tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Puusepänteollisuus

Puusepänteollisuus jalostaa saha- ja levyteollisuuden tuotteita, ja sen keskeisimpiä teollisuuden aloja ovat rakennuspuusepänteollisuus ja huonekaluteollisuus. Toimiala käsittää huonekalujen, keittiökalusteiden ja tilauskalusteiden valmistuksen sekä puulattia-, ovi- ja ikkunateollisuuden. Ala on merkittävä työllistäjä Suomessa.
Puusepänteollisuus eroaa sekä perinteisestä puusepän ammatista että puuseppäartenomin tai -artesaanin työstä. Siinä missä perinteinen puuseppä, artenomi ja artesaani ovat tyypillisesti käsityöläisiä, teollisuuspuuseppä on nimensä mukaisesti teollinen ammatti, ja työ saattaa olla liukuhihnamaista rakennusteollisuuden alihankintaa. Lisäksi työskentelyssä hyödynnetään automaatiota ja tietotekniikkaa.
Alalla toimii tuottajaliittona Puuteollisuusyrittäjät ry, jonka jäseninä on noin 450 yritystä. Se valitsee vuosittain "Vuoden Puuteollisuusyritys"-palkinnon, jonka 2018 sai Hollolan Viilu ja Laminaatti. Toinen keskusjärjestö on Puusepänteollisuus ry.
Skyforger

Skyforger on latvialainen black/folk metal -yhtye. 
Yhtye sai alkunsa vuonna 1991 perustetusta Grindmaster Death -nimisestä yhtyeestä Yhtye soitti death metalia ja julkaisi demojen lisäksi yhden albumin "Stronger Than Love" vuonna 1994. 
Yhtyeen jäsenten kiinnostus Latvian pakanoiden historiasta kasvoi ja yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa "Semigall's Warchant" uudella nimellä Skyforger vuonna 1997. Nimen ja levyn lyriikoiden vaikutteina olivat latvialaisten pakanaheimojen taistelut ristiretkeläisiä vastaan. Levyn musiikki on saanut vaikutteita 1990-luvun alun skandinaavisesta black metallista, minkä myötä tyylisuunta vaihtui death metalista black metalliksi kansanmusiikkivaikuttein.
Skyforgerin sanoitukset pohjautuvat pääosin Latvian historiaan ja paikallisiin legendoihin. Yhtyeen tarinat kertovat latvialaisista heimoista, taruista sekä muinaisista että moderneista taisteluista. Musiikissa viljellyt folk-vaikutteet ovat tehneet yhtyeen tunnetuksi myös black metal-piirien ulkopuolella: Pelkästään kansanmusiikkia sisältävä akustinen levytys "Zobena Dziesma/Sword Song" julkaistiin Latvian kansallishistoriallisen seuran rahoittamana.
Vuoden 2002 lopulla Skyforger teki levytyssopimuksen saksalaisen Folter Records kanssa ja julkaisi albumin "Pērkoņkalve" (Thunderforge). Samana vuonna tehty "Zobena Dziesma ("Sword Song), sisältää akustisesti soitettua latvialaista kansanmusiikkia. Seuraava vuonna 2010 julkaistu konseptialbumi "Kurbads" kertoo latvialaisen legendan sankarista Kurbadksesta. Vuonna 2015 yhtye julkaisi kuudennen albuminsa "Senprūsija."
Ons Heemecht

Ons Heemecht (tai aiemmin "Ons Hémécht") on Luxemburgin kansallislaulu. Sen luxemburginkielinen nimi on suomeksi ”Kotimaamme”. Laulun on säveltänyt Jean Antoine Zinnen vuonna 1864 Michel Lentzin vuonna 1859 kirjoittamiin sanoihin. Laulusta tuli kansallislaulu vuonna 1895.
Wou d'Uelzecht durech d'Wisen zéit,
duerch d'Fielsen d'Sauer brécht.
Wou d'Rief laanscht d'Musel dofteg bléit,
den Himmel Wäin ons mécht.
Dat ass onst Land, fir dat mir géif,
heinidden alles won.
Onst Heemechtsland, dat mir sou déif
an onsen Hierzer dron,
onst Heemechtsland, dat mir sou déif
an onsen Hierzer dron.
An sengem donkle Bëscherkranz,
Vum Fridde stëll bewaacht,
Sou ouni Pronk an deire Glanz
Gemittlech léif et laacht;
Säi Vollek frou sech soe kann,
An 't si keng eidel Dreem:
Wéi wunnt et sech sou heemlech dran,
wéi ass 't sou gutt doheem!
Gesank, Gesank vu Bierg an Dall
Der Äerd, déi äis gedron;
D'Léift huet en treie Widderhall
a jidder Broscht gedon;
Fir d'Heemecht ass keng Weis ze schéin;
all Wuert, dat vun er klénkt,
gräift äis an d'Séil wéi Himmelstéin
an d'A wéi Feier blénkt.
O Du do uewen, deem seng Hand
duerch d'Welt d'Natioune leet,
behitt Du d'Lëtzebuerger Land
vru friemem Joch a Leed!
Du hues ons all als Kanner schonn
de fräie Geescht jo ginn.
Looss viru blénken d'Fräiheetssonn,
déi mir sou laang gesinn!
Looss viru blénken d'Fräiheetssonn,
déi mir sou laang gesinn!
Sanat.
Virallinen kansallishymni koostuu säkeistöistä 1 ja 4.
Suorasanainen käännös suomeksi:
Missä Else virtaa niittyjen läpi,
Sauer murtautuu halki kallioiden,
missä viinirypäleet kukkivat tuoksuen Moselin varsilla,
taivas antaa meille viinin:
Se on maamme, jonka edestä 
uskaltaisimme täällä kaikkemme,
kotimaamme, jota kannamme
niin syvällä sydämessämme.
Pimeiden metsiensä siimeksessä,
hiljaisen rauhan vaalimana,
niin vailla koreutta ja kallista loistoa,
se hymyää kotoisan vienosti.
Sen kansa voi kutsua itseään onnelliseksi,
eikä se ole pelkkä unelma:
kuinka kodikasta onkaan asua täällä,
kuinka ihanaa olla täällä kotonaan.
Laulu, laulu vuorilta ja laaksoista
maalle, joka on meitä kantanut,
rakkautesi saa kalliin vastauksen
jokaisen rinnassa.
Kotimaalle ei yksikään laulu ole liian kallis,
jokainen sanakin siitä,
valtaa sielun kuin ääni taivaasta
ja silmämme loistavat liekkien lailla.
Oi, Sinä taivaassa, jonka käsi
johtaa kansakuntia halki maailman,
varjele Sinä Luxemburgin maata
vieraan ikeestä ja piinasta.
Olethan antanut meille kaikille lapsinasi
vapaan hengen,
anna sen vapauden auringon paistaa edelleen,
jonka olemme jo nähneet niin pitkään.
Myyrmäen rautatieasema

