Tapani Rinne

Tapani Rinne (s. 2. helmikuuta 1962 Pori) on suomalainen muusikko, säveltäjä, äänitetuottaja ja äänisuunnittelija, joka tunnetaan kokeellisesta ja innovatiivisesta klarinetin ja saksofonin soittotyylistään. Häntä pidetään tämän ansiosta yhtenä arvostetuimmista ja ainutlaatuisimmista pohjoismaisista muusikoista.
Rinne on parhaiten tunnettu elektronisen jazzin edelläkävijänä pidetyn RinneRadion nokkamiehenä, mutta hän on myös luonut merkittävän soolouran ja julkaissut useita omia levyjä. Äänitetuottajana hän on vastannut useiden levyjen musiikista saamelaisjoikaaja Wimme Saaren kanssa sekä kokeellisen harmonikansoittaja Kimmo Pohjosen albumien "Kielo" (1999) and "Kluster" (2002) tuotannosta. Soololevytystensä ja lukuisten artistikollaboraatioiden ohella Rinne on säveltänyt musiikkia ja suunnitellut äänimaisemia teatteriin, radiokuunnelmiin, dokumenttielokuviin, filmeihin, taidenäyttelyihin sekä nykysirkuksen ja nykytanssin esityksiin.
Musiikkitoimittaja-kirjailija Petri Silas kuvaili Tapani Rinnettä muusikkona seuraavalla tavoin FIMIC:in julkaiseman "Finnish Jazz" -teoksen viidennessä painoksessa vuonna 1998: “Yksi nykyjazzin kaikkien aikojen menestyneimmistä rajojen rikkojista, Tapani Rinne on huolellisesti ohjannut uraansa voitosta toiseen. Hänen eksentrinen yhdistelmänsä perinteistä jazzia, herkkiä ambient-äänimaisemia ja vimmaisesti kuljettavia tekno-, hiphop- ja drum’n’bass-rytmejä RinneRadiossa on raivannut tien tähtien joukkoon sekä kotimaassa että kansainvälisesti.”
Biografia.
Sooloura.
8-vuotiaasta asti innokkaasti klarinetin- ja saksofoninsoittoa opiskellut Rinne aloitti muusikon uransa Pori Big Bandin saksofonisektiossa vuonna 1974 ja opiskeli klarinettia Sibelius-Akatemiassa vuosina 1981-1986. 1980-luvulla Rinne soitti Edward Vesalan yhtyeen Sound &amp; Furyn jäsenenä levyllä "Lumi" (1986) ja Raoul Björkenheimin yhtyeessä Krakatau levyllä "Ritual" (1988). Hän hioi taitojaan myös UMO Helsinki Jazz Orchestran, Espoo Big Bandin ja EBU Big Bandin riveissä. Näinä vuosina Vesala kannusti Rinnettä perustamaan oman yhtyeen ja RinneRadio sai alkunsa. Vesala vastasi myös RinneRadion vuonna 1988 julkaistun itsenimetyn ensilevyn tuotannosta.
Sooloura levyttävänä artistina sai alkunsa vuonna 1999, kun Rinne julkaisi ensialbuminsa "Insider". Tapani Rinteeltä on ilmestynyt tämän jälkeen neljä soololevyä. Musiikillisesti ne kaikki ovat ambient-pohjaisia. Neljättä levyä "Radioton" (2019) kuvailtiin sukellukseksi suoraan minimalistisen ambientin syville tasoille, jossa rauhoittavia äänimaisemia luodaan pelkän bassoklarinetin ja efektipedaalin avulla. Rinteen viides levy "Foghornia" ilmestyi suomalaisella Signature Dark -levymerkillä lokakuussa 2020 jatkaen siitä, mihin edellinen jäi. Levyn on kuvailtu uppoutuvan entistäkin syvemmälle tummasävyisen ambientin melankolisiin äänimaisemiin.
RinneRadio.
RinneRadio on edelläkävijänä pidetty, elektronista musiikkia soittava jazzvaikutteinen yhtye, jonka Tapani Rinne perusti vuonna 1988. Se tunnetaan parhaiten siitä, miten ryhmä on fuusioinut jazzia ambient- ja teknomusiikkiin ‒ vuosia ennen kuin siitä tuli maailmanlaajuinen trendi ‒ ja yhdistellyt maailmanmusiikin vivahteita siihen.
