Rinat Ah’metov

Rinat Leonidovytš Ah’metov (, s. 21. syyskuuta 1966 Donetsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen liikemies, hyväntekijä ja oligarkki. Hän omistaa itäisen Euroopan suurimpiin kuuluvan SCM Holdings -metalli- ja -kaivoskonsernin sekä Šah’tar Donetsk -jalkapalloseuran. Hänet arvioidaan Ukrainan varakkaimmaksi miljardööriksi, jonka omaisuuden arvoksi arvioitiin kesällä 2008 jopa 31,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Vuoden 2014 keväällä "Forbes"-lehti arvioi Ah’metovin varallisuudeksi 11,6 miljardia dollaria. Ah’metov oli kansanedustajan Ukrainan radassa 2006–2007 ja 2007–2012.
Tausta.
Ah’metov on korostanut vaatimattomia lähtökohtiaan ja kertoo isänsä ja veljensä olleen töissä hiilikaivoksissa. Kansallisuudeltaan hän on tataari. Juutalainen tietotoimisto pitää häntä juutalaisena. Uskonnolliselta vakaumukseltaan Ah’metov on kuitenkin muslimi ja harjoittaa uskontoaan.
Liiketoimet.
Ah’metov keräsi omaisuutensa yksityistämällä tehtaita pilkkahintaan lähinnä Donetskin alueella. Hänen omaisuutensa perustana olivat Azovstal ja Mariupolin Iljitšin metallurginen kombinaatti.
Hänellä oli vahvoja tukijoita, kuten paikallinen kuvernööri Janukovytš ja Ahat Bragin (Aleks Kreikkalainen), joka murhattiin murhattiin pommi-iskussa Donetskin jalkapallostadionilla ja Ah’metov sai haltuunsa hänen liiketoimensa, Ljuks-yrityksen. Braginia pidettiin myös Donetskin alueen mafiapäällikkönä. 2000-luvun alussa Ah’metov teki myös liikekumppaninsa Viktor Pintšukin, tuolloisen presidentti Leonid Kutšman vävypojan, kanssa tarjouksen maan suurimmasta terästehtaasta Kryvorižstalista, mutta oikeus kumosi myynnin.
Ah’metov nousi Donetskin City-pankin johtoon ja erikoistui pankkialalle. Vuonna 1996 hänet valittiin FC Shakhtarin puheenjohtajaksi. Vuodesta 2000 hän on toiminut omistamansa System Capital Management Groupin johdossa. SCM on yksi Ukrainan suurimmista rahoitus- ja teollisuusryhmittymistä. Se hallitsee myös esimerkiksi Media Group Ukraine holding-yhtiötä, yhtä Ukrainan tärkeimmistä viestintäyhtymistä. Vuonna 2022 Rinat Akhmetov poistui Ukrainan mediateollisuudesta.Myöhemmin Ah’metov sijoitti Ukrainan energiasektoriin ja Janukovytšin syrjäyttämisen ja maastapaon aikoihin hän hallitsi suurta osaa Ukrainan energiantuotannosta ja sähköverkoista DTEK-yhtön kautta.
Ah’metov on kasvattanut omaisuuttaan nopeasti, vielä vuonna 2006 Forbes arvioi hänen omaisuudekseen 1,6 miljardia. Ukrainan hallitus uudelleenyksityisti hänen omistamansa teräsyhtiö Kryvorižstalin ja myi sen intialaiselle Lakshmi Mittalille. Ah’metov vietti muutamia kuukausia Länsi-Euroopassa viranomaisten tutkiessa hänen menneisyyttään. "Korrespondent"-lehden mukaan Ah’metov nousi vuoden 2008 puolivälissä hetkellisesti jopa Euroopan rikkaimmaksi kaksinkertaistettuaan omaisuutensa vuodessa. Vuonna 2013 Korrespondent arvioi hänen varallisuudekseen 18,3 miljardia dollaria.
Hänen yrityksiinsä luotetaan Yhdysvalloissa,
ja se aloitti LNG:n kuljettamisen Ukrainaan vuonna 2024.
