tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kwilu (maakunta)

Kwilu on Kongon demokraattisen tasavallan lounainen maakunta. Sen pääkaupunki on Kikwit. Muita kaupunkeja ovat Bandundu ja Bulungu.
Maakunnan tärkeimmät kulkureitit ovat Kwilu- ja Kasai-joet.
Kwilu on erotettu vuonna 2015 aikaisemmasta Bandundun maakunnasta.
Viisasten kerho

Viisasten kerho oli vuosina 1945–1995 lähetetty tietokilpailuluonteinen Yleisradion radio-ohjelma, jossa studioon kokoontunut ryhmä nimettöminä esiintyneitä ”viisaita” etsi vastauksia kuuntelijoiden lähettämiin kysymyksiin. Kerhon puheenjohtaja valitsi ohjelmassa esitetyt kysymykset. Ohjelmaan päässeen kysymyksen esittäjä sai pienen rahapalkinnon. Jos kerho ei osannut vastata, palkinto oli kaksinkertainen. Viisasten kerhon 50-vuotisjuhlaistunto 24. syyskuuta 1995 oli samalla ohjelman viimeinen lähetys.
Kerhon puheenjohtajina toimivat Tauno Rautiainen (1945–1962), Esko Kivikoski (1963), Teppo J. Suonperä (1964–1973), Kauko Saarentaus (1973–1983 ja 1989–1990), Jyrki Otila (1983–1989) ja Jorma Lindfors (1990–1995).
Kerhon jäseniä, jotka radiolähetyksessä pysyivät nimettöminä, olivat muun muassa Esko Kivikoski, Keijo Virtamo, Tauno Tainio, Erik Toivanen, Pertti Jotuni, Antero Manninen, Eino Parikka, Kyösti Kiiskinen ja Helge Rontu.
Renault Modus

Renault Modus on Renault’n vuosina 2004–2012 valmistama pieni tila-automalli, joka perustuu tekniikaltaan Renault Clioon. Sen seuraajaksi tuli crossover-malli Renault Captur.
Vuoden 2004 Euro NCAP -kolaritestistä Modus sai tulokseksi aikuisten turvallisuudessa viisi tähteä, lasten turvallisuudessa neljä tähteä, mutta jalankulkijoiden osalta vain yhden tähden viidestä.
Vuonna 2007 Modusille tehtiin pieni uudistus, jossa se sai uudet ajovalot, puskurit ja etusäleikön. Seuraavana vuonna esiteltiin 16 senttimetriä pidempi Grand Modus. Myös sen akseliväli on 9 senttimetriä normaalia mallia pidempi. Kun Moduksen tavaratila on 217–293 litraa, Grand Moduksen on liukuvan takapenkin ansiosta 305–410 litraa.
Basilisk II

Basilisk II on avoimen lähdekoodin emulaattori, joka emuloi Motorola 68000 -sarjan suorittimia käyttäviä Apple Macintosh -tietokoneita. Emulaattori toimii useilla eri käyttöjärjestelmillä (BeOS, Linux, AmigaOS, Microsoft Windows, Mac OS X ja Sony PSP).
Tuorein Basiliskilla toimiva Mac OS -järjestelmä on viimeisin 680x0-kantaa tukeva järjestelmäversio eli Mac OS 8.1. Uudemmat Mac OS -järjestelmän versiot eivät toimi Basilisk II:ssa, koska ne vaativat PowerPC-kantaisen suorittimen, jollaista emulaattori ei tue. Myöhempien Mac OS -versioiden emuloimiseen tarvitaan PowerPC-kantaa tukeva ohjelmisto (kuten PearPC tai SheepShaver).
Westendinasema

Westendinasema on taksi- ja linja-autoasema Länsiväylän kainalossa Espoon Westendin kaupunginosan pohjoislaidalla, noin kilometri etelään Tapiolasta. Päätepysäkkinä sitä pitää nykyisin linja 554. Kaikki Länsiväylää itään kulkevat linja-autot pysähtyvät asemalla. 
Historia.
Westendinasema rakennettiin 1990-luvulla. Westendinaseman rakennuksen ja katokset on suunnitellut arkkitehti Jarmo Suominen. Ennen Länsimetroa Westendinasema oli kauttakulkupaikkana Espoosta Kamppiin menevillä busseilla. Länsimetron myötä Kamppiin menevä liikenne on vähentynyt, nykyisin kulkee enimmäkseen ruuhka- ja yölinjoja. Westendinasemaa käytti päätepysäkkinä vuosina 2003-2023 Runkolinja 550. Runkolinja on nykyisin korvattu Raide-Jokeri pikaraitiotiellä, jonka päätepysäkki Keilaniemessä. Linja 550 korvattiin alle vuodeksi linjalla 523 Westendinasema - Leppävaara, mutta linjaa jatkettiin kesällä 2024 Itäkeskukseen ja linjanumeroksi vaihtui 554.
I am...

I am... on Ayumi Hamasakin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2002.
"I am..." nousi Hamasakin edellisten studioalbumien tavoin Oriconin albumilistan ensimmäiselle sijalle ja pysyi listalla kaikkiaan 25 viikkoa.
Albumilta on julkaistu singlet ”M”, ”evolution”, ”NEVER EVER”, ”Endless sorrow”, ”UNITE!”, ”Dearest” ja ”Daybreak”.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ayumi Hamasaki.
Tekijätiedot.
Kappaleet 1, 4, 5, 6, 7, 8, 11 ja 15 on säveltänyt CREA. Kappaleen 2 on säveltänyt CMJK. Kappaleen 3 on säveltänyt Ferry Corsten. Kappaleen 9 ovat säveltäneet CREA, D・A・I ja Junichi Matsuda. Kappaleen 10 on säveltänyt tasuku. Kappaleen 12 on säveltänyt Tetsuya Komuro. Kappaleet 13 ja 14 ovat säveltäneet CREA ja D・A・I.
Kappaleen 1 ovat sovittaneet Tadashi Kikuchi ja tasuku. Kappaleet 2, 6, 8 ja 15 on sovittanut CMJK. Kappaleen 3 on sovittanut Ferry Corsten. Kappaleet 4, 5 ja 11 on sovittanut HΛL. Kappaleen 7 on sovittanut CHOKKAKU. Kappaleet 9 ja 10 on sovittanut tasuku. Kappaleen 12 on sovittanut Tetsuya Komuro. Kappaleen 13 on sovittanut Naoto Suzuki. Kappaleen 14 ovat sovittaneet Naoto Suzuki ja tasuku.
Tiibetin pakolaishallitus

Tiibetin pakolaishallitus (, ) on Intiassa toimiva tiibetiläinen pakolaishallitus, joka pitää itseään Tiibetin laillisena hallituksena. Kiina hallitsee Tiibetiä, ja pakolaishallituksen kannan mukaan kyseessä on laiton miehitys. Virallisesti pakolaishallitus ei kuitenkaan vaadi täyttä itsenäisyyttä vaan laajennettua Pekingistä riippumatonta itsehallintoa. Hallitus ei ole saanut kansainvälistä tunnustusta, mutta osa tiibetiläisistä pitää sitä edustajanaan.
Kiinan kansantasavalta miehitti Tiibetin vuosina 1949–1951. Vuoden 1959 epäonnistuneen kansannousun seurauksena 14. dalai-lama ja 80 000 tiibetiläistä pakenivat maasta, lähinnä Intiaan ja Nepaliin. Intian hallitus lahjoitti pakolaisille entisen brittiläisen vuoristotukikohdan Dharamsalan. Sinne dalai-lama yhdessä häntä seuranneiden virkamiesten ja luostarien johtajiston kanssa perusti vuonna 1960 Tiibetin pakolaishallituksen.
Tiibetin pakolaishallituksen keskushallinnon johtaja on pääministeri ("sikyong") dalai-laman siirrettyä tälle kaiken poliittisen vallan vuonna 2011 osana demokratisointiprosessia. Hallitus vastaa laajasti tiibetiläisen pakolaisyhteisön elämän osa-alueista kuten uskonnosta, kulttuurista, terveydenhuollosta ja turvallisuudesta. Hallitukseen kuuluu kansan suoraan valitsema pääministeri ja seitsemän muuta ministeriä. Hallituksen valitsee parlamentti, johon vuonna 2015 kuuluu 44 jäsentä. Parlamentin jäsenet valitsee kansa viideksi vuodeksi kerrallaan edustamaan Tiibetin perinteisiä provinsseja, Euroopan ja Pohjois-Amerikan tiibetiläisyhteisöjä, sekä uskonnollisia buddhalaisia koulukuntia. Ehdokkaaksi pääsee jokainen 25 vuotta täyttänyt tiibetiläinen, ja äänestysikäraja on 18 vuotta. Parlamentti kokoontuu kahdesti vuodessa. Sillä on edustajisto 11 kaupungissa eri puolilla maailmaa. Pakolaishallitus saa varat toimintaansa muun muassa pakolaisilta kerätyistä vapaaehtoisista maksuista ja dalai-laman saamista lahjoituksista.
Rapla–Virtsu-rata

