X-Paroni

X-Paroni (tunnetaan myös nimellä X-paroni) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on ohjannut Risto Jarva, Jaakko Pakkasvirta ja Spede Pasanen. Elokuva on Spede Pasasen ensimmäinen elokuva, jossa hän on mukana myös tekijänä. Elokuva on myös ensimmäinen "Spede"-elokuva. Elokuvan pääosissa nähdään Spede Pasanen (kaksoisrooli), Meri Lii, Pirjo Vainimäki ja Jaakko Pakkasvirta. Elokuvan vierailevina tähtinä nähdään näyttelijä Anneli Sauli, laulaja Tapio Rautavaara, elokuvahistorioitsija Peter von Bagh ja muotoilija Kaj Franck.
Elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Juvalla ja Espoossa. Elokuva on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä. Elokuva on esitetty televisiossa vuosina 1969, 1973, 1977, 1981, 1995, 2002 ja 2006.
Juoni.
Paroni Wilhelm von Tandem (Spede Pasanen) asuu kaupungissa kamaripalvelija Jamesin (Jaakko Pakkasvirta) kanssa. Paroni on erittäin rikas, suuren omaisuuden haltija sekä kaiken lisäksi Tandem-yhtymän johtokunnan puheenjohtaja. Testamentin vuosittaisen tarkistusluvun aikana paroni lupaa hankkiutua naimisiin kuluvan vuoden aikana. Johtokunnan kokouksessa paroni allekirjoittaa kaikki paperit lukematta niitä eikä tiedä, että yhtiöön on saapunut rikollisia. Kokouksen jälkeen paroni ja James tutustuvat viehättävään Kerstin-neitiin (Meri Lii), paronin vaimoehdokkaaseen. Paroni ja Kerstin pelaavat tennistä ja golfia sekä kertoilevat vitsejä kamaripalvelijan opastuksella. Naimisiin menon hieronta jatkuu mm. coktailkutsujen ja ensisuudelman yrityksen voimalla.
Samaan aikaan maalla asuva maalaispoika Kalle (Spede Pasanen) herää itsekehittämänsä herätyskoneiston mukaan, joka auringon ehdityä tiettyyn korkeuteen katkaisee langan ja kaataa terästettyä vettä nukkujan suuhun. Kalle on paronin ilmetty kaksoisolento. Naapurissa asuva renki Jösse (Heikki Kuvaja) ja talontytär päivi (Pirjo Vainimäki) seuraavat onnettomina Kallen työntekemistä, joka loppuu aina melko lyhyeen tekemiseen. 
Kalle ja Jösse päättävät lähteä uimarannalle "katselemaan naisia". Matkalla uimarannalle Kalle kolauttaa ikävästi päänsä veräjän puomiin. Tällä välin James ja paroni ovat matkalla maalle saamaan urheilullista otetta Kerstin-neidin saavuttamiseksi. He kaikki osuvat sattumalta samalle uimarannalle: Jössen uidessa Kalle nukahtaa rannalle, paroni Wilhelm puolestaan tepastelee rannalla, mutta menettää tajuntansa kompastuttuaan kiveen. Kamaripalvelija herättää vahingossa Kallen luullen häntä paroni Wilhelmiksi ja vie hänet kaupunkiin, kun taas Jösse herättää tajunnan menettäneen paronin ja auttaa hänet Kallen kotimökille. 
Aamulla sekä paroni että Kalle heräävät kumpikin väärässä ympäristössä. Paroni saa suuhunsa Kallen herätyskoneiston "terävät", kun taas Kalle on innoissaan kaupungin ihmeistä kuten liukuportaista ja kyselee kadulla muilta ihmisiltä, ovatko he nähneet naapurin Jösseä. Päivän kokouksessa Kalle selittää kokeneensa muistinmenetyksen osuneen iskun jälkeen. Rikolliset kääntyvät lääkärin (Kai Lappalainen) puoleen, joka puolestaan suosittelee iskua samaan paikkaan hänen palauttamiseksi takaisin ennalleen. Roistokoplan jäsen Simo (Simo Salminen) yrittää useaan otteeseen lyödä Kallea pesäpallomailalla, mutta epäonnistuu jokaisella kerralla.
Maalla puolestaan paroni Wilhelm istuttaa siemeniä ja tanssii sadetansseja, joihin kylän isännätkin ryhtyvät. Muissa maalaisaskareissa paroni menestyy kehnosti, mutta Päivistä hän saa kunnon ystävän ja jousiammunassa hän voittaa maailmanmestari Tapsa Rautavaaran (Tapio Rautavaara). Kalle puolestaan oppii erittäin nopeasti uuden työnsä säännöt: romanssi Kerstinin kanssa alkaakin edistyä siinä määrin, että rikollisetkin hankkiutuvat hänestä lopulliseen eroon. 
