tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Yukikaze

Yukikaze () oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Sodan päätyttyä alus siirrettiin Kiinan laivastolle.
"Yukikaze" oli luokkansa ainut alus, joka selvisi toisesta maailmansodasta ja se ansaitsi lisänimen ”taiottu laiva” (). Todennäköisyys, jolla japanilainen hävittäjä upposi sodassa oli suuri johtuen suuresta tarpeesta suojata ja huoltaa hajallaan olevia saaria.
Valmistus.
Alus tilattiin Sasebon laivastoarsenaalilta, missä köli laskettiin 2. elokuuta 1938. Se laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 20. tammikuuta 1940.
Palvelus.
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Japanin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 16. hävittäjäviirikköön päällikkönään Tobita Kenjiro. Se oli viirikön komentajan Shibuya Shiron komentoalus. Alus lähti 26. marraskuuta laivueen mukana Terashimansalmen kautta Palaulle, jonne saavuttiin 1. joulukuuta. Se suojasi 6. joulukuuta Palaulta Etelä-Filippiinien hyökkäysosastossa lentotukialus "Ryūjōa", jonka koneiden piti iskeä Davaolle.
Tämän jälkeen alus suojasi useita maihinnousuja muun muassa Hollannin Itä-Intiaa vallattaessa, kuten 12. joulukuuta Legaspissa, 24. joulukuuta Lamoninlahdella, 11. tammikuuta 1942 Menadossa, 24. tammikuuta Kendarissa, 31. tammikuuta Ambonissa, 20. helmikuuta Timorissa ja lopulta 27. tammikuuta Jaavan itäosiin tehtyä maihinnousua, jonka aikana se osallistui Jaavanmeren taisteluun 27.–28. helmikuuta. Maaliskuussa alus torjui sukellusveneitä Jaavanmerellä, kunnes se 29. maaliskuuta alkaen suojasi Ambonista läntiseen Uuteen-Guineaan lähetetty maihinnoususaattueita. Se tuki Sorongin, Manokwarin ja Sarmin valtausta, joista vapauduttuaan alus siirtyi Davaoon. Se ajoi operaatioiden aikana koralliriutalle, jolloin potkuri vaurioitui. Alus lähti 26. huhtikuuta Davaosta telakalle Kureen, jonne se saapui 2. toukokuuta.
Alus palautettiin palvelukseen ja lähti 21. toukokuuta Kuresta laivueensa mukana Saipanille, jonne laivue saapui 25. toukokuuta. Se osallistui 3.–6. kesäkuuta Midwayn, Santa Cruzin, Leytenlahden sekä Filippiinienmeren taisteluihin, sekä pitkäkestoiseen joukkojen kuljetus- ja huolto-operaatioon ja laivastotaisteluihin Guadalcanalin taistelun aikana. Taisteluiden välillä "Yukikaze" osallistui suojausoperaatioihin ja vietti viimeiset kuukautensa vartioiden Japanin satamia. Sodan jälkeen alus kuljetti kotiutettavia japanilaisia sotilaita, yhteensä hieman yli 3 000 miestä.
Kiinan laivastossa.
"Yukikaze" luovutettiin 6. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Tan Yang" (丹陽). Pian tämän jälkeen siitä tuli Kiinan kansantasavallan laivaston lippulaiva. Alus siirrettiin 1966 reserviin. Alkuperäinen japanilainen miehistö yritti saada aluksen museolaivaksi Japaniin, mutta taifuuni vaurioitti laivaa sen ollessa satamassa, jolloin luovuttaminen muuttui mahdottomaksi. Lopulta se romutettiin 1970-luvulla.
Museo.
Aluksen alkuperäistä aseistusta ja esineistöä on nähtävissä Koudashiman saarella sijainneessa entisessä keisarillisen Japanin laivaston koulutustukikohdassa, joka on muutettu museoksi.
Belgian kansallinen orkesteri

Belgian kansallinen orkesteri (, ) on Belgiassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1936.
Belgian kansallisen orkesterin nykyinen pääkapellimestari on itävaltalainen Walter Weller.
Cameronin klaani

Cameronin klaani (gaeliksi "Camshron") on skotlantilainen klaani, joka on peräisin Skotlannin Ylämaalta, Pohjois-Argyllista. Klaanista on erkaantunut kaksi päähaaraa, Lochielin Cameronit ja Errachtin Cameronit.
Historia.
Cameronit ovat yksi Skotlannin muinaisajoista asti peräisin olevista klaaneista. Klaani on käynyt monia taisteluita, yleensä MacKintoshin klaania vastaan. Skotlannin itsenäisyyssodassa Cameronit taistelivat Robert Brucen johtamina englantilaisia vastaan Bannockburnin taistelussa. Cameronit olivat pitkään Saarten valtakunnan alamaisia ja taistelivat valtakunnan johtajan Donald MacDonaldin joukoissa Harlawin taistelussa vuonna 1411 Marin jaarlia vastaan. Jakobiittikapinoiden aikana Cameronit olivat aluksi brittien puolella päällikkönsä Sir Ewen Cameronin tahdosta. Hän jopa lähetti klaanin taistelemaan poikansa johdolla brittien rinnalle ensimmäisen kapinan aikana. Sir Ewenin pojanpoika ja klaanin uusi päällikkö Donald Cameron liittyi kuitenkin vuonna 1745 Charles Edward Stuartin uuteen jakobiittikapinaan ja osallistui klaaninsa komentajana Cullodenin taisteluun vuonna 1746. Taistelussa kärsityn tappion jälkeen Donald Cameron pakeni Ranskaan, missä hän kuoli lokakuussa 1748.
Klaani.
Motto.
"Aonaibh ri chéile"(gaelia, englanniksi osapuilleen "Unite", Yhtykää.
Klaanilla on lisäksi oma sotahuuto:"Sons of the Hounds Come Here and Get Flesh", "Ajokoirien Pojat Tulkaa Tänne niin Saatte Lihaa".
Päällikkö.
Donald Angus Cameron of Lochiel, XXVII Cameronin klaanin päällikkö.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut ovat suunnistuksen kansainväliset arvokilpailut, jotka järjestää kansainvälinen suunnistusliitto. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin ensi kerran vuonna 1966 ja ne pidettiin joka toinen vuosi vuoteen 2003 saakka (paria poikkeusta lukuun ottamatta), mistä lähtien ne on järjestetty joka vuosi.
Kilpailumuodot.
Alun perin MM-kisoissa oli vain kaksi matkaa: henkilökohtainen kilpailu ja viesti. Vuonna 1991 mukaan otettiin lyhyt matka (n. 25 min) ja vuonna 2001 sprintti. Vuodesta 2014 lähtien on kilpailtu myös sprinttiviestissä, jossa joukkueen muodostavat 2 nais- ja 2 miessuunnistajaa.
Vuonna 2015 kansainvälisen suunnistusliiton ylimääräinen yleiskokous teki päätöksen, jonka mukaan vuodesta 2019 alkaen MM-kisoissa kilpaillaan parittomina vuosina maastomatkoilla ja parillisina vuosina sprinttimatkoilla. Vuodesta 2022 alkaen ohjelmaan on kuulunut myös pudotussprintti eli knock-out-sprintti.
Pitkä matka.
Vuoteen 1989 asti nimellä henkilökohtainen kilpailu ja vuosina 1991–2001 normaalikilpailu. Vuodesta 2003 lähtien tätä matkaa on kutsuttu nimellä pitkä matka.
Lyhyt matka.
Lyhyellä matkalla kilpailtiin vuosina 1991–2001 kunnes se korvattiin keskimatkalla.
Keskimatka.
Järjestetty vuodesta 2003 lähtien, jolloin korvasi lyhyen matkan.
Sprintti.
Sprintti järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2001.
Zoltán Kocsis