Myyrmäen rautatieasema () on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenne- ja linja-autoasema Myyrmäessä Vantaankosken radalla Vantaalla. Se sijaitsee Malminkartanon ja Louhelan asemien välissä, noin 12 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Se on ensimmäinen Vantaan puolella oleva rautatieasema Vantaankosken radalla Helsingistä päin tultaessa. Lipunmyynti asemalla on lopetettu 2000-luvulla.
Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit. Asema on kehäradan ainoa Vantaan puolella sijaitseva sivulaituriasema. Kaikilla muilla kehäradan Vantaan puolella sijaitsevilla asemilla on keskilaituri. Kehäradan muut sivulaituriasemat ovat Helsingin puolella sijaitsevat kehäradan asemat eli Pohjois-Haaga, Kannelmäki ja Malminkartano.
Heti aseman länsipuolella on kauppakeskus Myyrmanni ja Myyrmäkitalo (muun muassa Myyrmäen kirjasto, elokuvateatteri Kino Myyri ja Vantaan taidemuseo Artsi). Aseman itäpuolella sijaitsevat puolestaan Myyrinpuhos, Myyrmäen linja-autoasema sekä Myyrmäen sosiaali- ja terveysasema. Asemalla toimii ravintola Mike's Diner.
Aseman peruskorjaus.
Myyrmäen rautatieaseman suunnitteli Arkkitehtitoimisto Lehtovuori, Tegelman ja Väänänen. Asema valmistui vuonna 1975.
Aseman tilat pääsivät vuosien varrella heikkoon kuntoon, mutta Kehäradan valmistumista ennen radan vanhan osan asemat perusparannettiin. Aseman peruskorjaus alkoi vesieristysten korjauksella vuoden 2013 aikana. Seuraavaksi remonttiin menivät laiturialueet sekä bussiterminaali. Laiturialueiden päällyste uusittiin ja opastusta parannettiin. Bussiterminaaliin rakennettiin uusia linja-autopysäkkejä Jönsaksentien varteen sekä siirrettiin taksitolppa pois bussiterminaalin alueelta. 
Neljä Kilterin koulun oppilasta maalasi kokeneen graffitimaalarin ohjauksessa huhtikuussa 2013 graffiteja Myyrmäen asemahalliin. Työt pysyivät esillä remontin käynnistymiseen saakka. Myyrmäen asemahallin remontti alkoi kesäkuussa 2014 ja koko sen ajan asemahalli oli poissa käytöstä. Asemahallin remontin oli tarkoitus olla valmis vuoden 2014 marraskuussa. Työt kuitenkin viivästyivät ja asemahalli päästiin avaamaan vasta vuoden 2015 puolella. Maaliskuussa 2015 päättyneen remontin yhteydessä asemalle asennettiin liukuportaat, uudet hissit sekä lisättiin kameravalvontaa. Vanhassa lipunmyyntihallissa avattiin grilli-kahvila Mike’s Diner. Aseman avajaisissa paljastettiin aseman sisätiloihin toteutettu, tuolloin Suomen suurin pysyvä julkisen tilan katutaideteos. "MCD x 01600" -nimisen (01600 on Myyrmäen postinumero) teoksen maalasi viiden viikon aikana kymmenen Multicoloured Dreams -ryhmän taiteilijaa. Loppukeväästä 2015 aseman seinämaalauksia täydennettiin asemarakennuksen kolme seinää kattavalla ulkoteoksella, jonka maalasi chileläinen Un Kolor Distinto -katutaidekaksikko. 
Myyrmäen asema on ollut tunnettu myös kaikkien käytössä olleista pianoista. Niitä jouduttiin ilkivallan vuoksi vaihtamaan useaan kertaan, mutta lopulta syksyllä 2022 pianot poistettiin.
Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä

Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmä on Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattinen ryhmä, johon kuuluvat Euroopan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen kuuluvat puolueet. Vaalikaudella 2024–2029 ryhmä on europarlamentin toiseksi suurin 136 edustajallaan. 
Ryhmää luonnehditaan perinteiseksi poliittiseksi vasemmistoryhmäksi, joka on Suomen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen verrattuna vähemmän konsensus- ja markkinataloushenkinen. Ryhmän poliittisessa linjassa näkyy myös Etelä-Euroopan sosiaalidemokraattisten puolueiden vahva luokkataisteluperinne. Samanaikaisesti ryhmää on pidetty myös hyvin integraatiomyönteisenä.
Suomesta ryhmään kuuluvat sosiaalidemokraattiset Euroopan parlamentin jäsenet Maria Guzenina ja Eero Heinäluoma.
Puheenjohtajisto.
Euroopan parlamentin kaudella 2024–2029 ryhmän puheenjohtajana toimii Iratxe García Pérez sta. Varapuheenjohtajina toimivat:
Aljaksandr Hleb

Aljaksandr Paulavitš Hleb (, , s. 1. toukokuuta 1981 Minsk) on valkovenäläinen jalkapalloilija, joka on tällä hetkellä vapaa pelaaja ja etsii uutta seuraa. Hleb on keskikenttämies ja pelaa säännöllisesti maansa edustusjoukkueessa. 
Ura.
Hleb aloitti ammattilaisuransa kaudella 1999–2000 Valko-Venäjän liigan BATE:ssa, josta hän siirtyi Saksan Bundesliigan VfB Stuttgartiin noin 150 000 Yhdysvaltain dollarin siirtosummalla vuonna 2000. Hleb nousi nopeasti yhdeksi VfB:n kantavista pelaajista.
Kesäkuun 28. 2005 Hleb siirtyi Valioliigan Arsenaliin. Pelaajan sopimus englantilaisseuran kanssa oli nelivuotinen. Hleb tunnetaan erikoistilanneosaajana ja hänestä kaavailtiin kulma- ja vapaapotkujen vakioantajaa. Hleb teki ensimmäisen maalinsa ”Gunnersille” jo kahden minuutin kuluttua tulostaan kentälle toisen puoliajan alussa ennen kauden alkua käydyssä harjoitusottelussa.
Hleb pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa Arsenalissa 21. elokuuta 2005 Stamford Bridgellä Chelsean vieraana. Hänen esitystään ylistettiin, mutta hieman tämän jälkeen hän loukkasi polvensa edustaessaan Valko-Venäjää maaottelussa. Hleb palasi sairauslomalta 7. joulukuuta Mestarien liigan otteluun Ajaxia vastaan. Kaudella 2005–2006 hänen onnistui vakiinnuttaa paikkansa Arsenalin aloituskokoonpanossa.
Kesällä 2008 Hleb siirtyi 15 miljoonan euron siirtosummalla Espanjan pääsarjassa pelaavaan FC Barcelonaan. Kesällä 2009 hän siirtyi lainasopimuksella Saksan Bundesliigassa pelaavaan VfB Stuttgartiin, jossa hän oli pelannut aikaisemminkin vuosina 2000–2005. Elokuussa 2010 hän siirtyi lainalle Valioliiga-seura Birmingham Cityyn. Elokuussa 2011 hän siirtyi loppuvuoden ajaksi lainalle Saksan Bundesliigassa pelaavaan VfL Wolfsburgiin.
Helmikuussa 2012 Hleb siirtyi Venäjän valioliigassa pelaavaan Krylja Sovetoviin. Saman vuoden heinäkuussa hän siirtyi Valko-Venäjän liigan BATE:en, jossa oli pelannut aikaisemminkin vuosina 1999–2000.Vuonna 2019 BATE vapautti Hlebin ja hän on nyt vapaa pelaaja
Muuta.
Hlebin veli Vjatšaslau Hleb on myös jalkapalloilija. Hän pelaa seuratasolla Kreikan Kallonissa sekä edustaa Valko-Venäjän maajoukkuetta.
Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä

Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmä (Alde) () oli vuosina 2004–2019 toiminut kahden Euroopan unionin poliittisen puolueen, Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen ja Euroopan demokraattisen puolueen liitto. Se oli vuoden 2014 eurovaalien jälkeen neljänneksi suurin puolue Euroopan parlamentissa 67 jäsenellä 20 eri maasta. Suomesta ryhmään kuuluivat keskustan ja RKP:n europarlamentaarikot.
Ryhmä henkilöityi loppuaikoinaan vahvasti puheenjohtajaansa Guy Verhofstadtiin ja tämän liberaaliin federalistiseen linjaan. Alde-ryhmä oli yleisesti arvoliberaali sekä ajoi yksilönvapautta, vapaita markkinoita ja sääntelyn purkamista.
Euroopan parlamentin lisäksi Alde oli edustettuna myös alueiden komiteassa, Euroopan neuvoston parlamentaarisessa yleiskokouksessa sekä Naton parlamentaarisessa yleiskokouksessa.
Alde ja Emmanuel Macronin johtama En Marche! -puolue muodostivat Euroopan parlamenttiin 12. kesäkuuta 2019 uuden ryhmän, jonka nimi on Uudistuva Eurooppa.
Alde-ryhmä Euroopan parlamentissa.
Taustaa.
Liberaalidemokraattisen Euroopan liberaali- ja demokraattipuolueen parlamenttiryhmän kokouksessa, joka pidettiin Brysselissä 13. heinäkuuta 2004, hyväksyttiin suositus uuden ryhmän luomisesta. Ryhmä muodostettiin niistä Euroopan parlamentin jäsenistä, jotka kuuluivat François Bayroun johtaman UDF-puolueen perustamaan Euroopan demokraattiseen puolueeseen, Liettuan työväenpuolueeseen ja Italian Margherita-puolueeseen. Kaksi Euroopan poliittista puoluetta olisivat edelleen erillisiä puolueita Euroopan parlamentin ulkopuolella. Ryhmällä oli alun perin 88 jäsentä.
Alde-ryhmän järjestäytymiskokouksessa, joka pidettiin välittömästi ELDR-puolueen kokouksen jälkeen, ryhmän johtajaksi valittiin Euroopan parlamentin jäsen Graham Watson Yhdistyneen kuningaskunnan liberaalidemokraattisesta puolueesta. Lisäksi kokouksessa hyväksyttiin kymmenestä kohdasta koostuva ”ohjelma Euroopalle”.
Ohjelma.
Alde hyväksyi eurovaaliohjelmansa vuodelle 2014 Lontoon kongressissa marraskuussa 2013. Ohjelmassa korostetaan yksinkertaisempaa, vahvempaa ja vähemmän byrokraattista Eurooppaa. Alde-puolueen kärkiehdokkaat kevään 2014 eurovaaleissa olivat ryhmän puheenjohtaja Guy Verhofstadt sekä komission varapuheenjohtaja Olli Rehn.
Alden vaaliohjelmassa painotetaan vihreän talouden merkitystä, kestävää kasvua, työllisyyttä, hallinnon avoimuutta ja tehokkuutta sekä läheisyysperiaatetta. Alden ensisijainen tavoite on voittaa Eurooppaa uhkaavat vakavat taloudelliset haasteet. Vaaliohjelmassa esitellään toimia, jotka johtavat ulos nykyisestä kriisistä vauhdittamalla taloutta ja luomalla uusia työpaikkoja.
Euroopan vihreä puolue

Euroopan vihreä puolue (EGP) on Euroopan laajuinen vihreiden puolueiden yhteistyöpuolue. Se perustettiin vuonna 2004, jolloin sen puheenjohtajiksi valittiin suomalainen Pekka Haavisto ja italialainen Grazia Francescato. Tällöin Euroopan vihreä puolue korvasi edeltäjänsä, vuonna 1993 perustetun Euroopan vihreiden federaation. Järjestöllä on 35 jäsenpuoluetta paitsi EU-maista myös muista Euroopan maissa. Suomesta jäsenenä on Vihreä liitto. EGP:n nuorisojärjestö on Euroopan vihreät nuoret.
Euroopan parlamentissa Euroopan vihreä puolue kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään (Greens/EFA) Euroopan vapaan allianssin kanssa. Ryhmällä oli vuoden 2019 vaalien jälkeen europarlamentissa 52 paikkaa. Ryhmällä on kaksi tasavertaista puheenjohtajaa, jotka ovat Mélanie Vogel ja Thomas Waitz.
Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 Euroopan vihreillä oli ensimmäinen yhtenäinen koko EU:ssa toteutettu vaalikampanja.
Europuolue

Europuolue, virallisesti Euroopan tason poliittinen puolue, on Euroopan unionissa kansalliset rajat ylittävä poliittinen puolue. Europuolueilla ei ole henkilöjäseniä, vaan niihin kuuluu kansallisia puolueita.
Europuolueen perustamiseksi sillä on oltava kannatusta vähintään neljänneksessä jäsenvaltioista. Koska Euroopan unionissa on 27 valtiota, tarvitaan kannatusta kuudessa jäsenvaltiossa.
Kannatukseksi luetaan joko europarlamenttiedustajat, parlamentti- tai alueparlamenttiedustajat tai vähintään kolmen prosentin kannatus europarlamenttivaaleissa. Euroopan tason poliittisista puolueista ja Euroopan tason poliittisista säätiöistä vastaava viranomainen rekisteröi europuolueet, ja ne saavat puoluetukea Euroopan parlamentilta. Niiden on kuitenkin hankittava vähintään 15 prosenttia rahoituksestaan ulkopuolelta.
Europuolueet.
Lokakuussa 2025 rekisteröityjä europuolueita oli kaksitoista:
Europuolueiksi rekisteröitymättömät puolueen kaltaiset ryhmät.
Pohjoismaiden vihreän vasemmiston liitto, johon Suomesta kuuluu Vasemmistoliitto, ei ole rekisteröitynyt europuolueeksi. Vasemmistoliitto on kuitenkin ollut myös EL:n ja sittemmin ELA:n jäsen.
Gabry Ponte

Gabriele "Gabry" Ponte (s. 20. huhtikuuta 1973 Moncalieri) on italialainen DJ. Parhaiten hänet tunnetaan Eiffel 65 -yhtyeestä, jossa hän oli mukana. Ponte on tehnyt myös yhteistyötä Bliss Teamin, DJ Gundamin, ja Sangwaranin kanssa. Myöhemmin hän teki itsenäisesti hitit "Geordie" ja "La Danza delle Streghe". Kappaleen "Depends on you" "The ultimate dance remix" -versio nousi myös isoksi hitiksi Italiassa. Hän on myös miksannut paljon eri esittäjien alkuperäisistä biiseistä dance-versioita. Vuonna 2005 Ponte ilmoitti eroavansa Eiffel 65:stä jatkaakseen soolouraansa. Eiffel 65:n kaksi muuta jäsentä Jeffrey Jey ja Maurizio Lobina laittoivat omat studiot pystyyn ja jatkoivat työskentelyä Bloom 06 nimen alla julkaisten kaksi albumia. Ponte palasi yhteen aiempien yhtyetoveriensta kanssa vuonna 2010 ja nimi Eiffel 65 otettiin jälleen käyttöön. Ponte on edelleen jatkanut konsertointia omalla nimellään, mutta myös keikkaillut aktiivisesti Eiffel 65:n mukana.
Ponte edusti San Marinoa vuoden 2025 Euroviisuissa kappaleella "Tutta l’Italia".
Heinz Kuttin

Heinz Kuttin (s. 5. tammikuuta 1971 Gassen, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja mäkihyppyvalmentaja. Kilpaurallaan Kuttin saavutti niin maailmanmestaruuksia kuin olympiamitaleitakin.
Kuttin hyppäsi menestyksekkäästi jo nuorten MM-kisoissa vuosina 1988–1990. Näistä kisoista hän otti kaksi henkilökohtaista ja kolme joukkuemaailmanmestaruutta. Calgaryn olympialaisissa 1988 vasta 17-vuotias Kuttin oli joukkuekisan viides ja normaalimäen kuudes.
Lahden MM-kisoissa 1989 Kuttin oli normaalimäen pronssilla ja seuraavissa kisoissa Val di Fiemmessä 1991 hän oli MM-kisojen paras hyppääjä: Kuttin voitti maailmanmestaruuden normaalimäessä ja joukkuekisassa, suurmäessä hän oli neljäs. 
Vaikka alkukauden kilpailut eivät olleet sujuneet kovinkaan hyvin, Albertvillen olympiakisoissa 1992 Kuttin otti hopeaa suurmäen joukkuekilpailusta, pronssia suurmäestä ja oli neljäs normaalimäessä. 
Vuonna 1993 Kuttin aloitti kauden Falunissa maailmancupin osakilpailussa kolmostilalla, mutta jatkossa palkintosijoituksia ei enää maailmancupissa henkilökohtaisella tasolla tullut. Falunin MM-kisoissa menestys henkilökohtaisesti oli Kuttinille vaatimatonta (suurmäen 11. ja normaalimäen 24.), mutta hän oli mukana suurmäen joukkuekilpailun pronssijoukkueessa.
Seuraava kausi oli samansuuntainen. Kuttin ei enää yltänyt henkilökohtaisissa kisoissa kolmen parhaan joukkoon, mutta Lillehammerin olympiakisoista 1994 hän sai jälleen pronssia suurmäen joukkuekisasta. Seuraavana vuonna 1995 Kuttin hyppäsi maailmancupissa vaatimattomasti ja lopetti uransa siihen kauteen.
Mäkihypyn maailmancupissa Kuttin oli parhaimmillaan seitsemäntenä (kaudella 1990–1991) ja kahdeksantena (1989–1990). Kaikkiaan hän voitti kaksi osakilpailua ja oli 13 kertaa palkintokorokkeella.
Mäkihyppyuransa jälkeen Kuttin on toiminut valmentajana. Kausina 2004–2006 hän oli Puolan mäkimaajoukkueen valmentaja ja vuosina 2014–2018 Itävallan mäkimaajoukkueen päävalmentaja.
Kungssången

