tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pikkukihokki

Pikkukihokki ("Drosera intermedia") on kihokkeihin kuuluva pienikokoinen, lähinnä soilla kasvava monivuotinen lihansyöjäkasvi. Sitä tavataan Euroopassa laikuittain ja lisäksi Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltain itäosissa, Kanadan kaakkoisosissa ja Kuubassa. Suomessa se on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi.
Ulkonäkö ja koko.
Monivuotisen pikkukihokin lehdet muodostavat pystyhkön ruusukkeen, tai joskus ne myös kasvavat kierteisesti 2–4 cm pitkässä varressa. Lehtiruoti on 20–30 mm pitkä. Lehtilapa on muodoltaan vastapuikea, 5–10 mm pitkä ja 3–4 mm leveä. Vaaleanvihreissä lehdissä on punaisia, pisarakärkisiä nystykarvoja, joiden päistä erittyy kirkasta, liimamaista ainetta. Jonkin alemman ruusukelehden hangasta nousee 2–10 cm korkea, mutkatyvinen kukintovana. Kukinto on vaatimaton, yksihaarainen viuhko. Pienet kukat ovat kaksineuvoisia ja säteittäisiä. Verhiö ja teriö ovat neljä- tai viisilehtisiä. Terälehdet ovat väriltään valkoisia. Kukat avautuvat vain lyhyeksi aikaa aurikoisella säällä. Suomessa pikkukihokki kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kota. Siemenet ovat muodoltaan vastapuikeita ja nystermäpintaisia.
Levinneisyys.
Euroopassa pikkukihokkia tavataan Britteinsaarilta ja Pohjois-Espanjasta Alpeille, Unkariin, Luoteis-Ukrainaan, Baltiaan, Luoteis-Venäjälle ja Fennoskandian keskiosiin. Esiintymisalue Euroopassa on kuitenkin varsin laikuittainen. Lajia kasvaa myös Kaukasuksen alueella. Pohjois-Amerikassa pikkukihokkia kasvaa Yhdysvaltain itäosissa sekä Kanadan kaakkoisosissa. Lisäksi sitä tavataan Kuubassa.
Suomessa pikkukihokki on alkuperäislaji. Suomessa sitä tavataan harvinaisena Kokkolan korkeudelle saakka. Tampereen pohjoispuolella laji on kuitenkin hyvin harvinainen. Lajin pohjoisimmat tunnetut esiintymät Suomessa ovat Kälviällä, Kannonkoskella ja Nilsiällä.
Elinympäristö.
Pikkukihokkia tavataan muun muassa ravinteisten soitten rimpi- ja välikköpinnoilla, rantaluhdilla ja -nevoilla sekä pikkujärvien mudansekaisilla hiekkarannoilla. Suomessa laji on harvinaistunut erityisesti Etelä-Suomen ravinteisten soiden kuivatusten ja rantojen umpeenkasvun takia.
Niukkaravinteisilla soilla pikkukihokki hankkii lisäravintoa saalistamalla passiivisesti hyönteisiä lehtien tahmeilla karvoilla. Hyönteisen jäätyä kiinni karvoihin kietoutuu lehti hitaasti sen ympärille ja lopulta se tukehtuu limaan. Lehden entsyymit sulattavat saaliin kasvin ravinnoksi.
Pikkukihokin lehdet lakastuvat talveksi ja kasvi talvehtii lehtiruusukkeen kärkisilmun avulla. Pikkukihokki voi levitä paitsi siementen avulla, myös kasvullisesti syyskesällä muodostuvista jälkisilmuista.
Käyttö.
Eri kihokkilajeja on perinteisesti käytetty känsien ja liikavarpaiden hoitamiseen. Kihokkeja on Ruotsissa käytetty myös viilin tapaisen maitotuotteen valmistukseen. Astia hierottiin kihokinlehdillä, ja sitten siihen kaadettiin vastalypsettyä maitoa käymään. Kihokkiuutetta on käytetty myös syylänpoistoon.
Lou Ye

Lou Ye (, pinyin: Lóu Yè; s. 1965 Shanghai) on kiinalainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen täysimittainen elokuvansa ilmestyi vuonna 1995.
Vuonna 2006 Lou Ye lähetti "Kesäpalatsi"-elokuvansa Cannesiin ilman Kiinan elokuvaviranomaisten tarkistusta ja hyväksyntää. Hän sai peräti viiden vuoden työskentelykiellon, koska oli jo aiemmin saanut kahden vuoden kiellon "Suzhou" (2000) jälkeen. Viiden vuoden kielto kosketti myös "Kesäpalatsin" tuottajaa Nai Ania.
Lou Ye on ollut kahdesti ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi.
Juho Oksan koulu

 Juho Oksan koulu on vuonna 2004 toimintansa aloittanut oulaistelainen peruskoulu. Juho Oksan koulu aloitti koulutoimintansa nimellä Uusi Koulu. Nykyisen nimensä koulu sai vuonna 2005. Koulun vs. rehtori on Jarmo Mäkinen. Osa luokista aloitti opintonsa syyslukukaudella 2004 ja loput luokat aloittivat keväällä 2005.
Koulu on nimetty kansakouluopettaja Juho Kustaa Oksan (19. kesäkuuta 1861 Teisko – 20. toukokuuta 1921 Oulainen) mukaan. Oksa oli Oulaisten kirkonkylään vuonna 1886 perustetun Oulaisten ensimmäisen kansakoulun ensimmäinen opettaja ja toimi tässä tehtävässä kuolemaansa asti kolmenkymmenenviiden vuoden ajan.
Olli Koivusalo

Olli Koivusalo (s. 12. tammikuuta 1970) on suomalainen päätoimittaja. Toukokuussa 2017 Olli Koivusalo nimitettiin "Tuulilasi"-lehden päätoimittajaksi. Sitä ennen hän toimi "Vauhdin Maailma" -lehden päätoimittajana vuodesta 2007. Kausina 1998 ja 1999 Koivusalo oli MTV3:n F1-varikkotoimittaja. 
Koivusalo kilpaili nuoruudessaan yleisurheilussa juoksumatkoilla. Hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia 3 000 metrin juoksussa 1992. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4 × 1500 metrin viestissä Esbo IF:n joukkueessa pronssia vuosina 1991 ja 1992.
Eugene Holman

Eugene Holman (s. 27. heinäkuuta 1945 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen kielitieteilijä, englannintaja ja Helsingin yliopiston englannin kielen emerituslehtori.
Holman suoritti BA-tutkinnon Cornellin yliopistossa New Yorkissa ja saapui Suomeen opiskelemaan Helsingin yliopistoon Fulbright- stipendillä vuonna 1966. Helsingin yliopistossa Holman suoritti humanististen tieteiden kandidaatin ja filosofian kandidaatin tutkinnot.
Hän on tutkinut itämerensuomalaisten kielten morfologiaa, englannin kielen historiaa Suomessa, amerikanenglannin erikoispiirteitä, Georg Friedrich Händelin englanninkielisiä oratorioita sekä Viron kielioloja ja politiikkaa. Hän luennoi myös holokaustin historiasta ja pseudohistoriasta. 
Holman puhuu englannin, suomen, ruotsin lisäksi unkaria, venäjää, japania, saksaa, viroa , muinaisislantia, latinaa, goottia ja esperantoa. Lisäksi Holman on yksi harvoja vepsän kielen taitajia. 
Hän oli mukana ideoimassa, kääntämässä ja koordinoimassa EU:n sponsoroimaa yhdeksänkielistä tietokonepohjaista viron kielen kurssia "Eesti keel ja meel".
Näyttelijänä.
Holman esitti Aaronia Jukka Sipilän ohjaamassa televisioelokuvassa Shakespearen näytelmästä "Titus Andronicus" (1970). Lisäksi hänellä oli päärooli Matti Sokan ohjaamassa elokuvassa "Musta Lumikki" (1971) jossa hän näytteli somalialaislääkäri Adam Osmania joka retkahti suomalaiseen sairaanhoitajaan Satu Santalaan (Ulla Kivipato) . Holmanilla oli myös sivurooli televisioelokuvassa "Doris: Kekkosen päiväkirjat osa 1" (1986).
Julkaisuja.
Käännöksiä.
Holman on kääntänyt useita tieteellisiä kirjoja ja tutkielmia sekä Suomen valtion julkaisuja suomesta, ruotsista, saksasta, venäjästä ja virosta englanniksi.
Marauder (albumi)

