tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gaspar de Guzmán Olivares

Gaspar de Guzmán Olivares (oikeasti: Gaspar de Guzmán y Pimentel, Olivaresin kreivi) (6. tammikuuta 1587 Rooma, Kirkkovaltio – 22. heinäkuuta 1645 Toro, Espanja) oli espanjalainen valtiomies. Hänellä oli Olivaresin kreivin ja Sanlúcarin herttuan arvonimet, mistä syystä häntä kutsutaan usein Olivaresin kreiviherttuaksi ().
Elämäkerta.
Noustessaan valtaan vuonna 1621 Espanjan kuningas Filip IV valitsi Olivaresin johtavaksi ministerikseen. Tässä asemassa Olivares pysyikin aina vuoteen 1643 asti. Hän ohjasi Espanjan ulkopolitiikkaa ja hallitsi maata oman mielensä mukaan. Alun perin hän oli suuntautunut kirkolliselle uralle mutta luopui siitä siirtyessään kuninkaan palvelukseen.
Sisäpolitiikka.
Olivares oli kyvykäs, eikä hän käyttänyt asemaansa oman edun tavoitteluun vaan pyrki parantamaan erityisesti Espanjan taloudellista tilaa. Hän vähensi virkojen määrää, joita oli perustettu ylen määrin myytäväksi valtion kärsiessä rahapulasta ja antoi verohelpotuksia vastanaineille, jotta väestönkasvu paranisi. Myös maastamuutto kiellettiin ilman kuninkaan lupaa.
Olivaresin aikana katalonialaiset kapinoivat Espanjaa vastaan. Katalonian aluehallinnon johdossa oli silloin Pau Claris.
Ulkopolitiikka.
Kahdeksankymmenvuotisen sodan jatkuessa vuonna 1625 Olivares perusti yhdessä keisari Ferdinand II:n ja katolisen liigan kanssa Alankomaiden vastaisen kauppasaarron "almirantazgon", johon kuuluivat Espanja, Espanjan Alankomaat, Puola ja hansakaupungit. Vastatoimena alankomaalaiset liittoutuivat Ranskan ja Englannin kanssa tavoitteenaan palauttaa Fredrik V takaisin Pfalzin ruhtinaaksi.
Evernight

Evernight on Battleloren neljäs studioalbumi. Kuten muillakin levyillä, myös tällä lyriikkojen aiheet liittyvät Keski-Maahan.
Kappaleet.
Digipakin bonuskappaleet
Metsästäjän miekat

Metsästäjän miekat on R. A. Salvatoren Drizzt Do’Urdenista kertova kirjasarja. Sarjaan kuuluvat kirjat "Tuhat örkkiä", "Yksinäinen drow" ja "Kaksi miekkaa".
Tuhat örkkiä.
"Tuhat örkkiä" () julkaistiin englanniksi vuonna 2002. Drizzt, Wulfgar ja Catti-brie palaavat Jäätuulen laaksoon vain lähteäkseen heti paluumatkalle kohti etelää yhdessä Bruenorin ja Regisin kanssa. Mithralsalejen kuninkuus palaa jälleen Bruenorille hänen esi-isänsä kuoleman seurauksena ja ystävysten on aika palata aitohopean koristamiin kaivoskäytäviin. Örkit ovat liikekannalla kuningas Obouldin johdolla, eivätkä örkit vihaa ketään muuta yhtä paljon kuin kääpiöitä.
Drizzt ystävineen saa huomata joutuneensa keskelle suurimittaista sotaa, jonka tuoksinassa Drizzt ja Guenhwyvar joutuvat eroon tovereistaan. Avuttomina he joutuvat katsomaan kaukaa, miten puolustukseen käytetty velhontorni sortuu ja näyttää vievän mukanaan Drizztin ystävät.
Yksinäinen drow.
"Yksinäinen drow" () julkaistiin vuonna 2003. Uskoen kaikkien ystäviensä kuolleen tornin romahduksessa Drizzt ryhtyy käymään yksinäistä sotaansa örkkejä vastaan. Hän saa kuitenkin liittolaisikseen kaksi hopeahaltiaa, Tarathielin ja Innovindilin, jotka joutuvat myös kärsimään örkkejen hyökkäyksestä.
Lisäksi Drizzt joutuu jälleen pohtimaan periaatteitaan kohdatessaan kaksi drowta, jotka ovat liittoutuneet örkkien kanssa ja käyttävät näitä sätkynukkeinaan.
Kaksi miekkaa.
"Kaksi miekkaa" () julkaistiin vuonna 2004. Tarathielin kuoltua kuningas Obouldin käsissä Drizzt ja Innovindil lyöttäytyvät yhteen taistelussa örkkejä vastaan. Yhteisen matkan aikana Drizzt oppii Innovindilin avulla ymmärtämään, millaista on todella elää haltiana ihmisten ja muiden lyhemmän elämän viettävien olentojen keskuudessa. Drizzt oivaltaa, että lyhyen elämänsä aikana ihminen saattaa elää täydemmin ja kiihkeämmin kuin haltia, mutta ihmisen rinnalla haltia pystyy iloitsemaan samasta elämän kiihkeydestä ja monipuolisuudesta. Tämä oivallus rohkaisee Drizztiä ottamaan suuren askeleen suhteessaan Catti-briehen, jota hän on rakastanut jo monien vuosien ajan.
Pepe &amp; Paradise (albumi)

Pepe &amp; Paradise on suomalaisyhtye Pepe &amp; Paradisen toinen studioalbumi vuodelta 1973. Suurin osa levyn kappaleista on käännöskappaleita, mutta mukana on myös neljä suomalaista sävellystä.
Levyn kappaleesta ”Toiset meistä” nousi suuri hitti ja on muodostunut ikivihreäksi klassikkokappaleeksi. Kappaleen säveltäjä Rauno Lehtinen ja sanoittaja Mikko Haljoki olivat alun perin tehneet kappaleen Laila Kinnuselle, mutta kappale oli jäänyt hyllylle syystä tai toisesta. Paradise-yhtyeen pääasiallinen sovittaja Markku Johansson sovitti kappaleesta bossa nova -henkisen version, joka muotoutuu kosketinsoittaja Heikki ”Pedro” Hietasen flyygelin ja sähköpianon ympärille. Kappaleessa sovittaja Johansson soittaa tyylitellyn soolon flyygelitorvella. Myös yhtyeen saksofonisti Erik Dannholm soittaa tenorisaksofonillaan soolon. Albumin erikoisuuksiin lukeutuu Tasavallan Presidentti -yhtyeen laulaja Frank Robsonin säveltämä ja Hectorin sanoittama pop-kappale ”Unen lävitse”, jossa on paljon vaikutteita progressiivisesta rockmusiikista.
Albumin kansikuvan otti valokuvaaja Hannu Männynoksa. Kansikuvassa yhtye poseeraa keskellä metsää, vaikkakin todellisuudessa kansikuva otettiin Lauttasaaren Vattuniemen eteläkärjessä Helsingissä. Yhtyeen kokoonpano oli myös muuttunut hiljattain, kun kansikuvan ottohetkellä levylläkin soittanut puhallinsoittaja Erkki ”Unde” Lehtola oli eronnut yhtyeestä keskittyäkseen päivätöihinsä Yleisradiolla. Lehtolan tilalle tuli puhallinsoittaja Pertti ”Kalle” Fält, joka toi laulutaidoillaan lisää lauluvoimaa yhtyeen soundiin.
Äänitykset.
Albumin kappaleet äänitettiin vuosien 1971–73 välisenä aikana. Vuonna 1971 äänitettiin ”Pilvi taivaan peittää”, jonka äänitykset tehtiin 12.5.–16.9. välisenä aikana, sekä ”Unen lävitse” (13.9.). 3. helmikuuta 1972 äänitettiin avausraita ”Elämältä kaiken sain” sekä ”Sotilaat, kansat ja maat” ja saman vuoden elokuussa ”Olen ihminen” (24.8.). Vuonna 1973 äänitettiin kappaleet ”Muukalainen” (27.3.) sekä ”Julie-Anne” ja ”Musta ja valkoinen” (12.4.).
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sanoittanut tai suomenkielisen sanoituksen tehnyt Vexi Salmi, ellei toisin mainita.
Kaikki kappaleet sovittanut Markku Johansson.
B-puoli.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikot.
Lähteet:
Lähde:
Tuotanto.
Lähteet:
USS St. Lo (CVE-63)

