B’Day

B’Day on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Beyoncén toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. syyskuuta 2006 Columbia Recordsin, Sony Urban Musicin ja Music World Entertainmentin kautta. 
Alun perin "B’Day" oli määrä julkaista jo vuonna 2004 Beyoncén esikoisalbumin "Dangerously in Love" (2003) seuraajana. Albumin julkaisua kuitenkin lykättiin Destiny’s Childin viimeisen studioalbumin "Destiny Fulfilled" (2005) äänitysten ja Beyoncén tähdittämän "Dreamgirls" (2006) -elokuvan vuoksi. Elokuvan kuvaamisen jälkeen hän otti yhteyttä moniin musiikkituottajiin ja vuokrasi Sony Music -äänitysstudion New Yorkissa. Albumi äänitettiin kahdessa viikossa huhtikuussa 2006. Albumi sisältää erilaisia genrevaikutteita aina 1970-1980-luvun funkista balladeihin ja vielä urbaanin nykymuusikin elementteihin kuten hip hoppiin, poppiin ja R&amp;B:hen.
"B’Day" sai julkaisunsa yhteydessä positiivisia arvioita musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat äänenlaatua ja Beyoncén laulua. Albumi oli kaupallinen menestys, ja se nousi heti julkaisunsa jälkeen Yhdysvaltain Billboard 200 -listan ykkössijalle myyden ensimmäisellä viikollaan 541 000 kappaletta. Albumi voitti parhaan nykyaikaisen R&amp;B-albumin Grammy-palkinnon 49. Grammy-gaalassa vuonna 2007. Albumin uusintajulkaisu "B’Day: Deluxe Edition" julkaistiin huhtikuussa 2007. Deluxe-version mukana julkaistiin myös "B’Day Anthology Video Album", joka sisälsi 13 musiikkivideota. "B’Day" on myynyt Yhdysvalloissa viisinkertaista platinaa, ja vuoteen 2013 mennessä sitä on myyty kahdeksan miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti. 
"B’Day" -albumilta julkaistiin kuusi singleä. ”Déjà Vu” julkaistiin ensimmäisenä singlenä ja se oli parhaimmillaan sijalla neljä Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. ”Ring the Alarm” julkaistiin toisena singlenä. ”Irreplaceable” -kappaleesta tuli Beyoncén neljäs listaykkönen Hot 100 -listalla ja deluxe-version single ”Beautiful Liar” oli parhaimmillaan listan sijalla kolme. Molemmat kappaleet menestyivät kansainvälisesti. ”Get Me Bodied” julkaistiin vain Yhdysvalloissa, ja ”Green Light” kansainvälisesti. Albumia edistääkseen Beyoncé lähti hänen toiselle soolookiertueelleen "The Beyoncé Experience", josta julkaistiin myös livealbumi "The Beyoncé Experience Live" vuonna 2007.
Taustaa ja kehitys.
Beyoncé äänitti 45 kappaletta hänen ensimmäistä sooloalbumiaan "Dangerously in Love" (2003) varten. Albumin julkaisun jälkeen kesäkuussa 2003 hän suunnitteli julkaisevansa ylijääneet kappaleet uutena albumina. Columbia Records -levy-yhtiön tiedottaja kuitenkin ilmoitti 7. tammikuuta 2004, että Beyoncé on laittanut suunnitelmansa sivuun keskittyäkseen Destiny’s Childin viimeisen studioalbumin "Destiny Fulfilled" äänitykseen ja Yhdysvaltain kansallislaulun laulamiseen 38. Super Bowlissa Houstonissa, Texasissa, joka oli hänen unelmansa. Vuonna 2006 Beyoncé näytteli Xaniaa komediaelokuvassa "Vaaleanpunainen pantteri", joka kuvattiin vuonna 2004. Hän vietti myös aikaa "Destiny Fulfilled" -albumin ja Destiny’s Childin kokoelmalevyn "#1’s" parissa. Destiny’s Child lopetti vuonna 2006. 
Beyoncé äänitti kappaleen ”Check on It” alun perin "Vaaleanpunainen pantteri" -elokuvan soundtrackille, mutta se julkaistiinkiin "#1’s" -kokoelmalevyn toisena singlenä joulukuussa 2005, ja siitä tuli hänen kolmas listaykkönen Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Kappale oli mukana myös "B’Day" -albumilla bonusraitana kansainvälisillä versioilla. Vuoden 2005 lopulla Beyoncé päätti lykätä toisen studioalbuminsa äänitystä "Dreamgirls" -elokuvan pääroolin takia. Hän halusi keskittyä vain yhteen projektiin kerralla, joten hän päätti palata studioon sitten, kun elokuva oli valmis. Beyoncé kertoi "Billboardille": ”En aio kirjoittaa albumille ennen kuin olen valmis elokuvan kanssa.”
