tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lundin Mining

Lundin Mining on ruotsalainen kaivosyhtiö, joka on erikoistunut kupariin ja tuottaa myös sinkkiä. Vuonna 2013 Lundin hankki 24 prosentin osuuden Kokkolan kobolttijalostamosta . Vuonna 2019 Lundin osti Yamana Goldilta Brasiliassa sijaitsevan Chapada-kuparikaivoksen.
Iamgold

Iamgold (aik. "International African Mining Gold Corporation") on kanadalainen kultakaivosyhtiö. Se kertoi vuonna 2017 aikeistaan avata uuden kanadalaisen kultakaivoksen japanilaisen Sumitomo Metal Miningin kanssa.
Hyväile minua pimeä tähti

Hyväile minua pimeä tähti on Eleanoora Rosenholmin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. maaliskuuta 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28.
Vastaanotto.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Verkkomedia Nuorgamin Hannu Linkola antoi albumille arvosanan 82/100. Hän piti albumia teknisesti onnistuneena ja kokonaisvaltaisena, vaikka jäikin kaipaamaan varhaisemman tuotannon lumovoimaisuutta. Rumban Samuli Knuuti tuomitsi albumin tekotaiteelliseksi sotkuksi, jolla ainoastaan kappaleet ”Valo kaasumeren hämärässä” ja ”Sata Ave Maria” onnistuvat tarjoamaan syvempiä väristyksiä. Soundin Timo Harjuniemi antoi albumille kolme tähteä. Hän totesi sovinnaisuuksien ulkopuolelle itsensä jättävän yhtyeen estävän monitasoisuudellaan kuuntelijaa antautumasta teokselle täysin.
Italian ympäriajo 2019

Italian ympäriajo 2019 oli järjestyksessään 102. Italian ympäriajo. Se alkoi Bolognasta 11. toukokuuta ja päättyi Veronaan 2. kesäkuuta 2019.
Xenosis

Xenosis on Medeian viides studioalbumi, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2019. Se on yhtyeen ensimmäinen, jolla laulajan virkaa hoitaa Frans Aalto. Kitaristi Samuli Peltola on kertonut albumin olevan vääristynyt luomiskertomus, jossa ihmiset kuvataan vertauskuvallisesti Maan ylikansoittaneina muurahaisina.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37, ja fyysisten albumien listan sijalla 5.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Kaaoszinen Jarmo Hänninen antoi albumille karvan alle täydet pisteet, ja kehui sitä musiikillisesti raikkaaksi ja yllättäväksi, joka on odotuksen arvoinen. Metalliluolan Miika Manninen piti kappalerakenteita ensikuuntelulla haasteellisina, jotka kuitenkin avautuvat aikanaan, ja kutsui kokonaisuutta tasavahvaksi näytöksi. Soundin Mape Ollila antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän piti erityisesti laulun ilmaisutavasta, kosketinsoitinsovituksista sekä melodisista kitaraliideistä, ja piti lyriikoita moniulotteisina.
Lähdevita

Lähdevita ("Potamogeton coloratus") on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon, vitojen ("Potamogeton") sukuun kuuluva kasvilaji. Lähdevita voi risteytyä heinävidan ("Potamogeton gramineus") kanssa.
Lähdevita on melko lyhytkasvuinen vesikasvi, ja sen varret voivat kasvaa noin 20–30 cm pitkiksi. Lähdevidan ylimmät lehdet ovat punertavia ja ruodillisia kelluslehtiä, joiden lehtiruodit ovat lehtilapaa lyhyempiä. Uposlehdet ovat kapeita ja niiden kielekekorvakkeet ovat melko lyhyitä. Lähdevidan kukinto on varren päässä sijaitseva, lyhyt ja tiivis tähkä.
Lähdevita kasvaa järvissä ja puroissa kalkkipitoisilla alueilla. Lähdevitaa tavataan eri puolilla Eurooppaa. Pohjoismaista lähdevitaa kasvaa vain Tanskassa sekä Ruotsissa Gotlannissa.
Lähdevidan tieteellisen nimen lajinimi ("coloratus") tarkoittaa värjättyä ja viittaa lähdevidan punertavanvärisiin kelluslehtiin.
Cristina Neagu

Cristina Georgiana Neagu (s. 26. elokuuta 1988 Bukarest) on romanialainen käsipalloilija. Hän on ensimmäinen neljä kertaa maailman vuoden parhaaksi käsipalloilijaksi valittu pelaaja niin naiset kuin miehetkin mukaan lukien.
Neagu pelasi ensimmäisen kerran naisten arvoturnauksissa vuoden 2007 MM-kilpailuissa, joissa Romania sijoittui neljänneksi. Hän saavutti EM-pronssia vuonna 2010 ja MM-pronssia vuonna 2015. Hän oli molemmissa mitaliturnauksissa paras maalintekijä, ja MM-kisoissa 2015 hänet valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuoden 2018 EM-kilpailuissa hän nousi EM-kisahistorian kaikkien aikojen parhaaksi maalintekijäksi tehdessään 206. maalinsa ja ohittaessaan tilastossa Unkarin Ágnes Farkasin.
Neagu on valittu maailman parhaaksi naiskäsipalloilijaksi vuosina 2010, 2015, 2016 ja 2018. Hän on seuratasolla edustanut CS Rulmentul Brașovia vuosina 2006–2009, CS Oltchim Râmnicu Vâlceaa vuosina 2009–2013, montenegrolaista ŽRK Budućnost Podgoricaa vuosina 2013–2017 ja CSM Bukarestia vuodesta 2017.
Detective Pikachu

Detective Pikachu (名探偵ピカチュウ "Meitantei Pikachū") on Creatures Inc:n kehittämä ja The Pokémon Companyn vuonna 2018 julkaisema seikkailupeli Nintendo 3DS:lle. Peli on "Pokémon-"pelisarjan spin-off -peli, jossa pelaaja työskentelee puhuvan Pikachun kanssa ratkaistakseen erilaisia mysteereitä. 
Toisin kuin aiemmat "Pokémon"-videopelit, "Detective Pikachu" keskittyy kerronnallisempaan tarinankerrontaan joka on verrattavissa "Pokémon-"animaatiosarjaan. 
Peliin löyhästi perustuva elokuva "Pokémon Detective Pikachu" sai ensi-iltansa toukokuussa 2019.
Julkaisu.
Pelin ensimmäinen versio nimeltään Great Detective Pikachu: Birth of a New Duo () julkaistiin Nintendo 3DS eShop-kauppapaikalla Japanissa 3. helmikuuta 2016. 
Tammikuun 12. päivänä 2018 peli kuitenkin poistettiin eShopista, ja myöhemmin samana päivänä ilmoitettiin, että pelin pohjalta kehitetty laajempi peli "Detective Pikachu" julkaistaisiin 23. maaliskuuta 2018 ympäri maailmaa. Tässä pelissä on yhdeksän juonen lukua alkuperäisen julkaisun kolmen luvun sijasta.
Hans Martin

Hans Martin (s. 1950 Sundom) on suomenruotsalainen tanssi- ja kristillisen musiikin laulaja. Hänen yhtyeitään ovat mm. tanssiorkesteri Tommys, jonka solistina hän toimi vuodet 1980–2001.
Itsenäisenä taiteilijana Martin on saavuttanut listamenestystä Norjassa ja Ruotsissa.
Aivojuovio

Aivojuovio () on kädellisillä isoaivoihin kuuluva osa, joka koostuu selänpuoleisesta ja vatsanpuoleisesta osasta. Selänpuoleinen osa sisältää häntätumakkeen () ja aivokuorukan (). Vatsanpuoleinen osa käsittää "tuberculum olfactorium"in ja Accumbens-tumakkeen. Aivojuovioita on yksi kummassakin aivopuoliskossa, eli se on parillinen anatominen rakenne.
Aivojuovio osallistuu monimutkaisten liikesarjojen oppimiseen ja kontrollointiin. Aivojuovio voi vaurioitua esimerkiksi Parkinsonin taudissa, jolloin ihminen menettää liikkeiden hallintakyvyn ja esimerkiksi kädet vapisevat tahdonvastaisesti.
Media Virossa

