "Wilh. Gutzeit &amp; Co" -höyrysahassa. 
Media.
Paikallislehti "Fredriksstad Blad" ilmestyy kolmesti viikossa.
Kulttuuri.
Fredrikstadista on kotoisin rockyhtye CC Cowboys.
Galvanometri

Galvanometri on sähkötekniikan ja elektroniikan vanha mittalaite, joka mittaa sähkövirtaa. Nykymuodossaan samankaltaista tekniikkaa käyttää kiertokäämimittari, jossa magneettikentässä oleva käämi on kiinni liikkuvassa neulassa ja neulan palauttaa nolla-asentoon jousi. Galvanometri oli tärkeä mittaväline sähköön liittyvissä tutkimuksissa jo 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Vanhoissa mittareissa usein kela oli paikallaan ja magneettinen neula kääntyi.
Virtaa mittaavasta elementistä voidaan sarjavastuksen avulla tehdä myös kohtalaisen tarkasti jännitteelle herkkä mittari, joka kuormittaa vain vähän mittauskohdetta.
8 Foot Sativa

8 Foot Sativa on uusiseelantilainen metalliyhtye. Se on tehnyt kiertueita ja julkaissut levytyksiä kansainvälisesti. Yhtye on esiintynyt muiden muassa Soulflyn, Kornin, Slipknotin, System of a Downin, Children of Bodomin, Disturbedin, Motörheadin, Pungent Stenchin, Shihadin ja Corrosion of Conformityn kanssa.
8 Foot Sativa perustettiin Aucklandissa vuonna 1998. Yhtye on käynyt läpi monia miehistönvaihdoksia ja julkaissut levytyksiä Intergalactic Recordsilla, Roadrunner Recordsilla ja Black Mark Recordsilla. Se teki ensimmäisen levyjulkaisunsa vuonna 2002.
Raatin liikuntakeskus

Raatin liikuntakeskus on Oulun kaupungin liikuntakeskus Oulussa Koskikeskuksen kaupunginosaan kuuluvalla Raatinsaarella. Siihen kuuluvat Raatin stadion ja Raatin uimahalli.
Raatin stadion.
Raatin stadion on yleisurheilu- ja jalkapallostadion, joka avattiin vuonna 1953. Vanha stadion purettiin vuonna 2009 ja uusi stadion valmistui osana Raatin liikuntakeskuksen perusparannusta vuonna 2011. Stadion toimii Ykkösessä pelaavan AC Oulun kotikenttänä ja sen kapasiteetti on 4 392 katsojaa. Raatin stadion on toiminut OTP:n, OPS:in ja FC Oulun kotikenttänä jalkapallon Mestaruussarjassa ja Veikkausliigassa. AC Oulun kotikenttänä stadion on toiminut kaudesta 2011. Yleisurheilun Suomen mestaruuskilpailut Kalevan Kisat stadionilla on järjestetty kuusi kertaa vuosina 1964, 1971, 1981, 1990, 1998 ja 2016.
Raatin uimahalli.
Raatin vanhan uimahallin suunnitteli Oulun kaupunginarkkitehti Martti Heikura vuonna 1956, ja se valmistui vuonna 1959. Raatin uimahallin peruskorjaus valmistui 2010 ja se avattiin yleisölle elokuussa 2010.
Uimahallissa on lasten allas, opetusallas, kaksi 25 metrin allasta sekä pieni kylmäallas. Hallissa on hyvin varustettu kuntosali ja liikuntasali. Liikuntasalissa pelattavat lajit ovat koripallo, lentopallo, salibandy ja sulkapallo.
MP18

MP18 (, M.P.18,I.) on Hugo Schmeisserin vuonna 1916 suunnittelema ja Theodor Bergman Industriewerken Saksan keisarikunnan armeijalle valmistama konepistooli, jota pidetään ensimmäisenä käytännöllisenä konepistoolimallina. Se on toimintamekanismiltaan massasulkuinen, avoimelta lukolta sarjatulta ampuva ja 9×19 mm Parabellum/Luger -kaliiperinen. Yleisesti kaikki vuosina 1920–1960 valmistuneet konepistoolimallit perustuivat MP18:n toimintaperiaatteeseen.
Saksan armeija käytti MP18:sta ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1918.
Office of Film and Literature Classification (Australia)

Office of Film and Literature Classification (OFLC) on Australiassa julkaistavien elokuvien, videopelien ja muiden julkaisujen ikärajoja asettavan Classification Boardin ja arvosteluja tuottavan Classification Review Boardin hallinnoiva elin. OFLC:n alajärjestöt perustettiin lakiasetuksella vuonna 1995. 
Organisaatio on lopetettu vuonna 2006 ja osaa toiminnoista jatkaa australialainen Classification Board (CB).
Suurkirkko (Tukholma)

Suurkirkko (), toiselta nimeltään Pyhän Nikolain kirkko (), on Ruotsin pääkaupungin Tukholman vanhin seurakuntakirkko. Se sijaitsee vanhassakaupungissa, lähellä kuninkaallista linnaa sekä Börshusetia. Vuoteen 1907 se oli Ruotsin kuninkaiden kruunajaiskirkkona. Se on myös ollut Tukholman tuomiokirkkona vuodesta 1942. Ensimmäisen kerran Suurkirkko mainittiin tekstissä vuonna 1279, ja luterilainen kirkko siitä tuli vuonna 1527. Se on yksi Tukholman suosituimmista nähtävyyksistä.
Suurkirkon arkkitehtuuri seuraili alun perin täysin 1300-luvun gotiikkaa. Arkkitehti Johan Eberhard Carlbergin johdolla kirkon ulkoasu kuitenkin muutettiin edustamaan barokkia, ja työ valmistui 1743. Kirkko myös kätkee sisäänsä korvaamattomia taideaarteita, muun muassa Pyhää Yrjänää ja lohikäärmeettä kuvaavan puisen patsaan, jonka on suunnitellut Bernt Notke. Kirkon ainoa torni on 66 metrin korkuinen.
Kirkossa on Ruotsin tunnetuimman keskiaikaisen maalarin Albertus Pictorin seinämaalauksia 1400-luvulta.
Idiorytminen luostari

Idiorytminen luostari on kinobioottisen luostarin vastakohta. Idiorytmisessä luostarissa munkit (tai nunnat) asuvat toisistaan erillään eikä heillä ole yhteisöstä valittua johtajaa, ortodoksisissa luostareissa igumenia (tai igumeniaa). Idiorytminen luostari edustaa joittenkin teologien mukaan kristillisissä luostareissa eräänlaista luostarielämäntavan rappiota. Idiorytmisestä luostarista käytetään englannin kielessä nimitystä heremiittinen luostari (erakkolaisuus).
Erhard Keller

