Punainen risti (tunnusmerkki)

Punainen risti eli Geneven risti on kansainvälisesti Geneven sopimuksissa määritelty tunnusmerkki eri maiden armeijoiden lääkintähuollon merkitsemiseksi ja Punaisen Ristin toiminnan tunnukseksi. Merkillä on erityinen asema kansainvälisessä humanitaarisessa oikeudessa. Vastaava asema on myös punaisella puolikuulla ja kolmannen pöytäkirjan mukaisella tunnusmerkillä (punaisella kristallilla) sekä nykyisin käyttämättömällä punaisella leijonalla ja auringolla. Nämä kaikki on Geneven sopimuksissa määritelty vaihtoehdoiksi punaiselle ristille eri maissa, ja niiden käyttöä koskevat samat määräykset ja niillä taataan käyttäjilleen yhtäläiset oikeudet. Ensimmäisessä Geneven sopimuksessa ja sen ratifioineiden maiden lainsäädännöissä on tarkasti eritelty merkin sallittu käyttö, ja kielletty kaikki muunlainen käyttö.
Geneven sopimuksissa selitetään, että punainen risti on alun perin syntynyt kunnianosoituksena Sveitsin valaliitolle. Sveitsiläinen liikemies Henri Dunant ehdotti vuoden 1859 Solferinon taistelussa saamiensa kokemusten perusteella kansainvälisten sodan oikeussääntöjen luomista ja vapaaehtoisuuteen tukeutuvien avustusjärjestöjen perustamista. Ehdotuksen mukaisesti jo vuonna 1863 perustettiin Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ja punainen tasasivuinen risti otettiin sen tunnukseksi, ja seuraavana vuonna solmittiin ensimmäinen Geneven sopimus, jossa merkin asema määriteltiin. Merkeistä risti, puolikuu ja leijona ja aurinko on määritelty vuonna 1949 päivitetyssä ensimmäisessä Geneven sopimuksessa ja kristalli Geneven sopimusten kolmannessa lisäpöytäkirjassa vuonna 2005.
Tunnusten käyttö.
Punaisella ristillä ja muilla Geneven sopimusten määräämillä samanarvoisilla merkeillä on ainoastaan kaksi toisistaan eroavaa laillista käyttötarkoitusta. Merkit on varattu "suojaamistarkoitukseen" ja "ilmaisevaan käyttöön". Merkkien kaikenlainen muu käyttö on kielletty. Geneven sopimuksissa on mainittu seuraavat sallitut käyttökohteet:
Historia.
Tuliaseiden nopean kehitys 1800-luvulla johti siihen, että sodissa ja taisteluissa kaatuneiden ja haavoittuneiden määrät kasvoivat, ja heidän vammojensa vakavuus lisääntyi. Tämän lisäksi tehokkaiden aseiden käyttö esti taisteluiden uhrien auttamisen taisteluiden aikana. Tämä oli nähtävissä useissa sodissa 1800-luvun puolivälin jälkeen, kuten Krimin sodassa 1853-56, Italian toisessa itsenäisyyssodassa 1859 ja Yhdysvaltain sisällissodassa 1861-64. Eri valtioiden armeijoilla oli jokaisella käytössään erivärinen maakohtainen lippu lääkintähenkilöstön merkitsemiseen, mikä ei parantanut tilannetta: Itävalta käytti valkoista lippua, Ranska punaista, Espanja keltaista ja muut mustia tai muun värisiä. Krimin sodan aikana Sevastopolin piiritystä seuraamassa ollut ranskalainen sotakirurgi Jean Baptiste Lucien Baudens todisti useaan otteeseen taistelussa haavoittuneita auttamaan tulleiden lääkärien ja sairaanhoitajien tulituksen kohteeksi joutumista. Hän ehdotti helmikuussa 1857 helposti tunnistettavan ja erottuvan ja kaikille maille yhteisen lääkintähenkilöstön suojamerkin käyttöönottoa "Revue des deux mondes" -lehdessä julkaistussa artikkelissaan.
