tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Valerius Flaccus

Gaius Valerius Flaccus oli ensimmäisellä vuosisadalla vaikuttanut roomalainen runoilija, joka kukoisti keisareiden Vespasianuksen ja Tituksen aikana, roomalaisen kirjallisuuden niin sanotulla "hopeisella kaudella".
Valerius Flaccuksesta ei tiedetä paljoakaan. Hän kuului viisitoistajäseniseen "quindecemviri sacris faciundis" -kollegioon. Ainoa hänet mainitseva antiikin kirjailija on Quintilianus, joka viittaa tämän kuolemaan suurena menetyksenä. Quintilianuksen teos valmistui noin vuonna 90, mikä rajaa Valerius Flaccuksen kuolinvuoden tähän tai sitä aikaisemmaksi.
Hänen ainoa säilynyt työnsä, latinankielinen "Argonautica", on kirjoitettu vuoden 70 Jerusalemin piirityksen aikana tai välittömästi sen jälkeen, ja omistettu keisari Vespasianukselle. Teoksessa viitataan myös vuonna 79 tapahtuneeseen Vesuviuksen purkautumiseen, mikä viittaa siihen, että se on kirjoitettu pitkän ajan kuluessa. "Argonautica" on eeppinen runo, joka käsittää kahdeksan kirjaa. Se käyttää daktyylista heksametriä ja seuraa melko tarkasti Apollonios Rhodioksen kreikankielisen "Argonautikan" tapahtumia. Tosin Valerius Flaccuksen kerronta loppuu odottamatta kohtaan, jossa Medeia pyytää päästä Iasonin mukaan tämän lähtiessä kotimatkalle, mikä on herättänyt epäilyjä, ettei teos olisi koskaan valmistunut. Valerius Flaccus on selvästi tuntenut Vergiliuksen tuotannon ja käyttänyt häntä mallinaan kielenkäytössä. Hänen tekstiään on luonnehdittu virheettömäksi ja eläväiseksi kerronnaltaan, mutta teennäiseksi ja liioitteluksi ja korulauseiden takia vähemmän selkeäksi kuin esikuvansa.
Conquest (albumi)

Conquest on englantilaisen rockyhtye Uriah Heepin helmikuussa 1980 julkaisema kolmastoista studioalbumi. Albumi on jakanut poikkeuksellisen vahvasti mielipiteet yhtyeen fanien keskuudessa. Britanniassa levy nousi listan sijalle 37. Se oli yhtyeen paras listasijoitus saarivaltiossa viiteen vuoteen. Yhdysvalloissa albumia ei julkaistu lainkaan.
Albumilla laulaa uusi vokalisti ja multi-instrumentalisti John Sloman, joka liittyi Uriah Heepiin Lone Star -yhtyeestä. Hän korvasi eronneen John Lawtonin. "Conquest" menestyi Lawtonin aikaisia Uriah Heep -albumeita paremmin brittilistalla, mutta levy jäi kuitenkin Slomanin ainoaksi yhtyeen riveissä. Yhtyeen pitkäaikainen rumpali Lee Kerslake erosi yhtyeestä pian Slomanin liityttyä Uriah Heepiin, joten levyllä soittaa uusi rumpali Chris Slade, joka oli aiemmin musisoinut Uriah Heepin kanssa samassa levy-yhtiössä olevassa Manfred Mann's Earthbandissa.
Uriah Heepin musiikin keskeinen säveltäjä-sanoittaja Ken Hensley erosi yhtyeestä albumin julkaisun jälkeisellä kiertueella. Hensleyn eroon vaikuttivat tyytymättömyys yhtyeen musiikillisesta suunnasta sekä Sloman, jota Hensley ei ollut halunnut Uriah Heepin laulajaksi. Hän oli halunnut Slomanin sijasta Peter Goalbyn. Ironisesti Goalbysta tuli uusi laulaja yhtyeen seuraavalle albumille, "Abominogille", vuonna 1982. Myös kitaristi Mick Box kertoi myöhemmin Slomanin olleen huono valinta yhtyeen laulajaksi.
Hensleyn eron jälkeen yhtye otti kosketinsoittajaksi kanadalaisen Greg Dechertin ja jatkoi esiintymisiä. John Sloman erosi Uriah Heepistä loppuvuodesta 1980, jonka jälkeen kitaristi Mick Box pyysi yhtyeen alkuperäistä laulajaa David Byronia takaisin. Byron kieltäytyi ja Uriah Heepin basisti Trevor Bolder siirtyi Wishbone Ash -yhtyeeseen. Uriah Heepin toiminta loppui kokonaan useiksi kuukausiksi, mutta mitään virallista tiedotetta sen hajoamisesta ei koskaan tullut.
Albumin kansitiedot väittävät basisti Trevor Bolderin laulavan kappaleen ”It Ain’t Easy”. Todellisuudessa sen laulaa Sloman. Albumin alkuperäinen kansikuva on ideoitu kuuluisan toisen maailmansodan aikaisen valokuvan "Iwo Jiman lipunnosto" pohjalta.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
20 suosikkia – Vuonna 2525

Vuonna 2525 on suomalaisen laulajan Robinin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Levy on osa Warner Music Finlandin 20 suosikkia -kokoelmalevysarjaa.
Litening

Litening on israelilaisen Rafael Advanced Defense Systemsin kehittämä ja muun muassa Northrop Grumman Corporationin lisenssillä valmistama lentokoneen siipi- tai runkoripustimiin kiinnitettävä maalinosoituslaser ja tähtäyssäiliö, jota käytetään muun muassa täsmäaseiden ohjaamiseen maakohteita vastaan. Laite lisää merkittävästi lentokoneen taistelutehokkuutta erityisesti yöllä tai huonoissa sääoloissa maakohteisiin tapahtuvissa hyökkäyksissä. Laitetta voidaan käyttää laukaistaessa erilaisia täsmäohjattuja laser- tai GPS-ohjautuvia aseita tai tavanomaisia pommeja.
Litening-maalinosoituslaitteen käyttäjiä ovat muun muassa Yhdysvaltain ilmavoimat ja merijalkaväki, Luftwaffe ja RAF.
Suomen ilmavoimat tilasi Litening-maalinosoituslaitteet asennettavaksi F/A-18 Horneteihin elinkaaren keskivaiheen päivityksen (MLU2) yhteydessä. Tilaukset toimitettiin vuoden 2012 loppuun mennessä, jonka jälkeen järjestelmät olivat/ovat valmiita ilmasta-maahan aseistuksen hankkimiseksi.
Miehittämätön avaruustoiminta