Erhard Keller (s. 24. joulukuuta 1944) on saksalainen pikaluistelun olympiavoittaja.
Keller oli eräs maailman parhaista sprintteriluistelijoista 1970-luvun vaihteen molemmin puolin. Vuoden 1968 talviolympialaisissa Grenoblessa hän voitti 500 metrillä olympiakultaa ajalla 40,3 s. Se oli Saksan liittotasavallan kautta aikain ensimmäinen pikaluistelun olympiakulta. Neljä vuotta myöhemmin Sapporon olympialaisissa hän puolusti menestyksekkäästi kultamitaliaan olympiaennätyksellä 39,44 s.
Vuonna 1971 Keller voitti sprintterien MM-kisoissa kultamitalin. Vuonna 1973 hän ryhtyi ammattilaiseksi ja oli palkintokorokkeella molemmissa kyseisenä vuonna pidetyissä ISSL:n sprinttimestaruuskilpailuissa. Samana keväänä Keller lopetti kansainvälisen uransa, mutta jatkoi vielä kansallisten kisojen kiertämistä. Vuonna 1977 hän voitti vielä Länsi-Saksan sprintterien mestaruuden. Huippuvuosinaan Keller opiskeli hammaslääketiedettä ja voitti talviuniversiadeissa 500 metriä vuosina 1968 ja 1970.
Helsinki–Riihimäki-rata

Helsinki–Riihimäki-rata on Suomen rataverkon päärataosuus Helsingin, Keravan, Hyvinkään ja Riihimäen välillä. Sitä käyttävät Tampereen suuntaan ja Lahden oikoradalle suuntautuva kaukoliikenne sekä lähiliikenne Helsingistä Riihimäen ja Lahden suuntiin. Tavaraliikennettä radalle suuntautuu Pasilasta, Sköldvikistä, Vuosaaren satamaradalta ja Hangon radalta.
Välillä Helsinki–Kerava käytössä on neljä raidetta, joista kaksi muodostaa Keravan kaupunkiradan. Kerava–Riihimäki-välillä on kaksi raidetta. Rataosan pituus on 71,4 ratakilometriä. Koko osuus on sähköistetty ja varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla. 
Rataosuus avattiin liikenteelle 17. maaliskuuta 1862. Rata on osa Suomen ensimmäistä, Helsingistä Hämeenlinnaan kulkevaa rautatietä. Matkustajamäärillä mitattuna Helsinki–Riihimäki-rata on Suomen vilkkain raideyhteys. Sen varrella sijaitsevissa kaupungeissa asuu lähes miljoona ihmistä Helsinki mukaan luettuna. 
Lisäraidehanke.
Rataosuuden välityskyky on jäänyt riittämättömäksi, ja sen liikenne on ajoittain häiriöherkkää. Osuudelle rakennetaan vaiheittain uusia raiteita, joiden tavoitteena on muun muassa erottaa tavaraliikenne henkilöliikenteestä. Samalla toteutetaan liikennepaikkojen raide- ja vaihdejärjestelyjä Keravalla, Hyvinkäällä ja Riihimäellä. Hankkeessa
parannetaan myös meluntorjuntaa ja tehdään muutoksia siltoihin sekä turva- ja sähkölaitteisiin.
Vuonna 2016 käynnistyneessä ensimmäisessä vaiheessa toteutettiin 5,5 kilometrin pituinen lisäraide Ainolan ja Purolan välille. Tavara- ja henkilöliikenne pystyttiin eriyttämään omille raiteilleen.
Alkuvuonna 2022 käynnistyneessä toisessa vaiheessa rakennetaan lisäraiteet Keravan ja Jokelan välille. Tavaraliikenneraiteet rakennetaan Keravalle Lahden oikoradan suuntaan sekä Hyvinkää–Riihimäki-välille.
Kolmannessa vaiheessa rakennetaan lisäraiteet Jokelasta Riihimäelle ja myös tavaraliikenteen ylikulkusilta pääradan ylitse Hyvinkään pohjoispuolella. Tuolloin koko Keravan ja Riihimäen välisestä osuudesta tulee neliraiteinen. Lisäraiteiden valmistuessa lähiliikenteen junatarjontaa voidaan kasvattaa Riihimäen ja Helsingin välillä, ja samalla palvelutaso kasvaa Vuosaaren ja Sköldvikin tavararadoilla. Toisen ja kolmannen vaiheen rakentaminen kestävät yhteensä 10–12 vuotta. Hankkeen kaikkien vaiheiden arvioidaan maksavan yhteensä 546 miljoonaa euroa.
Kahta lisäraidetta suunnitellaan myös Pasilan ja Keravan välille.
TRS-80 Color Computer

TRS-80 Color Computer (myös Tandy Color Computer ja CoCo) oli Motorolan 6809E-suorittimeen perustuva kotitietokone. Tietokone oli osa Tandy Corporationin (myöhemmin RadioShack Corporation) TRS-80-tietokonesarjaa. Laite kilpaili kuluttajien suosiosta aikansa muiden kotitietokoneiden (Commodore VIC-20, Commodore 64, Atari 400, Atari 800, sekä MSX) kanssa.
Laitteesta oli kolme versiota (suluissa tuotantovuodet):
Sköldvikin rata

Sköldvikin rata eli Kilpilahden rata, virallisesti rataosa 131 Kytömaa–Sköldvik, on Porvoossa sijaitsevalta Ollin vaihteelta Kilpilahden eli Sköldvikin rautatieasemalle johtava tavaraliikennerata. Sen pituus on 10,6 kilometriä, se on yksiraiteinen, sähköistetty ja varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla. 
Radalla liikennöivät pääasiallisesti raskaat sähkövetoiset öljy- ja kemikaalijunat. Rataosuuden tärkeimmät asiakkaat ovat Kilpilahdessa sijaitsevat öljynjalostamot sekä Kilpilahden satama. Radasta käytetään lempinimeä Öljyrata. 
Radan maisemakuvalle on leimallista kulku pitkien ja kuilumaisten kallioleikkausten läpi sekä osin myös soisen selännemaaston poikki Sipoon ja Porvoon kuntien välisellä asuttamattomalla rajaseudulla. Rataosalla sijaitsee kolme suojattua tasoristeystä. 
Rakentaminen.
Radan rakennustyöt alkoivat kesällä 1970 ja päättyivät vuonna 1972. Rakentamisen yhteydessä koko Porvoon rata peruskorjattiin Kerava–Olli-välillä. Samalla Keravalle rakennettiin kolmioraide, jotta Sköldvikin radan liikenteen ei olisi tarvinnut kulkea Keravan aseman kautta.
Jack Shea

