tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karl Kristian Sjöros

Karl Kristian Sjöros (4. syyskuuta 1839 Uusikaupunki – 21. elokuuta 1888 Uusikaupunki) oli suomalainen juristi, Turun hovioikeuden asessori ja valtiopäivämies. 
Karl Kristian Sjörosin vanhemmat olivat laivanvarustaja, kauppias Kristian Sjöros ja Maria Katarina Hellström ja puoliso vuodesta 1870 Elise Engdahl (k. 1922). Professori Bruno Sjöros oli heidän poikansa. Karl Kristian Sjöros tuli ylioppilaaksi 1859 ja suoritti tuomarintutkinnon 1862. Turun hovioikeuden asessorina hän toimi 1875–1885, minkä jälkeen hän oli vielä Suomen Yhdyspankin Turun konttorin johtaja. Sjöros oli Uudenkaupungin edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1872. Hän oli myös Turun kaupungin valtuusmies 1875–1882 ja rahakamarin puheenjohtaja 1875–1878. Hän julkaisi 1872 Karl Wilhelm Sulinin kanssa vuoden 1734 lain selityksineen, muutoksineen ja lisäyksineen.
Thaimaan kruunuritarikunta

Thaimaan kruunu ritarikunta () on Thaimaan tunnetuin ja arvostetuin kunniamerkkejä myöntävä ansioritarikunta. Ritarikunnan perusti kuningas Chulalongkorn 1869. Ritarikunnalla palkitaan henkilöitä, jotka ovat tehneet huomattavia tekoja Thaimaan hyväksi. Saajan ei tarvitse olla Thaimaan kansalainen. Valkoisen norsun ritarikunta on korkein tunnustus, jonka kansalaiselle voi antaa.
Ritarikunnassa on seitsemän luokkaa sekä erikoisluokka, joka lisättiin vuonna 1918:
Josef Tvarjansky

Josef Thaddeus Tvarjansky (27. maaliskuuta 1783 Goldingen, Kuurinmaa – 7. syyskuuta 1852 Helsinki) oli Suomeen muuttanut sotilaskapellimestari, joka toimi Kaartin soittokunnan ensimmäisenä kapellimestarina 1819–1852. Twarjanskyn vanhemmat olivat kaupunginmusikantti Mikael Twarjansky ja Anna Lovisa Lapieszno. Hän meni 1825 Viaporissa naimisiin Johanna Lovisa Charlotta Jahnssonin (1808–1848) kanssa.
Helsingin opetuspataljoonaan Parolassa värvättiin 1. huhtikuuta 1819 ensimmäiset kolme musikanttia ja saman vuoden lopulla 12 hengen vahvuuteen kasvaneen soittokunnan kapellimestariksi tuli Josef Thaddeus Tvarjansky. Vuonna 1824 33-henkiseksi kasvanut soittokunta muutti sitten Parolasta Helsinkiin. Vuonna 1829 Suomen Opetustarkk'ampujapataljoonan nimeksi muuttui Henkivartioväen Suomen tarkk'ampujapataljoona ja samalla myös soittokunta sai "nuoren kaartin" arvon. Tämän jälkeen pataljoonaa soittokuntineen alettiin kutsumaan Suomen kaartiksi. Vuosina 1831-1832 Suomen kaarti osallistui soittokuntineen Puolan kapinan kukistamiseen, vuonna 1848 Suomen Kaartin soittokunta osallistui Flooran päivänä Maamme-laulun ensiesityksiin ja vuonna 1849 soittokunta osallistui Suomen kaartin mukana Unkarin kapinan kukistamiseen.
Bimalendu Mukherjee

Bimalendu Mukherjee (; 2. tammikuuta 1925 Länsi-Bengali – 22. tammikuuta 2010) oli intialainen muusikko. Hän oli ensisijaisesti sitaristi, mutta soitti monia muitakin soittimia ja lauloi. Hän myös kehitti ja muokkasi perinteisiä soittimia, kuten sitaria, surbaharia ja veenaa. Mukherjee saavutti menestystä esiintymisillään ja radiolähetyksillään 1940-luvulta 1960-luvun alkuun. 1960-luvulta alkaen hän koulutti useita oppilaita, joiden joukossa oli Anupama Bhagwat. Hän myös kirjoitti tutkielmia ja kommentaareja musiikkiaiheista.
Mukherjee sai varhaisen koulutuksensa nykyisen Bangladeshin alueella ja opiskeli myöhemmin geologiaa, josta sai maisterin arvon Kalkutan yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi Bhilain mineraalivarojen vastuuhenkilönä vuosina 1955–1983. Tämän jälkeen hän pääsi Indira Kala Sangeet Vishwavidyalaya -taideoppilaitoksen vararehtoriksi Khairagarhissa.
Mukherjee lähetettiin vuonna 1962 Neuvostoliittoon tutustumaan maan mineraalien etsimiseen tarkoitettuun järjestelmään. Samalla hän tutustui eurooppalaiseen musiikkiin Moskovan konservatoriossa. Hän vieraili monissa muissakin maissa tutustumassa niiden musiikkiperinteisiin, musiikkikasvatusjärjestelmiin ja esittäviin taiteisiin. Mukherjee edusti Intiaa International Society for Music Educationin kansainvälisessä konferenssissa.
Myös Mukherjeen pojasta Budhaditya Mukherjeesta tuli muusikko.
Gonçalo Paciência

Gonçalo Mendes Paciência (s. 1. elokuuta 1994 Porto) on portugaliilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa japanilaista Sanfrecce Hiroshimaa ja on pelannut aiemmin muun muassa Portugalin, Saksan ja Espanjan pääsarjoissa.
Paciência nousi Porton junioreista edustusjoukkueeseen ensi kerran tammikuussa 2015. Hän pelasi Porton lisäksi lainasopimuksilla Académica de Coimbrassa, Rio Avessa, Vitória Setúbalissa ja yhden ottelun kreikkalaisseura Olympiakosissa. Heinäkuussa 2018 hän siirtyi saksalaisseura Eintracht Frankfurtiin ja pelasi kaudella 2018–2019 Bundesliigassa 11 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän teki 23 liigaottelussa seitsemän maalia. Hän oli touko-kesäkuussa 2020 pitkään sivussa vammojensa vuoksi mutta palasi kentälle kauden viimeisen liigaottelun loppupuolella. Kaudella 2020–2021 Paciência pelasi lainasopimuksella Schalke 04:ssä 15 bundesliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Eintracht Frankfurtin joukkueessa 18 bundesliigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Frankfurtin voittamassa Eurooppa-liigassa hän pelasi neljässä alkulohko-ottelussa, toisessa neljännesvälierässä ja toisessa välierässä mutta vain kerran avauskokoonpanossa. Hän teki alkulohkon vierasottelussa Royal Antwerpia vastaan 0–1-voittomaalin lisäajalla rangaistuspotkusta ja kotiottelussa samaa joukkuetta vastaan 2–2-tasoitusmaalin jälleen lisäajalla.
Paciência siirtyi elokuussa 2022 espanjalaisseura Celta Vigoon. Hän pelasi kauden 2022–2023 aikana La Ligassa 25 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Espanjan cupissa hän teki maalin jatkoaikatappioon päättyneessä kolmannen kierroksen ottelussa Espanyolia vastaan. Kaudella 2023–2024 hän pelasi lainalla saksalaisseura VfL Bochumissa 19 bundesliigaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Paciência siirtyi syyskuussa 2024 japanilaisseura Sanfrecce Hiroshimaan.
Paciência pelasi useissa Portugalin juniorimaajoukkueissa. Hän kuului hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 ja teki maalin turnauksen alkulohko-ottelussa Ruotsia vastaan. Hän pelasi saman ikäluokan EM-lopputurnauksessa 2017 mutta tuolloin Portugali ei päässyt alkulohkostaan jatkoon. Paciência pelasi Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja teki maalin Portugalin jokaisessa kolmessa alkulohko-ottelussa.
Ensimmäisen ottelunsa Portugalin A-maajoukkueessa Paciência pelasi marraskuussa 2017 ystävyysottelussa Yhdysvaltoja vastaan. Toisen maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2019 EM-karsinnassa Liettuaa vastaan ja teki Portugalin neljännen maalin lukemiin 6–0 päättyneessä ottelussa.
Marianne Rørholm