Miehittämätön avaruustoiminta on avaruustoimintaa, jossa ihmiset eivät mene avaruuteen vaan avaruudessa toimitaan maasta käsin kauko-ohjatuilla tai täysin automaattisilla laitteilla.
Miehittämättömien avaruuslentojen eri muodot.
Miehittämätön avaruustoiminta on halvempaa ja yksinkertaisempaa kuin miehitetty ja esimerkiksi lentojen määrässä huomattavasti yleisempää. Miehittämätön avaruustoiminta voidaan periaatteessa jakaa institutionaaliseen ja kaupalliseen. 
Institutionaalinen avaruustoiminta on yleensä avaruustutkimusta tai sotilaallista avaruustoimintaa. Avaruustutkimuksen lennot ovat yleensä avaruusluotaimia. Miehittämättömiksi avaruuslennoiksi ei yleensä katsota kantorakettien laukaisuja, joissa osa raketista on jäänyt kiertoradalle vaikka näin tehtiin aikoinaan mm. miehitettyjen lentojen muodostelmalentokokeiluissa (esimerkiksi Atlas-Agena). Näiden rakettien ylimmät vaiheet muodostavat kuitenkin merkittävän osa ihmisen luomasta avaruusromusta matalilla kiertoradoilla.
Sotilaallinen avaruustoiminta on toistaiseksi keskittynyt tiedustelusatelliitteihin ja sotilaallisiin viestintäsatelliitteihin. Ohjuskokeet, joissa lähetetty laite voi viipyä maan matalalla kiertoradalla joniin aikaa, ei pidetä avaruustoimintana, täten esim. maanpäällisillä ohjuksilla toteutetut ohjustentorjuntajärjestelmät eivät ole avaruustoimintaa.
Kaupallinen toiminta on toistaiseksi ollut lähinnä tietoliikennesatelliitteja.
Miehittämätön avaruustoiminta on pääasiassa satelliittien ja avaruusluotainten lentoja. Miehitettyjen lentojen valmistelut, joissa ei lennätetä avaruuslentäjiä tai edes koe-eläimiä ovat miehitetyn avaruuslennon ja ”robotiikkamissioiden” rajalla. Samanlaista rajanveto-ongelmaa ei ole avaruuskapseleissa tehtävissä biologisissa kokeissa.
Tämän alasivuilla listataan laukaisuajanohdan mukaisessa järjestyksessä satelliitit ja avaruusluotaimet. Luettelo ei sisällä miehittämättömiä tai koe-eläimiä kuljettaneita avaruuskapseleita, joiden katsotaan kuuluvan miehitettyjen lentojen teknisiin valmisteluihin.
Atenis Sioni

Atenis Sionin kirkko () on 600-luvun alussa rakennettu georgialaisortodoksinen kirkko noin kymmenen kilometriä etelään Gorin kaupungista Georgiassa. Kirkko sijaitsee Tana-joen laaksossa, joka tunnetaan historiallisten monumenttiensa lisäksi maisemistaan ja viinistään. Nimi "Sioni" juontuu Jerusalemin Siionin vuorelta. 
Sioni on ristinmuotoinen kupolikirkko kooltaan 24 × 19,22 metriä, ja sen julkisivu on koristettu kaiverretuilla, neiliömäisillä vihreänharmailla kivillä, rikkaasti koristelluilla ornamenteilla ja reliefillä. Kirkko muistuttaa aiemmin rakennettua, maailmanperintökohteeksi hyväksyttyä Džvarin luostaria Mtskhetassa. Atenin kirkkoa on muunneltu useita kertoja mutta sen ulkonäkö muuttui erityisesti 900-luvulla, kun kirkon kupoli rakennettiin uudelleen Armeniasta palkatun arkkitehdin Todosakin avulla. 
Kirkon seinillä on varhaisin esimerkki georgian aakkosten aikaisesta Nuskhuri- eli Nuskha-Khutsuri-variantista vuodelta 835. Myös ensimmäiset esimerkit Georgiassa nykyisinkin käytössä olevasta Mkhedruli-kirjoituksesta 980-luvulta ovat Atenis Sionin kirkossa. Eräs kirkon kirjoituksista kunnioittaa Adarnasea, ensimmäistä dokumentoitua georgialaisen Bagrationi-dynastian aatelista, joka oli uuden kuningassuvun perustajan Ašot I:n isä. 
Kirkon lähellä on keskiaikaisen linnoituskaupungin rauniot (modernit Didi Atenin ja Patara Atenin kylät).
RAM Racing

RAM Racing on entinen brittiläinen Formula 1 -talli. Tallin nimi tulee tallin perustajajäsenien John MacDonaldin ja Mick Ralphin nimikirjaimista.
Historia Formula 1-sarjassa.
Alku muiden valmistajien autolla.
Vielä 1970-luvulla moni Formula 1-talli käytti muiden tallien valmistamia autoja. Näin toimittiin RAM Racingilla, joka käytti alkuvuosinaan Brabhamin (), Marchin () ja Williamsin () autoja. Menestystä ei tullut muutamaa maaliin ajettua kilpailua lukuun ottamatta. Suomalainen Mikko Kozarowitzky ajoi RAM-tallin autolla kahdessa kilpailussa kaudella , mutta karsiutui molemmista. Vuosi 1980 jäi viimeiseksi kaudeksi, jolloin RAM Racing käytti muiden valmistajien rakentamia autoja. Talli muistetaan parhaiten vuoden Saksan osakilpailusta, missä tallin autot joutuivat poliisin takavarikoimiksi, koska tallin entinen kuljettaja Loris Kessel vaati kauden alussa maksamaansa rahasummaa takaisin tultuaan korvatuksi muilla maksukuljettajilla kesken kauden.
Omin voimin F1-kilpailuihin.
RAM palasi Formula ykkösiin kaudella itse suunnitellulla autolla. Vuonna 1983 RAM käytti autoissaan vielä tuolloin F1-sarjassa yleisesti käytettyjä Fordin moottoreita, jotka olivat suosittu voimanlähde Arrowsin ja Theodoren kaltaisten pikkutallien keskuudessa. Kauden 1983 aikana RAM-tallin autoa ajoi Eliseo Salazar, Jacques Villeneuve, Jean-Louis Schlesser ja Kenny Acheson, joista Acheson toi tallille kauden parhaan sijoituksen hänen ajettuaan Etelä-Afrikan GP:ssä maaliin sijalla 12.
RAM Racingin ja Fordin yhteistyö jäi yhden kauden mittaiseksi, kun talli vaihtoi kaudelle 1984 uudeksi moottoritoimittajakseen brittiläisen Hart:in moottorit. Tallin uusina kuljettajina vuonna 1984 ajoivat Philippe Alliot ja Jonathan Palmer. Mike Thackwell tuurasi Palmeria Kanadan osakilpailussa, joka päättyi hänen osaltaan keskeytykseen. Tallin parhaaksi saavutukseksi jäi Palmerin ajama kahdeksas sija Brasilian GP:ssä. 
RAM Racing kilpaili F1:sissä viimeisen kerran kaudella . Philippe Alliot jatkoi kuljettajana mutta toista tallin autoa hankittiin ajamaan Manfred Winkelhock, joka menehtyi kauden aikana Mosport Parkissa ajetussa F1-sarjan ulkopuolisessa autokilpailussa. Menehtyneen Winkelhockin tilalle toiseksi kuljettajaksi tuli Kenny Acheson, joka ajoi tallissa kauden loppuun saakka.
Tallin oli tarkoitus ajaa myös kaudella , mutta suunnitelmat kaatuivat rahoituksen puutteeseen. RAM Racingille kertyi 65 osakilpailua, jääden joka kerta pistesijojen ulkopuolelle.
Tiedoston lukitus