Baudensin ehdotus ei kuitenkaan saavuttanut kannatusta, mutta asia nousi uudelleen esille muutamia vuosia myöhemmin. Sveitsiläinen liikemies Henri Dunant oli liikematkansa aikana 24. kesäkuuta 1859 seurannut Solferinon taistelua, jossa hän todisti tuhansien vaikeasti loukkaantuneiden sotilaiden jäämistä ilman asianmukaista hoitoa. Näkemänsä pohjalta hän kirjoitti kirjan "Solferinon muisto" (, 1862), jossa hän ehdotti yksityisten vapaaehtoisuuteen perustuvien taisteluiden uhreja auttavien yhdistysten perustamista. Näistä yhdistyksistä kehittyi myöhemmin Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälinen liike.
Dunantin kirjan ajatukset saavuttivat Euroopan yläluokassa laajaa kannatusta, ja 9. helmikuuta 1863 viisi vaikutusvaltaista geneveläistä perusti "Kansainvälisen komitean haavoittuneiden avustamiseksi", joka myöhemmin vaihtoi nimekseen Punaisen Ristin kansainvälinen komitea. Sen ensimmäisessä kokoontumisessa 17. helmikuuta komitea päätti ottaa yhtenäisen lääkintähuollon ja vapaaehtoisten avustusyhdistysten yhtenäisen tunnusmerkin käyttöönoton yhdeksi päätavoitteistaan. Ehdotus kirjattiin Genevessä lokakuussa 1863 järjestetyn kansainvälisen konferenssin sopimusehtojen luonnoksen artiklaan 9, jonka mukaan vapaaehtoisten sairaanhoitajien univormu tai merkki olisi identtinen ja sama kaikissa maissa, ja armeijoiden komentajien tulisi suojella heitä.
Konferenssin aikana komitean jäsen, lääkäri Louis Appia muistutti yhtenäisen kansainvälisen tunnuksen tärkeydestä ja toivoi, että konferenssi lisäisi luonnokseen ehdotuksen käsivarsinauhoista vasemmassa käsivarressa. Keskustelujen jälkeen ehdotusta laajennettiin määrittelemään, että käsivarsinauhoissa tulisi olemaan punainen risti. Ei ole täyttä varmuutta, miksi tuohon ehdotukseen päädyttiin. Ehdotus kirjattiin konferenssin kahdeksanteen päätöslauselmaan. Sveitsin edustajan ehdotuksen mukaisesti konferenssi suositteli lisäksi, että armeijoiden lääkintähuollon tunnuksena käytettäisiin yhtenäistä merkkiä.
Konferenssin pohjalta järjestettiin Genevessä uusi Sveitsin koolle kutsuma diplomaattinen konferenssi elokuussa 1864, jossa kaksitoista Euroopan valtiota allekirjoitti 22. elokuuta ensimmäisen Geneven sopimuksen, jonka seitsemännessä artiklassa todetaan:
Suomennettuna artikla kuuluisi jotenkuten näin:
Punainen risti valkoisella pohjalla muistutti valkoista lippua, jota näyttävän sotilaan ampuminen oli ollut jo pitkään kansainvälisen humanitaarisen tapaoikeuden vastaista. Uusi tunnusmerkki oli punaisen ja valkoisen kontrastin takia hyvin näkyvä ja helposti erottuva myös kaukaa. Se oli käänteinen versio Sveitsin lipusta, joka Sveitsin kansainvälisen aseman takia oli symboli puolueettomuudesta. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea oli perustettu ja Geneven sopimus allekirjoitettu Sveitsissä. Vuonna 1949 ensimmäiseen Geneven sopimukseen lisätyn 53 artiklan mukaan myös Sveitsin lipun ja kaikkien sitä muistuttavien merkkien käyttö kaupallisesti ja sveitsiläisten kansallistunnetta loukkaavalla tavalla on oltava kiellettyä. Tämä artikla on sisällytetty kansalliseen lainsäädäntöön esimerkiksi Yhdysvalloissa ja Saksassa, mutta ei esimerkiksi Suomessa.