Marauder on vuonna 1981 julkaistu Blackfoot-yhtyeen albumi. Se sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita kuten "Good Morning", "Rattlesnake Rock 'N' Roller" ja "Fly Away".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Medlocke &amp; Spires, ellei toisin mainittu.
Ylikulutuspäivä

Maailman ylikulutuspäivä () eli ekovelkapäivä (engl. "Ecological Debt Day") on laskennallinen vuodenpäivä, jolloin ihmiskunnan kulutus ylittää Maan ekosysteemin vuotuisen kestävän biologisen tuotannon. Kansainvälisen ylikulutuspäivän lisäksi voidaan laskea kansallisia ylikulutuspäiviä. Ylikulutuspäivät laskee Global Footprint Network.
Ylikulutuspäivä lasketaan ihmiskunnan ekologisen jalanjäljen ja Maan biokapasiteetin perusteella. Ylikulutuspäivä määritetään seuraavasti:
(Maan biokapasiteetti / Ihmiskunnan ekologinen jalanjälki) × 365 = Ylikulutuspäivä
Ylikulutuspäivän jälkeinen osuus kulutuksesta perustuu varantojen, kuten fossiilisten polttoaineiden, käyttöön, ja toisaalta luonnon ”tuotantovälineiden” käyttöön.
Päivämäärät.
Seuraavat ylikulutuspäivien päivämäärät perustuvat vuoden 2015 malleihin ja tietoihin, joten ne eroavat vuosittain julkaistuista. Vuosittain julkaistavat päivämäärät eivät ole keskenään kovin vertailukelpoisia, koska malleja kehitetään jatkuvasti. Esimerkiksi laskentatavan muutos ja tilastojen tarkentuminen vuodelle 2010 aikaisti päivämäärää noin kuukauden. Jos edellisen vuoden päivämäärä olisi laskettu uudella menetelmällä, aikaistuminen olisi ollut kolme päivää ja vuoden 2015 mallin mukaan runsas viikko.
Kansalliset ylikulutuspäivät.
Suomen laskennallinen ylikulutuspäivä.
Suomalaisten ylikulutuspäivä eroaa maailmanlaajuisesta ylikulutuspäivästä, koska suomalaiset kuluttavat globaalia keskivertoa enemmän.
Highway Song – Live

Highway Song - Live on Blackfootin Euroopan-kiertueella Isossa-Britanniassa 1982 nauhoitettu livealbumi. Albumi julkaistiin alun perin vain Euroopassa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Medlocke/Spires, ellei toisin mainittu.
Gil Melle

Gil Melle (myös Mellé; 31. joulukuuta 1931 – 28. lokakuuta 2004) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti, säveltäjä ja kuvataiteilija. Toisinaan hän yhdisti kuvataiteen ja musiikin, ja sen lisäksi, että töitä oli esillä useissa gallerioissa, niitä päätyi myös äänilevyjen kansiin.
New Yorkissa syntynyt Melle sai 19-vuotiaana levytyssopimuksen Blue Note Recordsilta. Hän ei kuitenkaan ollut muusikkona pelkkä jazzartisti vaan myös tuottelias elokuva- ja televisiomusiikin säveltäjä. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden työstään elokuvassa "Andromeda uhkaa" (1971). Hän oli erityisen viehtynyt elektronisesta musiikista, jota hän sekä esitti että sävelsi.
Melle kuoli vuonna 2004 sydänkohtaukseen kotonaan Malibussa Kaliforniaan.
Siogo

Siogo on Blackfootin albumi vuodelta 1983. Yhtyeeseen oli tuolloin liittynyt Uriah Heepistä tuttu kosketinsoittaja Ken Hensley. Musiikillisesti albumi edustaa tuolloin muodissa ollutta kaupallista heavy rockia southern rock-vaikutteiden jäädessä vähemmälle.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Medlocke &amp; Spires, ellei toisin mainittu.
Keri Hulme

Keri Hulme (9. maaliskuuta 1947 Christchurch – 27. joulukuuta 2021) oli uusiseelantilainen kirjailija. Hän voitti vuonna 1985 Booker-palkinnon romaanillaan "The Bone People" (1984), joka on suomennettu nimellä "Mauriora, maan voima" (1987). Hän julkaisi tunnetun romaaninsa ohella runoutta ja lyhyttä proosaa. Hän oli nimikkokirjailijana Otagon ja Canterburyn yliopistoissa.
Simuloitu todellisuus

Simuloidulla todellisuudella tarkoitetaan tilaa, jossa koettu todellisuus tuotetaan keinotekoisesti esimerkiksi tietokoneen avulla, jolloin simuloitua maailmaa ei pysty erottamaan ”todellisesta” maailmasta. Simuloidussa todellisuudessa saattaisi olla itsensä olemassaolosta tietoisia mieliä, jotka joko tietävät tai eivät tiedä olevansa simuloidussa todellisuudessa. Nick Bostromin esittämän "simulaatiohypoteesin" mukaan elämme jo tällä hetkellä simulaatiossa. Simulaatiohypoteesilla on yhteisiä piirteitä uniargumentin ja Platonin luolavertauksen kanssa.
Simuloidun todellisuuden käsite eroaa virtuaalitodellisuudesta, sillä nykytekniikan muodostamassa virtuaalitodellisuudessa oleva pystyy helposti erottamaan olevansa keinotodellisuudessa, kun taas simuloitua todellisuutta olisi kenties mahdotonta erottaa ”oikeasta” todellisuudesta.
Fiktiossa simulaatiohypoteesia on hyödynnetty muun muassa "Matrix"-elokuvan juonessa.
Eri alojen tieteilijät ovat pohtineet ajatusta, että ihmiskunta elää tietokonepelin kaltaisessa simulaatiossa. Asian ympärille kokoontui keväällä 2016 joukko tutkijoita yhdysvaltalaisen astrofyysikon Neil deGrasse Tysonin johtamaan kokoukseen.
Ajatuksen kritiikki.
Filosofi Daniel Dennett on huomauttanut, että aidon tuntuisesti simuloitu todellisuus vaatisi suunnattoman määrän laskentatehoa. Havaitussa todellisuudessa on niin paljon tapahtumavaihtoehtoja, että sen simulointi johtaisi hetkessä ”kombinatoriseen räjähdykseen” ja laskennallisen vaativuuden rajattomaan kasvuun, elleivät nämä tapahtumavaihtoehdot olisi valmiiksi määritelty
Blood on the Tracks

Blood on the Tracks on Bob Dylanin viidestoista studioalbumi, joka ilmestyi tammikuussa 1975. Se on musiikillisesti rehevä ja vaihteleva ja sisältää suoria, rikkaita, tunteikkaita ja herkkiä laulutulkintoja. Sanoitukset käsittelevät muistin ja suhteiden pysymättömyyttä ja pirstaleisuutta. Veri, tuska, myrsky ja sade ilmenevät kymmenissä muodoissa. "Blood on the Tracks" kertoo tyytyväisyyden ja mielihyvän päättymisestä. Sitä pidetään yhtenä Dylanin parhaista levyistä.
Äänitykset.
Uuden albumin äänitys aloitettiin 10. syyskuuta 1974 Columbia Studio A:ssa New Yorkissa. Äänityksissä soittivat Eric Weissberg Deliverance -yhtyeineen, pedalsteel-kitaristi Buddy Cage, Tony Braun ja Paul Griffin. Joulukuun lopulla Dylan matkusti Minneapolisiin, minne hänen veljensä David oli koonnut yhteen joukon muusikoita: basisti Bill Petersonin, kitaristi Ken Odegardin, rumpali Bill Bergin, kosketinsoittaja Greg Inhofferin ja 12-kielistä kitaraa soittavan Chris Weberin. He soittivat uusiksi kolmea lukuun ottamatta kaikki kappaleet.
Helen Parrish

