Recuayn kulttuuri

Recuayn kulttuuri oli Perun pohjoisen ylängön arkeologinen kulttuuri noin vuosina 200 eaa. – 600 jaa. Se oli rannikolla sijainneen Mochen kulttuurin aikalainen ja naapuri. Kultuuri tunnetaan lähinnä hautalahjoistaan, jotka kertovat yhteiskunnallisen ja poliittisen järjestelmän kerrostuneisuudesta ja työvoiman erikoistumisesta.
Maantiede.
Recuayn kulttuuri on nimetty samannimisen maakunnan mukaan. Alueelta kerättiin 1800-luvulla omaleimaista keramiikkaa, jota Recuayn ihmisillä oli tapana laskea hautoihin. Recuay on myös samannimisen kaupungin lähellä sijaitsevan arkeologisen kohteen nimi. Kohde sijaitsee Callejón de Huaylas -nimisessä laaksossa. Recuayn kulttuurille ominaiset keramiikan tyylit ja valmistustavat olivat käytössä Pohjois-Perun rannikko- ja vuoristolaaksoissa ja Ecuadorissa asti. Kulttuurin ydinalue sijaitsi Cordillera Negra- ja Cordillera Blanca -vuorijonojen välisellä käytävällä Santajoen yläjuoksulla.
Historia.
Asuinpaikat olivat usein linnoitettuja ja sijaitsivat vuorten harjanteilla tai mäkien laella. Taiteessa toistuu sotaisia aiheita, kuten nuijaa ja kilpeä kantavia mieshahmoja. Recuayn arkeologisten kohteiden aineellisessa kulttuurissa on eroja. Kaikki tämä viittaa keskusvallan puutteeseen sekä pieniin päällikkö- ja kyläkuntiin jakautuneeseen kulttuuripiiriin. Recuayn suhde pohjoisrannikon Gallinazo-kulttuuriin oli rauhanomainen. Myöhemmin Moche-kulttuuri alisti Gallinazon, mikä johti rannikon ja vuoriston välisiin selkkauksiin. Moche valloitti jokilaaksojen pohjat ja rinteet, kun taas Recuayn kulttuuri vallitsi ylemmillä alueilla. Kulttuuripiirien rajalta on löydetty useita linnoituksia. Recuay ehkä tavoitteli yhteyttä rannikolle havaitessaan Gallinazon heikkenemisen, mikä johti sotiin Mochen kanssa. Moche-keramiikkaa on löydetty Recuayn alueelta ja Recuayn vaikutusta Mochen alueelta, joten myös kauppaa ja rauhanomaista ajatusten vaihtoa esiintyi.
Aineellinen kulttuuri.
Keramiikka.
Recuayn kivenveisto ja arkkitehtuuri edustavat Chavínin kulttuurin jatkumoa. Keramiikan ja veistosten kuvakieli on kuitenkin selvästi erilaista. Recuayn keramiikalle tyypillinen piirre on kolmivärinen koristelu sekä pienten ihmisiä ja eläimiä esittävien hahmojen kiinnittäminen astioihin. Hauta-astioiden materiaalina käytettiin valkoista kaoliniittisavea, joka maalattiin punaisella, ruskealla ja mustalla. Astiat ovat esimerkiksi kaulallisia pulloja, kulhoja ja purnukoita tai ne on voitu muotoilla jotakin luonnon olentoa muistuttavaan muotoon. Pikkuhahmot kuvasivat esimerkiksi jaguaaria tai laama.
Miespuolisille ihmishahmoille kuvattiin yksilölliset pähineet ja korvakiekot; naisille taas kuvattiin kiristetyt vyötäröt ja hulmuavat päätä peittävät kankaat. Miehet kantavat joskus kilpiä tai soittimia tai käsittelevät laamoja, kun taas naisten käsivarsille on toisinaan kuvattu pikkulapsi. Yhdessä ihmishahmot voivat muodostaa kohtauksia, joista ilmenee hahmojen välinen arvojärjestys ja arkkitehtoninen miljöö. Asetelmat ilmentävät syntymässä ollutta hierarkkista yhteiskuntaa, omaisuuden kasautumista ja luokkien eriytymistä.
Recuayn keramiikan valmistuksessa käytettiin joskus dreijaa. Se oli Etelä-Amerikassa hyvin harvinainen, ja arkeologit ovat perinteisesti jopa ajatelleet, ettei dreijaa tunnettu lainkaan. Myös Recuayn kulttuuripiirissä sen käyttö oli epätavallista.
Recuayn astioita tunnetaan noin . Miltei puolet niistä on haudanryöstäjien 1800-luvulla keräämiä, ja heikko provenienssi hankaloittaa Recuayn taidetyylien kronologian hahmottamista.
Arkkitehtuuri.
Vuoristoon rakentaminen edellytti pengertämisen kaltaisia toimia, joilla lisättiin tasaista rakennuskelpoista alaa. Rakennusmateriaalina käytettiin kiveä. Hautakammioiden ja temppelien kivet voitiin leikata ja hioa laatoiksi ja paasiksi, mutta useimmiten käytettiin työstämätöntä kiveä ja laastia. Rakennuksia tehtiin sekä maan päälle että alle. Ei tiedetä, oliko niiden käyttötarkoituksilla eroja. Maanalaiset rakennelmat ja temppelien sisäiset käytävät osoittavat Chavín-kulttuurin vaikutusta.
Korut ja taide-esineet.
Recuayn haudoista on löydetty myös kulta- ja kuparikoruja, kivisiä juoma-astioita ja muita arvoesineitä. Maalaustaiteessa suosittiin pelkistettyjä muotoja, mikä erottaa sen veistoskeramiikan yksityiskohtaisesta tyylistä. Maalausten toistuvia aiheita ovat ihmispäät, kissat, käärmeet ja linnut, joiden suut on kuvattu täyteen pieniä hampaita. Lisäksi esiintyy täysin abstrakteja muotoja. Kuueläimeksi kutsutaan kissamaista hahmoa, joka omaksuttiin myöhemmin myös Mochen taiteeseen.
Kiviveistoksissa on yhtäläisyyksiä Pucarán ja Tiwanakun kulttuureihin. Ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Istuvaa mies- tai naishahmoa esittävät patsaat ovat noin metrin korkuisia. Ne esittänevät ylimyksiä tai jumalia. Muut veistostaiteen tyypit ovat kiinnitystapeilla varustetut ihmisten ja eläinten päät sekä ihmis- ja eläinaihein koristellut kivilaatat. Tapit ja laatat lienevät tärkeiden rakennusten seinäkoristuksia, mutta ne ovat sittemmin kulkeutuneet kauas alkuperäisiltä käyttöpaikoiltaan.
Kankaat.
Recuayn kankaiden kuvakieli muistuttaa maalaustaiteen hahmoja. Vuoriston kostean ilmaston vuoksi kankaita on säilynyt hyvin vähän.