Rapla–Virtsu-rata () oli vuosina 1931–1968 käytössä ollut Viron rataverkon rautatie, joka kulki Raplasta Virtsuun ja edelleen Virtsun satamaan.
Suunnittelu ja rakentaminen.
Rautatien suunnittelutyöt alkoivat 1920-luvulla. Silloin havaittiin tarpeelliseksi saada Läänemaalle itä-länsisuuntainen rautatieyhteys, jonka oli määrä kulkea Raplasta Märjamaan ja Lihulan kautta Virtsun satamaan. Tuleva ratalinja merkittiin maastoon vuonna 1925. Ratahanke herätti myös vastustusta, koska rautatien rakentamisen sijasta toivottiin määrärahojen suuntaamista maanteiden kunnostamiseen. Kaikesta huolimatta hallitus ja parlamentti hyväksyivät 28. toukokuuta 1928 rakennustöiden aloittamisen. Lopullisen ratalinjan merkintä alkoi 25. kesäkuuta ja saatiin päätökseen 10. elokuuta 1928. Sen jälkeen käynnistyivät varsinaiset rakennustyöt. Ratalinjaa varten varattiin 24 metrin levyinen kaistale. Paikoitellen se saattoi olla leveämpikin, erityisesti asemien kohdalla ja paikoissa, joissa ratapenger oli rakennettava normaalia leveämmäksi. Kasvillisuuden raivaus ratalinjalta alkoi lokakuussa 1928. Rakennustöissä oli mukana 400–500 henkilöä. Ratapenger ja sillat valmistuivat syksyyn 1930 mennessä. Kiskojen asennus alkoi yhtä aikaa Raplan ja Virtsun suunnasta kesäkuussa 1930. Virtsuun kuljetettiin tarvittava rakennusmateriaali laivalla. Kummastakin suunnasta aloitetut rataosat yhdistettiin 23. syyskuuta 1931 Rumban ja Rootsin asemien välillä 58 kilometrin päässä Raplasta. Rakennustöistä liikkeelle lähteneen tarinan mukaan insinöörit olivat tehneet niin tarkkaa työtä, että viimeisenä asennetut kiskonpätkät sopivat täsmälleen paikoilleen eikä niitä tarvinnut lyhentää lainkaan.
Hildesheim

Hildesheim on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Leinejoen pienen Innerste-sivujoen varrella, noin 25 kilometriä Hannoverista kaakkoon. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 99 554 asukasta. Pinta-ala on 92,96 neliökilometriä ja asukastiheys on 1 105 asukasta neliökilometriä kohden.
Hildesheimiin perustettiin piispanistuin vuonna 815. Kaupunginoikeudet myönnettiin vuonna 1249. Keskiajalla Hildesheim oli rikas kauppakaupunki. Siitä tuli Hansaliiton jäsen vuonna 1367. Hildesheimin piispat olivat Pyhän Saksalais-Romalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaita vuoteen 1803 asti. Kaupunki liitettiin Preussiin vuonna 1803 ja Hannoveriin vuonna 1815.
Kaupunki kärsi suuria vaurioita toisen maailmansodan ilmapommitusten aikana, erityisesti 22. maaliskuuta 1945. Kaupungin keskusta, joka oli säilyttänyt siihen saakka keskiaikaisen ilmeensä, katosi olemattomiin. Keskusta uudelleenrakennettiin sen jälkeen täysin eri tyylillä, betonitalokolossien ollessa pääroolissa. 1970-luvun loppupuolella aloitettiin historiallisen keskustan uudelleenrakentaminen: betonitalot purettiin ja tilalle rakennettiin vanhojen talojen kopiot. 
Kaupungissa sijaitsee Hildesheimin yliopisto, joka perustettiin vuonna 1978. Hildesheimin katedraali sekä Mikaelinkirkko ovat Unescon maailmanperintöluettelon kohteita.
Kaupungissa toimiva varuskunta vaikuttaa sen talouselämään. Siellä on myös rautatieasema ja sisämaan satama, sillä Hildesheim on Saksan laajan kanavaverkon äärellä.
Avex Group

Avex Group (tai lyhyemmin vain Avex) on japanilainen viihdealan, pääasiassa musiikkiteollisuuteen keskittyvä, konserni. Konserniin kuuluu kaikkiaan 22 yhtiötä, joista 15 on emoyhtiö Avex Group Holdings Inc.:n tytäryhtiöitä ja 6 osakkuusyhtiöitä. Yhtiön pääkonttori on Tokiossa, Japanissa ja se työllistää kaikkiaan 1 189 henkeä. Yhtiön liikevaihto maaliskuun 2007 loppuun päättyneellä tuloskaudella oli noin 102 miljardia jeniä. Voittoa yhtiö tuotti vajaat 3,1 miljardia jeniä.
Historia.
Avex Group perustettiin vuonna 1988 nimellä Avex D.D. Inc. Yhtiö toimi aluksi musiikin tukkuliikkeenä. Vuonna 1990 perustettiin levytysstudio sekä levy-yhtiö Avex Trax. Yhtiö laajentui Yhdysvaltoihin vuonna 1993 perustamalla sinne tytäryhtiön AV Experience America Inc. Samana vuonna järjestettiin ensimmäinen Avexin vuotuisista konserteista: "avex rave '93" keräsi Tokyo Dome -areenalle yli 50 000 henkeä. Vuonna 1994 yhtiö laajentui Britanniaan perustamalla sinne ensin Rhythm Republic Limitedin ja sitten Avex U.K. Limitedin, joista jälkimmäinen liitettiin Avex D.D.:n paikalliseen haarakonttoriin vuonna 1997.
Vuonna 1996 perustettiin tytäryhtiö Avex Asia Limited Hongkongiin. Seuraavana vuonna perustettiin Avex Network, artistien kotisivuista ja tiedonvälityksestä huolehtiva palvelu, jota varten perustettiin myöhemmin tytäryhtiö Avex Network Inc. Samana vuonna Avex Group avasi, yhdessä Sony Music Entertainmentin Japanin yhtiön kanssa Zepp-konserttisalit. Vuonna 1998 yhtiö laajentui Taiwaniin (Avex Taiwan Inc.) ja muutti nimensä Avex Inc.:ksi. Vuonna 1999 perustettiin animaatiostudio Avex Mode ja solmittiin sopimukset Walt Disney Recordsin ja Hollywood Recordsin musiikin jakelusta Japanissa. Joulukuussa 1999 yhtiö listautui Tokion pörssiin.
Vuonna 2002 perustettiin Avex Asia Holdins Limited hoitamaan Avexin Aasian yhtiöitä, sekä julkistettiin CCCD, CD-levyjen kopionestojärjestelmä. Vuonna 2003 käynnistettiin täysimittainen klassisen musiikin jakelu ja vuonna 2004 aloitettiin japaninkielisen musiikin jakelu Koreassa. Myös vuonna 2004 Avex Inc. -yhtiöstä erotettiin holdingyhtiö Avex Group Holdings Inc., sekä perustettiin uusi yhtiö Avex Management Service Inc. Vuonna 2005 yhtiön rakenne ja toimintamalli uudistettiin nykyiseksi.
Tytäryhtiöt.
Tärkeimmät tytärtyhtiöt Japanissa ovat:
Lisäksi seuraavat Avex Groupin tytäryhtiöt toimivat muualla maailmassa:
Hallitus.
Avex Groupin hallitus 1. syyskuuta 2007.
Tallinna–Mõisaküla-rata

