tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kermestammi

Kermestammi eli parkkitammi ("Quercus coccifera") on yleensä pensasmainen tammi, joka kasvaa Välimeren alueella.
Ulkonäkö.
Kermestammi on ainavihanta, tyypillisesti alle kaksimetrinen pensas, mutta kasvaa joskus jopa kuusimetriseksi puuksi. Haaroo tiheästi muodostaen läpipääsemättömiä kasvustoja. Oksat ovat harmaita ja sileäkuorisia. Lehtiasento on vuorottainen; lehdet ovat soikeita tai pitkänomaisia, voimakkaan vihreitä, kiiltäväpintaisia ja kaljuja. Lehden reuna on terävän nirhalaitainen ja aaltoileva, pinta on kirkas ja kiiltävä.
Kermestammi on yksineuvoinen ja yksikotinen. Hedekukat ovat pieniä ja huomaamattomia ja kasvavat kapeissa kellertävissä norkoissa. Emikukat ovat yksittäin tai enintään kolmen ryhmissä. Hedelmä on yksisiemeninen terho, joka voi itää jo ennen putoamista. Lisäksi kasvi lisääntyy juuri- ja tyvivesojen avulla. Kukinta on huhti- tai toukokuussa, terhot kypsyvät seuraavana vuonna loppukesällä tai syksyllä.
Elinympäristö.
Kermestammi kasvaa kuivilla ja aurinkoisilla rinteillä suosien karuja, kivisiä ja kalkkipitoisia kasvupaikkoja, muttei ole kovin vaatelias maaperän suhteen. Viihtyy kuivassa ja lämpimässä ilmastossa, eikä kasvakaan yli tuhannen metrin korkeuteen. Sietää välimerenilmaston mantereisten alueiden alhaista sademäärä ja äärimmäisiä lämpötiloja, jotka voivat vaihdella pakkasasteista jopa neljäänkymmeneen celsiusasteeseen. Lisäksi se kasvaa tuulenpieksemillä jyrkänteillä ja rantakallioilla, joilla muut suvun lajit eivät selviä.
Korvaa rautatammen luontaisesti kuivemmille alueille siirryttäessä, mutta myös metsäpalojen ja elinympäristön köyhtymisen seurauksena. Tärkeä osa macchia ja garigue kasvillisuuksia, joilla se muodostaa kasvustoja yksinään tai muun muassa rannikkomännyn, välimerenmyrtin, kääpiöpalmun, katajan, mastiksipistaasin, oliivipuun ja parsojen seurassa.
Maija Kellokumpu

Kaisa Maria (Maija) Kellokumpu (15. helmikuuta 1892 Kuolajärvi – 18. marraskuuta 1935 Oulu) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi kotiseutuaan Lappia esittäviä maisemamaalauksia.
Kellokumpu oli talollisen tytär Kelloselän kylästä silloisesta Kuolajärven kunnasta (nykyinen Salla). Hänen vanhempansa olivat Hannu Kellokumpu (1861– 1929) ja Kaisa Reeta Matintytär Aatsinki (1862–1942), jotka kuuluivat Sallan saamelaisiin sukuihin. Hänen kotitalonsa, kievarinakin toiminut Kello-Hannu sijaitsi harjun korkeimmalla kohdalla.
Kellokummun lapsuus koostui pääasiassa pienempien sisarustensa huolehtimisesta ja talon askareisiin osallistumisesta. Verrattuna moniin muihin talollisten tyttäriin, hänellä oli helpompi arki, sillä äiti oli nuori ja isoäiti työkykyinen. Perheen tila oli vauras, ja apulainen sekä lisätyövoima olivat käytettävissä kiireisinä aikoina. Kestikievari ja seurat toivat vaihtelua Maijan ja kylän elämään. Kievari toimi yhteytenä ulkomaailmaan, ja kulkijat toivat mukanaan uutisia, uusia aatteita ja tapoja. Kelloselän kievari oli toiminnassa aina 1930-luvun puoliväliin saakka. Isoisä Hannu Kellokumpu sai herätyksen lestadiolaisseuroissa Torniossa ja käännytti palattuaan saarnoillaan suuren osan Kuolajärven väestöstä lestadiolaisuuteen.
Kellokumpu opiskeli Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä vuosina 1919–1920 ja palasi rahojen loputtua kotiinsa Kelloselkään. Hän elätti itsensä ompelijana ja maalasi vapaa-aikanaan, sillä Lapin syrjäseudulla ei ollut mahdollista elättää itseään taiteella. Hän piti yhden yksityisen taidenäyttelyn Oulussa vuonna 1924. Kun kotitila jaettiin perinnönjaossa isän kuoltua vuonna 1929, Kellokumpu joutui muuttamaan Kemijärvelle. Hän kuoli Oulun Diakonissalaitoksella 43-vuotiaana yllättäen puhjenneeseen sairauteen.
Kellokummun maalaukset esittävät enimmäkseen Lapin maisemia. Pääosa niistä syntyi Sallan alueella, mutta hän teki maalausmatkoja myös Petsamoon vuosina 1925 ja 1928 sekä Kuusamoon vuosina 1933 ja 1935. Hänen tuotteliain kautensa oli vuosina 1923–1928. Kellokummun tuotanto jäi hänen elinaikanaan lähes tuntemattomaksi. Suurin osa hänen teoksistaan päätyi lähiseudun yksityiskoteihin ja tuhoutui joko talvisodan alussa 1939 Kuolajärven pikaevakuoinnin yhteydessä tai Kemijärvellä Lapin sodassa 1944. Kaksi Kemijärven Säästöpankille kuulunutta maalausta, "Vanhaa Sallaa" (1926) ja "Poro vanhalla Sallatunturilla" (1927) lahjoitettiin 1990-luvulla Rovaniemen taidemuseon kokoelmiin. Ne on nykyään sijoitettu Rovaniemen kaupungintaloon.
Slovakian kansalliskirjasto

Slovakian kansalliskirjasto (, , lyh. SNL) on Martinin kaupungissa Slovakian pohjoisosassa toimiva maansa kansalliskirjasto. Nykyinen kansalliskirjaston päärakennus avattiin yleisölle vuonna 1975. Vuonna 2010 kirjaston kokoelmat käsittivät 4,7 miljoonaa dokumenttia.
Kansalliskirjaston keskeisenä taustajärjestönä oli vuonna 1863 perustettu, Slovakian kulttuurin puolesta toimiva "Matica slovenská" -järjestö. Vasta vuonna 2000 Slovakian kansalliskirjastosta tehtiin tästä kulttuurijärjestestöstä riippumaton organisaatio.
Päärakennuksensa ohella kansalliskirjaston fyysisiä toimipaikkoja ovat kirjallisuusmuseot Martinissa, Brodzanyssa ja Oponicessa.
The Death of Stalin

The Death of Stalin on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut brittiläis-ranskalainen poliittinen satiiri ja komediaelokuva, jonka on ohjannut Armando Iannucci. Elokuva kertoo Neuvostoliiton johtajan Josif Stalinin kuoleman jälkeen syntyneestä valtataistelusta vuonna 1953. Elokuva perustuu Fabien Nuryn ja Thierry Robinin sarjakuvaromaaniin "La mort de Staline". Sen pääosissa ovat Steve Buscemi, Simon Russell Beale, Paddy Considine, Rupert Friend, Jason Isaacs, Michael Palin, Andrea Riseborough ja Jeffrey Tambor.
"The Death of Stalin" sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 2017. Teatteriensi-illan se sai Britanniassa 20. lokakuuta 2017. Elokuvan oli määrä saada ensi-iltansa Venäjällä 25. tammikuuta 2018, mutta ennen ensi-iltaa kulttuuriministeriö asetti sille levityskiellon, sillä elokuvan sanottiin sisältävän ääriajattelua ja loukkaavan toisessa maailmansodassa taistelleita venäläisiä. Elokuva kiellettiin myös Kazakstanissa ja Kirgisiassa. Armenia oli ainoa Euraasian talousliiton jäsenvaltio, joka salli elokuvan, ja se tuli ensi-iltaan kahteen elokuvateatteriin Jerevanissa 25. tammikuuta 2018
Suomessa "The Death of Stalin" sai ensi-iltansa 4. toukokuuta 2018.
Maissit