Helen Parrish (23. maaliskuuta 1924 – 22. helmikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä mm. "Our Gang" -lyhytkomedioissa, mutta sai useita rooleja aikuisenakin. Hän kuoli syöpään 34-vuotiaana. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Parrishin äiti oli näyttelijä Laura R. Parrish (1887–1977); sisaruksia olivat näyttelijä, myöhempi ohjaaja Robert Parrish ja äkisti 10-vuotiaana kuollut lapsinäyttelijä Beverly Parrish. Ensimmäistä kertaa Parrish oli naimisissa käsikirjoittaja Charles Langin kanssa. Toinen puoliso oli televisiotuottaja John Guedel, joka eli vielä vuoteen 2001.
Robert Parrish

Robert R. Parrish (4. tammikuuta 1916 – 4. joulukuuta 1995) oli yhdysvaltalainen näyttelijä sekä elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hän voitti leikkaajana Oscarin vuonna 1948 ja oli jälleen ehdolla 1950. Vuonna 1927 näyttelijänä debytoinut Parrish ryhtyi myös ohjaustöihin vuonna 1951. 
Parrish oli näyttelijä Laura R. Parrishin (1887–1977) poika. Näyttelijät Helen ja Beverly Parrish olivat hänen sisaruksiaan.
Beverly Parrish

Beverly Parrish (10. toukokuuta 1919 – 27. helmikuuta 1930) oli varhain kuollut yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän syntyi näyttelijäperheeseen Columbuksessa, Georgiassa. Äiti oli näyttelijä Laura R. Parrish (1887–1977); näyttelijät Helen ja Robert Parrish olivat sisaruksia.
Beverly oli näistä kolmesta sisaruksesta keskimmäinen, mutta aloitti uransa kumpaakin muuta myöhemmin. Helen ja Robert debytoivat vuonna 1927, kun Beverly teki ensiesiintymisensä vasta vuonna 1930 "A Tough Winter" -nimisessä "Our Gang" -sarjan lyhytkomediassa. Esiintyminen jäi ainoaksi laatuaan, sillä nuori näyttelijä kuoli äkisti samana vuonna.
Tim Horton

Miles Gilbert ”Tim” Horton (12. tammikuuta 1930 Cochrane, Ontario – 21. helmikuuta 1974) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 22 kautta National Hockey Leaguessa seuroinaan Toronto Maple Leafs, New York Rangers, Pittsburgh Penguins ja Buffalo Sabres. Hän menestyi myös liikemiehenä, ja oli yksi nimeään kantavan Kanadan suurimman kahvilaketjun perustajista. Horton kuoli liikenneonnettomuudessa menetettyään kovassa vauhdissa urheiluautonsa hallinnan St. Catharinesin kaupungin lähistöllä. Auto pyöri useita kertoja katon kautta ympäri ja päätyi vastaantulevien kaistalle. Horton kuoli välittömästi. Yli 30 vuotta tapahtuman jälkeen julkistetut ruumiinavauspöytäkirjat todistavat Hortonin olleen tapahtumahetkellä voimakkaasti alkoholin vaikutuksen alaisena. 
Puolustajana pelannut Horton kirjasi nimiinsä 1446 NHL-ottelua, joissa teki 115 ja syötti 403 maalia (518 tehopistettä). Jäähyjä hän keräsi 1611 minuuttia. Pudotuspeleissä Horton pelasi 126 ottelua ja teki niissä 11 maalia ja syötti 39 (50 tehopistettä). Pudotuspelijäähyjä hän keräsi 183 minuutin verran.
Horton perusti vuonna 1964 ravintolan, josta kasvoi Tim Hortons -pikaruokaketju.
Ħamrun Spartans FC

Ħamrun Spartans FC on vuonna 1907 perustettu jalkapalloseura Maltan Ħamrunista. Se voitti kaudella 2006–07 Maltan 1. divisioonan, ja on siitä lähtien pelannut Maltan Valioliigassa. Ħamrun Spartans on myös aiemmin pelannut useaan otteeseen korkeimmalla sarjatasolla ja joukkue on voittanut Maltan Valioliigan yhteensä seitsemän kertaa.
Palkinnot.
Maltan Valioliiga 
Maltan Cup
Maltan Super Cup
Kerit

Kerit (, yks. Κήρ) olivat kreikkalaisessa mytologiassa naispuolisia väkivaltaisen kuolon henkiä. He olivat Nyksin tyttäriä – Hyginus mainitsee isäksi Ereboksen – ja siten heidän sisaruksiaan olivat moirat, Moros, Thanatos, Hypnos, Eris, Geras, Nemesis ja Kharon.
Siinä missä Thanatos oli rauhallisen kuoleman jumala, kerit yhdistettiin väkivaltaisiin ja julmiin kuolemiin. Kerit kuvattiin tummiksi vihaa uhkuviksi hahmoiksi, jotka riistivät kuolettavasti haavoittuneiden sielut mukaansa viedäkseen ne manalaan. Kereillä ei kuitenkaan ollut valtaa päättää ihmiselon pituudesta, vaan jumalat saattoivat joko pysäyttää tai kiirehtiä heitä. Jopa kuolevaiset saattoivat toimillaan lykätä kuolemaansa eteenpäin.
Wachovia

Wachovia Corporation oli yksi Yhdysvaltain suurimmista pankkiketjuista. 30. kesäkuuta 2008 Wachovian varallisuus ylitti 800 miljardia dollaria. Subprime-kriisi ajoi kuitenkin pankin vaikeuksiin, ja lopulta se päätyi 1. tammikuuta 2009 Wells Fargon ostamaksi.
Historia.
Wachovia-pankki perustettiin vuonna 1879 Pohjois-Carolinan osavaltion Winston-Salemissa. Siitä kasvoi yritysfuusioiden kautta yksi Yhdysvaltojen neljänneksi suurin rahoituslaitos. Merkittävin näistä oli vuonna 2001 tapahtunut First Unionin ja Wichivian yhdistyminen. Kolme vuotta aikaisemmin First Union ja CoreStates Financial Corporation olivat yhdistyneet Yhdysvaltojen suurimmassa pankkifuusiossa.
Wachovia tarjosi palveluitaan 21 osavaltiossa 3300 toimipisteessä. Sen toimintaan kuuluivat asuntolainat, sijoitukset, omaisuudenhallinta sekä lanojen jälleenmyynti. Se kasvoi yritysfuusioiden kautta Y
Subprime-kriisi.
26. syyskuuta 2008 Wachovian kerrottiin aloittaneen alustavat neuvottelut yhdistymisestä. Pankin ostajaksi olivat tarjolla muun muassa Citigroup, Wells Fargo sekä Banco Santander. Wachovia neuvotteli aikaisemmin syyskuussa, pian Lehman Brothersin kaatumisen jälkeen tuloksettomasti myös Morgan Stanleyn kanssa.. 
29. syyskuuta 2008 ilmoitettiin, että Citigroup hankkii omistukseensa Wachovian pankkiliiketoiminnan. Citigroupin piti hoitaa kauppa osakevaihdolla, arvolla dollari per Wachovian osake, eli yhteensä noin 2,16 miljardia dollaria. Prosessin päätteeksi 1. tammikuuta 2009 Wachovian ostajaksi päätyi kuitenkin Wells Fargo, jonka kaupan ehdot ovat huomattavasti edullisemmat Wachovian osakkeenomistajille. Tarjouksen arvo oli 12,7 miljardia dollaria, eli noin 6 dollaria per osake. Citigroup luopui aikeestaan ostaa Wachovia, mutta vaatii hyvitystä oikeusteitse etuosto-oikeusasemansa rikkomisesta.
Kim Simonsson