John Amos ”Jack” Shea (7. syyskuuta 1910 Lake Placid, New York, Yhdysvallat – 22. tammikuuta 2002 Sarnac Lake, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja.
Shea voitti kaksi kultamitalia (500 ja 1 500 m) kotikaupungissaan Lake Placidissa pidetyissä vuoden 1932 talviolympialaisissa, joissa kilpailut käytiin eurooppalaisesta tavasta poiketen yhteislähtöinä. Samaisissa kisoissa hän lausui avajaisseremoniassa urheilijoiden valan. Vuonna 1929 Shea voitti Yhdysvaltain ja 1930 Pohjois-Amerikan mestaruuden. 
Shea oli eräs suurimmista ennakkosuosikeista myös vuoden 1936 talviolympialaisiin, jotka pidettiin Saksassa Garmisch-Partenkirchenissä. Lake Placidin, jossa oli laaja juutalaisväestö, rabbi kuitenkin kehotti, ettei Shea lähtisi natsi-Saksaan kilpailemaan ja Shea noudatti rabbin toivetta.
Sittemmin aktiiviuransa lopetettuaan Shea pysytteli urheilun ja erityisesti olympialiikkeen parissa. Hän oli muun muassa ratkaisevasti kampanjoimassa sen puolesta, että talviolympialaiset 1980 järjestettäisiin Lake Placidissa. Vuonna 2001 hän osallistui soihtuviestiin kuljettamalla sitä Lake Placidin olympialaisten pikaluisteluradalla, jossa itsekin oli voittanut kultamitalinsa.
Shean poika Jim Shea kilpaili maastohiihdossa Innsbruckin olympialaisissa 1964. 70 vuotta Jack Shean kultamitalijuhlien jälkeen hänen pojanpoikansa, skeleton-kelkkailija Jim Shea Jr., lausui olympiavalan 2002 Salt Lake Cityn olympialaisten avajaisissa ja voitti kultaa lajissaan.
Shea eli 91-vuotiaaksi. Hän kuoli 22. tammikuuta 2002 auto-onnettomuudessa saamiinsa vammoihin vain muutamaa viikkoa ennen Salt Lake Cityn olympialaisia. Vuonna 2000 Yhdysvaltain pikaluisteluliitto julkisti Jack Shea -palkinnon.
Jiří Trnka

Jiří Trnka (24. helmikuuta 1912 Plzeň – 30. joulukuuta 1969 Praha) oli tšekkoslovakialainen animaattori, elokuvaohjaaja, kuvittaja ja nukkejen tekijä. Trnka opiskeli Prahan taideteollisessa korkeakoulussa 1929–1936 ja teki ensimmäisen piirroselokuvansa "Isoisä kasvattaa nauriita" vuonna 1945. Trnka teki 1940- ja 1950-luvuilla useita satuihin perustuvia piirroselokuvia. Trnka on kuitenkin tunnetuin nukke-elokuvistaan, ja häntä pidetäänkin yhtenä huomattavimmista nukkeanimaatio-ohjaajista. Trnkan kuuluisimmat elokuvat ovat 1955 valmistunut, Jaroslav Hašekin samannimiseen romaaniin perustuva "Kunnon sotamies Švejk" ja Shakespearen näytelmään perustuva "Kesäyön unelma" (1959).
Jalkaväkirykmentti 13 (jatkosota)

Jalkaväkirykmentti 13 (JR 13) oli 17. divisioonan joukkoyksikkö jatkosodassa, jonka rungon muodostivat välirauhan aikaisen 13. prikaatin yksiköt täydennettynä Salon suojeluskuntapiirin perustamilla yksiköillä. Rykmentti oli pääosin ruotsinkielinen ja toinen ruotsinkielinen yksikkö oli Jalkaväkirykmentti 61.
Komentajat.
Rykmentinkomentajina olivat:
Grillikioski

Grillikioski (puhek. grilli, nakkikioski, snagari ja snägäri) on kioski, jossa myydään valmistettua pikaruokaa. Grillikioskeja sijaitsee usein kaupunkien, kaupunginosien ja kuntien keskustoissa sekä paikoin maanteiden varsilla. Ne ovat useimmiten yksityisomisteisia, omalla konseptillaan ja nimellään toimivia, vastakohtana hampurilaisravintoloissa ja pizzerioissa yleisemmälle ravintolaketju- tai franchising-toiminnalle.
Kioskimyyntiä on edeltänyt kärryistä tapahtuva myynti. Perinteisen kioskin juridisessa määrittelyssä keskeistä on aiemmin ollut luukusta tapahtuva myynti. Suomessa nakkikioskit alkoivat kehittyä 1930-luvulla.
Tavanomaisia grillikioskeissa myytäviä tuotteita ovat hampurilaiset, lihapiirakat, nakkisämpylät, grillimakkarat, porilaiset ja erilaiset ruoka-annokset, kuten makkaraperunat tai lihapullat muusilla lisukkeineen. Grillikioskeilla on myös usein omia erikoisuuksiaan ja nimikkoannoksia, kuten paikkakunnan tai esimerkiksi sijaintiin liittyvän teeman mukaan nimettyjä tuotteita tai muita paikallisesti suosittuja annosvaihtoehtoja. Näihin kuuluvat muun muassa lihamuki Lahdessa, vety ja atomi Lappeenrannassa ja hotsi Hämeenlinnassa.
Helsingissä katukuvaan sijoitettujen grillikioskien ulkonäkö on tarkkaan säädetty , käytössä on tyyppikioskeja eri aikakausilta. Uusinta mallia edustaa kioskimalli, joka muodostuu kahdesta sisäkkäisestä kuutiosta joista yksi on lasinen ja toinen verhoiltu kiiltävällä teräslevyllä. Edelliset kioskit olivat kuutionmuotoisia lujitemuovikoppeja ja niitä vanhemmat lasi-ikkunoin varustettuja kojuja.
Harri Ahola valokuvasi Helsingin nakkikioskeja 1970-luvulla Taideteollisen korkeakoulun opiskeluprojektissaan.
Turkin jalkapallomaajoukkue

Turkin jalkapallomaajoukkue edustaa Turkin tasavaltaa kansainvälisissä jalkapallo-otteluissa. Joukkueen paras saavutus on pronssimitali vuoden 2002 maailmanmestaruuskilpailuista.
Vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuiden karsinnoissa Turkki hävisi MM-kisapaikan Sveitsille ja fanit mellakoivat ja pelaajat olivat mukana. Kansainvälinen jalkapalloliitto määräsi Turkin pelaamaan kolme seuraavaa kotiottelua vieraalla maaperällä.
Turkin päävalmentajana toiminut Abdullah Avci sai potkut syksyllä 2013 huonojen tulosten seurauksena, minkä jälkeen hänen tilalleen palkattiin Fatih Terim. Vuosina 2017–2019 päävalmentajana oli romanialainen Mircea Lucescu, ja vuonna 2019 valmentajaksi palasi joukkueen vuoden 2002 MM-pronssiin luotsannut Şenol Güneş.
Muuruvesi (järvi)

Muuruvesi on Vuoksen vesistön Nilsiän reittiin kuuluva järvi Kuopion Juankoskella. Muuruvesi on osa Iso-Kallaa eli sen vedenpinnan korkeus on Kallaveden pinnan tasolla noin 82 metriä meren pinnasta. Sen itäpuolella on ylävirrassa Akonvesi ja länsipuolella alavirrassa Juurusvesi. Järven pohjoisella rannalla sijaitsee Muuruveden kirkonkylä, joka oli entisen Muuruveden kunnan keskustaajama.
Järven poikki kulkee 1,8 m laivaväylä, joka on osa Tahkon vesireittiä.
San Francisco 49ers

