tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Samawan taistelu

Samawan taistelu oli Irakin sodan aikana 30. maaliskuuta – 4. huhtikuuta 2003 käyty taistelu Samawan kaupungin hallinnasta. Taistelut päättyivät Yhdysvaltojen joukkojen voittoon verrattain vähin tappioin.
Tausta.
Samawan kaupunki (joskus myös muodossa "Samawah") sijaitsee noin 270 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista kaakkoon. Yhdysvallat oli hyökännyt Irakiin Irakin sodan yhteydessä vuonna 2003 ja maaliskuun loppupuolella Yhdysvaltojen 3. jalkaväkidivisioona eteni kohti Bagdadia Samawan lähistöllä. 22.–25. maaliskuuta joukot kohtasivat irakilaisten joukkojen tulitusta kaupungista. Yhdysvaltalaiset vastasivat ilmaiskuilla ja tykistön tulituksella, mutta 3. jalkaväkidivisioona sai käskyn ohittaa kaupunki Bagdadiin etenemiseksi. Vastarinnan puhdistaminen Samawassa annettiin 82. maahanlaskudivisioonan joukkojen tehtäväksi. Kaupungin puolustajat koostuivat Irakin tavallisen armeijan joukoista, tasavaltalaiskaartin joukoista, sekä Fedayeen Saddam-puolisotilaallisista joukoista.
Taistelu.
Taistelut Samawan hallinnasta alkoivat 30. maaliskuuta. Eteneminen alkoi varhain aamulla. Aluksi etenevät joukot eivät kohdanneet lainkaan vastarintaa. Raskaat taistelut alkoivat kuitenkin joukkojen edettyä lähelle Samawan sementtitehtaan tiloja. Irakilaiset käyttivät käsiaseita ja sinkoja, johon yhdysvaltalaiset vastasivat iltapäivällä tehtaan varastorakennuksen tuhonneilla laivaston McDonnell Douglas F/A-18 Hornet-koneiden tekemillä ilmaiskuilla. Iskujen jälkeen paikallinen irakilainen vastarinta lakkasi joksikin aikaa yksittäisiä tulitaisteluja lukuun ottamatta. Tehtaan aluetta ei vielä tosin vallattu.
Samana päivänä, kun yhdysvaltalaiset etenivät Samawaan, 325. jalkaväkirykmentin joukot valtasivat Eufratjoen ylittäneet sillat suojellakseen yhdysvaltalaisjoukkoja Irakin tasavaltalaiskaartin mahdollisilta selustahyökkäyksiltä. Yhdysvaltalaiset valtasivat viimein kaupungin sementtitehtaan alueen 2. huhtikuuta. Tukena heillä oli Lockheed AC-130 -lentokoneita. Sementtitehtaan taistelujen jälkeen muut yhdysvaltalaisjoukot saattoivat edetä muualle kaupunkiin. 4. huhtikuuta he hyökkäsivät kaupungin Fedayeen Saddam-järjestön tukikohtaa vastaan. Yhdysvaltalaiset tekivät nopeita keskitettyjä hyökkäyksiä, joita seurasi vetäytyminen. Tarkoituksena oli romahduttaa irakilaisten taistelutahto samalla, kun omilta tappioilta vältyttäisiin. Hyökkäyksiä tukivat edelleen ilmavoimien iskut irakilaisten asemia vastaan. Kaupungissa ilmaiskuissa tuhottiin esimerkiksi paikallinen Baath-puolueen rakennus, koulu ja jalkapallokenttä. Kaupunki oli lopulta kokonaan yhdysvaltalaisjoukkojen käsissä yön laskeutuessa 4. huhtikuuta.
Seuraukset.
Yhdysvaltojen tappiot taistelujen kuluessa olivat suhteellisen kevyet. Vain yksi yhdysvaltalaissotilas oli kaatunut. Hänen lisäkseen 6 oli haavoittunut. Kaupunkia puolustaneiden irakilaisjoukkojen tappioiksi on arvioitu vähintään 50 kaatunutta. Kaatuneiden lisäksi otettiin 23 sotavankia.
Noronuhruhapero

Noronuhruhapero ("Russula rivulicola") on haperoihin kuuluva syötävä ruokasieni. Se on ruskealakkinen, keltahelttainen ja keskikokoinen haperoksi. Laji on Suomessa elinvoimainen. Se kasvaa pääasiassa lettokorvissa.
Stunt-esiintyjä

Stunt-esiintyjä on henkilö tai ryhmä, joka tekee hurjapäisiä näytöstemppuja eli stuntteja.
Eräs stunttien laji ovat moottoripyörällä ja autolla tehdyt stuntit, joita esitetään erityisissä stunt-näytöksissä. Eräs tunnettu moottoripyörästunttien tekijä oli yhdysvaltalainen Evel Knievel.
Stunt-temppuja voi tehdä myös esimerkiksi kävelemällä lentokoneen siivellä lentonäytöksessä tai hyppimällä alas korkeilta paikoilta.
Tunnettuja suomalaisia stunt-esiintyjiä ovat esimerkiksi Antti Pendikainen ja Duudsonit-ryhmä.
Stunt-esiintyjiä käytetään myös elokuvien sijaisnäyttelijöinä.
Leisku

Leisku on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan eteläosassa lähellä Sauvon-Kemiöntietä.
Leisku sijaitsee Leiskunsyvän rannalla Sauvon-Kemiöntietä.
Historia.
Leisku oli keskiaikainen yksinäisrälssitila, joka kuului 1500-luvun lopulla Kärkkisten alaisuudessa oleviin tiloihin Se kuitenkin siirtyi 1600-luvulla Savisalon Lindelöfien omistukseen. 1640-luvulla tila mainitaan Johan Lindelöfin omistamana säterinä, mutta 1660-luvulla tehdyssä tarkastuksessa todettiin, ettei sitä ollut säterin tavoin rakennettu, jolloin tila menetti säterioikeutensa reduktiossa. Ruotsin ajan päättyessä kuului tila maaherra Wibeliuksen omistukseen.
Agnes Smedley

Agnes Smedley (23. helmikuuta 1892 – 6. toukokuuta 1950) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, joka kirjoitti paljon kokemuksistaan Kiinassa kommunismin nousun aikana.
Smedley kasvoi vaatimattomissa oloissa, lopetti koulun aikaisin ja teki sekalaisia töitä. Hän erosi lyhyestä avioliitosta vuonna 1916 ja aloitti opinnot New Yorkin yliopistossa. Siellä hän aktivoitui poliittisesti. Vuosina 1919-1928 Smedley asui Berliinissä, ja 1928 hän lähti Kiinaan Frankfurter Zeitungin erikoiskirjeenvaihtajaksi. Pesti päättyi 1930, mutta Smedley jatkoi kirjoittamista muihin lehtiin. Hän oli Xi’anissa Xi’anin välikohtauksen aikaan, pääsi Maon päämajaan ja kulki Punaisen armeijan mukana Kiinan-Japanin sodan aikana. Lehtiartikkelien lisäksi hän kirjoitti Kiinasta useita kirjoja.
Smedleyn omaelämäkerrallinen teos "Maan tytär" ("Daughter of Earth", 1929) on ilmestynyt suomeksi 1991 Kersti Juvan suomentamana.
Muita teoksia:
Ruostumaton