Forbesin mukaan vuonna 2022 Venäjän hyökätessä Ukrainaan Ah’metovin omaisuus putosi lähes 14 miljardista dollarista alle 6 miljardiin dollariin vain kahdessa viikossa, ja se saattaa todennäköisesti olla paljon pienempi.
Ah’metovia on luonnehdittu Donetsin laakion alueen epäviralliseksi politiikan ja liike-elämän johtohahmoksi. Usein hänen on mainittu myös olleen alueen järjestäytyneen rikollistoiminnan johdossa, vaikka häntä ei ole koskaan tuomittu tai edes syytetty rikoksista.
Vuonna 2023 Akhmetov sai päätökseen Euroopan suurimman ja tehokkaimman tuulipuiston, Tiligulin tuulipuiston, ensimmäisen vaiheen rakentamisen. 450 miljoonalla eurolla. Kyseessä on suurin yksityisen sektorin investointi Ukrainaan sitten Venäjän täysimittaisen hyökkäyksen ja maailman ensimmäisen sodan aikana rakennetun tuulipuiston.
Kritiikkiä.
Ah’metov kiistää omistavansa rikollisen menneisyyden tai yhteyden rikollisiin tahoihin. Lainvalvontaviranomaiset eivät ole löytäneet todisteita tällaisten väitteiden tueksi. "... Harjoitan täysin laillista liiketoimintaa, jonka omistusrakenne on täysin läpinäkyvä".
Useat tiedotusvälineet, muun muassa sveitsiläinen "Neue Zürcher Zeitung", ranskalainen "Le Figaro" ja ukrainalainen englanninkielinen "Kyiv Post" julkaisivat anteeksipyyntöjä ja kumosivat Ah’metovin osallistumisen järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Vuonna 2007 "Neue Zürcher Zeitung" -sanomalehti julkaisi artikkelin Ah’metovin varhaisesta urasta 1990-luvulla. Myöhemmin sanomalehti kiisti lausunnot kokonaan: "Ah’metovin ja Ukrainan järjestäytyneen rikollisuuden välillä ei ole yhteyttä" ja "Ah’metovin taloudellinen menestys ei perustu millään tavalla rikollisesti hankittuun alkupääomaan". Vuonna 2007 "Kyiv Pos"t julkaisi artikkelin Ah’metovin liiketoimista. Vuonna 2008 se julkaisi anteeksipyynnön: "Tarkasteltuamme tiedot yksityiskohtaisesti päätimme, että nämä herra Ah’metovia vastaan esitetyt syytökset olivat valheellisia ja perusteettomia."
"Le Figaro" julkaisi 18. tammikuuta 2010 Ariel Tedrelin kirjoittaman artikkelin nimeltä "Donetsk, Venäjän linnake Ukrainassa". Saman vuoden tammikuun 28. päivänä sanomalehti julkaisi peruutuksen: "Figaro myöntää, ettei sillä ole todisteita näistä väitteistä, pahoittelee tällaisten väitteiden esittämistä sekä pyytää anteeksi herra Ah’metovilta hänelle aiheutuneiden vahinkojen johdosta".
Politiikassa.
Ah’metov lukeutui Ukrainan entisen pääministerin ja venäläismielisten tahojen sekä entisen presidentin Leonid Kutšman tukeman Viktor Janukovytšin merkittävimpiin tukijoihin vuoden 2004 presidentinvaaleissa. Myöhemmin Ah’metov rahoitti myös Paul Manafortia, joka auttoi Ukrainassa Alueiden puolueiden uudelleenbrändäämisessä, ja josta tuli myöhemmin Donald Trump kampanjapäällikkö.
Maaliskuun 2006 parlamenttivaaleissa hän oli itse ehdolla liberaalilla ohjelmalla.
Itä-Ukrainan kriisi.