Kim Simonsson (s. 1974 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2000. Simonsson toteuttaa figuratiivisia veistoksia keramiikasta. Hänet valittiin vuoden nuoreksi taiteilijaksi vuonna 2004. Vuonna 2009 hän sai Pro Arte -palkinnon tunnustuksena teknisestä osaamisesta ja omaperäisestä ilmaisusta.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Simonsson piti Kluuvin galleriassa Helsingissä vuonna 2003. Yhteisnäyttelyihin hän on osallistunut vuodesta 1997 alkaen. Simonsson oli kesän 2009 Retretin luolaston päätaiteilija. Syksyllä 2009 hän piti Didrichsenin taidemuseossa Pro Arte -palkintonäyttelyn. 
Simonsson yhdistelee teoksissaan japanilaista mangaa ja länsimaisen kuvataiteen traditiota. Hänen dekoratiivisissa veistoksissaan, joiden lähtökohtana on pidetty vanhanajan posliinikoristeveistoksia, esiintyy muun muassa eläimiä, ihmisiä ja avaruusolioita. 
Simonsson sanoo, että hänestä piti tulla taidemaalari. Kuvataideakatemiaan oli kuitenkin vaikea päästä, joten hän kokeili vaihtoehtoista reittiä Taideteollisen kautta, jossa piti valita joko tekstiili- tai keramiikkalinja. Hän valitsi jälkimmäisen ja huomasi pian sen omaksi alakseen.
Simonsson on luovuttanut Helsingin lentoasemalle Finavian Art Gallery -sarjaan pitkäaikaislainaan teoksensa "White Rabbit". Teoksen rikkoi elokuussa 2015 joku Delhiin matkalla olleen ryhmän jäsenistä. Simonsson uskoo saavansa teoksen korjatuksi.
Luettelo Kanadan pankeista

Luettelo Kanadan pankeista
Kuusi suurinta pankkia.
Varallisuudeltaan ja markkina-arvoltaan
Lene Hau

Lene Vestergaard Hau (s. 13. marraskuuta 1959 Vejle, Tanska) on tanskalainen fyysikko.
Vuonna 1999 Haun johtama tutkijaryhmä onnistui hidastamaan valon nopeutta merkittävästi. Ryhmä sai nopeudeksi noin 17 metriä sekunnissa. Vuonna 2001 Haun johtama ryhmä onnistui hetkellisesti pysäyttämään valonsäteen. Saavutukset perustuivat supranesteen hyväksikäyttöön. 
Hau toimii Harvardin yliopiston professorina vuodesta 1999. Hän on saanut tutkimustyöstään useita palkintoja ja tunnustuksia.
Roland Young

Roland Young () oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoossa ja opiskeli Royal Academy of Dramatic Artissa. Hän on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle. 
Young debytoi West Endissä 1908 ja Broadwaylla 1912. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa. Elokuvadebyytti tapahtui sodan jälkeen vuonna 1922 tohtori John Watsonin roolissa "Sherlock Holmes" -elokuvassa, jossa nimiroolin tulkitsi John Barrymore.
Myöhempien elokuvien joukossa ovat "Hetki sinun kanssasi" (1932), "Mies, joka teki ihmeitä" (1936), "Skandaalihäät" (1940) ja "Eikä yksikään pelastunut" (1945). Rooli elokuvassa "Kaupungissa kummittelee" (1937) toi Youngille Oscar-ehdokkuuden. Näyttelijä kuoli New Yorkissa 65-vuotiaana luonnollisista syistä.
Eläkeläinen muistelee

Eläkeläinen muistelee on suomalaisen kuvataiteilijan Kalervo Palsan (1947–1987) sarjakuva-albumi, jonka hän piirsi nimellä Markiisi de Palsa. Albumin kansialanimike on "Harmaa komedia". Palsa piirsi sarjakuvan vuonna 1971, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1990. Albumin kustantanut Like on julkaissut sarjakuvasta kaksi uusintapainosta, joista viimeisimmän vuonna 2002.
Sarjakuva kertoo tasapainoisen ja menestyvän nekrofiilin, sadistin ja murhaajan Hannu Kolin tarinan, jonka keskeisessä osassa ovat kuoleman, seksin ja vallankäytön teemat kuten muissakin Palsan sarjakuvissa. Albumi sisältää paljon seksuaalisten perversioiden kuvauksia ja siinä on runsaasti myös homoseksuaalisia kohtauksia. Palsan oman kuvauksen mukaan “Sarjakuvani ovat syntyneet aikana, jolloin maalasin, runkkasin ja haudoin itsemurhaa, joten ne ovat sentyylisiä.” Palsa tiettävästi myös häpesi pornografisia sarjakuviaan ja tuhosi niitä polttamalla. Albumi sisältää runsaasti mustaa huumoria.
Esipuheen albumiin on kirjoittanut Pekka Rönkkö.
Kyllikki Väre

Elli Kyllikki Väre () oli suomalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Väre teki näyttämöuransa Suomen Kansallisteatterissa, johon hänellä oli kiinnitys 1932–1947. Hän oli näyttelijä Esko Salmisen äiti.
Ura.
Kyllikki Väreen vanhemmat olivat Osuuskaupan johtaja Jalmari Väre ja Alina Koski. Hän muutti Helsinkiin 16-vuotiaana opiskelemaan Suomen Näyttämöopistoon. Kaksivuotisen koulun jälkeen vuonna 1932 Väre sai kiinnityksen Suomen Kansallisteatteriin. Hän teki siellä 1930-luvulta alkaen isoja ja kiitettyjä rooleja, kuten Regina von Emmeritz sekä Katharina Shakespearen näytelmässä "Kuinka äkäpussi kesytetään".
Väre palkittiin 1944 parhaan naissivuosan Jussi-palkinnolla elokuvista "Herra ja ylhäisyys" sekä "Vaivaisukon morsian". Hän näytteli kaikkiaan noin 20:ssä elokuvassa, useimmiten Suomen Filmiteollisuuden tuotannoissa verevien naisten ja palvelijattarien sivurooleissa. Hänen ainoa varsinainen naispääosansa oli draamaelokuvassa "Suviyön salaisuus" (1945).
Keväällä 1947 Kansallisteatteri ei 15 vuoden jälkeen enää uusinut Väreen sopimusta. Vaikka hän oli saanut ylistäviä kritiikkejä, teatterin johto moitti häntä muun muassa ”epäselvästä puheesta” ja ”artikulaation sameudesta”. Väreeseen kohdistui myös sodanjälkeinen naisiin kohdistunut kaksinaismoralismi, ja häntä moitittiin esimerkiksi ”vulgääristä käytöksestä” ja siitä, ettei hän ollut ”muuttanut elämänsävyään”. Erottaminen sai aluksi vastustusta, mutta lopulta myös näyttelijäyhdistys oli puoltavalla kannalla. Väre otti erottamisen raskaasti, eikä elämänsä lopulla enää näytellyt muissa teattereissa.
Yksityiselämä.
Teatteriuransa alussa Väre oli tutustunut kollegaansa Unto Salmiseen, joka kiinnitettiin Kansallisteatteriin samoihin aikoihin. He avioituivat pitkän seurustelun jälkeen vuonna 1938. Teatterissa he esiintyivät yhdessä esimerkiksi näytelmissä "Onni alkaa huomenna" ja "Itsevaltiaan kuolema". Samassa teatterissa oli kiinnitettynä Tauno Palo, joka myös oli tuolloin naimisissa. Väreellä oli Palon kanssa rakkaussuhde 1940-luvulla, ja Väreen poika, vuonna 1940 syntynyt näyttelijä Esko Salminen sai alkunsa nimenomaan tästä suhteesta. Jatkosodan suurpommitusten aikana vuonna 1944 Väre sairastui, mutta matkusti siitä huolimatta Eskon kanssa sotaa pakoon Kauhavalle.
Kansallisteatterista erottamisella ja siihen liittyneellä häpeällä oli huono vaikutus Väreen psyykkiseen hyvinvointiin, ja hän kuoli äkillisesti aivoverenvuotoon vain 38-vuotiaana.
B. Asperling