Zoltán Kocsis (30. toukokuuta 1952 Budapest – 6. marraskuuta 2016) oli unkarilainen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hän toimi Unkarin kansallisen filharmonisen orkesterin ylikapellimestarina.
Kocsis aloitti musiikinopintonsa 5-vuotiaana ja pääsi vuonna 1963 Béla Bartók -konservatorioon, jossa hän opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä. Vuonna 1968 hän pääsi Franz Liszt -musiikkiakatemiaan. Kocsis perusti Budapestin festivaaliorkesterin vuonna 1983.
Kocsis nousi Unkarin kansallisen filharmonisen orkesterin ylikapellimestariksi vuonna 1997, jota ennen hän oli esiintynyt pianistina muiden muassa Chicagon sinfoniaorkesterin, Dresden Staatskapellen, San Franciscon sinfoniaorkesterin, New Yorkin filharmonisen orkesterin, Philharmonian sekä Wienin filharmonikkojen kanssa.
Anttila (täsmennyssivu)

Anttila voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Anttila on Suomen yleisimpiä talonnimiä ja sen johdosta sukunimenäkin yleinen. Siitä esiintyy myös heikkoasteinen variantti Antila. Anttila on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Suržyk

Suržyk () on nimitys, jota käytetään Ukrainassa yleisesti puhutusta ukrainan ja venäjän kielten seka- ja välimuodosta. Kielessä on tavallista ukrainalainen substraatti ja venäläinen superstraatti. Se, minkälaista sekoitusmuotoa käytetään, riippuu paikasta, tilanteesta ja puhujasta. Tavallista on kielen muuttuminen venäläisemmäksi itää ja etelää kohti mentäessä. Eniten sitä puhutaan maaseudulla lukuun ottamatta Donetskin, Harkovan, Luhanskin aluetta sekä Krimiä, missä maaseudun väestö puhuu melko puhdasta venäjää. Länsiosassa puhe sen sijaan alkaa jo muistuttaa ukrainan ja puolan sekoitusta.
Alkujaan nimitys "suržyk" tarkoitti sekajauhoista tehtyä leipää.
Suuri alueellinen vaihtelu ja sekoittuminen on aiheuttanut hankaluuksia. Neuvostoliiton romahduksen jälkeen ukrainan yleiskielestä on tullut kiistan aihe, koska eri tahot ovat halunneet yleiskielen muistuttavan omalla alueellaan puhuttua muotoa. Pääasiassa murteet ovat keskenään helposti ymmärrettävissä. 
Joitakin vuosia sitten yhdistynyttä sosiaalidemokraattista puoluetta lähellä olevat tahot vaativat suržykin normittamista ja Ukrainassa puhutun venäjän murteesta virallista kieltä, mutta ajatus ei saanut kannatusta.
Vuonna 2003 tehdyn selvityksen mukaan suržykia puhutaan enimmäkseen Ukrainan keskiosissa, erityisesti Keski-Ukrainan itäosissa.
Suržykia käytetään myös kulttuurin kielenä ja esimerkiksi Vjerka Serdjutška tekee musiikkia sekakielellä. Ukrainan kriisin alettua kielestä on tullut myös entistä tärkeämpi Ukrainan venäjänkielisen väestön keskuudessa..
Varsovan filharmoninen orkesteri

Varsovan filharmoninen orkesteri () on vuonna 1901 perustettu Puolassa toimiva sinfoniaorkesteri. Sen nykyinen musiikillinen johtaja ja ylikapellimestari on Antoni Wit.
Varsovan filharmoninen orkesteri on soittanut Kansainvälisen Frédéric Chopin -pianokilpailun säestyksen koko kilpailun historian ajan eli vuodesta 1927 alkaen. Orkesterin yhteydessä toimii myös Varsovan filharmoninen kuoro, jonka toiminta alkoi vuonna 1953.
Rantola

Rantola on kylä Sauvossa ja vuonna 1969 Sauvoon liitetyn Karunan kunnan keskuskylä. Kylä sijaitsee noin kahdentoista kilometrin päässä Sauvon keskustasta. 
Historia.
Rantola oli alkujaan rälssitalo Kasklahden kylässä, josta tuli alueen keskuspaikka, kun paikalle rakennettiin vuonna 1912 pieni sähkölaitos, josta tuli nykyinen sähköyhtiö Caruna. Nykyään se kattaa osat Kasklahden lahden pohjoispuolella ja Sydänmaan lahden eteläpuolella kylistä. Kylän läpi kulkee Karunantie, johon kuuluva vuonna 1962 rakennettu silta yhdistää kaksi lahden toisistaan erottamaa Karunan osaa.
Palvelut.
Kylässä toimii Rantolan puoti ja Rantolan kievari. Sauvon kädet ovat pitäneet entisessä Rantolan ja sittemmin Karunan vanhassa meijerissä kesäisin eri taiteilijoiden näyttelyitä. Alueella on suoramyyntitiloja, kuten Gresblölen tila ja Salmensuun tila. 
Alueella toimii Karunan kyläyhdistys. Karunan nuorisoseuran talo on Karunan urheilijoiden ylläpitämä yleisötila. Nuorisoseuran talon yhteydessä on tanssilava. Kylän alueella on yleinen uimaranta.
Hassan Dahir Aweys

Šeikki Hassan Dahir Aweys (s. n. 1935) on Somalian väliaikaishallituksen vastustaja ja entinen islamilaisten oikeusistuinten liiton korkeimman neuvoston jäsen. Aweysin uskottiin olevan oikeusistuimien šuuran päämies, kun taas šeikki Sharif Sheikh Ahmed johti sen toimeenpanevaa neuvostoa.
Aweys on entinen armeijan eversti, joka palkittiin urheudesta vuonna 1977 Etiopiaa vastaan käydyssä sodassa. Aweys johti "al-Itihaad al-Islamiya" -nimistä islamilaista aseellista ryhmittymää 1990-luvulla.
Kansainvälisesti tunnustetun presidentti Yusufin hallituksen joukot ja Etiopian joukot löivät hänet. Tappion jälkeen hän alkoi tukea islamilaisia oikeusistuimia, jotka syntyivät pitämään yllä järjestystä keskusvallattomassa Somaliassa. 
Joulukuun 2006 alusta islamilaisten oikeusistuinten liitto on taistellut Etiopian joukkoja vastaan Somaliassa. Hassan Dahir Aweys ilmoitti 21. joulukuuta 2006 sodasta etiopialaisia vastaan. Etiopian joukkojen avulla väliaikaishallitus sai nopeasti pääkaupungin ja suuren osan maasta hallintaansa.
Hassan Dahir Aweys palasi julkisuuteen syyskuussa 2007, kun hän oli Eritrean Asmarassa perustamassa Somalian vapautuksen liittoa.
Maanpaossa ollessaan hän rikkoi välinsä Sharif Sheikh Ahmedin kanssa, josta tuli myöhemmin maan presidentti, ja nimitti tämän hallitusta Somalian vihollisten asettamaksi, jolla ei ole kansan tukea, eikä se edusta kansan etua. Lisäksi hän kuvasi maassa olevia Afrikan unionin rauhanturvaajia "bakteereiksi", jotka pitäisi saada maasta pois. Somaliaan hän palasi huhtikuussa 2009.
Kesäkuussa 2013 Somalian hallituksen joukot ilmoittivat pidättäneensä Aweysin Mogadishun lentokentällä.
Cabot Cove

Cabot Cove on kuvitteellinen kylä Yhdysvalloissa, Mainen osavaltiossa. Se on yhdysvaltalaisen "Murhasta tuli totta" -televisiosarjan päähenkilön Jessica Fletcherin kotikylä.
Cabot Cove sijaitsee Atlantin rannikolla ja asukkaiden pääasiallinen tulonlähde on kalastus, mutta satunnaiset turistitkin tuovat eloa uinuvaan kylään. Kaupungin kuuluisin asukas, rikoskirjailija Jessica Fletcher, asuu 85-vuotiaassa viktoriaanisessa talossa Candlewood Lanen varrella. "The New York Timesissa" esitetyn laskelman mukaan kylän 3 560 asukkaasta liki kaksi prosenttia murhattiin televisiosarjan kahdentoista tuotantokauden aikana. Vaikka Fletcher ratkoi sarjan aikana murhia muuallakin, tuotantosopimus vaati, että viiden jakson kautta kohden oli sijoituttava Cabot Coveen.
Assefa Mezgebu