Marianne Rørholm on tanskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano.
Rørholm sai diplomin Kööpenhaminan ooppera-akatemiasta vuonna 1984 opiskeltuaan siellä Susanna Ekenin ja Uno Ebeliuksen johdolla. Näyttämödebyyttinsä hän teki Cherubinon roolissa "Figaron häissä" Tanskan kuninkaallisessa teatterissa Kööpenhaminassa vuonna 1983. Tällä esiintymisellään Rørholm sai Tanskan musiikkikriitikoiden taiteilijapalkinnon. Kaudella 1984–1985 hänen rooleihinsa kuuluivat Olga ("Jevgeni Onegin"), Rosina ("Sevillan parturi") ja Lola ("Cavalleria rusticana"). Samoihin aikoihin hän pääsi esiintymään Pariisin oopperaan "Dido ja Aeneaksen" tuotannossa. Kolmen vuoden ajan Rørholm oli kiinnitettynä Frankfurtin oopperaan, jossa hänen rooleihinsa kuuluivat Rosina ("Sevillan parturi"), Dorabella ("Così fan tutte"), Annius ("La clemenza di Tito") ja Octavian ("Ruusuritari").
Rørholm on osallistunut useisiin levytyksiin muiden muassa teoksista "Salome" (Richard Strauss, kapellimestareina Giuseppe Sinopoli ja Michael Schønwandt), "Ariadne Naxoksella" (Richard Strauss, kapellimestarina (Kurt Mazur), "Julius Caesar" (Georg Friedrich Händel, kapellimestarina René Jacobs), "Holger Danske" (F.L.Æ. Kunzen, kapellimestarina Thomas Dausgaard)) ja "Maskarade" (Carl Nielsen). Keväällä 2000 Rørholm esiintyi Poul Rudersin "The Handmaid's Talen" esityksissä Kööpenhaminassa. Häntä kuullaan myös tämän teoksen ja Rudersin toisen oopperan, "Kafka's Trialin" levytyksillä.
Amina Alaoui

Amina Alaoui (; s. 1964 Fès) on marokkolainen muusikko. Hän on erikoistunut gharnati-musiikkityyliin, joka siirtyi Granadasta Marokkoon 1400-luvulla.
Alaouia on säestänyt monissa konserteissa rabatilaisen arabialais-andalusialaisen musiikin esittäjä Ahmed Piron yhtye. Alaouin musiikillisilla yhteistyökumppaneilla on ollut taustoja keskiajan musiikin, persialaisen musiikin ja flamencon aloilla. Tehtyään Jon Balken ja Jon Hassellin kanssa "Siwan"-levytyksen Alaoui teki laulajana oman "Arco Iris" -levynsä (2011), jolla hänen säestäjiään ovat José Luis Montón, Eduardo Miranda, Saïfallah Ben Abderrazak, Sofiane Negra ja Alaouin poika Idriss Agnel. Alaoui on musiikkiuransa ohella tutkinut filologiaa, kielitiedettä ja tanssia.
Sisomisiini

Sisomisiini (C19H37N5O7) on aminoglykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää antibioottina ja muiden antibioottien valmistamiseen.
Ominaisuudet ja käyttö.
Sisomisiinin rakenne koostuu kolmesta aminosokerista, jotka ovat sisosamiini, 2-deoksistreptamiini ja garosamiini. Yhdiste on optisesti aktiivinen ja sen kiertokyky vesiliuoksessa on +189. Sisomisiinia tuottaa "Micromonospora inyoensis"-aktinobakteeri. Sisomisiinin vaikutusmekanismi on sama kuin muillakin aminoglykosidiantibiooteilla eli se sitoutuu bakteerien ribosomin 30S-alayksikköön, jolloin proteiinisynteesi estyy. Yhdiste on laajakirjoinen antibiootti ja sen kirjo on sama kuin gentamisiinilla ja lisäksi se tehoaa eräisiin gentamisiinille vastustuskykyisiin kantoihin. Sisomisiinin käyttö on kuitenkin harvinaista ja useammin käytetään sen puolisynteettiä johdannaisia netilmisiiniä ja platsomisiiniä, joita valmistetaan siitä.
Haittavaikutukset.
Sisomisiinin haittavaikutukset ovat tyypillisiä aminoglykosideille ja niitä voivat olla ihottuma, munuaismyrkyllisyys ja kuulovauriot, jotka ovat harvinaisempia kuin gentamisiinilla.
Lohikääpä

Lohikääpä ("Hapalopilus priscus", syn. "Aurantiporus priscus") on erittäin uhanalaiseksi lajiksi luokiteltu kääpä. Sitä on tavattu Suomessa Pohjois-Karjalasta, Kainuusta ja Koillismaalta, mutta ei eteläisestä Suomesta vaikka esimerkiksi Puolan aarniometsistä sitä on löydetty. Aiemmin lohikääpä on usein sekoitettu samaksi "Erastia salmonicolor" -lajiksi oranssikäävän (nykyään "Erastia aurantica") kanssa.
Lohikääpä kasvaa yksivuotisena alustanmyötäisesti erittäin pehmeiksi lahonneissa männyissä. Itiöemä voi olla kämmenalaa suurempi. Nuorena se on valkoinen ja kalpean liilahko, täysikasvuisena nimensä mukaisesti kylmän lohenpunainen ja vahamaisen mehukas. Kuivuessaan kääpä kutistuu ja voi keriytyä rullalle, lisäksi sen värit samenevat. Pillit ovat suistaan huopamaisia, kulmikkaita ja niitä 2-4 millimetrillä. Pohjamalto on tuoreena pehmeä ja okrankeltainen, kuivana kova ja nahanruskea tai mustanpunainen. Pohjamallon ja pillien värikontrasti on selvä, joka on hyvä tuntomerkki verrattaessa samannäköiseen istukkakääpään. Lohikääpä on varsin tuoksuton ja mauton.
1 New York Plaza