Kungssången eli Ur svenska hjärtans djup en gång () on Ruotsin virallinen – tosin nykyään harvoin käytetty – kuningashymni, joka lauletaan virallisissa tilaisuuksissa kuninkaan läsnä ollessa. Laulun sanoitti ruotsalainen runoilija C. V. A. Strandberg kuningas Oskar I:n kruunajaisjuhliin vuonna 1844. Laulun alkuperäinen nimi on ”Kungssången” (Kuninkaan laulu). Vapaamielinen runoilija odotti kuninkaasta vapaamielistä hallitsijaa, ja hänen toiveensa käyvät ilmi myös tekstistä. Samoin tekstistä käy ilmi epäsuora kannanotto Suomen kysymykseen. Strandberg elätteli toiveita, että kuningas Oskar I saisi aikaan Suomen jälleenyhdistämisen Ruotsin kruunun alaisuuteen, mitä Strandberg kuvitteli suomalaisten itsensäkin toivovan. Laulun sävelsi Otto Lindblad. Se julkaistiin ensi kerran Strandbergin kokoelmassa "Sånger i Pansar" vuonna 1845.
Ur svenska hjärtans djup en gång 
en samfälld och en enkel sång, 
 som går till kungen fram! 
Var honom trofast och hans ätt, 
gör kronan på hans hjässa lätt, 
och all din tro till honom sätt, 
 du folk av frejdad stam! 
O konung, folkets majestät 
är även ditt: beskärma det 
 och värna det från fall! 
Stå oss all världens härar mot, 
vi blinka ej för deras hot: 
vi lägga dem inför din fot - 
 en kunglig fotapall. 
Men stundar ock vårt fall en dag, 
från dina skuldror purpurn tag, 
 lyft av dig kronans tvång 
och drag de kära färger på, 
det gamla gula och det blå, 
och med ett svärd i handen gå 
 till kamp och undergång! 
Och grip vår sista fana du 
och dristeliga för ännu 
 i döden dina män! 
Ditt trogna folk med hjältemod 
skall sömma av sitt bästa blod 
en kunglig purpur varm och god, 
 och svepa dig i den. 
Du himlens Herre, med oss var, 
som förr du med oss varit har, 
 och liva på vår strand 
det gamla lynnets art igen 
hos sveakungen och hans män. 
Och låt din ande vila än 
 utöver nordanland! 
Ruotsalaisten sydämistä kerran 
nousee yhteen ääneen yksinkertainen lauluu, 
kuninkaallemme! 
Ole hänelle ja suvulleen uskollinen, 
tee kruunu hänen kutreillaan keveäksi, 
usko yksin häneen, 
sinä rauhassa elävä kansa! 
Oi kuningas, kansan valta 
on sinunkin, siis suojaa sitä 
ja estä sitä lankeemasta! 
Vastusta tähtemme kaikkia maailman sotajoukkoja, 
mekään emme kavahde heidän uhkaansa: 
vaan laskemme ne jalkojesi juureen - 
kuninkaan jalkojen alustaksi. 
Mutta jos häviömme näyttää joskus koittavan, 
ota harteiltasi purppuraviitta, 
nosta kruunun paino yltäsi 
ja pue yllesi rakkaat värit, 
vanhat keltainen ja sininen, 
ja käy miekkä kädessäsi 
taistelua, tuhoakin kohti! 
Ja tartu viimeiseen lippuumme 
ja uhmassakin johda vielä
miehesi aina kuolemaan! 
Uskollinen kansasi kutoo urheasti 
sydänverestänsä
lämpimän ja jalon purppuraviitan, 
ja kietoo sinut siihen. 
Taivahan Herra, ole kanssamme, 
niin kuin olet ollut kanssamme aiemminkin, 
ja elähdytä rannoillamme 
vanha mielemme jälleen 
ruotsalaisten kuninkaalle ja hänen miehillensä. 
Ja anna Henkesi vieläkin levätä
pohjoisen maan yllä!
Valitsijayhdistys

Valitsijayhdistys on yhteisö, jonka tarkoituksena on asettaa ehdokas vaaleihin. Valitsijayhdistykset ovat harvinaisempi tapa asettua ehdokkaaksi poliittisiin vaaleihin. Suurimman osan ehdokkaista asettavat puoluerekisterissä olevat rekisteröityneet puolueet. 
Valitsijayhdistykset voivat asettaa ehdokkaita kaikkiin Suomessa järjestettäviin poliittisiin vaaleihin. Eri vaaleissa vaaditaan valitsijayhdistykseltä eri määrä ehdokkaan kannattajia:
Valitsijayhdistykset voivat yhdessä muodostaa alue-, kunta-, eduskunta- ja europarlamenttivaaleissa yhteislistoja ja toimia ko. vaaleissa samoin kuin puolue. Yhteislista tarkoittaa usean valitsijayhdistyksen muodostamaa yhteistä listaa, hieman samaan tapaan kuin puolueet voivat tehdä keskenään vaaliliiton. Yhteislistat ovat usein välttämättömiä, sillä Suomen suhteellinen vaalitapa suosii puolueiden ehdokkaita yksittäisten ehdokkaiden kustannuksella. Puolueet ja valitsijayhdistykset eivät voi muodostaa yhteistä listaa.
Valitsijayhdistykseen liitytään täyttämällä vaaleihin halutun ehdokkaan kannattajakortti. Eduskuntavaaleissa allekirjoitetaan ja täytetään valitsijayhdistyksen jäsenlistaan syntymäaika, osoite ja allekirjoitus, jolla korvataan erilliset kannattajakortit. Kannattajakortin täyttäminen ei edellytä ehdokkaan äänestämistä varsinaisissa vaaleissa. Äänioikeutettu voi olla jäsenenä vain yhdessä valitsijayhdistyksessä. Yli vuoden vanhaa kannattajakorttia ei hyväksytä.
Vaalilautakunta

Vaalilautakunta on lautakunta, jonka tehtävänä on järjestää äänestyspaikoilla vaalit. Suomessa kunnat asettavat oikeusministeriön johdolla vaalilautakunnat presidentinvaaliin, eduskuntavaaleihin sekä kunnallisvaaleihin. Kunnissa kunnanvaltuustot asettavat kunnallisvaalien jälkeen kunnallisen keskusvaalilautakunnan, joka järjestää vaalipäiviksi äänestyspaikkojen vaalilautakunnat.
Vaalilautakuntaan pitää kuulua puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja kolme muuta jäsentä sekä vähintään kolme varajäsentä. Lautakunnanjäsenet edustavat eri puolueita ja muita ryhmittymiä, mutta eivät itse voi olla ehdokkaita. Esteellisyyssääntöä, jolla kielletään ehdokasta olemisen vaalilautakunnan varsinaisena tai varajäsenenä, kiristettiin vuonna 2016 ja alettiin soveltamaan vuoden 2017 kuntavaaleista lähtien. Uuden ohjeen mukaan ehdokas, hänen puolisonsa, lapsensa, sisaruksensa tai vanhempansa ei voi toimia ennakkoäänestyspaikassa tai kotiäänestyksessä vaalitoimitsijana eikä laitosäänestyksistä huolehtivan vaalitoimikunnan jäsenenä tai varajäsenenä. Ehdokas tai hänen lähisukulaisensa eivät myöskään saa toimia vaalilautakunnan nimeäminä äänestäjiä avustavina vaaliavustajina äänestettäessä.
De Brangesin lause