Tiedoston lukitus on käyttöjärjestelmän tarjoama mekanismi, jonka avulla prosessi voi varata tiedoston tai tiedoston osan käyttöönsä.
Lukituksen tarkoituksena on estää skenaario, jossa ensimmäinen ohjelma lukee tiedostosta tiedon käsittelyä varten, toinen ohjelma kirjoittaa tiedostoon, ja lopulta ensimmäinen ohjelma kirjoittaa tiedostoon käsittelemänsä tiedon, jonka johdosta tiedostossa tämän jälkeen oleva tieto on joko vanhaa (toisen ohjelman tallentama tieto ei tallentunut) tai pahimmassa tapauksessa käyttökelvotonta (ensimmäisen ohjelman tekemä päivitys saattaa vaurioittaa tiedoston, jos se olettaa, että tiedoston rakenne oli sama kuin sen lukiessa tiedostoa).
Lukituksen avulla tiedoston luku, käsittely ja kirjoittaminen voidaan muuttaa jonomaiseksi: Ensimmäinen ohjelma lukitsee tiedoston käsittelyn ajaksi, ja toinen ohjelma odottaa, kunnes tiedosto on luettavissa. Lukitsemista koskevat monet ongelmat, jotka koskevat rinnakkaisuutta yleensä; tiedoston lukkojen huolimaton käsittely johtaa helposti lukkiutumiseen (deadlock).
Monet käyttöjärjestelmät tukevat kahden tyyppisiä lukkoja: "Pakollisia" (mandatory) ja "ohjeellisia" (advisory). Ohjeellisten lukkojen ero pakollisiin on se, että ohjeellisia lukkoja käyttävä ohjelma tietää, että tiedosto on lukittu, mutta voi silti halutessaan käyttää tiedostoa ilman, että käyttöjärjestelmä tulkitsisi sen virheeksi. Lukot voivat olla toisinaan myös "jaettuja" (shared), jolloin useampi prosessi voi käyttää tiedostoa.
Lukitusmekanismeja on useita, riippuen käyttöjärjestelmästä ja käytettävästä tiedostojärjestelmästä.
Microsoft Windows-järjestelmissä tiedostot lukitetaan oletusarvoisesti tiedostoa käyttävälle ohjelmalle, ja lukot pitää erikseen jakaa, mikäli kahden ohjelman tarvitsee käyttää samaa tiedostoa.
Unix-johdannaisissa fcntl()- ja flock()- järjestelmäkutsuilla luotavat lukot ovat pääsääntöisesti ohjeellisia ja jotkin Unix-kloonit tukevat myös pakollisia lukkoja. Useimmissa Unixeissa lukot eivät toimi verkkotiedostojärjestelmissä kuten NFS.
Yksinkertaisimmillaan tiedostojen ohjeellisen lukituksen voi toteuttaa "lukkotiedoston" (lock file) avulla: Prosessi luo toisen tiedoston sen merkiksi, että jotain toista tiedostoa käsitellään, ja poistaa lukkotiedoston lopuksi. Toinen prosessi tarkistaa, onko lukkotiedosto olemassa, ja odottaa tarvittaessa kunnes tiedosto poistetaan.
Seppo Tyni

Seppo Tyni (s. 9. helmikuuta 1954) on suomalainen kitaristi, basisti ja musiikinopettaja.
Hän on soittanut sessiomuusikkona useiden eri artistien levyillä. Tyni työskentelee Porin Teatterin kapellimestarina. Hän toimi musiikinopettajana Palmgren-konservatoriossa vuosina 1974−2015 . Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Pori Big Band, Olli Ahvenlahti Group, Jukka Gustavsonin yhtye, The Group, Pekka Pohjola Group, Ippe Kätkä Band, Anssi Nykänen Loop Treatment, Edward Vesala Sound and Fury, Pepe Willberg Band, RinneRadio, Sakari Kuosmasen yhtye, Kim Willman and The Movers sekä Electric Crayon Set.
Seppo Tyni aloitti soittamisen lapsena pianolla, mutta siirtyi myöhemmin klassiseen kitaraan ja päätyi lopulta sähkökitaraan. Hänen puolisonsa on näyttelijä Katariina Lohiniva ja hänen veljensä Pekka Tyni on myös muusikko. 
Tyni on julkaissut kaksi soololevyä: "Juhlat suulissa/A Musical Night" (1995) ja "Niin aina" (1997). Vuonna 2013 Tyni julkaisi albumin "Kun aika on täysi", joka sisältää hänen säveltämiään Saima Harmajan runoja. Laulajana levyllä toimii näyttelijä Eeva Hakulinen.
Valtion säveltaidetoimikunta myönsi vuonna 2011 Tynille kolmevuotisen taiteilija-apurahan.
Hoplofobia

Hoplofobia juontuu kreikan kielen sanasta "hoplon", joka merkitsee asetta. Hoplofobia tarkoittaa irrationaalista tai sairaalloista pelkoa aseita kohtaan. Hoplofobiasta kärsivä voi pitää aseita turhina tai haitallisina taikka tuntea inhoa aseita kohtaan. Tämä voi vaikuttaa myös heidän yhteiskunnallisiin mielipiteisiinsä.
Käsitteen alkuperäiseksi luojaksi on mainittu Jeff Cooper, joka väitti vuonna 1962 luoneensa sanan kuvaamaan "mielenhäiriötä, jolle ominaista on järjetön aseita kohtaan tunnettu vastenmielisyys". 
Suomalaisessa lehdistössä käsitteelle toi julkisuutta edesmennyt suomalaisissa metsästys- ja pienaselehdissä 1980- ja 1990-luvulla tunnetuksi tullut toimittaja P. T. Kekkonen, joka jatkoi varsinaisen toimittajauransa jälkeen internetissä Gunwritersin kirjoittajana. Kekkosen käyttämänä sana hoplofobia sai poliittiseksi sivumerkitykseksi myös asekieltojen kannattamisen.
Shades of God

Shades of God on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kolmas studioalbumi vuodelta 1992. Yhtyeen tyyli oli hiljalleen muuttumassa ensilevyjen raaemmasta ilmaisusta kohti puhtaampaa ilmaisua, mutta albumin kappaleet ovat siitä huolimatta pitkiä ja raskaita doom metal -kappaleita, joissa laulaja Nick Holmes murahtelee puhtaamman laulun sijasta. Yhtyeen suurimpiin ja tunnetuimpiin hitteihin kuuluva ”As I Die” julkaistiin alun perin vain cd- ja kasettiversioiden mukana, vinyylipainoksesta kappale jätettiin pois. Syynä tähän oli Greg Mackintoshin mukaan se, että muut jäsenet eivät pitäneet kappaleesta. "As I Die" osoittautui kuitenkin niin suosituksi, että yhtye julkaisi kappaleen samannimisen EP:n myötä, ja teki kappaleesta myös ensimmäisen videonsa. Video tehtiin lisäksi myös albumin kappaleesta ”Pity the Sadness”.
"Shades of God" ja "As I Die" -EP tekivät yhtyettä entistä tunnetummaksi Euroopassa. Ennen levyn julkaisua Paradise Lost vieraili Suomessakin, soittaen Helsingin Kulttuuritalolla 16. maaliskuuta 1992 Sepulturan kanssa.
Paradise Lost oli kappaleellaan "No Forgiveness" mukana myös musiikkilehti Kerrang!'in julkaisemalla neljän kappaleen split-singlellä, joka sisälsi yhden kappaleen eri artisteilta. Split-single julkaistiin 1992.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh.
Icon

Icon on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen neljäs studioalbumi vuodelta 1993. Yhtyeen musiikillinen linja oli muuttunut vähitellen vuosien mittaan death metalista tummasävyiseksi gootti/doom-metaliksi, ja Icon-albumilla laulaja Nick Holmes hylkäsi lopullisesti death metal -murahtelun, laulaen matalasti mutta puhtaasti.
Yhtye vieraili Icon-kiertueellaan Suomessa, esiintyen Helsingissä 27. lokakuuta 1993 ja 1. maaliskuuta 1994.
Kappaleista Widow, True Belief ja Embers Fire tehtiin myös videot. Yhtye julkaisi helmikuussa 1994 myös EP:n "Seals the Sense".
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh.
Draconian Times

Draconian Times on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen viides studioalbumi vuodelta 1995. Death metal -vaikutteet oli hylätty jo edellisellä "Icon"-albumilla, ja "Draconian Timesin" myötä yhtye jätti lopullisesti taakseen aiempien levyjen raskaat äänimaailmat ja doom metal -vaikutteet. Sekä laulaja Nick Holmesin puhtaat laulut että entistäkin tarttuvammat melodiat tekivät levystä yhtyeen siihen mennessä suurimman menestyksen sekä kaupallisesti että kriittisesti.
Suomessa albumi vietti neljä viikkoa Top40-listoilla, ollen parhaimmillaan sijalla 24.
"Draconian Times" oli goottimetalligenren pioneerilevyjä, ja Nightwishin, Katatonian ja Lacuna Coilin kaltaiset yhtyeet ovat tunnustautuneet Paradise Lostin faneiksi.
Kappaleessa ”Forever Failure” yhtye käytti samplena kulttijohtaja Charles Mansonin nauhoitettuja haastattelupätkiä.
”The Last Time” ja ”Forever Failure” julkaistiin myös singleinä ja niistä tehtiin musiikkivideot.
Yhtye esittää albumin kokonaisuudessaan livenä vuoden 2011 albumilla ja DVD:llä "Draconian Times MMXI", joka taltioitiin Lontoossa 1. huhtikuuta 2011.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh, ellei toisin mainita.
Bonus CD:n kappaleet.
Albumista on julkaistu limited edition digipack -versio, jonka mukana tuli ylimääräinen bonus-CD "Live Tracks, Demos &amp; B-Sides", joka sisälsi seuraavat kappaleet:
One Second