Yhtyeen maine uraauurtavana uudistajana johtaa juurensa RinneRadion albumeihin "Dance and Visions" (1990), "Joik" (1992), "Unik" (1994) ja "Rok" (1996), jotka veivät alati kehittyvän ryhmän tutkimusmatkoille uusiin äänimaisemiin jazzin, drum &amp; bassin, ambientin ja teknon pohjalta. Vaikka RinneRadion kokoonpano on muuttunut useampaan kertaan vuosien varrella, Tapani Rinne luotsaa edelleen ryhmää ja toimii sen taiteellisena johtajana.
"Katso myös: RinneRadio"
Yhteistyö Wimme Saaren kanssa.
Tapani Rinne ja saamelaisjoikaaja Wimme Saari ovat muodostaneet duon kahdella yhteisesti julkaistulla ja tehdyllä levyllään "Soabbi" (2013) ja "Human" (2017). Ennen tätä he työskentelivät yhdessä jo RinneRadion albumeilla "Dance and Visions" (1990), "Joik" (1992) ja "Unik" (1994), mikä johti Tapani Rinteen tuottamaan aktin ensialbumit "Wimme" (1995), "Gierran" (1997) ja "Cugu" (2000).
Jäätyään pois yhteistyöstä keskittyäkseen RinneRadioon Tapani Rinne palasi tuottamaan Wimmen levyn "Mun" (2009), joka toi heille myös arvostetun Teosto-palkinnon vuonna 2011 ja osoittautui uudeksi menestykseksi aiempien läpimurtolevyjen jälkeen. "Mun" nousi Euroopan maailmanmusiikin radiolistoilla 3. sijalle toukokuussa 2010 ja ylsi Top 20 -listalle viitenä kuukautena kyseisen vuoden aikana.
Vuodesta 2010 lähtien Wimme ja Rinne ovat esiintyneet eri puolilla maailmaa duona, mukaan lukien konsertit WOMEXissa Kööpenhaminassa 2011 ja Tampereella 2019. Songlines-musiikkilehti kuvaili "Human"-levyä “genrejä haastavaksi omistusteokseksi ihmisyyden raa’alle kauneudelle ‒ ja ajoittaiselle hulluudelle”. Albumi ammensi inspiraatiota luonnosta yhdistellen seestynyttä kauneutta, hyväksyntää ja holistista maailmankuvaa, kun edellinen levy "Soabbi" oli perustunut virsiin.
"Katso myös: Wimme Saari"
SlowHill.
SlowHill on instrumentaalista downtempo/lounge-musiikkia tekevä kokoonpano, jonka Tapani Rinne perusti Pepe Deluxésta tunnetun DJ Slow’n (Vellu Maurola) kanssa. Yhtye fuusioi hiphopia ja elektronisen musiikin rytmejä viihteellisen jazzin äänimaailmoihin. Legendaarinen amerikkalainen Blue Note Records julkaisi SlowHillin ensilevyn "Finndisc" vuonna 2002. Toinen albumi "Fennika" ilmestyi Plastinka Recordsilta ja kolmas levy "Muzak" viisi vuotta myöhemmin 2010. Jälkimmäisen julkaisi Universal Music Finland.
Viimeisimmällä projektilla "SlowHillxEGS" tehdään yhteistyötä helsinkiläisen nykytaiteilija EGS:n kanssa, joka tunnetaan maailmanlaajuisesti graffititaiteesta ja erilaisista kuvataideprojekteista. Trio ei esiinny perinteisessä muodossa vaan harvat esiintymiset perustuvat chillhop-musiikin ja visuaalisen taiteen samanaikaisen luomisen yhdistelemiseen. Kappaleissa kuuluvat vahvat vaikutteet aina lo-fi hiphopista hissimusiikkiin ja muihin rentoututtaviin äänimaisemiin. Konseptialbumin tai -esiintymisen tavoitteena on luoda uudenlaista hetkessä syntyvää dialogia livesoittimien, grooven, rytmien ja maalaustekniikoiden välille, jotka inspiroivat toisiaan loihtien kuulijoille yhdessä kokonaiselämyksen.
"Katso myös: SlowHill"
Muu musiikillinen yhteistyö.