Tallinna–Mõisaküla-rata () oli Viron rataverkkoon kuuluva rautatie, joka kulki Tallinnasta Lellen ja Pärnun kautta Mõisakülaan Latvian pohjoisrajalle. 
Rata oli kokonaisuudessaan käytössä vuoteen 2000, jolloin Pärnu–Mõisaküla-radan liikenne päättyi. Vuoteen 2018 asti junat kulkivat Pärnuun asti. Sen jälkeen käytössä on ollut vain Tallinna–Lelle-osuus, jota käyttävät Tallinnan ja Viljandin välillä kulkevat junat.
Rataosat.
Rata koostuu kolmesta osasta.
Tallinna–Lelle-rautatie rakennettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa osana kapearaiteista Tallinna–Viljandi-rataa. Rautatie otettiin virallisesti käyttöön elokuussa 1901. Rata muutettiin leveäraiteiseksi useassa vaiheessa 1960- ja 1970-luvuilla. Rataosan pituus on 71,9 kilometriä.
Lelle–Pärnu-rautatie rakennettiin alun perin kapearaiteiseksi ja otettiin käyttöön vuonna 1928. Rata muutettiin leveäraiteiseksi vuosina 1971–1976. Rataosan pituus on 69,5 kilometriä. Rata oli sähköistämätön. Liikenne rataosalla päättyi joulukuussa 2018.
Pärnu–Mõisaküla-rautatie oli alun perin kapearaiteinen rata, joka otettiin käyttöön vuonna 1896. Rata muutettiin leveäraiteiseksi vuosina 1975–1981. Rataosan pituus on 48,6 kilometriä. Rataa käyttivät Riikaan kulkevat junat vuoteen 1992 asti. Liikenne rataosalla päättyi lopullisesti vuonna 2000.
ALTICE Portugal

Altice Portugal (aiemmin Portugal Telecom) on Portugalin suurin telekommunikaatioalan yritys. Sillä on hallussaan Portugalin ainoa kiinteä puhelinverkko, ja siten yrityksellä on lähes täysi monopoli.
Holding-yhtiönä.
 Altice Portugal on maansa suurin yritys ja se on vahvasti läsnä myös Brasiliassa. Yritys omistaa Altice Europe -yrityksen, joka on maan merkittävin kiinteän puhelinverkon ja ADSL-yhteyksien tarjoaja, ja omistus yrityksen osakkeista on 100 %. Muita Altice Portugalin täysin omistamia yhtiöitä ovat langallisten yritysten osalta PT Corporate, PT Prime ja PT.com sekä Portugalin käänykkämarkkinoilla TMN ja PT Wi-fi. 
Ulkomailla Altice Portugalin omistukset ovat:
Yritys toimii Portugalin lisäksi myös Brasiliassa ja sen on eri tavoin läsnä myös Ranskassa, Marokossa, Kiinassa, Keniassa sekä aiemmin riippuvuussuhteessa Portugaliin olleissa Guinea-Bissaussa, Kap Verdessä, Mosambikissa, Itä-Timorissa, Angolassa sekä São Tomé ja Príncipessä. Brasilia on ehkä yrityksen voimakkaimman kasvun aluetta. Yrityksen tuloista (2005) tuli Brasilian kännyköistä 32 % (2,037 milj. €), kun Portugalin vastaavan toimialan tulojen osuus oli vain 23 % (1,455 milj €). Muiden tulojen osuus oli, lankaverkostoa 32 % (1,050 milj. €), Multimediasta 10 % (627 milj. €) sekä muusta toiminnasta 3% (215 milj. €).
Omistus.
Altice Portugal on nykyisin julkinen osakeyhtiö ja sen keskeiset omistajat ovat:
Henkilökunta.
Altice Portugalin ja sen sisaryhtiöiden henkilökunnasta 61 % on miehiä ja 39 % naisia. Yrityksen sisällä Portugalissa olevan henkilökunnan määrä on laskenut vuoden 2004 13 886 henkilöstä 13,100 henkilöön vuonna 2005. Ulkomainen toiminta on lisäännyt henkilökuntaa runsaasti, sillä vuoden 2004 13 894 henkilöstä on päästy vuoden 2005 19 298 henkilöön.
Fuji Speedway

Fuji Speedway () on Toyotan omistama moottorirata Japanissa Shizuokan prefektuurissa. Kuuluisa Fuji-vuori sijaitsee noin 15 kilometrin etäisyydellä radasta länteen.
Radalla järjestettiin Formula ykkösten Japanin Grand Prix vuosina 1976 ja 1977. Fuji pudotettiin kisakalenterista vuoden 1977 jälkeen kun, Gilles Villeneuven Ferrari lensi turva-aidan ylitse. Villeneuve itse selvisi onnettumuudesta, mutta katsoja ja ratatoimitsija kuolivat. Vuosina 2007 ja 2008 Japanin GP ajettiin Fujin radalla ja vuoden 2009 jälkeen siellä oli tarkoitus ajaa Suzukan kanssa vuorovuosina. Fuji Speedway kuitenkin luopui paikastaan kisakalenterissa, ja jatkossa Japanin GP ajetaan Suzukassa.
Radan uudistamiseen, joka valmistui vuonna 2005, käytettiin 140 miljoonaa euroa ja sen suunnittelusta vastasi Hermann Tilke. Radan suurin erikoisuus on pitkä pääsuora, jolla on mittaa 1475 metriä ja se on Formula 1-sarjan pisin. Pääsuoran jälkeen alamäkeen kääntyvä ensimmäinen mutka tarjoaa hyvän ohitusmahdollisuuden. Radalla on myös hyvät turva-alueet.
Radalla ajetaan Fujin 6 tunnin ajo osana FIA World Endurance Championship -sarjaa, sekä Fujin 500 kilometrin ajo ja Fujin 300 kilometrin ajo osana Super GT -sarjaa.
Fuji Speedway on ensimmäinen tosielämän rata, joka on esiintynyt videopelissä.
Hiekka (albumi)

Hiekka on Apulannan levy vuodelta 2002.
Hiekka äänitettiin Petrax-studiolla huhtikuusta syyskuuhun 2002. Kaikki kappaleet sävelsi ja sanoitti laulaja-kitaristi Toni Wirtanen. Levyn kannen piirsi Markus Rautaniemi. 
Hiekka-albumilla Heinola 10-albumin metallivaikutteinen suunta jatkui.
Hiekan kappaleista singleinä julkaistiin "Saasta", "Hiekka" ja yleisnimenä kirjoitettu "jumala". Kaikki kolme singleä myivät kultaa. Albumi julkaistiin marraskuun alussa. Se nousi listaykköseksi ja myi platinaa .
Levy on Apulannan ainoa kopiosuojattu levy.
Levy jäi Apulannan pitkäaikaisen basistin Tuukka Temosen viimeiseksi Apulanta-levyksi. Temonen erosi, koska hänellä ei jäänyt tarpeeksi aikaa Apulannalle musiikkivideoiden ohjauksen takia.
Petri Räisänen