1 New York Plaza on vuonna 1969 valmistunut 50-kerroksinen toimistorakennus. 195 metriä korkea pilvenpiirtäjä sijaitsee Financial District -alueella, New Yorkissa. Rakennuksen julkisivun suunnitteli Nevio Maggiora.
5. elokuuta 1970 rakennuksessa sattuneessa tulipalossa kaksi ihmistä kuoli ja 35 loukkaantui. Kuolemantapaukset johtuivat, kun lämpöön reagoiva hissipainike tilasi hissin palavaan kerrokseen ja hississä olleet kaksi henkilöä tukehtuivat savuun. Painike oli suunniteltu reagoimaan sormen kosketuslämpöön hissiä tilatessa, mutta tässä tapauksessa se reagoi palavan kerroksen tulipalon kuumuuteen. 
New Yorkissa lokakuussa 2012 riehunut hurrikaani Sandy aiheutti rakennuksessa vaurioita, kun vettä tulvi rakennuksen alemmille tasoille. Rakennuksessa olevat liiketilat menivät remonttiin ja avattiin jälleen talvella 2014.
Salokääpä

Salokääpä ("Dichomitus squalens") on Suomessa itäpainotteisesti esiintyvä kääpä, joka on määritelty silmälläpidettäväksi lajiksi. Tyypillisesti salokääpää kasvaa myrskyjen tai metsäpalojen vaurioittamissa männyissä, mutta sitä on löytynyt myös vanhoista metsistä kaatuneiden kuusien rungoilta.
Salokäävän itiöemä on yksivuotinen ja kasvaa yleensä pileaattisena tai puoliresupinaattisena. Tuoreena kääpä on juustomainen ja muuttuu kuivuessaan luunkovaksi. Valon määrä vaikuttaa salokäävän väritykseen, varjossa se pysyy valkoisena. Valoa saadessaan käävän lakkiin tulee nahanruskeita tai ruosteisen punaruskeita sävyjä ja pillipinta muuttuu vaaleanbeigeksi. Pillit ovat säännöllisen pyöreitä ja melko pieniä, niitä on 4–5 millimetrillä. Salokääpä on tuoksuton ja maistettaessa hapan.
Huoneenlämpö

Huoneenlämpö on lämpötila, joka vallitsee rakennuksen sisätiloissa. Sopiva huoneenlämpö on noin 20–22 °C.
Sopiva huoneen lämpötila.
Yleisesti kaikille sopivaa huoneenlämpöä ei voida aivan tarkkaan määrittää, koska ihmiset tuntevat lämpötilan eri tavalla. Keskimäärin ihmiset pitävät sopivana sisälämpötilana talvella 20–22:ta celsiusastetta. 10–30 prosenttia ihmisistä saattaa kuitenkin tässäkin lämpötilassa kokea olonsa epämukavaksi.
Huoneenlämpö ei saa olla liian korkea eikä myöskään liian matala. Yli 23 astetta alkaa olla jo liikaa; näin korkeassa lämpötilassa ihmisen vireystila heikkenee ja ilma voi tuntua tunkkaiselta. Myös energiankulutus on korkealla. 18:aa astetta pidetään huoneen minimilämpötilana, ja lattian pintalämpötilan tulisi olla vähintään 17 astetta. Liian alhainen lämpötila voi aiheuttaa terveyshaittoja. Lisäksi rakenteisiin saattaa liian alhaisessa lämpötilassa tiivistyä kosteutta, ja tämä voi johtaa homehtumiseen. 
Sisälämpötila helteellä.
Kesäisin helteellä ongelmana voi olla, että sisälläkin on liian kuuma. Sosiaali- ja terveysministeriön asumis- ja terveysasetuksen mukaan lämmityskauden ulkopuolella huoneen lämpötila saa olla korkeintaan 32 astetta. Tehokkain tapa saada lämpötila helteillä pysymään hallinnassa on käyttää jäähdytysjärjestelmää. Jos asunnossa ei ole jäähdytysjärjestelmää, verhojen kiinni pitäminen on järkevää. Helteessä ikkunan pintalämpötila voi nousta 40 asteeseen. Illalla ja yöllä, kun ulkolämpötila laskee alle sisälämpötilan, voi pitää ikkunoita auki. Tuulettimilla saa ilmaa kiertämään asunnossa.
Sei Fuwa

Sei Fuwa () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Fuwa kuului Japanin joukkueeseen kesäolympialaisissa 1936 ja valittiin japanilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2016.
Sekiji Sasano

Sekiji Sasano () oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sasano kuului Japanin joukkueeseen kesäolympialaisissa 1936, valittiin Japanilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2016.
Toyoji Takahashi

Toyoji Takahashi (; 1913 Tokio – 5. maaliskuuta 1940) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Takahashi kuului Japanin joukkueeseen kesäolympialaisissa 1936, valittiin Japanilaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 2016.
Real Academia Galega

Real Academia Galega (suom. "Galician kuninkaallinen akatemia)" on tutkimuslaitos A Coruñassa. Sen tärkein tehtävä on tukea galician kielen kehitystä ja opetusta. Akatemian yhteistyökumppanit ovat Espanjan hallitus ja Galician paikallishallitus. 
Historia.
Galician kielen puolesta tehtävä työ alkoi 1905 Kuubassa paikallisten galicialaisten keskuudessa. 
Espanjan demokratian palauduttua säädettiin 1983 laki ns. kielellisestä normalisaatiosta (), jonka pyrkimyksenä on takaamaan galicialaisten kielelliset oikeidet. Näihin kuuluvat mm. galician tunnustamisen Galician alueelliseksi kieleksi, jota kaikki galicialaiset saavat käyttää. Kielellä on myös virallinen asema espanjan rinnalla. 
Toiminta nykyään.
Akatemian täysistuntoon kuului parhaimillaan 40 jäsentä, mutta sen nykyinen koko on 30 jäsentä. Täysistunnon puheenjohtaja on vuodesta 2017 toiminnot kirjailija ja journalisti Víctor Fernández Freixanes. 
Akatemian toimintaan kuuluu arkiston ja kirjaston ylläpito sekä julkaisutoiminta. Yksi säännöllisistä julkaisuista on vuosittain ilmestyvä "Boletín da Real Academia Galega", joka on vuodesta 2000 alkaen ollut yksinomaan galiciankielinen.
Rytkölä

Rytkölä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Iberoromaaniset kielet