Ruostumaton on kirjailija Timo Kangasluoman kirjoittama elämäkerta muusikko Marko Hietalasta, joka on parhaiten tunnettu työstään heavy metal -yhtyeissä Tarot ja Nightwish. 
Kirjaidean takana oli kirjailija Timo Kangasluoma, joka halusi kirjoittaa musiikkimaailmasta. Hietala ja Kangasluoma tapasivat Oulussa Hietalan ollessa Raskasta Joulua -kiertueella. Keskustelun jälkeen he päättivät aloittaa kirjan tekemisen. Heillä oli talven ja kevään mittaan useita tapaamisia, jotka saattoivat kestää kolmesta neljään päivää. Keskusteluissa he kävivät Hietalan tarinaa, joskus mukana oli sattumalta vieraita ja esimerkiksi Sweet Leafin tarina syntyi kirjaan tällä tavalla. 
Kirja alkaa Hietalan lapsuudesta ja nuoruudesta maaseudulla Tervossa, tarina etenee Hietalan ensimmäisestä yhtyeestä Sabotagesta musiikkilukion kautta kesken jääneisiin opintoihin Pop &amp; Jazz konservatoriossa. Nuoruusmuistojen lisäksi kirjan alkupuoli on pitkälti 1980-luvun alkupuolella syntyneen Tarotin tarinaa. Tarotin ja Nightwishin lisäksi kirjassa käydään läpi myös Hietalan pienempiä projekteja, kuten Sweet Leaf -yhtyettä, joka syntyi ystäväporukassa.
Musiikin ja eri yhtyeiden lisäksi kirjassa käydään läpi vaikeita asioita, esimerkiksi kerrotaan Marcon äänihuulista löytyneestä polyypista ja siihen liittyneestä leikkausoperaatiosta sekä kamppailusta alkoholismin ja masennuksen kanssa. Perhe-elämästä kerrotaan vähän.
Kärkkinen

Kärkkinen () on kylä ja kartano Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Kärkkinen sijaitsee lähellä Rantolansuntin vesistöä sekä Rantolan kylää.
Historia.
Kärkkisten mailta on löydetty kivikirves, jota säilytetään Satakunnan museossa. Sen on arveltu olevan myöhäiseltä kivikaudelta. Löytöpaikaksi tarkemmin mainitun Seplahden sijainti ei ole enää tiedossa.
Kärkkisten keskiaikainen rälssisäteri peruutettiin kruunulle vuonna 1405 Hartika Flögiltä. Se palautui kuitenkin pian jälleen rälssiksi ja säilyikin rälssisäterinä koko Ruotsin vallan ajan. Se oli 1500- ja 1600-lukujen ajan Lindelöf-suvun varsinainen kantakartano. Ruotsin vallan loppuessa säterin omisti luutnantti Petter Schatelowitz.
Franciszek Szymura

Franciszek Szymura (7. joulukuuta 1912 Dortmund, Saksa – 18. toukokuuta 1985 Varsova, Puola) oli puolalainen nyrkkeilijä, joka saavutti ennen Toista maailmansotaa kaksi EM-hopeaa raskaassa keskisarjassa.
Szymura aloitti nyrkkeilyuransa 1930-luvun puolivälissä. Hän voitti Puolan mestaruuden raskaassa keskisarjassa neljä kertaa ennen toista maailmansotaa vuosina 1935, 1936, 1937 ja 1939 sekä viisi kertaa sodan jälkeen vuosina 1946, 1947, 1948, 1949 ja 1950. Parhaat saavutukset olivat hopeamitalit vuosien 1937 ja 1939 EM-kisoissa, joissa hän hävisi molemmilla kerroilla Italian Luigi Musinalle. Vuoden 1937 EM-kisojen välierävastustaja oli Norjan Jarl Johnsen ja 1939 Englannin Bruce Woodcock, tuleva ammattilaisten raskaansarjan Euroopan mestari., 
Suomalaisia vastaan Szymura otteli keväällä 1939 Puola-Suomi -maaottelussa, jossa hän tyrmäsi Yrjö Forssin.
Szymura jatkoi maailmansodan jälkeen urheilu-uraansa. Hän pelasi myös koripalloa ja oli Puolan maajoukkueessa vuoden 1946 Geneven EM-kisoissa, joissa hän pelasi viisi ottelua.
Nyrkkeilyuralla maailmansodan jälkeen hän osallistui vielä kaksiin EM-kisoihin. Vuoden 1947 kisoissa jälleen Irlannin Dublinissa Szymuran tie katkesi yhden voiton jälkeen puolivälierässä. Vuoden 1949 kisoissa Oslossa tulos oli sama. Puolivälierässä hän hävisi kisojen hopeamitalistille Tšekkoslovakian Otakar Rademacherille. Ainoa olympiaedustus Szymuralle tuli uran ehtoopuolella 35-vuotiaana, kun hän osallistui Puolan raskaan keskisarjan edustajana Lontoon olympiakisoihin. Kahden voiton jälkeen intialaisesta ja puerto ricolaisesta vastaan tuli Argentiinan Mauro Cía, jolle Szymura hävisi pistein. Cía saavutti lopulta kisoissa pronssimitalin. Suomalaisia vastaan Szymura otteli lokakuussa 1949 Puolan raskaansarjan edustajana. Ensimmäisessä ottelussa Suomen Teemu Kuusela voitti hänet pistein ja toisessa Szymura voitti Tage Wahlströmin myös pistein. Seuraavana vuonna suomalaiset matkustivat Puolaan, ja Szymura edusti Puolaa Raskassa keskisarjassa voittaen Börje Lindholmin pistein. 
Szymura saavutti vielä 1951 Puolan mestaruuskisoissa raskaan keskisarjan pronssin, jonka jälkeen hän päätti nyrkkeilyuransa, joka oli kestänyt aktiivina lähes 20 vuotta. Kaikkiaan Franciszek Szymura nyrkkeili Puolan maajoukkueessa 30 maaottelussa, joissa saavutti 21 voittoa, 8 tappiota ja yhden päättyessä ratkaisemattomaan.
Björn Hlynur Haraldsson

Björn Hlynur Haraldsson (8. joulukuuta 1974 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä ja ohjaaja.
Ura.
Björn valmistui näyttelijäksi islantilaisesta teatterialan oppilaitoksesta vuonna 2001. Samana vuonna hän oli mukana perustamassa Vesturport-nimistä ryhmäteatteria. Sen puitteissa hän näytteli muun muassa klassikkodraamassa "Romeo ja Julia", joka voitti kaksi islantilaista teatteripalkintoa. Näytelmää esitettiin Reykjavikissa ja Lontoossa.
Björnin ohjaustöihin kuuluu muun muassa "Jesus Christ Superstar".
Ensimmäisen elokuvaroolinsa Björn teki vuonna 2002 draamassa "Reykjavik Guesthouse: Rent a Bike". Vuonna 2005 hänellä oli päärooli komediaelokuvassa "Eleven Men Out". Vuonna 2015 Björnillä oli keskeinen rooli psykologisessa jännityssarjassa "Fortitude – ikiroudan kirous". Seuraavana vuonna hän näytteli sivuroolin rikossarjassa "Loukussa".
Uto (Kumamoto)

Uto () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Ariakenmeren rannikolla Kumamoton suurkaupungin eteläpuolella. Itä–länsisuunnassa pitkänomainen kaupunki käsittää Kumamoton tasangon eteläreunan ja Uton niemimaan pohjoisosan. Utossa on 37 133 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 74,30 neliökilometriä.
Utoon rakennettiin vuonna 1588 Uton linna, joka toimi Japanin sulkeutumista ("sakoku") edeltäneen kristityn kulttuurin keskuksena ("kirishitan"). Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Hosokawa-klaanin hallinnassa linnanaluskaupunkina ja kaupan keskuksena. Myöhemmin sinne kehittyi kalkkikiveä hyödyntävää kemianteollisuutta. Maaseutualueilla sen sijaan tuoteaan muun muassa mikan-mandariineja ja meloneita. Kaupunkioikeudet Uto sai kuntaliitoksen myötä vuonna 1958. 
Utoa palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja ja Misumi-linja.
Eino Räisänen