Ei ole olemassa todisteita, joiden mukaan punaisen ristin käyttöönoton taustalla olisi uskonnollisia syitä, sillä merkistä oli alun perin tarkoitus tulla universaali. Risti kuitenkin herätti Euroopan ulkopuolella negatiivisia konnotaatioita.
Uutta tunnusmerkkiä käytettiin jo muutama kuukausi sen käyttöönoton jälkeen, kun Saksan–Tanskan sota syttyi vuoden 1864 alussa. Ranskan–Preussin sodassa (1870–1871) tunnusta käytettiin laajalti vielä väärin. Tämä korosti tarvetta tehokkaaseen väärinkäytöksiin puuttumiseen. Yksi merkittävimpiä ongelmia uuden tunnusmerkin käytössä kuitenkin oli se, että jotkut valtiot käyttivät sen sijasta omia merkkejään yhtenäisen ristitunnuksen sijasta.
Punainen puolikuu.
Turkkilaiset joukot käyttivät punaista puolikuuta lääkintähuollon merkkinä ensimmäistä kertaa vuoden 1877–1878 Venäjän ja Osmanien valtakunnan välisessä Turkin sodassa. Sekä Venäjä että Ottomaanien valtakunta olivat allekirjoittaneet ensimmäisen vuoden 1864 Geneven sopimuksen, jossa punaisen ristin asema armeijoiden lääkintähuollon tunnuksena oli määritelty. Sodan aikana käytetty punainen risti kuitenkin muistutti turkkilaisia ristiretkistä, joten he päättivät korvata merkin punaisella puolikuulla, joka saatiin karkeasti kääntämällä värit Osmanien valtakunnan lipussa, kuten punainen risti Sveitsin lipusta. Tämän uuden merkin käyttö levisi muihinkin muslimimaihin, ja se ratifioitiin punaisen ristin rinnalla vaihtoehtoisena suojamerkkinä vuosien 1929 ja 1949 uusituissa Geneven sopimuksissa. Punaisen puolikuun sirpit voivat osoittaa joko oikealle (esimerkiksi Qatarin Punainen Puolikuu) tai vasemmalle (esimerkiksi Turkin Punainen Puolikuu).
Iran, joka oli molempien sotivien maiden naapurivaltio ja vihollinen, luultavasti piti puolikuuta turkkilaisten symbolina. Tämä ilmeisesti johti siihen, että heidän kansallinen Punaista Ristiä vastaava avustusyhdistys alkoi käyttää tunnuksenaan punaista leijonaa ja aurinkoa. Leijona ja aurinko oli Iranin šaahin symboli viimeisen šaahin vallasta syöksemiseen asti. Punainen leijona ja aurinko otettiin punaisen puolikuun rinnalla mukaan Geneven sopimuksiin 1929 ja 1949.
Punainen kristalli.
Risti tulkitaan maailmalla usein uskonnolliseksi tunnukseksi ja sen vuoksi juutalaisilla alueilla, eli pääasiassa Israelissa, käytetään lippua, jossa ristin tilalla on daavidintähti. Israelissa toimiva Punainen Daavidinkilpi (; usein käännetty Punainen Daavidintähti) on Israelissa toimiva, Punaista Ristiä ja Punaista Puolikuuta vastaava kansallinen järjestö, joka on perustettu 1930. Se antaa lääketieteellistä apua hätätapauksissa ja hoitaa ambulanssi- sekä veripalvelua.