Iberoromaaniset kielet ovat romaanisten kielten läntinen haara. Kieliryhmän alkuperäinen puhuma-alue on Pyreneiden niemimaa, mutta 1400-luvulla alkaneet tutkimusmatkat levittivät kieliä muun muassa Amerikan mantereelle. Myös näihin kieliin perustuvat kreolikielet voidaan toisinaan laskea mukaan: esim. papiamentu. 
Poliittisessa mielessä iberoromaanisia kieliä on neljä: espanja, portugali, katalaani ja galego. Tämä luokittelu perustuu lähinnä Espanjan ja Portugalin harjoittamaan kielipolitiikkaan.
Kielet.
Iberoromaanisiin kieliin kuuluu 13 kieltä, jotka jaetaan vielä edelleen alaryhmiin alueellisen sijoittumisen perusteella.
Valkoleukatilapia

Valkoleukatilapia eli vanhalta nimeltään mosambikintilapia ("Oreochromis mossambicus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji, jolla on käyttöä akvaariokalana. Se on myös tärkeä laji kaupallisesti sekä urheilukalastun ja vesiviljelyn kannalta. Valkoleukatilapia on myös haitallinen vieraslaji, ja se lukeutuu Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton sadan haitallisimman vieraslajin listalle.
Valkoleukatilapia on tavallisesti noin 35 senttimetrin mittainen, mutta lajin on havaittu voivan kasvaa 39 senttimetrin mittaan. Sukukypsäksi se tulee noin 15,4 senttimetrin mittaisena, mutta tämä voi vaihdella 6 ja 28 senttimetrin välillä. Suurin valkoleukatilapialla havaittu paino on 1,1 kilogrammaa. Laji voi elää jopa 11-vuotiaaksi.
Endeemisenä valkoleukatilapia elää vain Afrikassa Botswanassa, Lesothossa, Malawissa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Zimbabwessa. Lisäksi sitä tavataan vieraslajina kaikissa maailman maanosissa. Valkoleukatilapia selviää 8–42 celsiusasteen lämpötilassa, ja luonnossa sitä yleensä tavataan 17–35-asteisissa vesissä.
Valkoleukatilapia on kaikkiruokainen, ja se syö enimmäkseen leviä ja kasviplanktonia mutta myös eläinplanktonia, pieniä hyönteisiä ja niiden toukkia, katkarapuja, joitakin nivelmatoja ja kosteikkokasveja.
Valkoleukatilapia on tärkeä ruokakala Kaakkois-Aasiassa, jossa sitä pyydetään nuotilla, katiskoilla ja verkoilla. Sitä markkinoidaan tuoreena ja pakastettuna.
Kitukääpä

Kitukääpä ("Postia parva") on koko Suomessa harvinaisena vanhoissa metsissä tavattava kääpälaji. Se on määritelty silmälläpidettäväksi lajiksi.
Kitukääpä kasvaa tavallisesti saarekkeisena puoliresupinaattisena muotona ja sen lakit ovat hyvin pieniä ja hauraita. Kitukääpä voi olla vaikea erottaa muista samannäköisistä kääpälajeista ilman mikroskopointia. Kuiva kitukääpä on pehmeä, toisin kuin samannäköinen kirsikääpä. Pillejä 3-5 millimetrillä, kuivaessa keskialueen pillit repeävät isommiksi. Pienen koon lisäksi hyviä tuntomerkkejä kitukäävälle ovat myös kuivuessa pysyvä valkoinen väri ja kasvaminen kuorettomalla maassa makaavalla kelopuulla. Isäntäpuu on tavallisesti mänty, harvoin kuusi. Kitukääpä maistuu karvaalle, kunhan sitä pureksii hetken.
Artem Bjesjedin

Artem Jurijovytš Bjesjedin (, s. 31. maaliskuuta 1996 Harkova) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kotimaassaan Kiovan Dynamoa ja on pelannut myös Ukrainan maajoukkueessa.
Bjesjedin aloitti liigauransa vuonna 2015 Metalist Harkovassa, jossa hän ollessaan lainalla Kiovan Dynamosta pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa 19 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Kiovan Dynamossa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa maaliskuussa 2016. Kauden 2020–2021 loppuun mennessä hän on pelannut Dynamossa 83 liigaottelua ja tehnyt niissä 30 maalia. Kaudella 2016–2017 Bjesjedin pelasi Mestarien liigassa kolme ottelua ja teki maalin turkkilaisseura Beşiktaşia vastaan. Seuraavina kausina hän on pelannut Dynamon joukkueessa Eurooppa-liigaa.
Bjesjedin pelasi useissa Ukrainan juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 ja teki neljässä ottelussaan kaksi maalia, joista toisen tappiollisessa neljännesvälieräottelussa Senegalia vastaan. Ukrainan A-maajoukkueessa Bjesjedin pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan. Hän on kesäkuun 28. päivään 2021 mennessä pelannut 18 A-maaottelua. Hän on tehnyt maalin kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Suomea vastaan ja marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan.
Roman Jaremtšuk

Roman Jaremtšuk (s. 27. marraskuuta 1995 Lviv) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiacosia. Hän on pelannut Ukrainan A-maajoukkueessa vuodesta 2018.
Jaremtšuk pelasi Kiovan Dynamon juniori- ja reservijoukkueissa ja aloitti pääsarjauransa syksyllä 2016 lainalla Oleksandrijan joukkueessa. Kevätkaudella 2017 hän pelasi liigassa Dynamon joukkueessa mutta siirtyi elokuussa 2017 Belgiaan. Hän pelasi Gentin joukkueessa neljänä kautenaan Belgian pääsarjassa 121 ottelua ja teki niissä 47 maalia. Kaudella 2020–2021 hän teki 28 runkosarjaottelussaan 17 maalia ja oli liigan maalintekijätilastossa jaetulla neljännellä sijalla. Kaudella 2019–2020 Jaremtšuk teki kuudessa Eurooppa-liigan ottelussaan kolme maalia tehtyään jo sitä ennen kilpailun viidessä karsintaottelussa neljä maalia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eurooppa-liigassa ja Mestarien liigan karsinnoissa yhteensä seitsemän ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Jaremtšuk siirtyi kesällä 2021 Portugalin Primeira Ligassa pelaavaan Benficaan. Hän pelasi kaudella 2021–2022 liigassa 23 ottelua, joista 13 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kymmenen ottelua ja teki kolme maalia, alkulohkossa Kiovan Dynamoa, neljännesvälierissä Ajaxia ja puolivälierissä Liverpoolia vastaan.
Elokuussa 2022 Jaremtšuk ehti pelata kaksi ottelua Portugalin liigassa mutta siirtyi sitten Belgian liigassa pelaavaan Club Bruggeen. Hän pelasi kaudella 2022–2023 Belgian liigassa 23 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua, joista yhden Benficaa vastaan avauskokoonpanossa. Kauden 2023–2024 alussa Jaremtšuk pelasi kolme Belgian liigan ottelua Club Bruggessa mutta siirtyi syyskuun alussa lainalle espanjalaisseura Valenciaan. Hän pelasi 25 La Ligan ottelua ja teki niissä kolme maalia: tammikuussa Villarrealia, helmikuussa Almeríaa ja maaliskuussa Real Madridia vastaan.
Elokuussa 2024 Jaremtšuk siirtyi Kreikan Superliigassa pelaavaan Olympiacosiin.
Jaremtšuk pelasi useissa Ukrainan juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 ja teki neljässä ottelussaan yhden maalin. Ukrainan A-maajoukkueessa Jaremtšuk pelasi ensimmäisen kerran syyskuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Tšekkiä vastaan. Hän on 50 maaottelussaan tehnyt 15 maalia, joista neljä vuoden 2020 EM-kisojen karsintaotteluissa ja neljä vuoden 2022 MM-kisojen karsinnoissa. Kesän 2021 EM-lopputurnauksessa hän teki maalin ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Alankomaita ja toisessa alkulohko-ottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Hän pelasi avauskokoonpanossa joukkueen kaikissa viidessä EM-kisaottelussa.
Matti Järvensivu