Simoa määrätään hankkimaan niin sanottu "houkutuslintu" (joka kuitenkin osoittautuu kanaksi), jota Kalle seuraa rikollisten lymypaikkaan, mutta rosvojen käydessä päälle Kalle nujertaa heidät. Kun "houkutuslintu"-tehtävä ei onnistunut, roistokoplan johtaja (Herbert Katz) kutsuu Kallen ja Kerstin-neidin harrastamaan vesihiihtoa, mutta katkaisee vetoköydet ja jättää heidät keskelle merta. Kun "vesihiihto"-tehtäväkään ei onnistunut, niin roistokopla vangitsee kamaripalvelija Jamesin, ja pystyy kidutusuhan alla pakenemaan lymypaikasta. Kotona kamaripalvelijaa odottaa renki Jössen kirje, josta käy ilmi paronin kaksoisolennon olemassaolo. Kun Kalle ja Kerstin löydetään, he kaikki matkaavat maalle, roistokoplan jahdatessa heitä. Paroni, renki Jösse ja talontytär Päivi matkaavat uimarannalle, mutta roistot ajavat suoraan heitä vastaan ja alkavat ampumaan heitä. Kun Kalle, James ja Kerstin saapuvat paikalle, kaikki pakenevat metsään, missä seuraa hyvin sekasortoinen tilanne. Kamaripalvelija antaa roistoille pienen eväslaatikon, jonne James asensi aikapommin ja sen seurauksena koko roistokopla lennähtää taivaan tuuliin.
Lopulta paroni ja Kalle tapaavat vihdoin toisensa ja esittäytyvät. Lopulta Kallesta tehdään Tandem-yhtymän pääjohtaja ja Jösse ryhtyy Kallen kamaripalvelijaksi, kun taas Wilhelm palaa maalle Päivin ja maanviljelystehtäviin siirtyvän Jamesin kanssa. Kerstinin poissaollessa Kalle suorastaan vaatii Wilhelmiä ja Päiviä suutelemaan, mutta kun nämä suutelevat, he joutuvat erittäin äänekkään lapsijoukon ympäröimiksi.
Musiikki.
Suurin osa elokuvan musiikista oli katkelmia jo aikaisemmin sävelletyistä lauluista, mutta taustamusiikki ja "Heinähankotwist" ovat sävellettyjä tätä elokuvaa varten. Heinähankotwistin on säveltänyt ja sovittanut Otto Donner ja elokuvassa kappaleen esitti ns. "Päivämatineaorkesteri" eli Pertti Metsärinteen yhtye, johon kuuluivat pianisti-trumpetisti Metsärinteen lisäksi klarinetisti Heikki Kauppinen, kitaristi-saksofonisti Risto Sihvonen, basisti Arvi Syrjä ja rumpali Reijo Tani. 
Taustaa.
Kesänä 1964 viihteen monitoimimies Pertti "Spede" Pasanen halusi kokeilla elokuvatuottajan työtä ja samoihin aikoihin allekirjoitti Elokuvaosakeyhtiö Filminorin kanssa elokuvan valmistussopimuksen sillä ehdolla, että Filminorin nimi mainitaan alkuteksteissä. Elokuvan työnimenä käytettiin nimeä "Kaksoisrooli", vaikka elokuvan lopullinen nimi "X-Paroni" keksittiin vielä myöhemmin. Pasanen perusti silloin ensimmäisen yhtiönsä, Elokuvatuotanto Spede Pasanen / Hupi-Klubi Oy:n, joka ei tuottanut kuin tämän elokuvan. Keväällä 1981 Pasanen uhkasi tuhota kolmen ensimmäisen elokuvansa negatiivit, ellei elokuvasäätiö myönnä Uuno Turhapuron aviokriisi-elokuvalle yhtä suurta tuotantotukea kuin Matti Kuortin Kiljusen herrasväki-elokuvalle. Pasanen toteutti uhkauksensa, mutta televisiossa elokuva esitettiin melko pian tämän jälkeen ja elokuvaa alettiin myymään muutama vuosi myöhemmin kauppoihin VHS-kasetteina. Elokuva on Loman (1976) ohella toinen Risto Jarvan elokuva, joka ei saanut valtionpalkintoa. Elokuvan yleisömenestys oli vuoden ylivoimaisesti paras.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa raikkaaksi ja impulsiiviseksi naurupommiksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.