Järjestö lisäsi vuonna 2005 vanhojen tunnusten rinnalle uuden merkin, punaisen kristallin. Punaisen kristallin hyväksyminen päätti osaltaan pitkään jatkuneen erimielisyyden Magen David Adomin jäsenyydestä IFRC:ssä. Tämä uusi kristallitunnus otettiin käyttöön joulukuussa 2005, mutta sen tarkoituksena ei ole korvata entisiä symboleja. Kansainväliseen Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun liikkeeseen kuuluva yhdistys voi kuitenkin käyttää merkkejä samanaikaisesti ilmaisemistarkoituksessa (kuitenkaan ei siis esim. sotatilanteessa), jolloin muut merkit sijoitetaan punaisen kristallin sisäpuolelle:
Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön alivaltiosihteeri Chris Bryant ehdotti parlamentin alahuoneen istunnossa 10. kesäkuuta 2009, että Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat korvaisi punaisen ristin punaisella kristallilla. Hän perusteli kantaansa sillä, että merkki toisinaan yhdistetään ristiretkiin, ja tämä saattaa vaikeuttaa asevoimien ja Britannian Punaisen Ristin toimintaa joissain maissa. Maassa käytettyä tunnusta ei kuitenkaan vaihdettu, vaikka valtionhallinnolla on kaikissa Geneven sopimuksen kolmannen lisäpöytäkirjan hyväksyneissä maissa mahdollisuus sallia punaisen kristallin tai punaisen puolikuun käyttö asevoimien ulkomaisissa operaatiossa tarpeen sitä vaatiessa.
Lainsäädäntö.
Kansainvälisesti.
Punaisen ristin, punaisen puolikuun, punaisen leijonan ja auringon ja punaisen kristallin ja niiden nimitysten käyttöä koskevat seuraavat kansainväliset sopimukset:
Näitä sopimuksia selittävät ja selventävät Punaisen Ristin kansainvälisen komitean tuottamat kommentaarit, joita voi auktoritaarisina dokumentteina käyttää sopimusten tulkinnoissa.
Punaisen ristin, punaisen puolikuun, punaisen leijonan ja auringon ja punaisen kristallin lisäksi myös lääkintä- ja turvallisuusvyöhykkeiden merkki ja väestönsuojelun kansainvälinen tunnus määritellään Geneven yleissopimuksissa tai niiden lisäpöytäkirjoissa suojamerkeiksi.
Suomi.
Suomessa punaisen ristin ja sitä vastaavien tunnusten käyttöä säätelee "Laki eräiden kansainvälisesti suojattujen tunnusten käytöstä", joka tuli voimaan valtioneuvoston asetuksella 21. joulukuuta 1979, ja jota muutettiin Geneven sopimusten kolmannen lisäpöytäkirjan hyväksymisen yhteydessä 7. marraskuuta 2008. Ensimmäisen kerran punainen risti suojattiin oikeudellisesti vuonna 1955 asetuksella Geneven sopimusten voimaansaattamisesta.
Lain ensimmäisessä pykälässä määritellään, mitä tarkoitetaan punaisen ristin, punaisen puolikuun ja punaisen ristin tunnusmerkeillä ja väestönsuojelun kansainvälisellä tunnuksella. Lisäksi kielletään näiden sekä nimitysten "punainen risti", "Geneven risti", "punainen puolikuu" ja "punainen kristalli" käyttäminen muissa kuin lain sallimissa tapauksissa. Näitä tunnusmerkkejä tai nimityksiä muistuttavien merkkien ja nimitysten käyttäminen (imitointi) kielletään toisessa pykälässä.