Maissit ("Zea") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi kuusi lajia. Vaikka suku on lajilukumäärältään pieni, on sen taloudellinen merkitys kuitenkin suuri, sillä sukuun kuuluu yksi maailman viljellyimmistä ravintokasveista: viljamaissi eli maissi ("Zea mays").
Para llenarme de ti

Para llenarme de ti on Ramónin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa Turkin Istanbulissa. 
Koska Espanja kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 24. maan joukosta sijalle 10. 
Lähteet.
Brujería (kappale)

Brujería on Son de Solin esittämä kappale, jolla se edusti Espanjaa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa Ukrainan Kiovassa.
Koska Espanja kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 24. maan joukosta sijalle 21. 
Lähteet.
¿Qué voy a hacer sin ti?

¿Qué voy a hacer sin ti? () on Mikel Herzogin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Birminghamissa. Laulun on kirjoittanut Alberto Estébanez sekä Mikel Herzog itse.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kuudenneksitoista 21 pisteellä. 
Lähteet.
Se eu te pudesse abraçar

Se eu te pudesse abraçar on Alma Lusan esittämä kappale, jolla se edusti Portugalia vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Birminghamissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdenneksitoista 36 pisteellä.
Velimatti Honkanen

Velimatti Honkanen (s. 1. lokakuuta 1968 Nummi) on suomalainen journalisti, joka on työskennellyt pitkään "Tekniikan Maailma" -lehdessä, myös lehden päätoimittajana.
Honkanen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1993. Hän toimi valmistuttuaan suunnittelijana 1993–1996, "Tekniikan Maailman" avustaja hän oli ollut jo vuodesta 1989. Lehden autotoimittajaksi hän tuli vuonna 1996 ja työskenteli lehden toimituspäällikkönä 1996–2008. Vuonna 2009 Honkanen nimitettiin "Tekniikan Maailman" päätoimittajaksi. Otavamedian TM-lehtiperheen, johon kuuluvat paitsi "Tekniikan Maailma", myös "TM Rakennusmaailma" ja niiden vironkieliset versiot sekä "Vauhdin Maailma", päätoimittaja Honkanen oli vuoteen 2015 asti. Hän siirtyi tuolloin "Tekniikan Maailman" Ajoneuvot ja liikenne -osaston toimituspäälliköksi.
POST-

POST- on yhdysvaltalaisen pop-punk-artisti Jeff Rosenstockin neljäs studioalbumi, jonka julkaisi Polyvinyl Records ja Quote Unquote Records 1. tammikuuta 2018. 10% albumin tuotosta Bandcamp -musiikkisivustolla lahjoitettiin "Save Puerto Rico" -hyväntekevyyskampanjalle. Hiro Tanaka kuvasi albumin kansikuvan. 
Jeff kirjoitti albumin sanoitukset asuntovaunussa East Durhamissa, Catskillissä sijaitsevassa pienessä kylässä vuoden 2017 alussa, muutama päivä Donald Trumpin presidentin virkaan tulosta. Hän nauhoitti albumin yhdessä viikossa Jack Shirleyn kanssa. Albumin yksi iso teema on politiikka, joka tulee esille USA -kappaleessa.
Benjamin Laustiola

Benjamin Erland Laustiola (s. 19. huhtikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, kolumnisti ja kirjailija.
Elämä ja ura.
Benjamin Laustiola opiskeli teatteritaiteita Suomen teatterikorkeakoulussa vuosina 1991–1995, minkä jälkeen hän on työskennellyt vapaana taiteilijana. Hän on näytellyt monissa teattereissa, kuten Lilla Teaternissa Helsingissä, Totalteatretissa Norjassa, Ruotsissa Tukholman Finska Teaternissa ja Växjon Regionteaterissa, sekä toiminut käsikirjoittajana.
Laustiola on toiminut kolumnistina ruotsinkieliselle Hufvudstadsbladet-sanomalehdelle julkistaessaan sinne omia taksiaiheisia kirjoituksia. Vuonna 2011 hän julkaisi kirjoituksista pakinakokoelman nimeltä "Lindgren-Taxichaufför". Laustiolalla on omakohtaista kokemusta taksinkuljettajan työstä. Laustiola on lisäksi kirjoittanut rikos- ja jännitysromaaneja. Hänen rikosromaanien aiheina ovat muun muassa prostituutio, pornografia ja uhkapelit.
Laustiola on näytellyt muun muassa tunnetuissa nuorten draamasarjassa "Mikset sä soita?" ja epookkidraamassa "Hovimäki". Åke Lindmanin sotakuvauksessa "Etulinjan edessä" hän näytteli Mangsia.
Taiteellisen uransa ohella Laustiola on pelannut käsipalloa mestaruussarjassa. Joulukuussa 2002 hänelle syntyi esikoistytär.
Hehku (kauppaketju)

Hehku oli Kesko Oyj:n ja Oriola Oyj:n omistama hyvinvointialan vähittäiskauppaketju, jonka ensimmäiset myymälät avattiin maaliskuussa 2018. Tappiolliseksi osoittautunut toiminta lopetettiin jo vuoden kuluttua, maaliskuun lopussa 2019.
Hehkun ensimmäisten myymälöiden piti aueta jo syksyllä 2017, mutta aikataulu viivästyi Oriolan toiminnanohjausjärjestelmästä johtuvien toimitusvaikeuksien vuoksi. Vuonna 2018 Hehku ehti avata 19 myymälää, ensimmäiset Helsingin Forumissa ja Vantaan Koivukylässä. Maaliskuussa 2018 myymälät avattiin Helsingin Eastoniin, Vantaan Tammistoon, Tampereen Kuninkaankulmaan, Raision kauppakeskus Myllyyn, Oulun Pekurinkulmaan ja Ideaparkiin, Helsingin kauppakeskus Ruoholahteen, Turun Länsikeskukseen, Tampereen Turtolaan, Nokian K-Citymarketiin, Kuopion kauppakeskus Matkukseen ja Päivärintaan. Maaliskuun 2018 lopulla myymälät tulivat Jyväskylän Forumiin ja Keljoon, ja Seinäjoen Jouppiin. Huhtikuussa 2018 avattiin myymälä Turun kauppakeskus Skanssissa.
Hehkulla oli tavoitteena laajentua koko maan kattavaksi sadan myymälän verkostoksi. Vuoden 2018 marraskuussa kerrottiin liiketoiminnan päässeen alkuun odotettua hitaammin ja joidenkin liikepaikkojen, kuten Helsingin Eastonin, osoittautuneen toimimattomiksi. Myös myymälöiden määrä oli jäänyt 19:ään aikataulun mukaisesta 30:stä. Pari viikkoa myöhemmin ilmoitettiin koko henkilöstöä koskevien yt-neuvottelujen aloittamisesta ja lakkautuspäätös vahvistettiin 19. joulukuuta 2018.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten supersuurpujottelu