B. Asperling on 1600-luvun loppupuolella kirjoitetun shakkia käsittelevän tekstin kirjoittaja. Henkilön etunimeä ei tunneta. B. Asperling kirjoitti "Traité de Lausanne" -nimellä tunnetun teoksen vuoden 1690 tienoilla. Teoksen tekijä oli useita vuosia mysteeri, mutta se saatiin selville Clevelandissa säilytetystä teoksen kopiosta, jossa näkyi käsin kirjoitettuna teksti "B. Asperling de Raroyne, Garde Suisse". Raroyne oli kirjoitettu väärin, ja sillä tarkoitettiin Rarognea.
"Traité de Lausannen" sisällöstä paljon tuli suoraan Grecolta ja muilta varhaisilta kirjailijoilta, mutta B. Asperlingin omista lisäyksistä on päätelty, että hän oli itsekin vahva pelaaja. Teos on merkittävä useasta eri syystä: siinä esiintyy kuninkaan keskiaikainen loikkaus viimeistä kertaa, siinä luokitellaan avauksia järjestelmällisesti ensimmäistä kertaa ja se on hyvin harvinainen.
Biohajoava materiaali

Biohajoavaa materiaalia on sanan laajassa merkityksessä kaikki, joka hajoaa kohtuullisessa ajassa bakteerien entsyymitoiminnan tai hydrolyyttisen hajoamisen seurauksena. Tässä merkityksessä sana kattaa kaiken orgaanisen aineksen.
Usein biohajoavaksi materiaaliksi kutsutaan aineita, joilla korvataan hajoamattomia petrokemian tuotteita. Tällaisia ovat maissitärkkelyksestä tehty muovinkaltainen PSM, polyglykolihappo (PGA) ja polylaktidi (PLA), jota tehdään sekä maissitärkkelyksestä että sokerijuurikkaasta. PLA:sta tehdään vihannesten ja hedelmien pakkauksia ja kuppeja.
Biohajoavia materiaaleja käytetään jätteiden vähentämiseksi muun muassa pakkaus- ja vaippateollisuudessa. Toinen käyttökohde on lääketiede: luukirurgiassa käytetään kiinnittimiä, jotka liukenevat vähitellen elimistöön, jolloin säästytään toiselta leikkaukselta. Haavoihin ommeltavat tikit tehdään usein biohajoavalla langalla; biohajoavia ommelmateriaaleja on käytetty 1970-luvulta asti.
Lajos Asztalos

Lajos Asztalos (1889 – 1956) oli unkarilainen shakinpelaaja, kansainvälinen mestari ja International Arbiter. Vuonna 1913 Asztalos voitti shakin unkarinmestaruuden Gyula Breyerin ja Richard Rétin edellä. Maailmansotien välisen ajan hän asui Jugoslaviassa ja opetti filosofian professorina. Asztalos pelasi Jugoslavian joukkueessa kaksissa shakkiolympialaisissa: 1927 ja 1931. Vuonna 1942 hän palasi Unkariin ja ryhtyi journalistiksi. Asztalos toimi myös FIDE:n organisaatiossa ja Unkarin Shakkiliiton presidenttinä.
Asztalosille myönnettiin kansainvälisen mestarin arvonimi vuonna 1950 ja International Arbiterin arvonimi vuonna 1951.
Jyskä

Jyskä on Jyväskylän 66. kaupunginosa. Sen asukasluku oli 4 262 vuoden 2020 lopulla. Alue sijaitsee Halssilan ja Vaajakosken kaupunginosien välissä noin viiden kilometrin päässä Jyväskylän keskustasta. Vuoteen 2008 Jyskä oli osa Jyväskylän maalaiskuntaa. 
Jyväskylä–Pieksämäki-rata kulkee Jyskän halki. Jyskässä sijaitsi aikaisemmin rautatieseisake, mutta se poistettiin käytöstä vuonna 1983. Jyskän halki kulkee myös Jyväskylä–Vaajakoski-moottoritie. 
Jyskän osa-alueita ovat ainakin Asmalampi, Jyskänrinne, Kivelä ja Tammirinne. Väinölä ja Sulunperä ovat nykyisessä virallisessa kaupunginosajaossa erillisiä kaupunginosia, vaikka niitä saatetaan joskus pitää Jyskän osa-alueina. Väinölässä sijaitsivat aiemmin Valmetin Jyskän tehtaat. 
Tilastollisessa aluejaossa Jyskä kuuluu Vaajakosken kanssa Vaajakosken-Jyskän suuralueeseen. Virallisessa kaupunginosajaossa Jyskän ja Vaajakosken välinen raja menee suunnilleen Sulunperäntietä pitkin, kun taas pienaluejaossa raja kulkee hieman toisin jättäen Kotimäen alueen Jyskän puolelle.
Palvelut.
Jyskän keskustassa sijaitsi vuoteen 2021 asti ostoskeskus, ”Jyskän ostari”. Ostari purettiin ja vuonna 2022 tilalle alettiin rakentamaan kerrostaloja. Samassa rakennuksessa olivat Jyskän nuorisotilat ja seurakunnan tilat. Aiemmin paikalla toimi myös kampaamo sekä neuvola, posti vuoteen 1997 saakka sekä vuoteen 2011 asti R-kioski. R-kioskin vieressä toiminut Siwa lopetti toimintansa vuonna 2017. Ostarissa sijaitsi myös pizza- ja kebabravintola, mutta sekin lopetti toimintansa 2018. Keväällä 2015 Jyskään avattiin Lidl.
Jyskässä sijaitsee myös Jyskän koulu, jossa on opetusta ensimmäisestä kuudenteen luokka-asteeseen. Vuonna 2026 jyskän koulla opetetaan vain 1-4 luokkaan ja koulu vaihtuu vaajakoskelle.
Maarat an-Numanin piiritys

Marran taistelu oli ensimmäisen ristiretken aikainen taistelu, joka käytiin Maarrat an-Numanin kaupungissa. Sen jälkeisen ruokapulan aikana ristiretkeläiset joutuivat turvautumaan kannibalismiin, mikä pysyi muslimien muistoissa pitkään.
Taustaa.
Raimund IV:n ja Taranton Bohemundin johtamien joukkojen vallattua onnistuneesti Antiokian, he alkoivat tehdä hyökkäyksiä maaseudulle talven aikana. Ristiretkeläiset eivät olleet kyenneet suojelemaan ruoka- ja varustekuljetuksiaan, mikä oli johtanut nälkään ja kunnollisten varusteiden puutteeseen sotilaiden keskuudessa. Heinäkuussa 1098, Raimund Pilet, Toloisen Raimundin armeijassa taistellut ritari, johti retkikuntaa Maarrat an-Numaniin. Siellä hänen joukkonsa kohtasivat paljon suuremman muslimivaruskunnan ja kärsivät suuria menetyksiä. Kesän aikana muut ristiretkeläiset jatkoivat matkaansa etelään ja valtasivat useita pieniä kaupunkeja saapuen viimein Maarrat an-Numaniin marraskuussa.
Sergei Kruglov (ampuja)

Sergei Andrejevitš Kruglov (, s. 27. maaliskuuta 1985 Habarovsk) on venäläinen kivääriampuja.
Kruglov on saavuttanut MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 joukkuehopeaa 10 m ilmakiväärillä.
Olympialaisissa Pekingissä 2008 hän oli 10 m ilmakiväärissä kahdeksas tuloksella 697,0 (595 + 102,0), jääden pronssista 2,4 pisteen päähän.
Priimas