Assefa Mezgebu (s. 19. kesäkuuta 1978 Sidamo, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on Ayele Mezgebun pikkuveli.
Mezgebu osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa 1995 Göteborgissa, jossa hän sijoittui 10 000 metrin juoksussa neljänneksitoista. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenassa hän oli samalla matkalla viides. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän sijoittui kolmanneksitoista ja IAAF:n GP-finaalissa 5 000 metrin juoksun seitsemänneksi. Vuonna 1998 Mezgebu voitti maastojuoksun MM-pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui Kultaisen liigan GP-finaalissa 3 000 metrin juoksussa neljänneksi. Mezgebu voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Sevillan MM-kisoissa 1999, jossa hän juoksi 10 000 metrillä kolmanneksi. Saman vuoden maastojuoksun MM-kisoissa hän oli pitkän matkan yhdestoista.
Vuonna 2000 Mezgebu voitti MM-hopeaa maastojuoksun pitkällä matkalla. Sydneyn olympialaisissa hän voitti olympiapronssia 10 000 metrillä ajalla 27.19,75. Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän voitti hopeaa samalla matkalla. Hän sijoittui vuonna 2002 kahdenneksitoista maastojuoksun MM-kisoissa.
Panssarintorjuntakanuuna

Panssarintorjuntakanuuna eli panssarintorjuntatykki (pst-tykki) on pääasiallisesti panssarivaunujen tuhoamiseen tarkoitettu suorasuuntaustykki. Panssarintorjuntakanuunat voivat olla joko vedettäviä tai moottorialustaisia. Panssaroiduista telaketjualustaisista panssarintorjuntakanuunoista käytetään myös nimitystä panssarintorjuntavaunu. Pst-tykkien kaliiperi on 20–128 mm. 
Asetyypin kehittely alkoi jo ensimmäisen maailmansodan aikana, ja toiseen maailmansotaan mennessä ne kuuluivat kaikkien armeijoiden aseistukseen. Ne syrjäyttivät nopeasti uusia panssarivaunumalleja vastaan tehottomiksi osoittautuneet panssarintorjuntakiväärit. Toisen maailmansodan aikana pst-tykit kehittyivät nopeasti, tykkien kaliiperien kasvaessa sodan alun 20–45 millimetristä sodan lopun 75–128 millimetriin. Erityisesti länsimaissa pst-tykit alkoivat hiljalleen poistua armeijoiden kalustosta toisen maailmansodan jälkeen. Sittemmin
panssarintorjuntaohjukset, raskaat singot ja taistelupanssarivaunut ovat ratkaisevasti vähentäneet panssarintorjuntatykin käyttöarvoa.
Panssarintorjuntatykkien tärkein panssarintorjuntaan käytetty ammustyyppi on panssarikranaatti tai panssariammus, mutta myös ontelokranaatteja on ollut käytössä. Jalkaväkeä tai panssaroimattomia maaleja varten panssarintorjuntatykeille on olemassa myös sirpalekranaatteja.
Eros Ramazzotti

Eros Walter Luciano Ramazzotti (s. 28. lokakuuta 1963 Rooma) on italialainen pop-laulaja ja lauluntekijä. Ramazzottin albumeja on myyty kymmeniä miljoonia, ja hän on tunnetuimpia italialaisia muusikoita. Hän on levyttänyt useimmat albuminsa sekä italiaksi että espanjaksi. 
Elämä ja ura.
Ramazzotti syntyi Roomassa Cinecittàn esikaupunkialueella rakennustyöläinen Rodolfo Ramazottin ja Maria Raffaela Molinan pojaksi. Hänet nimettiin kreikkalaisen rakkaudenjumalan Eroksen mukaan. Kitaran soiton poika aloitti 7-vuotiaana. Hän aloitti työn musiikin parissa muutettuaan teini-ikäisenä Milanoon.
Ramazzottin ensimmäinen levytyssopimus syntyi hänen osallistuttuaan kykykilpailuun vuonna 1981. Voitettuaan vuonna 1984 "Uusi ääni" -kategorian kuuluisilla San Remon musiikkifestivaaleilla lähti hänen uransa varsinaisesti lentoon.
Vuonna 1985 Ramazzotti julkaisi ensimmäisen albuminsa, joka kantoi nimeä "Cuori agitati", ja pian sen jälkeen ilmestyi albumeita. Säveltämillään omaelämäkerrallisilla balladeilla kuten myös rock-sävytteisillä kappaleillaan hän nousi kansainväliseksi tähdeksi.
Ramazzottilla on yksi lapsi entisen vaimonsa Michelle Hunzikerin (s. 1977), sveitsiläisen mallin ja tv-esiintyjän kanssa. Tytär Aurora Sophie Hunziker-Ramazotti syntyi 5. joulukuuta 1996. Pari erosi vuonna 2009. Toisen vaimonsa näyttelijä Marica Pellegrinellin (s. 1988) kanssa hänellä on kaksi lasta: Raffaela Maria Ramazzotti (s. 2011) ja Gabrio Tullio Ramazzotti (s. 2015). Pariskunta erosi vuonna 2019.
Hannu Siltala

Hannu Pauli Antero Siltala (23. heinäkuuta 1964 Ilmajoki – 10. kesäkuuta 2011 Jurva) oli suomalainen journalisti ja lauluntekijä. Siltala toimi Etelä-Pohjanmaalla Jurvassa ilmestyvän paikallislehti "Jurvan Sanomien" päätoimittajana. Tätä tehtävää hän oli hoitanut vuodesta 1986 lähtien.
Siltala toimi "Jurvan Sanomien" ohella "Härmät"-lehden päätoimittajana (2004–2005, 2006) ja "Suupohjan Sanomien" päätoimittajana (2005–2007).
Antti Kleemola

Antti Kleemola (s. 1972 Kauhajoki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan soolouransa lisäksi muille artisteille tekemistään kappaleista. Kleemolan tekemiä kappaleita ovat levyttäneet muun muassa Irina, Suvi Teräsniska, Sami Saari, Laura Voutilainen, Janne Hurme, Pate Mustajärvi, Jippu, Rajaton, Lenni-Kalle Taipale trio, Paula Koivuniemi ja Yö. Myös Geir Rönningin esittämä vuoden 2005 Helsingin yleisurheilun MM-kisojen virallinen kisakappale "Victory" on Kleemolan käsialaa. Hän on säveltänyt myös kolme musikaalia. Ennen soolouraansa Antti on vaikuttanut muusikkona monissa musikaaleissa sekä poprock-kokoonpanoissa.
Ura.
Kleemola tunnetaan myös soul-laulajana. Hän oli yksi solisteista UMO:n Stevie Wonder Night -konserttikiertueella (2011–2012). Hän on ollut myös osa suomalaisten huippumuusikoiden Suo, kuokka &amp; Jussi -kollektiivia (Suo, Kuokka &amp; Jussi plays Earth, Wind and Fire (2002–2003) ja Suokka &amp; Jussi plays The Beach Boys (2005–2006)).
Kleemolan ensimmäinen oma albumi "Jotain parempaa" ilmestyi 11. lokakuuta 2006. Siltä julkaistiin singlet "Timo tahtoo", "Auta mua" ja "Marikan haaveet", joista erityisesti ensin mainittu sai paljon radiosoittoa (mm. Radio SuomiPOPilla) ja nosti Kleemolan ensimmäistä kertaa laulajana esiin.
Syksyllä 2008 ilmestyi Kleemolan toinen albumi "10 kohtausta". Levyltä julkaistiin kolme singleä: "Mä en pelkää mitään" julkaistiin digitaalisesti 13.2. ja "Joensuu - New York" 21.5.2008, kun taas "Heikko mies" ilmestyi 28.1.2009.
Kleemola osallistui Suomen euroviisukarsintoihin 2010 kappaleellaan "Sun puolella" ja eteni finaaliin. Kleemolan Euroviisu-kappale julkaistiin singlenä 13.1.2010. Euroviisukarsintojen jälkeen julkaistiin 21.4.2010 Kleemolan ensimmäinen kokoelmalevy, "Sun puolella – Parhaat".
Kolmas levy "Täydellinen päivä" Kleemolalta julkaistiin 4.10.2013. Singleinä levyltä julkaistiin kappaleet "Kaikkea hyvää" 9.5.2011, "Täydellinen päivä" 14.5. ja "Kaiken keskellä" 16.11.2012 sekä "Sun entiset" 17.5. ja "Värit maailman" 20.9.2013. Kolmannen soololevyn jälkeen ensimmäinen single "Ainut elämä" julkaistiin 16.9.2016 ja sen jälkeen on julkaistu muutamia singlejä.
Kleemolan levy-yhtiö on Kaiku Entertainment. Lisäksi hän toimii myös Kaiku Songs -kustantamon kirjoittajana.
Kleemola on koulutukseltaan musiikinopettaja Jyväskylän yliopistosta ja toiminut opettajana useilla eri koulutusasteilla. Laulun lisäksi hän hallitsee soittimista erityisesti kosketinsoittimet ja trumpetin. Nykyään Kleemola opettaa pääosin lauluntekemistä.
Tuomas Koivuniemi