Funktioteoriassa de Brangesin lause kertoo välttämättömän ehdon sille, että analyyttinen funktio kuvaa yksikkökiekon injektiivisesti kompleksitasoon. Lause on nimetty ranskalais-amerikkalaisen Louis de Brangesin mukaan, mutta se tunnettiin aikaisemmin Bieberbachin otaksumana saksalaisen Ludwig Bieberbachin mukaan. Otaksuman esitti Bieberbach jo vuonna 1916, mutta sen todisti de Branges vuonna 1984. Myöhemmin de Brangesin alkuperäistä todistusta on pystytty lyhentämään.
De Brangesin lause koskee yksikkökiekossa sileän eli injektiivisen analyyttisen funktion formula_1 Taylorin sarjan kertoimia. Kun formula_1 normitetaan niin, että formula_3 ja formula_4, niin formula_1:llä on yksikkökiekossa potenssisarjaesitys, joka on muotoa 
formula_6
De Brangesin lauseen mukaan kaikilla formula_7 on
formula_8
Lisäksi kertoimien maksimit saavutetaan. On nimittäin formula_9 silloin ja vain silloin, kun 
formula_10 
missä formula_11.
Väitteen todisti oikeaksi tapauksessa formula_12 Ludwig Bieberbach vuonna 1916. Vuoteen 1973 mennessä väite oli onnistuttu todistamaan oikeaksi, kun formula_13.
Sergei Fjodorov

Sergei Viktorovitš Fjodorov (, , s. 13. joulukuuta 1969 Pihkova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Fjodorov toimii tällä hetkellä jääkiekkoseura TsSKA Moskovan päävalmentajana. Fjodorov on eräs menestyneimmistä venäläisistä jääkiekkoilijoista.
Ura.
Detroit Red Wings varasi Fjodorovin NHL:ään vuoden 1989 varaustilaisuuden neljännellä kierroksella TsSKA Moskovan riveistä. Ennen NHL-uraansa hän pelasi samassa ketjussa kahden muun tulevan tähden, Pavel Buren ja Aleksandr Mogilnyin kanssa. TsSKA Moskovan ollessa Yhdysvaltain Seattlessa vuoden 1990 Hyväntahdon kisoissa Fjodorov livahti ulos hotellihuoneestaan ja nousi Detroitiin vievään lentokoneeseen. Hänestä tuli näin yksi monista silloisesta Neuvostoliitosta Pohjois-Amerikkaan loikanneista pelaajista.
Keskushyökkääjänä pelaavaan Fjodorovin menestyksekkäin kausi oli 1993–1994, jolloin hän voitti Hart Memorial Trophyn, Frank J. Selke Trophyn ja Lester B. Pearson Awardin sekä sijoittui pistepörssin toiseksi Los Angeles Kingsin Wayne Gretzkyn jälkeen 56 maalilla ja 64 syötöllä. Hänet palkittiin parhaalle puolustavalle hyökkääjälle annettavalla Frank J. Selke Trophyllä myös kaudella 1995–1996, jolloin hän teki 39 maalia ja 68 syöttöä. Vuotta myöhemmin Fjodorov oli mukana voittamassa Detroit Red Wingsin ensimmäistä Stanley Cupia sitten vuoden 1955 ja keräsi 20 pudotuspeliottelussa yhteensä 20 pistettä. Tätä seurasivat kaksi muuta Stanley Cup -mestaruutta vuosina 1998 ja 2002, molemmat Red Wingsin paidassa. Venäjän maajoukkueessa hän on voittanut olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa 1998 ja olympiapronssia Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002.
Vuonna 2003 Fjodorov siirtyi vapaana agenttina Mighty Ducks of Anaheimiin, jossa pelasi vuoteen 2005. Tuona aikana hän saavutti 1 000. NHL-pisteen rajan ensimmäisenä venäläissyntyisenä ja viidentenä eurooppalaisena pelaajana. 15. marraskuuta 2005 Fjodorov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa François Beaucheminiin ja Tyler Wrightiin.
Fjodorov siirtyi Columbuksesta Washington Capitalsiin 26. helmikuuta 2008 vaihdossa Ted Ruthiin.
Vuonna 1996 Sergei Fjodorov teki 5 maalia yhdessä pelissä Capitalsia vastaan. Viides maali syntyi jatkoajalla.
Perhe ja vapaa-aika.
Kaukalon ulkopuolella Fjodorov on yhdistetty muun muassa tennispelaaja Anna Kurnikovaan, jonka kanssa hän on paljastanut olleensa lyhyen aikaa naimisissa. Sergein nuorempi veli Fjodor Fjodorov on myös ammattilaisjääkiekkoilija.
Saavutukset.
Vibraslap

Vibra-Slap oli ensimmäinen Latin Percussionille myönnetyistä patenteista. Sitä on käytetty äänityksissä enemmän kuin mitään muuta ääniefektiä.
Vibra-Slapin rämisevä ääni syntyy kun soittimen pallopää lyödään kämmentä vasten. Sitä voi myös käyttää telineeseen kiinnitettynä, palloa lyöden.
Paul Graham

Paul Graham (s. 1964) on englantilainen kirjailija ja Lisp-ohjelmoija. Hänet tunnetaan bayesilaisen roskapostisuodatuksen ideoijana.
Grahamilla on tietojenkäsittelytieteen tohtorin tutkinto Harvardin yliopistosta. Hän on opiskellut myös taidemaalausta.
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut

Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut ("FIFA Club World Cup") on jalkapalloturnaus, johon osallistuvat Kansainvälisen jalkapalloliiton kuuden maanosajärjestön parhaat joukkueet. Se korvasi aikaisemmin Euroopan ja Etelä-Amerikan mestarijoukkueiden välillä pelatun Intercontinental Cupin.
Maailmanmestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran Brasiliassa vuonna 2000. Turnaus pyrittiin järjestämään uudelleen jo seuraavana vuonna, mutta hanke kaatui yhteistyökumppanin mukana. Toisen kerran turnaus saatiin järjestettyä Japanissa vuonna 2005 Fifan sovittua Intercontinental Cupin pääsponsorin Toyotan kanssa turnausten yhdistämisestä, ja sittemmin mestaruudesta pelattiin joka vuosi.
Vuoden 2025 MM-kilpailuihin tehtiin se muutos, että joukkuemäärä nostettiin seitsemästä 32:een ja kilpailua alettiin järjestää joka neljäs vuosi. Laajentumisen myötä varsinkin eurooppalaisista seuroista oli epäselvää, millainen painoarvo kisoille tulisi antaa.
Katabaattinen tuuli