One Second on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kuudes studioalbumi vuodelta 1997. Yhtye käytännössä hylkäsi metallijuurensa ja vaihtoi tyylinsä radikaalisti syntikkavoittoiseksi rokiksi/popiksi, julistaen esikuvakseen Depeche Moden. Samalla yhtye muuttui myös ulkoisesti, jäsenten leikatessa pitkät hiuksensa. Albumi toi yhtyeelle paljon uutta yleisöä, erityisesti Yhdysvalloissa, jossa albumi julkaistiin hiphopiin keskittyneen Jive Recordsin kautta. 
Suomessa albumi on Paradise Lostin kaikkien aikojen suosituin albumi. One Second vietti kymmenen viikkoa Top40-listoilla, joista neljä viikkoa kärkikymmenikössä. Paras sijoitus oli seitsemäs.
"One Second" ja "Say Just Words" julkaistiin myös sinkkuina. Ensin mainitusta julkaistiin kolme erilaista singleversiota, jälkimmäisestä kaksi. Kummastakin kappaleesta tehtiin myös videot. Say Just Words oli Suomen sinkkulistalla kolme viikkoa, parhaimman sijoituksen ollessa kahdeksas. Lisäksi yhtye julkaisi uusintaversion vanhasta kappaleestaan "True Belief" ja julkaisi sen singlenä.
Albumin kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh
Host

Host on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen seitsemäs studioalbumi vuodelta 1999. Yhtye jatkoi edellislevyn One Second linjaa keskittyen syntikkapopin sävyttämään goottirokkiin. 
Suomessa albumi vietti viisi viikkoa Top40-listoilla. Paras sijoitus oli seitsemäs.
"So Much Is Lost" ja "Permanent Solution" julkaistiin myös singleinä. Ensin mainitusta julkaistiin kaksi erilaista singleä, toinen punaisin ja toinen sinisin kansin.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh
Singlejulkaisut.
So Much Is Lost (punakantinen limited edition -versio).
CD-ROM-osio:
Believe in Nothing

Believe in Nothing on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kahdeksas studioalbumi vuodelta 2001. Yhtye jatkoi edellislevyn "Host" linjaa, keskittyen syntikkoiden sävyttämään goottirokkiin. 
Suomessa albumi vietti kolme viikkoa top 40 -albumilistalla, paras sijoitus oli 18.
”Fader” ja ”Mouth” julkaistiin myös singleinä, kummastakin tehtiin myös video.
Kappaleet.
Sävellykset ja sanoitukset: Nick Holmes ja Greg Mackintosh
Albumin bonuskappaleet.
Japanin painos sisälsi seuraavat bonusraidat:
Albumin singlejulkaisut.
Mouth-single.
Kokonaispituus: 15:49
Fader-single.
Kokonaispituus: 14:37
Michael Crawford Kerr

Michael Crawford Kerr (15. maaliskuuta 1827 – 19. elokuuta 1876) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1875–1876.
Kerr valmistui lakimieheksi Louisvillen yliopistosta 1851, jonka jälkeen hän muutti Indianaan, jossa hän istui osavaltion kongressissa vuosina 1856–1857. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1865–1873 ja 1875–1876. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä vuodesta 1875 siihen asti, kun kuoli tuberkuloosiin.
Symbol of Life

Symbol of Life on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen yhdeksäs studioalbumi vuodelta 2002. Vaikka yhtye paikoin palasikin hieman metallisempaan äänimaailmaan, albumi jatkoi pitkälti edellislevyn "Believe in Nothingin" linjaa, keskittyen syntikoiden sävyttämään goottirokkiin. 
Albumi oli kaupallisesti ja laadullisesti pettymys, mikä vauhditti yhtyeen tulevaa tyylinmuutosta. Suomessa albumi ei päässyt lainkaan albumilistalle, toisin kuin neljä edellistä levyä.
”Erased” ja "Isolate" julkaistiin myös singleinä, ja edellisestä tehtiin myös video.
Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT

Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT (aiemmin "Kunnallinen työmarkkinalaitos" ja "KT Kuntatyönantajat") on kunta-alan ja hyvinvointialueiden työnantajajärjestö, joka ajaa kuntien, kuntayhtymien ja hyvinvointialueiden etuja työnantajaosapuolena työmarkkinoilla. KT:sta tuli itsenäinen julkisoikeudellinen yhteisö 1.7.2021 ja sen asema perustuu lakiin kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) . Heinäkuuhun 2021 asti KT oli osa Kuntaliittoa ja sen asema perustui 1993 säädettyyn lakiin. Kunnallisen työmarkkinalaitoksen edeltäjänä toimi Kunnallinen sopimusvaltuuskunta, joka perustettiin 1. joulukuuta 1970.
Vuonna 2010 järjestö otti käyttöönsä nimen KT Kuntatyönantajat. Sen virallinen nimi oli heinäkuuhun 2021 saakka Kunnallinen työmarkkinalaitos. Laki kuntien ja hyvinvointialueiden työnantajaedunvalvonnan järjestämisestä (630/2021) muutti nimen Kunta- ja hyvinvointialuetyönantajat KT:ksi.
Sopiminen.
Kuntien ja kuntayhtymien palveluksessa on 425 000 palkansaajaa. Kunta-ala on Suomen suurin sopimusala, ja sen pöydissä neuvotellaan kuudella eri sopimusalalla:
Kunta-alan pääneuvotteluryhmän kokouksiin osallistuvat KT:n neuvotteluosapuolena Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKO ry:n, Julkisen alan unioni JAU ry:n (JHL ja Jyty) ja Sote ry:n (Tehy ja SuPer) edustajat.
James Gillespie Blaine

James Gillespie Blaine (31. tammikuuta 1830 West Brownsville Pennsylvania – 27. tammikuuta 1893 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja lakimies. Hän toimi edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 1869–1875, senaattorina 1876–1881 ja ulkoministerinä 1881 sekä 1889–1892. Hän oli myös republikaanipuolueen presidenttiehdokkaana vuonna 1884, mutta hävisi niukasti demokraattien Grover Clevelandille.
Blaine istui Mainen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1859–1862, joista kaksi viimeistä vuotta edustajainhuoneen puhemiehenä. Hänet valittiin republikaanina kongressiin vuonna 1863 ja edustajainhuoneen puhemieheksi 1868. Puhemiehenä ollessaan hän vaati perustuslakiin lisäystä, joka kieltäisi uskonnollisia kouluja käyttämästä julkisia varoja.
Vuonna 1876 Blaine valittiin senaattiin. Hän oli ehdolla republikaanien presidenttiehdokkaaksi 1876 ja 1880, mutta ei tullut valituksi.
Ulkoministerinä.
Blaine toimi ulkoministerinä James Garfieldin, Chester A. Arthurin ja Benjamin Harrisonin hallinnoissa. Garfieldin murhan jälkeen hän jatkoi Arthurin hallituksessa joulukuuhun 1881, minkä jälkeen hän erosi. Vuonna 1889 hänestä tuli Harrisonin hallituksen ulkoministeri, mutta hän joutui eroamaan tästä tehtävästä kesäkuussa 1892 heikentyneen terveydentilansa vuoksi.
Popsi, popsi porkkanaa

