tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anna Airola

Anna Elena Airola (s. 1994 Kokkola) on suomalainen näyttelijä ja laulaja, joka on tullut tutuksi etenkin pääroolistaan Ylen televisiosarjassa "Aikuiset". Hän kuuluu myös Ykspihlajan Kino-orkesteri -nimiseen yhtyeeseen.
Airola aloitti opiskelun Teatterikorkeakoulun näyttelijätaiteen koulutusohjelmassa vuonna 2017. Teatteritaiteen maisteriksi hän valmistui vuonna 2022. Aiemmin hän on käynyt myös vuoden mittaisen Laajasalon opiston teatterilinjan. Ylioppilaaksi hän on kirjoittanut Kaustisen musiikkilukiosta vuonna 2013.
Anna Airola on varttunut Kokkolan Ykspihlajassa. Hänen sisaruksiaan ovat näyttelijä Oona Airola, toimittaja-musiikintekijä Laura Airola, sirkustaiteilija Sara Airola, sekä muusikko-näyttelijä Aaro ”Arppa” Airola. Äiti Outi Airola on työskennellyt toimittajana. Sisarukset ovat perustaneet yhdessä lapsuudenkotinsa mukaan nimetyn Ykspihlajan Kino-orkesterin.
Airola palkittiin vuoden tv-näyttelijänä vuonna 2021 ja vuoden pääosanäyttelijänä Kultainen Venla 2022 -gaalassa ("Aikuiset").
Theodore Bruce

Theodore William ”Bill” Bruce (28. heinäkuuta 1923 Adelaide – 1. elokuuta 2002) oli australialainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili myös pikajuoksussa.
Bruce saavutti pituushypyssä olympiahopeaa Lontoossa 1948 estäen Yhdysvaltojen kolmoisvoiton lajissa ja ollen Australian historian ensimmäinen pituushypyn olympiamitalisti. Hän kuului Lontoossa myös Australian 4×100 metrin pikaviestijoukkueeseen, joka karsiutui loppukilpailusta.
Lanfangin tasavalta

Lanfangin tasavalta oli Borneon saarella vuodesta 1777 vuoteen 1885 olemassa ollut valtio. Sen perustivat Kiinasta Borneoon alun perin kultakaivoksiin työskentelemään muuttaneet siirtolaiset, joista suurin osa oli hakkoja. Alankomaalaiset kävivät tasavaltaa vastaan kolme sotaa, joista viimeisessä 1884–1885 valloittivat sen.
Lanfangin tasavallan asukkaiden jälkeläisiä asuu edelleen merkittäviä määriä Borneolla. Länsi-Kalimantanissa etnisten kiinalaisten määrä oli vuoden 2017 tietojen mukaan 314 000 eli 9,62 prosenttia koko väestöstä.
Historia.
Noin 1750-luvulla malaijilaiset sulttaanit alkoivat rekrytoida Kiinan etelärannikolta työvoimaa Borneon kulta- ja tinakaivoksiinsa. Kiinalaiset siirtolaiset järjestäytyivät parinkymmenen vuoden aikana kolmeksi yhtiöksi eli "kongsiksi", jotka olivat Lanfang, Fosjoen ja Samtiaokiae, tarkoituksenaan paitsi helpottaa hallintoa myös puolustautua ulkopuolisia vastaan. Vuonna 1777 useat kongsit yhdistyivät ja muodostivat Luo Fangbon johdolla Lanfangin tasavaltana tunnetun konfederaation.
Terttu Kainuvaara

Terttu Elin Kainuvaara (synt. Inberg, 4. helmikuuta 1894 Kuopio – 10. kesäkuuta 1955 Raahe) oli suomalainen pikajuoksija ja uimahyppääjä.
Elämä.
Kainuvaara kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1916, ja toimi voimistelunopettajana Käkisalmessa 1921–1924 ja Terijoella 1925–1926. Vuonna 1927 Kainuvaara suoritti voimistelunopettajan tutkinnon ja 1928 käytännölliset kokeet lehtorin virkaa varten, jonka jälkeen hän työskenteli Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton neuvojana ja Raahen keskuskoulun voimistelunopettajana.
Urheilu-ura.
Pikajuoksijana Kainuvaara edusti Kuopion Reipasta ja uimarina Kuopion Uimaseuraa ja Viipurin Uimaseuraa.
Elokuussa 1915 Kainuvaara sivusi Kuopiossa järjestetyissä Pohjois-Savon piirinmestaruuskilpailuissa Olga Virtasen samana kesänä juoksemaa 100 metrin SE-tulosta 13,6. Hänen väitettiin tuolloin juosseen harjoituksissa jopa alle 13 sekunnin. 
Uimahypyssä Kainuvaara voitti suorien kerroshyppyjen Suomen mestaruuden vuonna 1917. 
Yksityiselämä.
Terttu Kainuvaaran veli oli uimahyppääjä Kalle Kainuvaara.
Theodor Mundt

Theodor Mundt (1808–1861) oli Nuoren Saksan kirjailijoita. Hänen teoksensa ovat enimmäkseen jääneet unohduksiin. Niistä mainittavia ovat "Moderne Lebenswirren" (1834), "Madonna, Unterhaltungen mit einer Heiligen" (1835), romaanit "Thomas Müntzer" (1841) ja "Graf Mirabeau" (1858) sekä "Die Kunst der deutschen Prosa" (2. p. 1843), "Geschichte der Literatur der Gegenwart" (1853)
Franz von Werner

Murad Efendi, alkuperäinen nimi Franz von Werner (1836–1881) oli saksalais-turkkilainen diplomaatti ja runoilija. Hän siirtyi Itävallan armeijasta Turkin sotapalvelukseen 1853 ja tuli 1856 virkamieheksi Turkin ulkoasiain ministeriöön. Hän kuoli lähettiläänä Haagissa. Hän julkaisi saksaksi lyyrisiä runoelmia ja näytelmiä, joista esimerkkeinä "Selim III", "Marino Falieri" ja "Ines de Castro".
Viite – Tieteen ja teknologian vihreät

Viite – Tieteen ja teknologian vihreät ry on liittomuotoinen Vihreä liitto r.p:n jäsenyhdistys, jonka tavoitteena on edistää tutkittuun tietoon perustuvaa politiikkaa. Liiton puheenjohtajana on tammikuusta 2023 lähtien toiminut kansanedustaja Hanna Holopainen.
Tavoitteet.
Viite ry on feministinen yhdistys, joka edistää tasa-arvoa, yhdenvertaisuutta, ihmisoikeuksia sekä luonnonsuojelua tieteen ja teknologian näkökulmasta.
Hallitus.
Viite ry:n toimintaa ohjaa valtakunnallinen hallitus, jonka 2023 jäsenet ovat:
Yhdistyksen toiminnanjohtajana työskentelee Tuomo Liljenbäck.
Jäsenyhdistykset.
Vuoteen 2024 mennessä Viitteen jäsenyhdistyksiä olivat:
Oraheinät

Oraheinät ("Cladoraphis") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia.
Mohnish Bahl

Mohnish Bahl (s. 14. elokuuta 1961 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä Nutanin ja merivoimien komentajakapteeni Rajnish Bahlin poika.
Valko-Venäjän presidentinvaalit 2020