Viron media eli viestimet koostuvat sanoma- ja aikakauslehdistä ja niiden verkkoversioista ja radio- ja televisiotoiminnasta. Pieneksi maaksi Viroon on itsenäistymisen jälkeen noussut hyvin runsas tarjonta joukkoviestimiä. 
Viroa kutsutaan joskus E-stoniaksi, jolla viitataan internetin, matkapuhelinten ja sähköisten palvelujen yleisyyteen ja suosioon maassa.
Virossa ei ole yhteistä toimittajajärjestöä, kuten esimerkiksi Suomessa Suomen journalistiliitto, joka ottaisi kantaa median tilanteisiin. Lehdistönvapaudessa Viro ei nouse Pohjoismaiden tasolle vaan sijoittuu Toimittajat ilman rajoja -järjestön vuosiraportissa 2019 yhdenneksitoista. Keskustelu sananvapaudesta on ollut erityisen kiivasta keväällä 2019. Siitä on esitetty huolta, ja toimittajia on eronnut, koska he kokevat, että sananvapautta on rajoitettu lehtien itsesensuurin vuoksi. Siitä on esittänyt huolensa myös Viron presidentti Kersti Kaljulaid, joka toukokuussa 2019 hallituksen virkaanastujaisissa pukeutui puseroon, jossa luki "Sõna on vaba" ('Sana on vapaa'). Hänen mukaansa uhka on oikeistopopulismi ja Virossa erityisesti Ekre-puolue, jonka johtajat ovat arvostelleet toimittajia.
Radio ja televisio.
Virossa on kolme maanlaajuista televisioyhtiötä: julkinen Viron Televisio (ETV, vuodesta 1955) ja yksityiset Kanal 2 (1993) ja TV3 (1996). Jälkimmäiset ovat ulkomaalaisten omistuksessa. Useat paikalliset kaapelikanavat tarjoavat venäjän- suomen-, ruotsin- ja latviankielisiä ohjelmia. 
Julkiset radiolähetykset aloitti 1926 Viron radio (Eesti Raadio). Vuonna 1992 aloittaneen Radio Kukun myötä yksityisten kanavien määrä lisääntyi nopeasti ja 2008 maassa oli 31 radiokanavaa, joista viisi julkisia Viron radion kanavia. Vuonna 2007 julkiset Viron televisio ja Viron radio yhdistyivät Eesti Rahvusringhääling -yhtiöksi (ERR). 
Lehdistö.
Virossa ilmestyy satoja sanoma- ja aikakauslehtiä. Suurimpia sanomalehtiä ovat päivälehdet Postimees (23,6 prosentin markkinaosuus vuonna 2007) ja Eesti Päevaleht (12,9 prosenttia) sekä iltapäivälehti Õhtuleht (23,6 prosenttia). Viikkolehdistä suurin levikki on Eesti Ekspressillä (14 prosenttia), joka jo ennen Viron itsenäistymistä, 1989 alkoi ilmestyä ensimmäisenä riippumattomana virolaisena lehtenä. Toiseksi suurin viikkolehti on Maaleht (11,6 prosenttia). 
Yksityisten televisio- ja radioyhtiöiden tapaan virolaiset lehdetkin ovat ulkomaisen pääoman kiinnostuksen kohde. Kanal 2:n omistava norjalainen Schibsted and Modern Times Group omistaa puolet "Õhtuleht" -lehdestä ja suurimman osan "Postimeesistä". Ruotsalainen Bonnier Group omistaa maan suurimman talouslehden "Äripäevin". 
Uutistoimisto.
Maassa toimii kaksi uutistoimistoa. Baltic News Service on vuonna 1990 perustettu yksityinen uutistoimisto, jonka omistaa suomalainen Alma Media. Baltic News Servicen toiminta kattaa Viron, Latvian ja Liettuan. Eesti Rahvusringhääling ylläpitää julkisen sektorin rahoittamaa ETV24-uutistoimistoa.
Alaniinirasemaasi

Alaniinirasemaasi on isomeraaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi alaniinin - ja -enantiomeerien isomeroimista toisikseen. Entsyymiä esiintyy useissa bakteereissa, mutta ei aitotumaisissa eliöissä. Alaniinirasemaasi on tärkeä entsyymi bakteereille, koska se muodostaa soluseinän peptidoglykaanikerroksen biosynteesiin tarvittavaa -alaniinia. Alaniinirasemaasin EC-numero on EC 5.1.1.1.
Rakenne ja ominaisuudet.
Rakenteeltaan alaniinirasemaasi on kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri. Yhden alayksikön molekyylimassa on noin 43 kDa. Useilla bakteereilla on alaniinirasemaasista kaksi isoentsyymiä, jotka muodostavat -alaniinia -alaniinista ja toisaalta muuttavat ylimääräisen -alaniinin takaisin -alaniiniksi. Entsyymi vaatii toimiakseen koentsyymikseen pyridoksaalifosfaatin. Entsyymin inhibiittoreita ovat esimerkiksi sykloseriini ja alaniinin halogenoidut johdannaiset.
Alaniinirasemaasin katalysoiman reaktion kannalta keskeisiä aktiivisen keskuksen aminohappoja ovat lysiini- ja tyrosiiniaminohapot. Lysiini on sitoutunut pyridoksaalifosfaattiin muodostaen sen kanssa imiinin eli niin kutsutun Schiffin emäksen. Alaniini sitoutuu entsyymiin ja muodostaa pyridoksaalifosfaatin kanssa uuden imiinin. Seuraavaan vaiheeseen on esitetty kaksi vaihtoehtoista mekanismia. Niistä ensimmäisessä tyrosiiniaminohappo ottaa vastaan protonin alaniinin karboksyyliryhmään nähden α-asemasta, jolloin muodostuu kinonoidivälivaihe. Entsyymin lysiiniaminohappo luovuttaa tälle kinonoidivälivaiheella protonin ja muodostuu alaniinin raseeminen seos. Toisessa vaihtoehdossa tyrosiini poistaa protonin ja muodostuu kinonoidin sijaan karbanioni, jolle lysiini luovuttaa protonin.
Suippuvita

Suippuvita ("Potamogeton acutifolius") on vitakasvien (Potamogetonaceae) heimoon, vitojen ("Potamogeton") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen, ruohovartinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan upoksissa vedenpinnan alapuolella. Suippuvita on tunnistettavissa monisuonisten ja teräväkärkisten lehtiensä perusteella. Muista vitalajeista suippuvita muistuttaa eniten litteävitaa ("Potamogeton compressus"), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varren ja lehtien ulkonäön sekä kukintoperän pituuden perusteella.
Suippuvidan varret kasvavat noin metrin pituisiksi ja ovat pinnoiltaan siipipalteettomia. Suippuvidalla ei ole erillisiä kelluslehtiä, vaan kaikki lehdet ovat vedenalaisia uposlehtiä. Lehdet ovat enintään 20 cm pitkiä, 0,5 cm leveitä, tasapintaisia ja teräväkärkisiä. Lehdissä on kolme pääsuonta sekä useita pienempiä suonia. Suippuvidalla ei ole lehtituppia, mutta sillä on noin 2 cm pitkät kielekekorvakkeet, jotka kuitenkin tippuvat aikaisin pois. Suippuvidan kukinto on lyhyt ja harvakukkainen tähkä, jonka kukintolapakko on ainakin noin 1 cm pituinen. Hedelmät ovat köliselkäisiä ja lyhytotaisia.
Suippuvita kasvaa runsasravinteisissa järvissä ja lammissa. Suippuvitaa tavataan Euroopassa Ranskasta aina Unkariin ja Balkanille asti sekä paikoitellen muuallakin. Suippuvitaa ei tavata Suomessa. Ruotsissa lajia tavataan maan eteläosissa, mutta se on nykyisin harvinaistunut selvästi ja kadonnut monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan. Ruotsissa suippuvita on rauhoitettu.
Suippuvidan tieteellisen nimen lajinimi ("acutifolius") tulee latinan kielen sanoista "acutus" (suom. piikki) ja "folium" (suom. lehti) viitaten lajin teräväkärkisiin lehtiin.
Itämeren parlamentaarikkokonferenssi