Priimas () tarkoittaa yleiskielessä ensimmäistä tai etevintä. Priimas on myös joidenkin arkkipiispojen kunnianimi, joka tavallisesti suodaan jonkin valtion kirkon esimiehelle. Katolisen kirkon arvojärjestyksessä priimas sijoittuu patriarkan ja metropoliitan väliin. Virallisesti vain paavilla on priimaksen arvo, sillä hän on Italian priimas, mutta käytännössä arvo on suotu myös eräille arkkipiispoille.
Yhdistyneessä kuningaskunnassa priimaksia ovat Yorkin arkkipiispa () ja Canterburyn arkkipiispa ("Primate of All England"). Keskiajalla Ruotsin priimas oli vuoteen 1457 asti tanskalainen Lundin arkkipiispa. Hänen jälkeensä priimakseksi nimitettiin Uppsalan arkkipiispaa. Epävirallisesti priimas-nimitystä käytetään valtion tai kirkkokunnan ylimmästä piispasta. Suomen kirkossa priimakseksi nimitetään Turun arkkipiispaa, joskin varsinaisesti hän on "primus inter pares".
Musiikissa priimas-nimitystä käytettiin alkuaan mustalaisorkesterin ensiviulun soittajasta. Myöhemmin nimitystä alettiin käyttää myös jousikvartetin ensiviulistista.
Péter Sidi

Péter Sidi (s. 11. syyskuuta 1978 Komárom) on unkarilainen kivääriampuja.
Sidi on saavuttanut MM-kilpailuissa poikien sarjassa joukkuekultaa (1998), sekä aikuisten sarjassa hopeaa (2006 ja 2010), pronssia (2002) ja joukkuepronssia (2006).
Olympialaisissa Pekingissä 2008 Sidi oli kuudes 10 m ilmakiväärissä tuloksella 698,4 (595 + 103,4), jääden pronssista pisteen päähän, 25. 50 m pienoiskiväärin asentokilpailussa tuloksella 1 163, jääden finaalipaikasta seitsemän pisteen päähän, ja 39. 50 m pienoiskiväärin makuussa tuloksella 588, jääden finaalipaikasta kuuden pisteen päähän.
HMY Britannia

HMY Britannia on entinen Britannian kuningasperheen huvijahti ("Royal Yacht Britannia"). Se on järjestyksessään 83. kuninkaallinen huvijahti ja toinen samaa nimeä kantava.
Historiaa.
Britannian rakensi John Brown &amp; Co Ltd:n telakka Clydebankissa, West Dunbartonshiressä. Rakentaminen aloitettiin 16. huhtikuuta 1953. Aluksen kastoi kuningatar Elisabet II. Käyttöönotto tapahtui 11. tammikuuta 1954. Sen oli suunniteltu toimivan sairaalalaivana mahdollisen sodan aikana. 
Palvellessaan kuningattaren ja kuninkaallisen perheen käytössä se teki yhteensä 696 ulkomaan- ja 272 kotimaanvierailua. Prinssi Charles ja prinsessa Diana matkustivat "Britannialla" häämatkalleen vuonna 1981. Se on osallistunut myös 1 000 pakolaisen siirtämiseen Etelä-Jemenin sisällissodan jaloista Adenista vuonna 1986.
Alus kävi Helsingissä toukokuussa 1976 Elisabetin vieraillessa Suomessa sekä juhannuksen 1994 alla; tällöin se oli matkalla Pietariin ja pysähtyi Suomessa vain tankkaamaan. Aluksella ei ollut tuolloin mukana kuninkaallisia; alus liikkui yksinään kun kuninkaallisten läsnä ollessa sillä oli aina sotalaiva saattajanaan. 
Aluksella on vieraillut lukuisia henkilöitä, kuten esimerkiksi yhdysvaltalainen kenraali Norman Schwarzkopf, joka aluksen tekniikkaan tutustuttuaan oli tokaissut nähneensä nyt museoidut koneet ja ihmettelevänsä, missä aluksen varsinaiset moottorit ovat.
Alus poistettiin käytöstä 11. joulukuuta 1997, ja se kiinnitettiin sen jälkeen pysyvästi laituriinsa Edinburghin Ocean Terminaliin Skotlannissa.
Konstantin Prihodtšenko

Konstantin Vladimirovitš Prihodtšenko (, s. 29. maaliskuuta 1972 Belgorod) on venäläinen kivääriampuja.
Prihodtšenko on saavuttanut MM-kilpailuissa kolme joukkuekultaa, henkilökohtaista hopeaa, kaksi joukkuehopeaa ja joukkuepronssia.
Olympialaisissa Pekingissä 2008 Prihodtšenko oli viides 10 m ilmakiväärissä tuloksella 698,4 (595 + 103,4), jääden pronssista pisteen päähän, ja myös viides 50 m pienoiskiväärin makuussa tuloksella 699,0 (595 + 104,0), jääden pronssista 1,5 pisteen päähän.
Viidakon Ykä (animaatiosarja)

Viidakon Ykä () on Classic Median, Studio B Productionsin ja Cartoon Network Studiosin yhteistuottama yhdysvaltalais-kanadalainen Adobe Flashilla tehty piirrossarja. Se on uusi versio vuoden 1967 "Viidakon Ykä" -animaatiosta. Sarja on samankaltainen kuin Ykän edeltävät elokuvat ja sarjat, joissa hän puolustaa Mbebwen viidakkoa huolimatta siitä, miten naiivi ja kömpelö Ykä on.
Juoni.
Ykä asuu Mbebwen viidakossa, joka on täynnä eksoottisia eläimiä sekä roistoja, jotka ovat aina enemmän hassuja kuin pelottavia. Ykä asuu viidakkoperheensä kanssa, johon kuuluvat hänen paras kaverinsa Apina, hurjan idealistinen ympäristönsuojelija Ursula, muodin orja Magnolia, Ykän uskollinen norsu Musti ja pitkäaikainen ystävä Tuuki-lintu.
Henkilöt.
Ykä on Mbebwen viidakon kuningas (Jaksossa alaston apinamies Ykä oli paviaanien kuningas hetken mutta ne aikoivat syödä Ykän jostakin syystä). Hän pelastaa viidakon asukkaat pulasta, keinumalla liaaneissa. Mutta useimmiten Ykä törmää puuhun. Sarjassa hoetaan ettei Ykä käy lähes koskaan kylvyssä. Ykä ei halua kylpeä koska ei halua tuoksua tytöltä. Ykän ystävät ovat Apina, Ursula ja Magnolia, Ykällä on myös " koira " Musti, joka todellisuudessa on elefantti.
Ykällä on myös serkku nimeltä Lauri.
Apina on Ykän paras kaveri jo lapsesta asti, " söivät kirputkin toisistaan " kuultiin Apinan sanovan yhdessä jaksossa. Apina käy luultavasti useimmin kylvyssä kuin Ykä. Apina on myös hiukan älykkäämpi kuin Ykä. Apina toimii aina Ykän parhaaksi, vaikka Ykä ei tätä usein ymmärräkään.
Ursula on tohtori Taavi Kontion tytär. Hän asuu samassa majassa parhaan ystävänsä Magnolian kanssa. Ursulalla on ruskeat hiukset. Ursula myös monessa jaksossa yrittää järjestää Ykän asiat niin että hän ottaisi rennosti.
Magnolia on noita-tohtorin tytär. Hän on varsinainen muotitieteilijä. Magnolia puhuu aina muodista, Magnolialla on useita hajuvesiä. Eräässä jaksossa Magnolia huusi: "Finni! Isiii!" Hän on siis täydellinen esimerkki teinityttöjä koskevasta stereotypiasta.
Ykän ns. "koira" joka on oikeasti elefantti.
Ursulan isä, joka parantaa viidakon eläimiä ja asukkaita.
Noita-Tohtori on Magnolian isä, hän tekee paljon noituuksia.
Galliumfosfidi