Matti Johannes Järvensivu (27. helmikuuta 1949 – 9. helmikuuta 1982) oli suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti urallaan Tampereen Pyrintöä vuoteen 1979 ja sen jälkeen Tampereen Kisatovereita. Järvensivua valmensi Taisto Polvi vuosina 1971–1975 ja sen jälkeen Pentti Saarikoski.
Kalevan kisoissa Järvensivu saavutti moukarinheitossa suomenmestaruuden vuonna 1974 ja pronssia vuonna 1973. Aikuisten maaotteluissa Järvensivu edusti Suomea vuosina 1973 ja 1974.
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat.
Lähde
Helga Haase

Helga Haase (o.s. Obschernitzki, 9. kesäkuuta 1934 Danzig-Schidlitz, Danzigin vapaakaupunki – 16. elokuuta 1989 Berliini, Itä-Saksa) oli itäsaksalainen pikaluistelija, joka saavutti olympiakultaa ja -hopeaa vuoden 1960 talviolympialaisissa Squaw Valleyssä. Tällöin hän edusti itäsaksalaisena Yhteissaksalaista joukkuetta.
Toisen maailmansodan loppuvaiheessa 1945 hän pakeni sisartensa kanssa Mecklenburgin alueelle Neumühleen, josta tuli osa Itä-Saksaa. Aikuistuttuaan hän opiskeli kirjanpitäjäksi. Vuonna 1952 hän siirtyi Itä-Saksan kansanpoliisin palvelukseen kirjanpitäjäksi, jossa tehtävässä hän oli vuoteen 1984 asti. Tällöin hän oli kansanpoliisissa majurin vakanssilla.
Urheilu-ura.
Helga Haase aloitti pikaluistelu-uransa 18-vuotiaana SC Dynamo Berliinin riveissä. Hän saavutti seuran riveissä 21 Itä-Saksan mestaruutta vuosina 1957-1967, joista yhdeksän tuli yhetispisteissä. Haase valittiin Yhteissaksalaiseen joukkueeseen vuoden 1960 Squaw Valleyn olympialaisiin. Niissä hän saavutti ensimmäienä itäsaksalaisnaisena olympiakultaa 500 metrillä. Lisäksi hän sai hopeaa 1 000 metrillä ja sijoittui kahdeksanneksi 1 500 metrillä. Hän osallistui neljä vuotta myöhemmin Innsbruckin talviolympialaisiin helmikuussa 1964. Tulos siellä oli hieman heikompi eli 500 metrillä kahdeksas, 1 000 metrillä neljäs ja 1 500 metrillä viides.
Naisten pikaluistelun MM-kisoihin hän osallistui vuodesta 1956 lähtien vuoteen 1964 asti eli kaikkiaan kahdeksan kertaa. Kahdeksan parhaan joukkoon hän sijoittui viisi kertaa eli vuonna 1962 viides, vuosina 1958 ja 1961 kuudes sekä vuosina 1959 ja 1964 kahdeksas. 
Helga Haase avioitui vuonna 1956 valmentajansa Helmut Haasen kanssa, jota ei päästetty mukaan olympiajoukkueeseen puolisonsa kilpaillessa Squaw Valleyn olympialaisissa. Vuosina 1961-1979 hän kuului Itä-Saksan Voimistelu- ja Urheiluliiton (DTSB) hallituksessa. Urheilu-uransa jälkeen vuosina 1965-1984 hän toimi SC Dynamo Berliinin pikaluisteluvalmentajana.
Eesti Keele Instituut

Eesti Keele Instituut (suom. "Viron kielen instituutti") on viron kielen kielenhuollosta vastaava toimija ja instituutti, joka toimii Tallinnassa.
Toiminnan muodot.
Instituutti toimittaa erilaisia vieraskielisiä sanakirjoja, kuten englanti–viro ja venäjä–viro. Lisäksi instituutin tehtävänä on kehittää ja ylläpitää viron kielen selkokielistä muotoa (vir. "selge keel"), jota tehdään yrityksille, yhdistyksille ja toisille valtion instituutioille tarjottavilla koulutuksilla.
Yhdessä Tallinnan ja Tarton yliopistojen kanssa instituutilla on tutkijankoulutusohjelma, jossa yhdistyvät kielitiede, filosofia ja merkkioppi. Koulutusohjelma kesti aluksi vuodet 2009–2014, mutta alkoi uudelleen vuonna 2016, jolloin mukaan saatiin myös Viron kirjallisuusinstituutti.
Imusin taistelu