Itämeren parlamentaarikkokonferenssi (, BSPC) on 11 Itämeren ympäristön valtioiden parlamentin, 11 alueellisen lainsäädäntöelimen sekä 5 parlamenttienvälisen järjestön yhteistyöelin. Itämeren parlamentaarikkokonferenssi toimii yhteistyössä hallitustenvälisen elimen Itämeren valtioiden neuvoston ("Council of Baltic Sea States", CBSS) kanssa. Itämeren parlamentaarikkokonferenssi on perustettu vuonna 1991. Konferenssin ensimmäinen kokous järjestettiin Kalevi Sorsan aloitteesta Helsingissä. Konferenssin sihteeristö sijaitsee Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltion parlamentissa Schwerinissä.
Itämeren parlamentaarikkokonferenssin puheenjohtajuus kiertää ja päättyy vuosittain järjestettävässä Itämeri-konferenssissa, joka on konferenssin korkein päättävä elin. Itämeri-konferenssi laatii alueen hallituksille elimen loppuasiakirjan, Itämeren parlamentaarikkokonferenssin päätöslauselman.
Itämeren parlamentaarikkokonferenssin jäsenet ovat:
Konferenssin Suomen valtuuskuntaan kuuluu viisi jäsentä ja heidän varajäsenensä. Valtuuskunnan jäsenet osallistuvat pysyvän komitean sekä työryhmän kokouksiin, minkä lisäksi heillä on usein erilaisia raportointivastuita. Valtuuskunta pitää myös säännöllisesti omia kokouksiaan.
Kutukari

Kutukari on saari läntisessä Espoossa runsaat kaksi kilometriä Suomenojan venesatamasta kaakkoon. Virallisessa kaupunginosajaossa saari kuuluu Suvisaaristoon. Kutukari sijaitsee Suvisaariston pääsaarien itäpuolella Svartholmenin ja Stora Hallonkobbenin välissä.
Kutukarin pinta-ala on 0,6 hehtaaria ja itä–länsisuuntainen pituus noin 130 metriä. Rannat ovat kivikkoiset. Saaren luoteiskulmalla on noin 40 metrin pituinen kallioluoto.
Dorinel Munteanu

Dorinel Ionel Munteanu (s. 25. kesäkuuta 1968 Grădinari, Caraș-Severin) on romanialainen jalkapalloilija, joka pelasi keskikenttäpelaajana. Hän pelasi Romanian maajoukkueessa 134 ottelua ja teki niissä 16 maalia vuosina 1991–2007. Hän on vielä vuonna 2019 eniten maaotteluja pelannut romanialainen. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.
Munteanu edusti ammattilaisuransa alkuvuosina kotimaassaan Metalul Bocșaa, CSM Reșițaa, Olt Scorniceștia, Inter Sibiuta ja kaksi kautta Dinamo Bukarestia, jonka riveissä hän voitti Romanian-mestaruuden vuonna 1992. Hän siirtyi belgialaisseura Cercle Bruggeen vuonna 1993 ja pelasi siellä kaksi kautta. Seuraavat vuodet hän pelasi Saksassa, neljä kautta Kölnissä ja vähän yli neljä kautta Wolfsburgissa, josta hän palasi kesken kauden 2003–2004 kotimaahansa. Hän pelasi Bundesliigassa 198 ottelua ja teki niissä 22 maalia. Viimeisen Kölnin-kautensa hän pelasi 2. Bundesliigassa. Jalkapallolehti "Kicker" arvioi hänet kesällä 2000 Bundesliigan kolmanneksi parhaaksi keskikenttäpelaajaksi. Steaua Bukarestin joukkueessa Munteanu voitti toisen Romanian-mestaruutensa vuonna 2005. Viimeiset pelivuotensa hän edusti CFR Clujta, Argeș Piteștiä ja Vasluita.
Munteanu pelasi Romanian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 1991. Hän pelasi neljissä arvokisoissa joukkueensa kaikissa otteluissa: vuoden 1994 MM-kilpailuissa viisi ottelua, vuoden 1996 EM-kilpailuissa kolme ottelua, vuoden 1998 MM-kilpailuissa neljä ottelua ja vuoden 2000 EM-kilpailuissa neljä ottelua. Hän teki EM-kilpailuissa 2000 joukkueensa toisen maalin Englantia vastaan alkulohko-ottelussa, jonka Romania voitti 3–2. Syyskuussa 1997 hän teki MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan hattutempun. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2007.
Ensimmäisen päävalmentajapestinsä Munteanu sai CFR Cluj'n joukkueeseen kesällä 2005. Hän on valmentanut yli kymmentä joukkuetta, muun muassa venäläisseuroja Mordovija Saransk ja Kuban Krasnodar. Pisimpään hän on valmentanut kotimaansa Oțelul Galația vuosina 2009–2012.
Fred Kaan

Frederik ”Fred” Hermanus Kaan (29. heinäkuuta 1929 Haarlem, Alankomaat – 4. lokakuuta 2009 Penrith, Cumbria) oli alankomaalainen, Englannissa toiminut pappi, ekumeenikko ja virsirunoilija.
Elämänvaiheet ja työ.
Fred Kaan syntyi Hollannin Haarlemissa perhee­seen, joka natsimiehityksen aikana piilotteli kaksi vuotta juutalaista naista ja antoi turvapaikan paenneelle poliitti­selle vangille. Toisen maailmansodan päätyttyä hän alkoi opiskella teologiaa Utrechtissä. Fred muutti 23-vuotiaana Englantiin, opis­keli siellä muun muassa sosiologiaa ja sielunhoitoa ja vihittiin pa­piksi 1955. Hän toimi pappina muun muassa Plymouthin the Pilgrim Church-kirkossa. Toimittuaan pappina kongregationalisti­seurakunnissa Englannissa hän siirtyi 1968 Geneveen ekumee­niseen keskukseen (International Congregational Council), muun muassa Reformoidun kirkon maailman­liiton (World Alliance of Reformed Churches) palvelukseen, josta hän palasi 1978 Englantiin. Vuosina 1993–1997 Kaan toimi Britannian ja Irlannin kirkkojen ihmisoikeusfoo­rumin (Churches' Human Rights Forum in Britain and Ireland) sihteerinä.
Kaan tunnetaan erityisesti virsirunoilijana. Hänen virsiään on käännetty ainakin viidelletoista eri kielelle ja hän on myös kääntänyt muun muassa ruotsalaisia virsiä englanniksi. Häntä pidetään oman aikansa yhtenä merkittävimmistä virsirunoilijoista. Ollessaan pappina Plymouthissa hän koki vaikeaksi löytää vir­siä käytössä olleesta virsikirjasta. Niinpä hän alkoi ru­noilla itse virsiä seurakunnalleen. Syntyi kokoelma "”Pilg­rim Praise”" 1968, joka on ensimmäinen hänen julkaisemansa virsikokoelma. Monien Kaanin virsien tausta-ajatuksena kuva kirkosta erämaassa vaeltava Jumalan kansana, joka on matkalla kohti luvattua maata. Kaanin näkemys kirkon yhteiskunnallisesta ja sosiaali­sesta vastuusta ja tehtävästä löysi 1960-luvulla vastakai­kua. Hänen teksteissään yhdistyvät kirkon usko ja maail­man monikasvoinen hätä, mutta samalla hän avaa toivon näkökulmia.
Kaan on esitellyt kirjassaan "The Only Earth We Know" käsitteen "mind the gap-teologia". Sen takana on hänen Lontoon metrossa päivittäin kuulema varoitus "Mind the gap". Sillä hän tarkoittaa sitä välimatkaa, rakoa, joka on sanan ja teon, jumalanpalveluksen ja mission, liturgian ja tekemisen väli. Monet hänen virtensä liittyvät tähän ajatteluun, jossa virren tulisi olla maanläheinen, ihmislähtöinen ja Kristus-keskeinen.
Sami Koski (kirjailija)