Juha Petri Räisänen (s. 1967 Helsinki) on suomalainen joogaopettaja, kansanparantaja, luontaiskosmetologi. Hän on perustanut Helsingin Astanga Joogakoulun yhdessä Juha Javanaisen kanssa vuonna 1997. Suomen lisäksi Räisänen on opettanut muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa ja Thaimaassa.
Räisänen pelasi lapsesta saakka vakavissaan jääkiekkoa. Kouluaikoinaan hän lauloi ja soitti rumpuja punk-yhtyeessä. Hän kävi afrikkalaisen tanssin kursseilla Tanssivintillä, jossa tutustui Juha Javanaiseen.
Peri Räisänen opiskeli kosmetologiksi ja perusti hoitolan, jossa annettiin myös vaihtoehtoisia hoitoja, kuten reiki-hoitoja.
Steinerkoulussa opiskellut tyttöystävä antoi sysäyksen Räisäsen henkiseen kasvuun. Varsinkin Jiddu Krishnamurtin teosofiset teokset tekivät suuren vaikutuksen.
Hän ryhtyi harrastamaan joogaa 21-vuotiaana ja harjoitti ensin hathajoogaa. Pian hän siirtyi astangajoogaan. Räisänen nimeää ensimmäiseksi gurukseen Derek Irelandin ja tämän tyttöystävän Radhan, jotka opettivat astangajoogaa käydessään Suomessa vuonna 1991. 
Italialainen Lino Miele tuli vuonna 1994 Suomeen pitämään joogakurssia, joka pidettiin Stefan Engströmin luona Hangon saaristossa. Kurssille osallistui myös Räisäsen ystävä Juha Javanainen. Mielen ehdotuksesta Räisänen ja Javanainen perustivat Helsingin astangajoogakoulun kesäkuussa 1997..
Lino Mielen, Räisäsen ja Javanaisen oppi-isä on intialainen Mysoressa asuva guruji Sri K. Pattabhi Jois, jonka kurssilla Räisänen kävi ensimmäisen kerran vuonna 1997. Pattabhi Jois myönsi 2001 Räisäselle virallisen opetusluvan.
Räisänen on kirjoittanut yhdessä Pattabhi Joisin ja Sharath Rangaswamyn kanssa astangajoogakirjan, joka julkaistiin suomeksi vuonna 2005. Myöhemmin hän julkaisi toisenkin astangajoogakirjan.
Räisänen oli mukana Ior Bockin Lemminkäisen temppelin kaivauksissa, joilla oli tarkoitus paljastaa "Bockin perheen saagassa" kerrottu Lemminkäisen temppeli. Kun maat Bockin velkaannuttua Sipoossa huutokaupattiin, Räisänen ja Juha Javanainen ostivat muun muassa temppelitontin runsaalla 300 000 markalla.
"Image"-lehti esitteli Räisäsen vuonna 2008 kannessaan suomalaisen joogan kansainvälisenä rock-tähtenä.
Juho Järvi

Ylikonstaapeli Juho Järvi (26. syyskuuta 1869 – 16. helmikuuta 1921) oli toinen ensimmäisistä Suomen itsenäisyyden aikana virantoimituksessa rauhan aikana surmansa saaneista poliiseista. Yhdessä vanhemman konstaapeli Oskari Lindgrenin kanssa he pidättivät Vaasassa 16. helmikuuta 1921 humalassa riehuneen jääkäriluutnantti Otto Joen. Heidän vietyä tämän Vaasan poliisilaitokselle odottamaan kuljetusta varuskuntaan, Joki oli tarttunut aseeseensa ja ampunut sekä ylikonstaapeli Järven että konstaapeli Lindgrenin ja paennut paikalta. 
Ylikonstaapeli Järvi oli tunnettu poliisi Vaasan kaupungissa. Häntä pidettiin Vaasan pisimpänä miehenä, josta pakinoitsija Jaakko Ikola kirjoitti aikanaan "Vaasa"-lehteen tarinan. Järvi oli palvellut Vaasan 3. Tarkk"’"ampuja-pataljoonassa aliupseerina, mistä siirtyi Suomen armeijan lakkauttamisen jälkeen poliisilaitoksen palvelukseen. Järvi oli kuollessaan 51-vuotias, ja häntä jäi suremaan leski ja viisi tytärtä.
Oskari Lindgren

Vanhempi konstaapeli Oskari Lindgren (6. maaliskuuta 1876 - 16. helmikuuta 1921) oli toinen ensimmäisistä Suomen itsenäisyyden aikana virantoimituksessa rauhan aikana surmansa saaneista poliiseista. Yhdessä ylikonstaapeli Juho Järven kanssa he pidättivät Vaasassa 16. helmikuuta 1921 humalassa riehuneen jääkäriluutnantti Otto Joen. Pidättäjien vietyä luutnantti Joen Vaasan poliisilaitokselle odottamaan kuljetusta varuskuntaan tämä oli tarttunut aseeseensa ja ampunut sekä konstaapeli Lindgrenin että ylikonstaapeli Järven hengiltä ja paennut paikalta. 
Konstaapeli Lindgren oli kuollessaan 44-vuotias ja häntä jäi suremaan leski ja kolme lasta.
Springfield (Missouri)

Springfield on Greenen piirikunnan pääkaupunki Missourissa. Se on osavaltionsa kolmanneksi suurin kaupunki.
Springfieldin pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 191,1 km². Siitä 1,7 km² eli 0,87 % on vettä. Kaupungissa oli vuoden 2010 väestönlaskennan aikaan noin 160 000 asukasta, joista 89 prosenttia valkoihoisia. 
Asukastiheys oli 800,0/km².
Springfieldissä toimii Missourin osavaltion yliopisto ja joitakin osavaltion suurimmista työnantajista, kuten St. Johnin sairaala.
Kaupunki perustettiin 1829 ja siitä tuli piirikunnan keskus 1833. Sen kasvu oli alkuvuosina hidasta, mutta kiihtyi, kun länteen muuttavat uudisraivaajat huomasivat sen oivallisen sijainnin kulkureittien varrella.
Springfield on edelleen tärkeä risteysasema. Siellä risteävät BNSF Railwayn Kansas Citystä, Memphisistä, Saint Louisista ja Oklahoma Citystä tulevat rataosat.
Tommi Nikunen

Tommi Antero Nikunen (s. 10. joulukuuta 1973 Kouvola) on suomalainen mäkihyppyvalmentaja ja nykyään Lahden Golfin toimitusjohtaja.
Nikunen toimi Suomen yhdistetyn B-maajoukkueen mäkihyppyvalmentajana vuosina 1998–2000, yhdistetyn A-maajoukkueen mäkihyppyvalmentajana vuosina 2000–2002 ja Suomen mäkihypyn A-maajoukkueen päävalmentajana vuosina 2002–2008. Hän aloitti Lahden Hiihtoseuran toiminnanjohtajan tehtävässä 1. heinäkuuta 2008. 
Nikusen valmentajakausien aikana Suomi muun muassa voitti joukkuemäen maailmanmestaruuden Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2003 sekä yhdistetyn joukkuekilpailun olympiakultaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002.
Tommi Nikunen oli kansallisen tason mäkihyppääjä. Hän edusti Lahden hiihtoseuraa ja osallistui neljä kertaa maailmancupin osakilpailuun Lahdessa. Hän lopetti hyppyuransa vuonna 1993.
Nikunen oli naimisissa Miss Suomi -finalistina tunnetun Miia Lakkiston kanssa 2007–2013. Nikunen on toiminut myös Ylen asiantuntijana.
Tempelhofin lentoasema