Äänitys ja tuotanto.
"Dreamgirls" -elokuvan jälkeen Beyoncé oli kuukauden lomalla, jonka aikana hän meni studioon työstämään "B’Day" -albumia. Hän kertoi: ”[Kun kuvaaminen oli loppunut] minulla oli niin paljon asioita päässäni, niin paljon tunteita, niin paljon ideoita.” Hän aloitti albumiprojektin ennen kuin oli kertonut isälleen ja silloiselle managerilleen Mathew Knowlesille. Beyoncé piti albumin äänitysaikana hiljaiseloa, ja kertoi siitä vain tuotantopäällikkö Max Grousselle ja tuottajille, jotka olivat tekemässä albumia. Beyoncé alkoi työskennellä lauluntekijöiden ja tuottajien Rich Harrison, Rodney Jerkinsin, Sean Garrettin, Cameron Wallacen, The Neptunes -duon, Stargaten ja Swizz Beatzin kanssa. Kaksi naispuolista lauluntekijää olivat myös rakentamassa albumia. Beyoncén serkku Angela Beyincé, joka oli myös "Dangerously in Love" -albumin tiimissä ja Makeba Riddick, joka oli kirjoittamassa ”Déjà Vu” -kappaletta.
Beyoncé vuokrasi Sony Music -äänitysstudion New Yorkissa ja hän oli inspiroitunut nykyisen aviomiehensä Jay-Z:n tyylistä, missä työskennellään monien tuottajien kanssa. Beyoncélla oli käytössä neljä studiota samanaikaisesti, joissa oli tuottajia työskentelemässä. Sessioiden aikana hän liikkui studiosta studioon katsomaan heidän työskentelyä, myöhemmin kertoen, että tämä edisti ”terveellistä kilpailua” tuottajien kesken. Beyoncé oli mukana albumin jokaisen kappaleen sovituksessa, sanoituksessa ja tuotannossa. 
B’Day oli valmis kolmessa viikossa, etuajassa suunnitellusta kuudesta viikosta. Swizz Beatz oli mukana tuottamassa neljää kappaletta albumilla, eniten kuin kukaan muu tuottaja. Beyoncé äänitti kolme kappaletta päivässä, ja äänitykset olivat valmiit kahdessa viikossa huhtikuussa 2006. 25 kappaletta äänitettiin albumille, joista 10 valittiin albumin normaaliversiolle.
Musiikki ja sanoitukset.
"B’Dayn" teemaan ja musikaalisiin tyyleihin saatiin inspiraationa Beyoncén roolista "Dreamgirls" -elokuvassa. Hän esitti Deena Jonesia, fiktiivisen yhtyeen The Dreamsin päälaulajaa. ”Encore for the Fans” -raidalla Beyoncé sanoi: ”Koska inspiroiduin Deenasta niin paljon, kirjoitin kappaleita joissa sanottin samoja asioita kuin elokuvassa.” "B’Day" -albumilla kuullaan vaikutteita monista yhdysvaltalaisista genreistä, ja kuten "Dangerously in Love" (2003) -albumilla "B’Day" sisältää elementtejä urbaanista nykymusiikista kuten nykyaikaisesta R&amp;B:stä ja hip hopista. Joissakin kappaleissa on 1970- ja 1980- luvun tyylejä, jotka ovat saatu kappaleihin sampleilla. ”Suga Mama” käyttää blues-kitara samplea Jake Wade and the Soul Searchers -yhtyeen kappaleesta ”Searching for Soul”. ”Upgrade U” sisältää samplen Betty Wrightin vuoden 1968 kappaleesta ”Girls Can’t Do What the Guys Do”. ”Resentment” käyttää Curtis Mayfieldin kappaletta ”Think” (1972). ”Déjà Vu” -kappaleessa on 1970-luvun tunnelma, ”Green Lightissa” on klassinen groove, ja ”Get Me Bodied” sisältää twangia, Texasista peräisin olevaa musiikin tyyliä. 