Kolmannessa ja neljännessä pykälässä määritellään tunnusten sallitut käyttökohteet Geneven sopimusten mukaisesti. Lain mukaan punaisen ristin tunnusmerkkiä ja tarvittaessa tilapäisesti punaisen puolikuun ja punaisen kristallin tunnusmerkkiä sekä nimityksiä käytetään aseellisen selkkauksen aikana suojaamaan lääkintähuoltoa ja hengellistä henkilöstöä ja osoittamaan näitä rauhan aikana. Lisäksi tunnusten käyttöoikeus annetaan Punaisen Ristin kansainvälisille järjestöille ja Suomen Punaisen Ristin suostumuksella muiden valtioiden kansallisille yhdistyksille Suomen alueella. Suomen Punainen Risti saa toimintansa yhteydessä käyttää Punaisen Ristin nimeä ja tunnusmerkkiä ja tarvittaessa punaisen kristallin tunnusmerkkiä, jonka käyttö on mahdollista myös siten, että sen sisään sijoitetaan jokin muu Geneven sopimuksilla tunnustettu merkki tai niiden yhdistelmä. Tunnusmerkkien käyttö on mahdollista myös Yhdistyneiden kansakuntien operaatioihin osallistuvalle lääkintä- ja hengelliselle henkilöstölle osallistuvien valtioiden suostumuksella. Neljännen pykälän mukaan Terveydenhuollon oikeusturvakeskus (nykyisin osa Valviraa) myöntää Suomen Punaisen Ristin suostumuksella luvan punaisen ristin tunnusmerkin käyttämiseksi sairaankuljetukseen tarkoitettujen kulkuneuvojen merkitsemiseen ja sellaisten ensiapuasemien paikkojen osoittamiseen, jotka on varattu yksinomaan vammautuneiden tai sairaiden maksutonta hoitoa varten. Viides pykälä koskee väestönsuojelun kansainvälistä tunnusta.
Kuudes pykälä asettaa rangaistukset tunnusmerkkien, niiden kuvien ja nimitysten väärinkäytöstä. Sen mukaan liiketoiminnassa tai muuten näitä luvattomasti käyttävä on tuomittava sakkoon tai enintään kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen rikosnimikkeellä "kansainvälisesti suojatun tunnuksen luvaton käyttö", jollei teosta ole muualla laissa säädetty ankarampaa rangaistusta.
Tunnusten väärinkäyttö.
Geneven sopimukset kieltävät kaikenlaisen siinä määriteltyjen tunnusten tai niitä muistuttavien merkkien käytön muissa kuin siinä erikseen mainituissa tapauksissa ja velvoittavat sopimukset hyväksyneitä valtioita säätämään merkin käyttöä rajoittavan kansallisen lainsäädännön. Lainsäädännöstä pyritään tekemään tiukka, jotta tunnusten suojaava vaikutus ei vähenisi. Lainsäädännöstä huolimatta tunnusten väärinkäytöksiä esiintyy yleisesti. Punaisen Ristin kansainvälisen komitean mukaan suojattujen tunnusten väärinkäyttöä on olemassa kolmea tyyppiä:
Seuraavassa on lueteltu useita julkisuuteen nousseita tunnusmerkkien väärinkäyttötapauksia.
Ensiavun symbolina.
Monissa maissa punaista ristiä pidetään usein virheellisesti ensiavun symbolina. Ensiavun virallinen tunnus on kuitenkin valkoinen risti vihreällä pohjalla. Tämä merkki perustuu ISO-standardisoimisjärjestön kansainväliseen standardiin, joka määritellään standardissa ISO 3864 vuodelta 1984 ja sen päivitetyssä versiossa ISO 7010 vuodelta 2003. Valkoinen risti vihreällä pohjalla määritellään ensiavun tunnukseksi myös Euroopan unionin neuvoston direktiivissä 92/58/ETY ja Suomen työturvallisuuslainsäädännössä. Toisinaan ensiavun symbolina käytetään myös vihreää ristiä valkoisella pohjalla.
Suomessa liikennemerkissä 715 käytetään punaista ristiä kuvaamaan ensiapuasemaa, mutta siinä merkin käyttö on poikkeuksellisesti sallittua. Merkkiä tulisi kuitenkin käyttää vain merkitsemään yleissairaalaa tai terveyskeskuksen sairaala, jossa on ympäri vuorokauden paikalla lääkäri. Opastusmerkki on kuitenkin tarkoitettu lähinnä kiireellisiä hätätapauksia varten eikä normaalisti sairaalassa tai terveyskeskuksessa asioiville. Vastaavaa merkkiä käytetään myös muutamissa muissa Euroopan maissa.
Suomessa punaista ristiä ei saa käyttää muiden kuin Suomen Punaisen Ristin järjestämissä ensiapupäivystyksissä.