Tuomas Koivuniemi (s. 10. marraskuuta 1977 Ilmajoki) on suomalainen toimittaja. Koivuniemi on toiminut lokakuusta 2010 lähtien Kauhajoki-lehden päätoimittajana ja sen kustannusyhtiön Kauhajoen Kunnallislehti Oy:n toimitusjohtajana toukokuusta 2013 lähtien. Aiemmin hän toimi Suomen Keskustan Verkkoapilan päätoimittajana sekä Härmät -lehden päätoimittajana ja vastaavana toimittajana. Toimittajana hän on ollut Ilkassa, Ilmajoki-lehdessä ja Suomenmaassa. Koivuniemi on työskennellyt myös kansanedustajan avustajana.
Koivuniemi on Etelä-Pohjanmaan Nuorisoseuran ja Suomen Nuorisoseurat ry:n valtuuston puheenjohtaja.
Aatu

Aatu on suomalainen miehen etunimi, jonka nimipäivää vietetään suomalaisessa nimipäiväkalenterissa 23. kesäkuuta samaan aikaan Aaton ja Aadolfin nimipäivien kanssa. Aatu on muunnelma Adolf-nimestä.
Suomen väestörekisterijärjestelmään on kesäkuuhun 2025 mennessä merkitty yhteensä 6 516 henkilöä, joilla on Aatu yhtenä etunimistä. Heistä yli puolet on vuoden 2000 jälkeen syntyneitä.
Tunnettuja Aatuja.
Nimeä Aatu on Suomessa kansanomaisesti käytetty myös Adolf Hitleristä.
Kuiturami

Kuiturami eli rami ("Boehmeria nivea"), jota kutsutaan myös kiinanruohoksi, on nokkoskasveihin ("Urticaceae") kuuluva ruoho. Kasvin varresta erotettavia kuituja käytetään tekstiilien ja paperin raaka-aineena. Rami kasvaa 1,5–2,5 metrin korkuiseksi.
Kuitu ja sen valmistus.
Kasvi tuottaa satoa 2–6 kertaa vuodessa. Kuidun valmistus on työlästä. Kasvit täytyy kerätä oikeaan aikaan, juuri ennen tai jälkeen kukkimisen, jotta kuitu voidaan irrottaa. Ensimmäiseksi kuitua sisältävä kuorikerros irrotetaan varren keskiosasta, kasvien ollessa vielä tuoreita. Tämä työvaihe suoritetaan usein jo pellolla ja useimmiten käsityönä. Seuraavaksi kuitu erotetaan sitä ympäröivästä kuoriaineesta loukuttamalla; irronnut kuori ja osa kasvin sisältämistä liima-aineista voidaan sitten poistaa kaapimalla. Lopuksi kuitu puhdistetaan keittämällä sitä yleensä lipeää sisältävässä liuoksessa.
Ramin vetomurtolujuus on kasvikuiduksi huomattava 1500 N/mm². Tämä johtuu selluloosan asettumisesta kuidussa pituussuuntaan (pieni fibrillikulma). Ramikuitu on märkänä lujempaa kuin kuivana. Kuidut ovat kasvikuiduiksi erittäin pitkiä: 100–200 mm. Ramikuidussa on kaunis kiilto; sitä kutsutaan joskus englanninkielisissä maissa nimellä "chinese silk plant" eli "kiinalainen silkkikasvi".
Käyttö.
Koska kuitu on vahvaa, sitä käytetään hihnoihin, purjeisiin ja paloletkujen päällystämiseen, mutta korkea hinta on vähentänyt sen suosiota. Aikaisemmin ramista valmistettiin myös kalastustarvikkeita. Ramin ominaisuudet muistuttavat aivinapellavaa. Siitä voidaan valmistaa myös vaatetustekstiilejä, joko yksin tai sekoittamalla kuituja esimerkiksi puuvillaan tai viskoosiin. Ramikuidusta voidaan valmistaa hyvin kestäviä paperilaatuja.
Historiaa.
Rami kuuluu vanhimpiin käytettyihin kuituraaka-aineisiin. Se on todennäköisesti kotoisin Itä-Aasiasta. Sen käyttö tekstiilien raaka-aineena tunnettiin Egyptissä jo 5000–3000 vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Alankomaiden vaakuna

Alankomaiden vaakuna on Alankomaissa käytetty kansallinen tunnus, joka sai nykyisen muotonsa vuonna 1907. Se koostuu kahdesta leijonasta, jotka kannattelevat kilpeä, joka on sininen kultaisilla neilikumioilla. Myös kilvessä on leijona, ja kilven päällä on kuninkaan kruunu. Kilven alla olevassa nauhassa on valtion virallinen tunnuslause: "Minä tulen ylläpitämään ()". 
Vaakunan historian voidaan katsoa ulottuneen vuoteen 1815, jolloin Alankomaiden Vilhelm I:stä tuli kuningas Wienin kongressin jälkeen.
Ikaalisten kirkko