Valko-Venäjän presidentinvaalit 2020 järjestettiin vuoden 2020 elokuussa. Vaalit voitti maan pitkäaikainen presidentti Aljaksandr Lukašenka, joka astui kuudennelle kaudelleen. Vaaleja on kritisoitu laajasti, ja tuloksia epäillään manipuloiduiksi, sillä suurimpia oppositioehdokkaita estettiin astumasta ehdolle ja riippumattomia vaalitarkkailijoita ei päästetty seuraamaan vaaleja.
Vaalitulosten julkaisemisen jälkeen maassa puhkesi laajoja mielenosoituksia, joissa pidätettiin satoja, ehkä tuhansia ihmisiä, loukkaantuneita on satoja, joukossa poliiseja. Yksi mielenosoittaja kuoli.
Opposition ehdokas Svjatlana Tsihanouskaja sai 10,12 prosenttia äänistä. Hän pakeni heti tulosten julkistamisen jälkeen Liettuaan. Hän ilmoitti, ettei ole halukas asettumaan ehdolle presidentinvaaleissa tulevaisuudessa.
Opposition mielenosoitukset jatkuivat viikkoja.
Tulokset.
Taulukossa on esitetty Valko-Venäjän hallinnon julkaisemat viralliset tulokset.
Animal Ambition

Animal Ambition on rap-artisti 50 Centin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 3. kesäkuuta 2014.
Marie d’Orléans

Marie Christine Caroline Adélaïde Françoise Léopoldine d’Orléans (12. huhtikuuta 1813 Palermo – 6. tammikuuta 1839 Pisa) oli Ranskan prinsessa, joka tunnetaan myös kuvanveistäjänä ja piirtäjänä. Hänen isänsä oli Ranskan kuningas Ludvig Filip.
Elämänvaiheita.
Marie d’Orléans pääsi opiskelemaan taidetta isänsä vapaamielisyydestä johtuen. Hänen taideopettajinaan toimivat Ary Scheffer ja David d’Angers.
Scheffer oli sitä mieltä, että prinsessalla oli hyvä mielikuvitus ja näkemystä taiteesta, mutta että hänen piirrosjälkensä oli huono. Itse asiassa Scheffer oli lähellä lopettaa prinsessan opettamisen.
Kun Marie d’Orleansin vanhempi sisar Louise d’Orléans oli solminut avioliiton Belgian kuninkaan Leopold I:n kanssa, Marie vajosi masennukseen. Saadakseen oppilaansa piristymään Scheffer vei hänet kuvanveistäjän ateljeeseen. Pian prinsessan päivät täyttyivät kuvanveiston opiskelusta. Nyt kukaan ei enää kritisoinut häntä huonosta piirrosjäljestä. Marie d’Orleansin harvat säilyneet työt todistavat aidosta lahjakkuudesta. Hän oli kiinnostunut myös lasimaalauksista, ja erään Fontainebleaun palatsissa sijaitsevan kappelin lasimaalaukset on tehty hänen suunnitelmiensa mukaan.
Heinäkuun monarkian aikana Versailles’n palatsi päätettiin muuttaa ”Ranskan kunnian museoksi”. Sinne sijoitettiin sarja veistoksia, jotka kuvaisivat maan historian kunniakkaimpia johtajia. Marielta tilattiin Jeanne d’Arcin patsas. Hän kuvaa siinä Ranskan keskiaikaisen sankarin ja pyhimyksen täydessä sotisovassa, pää taivutettuna kuulemaan jumalallista ohjausta, risti kädessään hurskauden merkkinä. Teos herätti yleistä ihastusta ja sai hyvät arvioinnit vuonna 1837.
Vuonna 1837 Marie d’Orleans solmi avioliiton saksalaisen ruhtinaan Alexander von Württenbergin kanssa. Liitosta syntyi poika, Philippe. Seuraavana vuotena tulipalo syttyi Marien ateljeessa ja hänen täytyi paeta kylmään talviyöhön. Hänen terveytensä oli heikentynyt synnytyksen yhteydessä eikä talviyöhön pakeneminen sitä parantanut, vaan heikensi sitä. Lääkäri määräsi hänet siirtymään terveellisemmän ilmanalan äärelle lähelle Välimerta. Tämä ei kuitenkaan pystynyt prinsessaa pelastamaan, vaan hän menehtyi tuberkuloosiin. Hänen tiedetään piirtäneen viimeisiin päiviinsä saakka: hän pyysi makuuhuoneeseensa enemmän valoa, jotta näkisi piirtää.
Reggiane Re.2003

Reggiane Re.2003 oli toisen maailmansodan aikainen italialainen tiedustelulentokone, joka oli jatkokehitystä Re.2002 hävittäjäpommittajalle.
Suunnittelu.
Kone suunniteltiin osallistumaan Italiassa järjestettyyn tiedustelulentokoneen suunnittelukilpailuun. Siinä oli kaksipaikkainen ohjaamo pilotille ja tiedustelijalle, myös valokuvauslaitteistoa oli asennettu. Koneen moottorin piti olla Fiat A.74 RC.38, mutta se päätettiin vaihtaa Piaggio P.XI Bis RC 40:n. Aseistuksena oli kaksi 12,7 mm konekivääriä rungossa ja 7,7mm konekiväärit siivissä. Runkoon asennettiin myös kahdet pommiripustimet mahdollistaen pommilastin 500kg:n asti. 
Koneen ensimmäinen prototyyppi oli muunneltu Re.2002, joka teki ensilentonsa 29.6.1941 lupaavin tuloksin, minkä seurauksena tilattiin kaksi koesarjakonetta, sekä kahdensadan koneen suursarja. Italian sotaonnen käännyttyä päätettiin hävittäjien tuotanto siirtää etusijalle, joten Re.2003:n tilaus peruttiin. Vain yksi koesarjan kone saatiin valmistettua ja toinen jäi kokoonpanovaiheeseen.
Tekniset tiedot.
Yleiset ominaisuudet
Suoritusarvot
Aseistus
Rashida Tlaib

Rashida Harbi Tlaib (s. 24. heinäkuuta 1976 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on edustanut Michiganin 13. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2019 lähtien. Tätä ennen Tlaib toimi Michiganin osavaltion edustajainhuoneessa. Hän on yhdessä Ilhan Omarin kanssa ensimmäinen musliminainen Yhdysvaltain kongressissa.
Gilliamin piirikunta

Gilliamin piirikunta () on Yhdysvaltojen Oregonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 912 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Condonin kaupunki. Piirikunta on perustettu 25. helmikuuta 1885.
Sarasotan piirikunta

Sarasotan piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 433 742 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Sarasotan kaupunki. Piirikunta perustettiin 14. toukokuuta 1921.
Salokangas