Popsi, popsi porkkanaa on Markku Kopiston säveltämä ja Asta Kaukosen ja Chrisse Johanssonin sanoittama lastenlaulu, joka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1979. Laulu on suosituimpia lastenlauluja Suomessa.
Laulu on opettavainen tarina vihannesten, hedelmien ja marjojen terveellisyydestä. Ensiksi laulussa kehotetaan popsimaan porkkanaa, koska se vahvistaa hampaita. Seuraavaksi haukataan hedelmää ja sitten maistetaan mansikkaa. Viimeisessä säkeistössä maistetaan kaikkia edellä mainittuja, minkä seurauksena ”vitamiinit sulle jää”.
Ensimmäisen äänite, jolla laulu esiintyi, on "Lastensuosikit". Äänitteellä sen esittäjiksi mainitaan Jari, Jouko, Leena ja Sirkku. Sen jälkeen laulu on esiintynyt usealla lastenlaulualbumilla, kuten sen omaa nimeä kantaneella vuoden 1979 albumilla "Popsi popsi porkkanaa", jolla sen esittää Maiju Salmenkivi.
Paradise Lost (albumi)

Paradise Lost on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen kymmenes studioalbumi vuodelta 2005. Yhtye jätti syntikkapopin ja goottirockin taakseen ja palasi askeleen kohti juuriaan, Icon- ja Draconian Times -albumien metallisempaan ilmaisuun. 
Albumi oli kaupallisesti ja kriittisesti edeltäjäänsä onnistuneempi, ja yhtye pääsi Suomessakin jälleen Top40-listalle, tosin vain viikoksi sijalle 36. Paradise Lost myös konsertoi albuminsa tiimoilta Suomessa, esiintyen muun muassa Ruisrockissa kesällä 2005.
"Forever After" julkaistiin myös singlenä, ja siitä tehtiin myös video.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Gregor Mackintosh ja sanoittanut Nick Holmes.
Forever After -singlet.
Limited edition -versio.
Lisäksi limited edition -versio sisälsi bonus-DVD:n.
Kolme varista

Kolme varista on suomalainen kansanlaulu ja suosittu lastenlaulu. Laulun säveltäjää ja sanoittajaa ei tunneta.
Laulu alkaa, kun kolme varista istuu aidalla. Säkeistön päätteeksi yksi niistä lentää pois. Seuraava säkeistö alkaa samalla tavalla kuin edellinenkin, mutta variksia on yksi vähemmän. Kolmannen säkeistön lopuksi viimeinenkin varis lentää pois. Neljännessä säkeistössä kerrotaan taas kolmen variksen istuvan aidalla, mutta lopussa ne kaikki lentävät pois.
Laulun kuluessa leikitään usein leikkiä, jossa toisesta kädestä nostetaan aina niin monta sormea ylös kuin laulussa sillä hetkellä lauletaan. Silivati seilaa -kohdassa voidaan keinutella kättä vaakatasossa edestakaisin. Kun varis lentää pois, taivutetaan sormi nyrkkiin. Sormien lukumäärä muuttuu laulun sanojen mukaisesti.
In Requiem

In Requiem on englantilaisen Paradise Lost -yhtyeen yhdestoista studioalbumi vuodelta 2007. Yhtyeen edellislevyllä alkanut ”paluu juurille” jatkuu "In Requiemilla", joka on yhtyeen metallisin sitten vuoden 1993 "Iconin". Myös laulaja Nick Holmes palasi osittain matalampaan ja karkeampaan laulutekniikkaan kuin aiemmilla albumeilla. Rumpali Jeff Singer on soittanut yhtyeessä jo vuodesta 2005 sessiojäsenenä, tällä levyllä hänen asemansa virallistettiin.
"In Requiem" pääsi Suomessa kahdeksi viikoksi albumilistalle, parhaan sijoituksen ollessa 19.
”The Enemy” -kappale julkaistiin singlenä, ja siitä tehtiin musiikkivideo. Videoksi päätyi myös kappale ”Praise Lamented Shade”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt Gregor Mackintosh sekä sanoittanut Nick Holmes.
Risto Johnson

Risto Johnson (16. tammikuuta 1952 Pello – 10. heinäkuuta 2001 Kalifornia Yhdysvallat) oli suomalainen valtiotieteen maisteri ja Yleisradion pitkäaikainen taloustoimittaja sekä Yhdysvaltain kirjeenvaihtaja.
Johnson aloitti uransa Yleisradion palveluksessa 1971 Kokkolassa alueradion toimittajana. Hän siirtyi pian tv:n uutistoimituksen palvelukseen aloittaen siellä vakinaisena toimittajana 1973.
Johnson toimi taloustoimittajana tv:n uutistoimituksessa sekä ajankohtaisohjelmissa. Hän oli myös taloustoimituksen esimiehenä ja vuosina 1994–1997 Yleisradion Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana. Johnson kuoli äkillisesti ollessaan työmatkalla Yhdysvalloissa heinäkuussa 2001.
Pluto (okeanidi)

Pluto () oli kreikkalaisessa mytologiassa Okeanoksen ja Tethyksen tytär, yksi okeanideista. Toisaalta kerrotaan, että hän olisi joko Himanteen tai Kronoksen tytär.
Pluto sai joko Zeuksen tai Tmoloksen kanssa pojan, Tantaloksen.
Parhaat (Pepe Willberg/Fazer Finnlevy)

Parhaat on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1989. Sen julkaisi Fazer Finnlevy ainoastaan CD-versiona.
Kaksi vuotta aiemmin Willbergiltä tuli ensimmäinen Parhaat -niminen kokoelma, mikä on Overdiscin julkaisema.
Rebaque

Rebaque on entinen meksikolainen Formula 1 -talli, jonka perustajana ja kuljettajana toimi F1-kuljettaja Hector Rebaque. Talli kilpaili sarjassa kausilla –. 
Rebaque osallistui 30 kilpailuun, joista se saavutti yhden MM-pisteen Lotuksen asiakastallina vuoden 1978 Saksan GP:ssä. Talli käytti lähes koko historiansa ajan Lotuksen valmistamia autoja. Rebaque kehitti kuitenkin lopulta oman HR100-auton, jolla se kilpaili kolmessa viimeiseksi jääneissä kilpailussa kaudella 1979.
Hector Rebaque sai kuljettajan paikan Brabham-tallista seuraavaksi kaudeksi ja päätti samalla lopettaa oman tallinsa pyörittämisen.
Rebaque on vieläkin ainut meksikolainen F1-sarjaan osallistunut talli.
Toivotut (Pepe Willberg)

Toivotut on Pepe Willbergin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Sen julkaisi Fazer Finnlevy ainoastaan MC-versiona.
Pappiskvintetti

