tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stipe Pletikosa

 
Stipe Pletikosa ([], s. 8. tammikuuta 1979 Split, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa Venäjän liigassa FC Rostovissa. Tätä ennen Pletikosa on pelannut mm. Tottenham Hotspurissa.
Pletikosa aloitti uransa vuonna 1996 Hajduk Splitissä, jossa voitti 2001 Kroatian mestaruuden sekä 2000 ja 2003 maan cup-mestaruuden. Hän siirtyi vuonna 2003 Ukrainan Valioliigaan FK Šah’tar Donetskiin. Kauden 2005–2006 hän oli lainassa Hajduk Splitissä.
Pletikosa teki debyyttinsä Kroatian jalkapallomaajoukkueessa 10. helmikuuta 1999 ottelussa Tanskaa vastaan. Vuonna 2000 hän oli Kroatian maalivahti nuorten EM-kilpailuissa, mutta joukkue jäi alkulohkonsa viimeiseksi. 2002 MM-kilpailuissa Pletikosa torjui kaikki Kroatian ottelut. Hänen odotettiin olevan ykkösmaalivahti myös Portugalin EM-kilpailuissa 2004, mutta hän loukkaantui hieman ennen turnauksen alkua ja Tomislav Butina nousi ykkösmaalivahdiksi. Butina on pelannut ykkösenä myös Saksan MM-kisojen 2006 karsinnat, mutta Butinan loukkaantumisen takia Pletikosa pelasi turnauksessa Kroatian kaikki ottelut, mukaan lukien nollapelin Japania vastaan. Kroatia jäi kuitenkin alkulohkoon, kahdella tasapelipisteellä. Vuoden 2008 EM-kisoissa Pletikosa oli Kroatian ykkösvahti. Hänet valittiin Itävalta-ottelussa ottelun parhaaksi pelaajaksi, 1-0 Kroatialle päättyneen ottelun jälkeen. Kroatia voitti kisoissa kaikki alkulohko-ottelunsa, mutta hävisi rangaistuspotkukilpailussa Turkille, puolivälierissä. 
Vedran Runje syrjäytti Pletikosan MM-karsinnoissa 2012, mutta Runjen kantaessa torjuntavastuun, Kroatia ei selviytynyt MM-kisoihin.
2012 EM-kisoissa Pletikosa otti ykkösvahdin paikkansa takaisin, ja pelasi Kroatian kaikki EM-ottelut. Kroatia jäi kisoissa alkulohkoon. Pletikosa on edustanut Kroatiaa 94 maaottelussa, mikä on maan historiassa kolmanneksi eniten.
Hermoratahieronta

Hermoratahieronta on hierontamenetelmä, joissa arkoja sidekudosalueita hoidetaan etenemällä tiettyjä reittejä pitkin.
Hermoratahieronta kuuluu vaihtoehtohoitoihin, ja se on lähtöisin Suomesta. Suomessa hermoratahierontaa on harjoitettu noin 40 vuoden ajan. Hermoratahieronta-nimitystä on käytetty myös Keski-Euroopasta ja Venäjältä peräisin olevista hoitomuodoista, mutta ne eivät tekniikaltaan ja periaatteiltaan edusta aitoa hermoratahierontaa. Hermoratahieronnassa pyritään hoitamaan koko keho – ääreis- ja keskushermosto sekä poikittainen ja pitkittäinen hermosto. Yksi hoitokerta kestää tavallisesti 1,5–2 h. Hieronnassa käytetään painallus-pyöritä-tekniikkaa, jonka tarkoituksena on mahdollisimman tehokkaasti aktivoida hermosyitä, ei niinkään hieroa lihaksia. Hermoratahieronnan vaikutuksen väitetään perustuvan koululääketieteeseen ja fysiologiaan.
Koulutus Suomessa.
Hermoratahierontakoulutuksen Suomessa aloitti Annikki Kankkunen 1970-luvun puolivälissä Kuopion Kipuklinikka Ky:n puitteissa. Hermoratahieronnan koulutusta koordinoi ja sen laatua ohjaa Suomen Hermoratahieronnan mestarit HRH ry. Näiden vaatimusten mukainen koulutus kestää peruskurssista mestariksi noin kolme vuotta ja pitää sisällään laajasti anatomiaa ja fysiologiaa, ravitsemuksen perusteita, erilaisten vaivojen syntymekaniikkaa, hieronnan tekniikkaa ja käytännön harjoituksia sekä suoritusnäyttöjä tentteineen. Valtuutettuja hermoratahieronnan kouluttajia Suomessa ovat Helsingin Hermoratahierojaopisto, Etelä-Suomen Hermoratahierojaopisto, Itä-Suomen Hermoratahierojaopisto, Jyväskylän Hermoratahierojaopisto, Länsi-Suomen Hermoratahierojaopisto ja Lapin Hermoratahierojaopisto. HRH ry pitää yllä luetteloa virallisesti mestarikoulutuksen suorittaneista hoitajista.
Dave McKean

David Tench McKean (s. 29. joulukuuta 1963 Maidenhead, Englanti) on englantilainen kuvittaja, valokuvaaja, sarjakuvataiteilija, elokuvaohjaaja ja muusikko. Hän yhdistelee taiteessaan piirustuksia, maalauksia, valokuvia, veistoksia ja digitaalista kuvaa kollaasimaisiksi kokonaisuuksiksi.
Elämä ja teot.
Jo ennen valmistumistaan Berkshire College of Art and Designista vuonna 1986 McKean työskenteli kuvittajana. Samana vuonna käynnistynyt yhteistyö käsikirjoittaja Neil Gaimanin kanssa poiki heidän ensimmäisen sarjakuvaromaaninsa "Violent Cases", joka julkaistiin 1987. McKean ja Gaiman ovat työskennelleet usein yhdessä myöhemminkin ja McKeanin tunnetuimpia töitä ovat Gaimanin luoman "The Sandman" -sarjakuvan kannet. Sarjakuvien lisäksi he ovat tehneet yhdessä muun muassa kaksi satukirjaa.
Vuosina 1990–1996 ilmestynyt kymmenosainen sarjakuvaromaani "Cages" on tunnetuin McKeanin itsenäisesti tekemistä sarjakuvista. McKean pelkisti tyylinsä Cagesissa mustavalkoisiksi tussipiirustuksiksi. McKean on myös suunnittelut yli 150 levyn kansitaiteen (muun muassa Alice Cooper, Testament, Tori Amos, Dream Theater, Counting Crows, Michael Nyman, Skinny Puppy, Front Line Assembly, Stabbing Westward ja Bill Bruford). 
Tammikuussa 2005 sai ensi-iltansa McKeanin esikoiselokuva "MirrorMask", jonka Gaiman on käsikirjoittanut McKeanin tarinan pohjalta. Lastenelokuva yhdistelee aitoja näyttelijöitä digitaaliseen animaatioon.
McKean on myös ansioitunut jazzpianisti ja kuuluu saksofonisti Ian Ballamyn kanssa Feral Records -yhtiön perustajiin.
David Baldacci

