Çayönü Tepesi

Çayönü Tepesi tai lyhyemmin Cayönü, oli nuoremman kivikauden aikainen kylä Diyarbakırin maakunnassa Kaakkois-Turkissa. Arkeologit ovat tutkineet kaivauksissaan paikalla maanviljelyn syntyä. Paikka on Diyarbakırista 40 kilometriä koilliseen, Taurusvuorten juurella ja Tigris-joen yläjuoksulla sen haaran Bogazcay-joen varrella. Kylässä asuttiin noin 7200–6600 eaa. Sieltä on löydetty varhaisimmat merkit sian kesyttämisestä, ja melko varmasti myös varhaista viljaa, emmeriä ja einkornia, muttei ohraa. Çayönü Tepesissä on vanhin tunnettu terrazzolattia, joka oli tehty poltetusta kalkkikivestä tehdystä betonista.
Ihmisiä haudattiin talojen alle. Paikasta on löydetty myös varhaista keramiikkaa ja kupariesineitä. Kylässä asuttiin esikeraamisella neoliittisella kaudella jaksoilla PPNA ja PPNB sekä keraamisella neoliittisella kaudella. Paikalla saattoi olla varhaista kasteluviljelyä..
Kolme säilyneistä rakennuksista oli suuria, ehkä päälliköiden asumuksia tai yhteisiä rakennuksia. Tämä viittaa joko uskonnolliseen tai päällikkövaltaiseen yhteiskuntaan. Ei-asuinrakennuksien lattiat olivat litteistä kivistä tehtyjä. Çayönü poikkeaa muista löydetyistä varhaisista viljelykylistä juuri rakennustensa suuren koon takia. Joidenkin mukaan paikalla asui pieni työtä tekemätön joukko, ja suuri työtä tekevä joukko.
Çayönün alempi kerros noin 8800–8500 eaa. on paikallaan oleva metsästäjä-keräilijöiden asutus. Ylemmässä kerroksessa näkyy lampaanhoidon aloitus ensimmäisten paikkojen joukossa noin 7300 eaa..
Sijainti.
Çayönü sijaitsee noin 40 km Diyarbakirista luoteeseen, Tigris-joen latvoilla.
Tarkemmin paikka on Bogaz-joen varrella Boncuklusta noin 2 km länteen, noin 5 km Erganista lounaaseen. Se on viljavan tsangon "lahdelmassa" vuorten ja tasangon välisellä alueella.
Varhainen kupari.
Çayönü Tepesistä on löydetty varhaisa kupariesineitä. Esineet tehtiin melko läheltä löydetystä luonnonkuparista ehkä noin 8200-7500 eaa. Esineet ovat neuloja, koukkuja, naskaleita, helmiä ja kiekkoja.
Talotyyppien kehitys.
Çayönü Tepesin ensimmäisen 9250–8750 radiohiilivuotta sitten vallineen kauden eri kerrostumista löydetyt talot poikkeavat huomattavastikin tyypiltään. Alussa paikalle tehtiin savetuista vitsaspunoksista pyöreitä tai pyöreänurkkaisia karkeasti tehtyjä taloja, joskus kiviperustalle. Seuraavassa vaiheessa talojen perustat muuttuivat ainakin osin ikään kuin kampamaiseksi niin sanotussa ristikkopohjavaiheessa. Tämän rakenteen arvellaan kuivattaneen talon lattian kosteana ja kylmänä vuodenaikana.
Talotyyppien muuttuessa ajan mukana tapahtui huomattavia muutoksia kylän elinkeinorakenteessa. Cayonuun tuodun obsidiaanin määrä alkoi kasvaa GP eli ristikkokaava, jolloin piikivi harveni työkalujen teossa. Se kasvoi voimakkaasti BPP eli Broad Pavement Plan-kaudella solumaisen pohjakaavan kaudelle asti. Maanviljely alkoi yleistyä BPP-kaudella, ja jatkoi yleistymistään solumaisen pohjakaavan kaudella. solumaisen pohjakaavan kaudella alettiin paimentaa vuohia ja lampaita. Solumaisen pohjakaavan kauden lopussa tai seuraavan LRP-kauden alussa kesytettiin sika. 
Çayönün obsidiaani saatiin Lounais-Turkin Bingölistä Eufratin latvoilta ja myös muualta, ehkä aivan Vanjärven pohjoispuolelta. Eufratin latvojen ja Vanjärven seudun obsidiaania vietiin Ali Koshiin asti Zagros-vuorten kaakkoispuolelle Khuzestaniin. Tämä kauppa kattoi Zagrosvuoret, Pohjois-Mesopotamian. Kaakkois-Turkin ja Syyrian sekä Pohjois-Israelin Byblokseen ja Tell Ramadiin asti. Toinen obsidiaanilähde sijaitsi keskisessä Vähässä-Aasiassa, josta obsidiaania kaupattiin Etelä-Turkkiin ja Levanttiin eli Länsi-Syyriaan ja Israeliin aina eteläiseen Beidhaan asti.