Eino Armas Räisänen (22. kesäkuuta 1904 Kivennapa – 28. tammikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen elokuva-ammattilainen. Hän toimi Suomi-Filmin studiopäällikkönä vuodesta 1945 vuoteen 1968.
Ura.
Ennen elokuvauraansa Räisänen työskenteli yli kaksi vuosikymmentä Suomen puolustuslaitoksen palveluksessa. Jatkosodassa hän toimi päämajan kuvaosaston huoltoupseerina, ja rauhan tultua hän siirtyi Suomi-Filmin leipiin. Räisänen toimi studiopäällikkönä yli 50 suomalaisessa kokoillan elokuvassa, mukaan luettuna useita Valentin Vaalan teoksia, kuten "Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä" (1946) ja "Ihmiset suviyössä" (1948). Räisänen toimi studiopäällikkönä myös lukuisissa Ilmari Unhon ja Hannu Lemisen ohjaamissa elokuvissa.
Räisänen työskenteli myös esiintyjänä: hänellä oli pieniä sivurooleja yhdessätoista elokuvassa. Hänen rooleistaan kreditoitiin neljä.
Räisäsellä oli oma valokuvaamo Helsingin Munkkiniemessä 1940-luvun jälkipuoliskolla.
Plakatstil

Plakatstil (”julistetyyli”) oli saksalainen vuosina 1900–1930 vaikuttanut julistetaiteen tyylisuuntaus. Berliinissä sitä kutsuttiin myös nimellä Berliner Plakat. Plakatstilin keskeisiä tyylipiirteitä olivat näyttävät tekstit, suuri pääkuva ja selkeät väripinnat. Münchenissä kuukausittain ilmestynyt "Das Plakat" -lehti nosti esiin uusia tyylisuuntaa edustaneita taiteilijoita.
Plakatstilin läpimurto tapahtui vuonna 1905, kun Lucian Bernhard osallistui Preisterin tulitikkutehtaan sponsoroimaan julistekilpailuun uudentyyppisellä ehdotuksella. Bernhard piirsi julisteeseensa kaksi suurennettua tulitikkua ja tekstasi niiden yläpuolelle valmistajan nimen selkeillä, vankoilla kirjaimilla. Sommitelman vahva yksinkertaisuus toi hänelle kilpailun voiton. Se merkitsi irtiottoa siihen saakka julisteissa vallinneesta jugendin pikkutarkasta ja koristeellisesta tyylistä, joka alkoi jo menettää parhaan teränsä.
Tyylilajina Plakatstil tarkoitti naturalismin hylkäämistä ja siirtymistä tasaisiin väripintoihin ja pelkistettyihin muotoihin. Bernhardin luoma muotokieli oli pohjana Berliinissä käynnistyneelle mainonnan ja modernistisen ilmaisun vallankumoukselle. Münchenissä Ludwig Hohlwein oli vastaava uutta tyyliä edustanut julistetaiteilija. Heidän esimerkkiensä myötä Plakatstil levisi nopeasti koko Saksaan ja muodosti sillan jugendin ja art decon välillä.
Abd al-Rahman

Abd-al Rahman (myös Abd ar-Rahman, Abdurrahman tai Abderrahmane; k. 28. elokuuta 1859 Meknès) oli Marokon sulttaani vuosina 1822–1859.
Abd al-Rahman syntyi eri tietojen mukaan vuonna 1778, 1789 tai 1790. Hän oli sulttaani Slimanen veljenpoika ja kohosi tämän kuoltua hallitsijaksi vuonna 1822. Abd al-Rahmanin valtakaudella Marokossa oli levotonta, ja hän joutui kukistamaan kapinoita vuosina 1824, 1828, 1831, 1843, 1849 ja 1853. Lisäksi hän ajautui konfliktiin Euroopan suurvaltojen kanssa. Marokon sulttaanit olivat perinteisesti tukeneet barbareskimerirosvoja taloudellisen hyödyn vuoksi, mutta Abd al-Rahmanin kaudella Euroopan valtiot päättivät nujertaa merirosvouksen Välimerellä. Kostona laivojensa kaappauksesta Englannin laivasto saartoi Tangerin satamakaupungin. Itävaltalaiset taas pommittivat vuonna 1828 Arzilan, Larachen ja Tétouanin satamia.
Abd al-Rahman yritti laajentaa valtapiiriään Algeriaan turkkilaisten vallan kukistuttua siellä. Hän ryhtyi tukemaan algerialaista sotapäällikköä Abdelkaderia tämän taistelussa Ranskan invaasiota vastaan. Sodan alkuvaiheessa vuonna 1830 Abd al-Rahman lähetti joukkoja miehittämään Tlemcenin kaupunkia Algeriassa, mutta joutui Ranskan painostuksesta vetämään ne takaisin. Vuonna 1844 Abdelkaderin armeija perääntyi Algeriasta Marokkoon, minkä seurauksena Ranska hyökkäsi elokuussa myös Marokkoon. Abd el-Rahman kärsi nopeasti ratkaisevan tappion ranskalaisille Islyn taistelussa ja joutui lokakuussa 1844 solmitussa Tangerin rauhassa tunnustamaan Ranskan ylivallan Algeriassa ja vetämään tukensa pois Abdelkaderilta. Kun Abdelkader vuonna 1846 perääntyi uudelleen Marokkoon, Abd al-Rahman pakotti hänet antautumaan Ranskalle.
Abd el-Rahmanin kuoltua vuonna 1859 hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Mohammed IV.
Harmony Corruption

Harmony Corruption on grindcore-yhtye Napalm Deathin vuonna 1990 julkaistu kolmas albumi.
Ponape (parkki)

Ponape oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki joka oli rakennettu 1903. Parkki oli Eriksonin omistuksessa 1929–1936 ja se romutettiin Latviassa 1936.
Ponapen oli rakentanut Società Esercizio Baccini Genovassa Italiassa vuonna 1903. Laivan vetoisuus oli 2 342 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3 500 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 95,96 metriä, leveys 13,07 metriä ja syväys 7,00 metriä. Ahvenanmaalle Ponape ostettiin A. Monsen-varustamolta Tönsbergistä Norjasta vuonna 1925, laivan omisti vuoteen 1929 maarianhaminalainen Hugo Lundqvist (1878-1936). Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös guanoa ja puutavaraa. Vuonna 1928 matkalla Sundsvallista Melbourneen kaksi miehistön jäsentä huuhtoutui mereen myrskyn aikana Pohjois-Atlantilla. Syyskuussa 1931 Ponape törmäsi yhteen virolaisen höyrylaiva Lindan kanssa Dragörin lähellä ollessaan painolastissa matkalla Maarianhaminasta Kööpenhaminaan. Molemmat laivat vaurioituivat ja Ponape hinattiin telakalle Kööpenhaminaan. 
Viimeisen vehnälastinsa Ponape toi kesäkuussa 1936 Australian Port Germeinista Falmouthin kautta Lontooseen. Syyskuussa 1936 Ponape myytiin romutettavaksi Latviaan ja se teki viimeisen matkansa Uudestakaupungista Libauhun syyskuun lopulla 1936. Ponapen kaljuunakuva on Maarianhaminassa Ahvenanmaan merenkulkumuseossa. Ponapesta on tehty 2017 Ylen Areenalle esitetty dokumentti "Skeppet Ponape, en dröm om havet".
Yksin kotona Suomi

Yksin kotona Suomi on suomalainen tositelevisiosarja. Ensimmäinen jakso esitettiin Nelosella 2. syyskuuta 2019.
Uriah Heep – Easy Livin’

 Uriah Heep – Easy Livin' on muusikon ja kirjailijan Mika Järvisen kirjoittama kirja brittiläisestä yhtyeestä Uriah Heep. Kirja julkaistiin elokuussa 2013.
Teos on koostettu vanhojen haastatteluiden lisäksi yhtyeen avainjäsenten Mick Boxin ja Ken Hensleyn tuoreilla haastatteluilla. Ajallisesti teos kattaa Ken Hensleyn yhtyeessä vaikuttamisen ajan, eli vuodet 1970–1980. Kirja etenee kronologisesti yhtyeen alkuvaiheista suosion huipulle ja sieltä alas. Kirjan kappaleet on otsikoitu yhtyeen albumien mukaan. Teoksessaan Järvinen kuvaa yhtyeen perustamiseen johtaneet tapahtumat ja levyjen tekoprosessit varsin seikkaperäisesti. Yhtyeestä käydään läpi tärkeimmät keikat sekä levytykset, joista esitellään myös eri versiot. Kirjassa kerrotaan suosion mukanaan tuoma rock-elämäntyyli sekä kasvavat ristiriidat yhtyeen sisällä. Järvinen keskittyy erityisesti Ken Hensleyn elämään, jota seurataan aivan viime vuosiin saakka.
Benito Pérez Galdós