Pappiskvintetti on R. A. Salvatoren viisiosainen kirjasarja, joka kertoo nuoresta Deneir-jumalan papista, Cadderly Bonaducesta. Tarina sijoittuu Forgotten Realms fantasiamaailmaan. Cadderly ystävineen esiintyy myös muutamissa Drizzt Do'Urdenista kertovissa Salvatoren romaaneissa.
Ylistyslaulu.
Cadderly on nuori Deneirin pappi, joka on suurimman osan elämästään kasvanut Mielenylennyksen kirjastossa. Hänen parhaita ystäviään ovat Ivan ja Pikel Kolkkaolka, kääpiöveljekset, jotka toimivat kirjaston kokkeina. Cadderly on myös rakastunut kirjastossa opiskelevaan nuoreen munkkinaiseen Danicaan samoin kuin ystävänsä Rufo.
Myrkkyjen jumalatarta palvovat papit ja velhot koettavat vallata haltuunsa koko ympäröivän alueen. He päättävät aloittaa tuhoamalla Mielenylennyksen kirjaston Kaaoskiroukseksi kutsutulla aineella, joka saa sen savua hengittävät täydellisesti syvimpien halujensa valtaan. Yritys kuitenkin epäonnistuu Cadderlyn ja hänen ystäviensä ansiosta.
Metsän varjoissa.
Lähellä Mielenylennyksen kirjastoa on haltioiden hallitsema metsäalue, joka joutuu vuoriston hirviöiden hyökkäyksen kohteeksi sen jälkeen, kun näitä hallitsevat papit ja velhot ovat epäonnistuneet Mielenylennyksen kirjaston tuhoamisessa. Cadderly ystävineen lähetetään haltioiden avuksi taistelemaan myrkyn jumalattaren joukkoja vastaan.
Yönaamiot.
Epäonnistuttuaan jo kahdesti pyrkimyksissään valloittaa Mielenylennyksen kirjastoa ympäröivä alue, myrkyn jumalattaren palvelijat päättävät käydä suoraan pahimmaksi vihollisekseen osoittautunutta Cadderlya vastaan ja lähettävät pelätyt, Yönaamioiksi kutsutut, salamurhaajat nuorukaisen jäljille. Raskaista tappioista huolimatta Cadderly ystävineen onnistuu jälleen pilaamaan vihollistensa suunnitelmat.
Kukistunut linnoitus.
Saadessaan tietää myrkyn jumalattaren palvojien piilopaikan Cadderly ystävineen lähtee suoraan hyökkäykseen vihollisiaan vastaan. Kohdatessaan vihollisensa lopulta silmästä silmään Cadderly saa tietää, että kyse on hänen omasta isästään, joka on johtanut vihollisten toimintaa. Lopulta ystävykset kuitenkin perivät voiton taistelussa.
Kaaoskirous.
Rufon petettyä Cadderlyn useita kertoja nuori pappi on saanut tarpeekseen ja lopulta laittanut entisen ystävänsä ylle Deneirin kirouksen. Kiero pikkupaholainen Druzil kuitenkin vakuuttaa Rufolle, että jos tämä löytää Kaaoskiroukseksi kutsutun aineen, tämä vapautuu Cadderlyn langettamasta kirouksesta. Ennen kuin Druzil ehtii estää asian väärinymmärtänyt Rufo juo maagisen sekoituksen, minkä seurauksena hän muuttuu kaiken elollisen vääristymäksi: vampyyriksi.
Mielenylennyksen kirjasto kohtaa lopullisen tuhonsa Rufon alkaessa levittää vampirismin kirousta kaikkiin siellä oleviin. Lopulta Cadderly kuitenkin suurella vaivalla onnistuu tuhoamaan vampyyrit, mutta kirjasto on saastunut, eikä Deneirin henki enää asu siinä. Cadderly tuhoaa koko rakennuksen perustuksia myöten ja ryhtyy rakentamaan sen tilalle uutta katedraalia, Korkealentoista henkeä.
Sejm

Sejm on Puolan valtiopäivät eli nykyisen parlamentin alahuone. Sejmissä on 460 paikkaa, ja sen jäsenet valitaan joka neljäs vuosi. Parlamentissa on myös ylähuone, senaatti. Sekä sejm että Puolan senaatti kokoontuvat samassa rakennuksessa Varsovassa. 
Sejmin edustajien tulee olla vähintään 21-vuotiaita Puolan kansalaisia, jotka ovat asuneet maassa vakituisesti vähintään 5 vuotta ennen vaaleja.
Nimellä "sejm" on perinteisesti viitattu Puolan parlamenttiin yhtenä kokonaisuutena tai silloin kun parlamentti on ollut yksikamarinen, mutta kun senaatti palautettiin vuonna 1989, sillä on viitattu vain alahuoneeseen, jolla on Puolan nykypolitiikassa selkeästi suurempi rooli. 
Historia.
Puolan kuningaskunta ja Liettuan suuriruhtinaskunta.
Sejm Puolan kuningaskunnan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan aikana:
Hasan ibn Ali

Hasan ibn Ali ibn Abi Talib (, 624 Medina – 669 Medina) oli profeetta Muhammadin tyttärenpoika. Hasan ibn Alin isä oli sunnilaisuuden neljäs kalifi ja šiialaisuuden ensimmäinen imaami Ali ibn Abi Talibi ja hänen äitinsä oli Muhammedin tytär Fatima Zahra. Hasan ibn Ali on merkittävä hahmo islaminuskossa, sillä hän kuuluu Muhammadin talonväkeen. Häntä pidetään myös šiialaisuuden toisena imaamina.
Hasanin arvonimi on Hasan Al Mujtaba.
Šiiojen historiankirjoituksen mukaan Hasan ibn Ali menehtyi, kun Muawija antoi myrkyttää hänet.
Lordi Elgin

Thomas Bruce, Elginin 7. jaarli ja Kincardinen 11. jaarli (tunnetaan paremmin nimellä Lordi Elgin; 20. heinäkuuta 1766 Fife – 14. marraskuuta 1841 Pariisi) oli skotlantilainen aatelismies ja diplomaatti, joka tunnetaan erityisesti Parthenon-temppelin marmoriveistosten (ns. Elginin marmorit) ryöstämisestä ja viemisestä Ateenasta Lontooseen. Hänen mukaansa kutsutaan elginismiksi kulttuurivandalismia, jossa kulttuuriarvoltaan merkityksellistä omaisuutta ryöstetään pois alkuperäisestä kulttuuriyhteydestään yksityiskokoelmiin tai muunmaalaisiin museoihin. Elginismi-termiä käytti ensimmäisenä englantilainen runoilija lordi Byron, joka syvästi paheksui Elginin tekoa.
Thomas Bruce kuului skotlantilaislähtöiseen Brucen klaaniin. Hän syntyi Charles Brucen, 5. Elginin jaarlin, kolmantena poikana perien jaarlin arvonsa isoveljeltään vuonna 1771, viisivuotiaana. Hänet nimettiin vuonna 1799 Britannian suurlähettilääksi Konstantinopoliin. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1803 saakka. Tuona aikana Elgin myös hankki kiistanalaiset marmoriveistokset. Matkalla kotiin Konstantinopolista Elgin jäi 1803 Italiassa vangiksi Napoleonin joukoille, jotka kävivät sotaa Britanniaa vastaan. Hän vietti vuodet 1803–1806 sotavankina Ranskassa.
Kun Elgin pääsi palaamaan Englantiin, oli maine hänen muinaisesineiden hankinnastaan jo kantautunut maahan. Elgin sai osakseen paheksuntaa kreikkalaisen kulttuuriperinnön ryöstämisestä, vaikka hän itse perusteli tekoaan nimenomaan brittiläisen kulttuurin rikastamisella. Rahavaikeuksiin ajauduttuaan Elgin joutui myymään marmorikokoelmansa British Museumille, joka pitkien neuvottelujen jälkeen lunasti veistokset itselleen 35 000 punnalla vuonna 1816.
Elginin poika oli Kanadan kenraalikuvernöörinä ja Intian varakuninkaana toiminut lordi Elgin ja pojanpoika Intian varakuningas lordi Elgin.
Vel’s Parnelli Jones Racing

Vel’s Parnelli Jones Racing tai lyhyemmin Parnelli oli yhdysvaltalainen kilpa-autoilutalli. Sen perustivat yhdysvaltalaiset kilpa-autoilijat Velco "Vel" Miletich ja Parnelli Jones.
Ensin Parnelli kilpaili vain Amerikassa, kunnes se nousi F1:een Firestonen sponsoroimana vuonna 1974. Kuninkuusluokassa kausi jäi tallin parhaaksi, kun Mario Andretti saavutti viisi MM-pistettä ja yhden kilpailun nopeimman kierroksen.
Al Unser voitti Indianapolis 500 -kilpailun vuonna 1970 ajaessaan Parnelli tallissa.
Saavutukset.
Nopeimmat kierrokset
Formula 1 -tulokset.
Paksunnos tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivoitu" kilpailun nopeinta kierrosta.
Artturi Salovaara