Galliumfosfidi (GaP) on galliumin ja fosforin yhdiste, jota käytetään LEDien valmistuksessa. Siitä tehdään N-tyypin puolijohteita lisäämällä rikkiä tai telluuria, ja P-tyypin puolijohteita sinkin avulla. Pelkästä galliumfosfidista tehdyt LEDit emittoivat vihreää valoa. Typen avulla se saadaan hohtamaan kellanvihreänä ja sinkkioksidilla punaisena.
Normaalilämpötiloissa galliumfosfidi on kiinteää, kiteistä ainetta. Sen sulamispiste on 1 480 °C. Se on hajutonta eikä liukene veteen. Galliumfosfidin moolimassa on 100.7 g/mol ja CAS-numero 12063-98-8.
Veikko Vesterinen

Veikko Väinämö Vesterinen (23. lokakuuta 1932 Helsinki – 28. helmikuuta 2025) oli suomalainen kenraaliluutnantti evp, joka päätti aktiiviuransa Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana vuonna 1992. Hän toimi myös sekä Puolustusvoimain komentajan kenraali Yrjö Keinosen että tasavallan presidentti Mauno Koiviston adjutanttina.
Henkilöhistoria ja sotilasura.
Vesterisen vanhemmat olivat toimistopäällikkö, sotilasvirkailija Alpi Vesterinen ja Margareta Maria Saari. Naimisiin hän meni vuonna 1954 Eila Anneli Sarnolan kanssa.
Vesterinen tuli ylioppilaaksi 1952 ja suoritti Kadettikoulun 1955 ja Sotakorkeakoulun 1965. Hän toimi Puolustusvoimain komentajan adjutanttina 1967–1970, sotilasasiamiehenä Oslossa ja Kööpenhaminassa 1972–1975, Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä 1977–1980 ja Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1981–1983 ja komentajana 1987–1992. Tasavallan presidentin 1. adjutantti Vesterinen oli 1984–1987. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1990. 
Keinosen adjutantti.
Keinosen adjutanttina Vesterinen kuului niin sanottuihin Keinosen kaatajiin. Keinosta vastaan toiminut upseerijoukko onnistui sijoittamaan Vesterisen puolustusvoimien komentajan lähelle. Tässä roolissaan, jota Keinonen ei aluksi tuntenut, Vesterinen sanojensa mukaan osallistui paitsi esimiehensä vakoiluun upseeriryhmälle muun muassa uudistusten jarruttamiseen: "Me voimme soutaa, olla soutavinamme tai huovata”. Vesterinen on tunnustanut roolinsa avoimesti: ”Keinosen kaatuminen oli epävarmaa ja toimijoiden riskin otto suuri.” (Sotilasaikakauslehti 2/96) Poliittisen historian tutkija Lauri Haataja on käyttänyt julkisuudessa salaliitto-nimitystä Keinosen vastaisesta toiminnasta, johon kuului esimerkiksi puhelimen salakuuntelu. Sotaväessä se tarkoittaa salakapinaa, ja olisi johtanut ankariin rangaistuksiin. Vesterinen onkin paljastanut roolinsa vasta syyteoikeuden vanhennuttua.
Kirjailija.
Vesterinen kertoi vuonna 1995 julkaistuissa muistelmissaan "Kolmen kenraalin kintereillä" laajasti näkemyksiään muun muassa entisestä esimiehestään Keinosesta. Hän arvosteli seuraavissa kirjoissaan myös 1990-luvun alussa entisen Itä-Saksan jäämistöistä ostetetun asemateriaalin hankintapäätöstä. Tämän kaupan puitteissa esimerkiksi hankitut T-72 -panssarivaunut ovat jo nykyään myyty romumetalliksi, koska niiden vaatimaan välttämättömään modernisointiin ei ryhdytty. Vesterinen on myös lausunut, että Suomen itsenäinen ja uskottava puolustus ovat toisensa poissulkevia asioita ja toivoo Suomen liittyvän jossain vaiheessa Naton jäseneksi.
Suurenmoinen elämä

Suurenmoinen elämä on Juha Tapion vuonna 9. syyskuuta 2008 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumilta julkaistiin kolme singleä, ensimmäinen "Kaksi puuta" heinäkuussa 2008, toinen "Suurenmoinen elämä" lokakuussa ja tammikuussa 2009 "Minä olen, sinä olet". Albumi on saanut platinalevyn, sitä on myyty noin 50 000 kappaletta.
Albumi oli paikallisradioiden Kuukauden levy syyskuussa 2008. Se valittiin myös paikallisradioiden Vuoden levyksi vuonna 2008.
Connie Chiu

Connie Chiu (s. 1969) on kiinalainen albinismia sairastava malli.
Chiu syntyi Hongkongissa kiinalaiseen perheeseen. Perhe muutti Ruotsiin hänen ollessa 7-vuotias ja 25-vuotiaana hän ryhtyi malliksi. 
Chiu on esiintynyt Alan Wilderin Recoil-sooloprojektin singlestä ”Stalker” tehdyllä musiikkivideolla.
Kalle Hautala

Kaarle (Kalle) Hautala (24. maaliskuuta 1888 Toholampi – 17. maaliskuuta 1956 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917. Sisällissodan jälkeen Hautala oli poliittisena pakolaisena Ruotsissa yli kolmen vuoden ajan ja työskenteli myöhemmin muun muassa "Pohjolan Työmiehen" päätoimittajana.
Elämä.
Lapsuus ja nuoruus.
Toholammessa syntyneen Kalle Hautalan vanhemmat olivat torppari Aapa Hautala (s. 1848) ja Henriikka Kustaava Seppälä (s. 1846). Vuosisadan vaihteessa isä sai työpaikan Kuusiluodon sahalta Alatorniosta, josta perhe pian muutti Ouluun. Kansakoulun jälkeen Hautala työskenteli maalarina Oulussa ja Pohjois-Ruotsissa.
Politiikkaan.
Hautala lähti työväenliikkeeseen suurlakon jälkeen. Vuonna 1906 Hautala oli perustamassa sosialidemokraattisen nuorisoliiton Oulun osastoa, jonka ohella hän vaikutti Suomen Maalarityöntekijäin Liitossa. Suoritettuaan Limingan kansanopiston ja n kurssit Hautala palkattiin vuonna 1913 SDP:n Oulun läänin eteläisen vaalipiirin piirisihteeriksi. Hautalasta tuli kansanedustaja vuoden 1916 vaaleissa, jolloin valittu eduskunta kokoontui vasta huhtikuussa 1917. Samana keväänä Hautala valittiin helmikuun vallankumouksen jälkeen perustetun Oulun työväenneuvoston jäseneksi. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo heinäkuun lopussa valtalain seurauksena tapahtuneeseen eduskunnan hajottamiseen. Sisällissodan käynnistyttyä punakaartin nokkamiehiin kuulunut Hautala pakeni Oulun taistelun jälkeen Ruotsiin, jossa hän majaili poliittisena pakolaisena Tukholmassa. Hautala oli myös yhteyksissä kaupunkiin paenneiden punaisten muodostamaan "Suomen neuvostoon". Hän palasi kotimaahansa syksyllä 1921 ja ilmoittautui Etsivälle keskuspoliisille, joka ei yleisen armahduksen voimaantultua katsonut aihetta toimenpiteisiin. 
Sisällissodan jälkeen.
Suomeen palattuaan Hautala teki mittavan uran Oulun työväenlehdissä työskennellen muun muassa "Kansan Tahdon" toimittajana 1922-1923 sekä "Pohjolan Työmiehen" päätoimittajana 1924-1925 ja 1928-1931. Syyskuussa 1932 Hautala tuomittiin sakkoihin suojeluskuntajärjestön halventamisesta "Pohjolan Työmiehessä" julkaistun kirjoituksen johdosta. Hautala kuului sosialidemokraattiseen piiritoimikuntaan, jonka ohella hän toimi Oulun työväenyhdistyksen taloudenhoitajana 1931-1952. Hautalasta tuli merkittävä hahmo myös kotikaupunkinsa kunnalliselämässä. Hän oli pitkään Oulun kaupunginvaltuuston sekä kaupunginhallituksen jäsen. Lisäksi Hautala kuului muun muassa Oulun Osuuskaupan hallitukseen. 
Perhe.
Kalle Hautalan puoliso oli Jenni Maria Pirkola, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1911. Hautalan veli oli päätoimittaja Janne Hautala.
Nicole Dubuc