Benito Pérez Galdós (10. toukokuuta 1843 Kanariansaaret – 4. tammikuuta 1920) oli espanjalainen kirjailija. Hän kuvasi lukuisissa pienoisromaaneissaan 1800-luvun Espanjan historiaa ja yhteiskuntaa.
Galdós asui vuodesta 1863 Madridissa. Hän julkaisi 1871 ensimmäiset romaaninsa "La fontana de oro" ja "El audaz". Romaanit "Doña Perfecta", "Gloria" ja "La familia de León Roch" (1876-1878) astuvat tendenssiromaanin alalle. Esimerkiksi "Gloria" kuvaa uskonnollista fanatismia, ja se kertoo, miten muuan juutalainen viettelee erään katolisen piispan tyttären, jonka perhe kärsii ennemmin häväistyksen kuin myöntyy avioliittoon. Vuonna 1879 Galdós alkoi Erckmann-Chatrianin tyyliin kirjoittaa historiallista romaanisarjaa "Episodios nacionales", joka kuvaa Napoleonin tunkeutumista Espanjaan ja jossa taitavaan kerrontaan yhtyy suuri kuvattavan ajan tuntemus. Ongelma-analyyseihin palaa Galdósin Honoré de Balzacin ja Émile Zolan tapaan kirjoittama laaja perhekronikka, romaanisarja "Novelas españolas Contemporáneas". Mainittavimmat tämän sarjan romaaneista ovat "Fortunata y Jacinta" ja "Angel Guerra" (1891). Hän kirjoitti sarjoja kaikkiaan viisi. Galdós on kirjoittanut myös näytelmiä, joista kuuluisin on "Electra" (1901). Sen esittäminen kiellettiin ensin, mutta sittemmin se saavutti valtavan menestyksen.
Luis Buñuel ohjasi kolme elokuvaa Perez Galdosin romaanien "Viridiana", "Nazarín" ja "Tristana" pohjalta.
Hougomont (parkki)

Hougomont oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki joka oli rakennettu 1897. Parkki oli Eriksonin omistuksessa 1925–1932. Se vaurioitui pahoin myrskyssä huhtikuussa 1932 ja se myytiin upotettavaksi aallonmurtajaksi Stenhouse Bayhin vuodevaiheessa 1932-1933.
Hougomontin oli rakentanut Scott Ship Building and Engineering Co Greenockissa Skotlannissa vuonna 1897 Hougomont Sailing Ship Co-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2 378 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4 000 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,50 metriä, leveys 13,20 metriä ja syväys 7,40 metriä. Ahvenanmaalle Hougomont ostettiin John Hardie &amp; Co-varustamolta Glasgowsta vuonna 1925. Laiva toimi myös koululaivana ja se kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös guanoa ja puutavaraa. Hougomont menetti rikinsä kaksi kertaa, ensimmäisen kerran Biskajanlahdella lokakuussa 1927 ja toisen kerran huhtikuussa 1932 Australian eteläpuolella ollessaan painolastissa matkalla Lontoosta Port Lincolniin. Jälkimmäisellä kerralla laiva todettiin korjauskelvottomaksi ja se myytiin sitten aallonmurtajaksi Stenhouse Bayhin. Hougomontin karttahytti siirrettiin ennen aallonmurtajaksi upotusta nelimastoparkki Penangiin ja ruorihytti kolmimastoparkki Killoraniin. 
Hougomontin sisaraluksia olivat nelimastoparkit Archibald Russell ja Neville. Hougamontin kaljuunakuva on Maarianhaminassa Ahvenanmaan merenkulkumuseossa.
Hanoi Rocks – All Those Wasted Years

Hanoi Rocks All Those Wasted Years on toimittaja ja muusikko Ari Väntisen, kitaristi Andy McCoyn ja laulaja Michael Monroen kirjoittama kirja suomalaisesta glam rock -yhtyeestä Hanoi Rocks.
Kirjan tekeminen oli pitkä projekti, Väntinen aloitti kirjan kirjoittamisen vuonna 2002 ja se julkaistiin vuonna 2009. Kirjan tekemisen ollessa puolessa välissä, kirjailija otti yhteyttä yhtyeeseen ja jatkoi projektia heidän kanssaan. Väntinen on kertonut, että haastavinta oli jäljittää 80-luvulla bändin kanssa toimineita ihmisiä ja tahoja, sillä heidän löytämisensä ei ollut helppoa monien vaihdettua alaa. Teos keskittyy vuosiin 1979–1985.
Kirja on käännettiin englanniksi, ja se julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 2016. Kirjan käänsi englanniksi Väntäsen ystävä Andy Stowe. Kirjan mukana oli vinyylisingle, mikä sisälsi kaksi ennenjulkaisematonta kappaletta ”Can't Get It” (Demo) ja ”Teenage Revolution” (Demo) vuosilta 1983–1984.
Yusef

Yusef (myös Yusuf, Yussef tai Jussuf; 1882 Fès – 17. marraskuuta 1927 Rabat) oli Marokon sulttaani vuosina 1912–1927. Hän oli sulttaani Hassan I:n poika ja häntä edelsivät sulttaaneina hänen veljensä Abdelaziz ja Abdelhafid. 
Kun Marokko vuonna 1912 alistettiin Ranskan protektoraatiksi, Ranskan kenraaliresidentti Hubert Lyautey pakotti sulttaani Abdelhafidin väistymään valtaistuimelta ja järjesti Yusefin tämän tilalle. Yusef suostui myötäilemään ranskalaisia, mutta säilytti myös marokkolaisten luottamuksen. Pääkaupunki siirrettiin hänen kaudellaan Fèsistä Rabatiin. Espanjan miehitysalueella Pohjois-Marokon Rifissä jatkui pitkin 1920-lukua berberijohtaja Abd el-Krimin johtama kapina, sittemmin sota Espanjaa vastaan.
Yusefin kuoltua vuonna 1927 uudeksi sulttaaniksi tuli Ranskan toiveesta hänen nuorempi poikansa Mohammed V.
Lajos Szigeti