Miesten supersuurpujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 22. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Norjan Kjetil Jansrud ennen Yhdysvaltojen Andrew Weibrechtia. Pronssin jakoivat Kanadan Jan Hudec ja Yhdysvaltain Bode Miller.
Kyseessä oli neljäs kerta peräkkäin, kun norjalainen laskija voitti supersuurpujottelun olympiakultaa: Kjetil André Aamodt voitti 2002 ja 2006, Aksel Lund Svindal voitti vuonna 2010. Kyseessä oli Jansrudin kisojen toinen mitali ja Millerin uran kuudes olympiamitali.
Millerista tuli mitalin myötä vanhin mitalin voittanut alppihiihtäjä sekä toiseksi menestynein yhdysvaltalainen talvikisojen historiassa yhdessä kaukalopikaluistelija Bonnie Blairin kanssa.
Lähtökohdat kilpailuun.
Alppihiihdon maailmancup kausi 2013–2014 oli nähnyt neljä supersuurpujottelukilpailua: Norjan Aksel Lund Svindal voitti 1. joulukuuta Lake Louisessa ja 20. joulukuuta Val Gardenassa, Sveitsin Patrick Küng voitti 7. joulukuuta Beaver Creekissä ja Sveitsin Didier Défago voitti 26. tammikuuta Kitzbühelissä.
Kilpailun lähtöpaikka oli 1592 metrin korkeudessa "Small Panin" ja "Russian Trampolinen" välissä. Kilpailupäivänä sää oli osittain pilvinen: parempien sääolojen toivossa lähtöä aikaistettiin tunnilla kello kymmeneksi.
Chung Hyeon

Chung Hyeon (s. 19. toukokuuta 1996 Suwon) on eteläkorealainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 19 huhtikuussa 2018.
Chung eteni vuonna 2013 Wimbledonin poikien kaksinpelin loppuotteluun. Ammattilaiseksi hän siirtyi vuonna 2014. Grand Slam -debyyttinsä hän teki Wimbledonissa 2015. Vuonna 2017 hän voitti Milanossa tulevaisuuden tähtien ATP-turnauksen.
Australian avoimissa 2018 Chung eteni välieriin, missä joutui luovuttamaan Roger Federeriä vastaan ottelun toisessa erässä. Ennen turnausta maailmanlistan sijalla 58 ollut Chung voitti turnauksessa muun muassa maailmanlistan sijalla neljä olleen Alexander Zverevin sekä turnauksen kuusinkertaisen voittajan Novak Đokovićin.
Los Alfaquesin räjähdys

Los Alfaquesin räjähdys tapahtui 11. heinäkuuta 1978 noin kello 14.30, kun nesteytettyä propyleeniä kuljettanut säiliöauto suistui tieltä ja räjähti Los Alfaquesin leirintäalueen vieressä Alcanarissa Tarragonan maakunnassa, Espanjassa. Räjähdyksessä ja sitä seuranneessa tulipalossa kuoli heti noin 150 ihmistä. Kaikkiaan onnettomuudessa kuoli lopulta 215 ihmistä. Lisäksi yli 200 ihmistä loukkaantui, heistä 65 vakavasti ja osa pysyvästi.
Onnettomuus.
Onnettomuuspäivän aamuna, noin kello 10, kuljettaja Francisco Imbernón Villena ajoi Cisternas Reunidas S.A. -yhtiön omistaman säiliöauton (rekisterikilpi M-7981-R) Enpetrolin jalostamolle Tarragonassa. Vuonna 1973 valmistetun auton säiliössä ei ollut varoventtiiliä. Autoon alettiin kuormata propyleeniä noin kello 11. Säiliöauton maksimikuorma oli 19 350 kilogrammaa, mutta jalostamolla siihen kuormattiin yli 4 000 kiloa sallittua määrää enemmän propyleeniä. Cisternas Reunidas ei ollut kouluttanut Imbernónia vaarallisten aineiden kuljettamiseen, eikä hänen mukanaan ollut apumiestä.
Lastauksen jälkeen Imbernón lähti matkaan kohti Puertollanoa. Päivä oli kesäisen kuuma, ja korkea lämpötila (28 °C) kasvatti säiliön painetta. Kaksi tuntia lähdön jälkeen rekka suistui tieltä, törmäsi leirintäalueen muuriin ja räjähti. Leirintäalueen suurin sallittu henkilömäärä oli 260, mutta onnettomuuden aikaan siellä arveltiin olleen noin tuhat ihmistä, heistä useimmat turisteja Ranskasta, Saksasta, Belgiasta ja Britanniasta. Räjähdys tuhosi kaiken 300 metrin säteeltä ja räjäytti myös suurimman osan leirintäalueen käyttäjien omista kaasupulloista. Paineaalto lennätti osan ruumiista mereen.
Kaoottiseen pelastusoperaatioon osallistui kansalliskaartin, paikallispoliisin, palomiesten, Punaisen ristin, sotilaiden, ambulanssien ja helikopterien lisäksi paikallisia, jotka kuljettivat autoillaan ihmisiä sairaaloihin, sekä alueella lomailemassa olleita lääkäreitä. Pelastusoperaatiota vaikeutti kielimuuri turistien ja pelastajien välillä sekä kaaos, joka syntyi ihmisten yrittäessä etsiä kateissa olevia läheisiään.
Tieltä suistumisen epäiltiin johtuneen rengasrikosta, joka sytytti samalla pienen tulipalon.
Downsizing

Downsizing on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen science fiction -draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Alexander Payne. Sen pääosissa ovat Matt Damon, Christoph Waltz, Hong Chau ja Kristen Wiig.
"Downsizing" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 30. elokuuta 2017. Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 22. joulukuuta 2017 ja Suomessa 12. tammikuuta 2018.
Guilherme Bentes

Guilherme Frederico Feria Bentes (s. 10. kesäkuuta 1973 Lissabon) on portugalilainen judon MM-mitalisti.
Bentes saavutti Pariisin MM-kilpailuissa 1997 pronssia 71 kg:n painoluokassa. Hävittyään välierässä japanilaiselle Kenzo Nakamuralle hän kukisti pronssiottelussa Jorma Korhosen. Atlantan olympialaisissa 1996 hän voitti samassa painoluokassa yhden ja hävisi yhden ottelun sijoittuen jaetulle 17. sijalle. EM-kilpailuissa hän oli viides 71-kiloisissa 1997 ja seitsemäs 73-kiloisissa 1998.
Bentes voitti opiskelijoiden maailmanmestaruuden 73 kg:n sarjassa 1998 ja sai hopeaa 71-kiloisissa 1996. Hän saavutti maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa yhden turnausvoiton, yhden kakkossijan ja neljä kolmossijaa. Hän voitti aikuisten tasolla viisi Portugalin-mestaruutta.
Vietnamin tasavallan ilmavoimat