Beyoncé rakensi suurimman osan "B’Day" -albumin kappaleista live-soittimilla ja erilaisilla tekniikoilla. Esimerkiksi ”Déjà Vu” -kappaleessa on bassokitaraa, virveliä, käyrätorvea ja 808-rumpua. Kappaleessa vierailee myös räppäri Jay-Z. ”Get Me Bodied” on kohtalainen R&amp;B- ja bounce-kappale, jossa on vaikutteita tanssipopista, dancehallista ja funkista. Sanoituksellisesti se kertoo naispuolisesta päähenkilöstä, joka lähtee ulos pukeutuneena, jotta hän jättäisi vaikutuksen ja löytäisi etsimänsä. Kolmas kappale ”Suga Mama” on kohtalainen R&amp;B- ja soul-kappale, joka sisältää vaikutteita 1960-luvulta ja 1970-luvun funkista ja rockista, sekä pieniä elementtejä 1980-luvun go-gosta. Sanoituksiltaan kappaleessa on naispuolinen päähenkilö, joka tarjoaa talonsa ja autonsa avaimia ja pankkikorttinsa, pitääkseen rakastajansa. Päähenkilö näkee miehen seksiobjektina.
”Upgrade U” -kappaleessa on mukana Jay-Z, ja siinä nainen tarjoaa luksustuotteitaan miehelle, jotta hän voisi päivittää elämäntyylinsä ja maineensa. Musikaalisesti kappale on hip hop -kappale, jossa on vaikutteita popista, soulista ja R&amp;B:stä. Albumin viides kappale ja toinen single ”Ring the Alarm” on R&amp;B-kappale, jossa on elementtejä punkrockista. Kappaleen melodiassa on sireeni. Sanoissa Beyoncé on päähenkilö, joka tuntee olonsa uhatuksi kolmiodraamassa, ja hän ei aio antaa toisen naisen hyötyä miehestä, josta Beyoncé teki paremman miehen. ”Kitty Kat” on hip-hop-tyylinen R&amp;B-kappale, joka puhuu naisesta, joka tuntee olonsa aliarvioiduksi hänen rakastajansa toimesta. ”Freakum Dress” sisältää dynamiikkaa. "The Guardian" -lehden Peter Robinsonin mukaan ”Green Light” on täysi vastakohta Beyoncén vuoden 2003 kappaleelle ”Crazy in Love”. ”Irreplaceable” on keskitempoinen balladi, jossa on popin ja R&amp;B:n elementtejä. Kappale kertoo naisen hajoamisesta, kun hän saa tietää, että hänen kumppani on ollut uskoton. Normaaliversion viimeinen kappale ”Resentment” on soul- ja soft rock-kappale, joka kertoo levottomista hyvästeistä.
”Beautiful Liar” on deluxe-version ensimmäinen kappale. Se on R&amp;B-pop-duetto Shakiran kanssa, ja kappaleen pääteema on naisten itsenäisyys. ”” on Beyoncén sooloversio Jay-Z:n kappaleesta ””, jossa Beyoncé on mukana. Kappale on disko-vaikutteinen R&amp;B-kappale, jonka sanoituksissa kerrotaan julkisuuden henkilöiden väsymyksestä. ”Flaws and All” on R&amp;B- ja trip hop-kappale, jossa Beyoncé arvostaa kumppaniaan, kuka näkee hänen jokaisen epäkohdan läpi ja rakastaa häntä ehdoitta. ”Still in Love (Kissing You)” on cover Des’reen kappaleesta ”Kissing You”. Kappale kuitenkin korvattiin kappaleella ”If”, jossa naispuolinen päähenkilö on pettynyt huonoon kohteluun jota hän saa kumppaniltaan. ”World Wide Woman” on nopeatempoinen R&amp;B-kappale, jossa Beyoncé kutsuu itseään maailmanlaajuiseksi naiseksi. Deluxe-versio sisältää myös ”Listen” -kappaleen, joka on mukana "Dreamgirls" -elokuvassa ja sen soundtrackilla. 
Nimi ja kansikuva.
"B’Day" nimettiin viittauksena Beyoncén syntymäpäivään (). Albumin kansikuva julkistettiin 18. heinäkuuta 2006. Kuvassa Beyoncé katsoo etäälle päällään kultainen mekko ja pienet kultaiset korvarenkaat. Silmissä hänellä on tummat rajaukset ja hänen hiukset ovat kasattu korkealle hänen pään päälle. "Deluxe Edition" -version kansikuva on sama kuin ”Déjà Vu” -singlen ja "B’Day Anthology Video Albumin". Kuvassa Beyoncélla on 1960-luvun hiustyyli ja samantyylinen meikki kuin normaaliversion kansikuvassa. Hänellä on päällään mustavalkoinen paita ja kultaiset korvarenkaat. "Deluxe Edition" -version mukana tuleva kirja on samanlainen kuin normaaliversion mukana tuleva, mutta se sisältää muutamia uusia kuvia. Molemmat kansikuvat ja kirjan kuvat ovat ottanut Max Vadukul.