Lajos Szigeti (aik. Sparing) (27. marraskuuta 1906 Budapest – 27. huhtikuuta 1974 Budapest) oli unkarilainen nyrkkeilijä ja amatöörien Euroopan mestari, hopeamitalisti ja kaksinkertainen pronssimitalisti 1930-luvulla. Hän aloitti uransa 1920-luvun lopulla ja päätti 1940-luvun puolivälin jälkeen.
Lajos Szigeti nousi kansalliselle huipulle Unkarissa 1920-luvun lopulla, kun hän voitti vuonna 1929 ensimmäisen maansa nyrkkeilymestaruuden keskisarjassa eli alle 72,6 kg. Hän uusi keskisarjan mestaruutensa vielä kolme kertaa eli vuosina 1930, 1937 ja 1938 sekä saavutti raskaassa keskisarjassa eli alle 79,4 kg neljä kertaa eli vuosina 1935, 1939, 1942 ja 1945.
Szigeti kilpaili ensimmäisen kerran vuoden 1930 EM-kisoissa Budapestissä ja eteni loppuotteluun voitettuaan Ruotsin John Anderssonin. Loppuottelussa voiton otti Italian Clemente Meroni. Kaksi vuotta myöhemmin Szigeti oli mukana Los Angelesin olympiakisoissa. Hän hävisi ensimmäisessä ottelussaan Etelä-Afrikan Eddie Peircelle. Vuoden 1934 EM-kisat järjestettiin jälleen Budapestissä. Niissä Szilasi saavutti Euroopan mestaruuden voittamalla englantilaisen, itävaltalaisen vastustajansa ja loppuottelussa Puolan Witold Majchrzyckin. Kaksi vuotta myöhemmin Berliinin olympialaisissa Szigetin menestys ei niissäkään olympialaisissa ollut odotetun mukainen. Hän hävisi Tšekkoslovakian Josef Hrubešille ja kisat hänen kohdallaan ohi. Seuraavan vuoden EM-kisat Milanossa menivät Szigetillä hyvin, vaikka raskaan keskisarjan välieräottelu tulevalle Euroopan mestarille Italian Luigi Musinaa vastaan päättyi tappioon. Pronssiottelussa hän kukisti Norjan Jarl Johnsenin. Vuoden 1939 EM-kisoissa Dublinissa Szigeti saavutti jälleen pronssia, joka oli hänelle jo neljäs EM-kisamitali. Hän hävisi jälleen välierässä Italian Musinalle mutta voitti pronssiottelussa Englannin Bruce Woodcockin, tulevan ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestarin. 
Vaikka sota käynnistyi syksyllä 1939, Ruotsin, Italian ja Szigeti ainoana Unkarin edustajana kävivät Eurooppaa edustaen maaottelun Yhdysvaltoja vastaan huhtikuussa 1940 Chigacossa ja Nashvillessä. Szigeti koki pistetappiot amerikkalaisille vastustajilleen Sodan ajan keskeisiin urheilutapahtumiin kuului tammikuussa 1942 järjestetyt EM-kisat Breslaussa, jotka tapahtuman vahvan sodanajan saksalaissuuntauksen vuoksi menettivät EM-arvonsa. Lajos Szigeti osallistui niihin Unkarin edustajana häviten välierässä Saksan Otto Proffitlichille ja ottelussa pronssimitalista Saksan Rudi Pepperille. Sijoitus oli siis neljäs.
Aliette de Bodard

Aliette De Bodard (s. 10. marraskuuta 1982 New York, Yhdysvallat) on ranskalais-yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija. Hän teoksiaan on palkittu muun muassa Nebula- ja Locus-palkinnoilla.
De Bodard syntyi Yhdysvalloissa 1982, mutta vietti lapsuutensa Pariisissa. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä vietnamilainen. De Bodardin äidinkieli on ranska, mutta hän kirjoittaa englanniksi.
De Bodard on julkaissut useita palkittuja romaaneja ja lyhyempiä teoksia, joita julkaistu muun muassa "Asimov's Science Fiction"-, "Interzone"- ja "Realms of Fantasy" -lehdissä. Hän voitti Writers of the Future -palkinnon 2006 ja oli ehdolla parhaan uuden kirjailijan John W. Campbell -palkinnon saajaksi 2009. Hän on voittanut lyhyen fiktion British Science Fiction Awardin 2010 ja 2015 sekä vuoden 2012 parhaan novellin Nebula-palkinnon ja Hugo-palkinnon. Hän myös voittanut parhaan pitkän novellin Nebula-palkinnon 2013 ja parhaan pienoisromaanin Nebula-palkinnon 2018. Lisäksi de Bodard ollut ehdolla useita kertoja Nebula-, Hugo- ja World Fantasy Award -palkinnon saajaksi. Hänen 2015 julkaistu romaaninsa, "The House of Shattered Wings", palkittiin myös parhaan romaanin British Science Fiction Awardilla.
Monet de Bodardin teoksista sijoittuvat vaihtoehtohistoriallisiin maailmoihin. Esimerkiksi "Universe of Xuya" -tieteissarja sijoittuu esihistorialliseen Kiinaan, "Obsidian &amp; Blood" -fantasiasarja asteekkien kulttuuriin ja "Dominion of the Fallen" -fantasiasarja Vietnamin ja Ranskan vaihtoehtohistoriaan.
De Bodard on koulutukseltaan ohjelmistoinsinööri. Hän valmistui ranskalaisesta École polytechniquesta ja työskenteli alalla Pariisissa.
Reidar Hedman

Lennart Reidar Armas Hedman (17. kesäkuuta 1896 Vanaja – 26. lokakuuta 1961 Tullinge, Tukholman lääni, Ruotsi) oli suomalainen kasvattaja, eugeenikko ja äärioikeistolainen poliitikko. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri. Hän oli opiskellut perinnöllisyystiedettä Helsingin yliopistossa Harry Federleyn ohjauksessa.
Reidar Hedman oli isänsä Edvin Hedmanin perustaman Perttulan tylsämielisten kasvatuslaitoksen, ensimmäisen suomenkielisen kehitysvammalaitoksen, johtaja 1927–1944. Hedman oli erikoistunut eugeniikkaan ja rotuhygieniaan ja kannatti kokonaisvaltaista pakkosterilisointiohjelmaa henkisesti kehitysvammaisille. Hedman uskoi, että ihmisen älykkyys oli kaiken henkisen elämän pohja, eikä sitä voinut kohottaa esimerkiksi koulutuksen avulla. 
Politiikka.
Hedman kuului Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) perustajiin. 
Jatkosodan aikana hän oli eräs pääasiallisista värväreistä suomalaiseen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonaan. Hän edusti IKL:n kansallisosialistista siipeä, joka kritisoi IKL:n johdon passiivisuutta sodan aikana ja vaati sen väistymistä radikaalimpien voimien tieltä. Hedmanin mukaan IKL:n olisi pitänyt radikalisoitua avoimesti kansallisosialismia kannattavaksi. 
Hedmanin kannattajia IKL-poliitikoista olivat muun muassa Hämeen Sanomien päätoimittaja Aarne Kauhtio, Yrjö Saarinen, Kustaa Jussila ja Hilja Riipinen. Hedman ei kuitenkaan saanut kenttäväkeä riittävästi taaksen johdon syrjäyttämiseksi. Tappionsa jälkeen Hedman vetäytyi syrjään IKL:n toiminnasta, ja suuri osa hänen kannattajistaan palasi tukemaan puolueen johtoa.
Vuoden 1944 Moskovan välirauhan jälkeen Hedman siirtyi Saksaan, jossa hän luennoi eugeniikasta suomalaisille Saksaan jääneille SS-miehille.
Hedman kuoli Ruotsissa vuonna 1961.
Sarah Pinsker

Sarah Pinsker on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija sekä laulaja-lauluntekijä.
Pinsker kirjoittanut pääasiassa romaania lyhyempiä teoksia, joita on julkaistu muun muassa "Asimov's Science Fiction"-, "Lightspeed"- ja "Strange Horizons" -lehdissä. Hänen tarinansa ovat olleet kuudesti ehdolla Nebula-palkinnon saajaksi ja hän voitti parhaan pitkän novellin Nebula-palkinnon 2015 julkaistusta tarinastaan. Pinsker on myös ollut ehdolla Hugo- ja Locus-palkinnoille ja hän voittanut Theodore Sturgeon -palkinnon 2014. Pinsker julkaisi tarinoitaan kokoelmateoksessa "Sooner or Later Everything Falls into the Sea" (2019) ja hänen ensimmäisen romaaninsa "A Song For A New Day" on määrä ilmestyä syksyllä 2019.
Kirjailijan uran ohella Pinsker on laulaja-lauluntekijä ja hän julkaissut kolme indiealbumia.
Nancy Kress