Salokangas on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Juhannuskriisi

Juhannuskriisi () oli muutaman päivän kestänyt poliittinen kriisi, joka puhkesi Ruotsissa toisen maailmansodan aikana juhannusviikolla 1941, kun Saksa aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon ja vaati Ruotsia sallimaan joukkojensa kauttakuljetuksen Ruotsin alueen läpi Suomeen, mikä kyseenalaisti Ruotsin puolueettomuuden. Ruotsin hallitus suostui Saksan vaatimukseen.
Ruotsi oli jo kesällä 1940 joutunut sallimaan rahallista korvausta vastaan Saksan armeijan joukkojen ”lomalaiskuljetukset” Ruotsin rataverkon kautta miehitettyyn Norjaan, mutta Ruotsi katsoi olevansa yhä puolueeton sodassa. Saksa aloitti hyökkäyksen Neuvostoliittoon 22. kesäkuuta 1941 vastaisena yönä. Seuraavana aamuna Saksan korkea edustaja Karl Schnurre yhdessä Saksan lähettilään Wiedin prinssi Viktorin kanssa esitti Ruotsin ulkoministeri Christian Güntherille viiden kohdan vaatimuslistan. Tärkein vaatimus oli, että Ruotsin oli sallittava kenraali Erwin Engelbrechtin komentaman ja 15 000 miestä käsittävän niin sanotun Engelbrecht-divisioonan kuljetus Norjasta rautateitse Ruotsin kautta Suomeen, jossa se osallistuisi hyökkäykseen. Vaatimuksen katsottiin loukkaavan Ruotsin puolueettomuutta, mutta Saksan nootissa vihjattiin, että siitä kieltäytymisen tulkittaisiin vihamieliseksi eleeksi.
Ruotsin vastausta pohdittiin Per Albin Hanssonin hallituksessa sekä valtiopäivien ulkoasiainvaliokunnassa ja valtiopäiväryhmien kesken. Päähallituspuolueen eli sosiaalidemokraattien ministereistä valtiovarainministeri Ernst Wigforss ja puolustusministeri Per Edvin Sköld olivat tiukimmin saksalaisten kauttakulkua vastaan. Myös monet sosiaalidemokraattien valtiopäiväedustajista vastustivat Saksan vaatimukseen suostumista, kun taas hallituskoalition oikeistopuolueet, puolueisiin kuulumaton ulkoministeri Günther ja yleensä hallituksen politiikkaan puuttumista vältellyt kuningas Kustaa V kannattivat sitä. Yhtenä perusteluna vaatimukseen suostumiselle oli, että Ruotsin tulisi tukea Suomea, jonka tiedettiin liittyvän pian sotaan Saksan rinnalle. Lopulta pääministeri Hansson taivutteli hallituksensa suostumaan väittämällä, että kuningas luopuisi muuten kruunusta. Saksan Tukholman-lähettiläs Wiedin prinssi Viktor viesti samaa kuningas Kustaan kannasta myös Berliiniin. Historiantutkimus ei ole kyennyt vahvistamaan, uhkasiko Kustaa V todella hallitusta kruunustaluopumisella. Ulkoministeri Günther lähetti jo Saksalle alustavan myöntävän vastauksen, virallisesti Ruotsin päätös vahvistui valtiopäivien äänestyksen jälkeen 25. kesäkuuta.
Engelbrecht-divisioona kuljetettiin Ruotsin läpi Oslosta Haaparannalle 25. kesäkuuta – 12. heinäkuuta. Yleinen mielipide Ruotsissa tuki hallituksen ratkaisua, sillä Saksan pelättiin muuten hyökkäävän Ruotsiin ja monet halusivat Ruotsin tukevan ainakin Suomen sodankäyntiä Neuvostoliittoa vastaan. Osa ruotsalaisista myös toivoi Saksan voittoa.
Rakhee Gulzar

Rakhee Gulzar (o.s. Majumdar; s. 15. elokuuta 1947 Ranaghat, Länsi-Bengali, Intia), myös pelkästään Rakhee, on intialainen näyttelijä. Hän on näytellyt hindin- ja bengalinkielisissä elokuvissa. Rakhee on voittanut National Film Awards -palkinnon ja kolme Filmfare Awards -palkintoa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2003.
Yksityiselämä.
Rakheen ensimmäisen avioliiton päätyttyä eroon hän meni naimisiin Gulzarin kanssa vuonna 1973, mutta he muuttivat erilleen vain vuoden naimisissa olon jälkeen. Heillä on tytär, elokuvaohjaaja Meghna Gulzar.
Ståhl

Ståhl on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yhdystie 3358

Yhdystie 3358 on tie joka kulkee Virtain Vaskivedeltä saman kaupungin alueella sijaitsevalle Vaskuulle. Tien pituus on noin 11 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Havangantie" koko matkan. Ensimmäistä 200 metrin pituista asvaltoitua suoraa lukuun ottamatta tie on päällystämätöntä hiekkatietä koko matkan.
Ōami-Shirasato

Ōami-Shirasato () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin keskiosassa. Kaupungin alue ulottuu Kujūkurin hiekkarannalta sisämaahan Kujūkurin tasangolle. Ōami-Shirasatossa on 49 039 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 58,08 neliökilometriä. 
Ōami-Shirasaton maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Ōamin ja Shirasaton maaseutukaupungit sekä Masuhon kyläkunta. Kaupunkioikeudet Ōami-Shirasato sai vuonna 2013. Kaupungin keskusta sijaitsee Ōamissa, joka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana. Perinteinen elinkeino rannikon Shirasatossa oli sardiinien kalastus. 1970–1980-luvuilta lähtien Ōami-Shirasato on kasvanut nopean rautatieyhteytensä ansiosta yhtenä Tokion ja Chiban esikaupungeista. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan riisin viljelyä ja puutarhaviljelyä.
Ōami-Shirasaton rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Honkoku-jin buddhalainen temppeli. Tyynenmeren rannikolle vierailijoita houkuttelevat uimarannat. Ōami-Shirasatoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Sotobō-linja ja Tōgane-linja.
Yhdystie 3352

Yhdystie 3352 on tie, joka kulkee Kihniön Niskoksesta Virtain Koronkylään. Tien pituus on noin 22 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Kihniön alueella "Niskoksentie" ja "Vaskuuntie" Virtain alueella. Tie on asvaltoitua yhdystien 3353 risteyksen kohdalla sijaitsevalla kilometrin mittaisella osuudella sekä viimeisellä kolmen kilometrin mittaisella osuudella ennen Koronkylää. Muutoin tie on päällystämätöntä soratietä koko matkaltaan.
Kääpiöpussiunikeko

Kääpiöpussiunikeko eli paksuhäntäburra ("Cercartetus nanus") on pussiunikekojen (Burramyidae) heimoon kuuluva nisäkäslaji.
Aikuisen kääpiöpussiunikeon ruumiin ja pään yhteispituus on 75–00 senttimetriä. Hännän pituus vaihtelee 75 ja 105 senttimetrin välillä. Kääpiöpussiunikeko painaa keskimäärin 40 grammaa. Turkin väri vaihtelee selkäpuolella harmaasta vaaleanruskeaan ja vatsapuolella valkeasta liuskeenväriseen. Korvat ovat suhteellisen suuret. Silmät ovat melko tummat ja pullistuneen muotoiset.
Kääpiöpussiunikekoa tavataan kotoperäisenä Australian itä- ja kaakkoisosissa sekä Tasmanian saarella mukaan lukien Flinders Island ja King Island.
Kääpiöpussiunikeon lisääntymisaika kestää Australian mantereella keväästä syksyyn ja Tasmaniassa myöhäistalvesta kevääseen. Naaras saavuttaa sukukypsyyden noin 190 päivän iässä ja saa kerralla keskimäärin neljä poikasta.
Vithaya Pansringarm

Vithaya Pansringarm, myös Pu Vithaya, (; s. 11. elokuuta 1959 Bangkok) on thaimaalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Nicolas Winding Refnin ohjaamassa jännityselokuvassa "Only God Forgives". Thaimaassa hän käyttää myös nimeä "Pu Vithaya".
Pansringarm on myös näytellyt pieniä sivurooleja elokuvissa "Kauhea kankkunen 2", "Megalodon" ja "".
Pansringarm sai 2014 Shanghain elokuvajuhlien parhaan miespääosan palkinnon roolista elokuvassa "The Last Executioner".
Palettihautojat