David Baldacci (s. 5. elokuuta 1960 Richmond, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Ennen kirjailijan uraansa Baldacci työskenteli asianajajana.
Ura.
David Baldacci on kotoisin Virginiasta. Hän opiskeli politiikan tutkimusta Virginia Commonwealth -yliopistossa ja oikeustiedettä Virginian yliopistossa. Opintonsa hän rahoitti työskentelemällä muun muassa pölynimurikauppiaana ja turvallisuusfirman työntekijänä. Baldacci valmistui lakimieheksi 1986 ja työskenteli sen jälkeen asianajajana Washingtonissa. Baldacci aloitti kirjailijan uransa kirjoittamalla novelleja ja elokuvakäsikirjoituksia, mutta ei menestynyt. Tämän jälkeen hän kirjoitti romaanin "Rajaton valta". Baldaccilta kesti kaksi vuotta löytää kirjalle kustantaja. Rajaton valta ilmestyi lopulta vuonna 1996 ja siitä tuli menestys. Kirjasta on tehty elokuva "Rajaton valta" (1997). 
Baldacci on julkaissut sittemmin useita muita romaaneja. Hän toimii nykyään kokopäiväisesti kirjailijana. Baldacci käsittelee kirjoissaan muun muassa rikoksia, politiikkaa ja salaliittoteorioita. Kirjoissa on silti mukana myös huumoria. Baldacci on aloittanut myös lapsille suunnatun "Freddy ja ranskikset" -sarjan. Hänen kirjojaan on käännetty yli 45 kielelle. Hän kirjoittaa kirjojen lisäksi lehtiartikkeleita.
Yksityiselämä.
David Baldacci asuu Virgiassa vaimonsa Michellen, tyttärensä Spencerin ja poikansa Colinin kanssa. Hän toimii useissa hyväntekeväisyysjärjestöissä, muun muassa National Multiple Sclerosis Societyssa. David ja Michelle Baldacci ovat perustaneet koulutusta ja kirjallisuuden tuntemusta tukevan Wish You Well -järjestön. Poliitikko John Baldacci on David Baldaccin pikkuserkku.
Kultivaatiomalli

Kultivaatiomalli on yksi mediaväkivallan vaikutusten malleista. Kultivaatiomalli syntyi George Gerbnerin kehittämänä 1970-luvulla. 
Teorian mukaan mediaväkivallan vaikutukset ihmisiin ja yhteiskuntaan ovat pitkäaikaisia ja kasautuvia. Teorian mukaan median välittämä "iloisen väkivallan" malli ohjaa ihmisiä ajattelemaan, että väkivalta on oikea ratkaisu ongelmiin. Lisäksi media ei korosta tarpeeksi väkivallan seurauksia ja ihmiset lopulta turtuvat väkivaltaan, eivätkä ymmärrä sen vaikutuksia tai tunne empatiaa. Kultivaatiomalli painottaa mediaväkivallan aggressiovaikutusten sijaan pelko- ja ahdistusvaikutuksia. Sen mukaan mediaväkivalta lisää sosiaalisia pelkoja (elokuvissa ja sarjoissa esitetty väkivalta luo pimeässä yksin kävelemisen pelkoa) ja sosiaalista epäluottamusta (media luo kuvan nuorisosta väkivaltaisena, jolloin epäluottamus nuorisoa kohtaan lisääntyy). Tällaisessa väkivallan symboliympäristössä elämisestä seuraa "pahan maailman syndrooma".
Nelson DeMille

Nelson Richard DeMille (23. elokuuta 1943 New York – 17. syyskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Hän kirjoitti myös nimillä Jack Cannon, Kury Ladner ja Brad Matthews. DeMille käytti usein kirjojen tapahtumapaikkana kasvuseutuaan Long Islandia.
Susan Pevensie

Susan Pevensie on kuvitteellinen hahmo C. S. Lewisin "Narnian tarinat" -kirjasarjassa. Hän on toiseksi vanhin neljästä sisaruksesta, jotka löytävät Narniaan romaanissa "Velho ja leijona". Narniassa Susan tunnetaan myöhemmin nimellä kuningatar Susan Lempeä. "Velhon ja leijonan" lisäksi Susan esiintyy "Prinssi Kaspianissa" sekä aikuisena kirjassa "Hevonen ja poika". Hänet mainitaan myös kirjoissa "Kaspianin matka maailman ääriin" ja "Narnian viimeinen taistelu". "Prinssi Kaspianissa" Susanille kerrotaan, ettei hän palaa enää Narniaan. Susanista tulee aikuinen, eikä hän usko enää Narnian olemassaoloon vaan pitää seikkailuja Narniassa pelkkinä lasten mielikuvitusleikkeinä. Seitsemännessä Narnia-kirjassa Susan on neljästä Pevensien sisaruksesta ainoa, joka ei ole läsnä viimeisessä taistelussa ja kirjassa todetaan, ettei hän enää ole Narnian ystäviä. C. S. Lewis oli suunnitellut kirjoittavansa vielä kahdeksannen kirjan nimeltään Narnian Susan (Susan of Narnia), joka kertoisi mitä Susanille tapahtui sen jälkeen, kun hänen sisaruksensa kuolivat junaonnettomuudessa ja pääsivät Aslanin valtakuntaan, mutta Lewis ehti kuolla ennen kuin hän ehti aloittaa kirjan kirjoittamista.
Vuosina 2005–2010 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa ', ' ja "" Susania esittää Anna Popplewell.
Guillermo Ochoa

Francisco Guillermo "Memo" Ochoa Magaña (s. 13. heinäkuuta 1985 Guadalajara, Jalisco) on meksikolainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Salernitanaa ja Meksikon maajoukkuetta.
Ura.
Seurajoukkueet.
Ochoa debytoi Meksikon pääsarjassa, Club Américan paidassa 18-vuotiaana CF Monterreytä vastaan. Vuonna 2004 valmentajaksi tuli Oscar Ruggeri, joka toi joukkueeseen kaksi uutta maalivahtia, ja määräsi Ochoan vaihtopenkille. Ruggeri sai kuitenkin potkut jo kuuden ottelun jälkeen, minkä jälkeen valmentajaksi tullut Mario Carrillo peluutti Ochoaa ykkösmaalivahtina. Club América voitti Meksikon mestaruuden vuonna 2005. Heinäkuussa 2011 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Ranskan pääsarjan AC Ajaccion kanssa. Seura putosi kauden 2013–2014 päätteeksi pääsarjasta, eikä Ochoa täten jatkanut uraansa seurassa. Sittemmin hän on edustanut Espanjassa kausina 2014–2016 Málagaa ja kaudella 2016–2017 lainasopimuksella Granadaa sekä kausina 2017–2019 Belgiassa Standard Liègeä, minkä jälkeen hän palasi kotimaahansa Club Américaan.
Maajoukkue.
Ochoa osallistui vuoden 2004 Ateenan olympialaisiin Meksikon alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Hänet valittiin Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2005 CONCACAF Gold Cupiin, mutta ei pelannut turnauksessa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi 14. joulukuuta 2005 Unkaria vastaan. Hän oli mukana varamaalivahtina vuoden 2006 Saksan MM-kisoihin ja vuoden 2010 Etelä-Afrikan MM-kisoihin osallistuneessa joukkueessa. Hän pelasi ykkösmaalivahtina vuonna 2014 Brasilian MM-kisoissa ja vuonna 2018 Venäjän MM-kisoissa.
Munkkivuoren ostoskeskus