Tempelhofin lentoasema () on Tempelhofin kaupunginosassa, Berliinissä sijaitseva käytöstä poistettu lentoasema. 
Toimiessaan se oli yksi Berliinin kolmesta lentoasemasta. Lentoasema otettiin käyttöön 1923, mikä tekee siitä maailman vanhimman matkustajaliikennelentoaseman. Lentoasemaa uudistettiin 1930-luvulla. Tuolloin rakennettu puolikaaren muotoinen, 1 230 metriä pitkä lentokonehalli- ja terminaalirakennus kuuluu edelleen Euroopan pisimpien rakennuksen joukkoon. Tempelhof oli käytössä myös Berliinin ilmasillassa.
Sulkeminen.
Lentoasema suljettiin pysyvästi 31. lokakuuta 2008. Lentoaseman liikenne vähentyi osittain siksi, että sen kiitotiet olivat liian lyhyitä vastaanottaakseen raskaampaa kalustoa. Myös kentän sijainti tiiviisti rakennetun kaupungin keskellä koettiin ongelmalliseksi. Siksi asemalta lennettiin viime vuosina pääasiassa Saksan sisäisiä lentoja. Tempelhofin ohella myös Tegelin lentoasema korvattiin vuonna 2020 valmistuneella uudella Berlin-Brandenburgin kansainvälisellä lentoasemalla.
Julkinen liikenne.
Lentoaseman terminaalirakennuksen vieressä sijaitsee Berliinin metron U6-linjan asema Platz der Luftbrücke.
Tapahtumia.
Vuonna 2015 lentokentällä järjestettiin uuden Formula E -kilpa-autosarjan osakilpailu.
Rogmo FM

Rogmo FM () oli Salossa toimiva paikallisradio, jonka omisti Salon Alueradio Oy. Rogmon kuuluvuusaluetta olivat Halikko, Kiikala, Lohja, Muurla, Perniö, Pertteli, Salo, sekä Somero. Rogmo aloitti toimintansa vuonna 2000 ja lopetti huhtikuussa 2009.
14.04.2009 taajuudelta 93,5 MHz jatkoi Radio Auran Aallot Salo 500 W lähetysteholla. Lähetin sijaitsee Salon Tupurin mastossa.
Auran Aallot Salo on Salon Alueradio Oy:n paikallisradio, joka lähettää ohjelmaa Salon kuuluvuusalueella taajuudella 93,5 MHz. Ohjelmat tuotetaan Turun Paikallisradio Oy:n studioilta Turusta. 
Radio Auran Aallot Salo:lle toimitetaan omaa, Salon seudun asukkaille suunnattua ohjelmistoa ja Salon Seudun Sanomien paikallisuutiset, jota lähetetään arkisin. Arkisin kello 18-06 sekä viikonloppuisin ohjelma on eriytetty Turun ohjelmasta poikkeuksen tähän tekevät TPS:n jääkiekko- ja jalkapallo-otteluselostukset.
Männynherkkutatti

Männynherkkutatti ("Boletus pinophilus") on erinomainen ruokasieni, joka kasvaa muun muassa Suomessa. Sitä esiintyy usein mäntyjen läheisyydessä. Satoisimmillaan sieni on kuivilla hiekkamaan mäntykankailla. Männynherkkutatti on männyn juurisieni.
Kasvupaikan lisäksi helpoimpia tuntomerkkejä verrattuna herkkutattiin on punaruskea värisävy. Punaruskeaa on myös pillien suissa. Mikroskoopilla tuntomerkkejä löytyy varmemmin. 
Männynherkkutatti on kauppasieni Suomessa, ei kansainvälisesti kuten herkkutatti. Eräät vientiyritykset, kuten Dalla Valle, kelpuuttavat kuitenkin myös männynherkkutatin. 
Männynherkkutatti esiintyy kesäkuun lopusta jopa lokakuuhun mutta tavallisesti parhaiten elo- ja syyskuussa. Sieni kasvaa nopeasti. Sen sato voi olla jopa 100 kg hehtaarilla. Erittäin hyviä herkkutattivuosia on kerran vuosikymmenessä.
Johannes Strijdom

Johannes Gerhardus Strijdom (tai Strydom, 14. heinäkuuta 1893 Klipfontein – 24. elokuuta 1958 Kapkaupunki) oli Etelä-Afrikan pääministeri vuodesta 1954 kuolemaansa asti.
Strijdom syntyi Klipfonteinissa maalaisperheeseen. Hän opiskeli asianajajaksi Stellenboschissa ja Pretorian yliopistossa ja perusti oman lakitoimistonsa Transvaaliin. Strijdom valittiin parlamenttiin Waterbergin vaalipiiristä vuonna 1929. Hänen keskeiset poliittiset tavoitteensa olivat Etelä-Afrikan irrottaminen Kansainyhteisöstä ja apartheid-politiikan ylläpitäminen ja kehittäminen. Hänet valittiin Kansallispuolueen johtoon 30. marraskuuta 1954 ja samalla hänestä tuli Etelä-Afrikan pääministeri.
Strijdomin äärimmäiset poliittiset linjat johtivat värillisten äänioikeuden menettämiseen koko Etelä-Afrikassa sekä apartheidia vastustavien aktivistien ”maanpetturuusoikeudenkäynteihin”. Strijdomin hallitus katkaisi myös diplomaattiset suhteet Neuvostoliittoon.
Strijdom kuoli Kapkaupungissa 24. elokuuta 1958. Etelä-Afrikassa on vielä useita hänelle omistettuja monumentteja ja hänen talonsa Nylstroomissa (nykyisin Modimolle) on museoitu.
Limanuljaska

Limanuljaska ("Gomphidius glutinosus") on kuusimetsissä kasvava hyvä ruokasieni.
Koko ja ulkonäkö.
Limanuljaskan lakki on violetinharmaa ja paksulimainen. Nuoret limanuljaskat voivat olla miltei kokonaan liman peitossa. Sen leveys on 5–15 senttimetriä. Lakin alapuolella on harvat, johteiset ja vanhemmiten tummuvat heltat. Tästä huolimatta se on läheisempää sukua tateille kuin useimmille helttasienille. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä, valkoinen ja tyvestä sitruunankeltainen. Malto on valkoista ja itiöpöly mustaa. Sienen haju ja maku on mieto.
Kasvupaikka ja -aika.
Limanuljaska esiintyy yleisenä Euroopan laukeilla ja boreaalisilla alueilla. Sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Limanuljaskaa tavataan yleisenä koko Suomessa mutta se harvinaistuu Lapissa. Laji esiintyy tuoreissa kuusi- ja sekametsissä usein metsäteiden ja polkujen varrella. Tyypillisin kasvuaika on elokuusta syyskuuhun.
Käyttö ravinnoksi.
Limanuljaska on hyvä ruokasieni, mutta sitä on aliarvostettu nimensä takia. Limanuljaskan limakerros poistetaan nylkemällä. Sienen voi halkaista, jolloin limakerroksen saa irti. Lima kannattaa poistaa jo metsässä.
Kypsennettäessä limanuljaska mustuu ja sen maku on hieman hapan. Sieni ei sovellu säilöttäväksi.
Ennen vanhaan sanottiin, ettei limanuljaska sovi munuaistautisille, koska siinä on oksaalihappoa.
Jelena Bonner

Jelena Bonner (, syntyään Lusik Georgievna Alikhanova 15. helmikuuta 1923 Turkmenistan – 18. kesäkuuta 2011 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli venäläinen ihmisoikeusaktivisti, joka tunnetaan myös rauhannobelisti Andrei Saharovin (1921–1989) vaimona. Hän jatkoi mielipideoppositiossa myös Vladimir Putinin valtakaudella arvostellen tätä voimakkaasti ja syyttäen tätä uudenaikaisen stalinismin synnyttämisestä nyky-Venäjälle. Bonner vastusti myös Tšetšenian sotaa. 
Kun Saharoville myönnettiin 1975 Nobelin rauhanpalkinto, mutta neuvostojohto asetti hänet matkustuskieltoon, Bonner otti palkinnon vastaan Oslossa Saharovin puolesta. Bonner oli pidätettynä 1984 syytettynä miehensä auttamisesta yhteydenpidossa länteen.
Pettymys Venäjän tilanteeseen sai Bonnerin muuttamaan Yhdysvaltoihin, jossa hän kuoli sydänleikkauksen jälkeen 88-vuotiaana Bostonissa kesäkuussa 2011. Hänet tuhkattiin ja uurna haudattiin Moskovaan Vostrjakovon hautausmaalle Saharovin viereen.
Miehensä ohella Bonner kirjoitti muitelmiaan. Häneltä on suomennettu kaksi omaelämäkerrallista teosta: Yhdessä yksin (1991) sekä Äitejä ja tyttäriä (1993). 
Muistelmissaan hän kertoo ajasta 1930-1980-lukujen Neuvostoliitossa: mm. puolue-eliitin elämästä, vanhempiensa pidätyksistä ja leirituomioista Hänen elämästään kerrotaan myös Andrei Saharovin muistelmissa.
Pocatello