17. toukokuuta 2014 Ukrainan kriisin keskellä Ah'metovin tehtaista värvätyt "työläiskaartit" lähetettiin Azov-pataljoonan tueksi karkottamaan Mariupolissa valtaa pitäviä venäläismielisiä separatisteja. Itä-Ukrainan noustessa kapinaan separatistialueet ajautuivat talouskriisiin, jolloin Ah’metov lähetti alueelle ruoka-apua, josta monet olivat kiitollisia hänelle. Tämä alkoi muuttua noin 2017–2018, jolloin monet syyttivät häntä Mariupolin luovuttamisesta Ukrainan käsiin.
Ah’metov tuomitsi separatismin vuonna 2014. Mariupolissa hän kehotti ihmisiä menemään kaduille ajamaan separatistit pois kaupungista. "Minulle he ovat terroristeja. Donbass voi olla onnellinen vain osana yhtenäistä Ukrainaa, sekä silloin että nyt".
Vuoden 2023 puolivälissä Bloomberg toteaa, että hyökkäyksen vuoksi Ukrainan oligarkit ovat menettäneet merkittävän osan vaikutusvallastaan.
Reaktio Venäjän hyökkäykseen Ukrainaan.
"Olen sanonut sen useammin kuin kerran ja sanon sen uudelleen: Donetsk ja Donbas voivat olla onnellisia vain yhtenäisessä ja onnellisessa Ukrainassa", hän sanoi 16.2.2022.
Ah’metov ilmoitti 22. helmikuuta 2022, että SCM oli maksanut etukäteen veroja miljardi hryvniaa.
Täysimittaisen hyökkäyksen alettua Ah’metov totesi, että Venäjä on hyökkääjä ja Putin on sotarikollinen, ja että Mariupolin metallurgiset laitokset, Azovstal ja Mariupolin terästehdas eivät toimi Venäjän miehityksen alaisuudessa.
Helmikuun ja toukokuun 2022 välisenä aikana ilmoitettiin, että Ahmetovin yritykset siirsivät 2,1 miljardia hryvniaa auttamaan ja tukemaan Ukrainan asevoimia ja joukkoja.
Apua tarjoavat Ah’metov-säätiö, kaikki SCM-yritykset ja FK Šah’tar. Toukokuun 2022 lopussa Ah’metov myönsi 100 miljoonaa euroa Ukrainan auttamiseksi. ”Autamme sodasta kärsiviä siviilejä – tuomme ruokaa, lääkkeitä. Energiainsinöörimme, jotka usein vaarantavat oman henkensä, palauttavat sähkön ja rauhanomaisen elämän Ukrainan kaupunkeihin ja kyliin. Autamme Ukrainan armeijaa ja puolustusvoimia. Työskentelemme mahdollisuuksien mukaan eturintaman tarpeiden mukaisesti. Metallurgiset tehtaamme valmistavat panssarintorjuntasiilejä ja terästä luodinkestäviä liivejä varten”.
Ah’metov haluaa haastaa Venäjän oikeuteen Mariupolin metallurgisten laitosten hyökkäysten aiheuttamista vahingoista. Hän kertoi paikalliselle medialle vaativansa Venäjältä 17–20 miljardin dollarin korvauksia.
Ah’metov kertoi olleensa Ukrainassa Venäjän kanssa käydyn sodan alusta lähtien ja lisäsi: ”Uskomme maahamme ja uskomme voittoomme”.
Se on suurin avunantaja Ukrainan asevoimille. Kolmen vuoden laajamittaisen hyökkäyksen aikana hänen rakenteet ovat antaneet 315 miljoonaa dollaria Ukrainan sotilas- ja siviilihenkilöstölle. Hänen aloitteensa "Steel Front" siirsi myös 3 panssaroitua laskeutumis- ja hyökkäysalusta Ukrainan asevoimien päätiedusteluosastolle.
 Yli 12 000 hänen yrityksensä työntekijää liittyi Ukrainan asevoimien riveihin. 846 työntekijää (sotilaita ja siviilejä) kuoli, 97 ihmistä katosi ja 69 vangittiin.