Ikaalisten kirkko, joka tunnetaan myös Fredrika Sofian kirkkona, on ilmeisesti järjestyksessään paikkakunnan kolmas kirkko. Ikaalisten ensimmäinen kirkko lienee ollut 1400-luvun lopulla valmistunut puukirkko ja toinen rakennettiin seurakunnan itsenäistyessä vuonna 1641. Nykyinen kirkkorakennus rakennettiin Tukholman Kuninkaallisen Yli-intendentinkonttorin arkkitehti Thure G. Wennbergin vuonna 1788 laatiman suunnitelmien pohjalta puusta. Kuningas Kustaa III hyväksyi piirroksen samana vuonna. Kirkko valmistui 1801. Edellinen, puinen pitkäkirkko, joka sijaitsi nykyisen hautausmaan länsireunassa, rakennettiin 1640-luvulla ja purettiin huonokuntoisena 1824. Sen hirret myytiin huutokaupalla neljän vuoden päästä.
Kirkon rakentamisesta vastasi tunnettu ilmajokelainen kirkonrakentaja Salomon Köhlström. Silloinen kirkkoherra Henrik Bergroth vihki kirkon käyttöön 4. elokuuta 1801. Kirkko oli maalattu alkujaan vuonna 1816 punaiseksi, mutta kahdenkymmenen vuoden päästä sen väri vaihdettiin keltaiseksi.
Kirkko on sisäviisteinen ristikirkko, jonka itä-länsisuuntainen pääsakara on selvästi poikkisakaraa pidempi. Kirkkoa uudistettiin perusteellisesti Turun lääninarkkitehdin V. Th. Chiewitzin toimesta vuosina 1859–1860, jolloin mm. rakennettiin uusi kellotapuli sekä sakaroiden leikkauskohtaan kirkon harjalle suuri suorakulmainen ja telttakattoinen lyhtyrakennelma. Kattoa myös kohotettiin. Töitä johti puuseppämestari Johan Stenman. Kamiinat asennettiin kirkkoon 1904. Uusi perinpohjainen korjaus toteutui vuonna 1933 Kauno S. Kallion suunnitelmien mukaan. 
Kirkon jokaisen sakaran seinäpintaa jakaa kaksi pyörökaarista ikkunaa. Niiden välisissä nurkkaviisteissä on myös kolmas samanlainen ikkuna. Kirkon sisäkatteena on puinen holvaus ja keskustassa neljän pylvään kannattelemana lyhdyn valoaukko.
Kirkon alttaritauluna on Berndt Godenhjelmin maalaama "Kristuksen kirkastuminen" vuodelta 1874. Kirkon nykyinen saarnastuoli on peräisin 1930-luvulta. Kellotapulin alakerrassa on varastoituna myös tätä vanhempi 1700-luvulta peräisin oleva maljan muotoinen saarnastuoli.
Kirkon välittömässä läheisyydessä, tien toisella puolella on Chiewitzin piirrosten pohjalta vuonna 1861 rakennettu kellotapuli, jossa on kolme kelloa. Nykyistä edeltävä tapulirakennus purettiin 1850-luvulla.
Triatsiinit

Triatsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden empiirinen kaava on C3H3N3. Triatsiinilla on kolme eri isomeerista muotoa.
Rakenne.
Triatsiinirakenne on bentseenin kaltainen heterosyklinen rengas, jossa on kolme typpiatomia ja kolme hiiliatomia. Triatsiinin kolme isomeeria eroavat toisistaan typpiatomien sijoittumisen perusteella. Muita aromaattisia heterosyklisiä typpiyhdisteitä ovat pyridiinit (1 typpiatomi renkaassa), diatsiinit (2 typpiatomia) ja tetratsiinit (4 typpiatomia). Triatsiinit ovat heikompia emäksiä kuin pyridiinit.
Käyttö.
Tunnetuin 1,3,5-triatsiinijohdannainen on hartsin valmistuksessa käytettävä melamiini, jossa on kolme aminosubstituenttia (–NH2). Toinen hartsin valmistuksessa laajalti käytössä oleva triatsiini on bentsoguanamiini.
Triatsiiniyhdisteitä, kuten 2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiinia eli syanuurikloridia, käytetään usein kasvimyrkkyinä. Klooria sisältäviä triatsiineja käytetään vaatteiden värjäyksessä.
Reaktiot.
Vaikka triatsiinit ovat aromaattisia yhdisteitä, niiden resonanssienergia on paljon matalampi kuin bentseenillä. Yhdisteillä tapahtuu useammin nukleofiilistä kuin elektrofiilistä aromaattista substituutiota.
2,4,6-trikloori-1,3,5-triatsiini voidaan hydrolysoida helposti syanuurihapoksi kuumentamalla sitä vedessä korkeassa lämpötilassa. 2,4,6-trisfenoksi-1,3,5-triatsiini reagoi alifaattisten amiinien kanssa aminolyysissä.
Kymen Sanomat

Kymen Sanomat (lyh. "KySa") on Kotkan ja Haminan seudulla kuusi kertaa viikossa ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Päijänne Media Oy.
"Kymen Sanomien" päälevikkialue on eteläinen Kymenlaakso eli Kotkan–Haminan seutukunta. Vuonna 2020 painetun lehden levikki oli noin 10 600 ja lukijamäärä noin 30 000.
Historia.
Nykyinen "Kymen Sanomat" on syntynyt kolmen sanomalehden fuusiona. Kotkassa ilmestyneet vuonna 1902 perustettu "Etelä-Suomi" ja 1905 perustettu "Eteenpäin" (jatkaja "Viikko-Eteenpäin") yhdistyivät vuodenvaihteessa 1989 sitoutumattomaksi "Kotkan Sanomiksi". Vuonna 1991 "Kotkan Sanomiin" yhdistyi puolestaan Haminassa ilmestynyt keskustalainen "Kymen Sanomat". Lehden nimeksi vaihdettiin tässä yhteydessä "Kymen Sanomat", ja tästä liitoksesta syntyneen "Kymen Sanomien" ensimmäinen numero ilmestyi 30. syyskuuta 1991.
"Eteenpäin"-lehden ja "Etelä-Suomen" yhdistyessä 1989 ne olivat levikiltään lähes yhtä suuria. Johtava lehti oli "Eteenpäin", jonka levikki oli noin 20 000, kun taas "Etelä-Suomella" se oli vajaa 17 000.
"Etelä-Suomi" oli puoluekannaltaan kokoomuslainen vuoteen 1964 saakka ja sen jälkeen sitoutumaton. Vuodesta 1984 "Etelä-Suomi" oli kuulunut "Kouvolan Sanomien" omistukseen ja lehteä painettiin Kouvolassa. "Eteenpäin" taas oli sosiaalidemokraattinen.
Sanoma Lehtimedian maakuntalehdet "Kymen Sanomat, Kouvolan Sanomat" ja "Etelä-Saimaa" siirtyivät tabloidi-kokoon 9. huhtikuuta 2013.
"Kymen Sanomat" siirtyi huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Sanoman omistuksesta Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä koottiin yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.
Huhtikuussa 2019 lehteä julkaiseva Kaakon Viestintä Oy siirtyi Keskisuomalainen-konsernin omistukseen. Keskisuomalainen järjesteli alueyhtiöitään uudelleen keväällä 2025 ja lehden kustantajaksi vaihtui Päijänne Media.
Liitteet.
"Kymen Sanomissa" ilmestyi tiistaisin vuosina 1998–2009 "Seepra"-liite. Se oli "Etelä-Saimaan", "Kouvolan Sanomien" ja "Kymen Sanomien" yhteinen viikkolehti. "Seepra" keskittyi viihteeseen ja DVD-, elokuva- ja levyarvosteluihin. Lehdessä oli mukana myös viikon televisio-ohjelmatiedot.
"Seepran" lopettamisesta ilmoitettiin 12. tammikuuta 2009. Lehden julkaiseminen tabloid-liitteenä lopetettiin ja "Seepran" viimeinen numero ilmestyi 27. tammikuuta 2009. Lopettamisen syyksi kerrottiin, että "Seepra" ei ollut täyttänyt siihen liitettyjä odotuksia. Lehden materiaalia on siirretty julkaistavaksi päälehteen.
Levikki.
"Kymen Sanomien" levikki on ollut laskussa ainakin 1990-luvun alusta lähtien. Vielä vuonna 1992 "Kymen Sanomien" levikki oli 32 268 kappaletta, vuonna 2000 se oli laskenut 27 408 kappaleeseen. Levikki on laskenut hiljaisesti koko 2000-luvun ajan ja vuonna 2008 se lopulta alitti 25 000 kappaleen rajan. Vuonna 2013 "Kymen Sanomien" levikki painui alle 20 000 kappaleen.
Melamiini