Pocatello on kaupunki kaakkoisessa Idahossa, Yhdysvalloissa. Se on Bannockin piirikunnan suurin kaupunki. Pieni osa siitä kuuluu myös Powerin piirikuntaan. 
Pocatello nimettiin shoshonien samannimisen päällikön mukaan. Eurooppalaiset asettuivat alueelle 1800-luvun alussa. Kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1889. Läheinen Alamedan kaupunki yhdistettiin siihen vuonna 1962. 
United States Census Bureaun mukaan Pocatellon pinta-ala on 73,1 km², josta kaikki on maata. Vuoden väestönlaskennan aikaan kaupungissa oli 51 466 asukasta, 19 334 taloutta ja 12 973 perhettä. Asukastiheys oli 703,7/km². Kaupungissa on muun muassa Idahon valtionyliopisto.
Joonatan

Joonatan ja "Jonatan" ovat miehen etunimiä. Joonatan on nimen suomenkielinen muoto, monissa muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Jonatan tai "Jonathan". Suomessa nimi on ollut harvinaisena käytössä jo 1800-luvulla, mutta on yleistynyt vasta 1980-luvulta lähtien. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Joonatan on Suomessa annettu noin 7 800:lle, Jonatan noin 1 780:lle ja Jonathan noin 3 140 henkilölle.
Nimipäivä.
Joonatanin nimipäivä on 26. tammikuuta. Joonatan lisättiin suomenkieliseen nimipäiväluetteloon vuonna 1995. Aikaisemmin silloin nimipäivää viettivät Raino ja Raine, joiden nimipäivä siirrettiin lokakuun 1. päivään.
Nimen alkuperä ja Raamatun Joonatan.
Joonatan on heprealaisperäinen nimi, joka on tullut tunnetuksi Vanhasta testamentista. Nimi onkin myös juutalaisten käytössä. Suomeksi käännettynä se tarkoittaa 'Jumala antoi'. Nimi kirjoitetaan vuoden 1938 raamatunkäännöksessä "Joonatan", vuoden 1992 raamatunkäännöksessä "Jonatan". Raamatun Joonatan oli Israelin kuningas Saulin poika, Daavidin läheinen ystävä, joka sai surmansa taistelussa filistealaisia vastaan.
Donkey Konga 2

Donkey Konga 2 on Namcon kehittämä ja Nintendon julkaisema rytmipeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo GameCubelle.
Peli on jatko-osa "Donkey Konga"-rytmipeliin. 
Pelaaminen.
Pelin idea on täsmälleen sama, kuin edellisessäkin osassa: pelaajan tulee rummuttaa DK Bongoilla television ruudulla liikkuvien merkkien mukaisesti musiikin tahdissa.
Uutta edelliseen osaan on "Donkey Konga 2:n" yli 30 uutta soitettavaa kappaletta. Peli sisältää myös uusia pelimoodeja, parannetun graafisen ilmeen, sekä uudet minipelit.
Vastaanotto.
Pelillä on Metacritic-kerääjäpalvelussa 69/100 pistettä.
Sinun lapsesi eivät ole sinun

Sinun lapsesi eivät ole sinun on Laura Honkasalon romaani vuodelta 2001.
Juoni.
Kirja kertoo Nelli-nimisestä tytöstä. Hän on kommunistiperheen tytär, jolla on Juri-niminen isoveli. Kirjan tapahtumat voi sijoittaa Helsinkiin paikannimien (Senaatintori, Ruoholahti, Johanneksenkirkko jne.) perusteella.
1970-luvulla Nelli on lapsi ja käy pioneereissa. Kommunismi ei tunnu olevan lapselle kovin mieluista: kotiin ei hankita amerikkalaisia Barbie-nukkeja. Maailma on siis selkeän mustavalkoinen, esimerkiksi Neuvostoliittoa pidetään hyvänä ja Yhdysvaltoja pahana. Ainainen politiikan käsittely aiheuttaa myös pelon ydinsodasta, mutta Nellille on kuitenkin suurin kolaus se, kun isä muuttaa pois kotoa.
Nelli kasvaa ja päätyy opiskelemaan ilmaisutaitolukioon ja siitä edelleen historianopiskelijaksi Edinburghin yliopistoon 1990-luvulla. Nellillä ja Jurilla aikuistuminen osuu juuri siihen vaiheeseen, kun maailmalla sosialistinen järjestelmä alkaa rakoilla. Isän tapaaminen aikuisena on sitten pettymys. Nellillä itsellään vaihtoehtoinen ajattelutapa, muttei siis kommunismi, säilyy aikuiseksi asti. Vanhemmat puolestaan luopuvat vanhetessaan aatteistaan.
Taustaa.
Laura Honkasalo itse on 1970-luvun alussa syntynyt. Hän kävi pioneereissa viisivuotiaasta teini-ikään asti. Kirja kuvastaa osittain hänen omia kokemuksia ja muistikuviaan. Kirjaa kirjoittaessaan hän luki 1970-luvun lehtiä, jotta saisi tunnelmasta aidomman. Hän halusi tehdä kirjasta sellaisen, missä on samaa toivoa, jonka hän muistaa lapsuudestaan, ja intoa siitä, että maailma voi muuttua paremmaksi.
Ajatuksen taistolaisista kertovasta kirjasta Honkasalo sai jo 15-vuotiaana. Hänen mielestään taistolaisuudesta pitäisi saada aikaan monipuolisempaa keskustelua, sillä aikaisemmin aihetta oli käsitelty yksipuolisesti ja negatiivisesti, ikään kuin oli haluttu ihmisten katuvan aatettaan. Toisaalta politiikka ei ole kirjan ainoa teema, vaan siinä ovat pinnalla myös lapsuus, nostalgia ja perhesuhteet.
Ilmestyttyään kirja sai paljon julkisuutta. Kirjailijalle oli yllätys, että julkisuus oli etupäässä myönteistä. Tosin ihmeteltiin myös, että miksi niin nuori ihminen kirjoittaa nostalgisen romaanin. Jotkut pitivät kirjan kuvaustapaa naiivina ja lapsellisena, mutta kirjailija itse ei pidä niitä negatiivisina asioina.
Kirjan nimi "Sinun lapsesi eivät ole sinun" tulee Kristiina Halkolan esittämästä kappaleesta "Sinun lapsesi", jossa on Kahlil Gibranin kirjoittamat sanat.
Kaikenkarvaiset ystäväni (kirja)

Kaikenkarvaiset ystäväni ("All Creatures Great and Small") on kirjailija James Herriotin vuonna 1972 julkaistu romaani, johon pohjautuvat elokuvat "Kaikenkarvaiset ystäväni" ("All Things Great and Small", 1974) ja "Kaikenkarvaiset ystävämme" ("It Shouldn't Happen to a Vet / All Things Bright and Beautiful", 1975) sekä BBC:lle vuosina 1978–1980 ja 1988–1990 tehty samanniminen televisiosarja.
Osittain kirjailijan omiin kokemuksiin perustuva juoni kertoo kolmesta eläinlääkäristä 1930–1940-lukujen Yorkshiressä. Päähenkilönä on James Herriot, joka työskentelee oppipoikana Siegfried Farnonin eläinlääkäripraktiikalla. Mukana pyörii myös Siegfriedin olutta rakastava pikkuveli Tristan. Televisiosarjassa Herriotia näyttelee Christopher Timothy, Siegfried Farnonia Robert Hardy ja Tristan-pikkuveljeä Peter Davison.
Yöjuna (elokuva)