Munkkivuoren ostoskeskus on Helsingin Munkkivuoressa sijaitseva ostoskeskus. Se avattiin 3. joulukuuta 1959.
Vuonna 1959 valmistuneen ostoskeskuksen rakennutti Otto Wuorio Oy ja sen suunnittelivat arkkitehdit Olavi Terho, Antti Pernaja, Juhani Kivikoski ja Nils Sandell. Ostoskeskusta on laajennettu sekä korjattu vuonna 1964 ja 1994, jolloin alataso otettiin käyttöön pysäköintihallia varten ja pihalta purettiin alkuperäiseen arkkitehtuurikokonaisuuteen kuulunut pyramidin muotoinen grillikioski. Tällöin ostoskeskukseen muutti myös S-market. Muita ostoskeskuksessa toimivia liikkeitä ovat muun muassa K-Supermarket, Alko ja Fazer.
Ostoskeskusta hoitaa Munkin yrittäjäyhdistys ry. Museoviraston luokitus Munkkivuoren ostoskeskukselle on vuodesta 2002 ollut A1 niin kulttuuriselta kuin toiminnalliselta arvoltaan. 
Ostoskeskuksen nimi.
Ostoskeskuksen nimiehdotuksista käytiin alussa melkoista kiistaa, sillä Suomessa ei ennen ollut ostoskeskuksia, eikä sellaiselle ollut keksitty vielä nimeä. Samoihin aikoihin ryhdyttiin rakentamaan Ostoskeskus Puotinharjun Puhosta, joten Uusi Suomi -lehti järjesti nimestä kilpailun. Kilpailun voitti sana "ostokeskus" 500 äänellä.
Yhtenä ehdotuksena tuli myös "puhos". Sanan oli keksinyt kielitieteilijä, professori Kustaa Vilkuna, joka toivoi, että kaikkia kauppiasyhteisöjä ryhdyttäisiin kutsumaan tällä nimityksellä. Ehdotus ei kuitenkaan mennyt läpi, joten nimenä päätettiin alussa käyttää "Munkkivaaran ostokeskusta", joka toimi tuolloin vähän aikaa myös ostoskeskuksen apteekin nimenä. Nimi vakiintui kuitenkin myöhemmin Munkkivuoren ostoskeskukseksi, kaupunginosan nimen mukaan. Vielä pitkään oli käytössä vihreitä roska-astioita, joiden kyljessä luki "Pidä Puhos puhtaana".
Alkuperäiset yritykset.
Ostoskeskuksen alkuperäisiä yrityksiä olivat Fazer, Varuboden, , kemikalio Clou ja Disa. Lisäksi oli pankkeja, kuten HOP, SYP, Torkkelin Säästöpankki sekä Kansallis-Osake-Pankin konttori. Päivittäistavarakauppiaana toimi K-kauppa PIVO, joka myös keksi ensimmäisenä Suomessa einesruoan. Yksi pitkäaikaisimmista ostarilla toimivista yrityksistä on Tukkatalo, joka on ollut siellä 50 vuotta. Ostoskeskuksessa oli myös Helsingin Sanomien tilaus- ja ilmoituskonttori, Neovius-lankakauppa ja Munkkiniemen kirjakauppa. Huopalahdentien päädyssä olevissa pienissä rakennuksissa oli kukkakauppa, kioski ja suutari. Kemikalioliikkeet toimittivat nailonsukkia silmikoitavaksi.
Metrosuunnitelmat.
Suunniteltaessa metroa Helsinkiin oli Reino Castrénin metrosuunnitelmissa myös linja, joka olisi tullut Munkkivuoreen. Kyseessä olisi ollut aivan maan pinnan alla kulkenut kevytmetro, joka olisi ollut hyvin samankaltainen kuin ovat Helsingin raitiotiet. Munkkivuoren ostoskeskusta laajennettaessa vuonna 1964 varattiin tilat myös mahdolliselle metroasemalle. Ostoskeskuksen Alko sijaitsee nykyään tilassa, jota kaavailtiin metroaseman lippuhalliksi. Sen alla on keskeneräinen, louheen täyttämä halli, johon ei koskaan rakennettu varsinaista metroasemaa.
Harald Jäniksenkäpälä

Harald I Jäniksenkäpälä (, s. 1010-luku – k. 17. maaliskuuta 1040) oli Englannin kuningas vuosina 1035–1040, vaikkakin hänet kruunattiin kuninkaaksi vasta vuonna 1037. Hän oli Tanskan kuninkaan Knuut II Suuren ja tämän jalkavaimon Aelfgifun poika. Haraldin liikanimen "jäniksenkäpälä" on selitetty tulleen siitä, että häntä pidettiin nopeana jaloistaan ja hyvänä metsästäjänä. Ensimmäinen tunnettu kirjallinen maininta liikanimestä on tosin tehty sata vuotta hänen hallituskautensa jälkeen ja saattaa perustua sekaannukseen.
Laillisempi perijä sekä Tanskan että Englannin kruunuille oli Haraldin velipuoli Hardeknut. Koska Tanskaa uhkasi ruotsalaisten sekä Maunu Hyvän johtamien norjalaisten hyökkäys, Hardeknut suostui kuitenkin väliaikaisesti jättämään Englannin äitinsä Emma Normandialaisen sekä velipuolensa Haraldin hallintaan. Emma ja Harald kiistelivät vallasta. Wessexin voimakas jaarli Godwinin asetuttui Haraldin puolelle, ja Harald otti haltuunsa valtion kassan Winchesterissä ja hänet kruunattiin vuonna 1037 Oxfordissa Englannin kuninkaaksi. 
Edellisenä vuonna 1036 myös Emman pojat aiemmasta liitosta Ethelred Neuvottoman kanssa, Alfred Aetheling ja Edvard Tunnustaja olivat palanneet maanpaosta Normandiasta. Alfred oli menossa tapaamaan äitiään Winchesteriin mutta kuoli myöhemmin vakaviin vammoihinsa Godwinin miesten hyökättyään hänen kimppuunsa. 
Hardeknut oli juuri aloittamassa hyökkäystä Englantiin ottaakseen kruunun, kun Harald kuoli Oxfordissa maaliskuussa 1040.
Dhani Lennevald

John Dhani Lennevald (s. 24. heinäkuuta 1984) on ruotsalaisen A*Teens-yhtyeen entinen jäsen, joka lähti yhtyeestä soolouralle. Hän tekee pop- ja R&amp;B-musiikkia. Dhani julkaisi Ruotsissa ensimmäisen singlensä syyskuussa 2004, muutama kuukausi A*Teensin hajoamisen jälkeen.
Lenovo

Lenovo Group Limited (), ennen tunnettu nimillä Legend Group Ltd ja New Technology Developer Incorporated, on tietokoneiden valmistaja. Yhtiö on suurin henkilökohtaisten tietokoneiden valmistaja maailmassa Gartnerin mukaan (2019). Lenovo on maailman kolmanneksi suurin älypuhelinten valmistaja (2015). Yhtiön kotipaikka on Peking. Yrityksellä on kolme päätoimipaikkaa, jotka sijaitsevat Morrisvillessä Yhdysvalloissa, Pekingissä Kiinassa ja Singaporessa. Lenovo on vuorotellut Hewlett-Packardin kanssa suurimpana henkilökohtaisten tietokoneiden valmistajana. Lenovo omistaa IBM:ltä periytyvän yrityskannettavien ThinkPad-brändin, jonka Lenovo sai yrityskaupassa vuonna 2005. Lenovo valmistaa myös älypuhelimia Motorola-brändillä ostettuaan Motorola Mobilityn Googlelta vuonna 2014.
Historia.
Lenovo on perustettu vuonna 1984. Vuonna 2005 Lenovo osti PC-liiketoiminnan, ja vuonna 2014 Lenovo sopi ostavansa IBM:n Intel-suoritinpohjaisen palvelinliiketoiminnan. Vuonna 2014 Lenovo sopi ostavansa Motorola Mobility -älypuhelinliiketoiminnan Googlelta.
Vuoden 2015 Forbes Global 2000 -maailmanlistalla Lenovo Group sijoittui 447. suurimmaksi yritykseksi. Vuonna 2014 yhtiö teki 44,32 miljardin dollarin myynnistä 887 miljoonan USD:n nettotuloksen.
Liiketoiminta.
Pöytätietokoneiden ja kannettavien tietokoneiden lisäksi Lenovo myy muun muassa palvelimia, kämmentietokoneita, matkapuhelimia ja projektoreita.
Vuonna 2020 yhtiö kertoi Fedora Linuxin olevan saatavilla esiasennettuna yhtiön kannettavissa tietokoneissa. Ensimmäinen malli Fedoralla tuli saataville syyskuussa 2020.
Lenovo on ilmoittanut Legion Go -käsikonsolien valmistuksesta, jotka käyttävät SteamOS-käyttöjärjestelmää. Käsikonsoleista julkaistaan useita eri vaihtoehtoja. Lenovon ensimmäiset Legion Go -käsikonsolit käyttivät Windows-käyttöjärjestelmää.
Tietoturva.
Vuonna 2021 "Bloombergin" artikkelissa kerrottiin, että Yhdysvaltain armeijalle oli toimitettu vuonna 2008 Lenovon valmistamia kannettavia tietokoneita, joissa oli asennettuna kiinalainen vakoilulaitteisto. Lenovon laitteiden käyttö estettiin tietyissä tarkoituksissa, mutta yhtiötä ei poistettu hyväksyttyjen toimittajien listalta.
Vuonna 2015 kerrottiin yhtiön toimittamissa kannettavissa tietokoneissa olleesta haittaohjelmasta.
Siemenjohdin

