Juhlavieraat

Juhlavieraat () on tšekkiläisen Jan Němecin ohjaama vuonna 1966 ilmestynyt elokuva. Sitä pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Surrealistinen elokuva kertoo syntymäpäiväjuhlista, jotka keskeytyvät kun yksi vieraista lähtee juhlista. Totalitarismin kritiikkinä tulkittu elokuva on tunnettu siitä, että se asetettiin kotimaassaan ikuiseen esityskieltoon.
Tuotanto.
"Juhlavieraat" on kokeellinen allegorinen ja surrealistinen elokuva. Sitä on pidetty tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon läpinäkyvimmin poliittisena elokuvana. Useimmin "Juhlavieraiden" on tulkittu kertovan kommunistisesta totalitaristisesta hallinnosta. Elokuva on kuitenkin myös yleismaailmallinen kommentti ihmismielen heikkoudesta ja siitä, miten yksilöt alistuvat ryhmän ja auktoriteettien paineeseen.
"Juhlavieraiden" absurdi satiiri on saanut vaikutteita Václav Havelin, Samuel Beckettin ja Eugene Ionescon näytelmistä. Kun Němecin kaksi vuotta aiemmin valmistuneessa esikoiselokuvassa "Yön timantit" oli vain vähän puhetta, "Juhlavieraat" on täynnä keskustelua. Němec on kertonut saaneensa elokuvan dialogiin vaikutteita erityisesti Ionescon näytelmistä. Sen sijaan, että henkilöt kommentoisivat tapahtumia, heidän keskustelunsa ei usein näytä liittyvän mitenkään siihen mitä heidän ympärillään tapahtuu. Henkilöt käyvät usein myös omia keskustelujaan kuuntelematta toisiaan.
Němec ja Krumbachová roolittivat elokuvan ystävillään, jotka kuuluivat Prahan johtaviin kulttuurivaikuttajiin. Elokuva kuvattiin hiljaisesti ja nopeasti viidessä viikossa, koska Němec pelkäsi viranomaisten keskeyttävän tuotannon.
Juoni.
Joukko ystäviä on piknikillä. Naiset menevät joelle ja peseytyvät. Ystävykset kävelevät juhla-asuissa metsän halki, kun heidän luokseen tulee tuntemattomia miehiä, jotka pakottavat seurueen mukaansa. Pienelle aukiolle metsän keskellä tuodaan pöytä ja tuoli. Yksi tuntemattomista istuu pöydän taakse. Tuntemattomat miehet alkavat kommennella seuruetta. He piirtävät hiekkaan ympyrän, jonka keskellä seurueen on pysyttävä. Paikalle tulee tuntematon valkeaan pukuun pukeutunut mies ja selviää, että ystävien seurue on ollut matkalla hänen syntymäpäiväjuhlilleen. Tulija käskee tuntemattomia pyytämään anteeksi seurueelta.
Kaikki lähtevät iloisesti keskustellen juhlapaikalle, jossa veden äärelle on katettu pöytiä. Yksi alkuperäisen seurueen jäsenistä pääsee syntymäpäiväsankarin pöytään. Selviää kuitenkin, että yksi seurueen jäsenistä on lähtenyt juhlista ja syntymäpäiväsankari raivostuu. Hänen pöydässään istuva alkuperäisen seurueen jäsen pitää puheen, jossa kehottaa kaikkia etsimään ihmistä, joka on loukannut juhlan päähenkilöä. Paikalle tuodaan jälkikoira, joka löytää lähteneen jäljet. Kaikki juhlavieraat lähtevät etsimään kadonnutta, vain alkuperäinen seurue jää juhlapaikalle. Elokuva päättyy kun etsintäpartion koiran haukku tulee yhä lähemmäksi.
Vastaanotto.
Tšekkoslovakian presidentin Antonín Novotnýn kerrottiin raivostuneen nähtyään elokuvan, joka joutui valmistuttuaan kahdeksi vuodeksi esityskieltoon. Elokuvaa esitettiin ilmapiirin vapauduttua Prahan kevään aikana vuonna 1968, mutta vuonna 1973 se tuomittiin jälleen kotimaassaan ”ikuiseen esityskieltoon”. Kielloista johtuen elokuvaa on tulkittu aina poliittisena. Useat elokuvan henkilöitä esittävistä kulttuurivaikuttajista menettivät työmahdollisuutensa neuvostomiehityksen jälkeen tai joutuivat lähtemään maasta. Němec itse jätti Tšekkoslovakian vuonna 1974.
"Juhlavieraat" esitettiin New Yorkin elokuvajuhlilla vuonna 1968 ja otettiin vastaan positiivisesti. Elokuva ilmoitettiin myös Cannesin elokuvajuhlille vuonna 1968, mutta Ranskan levottomuuksien vuoksi festivaali peruttiin. Nykyisin elokuvaa pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista.