tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Salon Viihdelaulajat

Salon Viihdelaulajat on vuonna 1964 perustettu kuoro, jonka perustivat Unto Elomaa ja Mauno Blomqvist. Kuoro on esiintynyt radiossa 35 kertaa ja televisiossa 15 kertaa ja lisäksi eri konserteissa. Kuoro on vieraillut ulkomailla eri ystävyyskuorojen konserteissa laulamassa. 
Kuoro on pitänyt lukuisia yhteiskonsertteja muitten kuorojen kanssa.
Diskografia.
Omat äänitteet:
Kokoelmissa:
Tie Your Mother Down

Tie Your Mother Down on Brian Mayn kirjoittama Queen-yhtyeen esittämä heavy metal -kappale. Kappale alun perin julkaistiin singlenä levyltä "A Day at the Races". Levyllä kappale alkaa minuutin mittaisella instrumentaalisella introlla.
May aloitti laulun kirjoittamisen Teneriffalla, missä hän oli tekemässä tähtitieteen väitöskirjaansa. Hän sävelsi riffin espanjalaiselle flamenco-kitaralle, ja heräsi eräänä aamuna soittamaan ja lauloi samalla "Tie you mother down", säe, jota hän piti vitsinä.
Myöhemmin Queenin solisti Freddie Mercury rohkaisi Mayta säilyttämään kyseisen säkeen laulussa. Samalla tavalla oli aikoinaan käynyt The Beatles -yhtyeen kappaleen ”Hey Jude” kanssa, joka sisältää kohdan "The movement you need, is on your shoulder ().
Myöhemmin kappale on myös esiintynyt Queenin kokoelma-albumeilla sekä jokaisella livealbumilla.
Onko vielä pitkä matka jonnekin?

Onko vielä pitkä matka jonnekin? on Eppu Normaalin livealbumi vuodelta 1994. Se on nauhoitettu yhtyeen kiertueella vuonna 1993. Yhtyeen jäsenten mukaan juuri kiertueen huonoimmat esitykset nauhoitettiin levylle eikä yhtye aluksi halunnut julkaista koko levyä, mutta jo tapahtuneen mainostamisen takia jouduttiin toisiin ajatuksiin.
Capsan kulttuuri

Capsan kulttuuri vallitsi noin 10000–6000 eaa. läntisessä Pohjois-Afrikassa pääosin Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa mutta jossain määrin myös Kyrenaikassa Libyassa. Kulttuuriin liittyy kalliotaidetta. Capsan ihmiset olivat metsästäjä-keräilijoitä. Varhaisella Capsan kaudella alueelle ilmestyi lampaan kasvatus. 
Capsan kulttuurin alue oli silloin savannimaista. Korkeilla vuorilla oli metsäistä Välimeren kasvillisuutta. 
Capsan kulttuurin ihmisten kieltä pidetään afroaasialaisten kielten tai berberikielten edeltäjänä. Etelämpänä oli Itä-Afrikan Eburran kulttuuri noin 13000–7000 eaa. Se liitetään joskus Capsan kulttuuriin kiviterien samankaltaisuuden vuoksi, muttei tiedetä olivatko näiden kahden kulttuurin luojat samoja ihmisiä. Capsan kulttuuria edelsivät Aterin ja Ibero-Maurusian (Oranin, Oranian) kulttuurit. Ajan myötä Capsan kulttuuri sulautti Oranin kulttuurin itseensä.
Ra’zaci

Ra’zacit ovat fiktiivisiä kuningas Galbatorixia palvelevia lintumaisia hirviöitä Christopher Paolinin kirjoittamassa "Perillinen"-trilogiassa. Niiden tekemät haavat parantuvat hyvin hitaasti, jos ollenkaan. Ra’zaceja oli joskus paljon, mutta Eragonin elinaikana enää kaksi. Ra’zacit ovat vasta nuoria ja ne ratsastavat vanhemmillaan koska aikuisilla on siivet. Täysikasvuista ra’zacia ei kutsuta ra’zaciksi vaan niiden nimi on Lethrblaka (suom. nahkalepattaja/lepakko). 
Tarina.
Lethrblakat havaittiin ensimmäisen kerran jo lohikäärmeratsastajien kulta-aikaan, jolloin ne alkoivat kulkea ihmisten, haltioiden ja kääpiöiden mailla saalistamassa näitä ruoakseen. Ihmiset pakenivat näitä kylistänsä kohti etelää ja vetosivat lohikäärmeratsastajien apuun. Lopulta nämä päättivät tappaa lethrblakat sukupuuttoon, joka ei kuitenkaan onnistunut täydellisesti, sillä kaksi lethrblakaa pääsivät lohikäärmeratsastajia pakoon ja nämä tekivät keskenänsä kaksi ra’zacia. 
Kun Galbatorix oli tuhonnut lopullisesti lohikäärmeratsastajien veljeskunnan etsi hän käsiinsä viimeiset ra’zacit ja lethrblakat ja lupasi näille ruokaa, jos nämä liittyisivät hänen riveihinsä. Lethrblakat rakensivat pesänsä Dras-Leonan lähellä sijaitsevan Helgrind-vuoren huipulle, ja Galbatorix suojasi nämä ja näiden pesän magialla koskemattomiksi. 
Kun ra’zacit tappoivat ensimmäisessä kirjassa Eragonin enon, Garrowin, ja polttivat heidän kotitilansa, alkoi Eragon jahdata näitä lohikäärmeensä Saphiran ja tarinankertoja Bromin avulla, kunnes nämä tappoivat Brominkin Dras-Leonan liepeillä. Toisessa kirjassa jahtiin liittyi mukaan Roran, Eragonin serkku, jonka rakastetun, Katrinan, ja tämän isän ra’zacit veivät vangitseen Helgrindiin. Lopulta kolmannessa kirjassa Eragon, Saphira ja Roran hyökkäävät Helgrindiin ja tappavat Alagaësian viimeiset lethblakat ja ra’zacit yksitellen, jonka jälkeen pelastavat Katrinan sellistään. Viimeisen Ra’zacin viimeinen pyyntö on, että Eragon muistaa niitä lauluissaan ja kertoo niiden ihmisille tuottamasta kauhusta.
Ulkomuoto.
Ra’zacit ovat ulkomuodoltaan ihmismäisiä. Ne voivat kävellä ja liikkua kuin ihmiset, mutta muuta samaa niissä ei olekaan. Niiden pää on musta, koppakuoriaismainen ja niiden silmät ovat nyrkin kokoiset. Niillä on myös nokka ja muita irvokkaita ruumiinosia, ja ne käyttävät aina viittaa, oli sää mikä tahansa. Ra’zacit liikkuvat nopeammin kuin ihmiset, hyppäävät korkeammalle, vainuavat kuin verikoirat ja näkevät pilvisessä yössä paremmin. Niiden vaarallisin ase ihmisiin on kuitenkin lamaannuttava hengitys (tämä ei tehoa kääpiöihin samalla tavalla, kuin ihmisiin, eikä haltioihin ollenkaan), joka löyhkää mädälle lihalle. Ne pelkäävät vettä, koska eivät osaa uida ja ne ovat arkoja auringonvalolle.
Raatteentie