Nicole Dubuc (s. 6. marraskuuta 1978 Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen lapsinäyttelijä ja nykyinen kolme kertaa Daytime Emmy -ehdokkuuden saanut televisiokäsikirjoittaja.
Ura.
Näyttelijänä.
Dubuc aloitti uransa viihdemaailmassa näyttelijänä ollessaan 8-vuotias, jolloin hän esiintyi televisiosarjassa "Our House". Sittemmin Dubuc muistetaan parhaiten televisiosarjasta "Major Dad", jossa hän näytteli vuosien 1989–1993 aikana, saaden Young Artist -ehdokkuuden vuonna 1991. Rooli jäi myös Dubucin viimeiseksi ja hän jatkoi opiskeluaan.
Käsikirjoittajana.
Valmistuttuaan Yalen yliopistosta vuonna 2000 Dubuc palasi takaisin Kaliforniaan tullakseen käsikirjoittajaksi. Ensimmäiseksi tehtäväkseen hän sai käsikirjoittaa jaksoja Disneyn animaatiosarjaan "Kim Possible". Tämän myötä Dubuc on käsikirjoittanut laajalla genrellä, aina toimintakomediasarjasta "W.I.T.C.H." opettavaiseen "Dragon Tales" -animaatioon. Muita sarjoja ovat olleet "Jackie Chan seikkailee", "Catscratch", "Eon Kid", "Ystäväni Tiikeri &amp; Nalle Puh" ja "Hämmästyttävä Hämähäkkimies".
Oldham Athletic AFC

Oldham Athletic Football Club on jalkapalloseura Oldhamista, Englannista. Se pelaa kaudella 2021–2022 Englannin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Kakkosliigassa. Seura perustettiin vuonna 1895 nimellä "Pine Villa Football Club". Nykyisen nimensä se sai 1899. Oldhamin kotikenttä on Boundary Park.
Oldham pelasi Englannin korkeimmalla sarjatasolla, 1. divisioonassa kausilla 1910–1915 sekä maailmansodan aiheuttaman katkon jälkeen 1919–1923. Tämän jälkeen se on pelannut pääsarjassa vain kausilla 1991–1994, Valioliigan perustamisen aikaan.
Oldhamin paras liigasijoitus on toinen tila kaudella 1914–1915. Se keräsi sarjakaudella 45 pistettä ja jäi mestaruuden voittaneesta Evertonista pisteen päähän. Edellisellä kaudella se oli neljäs. FA Cupissa seura on selviytynyt kolme kertaa välieriin: vuonna 1913 se hävisi Aston Villalle, 1990 ja 1994 Manchester Unitedille. Liigacupin loppuotteluun Oldham selviytyi 1990 kärsien 0–1-tappion Nottingham Forestille. Toiseksi korkeimman sarjatason, tuolloisen 2. divisioonan mestaruuden seura voitti kaudella 1990–1991.
Vesjegonsk

Vesjegonsk (, ) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee alueen pohjoisosassa Rybinskin tekoaltaan rannalla 253 kilometriä Tveristä koilliseen. Vesjegonskiin johtaa Pietarin ja Sonkovon väliseltä rautatieltä haarautuva sivurata. Kaupunki on Vesjegonskin piirin keskus. Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvulla nimellä "Jegonskaja Ves". 1500-luvulla se oli huomattava kauppapaikka. Vuosina 1610–1614 sitä hävittivät liettualaiset ja puolalaiset. Kaupunginoikeudet Vesjegonskojen kylä sai vuonna 1776. Siellä järjestetyt markkinat olivat 1700–1800-lukujen vaihteessa Venäjän suurimpia. 1800-luvun lopulla Vesjegonsk menetti merkityksensä Tihvinän vesitien tavarakuljetusten välittäjänä. Rybinskin tekoaltaan rakentamisen yhteydessä vuosina 1939–1941 se siirrettiin puolen kilometrin päähän vanhasta kaupungista.
Vesjegonskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Nähtävyyksiä ovat vuonna 1811 rakennettu Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko, Kolminaisuuden kirkko (1868) ja puinen Johannes Kastajan kirkko (1903). Kaupungissa toimii kotiseutumuseo.
Kaupungin etelä- ja kaakkoispuolella asuu tverinkarjalaisiin kuuluva Vesjegonskin karjalaisryhmä, jonka murre poikkeaa jonkin verran muusta tverinkarjalasta.
AVRO-turnaus

AVRO-turnaus oli vuonna 1938 pelattu shakkiturnaus. Turnauksen nimi tulee sen sponsorilta, joka oli hollantilainen Algemeene Vereeniging Radio Omroep (AVRO). Turnaukseen osallistui sen ajan kahdeksan parasta pelaajaa, ja turnaus olikin aikansa vahvin.
Pelaajat ja tulokset.
Lähde:
Sitkankuusi

Sitkankuusi ("Picea sitchensis") on Pohjois-Amerikan länsirannikolla kasvava havupuulaji. Se kasvaa normaalisti 50–70 metriä korkeaksi, suurimpien yksilöiden saavuttaessa liki 100 metrin korkeuden. Sitkankuusen runko voi kasvaa halkaisijaltaan viiden metrin paksuiseksi. Sitkankuusi kasvaa kuusten suvusta suurimmaksi, ja se on myös kolmanneksi korkeimmaksi kasvava havupuu koko maailmassa. Sitkankuusta käytetään muun muassa akustisten kitaroiden rakentamisessa.
Marionin piirikunta (Ohio)

Marionin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on saanut nimensä kenraali Francis Marionin mukaan. Sen suurin kaupunki on Marion, jossa on noin 35 000 asukasta.
Maantiede.
Marionin naapuripiirikuntia ovat Crawford koillisessa, Morrow idässä, Delaware etelässä, Union lounaassa, Hardin lännessä ja Wyandot luoteessa.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 66 501 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 91,7%, mustiin (5,9%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 41 337 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 18,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Koppananjärvi

Koppananjärvi eli Koppanajärvi () on järvi Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Soikkolanniemen länsipuolella ja laskee Suomenlahteen. Jääkauden muovaaman järven pituus pohjoisesta etelään on 7 kilometriä ja keskimääräinen leveys 1,4 kilometriä. Suurin syvyys on 24 metriä. Länsirannalta levittäytyvä hiekkasärkkä jakaa järven kahtia. Lounaassa sijaitseva kannas erottaa sen Syväjärvestä. 
Järvi on saanut nimensä sen kaakkoispuolella sijaitsevasta Koppanan inkeroiskylästä. Läntisiä rantakyliä ovat Peipiä () ja Järvenperä (), jossa ennen sijaitsi Soikkolan luterilainen kirkko. Koppananjärven hiekkarannat ovat suosittu vapaa-ajanviettokohde, jonne on rakennettu useita lomakyliä.
Syväjärvi (Jaaman piiri)

Syväjärvi () on järvi Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Jääkauden muovaaman järven pinta-ala on 4,2 neliökilometriä. Nimensä mukaisesti se on syvin Kattilan seudun järvistä. Suurin syvyys on 24 metriä. Koillispuolella sijaitseva kannas erottaa Syväjärven Koppanajärvestä, etelässä se laskee Kjamiši-joen kautta Paapinajärveen. 
Syväjärven eteläpuolella sijaitsevat entiset vatjalais- ja inkeriläiskylät Pontila (), Villikaisi (), Matikylä (), Korovaisi (), Korvettula (), Matautio () ja Värtösi ().