Imusin taistelu oli yhteenotto Filippiinien Katipunan-järjestön kapinallisten ja aluetta hallinneiden espanjalaisten välillä 1.–3. syyskuuta 1896. Kapinallisten onnistui vallata Imusin kaupunki ja voittaa alueelle lähetetyt espanjalaisvahvistukset Imusjoella. Kapinallisia johtaneesta Baldomero Aguinaldosta tuli yksi kapinan sankareista voiton johdosta.
Tausta.
Espanjan hallitsemilla Filippiineillä paikalliset kansallismieliset olivat perustaneet järjestön nimeltä Katipunan vuonna 1892. Järjestön tavoitteena oli saavuttaa itsenäisyys Filippiineille tarpeen vaatiessa jopa väkivalloin. Liikkeen johtohahmo oli Andres Bonifacio ja liike keräsi tuhansia kannattajia perustamista seuranneiden vuosien aikana. Avoin kapina espanjalaisia vastaan syttyi kesällä 1896.
Taistelu.
Imusin valtaus.
Filippiinien Caviten maakunnassa Katipunan oli jakautunut kahteen Baldomero Aguinaldon ja Mariano Alvarezin johtamaan ryhmittymään. Kapina Caviten maakunnassa alkoi elokuun lopussa, jolloin filippiiniläiset kapinalliset hyökkäsivät espanjalaisia vastaan vallaten joitakin näiden tukikohtia alueella. Imusissa kapinallisten ensimmäinen hyökkäys kuitenkin torjuttiin. 1. syyskuuta Baldomero Aguinaldon ja hänen serkkunsa Emilio Aguinaldo y Famyn johtamat 2 000 kapinallista saapuivat paikalle ja suostuttelivat espanjalaiset puolustajat vetäytymään kaupungin luostariin. Luostarin hallinnasta käytiin tämän jälkeen kiivas taistelu, jonka aikana kapinalliset sytyttivät luostarin varaston tuleen. Tuli ja savu pakottivat puolustajat lopulta antautumaan.
Taistelu Imusjoella.
Imusin valtauksen jälkeen Aguinaldon johtamat joukot alkoivat valmistautua espanjalaisten vahvistusten saapumiseen. He ottivat asemat Imusjoella joen ylittävän sillan kohdalla. Kapinalliset rakennuttivat juoksuhautoja ja puolustusvarustuksia katkaisten myös sillan siten, että katkosta ei nähnyt ennen sillalle saapumista. Kapinallisilla oli vain vähän tuliaseita, mutta heillä oli yksi espanjalaisilta vallattu tykki, joka piilotettiin aluskasvillisuuteen tulilinja suoraan kohti siltaa. 
3. syyskuuta espanjalaisten noin 500 miehen vahvuinen joukko saapui joen kohdalle. Espanjalaisten tiedustelu ei huomannut kapinallisten asemia ja he lähtivät ylittämään siltaa huomaten liian myöhään sen olevan poikki. Filippiiniläiset avasivat tulen joukkoa vastaan ja Aguinaldo määräsi osan miehistään hyökkäämään joen yli espanjalaisten selustaan. Espanjalaiset pakenivat, mutta osa jäi kiinni mutaan, jolloin kapinalliset surmasivat heidät lyömäasein. 
Seuraukset.
Useat espanjalaiset saivat kahakassa surmansa. Kapinallisten käsiin jäi 70 kivääriä ja muita varusteita. Aguinaldo otti itselleen taistelukentälle jääneen espanjalaisen upseerin miekan, jota hän kantoi sittemmin mukanaan tuleviin yhteenottoihin. Aguinaldo sai taistelun johdosta sankarimaineen. Filippiiniläisten voitosta huolimatta espanjalaisten onnistui sittemmin kuitenkin vallata takaisin monet kapinallisten valtaamat kaupungit Caviten alueella.
Inklusiivi

Inklusiivilla tarkoitetaan joissakin kielissä ilmenevää monikon ensimmäisen persoonan "me"-pronominin muotoa, jossa puhuja laskee kuulijan kuuluvan "meihin". Inklusiivin vastakohta on eksklusiivi, jossa kuulijaa ei lasketa kuuluvaksi "meihin".
Eksklusiivi

Eksklusiivilla tarkoitetaan joissakin kielissä ilmenevää monikon ensimmäisen persoonan "me"-pronominin muotoa, jossa puhuja ei lue kuulijaa kuuluvaksi "meihin". Eksklusiivin vastakohta on inklusiivi, jossa puhuja laskee kuulijan kuuluvan "meihin".
Saijō

Saijō () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Ehimen prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Seton sisämeren Hiuchinmeren rannikolla. Kaupungin pohjoisosat kuuluvat Dōzenin tasankoon, eteläosat nousevat Ishizuchivuorille, joiden korkein huippu Ishizuchi (1982 m) on koko Länsi-Japanin korkein vuori. Vuorilta kaupungin läpi mereen virtaavat Kamo- ja Nakayamajoet. Etelässä kaupunki rajautuu Kōchin prefektuuriin. Saijōssa on 109 071 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 509,98 neliökilometriä.
Saijō kehittyi Edo-kaudella Saijōn daimiokunnan linnanaluskaupunkina ensin Hitotsuyanagi-klaanin ja myöhemmin vuodesta 1670 Matsudaira-klaanin hallinnassa. Kauden loppupuolelle mennessä paikkakunnalle syntyi kukoistava japaninpaperin tuotanto. 1900-luvulla Saijōsta kasvoi merkittävä teollisuuskaupunki, jonne sijoittui etenkin 1960-luvulta lähtien muun muassa elintarvike-, teräs-, laivanrakennus- ja elektroniikkateollisuutta sekä lämpövoimaloita. Teollisuus toimii erityisesti merenrannan laajoilla täyttömaa-alueilla. Sen lisäksi kaupungissa harjoitetaan riisin, vihannesten, hedelmien ja "nori"-merilevän viljelyä sekä kalastusta. Erityisesti ohran ja kakien ("atagogaki") tuotantomäärät ovat maan suurimpia. Kaupunkioikeudet Saijōlle myönnettiin toisen maailmansodan keskellä vuonna 1941. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Tōyon kaupunki sekä Komatsun ja Tanbaran maaseutukaupungit.
Saijōssa on lukuisia lähteitä ("uchinuki"), minkä vuoksi sille on annettu lempinimi ”veden pääkaupunki” ("mizu no miyako"). Hyvälaatuisen veden ansiosta kaupunkiin kehittyi myös sitä hyödyntävää alkoholiteollisuutta. Saijōssa sijaitsee viisi Shikokun pyhiinvaellusreitin temppeliä: Yokomine-ji (temppeli nro. 60), Kōon-ji (temppeli nro. 61), Hōju-ji (temppeli nro. 62), Kichijō-ji (temppeli nro. 63) ja Maegami-ji (temppeli nro. 64). Merkittävä temppeli on myös ruskastaan tunnettu Kōryū-ji, jonka päähalli on rakennettu Muromachi-kauden alkupuolella. Muita nähtävyyksiä ovat Hōkoku-jin temppelin puutarha 1400-luvun puolivälistä, Saijō-festivaali paraateineen ja Ishizuchi-jinjan pyhäkkö. Kaupunki toimii lähtöpaikkana Ishizuchivuorelle suuntautuvalle retkeilylle ja sen eteläosat kuuluvat Ishizuchivuoren puolikansallispuistoon. Matkailijoita kaupunkiin houkuttelevat myös useat kuumat lähteet ("onsen"). Saijōta palvelee JR Shikokun Yosan-linja.
Mikko (albumi)

Mikko on Pyhimyksen kymmenes kokopitkä sooloalbumi. Albumi julkaistiin 3. tammikuuta 2020.
Voikoski (kylä)

Voikoski on kylä Mäntyharjulla Etelä-Savossa ja Kouvolan Valkealassa Kymenlaaksossa, Sarkaveden ja Vuohijärven yhdistävän Voikosken varrella. Kylässä, Mäntyharjun puolella sijaitsee Voikosken tehdas, Kouvolan puolella puolestaan Voikosken rautatieasema ja Voikosken kirkko. Nykyisen Kouvolan puoleinen osa kuului vuoteen 2008 asti Valkealan kuntaan. 
Voikosken postinumeroalueella (52920 Voikoski) oli 119 asukasta vuonna 2020.
Kouvolan puolella, kaupungin aluejaossa Voikoski kuuluu Valkealan suuralueeseen (entinen Valkealan kunta) ja Vuohijärven kaupunginosaan. Voikoski kuuluu Mäntyharjun puolella Leppäniemen rekisterikylään, ja ennen Kouvolan seudun kuntaliitosta Voikoski kuului Valkealan puolella Kinansaaren rekisterikylään.
Takahiro Ogihara