Siemenjohtimet () ovat siittiöitä lisäkiveksistä 
virtsaputkeen kuljettavia johtimia, joissa siittiöitä myös varastoituu.
Anatomiaa.
Siemenjohtimia on kaksi ja ne kulkevat molemmilla puolilla nivuskanavassa ja ovat noin puoli metriä pitkät ja ohuet. Ne lähtevät kummastakin lisäkiveksestä kulkien kivespussin kautta, kiertäen virtsarakon etupuolelta yläkautta ja päättyen virtsaputkeen virtsarakon takapuolella siemenheittotiehyenä. Siemenjohtimien loppuosan ympärillä sijaitsee rakkularauhanen ja eturauhanen, jotka erittävät nestettä siittiöiden sekaan, jolloin muodostuu siemennestettä.
Siemenjohtimien toiminta.
Siittiöt valmistuvat sukukypsän miehen kiveksissä ja varastoituvat niiden pinnalla sijaitseviin lisäkiveksiin. Siittiöt varastoituvat ja kypsyvät lisäkivesten lisäksi myös siemenjohtimissa. Siemenjohtimet kuljettavat siittiöt lisäkiveksistä virtsaputkeen, jonne ne siemensyöksyn yhteydessä purkautuvat. Siemensyöksyssä siittiöiden lisäksi virtsaputkeen purkautuu rakkularauhasen ja eturauhasen eritteitä (jonkin verran myös eturauhasen alla sijaitsevista bulbouretraalirauhasista eli Cowperin rauhasista), jolloin muodostuu siemennestettä. Siemenneste poistuu virtsaputkea pitkin rytmisten supistusten saattelemana orgasmissa tai yöllisenä siemensyöksynä.
Siemenjohtimien sairaudet.
Siemenjohtimissa voi esiintyä tulehdusta tai ne voivat tukkeutua. Lisäkivestiehyen tai siemenjohtimen tukkeutumisen vuoksi voi kivespussiin muodostua siittiöitä sisältävä rakkula eli "spermatoseele" tai "siemenkohju".
Vasektomia eli siemenjohtimien katkaisu.
Vasektomia on eräs sterilointimenetelmä miehille, joka on pysyvä ehkäisymenetelmä. Vasektomiassa siemenjohtimista leikataan pala pois ja päät tukitaan paikallispuudutuksessa kivespussiin tehdyn pienen viillon tai viiltojen kautta. Operaatio on helpompi kuin naisen sterilointi. Kivesten toiminta sekä erektiokyky ja siemennesteen tuotanto jatkuvat normaalisti, siemennesteestä puuttuvat vain siittiöt. Siemenjohtimien uudelleen yhdistäminen on mahdollista, mutta vaikeaa ja lopputulos on usein huono.
Peter Pevensie

Peter Pevensie on kuvitteellinen hahmo C. S. Lewisin "Narnian tarinat" -kirjasarjassa. Hän vanhin neljästä sisaruksesta, jotka löytävät tien Narnian maahan romaanissa "Velho ja leijona". Peter kuuluu päähenkilöihin myös "Prinssi Kaspianissa", ja hänet mainitaan lisäksi kirjoissa "Hopeinen tuoli" ja "Hevonen ja poika". "Narnian viimeisessä taistelussa" Peter pääsee vielä Narniaan, vaikka onkin jo aikuinen. Narniassa Peter tunnetaan ylikuningas Peter Suurena. 
Vuosina 2005–2010 ensi-iltansa saaneissa elokuvissa ', ' ja "" Peteriä näyttelee William Moseley.
Rooli.
Peter haluaa suojella nuorempia sisaruksiaan ja on valmis ottamaan vastuuta heistä. Peter saa joulupukilta miekan ja kilven. Ensimmäisen taistelu koittaa, kun susi hyökkää Susanin kimppuun. Peter tappaa suden miekallaan ja Aslan lyö hänet Sir Peteriksi, Suden ritariksi. Myöhemmin Peter johtaa taistelua Valkeaa velhoa vastaan. "Narnian tarinoiden" toisessa osassa "Prinssi Kaspianissa" Peter auttaa prinssi Kaspiania Telmarian valtauksessa. Peter johtaa Narnian joukot suureen taisteluun Mirazin monia kertoja suurempia joukkoja vastaan. Jotta Peter ja Narnia selviytyvät taistelusta tarvitaan suuren Aslanin apua.
Kaahari katkoviivalla

Kaahari katkoviivalla ("The Chase") on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan pääroolissa on Charlie Sheen. Elokuvan pienissä sivurooleissa on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen jäseniä sekä tuottaja Cassian Elwesin näyttelijäveli Cary Elwes. Elokuva ei ilmestyessään saavuttanut merkittävää suosiota.
Juoni.
Elokuva alkaa huoltoasemalta, jonne pikkurikollinen Jack Hammond (Sheen) on tullut asioimaan varastamallaan autolla. Poliisit huomaavat varastetun auton, mutta Jack kidnappaa huoltamolta Natalien (Kristy Swanson) ja lähtee autolla pakoon. Tästä alkaa melkein koko elokuvan kestävä takaa-ajo eteläisen Kalifornian moottoriteillä kohti Meksikoa. Media seuraa takaa-ajoa hyvin tiiviisti. Matkan aikana selviää, että Jack kidnappasi Natalien käyttäen aseenaan karkkipatukkaa. Selviää, että Natalie on Kalifornian rikkaimman miehen, vaikutusvaltaisen Dalton Vossin tytär. Jack selvittelee tilannetta asianajajansa kanssa puhelimen välityksellä. Natalie rakastuu matkan aikana Jackiin ja he harrastavat lemmenleikkejä keskellä takaa-ajoa liikkuvassa autossa. Kun he saapuvat Meksikon rajalle, Jack saadaan jo pidätettyä mutta sitten Natalie puuttuu peliin. Hän kidnappaa erään median edustajan ja hankkii itselleen ja Jackille helikopterin, jolla he lentävät pois USA:sta poliisin ulottumattomiin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo humoristisen filmin jäävän kevyeksi välipalaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Tuula-Liina Varis