RinneRadion, Wimmen, SlowHillin ja sooloalbumiensa ulkopuolella puhallinsoittaja-säveltäjä Tapani Rinne on työskennellyt läheisessä yhteistyössä useiden muidenkin enimmäkseen suomalaisten artistien kanssa. Uransa alkuvaiheessa hän työskenteli arvostettujen jazz-muusikoiden, kuten Edward Vesalan ja Raoul Björkenheimin, kanssa heidän esiintyessä myös toistensa levyillä. Eräs toinen suomalainen jazz-suuruus, jonka kanssa Rinne teki tuolloin tiivistä yhteistyötä, oli pianisti Iro Haarla. Hän oli myös RinneRadion ensilevyn alkuperäiskokoonpanossa.
1990-luvun alkupuolella Tapani Rinne lyöttäytyi yhteen toisen epäsovinnaisen ja omaperäisyydestä tunnetun suomalaissaksofonistin Jimi Tenorin kanssa. He päätyivät tekemään yhteislevyn "Suburban Sax", joka ilmestyi vuonna 1991.
Yhteistyö moni-instrumentalisti ja perkussionisti Teho Majamäen kanssa johti heidät tekemään kokeelliset yhteislevyt "Inside the Temple" (2012) ja "Under The Ground" (2015). Ensiksi mainittu äänitettiin pyhissä paikoissa, kuten temppeleissä, Intiassa. Jälkimmäinen toteutettiin puolestaan vasta räjäytetyissä ja louhituissa kivitunneleissa, joilla luotiin uusi junayhteys Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentokentälle. Molemmilla levyillä artistit improvisoivat musiikkia ympäristönsä inspiroimana säilyttäen samalla poikkeuksellisten tilojen erityisakustiikan kaikuineen. [8] All About Jazz -julkaisu antoi "Inside The Temple" -albumille täydet viisi tähteä levyarviossaan vuonna 2011.
Vuonna 2020 Tapani Rinne teki yhteistyötä helsinkiläisen elektronisen musiikin artisti Aleksi Myllykosken kanssa soittaen saksofonia tämän minimalistisella, melankolisella ja introspektiivisellä levyllä "Dark Days". Musiikillisesti albumi liikkuu ambientin ja drone-tyylisen noir jazzin parissa yhdistäen vaikutteita teknosta jungleen ja kokeelliseen musiikkiin. Aleksi Myllykoski korvasi Konsta “DJ Muffler” Mikkosen RinneRadion virallisessa kokoonpanossa samana vuonna.
Tapani Rinne on tehnyt yhteistyötä myös suomalaisen elektronisen tanssimusiikin artisti Janjin kanssa käyttäen taiteilijanimeä TR useilla kappaleilla, kuten “Milky Stars Way” vuonna 2014. Viimeksi mainittu on kerännyt miljoonia kuuntelukertoja eri suoratoistopalveluissa.
Vuodesta 2016 lähtien Rinne on muusikkona osallistunut ylistetyn ja julkisuutta saaneen "Classical Trancelations in Concert" -konseptin konsertteihin, joissa yhdistellään klassista musiikkia ja teknokulttuuria. Hän on esiintynyt yhdessä näissä Helsingin kaupunginorkesterin ja monien tunnettujen suomalaisten artistien kanssa useissa eri yhteyksissä.
Vuosina 2022-2023 Rinne on esiintynyt useissa underground-henkisissä rave-tapahtumissa duona lahtelaislähtöisen dj:n, Papa Chillyn (alias Aki Rujala) kanssa.
Yhdessä RinneRadion kanssa Tapani Rinne on työskennellyt useiden artistien, kuten Pan Sonicin syntetisaattorimuusikko Mika Vainion, sekä maailmanlaajuisesti tunnustettujen tuottajien, kuten Jaakko “JS16” Salovaaran ja Jori Hulkkosen kanssa.
Pauli Saastamoinen on usein ollut studiossa päävastuussa Tapani Rinteen äänitysten laaduntarkkailusta ja lopullisesta masteroinnista vuosien aikana. Rinne on tehnyt yhteistyötä paljon lisäksi Tuomas Norvion kanssa, joka oli vuosina 2001-2009 virallisesti yksi RinneRadion jäsenistä. Yhteistyö on jatkunut aktiivisesti myös tämän jälkeen.
1980-luvulla Tapani Rinne soitti tenorisaksofonia suomalaisessa monia genrejä yhdistelleessä yhtyeessä The Bullworkers joitain vuosia ennen kuin perusti RinneRadion ja keskittyi sen musiikkiin.
Musiikkituotanto muille artisteille.