Raatteentie eli yhdystie 9125 on Suomussalmen kunnassa Raatteenportista Raatteeseen kulkeva sorapintainen yhdystie. Tien pituus on 19,8 kilometriä.
Tie on tullut tunnetuksi 1.–7. tammikuuta 1940 käydystä Raatteen tien taistelusta, joka oli talvisodan merkittävimpiä taisteluita. Tuolloinen Raatteen tie käsitti myös osia nykyisestä seututiestä 912.
Historiallisesti arvokas ja matkailijoiden suosima Raatteentie on otettu museotieksi vuonna 1982. Raatteentien alue sisältyy Kuhmon ja Sallan kuntien alueilla olevien talvisodan taistelupaikkojen ohella Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Reitti ja rakentaminen.
Raatteentie on kokonaan Suomussalmen kunnan alueella. Se alkaa Raatteenportista seututie 912:lta ja johtaa Raatteen kylään. Tie on säilyttänyt alkuperäisen linjauksensa.
Raatteentie on rakennettu vuosina 1915–1919 niin sanottuna hätäaputyönä. Tietä parannettiin vuosina 1923–1924 ja siitä tuli valtion tie. Tien käyttö oli aina vuoteen 1928 runsasta tavara- ja henkilöliikenteen ansiosta. 
Historiallinen arvo.
Raattentie on matkailijoiden suosiossa sotahistoriallisen arvonsa takia ja tien lähellä on Raatteen tien taisteluun liittyviä muistomerkkejä. Metsämaisemassa kulkeva soratie on mutkitteleva, mutta siinä on myös pitkiä suoria osuuksia. Talvisodan aikainen Raatteen tie ulottuu Venäjän puolella Vasovaaran, Latvajärven ja Kivijärven sekä Poahkomienvaaran kautta Vuokkiniemelle. Venäläinen rajavyöhyke päättyy Poahkomienvaaran kohdalla.
Kidusjalkaiset

Kidusjalkaiset (Branchiopoda) ovat alkeellisten, yleensä katkarapuja muistuttavien, makean veden äyriäisten luokka. Maailmanlaajuisesti tunnetaan yli 900 lajia. Muutamat ovat tunnettuja, kuten "Artemia" (jota myydään akvaarioihin meriapinan nimellä) sekä "Daphnia", jota myös pidetään akvaarioissa muiden eläinten ruokana tai lemmikkinä itsessään. Vesikirput (Cladocera) kuuluvat kidusjalkaisiin. Branchiopodaa ei pidä sekoittaa Brachiopodaan, lonkerojalkaisten pääjaksoon.
Aiemmin käytettiin kuorikidusjalkaisten lahkoa Conchostraca, mutta siitä on uuden tiedon valossa luovuttu.
Pienimmät kidusjalkaiset ovat alle neljännesmillimetrin pituisia. Suurin on lehtijalkaisiin kuuluva "Branchinecta gigas", joka voi kasvaa 10 cm pitkäksi.
Elintavat.
Vaikka muutamat lajit ovatkin sopeutuneet merielämään, elävät kidusjalkaiset yleensä ottaen makeassa vedessä. Kidusjalkaisten fossiileita tunnetaan devonikaudelta asti. Vanhin tunnettu laji on 500 miljoonaa vuotta vanha fossiili "Rehbachiella kinnekullensis". Yleensä kidusjalkaisilla on vatsan puolella ura, jonka läpi se kuljettaa vettä erikoistumattomilla jaloillaan hengittääkseen ja kerätäkseen ruokaa. Tämän ajatellaan olevan vanha, erittäin alkuperäinen elintapa äyriäisten keskuudessa.
Kidusjalkaiset luultavasti kehittyivät meressä, mutta vain makeaan veteen siirtyneet lajit säilyivät. Se, että ne ovat erikoistuneet elämään tilapäisissä lammissa ja lätäköissä sekä ympäristöissä, jotka ovat muille eläimille kelpaamattomia, kuten suolajärvissä, viittaa siihen, että kidusjalkaiset ovat ehkä hakeutuneet näihin ympäristöihin, koska eivät ole pystyneet kilpailemaan muiden eläinten kanssa alkuperäisissä elinympäristöissään. Tämä johti lyhyisiin sukupolviin ja pieneen kokoon.
Suurten kidusjalkaisten ajatellaan olevan primitiivisimpiä ja monet niistä eivät kykene elämään vesissä, joissa on kaloja tai muita kehittyneempiä petoja, sillä ne ovat liian hitaita ja haavoittuvaisia. Jotkut lajit ovat kehittäneet keinoja selvitä petojen ympäröimänäkin.
Pienet kidusjalkaiset, lähinnä vesikirput, ovat kehittyneet zooplanktoniksi, eivätkä kalojen täyttämät vedet ole niille ongelma. Niiden puolustuskeino on valtaisa lukumäärä ja nopea lisääntyminen.
"Leptodora", pieni kidusjalkainen, käyttää läpinäkyvää ruumistaan suojakeinona. Se on niin läpinäkyvä että sen varjon sanotaan olevan helpommin havaittavissa kuin itse eläimen.
Kuorikidusjalkaisilla on simpukankuorta muistuttava kuori ja ne ovat usein pohjamutaan kaivautuneena tilapäisissä lammikoissa. Ne ovat niin hyvin sopeutuneita tähän elämäntapaan, että ne voivat saavuttaa aikuisuuden muutamassa päivässä sopivissa olosuhteissa. Ne pystyvät lisääntymään sekä sukupuolisesti, hermafrodiittisesti että partenogeneettisesti.
Emma Begay

Emma Bodie Begay (1888? – 6. huhtikuuta 2007) oli aikansa maailman vanhimmaksi ihmiseksi väitetty navajo. Hänen kerrotaan olleen kuollessaan 118-vuotias, jolloin hän olisi kuulunut kaikkien aikojen vanhimpien ihmisten joukkoon. Hänen kuollessaan virallisesti maailman vanhimman elossa olevan ihmisen titteliä piti hallussaan japanilainen Yone Minagawa (s. 1893).
Begayn kerrotaan syntyneen syksyllä 1888. Ikää ei ole vahvistettu. Nainen toimi elämänsä aikana kutojana, lammaspaimenena, farmarina ja kotiäitinä. Hänellä oli kaksitoista lasta, joista enää kolme oli elossa hänen kuollessaan. 
Begay jäi leskeksi vuonna 1974. Hänen omasta kuolemastaan ilmoitettiin huhtikuussa 2007.
Virtual Bart

The Simpsons: Virtual Bart on Acclaim Entertainmentin julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu SNES ja Sega Mega Drive konsoleille vuonna . 
Peli on Simpsonit-sarjaan perustuva.
Pelin juoni.
Bart Simpson joutuu koulunsa tiedemessuilla virtuaalitodellisuuteen ja hänen täytyy läpäistä tasoja paetakseen sieltä. Hän esimerkiksi muuttuu siaksi, liukuu alas vesiliukumäkeä, heittää tomaatteja oppilaita päin koulun leikkikentällä, ajaa moottoripyörää, muuttuu dinosaurukseksi ja tuhoaa luolamiehiä sekä "flengaa" puissa.
Teemu Normio

Teemu Lauri Juhani Normio (s. 9. toukokuuta 1980 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Normio on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Ura.
Vuonna 1999 Normio aloitti pelaajauransa SM-tasolla Tapparassa, pelaten 13 ottelua. Kaudeksi 2001–2002 Normio siirtyi Rauman Lukkoon, jossa hän pelasi viisi kautta ennen kuin siirtyi Kärppiin. Normio saavutti Lukossa yhteensä 72 tehopistettä (24 maalia, 48 syöttöä). Ensimmäisen kautensa Kärpissä Normio pelasi 2006–2007, saavuttaen 25 tehopistettä (16 maalia, 9 syöttöä). Seuraavalla kaudella 2007–2008 Normio pelasi 54 ottelua, joissa saavutti 19 tehopistettä (9 maalia, 10 maalisyöttöä).
SM-liigakauden 2010–2011 alussa Normio oli koeajalla KalPassa, jossa hän pelasi kaksi ottelua. Marraskuussa 2010 hän siirtyi Ässiin, jossa hän pelasi 10 ottelua. Loppukauden hän pelasi AL-Bank Ligaenin Frederikshavn White Hawksissa.
Älä kerro äidille

Älä kerro äidille ("Queer as Folk") on brittiläinen komedia- ja draamasarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin Britanniassa 23. helmikuuta 1999. Sarjan tuotti televisioyhtiö Red Production Company, ja sarja päättyi loppuvuodesta 1999. Suomessa sarjaa esitettiin televisiokanava Nelosella 2000-luvun alkupuolella ja sarja päättyi Suomessa kesäkuussa 2002. Heinäkuusta 2008 alkaen sarjaa saa myös DVD:nä.
Sarjan suomenkielinen nimi on todennäköisesti peräisin Helsingissä vuodesta 1992 toimineesta homoyökerhosta DTM (alunp. Don't Tell Mama).
Hahmot.
Sarjassa seurataan kolmen homomiehen Stuart Alan Jonesin (Aidan Gillen), Vince Tylerin (Craig Kelly) ja Nathan Maloneyn (Charlie Hunnam) elämää Manchesterissä Canal Streetillä.
Stuart Alan Jones.
Itsevarma Stuart on 29-vuotias ja varsinainen miestennielijä. Hän ei peittele seksuaalista suuntautumistaan, vaikkei olekaan kertonut siitä vanhemmilleen. Menevä ja raju Stuart työskentelee yhteyspäällikkönä. Ensimmäisessä jaksossa Stuart saa pojan homoseksuaalisen naispuolisen ystävättärensä Romeyn kanssa.
Vincent ”Vince” Tyler.
Myös 29-vuotias Vince on kiltti, tavallinen ja välillä myös melko epävarma persoona. Hän on ollut murrosiästään asti rakastunut parhaaseen ystäväänsä Stuartiin. Vince työskentelee valintamyymälässä, eikä ole kertonut työtovereilleen homoudestaan, mutta hänen äitinsä Hazel sen sijaan käy usein homobaareissa (vaikka onkin hetero) jopa poikansa Vincen ja hänen kavereidensa kanssa.
Nathan Maloney.
Vasta 15-vuotias Nathan tapaa Vincen ja Stuartin eräänä iltana Canal Streetillä päätyen yöksi Stuartin asuntoon ja rakastuu tähän. Vaikka Nathan onkin vielä kovin nuori, hän alkaa kulkea homobaareissa ja hän ystävystyy Stuartin ja Vincen kanssa. Nathanin Janice-äiti on arvannut poikansa olevan homoseksuaali ja hyväksyy asian, toisin kuin Nathanin isä. Nathan on koko sarjan ajan rakastunut Stuartiin.
Laivastolaki

Laivastolaki on laki, joka säädettiin 1927 Suomen laivaston perushankintaohjelman takaamiseksi. Laki mahdollisti laivaston uudistamisen siitä, mitä oli saatu pääasiassa venäläisiltä Suomen itsenäistyttyä. Keskustelu Suomen laivaston tilasta alkoi torpedovene S2:n uppoamisesta 1925, minkä seurauksena perustettiin asiaa ajamaan Suomen Laivastoyhdistys ry. Asiaa lähti edistämään myös Helsingin Sanomat.
Laivastolaissa määriteltiin hankittavaksi kaksi panssarilaivaa, "Ilmarinen ja Väinänöinen", neljä sukellusvenettä ja neljä moottoritorpedovenettä.
Suomen laivastoyhdistys muutti nimensä hankintojen lähdettyä liikkeelle 1931 Suomen Laivastoliitto ry:ksi sekä lopulta Meriliitto ry:ksi.
Deukalion

Deukalion (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Prometheuksen ja Pronoian poika. Hän oli Thessalian kuningas asuen Kymoksessa Fthiotiksessa, jonne hän myös hautasi aikanaan puolisonsa Pyrrhan. Deukalion rakensi Olympon Zeuksen temppelin Ateenaan, jonka läheisyyteen hänet myöhemmin haudattiin. Kreikkalaisen mytologian mukaan Deukalion oli maailman ensimmäinen kuningas ja kaupunkien perustaja.
Deukalionin vedenpaisumus.
Ihmisten turmeluksen takia Zeus päätti lopettaa pronssiajan suurella vedenpaisumuksella. Tähän päätökseen vaikuttivat ennen kaikkea Lykaonin pojat omalla epähurskaudellaan.
Prometheus oli neuvonut poikiaan rakentamaan aluksen (arkin), johon Deukalion ja Pyrrha sitten nousivat rankkasateiden alettua. Koko Kreikka peittyi veden alle, ja vasta yhdeksän yön ja yhdeksän päivän jälkeen tulvan hillittyä he rantautuivat Parnassos-vuorelle tai muulle Othryksen huipulle. Oikeamielinen Deukalion ja hänen vaimonsa Pyrrha olivat ainoat eloonjääneet, joskin joissakin lähteissä mainitaan myös muutamia muita pelastautuneen vuorten huipuille.
Deukalion kysyi neuvoa Themiin oraakkelilta, mitä pitäisi tehdä, jotta maa saataisiin taas kansoitettua — toisen lähteen mukaan Zeus itse antoi käskyn. Hän sai neuvon heittää äitinsä luut olkapäänsä yli. Aluksi he kauhistuivat moisesta häpäisystä, mutta pian he ymmärsivät äidin tarkoittavan Gaiaa — äiti maata — ja luiden kiviä. Niinpä he alkoivat heitellä kiviä olkapäidensä yli ja ne muuttuivat ihmisiksi — Pyrrhan naisiksi ja Deukalionin miehiksi.
Deukalionin jälkeläiset.
Deukalion sai Pyrrhan kanssa vähintään viisi lasta: Protogenea, Hellen (josta tuli kreikkalaisten kantaisä), Graikos, Thyia ja Orestheus. Mahdollisesti heillä oli myös kuudes lapsi Amfiktyon.
Yhteydet muihin perimätietoihin.
Deukalion-myytti muistuttaa hyvin läheisesti Raamatun kertomusta Nooasta ja vedenpaisumuksesta arkin rakentamisineen. Yhtäläisyyksiä on löydettävissä myös Gilgameš-eepoksesta.
Löytötex

Löytötex Oy on vuonna 1979 perustettu yritys, jolla on myymälöitä Suomessa yhdeksällä eri paikkakunnalla: Virroilla, Kangasalla, Tampereella, Pälkäneellä, Orivedellä, Jämsässä, Mäntässä ja Sastamalassa. Tampereella sijaitsee lisäksi yrityksen keskusvarasto. 
Yrityksen perustivat Jämsään Riitta ja Tapio Perkiö vuonna 1979, ja yritys on yhä perheen omistuksessa. Yritys toimi kommandiittiyhtiönä Löytötex Ky vuoteen 1988 saakka. Se työllistää noin 100 henkilöä ja liikevaihto on lähes 20 miljoonaa euroa vuodessa. 
Riihimäen myymälä lopetti ja oli viimeistä päivää auki 9. maaliskuuta 2024.
Liikkeiden valikoimiin kuuluu mm. erilaisia tekstiilejä, kotitaloustarvikkeita, teknisiä liuotteita, leluja, työkaluja, eläinruokia ja kuivaelintarvikkeita.
Brandon Flowers

Brandon Richard Flowers (s. 21. kesäkuuta 1981 Las Vegas, Yhdysvallat) on The Killers -yhtyeen laulaja ja keulahahmo. Hän soittaa lisäksi koskettimia, kitaraa ja bassoa. The Killersin tuotannon lisäksi Flowers on julkaissut sooloalbumit "Flamingo" (2010) ja "The Desired Effect" (2015).
Flowers syntyi Las Vegasissa, jossa hän myös asui kahdeksan ensimmäistä vuotta elämästään. Perhe muutti myöhemmin Utahiin, josta Brandon palasi takaisin Vegasiin vuosia myöhemmin käydäkseen koulunsa loppuun ja työskennelläkseen hotellipoikana Gold Coast Hotelissa. Lapsena Flowers kuunteli paljon brittiläistä rock-musiikkia, muttei unelmoinut muusikon urasta ennen kuin 19-vuotiaana, harkitessaan jo lähtetyssaarnaajaksi ryhtymistä, hän kuuli David Bowien kappaleen "Changes". Kappale sai hänet kiinnostumaan musiikin tekemisestä.
Flowersin esiintymistyylissä on nähty vaikutteita Bonolta ja Bruce Springsteeniltä. Hänet tunnetaan erikoisista pukuvalinnoistaan ja tavastaan kertoa avoimesti mielipiteitään muista samantyylisistä yhtyeistä. Hän voitti NME Magazine Awardin vuonna 2005 sarjoissa ”paras pukeutuja” ja ”seksikkäin mies”. Vuonna 2010 Elton John asetti hänet neljänneksi omista sankareistaan kootulla listalla.
Flowers ei anna juurikaan tietoja yksityiselämästään julkisuuteen. Flowersin vanhemmat ovat osittain liettualaisia ja skotlantilaisia. Uskonnoltaan hän on mormoni. Flowersilla on neljä siskoa ja yksi veli. Hän on naimisissa ja hän kirjoitti ”My List” -kappaleen vaimolleen Tanalle. Parilla on kolme lasta, pojat Ammon (s. 2007), Gunnar (s. 2009) ja Henry (s. 2011).
Petro Symonenko

Petro Mykolaiovytš Symonenko (, s. 1. elokuuta 1952 Donetsk) on Ukrainan kommunistisen puolueen pääsihteeri. Venäläismielinen puolue on ollut täysin kielletty heinäkuusta 2022 lähtien. Venäjän aloitettua suurhyökkäyksensä Ukrainaan 24. helmikuuta 2022 Symonenko asettui venäläisten puolelle. Osana Kiovan valtausyritystä venäläisjoukot tunkeutuivat Butšan ja Makarivin alueille ja tuolloin 8.-9. maaliskuuta 2022 Symonenko pakeni perheineen venäläisten avustamana Valko-Venäjälle.
Symonenko oli presidenttiehdokkaana 1999 ja 2004. Vuoden 1999 presidentinvaalissa Symonenko ensimmäisellä kierroksella 22 % äänistä, mutta hävisi toiselle kierroksella Leonid Kutšmalle.
Pyrrha

Pyrrha () oli kreikkalaisessa mytologiassa Epimetheuksen ja Pandoran tytär sekä Deukalionin puoliso.
Ihmisten turmeltuneisuuden takia Zeus päätti lopettaa pronssiajan suurella vedenpaisumuksella. Tähän päätökseen vaikuttivat ennen kaikkea Lykaonin pojat omalla epähurskaudellaan.
Prometheus oli neuvonut poikiaan rakentamaan aluksen (arkin), johon Deukalion ja Pyrrha sitten nousivat rankkasateiden alettua. Koko Kreikka peittyi veden alle, ja vasta yhdeksän yön ja yhdeksän päivän jälkeen tulvan hillittyä he rantautuivat Parnassos-vuorelle tai muulle Othryksen huipulle. Deukalion ja Pyrrha olivat ainoat eloonjääneet, joskin joissakin lähteissä mainitaan myös muutamia muita pelastautuneen vuorten huipuille.
Deukalion ja Pyrrha kysyivät neuvoa Themiksen oraakkelilta, mitä pitäisi tehdä, jotta maa saataisiin taas kansoitettua - toisen lähteen mukaan Zeus itse antoi käskyn. Hän sai neuvon heittää äitinsä luut olkapäänsä yli. Aluksi he kauhistuivat moisesta häpäisystä, mutta pian he ymmärsivät äidin tarkoittavan Gaiaa - äiti maata - ja luiden kiviä. Niinpä he alkoivat heitellä kiviä olkapäidensä yli ja ne muuttuivat ihmisiksi - Pyrrhan naisiksi ja Deukalionin miehiksi.
Deukalion sai Pyrrhan kanssa vähintään viisi lasta: Protogenea, Hellen (josta tuli kreikkalaisten kantaisä), Graikos, Thyia ja Orestheus. Mahdollisesti heillä oli myös kuudes lapsi Amfiktyon.
Joey DeMaio

Joey DeMaio (s. 6. maaliskuuta 1954 Auburn, New York) on heavy metallia soittavan yhdysvaltalaisen Manowar-yhtyeen basisti. Hän on myös italialaisen power metal -yhtye Rhapsody of Firen manageri. DeMaio on myös työskennellyt Black Sabbathin basso- ja pyroteknikkona yhtyeen "Heaven and Hell" -kiertueella vuosina 1980–1981.
Stanislav Kosior

Stanislav Vikentjevitš Kosior (, ) (s. 18. marraskuuta 1889 Węgrów, Puola – 26. helmikuuta 1939 Moskova) oli neuvostopoliitikko.
Hän oli Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri ja Ukrainan puoluejohtaja sekä Neuvostoliiton varapääministeri. Monien muiden ohella Kosioria pidetään syypäänä Ukrainan 1930-luvun alun nälänhätään eli holodomoriin. NKVD vangitsi hänet myöhemmin, ja hänet teloitettiin Stalinin vainojen aikana.
Riksby

Riksby on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella ("Västerort"), ja kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Ulvsundan, Abrahamsbergin, Stora Mossenin, Åkeslundin, Åkeshovin, Norra Ängbyn, Bromma Kyrkan, Enebyn, Bällstan, Mariehällin ja Ulvsunda instruområden kaupunginosat. Riksby muodostettiin vuonna 1926. Nimensä se on saanut keskiaikaisesta kylästä. Nykyisin kaupunginosassa on asukkaita noin 3 500, ja maa-alaltaan se on 3,73 neliökilometrin laajuinen.
Wake Up (Rage Against the Machinen kappale)

Wake Up yhdysvaltalaisen yhtyeen Rage Against the Machinen kappale. Se on seitsemäs kappale yhtyeen albumilla "Rage Against the Machine".
Kappaleen sanat liittyvät rasismiin Yhdysvaltain hallituksessa ja FBI:n vakoiluohjelmissa. Kappaleeseen on otettu asioita FBI:n kansiosta, jossa J. Edgar Hoover suosittelee mustien kansalaisoikeustaistelijoiden kuten Malcolm X:n ja Martin Luther King Jr:n murhaamista.
Lyhennetty versio kappaleesta on elokuvan "Matrix" (1999) lopussa. Kappale on yksi Rage Against the Machinen tunnetuimmista kappaleista, vaikka sitä ei ole koskaan julkaistu singlenä.
Ukrainan industrialistien ja yrittäjien puolue

Ukrainan industrialistien ja yrittäjien puolue () on yksi Meidän Ukrainamme -ryhmittymässä mukana ollut puolue. Sen puheenjohtaja kuitenkin siirtyi oppositiosta Viktor Janukovytšin II hallitukseen, mikä oli presidentti Viktor Juštšenkolle pettymys.
Domingo de Betanzos

Domingo de Betanzos (1480 – syyskuu 1549 Valladolid, Espanja) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka osallistui Uuden-Espanjan (Meksikon) evankelisointiin. Hän saapui Väli-Amerikkaan vuonna 1526 Santo Domingosta. Dominikaanien joukkoa johti Tomás Ortiz, jolla oli inkvisiittorin oikeudet. Ortizin poistuttua Uudesta-Espanjasta, tuli Betanzosta dominikaanien provinsiaali ja samalla myös Uuden-Espanjan inkvisiittori. Ensi töikseen Betanzos ryhtyi inkvisiittorin ottein panemaan järjestykseen pelipöydissä moraaliltaan löystyneitä konkistadoreja. Domingo de Betanzosilla oli hyvin huomattava asema Consejo de Indiasin arvioidessa intiaanien henkisiä kykyjä. Bartolomé de las Casas kertoo juuri Betanzosin suostutelleen hänet Santo Domingossa liittymään dominikaaneihin vuonna 1520.
Uuden maailman valtauksen edistyessä Betanzos, jolla oli Meksikoon siirryttyään inkvisiittorin valtuudet, ryhtyi rankaisemaan konkistadoreja näiden keskuuteen levinneestä kurittomuudesta ja samalla valmistelemaan toimenpiteitä juutalaismielisyyttä vastaan. Uuteen-Espanjaan siirryttyään hän nopeasti ryhtyi toimiin Uuden-Espanjan saamiseksi erilliseksi provinssiksi. 
Elämä.
Betanzos syntyi Luoteis-Espanjassa Leónin kaupungissa. Hän opiskeli ensin Salamancan yliopistossa lakia, mutta alkoi sittemmin benediktiiniläismunkiksi. Hän asui erakkona Italian rannikon läheisyydessä sijaitsevalla Ponzan saarella viiden vuoden ajan, minkä jälkeen hän liittyi 1510 Hispaniolan saaren dominikaanimunkkeihin. Luostarissa hän eli neljän vuoden ajan. Vuonna 1516 Betanzos kirjoitti muiden dominikaanimunkkien kanssa suorasanaisen kirjeen Bartolomé de las Casasille, missä he esittivät huolensa Antillien alkuperäisväestön häviämisestä ja väittivät espanjalaisten tekojen menevän liiallisuuksiin.
Vuonna 1526 Bentanzos matkusti Atlantin yli Meksikoon, jonne hän perusti dominikaanien provinsiaalin, Santiago de Méxicon. Provinsiaali oli hädin tuskin valmistunut kun Tomás de Berlanga jo väitti sen kuuluvan hänen perustamaan Santa Cruzin provinsiaaliin. Kiistan takia Bentazos joutui matkustamaan vuonna 1531 takaisin Espanjaan hakemaan Pyhältä istuimelta suostumuksen provinsiaaliin. Hän perusti provinsiaalin myös Guatemalaan. Väli-Amerikassa hän teki lähetystyötä nahuatlin, mixtecon ja tzapotecon kielialueilla.
Betanzosin oli tarkoitus tehdä käännytystyötä Kiinassakin, mutta kuoli palattuaan Espanjaan vuonna 1549 Valladolidissa.
Maasäteily

Maasäteily eli maansäteily tarkoittaa oletettua energiakenttää, johon niin sanotun taikavarvun väitetään reagoivan. Termin on tehnyt tunnetuksi saksalainen Gustav von Pohl, joka 1930-luvulla väitti maasäteilyn aiheuttavan syöpää. Hänen mukaansa Aurinkokunta on verrattavissa atomiin, jossa Aurinko vastaa ydintä ja planeetat elektroneja. Tämän mukaan maapallon pinnalla olisi negatiivinen sähkövaraus, kuten elektroneilla, ja maapallon sisällä oleva magma lähettäisi sähköisesti negatiivista säteilyä, joka johtuu maan pinnalle vesisuonia ja malmikerrostumia pitkin. Maasäteilyä on väitetty myös kosmiseksi, avaruudesta tulevaksi säteilyksi, joka vahvistuu sen heijastuessa Maassa olevista malmeista tai vesisuonista. 
Tieteellisiä todisteita maasäteilystä ei ole. Maasäteilyä on sanottu pseudotieteeksi ja taikauskoksi.
Maasäteily liittyy läheisesti kaivonkatsontaan. Maassa uskotaan olevan maasäteilyä voimistavia vesisuonia. Uskomuksen mukaan hyvä kaivon paikka voidaan löytää säteilyä mittaamalla. Erityisen voimakasta maasäteilyn on ajateltu olevan vesisuonten risteyksessä. Taikavarvun käyttäjä havaitsee voimakkaasti säteilevän kohdan siitä, että varpu taipuu hänen käsissään. Toinen käytetty havaintoväline ovat erilaiset heilurit; säteilyn voimakkuutta arvioidaan heilurin pyörähdysten lukumäärän perusteella.
Maasäteilyn on väitetty aiheuttavan lukuisia sairauksia, muun muassa syöpää, nivelreumaa, unettomuutta ja lapsettomuutta. Säteilyllä on kerrottu olevan muitakin vaikutuksia, kuten pianon joutuminen epävireeseen, auton akun tyhjeneminen ja tuulenpesien ilmestyminen koivuihin. Erityisen vaaralliseksi on väitetty vuoteen sijaitsemista säteilevässä kohdassa. Säteilyltä suojautumiseen on myyty erilaisia laitteita, kuten sängyn alle asetettavia metallilevyjä ja muovipurkkien väliin aseteltuja käämejä. 
Maasäteilystä kirjoitettiin Suomen lehdistössä runsaasti 1950-luvulla sekä 1970- ja 1980-luvuilla. Tähän vaikutti entisen kansanedustajan Mauno Pohjosen maasäteilyinnostus.
Maasäteilytutkimus.
Maasäteilyä tutkittiin Oulun yliopistossa vuosina 1976–1983. Sokkotutkimuksessa 32 kaivonkatsojaa yritti etsiä vesisuonia pajusta ja metallista tehtyjen taikavarpujen avulla. Koehenkilöt eivät pystyneet havaitsemaan maastosta maasäteilyä tai maahan kaivettua vesiletkua. Tutkimuksessa selvitettiin myös maasäteilyltä suojaavien laitteiden tehoa, mutta minkäänlaista tehoa ei havaittu. Tämän jälkeen maasäteilyä ei ole Suomessa akateemisesti juuri tutkittu.
Suomessa toimii 1979 perustettu Maasäteilyntutkijat ry (vuoteen 2016 Sähkö- ja Maasäteilyntutkijat ry). Yhdistys julkaisee "Varpuasiaa"-nimistä lehteä.
Aavekuiskaaja

Aavekuiskaaja ("Ghost Whisperer") on yhdysvaltalainen yliluonnollinen draamasarja, jota CBS esitti 23. syyskuuta 2005 – 21. toukokuuta 2010.
Sarja seuraa Melinda Gordon -nimisen naisen (Jennifer Love Hewitt) elämää, joka pystyy näkemään ja kommunikoimaan aaveiden kanssa. Yrittäessään elää tavallista elämää – hän on naimisissa ja omistaa antiikkiliikkeen – Melinda auttaa henkiolentoja selvittämään asiansa elävien keskuudessa, jotta he voivat jatkaa matkaansa tuonpuoleiseen. Melindan tehtävä on hankala ja välillä hän kamppaileekin ihmisten kanssa, jotka työntävät häntä luotaan eivätkä usko hänen kykyynsä. Osa aaveista on salaperäisiä ja Melindan täytyy päätellä vihjeiden avulla kuinka ymmärtää henkeä ja auttaa heitä. Sarjan kirjoitti John Gray ja sitä tuotti Sander/Moses Productions ja vastaavana tuottajana toimi muun muassa Jennifer Love Hewitt yhdessä ABC Studiosin ja CBS Television Studiosin kanssa. CBS peruutti sarjan viidennen tuotantokauden jälkeen 18. toukokuuta 2010.
Juoni.
Melinda Gordon on nuori nainen, joka asuu fiktiivisessä Grandview’n kaupungissa, New Yorkissa ja jolla on kyky nähdä ja kommunikoida kuolleiden kanssa. Melinda asuu aviomiehensä Jim Clancyn (David Conrad) sekä myöhemmin poikansa Aiden Lucasin (Connor Gibbs) kanssa. Työkseen Melinda pitää "Same As It Never Was Antiques" -antiikkiliikettä. Aaveet pyytävät Melindalta apua luottaen tälle viestinsä tai täyttäen haasteensa voidakseen siirtyä tuonpuoleiseen. Keskeneräisiä asioita tunnollaan kuolleet ihmiset saattavat jäädä elävien joukkoon eivätkä voi siirtyä tuonpuoleiseen ja Melinda auttaa heitä löytämään rauhan.
Sarjassa esiintyi myös Aisha Tyler, joka esitti Melindan parasta ystävää ja työkaveria Andrea Marinoa. Andrea kuolee kuitenkin traagisesti ensimmäisen tuotantokauden lopussa. Toisella tuotantokaudella Melinda tapaa Delia Banksin (Camryn Manheim), kiinteistövälittäjän jonka kanssa hän ystävystyy. Vaikka aluksi Delia väittääkin Melindan tarvitsevan psykologin apua, lopulta hän hyväksyy Melindan lahjan pysyen kuitenkin aika ajoin epäileväisenä. Delialla on Ned-niminen poika (Tyler Patrick Jones kaudet 2–3, myöhemmin Christoph Sanders), joka saa Melindan lahjan selville paljon ennen äitiään. Melinda ystävystyy myös Rocklandin yliopiston professorin Rick Paynen (Jay Mohr) kanssa, joka auttaa Melindaa ratkaisemaan yhteenottoja aaveiden kanssa. Payne lähtee tutkimusmatkalle Himalajalle neljännen kauden ensimmäisessä jaksossa.
WAGR-oireyhtymä

WAGR-oireyhtymä on synnynnäinen kehityshäiriö, jonka tyypillisiä piirteitä ovat kohonnut Wilmsin kasvaimen riski, silmän värikalvon puuttuminen (aniridia), sukupuolielinten ja virtsaelinten epämuodostumat sekä kehitysvammaisuus. 
Yleensä WAGR-oireyhtymä on satunnaisen mutaation aiheuttama sairaus, mutta toisinaan se saattaa periytyä vallitsevasti autosomin kautta. 
WAGR-oireyhtymään johtaa häiriötila useissa geeneissä, jonka taas aiheuttaa kromosomin 11 mikrodeleetio. 
Oireet.
Peräti puolet WAGR-oireyhtymästä kärsivistä lapsista sairastuu Wilmsin kasvaimena tunnettuun munuaissyövän muotoon kolmen vuoden ikään mennessä. Onneksi Wilmsin kasvaimen ennuste on varsin hyvä. 
Tavallisesti ensimmäinen sairaassa lapsessa havaittava piirre on aniridia eli värikalvon synnynnäinen puuttuminen. Se aiheuttaa poikkeuksellista valonarkuutta ja kohonneen kaihiriskin.
Sukupuolielinten poikkeavuudet saattavat vaatia korjauksia kirurgisin toimenpitein. Pojilla saattaa olla laskeutumattomat kivekset ja hypospadia, tytöillä sisäisiä poikkeavuuksia mm. munasarjoissa. Sukuelinten poikkeavuuksiin liittyy kasvanut gonadoblastooman riski. 
WAGR-oireyhtymästä kärsivien henkiset kyvyt ovat suuresti vaihtelevia. Useimmilla esiintyy lievästä keskitasoiseen vaihtelevaa kehitysvammaisuutta, kun taas joillakin kehitysvammaisuus saattaa olla vaikea-asteisempaa ja joillakin älykkyysosamäärä saattaa olla normaali.
RPGFan

RPGFan on vuonna 1999 avattu verkkosivusto, jolla julkaistaan tietokoneroolipelejä koskevia uutisia, arvosteluja, ennakoita ja kuvia. RPGFan sisältää myös fanien lähettämää taidetta sekä tietoa pelien soundtrackeistä ja sivuston henkilökunnasta. Sivuston nykyinen päätoimittaja on Eric Farand, ja sen mainonnasta vastaa Stephen Harris. Webmasterinä toimii John McCarrioll.
Historia.
Joulukuussa 1997 Mickey Shannon perusti RPG-peleihin keskittyvän LunarNET-sivuston, joka aluksi julkaisi lähinnä vain uutisia. Ensimmäisen uudistuksen myötä sivun sisältö laajeni uusilla osastoilla, joita olivat muun muassa arvostelut, keskustelufoorumit ja FAQ. 1998 sivusto sai huomiota suuremmilta peleihin erikoistuneilta verkkosivuilta julkaistessaan "Final Fantasy VIII" -kuvakaappauksia ja tuolloin uusimmasta Sonic-pelistä tehdyn videon, jollaisia vain harvalla muulla sivulla oli mahdollisuus esittää.
Kaksi vuotta toimineen LunarNET päätettiin nimetä uudelleen, sillä nykyisen nimen arveltiin haittaavan sivun kävijämääriä: mahdollisesti ihmiset luulivat LunarNETin käsittelevän ainoastaan "Lunar"-pelisarjaa kaikkien roolipelien asemasta. 3. maaliskuuta 1999 sivusto avattiin uudestaan nimellä RPGFan. Vuoden 2000 helmikuuhun mennessä RPGFania oli uudistettu yhteen otteeseen. Lisäksi se oli saanut monia uusia toimittajia, vaikka sivun alkuperäinen perustaja Mickey Shannon ilmoittikin erovansa ylläpidosta ilmoittaen ”menettäneensä kiinnostuksensa pelejä kohtaan”. Jättäessään RPGFanin Shannon loi uudelleen LunarNETin, joka aiemmasta versiosta poiketen kehitettiin vain Lunar-sarjaa varten.
Maaliskuusta 2000 lähtien RPGFan ei voinut enää käyttää Working Designs -pelijulkaisijan palvelinta, joka oli siihen asti ollut yksi tärkeimmistä sivuston tukijoista. Korvaavan palvelimen RPGFan löysi GameGlow Networkilta, minkä yhteydessä sivun ulkoasua uusittiin jälleen. GameGlow ehti kuitenkin tukea RPGFania vain parin kuukauden ajan, sillä verkko suljettiin vuoden 2000 lopulla. Sivusto joutui turvautumaan pienen EasilyHosted.com-yhtiön tarjoamaan palvelimeen. Siitä ei silti muodostunut RPGFanin lopullista ratkaisua, sillä palvelimesta vastuussa olevan henkilön piti keskeyttää sen toiminta maksamattomista laskuista johtuvien
epäselvyyksien vuoksi. Kyseinen mies järjesti RPGFanin väliaikaisesti ystävänsä palvelimelle, jonka alla sivustoa muokattiin sen nykyiseen muotoon. Vuonna 2001 RPGFan teki vuoden mittaisen sopimuksen CIHost-palvelimen kanssa.
Iin kirkko

Iin kirkko on Iin evankelisluterilaisen seurakunnan kirkko. Iin seurakunta on kolmanneksi vanhin seurakunta Pohjois-Pohjanmaalla. Se on perustettu noin vuonna 1340. Ensimmäistä kirkkoa alettiin rakentaa heti seurakunnan perustamisen aikoihin ja se valmistui vuonna 1374. Kirkkorakennuksia on vuosisatojen saatossa ollut monia, mutta ne ovat tuhoutuneet ryöstelyjen, sotien ja tulipalojen johdosta. Nykyistä kirkkoa edeltänyt vuonna 1694 rakennettu "Pyhän Laurentiuksen kirkko" paloi salaman sytyttämänä 23. elokuuta 1942. Nykyistä kirkkoa alettiin suunnitella heti tulipalon jälkeen, mutta rakentamaan päästiin sotien vuoksi vasta vuonna 1949.
Kirkon viereen on haudattu sodissa kaatuneet iiläiset sankarivainajat. Vuoden 1955 kesällä paljastettiin sankarihautojen vieressä kaatuneiden muistomerkki. Iin Haminassa, kirkon vieressä sijaitsee vuonna 1970 valmistunut seurakuntatalo. Iin seurakunnalla on hautausmaat Kruununsaaressa sekä Väli-Olhavassa, jossa sijaitsee myös seurakuntatalo.
Nykyinen kirkko sijaitsee Iin Haminassa. Muodoltaan kirkko on edellisen kirkon muotoinen kivinen matalaseinäinen pitkäkirkko, jossa on erillinen kellotapuli. Kirkossa on istumapaikkoja noin 500. Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Gustav Strandberg ja Aarne Hytönen. Rakennus vihittiin kirkoksi kesäkuussa 1950. Kirkon alttaritaulun on maalannut taiteilija Eero Nelimarkka.
Meckelin oireyhtymä

Meckelin oireyhtymä on autosomissa peittyvästi periytyvä geneettinen sairaus, joka johtaa yleensä kuolleena syntymiseen tai hyvin varhaiseen menehtymiseen pian syntymän jälkeen. 
Meckelin oireyhtymä aiheuttaa poikkeavuuksia munuaisissa, maksassa ja aivoissa. Yleensä sikiöllä on ylimääräinen sormi tai varvas. 
Meckelin oireyhtymä luetaan osaksi suomalaista tautiperintöä. Se todetaan Suomessa vuosittain noin 5–7 sikiöllä, ja esiintyvyys on luokkaa 1/15 000. Useimmissa muissa populaatioissa syndrooma on selvästi harvinaisempi.
Pelastaja

Pelastaja ("Tru Calling") on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota alettiin esittää Yhdysvalloissa Fox-verkossa 30. lokakuuta 2003. Sarjassa esiintyvät Eliza Dushku, Zach Galifianakis, Shawn Reaves sekä Jason Priestley.
Sarjan päähenkilö on Tru Davies, jonka apua kuolleet voivat pyytää. Kun Trulta on pyydetty apua, hän herää ja elää päivän toisen kerran. Ensimmäisen kauden lopulla ilmaantuu mukaan Jack Harper. Hän on Trun vastakohta: hänkin elää tarvittaessa päivän uudelleen ja pyrkii varmistamaan, että kuollut pysyy kuolleena.
Fox peruutti sen tuotannon kesken kauden ja esitti ainoastaan toisen tuotantokauden viisi jaksoa. Kuudes jakso oli jouluteemainen ja esitettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 2008. Suomessa sarjan molemmat tuotantokaudet esitti Subtv 12. lokakuuta 2004 ja 18. lokakuuta 2005 välisenä aikana.
Töyhtökääpiöahven

Töyhtökääpiöahven ("Apistogramma cacatuoides") on yksi suosituimmista Apistogramma-suvun kääpiökirjoahvenista.
Koko ja ulkonäkö.
Töyhtökääpiöahvenkoiras on naarasta suurempi ja värikkäämpi. Koiraat voivat olla jopa 9 cm pitkiä. Naarat ovat pari senttimetriä lyhyempiä, yleensä noin 5-senttisiä.
Lajista on olemassa erivärisiä kantoja, joilla erityisesti pyrstökuviot vaihtelevat.
Alkuperä.
Töyhtökääpiöahventa tavataan Perussa Amazonin ja Ucayali-joen alueella.
Käyttäytyminen.
Töyhtökääpiöahven on aika kiltti kirjoahven, joka kuitenkin muiden kirjoahventen tavoin tarvittaessa puolustaa reviiriään. Lajin vaatima reviiri on kuitenkin aika pieni, joten tarpeeksi isossa akvaariossa töyhtökääpiöitä voi yhdistää muiden pienten kirjoahventen kanssa.
Vesiolot ja ravinto.
Veden lämpötilan tulisi olla 24–27 °C, pH-arvon noin 6–7 ja kovuus pehmeä, 2–10 °dH. Akvaarion minimikoko on 80 litraa, mutta isommassa vesiolot on luonnollisesti helpompi pitää vakaina. Töyhtökääpiöt eivät ole kovin nirsoja ravinnon suhteen, mutta niille maistuvat muiden kalojen poikaset ja kaikki ravinteet akvaariossa.
Eduard Einstein

Eduard Einstein (28. heinäkuuta 1910 – 25. lokakuuta 1965) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin kolmas lapsi ja toinen poika. Eduard Einstein syntyi Zürichissä.
Elämä.
Eduard Einstein osoitti ällistyttävää lahjakkuutta jo ennen kouluikää. Hän luki sanomalehtiä ja pystyi opettelemaan ulkoa pitkiä kappaleita valokuvamuistinsa avulla. Kansakoulun ensimmäisellä luokalla Edward luki jo Goethen ja Schillerin kaltaisia saksankielisen kirjallisuuden klassikoita. Hän osoittautui myös lahjakkaaksi pianistiksi.
Koulussa Eduard oli hyvä oppilas ja läpäisi ylioppilastutkinnon luokkansa parhaimmilla arvosanoilla. Eduard oli kiinnostunut kirjallisuudesta, taiteesta ja musiikista mutta ryhtyi opiskelemaan lääketiedettä, koska halusi psykiatriksi.
Eduard Einstein kärsi jo lapsena huolestuttavan suurista mielialan vaihteluista. Hän sairastui 20-vuotiaana skitsofreniaan hänen naisystävänsä jätettyä hänet. Eduardia hoidettiin aluksi insuliini- ja myöhemmin sähköshokeilla. Sähköshokkiterapia teki Eduardista dementikon, jota ei voinut jättää hetkeksikään oman onnensa nojaan.
Mileva ja Albert Einstein muuttivat erilleen vuonna 1914. Ero kosketti hyvin paljon Eduardia ja Hans Albertia. Vaikka ero etäännytti poikien ja isän väliä, he kävivät kirjeenvaihtoa ja lomailivat yhdessä. Eduardin sairastumisen jälkeen Albert Einstein ei kuitenkaan enää halunnut tavata poikaansa, joten Eduardista huolehtiminen jäi Milevan vastuulle aina Milevan vuonna 1948 tapahtuneeseen kuolemaan saakka. Eduard Einstein vietti loppuelämänsä vuoroin laitoshoidossa, vuoroin äitinsä luona.
Jari Puhakka

Jari Jouko Juhani Puhakka (s. 16. kesäkuuta 1965) toimii kapellimestarina ja sovittajana eri TV-produktioissa sekä useissa viihdekonserteissa. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi viimeistään BumtsiBum!-ohjelman kapellimestarina.
Puhakka aloitti uransa soittaen eri artistien – kuten Kirkan (1984–86) ja Paula Koivuniemen (1986–88) – taustaorkestereissa.
Hän soitti Boulevard-yhtyeessä, joka edusti Suomea vuoden 1988 Euroviisuissa.
Vuonna 1990 Puhakka jäi freelance-muusikoksi ja tuolloin myös äänilevytuotanto astui kuvaan mukaan. Hän on toiminut kapellimestarina ja sovittajana lukuisissa eri artistien levytyksissä 1990-luvulta alkaen sekä tuottanut albumeja muun muassa Eija Kantolalle, Joel Hallikaiselle, Kake Randelinille ja Kari Tapiolle.
Yksityiselämä.
Puhakka on asunut Vantaan Metsolassa, mutta päätti vuonna 2012 muuttaa Keski-Suomeen.
Puhakka avioitui tammikuussa 2016 Thaimaassa iskelmälaulaja ja Tangomarkkinoiltakin tutun Kaija Lustilan kanssa. Pari ehti seurustella ennen liiton solmimista kuutisen vuotta ja he kihlautuivat vuonna 2012. Lokakuussa 2012 Puhakka tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa Lustilan pahoinpitelystä.
Näyttelijä Johanna Puhakka on Jari Puhakan tytär.
Shinagawa

Shinagawa () on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa Tokionlahden rannalla Tokion keisarillisen palatsin eteläpuolella ja rajautuu Kōtōn, Meguron, Minaton, Ōtan ja Shibuyan erillisalueisiin. Shinagawassa on 385 702 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 22,84 neliökilometriä.
Aluejako.
Shinagawan erillisalueella on 27 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 130 osa-alueeseen (). Yhteen kaupunginosaan kuuluu yhdestä kahdeksaan osa-aluetta.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet.
Suuri osa Shinagawan itäosasta sijaitsee täyttömaalla, länsiosan korkeammalle kohoava alue muodostuu Musashinon kukkuloloiden reunamista. Vaikka suuri Shinagawan rautatieasema sijaitseekin Minaton alueella, se palvelee myös Shinagawaa. Suuri hotellikeskittymä aseman ympärillä muistuttaa Shinagawan roolista Edo-kaudella ensimmäisenä postiasemana, jonka matkailija saavutti lähdettyään Edosta kohti Kiotoa.
Hans Albert Einstein

Hans Albert Einstein (14. toukokuuta 1904 – 26. heinäkuuta 1973) oli Albert Einsteinin ja Mileva Marićin toinen lapsi ja ensimmäinen poika. Vuoteen 1986 asti luultiin Hans Albertin olleen ensimmäinen lapsi, mutta Einsteinin ja Marićin kirjeiden ansiosta huomattiin perheeseen syntyneen tytär, Lieserl Einstein. Hans Albert Einstein oli hydrauliikan professori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyn kampuksella.
Elämä.
Hans Albert syntyi Bernissä, jossa hänen isänsä oli töissä patenttitoimistossa. Hänelle syntyi Eduard Einstein -niminen veli kuusi vuotta myöhemmin Zürichissä. Perhe muutti vuonna 1914 Berliiniin ja pian Mileva palasi poikien kanssa takaisin Zürichiin, kun avioliitto oli kariutumassa Milevan ja Albert Einsteinin välillä. Vuonna 1919 suhde päätyi eroon, mikä oli hyvin hankalaa nuorille pojille. Raskaimmin eron otti Hans Albert.
Vuonna 1927 Hans Albert meni Frieda Knechtin kanssa naimisiin. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Bernhard Caesar Einstein ja Klaus Martin. Poikien lisäksi perheeseen adoptoitiin Evelyn-niminen lapsi. Hans Albertin vaimo kuoli vuonna 1958 ja hän meni uusiin naimisiin Elizabeth Robozin kanssa.
Hans Albert kuoli vuonna 1973 sydämen vajaatoimintaan. Hänet haudattiin Massachusettsiin, lähelle Woods Holea.
Ura.
Hans Albert työskenteli metalli-insinöörinä Saksan Dortmundissa ennen Yhdysvaltoihin muuttoa vuonna 1938.
Pohjansiilikäs