Tuula-Liina Irmeli Varis (ent. Setälä ja Saarikoski, o.s. "Puuppo", s. 30. kesäkuuta 1942 Loimaa) on suomalainen toimittaja, kolumnisti ja kirjailija. Hän oli Suomen Kirjailijaliiton ensimmäinen naispuheenjohtaja vuosina 2009–2014.
Ura toimittajana.
Varis valmistui ylioppilaaksi vuonna 1960. Hän opiskeli suomen kieltä ja kirjallisuutta sekä sosiologiaa Turun yliopistossa vuosina 1960–1964. Varis työskenteli toimittajana Kansan Uutisissa vuodet 1965–1979, minkä jälkeen hän jättäytyi vapaaksi kirjoittajaksi ja toimittajaksi. Varis on kirjoittanut kolumneja muun muassa Suomen Kuvalehteen (1990–1996), Kotilieteen (1997–2007) ja Eläkeläinen-lehteen (1990–). Vuosina 2000–2005 hän toimitti ja juonsi Yle TV1:ssä esitettyä kirjallisuusohjelmaa "Kirja A &amp; Ö".
Pakinoitsijana.
Variksen tekstit keskittyvät elämäntapamme ja kulttuurimme pohdintaan. Monet hänen pakinoistaan alkavat jostakin arkielämän ilmiöstä, kuten siitä, miksi hautajaisissa arkun kantamista pidetään miesten työnä. Hänen pakinoihinsa on tallentunut etenkin eri paikkojen tunnelmia ja merkityksiä, jotka hän laventaa yksityisestä yleisempiin ajatelmiin. Pakinoihinsa hän on kirjannut erityisesti naisen asemaa ja sen muuttumista kuvaavia piirteitä. Huumori on hänen teksteissään sivuroolissa, mutta 2000-luvun kuluessa se nousi aikaisempaa enemmän esille, erityisesti ironian ja satiirin sävyissä.
Tunnustukset.
Vuonna 1994 Varikselle myönnettiin valtion tiedonjulkistamispalkinto, vuonna 1996 Marja-Liisa Vartio -palkinto ja vuonna 2000 Runeberg-palkinto. Vuonna 2005 hän sai Suomen dekkariseuran Vuoden johtolanka -palkinnon romaanistaan "Vaimoni". Vuonna 2014 Varikselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Varis oli valtion kirjallisuustoimikunnan varapuheenjohtaja vuosina 2007–2009 ja puheenjohtaja 2010–2012.
Yksityiselämä.
Varis on ollut naimisissa Rauno Setälän kanssa (1963–1965), Pentti Saarikosken kanssa (1967–1975) ja vuodesta 1978 Mikko Variksen kanssa. Hänellä on kaksi tytärtä.
Palkintoja.
Lähde
Pöytätuppi

Pöytätuppi on tupesta kehitetty kahden pelaajan korttipeli. Peli on yleisemmin tunnettu pääosin Pohjois-Suomen alueella.
Korttien jakaminen.
Pelissä on käytössä kaikki pakan 52 korttia kuten tavallisessakin tupessa. Tässä pelissä jaetaan ensin molemmille pelaajille yksitellen kymmenen korttia arvopuoli alaspäin viiden kortin riveinä, joiden päälle jaetaan kortit arvopuoli ylöspäin. Sen jälkeen molemmille pelaajille jaetaan kuusi nk. käsikorttia, joita ei tarvitse näyttää vastapelaajalle. Käsikortit saa katsoa vasta kun on pelattu ensimmäinen kierros pöytään avoimiksi jaetuista korteista.
Pelintavan valinta (rami/nolo).
Pelitavaksi valitaan pöytään jaettujen avoimien korttien perusteella suullisesti joko rami tai nolo. Noloa pelataan jos molemmat ovat niin valinneet ja ramia jos toinen pelaajista niin valitsee. 
Pelin aloitus.
Aloitussääntö on sama kuin tupessa, ramissa aloittaa ramaajan vastapelaaja ja nolossa se pelaaja, joka ei jakanut kortteja.
Pelin säännöt.
Pelaaja voi pelata joko näkyvän kortin pöydästä tai käsikortin. Ensimmäisellä kierroksella kortti on kuitenkin pelattava pöydässä olevista avoimista korteista.
Maata on tunnustettava. Jos kysyttyä maata ei ole pöydässä eikä käsikorteissa, on pelaajan sakattava pois jokin näkyvistä korteista tai käsikorteista. Kun pelaaja pelaa kortin pöydästä, sen alla oleva kortti käännetään oikein päin, jonka jälkeen tämäkin kortti on pelattavissa. Peli päättyy, kun kaikki kortit on pelattu.
Pisteiden laskeminen.
Pisteet lasketaan, kun kaikki kortit on pelattu. 
Vain toisella pelaajalla voi olla pisteitä kerrallaan. Jos ylhäällä oleva pelaaja ei saa väh. 26 korttia, hän putoaa nollille ts. tasatuloksessa pisteet säilyvät. Jos molemmat ovat nollilla tai toinen ylhäällä, niin se pelaaja nousee joka saa yli 26 korttia. Pistelasku tapahtuu siten, että enemmän pisteitä saaneen pelaajan korttimäärästä(rami) vähennetään vastapuolen korttien määrä. Noloa pelattaessa vähennys tapahtuu toisin päin. Se pelaaja, joka saa ensiksi 52 pistettä voittaa kuten tavallisessa tupessa.
Kaspianin matka maailman ääriin

Kaspianin matka maailman ääriin () on C. S. Lewisin kirjoittaman Narnia-sarjan ilmestymisjärjestyksessään kolmas osa. Se ilmestyi vuonna 1952. Tapahtumajärjestyksessä teos on sarjan viides. Kirjan on suomentanut Kyllikki Hämäläinen. Suomeksi se julkaistiin ensi kerran 1963 Otavan suomentamana. Kirjan pohjalta on tehty myös elokuva.
Juoni.
Aiemmista Narnian tarinoista tutut Lucy ja Edmund Pevensie pääsevät jälleen Narniaan. Heidät on lähetetty viettämään lomaa serkkunsa Eustace Ruikun luokse. Porttina Narniaan toimii meriaiheinen maalaus. Lapset päätyvät Sarastus-laivalle (engl. "Dawn Treader"), jolla kuningas Kaspian X purjehtii. Matkan tarkoituksena on seitsemän kadoksissa olevan lordin löytäminen. Matka jatkuu aina maailman ääriin saakka.
Matkallaan Eustace joutuu moniin kahnauksiin mm. aiemmin lukijoille jo tutuksi tulleen Riipitsiip-hiiren kanssa, joka haluaa taistelulla hyvitystä Eustacen tehtyä hänelle kiusaa. Riipitsiipillä itsellään on omat päämääränsä, kun hän päättää jatkaa matkaansa maailman reunan yli Aslanin maahan. Lucy ja Edmund eivät tule kirjan jälkeen enää pääsemään Narniaan, mutta Aslanin mukaan heidän omasta maailmastaankin pääsee Aslanin maahan; Lucyn ja Edmundin on vain opittava tietämään tämän toinen nimi omassa maailmassaan.
Kenneth Lay

Kenneth Lee Lay (paremmin tunnettu nimellä Ken Lay, 15. huhtikuuta 1942 Tyrone, Missouri, Yhdysvallat – 5. heinäkuuta 2006 Aspen, Colorado, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen liikemies, Enronin entinen toimitusjohtaja ja syylliseksi todistettu talousrikollinen. Layn toinen puoliso oli hänen entinen sihteerinsä Linda.
Lay ja Enron muuttuivat synonyymeiksi yritysvilpille ja kirjanpitorikokselle Enronin konkurssin jälkeen vuonna 2001. Lay oli yhtiön pää- ja toimitusjohtaja vuodesta 1986 eroamiseensa saakka 23. tammikuuta 2002, lukuun ottamatta muutamaa kuukautta vuonna 2001, jolloin hän oli puheenjohtaja ja Jeffrey Skilling oli pääjohtaja. 
Suuri valamiehistö pani Layn syytteeseen 7. heinäkuuta 2004 yhdestätoista arvopaperirikoksesta ja niihin liittyvistä syytteistä. Layn vaimo Linda myi 500 000 Enronin osaketta vain joitakin minuutteja ennen Enronin konkurssitiedon julkistamista. Rouva Layta ei syytetty näistä kaupoista. Ken Lay kuoli 5. heinäkuuta 2006 sepelvaltimotukokseen Aspenissa,Coloradossa. Ystäväpiirissä Lay tunnettiin rauhallisena ja ystävällisenä humanistina.
Sekoitat mun maailman