Melamiini on orgaaninen emäs (pKa = 8,95), jonka kemiallinen kaava on C3H6N6. Sitä käytetään formaldehydiin yhdistämällä pääasiassa melamiinihartsin valmistukseen, ja siitä saadaan kestävää kertamuovia. Tätä muovia käytetään muun muassa keittiötarvikkeissa ja astioissa. Melamiinia käytetään laminaattina ja siitä valmistetaan valkotauluja.
Valmistus.
Melamiinia valmistetaan ureasta. 
 6 (NH2)2CO → C3H6N6 + 6 NH3 + 3 CO2
Urea hajoaa ensin isosyaanihapoksi endotermisessä reaktiossa (NH2)2CO → HCNO + NH3. Sen jälkeen syaanihappo polymerisoituu muodostaen melamiinia ja hiilidioksidia: 6 HCNO → C3H6N6 + 3 CO2. Toinen reaktio on eksoterminen, ja lopullinen prosessi endoterminen.
Melamiini elintarvikkeissa.
Vuonna 2007 Yhdysvalloissa kuoli 1 500 kissaa ja koiraa Kiinassa vehnägluteenista valmistettuun melamiinia sisältäneeseen lemmikkiruokaan. Vuonna 2008 Kiinan elintarvikevirasto löysi melamiinia Marsin valmistamista M&amp;M’s -makeisista ja Snickers-minipatukoista sekä Nestlén valmistamista KitKat-patukoista. Tämän seurauksena tuotteet vedettiin myynnistä Kiinan lisäksi myös Etelä-Koreassa.
Kiinan maitojauheskandaali 2008.
Kiinassa vauvoille syötettävässä Sanlu Groupin valmistamassa maitojauheessa havaittiin elokuussa 2008 melamiinia. Lisäksi melamiinia löytyi Arlan maitojauheista, ja tiedon tultua ilmi Arla lopetti äidinmaitokorvikkeiden valmistamisen Kiinassa. Melamiininen maitojauhe meni pääasiassa Kiinaan, mutta myös pienen erän verran Taiwanille. Melamiini aiheutti munuaiskivien muodostumisen äidinmaidonkorviketta saaneille lapsille. Yli 300 000 kiinalaislasta sairastui maitojauheen vuoksi. Neljä lasta kuoli melamiinimyrkytykseen.
Melamiinia löydettiin 22 valmistajan maitopulveria sisältävästä äidinmaidonkorvikkeesta ja 77 tuotemerkistä.
Melamiinia sisältäviä maitotuotteita oli viety myös moniin kehitysmaihin sekä erityishallintoalue Hongkongiin, jossa tiettävästi ainakin yksi kolmevuotias tyttö kärsi melamiinin aiheuttamista munuaiskivistä.
Melamiini maitojauheessa Yhdysvalloissa 2008.
Melamiinia on löydetty 2008 elintarvikkeista myös Yhdysvalloissa Nestlén ja Bristol-Myers Squibbin äidinmaidonkorvikkeesta.
Johannes I (paavi)

Johannes I (n. 470–18. toukokuuta 526) oli paavina 13. elokuuta 523 – 18. toukokuuta 526. Hän oli kotoisin Toscanasta, ja nousi paavin istuimelle vasta hyvin vanhana ja hauraana. Teoderik Suuri, Ostrogoottien kuningas hallitsi Italiaa asuen Ravennassa. Teoderik epäili paavin vehkeilevän Bysantin keisari Justinus I:n kanssa, ja heitätti hänet tyrmään, jossa paavi kuoli nälkään ja hoidon puutteeseen.
Hastati

Hastati (lat.; yks. "hastatus". Nimitys johtuu latinan sanasta "hasta" = "keihäs"; "hastatus" = "keihäällä varustettu") olivat Rooman tasavallanaikaisen armeijan ensimmäinen, nuorin ja köyhin rivistö. Heidän tehtävänään oli aloittaa lähitaistelu vihollisen kanssa ja väsyttyään vaihtaa paikkaa seuraavan principes-rivistön kanssa. Hastatuksen varustuksena oli normaali kypärä (yleisimmin "montefortino"-tyypin), rinnalle kiinnitetty "pectorale"- (sydämen suojelija) metallilevy sekä pilum-tyypin heittokeihäs ja gladius-miekka. Legioonassa hastatuksia oli yleisesti suunnilleen saman verran kuin principes-joukkoja, 1 200. Hastatukset muodostuivat luultavasti alle 20-vuotiaista.
Trokee

Trokee (, , adjektiivina "trokeinen" tai "trokeeinen") on runojalka ja metron, joka tunnetaan sekä antiikin kreikkalaisesta metriikasta että muun muassa itämerensuomalaisesta runoudesta (kalevalamitta eli nelipolvinen trokee). Trokeejalka koostuu yhdestä pitkästä ja yhdestä lyhyestä tavusta.
Trokeejalkaa käytetään sellaisenaan kalevalamitassa, jossa säe koostuu neljästä peräkkäisestä trokeejalasta. Trokeemetronia käytetään puolestaan kreikkalaisissa runomitoissa, erityisesti trokeisessa tetrametrissä. Trokeeta esiintyy myös muun muassa daktyylisen katalektisen heksametrin viimeisenä metronina yhdessä spondeen kanssa.
Kaava.
Trokeessa runojalka ja metron ovat poikkeuksellisesti eri pituisia. Trokeejalka muodostuu yhdestä pitkästä (, "longum") ja yhdestä lyhyestä (, "brevis") tavusta, tai nykyrunoudessa yhdestä painollisesta ja yhdestä painottomasta tavusta (kalevalamitan termistöllä yhdestä nousevasta ja yhdestä laskevasta tavusta):
Trokeemetron on puolestaan dipodia, joka koostuu kahdesta trokeejalasta:
Vastaavalla tavalla dipodisia ovat myös jambi- ja anapestimetronit.
Trokeemittoja.
Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden trokeemittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Trokeinen dipodia ("tr2") eli trokeinen monometri
Säe koostuu kahdesta trokeejalasta eli yhdestä trokeemetronista.
Trokeinen tripodia ("tr3") eli ithyfallikos ("ith")
Säe koostuu kolmesta trokeejalasta.
Trokeinen kvaternaari ("tr4") eli trokeinen dimetri ("trd")
Säe koostuu neljästä trokeejalasta eli kahdesta trokeemetronista.
Trokeinen katalektinen kvaternaari ("tr4c") eli trokeinen katalektinen dimetri ("trdc") 
Säe koostuu koostuu neljästä trokeejalasta eli kahdesta trokeemetronista, joista viimeinen on katalektinen.
Trokeinen septenaari ("tr7")
Säe koostuu seitsemästä trokeejalasta ja ylimääräisestä tavusta.
Trokeinen oktonaari ("tr8")
Säe koostuu kahdeksasta trokeejalasta.
Trokeinen katalektinen tetrametri ("trqc")
Säe koostuu neljästä trokeemetronista, joista viimeinen on katalektinen.
Daktyyli

Daktyyli (, ”sormi”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu yhdestä pitkästä ja kahdesta lyhyestä tavusta.
Kaava.
Daktyyli koostuu yhdestä pitkästä (, "longum") ja kahdesta lyhyestä (, "brevis") tavusta, tai nykyrunoudessa yhdestä painollisesta ja kahdesta painottomasta tavusta:
Anapesti tunnetaan nimellä "antidaktyyli", koska sen muoto on käänteinen daktyyliin nähden.
Daktyylimittoja.
Kreikkalaisen runouden daktyylimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Daktyylinen tetrametri ("da4")
Säe koostuu neljästä daktyylisestä metronista. Tunnetaan myös nimellä "alcmanicus" eli Alkmanin säe.
Daktyylinen pentametri ("da5")
Säe koostuu viidestä daktyylisestä metronista.
Daktyylinen katalektinen heksametri ("da6")
Säe koostuu kuudesta daktyylisestä metronista. Tunnetaan myös nimellä "eeppinen mitta".
Anapesti