Julkaisu ja markkinointi.
"B’Day" julkaistiin kansainvälisesti 4. syyskuuta 2006 Beyoncén syntymäpäivän kunniaksi yhteistyössä Sony Urban Musicin ja Music World Entertainmentin kanssa. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin seuraavana päivänä. Walmarteissa albumi julkaistiin bonus DVD:n kanssa nimellä "BET Presents Beyoncé", joka sisälsi parhaita esityksiä ja musiikkivideoita hänen uransa varrelta. Markkinoidakseen albumia Beyoncé esiintyi monissa televisio-ohjelmissa ja gaaloissa. Hän esiintyi muun muassa "The Ellen DeGeneres Show" ja "Good Morning America" -ohjelmissa.
"B’Day" -albumin pidennetty uusintajulkaisu julkaistiin seitsemän kuukautta albumin julkaisun jälkeen Yhdysvalloissa 3. huhtikuuta 2007 nimellä "Deluxe Edition". Uusi versio sisälsi viisi uutta kappaletta, mukaan lukien kappaleen ”Beautiful Liar” kolumbialaisen laulaja Shakiran kanssa. Espanjankielinen flamenco-pop duetto ”Amor Gitano” meksikolaisen laulaja Alejandro Fernándezin kanssa oli telenovelan "Zorro – miekka ja ruusu" tunnuskappale. Duetto oli mukana deluxe-version bonuslevyllä kuin myös kolmen muun kappaleen espanjankieliset versiot: ”Oye” (”Listen”), ”Irreemplazable” (”Irreplaceable”) ja ”Bello Embustero” (”Beautiful Liar”). Bonuslevy julkaistiin erillisenä EP-levynä 27. elokuuta 2007 nimellä "Irreemplazable".
"B’Day Anthology Video Album" julkaistiin deluxe-version kanssa samanaikaisesti ja se sisältää 13 musiikkivideota mukaan lukien ohjaajan version ”Listen” -kappaleen live-esityksestä ja ”Get Me Bodied” -kappaleen pidennetyn version. Musiikkivideot kuvattiin kahdessa viikossa, ja ne ohjasivat Jake Nava, Anthony Mandler, Melina Matsoukas, Cliff Wats, Ray Kay, Sophie Muller, Diane Martel sekä Beyoncé itse. Alun perin DVD oli saatavilla vain Walmartin myymälöistä. Espanjankielisiä kappaleita ei ollut mukana deluxe-version kansainvälisillä julkaisuilla ja ne korvattiin "B’Day Anthology Video Albumilla" bonus-DVD:nä. Beyoncé markkinoi "Deluxe Edition" -versiota esittämällä kappaleita eri tv-ohjelmissa.
Vuoden 2006 puolessa välissä Beyoncé etsi pelkistä naisista koostuvaa yhtyettä "The Beyoncé Experience" (2007) -kiertueelle, jolla hän markkinoi albumia. Beyoncé nimesi yhtyeen Suga Mamaksi albumin kappaleen ”Suga Mama” jälkeen. Vaikka yhtye koostui vain naisista, oli kiertueella sekä mies- että naistanssijoita. Beyoncé esitti kiertueella kappaleita "B’Day" -albumilta, "Dangerously in Love" -albumilta sekä Destiny’s Childin kappaleita. Kiertue alkoi Japanista 10. huhtikuuta 2007, ja päättyi Taiwaniin 12. marraskuuta. Los Angelesin konsertissa 2. syyskuuta Jay-Z ja Destiny’s Childin jäsenet Kelly Rowland ja Michelle Williams tulivat vierailemaan lavalle. Tämä konsertti taltioitiin ja julkaistiin 20. marraskuuta livealbumina "The Beyoncé Experience Live".
Singlet.
”Déjà Vu” Jay-Z:n kanssa julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 24. kesäkuuta 2006. Kappale oli kaupallinen menestys ja se oli parhaimmillaan Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan sijalla neljä ja Hot R&amp;B/Hip-Hop Songs -listan kärjessä. Kappale on myynyt Yhdysvalloissa platinalevyn verran. Iso-Britanniassa kappale oli singlelistan ykkössijalla. Kappale ja Freemasonsin tekemä remix saivat kolme Grammy-ehdokkuutta 49. Grammy-gaalassa vuonna 2007. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Sophie Muller, ja sitä kritisoitiin seksuaalisen sisällön takia.