Käyttö ambulansseissa.
Geneven sopimuksissa mahdollistetaan tietyin rajoituksin suojattujen tunnusten käyttö ilmaisutarkoituksiin kolmansien osapuolten ambulansseissa. Sopimuksissa vaaditaan, että voidakseen käyttää tunnusta ambulanssissa, täytyy osapuolella olla siihen nimenomainen lupa oman valtionsa Punaisen Ristin tai Punaisen Puolikuun yhdistykseltä, ja että tunnuksella merkityn ambulanssin tarjoaman hoidon on oltava kaikissa tapauksissa ilmaista, sillä tunnuksen yksi merkitys on tarjota vapaaehtoista, puolueetonta ja tasapuolista apua kaikille sitä tarvitseville. Näistä periaatteista ei kuitenkaan aina pidetä kiinni, ja tämän vuoksi onkin esiintynyt ongelmia, jotka liittyvät punaisen ristin tai muun vastaavan tunnuksen käyttöön ambulansseissa.
Yhdysvaltalaisilla ambulanssiyrittäjillä oli vaikeuksia punaisen ristin käytössä autoissaan, ja tämän takia Amerikan Punaisen Ristin valitettua tunnuksen väärinkäytöstä suunniteltiin uusi tunnus nimenomaan tätä tarkoitusta varten vuonna 1973. Tunnus on sininen kuusisakaraisen asteriskin muotoinen tähti, jonka päällä on Asklepioksen sauva. Siitä alettiin käyttää nimitystä "elämäntähti" (). Tunnus rekisteröitiin vuonna 1977, ja sen käytön leviämistä tuki Yhdysvaltain liikenneministeriö.
Samoihin aikoihin Suomen Punainen Risti vaati Geneven sopimuksiin vedoten Suomen Sairaankuljetusliittoa (SSK) luopumaan käytössä olleesta punaista ristiä muistuttavasta tunnuksesta Suomen ambulansseissa. Vastineena tähän SSK pyysi Yhdysvaltain liikenneministeriöstä lupaa elämäntähden käytölle, joka sille myönnettiin. Nykyisen lainsäädännön mukaan luvan punaisen ristin käyttämiselle myöntää Terveydenhuollon oikeusturvakeskus Suomen Punaisen Ristin suostumuksella. Koska Punaisen Ristin tunnusta saa käyttää vain ambulansseissa, jotka tarjoavat aina ilmaista, puolueetonta ja tasapuolista hoitoa, yksityiset ambulanssiyritykset eivät saa Suomessa käyttää tunnusta ajoneuvoissaan. Julkisista ambulanssipalveluista luvan tunnuksen käytölle on saanut ainakin Helsingin kaupungin pelastuslaitos.
Johnson &amp; Johnson.
Yhdysvaltalainen lääkeyhtiö Johnson &amp; Johnson jätti 9. elokuuta 2007 New Yorkin eteläiseen tuomioistuimeen kanteen, jossa se syytti Amerikan Punaista Ristiä tavaramerkkinsä loukkauksesta. Yhtiön mukaan sillä on yksinoikeus punaisen ristin merkin kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdysvalloissa. Kanteessa yhtiö vaati Punaista Ristiä lopettamaan punaisen ristitunnuksen käytön myymissään tuotteissa, jotka eivät olleet Johnson &amp; Johnsonin lisensioimia. Amerikan Punainen Risti oli vuonna 2004 alkanut lisensioida merkkiä muille yhtiöille osana sen varainhankintaa. Kanteessa vaadittiin kaikkien olemassa olevien tällaisten tuotteiden tuhoamista ja Amerikan Punaiselta Ristiltä Johnson &amp; Johnson -yhtiön oikeudenkäyntikulujen maksua.