Sekoitat mun maailman oli Tiktakin debyyttisingle, joka ilmestyi vuonna 1999, jolloin osa jäsenistä oli vasta 13-vuotiaita. Kappaleen on Tiktakille säveltänyt Maki Kolehmainen ja sanoittanut Niko Toiskallio, jotka ovat tehneet myös Tiktakin toisen singlen ”Lopeta”. Single oli Suomen virallisella singlelistalla kolme viikkoa, joista korkeimmillaan toisella sijalla. Singlellä on kappaleen alkuperäisen version lisäksi mukana ”Dance Mix”-, ”House Mix”- ja Unplugged-versiot.
Kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, jonka ohjasi Numi Nummelin. Video sisältyy muun muassa "Frendit" -albumille ja DVD:lle "". Videolla esiintyy näyttelijä Jasper Pääkkönen.
Kappaleesta on julkaistu myös englanninkielinen versio, ”Upside Down”. Kappale löytyy Tiktakin "Frendit" -albumin platinapainokselta, "Frendit / Friends". Kappale oli mm. Espanjan top5:ssä vuonna 2000.
Tiktak julkaisi kappaleesta uuden version vuonna 2004. Uusi, rockaavampi versio julkaistiin yhtyeen minialbumille "Hei me soitetaan... oikeesti!".
Keuhkoödeema

Keuhkoödeema eli keuhkopöhö (myös keuhkoedeema, latinaksi oedema pulmonum) on sairaus, jossa keuhkoihin kerääntyy nestettä. Se johtaa heikentyneeseen kaasujen vaihtoon ja voi aiheuttaa hengityshäiriöitä. Keuhkoödeema johtuu joko sydämen vajaatoiminnasta, jonka seurauksena sydän ei pysty poistamaan nesteitä keuhkoverenkierrosta, tai kohtauksesta keuhkojen solukossa. Hoito riippuu sairauden syystä, mutta keskittyy hengitystoiminnan maksimoimiseen ja syyn poistamiseen.
Merkit ja oireet.
Keuhkoödeeman oireisiin kuuluvat vaikeutunut hengitys, veren yskiminen, liiallinen hikoaminen, tuskaisuus ja kalpea iho. Hoitamattomana sairaus voi johtaa koomaan tai jopa kuolemaan. Sen pääkomplikaatio on hypoksia, eli kudosten hapenpuute. 
Jos keuhkoödeema on kehittynyt asteittain, nesteen ylikuorman oireita voi näkyä. Näihin merkkeihin kuuluvat nokturia (jatkuva virtsaaminen yöllä), nilkkaturvotus, ortopnea (kyvyttömyys maata pitkällään hengitysvaikeuksien takia) ja paroksysmaalinen nokturnaalinen dyspnea (yöllinen kohtauksittainen ankara hengitysvaikeuskohtaus).
Hoito.
Keuhkopöhöä hoidetaan hengitystiepainehoidolla (CPAP). Se suurentaa rintakehän painetta ja vähentää laskimopaluuta. Samalla happipitoisuus nousee. Lääkehoitona annetaan morfiinia, koska se helpottaa tukehtumisen tunnetta ja laajentaa keuhkoverisuonia. Lisäksi annetaan glyseryylinitraattia.
Lauta

Lauta on rakennustarvikkeena käytettävä sahattu puutuote, sahatavaraa joka Suomessa tehdään yleensä havupuusta. Laudaksi nimitetään sahatavaraa, jonka paksuus on alle 38 mm ja leveys yli 75 mm.
Lautatyyppejä.
Höylättyä lautaa käytetään pintamateriaalina. Suoraan höylättynä ostettu lauta säästää työtä tekovaiheessa. Höyläyksiä voi olla laudan yksi sivu tai kaikki sivut.
Ponttilauta on höylätty lauta, jonka sivuissa toisella puolella on ura ja toisella uloke. Urallista puolta kutsutaan naaraspuoleksi ja ulokkeellista urospuoleksi. Ponttilauta kiinnittyy näin toisiinsa ja rakenteesta tulee vahvempi. Ponttilaudasta tehty pinta on myös tiiviimpi, sillä lautojen väliin ei jää rakoa.
Painekyllästetty lauta kestää sään aiheuttamia rasituksia käsittelemätöntä paremmin. Painekyllästettyä lautaa käytetään kosteudelle alttiissa rakennusosissa ja esimerkiksi ulkotiloissa. Tällaisia kohteita ovat esimerkiksi laiturit, ulkoterassit ja kosteaan betoniin kosketuksissa olevat puuosat.
Tuppeensahattua lautaa käytetään koristeluun tilanteissa, joissa puun ulkokuori saa näkyä.
Tammisaaren kirkko

Tammisaaren kirkko () on harmaakivistä rakennettu kirkkorakennus Tammisaaressa Raaseporissa. Se rakentaminen aloitteentekijä oli Gustaf Adolf Leijonhufvud, suunnittelijasta ei ole tietoa. Kirkkoa rakennettiin vuodesta 1651 1670-luvulle asti. Nykyisen ulkoasunsa kirkko sai Charles Bassin suunnitelmien mukaan toteutussa korjauksessa vuosina 1839–1842 vuoden 1821 tulipalon takia. Kirkon tyylisuunta on uusklassismia ja siinä on 560 istumapaikkaa.
Urut olivat Kangasalan urkutehtaan ensimmäiset. Ne valmistettiin 1843 ja niissä on 24 äänikertaa. Ruotsalainen Grönlunds Orgelbyggeri entisöi urut 1992. Alttaritauluna on "Ristiltäotto", joka on Lorentz Pasch nuoremman tekemä toisinto Corneliis de Vos'n öljymaalauksesta, ostettu Tukholmasta 1797.
Stay Hungry

Stay Hungry (1984) on hard rock -yhtye Twisted Sisterin menestyksekkäin albumi. Se sisältää muun muassa yhtyeen suurimmat hitit "We're Not Gonna Take It" ja "I Wanna Rock". Musiikillisesti albumi on perinteistä heavy metal -musiikkia.
Vuonna 2004 julkaistiin albumi "Still Hungry", joka sisältää kaikki "Stay Hungry" -levyn kappaleet uudelleensoitettuina.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dee Snider. Kaikki kappaleet sovittanut Twisted Sister ja Tom Werman.
Adenohypofyysi

Adenohypofyysi eli aivolisäkkeen etulohko () on elimistön hormonitoiminnan kannalta keskeinen rauhanen. Aivolisäkkeen etulohko ja takalohko muodostavat yhdessä aivolisäkkeen, joka kuuluu elimistön umpieritysjärjestelmään. Adenohypofyysi erittää verenkiertoon lukuisia hormoneja, jotka säätelevät muun muassa kasvua, aineenvaihduntaa, stressiä ja seksuaalitoimintoja.
Etulohkon kasvaimet voivat saada aikaan liiallista etulohkon hormonien eritystä. Esimerkiksi liiallinen kasvuhormonin eritys voi johtaa lapsella gigantismiin tai aikuisella akromegaliaan. Adenohypofyysin heikentynyt toiminta puolestaan voi johtaa lyhytkasvuisuuteen.
Rakenne.
Adenohypofyysi on muodostunut sikiökaudella suuontelon katosta ja se on siis epiteelikudosta. Siinä on runsaasti verisuonia ja endokriinisia soluja, mutta vain vähän hermosyitä. Etulohko voidaan jaotella kolmeen osaan: etuosaan (pars distalis), takalohkoa vasten jäävään väliosaan (pars intermedia) sekä aivolisäkkeen rungon peittävään osaan (pars tuberalis). Näistä etuosa on suurin, solukannaltaan monipuolisin ja hormonitoiminnan kannalta merkittävin. Pars tuberalis koostuu enimmäkseen gonadotrofeista. Väliosan merkitys on suurelta osin epäselvä.
Etulohkon hormonien tuotantoa ja eritystä verenkiertoon säätelee hypotalamus. Hypotalamuksen hormonit kulkevat aivolisäkkeen etulohkoon hypotalamuksen ja aivolisäkkeen yhteisen porttilaskimojärjestelmän kautta. Hypotalamuksen soluista statiinit ja liberiinit siirtyvät hiussuoniverkostoon, josta ne kulkevat pieniä laskimoita pitkin aivolisäkkeen soluja ympäröiviin hiussuoniin. Tämä porttilaskimojärjestelmä mahdollistaa sen, että hypotalamuksen erittämät statiinit ja liberiinit pääsevät nopeasti vaikuttamaan aivolisäkkeen eritykseen. Lisäksi porttilaskimojärjestelmän ansiosta hypotalamuksen neurohormonit eivät tuhoudu isossa verenkierrossa tai joudu munuaisten eritettäväksi ennen aivolisäkkeeseen pääsyään. Etulohkoon ei tule hermosyitä suoraan hypotalamuksesta.
Adenohypofyysin hormonit.
Etulohko tuottaa ja erittää muiden muassa seuraavia hormoneja:
Jokaista näistä hormoneista tuottaa oma solutyyppinsä, poikkeuksena follitropiini ja lutropiini, joita tuottaa sama solutyyppi, gonadotrooppinen solu. Tyreotropiinia tuottavat tyreotrooppiset solut, kortikotropiinia kortikotrooppiset solut, prolaktiinia laktotrooppiset solut ja kasvuhormonia somatotrooppiset solut.
Hypotalamuksen erittämät liberiinit lisäävät adenohypofyysin hormonien tuotantoa ja eritystä, kun taas hypotalamuksen statiineilla on adenohypofyysin hormonituotantoa ja -eritystä estävä vaikutus. Tyroliberiini (TRH) stimuloi tyreotropiinin ja prolaktiinin tuotantoa ja eritystä, gonadoliberiini (GnRH) puolestaan gonadotropiinien, kortikoliberiini (CRH) kortikotropiinin, sekä somatoliberiini (GHRH) kasvuhormonin tuotantoa ja eritystä. Somatostatiini (SRIF) taas estää kasvuhormonin tuotantoa ja eritystä. Lisäksi dopamiinilla on rooli prolaktiinin tuotannon ja erityksen estämisessä.
Animalize