Palettihautojat ("Benitochromis") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kuusi lajia, joita tavataan Afrikasta:
Yhdystie 3353

Yhdystie 3353 on tie joka kulkee Virtain Kantoperältä saman kaupungin alueella sijaitsevalle Ruohoperälle. Tien pituus on 7 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Kortteentie" koko matkan. Kantoperältä Kortteen asemanseudun pohjoislaidalle tie on asvaltoitua ja päällystämätöntä soratietä koko loppumatkan.
Helsingin Naisurheilijat

Helsingin Naisurheilijat oli vuosina 1932–1979 toiminut helsinkiläinen urheiluseura, joka keskittyi naisten yleisurheiluun. Se oli Suomen ensimmäinen naisurheiluseura ja perustettiin aikana, jolloin Suomen Urheiluliitto oli luopunut naisten kilpailutoiminnasta, eivätkä myöskään naisten voimistelujärjestöt hyväksyneet kilpaurheilua. Asiaa aktivoi myö se, että vuoden 1928 Amsterdamin ja 1932 Los Angelesin olympialaisiin oli otettu naisten yleisurheilulajeja.
Helsingin Naisurheilijoiden toiminnan alkuaikojen merkittävin hahmo oli Lempi Hartikka.
Kalevan Kisoissa seuran urheilijat voittivat kaikkiaan 11 Suomen mestaruutta. Helsingin Naisurheilijoiden joukkue teki myös kuusi 4 x 100 metrin viestijuoksun Suomen ennätystä vuosina 1939 ja 1956–1965.
Seututie 348

Seututie 348 on tie joka kulkee Mänttä-Vilppulasta Keuruulle. Tien pituus on 41 kilometriä.
Tien osoitenimenä on "Riihikankaantie" kantatieltä 58 seututien 347 risteykseen, "Keuruuntie" maakuntarajalle, ja "Kolhontie" koko loppumatkan eli valtatien 23 risteykseen.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1900 – miesten maraton

Vuoden 1900 kesäolympialaisten maratonkilpailu juostiin 19. heinäkuuta 1900. Matkan pituus oli 40,26 kilometriä. Kilpailu käytiin Pariisissa ja juoksu alkoi Bois de Boulognen puistosta. Maratonkilpailun aikana sää oli kuuma ja lämpötila nousi jopa 39 °C:seen. Kilpailu juostiin silti, ja se aloitettiin kello 14.30, jolloin päivä oli kuumimmillaan. Kilpailusta on vain vähän raportteja. George Touquet-Daunis johti juoksua ainakin puolet kilpailusta, jonka keskeyttämisen jälkeen johtoon siirtyi Ernst Fast. Hän jäi kuitenkin lopulta voittajaksi selviytyneelle Michel Théatolle lähes 40 minuuttia.
Michel Théato toimi leipurin assistanttina, ja hän tunsi Pariisin kadut hyvin työnsä puolesta. Myöhemmin Arthur Newton on väittänyt Théaton ja toiseksi tulleen Émile Championin huijanneen ja hyödyntäneen paikallistuntemustaan, koska tämä ei ollut nähnyt heidän ohittavan häntä. Kilpailuraportit eivät kuitenkaan tue tätä väittämää. Vuoden 1900 olympialaisissa ei vielä ollut eri maiden virallisia joukkueita. Kilpailun voittajan Michel Théaton uskottiin olleen ranskalainen, mutta myöhemmin hänen huomattiin olleen luxemburgilainen.
Torsten Wendelin

Torsten Charles Wendelin (12. toukokuuta 1892 Turku – 21. maaliskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Viipurin IFK:ta edustanut Wendelin voitti 100 metrin SM-kultaa vuoden 1910 Kalevan kisoissa. Hänen valmentajanaan toimi George Easton. 
Torsten Wendelin oli mukana myös Vipurin IFK:n jääpallojoukkueessa, joka vuonna 1911 selvisi loppuotteluun Helsingin IFK:ta vastaan. Runsasmaalisessa otelussa viipurilaiset kärsivät kuitenkin tappion kaimaseuralleen.
Pjatnitskoje šossen metroasema

Pjatnitskoje šosse () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 2012.
Abigail Irozuru

Abigail Irozuru (s. 3. tammikuuta 1990) on brittiläinen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on parhaimmillaan sijoittunut MM-kilpailuissa seitsemänneksi.
Irozuru sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Kesäkuussa 2012 hän hyppäsi Sofiassa ennätyksekseen 680 cm mutta samana vuonna Helsingin EM-kilpailuissa hän hyppäsi vain 619 cm eikä päässyt karsinnasta loppukilpailuun. Vuonna 2016 hän lopetti kilpauransa mutta palasi kentille pari vuotta myöhemmin. Vuonna 2019 hän sijoittui sisäratojen EM-kilpailuissa seitsemänneksi tuloksella 650 cm, voitti elokuussa Birminghamissa Britannian-mestaruuden ennätystuloksellaan 686 cm ja sijoittui Dohan MM-kilpailuissa seitsemänneksi tuloksella 664 cm hypättyään karsinnassa 670 cm. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän oli yhdestoista tuloksella 651. Hän karsiutui loppukilpailusta Münchenin EM-kilpailuissa 2022.
Marcell Jacobs

Lamont Marcell Jacobs Jr. (s. 26. syyskuuta 1994) on Yhdysvalloissa syntynyt italialainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksuissa ja pituushypyssä. Hän on 100 metrin juoksun ja pikaviestin olympiavoittaja, 100 metrin Euroopan mestari sekä 60 metrin sisäratojen maailman- ja Euroopan-mestari.
Ura.
Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 Jacobs sijoittui pituushypyssä 11:nneksi. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä. Hän sijoittui Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 100 metrin juoksussa toiseksi vuonna 2019. Hän voitti 60 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 Italian ennätysajalla 6,47. Toukokuussa 2021 Jacobs juoksi 100 metrillä Italian ennätyksen 9,95 s ja paransi Filippo Tortun nimissä ollutta aikaisempaa ennätystä neljällä sekunnin sadasosalla.
Jacobs voitti kultaa vuonna 2021 Tokion olympialaisten 100 metrin juoksussa Euroopan-ennätyksellä 9,80. 4 × 100 metrin viestissä hän juoksi toisen osuuden Italian voittaessa kultaa maan ennätysajalla 37,50. Hän voitti 60 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Belgradissa 2022 Euroopan ennätysajalla 6,41. Jo välierissä hän oli parantanut Italian ennätystä lukemiin 6,45. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 Jacobs pääsi alkueristä jatkoon, mutta vetäytyi välieristä vammariskin vuoksi. Hän oli kärsinyt vammoista ja sairasteluista aikaisemmin saman kauden aiakana. Samana vuonna hän voitti 100 metrin Euroopan-mestaruuden Münchenin EM-kilpailuissa kisaennätysajalla 9,95. Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa 2023 hän saavutti 60 metrillä hopeaa ajalla 6,50. Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ja juoksi toisen osuuden hopeaa saaneessa Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Roomassa 2024 hän voitti Euroopan-mestaruuden ajalla 10,02 ja 4 × 100 metrin viestissä, jossa juoksi toisen osuuden. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän sijoittui 100 metrillä viidenneksi ajalla 9,85 ja pikaviestissä neljänneksi. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 100 metrin välierissä.
Jacobs on voittanut Italian-mestaruuden 100 metrin juoksussa ulkoradoilla vuosina 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2022, pituushypyssä ulkoradoilla vuonna 2016 ja sisäradoilla vuonna 2017 sekä 60 metrin juoksussa sisäradoilla 2021 ja 2022.
Pituushypyssä hänen ennätyksensä on sisäradoilla 807 cm helmikuulta 2017 ja ulkoradoilla 795 cm kesäkuulta 2016. Liian kovassa myötätuulessa hän hyppäsi 848 cm kesäkuussa 2016.
Juha Ekola