Vietnamin tasavallan ilmavoimat oli entisen Vietnamin tasavallan eli Etelä-Vietnamin asevoimien puolustushaara. Ilmavoimat perustettiin vuonna 1955 ja se otti osaa Vietnamin sotaan vaihtelevalla menestyksellä.
Historia.
Vietnamin tasavallan ilmavoimat perustettiin vuonna 1955 ja se sai ensimmäiset lentokoneensa Ranskalta. Alkuperäiseen kalustoon kuului 28 Grumman F8F Bearcat -hävittäjää, 25 Douglas C-47 Skytrain-kuljetuskonetta ja 60 Cessna O-1 Bird Dog -tiedustelukonetta. Vahvuudeltaan ilmavoimat olivat 3 500 sotilasta. Kolme vuotta myöhemmin Yhdysvalloista saatiin Douglas AD-6 Skyraider -hävittäjäpommittajia ja North American T-28 Trojan -koneita. Ennen vuotta 1964 ilmavoimat olivat kuitenkin kaiken kaikkiaan pienet ja ne menestyivät huonosti Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman kiihtyessä vuosina 1963 ja 1964. Ilmavoimien kehitystä oli laimminlyöty ja esimerkiksi koulutettujen lentäjien määrä oli vähäinen, minkä lisäksi ilmaiskujen toteuttaminen oli tehty hankalaksi. Maakohteita vastaan hyökkäämiselle tarvittiin lupa korkeilta tahoilta päällystössä, mikä teki iskuista nopeasti liikkuvia sissejä vastaan hankalaa. Maavoimien komentajat eivät myöskään arvostaneet ilmavoimia, eivätkä he esimerkiksi pyytäneet tukea omille operaatioilleen ilmavoimilta.
Ilmavoimia alettiin laajentaa Yhdysvaltojen tuella vuoden 1964 jälkeen. Douglas A-1 Skyraider -koneet korvasivat tehottomina pidetyt T-28 -koneet. Vuonna 1964 ilmavoimiin kuului 8 400 sotilasta ja yhteensä 190 lentokonetta. Vuonna 1968 samat luvut olivat kasvaneet 16 000 sotilaaseen ja 398 lentokoneeseen. Vietnamin tasavallan ilmavoimat osallistuivat Yhdysvaltain ilmavoimien kanssa operaatio Rolling Thunderin toteuttamiseen, jonka aikana tehtiin ilmaiskuja kohteisiin Pohjois-Vietnamissa. Operaation alkaessa 2. maaliskuuta 1965 104 amerikkalaista konetta iski Pohjois-Vietnamiin ja 19 etelävietnamilaista hävittäjäpommittajaa isku Quân Khên laivastotukikohtaa vastaan. Vuoteen 1968 mennessä Vietnamin tasavallan ilmavoimat toteutti 25 % kaikista Etelä-Vietnamin rajojen sisällä toteutetuista ilmaiskuista.
Vietnamin sodan loppupuolella Yhdysvallat aloitti niin sanotun vietnamisaation, jonka tavoitteena oli antaa vastuu sodasta Etelä-Vietnamille. Operaatio Enhance lisäsi Vietnamin tasavallan ilmavoimien vahvuutta paperilla. Sen sotilaiden määrä vuonna 1972 oli 49 454 ja budjetti 542,8 miljoonaa dollaria. Tästä huolimatta kommunistien käynnistäessä viimeisen hyökkäyksensä etelää vastaan Vietnamin tasavallan ilmavoimat romahtivat. Yhdysvaltain kongressi oli vuosina 1974 ja 1975 rajoittanut Vietnamiin virtaavan rahan määrää, mikä teki esimerkiksi varaosien hankinnasta vaikeaa. Ilmavoimat ei myöskään koskaan saanut aikaiseksi tehokasta huoltojärjestelmää. Pohjois-Vietnamin joukkojen etelään tuomat Strela-2-ohjukset tekivät kaiken lisäksi ilmaiskuista aikaisempaa vaarallisempia.
Nuno Delgado

 
Nuno Miguel Delgado (s. 27. elokuuta 1976 Santarém) on portugalilainen judon Euroopan-mestari ja olympiamitalisti.
Delgado saavutti Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssia 81 kg:n painoluokassa. Hävittyään välierissä eteläkorealaiselle Cho In-Chulille hän kukisti pronssiottelussa Uruguayn Alvaro Paseyron. Ateenan olympialaisissa 2004 hän karsiutui samassa painoluokassa ensimmäisen ottelun jälkeen. 
Delgado voitti Euroopan-mestaruuden 81 kg:n sarjassa Bratislavassa 1999. Loppuottelussa hän kukisti alankomaalaisen Maarten Arensin. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Düsseldorfissa 2003 hävittyään finaalissa Sveitsin Sergei Aschwandenille. Hän sijoittui 81-kiloisissa lisäksi viidenneksi Birminghamin MM-kilpailuissa 1999 ja Mariborin EM-kilpailuissa 2002.
Delgado saavutti hopeaa EM-joukkuekilpailussa 2001. Hän saavutti opiskelijoiden MM-kilpailuissa pronssia 81-kiloisissa 1998. Hän saavutti maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän voitti aikuisten tasolla kuusi Portugalin-mestaruutta.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – miesten suurpujottelu

Miesten suurpujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 19. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Yhdysvaltojen Ted Ligety ennen Ranskan Steve Missillieriä ja Alexis Pinturaultta.
Olympiakulta oli Ligetyn uran toinen ja ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa suurpujottelun voitti ei-eurooppalainen alppihiihtäjä.
Ligety johti kilpailua ensimmäisen kierroksen jälkeen ja onnistui pitämään johtonsa, vaikka olikin toisella kierroksella vasta 14. nopein. Toiseksi tullut Missillier oli toisen kierroksen nopein, oltuaan ensimmäisellä kierroksella kymmenes. Missillierille ja Pinturaultille olympiamitalit olivat heidän ensimmäisensä.
Tšekkiläinen Ondřej Bank teki maansa olympiahistoriaa olemalla kilpailussa viides: kyseessä oli Tšekin paras sijoitus alppihiihdossa. Kilpailussa sijalle 57 jäänyt Luke Steyn teki myös olympiahistoriaa, ollen ensimmäinen zimbabwelainen joka osallistui talviolympialaisiin.
Lähtökohdat kilpailuun.
Kilpailin lähtöpiste oli 1370 metrin korkeudessa juuri "Big Panin" yläpuolella. Kilpailun ensimmäinen kieros alkoi kello 11:00 ja toinen kierros kello 14:30 paikallista aikaa.
Yhdysvaltojen Ligety lähti kilpailuun ennakkosuosikkina: hän oli voittanut lajin maailmancupin kahdesti ja johti kauden 2013-2014 maailmancupia voitettuaan kolme kauden viidesti osakilpailusta. Ennakkoon Ligetyn suurimmat haastajat olivat Itävallan Marcel Hirscher, Saksan Felix Neureuther, Ranskan Pinturault ja Norjan Kjetil Jansrud. Neureuther kilpaili kuitenkin loukkaantuneena, sillä hän oli ollut auto-onnettomuudessa vain muutamaa päivää aiemmin.
Kratos (videopelihahmo)

Kratos on "God of War" -pelisarjan päähenkilö, joka perustuu mytologian hahmoon Kratos.
Hahmon ensiesiintyminen oli pelissä "God of War" (2005). Hahmo on vieraillut myös muissa peleissä kuten "Mortal Kombat" ja "".
Hahmo on alkujaan spartalaissoturi, jonka tunnusomainen ase on käsiin kahlitut terät. Hahmolla on tunnusomaisesti maalattuna punainen raita kasvoilla ja rintakehässä.
Vuonna 2018 julkaistussa "God of War" -pelissä Kratoksen ääninäyttelijä on Christopher Judge. Vuoden 2011 Guinnes World Records Gamer's Editionissa Kratos oli 50 parhaan videopelihahmon listalla sijalla 9.
Haldenstein