Armas Artturi Salovaara (19. marraskuuta 1883 Viipuri – 19. syyskuuta 1908 Viipurin maalaiskunta) oli sortokauden aktivisteihin kuulunut suomalainen toimittaja, joka vuonna 1905 yritti Helsingin Senaatintorilla murhata Suomen kenraalikuvernöörin apulaisen Vladimir Deutrichin.
Varhaiset vuodet.
Salovaaran vanhemmat olivat seppä Karl Henrik Nyberg ja Engla Maria Juhontytär. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta vuonna 1903. Salovaaralla ei ollut varaa jatkaa heti opintojaan, joten hän työskenteli aluksi kansakoulunopettajana Pyhäjärvellä ja vuoden 1904 "Wiipuri"- ja "Karjala"-sanomalehtien toimittajana, kunnes seuraavana vuonna kirjautui Helsingin yliopistoon.
Deutrichin murhayritys.
Attentaatin salaneuvos Deutrichia vastaan olivat suunnitelleet Suomen aktiivinen vastustuspuolue ja Helsingin työläisaktivistien taisteluosasto. Ylioppilas F. W. Klingstedt valmisti pommin Helsingin yliopiston kemian laitoksella, räjähdysaineet puolestaan saatiin Sveitsissä asuneilta venäläisiltä vallankumouksellisilta. Heinäkuun 19. päivänä 1905 Salovaara seurasi Deutrichia tämän poistuessa Senaatintalosta ja kävellessä Senaatintorin poikki Aleksanterinkadun poliisilaitosta kohti. Salovaara sytytti taskustaan ottamansa pommin sikarillaan ja onnistui heittämään sen maahan aivan lähelle Deutrichiä, mutta tämä ehti loikata kauemmas ennen kuin pommi räjähti. Räjähdys kaatoi Deutrichin maahan, mutta hän haavoittui vain lievästi sääreen. Salovaara pakeni Kauppatorin suuntaan, jossa hän onnistui karistamaan kannoilta takaa-ajossa olleet venäläiset kadetit.
Murhayrityksen jälkeen Salovaara lähti aktivistien avustuksella maanpakoon Yhdysvaltoihin, josta hän palasi takaisin Suomeen jo vuoden 1906 alussa, poliittisen tilanteen muututtua syksyn 1905 suurlakon myötä. Yhdysvalloissa Salovaara solmi myös avioliiton Olga Hännisen kanssa ja perheeseen syntyi myöhemmin yksi poika. Suomeen palattuaan hän muutti jälleen kotikaupunkiinsa Viipuriin, jossa Salovaara työskenteli "Karjala"-sanomalehden uutisosaston päällikkönä.
Kuolema.
Artturi Salovaara kuoli syyskuussa 1908 pudottuaan junasta. Hän oli lähtenut työpaikaltaan "Karjalan" toimituksesta myöhään perjantai-iltana ja matkustanut paikallisjunalla kohti Tienhaarassa sijainnutta kotiaan. Salovaara oli kuitenkin tuntemattomasta syystä pudonnut junasta ja jäänyt sen alle. Ruhjoutunut ruumis löydettiin seuraavana aamuna kiskoilta Hovinmaan ja Ykspään asemien väliltä. Hänen ylitseen oli ennen löytämistä ehtinyt ajaa vielä kaksi muutakin junaa.
Salovaara haudattiin Viipuriin Ristimäen hautausmaalle ilman kirkollisia menoja, koska hän oli viimeisinä vuosinaan ateisti. Samoin oli menetelty myös Salovaaran hieman aikaisemmin kuolleen pojan kohdalla, joka kirkkomaan sijaan haudattiin Viipurin maalaiskuntaan Kärstilän kartanon maille. Viranomaiset eivät kuitenkaan antaneet lupaa laskea Salovaaraa poikansa viereen. Hautajaisissa oli paikalla lukuisia paikallisia merkkimiehiä, muistopuheen pitivät muun muassa Uno Serenius ja Matti Autio. Lisäksi haudalle toimittivat oman tervehdyksensä tuntemattomaksi jääneet "nimettömät toverit", joiden seppele oli varustettu punamustalla nauhalla.
Disabled Peoples' International

Disabled Peoples' International (DPI) on vammaisten kansallisten järjestöjen muodostama verkosto. Se on perustettu edistämään vammaisten ihmisoikeuksia osallistumisen ja tasa-arvoisuuden avulla.
DPI tukee yli 120 maassa järjestöjä, jotka auttavat vammaisia heidän arkisissa asioissaan. DPI:n tavoitteet ovat:
Ville Mäkäläinen

Ville Mäkäläinen (s. 27. helmikuuta 1985 Hyvinkää) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi pääasiassa heittävänä takamiehenä sekä pienenä laitahyökkääjänä mutta kykeni pelaamaan myös pelintekijän sekä ison laitahyökkääjän pelipaikoilla.
Mäkäläinen valittiin Korisliigan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi kaudella 2006–2007 ja saman sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi kaudella 2013–2014. Hän saavutti joukkuemenestystä Namika Lahden ja Bisons Loimaan joukkueissa.
Mäkäläisen veljet Vesa Mäkäläinen ja Valtteri Mäkäläinen ovat myös pelanneet koripalloa pääsarjatasolla.
Pelaajaura.
Mäkäläinen aloitti koripalloilijanuransa Namika Lahdessa, jonka SM-sarjassa pelaavassa edustusjoukkueessa hän aloitti kaudella 2001–2002, jolloin hän oli joukkueen kokoonpanossa mukana viidessä ottelussa. Peliaikaa ei näissä otteluissa kuitenkaan vielä tullut. Seuraavina kausina Mäkäläisen vastuu joukkueessaan kasvoi. Kaudella 2005–2006 hän pelasi runkosarjan otteluissa jo keskimäärin lähes 20 peliminuuttia ja teki 42 pelaamassaan runkosarjan ottelussa pisteitä 6,0 keskiarvolla. Pudotuspeleissä pisteitä syntyi kymmenessä ottelussa keskimäärin 9,1.
Kausi 2006–2007 oli Mäkäläiselle läpimurtokausi. Hänen pistekeskiarvonsa nousi runkosarjassa jo lukemaan 12,1 ja peliminuutteja tuli ottelua kohden lähes 30. Pudotuspeleissä Mäkäläinen teki 12 ottelussa pisteitä 13,1 keskiarvolla. Namika Lahden kausi päättyi SM-hopeaan ja Mäkäläinen arvostettiin kauden palkitsemistilaisuudessa vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Kesällä 2007 hän kävi pelaamassa Italiassa ULEB-kesäliigaa tavoitteenaan seuraavaksi kaudeksi pelipaikka Etelä-Euroopasta. Kesän aikana hänet nostettiin ensi kertaa myös miesten koripallomaajoukkueeseen.
Kaudeksi 2007–2008 Mäkäläinen teki jo hyvissä ajoin jatkosopimuksen Namika Lahden kanssa. Sopimukseen sisältyi kuitenkin pykälä, jonka mukaan hänellä oli heinäkuun loppuun asti mahdollisuus lähteä tulevaksi kaudeksi ulkomaan kentille. Sopimusta ulkomaille ei kuitenkaan syntynyt joten Mäkäläinen jatkoi uraansa kasvattajaseurassaan vielä vuoden. Runkosarjan aikana Mäkäläinen teki pisteitä joukkueelleen 14,0 keskiarvolla. Namika Lahden kausi päättyi puolivälieriin, joissa Mäkäläinen teki pisteitä kolmessa ottelussa keskimäärin 8,3 ottelua kohden.
Kaudeksi 2008–2009 Mäkäläinen yritti jälleen saada sopimusta ulkomaille. Sopivaa tarjousta ulkomailta ei tullut ja Mäkäläinen päätti jatkaa uraansa vielä Suomessa. Hän siirtyi kasvattajaseurastaan uusien haasteiden toivossa Korisliigassa pelaavan KTP-Basketin joukkueeseen.
Kaudeksi 2009–2010 Mäkäläinen löysi ulkomailta seurakseen Worthing Thunderin. Kaudeksi 2010–2011 Mäkäläinen teki sopimuksen Korisliigassa pelaavan Espoon Hongan kanssa. Pelattuaan kauden Hongassa Mäkäläinen palasi kaudeksi 2011-2012 takaisin kasvattajaseuraansa Namika Lahteen.
Mäkäläinen lopetti pelaajauransa kesällä 2017.
Yksityiselämä.
Ville Mäkäläinen meni naimisiin kesällä 2015 sairaanhoitaja ja vuoden 2009 Miss Suomi Essi Pöystin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta. Huhtikuussa 2016 Iltalehdelle antamassaan haastattelussa Pöysti kertoi parin ostaneen talon pääkaupunkiseudulta.
Yourself or Someone Like You