Tapani Rinne toimi musiikkituottajana kokeellisen nykyharmonikkataiteilija Kimmo Pohjosen levyillä "Kielo" (1999) ja "Kluster" (2002). Pohjonen on palkittu muun muassa vuoden kansanmuusikkona Suomessa vuosina 1996-1998 sekä saavuttanut kansainvälistä menestystä ja tunnustusta maailmanlaajuisesti.
Rinteen tuotantoa voi kuulla lisäksi suomalaisen kansamuusikko Sanna Kurki-Suonion levyllä "Huria", jolla hän myös soitti yhtenä muusikoista. Rockadillo Records julkaisi albumin vuonna 2007.
Sävellystyöt filmeihin, teatteriin, radioon ja taidenäyttelyihin.
Elokuvamusiikki.
Levyjen ohella Tapani Rinne on säveltänyt runsaasti musiikkia lukuisiin filmeihin dokumenteista ja fiktioista lyhytelokuviin. Elokuvan "Koti-ikävä" (2005) musiikki valittiin Suomen ehdokkaaksi Auxerren kansainväliselle elokuvamusiikin festivaalille Ranskassa. Tapani Rinne ja DJ Slow olivat myös ehdokkaina Jussi-palkinnon saajiksi parhaasta filmimusiikista samalla soundtrackilla vuonna 2005.
Rinne on säveltänyt musiikkia suomalaiseen dokumenttielokuvaan Pohjolan enkeli, jonka ensiesitys oli vuonna 2017 ja jonka ohjasi ranskalainen dokumentaristi Jean Michel Roux. Yksi myöhemmistä kansainvälisistä rooleista oli säveltäjänä toimiminen norjalaisessa tanssifilmissä "Human Habitat" vuonna 2019"." Aiemmin urallaan Rinne on säveltänyt musiikkia myös esimerkiksi kansainvälisenä yhteisproduktiona syntyneeseen dokumenttielokuvaan "Valkoisen vallan verkko", joka sai ensi-iltansa vuonna 2005.
Wimme &amp; Rinne sekä RinneRadio vastasivat sävellyksistä saamelaisohjaaja Marja Helanderin kokeellisessa lyhytelokuvassa "Maan sisällä linnut". Elokuva palkittiin Risto Jarva -palkinnolla vuonna 2018. Se esitettiin myös kuuluisilla Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2019 ja hankittiin lopulta Suomen Kansallisgallerian kokoelmiin.
Tapani Rinne on säveltänyt musiikkia yhteispohjoismaisena tuotantona toteutettuun "Insider"-sarjaan vuonna 1999. RinneRadion tuotantoa on kuultu myös Suomessa 2000-luvun alussa esitetyn "Kylmäverisesti sinun" -televisiosarjan tunnusmusiikkina.
RinneRadion kappaleet sävyttivät myös italialaisia elokuvia "Cimap! Cento italiani matti a Pechino" (Atomic! A train of mad Italians in China) (2008) ja "Il pezzo mancante" (The Missing Piece) (2010). Molemmat elokuvat on ohjannut Giovanni Piperno.
Muita merkittäviä elokuvia, joihin Rinne on säveltänyt musiikkia, ovat Arto Koskisen ohjaama dokumenttielokuva "Nokia Mobile: Matkapuhelimen tarina" vuonna 2017 sekä Arto Halosen ohjaamat "Sinivalkoinen valhe" (2012) ja "Pavlovin koirat" (2005).
Näyttämömusiikki.
Tapani Rinne on säveltänyt näyttämömusiikkia monenlaisiin esityksiin teatterista nykysirkukseen ja -tanssiperformansseihin Suomessa ja ulkomailla.
Rinnen ensimmäinen rooli teatterisäveltäjä oli Suomen Kansallisteatterissa esitetyn draaman "Frankenstein" yhteydessä vuonna 2013. Vuonna 2019 hän sävelsi musiikkia nykyteatteriesitykseen "Tie Konyaan", jota esitettiin Kansallisteatterin Willensaunassa.
Pitkä yhteistyö Wimme Saaren kanssa on pitänyt sisällään myös sävellystyön fyysiseen ja elokuvalliseen "Strømsteder // Sarfartuut" -performanssiin Teater Grobissa, Kööpenhaminassa 2013. Esitys oli yhteistuotanto Grönlannin Kansallisteatterin kanssa.
Muita projekteja ovat olleet muun muassa näyttämömusiikin säveltäminen nykytanssiesityksiin, kuten koreografi Susanna Leinosen (Susanna Leinonen Company) teoksiin "No One, Just Your Friend ("2000) ja "Babolat" (2001).