Juha Ekola (s. 1988) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2019 Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta. Ekola on näytellyt mm. Teatterikorkeakoulun produktioissa. Hän aloitti Vaasan kaupunginteatterin näyttelijänä syksyllä 2020.
Ekola toimii kitaristina ja laulajana ÄLÄ-yhtyeessä. Aiemmin hän on soittanut kitaraa ja laulanut Silvoid-orkesterissa. Ekolalla on myös koneistajan tutkinto (2006).
Luminosa Bogliolo

Luminosa Bogliolo (s. 3. heinäkuuta 1995) on italialainen pika-aitajuoksija.
Bogliolo voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa Napolissa käydyissä universiadeissa heinäkuussa 2019 ja oli kuukautta myöhemmin lajinsa ykkönen Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa. Välimeren kilpailuissa 2018 hän saavutti hopeaa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui välierissä. Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 60 metrin aitajuoksussa kuudenneksi. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin aitajuoksun välierissä Italian ennätysajalla 12,75. Hän on voittanut Italian-mestaruuden ulkoradoilla 100 metrin aitajuoksussa vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2021 sekä sisäradoilla 60 metrin aitajuoksussa vuonna 2019.
Solène Ndama

Solène Ndama (s. 23. syyskuuta 1998) on ranskalainen yleisurheilija, joka kilpailee moniotteluissa ja pika-aitajuoksuissa.
Ndama voitti 100 metrin aitajuoksussa kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Hän saavutti seitsenottelussa pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa 2019. Ulkoratojen EM-kilpailuissa 2018 hän pääsi 100 metrin aitajuoksussa loppukilpailuun, jossa hänet hylättiin. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsenottelussa 14:nneksi.
Ndaman ennätys 100 metrin aitajuoksussa on Berliinin EM-kilpailujen välierissä elokuussa 2018 tehty 12,77 sekuntia ja seitsenottelussa Talencessa kesäkuussa 2019 tehty 6 290 pistettä.
Kampusalueen stadion

Kampusalueen stadion (, ) on Al-Rayyanissa Qatarissa sijaitseva jalkapallostadion. Stadionin rakentaminen alkoi vuonna 2016 ja se avattiin 15. kesäkuuta 2020. Stadionin yleisökapasiteetti 45 350 ja se on yksi jalkapallon MM-kilpailujen 2022 pelipaikoista.
Stadion sijaitsee Education Cityssä, useiden yliopistokampusten keskellä. Maailmanmestaruuskilpailujen jälkeen stadion jää yliopistojen urheilujoukkueiden käyttöön ja sen kapasiteetti lasketaan 25 000:een.
Isokalliotasku

Isokalliotasku ("Emarginata schlegelii") on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Afrikan eteläosista.
Koko ja ulkonäkö.
Isokalliotasku voi kasvaa 15–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Isokalliotaskun väritys vaihtelee alalajeittain. Pohjoisemmassa elävät alalajit ovat päästään ja selästään vaalean harmahtavanruskeita, kun taas eteläisin alalaji "E. s. pollux" on tummemman harmaa. Siivet ovat tumman ruskeat tai harmaat. Linnun perä on valkoinen ja pitkähkö pyrstö on musta ja valkoreunainen. Lajin vatsa ja rinta ovat valkoiset tai vaaleanharmaat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Isokalliotaskua tavataan Angolasta Etelä-Afrikkaan ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat kuivat pensaikkoiset alueet ja puoliaavikot. Etelä-Afrikassa sitä tavataan karoolta. Isokalliotasku liikkuu useimmiten yksin tai pareittain ja sen ravintoa ovat hyönteiset ja niiden toukat. Linnun pesimäkausi on elokuulta maaliskuulle. Se rakentaa kasvimateriaaleista kuppimaisen pesän pensaaseen ja naaras munii kahdesta neljään sinertävänvihreää punapilkullista munaa.
Peter Murbeck

Peter Murbeck (1708–1766) oli ruotsalainen kansansaarnaaja. Toimiessaan pappina Etelä-Ruotsissa Murbeck joutui, pietistisistä mielipiteistä epäiltynä, 1737 pitkälliseen oikeudenkäyntiin, joka päättyi siten, että hänet 1741 erotettiin virasta epämääräiseksi ajaksi. Saatuaan 1746 virkansa takaisin hän työskenteli pappina Tukholmassa ja Blekingessä ja sai kansalta vastakaikua. Hänen vaikutuksestaan perustettiin Tukholmaan "Murbeckin laitos köyhiä tyttöjä varten", jolla oli paitsi kasvatuksellisia tavoitteita, myös tarkoituksena antaa heille sellaista käytännöllistä opetusta, että heistä tulee yhteiskunnalle hyödyllisiä henkilöitä. Hänen kirjoituksistaan on merkittävä hänen Lundin tuomiokapitulille antama uskontunnustus, jota julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen useita painoksia, sekä saarnoja.
Reggiane Re.2004

Reggiane Re.2004 oli toisen maailmansodan aikainen italialainen hävittäjäpommikone.
Suunnittelu.
Re.2004 suunniteltiin Re.2005:n rinnalla tarkoituksena olla vaihtoehtoinen kotimaista moottoria käyttävä malli. Voimanlähteenä tuli toimia uusi nestejäähdytteinen 24 sylinterinen Isotta Frascini Zeta RC 24/60 moottori, joka tuotti 1250 hv (932 kW). 
Koneen prototyyppi valmistui vuonna 1942, ja konetta tilattiin kymmenen kappaletta. Tilaus kuitenkn peruttiin myöhemmin, koska moottorin ylikuumenemisongelmaa ei saatu korjattua.
Tekniset tiedot.
Lähde:
Mikkelin läänin vaakuna