Sami Koski (s. 1972) on suomalainen tietokirjailija.
Vuonna 2005 Kosken, Mika Rissasen ja Juha Tahvanaisen kirjoittama "Antiikin Urheilu" voitti Tieto-Finlandia- palkinnon.
Elvis &amp; Onerva

Elvis &amp; Onerva on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut suomalainen romanttinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Mikael Syrjälä. Elokuvan nimirooleissa esiintyvät Johannes Brotherus ja Mimosa Willamo. Muita päärooleja näyttelevät Saana Koivisto, Ella Lymi, David Sandqvist, Joel Hirvonen, Minna Haapkylä, Tommi Korpela, Carl-Kristian Rundman, Jessica Grabowsky ja Hannu-Pekka Björkman. Elokuvassa teini-ikäinen Elvis (Brotherus) ihastuu luokalleen juuri tulleeseen tyttöön Onervaan (Willamo).
"Elvis &amp; Onerva" sai ensi-iltansa Espoo Ciné -elokuvajuhlilla 11. toukokuuta 2019. Teatteriensi-illan se sai 7. kesäkuuta 2019.
Kanika Kapoor

Kanika Kapoor (s. 21. elokuuta 1978 Lucknow, Uttar Pradesh, Intia) on intialainen laulaja. Hän on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien yksi Filmfare Awards -palkinto.
Kapoor syntyi ja kasvoi Lucknowissa. Hän halusi aina tavoitella laulajan uraa, mutta meni naimisiin liikemies Raj Chandokin kanssa vuonna 1997 ja muutti Lontooseen, missä hän synnytti kolme lasta. Saatuaan avioeron Rajista vuonna 2012 hän muutti Mumbaihin tullakseen laulajaksi. Kapoorin ensimmäinen kappale ”Jugni Ji” (2012) oli musiikkivideo, josta tuli kaupallinen menestys. Vuonna 2014 hän aloitti playback-laulajan uransa Bollywoodissa kappaleella ”Baby Doll” elokuvaan "Ragini MMS 2". Kappale nousi musiikkilistojen kärkeen ja Kapoor sai laajaa kiitosta kriitikoilta ja useita tunnustuksia laulutyylistään, muun muassa parhaan naislaulajan Filmfare Awards -palkinnon.
Kapoor sai myöhemmin laajaa tunnustusta ja menestystä laulettuaan useita hindielokuvan suosittuja kappaleita, mukaan lukien ”Lovely” ja ”Kamlee” elokuvaan "Happy New Year" (2014), ”Chittiyaan Kalaiyaan” elokuvaan "Roy" (2015), ”Desi Look” elokuvaan "Ek Paheli Leela" (2015), ”Nachan Farrate” elokuvaan "All Is Well" (2015), ”Jugni Peeke Tight Hai” elokuvaan "Kis Kisko Pyaar Karoon" (2015), ”Jab Chaye Tera Jadoo” elokuvaan "Main Aur Charles" (2015), ”Neendein Khul Jaati Hain” elokuvaan "Hate Story 3" (2015) ja ”Premika” elokuvaan "Dilwale" (2015). Kappale ”Da Da Dasse” elokuvasta "Udta Punjab" (2016) ansaitsi hänelle parhaan playback-laulajan Filmfare Awards- ja International Indian Film Academy Awards -ehdokkuudet. Tämän jälkeen hän lauloi kappaleet ”Hug Me” elokuvaan "Beiimaan Love" (2016), ”Luv Letter” elokuvaan "The Legend of Michael Mishra" (2016) ja ”Beat Pe Booty” elokuvaan "A Flying Jatt" (2016), jotka kaikki toivat hänelle lisää menestystä.
Maaliskuussa 2020 palattuaan Lontoosta Kapoor osallistui muutamiin juhliin intialaisten poliitikkojen ja VIP-henkilöiden kanssa Hotel Tajissa, Lucknowissa, vastoin Intian hallituksen terveysministeriön tuolloin antamaa kotikaranteenia koskevaa ohjeistusta. Myöhemmin hän sai positiivisen tuloksen COVID-19 -testistä. Dominoefekti sai Intian presidentin perumaan suunnitelmansa ja sitoumuksensa toistaiseksi. Kapooria vastaan ​​tehtiin valitus hänen huolimattomuudestaan.
Ibrahima Kébé

Ibrahima Kébé (2. lokakuuta 1955 Kaolack – 8. syyskuuta 2019 Dakar) oli senegalilainen kuvataiteilija. Hänen lukuisissa teoksissaan tärkeimmässä asemassa on ihminen. Hänen töitään kuuluu useisiin yksityisiin ja Senegalin valtiollisiin kokoelmiin. Niitä oli esillä muun muassa Dakarin Léopold Sédar Senghor -galleriassa, Zürichin Shedhallessa ja Belgian Beaux-arts de Charleroissa. Kébé oli taiteellaan edustettuna myös Dakarin biennaalissa. Hänellä oli Village des Artsin residenssi.
Kébé opiskeli Dakarin taidekoulussa vuosina 1976–1979. Hän kuoli sairastettuaan diabetesta, jonka komplikaatioiden johdosta häneltä oli amputoitu toinen alaraaja.
Kalliokakkulainen

Kalliokakkulainen ("Biscutella didyma") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, kakkulaisten ("Biscutella") sukuun kuuluva yksivuotinen kasvilaji. Se kasvaa 15–50 cm korkeaksi ja on kasvutavaltaan pysty. Varsien tyvellä on lehtiruusuke ja varret ovat pehmeäkarvaisia sekä haarattomia tai haaroittuneita. Kalliokakkulaisen kukat ovat keltaisia, ja sen hedelmät ovat siipipalteisia, litteitä, kiekkomaisia ja yksisiemenisiä lituja.
Kalliokakkulainen kasvaa erilaisilla kuivilla kasvupaikoilla. Se kasvaa muun muassa Välimeren ilmaston metsä- ja pensastomailla, pensastoisilla puoliaroilla ja aroilla, autiomaissa sekä vuorenrinteillä.
Gloria Scott

Gloria Scott, suom. myös nimellä "Salaperäinen kirje" ("The Adventure of the Gloria Scott") on Arthur Conan Doylen vuonna 1893 kirjoittama novelli, joka kertoo siitä, miten Sherlock Holmesista tuli salapoliisi. Holmes kertoo ystävälleen Tohtori Watsonille miten opiskeluaikana yliopistossa Holmesin hyvä ystävä Trevor kutsui Holmesin luokseen asumaan. Trevorin isä kuolee yllättäen salaperäisissä oloissa, ja nuori Holmes, käyttäen apunaan pitkään harjoittamaansa päättelykykyä, ratkaisee sitä varjostavan mysteerin sekä parkki "Gloria Scottin" traagisen kohtalon.
Julkaistu nimellä "Salaperäinen kirje" jatkokertomuksena myös sanomalehdissä "Karjalatar" ja "Keski-Suomi".
Valkialampi

Valkialampi voi tarkoittaa seuraavia:
Ratsastus kesäolympialaisissa 2020 – kouluratsastuksen yksilökilpailu