Yöjuna on suomalainen jännityselokuva vuodelta 1996. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Arto Lehkamo, ja se perustuu Markku Niinivaaran kirjoittamaan romaaniin "Pimeä vuodenaika". Elokuva on kuvattu Rajamäen rautatieasemalla sekä Helsingissä.
Juoni.
Keskellä yötä Rajamäen asemalla tapahtuu onnettomuus, kun Hankoon matkalla oleva tavarajuna törmää tasoylikäytävällä kiskoilla seisovaan valottomaan kuorma-autoon ja suistuu raiteilta. Paikalle saapuu myös tutkintalautakunnan sihteerinä toimiva VR:n osastopäällikkö Ari Nykänen (Santeri Kinnunen).
Tapahtumien edetessä Nykäselle käy ilmi, että junan kuormana olleet merikontit eivät ole samoja, joita junan kuormaluettelossa on. Hänelle käy myös ilmi, että junan kuormana on ollut luvattomasti maasta vietäviä räjähdysaineita, ja että kuorma-auto oli tahallaan jätetty raiteille seisomaan. Tutkinnan edistyessä ilmenee myös, että kukaan VR:n sisällä ei halua kertoa hänelle juuri mitään onnettomuuteen liittyvää, ja että osa yhtiön johtoportaasta on sotkeutunut räjähdysaineiden salakuljetukseen.
Turms, kuolematon

Turms, kuolematon on Mika Waltarin kirjoittama historiallinen romaani. Se ilmestyi vuonna 1955. Sen tapahtumat sijoittuvat etruskien pariin noin 520–450 eaa.
"Turms, kuolematon" etenee tapahtumiltaan hitaammin kuin monet muut Waltarin historiallisista romaaneista. Romaanin viipyilevä tyyli on tuskastuttanut joitakin lukijoita, mutta esimerkiksi kirjallisuudentutkija, professori Panu Rajala katsoo sen olevan välttämätön romaanin kokonaisuudessa.
Vallilan ala-aste

Vallilan ala-aste on Vallilassa, Helsingissä toimiva peruskoulun ala-asteen koulu. Koulu on toiminut vuodesta 1902 asti. Koulun painotuksena ovat taito- ja taideaineet.
Vallilan ala-asteen koululla on sivupisteet osoitteissa Saarenkatu 4 ja Nilsiänkatu 3. Koulussa oli syksyllä 2017 noin 430 oppilasta.
Virtual Console

Virtual Console oli Wii -konsolin ja Nintendo 3DS -käsikonsolin palvelu, jolla voi pelata vanhempien konsoleiden pelejä. Tuettuja alustoja ovat: Nintendo Entertainment System, Super Nintendo Entertainment System, Nintendo 64, Sega Mega Drive, NEC, PC Engine ja Neo-Geo. Lisäksi palvelun kautta voi pelata joitakin Commodore 64:n pelejä.
Pelien mukaan on pakattu emulaattori, jolla Wii emuloi pelin suorittamiseen tarvittavaa alustaa.
Pelien hinnat liikkuvat viiden (NES-pelit) ja kymmenen (N64-pelit) euron välillä, ja pelejä jaetaan myös ilmaiseksi Wiin oikeiden pelien kylkiäisinä ja erityisinä päivinä.
Lisäksi on mahdollista ostaa ennen julkaisemattomia pelejä WiiWare-palvelusta, joka on Virtual Consolen yhteydessä. Näiden pelien hinnat vaihtelevat 500 (noin 5 euroa) ja 1 500 (noin 15 euroa) pisteen välillä. Nintendon pääjohtaja Satoru Iwata on kuvaillut toimintoa ”pelimaailman iTunesiksi”.
Varusmiesliitto

Varusmiesliitto ry () on vuonna 1970 perustettu, poliittisesti sitoutumaton valtakunnallinen varusmiesten edunvalvontajärjestö, jonka toiminnan tarkoituksena on parantaa varusmiesten ja siviilipalvelusmiesten oikeudellista ja sosiaalista asemaa, edistää sekä varusmiespalveluksen että siviilipalveluksen kehittämistä ja lisätä turvallisuuspoliittista tietoisuutta. Liiton jäseneksi voi liittyä jokainen 17–30-vuotias Suomen kansalainen. Asevelvollisuuttaan tai vapaaehtoista asepalvelusta suorittaville jäsenyys on ilmainen.
Liiton puheenjohtajana toimii vuonna 2025 Mats Uotila. Liiton aikaisempia puheenjohtajia ovat olleet muun muassa entinen pääministeri Matti Vanhanen ja kansanedustaja Jouko Skinnari. Varusmiesliitossa on vuosien mittaan vaikuttanut monia muitakin suomalaisen politiikan näkyviä hahmoja, kuten Eero Heinäluoma ja Matti Wuori.
Varusmiesliitto on vuodesta 1971 asti julkaissut varusmiehille suunnattua "Varusmies"-lehteä.
Viime vuosina liitto on suuntautunut erityisesti asevelvollisuusjärjestelmään liittyvän keskustelun ylläpitämiseen esittäen muun muassa kutsuntojen sekä asevelvollisuuden laajentamista koko ikäluokalle. Varusmiespalveluksen suhteen liitto on myös nostanut esille varuskuntien sisäilmaongelmia.
Brown Thomas

Brown Thomas on irlantilainen tavarataloketju. Se on yksi Irlannin suurimmista tavarataloista ja se myy muun muassa vaatteita, asusteita, kosmetiikkaa sekä kodin tuotteita. Brown Thomasin tavaratalot sijaitsevat Dublinissa, Corkissa, Limerickissä sekä Galwayssä. 
Brown Thomasin historia ulottuu vuoteen 1849, jolloin ketjun lippulaiva ja maamerkki avattiin Dubliniin, Grafton Streetille. Ketjun nimi juontaa nimensä perustajien sukunimistä; perustajat olivat Hugh Brown ja James Thomas.
Weser Flugzeugbau

Weser-Flugzeugbau GmbH oli saksalainen vuonna 1934 perustettu lentokonetehdas. Sen perusti telakkakonserni Deschimag eli Deutsche Schiff- und Maschinenbau AG pyrkien uudelle - ja natsien valtaannousun jälkeen tuottoisalle - liiketoiminta-alueelle. 
Yhtiö ei syntynyt tyhjästä. Vuonna 1922 diplomi-insinööri (Dr.-Ing.) Adolf Rohrbach perusti Berliiniin Rohrbach Metallflugzeugbau GmbH-yhtiön, joka nimensä mukaisesti pyrki valmistamaan kokometallisia lentokoneita. 1930-luvun alussa yhtiö ajettiin alas. Huhtikuussa 1934 tästä tuli "Weser-Flugzeugbau GmbH". Adolf Rohrbach jatkoi Weserin teknisenä johtajana Bremenissä, johon rakennettiin tehdas vuosina 1935-36.
Rorhbach oli kehittänyt ideaa VTOL-lentokoneesta (Vertical TakeOff and Landing) vuodesta 1933 ja jatkoi tätä. Pystysuoraan nouseva lentokone tuli todeksi vasta 1950-luvulla.
Diplomi-insinööri Simon oli vuoteen 1938 mennessä kehittänyt VTOL-koneen nineltään P1003/1. Siinä oli halkaisijaltaa nelimetriset potkurit, jotka kääntyivät nousuasentoon ja vaakalentoasentoon. Kone lensi - paperilla - 650 km/h. Vuonna 1989 Boeing toi markkinoille Boeing V-22 Osprey lentokoneen, joka on tämän suunnitelman kaltainen.
Toisen maailmansodan aikana Weserflug rakensi tehtaan myös Puolaan, jossa valmistettiin Junkers Ju 188 ja Ju 388 -pommikoneita.
Koko Weser-yhtiö siirtyi vuonna 1944 Bremeniin ottaen haltuunsa poliittisesti epäsuosiossa olevan Focke Achgelis-yhtiön tehtaan.
Vuosina 1940-45 Weserflug rakensi 5 215 Junkers Ju 87 Stukaa Tempelhofissa. Tämä Berliinin tehdas rakensi myös Focke-Wulf Fw 190 -hävittäjiä. Tehdas käytti orjatyövoimaa: huhtikuussa 1944 4 151 Temperhofin tehtaan työntekijästä oli 2 103 vankeja.
Vuonna 1948 yhtiön uskottu mies Horst Janson alkoi koota tietoja Weser AG:n varoista, johon Weserflug kuului. Janson koordinoi Bremenin alueen uudelleenteollistamista. Vuoteen 1955 asti Saksa ei Liittoutuneiden sanelemien rauhansopimuksen ehtojen mukaan saanut tehdä moottorilentokoneita. Vuonna 1960 Jansonista tuli Weser AG:n hallituksen puheenjohtaja. Vuonna 1961 Weserflug liittyi VFW-yhtiöön, johon liittyivät myös Focke Wulf (Bremenissä) ja Hamburger Flugzeugbau, joka oli osa Entwicklungsring Nord (ERNO)a. Aluksi yhtiöt kehittävät raketteja etenkin ELDO-avaruusjärjestölle. Kun Focke Wulf ja Weserflug fuusioituivat vuonna 1964, yhtiöstä tuli Vereinigte Flugtechnische Werke. 
Aiheesta muualla.
F.-Herbert Wenz: Flughafen Tempelhof. Chronik des Berliner Werkes der "Weser" Flugzeugbau GmbH Bremen. Bau der Kriegsflugzeuge Ju 87-Stuka und Fw 190 1939-1945. Lemwerder (Stedinger Verlag) 2000. .
Blew (EP)