”Ring the Alarm” julkaistiin albumin toisena singlenä vain Yhdysvalloissa 10. syyskuuta 2006. Kappale oli parhaimmillaan Hot 100 -listan sijalla 11, mikä teki siitä Beyoncén ensimmäisen soolosinglen, joka ei yltänyt listan kymmenen parhaan joukkoon. Kappale oli ehdolla parhaan nais-R&amp;B-esityksen Grammyksi 49. Grammy-gaalassa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Muller, ja siinä nähdään vuoden 1992 elokuvan "Basic Instinct – vaiston varassa" kohtauksia uudelleen näyteltynä. Musiikkivideon koreografioi silloin 16-vuotias Teyana Taylor.
”Irreplaceable” julkaistiin "B’Day" -albumin toisena kansainvälisenä singlenä 23. lokakuuta 2006. Kappale sai musiikkikriitikoilta hyviä arvosteluja. Kappale oli kaupallinen menestys, ja se oli Hot 100 -listan kärjessä kymmenen viikkoa. Kappale oli myös listojen kärjessä Australiassa, Unkarissa, Irlannissa ja Uudessa-Seelannissa. ”Irreplaceable” oli vuoden 2007 menestynein single Yhdysvalloissa. Kappale oli ehdolla vuoden levytykseksi 50. Grammy-gaalassa vuonna 2008. Sen musiikkivideon ohjasi Anthony Mandler, ja siinä nähdään Beyoncén vain naisista koostuva yhtye the Suga Mamas ensimmäisen kerran.
Kappale ”Beautiful Liar” Shakiran kanssa vuosi internetiin helmikuun 2007 alussa. Kappale julkaistiin "Deluxe Edition" -version ainoana ja "B’Day" -albumin neljäntenä singlenä 12. helmikuuta 2007. Kappale hyppäsi 91 sijaa Hot 100 -listalla sijalta 94 sijalle kolme sen toisella listaviikolla. Kansainvälisesti kappale oli kärjessä European Hot 100 -listalla, sekä Kroatiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Unkarissa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Espanjassa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa. Suomessa kappale oli parhaimmillaan singlelistan sijalla kaksi. ”Beautiful Liar” oli ehdolla 50. Grammy-gaalassa parhaaksi pop-yhteistyöksi laululla. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Jake Nava.
”Get Me Bodied” julkaistiin albumin viidentenä singlenä 10. heinäkuuta 2007 vain Yhdysvalloissa. Alun perin kappale oli Hot 100 -listan sijalla 68 elokuussa 2007 tehden siitä Beyoncén alimman listasijoituksen singlellä. Vuonna 2013 Deborah Cohen ja hänen lääkärit kuvasivat tanssivideon kappaleen tahtiin Youtubeen ennen kuin Cohen meni rinnanpoistoon. Video meni viraaliksi, jonka myötä kappale nousi Hot 100 -listan sijalle 46. 1960-lukua mukailevan musiikkivideon ohjasi Mandler, ja siinä vierailevat Beyoncén sisko Solange Knowles ja entiset Destiny’s Childin jäsenet Kelly Rowland ja Michelle Williams. 
”Green Light” julkaistiin albumin neljäntenä ja viimeisenä kansainvälisenä singlenä 27. heinäkuuta 2007. Singlestä julkaistiin remix-EP digitaalisena latauksena nimellä "Green Light: Freemasons EP" samanaikaisesti kappaleen normaaliversion julkaisun kanssa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Melina Matsoukas. ”Upgrade U” julkaistiin promosinglenä "B’Day" -albumilta Yhdysvalloissa 27. marraskuuta 2006. Kappaleessa vierailee Jay-Z. Muista kappaleista ”Kitty Kat” ja ”Freakum Dress” menestyivät "Billboardin" listoilla. Vuonna 2020 ”Freakum Dress” meni viraaliksi Tiktokissa ja Instagramissa osana ”Freakum Dress Challenge” -haastetta.
Vastaanotto.