San Francisco 49ers (lempinimeltään Niners) on Yhdysvalloissa NFL:ssa pelaava amerikkalaisen jalkapallon seura. Se pelaa National Football Conferencen läntisessä divisioonassa, NFC Westissa. Seuran kotipaikka on Santa Clarassa Kalifornian osavaltiossa. Joukkue on saanut nimensä Kalifornian kultaryntäykseen vuonna 1849 osallistuneiden mukaan.
San Francisco 49ers on yksi NFL:n historian menestyneimmistä joukkueista, jolla on viisi Super Bowl -voittoa ja seitsemän Super Bowl -finaaliottelua. 49ersilla on kolmanneksi eniten Super Bowl -mestaruuksia, jakaen tämän kunnian Dallas Cowboysin kanssa (molemmilla viisi mestaruutta). Eniten mestaruuksia on New England Patriotsilla ja Pittsburgh Steelersillä, yhteensä kuusi molemmilla.
Seuran omistavat Denise DeBartolo York ja John York. San Francisco 49ers oli vuonna 2023 "Forbesin" listauksessa maailman 13. arvokkain urheiluseura 6 miljardin dollarin arvolla.
Historia.
Vuonna 1946 aloittanut 49ers on Kalifornian vanhin ammattilaisjoukkue. He pelasivat All-America Football Conferencessa ennen kuin liittyivät NFL:ään vuonna 1950. Joukkue pelasi Candlestick Parkissa lähes 70 vuoden ajan, ennen kuin se muutti Santa Claraan vuonna 2014.
San Francisco on historiansa aikana saanut riveihinsä tunnettuja pelaajia, kuten Joe Montanan, Jerry Ricen ja Steve Youngin, jotka johtivat joukkueen neljään Super Bowl -voittoon kahdeksan vuoden aikana vuosina 1981–1988 päävalmentaja Bill Walshin West Coast Offense -pelijärjestelmän avulla. Heillä on myös kolme muuta mestaruutta muilta aikakausilta. Ensimmäinen titteli tuli, kun he voittivat Clevelandin AAFC-mestaruusottelussa vuonna 1949, ja kaksi viimeistä titteliä he voittivat voittamalla Cincinnatin ja Denverin vuosina 1994 ja 1995 päävalmentaja George Seifertin johdolla.
49ers-organisaatio tunnetaan edelläkävijänä liigassa, sillä se oli yksi ensimmäisistä joukkueista, joka otti käyttöön modernit scouting-menetelmät pelaajien arviointiprosessissa. Tämä mahdollisti lahjakkaiden pelaajien löytämisen paitsi alueellisesti myös valtakunnallisesti yliopistojen draftien kautta, jotka alkoivat vuosittain kaudesta 1951 lähtien.
Kotikenttä.
Ninersin kotikenttä on vuodesta 2014 alkaen ollut Levi's Stadium Santa Clarassa San Josen pohjoispuolella, noin 50 kilometriä kaakkoon San Franciscosta. Santa Clarassa sijaitsee myös 49ersin harjoituskeskus.
Janna (nimi)

Janna on naisen etunimi, joka on syntynyt muunnoksena Johanna-nimestä tai sen englantilaisesta muodosta Jane, mahdollisesti myös Julianasta tai Mariannesta. Jannan nimipäivä, 12. huhtikuuta on sama kuin Julianan. 
Suomessa nimi Janna on Digi- ja väestötietoviraston tilastojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 1 800 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt vuoden 1980 jälkeen. Ennen vuotta 1940 nimi oli annettu vain muutamalle henkilölle.
Johannes IX

Johannes IX oli paavina joulukuusta 897 tai tammikuusta 898 – tammi–toukokuulle 900. Hän oli kotoisin Tivolin kaupungista ja oli alun perin benediktiinimunkki. Hänen aikanaan oli kiistoja paavi Formosuksen (891–896) kannattajien ja vastustajien välillä; Johannes IX kuului kannattajiin ja vahvisti edesmenneen Formosuksen rehabilitoinnin.
Kista Science Tower

Kista Science Tower on Tukholman Kistan kaupunginosassa sijaitseva tornitalo.
Talo on 32-kerroksinen ja eri tietojen mukaan 117,2 metriä tai 123,9 metriä korkea. Kaikkiaan kuusi rakennusta käsittävä kompleksi rakennettiin vuosina 2000–2003. Sen suunnitteli ruotsalainen arkkitehtitoimisto White Arkitekter AB, joka voitti vuonna 1998 luonnoksellaan rakennuksen suunnittelusta järjestetyn kilpailun. Rakentaja oli NCC.
Kista Science Tower oli pitkään Pohjoismaiden korkein toimistorakennus. Valmistuessaan vuonna 2003 se oli myös Skandinavian korkein pilvenpiirtäjä, mutta vuonna 2004 sen ohitti korkeudessa Malmöhön Etelä-Ruotsiin kohonnut asuintalo Turning Torso. Katolla olevan antennin kanssa Kista Science Towerin korkeus on 156 metriä.
Pilvenpiirtäjän hissit ovat Ruotsin nopeimmat. Niiden suurin nopeus on noin kuusi metriä sekunnissa. Hissit on toimittanut suomalainen Kone Oyj.
Lahjomattomat

Lahjomattomat () on vuonna 1987 ilmestynyt yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka perustuu vuosina 1959–1963 tehtyyn samannimiseen televisiosarjaan ja löyhästi myös aiheesta tehtyyn kirjaan. Elokuvakäsikirjoituksen on sovittanut David Mamet ja elokuvan ohjannut Brian De Palma. "Lahjomattomien" pääosia näyttelevät Kevin Costner, Sean Connery ja Robert De Niro.
Elokuva kertoo Costnerin esittämästä Eliot Nessistä, joka keräsi ympärilleen joukon poliiseja, joita alettiin kutsua nimellä Lahjomattomat, sillä oikeus oli heille tärkeintä. Ryhmän tarkoituksena oli vangita De Niron näyttelemä Al Capone.
"Lahjomattomat" oli ehdolla neljään Oscar-palkintoon, joista se sai yhden, kun Sean Connery palkittiin parhaasta miessivuosasta. Connery palkittiin lisäksi Golden Globella ja Ennio Morricone parhaasta elokuvamusiikista BAFTAlla ja Grammylla.
Elokuvan erot tositapahtumiin.
Vaikka "Lahjomattomien" pohjalla ovat tositapahtumat, sen kertoma tarina on suurelta osin fiktiivinen. Seuraavassa joitakin yksityiskohtia, jotka eroavat todellisista tapahtumista:
Palkintoja.
Oscar.
Ehdokkaana:
BAFTA.
Ehdokkaana:
Golden Globe.
Ehdokkaana:
Theodorus II

Theodorus II (840–897) oli paavina 20 päivän ajan joulukuulta 897 saman vuoden joulukuulle tai vuoden 898 tammikuulle saakka. Hän oli Konstantinopolin patriarkan poika ja toimi pappina ennen paaviksi nousemistaan. Hän palautti pappisviran niille, joilta Stefanus VI oli sen riistänyt, ja palautti siten voimaan paavi Formosuksen päätöksiä. Hän järjesti myös Formosuksen ruumiille kristillisen uudelleenhautauksen Pietarinkirkkoon. Ruumis oli kaivettu ylös, häväisty ja heitetty Tiberjokeen, josta se löytyi läheltä Portoa.
Ollin vaihde