Kouluratsastuksen yksilökilpailu Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–28. heinäkuuta Equestrian Parkilla. Kilpailuun osallistuu 60 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 60 ratsukkoa. Kaikki 15 joukkuekilpailuun pääsevää maata saavat nimetä kolme ratsukkoa myös yksikkökilpailuun. Jäljelle jäävistä 15 paikasta 14 jaetaan FEI:n rankingin perusteella. Paikat on jaettu kuuteen maantieteelliseen alueeseen. Näistä viidelle alueelle myönnetään kaksi paikkaa ja yhdelle neljä paikkaa. Yksi maa voi kuitenkin saada korkeintaan yhden paikan olympialaisiin. Viimeinen paikka jaetaan rankingin perusteella sille maalle, joka on korkeimmalla rankingissa, mutta ei ole vielä varmistanut paikkaa olympialaisiin.
Vesikehärousku

Vesikehärousku ("Lactarius aquizonatus") on Suomessa esiintyvä rouskulaji. Se on syötävä keittämisen jälkeen. Laji kasvaa pääasiassa kuivilla ja soistuneilla kankailla sekä lehdoissa havupuiden sekä lehtipuiden seurassa. Se suosii kalkkimaita. Laji on Suomessa elinvoimainen (LC).
Tuntomerkit.
Vesikehärouskun lakki on suuri, noin 10-20 cm leveä, suppilonmuotoinen, vyöhykkeinen sekä limainen, jopa hyytelöpintainen. Lakin reunassa on karvoja ja se on nuorena kellanvalkoinen, vanhana selkeästi keltainen. Jalka on lyhyt, noin 2-6 cm leveä sekä hyvin paksu. Jalka on valkea ja siinä on kuoppatäpliä. Johteiset heltat ovat tiheät ja nuorena kellanvalkoiset, vanhana vaalean- tai lohenpunertavat. Maitiaisneste on valkoista, mutta muuttuu nopeasti rikinkeltaiseksi. Haju on makeahko.
Näköislajit.
Vesikehärouskun voi sekoittaa helpoiten koivurouskuun, josta sen erottaa vähempikarvaisuudensa sekä heikomman tuoksunsa avulla. Sekoittamisesta ei ole haittaa, sillä myös koivurousku on syötävä.
Bernina International

Bernina International (aiemmin Fritz Gegauf AG) on sveitsiläinen ompelukonevalmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Koillis-Sveitsissä Steckbornissa. Yhtiö aloitti koneiden valmistamisen vuonna 1893; tosin nimi Bernina on ollut käytössä vasta vuodesta 1932 alkaen.
Bernina Internationalilla on kaksi tehdasta, toinen Steckbornissa (vuodesta 1893) ja toinen Thaimaassa (vuodesta 1990). Yhtiö työllistää runsaat 1 000 ihmistä. 
Fritz Gegauf -konserni.
Ompelukoneita valmistavan Bernina Internationalin lisäksi Fritz Gegauf -konserniin kuuluvat ompelukoneiden myyntiyhtiö Crown Technics ja kuntolaitevalmistaja Proxomed. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2018 yhteensä 251 milj. Sfr, josta Bernina Internationalin osuus oli 217 milj. Sfr.
Colson Whitehead

Colson Whitehead (s. 6. marraskuuta 1969 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Whitehead opiskeli Harvardin yliopistossa. Hänen esikoisromaaninsa "The Intuitionist" ilmestyi vuonna 1999 ja toinen romaani "John Henry Days" (suom. "Balladi John Henrystä") vuonna 2001. Whitehead sai vuonna 2002 MacArthur Fellowship -apurahan.
Whiteheadin menestynein teos on vuonna 2016 ilmestynyt vaihtoehtohistoriallinen, 1800-luvun Yhdysvaltain etelävaltioihin sijoittuva "The Underground Railroad" (). Teos palkittiin Pulitzer-, National Book Award- ja Arthur C. Clarke -palkinnolla sekä Andrew Carnegie -mitalilla. Lisäksi kirja oli ehdolla ns. pitkällä listalla Booker-palkinnon saajaksi. "The Underground Railroadia" on myyty Yhdysvalloissa yli miljoona kappaletta. Teoksen pohjalta tehtiin myös samanniminen minisarja, joka ilmestyi keväällä 2021 Amazon Prime Video -palvelussa.
Myös Whiteheadin vuonna 2019 ilmestynyt teos "The Nickel Boys" () palkittiin Pulitzerilla.
Teräspyrstökolibri

Teräspyrstökolibri ("Chalybura buffonii") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Teräspyrstökolibri on kolibriksi suurikokoinen ja voi kasvaa noin 11–12 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Teräspyrstökolibrikoiras on selästään, päästään ja siivistään metallinkiiltoisen vihreä. Rinta ja vatsa ovat kiiltävän vihreät ja reunoiltaan kiiltävän siniset. Pitkä pyrstö on viuhkamainen ja sinisen musta ja pyrstön alaperä on valkoinen. Lajin naaraan selkä on kiiltävän vihreä ja rinta ja vatsa ovat harmaat. Pyrstö on yläpuolelta tumman vihreä ja alaperä koiraan tavoin valkoinen. Teräspyrstökolibrin nokka on pitkä ja väriltään musta.&gt;
Levinneisyys ja elinympäristö.
Teräspyrstökolibrin levinneisyysalue ulottuu Panamasta itään Venezuelaan ja etelään Peruun asti. Linnun elinympäristöä ovat kosteat ja kuivat metsät sekä metsien reuna-alueet, pensaikot ja kahviviljelmät. Laji elää tyypillisesti yksin tai pareittain. Teräspyrstökolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja lisäksi se pyydystää lentäviä hyönteisiä. Teräspyrstökolibrin pesimäkausi kestää maaliskuulta lokakuulle.
Circle of Snakes

Circle of Snakes on Danzigin kahdeksas studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2004.
Ratsastus kesäolympialaisissa 2020 – kouluratsastuksen joukkuekilpailu

Kouluratsastuksen joukkuekilpailu Tokion olympialaisissa 2020 kilpaillaan 24.–27. heinäkuuta Equestrian Parkilla. Kilpailuun osallistuu 15 joukkuetta.
Karsinnat.
Olympialaisiin pääsee 15 maata. Isäntämaa Japani saa kiintiöpaikan. Vuoden 2018 MM-kilpailuista pääsee kuusi parasta maata olympialaisiin. Muutoin karsintoja varten maat oli jaettu seitsemään maantieteelliseen alueeseen. EM-kilpailuista 2019 paikan sai kolme maata. Keski- ja Itä-Euroopan ja Keski-Aasian paikka jaettiin erillisessä karsintapahtumassa. Amerikan kaksi paikkaa jaettiin Pan-Amerikan kisoissa 2019. Kaakkois-Aasian ja Oseanian paikka ratkaistiin MM-kilpailuissa 2018. Afrikan ja Lähi-idän paikka kilpailtiin lokakuussa 2019 erillisessä karsintatapahtumassa.
Suomen ilmastopaneeli