Blew on amerikkalaisen grungeyhtye Nirvanan EP, joka julkaistiin joulukuussa 1989. Kappale on myös ensimmäinen raita Nirvanan albumilla "Bleach".
EP:n julkaisi Tupelo Records. "Blewistä" julkaistiin 3 000 kappaleen painos vinyylilevylle, mutta yleisesti se julkaistiin CD:lle. EP:tä oli vaikea löytää Yhdysvalloista, sillä se julkaistiin Isossa-Britanniassa. EP sisältää myös nimikappaleen lisäksi muitakin kappaleita, kuten yhden kappaleen "Incesticide"-albumilta. Aikaisempi versio nimikappale "Blewistä" julkaistiin melkein kokonaan erilaisilla sanoituksilla.
Muuta.
Toinen versio "Been a Son" -kappaleesta julkaistiin kolme vuotta "Blew"-EP:n julkaisun jälkeen "Incesticide"-kokoelmalevyllä vuonna 1992. Vuonna 1996 Nirvanan "From the Muddy Banks of the Wishkah" -livekokoelmalla taas julkaistiin liveversio "Blew"-kappaleesta.
Galeries Lafayette

Galeries Lafayette on ranskalainen vähittäiskauppayritys. Sen lippulaivatavaratalo, Galeries Lafayette Haussmann, sijaitsee Pariisissa. Sillä on myös useita tavarataloja ympäri Ranskaa sekä yksi Berliinissä. 
Théophile Baderin vuonna 1893 perustamaan yritykseen kuului vuoteen 2012 asti myös Monoprix-päivittäistavaraketju, joka siirtyi kuitenkin Casino-yhtiölle pitkien yhteisomistusriitojen jälkeen.
El Centro

El Centro on Yhdysvaltain kaupunki Kalifornian osavaltiossa. Se on Imperialin piirikunnan pääkaupunki. Kaupungin nimi on espanjaa ja tarkoittaa keskusta.
United States Census Bureaun mukaan El Centron pinta-ala on 24,9 km², josta vettä on 0,1 km². Vuoden väestönlaskennassa aikaan kaupungissa oli 37 835 asukasta, 11 439 taloutta ja 8 910 perhettä.
Bellanca

 
AviaBellanca Aircraft Corporation on lentokonetehdas Yhdysvalloissa. Se toimi vuoteen 1983 asti nimellä Bellanca Aircraft Company. Sen perusti vuonna 1927 Giuseppe Mario Bellanca. Sen taustalla oli vuonna 1922 perustettu Roos-Bellanca Aircraft -yhtiö, joka oli yhtynyt Wright Aeronautical'iin, josta tuli Wright-Bellanca. 
Vuonna 1927 Giuseppe Bellanca osti tuoteoikeudet WB-2 Columbia -koneeseen ja perusti Columbia Aircraft Division -osaston Bellanca Aircraft-yhtiöön-
Yhtiö oli jo 1920-luvulla kuuluisa pienistä lentokoneista, joilla saavutettiin ennätyslentomatka. Charles Lindbergh olisi halunnut Bellancan Atlantinlennolleen, mutta Bellanca ei välttämättä olisi sallinut Lindberghiä ohjaajaksi.
Marcel Marceau

Marcel Marceau (oik. Marcel Mangel; 22. maaliskuuta 1923 Strasbourg, Elsass, Ranska – 22. syyskuuta 2007 Cahors, Lot, Ranska) oli ranskalainen pantomiimitaiteilija. Eräs hänen tunnetuimmista pantomiimiliikkeistään oli käveleminen tuulta vasten, mistä Michael Jackson sai inspiraation moonwalk-tanssiinsa. 
Nuoruus ja yksityiselämä.
Marcel Mangel syntyi Strasbourgissa Ranskassa Anne (o.s. Werzberg) ja Charles Mangelin pojaksi. Hän kuitenkin muutti lapsena perheensä kanssa Lillen kaupunkiin Pohjois-Ranskaan, missä hänen isänsä oli teurastajana. Varhaisteini-iässä hän kuitenkin muutti takaisin Strasbourgiin. Toinen maailmansota alkoi, kun hän oli 16-vuotias. Vuonna 1944 hänen isänsä kuoli Auschwitzin keskitysleirillä, minkä seurauksena hän ja hänen isoveljensä Alain liittyivät vastarintaliikkeeseen. He muuttivat sukunimensä Marceauksi tarkoituksenaan piilottaa juutalainen taustansa.
Marceau oli kolme kertaa naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Huguette Mallet. He saivat kaksi poikaa. Marceaun toinen vaimo oli Ella Jaroszewicz, mutta he eivät saaneet keskenään lapsia. Marceaun viimeinen vaimo oli Anne Sicco, jonka kanssa hän sai kaksi tytärtä. Hän erosi lopulta myös Siccosta.
Marceau oli Ranskan kunnialegioonan jäsen.
Ura.
Marceau piti voimistelusta ja näyttelemisestä. Kun hän lisäksi sai vaikutteita muun muassa Charlie Chaplinilta, Buster Keatonilta ja Marxin veljeksiltä, hänestä tuli näyttelijä. Vuonna 1946 hän aloitti näyttelijänopinnot, ja jo vuoden kuluttua siitä syntyi hänen kuuluisin hahmonsa, Bip. 
1950- ja 1960-luvuilla Marceaun katsotaan olleen oikeastaan ainoa merkittävä pantomiimikkotaiteilija. Hän johti 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa École International de Mime -oppilaitosta. Vuonna 1976 Marceau teki ainoan puheroolinsa Mel Brooksin elokuvassa "Pähkähullujen paratiisi". Marceau sanoi elokuvassa ainoastaan yhden sanan: "non" ’ei’. Vuonna 1978 hän perusti Pariisiin oman École Internationale de Mimodrame -koulunsa.
Marceaun tunnetuimpia pantomiimiliikkeitä ovat banaanin kuorinta, leijonankesyttäminen, ison näkymättömän laatikon sisään meneminen ja käveleminen tuulta vasten. Tuulta vasten kävelemisestä Michael Jackson sai innoituksen moonwalk-tanssiinsa.
Kuolema.
Marcel Marceau kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Cahors’n kaupungissa Ranskassa lauantaina 22. syyskuuta 2007. Kuollessaan hän oli 84-vuotias. Hänet haudattiin neljä päivää myöhemmin keskiviikkona 26. syyskuuta kuuluisalle Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin. Hautajaisseremonia oli yksinkertainen. Arkun vieressä oli Marceaun Bip-hahmon hattu, jossa oli punainen kukka.