Ollin vaihde () on Keravan–Porvoon radalla Porvoon kaupungin alueella sijaitseva linjavaihde, josta haarautuu Porvoon museorautatie itään ja Sköldvikin rata etelään. Se on valmistunut vuonna 1972. Liikennepaikka sijaitsee noin ratakilometrillä 45+700, noin 17 kilometrin päässä Keravan rautatieasemalta ja noin 10 kilometrin päässä Sköldvikin rautatieasemalta, metsäisellä selännealueella lähellä Anttilan kylää.
Ollin vaihde rakennettiin Sköldvikin tavaraliikenneradan rakennustöiden yhteydessä. Liikennepaikka toimi junasuorituspaikkana, kun Porvoon radalla oli säännöllistä junaliikennettä. Myöhemmin, Porvoon suunnan liikenteen vähentyessä, Ollin turvalaitteet uusittiin ja asema jäi miehittämättömäksi. Turvalaittena oli varmistuslukko- ja opastinturvalaitos. Olli miehitettiin tarvittaessa ja vain silloin, kun Porvoon radalla oli liikennettä. Nykyisin liikennepaikka on miehittämätön linjavaihde, ja se on varustettu elektronisella asetinlaitteella.
Ollin vaihteelle tuotiin sen valmistuttua Helsingistä Eläintarhan urheilukentältä entinen kuulutuskoppi junasuorittajan työtilaksi. Koppi vietiin kuitenkin pois vuonna 2001. Kun vanha opastinjärjestelmä purettiin vuonna 2002, Ollin vaihteelle rakennettiin kulunvalvontaan liitetty elektroninen asetinlaite uusine koppeineen.
Kastellholmen

Kastellholmen on saari Tukholmassa, Ruotsin pääkaupungissa. Se sijaitsee lähellä kaupungin keskustaa. Se kuuluu Norrmalmin kaupunginosa-alueeseen ja Skeppsholmenin kaupunginosaan, johon sillä on myös siltayhteys. Maa-alaa saarella on noin 3,1 hehtaaria. Saarella on muun muassa joitakin yksityisasuntoja, varastorakennuksia sekä vuodelta 1848 peräisin oleva "Kastellet". 
Saari oli vuosina 1905–1934 oma kaupunginosansa. Sillä on myös ollut muitakin nimiä ("Notholmen", "Lilla Beckholmen", "Skansholmen"), mutta nimeä "Kastellholmen" on käytetty jo 1720-luvulta lähtien.
Puddle of Mudd

Puddle Of Mudd on yhdysvaltalainen post-grunge-yhtye, joka on perustettu Kansas Cityssä, Missourissa.
Yhtyeen nimestä.
Yhtyeen entinen harjoittelutila sijaitsi lähellä Missouri-joen tulvapatoa. Joen tulviminen aiheutti mutavyöryjä, jotka useasti peittivät alleen myös rakennuksen pohjakerroksen. 
Menestys.
Puddle of Muddin esikoisalbumi, "Come Clean" sisälsi mm. kappaleen "She Hates Me". Levyä on myyty yli 5 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen toista julkaisua "Life On Display" myytiin 600 000 kappaletta.
Sköldvikin rautatieasema

Sköldvikin rautatieasema () eli Kilpilahden rautatieasema on Porvoon Kilpilahdessa sijaitseva Suomen rataverkon liikennepaikka ja rataosan Olli–Sköldvik pääteasema. Sen etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 56,4 ratakilometriä. Asemalla on ainoastaan tavaraliikennettä, ja se palvelee pääasiassa Kilpilahden sataman ja Porvoon öljynjalostamon kuljetustarpeita. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 14. helmikuuta 1972.
Sköldvik on Suomen ainoa rautatieasema, jonka ensisijainen nimi on ruotsinkielinen. ”Kilpilahti” on aseman virallinen, mutta harvoin käytetty suomenkielinen nimi. Suomenkielinen nimi otettiin käyttöön 12. tammikuuta 1998. Vaikka Porvoo onkin kaksikielinen kunta, jonka ensimmäisenä kielenä on suomi, asema sijaitsee alueella, joka kuului vuoden 1997 alussa lakkautettuun Porvoon maalaiskuntaan. Se oli vuoteen 1983 saakka enemmistöltään ruotsinkielinen kunta. Koska asema ja öljynjalostamo aiemmin tunnettiin yleisesti Sköldvikinä, vaikka suomennettukin nimi oli virallisesti olemassa, on aseman nimi toistaiseksi säilytetty ruotsinkielisenä liikenneturvallisuuteen vedoten.
Mike Nolan

Mike Nolan (s. 7. maaliskuuta 1959 San Francisco, Kalifornia) on amerikkalaisen jalkapallon päävalmentaja. Mike toimi synnyinkaupunkinsa joukkueen San Francisco 49ersin päävalmentaja vuodesta 2005 vuoden 2008 loppuun asti. Potkujen jälkeen hän liittyi Denver Broncos joukkueen valmennusryhmään.
Mike Nolanin isä Dick Nolan työskenteli niin ikään amerikkalaisen jalkapallon valmentajana. Myös Dick Nolan toimi myös 49ersin päävalmentajana.
Tupa

Tupa on perinteisessä, lähinnä itäsuomalaisessa ja paikoin eteläsuomalaisessa maalaistalossa, ollut rakennuksen eteläpäädyssä sijaitseva tilava asuinhuone, joka nykykäsityksessä vastaa sekä olohuonetta että keittiötä.
Tuvan tärkein tunnusmerkki on ainakin maan itäosassa ollut suuri leivinuuni, joka aikaisemmin yleensä sijaitsi nurkassa. Tyypillisiä tuvalle ovat olleet ja joskus edelleenkin ovat seinänvieriä kiertävät penkit ja suuri ruokapöytä. Koska tupa yleensä käsittää rakennuksen koko päädyn, sen ikkunat avautuvat kolmeen suuntaan ja huone on varsin valoisa. Varhaisempina aikoina talo käsitti usein kaksi tupaa, joiden välissä on läpikuljettava eteinen. Myöhemmin tupa jaettiin kahdeksi kamariksi. Tällöin isäntäpariskunta siirtyi asumaan toiseen kamareista, ja tupaan jäi muu talonväki. Tavalliset savolaisen ja eteläkarjalaisen tuvan mitat ovat 7×7 m tai 8×8 m, jolloin huone on noin 50 tai 65 neliömetrin laajuinen. Suurimmat nykyiset tuvat ovat noin 100 neliömetrin suuruisia. Tiedetään puolentoistasadan ja jopa lähes parin sadan neliön tupia ajalta, jolloin useat sukulaisperheet asuivat yhdessä. Tuvaksi voidaan sanoa myös asuinrakennusta kokonaisuudessaan.
Länsi-Suomessa tuvalla tarkoitetaan useimmiten pientä asuinrakennusta, lähinnä mökkiä. Joskus sanalla on myös talon suurimman huoneen merkitys. Länsisuomalaisessa asuinrakennuksessa suuri asuinhuone on ollut paikoin nimeltään pirtti ja monin paikoin sikäläiseen asuinrakennukseen on kuulunut erityinen, suuri juhlahuone, jota on sanottu saliksi. Varuskunnissa tupa on joukkueen, puolijoukkueen tai ryhmän (10–20 hengen) majoitustila.
Etymologia.
Suomessa suosittiin 1900-luvun puolivälissä selitystä, jonka mukaan tupa olisi ollut peräisin ruotsin sanasta "stuga". Ruotsiin tupamaiset asuinhuoneet levisivät kuitenkin paljon myöhemmin kuin Viroon, Karjalaan ja Suomeen. Sen sijaan lähteenä voi olla germaanisen kantakielen tai romaanisten kielten lämmintä asumusta tarkoittava sana ("stub*"). On myös esitetty myöhäiskantaslaavin sanaa истъба / istŭba 'lämmitettävä huone; tupa; talo'.
Romanus