Yhdysvaltoissa punaisen ristin käytöstä oli säädetty osittainen laki vasta vuonna 1900, ja sitä täydennettiin vuonna 1905, vaikka Yhdysvallat allekirjoitti Geneven sopimukset jo vuonna 1882. Laissa kiellettään merkin kaikki muu käyttö paitsi käyttö Amerikan Punaisen Ristin ja Yhdysvaltain asevoimien toimesta, mutta laki ei vaikuta takautuvasti, eli ennen sen säätämistä olemassa olleissa käyttökohteissa merkkiä saadaan vielä käyttää. Johnson &amp; Johnson oli käyttänyt merkkiä tuotteissaan vuodesta 1887 ja rekisteröi sen tavaramerkikseen 1906. Yhtiön mielestä sen käyttö on sallittua aiemman käytön perusteella.
Johnson &amp; Johnsonin 8. elokuuta 2007 jättämässä lehdistötiedotteessa yhtiö selitti oikeuskanteen taustoja ja ilmoitti omistavansa oikeudet punaisen ristin käyttämiselle tuotemerkkinään. Samana päivänä Amerikan Punainen Risti jätti oman lehdistötiedotteensa, jossa se selitti kantaansa punaisen ristin lisensioimisessa ensiapupakkausten ja katastrofivalmiustuotteiden valmistajille. Kaksi päivää myöhemmin julkaistussa lehdistötiedotteessa se kumosi joitain Johnson &amp; Johnsonin väitteitä ja väitti itse myyneensä ensiapupakkauksia laillisesti kaupallisesti jo vuodesta 1903. Järjestön mukaan kaikki näiden myynnistä saadut voitot käytetään humanitaarisiin tarkoituksiin. Mark Evenson, Amerikan Punaisen Ristin puheenjohtaja väitti Johnson &amp; Johnsonin kannetta hävyttömäksi.
Osapuolet pääsivät kesäkuussa 2008 kiistassa sopuun, jonka mukaan molemmat saavat käyttää merkkiä tahoillaan kuten ennenkin, myös kaupalliseen käyttöön. Oikeusjutun tulos kuitenkin näytti selvältä jo aiemmin, ja jo marraskuussa kannetta käsitellyt tuomari oli pitänyt Amerikan Punaisen Ristin käyttöä oikeutettuna vedoten hyväntekeväisyystarkoituksiin. Oikeuskäsittelyn päätyttyä Johnson &amp; Johnson on jatkanut punainen risti -tavaramerkilla varustettujen tuotteiden myyntiä, mutta ne on tarkoitettu ainoastaan Yhdysvaltain markkinoille.
FARC-panttivankien vapautusoperaatio.
Kolumbian armeija vapautti 2. heinäkuuta 2008 15 FARC-sissiliikkeen pitämiä panttivankia, heidän joukossaan kuusi vuotta panttivankina ollut poliitikko Íngrid Betancourt. Uutiskanava CNN:n saamassa luottamuksellisessa kuvamateriaalissa näkyi, kuinka yksi vapautusoperaatiossa mukana ollut Kolumbian armeijan erikoisjoukkojen sotilas piti yllään Punaisen Ristin kansainvälisen komitean rintalappua hetki ennen operaation alkua. Kolumbian presidentti Alvaro Uribe myönsi 16. heinäkuuta, että vapautuksen yhteydessä sotilas oli käyttänyt Punaisen Ristin kansainvälisen komitean tunnusta. Hän kuvaili tapahtunutta näin:
Uribe pyysi puheessaan anteeksi punaisen ristin väärinkäyttöä Punaisen Ristin kansainväliseltä komitealta ja sanoi katuvansa tilannetta. Komitea hyväksyi selityksen, mutta muistutti kuitenkin, että kyse oli punaisen ristin väärinkäytöstä ja kansainvälisten sopimusten rikkomisesta. Hannu-Pekka Laiho Suomen Punaisesta Rististä kuitenkin uskoi, että tapaus tulisi vaikeuttamaan Punaisen Ristin toimintaa Kolumbiassa, jossa se oli vapauttanut aiemmin lukuisia panttivankeja. Hänen mukaansa väärinkäytöksen vaikutukset saattaisivat haitata avustustoimintaa myös muualla maailmassa mikäli luottamus merkin puolueettomuuteen heikkenisi tapauksen seurauksena.