Nancy Anne Kress (os. Koningisor, s. 20. tammikuuta 1948 Buffalo, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija.
Kress on voittanut teoksillaan lukuisia tieteiskirjallisuuden palkintoja. Hän julkaisi ensimmäisen tarinansa 1976 "Galaxy Science Fiction" -lehdessä ja hänen tarinoitaan on sittemmin julkaistu Galaxyn lisäksi muun muassa "Asimov's Science Fiction"- ja "The Magazine of Fantasy &amp; Science Fiction" -lehdissä. Kress voitti parhaan novellin Nebula-palkinnon 1986 "The Magazine of Fantasy &amp; Science Fiction" -lehdessä ilmestyneellä novelilla "Out of All Them Bright Stars". Hänen tunnetuimpiin teoksiin lukeutuu 1991 parhaan pienoisromaanin Hugo- ja Nebula-palkinnon voittanut "Beggars in Spain", jonka hän laajensi myöhemmin romaaniksi. "Beggars in Spain" (1992) sai jatkoa romaaneista "Beggars &amp; Choosers" (1994) ja "Beggars Ride" (1996). Kaikkiaan Kress on voittanut kuusi Nebula- ja kaksi Hugo-palkintoa. Lisäksi hän on saanut Theodore Sturgeon -palkinnon ja romaanistaan "Probability Space" (2002) John W. Campbellin muistopalkinnon.
Kress valmistui yliopistosta ja hän on työskennellyt peruskoulun opettajana. Hän meni naimisiin Michael Joseph Kressin kanssa 1973 ja he saivat kaksi lasta. He erosivat 1984. Vuonna 1998 Kress meni naimisiin tieteiskirjailija Charles Sheffieldin kanssa. Sheffield kuoli 2002. Vuonna 2011 Kress meni naimisiin kirjailija Jack Skillingsteadin kanssa.
Charles Sheffield

Charles Sheffield (25. kesäkuuta 1935 – 2. marraskuuta 2002) oli englantilainen fyysikko ja tieteiskirjailija.
Sheffield julkaisi vuodesta 1962 lähtien yli 100 tieteellistä artikkelia ja yli 100 tieteistarinaa muun muassa "Analog Science Fiction and Fact" -lehdessä. Sheffieldin ensimmäinen romaani, "Sight of Proteus", julkaistiin 1978. Se, kuten pääosa hänen muistakin teoksistaan, oli tyylilajiltaan kovaa tieteiskirjallisuutta. Hän voitti John W. Campbellin muistopalkinnon romaanistaan "Brother to Dragons" (1992), ja parhaan pitkän novellin Nebula- ja Hugo-palkinnon tarinastaan "Georgia on My Mind" (1993). Lisäksi hän ollut useita kertoja ehdolla Nebula-, Hugo- ja Locus-palkinnon saajaksi.
Sheffield oli naimisissa tieteiskirjailija Nancy Kressin kanssa vuodesta 1998 kuolemaansa saakka.
Volkswagen Group MEB -pohjalevy

Volkswagen Group MEB -pohjalevy (saks. "Modularer E-Antriebs-Baukasten") on Volkswagen Groupin kehittämä modulaarinen pohjalevy sähköautoille. Ensimmäinen sille perustuva malli on vuonna 2019 esitelty Volkswagen ID.3. Tämän jälkeen pohjalevy on tullut käyttöön myös konsernin muiden merkkien sähköautomalleissa. Lisäksi Fordin on tarkoitus kehittää yhteistyössä Volkswagenin kanssa ainakin yksi MEB-pohjalevylle perustuva sähköautomalli.
Volkswagen ID.3

Volkswagen ID.3 on Volkswagenin vuodesta 2019 lähtien valmistama alemman keskiluokan sähköautomalli. Sen tuotantoversio esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2019.
Vuoden 2020 Euro NCAP -kolaritestistä ID.3 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 
ID.3:n muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2016 esiteltyyn konseptiautoon. Se on valmistajansa ensimmäinen täyssähköauto, joka ei perustu polttomoottorikäyttöiseen malliin, kuten aiemmat e-Golf ja e-Up. Se on samalla ensimmäinen Volkswagen Groupin sähköautoja varten suunnittelemalle MEB-pohjalevylle perustuva malli. Samaa perusrakennetta käytetään myös useissa muissa myöhemmin esitellyissä Volkswagen-konsernin sähköautomalleissa.
Audi Q8

Audi Q8 on Audin vuodesta 2018 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Se perustuu Q7-malliin, mutta on muotoiltu coupémaisemmaksi. Mallin tärkein kilpailija on BMW X6.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä Q8 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Q8 esiteltiin Kiinassa kesäkuussa 2018. Se on Q7:ää neljä senttimetriä matalampi ja 66 millimetriä lyhyempi. Moottorivalikoimassa ovat 3,0-litrainen V6-bensiinimoottori teholtaan 340 hevosvoimaa sekä dieselmoottori 3,0 V6 TDI (231/286 hv). Kaikkien moottorien yhteydessä on kahdeksanportainen automaattivaihteisto ja neliveto.
Kesäkuussa 2019 esiteltiin urheilullisempi SQ8-malli, jossa on kaksoisturboahdettu 4,0-litrainen V8-dieselmoottori teholtaan 429 hevosvoimaa. Sen apuna on lisäksi kevythybridijärjestelmä. 
Los Angelesin autonäyttelyssä marraskuussa 2019 esiteltiin malliston huipulle RSQ8, jossa on kaksoisturboahdettu 4,0-litrainen V8-bensiinimoottori teholtaan 600 hevosvoimaa. Sen apuna on lisäksi kevythybridijärjestelmä.
Kärkniemi

Kärkniemi () on kylä ja kartano Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.
Historia.
Kärkniemen keskiaikainen rälssitila peruutettiin kruunulle Niilo Tavastilta vuonna 1405. Se palautui kuitenkin pian rälssiksi. Gödik Fincke lahjoitti tilan vuonna 1447 Turun tuomiokirkolle. Uskonpuhdistuksen yhteydessä ja Västeråsin resessin perusteella tila siirtyi Måns Nilsson Stiernkorsille. Tällä tavoin Kärkniemestä tuli voimakkaan Stiernkors-suvun sauvolaisen haaran kantakartano. Heiltä se periytyi naislinjan kautta ensin Skalm-suvulle, sitten Carpelan-suvulle. Ruotsin vallan päättyessä kartanon omisti Hildebrand-suku. Vuosina 1811–1857 sen omisti Fock-suku ja vuosina 1888–1908 vapaaherra Ivar Theodor von Hellens. Vuodesta 1909 kartanon omisti von Hellensin tytär, vapaaherratar Elin Anna Maria von Hellens ja tämän puolison agronomi Otto Rotkirch.
Georg Nowka

Georg Nowka (7. marraskuuta 1910 Kiel – 29. syyskuuta 1997 Hampuri) oli saksalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Nowka voitti Louhi-veneluokassa Saksan venekunnassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956 sijoittuen kymmenenneksi.
Badenin vaaliruhtinaskunta

 
Badenin vaaliruhtinaskunta () oli Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuulunut vaaliruhtinaskunta. Vaaliruhtinaskunta oli olemassa vuodesta 1803 vuoteen 1806. Sen ainoana vaaliruhtinaana toimi Kaarle Fredrik. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Karlsruhe.
Gilad Hochman