Romanus (n. 850–897) oli paavina heinä‐elokuusta marraskuulle 897. Hänet valittiin paaviksi murhatun Stefanus VI:n tilalle. Tuohon aikaan Roomassa vallasta taisteli useita ryhmittymiä, ja yksi niistä pakotti Romanuksen luopumaan vallasta. Hänen seuraajansa oli Theodorus II. Romanus eli loppuelämänsä munkkina.
Kasvikset

Kasvikset on ruoka-aineryhmä, joka koostuu vihanneksista, juureksista, marjoista ja hedelmistä. Kasvikset jaetaan tarkemmin lehtivihanneksiin, varsikasveihin, kasvishedelmiin, palkokasveihin, sipulikasveihin, kaaleihin, mukulakasveihin, maustevihanneksiin, hedelmiin, marjoihin ja sieniin. 
Kasvien ei-meheviä siemeniä, kuten viljaa, kuivaherneitä, kuivapapuja ja pähkinöitä ei lasketa ravitsemustieteessä kasviksiksi, vaikka ne kuuluvatkin kasvikunnan tuotteisiin (engl. "plant based"). Sen sijaan leikkopavut eli papukasvin mehevinä poimitut palot luetaan kasviksiin. 
Kasvikunnan tuotteiden biologinen jaottelu poikkeaa edellä mainitusta, sillä esimerkiksi tomaatti ja herneet ovat biologisessa mielessä hedelmiä.
Perunan osuus on noin 30 prosenttia yhdysvaltalaisten kasvisten kulutuksesta. Lähes puolet maailmassa tuotetuista kasviksista päätyy jätteeksi.
Ravintosisältö.
Monissa kasviksissa on paljon kaliumia, foolihappoja, antioksidantteja ja ravintokuituja, C-vitamiinia, beta-karoteenia ja kivennäisaineita. Kasvikset ovat vähäsuolaisia.
Kasvisten sisältämät fytokemikaalit saattavat toisaalta heikentää ruoan sisältämien ravintoaineiden imeytymistä. Esimerkiksi viljatuotteissa ja palkokasveissa esiintyvät fytaatit häiritsevät sinkin ja raudan imeytymistä. Kahvin, teen, kaakaon, pinaatin ja nokkosen sisältämät polyfenolit häiritsevät raudan imeytymistä ja esimerkiksi palkokasveissa esiintyvät lektiinit häiritsevät proteiinien sulamista.
Kulutus.
Muilla kasviksilla kuin nauriilla, lantulla ja perunalla ei ole ollut kovin suurta roolia perinteisessä suomalaisessa ruokavaliossa, joka perustui ensimmäiset kuusituhatta vuotta lähes yksinomaan eläinkunnan tuotteisiin.
Suomessa kului vuonna 2017 keskimäärin 44 grammaa vihanneksia päivässä ja 160 grammaa tuoreita hedelmiä. Vihanneksia syötiin kuitenkin todellisuudessa tätä vähemmän, koska tilastot sisältävät myös hävikin ja kauppojen varastotappiot.
Merkittävä osa Suomessa kulutetuista kasviksista nautitaan ravintoloissa, ja ravintoloissa lounastavat syövät muita enemmän kasviksia. Tämä johtuu pitkälti siitä, että suomalaiseen ravintolalounaaseen kuuluu yleensä salaattipöytä, josta ei veloiteta eri maksua.
Suositukset.
World Cancer Research Fund ja American Institute for Cancer Research suosittelivat vuonna 1997, että vihannesten, marjojen, hedelmien ja palkokasvien yhteismäärä olisi 400–800 g päivässä. Suositukseen sisältyivät kaikki muut kasvikset paitsi peruna. Suomalaiset ravintosuositukset suosittelivat syömään lisäksi päivittäin 2–5 perunaa.
Stefanus VI

Stefanus VI oli paavina touko–kesäkuusta 896 – heinä–elokuulle 897. Hän oli toiminut Anagnin piispana paavi Formosuksen nimittämänä. Stefanuksen paaviksi valintaan johtaneita tapahtumia ei tunneta, mutta tiedetään, että hän oli Roomassa tuohon aikaan valtaa käyttäneen Spoleton suvun suosiossa.
Stefanus VI muistetaan parhaiten hänen edeltäjänsä paavi Formosuksen jäännösten kohtelusta. Spoletojen painostuksesta Stefanus kaivatutti Formosuksen ruumiin ylös haudasta syytettyjen penkille. Ruumis tuomittiin, siltä riistettiin paavilliset tunnusmerkit ja leikattiin oikean käden sormet. Sitten se haudattiin, mutta kaivettiin vielä kerran ylös ja heitettiin Tiber-jokeen.
Näytösoikeudenkäynti aiheutti raivoa Formosuksen kannattajissa, ja vaikka se oli Spoletojen järjestämä, se johti Stefanuksen vangitsemiseen ja myöhemmin kuristamiseen hengiltä.
Järjestysnumero.
Stefanus-nimisten paavien numeroinnissa on erilaisia käytäntöjä, sillä ennen Stefanus II:ta ehdittiin valita toinen Stefanus-niminen paavi, jota ei ehditty kuitenkaan siunata tehtäväänsä ennen kuin hän kuoli sydänkohtaukseen.
Bonifatius VI

Bonifatius VI oli paavina 11. huhtikuuta 896 – 26. huhtikuuta 896. Hänen valintansa ajoittui keskelle paavi Formosuksen kuolemaa seurannutta sekasortoa. Hän oli paavina vain viisitoista päivää, minkä jälkeen hän toisten lähteiden mukaan kuoli kihtiin, toisten mukaan joutui väistymään Stefanus VI:ta tukeneiden Spoleton suvun ja heidän kannattajiensa painostuksesta.
Stefanus V

