Orivesi–Jyväskylä-rata

Orivesi–Jyväskylä-rata eli Jämsän rata (joskus myös "Jyväskylän länsirata" tai vain "länsirata") on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Orivedeltä Jämsän kautta Jyväskylään. Rataosuus on 112,7 kilometriä pitkä, yksiraiteinen ja koko matkalta sähköistetty. Rata Orivedeltä Jämsänkoskelle valmistui 1951 ja sieltä edelleen Jyväskylään 1977 muodostaen oikoradan Tampereen ja Jyväskylän välille.
Rataosuus erkanee Orivedellä Tampere–Haapamäki-radasta ja Jyväskylässä se yhdistyy kolmeen rataosuuteen: Jyväskylästä Haapamäelle, Pieksämäelle ja Haapajärvelle. Rataosuudella on kolme henkilöliikenteen nykykäytössä olevaa asemaa: Orivesi, Jämsä ja Jyväskylä. Radalla on vilkasta InterCity- ja Pendolino-liikennettä Jyväskylästä Tampereelle ja Helsinkiin.
Rataosuudella on kahdeksan tunnelia, joista Lahdenvuoren tunneli (4 290 metriä) on Suomen kolmanneksi pisin.
Historia.
Osuus Orivedeltä Jämsään määrättiin rakennettavaksi vuonna 1938. Hyväksymiseen vaikutti Rudolf Walden, joka lupasi, että tehtaat osallistuvat kustannuksiin. Rakennustyöt aloitettiin 1939 ja niitä jatkettiin sotavuosinakin, osittain sotavankityövoimalla. 56 kilometriä pitkä rata Jämsään valmistui 1950 ja valtion ja Yhtyneiden Paperitehtaiden puoliksi maksama jatko Jämsänkosken tehtaille seuraavana vuonna. Pistorata Jämsästä Päijänteen rantaan Olkkolaan valmistui vuonna 1953. Keskimäärin rataa oli vuosittain rakentamassa 300 henkeä, parhaimpina vuosina yli 700. Rata oli erittäin vaikea rakentaa jopa Suomen oloissa – siltoja, pengerryksiä ja mutkia tuli valtavasti. Rataa ja sen sivuratoja tarvittiin Päijänteen ympäristön puuraaka-aineen ja Jämsänjoki-laakson kasvavan puunjalostusteollisuuden tuotteiden kuljetuksiin. Osittain radan ansiosta Jämsänkosken paperitehdas sai rinnalleen Kaipolan paperitehtaan ja Olkkolan sahan. Radat palvelivat myös henkilöliikennettä. 1960-luvun puolivälissä melko vilkkaana käynyt liikenne romahti vuosikymmenen lopussa ja matkustajaliikenne lopetettiin vuonna 1969. Radan liikenne kuihtui 1970-luvulla muutamaan tavarajunaan päivässä.
Radan jatkoa Jyväskylään alettiin suunnitella välittömästi, sillä se lyhentäisi Keski- ja Etelä-Suomen välisiä rautatieyhteyksiä tuntuvasti. Pitkien selvitysten ja tutkimusten jälkeen radan rakentamisesta päätettiin vuonna 1961. Rakentaminen alkoi vuonna 1964 ja ensin valmistuivat hankkeeseen liittyneet Keljonlahden satamaraide vuonna 1968 ja Säynätsalon rata vuonna 1970. Rata rakennettiin vaikeakulkuiseen maastoon, jossa oli suuret korkeuserot ja paljon vesistöjä. Niinpä 53 kilometrin matkasta jouduttiin 15 kilometriä louhimaan kallioon. Tunneleiden yhteispituus on 9 550 metriä. Siltoja tehtiin yhteensä 48. Rakentaminen kesti 13 vuotta.
Pääraide Jyväskylästä Jämsään valmistui loppuvuodesta 1977, jolloin se otettiin tavaraliikennekäyttöön. Matkustajaliikenne alkoi vuonna 1978. Rata lyhensi junamatkaa Jyväskylästä Tampereelle 190 kilometristä 154 kilometriin. Esimerkiksi vuonna 1980 radalla kulki noin 20 junaa päivässä. Vuonna 1984 välillä Jyväskylä–Jämsä kulki 51,8 miljoonaa nettotonnikilometriä tavaraa Jämsän suuntaan ja 31,2 miljoonaa Jyväskylän suuntaan. Orivesi–Jämsä-välillä lukemat olivat 56,5 Orivedelle ja 33,8 Jämsään.
Parannustyöt 2020-luvulla.
Rataa perusparannetaan vuosina 2021–2025 noin 24,5 miljoonalla eurolla. Perusparannuksen yhteydessä suunnitteilla on myös isompia kokonaisuuksia, kuten 343 miljoonan euron rataoikaisu ja kaksoisraide välillä Lahdenperä–Jämsä. Oikaisua varten radalle rakennetaan yksiraiteinen 4,35 kilometrin Partalan rautatietunneli, josta tulee valmistuessaan koko radan pisin. Tunneli ja kaksoisraide mahdollistavat henkilöjunien ajamisen vakioaikataulurakenteella ei-kaupallisten pysähdysten jäädessä pois. Kehitettävä rataosa on mitoitettu myös suuremmalle 200 km/h nopeudelle.
Tunnelit ja sillat.
Radalla on myös vuonna 1975 valmistunut 415-metrinen Markkulan alikulkusilta Korpilahdella, Pätkinlahden vuosina 1975–1976 rakennettu silta Muuramessa sekä vuonna 2016 valmistunut Jämsänjoen ylittävä 99-metrinen betonisilta, joka korvasi 72-metrisen vuonna 1951 valmistuneen terässillan.