Haldenstein on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa Plessurin hallintoalueella. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 1 030 vakinaista asukasta. 
Sijainti.
Haldenstein sijaitsee Reinin laaksossa, joen länsipuolella. Haldenstenin kylä sijaitsee pari kilometriä Churin kaupungin keskustasta pohjoiseen. Kylä on vajaan 600 metrin korkeudessa Calandavuorten juurella. 
Historiaa.
Haldenstein on tunnettu linnoistaan. Reinin varren kylässä on ollut kolme puolustuslinnaa: Haldensteinin linna, Lichtensteinin linna ja Grottensteinin linna
Liikenne.
Haldensteiniin on silta Reinin yli idästä. Reinin itärannalla, Churin kunnan alueella, on Haldensteinin rautatieseisake Rhätische Bahnin Landquart–Chur-radan varrella. Myös moottoritie A13 ja SBB:n Sargans–Chur-rata kulkevat Reinin itärannalla.
Tunnettuja kyläläisiä.
Arkkitehti Peter Zumthorilla on ollut suunnittelutoimisto Haldensteinissa vuosikymmenten ajan
Sunwebs

Sunwebs on Mike Koskisen esikoislevy vuodelta 1976.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mike Koskinen.
Tarja Hurme

Tarja Helena Hurme (s. 8. elokuuta 1956 Helsinki) on suomalainen entinen päätoimittaja ja julkaisujohtaja. Hurme toimi "Seuran" päätoimittajana vuodesta 2015. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2018.
Hurme valmistui ylioppilaaksi 1976 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1981. 1980-luvulla hän työskenteli "Jaana-lehden" toimittajana (1981–1982) ja "YV"-lehden toimittajana (1982–1983), toimitussihteerinä (1983–1986) ja toimituspäällikkönä (1986–1988). Hurme oli "Makasiinin" toimituspäällikkö 1988–1989 ja päätoimittaja 1989–1990.
1990-luvulla Hurme työskenteli päätoimittajana "Katso"-lehdessä (1990–1991), "Kotilääkärissä" (1991–2000) ja "Elämänhalu"-lehdessä (1997–2000). Hän toimi päätoimittajana myös Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n terveyslehtiryhmässä (1998–2000), "Avotakassa" (2000–2001) ja "ET-lehdessä" (2001-2008). Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n julkaisujohtajaksi hänet nimitettiin 2008.
Hurmeen luottamustehtäviin on kuulunut Aikakauslehtien päätoimittajat ry:n hallituksen jäsenyys (1991–1993), Kotilieden kummikerhon hallituksen jäsenyys (1995–1999) ja Julkisen sanan neuvoston jäsenyys (2002–2004). Hän sai Julius-palkinnon vuonna 1999.
Itä–Länsi-ottelu 1966

Vuoden 1966 Pesäpallon miesten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 11. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 32. Itä-Länsi-ottelu ja 25. joka pelattiin Helsingissä. Helsingissä pelattiin nyt 11. kerran peräkkäin, Katsojamääräksi ilmoitettiin 6415. Markus Lakaniemi esiintyi Itä-Länsi -ottelussa kahdeksannen kerran, nyt vaihtopelaajana, Paavo Hietanen pelasi viidennen Itä-Länsi -ottelunsa, joka jäi myös hänen viimeisekseen. Veikko Keskitalolle ottelu oli neljäs ja hänet nähtiin näissä ympyröissä vielä useasti myöhemminkin.
Yhdeksäs nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Varkaudessa ja se päättyi Lännen 3–15 voittoon.
Naisten Itä–Länsi-ottelu pelattiin kuudennen kerran. Lapualla 18.9. pelattu ottelu päättyi Lännen voittoon juoksuin 3–12.
Miesten Itä-Länsi.
Avausheiton suoritti Kenraaliluutnantti Yrjö Keinonen.
Juoksulista.
Länsi aloitti sisällä.
Antes do adeus

Antes do adeus on Célia Lawson esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa jaetulle viimeiselle sijalle yhdessä Norjan kanssa saamatta yhtään pistettä.
Sin rencor

Sin rencor on Marcos Llunasin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kuudenneksi 96 pisteellä. 
Lähteet.
Como tudo começou

Como tudo começou on Rui Bandeiran esittämä kappale, jolla hän edusti Portugalia vuoden 1999 Eurovision laulukilpailussa Israelin Jerusalemissa. 
Kappale sai Euroviisuissa 12 pistettä ja sijoittui 23 maan joukosta sijalle 21.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten pujottelu

Naisten pujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 21. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Yhdysvaltojen Mikaela Shiffrin ennen Itävallan Marlies Schildiä ja Kathrin Zetteliä. Pujottelu oli olympialaisissa viimeinen naisten alppilaji.
18-vuotiaasta Shiffrinistä tuli pujottelun olympiahistorian nuorin voittaja. Hänestä tuli myös nuorin yhdysvaltalainen alppihiihdon olympiamitalisti ja ensimmäinen pujottelumitalisti sitten vuoden 1972 ja Barbara Cochranin.
Hopealle tullut Schild teki myös olympiahistoriaa, sillä hän on ensimmäinen nainen joka voitti pujottelumitalin kolmissa olympialaisissa. Edelliset mitalit tulivat Torinosta 2006 (pronssi) ja Vancouverista 2010 (hopea). Mitali oli hänen uransa neljäs (hopeaa alppiyhdistetyssä Torinosta), mikä on jaettu Itävallan alppihiihdon ennätys yhdessä Hermann Maierin, Stephan Eberharterin ja Benjamin Raichin kanssa.
Lähtökohdat kilpailuun.
Kilpailun ensimmäinen kieros alkoi kello 16:45 ja toinen kierros kello 20:15 paikallista aikaa.
Alppihiihdon maailmancup kausi 2013–2014 oli nähnyt kuusi pujottelua: Shiffrin oli voittanut kolme, Schild kaksi ja Ruotsiin Frida Hansdotter viimeisen kilpailun ennen olympialaisia. Kilpailusta ennakoitiin 18-vuotiaan Shiffrinin ja 32-vuotiaan Schildin välistä kamppailua.
Taistelun lähtökohdat olivat selvät: Shiffrin oli voittanut maailmanmestaruuden 2013 ja pujottelun maailmancupin kaudella 2012–2013, kun taas Schild oli voittanut maailmanmestaruuden 2011 ja pujottelun maailmancupin kausina 2010–2011 ja 2011–2012. Schild oli kuluneen kauden aikana ohittanut Vreni Schneiderin eniten pujottelukilpailuja voittaneena naisena.
Karjalainen Nuorisoliitto

Karjalainen Nuorisoliitto on karjalaisen ja karjalaisuudesta kiinnostuneen nuorison valtakunnallinen harrastus- ja kulttuurijärjestö. Se on perustettu vuonna 1980, ja sillä on lähes 30 jäsenseuraa ympäri maata. Liitto järjestää kursseja, tapahtumia ja matkoja luovutettuun Karjalaan. Liiton toimisto on Helsingin Kannelmäessä.
Toiminta.
Tuunaa mun perinne on alkujaan Karjalaisen Nuorisoliiton valokuvahaaste, johon he haastoivat osallistujia mukaan, kun suomalainen kansallispuku täytti 130 vuotta 5.8.2015. Karjalainen nuorisoliitto haastoi osallistujia tuomaan ja tuunaamaan perinnettä nykyaikaan ja jakamaan aiheeseen liittyviä kuvia sosiaalisessa mediassa aihetunnisteella #tuunaamunperinne. Tuunaa mun perinne tarkoittaa myös esimerkiksi kansallispuvun osan tai osien käyttämistä osana muuta pukeutumista sekä kansallispukujen materiaaleihin, kaavoituksiin ja tekniikoihin jollakin tapaa perustuvia kokonaan uusia tuotteita. Kaikki kansallispukuja käyttävät eivät pidä kansallispukujen yhdistämistä muuhun pukeutumiseen sopivana kun taas toisten mielestä kysymys on perinteen pitämisestä elävänä.
Talous.
Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille:
August Alho