"B’Day" sai positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta. Metacritic -sivuston 23 arvostelusta albumi sai keskiarvoksi 70 pistettä sadasta. "Entertainment Weekly" -lehden Jody Rosen kirjoitti, että albumin kappaleet ”saapuvat valtavissa rytmin ja tunteiden ryöpyissä samanaikaisesti kun Beyoncén ääni väreilee koliseviein rytmien päällä”. AllMusic -sivuston Andy Kellman koki, että vaikka albumilla ”ei ole kappaleita, joissa olisi ”Me, Myself and I” -kappaleen tai ”Be with You” -kappaleen sulavaa eleganssia”, albumi on ”hyvällä tavalla tiivis”. "The Boston Globen" Sarah Rodman kommentoi, että tuotantotiimi auttoi Beyoncéa ”keskittymään särmikkääisiin ja nopeatempoisiin kappaleisiin, jotka vievät hänen suloisen sopraanonsa uusin ulottavuuksiin”. "The Guardian" -lehden Caroline Sullivan katsoi, että ”muutamaa pop-R&amp;B-täytekappaletta lukuun ottamatta "B’Daystä" ei ole juuri mitään pahaa sanottavaa”. "MSN Musicin" Robert Christgau sanoi, että ”useimmissa kappaleissa Beyoncéa on kohdeltu väärin, mutta hän on silti ohjaksissa, koska hänellä on niin paljon rahaa”, ja totesi, että Beyoncé ”ansaitsee kunnioituksensa”.
Vaihtelevassa arviossaan "The New York Times" -lehden Jon Pareles kuvaili albumia ”kireäksi, hermostuneeksi ja pakkomielteiseksi”, ja totesi sen olevan ”ei miellyttävä eikä viettelevä”. "Los Angeles Timesin" Richard Cromelin kommentoi, että Beyoncé ”suuntaa kohti uutta, haastavampaa aluetta”, mutta ”kaikki kokeilut eivät vain onnistu”. PopMatters -sivuston Mike Joseph piti albumia ”vankkana”, mutta sanoi, että ”lyhyttä kestoa lukuun ottamatta se kuulostaa epäilyttävän alituotetulta”. "Rolling Stone" -lehden Brian Hiatt koki, että ”vaikka suurimmaksi osaksi nopeatempoisella levyllä ei puutu energiaa, osa rytmivetoisista kappaleista tuntuu keskeneräiseltä, eikä ne yllä ”Crazy in Love” -kappaleen tai Destiny’s Childin parhaiden hittien tasolle”.
Kaupallinen menestys.
"B’Day" nousi debytoi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan ykkössijalla myyden ensimmäisellä viikolla 541 000 kappaletta. Albumi toi Beyoncélle hänen korkeimmat ensimmäisen viikon albumimyynnit, ennen kuin hänen viides studioalbuminsa "Beyoncé" (2013) myi ensimmäisellä viikollaan 617 213 digitaalista kopiota kolmen ensimmäisen päivän aikana. Albumi oli Beyoncén toinen listaykkönen listalla hänen ensimmäisen studioalbumin "Dangerously in Love" (2003) jälkijunassa. "B’Day" putosi sijalle kolme toisella listaviikollaan, ja sijalle kuusi seuraavalla listaviikollaan putoen kymmenen parhaan joukosta neljännellä listaviikollaan sijalle 11. Albumi oli kymmenen parhaan albumin ulkopuolella seitsemän viikkoa ennen kuin se nousi uudestaan sijalle yhdeksän 2. joulukuuta 2006 ”Irreplaceable” -singlen suosion ansiosta. Vuoden 2006 lopussa albumi oli myynyt Yhdysvalloissa platinalevyn verran, ja oli saman vuoden 38. myydyin albumi maassa. "B’Day" palasi listan kärkikymmenikköön sijalle kuusi samaan aikaan, kun "Dreamgirls: Music from the Motion Picture" oli listan ykkössijalla. Recording Industry Association of America (RIAA) myönsi albumille kolminkertaisen platinalevyn 16. huhtikuuta 2007, laskien yhteen normaali- ja deluxe-version myynnit. Deluxe-version julkaisun jälkeen albumi nousi sijalta 69 takaisin sijalle kuusi, kasvattaen myyntiä 903 prosenttia ollen viikon ”suurin nousija”. Albumi on ollut listalla yhteensä 74 viikkoa, ja oli vuoden 2007 11. myydyin albumi Yhdysvalloissa. Vuoteen 2022 mennessä albumi on myynyt maassa yli 5 miljoonaa kappaletta.
Kansainvälisesti "B’Day" sai samankaltaista vastaanottoa. Kanadassa albumi nousi parhaimmillaan Canadian Albums Chart -listan sijalle kolme. Canadian Recording Industry Association (CRIA) myönsi albumille platinalevyn. Japanissa albumin normaaliversio debytoi ja oli parhaimmillaan albumilistan sijalla neljä, myyden ensimmäisellä viikolla 72 921 kappaletta ja deluxe-versio debytoi listan sijalla yhdeksän myytyään ensimmäisellä viikollaan 17 519 kappaletta. Albumin normaaliversio on myynyt maassa platinalevyn verran, ja deluxe-versio kultalevyn verran. Australiassa ja Uudessa-Seelanissa "B’Day" debytoi sijalla kahdeksan, ja on myynyt molemmissa maissa platinalevyn verran.
