Viktor Ferdinand Brotherus

Viktor Ferdinand Brotherus (28. lokakuuta 1849 Sund, Ahvenanmaa – 9. helmikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä ja sammaltutkija.
Brotherus oli aikansa sammaltutkijoista kuuluisin, varsinkin lehtisammalten tuntija. Brotherus julkaisi lähes 200 tutkimusta; hänen kuvaamiaan tieteelle uusia lajien tyyppinäytteitä on 1800. Brotherus teki työuransa tyttökoulun opettajana, mutta sai ansioistaan professorin arvon.
Elämäkerta.
Brotheruksen vanhemmat olivat kollegineuvos Alexander Brotherus ja Helena Amalia Taulerus. Opettaja, tutkija Arvid Hjalmar Brotherus ja kenraaliluutnantti Alexander Valerian Brotherus olivat hänen veljiään. Viktor Ferdinand Brotherus tuli ylioppilaaksi 16-vuotiaana 1866, valmistui filosofian kandidaatiksi 1870 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1884. Hän toimi vuodesta 1876 Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun luonnonhistorian ja matematiikan opettajana. Väitöskirjansa Brotherus julkaisi Kaukasuksen alueen sammalten levinneisyydestä.
Kirjoitettuaan Kaukasuksen alueen sammalista teoksen "Enumeratio muscorum Caucasi" (1892) hänestä tuli kansainvälisesti kuuluisa sammaltutkijoiden keskuudessa ja hänelle alettiin lähettää näytteitä tunnistettaviksi ympäri maailmaa. Brotheruksen kirjeenvaihto oli laajaa ja hän sai määritettäväkseen runsaasti näytteitä. Brotheruksen tyylinä oli määrittää näytteet hyvin nopeasti sekä julkaista tulokset viivyttelemättä, josta hän sai mainetta aina Japania myöten. Ansioistaan tutkijana Brotherukselle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1921.
Brotherus oli luonteeltaan vaatimaton ja sulkeutunut. Hänen saavutuksensa tutkijana mahdollistivat täsmällisyys, ahkeruus ja työteliäisyys, joista hänet tunnettiin. Kuollessaan vuonna 1929 keuhkokuumeeseen hän oli tutkijapiireissä kunnioitettu sammaltutkimuksen huippunimi maailmassa. Kuvaavaa hänen vaatimattomuudelleen oli, että kun hänen hautajaisiinsa tuli ulkomailta vieraita, jotka ylistivät hänen saavutuksiaan, ei hänen koulunsa opettajakunta ollut aavistanutkaan, mikä mies tuo heidän rakastamansa lehtori oikein olikaan.
Sammaltutkimus.
Lehtisammalet.
Brotherus oli aikanaan uranuurtaja lehtisammalten tutkimuksessa. Hän oli aikansa merkittävin lehtisammalten tuntija. Hän julkaisi lukuisia tutkimuksia lähes joka mantereen lehtisammalkasvistoista.
Uudet lajit.
Brotherus kuvasi tieteelle uusia sammallajeja noin 1800 ja lisäksi useita uusia sammalsukuja. Omien tyyppinäytteidensä lisäksi hän sai muilta tutkijoilta useita tuhansia tyyppinäytteiden kaksoiskappaleita.
Kirjeenvaihto ja näytteiden määritys.
Brotherus oli ahkera kirjeenvaihtaja eri tutkijoiden kanssa. Kirjeenvaihtoa ja näytteiden lähettämistä lisäsi myös Brotheruksen nopeus näytteiden määrittämisessä ja vastaamisessa. Hän sai määritettäväkseen paljon näytteitä sammalista eri puolilta maailmaa. Niitä toimitettiin hänelle mm. Etelä-Amerikasta, Afrikasta, Kiinasta, Japanista, Australiasta ja Uudesta Seelannista saakka. Mm. preussilainen Itä-Aasian retkikunta ja monet muut retkikunnat lähettivät sammalnäytteensä Brotherukselle. Brotheruksen kirjekokoelmassa on yli 4 000 hänen saamaansa kirjettä. Sitä säilytetään Helsingin yliopiston kirjastossa. Joitakin kirjeitä on myös julkaistu (Koponen 1989).
Sammalkokoelma.