August Aleksander Alho, sukunimi vuoteen 1887 "Johansson" (12. elokuuta 1867 Turku – 9. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin johtaja ja oppikirjojen tekijä. 
Alhon vanhemmat olivat muurari, vuokraaja August Wilhelm Johansson ja Fredrika Palm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun yksityislyseosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890.
Alho oli Rauman opettajaseminaarissa lehtori 1900–1913 ja seminaarin johtaja 1913–1934. Hän toimi myös Rauman yhteislyseon opettajana ja rehtorina 1909–1913. Lisäksi hän toimi raumalaisen Länsi-Suomi-lehden avustajana ja toimittajana 1906–1932. Alho oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1908–1922 ja puheenjohtaja 1920–1922.
August Alho oli naimisissa vuodesta 1896 Hanna Elisabet Blomqvistin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian tohtori, Suomen Pankin osastopäällikkö Keijo Alho.
Bol (Tšad)

Bol on kaupunki Tšadissa. Se sijaitsee osittain kuivuneen Tšadjärven rannalla 330 kilometriä N’Djamenasta maanteitse pohjoiseen. Kaupungissa on 36 000 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kaupunki on Lacin alueen hallinnollinen keskus. Seudun asukkaat ovat etupäässä budumoja, kanureja ja kanembuja.
Vanadiini(IV)kloridi

Vanadiini(IV)kloridi eli vanadiinitetrakloridi (VCl4) on vanadiinin ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä, muiden vanadiiniyhdisteiden valmistukseen ja tekstiilien värjäyksessä.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa vanadiini(IV)kloridi on punaisenruskeaa nestettä. Yhdiste reagoi hyvin helposti veden kanssa ja hydrolysoituu. Yhdiste on epästabiili ja hajoaa hitaasti vanadiinitrikloridiksi ja klooriksi. Vanadiini(IV)kloridi liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Se myös muodostaa komplekseja esimerkiksi pyridiinin kanssa. Yhdiste on myrkyllistä.
Valmistus ja käyttö.
Vanadiini(IV)kloridia valmistetaan klooraamalla vanadiinia, vanadiinikarbidia, vanadiinikarbonitridia tai vanadiinisilisidia. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muita vanadiiniyhdisteitä, orgaanisen kemian synteeseissä fenolien hapettavissa kytkentäreaktioissa ja fiksatiivina tekstiilien värjäyksessä.
Colgado de un sueño

Colgado de un sueño on Serafín Zubirin esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2000 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Tukholmassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 24. maan joukosta sijalle 18. 18 pisteellä. 
Lähteet.
Dile que la quiero

Dile que la quiero on David Civeran esittämä kappale, jolla hän edusti Espanjaa vuoden 2001 Eurovision laulukilpailussa Tanskan Kööpenhaminassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa 76 pisteellä 23 maan joukosta sijalle 6. 
Lähteet.
Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku

Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku on maantieteellisesti pohjoispohjalainen kansallispuku, koska sen käyttöalueita ovat Haapajärvi ja Reisjärvi. Kulttuurillisesti puku on kuitenkin keskipohjalainen, koska Haapajärvi ja Reisjärvi kuuluivat kansanpukujen aikaan silloiseen Kalajoen pitäjään. Puvun esikuva-aineisto on laajasti pohjalainen; puku perustuu muun ohella perukirja-aineistoon ja C.P. Elfströmin Oulussa maalaamaan akvarelliin vuodelta 1808. Haapajärven ja Reisjärven naisen kansallispuvusta on kaksi eri versiota: tarkistamaton ja kokonaan uusi mallipuku. Haapajärven ja Reisjärven miehen kansallispukua ei ole.
Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku.
Puvun tilasivat Haapajärvi-Seura ja Reisjärven kotiseutuyhdistys. Vuonna 1968 julkaistun puvun suunnittelivat Annikki Vormala ja Hilkka Vilppula, pukuun kuuluvat punasävyinen hame, punaruskea liivi, siniharmaa valkoraitainen esiliina, koppamyssy, paljinsolki, avainkoukku ja kaulukseton kimononuttu.
Haapajärven ja Reisjärven mallipuku.
Yllä mainittu Haapajärven ja Reisjärven kansallispuku on koottu kokonaan uudelleen vuonna 1997 Keski-Pohjanmaan nuorisoseura ry:n pyynnöstä. Puvun ohjeita ja tarvikkeita myy Haapajärven käsityökeskus. Keski-Pohjanmaan nuorisoseura vuokraa pukua. Puku on seuraavanlainen:
Päähine on aikuisilla naisilla tykkimyssy. Koppa on päällystetty kermanvärisellä kirjotulla silkillä. Pitsi on frimodiglai-tyyppinen nyplätty pitsi. Tytön päähine on punainen silkkinauha.
Paita on pellavaa tai puolipellavaa, yksinkertainen kansanomainen T-paita
Hame on myötälaskostettu ja sen voi tehdä kolmesta erilaisesta kankaasta: samoista kankaista kuin röijyissä tai mustasta kamlotista.
Esiliinoja on neljä erilaista: valkoinen, vihreä raski, mustakuvioinen painettu ja kuviolliseksi kudottu musta silkki.
Röijy suljetaan neuloilla, se on kimonohihainen ja flammukuvioista kapearaitaista parkkumia. Värivaihtoehdot ovat musta- tai punavoittoinen.
Asusteisiin kuuluu silkkihuivi. Sukat ovat punaiset tai vihreät; joko käsinkudotut villaiset vikkelisukat tai teollisesti valmistetut sileäneuleiset villa- tai puuvillasukat. Jalkineet ovat mustat avokkaat tai nauhakengät.
Talvisodan kansallinen muistomerkki

Talvisodan kansallinen muistomerkki eli Valon tuoja on Helsingin Kasarmitorilla sijaitseva teräspatsas, joka valmistui vuonna 2017. Muistomerkki on kuvanveistäjä Pekka Kauhasen suunnittelema noin 10 metriä korkea sotilas. Se on Suomen suurin teräspatsas. Kauhanen voitti kulttuuriministeriön järjestämän suunnittelukilpailun vuonna 2013.
Kuvaus.
Veistos koostuu pallolla seisovasta sotilaasta. Pallon sisällä on 105 valokuvaa, jotka edustavat 105 päivää kestänyttä sotaa. Teos on 10,6 metriä korkea ja painaa 6 000 kiloa. Sotilashahmo on täynnä reikiä, joiden halkaisija on 23 cm. Sen voi mieltää rikkiammutuksi, mutta kuvanveistäjän mukaan reikien on tarkoitus keventää teosta.
Valmistus ja avajaiset.
Patsaan valmistus kesti viisi vuotta ja maksoi noin 1,5 miljoonaa euroa. Alun perin työn piti olla valmis vuonna 2015 talvisodan päättymisen 75-vuotisjuhlaan, mutta työ valmistui vasta vuonna 2017. Sotaveteraaneja sekä presidentit Tarja Halonen ja Sauli Niinistö osallistui avajaisiin 30. marraskuuta 2017. Muistomerkin suojelija presidentti Martti Ahtisaari sytytti valot patsaaseen.
The Good Place

The Good Place on yhdysvaltalainen fantasia- ja komediasarja, jonka on luonut Michael Schur. Sarja sai ensi-iltansa 19. syyskuuta 2016 NBC:llä.
Juoni.
Sarja keskittyy Eleanor Shellstropiin (Kristen Bell), naiseen, joka herää tuonpuoleisessa paikkaan, joka on tarkoitettu hyville ihmisille. Hän tajuaa, että hänet on lähetetty sinne vahingossa, joten hän yrittää piilottaa moraalisesti epätäydellistä käyttäytymistään ja yrittää tulla paremmaksi ihmiseksi.
Räisälän kansallispuku