Yourself or Someone Like You on Matchbox Twentyn esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1996. Albumi sisältää viisi menestyssingleä ja sitä myytiin yli 12 miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa. Se myi moninkertaista platinaa myös Kanadassa ja Australiassa.
Kappaleluettelo.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rob Thomas, ellei toisin mainittu.
Mad Season (albumi)

Mad Season on Matchbox Twentyn toinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2000. Se sisältää singlet "Bent", "If You're Gone", "Mad Season" ja "Last Beautiful Girl".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rob Thomas, ellei toisin mainittu.
Dariusz Dudka

Dariusz Dudka (s. 9. joulukuuta 1983 Kostrzyn) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on 183 cm pitkä ja painaa 83 kg.
Ura.
Dudka kuului kaudella 1999–2000 Celuloza Kostrzynin joukkueeseen, mutta ei pelannut yhtään ottelua. Ammattilaisuransa hän aloitti varsinaisesti KS Amica Wronkissa, jossa pelasi 93 ottelua tekemättä yhtään maalia. Vuosina 2005–2008 Dudka pelasi Wisła Krakovassa, jossa voitti Puolan mestaruuden 2005. Wisła Krakovasta Dudka siirtyi Ranskan liigan AJ Auxerreen. Sen jälkeen hän on pelannut myös espanjalaisseura Levantessa.
Puolan maajoukkueessa Dudka debytoi vuonna 2004. Sen jälkeen hän nousi maansa kärjen tuntumaan ja oli mukana MM-kisoissa 2006, missä hän pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi täyden ajan Puolan kaikissa kolmessa ottelussa.
S/S Wellamo (1927)

S/S Wellamo (III) rakennettiin vuonna 1927 A/S Kjøbenhavns Flydedok &amp; Skibsværftillä Suomen Höyrylaiva Oy:lle. Höyrylaiva Wellamo oli toinen samanniminen laiva yhtiön laivastossa, ensimmäinen Wellamo oli upotettu vuonna 1916. Wellamo suunniteltiin S/S Ariadnen pariksi Helsinki–Tallinna–Stettin-linjalle sekä kulkemaan Lyypekin ja Helsingin väliä. Vuonna 1931 S/S Oberonin haaksirikon jälkeen Wellamo siirtyi Helsinki–Kööpenhamina–Hull-reitille.
Toisen maailmansodan jälkeen 1945 Wellamo muutettiin öljylämmitteiseksi ja samalla varustettiin tutkalla − toisena suomalaisena aluksena. Wellamon suurta matkustajakapasiteettia tarvittiin kipeästi sodan jälkeen Turku–Maarianhamina–Tukholma-linjalla, mistä se siirtyi vuonna 1960 Helsinki–Travemünde-reitille sieltä poistuneen S/S Oihonnan tilalle.
Wellamo matkasi Tallinnaan 9. heinäkuuta 1965 ensimmäisenä suomalaisena matkustajalaivana toisen maailmansodan jälkeen.
Suomen Höyrylaiva Oy:n (SHO) M/S Finlandian uudistamisen valmistuminen Helsinki–Travemünde-linjalle teki Wellamon tarpeettomaksi ja vuoden 1966 purjehduskausi jäi laivan viimeiseksi SHO:n omistuksessa. Syyskuussa 1966 Wellamo laitettiin seisomaan Helsingissä, kunnes se myytiin lokakuussa 1967 M. Rauanheimo Oy:lle Kokkolaan.
Vuonna 1968 laiva kastettiin Ouluttareksi, ja se liikennöi Kokkolan ja Härnösandin välillä. Talvet 1967 ja 1968 alus toimi turistihotellina Härnösandissa. Laiva myytiin tammikuussa 1969 uudelleen Rederi AB Vasa-Umeålle. Toukokuussa uusi varustamo otti laivan vastaan ja kastoi sen S/S Örneniksi. Uudella nimellä laiva liikennöi kesän 1969 Vaasan ja Örnsköldsvikin välillä. Syyskuussa 1969 laiva myytiin Vasa Skrothandelille, joka myi sen eteenpäin Helsingin Romuliikkeelle purettavaksi Katajanokalla Helsingissä. Lokakuussa 1969 laiva saapui Helsinkiin. Talven 1969-1970 aikana laivan sisustus myytiin ja romuttaminen pääsi alkamaan keväällä 1970. Laivan kapteeninhytti otettiin romutuksen yhteydessä talteen ja se on museoituna Suomen merimuseossa Kotkassa.
S/S Wellamo (III):n pituus oli 80,01 metriä, leveys 12,23 metriä ja syväys 5,24 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 944 bruttorekisteritonnia (890 nettorekisteritonnia) ja nopeus 13 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 2 190 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli I-luokassa 71 ja II-luokassa 106.
Jerald Fields

Jerald Fields (s. 15. maaliskuuta 1982 Gainesville, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Korisliigassa pelaavaa Joensuun Katajaa. Hän pelaa joukkueessaan sentterin sekä ison laitahyökkääjän pelipaikoilla.
Kausi 2011–2012 Katajassa on Fieldsille neljäs kausi Korisliigassa, aiemmin hän on edustanut Suomessa KTP-Basketia sekä Torpan Poikia. Suomen lisäksi Fields on pelannut urallaan ammattilaisena Yhdysvalloissa, Espanjassa, Belgiassa ja Ranskassa.
Fieldsin ensimmäisellä Suomessa pelatulla kaudella hänet valittiin Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi. Kaudella 2007–2008 hän voitti runkosarjan torjuntatilaston Korisliigassa. Toinen kausi Suomessa jäi Fieldsin osalta tosin vajaaksi hänen jäätyään kiinni kannabiksen käytöstä, josta johtuen hänet asetettiin väliaikaiseen kilpailukieltoon.
Payback – tilinteko

Payback – tilinteko on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Brian Helgeland ja pääosassa on Mel Gibson.
Juoni.
Elokuva kertoo Porterista, joka suunnittelee kaverinsa Val Resnickin kanssa pientä ryöstöä. Val tarvitsee 130 000 dollaria päästäkseen erään yhtiön leipiin ja niinpä Porter päättää auttaa häntä.
Mutta helpon keikan jälkeen Val pettää hänet ottaen Porterinkin rahat. Porter saa pari kertaa luodista ja hänet jätetään kuolemaan. Sairaalassa herättyään Porter aloittaa raivokkaan takaa-ajon saadakseen kiinni Valin ja ansaitsemansa 70 000 dollaria.