Populaarikulttuurissa.
Sen sijaan, että Geneven sopimusten suojaamia tunnuksia käytettäisiin enemmän petollisesti sotatilanteessa, suuri osa merkkien väärinkäyttötapauksista tapahtuu nykyisin populaarikulttuurissa. Punaista ristiä käytetään väärin kulttuurissa ja mediassa, koska merkki on huomiota herättävä, helposti tunnistettava ja tunnettu, jopa brändinomainen. Tavallisimmat väärinkäyttötapaukset liittyvät punaisen ristin yhdistämiseen terveydenhuoltoon.
Maailman henkisen omaisuuden järjestö teetti vuonna 2002 tutkimuksen punaisen ristin ja punaisen puolikuun nimitysten väärinkäytöksistä internetin domainnimissä. Tutkimus paljasti lukuisia väärinkäytöksiä, joissa suojattuja nimityksiä oli käytetty pornografisten, kaupallisten ja poliittisten sivustojen osoitteissa. Ensimmäinen Geneven sopimus kieltää graafisten tunnusten lisäksi myös kyseisten nimitysten väärinkäytön.
Tunnusten väärinkäyttöä esiintyy myös videopeleissä ja elokuvissa. Kanadan Punainen Risti lähestyi vuonna 2006 useita pelifirmoja tavoitteenaan punaisten ristin käytön poistaminen väkivaltaisista peleistä, joissa sillä merkitään lääkinnällisiä tuotteita tai rakennelmia tai joissa punaista ristiä käyttävä henkilöstö tai ajoneuvot osallistuvat pelin taisteluihin. Tämä sai kiinnostuneen vastaanoton osassa yrityksistä, mutta käytännön muuttaminen on osoittautunut hankalaksi. Kanadan Punainen Risti pelkää, että tällainen tunnusten käyttö vähentää merkin konfliktien uhreille ja avustustyöntekijöille antamaa suojaa, koska pelien yleisölle jää peleistä tietty mielikuva punaisen ristin käytöstä ja harhaluulo, että merkki olisi vapaasti käytettävissä. Vastaavaa väärinkäyttöä on esiintynyt myös muissa kuin väkivaltaisissa ammuntapeleissä, esimerkiksi "Among Usissa" lääkintähuoneen tunnuksessa ja "Prison Architectin" ajoneuvoissa. Pelaajayhteisön vastaanotto asiaan liittyen on ollut kaksijakoista: osa ei välitä, ja enemmän asiasta perillä olevien mielestä huoli on oikeutettua.
Punaisen Ristin tunnuksia käytetään väärin kulttuurissa, tuotteissa ja mainonnassa myös Suomessa, mutta väärinkäytöksiin on yleensä puututtu. Tapauksia tulee Suomessa ilmi vuosittain yleensä viitisenkymmentä. Suomessa ilmoituksia merkin väärinkäytöstä tekevät yleensä Punaisen Ristin vapaaehtoiset. Tapauksia on esimerkiksi punaisen ristin poistaminen Riku Korhosen "Lääkäriromaanin" kannesta, jossa näkyvänä elementtinä olleen ristin väri vaihdettiin vihreäksi. Taiteilija Mari Keski-Korsun näyttelyssä Lasipalatsissa jouduttiin poistamaan teoksesta punainen risti helmikuussa. Ruotsissa kohua herätti "Internetworld"-lehden kansi maaliskuulta 2007, jossa oli iso punainen risti kuvituksena hoitoalan kasvusta internetissä kertovalle artikkelille. Marraskuussa 2009 maassa määrättiin 750 000 kruunun uhkasakko Plusab Ab:lle punaisen ristin käytöstä myymässään ensiaputuotteessa. Huhtikuussa 2013 komediahahmo Samppa Linnan musiikkivideosta sensuroitiin ”hoitsujen” työasusta punaiset ristit.