Räisälän kansallispuku on vanhin suomalaisista kansallispuvuista, sillä Suomalaisen Tyttökoulun oppilaat valmistivat sitä jo vuonna 1884 museoon taltioidun kansanpuvun mukaan. Räisälästä on myös taltioitunut kansanpuvun huntu, jonka käyttäjä oli räisäläinen Katri Haikonen, omaa sukuaan Teperi (1861–1944). Räisälän puku on karjalainen kansallispuku.
Puvun osat.
Puvussa on musta hame ja liivi, joiden malli on Räisälän kansanpuvusta, liiviä reunustaa punainen villanyöri, esiliinassa on hopeanharmaat nyytinkipitsit, päähine on suurhuntu, jossa on yhdistävä reikäommel. Hunnusta riippuvat kahdeksalla langalla palmikoidut nauhat. Räisälän pukuun kuuluu myös hopeinen paljinsolki. Räisälän pukua ei ole tarkistettu, ja siksi valmistettujen pukujen yksityiskohdat eroavat toisistaan. Puvun ohjeita ja tarvikkeita myy Suomen perinnetekstiilit Oy.
Nigerin sotilasalue

Nigerin sotilasalue () oli siirtomaa-alue Ranskan Länsi-Afrikassa vuosina 1904–1920. Se käsitti nykyisen Nigerin valtion.
Ranskalaisten ensimmäiset tukikohdat nykyisen Nigerin alueella olivat Say vuonna 1897 ja Zinder vuonna 1899. Ensimmäinen hallintoalue oli vuonna 1900 perustettu Ranskan Länsi-Afrikan kolmas sotilasalue, jonka keskuksena toimi Zinder. Alue käsitti Nigerjoen vasemman rannan Saysta Tšadjärvelle. Vuonna 1904 siihen liitettiin Aïrvuoristo.
Ylä-Senegalin ja Nigerin alaisuuteen kuulunut Nigerin sotilasalue muodostettiin vuonna 1904 Ranskan Länsi-Afrikan ensimmäisestä eli Timbuktun ja kolmannesta eli Zinderin sotilasalueesta. Se jakautui Niameyn, Timbuktun ja Zinderin alueisiin ("région"), joista jokaiseen kuului kolme piiriä ("cercle"). Sotilasalueen hallinnollinen keskus oli Niamey. Sen komentajana toimi Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernöörin alainen komendantti.
Timbuktun alue ja Gaon piiri liitettiin vuoden 1911 alussa Nigerin sotilasalueesta Ylä-Senegaliin ja Nigeriin. Seuraavan vuoden alussa voimaan tullut asetus erotti sotilasalueen Ylä-Senegalista ja Nigeristä ja asetti sen suoraan Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alaisuuteen. Alueen hallinnollinen keskus siirrettiin samalla Zinderiin.
Sotilasalue muutettiin "territoire du Niger" -nimiseksi siviilialueeksi vuoden 1921 alussa. Vuoden 1922 kesäkuussa siitä tuli Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörin alaisen varakuvernöörin johtama Nigerin siirtomaa.
Kari Immonen

Kari Jari Immonen (s. 22. elokuuta 1967 Turku) on suomalainen taidemuseon johtaja.
Kari Immonen syntyi Kalevi Immosen ja Raakel Sahimäen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 2000 on kuvataiteilija Kati Luukkanen. Immonen valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta 1997. Hän toimi Wäinö Aaltosen museon näyttelysihteerinä 1997–2000 ja näyttelyamanuenssina 2000–2005. Pohjoismaisen nykytaideinstituutti Nordic Institute for Contemporary Artin kuraattorina Immonen työskenteli 2000–2002. Hän oli Turun taidemuseon vs. museonjohtaja 2005–2006, museon johtajaksi hänen nimitettiin vuonna 2006.
Serbian kansalliskirjasto

Serbian kansalliskirjasto (, ) on Serbian pääkaupungissa Belgradissa toimiva maansa kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1832.
Tuntokarva

Tuntokarvat ovat monilla nisäkkäillä kuonossa, muualla naamassa tai muualla kehossa olevia karvoja, joilla eläin saa tietoa ympäristöstään. Naaman tuntokarvoja eli naamakarvoja tai viiksiä kutsutaan biologiassa sierainkarvoiksi ("vibrissa").
Tuntokarvat ovat yleensä melko jäykkiä orvaskeden sarveismuodostumia. Niiden juurta ympäröivän karvatupen yhteydessä on hermosoluja, jotka reagoivat vähäiseenkin liikkeeseen. Kun karvaa kosketetaan, hermosolut välittävät siitä tiedon keskushermostoon.
Tuntokarvojensa avulla eläin voi esimerkiksi määrittää pintojen ominaisuuksia, hahmottaa tilaa ja liikkua vedessä. Joskus tuntokarva korvaa eläimen näköaistin puutteita. Hämärässä ja pimeässä liikkuvat lajit aistivat tuntokarvoillaan kuljettavan reitin, sen ulottuvuudet ja mahdolliset esteet. Vedessä elävät nisäkkäät kuten hylkeet käyttävät viiksiään myös kalaparvien paikantamisessa. Kissat käyttävät naamakarvojaan ilmeisesti ainakin mittaamaan kulkuaukkojen kokoja. Ne pystyvät viiksillään myös aistimaan saaliseläimen liikkeestä lähtevät ilmavirtaukset. Viikset toimivat myös osana kissan elekieltä.
Patrick Labyorteaux

Patrick Labyorteaux (s. 22. heinäkuuta 1965 Los Angeles, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Patrick Labyorteaux aloitti uransa vuonna 1973. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Pieni talo preerialla", "Kunnian miehet" ja "NCIS Rikostutkijat" sekä elokuvissa "Villiä hurjempi länsi" (1974), "Koulunkoukkuja" (1987), "Yes Man" (2008) ja "" (2011) .
Patrick Labyorteaux'n veli Matthew Laborteaux on myös näyttelijä.
Kotiniini

Kotiniini kuuluu pyridiinialkaloideihin ja on nikotiinin pääasiallinen aineenvaihduntatuote. Kotiniinin kemiallinen kaava on C10H12N2O ja CAS-numero 486-56-6. Kotiniinia käytetään indikaattorina tupakansavulle altistumiselle.
Kotiniinia esiintyy papaijan ("Carica papaya") lehdissä.
Say (Niger)

Say on kaupunki, kunta ja Sayn departementin hallinnollinen keskus Tillabérin alueella Nigerissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 60 kilometriä maan pääkaupungista Niameysta kaakkoon. Kunnassa on 70 200 asukasta (vuonna 2017, arvio).
Suufiopettaja Mamane Diobon vuonna 1825 perustama Say oli 1800-luvulla tärkeä fulbejen poliittinen ja uskonnollinen keskus. Ranskalaiset miehittivät sen vuonna 1897. Kaupunki on sittemmin menettänyt merkitystään, mutta vuonna 1957 sinne avattiin Nigerin ensimmäinen madrasa ja vuonna 1986 islamilainen yliopisto.
Sayhin on päällystetty maantieyhteys Niameysta. Siellä pidetään matkailijoiden suosimat värikkäät perjantaimarkkinat. Lähistöllä sijaitsee W-kansallispuisto ja rautamalmiesiintymiä.
Madame Monsieur