Suomen ilmastopaneeli on tieteellinen, riippumaton asiantuntijaelin, jonka perustamisesta on säädetty Suomen ilmastolain 16 §:ssä ja jonka tehtävänä on ilmastopolitiikan suunnittelun ja sitä koskevan päätöksenteon tukeminen. Nämä tehtävät ovat Suomen ilmastotavoitteiden ja -suunnitelmien arviointi sekä politiikkasuositusten antaminen. Ilmastopaneelin jäsenet nimetään yliopistojen ja tutkimuslaitosten toimittamien ehdotuksien perusteella. 
Vuosien 2016–2019 kausi oli ensimmäinen Suomen ilmastopaneelin kausi valtioneuvoston asetuksen ja 1. kesäkuuta 2015 voimaan tulleen ilmastolain jälkeen. Ilmastolain myötä paneeli sai lakiin perustuvan tehtävän. Sitä edelsi kaksi kautta (2013, 2014–2015) ympäristöministeriön asettamana asiantuntijaelimenä. Kausi 2020–2023 on toinen ilmastolain mukainen toimintakausi. Vuonna 2024 alkaa kolmas toimikausi.
Vuonna 2023 paneelissa oli 15 jäsentä, jotka edustivat ilmastonmuutokseen liittyviä tieteenaloja. Paneelin puheenjohtajana toimi Helsingin yliopiston emeritusprofessori Markku Ollikainen. Ilmastopaneelin jäseniltä edellytettiin akateemista menestystä ja ymmärrystä Suomen, Euroopan unionin ja kansainvälisen tason ilmastopolitiikasta sekä kiinnostusta yhteiskunnalliseen vuoropuheluun.
Vuosina 2024-2027 toimivan ilmastopaneelin 15-henkinen kokoonpano julkistettiin marraskuussa 2023. Puheenjohtajaksi nousee Suomen ympäristökeskuksen professori Jyri Seppälä.
Ilmastopaneelit ja niiden kokoonpano.
Ensimmäinen ilmastopaneeli oli ympäristöministeriön asettama. Sen tehtäviä ei ollut vielä määritelty ilmastolain mukaisesti. 
Myös toinen paneeli oli myös ympäristöministeriön nimeämä, eikä sillä ollut ilmastolain mukaista mandaattia tai tehtäviä.
Tämä oli ensimmäinen ilmastolaissa määrätty ja valtioneuvoston nimeämä kausi.
Deth Red Sabaoth

Deth Red Sabaoth on Danzigin yhdeksäs studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2010.
Vihervoirousku

Vihervoirousku ("Lactarius olivinus") on isovoirouskun näköinen rouskulaji, josta sen kuitenkin erottaa pienemmän kokonsa sekä niukempisuppiloisuutensa avulla. Laji kelpaa ruokasieneksi. Vihervoirousku on Suomessa elinvoimainen laji.
Skeletons (albumi)

Skeletons on Danzigin kymmenes studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2015.
Viimeinen taisto

”Viimeinen taisto” : punaisen rintamapäällikön muistelmia v:lta 1918 on vuonna 1938 ilmestynyt näyttelijä ja teatterinjohtaja Jalmari Parikan muistelmateos, jossa hän kertoo Suomen sisällissodan aikaisesta toiminnastaan punaisten rintamapäällikkönä. Kyseessä on ensimmäinen suuren kustantamon julkaisema teos, joka käsittelee sotaa punaisten näkökulmasta. Samana vuonna ilmestyneen Emil Saarisen "Suomen punakaarti" -teoksen tavoin Parikan muistelmissa otetaan etäisyyttä 1920–1930-lukujen luokkasotakirjallisuuden vakiinnuttamaan näkemykseen punaisten sodankäynnin luonteesta.
Sisällissodan käynnistyessä Enson työväennäyttämön johtajana toiminut Parikka liittyi Vuoksenniskan punakaartiin, ja hieman myöhemmin hänestä tuli Joutsenon rintaman itäisen rintamalohkon päällikkö. Punaisten antautumisen jälkeen Tammisaaren vankileirillä Parikkaa kuulustellut valtiorikosoikeus ei juurikaan saanut selville tietoja hänen sodanaikaisesta toiminnastaan, vaan sen laajuus paljastui vasta muistelmateoksen myötä.
Aloite kirjaan tuli sodan voittaneelta valkoiselta osapuolelta. Parikan tekstiä ei kuitenkaan julkaistu sellaisenaan, vaan se on varustettu valkoisten riveissä taistelleen majuri U. V. Rauanheimon esipuheella ja reunahuomautuksilla. Kirjan julkaisu osoitti voittaneen osapuolen asenteiden lievenemisestä, jolloin myös punaisten annettiin tuoda esille oma näkemyksensä sodasta. Julkaisun syynä on pidetty myös lähestyneen suursodan uhkaa, jolloin porvaristo halusi korostaa kansallista yhtenäisyyttä myös työväestön suuntaan.
Emily St. John Mandel

Emily St. John Mandel (s. 1979 Comox, Kanada) on kanadalainen kirjailija.
Mandel on julkaissut viisi romaania, joista ensimmäinen, "Last Night in Montreal", julkaistiin 2009. Hänen neljäs teoksensa, postapokalyptinen "Station Eleven" (2014), sai Arthur C. Clarke -palkinnon ja oli ehdolla Women’s Prize for Fiction-, National Book Award- ja PEN/Faulkner-palkinnon saajaksi. Romaanista tehtiin minisarja, jota HBO Max -suoratoistopalvelu alkoi esittää joulukuussa 2021.
Mandel asuu New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi tytär.
Johanna Ukkola

Johanna Ukkola (s. 14. maaliskuuta 1993) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Puijon Hiihtoseuraa. Aikaisemmin hän on edustanut Siilinjärven Hiihtoseuraa ja Kainuun Hiihtoseuraa.
Ukkola saavutti hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2017 perinteisen hiihtotavan parisprintissä pronssia yhdessä Päivi Roivaisen kanssa.
Elsner+Flake

Elsner+Flake on saksalainen muotoiluyritys ja fonttivalmistaja, jonka perustivat vuonna 1986 Veronika Elsner ja Günther Flake. Yritys toimii Hampurissa. Elsner+Flake on digitoinut useita ITC:n kirjaintyyppejä ja myy näiden laajennettuja versioita, joissa on mukana erikoismerkkejä. Yritys on myös julkaissut digitaalisia versioita monista klassisista kirjaintyypeistä sekä suunnitellut useita omia kirjaintyyppejään.
Euroopan karsinnat salibandyn maailmanmestaruuskilpailuihin 2020

Euroopan karsinnat salibandyn maailmanmestaruuskilpailuihin 2020 järjestetään 29.1.–2.2.2020 Tanskassa, Slovakiassa ja Latviassa. Karsintoihin osallistuu 24 joukkuetta, joista 9 pääsee joulukuussa pelattavaan MM-lopputurnaukseen. Norsunluurannikko osallistuu karsintoihin ensimmäisenä afrikkalaisena joukkueena.
Sarjajärjestelmä.
Euroopan karsinnoissa pelaa 24 joukkuetta, joista 9 pääsee joulukuussa pelattavaan MM-lopputurnaukseen. Karsinnat pelataan kolmessa karsintaryhmässä. Jokaisessa karsintaryhmässä on kaksi 4 joukkueen lohkoa. Lohkoissa pelataan yksinkertaiset sarjat. Lohkojen voittajat pääsevät suoraan MM-kisoihin ja pelaavat vastakkain karsintaryhmän finaalissa. Lohkojen toiset pelaavat karsintaryhmän pronssiottelussa paikasta MM-kisoihin.
Eurooppa 1.
Lohko A
Lohko B
Finaali
Pronssiottelu
5. sija
7. sija
Eurooppa 2.
Lohko C
Lohko D
Finaali
Pronssiottelu
5. sija
7. sija
Eurooppa 3.
Lohko E
Lohko F
Finaali
3. sija
5. sija
7. sija
URW Type Foundry