Mikkelin läänin vaakunassa oli kuvattuna Hämeen ja Savon historiallisten maakuntien vaakunat, viitaten läänin sijaintiin kyseisten maakuntien alueilla. Vaikka lääni sijaitsikin pääosin Savossa, oli Hämeen ilves sijoitettu vaakunan heraldiseen oikeaan puoleen Hämeen perinteisen herttuakunnan arvon ylittäessä Savon kreivikunnan arvon. Suomen muiden lääninvaakunoiden tapaan Mikkelin läänin vaakunan on laatinut heraldikko Ahti Hammar ja se vahvistettiin käyttöön 18.1.1962.
Vaakunan heraldinen selitys kuuluu: "Halkoisen kilven oikeanpuolisessa punaisessa kentässä kultainen kävelevä ilves, jonka korvatöyhdöt mustat; saatteena ilveksen yläpuolella kolme kuusisakaraista tähteä ja alapuolella neljä ruusua sijoitettuina 1:3; kaikki hopeaa. Vasemmanpuolisessa mustassa kentässä palkeittain viritetty käsijousi; kaikki kultaa, paitsi jousen jänne sekä nuolen kärki ja sulitettu pyrstö hopeaa. Kilven päällä herttuakunnankruunu." 
Karjalan vaakuna Mikkelin läänin tunnuksena.
Mikkelin läänin perustamisesta vuonna 1831 alkaen läänin tunnuksena käytettiin usein Karjalan maakunnan vaakunaa, vaikka läänin alue koostui pääasiassa Hämeen ja Savon maakuntien alueista. Syynä on pidetty Mikkelin läänin asemaa sitä edeltäneiden Viipurin ja Savonlinnan, sekä Kymenkartanon läänien perillisenä. Vuonna 1812 Suomen suuriruhtinaskuntaan liitetty Viipurin lääni käytti vaakunanaan Viipurin kaupungin vanhaa vaakunaa, Pohjois-Karjalan ollessa osa Kuopion lääniä.
Voldemar Lender

Voldemar Lender (18. helmikuuta 1876 Tallinna – 30. syyskuuta 1939 Tallinna) oli Tallinnan ensimmäinen virolainen pormestari. Hän toimi pormestarina vuodet 1906–1913. Hänen pormestarikaudellaan ja jo vähän sitä ennen virolaiset ja venäläiset alkoivat nousta baltiansaksalaisia merkittävämmiksi ryhmiksi Tallinnan paikallishallinnossa. 
Lender oli koulutukseltaan insinööri, ja hänellä oli rakennusalan suunnittelutoimisto. Lenderin toimistossa työskennellyt Anton Uesson toimi pitkään Tallinnan pormestarina 1920- ja 1930-luvuilla. Lenderin mukaan on nimetty niin sanotut Lenderin talot eli vanhat puutalot, joita rakennettiin muun muassa Kadriorgiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa.
Lenderin vaimo Elfriede Lender (o.s. Meikov) oli opettaja, joka perusti Viron ensimmäisen vironkielisen tyttökoulun.
Marc Antoine Muret

Marc Antoine Muret eli Marcus Antonius Muretus (1526–1585) oli ranskalainen humanisti. Hän piti oppineita luentoja jo 18-vuotiaana. Hän siirtyi siveellisyysrikoksen takia Ranskasta Italiaan ja piti Roomassa luentoja antiikin kirjailijoista ja lainopista. Hän on kirjoittanut loistavalla latinan kielellä teokset "Orationes", "Epistolæ", "Variæ lectiones", runot "Juvenilia", "Poëmata varia". "Scripta selecta" julkaistiin 1871–1873.
Muret'n oppilaita oli Michel de Montaigne.
Dasarath Deb

Dasarath Deb (2. helmikuuta 1916 – 14. lokakuuta 1998) oli intialainen poliitikko, joka toimi Tripuran pääministerinä vuosina 1993–1998. Hän oli parlamentaarikko Lok Sabhassa neljä kautta vuosina 1952–1957, 1957–1962, 1962–1967 ja 1971–1977. Vuoden 1977 jälkeen hän siirtyi valtakunnanpolitiikasta Tripuran paikallispolitiikkaan vaikuttaen osavaltioparlamentissa noin 20 vuoden ajan. Hänet muistetaan myös Intian alkuperäisväestön eli adivasien oikeuksien puolesta taistelleena koulutusaktivistina, joka perusti 488 koulua vuosina 1945–1947. Hän oli ensimmäinen Tripuran adivasiheimoihin kuuluva pääministeri.
Deb syntyi köyhään adivasiperheeseen Khowain kylässä. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli Debbarma, jonka hän adivasikriitikoidensa pettymykseksi vaihtoi myöhemmin bengalilaisempaan muotoon Deb. Hän otti 1940-luvulla tehtäväkseen adivasien koulutustilanteen parantamisen Janasikhya Samiti -koulutusjärjestön kautta. Tripuran kuningas suhtautui järjestöön kriittisesti, mikä pakotti Debin jatkamaan toimintaa laittomasti. Koulutusjärjestö jatkoi toimintaansa Tripura Rajya Mukti Parishadin nimellä aseellisesti. Järjestö laski aseensa vuonna 1949, jolloin Tripuran kuningaskunta liittyi osaksi Intiaa. Deb siirtyi Intian kommunistisen puolueen jäseneksi yhdessä tukijoidensa kanssa.
Vuonna 1952 Deb äänestettiin Intian parlamentin alahuoneeseen eli Lok Sabhaan Itä-Tripuran vaalipiiristä. Aikaisemman toimintansa vuoksi hänestä oli tehty pidätysmääräys, joka hallituksen tuli kumota kun hänet valittiin parlamentaarikoksi. Hänet äänestettiin kahdelle peräkkäiselle jatkokaudelle vuosina 1957 ja 1962 sekä 1971. Ainoan vaalitappionsa hän koki vuoden 1967 parlamenttivaaleissa. Intian kommunistisen puolueen jakauduttua kahtia vuonna 1964 hän siirtyi Intian marxilaisen kommunistisen puolueen eli CPI(M):n jäseneksi. Vuoden 1977 jälkeen hän siirtyi valtakunnanpolitiikasta Tripuran paikallispolitiikkaan. Hänet äänestettiin Tripuran osavaltioparlamentin lainsäätäjäksi neljälle peräkkäiselle kaudelle vuosina 1978–1993. Nripen Chakrabortyn johtaman ensimmäisen osavaltiohallituksen aikana Deb oli koulutusministeri. Chakrabortyn toisella pääministerikaudella hänet valittiin varapääministeriksi.
Kommunistit menettivät Tripuran hallinnan vuonna 1988, jolloin Intian kongressipuolue voitti osavaltiovaalit. Samana vuonna Deb valittiin CPI(M):n Tripuran yksikön johtajaksi. Vuonna 1993 hänen johtamansa puolue voitti vaaleissa, minkä seurauksena hänet valittiin Tripuran pääministeriksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1998, kunnes kautensa päätyttyä ei terveyssyistä asettunut enää ehdolle silloisissa vaaleissa.
Manateen piirikunta

Manateen piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 403 253 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bradentonin kaupunki. Piirikunta perustettiin 9. tammikuuta 1855.
Pinellasin piirikunta

Pinellasin piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 974 996 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Clearwaterin kaupunki. Piirikunta perustettiin 1. tammikuuta 1912.
Elektrozavodskajan metroasema (Arbatsko-Pokrovskaja)

Elektrozavodskaja () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 15. toukokuuta 1944.
Applingin piirikunta

Applingin piirikunta () on Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 18 386 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Baxleyn kaupunki. Piirikunta perustettiin 15. joulukuuta 1818.
Tom Greenin piirikunta

Tom Greenin piirikunta () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 119 200 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on San Angelon kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1875.
Koskitonkijat

Koskitonkijat ("Retroculus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kolme lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:
Nelisilmäopossumi