Brotheruksen sammalkokoelma eli sammalherbaario oli maailman suurin yksityisen ihmisen keräämä ja käsitti kaikkiaan 120 000 näytettä ja 15 500 lajia. Brotheruksen kuvaamia tieteelle uusia lajeja on 1800. Lisäksi kokoelmassa on tuhansia muiden lähettämiä tyyppinäytteiden kaksoiskappaleita. Helsingin yliopisto] osti kokoelman Brotherukselta hänen elinaikanaan 220 000 markalla 1924.
Kokoelmaa säilytetään nykyisin Helsingin yliopiston Kasvimuseossa. Kokoelma on niin laaja, ettei sitä vieläkään ole pystytty täysin kartoittamaan ja siirtämään tietokantaan. Brotheruksen näytteiden nimeämis- ja merkitsemistapa oli myös omalaatuinen, joten sekin on aiheuttanut lisätyötä museon tutkijoille.
Brotherus julkaisi myös neljä eksikaattikokoelmaa. Eksikaatti on samalta paikalta ja samasta lajista kerätty laaja aineisto, joka jaetaan ja levitetään museoille eri puolille maailmaa. Eksikaatti on eräänlainen tyyppinäytekokoelma lajista. Brotheruksen eksikaatteja olivat mm. "Musci Fenniae exsiccati" (1871–1888) sekä "Musci turcestanici" (1899–1903).
Tutkimusmatkat.
Brotheruksen tutkimusmatkojen kohteita kotimaassa olivat mm. Pohjois-Häme, Helsingin seutu, Vihti, Ahvenanmaa, Kajaanin seutu ja Kuusamo.
Brotherus osallistui kolmeen retkeen Kuolan niemimaalle (1872, 1885, 1887) mm. Suureen Kuolan-retkeen. Hän teki kaksi matkaa Kaukasukselle (1877, 1881) ja matkan Keski-Aasiaan Turkestaniin ja Tienšaniin (1896).
Kiinan sammallajisto.
Brotherus sai kirjeenvaihtonsa kautta jo 1800-luvun puolella sammalnäytteitä Kiinasta. Monet tutkimusretkikunnat lähettivät myös hänelle näytteitään Kiinan retkiltään. Pikkuhiljaa hänen kokoelmansa kasvoi maailman laajimmaksi Kiinan sammalia käsittäväksi kokoelmaksi, jossa oli 1848 näytettä. Niistä Brotherus kuvasi kaikkiaan 235 tieteelle uutta lajia ja 10 uutta sukua. Kun Kiinan oma sammaltutkimus oli lapsenkengissä 1980-luvulle saakka, väitteli yksi kiinalainen alalta tohtoriksi Helsingissä 1981. Silloin sanottiin, että oli helpompaa tutkia Kiinan sammalkasvistoa Helsingissä kuin Kiinassa. Brotheruksen kirjoittama Kiinan sammalkasvio "Symbolae Sinicae Musci" on edelleen Kiinan sammaltutkimuksen perusteos.
Japanin sammallajisto.
1800-luvun loppupuolelta alkaen V. F. Brotherus alkoi saada Japanista lehtisammalnäytteitä M. E. Wichuralta. Brotherus oli myös kirjeenvaihdossa lukuisten japanilaisten kanssa ja hänellä oli herbaariossaan tuhansia näytteitä, jotka olivat yli sadan japanilaisen kerääjän lähettämiä. Hänen kokoelmansa ja työnsä muodosti hyvän perustan Japanin sammalkasviston tutkimukselle. Kun 1900-luvun alussa japanilaiset tutkijat halusivat itse kartoittaa maansa itiökasvilajistoa, he saivat siihen merkittävää apua V. F. Brotherukselta. Brotherus julkaisi 1899 ensimmäisen laajaan aineistoon perustuvan tutkimuksen Japanin sammalkasvistosta "Neue Beiträge zur Moosflora Japans". Hän kuvasi Japanista yli 200 tieteelle uutta lajia.
"Die natürlichen Pflanzenfamilien".
Brotheruksen päätyö oli hänen lehtisammalten systematiikkaa käsittelevä yleiskatsauksensa, joka ilmestyi osana 22-osaista maailman kasvilajiston kokoomateosta "Die natürlichen Pflanzenfamilien". Teoksen toimitti saksalainen Adolf Engler 1889–1915. Brotheruksen "Musci" -lehtisammalosa valmistui 1909 ja siinä oli 522 sivua. Brotherus kirjoitti osaa kahdeksan vuotta. Se on ollut pitkään käyttökelpoinen ja ainoa olemassa oleva yleiskatsaus maailman lehtisammallajistoon.