URW Type Foundry GmbH on Svend Bangin, Peter Rosenfeldin, ja Jürgen Willrodtin vuonna 1995 perustama saksalainen yritys. Yritys toimii Hampurissa, ja sen nimi oli alun perin URW++. Nimi muutettiin nykyiseksi vuonna 2018. Se on URW-nimisen yrityksen toiminnan jatkaja. URW kehitti aikoinaan ammattimaisen fonttien digitointijärjestelmän, Ikaruksen. 
URW Type Foundry tarjoaa fonttikehityksen palveluja muille yrityksille ja julkaisee omia kirjaintyyppejään. URW:n kirjaintyyppien kokoelma on laaja, ja se koostuu lähinnä klassisten kirjaintyyppien digitoiduista versioista. URW Type Foundry on erikoistunut tarjoamaan kirjaintyypeissään laajan tuen eri kirjaimistoille. Useissa sen suosituimmissa kirjaintyypeissä on latinalaisten aakkosten lisäksi myös itäisen Euroopan kielten erikoismerkit sekä kyrilliset ja kreikkalaiset aakkoset. Yritys valmistaa myös monia japanin, kiinan, korean ja devangarin kirjaimiston kirjaintyyppejä.
URW tunnetaan myös kuuluisiin kirjaintyyppeihin pohjautuvista klooneistaan. Nimbus Roman (1982) ja sen seuraaja Nimbus Roman No. 9 L (1987) vastaavat metriikaltaan lähes täysin Times Romania, Nimbus Sans taas Helveticaa ja Nimbus Mono L Courieria. Nämä fontit julkaistiin 1996 GNU ja Aladdin Ghostscript Free Public License -lisensseillä vapaasti levitettäväksi, mikä mahdollisti Adoben fonttien korvaamisen ilmaiseksi vapaissa ohjelmissa kuten GhostScript.
Morgan City (Louisiana)

Morgan City on kaupunki Louisianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 12 404. Morgan City on St. Maryn piirikunnan suurin kaupunki.
Asukkaat.
Kaupungin asukkaista 67,5 prosenttia on valkoisia, 20,1 prosenttia mustia ja 8,45 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 96,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.
Interaktiivinen tietojenkäsittely

Interaktiivinen tietojenkäsittely tai vuorovaikutteinen tietojenkäsittely on ihmisen vuorovaikutteista toimintaa tietokoneella vastakohtana eräajolle.
Eräajossa ohjelma oli talletettava reikäkorteille, jotka vietiin tietokonekeskukseen ajettavaksi: vastaus saattoi tulla vuorokauden päästä. Virheen tapahtuessa sama odottelu oli käytävä läpi uudelleen.
Vuorovaikutteisessa tietojärjestelmässä tietokoneella oli yksi käyttäjä kerrallaan, varhainen henkilökohtainen tietokone. Esimerkiksi Bendix G-15, IBM 610 ja Librascope LGP-30 olivat varhaisia tietokoneita joissa oli vain yksi käyttäjä kerrallaan. Samaan aikaan suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita.
Vuonna 1961 esitelty Digital Equipment Corporationin (DEC) PDP-1 oli varhainen yhdistelmä lähestymistapoja. Syntyyn vaikutti MIT:n tutkimusprojektit kuten Whirlwind I. Merkittäviä ominaisuuksia olivat kuvaputkinäyttö, valokynä tai valopistooli.
LINC on usein mainittu ensimmäisenä ensimmäisenä interaktiivisena henkilökohtaisena tietokoneena.
Merkittävä kehitysaskel oli Douglas Engelbartin vuonna 1968 esittelemä oN-Line System, jossa käytettiin muun muassa hiirtä kirjoituskonetyylisen näppäimistön ja "sointunäppäimistön" lisäksi, sekä graafista käyttöliittymää.
Eräajo

Eräajo () on tietojenkäsittelyä tietokoneella vastakohtana vuorovaikutteiselle tietojenkäsittelylle.
Eräajossa ohjelma oli talletettava reikäkorteille, jotka vietiin tietokonekeskukseen ajettavaksi: vastaus saattoi tulla vuorokauden päästä. Virheen tapahtuessa käyttäjän oli otettava uusi reikäkortti tai kokonainen pino reikäkortteja ja syötettävä ohjelma uudelleen, sekä käytävä läpi sama odottelu uudelleen.
Eräajon ongelmia pyrittiin ratkomaan osituskäyttöön kehitetyillä järjestelmillä kuten Compatible Time-Sharing System (1961) ja Dartmouth Time Sharing System.
Suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita.
Eräajon muotoa käytetään vielä nykyään esimerkiksi liikelaitosten vuorokauden päättyessä tehtäviin raportteihin.
Black Laden Crown

Black Laden Crown on Danzigin yhdestoista studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2017.
Valle d'Aosta Fromadzo

Valle d'Aosta Fromadzo on italialainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.
Valle d'Aosta Fromadzo on peräisin nimensä mukaisesti Italian autonomiselta Aostanlaakson alueelta. Fromadzo on paikallisen murteen sana sanalle "formaggio" eli juusto. Pantaleone da Confienza kuvaili nykyisen kaltaista juustoa Aostanlaakson alueelta jo vuonna 1477 teoksessa "Summa lacticinorum". Juusto sai italialaisen nimisuojan ("denominazione di origine controllata" eli DOC) vuonna 1995 ja DOP-statuksen ("denominazione di origine protetta") vuonna 1996.
Suojellun statuksen takia juuston valmistustapoja valvotaan ja ne on määritelty tarkasti. Juuston pääraaka-aine on lehmänmaito, mutta juustoon voidaan käyttää myös pientä määrää vuohenmaitoa. Maito on joko vähärasvaista (20–35 % rasvaa) tai hyvin vähärasvaista (alle 20 %). Historiallisesti vähärasvaisuudella oli merkitystä säilyvyyden kannalta. Juustoa valmistettaessa maito kuumennetaan ja siihen lisätään juoksute. Valmistuva juustomassa pilkotaan, kuumennetaan ja asetellaan "féitchie"-nimisiin muotteihin. Juusto kypsyy vähintään 60 päivää, mutta jopa kymmenen kuukautta.
Valmiilla juustolla on keltainen kuori ja sen sisältö on norsunluunvalkoista. Juuston maku voimistuu kypsymisasteen mukaan. Hyvin kypsynyttä juustoa käytetään tavallisesti ruuanlaittoon, esimerkiksi keittoihin ja pastaan. Nuorta juustoa käytetään tavallisen pöytäjuuston tapaan.
Valtellina Casera

Valtellina Casera on italialainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.
Valtellina Casera-juustoa valmistetaan Italian Sondrion maakunnan alueella maan pohjoisosassa. Valtellina on paikallinen laakso ja "casera" viittaa juuston valmistus- tai kypsytyspaikkaan. Perinteisesti juustoa valmistettiin loppukesästä, jolloin karja tuotiin alemmaksi korkeilta laitumilta vuorilla. Nykyisin juustoa tehdään kuitenkin koko vuoden ajan. 
Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 40–45°C lämpötilaan, jolloin maitoon lisätään juoksute. Muodostuva juustomassa pilkotaan ja asetellaan muotteihin. Juusto puristetaan ja suolataan kuivana tai suolaliuoksessa. Juusto kypsyy vähintään 70 päivää. 
Valmiilla juustolla on kova ja ohut vaaleankeltainen tai norsunluun valkoinen kuori. Juustoa käytetään pöytäjuustona, tai ainesosana muussa ruuanlaitossa. Juustoa sisältäviä ruokalajeja ovat esimerkiksi "pizzoccheri", "sciatt", "tarozz", "chisciöi" ja "polenta taragna".
In Cauda Venenum

In Cauda Venenum on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2019.
Daniel-Lesur