Gilad Hochman (; s. 1982) on israelilainen säveltäjä. Hän syntyi odessalaistaustaiselle isälle sekä pariisilaistaustaiselle äidille ja on asunut vuodesta 2007 Berliinissä.
Hochman aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana ja säveltämisen 9-vuotiaana. 14-vuotiaana hän aloitti sävellysopintonsa Ilya Heifetsin johdolla, ja 24-vuotiaana hän valmistui Tel Avivin yliopiston musiikkiakatemiasta. Häntä opetti sävellyksessä myös Gil Shohat. Hochmanin teoksia ovat esittäneet muiden muassa Berliinin filharmonikot, Deutsches Kammerorchester Berlin, Ensemble Oriol, Tel Aviv Soloists Ensemble, Musica Nova Ensemble, Studium Chorale, Copenhagen Festival Ensemble ja Israelin kamariorkesteri. Esityspaikkoihin ovat kuuluneet Carnegie Hall, Saksan liittopäivät, Alte Oper (Frankfurt), Jerusalemin teatteri, Moskovan konservatorio, Pyhän Jaakobin kirkko (Piccadilly), Tel Avivin taidemuseo, Stadthalle Wuppertal, Israelin ooppera (Tel Aviv) ja Henry Crownin sinfoniasali. Teoksissa on juutalaisen musiikin ja muun kulttuurin vaikutteita sekä rationaalisen ja emotionaalisen ilmaisun välisen tasapainon etsintää. Teosten joukossa on "Suspended Reality", jonka tilasivat ja esittivät konserttikiertueella Israel Sinfonietta Beer Sheva ja Philharmonie der Nationen sekä kapellimestari Justus Frantz.
Hochmanille myönnettiin Israelin pääministerin palkinto sen nuorimpana siihenastisena saajana; hän oli tuolloin 24-vuotias. Hän sai myös S&amp;R Foundationin palkinnon.
Nyrkkeilysäkki

Nyrkkeilysäkki on nyrkkeilyn harjoitteluun käytetty kuntoiluväline. Se on jämäkkä säkki, johon tehdään lyöntiharjoituksia tai -sarjoja. Nyrkkeilysäkin täytteenä käytetään eri materiaaleja, joiden avulla saadaan haluttu kovuus. Tyypillisesti nyrkkeilysäkki kiinnitetään kattoon, jolloin se pysyy tukevasti paikallaan. Nyrkkeilysäkki voidaan kiinnittää myös seinään tai sillä voi olla oma lattiateline.
Bockträsk

Bockträsk on kylä Sorselen kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se kuuluu Lapin maakuntaan ja Västerbottenin lääniin. Kylä sijaitsee Bockträsket-järven rannoilla. Laulaja Roger Pontare ja jääkiekkoilija Nils Höglander ovat syntyään Bockträskista.
Bockträsket (Sorsele)

Bockträsket on runsaan kahden neliökilometrin laajuinen järvi Sorselen kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Järvi sijaitsee 448 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen rantaviivan pituus on kahdeksisen kilometriä. Bockträsket kuuluu Skelleftejoen päävesistöalueeseen, joka laskee Perämereen. Järven ekologinen tila on arvioitu hyväksi.
Myös Lyckselen kunnassa on Bockträsket-niminen järvi.
Bockträsket (Lycksele)

Bockträsket on noin 30 hehtaarin laajuinen järvi Lyckselen kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Järvi sijaitsee 269 metriä merenpinnan yläpuolella. Sen rantaviivan pituus on noin 3,5 kilometriä. Bockträsket kuuluu Uumajanjoen päävesistöalueeseen, joka laskee Merenkurkkuun.
Myös Sorselen kunnassa on Bockträsket-niminen järvi.
Bockträsk (Espoo)

Bockträsk on vesilain suojelema lampi läntisessä Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Ämmässuolla. Ämmässuon jätteenkäsittelykeskus on Bockträskin pohjoispuolella. Bockträskin naapurijärviä ovat muun muassa Loojärvi lounaassa, Kolmperä pohjoisessa ja Halujärvi kaakossa.
Bockträsk on ruskeavetinen ja se on määritelty arvokkaaksi luontokohteeksi. Sen ympärillä on nevaa ja koivuviitaa sekä niittyjä. Bockträskin eteläpuolella on niin ikään arvokkaaksi luontokohteeksi määritelty nimetön suolampi, josta laskee kausikostea puro kohti Bockträskia.
Bockträsk on osa Bockarmossenin suoaluetta. Lammen ympärillä kasvaa pääasiassa hieskoivua. Pensaskerroksessa kasvaa muun muassa pajuja ja korpipaatsamaa. Bockträskin ympäristön linnusto on runsas; siihen kuuluu muun muassa käki ja tiltaltti.
Trioosit

 
Trioosit ovat monosakkarideja, joissa on kolme hiiliatomia. Triooseja on vain kolme, glyseraldehydin enantiomeerit L-glyseraldehydi ja D-glyseraldehydi, jotka ovat aldotriooseja, sekä dihydroksiasetoni joka on ainoa ketotrioosi. Näiden kaikkien kemiallinen kaava on C3H6O3.
Trioosit ovat tärkeässä osassa soluhengityksessä. Glykolyysissä glukoosi muuttuu eri välivaiheiden kautta fruktoosi-6-fosfaatiksi ja edelleen glyseraldehydi-3-fosfaatiksi ja dihydroksidiasetonifosfaatiksi, joista myöhemmin tuotetaan maitohappoa ja palorypälehappoa.
Jalorouskut

Jalorouskut ("Lactifluus") on ennen Lactarius-sukuun luokiteltu sienisuku, joka jakautuu neljään alasukuun. Suvusta kasvaa 5 lajia Suomessa: maitorousku, liiturousku, pippurirousku, lehtorousku ja kultarousku. Suomessa havaintoja on vain etelärannikolta. Jalorouskujen lisäksi myös Multifurca-suku on erottettu Lactarius-suvusta. Suvun erottamista ehdotti ensimmäiseksi ranskalainen luonnontieteilijä Henri François Anne de Roussel vuonna 1806, mutta vasta vuonna 2008 se erotettiin omaksi suvukseen tarkempien tutkimusten perusteella.
Tetroosit

Tetroosit ovat monosakkarideja, joissa on neljä hiiliatomia. Niissä on joko aldehydiryhmä ("aldotetroosi") tai ketoniryhmä ("ketotetroosi").
Aldotetrooseilla on kaksi kiraliakeskusta ja siten neljä mahdollista stereoisomeeriä. Näistä vain kahta, erytroosin ja treoosin D-isomeerejä tavataan luonnossa. 
Ketotetrooseilla on vain yksi epäsymmetrinen hiiliatomi, eli vain kaksi stereoisomeeriä. Näistäkin vain D-erytruloosia tavataan luonnossa.
Milan Kymlička

Milan Kymlička (myös Kymlicka, 15. toukokuuta 1936 Louny, Tšekkoslovakia – 9. lokakuuta 2008 Toronto, Kanada) oli tšekkiläissyntyinen, Kanadassa asunut elokuva- ja televisiosäveltäjä sekä kapellimestari. Hän sävelsi musiikin useisiin animaatiosarjoihin sekä noin 20 elokuvaan.
Kymlička opiskeli sävellystä Emil Hlobilin johdolla Prahan konservatoriossa ja musiikkitaiteiden akatemiassa. Hän pakeni Tšekkoslovakiasta vuoden 1968 miehityksen jälkeen ja asettui Torontoon Kanadaan. Kymlička toimi kapellimestarina ja musiikin sovittajana CBC:n radio-ohjelmissa sekä viihdemusiikin levytyssessioissa. Hän myös sävelsi musiikkia CBC:n radio-ja tv-sarjoihin 1970-luvulta alkaen. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.
Kymlička sävelsi musiikin muun muassa animaatiosarjoihin "Babar", "Roope-karhu", "Richard Scarryn touhukas maailma", "Fievel" ja "Karhuherra Paddington" sekä televisiosarjaan "Lassie". Tšekkoslovakiassa asuessaan hän sävelsi myös yhden varhaisista "Myyrä"-animaatioista, "Myyrä ja raketti". Hän voitti vuonna 1996 parhaan musiikin Genie-palkinnon elokuvasta "Margaretin museo". Kymlička sävelsi myös useita taidemusiikki- ja viihdemusiikkiteoksia, yhden baletin, sellokonserton sekä piano- ja jousikvartetot.
Erytroosi