Animalize on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Kiss-yhtyeen kahdestoista studioalbumi. Albumin on tuottanut yhtyeen laulaja ja rytmikitaristi Paul Stanley. 
"Animalize" julkaistiin Mercury Records -levymerkillä 13. syyskuuta 1984, ja yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa albumi nousi Billboardin albumilistalla korkeimmillaan sijalle 19. Musiikillisesti albumi jatkoi pitkälti edeltäjänsä, vuoden 1983 "Lick It Upin" aloittamalla linjalla, mutta oli samalla ensimmäinen Kissin albumi jolla yhtyeen musiikki otti näkyvästi vaikutteita glam metalista. Albumin vastaanotto oli suurimmalti osin positiivinen, ja Yhdysvalloissa Recording Industry Association of America myönsi yhtyeelle albumista sekä kulta- että platinalevyn vuoden 1984 joulukuussa. "Animalizesta" tuli näin ollen yhtyeen kaupallisesti menestynein julkaisu sitten vuoden 1977 livealbumin "Alive II". Suomessa albumi ylitti kultalevymyynnin vuonna 1985, ja nousi albumilistalla korkeimmillaan kolmannelle sijalle.
Yhdysvalloissa albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Heaven's on Fire" b-puolenaan kappale "Lonely is the Hunter" ja "Thrills in the Night" b-puolenaan "Burn Bitch Burn". "Heaven's on Fire" saavutti Yhdysvalloissa pienimuotoista singlemenestystä nousten Billboardin singlelistan sijalle 49 ja Hot Mainstream Rock Tracks-listalla sijalle 11. "Heaven's on Firea" soitettiin ahkerasti yhtyeen konserteissa 1980-luvulta 1990-luvun alkupuolelle, ja kappale on muun muassa mukana yhtyeen vuoden 1993 livealbumilla "Alive III". Sittemmin kappaleen esittäminen on vähentynyt, ja 2000-luvulla kappaletta on esitetty enää hyvin harvoin. Molemmista albumin singlelohkaisuista kuvattiin myös musiikkivideot, joista erityisesti "Heaven's on Fire" muodostui hyvin suosituksi Music Televisionilla.
"Animalize" on ainoa Kissin albumi, jolla soittaa yhtyeeseen vuoden 1984 huhtikuussa liittynyt soolokitaristi Mark St. John. Hän sairastui harvinaiseen käsien turpoamista aiheuttavaan Reiterin syndroomaan kesken albumia seuranneen kiertueen ja joutui eroamaan yhtyeestä vuoden 1984 lopulla. Hänet korvasi Bruce Kulick, joka esiintyi yhtyeen kanssa lopun kiertueen ajan ja jäi lopulta yhtyeeseen vakituisesti. Kulick kuitenkin soitti soolokitaraa jo "Animalizella" esiintyen kappaleissa "Lonely is the Hunter" ja Murder in High Heels".
Vasemmistofoorumi

Vasemmistofoorumi on yhdistys, jonka tarkoituksena on toimia vasemmiston ajatushautomona. Yhdistys pyrkii tekemään yhteiskunnallisia keskustelualoitteita ja tarjoamaan tilaisuuksia korkeatasoiselle poliittiselle keskustelulle. Se tekee yhteistyötä vasemmistolaisella arvopohjalla puolueiden, korkeakoululaitoksen ja asiantuntijaorganisaatioiden kanssa. Vasemmistofoorumi perustettiin huhtikuussa 2006. Sen vuosibudjetti on noin 200 000 euroa. Foorumin toiminnanjohtajana toimi Ruurik Holm vuoteen 2015 asti. Vuodesta 2015 toiminnanjohtajana toimii Jukka Pietiläinen. Vasemmistofoorumin johtokunnan puheenjohtajana toimii professori Markus Jäntti. 
Lisäksi ajatuspajassa työskentelee tiedottaja ja neljästi vuodessa ilmestyvän aikakauslehti Perusteen päätoimittaja.
Vasemmistofoorumi pyrkii pikemminkin luomaan visioita kuin tuottamaan tietoa päätöksentekoa varten. Vasemmistofoorumi on julkaissut useita kirjoja sekä järjestänyt lukuisia seminaareja ja yleisötapahtumia.
Vasemmistofoorumin strategia vuosille 2016-2020 korostaa nopeampaa reagointia ja haluaa että vasemmisto ottaa keskustelualoitteen oikeistolta.
Vasemmistofoorumin jäsenjärjestöjä ovat Vasemmistoliitto rp, Kansan sivistystyön liitto (KSL) ry ja Yrjö Sirolan Säätiö sr.
Talous.
Vasemmistofoorumi on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta eduskuntapuolueiden taustalla toimiville ajatushautomoille yhteensä noin 260 500 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2021 lähtien 48 500 euroa.
Lollo

Lollo oli neljä kertaa vuodessa ilmestyvä suuririntaisiin naisiin keskittyvä suomalainen pornolehti. 
Lolloa kustansi Suomen Miestenlehdet Oy, vuodesta 2002 Press Masters, joka hakeutui konkurssiin vuoden 2015 lopulla.
Bromarvin kirkko