Katabaattinen tuuli eli valumatuuli on rinnettä alas puhaltava kylmä ja usein voimakas tuuli. Joskus se puhaltaa hirmumyrskyn voimakkuudella.
Katabaattinen tuuli syntyy usein vuorten ympäröimällä ylängöllä, jonka avoimesta reunasta laskeutuu rinne. Kun talven lumet kasautuvat ylängölle, sen yläpuolinen ilma jäähtyy voimakkaasti. Tämä kylmä ja raskas ilma voi laskeutua kukkuloiden välistä kylmänä ja pienenä ilmavirtauksena. Jos ilma kuitenkin puristuu vain kapean rotkon läpi, tuuli voi äityä hyvin voimakkaaksi, kuin vesi koskessa.
Etelämantereella katabaattisia tuulia syntyy jopa satojen kilometrien laajuisilla alueilla. Valuva ilmamassa voi tällöin olla 500 metriä korkea, ja tuuli puhaltaa yli 25 metriä sekunnissa. Pienissä laaksotuulijärjestelmissä ilma voi sen sijaan viilentyä vain alle viiden kilometrin alueella, jolloin ilmamassa on harvoin yli 10 metriä korkea, ja tuuli puhaltaa vain 1–5 metriä sekunnissa.
Katabaattisia tuulia esiintyy monessa paikassa maapallolla. Grönlannin ja Etelämantereen jäätiköiltä puhaltaa kylmiä ja voimakkaita katabaattisia tuulia. Adrianmeren pohjoisrannikon bora puhaltaa koillisesta Venäjän suunnalta. Mistral laskeutuu Rhônen laaksoon Ranskan läntisiltä vuorilta Välimerta kohti, ja aiheuttaa usein vahinkoa viinitarhoille. Pohjois-Amerikassa katatabaattisia tuulia puhaltaa Idahon, Oregonin ja Washingtonin Columbiaylängöltä länteen Columbiajoen laaksoon ja Tyyneenmereen asti.
Iskander (ohjus)

Iskander (, ) on venäläinen lyhyen kantaman ballistinen ohjus.
Alkuperäinen Scud-ohjusten korvaajaksi aiottu OTR-23 Oka kiellettiin Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisellä INF-sopimuksella. Ohjuksen kantamaa jouduttiin sopimuksen mukaan rajoittamaan 500 kilometriin eli Iskander on lyhyen kantaman ohjus SRBM. 
Ohjuksen kehitystyö aloitettiin NKP:n keskuskomitean ja ministerineuvoston päätöksellä 21. joulukuuta 1988.
Ohjuksen kehitti KBM pääsuunnittelijanaan Sergei P. Nepobedimyi.
Iskanderin ensimmäinen onnistunut laukaisu tapahtui vuonna 1996 ja järjestelmä esiteltiin MAKS-messuilla 1999.
Päivitettyä Iskander-M-järjestelmää testattiin vuonna 2011.
Ohjuksen vientiversio Iskander-E kantaa 50–280 km ja sen CEP-tarkkuus on 20 metriä. Ohjuksen kärki painaa 480 kiloa. Venäjän asevoimien käytössä olevalla versiolla (Iskander-M eli Tender) on suurempi kärki, se kantaa pidemmälle ja on tarkempi.
Ohjus on tarkka ja siinä on tavanomainen taistelukärki. Taktinen ohjus Iskander on yksivaiheinen ja kiinteäpolttoaineinen. Ohjuksessa on elektronis-optinen pääteohjausjärjestelmä, joka lisää ohjuksen tarkkuutta samoin kuin inertiajärjestelmän lisäksi GPS/GLONASS-paikannin.
Kesällä 2014 uutistoimisto Tass kertoi Venäjän asevoimille toimitetun jo monelle paikkakunnalle 500 kilometrin kantaman Iskander-M-ohjuksia. Ohjusten tuotannosta vastaa Venäjän valtionkonsernin Rostehin tytäryhtiö Vysokototšnyje kompleksy (lyh. NPO VK, toiselta nimeltään High Precision Systems). Venäjä on päivittämässä ohjusta, ja se saataneen operatiiviseen käyttöön viimeistään vuoteen 2020 mennessä.
KB mašinostrojenija

KB mašinostrojenija (KBM) (, "Tieteellis-tuotannollinen korporaatio KB mašinostrojenija, palkittu Työn punaisen lipun ja Leninin kunniamerkillä) on venäläinen ohjusten suunnittelutoimisto ja tehdas Kolomnassa Moskovan alueella.
Tehdas kuuluu Rostehin Vysokototšnyje kompleksyn alaisuuteen.
Se perustettiin sileäputkisen tykistön erikoissuunnittelutoimistoksi vuonna 1942 valtion puolustuskomitean määräyksellä suunnittelemaan kranaatinheittimiä.
Se on tehnyt useita eri ohjustyyppejä, mm. olkapääohjus Igla-S:n, Krysanteeni-S:n, RSS-40 Iskanderin sekä panssarivaunun suojajärjestelmä Arena-S:n.
Tsvetana Pironkova

Tsvetana Pironkova (; s. 13. syyskuuta 1987 Plovdiv, Bulgaria) on bulgarialainen tennispelaaja. Hän on oikeakätinen ja käyttää kahden käden rystylyöntiä pelatessaan. Vuonna 2002 ammattilaiseksi siirtynyt Pironkova on ollut korkeimmillaan WTA-rankingissa syyskuussa 2010 sijalla 31. Hän saavutti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan WTA-turnausvoittonsa tammikuussa 2014 voitettuaan Sydneyn turnauksen.
Tennisura.
Vuoden 2006 Australian avoimissa Pironkova pudotti ensimmäisellä kierroksella vuoden 2003 mestarin Venus Williamsin luvuin 2–6, 6–0, 9–7. Wimbledonissa 2010 Pironkova pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksessa toista kierrosta pidemmälle. Turnauksessa hän voitti avauskierroksella Anna Laputšenkovan, toisella kierroksella Vera Duševinan, kolmannella Regina Kulikovan ja neljännellä kierroksella Marion Bartolin, joka oli turnauksessa yhdenneksitoista sijoitettu. Puolivälierässä hän voitti jälleen turnauksessa toiseksi sijoitetun Venus Williamsin luvuin 6–2, 6–3 ja pääsi jo välieriin asti. Välierässä hän voitti ensimmäisen erän Vera Zvonarjovaa vastaan 6–3, mutta hävisi loput kaksi erää 6–3, 6–2. Yhdysvaltain avoimissa 2010 Pironkova hävisi toisella kierroksella Mandy Minellalle.
Vuonna 2011 Pironkova pääsi puolivälieriin Wimbledonissa voitettuaan kolmannella kierroksella toiseksi sijoitetun Vera Zvonarjovan ja neljännellä kierroksella jälleen Venus Williamsin. Puolivälierissä hän hävisi kolmieräisen ottelun Petra Kvitováa vastaan. Vuonna 2012 hän pääsi neljännelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa. Wimbledonissa 2013 Pironkova eteni myös neljännelle kierrokselle.
Tammikuussa 2014 Pironkova saavutti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa urallaan voitettuaan Sydneyn turnauksen loppuottelussa Angelique Kerberin.
Vuonna 2016 Pironkova eteni puolivälieriin Ranskan avoimissa voitettuaan neljännellä kierroksella kolmieräisen ottelun Agnieszka Radwańskaa vastaan. Puolivälierässään hän hävisi Samantha Stosurille.
Anna-Mari Kaskinen

Anna-Mari Kaskinen (s. 15. lokakuuta 1958 Turku) on suomalainen kirjailija, runoilija ja sanoittaja.
Kaskinen oli vuonna 2023 Kansallisbibliografian tilastojen mukaan Suomen ylivoimaisesti tuotteliain runoilija. Kristillisiä aiheita julkaiseva Kaskinen oli julkaissut yli kolme kertaa enemmän nimekkeitä kuin kakkossijalla ollut Jyrki Pellinen.
Kaskisen runsas kirjallinen tuotanto sisältää useita ns. lahjakirjoja, joissa Kaskisen runot yhdistyvät eri kuvittajien tuotantoon. Hän on myös kirjoittanut varhaisnuorten romaaneja. Virsikirjassa on seitsemän Kaskisen sanoittamaa virttä. Hän oli jäsenenä Ruotsin kirkon virsikirjan käännöstyöryhmässä vuosina 1994–2001. Kaskinen on kirjoittanut itse ja yhdessä muiden kanssa yli 70 kirjaa sekä historiallisen näytelmän "Birgitan tie", jonka ensi-ilta oli 21. heinäkuuta 2007.
Kaskinen on tehnyt paljon yhteistyötä säveltäjä Pekka Simojoen kanssa. Tunnetuimpia hänen teoksiaan ovat "Liekit"-musikaali ja "Hiljaisuuden messu". Kaskinen toimii "Lastenmaa"-lehden päätoimittajana. Kaskinen on Lohjan seurakunnan kirkkovaltuuston puheenjohtaja vuodesta 2015.
Kun "Kotimaa"-lehti pyysi keväällä 2008 kirkolliskokousedustajia nimeämään henkilöitä, jotka ”kuuluvat kristillisen älymystöön ja avaavat ajatuksillaan kirkolle uusia näkymiä”, Kaskinen sai naisista eniten mainintoja (seitsemän mainintaa). Eniten mainintoja sai piispa Eero Huovinen.
Kaskisen poika on muusikko Elias Kaskinen.
Anna-Mari Kaskisen kirjoittamia virsiä.
Suomen evankelis-luteriaisen kirkon virsikirja
Ruotsin kirkon virsikirja
Den svenska psalmboken 1986 med tillägg
Guds värld Tillägg till Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland
Cantemus Helsingin katolisen hiippakunnan laulukirja
Hengellinen laulukirja
Seurakunta laulaa
Dassault Aviation