Erytroosi on tetrooseihin kuuluva, pääasiassa -erytroosina esiintyvä monosakkaridi, jossa on neljä hiiliatomia. Se on aldotetroosi eli siinä on aldehydiryhmä. Erytroosin, kuten muidenkin tetroosien, kemiallinen kaava on C4H8O4.
Erytroosin eristi raparperista ranskalainen kemisti Louis Garot. Hän antoi sille nimen erytroosi (ἐρυθρός, "punainen" kreikaksi), koska vaikka se on normaalisti vaalean keltaista, se värjäytyi alkalimetallien läsnäollessa punaiseksi.
Erytroosi-4-fosfaatti on pentoosifosfaattireitin välivaihe.
Saksa kesäolympialaisissa 2020

Saksa osallistunee Tokion kesäolympialaisiin 2020. Saksalaisurheilijat ovat saavuttaneet 117 paikkaa 13 lajissa (tilanne 16. syyskuuta 2019). 
Mitalistit.
"Ei mitalisteja"
Joukkue.
Ammunta.
Saksa on varmistanut vähintään kuusi paikkaa ammunnassa. Miesten 25 metrin olympiapistoolissa Saksa on varmistanut kaksi paikkaa. Naisten 25 metrin pistooliin Saksa on ansainnut kaksi maapaikkaa. Naisten 50 metrin kiväärin asentokilpailuun Saksa on varmistanut yhden paikan. Naisten skeetiin Saksalla on yksi paikka.
Jalkapallo.
Saksan miesten maajoukkue sijoittui toiseksi alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019, mikä takasi sille paikan olympialaisiin. Naisten maajoukkue ei voi enää edetä olympiaturnaukseen, sillä se ei sijoittunut kolmen parhaan eurooppalaisen joukkueen joukkoon MM-kilpailussa 2019.
Jousiammunta.
Jousiammunnassa Saksan naisten joukkue oli vuoden 2019 MM-kilpailuissa neljäs, joka oikeutti pääsyyn joukkuekilpailuun. Tämä takasi myös kolme paikkaa naisten yksilökilpailuun.
Melonta.
Saksa on varmistanut kuusi paikkaa ratamelonnassa. Näistä paikoista neljä on miehille ja kaksi naisille.
Nykyaikainen viisiottelu.
Nykyaikaisessa viisiottelussa Saksa on varmistanut paikan sekä miesten että naisten kilpailussa. Annika Schleu oli EM-kilpailujen 2019 naisten kilpailun viides. Samoissa kilpailuissa Patrick Dogue varmisti paikan miesten kilpailussa.
Paini.
Saksa on varmistanut kolme paikkaa kreikkalais-roomalaisessa painissa MM-kilpailuissa 2019.
Purjehdus.
Saksa on varmistanut neljä paikkaa eri luokissa.
Pöytätennis.
Saksa voitti Euroopan kisojen 2019 miesten ja naisten nelinpelin sekä sekanelinpelin. Tämä takasi paikat kaikkiin nelinpeleihin sekä kaksi paikkaa kumpaankin kaksinpeliin.
Ratsastus.
Saksa on varmistanut paikan kaikkiin kolmeen joukkuekilpailuun oltuaan MM-kilpailuissa 2018 kuuden parhaan joukossa. Koulu- ja kenttäratsastuksen yksilökilpailuihin Saksa saa tämän perusteella kolme ratsukkoa ja esteratsastuksen yksilökilpailuun neljä ratsukkoa.
Soutu.
Soudussa Saksa on varmistanut kuusi paikkaa olympialaisiin.
Uimahypyt.
Saksa saavutti MM-kilpailuissa 2019 paikat miesten ja naisten 3 metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa.
Uinti.
Saksalaisurheilijat ovat rikkoneet useita tulosrajoja eri matkoilla.
Yleisurheilu.
Useampi saksalainen on rikkonut olympialaisten tulosrajan.
Richard Hofmann

Richard Hofmann (8. helmikuuta 1906 – 5. toukokuuta 1983) oli saksalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelannut Hofmann edusti Saksan maajoukkuetta 25 maaottelussa ja vuoden 1928 olympialaisissa. Häntä pidetään yhtenä aikansa parhaista jalkapalloilijoista.
Elämä ja ura.
Hofmann syntyi Meeranessa, Saksin osavaltiossa 1906. Hän liittyi juniorina Meerane 07:ään, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi 1922. Hofmann oli nopea, ketterä ja kovapotkuinen välihyökkääjä. Hänen lahjakkuutensa havaitsi ensimmäisenä Saksan jalkapalloliitossa työskennellyt englantilaisvalmentaja Jimmy Hogan. Hoganin ansiosta Hofmann nousi maajoukkueeseen 1927, jolloin hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tanskaa vastaan. Hogan hankki hänet 1928 joukkueeseensa ryhdyttyään Dresdner SC:n valmentajaksi.
Maajoukkueessa Hofmann pelasi vuosina 1927–1933 25 maaottelua, joissa hän teki peräti 24 maalia. Hän teki maajoukkueurallaan viisi hattutemppua ja pelasi muun muassa vuoden 1928 olympialaisissa. Kuuluisin hattutempuista syntyi maaottelussa Englantia vastaan toukokuussa 1930. Amatööreistä koostunut Saksa yllätti ammattilaisista koostuneen ennakkosuosikki Englannin venymällä 3–3 tasapeliin Hofmannin tehtyä kaikki Saksan maalit. Eräs lehti kutsui häntä ottelun jälkeen "Kuningas Richard III:ksi", mistä jountuu Hofmannin lempinimi "König" (). Peliesityksen myötä hän sai useita tarjouksia siirtyä ulkomaille, mutta Hofmann päätti jäädä Dresdneriin. Hofmannin maajoukkueura päättyi jo 1933, kun Saksan jalkapalloliitto sulki hänet pois maajoukkuetoiminnasta. Hofmann esiintyi bulgarialaisen tupakkayhtiön mainoksessa, mikä rikkoi liiton amatöörisääntöä, ja hän sai kahden vuoden pelikiellon. Tämänkään jälkeen häntä ei päästetty enää mukaan ja Hofmannilta jäi väliin MM-kisat 1934 ja 1938.
Dresdnerissä Hofmann voitti Saksan cupin 1940 ja 1941 sekä Saksan mestaruuden 1943 ja 1944. Toisen maailmansodan jälkeen Hofmann pelasi vielä SG Hainsbergissa ja VfL Willichissä kunnes palasi takaisin Dresdneriin, jossa hän päätti uransa 1949. Pelaajauran jälkeen Hoffman työskenteli myös valmentajana Itä-Saksassa.
Hofmann kuoli 5. toukokuuta 1983 Freitalissa 77-vuotiaana. Hänen poikansa Bernd Hofmann oli myös jalkapalloilija, joka pelasi Dynamo Dresdenissä vuosina 1962–1969.
Jetta (automerkki)

Jetta on Volkswagen Groupin Kiinan markkinoille vuonna 2019 lanseeraama automerkki. Sen malleja valmistetaan FAW:n ja Volkswagenin omistamalla tehtaalla Chengdussa. Merkin kohderyhmä on kohtuuhintaista autoa etsivät nuoret ostajat.
Jetta-merkillä myydään kolmea mallia. Sedan-korinen VA3 on kiinalaisen Volkswagen Jettan uudelleennimetty versio. Crossover-mallit VS5 ja VS7 taas perustuvat Euroopassa myytäviin SEAT-malleihin Atecaan ja Tarracoon. Mallisto esiteltiin Shanghain autonäyttelyssä huhtikuussa 2019.
Fievel (televisiosarja)

Fievel ("Fievel's American Tails") on Fievel-hiirestä kertova kanadalais-yhdysvaltalainen piirrossarja, joka tuotettiin vuonna 1992. Se on juonellisesti jatkoa elokuvalle "Fievel matkalla villiin länteen". Sitä tehtiin 13 jaksoa, jotka esitettiin Suomessa ensimmäisen kerran MTV3-kanavalla vuosina 1995–1996 ja uusintana 2000-luvulla.
Suomenkielinen dubbaus.
Suomenkielinen toteutus: Tuotantotalo Werne Oy