Bromarvin kirkko () on Carl-Johan Slotten ja André Schützin arkkitehtitoimiston suunnittelema kirkkorakennus Bromarvissa Raaseporissa Uudellamaalla. Kirkon vihki käyttöön 23. elokuuta 1981 Porvoon piispa John Vikström. Bromarv oli tuolloin osa Tenholan kuntaa. Bromarvista tuli Tenholan seurakunnan kappeliseurakunta 1677 ja itsenäinen seurakunta 1881.
Kirkko on vanhan kirkon replika Se on tasavartinen ristikirkko, jonka keskustan katonharja on sivusakaroita korkeammalla. Sivusakaroissa on sakasti, eteistilat sekä muita tiloja. Päähuoneessa on kirkkosali. Kirkon päädyissä sekä sakaroiden ja kirkkosalin yhtymäkohdissa on korkeat ikkunat.
Tulipalo.
Bromarvin edellinen kirkko paloi helmikuussa 1979 eli kaksi vuotta Bromarvin ja Tenholan kuntaliitoksen jälkeen. Se oli rakennettu puusta 1753. Vanha kellotapuli säilyi tulelta.
Sisätilat.
Kirkon urut ovat Kangasalan urkutehtaan rakentamat, niissä on 19 äänikertaa ja ne ovat vuodelta 1981. Kirkossa on myös Steinway-flyygeli, malli A-188, vuodelta 1956. Flyygeli on ostettu vuoden 2003 kesällä ja sen vihki käyttöön pianotaiteilija Folke Gräsbeck Gräsbeckin perheen konsertissa kesäkuussa 2004.
Alttaritaulun on tehnyt vaasalainen tekstiilitaiteilija Kaarina Heikinheimo. Karjaalainen tekstiilitaiteilija Barbro Gardberg on tehnyt kirkon kuultokudokset, alttarin edustan peittävän liinan eli "antependiumin", messukasukat ja stolat. Pienen, alle 600-jäsenisen seurakunnan kirkossa on hyvin paljon lahjoitettua esineistöä.
Hautausmaa.
Kirkon sankarihautojen muistomerkki on paljastettu vuonna 1946 ja sen on suunnitellut arkkitehti Arne Rancken. Sankarihautojen välittömässä läheisyydessä on vuonna 1824 rakennettu Aminoff-suvun hautakappeli, jonka suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel Riilahden kartanon omistaja, kreivi Johan Fredrik Aminoffin pyynnöstä.
Lopeta

”Lopeta” oli Tiktakin toinen single vuonna 1999 julkaistulta esikoisalbumilta, "Frendit". Kappaleen on säveltänyt Maki Kolehmainen ja sanoittanut Niko Toiskallio, jotka ovat tehneet myös yhtyeen edellisen singlen ”Sekoitat mun maailman”.
Kappaleen ensimmäinen listasijoitus Suomen virallisella singlelistalla oli sija seitsemän. Korkeimmillaan se oli listalla sijalla #3. Yhteensä single oli listalla viisi viikkoa. Kappale voitti lokakuussa 1999 Jyrki Hit Challenge -kilpailun.
Tiktak levytti kappaleen myös englanniksi, nimellä ”Don't Turn Back”. Versio löytyy "Frendit" albumin platinapainokselta "Frendit / Friends".
Futura – Tuntematon

Futura – Tuntematon oli Martti Aihan vuonna 1986 valama valkobetoninen veistos. Veistoksen mitat ovat 363 cm × 290 cm × 112 cm.
"Futura – Tuntematon" oli ensimmäisen kerran esillä vuonna 1986 Helsingin Juhlaviikkojen ja Helsingin taiteilijaseuran järjestämässä ympäristötaidetapahtumassa "Concrete, Experimental Environment", johon näyttelytoimikunta oli kutsunut viisi ulkomaalaista ja viisi suomalaista taiteilijaa. Taiteilijoille oli arvottu teospaikat eri puolilta Helsingin kantakaupunkia. Betoniteollisuus toimi tapahtuman sponsorina, ja siksi teokset oli toteutettava betonista. Martti Aiha sai arvonnassa Rautatieaseman ja Hotelli Vaakunan välisen liikennekolmion. Martti Aiha luonnehti "Taide"-lehdessä 6/1986 tähän paikkaan toteuttamaansa teosta seuraavasti:
”Alue on Helsingin perusrytmin ehkä keskeisin paikka. Liikenne, ihmisten kävely, valot, äänet, vuorokauden aikoihin sitoutunutta tietoista ja tiedostamatonta liikettä. Veistos on koottu tästä liikkeen ja rytmin perusmassasta ja on saanut nimensä: ”Futura – Tuntematon.”
Vaiheet Oulussa.
Veistos oli toisen kerran esillä "Oulun veistoskatu" -näyttelyssä kävelykatu Rotuaarilla 18. heinäkuuta – 20. syyskuuta 1987, josta se hankittiin Oulun kaupungin kokoelmiin. Muut vuoden 1987 "Oulun veistoskatu" -näyttelyyn kutsutut kuvanveistäjät olivat: Radoslav Gryta, Veikko Hirvimäki, Kari Huhtamo, Pekka Kauhanen, Laila Pullinen, Terho Sakki, Hannu Siren, Ossi Somma ja Nina Terno.
Veistoksen sijoituspaikaksi suunniteltiin kävelykatu Rotuaaria, mutta kuvataidelautakunta ja kaavoitusosasto siirsivät sen Oulun linja-autoasemalle Vaaran kaupunginosaan tammikuussa 1988. Sekä taiteilija että veistoskatutoimikunta valittivat päätöksestä, mutta kaupunginhallitus päätti syksyllä 1989, että veistos jää linja-autoaseman tuntumaan. 
Oulun taidemuseo poisti huonokuntoisen veistoksen vuonna 2023.
Codename Eagle

Codename Eagle on Refraction Gamesin kehittämä ja Take-Two Interactiven vuonna 1999 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Pelin sanotaan olevan "Battlefield"-pelisarjan edeltäjä, koska vähän pelin julkaisun jälkeen Digital Illusions CE osti Refraction Gamesin.
Peli sai julkaisunsa jälkeen paljon positiivisia arvosteluita monipuolisen yksinpelinsä ja innovatiivisen moninpelinsä ansiosta. Peli myi yli 250 000 kappaletta.
Pelissä seikkaillaan vaihtoehtoisessa universumissa vuoden 1917 tietämillä, jolloin Venäjä uhkaa valloittaa koko maailman vastassaan liittoutunut läntinen maailma.
"Codename Eaglessa" on yksinpelitehtäviä, jossa pelaaja on liittoutuneen läntisen maailman agentti nimeltään Red, jonka päämäärän on tunkeutua vihollisen alueen sisälle ja sabotoida Venäjän valtakuntaa. Pelin vahvin puoli on kuitenkin moninpeli, joka tukee maksimissaan 16 pelaajaan yhtäaikaista peliä Internetissä tai lähiverkossa.
Pelaaminen.
Pelimoottori.
"Codename Eagle" käyttää "Refractor"-nimistä grafiikkamoottoria, jonka kehitystyöstä syntyi "Refractor 2" -grafiikkamoottori. Refractor 2 -grafiikkamoottoria käytettiin "Battlefield 1942":ssa. Vaikkakin grafiikkamoottori on molemmissa suunnilleen sama, kehitystiimi kehittänyt niin moottoreissa on eroja; alkuperäinen Refractor-pelimoottori on selvästi epärealistisempi kuin jälkeläisensä Refractor 2. Kulkuneuvojen ja ihmisten fysiikanmallinnukset ovat myös selvästi erilaisia kuten myös pelimoottorien ulkoasu.
Moninpeli.
Codename Eaglen suosio johtuu erityisesti pelin moninpelistä ja sen kolmesta pelimuodosta: Deathmatch, Capture the Flag ja Teamplay.
Moninpelissä molemmilla joukkueilla on oma tukikohtansa. Jokaisessa tukikohdassa on omat lentokoneet, panssarivaunut, moottoripyörät ja helikopterit (jälkimmäisen saa päivityksen 1.41 mukana). Ajoneuvot ovatkin keskeinen osa peliä, koska niillä pääsee liikkumaan ympäri isoja kenttiä joissa matkat kestäisivät jalan paljon kauemmin. 
"Codename Eaglen" ja "Battlefield"-pelisarjan moninpelit ovat hämmästyttävän erilaisia. Kun "Codename Eagle" antaa pelaajan pelata omin neuvoineen ja antaa mahdollisuuden olla ns. ”yhden miehen armeija”, niin "Battlefieldit" taas panostavat tiimipeliin. "Codename Eaglessa" pelaaja voi esimerkiksi kerätä aseita ja muita tarvikkeita ympäri kenttään, kun taas "Battlefieldeissä" tarkka asepaketti pitää valita jo ennen peliin tuloa.