Anapesti (, ”hakkaava”, ”takova”; ) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta.
Anapestiä käytettiin nopean rytminsä vuoksi erityisesti tragedioiden ja komedioiden marssi-, taistelu- ja kulkuekohtausten lauluissa, mutta myös komedioiden pilkkalauluissa. Runomitoista anapestiä käytetään ennen kaikkea anapestisessä dimetrissä.
Kaava.
Anapestissä runojalka ja metron ovat poikkeuksellisesti eri pituisia. Anapestijalka muodostuu kahdesta lyhyestä (, "brevis") ja yhdestä pitkästä (, "longum") tavusta:
Anapestimetron on puolestaan dipodia, joka koostuu kahdesta anapestijalasta:
Vastaavalla tavalla dipodisia ovat myös jambi- ja trokeemetronit. Monissa runomitoissa anapestin kaksi lyhyttä tavua voidaan korvata yhdellä pitkällä, jolloin siitä tulee spondee . Anapesti tunnetaan myös nimellä "antidaktyyli", koska sen muoto on käänteinen daktyyliin nähden.
Anapestimittoja.
Kreikkalaisen ja roomalaisen runouden anapestimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, = anceps eli lyhyt tai pitkä tavu):
Anapestinen dipodia ("an2")
Säe koostuu kahdesta anapestijalasta eli yhdestä anapestimetronista.
Anapestinen tripodia ("an3")
Säe koostuu kolmesta anapestijalasta. Eräs prosodiakoksen muoto.
Anapestinen dimetri ("and") eli anapestinen kvaternaari ("an4")
Säe koostuu kahdesta anapestimetronista.
Anapestinen katalektinen dimetri ("andc") eli paroimiakos
Säe koostuu kahdesta anapestimetronista, joista jälkimmäinen on katalektinen.
Anapestinen katalektinen trimetri ("antc")
Säe koostuu yhteensä kolmesta anapestimetronista, joista yksi jää katalektiseksi.
Anapestinen septenaari ("an7")
Säe koostuu seitsemästä anapestijalasta ja ylimääräisestä tavusta.
Anapestinen oktonaari ("an8") eli anapestinen tetrametri
Säe koostuu kahdeksasta anapestijalasta eli neljästä anapestimetronista.
Pentametri

Pentametri (, ”viisimitta”) on runomittojen tyyppi, jossa runojalka toistuu säkeessä viisi kertaa. Pentametri on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta, joka perustui pitkien ja lyhyiden tavujen vuorotteluun runomitan mukaisesti.
Pentametrimittoja.
Pentametrimittoja ovat muun muassa ( = lyhyt tavu, = pitkä tavu, x = painoton tavu, / = painollinen tavu):
Daktyylinen pentametri
Säkeen pituus muodostuu poikkeuksellisella tavalla: 2 x 2,5 metronia = 5 metronia. Erityisesti elegisen distikonin toisena säkeenä.
Jambinen pentametri
Säe koostuu viidestä jambijalasta. Yleinen englanninkielisessä runoudessa, muun muassa William Shakespearella.
x / | x / | x / | x / | x /
Tertsiini

Tertsiini on italialaisperäinen runomuoto, jonka säkeistöt rakentuvat kolmesta tavallisesti 11-tavuisesta jambisäkeestä.
Toinen säe riimittyy seuraavan säkeistön ensimmäisen ja kolmannen säkeen kanssa. Runoelman päättää yksinäinen säe, joka riimittyy viimeisen säkeistön keskimmäisen säkeen kanssa. Loppusointukaava on siten muotoa aba bcb cdc xyx y. Runomuodon lähtökohtana saattaa olla sisilialainen sonetti tai serventese-runous.
Tätä poikkeuksellisen vaativaa mittaa käytti ensimmäisenä Dante Alighieri eepoksessaan "Divina Commedia" (1321, "Jumalainen näytelmä"), jonka rakenteissa toistuva kolmijakoisuus symboloi pyhää kolminaisuutta. Sittemmin tertsiiniä ovat soveltaneet muun muassa Giovanni Boccaccio ("Amorosa visione", 1342–1343), Francesco Petrarca ("I trionfi", 1352–1374), Thomas Wyatt, John Milton, Percy Bysshe Shelley ("Ode to the West Wind", 1819), lordi Byron ("The Prophecy of Dante") ja W. H. Auden ("The Sea and the Mirror", 1944).
Afonso I

 
Afonso I (1456 – 1542 tai 1543), alkuperäiseltä nimeltään Nzinga Mbemba, oli Kongon kuningaskunta -nimisen, Kongon alueella vuosina 1300–1800 olleen yhteiskunnan hallitsija. Kongon kuningas Afonso I kääntyi kristinuskoon ja avasi maan kaupalle ja muulle eurooppalaiselle vaikutukselle, ja samalla suurin osa kongolaisista kastettiin kristinuskoon, joka sai paljon vaikutteita myös paikallisista uskonnoista.
Helsingin vaakuna

Helsingin vaakuna on Helsingin kaupungin tunnus. Sen alkuperä on 1600-luvun kaupungin sinetissä. Vaakunan laati antikvaari Johannes Bureus Helsingin pitäjään tulleiden ruotsalaisten siirtolaisten kunniaksi vuonna 1599. Vaakunakuvio esittää laivaa, joka keinuu meren aalloilla näin kuvaten ruotsalaisten saapumista alueelle. Sen heraldinen selitys kuuluu: ”sinisessä kentässä kultainen vene uimassa hopeisella, aaltokoroisella tyviöllä; veneen yläpuolella saatteena kultakruunu.”
Vaakunan historiaa.
Helsinki sai ensimmäisen tunnuksensa vuonna 1550, kun sille myönnettiin sinetti kaupungin perustamisen yhteydessä. Sinetissä oli kuvattuna kalanpyrstö, joka viittasi kaupungin sijaintiin lohijokena tunnetun Vantaanjoen suulla, nykyisen Vanhankaupungin alueella. Sinetin aihetta käytettiin myöhemmin Helsingin maalaiskunnan, nykyisen Vantaan vaakunassa.
Kaupungin alkuperäisen sijainnin matalat rannat soveltuivat huonosti laivaliikenteelle, minkä johdosta kaupunki päätettiin siirtää Sörnäistenniemelle vuonna 1639. Siirron yhteydessä kaupungille laadittiin uusi vaakunallinen sinetti, jossa oli kuvattuna vedellä lainehtiva vene kruunun kera. Siirto Sörnäisiin kuitenkin peruttiin, ja vuonna 1640 kaupunki siirrettiin nykyisen Senaatintorin ympärille Vironniemelle. Siirron myötä uusi veneaiheinen vaakuna tuli virallisesti käyttöön.
Vaakunan venetyyppi ja koristeet vaihtelivat suuresti eri aikakausina. Muun muassa alkuperäinen lainehtiva virta alettiin kuvata kilven tyviön täyttävänä vetenä. Suomen tultua osaksi Venäjää vuonna 1809 ja maan pääkaupungin siirryttyä Turusta Helsinkiin vuonna 1812 alettiin Helsingin sineteissä kuvata vaakunan ohella myös mahdollisesti Venäjän vaakunaan viittavaat kilvenkannattelijat, sekä kilven yläpuolella Suomen vaakunaa kuvaava leijonan pää. Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne laati oman ehdotuksensa Helsingin vaakunaksi muiden Suomen suuriruhtinaskunnan kaupunkien ohella. Ehdotuksessa kultainen vene on korvattu hopeisella, kreikkalaistyyppisellä kaleerilla. Kilven takana on kuvattuna Venäjän keisarin valtikat ja kilven päällä Suomen suuriruhtinaan heraldinen kruunu. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan koskaan vahvistettu käyttöön.
Nykyisen ulkoasun suunnitteli heraldikko A. W. Rancken vuonna 1951, jolloin myös sen heraldinen selitys vahvistettiin.
Ainoastaan kaupungin keskushallinnon yksiköt ja toimielimet voivat käyttää yläkruunullista vaakunaa, jossa vaakunakilven päälle on sijoitettu samanlainen kruunu kuin itse kilvessä. Tällaisia virastoja ja laitoksia ovat kaupunginvaltuusto, hallitus, kaupunginkanslia, kaupungin henkilöstökeskus ja talous ja suunnittelukeskus. Helsingin kaupunki käyttää pääsääntöisesti yläkruunutonta vaakunaa.
Felix IV