Nelisilmäopossumi ("Metachirus nudicaudatus") on pussirottien (Didelphidae) heimoon ja Didelphinae-alaheimoon kuuluva nisäkäslaji. Se on sukunsa nelisilmäopossumit ("Metachirus") ainoa laji.
Aikuisen nelisilmäopossumin ruumiin ja pään yhteispituus on 190–310 mm. Hännän pituus vaihtelee 195 ja 390 mm välillä. Nelisilmäopossumikoiras painaa keskimäärin 490 grammaa ja naaras 350 grammaa. Koiraat ovat naaraita noin 20–30 mm pidempiä. Laji on heimonsa suurin laji jolla ei ole vatsataskua. Selkäpuolen turkki on lyhyttä, pehmeää ja tiheää. Sen väritys voi vaihdella alueittain punertavasta kellanruskeaan.
Nelisilmäopossumia tavataan melko suurella alueella Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Nelisilmäopossumi on yksineläjä. Sekä koiraat että naaraat rakentavat pallonmuotoisia pesiä kuivista lehdistä ja oksista. Nelisilmäopossumin lisääntymisaika kestää todennäköisesti huhtikuusta lokakuuhun. Naaras saa vuodessa keskimäärin kaksi poikuetta, joissa on 1–9, keskimäärin viisi poikasta. Luonnossa lajin keskimääräinen elinikä on kolmesta neljään vuotta.
Reggiane Re.2006

Reggiane Re.2006 oli toisen maailmansodan aikainen italialainen hävittäjälentokone.
Suunnittelu ja kehitys.
Vuoden 1942 lopussa Reggiane alkoi suunnitella muunnelmaa Re.2005 hävittäjästä, johon voitaisiin asentaa Daimler-Benz DB 603 -moottori. Toukokuussa 1943 koneesta tilattiin kaksi prototyyppiä, mutta Saksan viranomaiset peruivat tilauksen myöhemmin. Reggiane päätti jatkaa yhden prototyypin valmistamista loppuun, mutta liittoutuneiden pommitukset tuhosivat Reggianen tehtaat tammikuussa 1944 keskeyttäen rakennustyöt. Keskeneräinen prototyyppi siirrettiin Correggioon, jossa se valmistettiin loppuun helmikuuhun mennessä. Prototyyppiin ei asennettu moottoria.
Kone ei koskaan lentänyt ja se siirrettiin viimeisen kerran lokakuussa 1944 Taliedoon turvaan. Britit saivat koneen haltuunsa vuonna 1946, ja he päättivät romuttaa sen, kun eivät olleet löytäneet mitään mielenkiintoista koneen piirroksista.
Nykyään koneesta on jäljellä vain yksi laskutelineen osa, ja se on näytteillä Museo della Scienza e della Tecnica:ssa, Milanossa.
Yrjö Roos

Yrjö Ilmari Roos (5. kesäkuuta 1891 Ikaalinen – 11. elokuuta 1926) oli komentaja, joka toimi Venäjän, Saksan ja Suomen laivastoissa, yleten Suomen laivaston komentajaksi talvella 1926.
Roosin puoliso oli Mary Leidenius. Kuopion lyseosta ylioppilaaksi tullut Roos purjehti koululaiva "Fawellilla" 1907–1908, tuli merikadetiksi Venäjän keisarikunnan laivastoon 1911, suoritti merisotaopiston kurssin Pietarissa ja valmistui upseeriksi 1914. Luutnantiksi hän yleni Venäjän laivastossa 1916 ja kapteeniluutnantiksi 1917. Suomen sisällissodan puhjettua Roos siirtyi valkoisten sotavoimien palvelukseen, osallistuen muun muassa ns. "Tarmon" retkikuntaan helmikuussa 1918. Hänet komennettiin tämän jälkeen Saksan laivastoon, joka toimi Suomenlahden saaristossa sekä Helsingissä ja Hangossa. Laatokan puolustuksessa Roos toimi rannikkotykistörykmentti III:n päällikkönä. Suomen laivaston kapteeniluutnantti Roosista tuli syyskuussa 1918, komentajakapteeni joulukuussa 1919 ja komentaja toukokuussa 1923. Tykkivene "Matti Kurjen" päälliköksi Roos tuli 1919, laivaston esikunnan lippukapteeni hän oli 1923–1925, rannikkolaivueen päällikkö toukokuusta 1925 ja laivaston komentaja helmikuun alusta 1926. Roos menehtyi häkämyrkytykseen vartiomoottoriveneessä, tarkastusmatkalla Helsingin itäiseen saaristoon. Laivaston va. komentajana häntä seurasi Arvo Wirta.
Maria Malibran

Maria Malibran (24. maaliskuuta 1808 Pariisi – 23. syyskuuta 1836 Manchester) oli espanjalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. 
Malibran oli mezzosopraano Pauline Viardot'n sisko ja sai tämän tavoin varhaisimman opetuksen isältään, tenori Manuel Garcíalta. 5-vuotiaana Malibran esiintyi Ferdinando Paerin "Agnesen" esityksessä Napolissa. Lontoon-debyyttinsä hän teki King's Theatressa vuonna 1825 Rosinan roolissa Gioacchino Rossinin "Sevillan parturissa". Seuraavien kahden vuoden ajan hän esiintyi isänsä yhtiössä New Yorkissa Rossinin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teoksissa sekä kahdessa isänsä hänelle tekemässä oopperassa.
Malibran solmi lyhyen avioliiton päästäkseen isänsä määräysvallasta ja teki sensationaalisen debyytin Pariisin italialaisessa teatterissa Rossinin "Semiramidessa" vuonna 1828. Tämän jälkeen hän jakoi aikansa Pariisin ja Lontoon välillä, kunnes meni vuonna 1832 Italiaan, jossa esiintyi muiden muassa Vincenzo Bellinin "I Capuleti e i Montecchissa" ja "Unissakävelijässä". Malibran loi Gaetano Donizettin oopperan "Maria Stuarda" nimiroolin Milanon La Scalassa. Vuonna 1836 hän kuoli tapaturmaisesti pudottuaan hevosen selästä. Hän ehti olla ennen onnettomuutta vain kuukauden naimisissa viulisti Charles de Bériot'n kanssa. Alfred de Musset kirjoitti runon "Stances" kunnianosoituksena Malibranille, ja Robert Russell Bennettin ooppera "Maria Malibran" perustuu hänen elämäänsä.
Shobhna Samarth

Shobhna Samarth (oik. Saroj Shilotri; 17. marraskuuta 1916 Bombay – 9. helmikuuta 2000 Pune) oli intialainen elokuvanäyttelijä, -ohjaaja ja -tuottaja. Hän työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän oli näyttelijöiden Nutanin ja Tanujan äiti, ja Kajolin, Tanishan ja Mohnish Bahlin isoäiti.
Lyijyvalkoinen (kirja)