Madame Monsieur on vuonna 2013 perustettu ranskalainen yhtye, jonka muodostavat Émilie Satt ja Jean-Karl Lucas. Yhtye edusti Ranskaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Mercy”.
Ura.
4. marraskuuta 2016 Madame Monsieur julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa nimeltä "Tandem". Albumiin kuuluu singlet "You Make Me Smile", "Égérie", "See Ya", "Morts ou vifs", "Partir" ja "Tournera". 1. tammikuuta 2018 he vahvistivat osallistumisensa "Destination Eurovision 2018" -kilpailuun (Kilpailu jossa valittiin Ranskan vuoden 2018 euroviisuedustaja ja -kappale) kappaleella "Mercy". Kappale kertoo "Mercy" nimisestä tytöstä joka on syntynyt keskelle Euroopan pakolaiskriisiä. He esiintyivät kilpailun toisessa semifinaalissa, joka kuvattiin 9. tammikuuta 2018 ja joka lähetettiin televisiossa 20. tammikuuta 2018. Semifinaalissa he esittivät cover-version Mylène Farmerin "Désenchantéen" ja oman euroviisukappaleensa "Mercyn". Semifinaalissa he pääsivät finaaliin asti. Semifinaalin tulokset päättivät ranskankielinen raati sekä kansainvälinen raati. 27. tammikuuta 2018 he voittivat finaalin 186 pisteellä ja näin ollen edustivat Ranskaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa, Portugalissa.
Vaikute.
The Huffington Post sekä Wiwibloggs kuvailevat Madame Monsieurin musiikkityylin muistuttavan "Christine and the Queensin" musiikkityyliä.
Yksityiselämä.
Émilie ja Jean-Karl menivät naimisiin vuonna 2015.
Mercy (Madame Monsieurin kappale)

Mercy on ranskalaisen yhtyeen Madame Monsieurin esittämä kappale, jolla yhtye edusti Ranskaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet yhtyeen jäsenet Émilie Satt ja Jean-Karl Lucas. Kappale perustuu tositapahtumiin ja kertoo tyttövauvasta nimeltä Mercy, joka syntyi nigerialaisessa pakolaislaivassa Välimerellä keskellä Euroopan pakolaiskriisiä.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 173 pistettä ja saavutti sijan 13.
Franjo Krežma

Franjo Krežma (2. syyskuuta 1862 Osijek, Itävallan keisarikunta – 15. kesäkuuta 1881 Frankfurt am Main, Saksan keisarikunta), joka tunnetaan saksankielisissä maissa myös nimellä Franz Krezma, oli kroatialainen viulisti ja säveltäjä.
Lapsuus ja nuoruus.
Krežma syntyi Osijekissa, Itävallan keisarikunnassa (nykyään osa Kroatiaa) vuonna 1862. Hän osoitti suurta kiinnostusta musiikkia kohtaan jo varhaisessa lapsuudessaan. Hänen lahjakkuutensa viulunsoitossa oli selvää ja nuori Krežma keräsikin mainetta viuluvirtuoosina kotikaupungissaan. Muutettuaan Zagrebiin häntä alkoi opettaa viulisti, säveltäjä ja kapellimestari Đuro Eisenhuth. Kahdeksanvuotiaana Krežma esiintyi ensimmäisen kerran julkisessa konsertissa pianistisiskonsa Ankan kanssa 10. elokuuta 1870 Sisakissa. Itävaltalainen säveltäjä Leopold A. Zellner huomasi hänen kykynsä ja Krežma pääsi kaikkien aikojen nuorimpana oppilaana sisään Wienin konservatorioon Itävaltaan. Pian tämän jälkeen Krežma alkoi jo säveltää ja valmistui konservatoriosta 12-vuotiaana kesällä 1875.
Ura.
Valmistuttuaan Krežma aloitti uran Euroopassa, edelleen sisarensa tukemana. Hän oli jo 16-vuotiaana tunnettu ja erittäin ihailtu useissa kaupungissa eri puolilla Eurooppaa, muun muassa Roomassa, Prahassa, Genovassa, Pariisissa ja Venetsiassa. Vuonna 1879, niin ikään 16-vuotiaana, hänestä tuli konserttimestari Benjamin Bilsen orkesterissa "Bilse' sche Kapelle", josta muodostui seuraavina vuosina Berliinin filharmonikot.
Kuolema ja perintö.
Frankfurtissa Saksassa 6. kesäkuuta 1881 pidetyn konsertin jälkeen Krežmalla todettiin sisäkorvan tulehdus, joka kehittyi seuraavina päivinä aivokalvontulehdukseksi. Myöhästyneen leikkauksen jälkeen hän ei palannut tajuihinsa ja kuoli 15. kesäkuuta vain 18-vuotiaana.
Krežmaa arvostivat monet tunnetut muusikot, kuten Giuseppe Verdi ja Franz Liszt. Krežman kotitalossa syttyi joitakin vuosia hänen kuolemansa jälkeen tulipalo, joka tuhosi osan hänen sävellyksistään sekä hänen arvokkaan viulunsa. Hänen tulipalon jälkeen jäljelle jäänet työnsä sisältävät yhden sinfonian, kolme alkusoittoa, useita marsseja, orkesterille sävellettyjä tansseja, muutamia teoksia jousikvartetille ja joitakin kappaleita viululle.
Nykyään hänen mukaansa on nimetty peruskoulu ja nuorille jousisoittajille tarkoitettu festivaali hänen kotikaupungissaan Osijekissa. Vanja Radaušin veistämä Krežman muistomerkki sijaitsee kaupungin keskustassa.
Merkittäviä teoksia.
"Rêverie viululle ja orkesterille As-duurissa" (1880)
Júlio Ferreira

Júlio Ferreira (s. 24. huhtikuuta 1994) on portugalilainen taekwondon Euroopan-mestari.
Ferreira saavutti 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa pronssia 73 kg:n painoluokassa 2011. Hän voitti 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 74-kiloisissa 2012 ja sai samassa sarjassa pronssia 2014.
Ferreira saavutti Bakun Euroopan kisoissa 2015 pronssia 80 kg:n painoluokassa. Hän voitti 74-kiloisten Euroopan-mestaruuden Montreux'ssa 2016 kukistettuaan loppuottelussa kroatialaisen Toni Kanaetin pistein 5–3.
Ferreira on saavuttanut open-kategorian kilpailuissa 14 turnausvoittoa, kuusi kakkossijaa ja kymmenen kolmossijaa. Hän saavutti Napolin universiadeissa 2019 pronssia 74 kg:n painoluokassa.
Janusz Korwin-Mikke

Janusz Ryszard Korwin-Mikke (s. 27. lokakuuta 1942, Varsova) on puolalainen europarlamentaarikko (MEP). Korwin-Mikke on perustanut puolalaisen euroskeptisen libertaaripuolueen nimeltä Liberty.
Korwin-Mikke oli ehdokkaana Puolan vuoden 2015 presidentinvaaleissa ja lupasi poistaa kaikki tulonsiirrot, laillistaa lapsipornon ja estää naisia äänestämästä. Korwin-Mikken mukaan naisista suurta osaa ei politiikka muutenkaan kiinnosta ja naiset äänestävät useammin hyvinvointivaltion puolesta.
Vuonna 2017 Korwin-Mikke erotettiin Euroopan parlamentista 10 päiväksi ja hän menetti 30 päivän palkan sanottuaan että naiset ovat heikompia, pienempiä ja vähemmän älykkäitä eivätkä ansaitse siksi samaa palkkaa kuin miehet. Korwin-Mikke perusteli näkemystään sillä, että sadan parhaan shakinpelaajan joukossa ei ole yhtäkään naista.