Stefanus V oli paavina syyskuusta 885 – 14. syyskuuta 891. Fotiosta koskevissa kiistoissa hän jatkoi paavi Pyhä Nikolaus I:n jyrkkää linjaa. Hän nousi paaviksi joulukuussa 885 ilman, että asiasta olisi sovittu frankkien kuninkaan Kaarle Paksun kanssa. Kuningas pahastui ja epäsi paavilta apujoukot taisteluissa saraseeneja vastaan. Paavi kääntyi silloin Guido Spoleton, Italian mahtavimman ruhtinaan puoleen. Kaarle Paksun kuoltua paavi joutuikin kruunaamaan Guidon Rooman keisariksi ja Italian kuninkaaksi. Tuohon aikaan oli useita kilpailevia mahtimiehiä, jotka käyttivät kuninkaan ja keisarin titteliä.
Stefanus-nimisten paavien numeroinnissa on erilaisia käytäntöjä, sillä ennen Stefanus II:ta ehdittiin valita toinen Stefanus-niminen paavi, jota ei ehditty kuitenkaan siunata tehtäväänsä, ennen kuin hän kuoli sydänkohtaukseen.
Hadrianus III

Hadrianus III syntyi Roomassa, kuoli elo-syyskuussa 885 lähellä San Cesario sul Panaroa (Modena) oli paavina 17. toukokuuta 884 – elo-syyskuuhun 885. Hadrianuksen valtakausi oli ongelmallista aikaa. Pian virkaan astumisensa jälkeen hän matkusti säätyläispäiville Wormsiin nykyisen Saksan alueelle frankkien kuninkaan Kaarle Paksun luo keskustelemaan saraseenien aiheuttamasta uhkasta ja frankkien vallanperimyksestä. Hän kuoli paluumatkalla lähellä Modenaa, ja hänet haudattiin Nonantolaan.
Marinus I

Marinus I oli paavina joulukuusta 882 – 15. toukokuuta 884. Ennen paaviksi tuloaan hän oli Caeren piispa, mikä teki valinnasta kiistanalaisen, sillä paavi oli tuohon aikaan ennen kaikkea Rooman piispa, eikä piispan oletettu hylkäävän yhtä hiippakuntaa toisen hyväksi. Ennen kuin hän nousi itse paaviksi, hän oli ollut kolmen eri paavin lähettiläänä Konstantinopolissa, joka kerta keräämässä tietoja Konstantinopolin patriarkka Fotiosta koskevan kiistan ratkaisemiseksi.
Lähteet.
Viitteet.
Jan Egil Storholt

Jan Egil Storholt (s. 13. helmikuuta 1949 Løkken, Norja) on norjalainen entinen pikaluistelija, jonka uran huippuvuodet ajoittuivat 1970-luvun loppupuoliskolle.
Storholt oli nuorena lupaava luistelija ja voitti maansa juniorien mestaruuden vuonna 1969. Seuraavana vuonna hän oli menettää henkensä kaivosonnettomuudessa ja uran jatko oli vaakalaudalla, mutta muutamassa vuodessa Storholt teki paluun kansalliselle huipulle. Vuonna 1973 monet norjalaiset huippuluistelijat ryhtyivät ammattilaisiksi, mutta Storholt ei ollut heidän joukossaan. Kuitenkin vasta Johs Tenmannin tultua norjalaisluistelijoiden valmentajaksi Storholt alkoi saavuttaa menestystä kansainvälisellä tasolla.
Itävallan Innsbruckissa pidetyissä vuoden 1976 talviolympialaisissa Storholt voitti olympiakultaa 1 500 metrillä Neuvostoliiton Juri Kondakovia vastaan käydyn kaksinkamppailun päätteeksi. Vuosina 1977 ja 1979 Storholt voitti Euroopan mestaruuden. Kaikkiaan seitsemänä vuonna hän sijoittui EM-kisoissa neljän parhaan joukkoon, mukana hopeaa vuodelta 1980 ja pronssia 1978. Yleisluistelijoiden MM-kisoissa hän sijoittui vuosina 1977–1979 hopealle Eric Heidenin takana.
Vuonna 1977 käydyssä Norjan ja Neuvostoliiton välisessä maaottelussa Alma-Atan Medeossa olosuhteet olivat otolliset ja Storholt luisteli silloiset maailmanennätykset 1 500 metrillä (1.55,18) ja yleiskilpailussa (163,221). Lisäksi hän luisteli yhteensä viisi henkilökohtaista ennätystä, mitkä riittivät aateliskalenterin ykköspaikkaan. Kaikkiaan hän oli urallaan aateliskalenterin ykkösenä kahdesti, aikaväleillä 10. maaliskuuta 1977–3. huhtikuuta 1977 ja 19. maaliskuuta 1978–4. huhtikuuta 1978, yhteensä 30 päivää.
Uransa aikana hän kuului Norjan legendaariseen pikaluistelukvartettiin yhdessä Sten Stensenin, Kay Arne Stenshjemmetin ja Amund Sjøbrendin kanssa. Aikalaiset kutsuivat heitä Norjassa alkukirjaimen mukaan nimellä "Fire S" eli "Neljä ässää".
Machairodontinae

Machairodontinae on kissaeläinten (Felidae) sukupuuttoon kuollut alaheimo, johon kuului monia kadonneita sapelihammaskissoja kuten "Smilodon".
Machairodontinae-alalahkon jako.
Tribukset ja suvut
André Hoffmann

André Hoffmann (s. 11. elokuuta 1961 Itä-Berliini) on entinen itäsaksalainen pikaluistelija.
Uransa alkupuolella Hoffmann oli yleisluistelija, parhaana arvokisasijoituksenaan EM-kisojen viides sija vuodelta 1985. 13. tammikuuta hän luisteli 3 000 metrillä ja pienessä yleiskilpailussa uudet maailmanennätykset (4.03,31 ja 161.158). Vuonna 1986 hän ryhtyi keskittymään sprintti- ja keskimatkoille koska tulokset yleiskilpailuissa eivät muuttuneet paremmiksi.
Kaudella 1987–1988 Hoffmann voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä. Häntä ei kuitenkaan laskettu kyseisellä matkalla ennakkosuosikkien joukkoon saman vuoden kevättalvella käydyissä Calgaryn talviolympialaisissa. Kisoissa hän kuitenkin teki uuden maailmanennätyksen 1.52,06 ja voitti kultamitalin vain kuuden sadasosasekunnin erolla Yhdysvaltain Eric Flaimiin. Hän jatkoi luistelu-uraansa vielä kahden kauden ajan ilman mainittavampaa menestystä.
Andreas Krieger

Andreas Krieger (s. 20. heinäkuuta 1965) on saksalainen kuulantyöntäjä. Krieger kilpaili DDR:n naisten yleisurheilujoukkueessa nimellä Heidi Krieger.
Vuoden 1986 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Krieger voitti kultamitalin kuulantyönnössä 21,10 metrin tuloksella. Tulos jäi hänen ennätyksekseen.
Krieger saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa hopeaa Madridissa 1986 tuloksella 20,21 ja Liévinissä 1987 tuloksella 20,02 sekä pronssia Göteborgissa 1984 tuloksella 20,18. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi Indianapolisissa 1987. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden sekä kuulantyönnössä (tuloksella 18,06) että kiekonheitossa (tuloksella 60,14) Schwechatissa 1983.
Krieger työnsi alle 20-vuotiaiden hallimaailmanennätyksen 20,51 Budapestissä helmikuussa 1984. Hän työnsi alle 18-vuotiaiden maailmanennätyksen 20,24 Splitissä huhtikuussa 1984.
Kuten monet muut johtavat DDR:n urheilijat aikanaan, myös Krieger oli mukana maan systemaattisessa dopingvalmennuksessa, jossa hänelle annettiin hänen tietämättään anabolisia steroideja. Kriegerin mukaan steroidien väärinkäyttö hankaloitti hänen sukupuoliristiriitaansa ja sukupuolidysforiaansa. Krieger kävi myöhemmin läpi sukupuolenkorjausprosessin.
Vuonna 2000 Kriegeriä kuultiin todistajana Saksassa järjestetyssä dopingoikeudenkäynnissä, jossa DDR:n entinen pitkäaikainen urheilun ykkösjohtaja Manfred Ewald ja urheilulääkäri Manfred Höppner tuomittiin vankeusrangaistuksiin tahallisten ruumiinvammojen tuottamisesta urheilijoille.
Andreas Krieger on naimisissa entisen uimarin Ute Krausen kanssa. Kriegerin mukaan on nimetty palkinto, joka jaetaan vuosittain Saksassa dopingin vastaisessa taistelussa ansioituneille henkilöille.
Valesapelihammaskissat

Valesapelihammaskissat (Nimravidae) on sukupuuttoon kuollut kissamaisten petoeläinten heimo, jonka fossiileja on löydetty Pohjois-Amerikasta, Euroopasta ja Aasiasta. Heimon nimi on erotuksena aidoista sapelihammaskissoista, jotka kuuluvat kissaeläinten heimoon (Felidae).
Evoluutiohistoria.
Valesapelihammaskissat olivat ensimmäisiä kissamaisia lihansyöjiä, jotka kokivat radiaatioaallon. Niiden vanhimmat löydetyt jäänteet ovat keskiseltä eoseenilta Kiinasta. Koska jo varhaiset aasialaiset valesapelihammaskissat olivat monimuotoistuneita, saattaa niillä olla pitkä tuntematon historia Aasiassa, missä ne luultavasti myös ilmestyivät ja kehittyivät. Sieltä ne levisivät oletettavasti ensin Pohjois-Amerikkaan myöhäisellä eoseenilla ja sitten Eurooppaan varhaisella oligoseenilla. Oligoseenilla valesapelihammaskissojen monimuotoistuminen jatkui Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa, kun ne samaan aikaan harvinaistuivat Aasiassa todennäköisesti avointen elinympäristöjen leviämisen takia. Niiden elinympäristöä olivat nimittäin suljetut metsät, ja ruohomaiden leviäimisen katsotaan koituneen niiden kohtaloksi myös Pohjois-Amerikassa. Vielä keskiseltä mioseenilta tunnetaan yksi valesapelihammaskissalle kuulunut hammasjäännös Kiinasta.
Piirteet.
Valesapelihammaskissoilla oli pitkä, matala ruumis ja pitkä häntä. Niiden huomiota herättävät yläkulmahampaat (”sapelit”) olivat pidemmät kuin nykyisillä kissoilla, mutta eivät yhtä pitkät kuin aidoilla sapelihammaskissoilla, joskin niiden alakulmahampaat olivat suhteellisesti pidemmät.
Luokittelu.
Aiemmin valesapelihammaskissat jaettiin kahteen alaheimoon, Nimravinae ja Barbourofelinae, mutta nykykäsityksen mukaan alaheimot eivät ole sukua toisilleen. Siksi jälkimmäinen on erotettu omaksi heimokseen Barbourofelidae. Valesapelihammaskissat eivät myöskään ole läheistä sukua kissaeläimille, vaikka muistuttavat niitä läheisesti.
Valesapelihammaskissojen sisäinen luokittelu:
Sverre Farstad

Sverre Farstad (8. helmikuuta 1920 Lademoen – 27. maaliskuuta 1978) oli norjalainen urheilulahjakkuus, joka saavutti parhaan menestyksensä pikaluistelussa. Hän oli eräs parhaista norjalaisista pikaluistelijoista toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina.
Toisen maailmansodan päätyttyä Norjassa muodostui pikaluisteluun trondeimiläinen menestyksekäs ns. Falken-trio eli Hjallis Andersen, Henry Wahl ja Sverre Farstad. Kansainvälisen debyyttinsä Farstad teki EM-kisoissa vuonna 1947 ja voitti kaikkien yllätykseksi pronssimitalin, vaikka oli vain kaksi viikkoa aiemmin ollut Norjan mestaruuskisoissa yhdeksäs. Myöhemmin samana vuonna Oslon Bislettillä käydyissä MM-kisoissa hän saavutti hopeaa. Hän voitti kisoissa 500 ja 1 500 metrin erät ja sijoittui 5 000 metrillä toiseksi 2,2 sekuntia Suomen Lassi Parkkiselle jääneenä. Mestaruus karkasi häneltä viimeisellä matkalla. Seuraavana vuonna Sankt Moritzin talviolympialaisissa hän voitti kultamitalin 1 500 metrillä silloisella olympiaennätyksellä 2.17,6. 
Vuonna 1949 Farstad voitti EM-kultaa Davosissa. 500 ja 1 000 metrin matkat hän voitti suurella erolla, ja vaikka Hjalmar Andersen luisteli 10 000 metrillä uuden maailmanennätyksen, jäi hän silti Farstadista pisteen päähän. Farstad tekikin silloisen maailmanennätyksen 188,958 pistettä (41,8 - 8.15,4 - 2.13,9 - 17.39,7), joka olikin kautta aikain ensimmäinen ISU:n hyväksymä virallinen maailmanennätys. Se alitti Ivar Ballangrudin 11 vuotta aiemmin samalla radalla tekemän ennätyksen kahdella pisteellä.
Pikaluistelun lisäksi Farstad saavutti Norjan-mestaruusmitaleita myös painonnostossa ja soudussa. Vuonna 1947 hänelle myönnettiin Egebergs Ærespris -kunniapalkinto. Parhaimmillaan Farstad oli aateliskalenterin kolmannella sijalla vuosina 1949–1950.
Tukholman kaupunginkirjasto

Tukholman kaupunginkirjasto () sijaitsee Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa, Vasastadenin kaupunginosassa, Norrmalmin kaupunginosa-alueella. Kirjastossa on noin 410 000 eri kirjaa, ja päivittäisiä kävijöitä on noin 3 000.
Gunnar Asplundin suunnittelema kirjastotalo rakennettiin vuosina 1924–1928. Sveavägenin puoleinen matala siipirakennus valmistui 1931. Uusklassista rakennusta pidetään yhtenä Ruotsin arkkitehtuurin merkittävimmistä saavutuksista, ja se on ollut suuren kansainvälisen kiinnostuksen kohteena. Talon keskuksena on suuri sylinterinmuotoinen lainaussali. Päärakennuksesta käytetäänkin joskus nimitystä "Asplundhuset" ("Asplund-talo") hänen kunniakseen.
Serieteket on kirjastoon kuuluva sarjakuvan erikoiskirjasto, joka sijaitsee Tukholman kulttuuritalossa ja on ainoa sarjakuvakirjasto Ruotsissa.
Kirjaston laajennuksesta järjestettiin 2006–2008 kansainvälinen arkkitehtikilpailu.