2010-luvulla Rinne on säveltänyt ja esittänyt musiikkia suomalaisen nykysirkusryhmä Circo Aereon produktioissa. Esimerkiksi teoksessa "Mano" hän loi moniulotteisen äänimaiseman muokkaamalla innovatiivisesti soittamansa klarinetin ääntä. Rinne on työskennellyt myös nykymusiikkiyhtye Defunensemblen kanssa toimien yhdessä äänisuunnittelija-muusikko Tuomas Norvion kanssa säveltäjänä esityksissä, kuten "Concerto Planos" vuonna 2016 ja elektroakustisessa live-show’ssa "Ko(o)dit Home Codes Gå dit! vuonna" 2017.
RinneRadio soitti paikan päällä livenä musiikkia erikoisvieraina, kun helsinkiläinen Tanssiteatteri Hurjaruuth esitti vuoden 2016 "Talvisirkus"-esityksensä Parco della Musican auditoriossa Roomassa, Italiassa.
Äänimaisemasuunnittelu.
Äänisuunnittelijan roolissa Tapani Rinne on säveltänyt liveinstrumentteihin perustuvia ambient-pohjaisia äänimaisemia ‒ usein yhdessä Tuomas Norvion kanssa ‒ radiokuunnelmiin ja YLE:n muihin radio-ohjelmiin. Monet näistä äänimaisemista toteutettiin Harri Huhtamäen tuottamaan "Radioateljeehen", jota esitettiin YLEn kanavilla yli 35 vuoden ajan. Yksi esityksistä, Huhtamäen ohjaama "Hänen täytyy olla erilainen – Balladi Hallin Jannesta," valittiin Prix Italian voittajaksi vuonna 2011 ja arvioitiin kaikilta ominaisuuksiltaan kilpailun laadullisesti parhaaksi radiodokumentiksi. Rinne on myös suunnitellut äänimaisemia muihin YLE:n radio-ohjelmiin ja -kuunnelmiin, kuten "Ääniversumiin" ja "Radio Variaatioon". 
Tapani Rinne on luonut ja säveltänyt äänimaisemia myös taideinstallaatioihin. Yksi näistä oli tammikuussa 2000 Sinebrychoffinpuistossa Helsingissä esillä ollut ympäristötaideteos "Kuiskausten puutarha" yhdessä Pia Ilosen, Ilkka Paloniemen ja Annina Holmbergin kanssa. Toinen tällainen oli puolestaan vuoden 2014 Lux Helsinki -valotaidetapahtumaan toteutettu valoa ja ääntä yhdistelevä yhteisteos "Kuula" Ilkka Paloniemen kanssa. Vuonna 2018 Rinne loihti äänimaiseman "Tulipuutarha"-installaatioon, joka oli osa Helsinki Design Weekin tarjontaa ja toteutettiin yhteistyössä muotoilija-taiteilija Leena Kouhian ja arkkitehti Sofie Hagerströmin kanssa. Seuraavana vuonna Rinne työskenteli Leena Kouhian kanssa äänisuunnittelijana HDW:ssä esillä olleen "Kotikatu/Uudenmaankatu"-installaation yhteydessä.
Teho Majamäen kanssa tehty yhteisalbumi "Under The Ground" vuonna 2015 perustui äänityksiin, jotka Vantaan kaupunki oli alun perin tilannut duolta käytettäviksi äänimaisemina uusilla juna-asemilla. Asemat yhdistävät Helsinki-Vantaan lentokentän Helsingin kaupunkiin rautateitse.
Rinteen äänimaisemia on voinut kuulla myös useissa taidenäyttelyissä, joista moni on keskittynyt erityisesti valokuviin ja taidevalokuvaaja Marja Pirilän kaltaisiin taiteilijoihin.
Diskografia.
RinneRadio.
"Katso: RinneRadio"
SlowHill.
"Katso: SlowHill"
Palkinnot.
Tapani Rinteelle on myönnetty lukuisia palkintoja hänen musiikillisesta työstään vuosien varrella. Merkittävimpiin näistä lukeutuvat: 
Muita tunnustuksia.
Vuonna 2014 Tapani Rinne nimettiin yhdeksi Helsingin juhlaviikkojen neuvoa-antavan taiteellisen toimikunnan jäseneksi vuosille 2014–2017. Vuonna 2013 hän vastasi myös Musiikkitalossa järjestetyn Helsingin juhlaviikkojen Wunderkammer-klubin ohjelmasuunnittelusta.