Takahiro Ogihara (; s. 5. lokakuuta 1991 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ogihara kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa heinäkuussa 2013.
Yūki Ōtsu

Yūki Ōtsu (; s. 24. maaliskuuta 1990 Mito) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ōtsu kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa helmikuussa 2013. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Kazuya Yamamura

Kazuya Yamamura (; s. 2. joulukuuta 1989 Nagasaki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamamura debytoi Japanin A-maajoukkueessa tammikuussa 2010. Hän kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012.
Ken’yū Sugimoto

Ken’yū Sugimoto (; s. 18. marraskuuta 1992 Osaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sugimoto kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa syyskuussa 2017. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Daisuke Suzuki

Daisuke Suzuki (; s. 29. tammikuuta 1990 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Suzuki kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Hän on pelannut kaksi maaottelua.
Jennifer Foehner Wells

Jennifer Foehner Wells on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän syntyi ja kasvoi Highlandissa Illinoisissa. Wells on suorittanut Bachelor of Arts -tutkinnon biologiasta Monmouth Collegessa. 
Wells on kertonut käyttävänsä luultavasti yhtä paljon aikaa tutkimukseen kuin kirjoittamiseen pitääkseen teoksessa olevan tieteen uskottavana.
Massakory

Massakory on kaupunki Tšadissa Hadjer-Lamisin hallinnollisella alueella. Massakory on alueen pääkaupunki. Vuonna 2009 kaupungin väkiluku oli noin 28 000.
1345 Avenue of the Americas

1345 Avenue of the Americas (tunnetaan myös nimillä Alliance Bernstein Building ja Burlington House) on vuonna 1969 valmistunut 50-kerroksinen toimistorakennus. Kansainvälistä tyyliä edustava ja 191 metriä korkea pilvenpiirtäjä sijaitsee New Yorkin Manhattanilla.
Alkuperäiseltä nimeltään Burlington House rakennuksen suunnitteli Emery Roth &amp; Sons. Rakennuksen paikalla sijaitsi aiemmin vuonna 1966 purettu Ziegfeld Theatre -teatteri. 
Rakennuksen katolle asennettua tukiasemaa käytettiin 3. huhtikuuta 1973 kun Motorolan tutkimus- ja tuotekehitysjohtaja Martin Cooper soitti maailman ensimmäisen matkapuhelun.
Bibiro Ali Taher

Bibiro Ali Taher (s. 24. huhtikuuta 1988) on tšadilainen kestävyysjuoksija. 
Bibiro Ali Taher muutti 7-vuotiaana perheensä kanssa Tšadista Ranskaan, Hérouville-Saint-Clairiin. Hän opiskeli Ranskassa urheilustipendillä ja hänet pyydettiin mukaan Tšadin maajoukkueeseen. Ali Taher valittiin mukaan vuoden 2016 kesäolympialaisiin Rio de Janeiroon, jossa hän kilpaili naisten 5000 metrin juoksussa. Ali Taher toimi myös Tšadin joukkueen lipunkantajana kisojen avajaisissa. Ali Taher keskeytti 5000 metrin kisassa. Hän on työskennellyt Air Francen lentoemäntänä.
Manabu Saitō

Manabu Saitō (; s. 4. huhtikuuta 1990 Kawasaki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Saitō kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa. Hän on pelannut kuusi maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Hotaru Yamaguchi

Hotaru Yamaguchi (; s. 6. lokakuuta 1990 Nabari) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Yamaguchi kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2012. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa ja vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut 47 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Herra Ylppö &amp; EX

Herra Ylppö &amp; EX on Herra Ylpön yhtye, jonka hän perusti Joel Attilan ja Hamid Moeinin kanssa. Yhtyeen esikoisalbumi "Lovi" ilmestyy 7. helmikuuta 2020, ja esikoissingle "Parisängyn lakanat" on jo ilmestynyt. Yhtye on Ylpön aiempien yhtyeiden tyylistä poiketen poppia. Herra Ylppö &amp; EX on jonkin verran keikkoja tehnyt mutta nykyään yhtyeen jäsenet vaikuttavat Herra Ylpön tulevan soolomateriaalin taustalla. 
Lisäksi Herra Ylppö &amp; EX-yhtyettä on voitu kuulla myös taustayhtyeenä Herra Ylpön Vain elämää-biiseissä.
Toshihiro Aoyama

Toshihiro Aoyama (; s. 22. helmikuuta 1986 Kurashiki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Aoyama debytoi Japanin maajoukkueessa heinäkuussa 2013. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Brasiliassa. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut 12 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Naomichi Ueda

Naomichi Ueda (; s. 24. lokakuuta 1994 Uto) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ueda kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut 10 maaottelua.
Yū Kobayashi

Yū Kobayashi (; s. 23. syyskuuta 1987 Machida) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kobayashi debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2014. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2015 AM-kilpailuissa. Hän on pelannut 14 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Tsukasa Shiotani

Tsukasa Shiotani (; s. 5. joulukuuta 1988 Komatsushima) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Shiotani debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2014. Hän kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut seitsemän maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Gen Shōji

Gen Shōji (; s. 11. joulukuuta 1992 Kōbe) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura.
Shōji on pelannut suurimman osan seurajoukkueurastaan Japanissa, jossa hän on edustanut Kashima Antlersia, Gamba Osakaa ja tammikuusta 2024 alkaen Machida Zelviaa. Hän voitti Kashima Antlersin joukkueessa Japanin liigamestaruuden vuonna 2016 ja AFC:n mestarien liigan vuonna 2018. Hän siirtyi vuoden 2019 alussa ranskalaisseura Toulouseen mutta palasi helmikuussa 2020 takaisin Japaniin. Hän pelasi Ranskan Ligue 1:ssä 18 ottelua tammi-toukokuussa 2019 ja kaikissa niissä täydet minuutit. Jalkavammat pilasivat hänen seuraavan kautensa, ja hän pelasi syksyllä 2019 vain yhden Ligue 1 -ottelun.
Maajoukkueura.
Shōji debytoi Japanin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2015. Hän pelasi vuoden 2018 MM-kilpailuissa kolmessa ottelussa täydet minuutit. Hän on pelannut 20 A-maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin, joulukuussa 2017 Kiinaa vastaan.
Masaaki Higashiguchi

Masaaki Higashiguchi (; s. 12. toukokuuta 1986 Takatsuki) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Higashiguchi kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2015 AM-kilpailuissa. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa elokuussa 2015. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Manilan taistelu

Manilan taistelu voi tarkoittaa seuraavia taisteluja:
Sei Muroya

Sei Muroya (; s. 5. huhtikuuta 1994 Kumatori) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Muroya kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut yhdeksän maaottelua.
Hiroki Fujiharu

Hiroki Fujiharu (; s. 28. marraskuuta 1988 Higashiosaka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Fujiharu debytoi Japanin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2015. Hän on pelannut kolme maaottelua. Hän kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Ryōta Ōshima