Isossa-Britanniassa "B’Day" debytoi Britannian albumilistan sijalla kolme ja R&amp;B-albumien listalla sijalla yksi myyden ensimmäisellä viikollaan 35 012 kappaletta. Deluxe-versio oli parhaimmillaan albumilistan sijalla kahdeksan ja R&amp;B-albumien listalla sijalla kolme. British Phonographic Industry (BPI) on myöntänyt albumin normaaliversiolle platinalevyn ja deluxe-versiolle kultalevyn. Heinäkuuhun 2011 mennessä "B’Day" oli myynyt maassa 385 078 kopiota. Muualla Euroopassa albumi kymmenen parhaan joukossa Ranskassa, Flandereissa, Saksassa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Portugalissa, Espanjassa ja Sveitsissä. Suomessa albumi oli parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalla 23. International Federation of the Phonographic Industry (IFPI) myönsi albumille platinalevyn miljoonan kopion myymisestä Euroopassa. Vuoteen 2013 mennessä "B’Day" on myynyt kahdeksan miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Kiistat.
"B’Day" -albumin julkaisuun liittyi useita kiistanaiheita. Ensimmäisen singlen ”Déjà Vun” musiikkivideo herätti arvostelua, koska sitä pidettiin seksuaalisesti vihjailevana. Fanit kritisoivat videon teeman puutetta, nopeaa leikkausta, asuvalintoja, ja Beyoncén sekä Jay-Z:n välisiä kohtauksia. "Hindustan Times" -lehden artikkelissa todettiin, että eräs videon kohtaus viittaa suuseksin esittämiseen. Video päätyi Yahoo! Music Newsin huonoimpien musiikkivideoiden listalle. Heinä-elokuussa 2006 yli 7000 ihmistä allekirjoitti vetoomuksen kappaleen musiikkivideon uudelleenkuvaamisen puolesta. Beyoncén tanssiliikkeitä kutsuttiin ”katkonaisiksi, sekaviksi ja ajoittain huolestuttavaksi”.
Toinen single ”Ring the Alarm” synnytti huhuja kolmiodraamasta Beyoncén, Jay-Z:n ja barbadoslaisen laulaja Rihannan välille. Huhujen mukaan Jay-Z olisi pysytellyt uskollisena Beyoncélle ennen kuin Rihannan kasvava suosio houkutteli hänet suhteeseen. "The Village Voicen" Tom Breihan kommentoi, että Beyoncé hyödynsi yleisön sympatiaa ja purki sen ”Ring the Alarmin” muodossa. "Seventeen" -lehden haastattelussa Beyoncé kertoi, että hän ei ollut tietoinen huhuista ja sanoilla ei ollut yhteyttä Rihannaan. Beyoncén silloinen manageri ja isä Mathew Knowles julkaisi tiedotteen, epäillen jonkun sabotoineen tyttärensä toisen studioalbumin julkaisua: 
Myös singlen kansikuva herätti keskustelua. Kuvassa Beyoncé poseeraa kahden alligaattorin kanssa joiden suut olivat teipattu. Eläinten oikeuksia ajava järjestö People for the Ethical Treatment of Animals (PETA) otti yhteyttä biologiin, joka lähetti Beyoncélle kirjeen: ”Matelijabiologin ja eläinten hyvinvoinnin asiantuntijana olen huolissani siitä, että poseeraat kauhuissaan olevan alligaattorivauvan kanssa uuden albumisi kansikuvassa. Ihmiset ja alligaattorit eivät luonnostaan sovi yhteen, eikä niitä pitäisi yhdistää tapahtumissa, kuten valokuvauksissa. Mielestäni tälläinen toiminta on eläinten kaltoinkohtelua.”
”Irreplaceable” -kappaleen kirjoittajuus nousi myös yhdeksi kiistanaiheeksi. Kappaletta kirjoittanut Ne-Yo kertoi MTV:lle: ”Ilmeisesti Beyoncé oli kertonut konsertissaan, että hän kirjoitti kappaleen kaikille naisilleen. Kappale tehtiin yhdessä, minä kirjoitin kaikki sanat. Hän auttoi minua melodian, harmonioiden ja lauluosuuksien kanssa, joka tekee siitä yhteiskappaleen.” Vuonna 2011 Ne-Yo kertoi kirjoittaneensa kappaleen alun perin itselleen, mutta ajatteli, että se sopisi Beyoncélle paremmin, myöhemmin katuen kappaleen pois antamista. Osa Beyoncén faneista koki hänen kommentit epäkunnoittaviksi, jonka jälkeen Ne-Yo selvensi asiaa Twitterissä kirjoittaen, että hän kirjoitti kappaleen alun perin itselleen, mutta tajusi myöhemmin miltä kappale kuulosti miehen laulamana, jonka takia hän antoi sen pois. 