Dassault Aviation on ranskalainen lentokonetehdas. Marcel Bloch perusti tehtaan nimellä "Société des Avions Marcel Bloch" (MB) vuonna 1928. Toisen maailmansodan jälkeen Marcel Bloch muutti nimensä Marcel Dassault'ksi ("d'assault" tarkoittaa hyökkäystä). Vastaavasti yhtiön nimi muuttui 20. joulukuuta 1947 muotoon "Avions Marcel Dassault". Vuonna 1971 Dassault osti ranskalaisen Breguet-lentokonetehtaan. Yrityskauppa oli alkanut jo vuonna 1967 Ranskan valtion ollessa ohjaamassa sitä. Kaksi vuosikymmentä yhtiön nimi oli "Avions Marcel Dassault-Breguet Aviation" (AMD-BA). Vuonna 1990 yhtiö sai nimekseen "Dassault Aviation".
Tausta.
Vuonna 1935 Marcel Bloch ja Henry Potez sopivat "Société Aérienne Bordelaise" -yhtiön (SAB) ostamisesta. Siitä tuli "Société Aéronautique du Sud-Quest". Vuonna 1936 koko Ranskan sotateollisuus kansallistettiin ja yhtiö sai nimen "Société Nationale des Constructions Aéronautiques du Sud-Ouest" (SNCASO). Marcel Blochista tuli tällöin Ranskan ilmailuministeriön hallintojohtaja. 
Aikana, jolloin Ranska oli Saksan miehittämä, Ranskan ilmailuteollisuus teki alihankintaa Saksalle. Saksalaismielinen Vichyn hallinto pidätti Marcel Blochin lokakuussa 1940. Vuonna 1944 Marcel Bloch vietiin Buchenwaldin keskitysleirille, josta hän vapautui 11. huhtikuuta 1945.
10. marraskuuta 1945 hänen yhtiönsä muodostettiin uudestaan nimellä "Société des Avions Marcel Bloch".
Vuonna 1954 Dassault perusti elektroniikkadivisioonan (1962 se oli nimeltään "Électronique Marcel Dassault"), joka aloitti kehittämään mm. tutkia. 1950-luvulta 1970-luvun loppuun asti yhtiön päätoiminnaksi muodostui vienti mm. Etelä-Afrikkaan, Irakiin ja Israeliin.
Vuosina 1965–1966 Ranskan hallitus pakotti asetehtaat erikoistumaan: 
Nord Aviation ja Sud Aviation fuusioituivat vuonna 1970 Aérospatialeksi.
Omistusmuutokset ja yritysfuusiot.
Vuonna 1981 perustettiin erillinen yhtiö Dassault Systèmes myymään ja jatkokehittämään tehtaan suunnitteluosaston käyttämää CATIA -CAD-ohjelmistoa.
Fiat Aviazione

Fiat Aviazione oli italialainen 1900-luvun alkupuolella perustettu lentokoneita kehittänyt ja valmistanut yhtiö. Se sulautettiin vuonna 1969 Aeritalia -yhtiöön.
Alkuvuodet.
Vuonna 1908 perustettu yritys aloitti toimintansa osana Fiatin autotehdasta valmistaen lentokonemoottoreita, enimmäkseen Fiat A-12-tyyppiä, jota käytettiin mm. Suomen ilmavoimien Breguet 14-koneissa. Toiminta laajeni vuonna 1914 käsittämään lentokoneiden valmistuksen, tätä varten rakennettiin oma lentokonetehdas Torinoon. Yritys sai nimen S.I.A., "Società Italiana Aviazione". Tehtaassa valmistettiin ensimmäisen maailmansodan aikana useita konetyyppejä Italian armeijan ilmavoimien, "Corpo Aeronautico Militare"n käyttöön.
Nimeksi Fiat Aviazione.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1918 S.I.A. sulautui emoyhtiöönsä Fiatiin ja nimettiin Fiat Aviazioneksi. Pääsuunnittelijaksi nimitettiin insinööri Celestino Rosatelli. Rosatellin johdolla Fiat Aviazione kasvoi nopeasti merkittäväksi lentokonevalmistajaksi. Yhtiöön liittyi 1930-luvulla tytäryhtiöiksi mm. CMASA (Costruzioni Meccaniche Aeronautiche SA) ja CANSA (Costruzioni Aeronautiche Novaresi SA). Vuonna 1923 perustettu "Regia Aeronautica", Italian ilmavoimat, oli yksi suurimmista Fiat Aviazionen asiakkaista. Vuonna 1931 yhtiöön liittyi nuori insinööri Giuseppe Gabrielli, Fiat Aviazionen tuleva pääsuunnittelija. Hänen johdollaan siirryttiin 1930-luvun puolivälin jälkeen Rosatellin edustaman vanhan koulukunnan lentokoneista nopeisiin, kokometallirakenteisiin koneisiin.
Toinen maailmansota.
Toinen maailmansota kiihdytti Fiatin tuotannon ja suunnittelun huippuunsa. Italian ilmavoimien käyttämiä tyyppejä olivat mm. Fiat CR.42- ja G.50-hävittäjät sekä Fiat G.12-kuljetuskone. Vuonna 1943 tapahtunut Italian irrottautuminen sodasta ei vaikuttanut tuotantoon, pääosin pohjois-Italiassa sijainneet Fiat Aviazionen tehtaat jatkoivat koneiden valmistusta, nyt Repubblica Sociale Italianan ilmavoimien, "Aeronautica Nazionale Repubblicana"n käyttöön. Pääosin tehdasta työllisti Fiat G.50:n seuraajan, Fiat G.55:n valmistus. Vuosina 1944-1945 liittoutuneiden pommitukset hidastivat toimintaa, erityisesti Torinossa, jossa sijainnut Fiatin tärkein tehdas tuhoutui lähes täysin 25. huhtikuuta 1944. Liittoutuneiden miehittäessä pohjois-Italian 1945, Fiat Aviazionen lentokonetuotanto keskeytyi alkaakseen seuraavana vuonna uudestaan. 
Sodan jälkeen.
Vuonna 1946 toiminta jatkui Gabriellin jatkaessa yhtiön pääsuunnittelijana. Sotilaskoneiden tarpeen vähennyttyä tehdas valmisti 1940-luvun loppupuolella kuljetus- ja koulutuskoneita. Vuonna 1951 Fiatin ensimmäinen suihkuharjoituskone, Fiat G.80, tuli tuotantoon. 1954 Gabriellin suunnittelema Fiat G.91-hävittäjäpommittaja voitti Naton järjestämän suunnittelukilpailun uudesta hävittäjätyypistä. G.91:n valmistus työllisti yhtiön tehtaat vuoteen 1972 asti. Yhtiön lisenssillä valmistamia lentokonetyyppejä olivat de Havilland Vampire, F-86 Sabre sekä F-104 Starfighter. Vuodesta 1969 eteenpäin Fiat Aviazione, IRI-Finmeccanica, Aerferi sekä Salmoiraghi muodostivat uuden suuryhtiön, jonka nimeksi tuli Aeritalia.
Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah

Šeikki Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah (kirjoitetaan joskus myös muodossa Saad al-Abdullah al-Sabah, ( arabiaksi سعد العبد الله السالم الصباح, ) s. 1930 – 13. toukokuuta 2008 Kuwaitin kaupunki) oli Kuwaitin valtionpäämies, emiiri, joka hallitsi maata kymmenen päivän ajan tammikuussa 2006. Kuwaitin hallitus tunnusti, vallanperimysjärjestyksen mukaisesti, šeikki, kruununprinssi Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabahin emiiriksi 15. tammikuuta 2006, kaukaisen serkkunsa, edellisen valtionpäämiehen šeikki Jabir al-Ahmad al-Sabahin kuoltua.
Kuwaitissa monarkin asema on vaihtunut hallitsijasuvun kahden sukuhaaran, al-Jabirien ja al-Salimien kesken jo vuosisadan verran, šeikki Salim I:n seurattua veljeään Jabir II:sta hallitsijana vuonna 1917. Vuorotteleva vallanperimysjärjestys pohjautuu suvun sisäiseen sopimukseen, joka virallistetaan kruununperillisen nimittämisellä kilpailevasta sukuhaarasta ja sillä että kruununprinssi pääsääntöisesti toimii ministerineuvoston puheenjohtajana eli pääministerinä.
Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah oli maansa pääministerinä, asemassa joka pääsääntöisesti kuuluu kruununprinssille, helmikuusta 1978 heinäkuuhun 2003 asti, jolloin tehtävä siirtyi silloisen emiirin velipuolelle ja Sa’din kaukaiselle serkulle Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabahille. Šeikki on kärsinyt paksusuolivaivoista ja on saanut syöpähoitoa. Jabir al-Ahmad al-Sabahin hautajaisiin 7. tammikuuta 2006 hän osallistui pyörätuolissa.
Terveydentilansa johdosta 23. tammikuuta šeikki Sa’d suostui hallitsijasuvun keskuudessa käytyjen neuvottelujen tuloksena luopuvansa monarkin asemasta, vain runsas viikko valtaantulonsa jälkeen. Juuri hetkeä ennen virallisen vallasta luopumiskirjeen saapumista, 24. tammikuuta Kuwaitin parlamentti päätti erottaa Sa’din valtionpäämiehen asemasta, jolloin uudeksi valtionpäämieheksi nousi pääministeri, šeikki Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabah, joka on edesmenneen emiirin velipuoli ja emiiri Sa’din kaukainen serkku.
Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabahin äiti Jameela oli alun perin etiopialainen orja.
Sabah al-Ahmad al-Jabir al-Sabah

Sabah IV al-Ahmad al-Jabir al-Sabah (, 16. kesäkuuta 1929 Kuwait City, Kuwait – 29. syyskuuta 2020 Rochester, Minnesota, Yhdysvallat) oli Kuwaitin emiiri ja pääministeri. Hän oli edesmenneen emiirin Jabir al-Ahmad al-Jabir al-Sabahin veli, joka valitsi hänet pääministeriksi heinäkuussa 2003 silloisen kruununprinssi Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabahin tilalle. Hän oli aiemmin maansa ulkoministerinä lähes yhtäjaksoisesti 40 vuotta vuosina 1963–2003 olleen yksi maailman pisimpään ulkoministerinä toimineista poliitikoista. 
Saddam Husseinin hyökkäys ja Kuwaitin miehitys vuonna 1990 oli traumaattinen tapahtuma. Sabah lähti maanpakoon Saudi-Arabiaan ja palasi seitsemän kuukautta kestäneen miehityksen jälkeen Yhdysvaltojen tuella. Saddamin syrjäyttämisen jälkeen Sadah alkoi rakentaa uudelleen suhteita Irakin kanssa.
Sa’d al-Abdullah al-Salim al-Sabah tuli valituksi uudeksi emiiriksi 15. tammikuuta 2006, mutta luopui tehtävästään terveyssyistä 23. tammikuuta. Seuraavana päivänä Kuwaitin hallitus erotti hänet tehtävästään ja ehdotti šeikki Sabahia uudeksi emiiriksi. Virallinen valinta tapahtui 29. tammikuuta.
Sabah hallitsi maataan 14 vuoden ajan ja tuli tunnetuksi rauhantahtoisena ja hyvätapaisena johtajana, joka arvosti hyviä suhteita muiden maiden johtajien kanssa. Arabikevät 2010 oli hankalaa aikaa, vaikka Kuwaitissa oli vähemmän mielenosoituksia kuin muissa arabimaissa. Sadah käytti avokätisesti rahaa kansan rauhoittamiseksi, ja lahjoitti kansalaisille käteistä juhlistaakseen valtion 50-vuotista itsenäisyyttä.
Šeikki Sabah IV kuoli 91-vuotiaana, Mayo-klinikassa Rochesterissa, Minnesotassa, Yhdysvalloissa 29. syyskuuta 2020, jonne hän meni jatkohoitoon hänelle tehdyn leikkauksen jälkeen.
Beda

Beda on etunimi, jota Suomessa ja Skandinaviassa käytetään naisennimenä. Nimen merkityksestä ei ole varmaa tietoa, mutta alun perin kyseessä on ollut miehen etunimi. Kuuluisiin nimen haltijoihin lukeutuu varhaiskeskiajalla elänyt ”kunnianarvoisa Beda” eli pappi Beda Venerabilis.
Ruotsissa Bedan nimipäivää vietetään 27. toukokuuta. Se on myös Bedan vanha suomalainen nimipäivä. Mikael Agricola teki jo vuoden 1544 rukouskirjassaan toukokuun 26. päivän kohdalle merkinnän ”Beda papi”. Kun Beda-nimi vuonna 1710 tuli mukaan Suomen almanakkaan, nimipäivä oli siirtynyt päivää myöhemmäksi. Viimeisen kerran Beda esiintyi suomalaisessa almanakassa vuonna 1907. Välillä kalenterissa oli käytetty Bedan sijaan muotoa Beeda.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2025 mennessä tilastoitu noin 710 "Beda"-nimistä ja noin 280 "Beeda"-nimistä naista.
Beda-nimeä suomalaiset ovat antaneet myös lemmikkieläimille. Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemassa koirien nimipäiväkalenterissa Bedan nimipäivä on 24. elokuuta.
Tölkinavaaja

Tölkinavaaja on työkalu, jolla avataan metallisia tölkkejä tai säilyketölkkejä.
Historia.
Vahvasta metallista tehdyt säilyketölkit patentoitiin vuonna 1810, ja 1860-luvulla tölkkejä alettiin valmistaa ohuemmasta metallista. Ensimmäinen tölkinavaaja patentoitiin Yhdysvalloissa vuonna 1858. Sen oli keksinyt yhdysvaltalainen Ezra J. Warner. 
Ensimmäinen sähkökäyttöinen tölkinavaaja esiteltiin vuonna 1931.
Vaateripustin

Vaateripustin eli vaatepuu (arkikielessä henkari, vrt. ruotsin "(kläd)hängare") on ihmisen hartioiden mallinen väline, jolla ripustetaan vaatteita tangolle tai naulaan. Siinä vaatteita säilytetään että ne säilyttävät muotonsa. Ripustimeen voidaan asettaa esimerkiksi takki, paita tai mekko. Ripustimissa voi olla poikkipuu, johon voidaan ripustaa housut. Ripustin puolestaan ripustetaan yläosan koukusta tankoon. Tilan säästämisen vuoksi ripustimia voidaan kiinnittää myös erityisen koukun avulla useita allekkain.
Vaateripustimia valmistetaan muun muassa muovista ja puusta. Ripustimen ripustuskoukku on yleensä tehty paksusta rautalangasta. Kokonaan paksusta rautalangasta valmistetaan kaupasta ostettavien ja pesulassa pestyjen vaatteiden mukana annettavia vaateripustimia.