Ryōta Ōshima (; s. 23. tammikuuta 1993 Shizuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ōshima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa syyskuussa 2016. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Shōya Nakajima

Shōya Nakajima (; s. 23. elokuuta 1994 Hachiōji) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nakajima kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2018. Hän on pelannut 18 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Musashi Suzuki

Musashi Suzuki (; s. 11. helmikuuta 1994 Montego Bay) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Suzuki kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa maaliskuussa 2019. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Kōsuke Nakamura

Kōsuke Nakamura (; s. 27. helmikuuta 1995 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Nakamura kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän kuului Japanin joukkueeseen myös vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Hän on pelannut neljä maaottelua.
Buea

Buea on kaupunki Kamerunissa ja maan englanninkieliseen osaan kuuluvan Sud-Ouestin maakunnan pääkaupunki. Buea sijaitsee Kamerunin länsiosassa, Kamerunvuoren itäisillä rinteillä. Kaupungissa oli vuoden 2005 väestölaskennassa 131 325 asukasta. Vuonna 2018 siellä arvioitiin asuvan noin 300 000 asukasta.
Bueassa toimii yksi Kamerunin englanninkielisistä yliopistoista, Buean yliopisto.
Buea kuuluu Ambazoniaksi kutsutulle alueelle, jolle englanninkieliset separatistit tavoittelevat itsenäisyyttä maan ranskankielisestä osasta. Vuonna 2018 Bueassa oli levottomuuksia ja yhteenottoja separatistien ja Kamerunin armeijan välillä.
Yōsuke Ideguchi

Yōsuke Ideguchi (; s. 23. elokuuta 1996 Fukuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Ideguchi kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2016, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän debytoi Japanin A-maajoukkueessa kesäkuussa 2017. Hän on pelannut 12 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
731 Lexington Avenue

731 Lexington Avenue (tunnetaan myös nimellä Bloomberg Tower) on vuonna 2004 valmistunut 55-kerroksinen pilvenpiirtäjä, joka sijaitsee New Yorkin Manhattanilla. Rakennuksessa on 105 asuinhuoneistoa, jotka tunnetaan nimellä One Beacon Court. Rakennuksessa sijaitsee mediayhtiö Bloombergin pääkonttori. 
Rakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 2001. Paikalla sijaitsi aiemmin vuonna 1992 konkurssiin menneen tavarataloketju Alexander’sin tavaratalo. Vuosia tyhjillään ollut tavaratalon rakennus purettiin vuonna 1999.
Genki Haraguchi

Genki Haraguchi (; s. 9. toukokuuta 1991 Kumagaya) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut vuodesta 2014 Saksassa, jossa hän on edustanut Hertha Berliniä, Fortuna Düsseldorfia, Hannover 96:ta, Union Berliniä ja tammikuusta 2023 alkaen Stuttgartia.
Maajoukkue.
Haraguchi debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2011. Hän pelasi vuoden 2018 MM-kilpailuissa kolme ottelua ja teki maalin neljännesvälierässä Belgiaa vastaan. Hän saavutti Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019 hopeaa. Hän on pelannut 74 maaottelua ja tehnyt niissä 11 maalia.
Genta Miura

Genta Miura (; s. 1. maaliskuuta 1995 Toyohashi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Miura debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut seitsemän maaottelua.
Kreetanselkova

Kreetanselkova ("Zelkova abelicea") on jalavakasvien (Ulmaceae) heimoon ja selkovien ("Zelkova") sukuun kuuluva kasvilaji. Lajia tavataan endeemisenä eli kotoperäisenä Kreikassa. Kreetanselkova on yleensä noin 3–5 metriä korkea puu, jonka kukat ovat vaaleita. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) luokittelee kreetanselkovan erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Valkoleukaheloahven

Valkoleukaheloahven ("Pseudanthias cooperi") tai valkoleukakoruahven on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota pidetään usein akvaariossa. Sitä tavataan luonnonvaraisena indopasifisella merialueella, jossa se elää tavallisesti 10–60 metrin syvyydessä, mutta joskus jopa 91 metrissä. Tavallisesti valkoleukakoruahven on 12 senttimetrin mittainen, ja se voi kasvaa enintään 14 senttimetrin mittaan.
Shō Sasaki (jalkapalloilija)

Shō Sasaki (; s. 2. lokakuuta 1989 Zama) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Sasaki debytoi Japanin A-maajoukkueessa syyskuussa 2018. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut kuusi maaottelua.
Kōya Kitagawa

Kōya Kitagawa (; s. 26. heinäkuuta 1996 Shizuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue.
Kitagawa debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2018. Hän saavutti AM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Jun’ya Itō

Jun’ya Itō (; s. 9. maaliskuuta 1993 Yokosuka) on japanilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Itō edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Stade de Reimsiä, johon hän siirtyi heinäkuussa 2022. Aiemmin hän edusti Euroopassa belgialaista KRC Genkiä.
Itō debytoi Japanin A-maajoukkueessa joulukuussa 2017. Hän saavutti hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019. Hän on ennen vuoden 2022 MM-kilpailuja pelannut 38 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia.
Takehiro Tomiyasu

Takehiro Tomiyasu (; s. 5. marraskuuta 1998 Fukuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Seurajoukkueura.
Tomiyasu siirtyi kotimaastaan belgialaisseura Sint-Truideniin tammikuussa 2018. Hän pelasi Belgian liigassa 38 ottelua ja teki yhden maalin marraskuussa 2018 Anderlechtia vastaan. Kesällä 2019 hän siirtyi italialaisseura Bolognaan, jossa hän pelasi 29 Serie A -ottelua kaudella 2019–2020 ja 31 ottelua seuraavalla kaudella. Maaleja hän teki avauskaudellaan yhden ja toisella kaudella kaksi. Kesällä 2021 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan Arsenaliin ehdittyään elokuussa pelata vielä yhden liigaottelun Bolognassa. Kahdella ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi kummallakin Arsenalissa 21 valioliigaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 22 valioliigaottelua, joista kymmenen avauskokoonpanossa ja teki kaksi maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua.
Tomiyasu sai polvivamman heinäkuun 2024 loppupuolella. Siitä toivuttuaan hän pelasi vaihtopelaajana kuusi minuuttia valioliigaottelussa Southamptonia vastaan lokakuun alussa. Vamma kuitenkin uusiutui ja vaati lopulta leikkauksen, eikä hän pelannut enää koko kaudella. Heinäkuussa 2025 Tomiyasu purki sopimuksensa Arsenalin kanssa.
Maajoukkueura.
Tomiyasu debytoi Japanin A-maajoukkueessa lokakuussa 2018. Hän saavutti hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2019, joissa pelasi kaikissa seitsemässä ottelussa. Hän pelasi Japanin kaikki kolme ottelua Copa Américassa 2019. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kolmessa ottelussa ja oli avauksessa neljännesvälierässä Kroatiaa vastaan. Aasian-mestaruuskilpailuissa 2023 hän pelasi neljä ottelua. Hän on pelannut 42 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.