Vuonna 2007 Beyoncé poseerasi vanhaaikaisen tupakansytyttimen kanssa, joka sai Australian terveysjärjestöt kritisoimaan häntä huonon esimerkin antamisesta. Samana vuonna albumin "Deluxe Edition" -versio ja "B’Day Anthology Video Album" vedettiin tilapäisesti pois myynnistä. Syynä oli tekijänoikeuden loukkaus kappaleesta ”Still in Love (Kissing You)”, joka oli cover brittiläisen laulaja Des’reen kappaleesta ”Kissing You”. Kappaleen nimeä ei saanut muuttaa, eikä siitä saanut tehdä musiikkivideota. Kiistan jälkeen kappale poistettiin "Deluxe Edition" -version uudelleenjulkaisusta ja korvattiin kappaleella ”If”.
Perintö.
"The Boombox" -verkkolehden toimittaja kirjoitti vuoden 2016 syyskuussa, että ”albumi oli merkittävä hetki musiikin ystäville ympäri maailmaa ja nosti Beyoncén odottavasta prinsessasta täysiveriseksi kuningattareksi musiikkimaailmassa”. Hän kuvaili albumia myös Beyoncén ”vapauttavimmaksi teokseksi, jonka vaikutus kaikuu yhä kymmenen vuotta myöhemmin”. Samana päivänä julkaistussa Revoltin artikkelissa "B’Day" -albumi nimitettiin Beyoncén ”ensimmäiseksi todelliseksi visuaaliseksi albumiksi” (), sillä melkein jokaisella kappaleella oli oma musiikkivideo, ja se oli ”jotain, mitä emme olleet aiemmin nähneet”. Myöhemmin Beyoncé julkaisi kaksi muuta ”visuaalista albumia”, "Beyoncén" vuonna 2013 ja "Lemonaden" vuonna 2016. Myös verkkosivusto "EST. 1997" julkaisi samana päivänä artikkelin "B’Day" -albumista jossa todettiin, että albumin singlet ovat muodostuneet ”olennaisiksi osiksi populaarikulttuuria”. Artikkelissa kirjoitettiin lisäksi, että kappale ”Get Me Bodied” on ”vakiinnuttanut asemansa yhtenä niistä kappaleista, jotka DJ laittaa soimaan saadakseen häävieraat tanssilattialle.”
Verkkosivusto julkaisi myös 3. huhtikuuta 2017 artikkelin "B’Day Anthology Video Albumista". Artikkelissa sitä kutsuttiin jälleen Beyoncén ensimmäiseksi ”visuaaliseksi albumiksi” ja todettiin, että se ”loi perustan sille, että Beyoncésta tuli uraauurtava visuaalinen taiteilija, jollaisena häntä nykyään arvostetaan.” Samana päivänä "Billboard" julkaisi artikkelin nimeltä ”Beyoncén parhaat muotihetket kymmenen vuotta vanhasta "B’Day Anthology Video Albumista"”, jossa toimittaja Da’Shan Smith kommentoi kymmentä parasta asua, joita Beyoncé käytti musiikkivideoissa. Smith kirjoitti, että ”tämä projekti on tarjonnut yleisölle joitakin laulajan ikonisimmista tyyleistä. Jokaisessa kuvassa, jossa hän esiintyy, Beyoncé huokuu säteilevää itsevarmuutta, yllään upeita asuja ja pukuja, jotka täydentävät hänen olemustaan”. "Vibe" -lehti julkaisi listan, jossa Smith sijoitti kaikki kolmetoista musiikkivideota huonoimmasta parhaimpaan. Hän totesi: ”"B’Day Video Anthology Album" on nähtävä tärkeänä populaarikulttuurin artefaktina. Kuten aiemmin on todettu, se synnytti Beyoncén intohimon tarjota faneille visuaalisia kokonaisuuksia, joita tarvitaan kertomaan albumin tarina. Kuvitelkaa "B’Day" ilman sen Anthology -osiota, vaikka go-go- ja funk-sävytteiset kappaleet tekivät jo itsessään vaikutuksen, visuaalit herättivät levyn todella eloon.”
Kappaleet.
Deluxe-versio.
Jälleenmyyjien bonusraidat
Huomautukset
Samplet