Pyhä Felix IV (n. 490–22. syyskuuta 530) oli paavina 12. heinäkuuta 526 – 20. syyskuuta 530 (tai 22. syyskuuta). Hän muotoili kirkon mielipiteen armosta ja vapaasta tahdosta, kun häntä oli pyydetty ottamaan kantaa Galliassa levinneeseen semipelagiolaisuuteen. Felix yritti nimetä Bonifatius II:n omaksi seuraajakseen. Senaatti reagoi kieltämällä keskustelun paavin seuraajasta edellisen paavin elinaikana. Vastustajat kannattivat Dioscorusta, mutta tämän valtakausi keski vain 22 päivää, ja yleensä seuraavaksi paaviksi lasketaan Bonifatius II.
Tupolevin veljekset

Tupolevin veljekset (tunnetaan myös nimellä "kikkelikortti") oli tiedotusvälineiden tunnetuksi tekemä nimitys työmarkkinajohtajien joukolle, joka lähetti tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana toimineelle Marianne Laxénille vuonna 1990 kuuluisaksi nousseen ranskalaisen pornografisen postikortin. Kortissa luki ranskaksi ”"Vive les hommes” eli ”Eläköön miehet"”.
Tupolevin veljekset, joihin kuuluivat valtakunnansovittelija ja entinen STTK:n puheenjohtaja Jorma Reini, Liiketyönantajain Keskusliiton toimitusjohtaja Jarmo Pellikka, johtaja Stig-Erik Leiponen, Teknisten Liiton puheenjohtaja Tenho Olin, Erorahaston toimitusjohtaja Jarmo Tammenmaa ja Metsäteollisuus ry:n toimitusjohtaja Mauri Moren, olivat saaneet idean kortin lähettämisestä pitkän aterian aikana Hotelli Kalastajatorpalla.
Miehet lähettivät myös pääministeri Harri Holkerille alastonta naista esittävän postikortin, jossa oli teksti ”"tahtoo keppiä ja porkkanaa"”.Tenho Olin oli ostanut kortit Amsterdamin matkan aikana.
Kortissa oli kuvattu peniksiä, joita kohti alaston nainen putoaa rintaliivit laskuvarjona. Kortissa oli teksti "Palkkaerot poistettava, keskitytään olennaiseen". Miehet allekirjoittivat kortin ”Tupolevin veljesten säätiö”, mutta laittoivat alle myös omat nimensä.
Laxén toi asian julkisuuteen, ja kortin lähettäjien erottamista vaadittiin kansalaisadressilla, jonka allekirjoitti 3 800 naista ja 500 miestä. Tapauksesta nousi kohu lehdistössä, ja postikortti jäi Suomen historiaan. Lehtien yleisönosastoilla korttia paheksuttiin laajasti, mutta jotkut asettuivat kortin lähettäjienkin puolelle.
Reini pyysi TV Uutisissa korttia anteeksi, mutta muut kortin allekirjoittajat eivät tulleet julkisuuteen. Kortista noussut kohu vauhditti osaltaan keskustelua sukupuolten välisestä tasa-arvosta ja naisten asemasta työmarkkinoilla.
Vuonna 2013 entinen valtioneuvostossa työskentellyt kansliaministeri Ilkka Kanerva kertoi, että hän oli toiminuttanut kirjeen Tupolevin veljesten toiveesta Laxénin lokerikkoon valtioneuvoston kansliaan, jossa Laxénilla oli työhuone.
Bonifatius II

Bonifatius II (k. 17. lokakuuta 532) oli paavina 22. syyskuuta 530 – 17. lokakuuta 532. Hän oli syntyperältään ostrogootti ja ensimmäinen germaanisen heimon edustaja paavina. Semipelagiolaisuuden aiheuttama hajaannus ratkaistiin Bonifatiuksen paaviuskaudella.
Johannes II

Johannes II (470 – 8. toukokuuta 535), syntymänimeltään Mercurius, oli paavina 2. tammikuuta 533 – 8. toukokuuta 535. Hän oli ensimmäinen, joka paaviksi vihkimisensä yhteydessä otti uuden nimen, sillä hänen syntymänimensä kunnioitti pakanallista jumalaa, Mercuriusta.
Johannes II:n aikaan simonia eli kirkollisten virkojen hankkiminen rahaa vastaan oli yleistä papiston piirissä. Senaatti antoi asetuksen, jossa kiellettiin paaviksi pyrkiminen rahan avulla. Määräyksen vahvisti Atalarik, ostrogoottien kuningas.
Mannerheimin puisto

Mannerheiminpuisto on Oulun keskustan ruutukaava-alueella sijaitseva puisto.
Sijainti.
Puistoa rajaavat Kirkkokatu, Albertinkatu, Isokatu ja Sepänkatu. Kirkkokadun varrella entistä Snellmannin kauppahuonetta vastapäätä on Into Saxelinin "Eteläpohjalaisten patsas" (tai "Vapauden patsas"). Puiston keskelle oli 1990-luvun alkupuolen kunnostuksien yhteydessä rakennettu myös suihkulähde. Albertinkadun varrella on grillikioski ja lasten leikkikenttä.
Historiaa.
Alun perin paikalla ollut puutalokortteli paloi 19. heinäkuuta 1916. Tulipalo teki noin 200 oululaista asunnottomiksi. Palaneiden talojen tilalle oli tarkoitus rakentaa valistustalo ja pystyttää patsas Oulun valtauksessa Suomen sisällissodassa kuolleiden eteläpohjalaisten muistolle. Patsas pystytettiin vuonna 1919, mutta valistustaloa ei rakennettu, vaan kortteli kunnostettiin 1927 puistoksi, josta käytettiin aluksi nimeä "Palotontti". Nykyisen nimensä puisto sai marsalkka Mannerheimin 75-vuotispäivänä 4. kesäkuuta 1942.
Kesällä 1926 Mannerheimin puistoon pystytettiin yksi kolmesta Oulun ensimmäisestä puhelinkioskista.
Puiston grillikioskista, Kino Grillistä, varastettiin veitsi, jolla mauritiuslainen Jawaheer Dookun surmasi vaimonsa helmikuun alkupuolella 1975. Dookun tuomittiin kuuden vuoden vankeuteen täyttä ymmärrystä vailla tehdystä taposta. Tapahtuman jälkeen puiston grillikioskia kutsuttiinkin Dookunin grilliksi.
Puisto uudistettiin ympärivuotiseen käyttöön soveltuvaksi tapahtumapuistoksi vuosien 2018–2019 aikana. Uudistuksien myötä puiston ulkonäkö muuttui täysin, mm. entinen suihkulähde purettiin. Tilalle tuli tapahtuma-aukio, jonka pinnasta nousee valaistuja vesisuihkuja. Uudistuksiin kuului myös pienten tapahtumien järjestämistä helpottavaa infrastruktuuria, kuten äänentoistoa ja yleisö-WC.
Istutukset.
Puistoon istutettiin lehtipuurivit Albertinkadun ja Sepänkadun varsille jo vuonna 1927. Kaupunginpuutarhuri Kalle Äijälä laati silti vasta kymmenen vuotta myöhemmin varsinaisen puistosuunnitelman. Nurmikko puistoon uusittiin 1956, samalla kun sinne hankittiin istutuksia. Puisto pysyi pitkään varsin samanlaisena, maisema-arkkitehti Pirjo Neumann laati vasta vuonna 1990 uuden suunnitelman, jonka mukaisesti perenna- ja pensasistutuksia lisättiin. Puiston istutuksiin kuuluvat orapihlajat, tuhkapensaat, syreenit, ruusut, kuusamat, idänvirpiangervo ja koristearonia, samoin kuin omenapuut ja tuomipihlajat. Orapihlaja-aita ympäröi koko puistoaluetta, mutta sinne on istutettu myös puumaista mustamarjaorapihlajaa. Puistossa on myös rivi kynä- ja vuorijalavia.