Pohjansiilikäs ("Acerbia alpina"), aikaisimmilta nimeltään pohjan siilikehrääjä tai tunturisiilikehrääjä, on siilikkäisiin (Arctiidae) kuuluva perhoslaji. Lajin kuvasi ensimmäisenä italialainen tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbi vuonna 1799 kun Enontekiön alueella matkatessaan hänelle tuotiin lajin yksilö nähtäväksi. Tuosta yksilöstä hän kirjoitti matkakirjassaan kuvauksen ja maalauksen. Varsinaisen tieteellisen lajinkuvauksen laati ruotsalainen perhostieteilijä Conrad Quensel vuonna 1802 ja antoi lajille nimen "Bombyx alpina". Vuonna 1963 Olavi Sotavalta antoi suvulle Acerbin mukaan uuden nimen "Acerbia".
Koko ja ulkonäkö.
Pohjansiilikkäällä on monien muiden siilikkäiden tapaan värikäs ja kirjava ulkonäkö. Etusiivet ovat mustanharmaat ja niissä on vaaleankeltaisia täpliä. Takasiivet ovat hieman vaaleammat ja niiden täplät ovat vaihtelevissa määrin oranssinpunaiset. Ruumis on tumma ja karvainen. Keskiruumiin etuosa ja takaruumiin kärki ovat keltaiset. Siipien kärkiväli on 42–50 mm, naaraat ovat hieman kookkaampia.
Toukka on karvainen, täysikasvuisena 50–55 mm pitkä. Kotelo on 20–25 mm pitkä ja huomattavasti sitä suuremman, päärynänmuotoisen kotelokopan ympäröimä.
Levinneisyys ja lentoaika.
Lajilla on arktinen levinneisyys. Suomessa sitä on tavattu ainoastaan Enontekiön tuntureilla, pääasiassa Kilpisjärven alueella. Myöhemmin lajia on löydetty muualtakin, Pohjois-Ruotsin lisäksi Pohjois-Venäjältä, Itä-Siperiasta, Altaivuorilta sekä Pohjois-Amerikan arktisilta alueilta. Pohjois-Norjassa laji on tavattu kuitenkin vain kolme kertaa. Pohjansiilikäs lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä heinäkuun alkuun. Se on runsaslukuisempi parillisina vuosina.
Elinympäristö ja elintavat.
Pohjansiilikäs on harvalukuinen laji, jonka koiraat lentävät nopeasti lähellä maanpintaa ja ainoastaan aurinkoisina iltapäivinä. Naaras istuu aurinkoisilla kivillä ja lentää harvoin. Elinympäristössä tulee olla runsaasti laakeaa kivikkoa.
Naaras munii 150–330 munaa kivien alapinnoille. Toukkakehitys kestää vähintään kaksi vuotta, mutta epäsuotuina vuosina se voi kestää pitempäänkin. Toukkia löydetään usein piilottelemasta kivien alta. Viimeisen talvehtimisen jälkeen toukka kiipeää heti lumen sulettua kiven päälle, kehrää kotelokopan ja koteloituu.
Vuoden 1799 jälkeen perhosesta ei tehty havaintoja koko maailmassa, ennen kuin vuonna 1962 Olavi Sotavalta sai haaviinsa elävän yksilön Saanan laelta. Sen jälkeen lajia ja etenkin sen kotelokoppia on löydetty alueelta useamminkin. Kun lajia Sotavallan tutkimusten ansiosta opittiin etsimään, sitä on löytynyt laajalti koko arktiselta alueelta. Erikoisena piirteenä pohjansiilikäs voi vaipua diapaussiin elinvaiheesta riippumatta, kun yleensä diapaussi on mahdollinen vain tietyssä vaiheessa.
Ruotsin kansallisessa uhanalaisarvioinnissa pohjansiilikäs on arvioitu erittäin uhanalaiseksi, Suomessa se on silmälläpidettävä (NT).
Ravintokasvi.
Toukka on polyfagi ja syö mm. raitaa ("Salix caprea"), verkkolehtipajua ("Salix reticulata") sekä vaivaispajua ("Salix herbacea"), mutta on kasvatuksessa suosinut voikukkaa ("Taraxacum") ja ratamoita ("Plantago").
Macintosh IIcx

Macintosh IIcx on Applen 7. maaliskuuta 1989 julkaisema tietokone, joka oli pienikokoisempi ja edullisempi versio puoli vuotta aiemmin julkaistusta Macintosh IIx -mallista. IIx:n verrattuna Macintosh IIcx oli hiljaisempi ja sen kotelo oli pienempi, sillä järjestelmä sisälsi vain kolme NuBus-liitäntää. Samaa koteloa käytettiin myös Macintosh IIci ja Quadra 700 -malleissa. Macintosh IIcx:n tuotanto lakkautettiin 11. maaliskuuta 1991. 
Yleistä.
Macintosh IIcx -mallia mainostettiin Macintosh IIx:n tavoin 32-bittisenä tietokoneena, mutta osa emolevylle kovakoodatusta käyttöjärjestelmästä käytti yhä vanhaa, 24-bittistä muistiosoitusta. Kotelo on Applen toistaiseksi ainoa malli, joka on suunniteltu käytettäväksi sekä vaaka- että pystyasennossa. Laitteen päivittäminen oli erittäin helppoa, sillä sen komponentit voitiin vaihtaa työntämällä osat paikalleen ilman ruuvimeisseliä.
James Jamerson

James Jamerson (29. tammikuuta 1936 – 2. elokuuta 1983) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimi basistina useilla merkittävillä Motown Recordsin levytyksillä 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa. Jamerson pääsi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2000.
Jamerson syntyi Etelä-Carolinassa ja muutti äitinsä kanssa Detroitiin 1953. Hän oppi soittamaan kontrabassoa ja esiintyi pian useilla Detroitin alueen jazz- ja blues-klubeilla. 
Jamerson sai kasvaneen maineensa ansiosta toistuvia tilaisuuksia toimia studiomuusikkona. Hän kuului The Funk Brothers -studiomuusikkoryhmään. Hän siirtyi kontrabassosta sähköbassoon 1960-luvun alussa. 
Jamerson esiintyi mm. Jr. Walker &amp; the All Starsin, Stevie Wonderin, The Miraclesin, The Temptationsin, Martha and the Vandellasin, Marvin Gayen, The Four Topsin ja The Supremesin soul-listahiteillä. 
Jamersonin suhteet Motown Recordsiin päättyivät virallisesti vuonna 1973. Tästä huolimatta hän soitti vielä 1970-luvulla mm. Al Wilsonin, Hues Corporationin, The Sylversin ja Marilyn McCoon hiteillä. 
Jamerson tuli tunnetuksi soittotekniikastaan, jossa hän käytti ainoastaan etusormeaan kielien soittamiseen. Jamersonin sormea kutsuttiinkin usein nimellä ”The Hook”.
Jamerson kuoli Los Angelesissa elokuussa 1983 kärsittyään alkoholismista, maksakirroosista, sydämen vajaatoiminnasta ja keuhkokuumeesta. Häntä jäivät kaipaamaan vaimo Annie sekä lapset James Jr., Ivey, Derek ja Doreen, joista Derek katosi noin vuoden isänsä kuoleman jälkeen.