Jean-Yves-Daniel Lesur eli Daniel-Lesur (19. marraskuuta 1908 Pariisi – 2. heinäkuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.
Daniel-Lesur syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän pääsi 11-vuotiaana Pariisin konservatorioon, jossa opiskeli harmoniaa Jean Gallonin ja fuugaa Georges Caussaden johdolla. Hän tapasi kuitenkin oppilaitoksen ulkopuolella häneen vahvimmin vaikuttaneen opettajansa, Charles Tournemiren, jonka johdolla myös hänen äitinsä, säveltäjä Alice Thiboust aikoinaan opiskeli. 19-vuotiaana Daniel-Lesur aloitti toimintansa Sainte-Clotilden kirkon varaurkurina Pariisissa. Vuodesta 1935 hän opetti kontrapunktia Schola Cantorum de Parisissa, jota myöhemmin (1957–1962) myös johti. Daniel-Lesur perusti Yves Baudrierin, André Jolivetin ja Olivier Messiaenin kanssa "Jeune-France"-ryhmän, joka pyrki muun muassa palaamaan vanhan musiikin hengelliseen intoon ja hylkäsi uusklassismin.
Toisen maailmansodan jälkeen Daniel-Lesurilla oli virkoja Ranskan radiossa ja televisiossa, Pariisin oopperassa ja Ranskan kulttuuriministeriössä.
Musiikki.
Daniel-Lesur jakoi sekä tyylillisiä että elämäkerrallisia yhteneväisyyksiä Messiaenin kanssa. Hän tapasi Messiaenin 12-vuotiaana ja tuli myöhemmin tämän kanssa valituksi Ranskan taideakatemiaan. Tournemiren vaikutus molempiin säveltäjiin oli vahva. Heistä molemmilla myös hengellisyys nousi musiikissa näkyvään asemaan, urut saivat tietynlaisen luomisen laboratorion aseman ja monodinen plainchant otettiin modaalisuuden ihanteeksi.
Daniel-Lesurin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperaa ("Andrea del Sarto", "Ondine", "La Reine morte") sekä orkesteri-, kamari- ja vokaalimusiikkia. Yksittäisiä teoksia ovat muiden muassa hengellinen "Le Cantique des Cantiques" sekä sellolle ja orkesterille sävelletty "Fantaisie concertante". Kirjallisuuden parista hän sai innoitusta Heinrich Heinen, Claude Royn, Henry de Montherlantin ja Messiaenin äidin Cécile Sauvagen töistä.
I Loved You at Your Darkest

I Loved You at Your Darkest on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2018.
Talvikki Eerola

Talvikki Eerola (s. 26. kesäkuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa nuoren Pia Viheriävaaran roolista Kari Tapion elämästä kertovassa elokuvassa "Olen suomalainen" (2019). Vuosina 2016–2017 Eerola oli kiinnitettynä näyttelijänä Kajaanin kaupunginteatterissa.
Eerola valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 2007, teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia-ammattikorkeakoulusta vuonna 2012 ja teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 2021.
Eerola on Todellisuuden tutkimuskeskus -kollektiivin jäsen vuodesta 2012 ja hallituksen jäsen vuonna 2023.
Mahan Esfahani

Mahan Esfahani (s. 1984 Teheran, Iran) on iranilais-yhdysvaltalainen cembalisti. Hän on omistautunut cembalon aseman valtavirtaistamispyrkimykselle konserttisoitinten joukossa.
Esfahani tutustui cembalomusiikkiin ensimmäistä kertaa tehtyään 9-vuotiaana vanhempiensa kanssa matkan Iraniin ja saatuaan sedältään kasetteja, joista yhdellä Karl Richter tulkitsi Johann Sebastian Bachin musiikkia cembalolla. Hän oli lähtenyt vanhempineen Iranista Yhdysvaltoihin viisi vuotta aiemmin. Esfahani asui vuosien ajan Milanossa sekä Lontoossa ja asettui sitten Prahaan. Hän opiskeli musiikkitiedettä ja historiaa Stanfordin yliopistossa sekä cembalonsoittoa Peter Watchornin johdolla Bostonissa. Hän jatkoi opintojaan Zuzana Růžičkován johdolla. Hänellä oli kolmen vuoden ajan Oxfordin New Collegen taiteilijaresidenssi kolmen vuoden ajan. Hän on toiminut Guildhall School of Music and Draman professorina Lontoossa. 
Esfahani sai ensimmäisenä cembalistina BBC:n "New Generation Artist" -tunnustuksen (2008–2010). Hän sai myös Borletti–Buitoni-palkinnon (2009) ja kolme Gramophonen "Artist of the Year" -ehdokkuutta (2014, 2015, 2017). Hän on pitänyt resitaaleja muun muassa Wigmore Hallissa (debyytti 2009), Barbican Centressä, Sydneyn oopperatalossa, Zürichin Tonhallessa, Shanghain konserttisalissa, Kielletyn kaupungin konserttisalissa (Peking), Edinburghin kansainvälisessä festivaalissa, Jerusalemin taidefestivaalilla, Leipzigin Bach-festivaalilla, Carnegie Hallissa ja Musikvereinissa. Esfahani on myös tehnyt esiintymisiä lukuisien orkestereiden, kuten Chicagon sinfoniaorkesterin, Seattlen sinfoniaorkesterin, BBC:n sinfoniaorkesterin, Maltan filharmonikkojen, Hampurin sinfoniaorkesterin, Britten Sinfonian ja Northern Sinfonian kanssa. Kamarimusiikin parissa hänen kanssaan on tehnyt yhteistyötä Michala Petri.
Esfahani on levyttänyt Hyperion Recordsille ja Deutsche Grammophonille. Hänen levytyksiinsä kuuluu tulkintoja Carl Philip Emmanuel Bachin, Jean-Philippe Rameaun, Johann Sebastian Bachin ja Henri Dutilleux'n teoksista. Hän on kantaesittänyt uusia teoksia George Lewisiltä ja Miroslav Srnkalta. Lisäksi hän piti Aasian-ensiesityksen Michael Nymanin cembalokonsertosta Tokiossa. Kommentaattorina ja juontajana radiossa Esfahani on käsitellyt sellaisia aiheita kuin afroamerikkalaisten säveltäjien historiaa ja orkesterimusiikin kehitystä Azerbaidžanissa.
Muji

Ryōhin keikaku () on japanilainen vähittäiskaupan yritys, joka toimii Muji- ja Mujirushi ryōhin () -brändien alla. Muji myy kodin sisustustavaroita, vaatteita ja elintarvikkeita. 
Kirjaimellisesti "mujirushi ryōhin" tarkoittaa ”merkittömiä laatutuotteita”. Yritys perustettiin vuonna 1979, ja sen alkuperäisenä ajatuksena oli suunnitella ja valmistaa merkittömiä, laadukkaita ja asiakkaalle hyödyllisiä tuotteita, erotuksena Japanin markkinoilla suosituista ulkomaisista luksustuotteista tai halvoista ja huonolaatuisista tavaroista. Yrityksen mukaan sen harkittu, viimeistelty minimalismi on läheisesti kytköksissä perinteiseen japanilaiseen, yksinkertaisuutta ja koristelemattomuutta arvostavaan estetiikkaan (). Tuotteita Mujilla on valikoimassaan noin 7 000.
Yrityksellä on 458 liikettä Japanissa ja 517 ulkomailla, yhteensä 975 (tilanne helmikuussa 2019). Sillä on yli 19 000 työntekijää. Mujin pääkonttori sijaitsee Tokion Toshiman erillisalueen Higashi-Ikebukuron kaupunginosassa.
Muji avasi ensimmäisen Suomen-myymälänsä Kampin kauppakeskuksen neljänteen kerrokseen marraskuussa 2019. Liike on Euroopan suurin, ja sen yhteyteen avattiin myös ravintola. Ennen myymälän avaamista Mujilla on ollut Suomessa neljä pop up -kauppaa.
Australian hallituksen rahoittaman Australian Strategic Policy Institute -ajatushautomon vuonna 2020 julkaiseman raportin mukaan Muji käyttää tuotteissaan pakkotyövoimalla Kiinassa Xinjiangin alueella kerättyä puuvillaa. Muji kiisti vastineessaan väitteet tuotantonsa epäeettisyydestä ja ilmoitti pyrkivänsä entisestään kasvattamaan toimintaansa Kiinassa.