 
Lyijyvalkoinen on Jyrki Erran kirjoittama jännitysromaani. Sen on julkaissut vuonna 2020 Otava. Teos sai vuonna 2021 myönnetyn Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon.
Erran kolmannessa teoksessa päähenkilö on suomalainen Caravaggio-asiantuntija Axel Wallas. Hän matkustaa Roomaan kadonneen maalauksen vuoksi. Kirjan nimi viittaa myrkylliseen pohjustusmaaliin, joka todennäköisesti aiheutti Caravaggion kuoleman.
Arviot.
Arviossaan Helsingin Sanomissa Pertti Avola pitää romaania "kultivoituneena rikosromaanina" ja Erraa "varteenotettavana kotimaisena trilleristinä". Hänen mukaansa Erran trillereiden tyyli muistuttaa 1950- ja 1960-luvun jännityskirjoja, joissa kuvaillaan henkilöiden luonteita, luodaan tunnelmaa ja kuvataan tapahtumapaikkoja eikä niinkään keskitytä toimintaan ja raakoihin yksityiskohtiin.
Avola pitää taustoitusta hyvin tehtynä. Kirjassa kuvataan Caravaggion taidetta ja työskentelytapaa. Muistettavina hahmoina saavat kuvauksen myös sivuhenkilöt, kuten Catanian herttua, tämän talonmies Rubio ja munkki Iacob.
Mika Rissanen kiittää Kouvolan Sanomissa, että Erra taitaa kirjallisen chiaroscuron, valon ja varjon kontrastin, ja teoksen taidehistoriallinen asiantuntemus on vakuuttavaa, mutta hänen mielestään päähenkilö on myrskyn keskellä vähän liian tyynessä vedessä: yllätyksellisyys puuttuu, ja teos jää siksi taiteilijaromaanin ja trillerin välimaille.
Kenttäpiispa Pekka Särkiö arvioi Kotimaa24:ssä, että kirjassa rikosjuoni yhdistyy toimivasti taidehistoriaan. Hänestä tuntuu, että kirjasta saatetaan vielä tehdä elokuva.
Michele Tito

Michele Tito (18. kesäkuuta 1920 Trieste – 10. heinäkuuta 1968 Trieste) oli italialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Tito voitti 4 × 100 metrin viestissä olympiapronssia Lontoossa 1948. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli vuonna 1941 juostu 10,5 sekuntia.
Baxley

Baxley on kaupunki Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 4 400. Kaupunki perustettiin vuonna 1875. Baxley on Applingin piirikunnan hallintokeskus.
Pascon piirikunta

Pascon piirikunta () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 553 947 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Dade Cityn kaupunki. Piirikunta perustettiin 2. kesäkuuta 1887.
Enrico Perucconi

Enrico Perucconi (4. tammikuuta 1925 Morazzone – 15. heinäkuuta 2020 Morazzone) oli italialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Perucconi voitti 4×100 metrin viestissä olympiapronssia Lontoossa 1948. Hänen ennätyksensä 100 metrillä oli vuonna 1947 juostu 10,6. Perucconi voitti 1940-luvulla pikaviestissä neljä Italian mestaruutta.
Noidan käsikirja

Noidan käsikirja () on Eric Maplen, Eliot Humberstonen ja Lynn Myringin kirjoittama vuonna 1979 julkaistu lasten kauhukirja. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1983 Tammen kustantamana. Englanninkielisen alkuteoksen on suomentanut Pirjo Helasti. Sarjassa ilmestyivät myös "Vakoilijan", "Salapoliisin" ja "Neropatin käsikirjat".
"Noidan käsikirja" kertoo ihmissusista, vampyyreistä, noidista ja kummituksista. Osa tarinoista perustuu historiallisiin tositapahtumiin. Kirjan sisältöä on kuvailtu hyytäväksi ja ahdistavaksi, mutta myös vetovoimaiseksi. "Noidan käsikirjasta" tuli 1980-luvun lasten ja nuorten parissa kulttiklassikko. Ilmiö rajoittui kuitenkin lähinnä Suomeen, eikä teokselle ole ollut merkittävää kysyntää alkuperäisellä kielellä. Viimeiset suomenkieliset painokset otettiin 1990-luvun alussa, minkä jälkeen kirja kävi vähitellen harvinaiseksi ja sen ensipainoksen arvo kohosi tiettävästi jopa yli sataan euroon. Uusi suomenkielinen näköispainos ilmestyi vuonna 2018.
Brighton (Colorado)

Brighton on kaupunki Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 33 352. Brighton on Adamsin piirikunnan hallintokeskus. 
Brightonin pormestari on Gregg Mills.
Väestö.
Kaupungin asukkaista 54,3 prosenttia on valkoisia, 36,72 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 2,58 prosenttia aasialaisia. 93,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 32,8 vuotta.
Antonio Siddi

Antonio Siddi (16. kesäkuuta 1923 Sassari – 21. tammikuuta 1983 Sassari) oli italialainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Siddi voitti olympiapronssia 4×100 metrin viestissä Lontoossa 1948 ja EM-hopeaa 4×400 metrin viestissä Brysselissä 1950. Hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Välimeren kisoissa Siddi voitti vuonna 1951 200 metrillä ja pikaviestissä kultaa sekä 400 metrillä hopeaa. Hän kilpaili myös muissa yleisurheilun lajeissa. Italian mestaruuksia Siddi voitti 100 metrillä vuonna 1950, 200 metrillä vuonna 1948 ja 400 metrillä vuosina 1947, 1949, 1951 ja 1953. Pikaviestissä hän voitti neljä ja pitkässä viestissä viisi Italian mestaruutta.
Siddin ennätykset olivat 100 metrillä 10,5 (1949), 200 metrillä 21,4 ja 400 metrillä 47,2 sekuntia.
Tsaritsynon metroasema

Tsaritsyno () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1984.
Baldassare Porto

Baldassare Porto (19. tammikuuta 1923 Catania – 1. joulukuuta 2013 Catania) oli italialainen pikajuoksija.
Porto saavutti EM-hopeaa 4×400 metrin viestissä Brysselissä 1950. Hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Porto oli kisapaikalla mutta ei kilpaillut loukkaantumisen vuoksi. Vuoden 1955 Välimeren kisoissa Porto saavutti 4×400 metrin viestissä hopeaa. Italian mestaruuden hän voitti 400 metrillä vuonna 1950. Porton ennätykset olivat 100 metrillä 10,7 (1949) ja 400 metrillä 47,8 (1950) sekuntia. Porto kuoli Cataniassa 90-vuotiaana 1. joulukuuta 2013.
Aeroportin metroasema

Aeroport () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. syyskuuta 1938.
Dinamon metroasema (Moskovan metro)

Dinamo () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. syyskuuta 1938.
Sokolin metroasema

Sokol () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 11. syyskuuta 1938.
Majakovskajan metroasema

Majakovskajan metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Saint-Christo-en-Jarez

Saint-Christo-en-Jarez on kunta Keski-Ranskassa Loirein departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 17 kilometriä Saint-Étiennestä koilliseen.
Kunta on maaseutua, jonka pinta-alasta noin kaksi kolmasosaa on viljelyskäytössä.
Jazmin Sawyers

Jazmin Sawyers (s. 21. toukokuuta 1994) on brittiläinen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on parhaimmillaan voittanut sisäratojen Euroopan-mestaruuden sekä sijoittunut ulkoradoilla Kansainyhteisön kilpailuissa ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopealle.
Sawyers saavutti pituushypyssä pronssia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 sekä hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän saavutti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja myötätuulituloksella 686 cm EM-kilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kahdeksanneksi, sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi, Kansainyhteisön kisoissa 2018 seitsemänneksi, EM-kilpailuissa 2018 neljänneksi, vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kuudenneksi, MM-kilpailuissa 2022 yhdeksänneksi ja Kansainyhteisön kisoissa 2022 neljänneksi. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia tuloksella 680. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Istanbulissa 2023 ennätyksellään ja Britannian halliennätyksellä 700.
Sawyers voitti Britannian-mestaruuden niin ulko- kuin sisäradoilla vuosina 2016 ja 2023. Hän voitti ulkoratojen mestaruuden lisäksi 2020, 2021 ja 2025.
Sawyersin paras ulkoratatulos pituushypyssä on Chula Vistassa kesäkuussa 2021 hypätty 690 cm.