USS St. Lo (runkonumerot ACV-63, CVE-63) oli Yhdysvaltain laivaston Casablanca-luokan saattuetukialus. Alun perin alus oli pieni 12 000 tonnin rahtilaiva, joka muunnettiin lentotukialukseksi lisäämällä lentokansi ja kevyt ilmatorjunta-aseistus. Ilmatorjuntatykkien lisäksi aluksessa oli yksi 127 mm tykki. Aluksella lentokoneita oli kolmisenkymmentä, valtaosin Grumman TBF Avenger -torpedopommittajia.
Valmistus.
Alus tilattiin Vancouverista Washingtonista Kaiser Shilbuilding Companyltä, missä köli laskettiin 23. tammikuuta 1943 nimellä "USS Chapin Bay". Alus laskettiin vesille 17. elokuuta nimellä "USS Midway" kumminaan Santa Anan laivaston lentotukikohdan komentajan Howard N. Coulterin puoliso Cauchois Coulter ja liitettiin laivastoon 23. lokakuuta Astorian laivastotukikohdassa Oregonissa ensimmäisenä päällikkönään Francis Joseph McKenna. Aluksen nimi piti vapauttaa valmisteilla olevalle lentotukialukselle CVB-41 ja aluksen nimeksi vaihdettiin 10. lokakuuta 1944 "USS St. Loksi".
Palvelus.
"St. Lo" osallistui Yhdysvaltain 7. laivastossa Leytenlahden taisteluun lokakuussa 1944. Samarin saaren taistelussa 25. lokakuuta aluksen lentokanteen osui japanilainen kamikaze-kone. Alus syttyi palamaan ja paloi räjähdellen alle tunnin, kunnes se upposi. Kyseessä oli japanilaisten ensimmäinen kamikaze-hyökkäys.
Pepe &amp; Paradise 2

Pepe &amp; Paradise 2 on suomalaisyhtye Pepe &amp; Paradise -yhtyeen kolmas ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi vuodelta 1975. 
Albumi sisältää yhden yhtyeen tunnetuimmista kappaleista ”Aamu”, joka tehtiin Syksyn sävel -laulukilpailua varten. Vaikka sävellys on merkitty Willbergin ja puhallinsoittaja Markku Johanssonin nimiin, kosketinsoittaja Heikki ”Pedro” Hietanen on auttanut Willbergiä sävellyksen synnyssä. Willberg sai kirjoitettua melodian seuraavaan pisteeseen saakka: ”Kun silmäni mä auki saan ja sinut siinä nään, mä ihan lähelläin / Niin lämpimänä...”. Willberg ei kyennyt jatkamaan säveltämistä eteenpäin, mutta käytyään kosketinsoittaja Hietasen luona Pedro soitti Willbergille E-duurin pianolla ja täten klassinen iskelmämelodia syntyi. Willberg on sanonut myöhemmin, että hänelle ei olisi tullut mieleenkään laittaa E-duuria melodiaan ilman Hietasen ehdotusta.
Yhtyeen laulusolisti Pepe Willberg on sanonut, että levy on kokonaisuutena ”vasemmalla kädellä tehty keräilyerä”. Willberg osallistui levyn kappaleella ”Taivas itkee” Syksyn sävel -laulukilpailuun sijoittuen seitsemänneksi.
Työstö.
Levyn kappaleet äänitettiin vuosien 1973 ja 1975 välisenä aikana. Vuonna 1973 äänitettiin kappaleet ”Aamu” (6.9.) ja ”Ilta (8.10.). Vuonna 1974 äänitettiin ”Sinä ja minä” ja ”Hyväile minua hiljaa” (27.2.), ”Taivas itkee” (3.9.) sekä ”Ei se käy” (30.9.) ja vuonna 1975 ”Kapteeni Koukku” (26.3.) ja ”Monta ilkeää sanaa” (12.5.).
Kappaleet.
Lähteet:
Tekijät.
Muusikot.
LP-levyn takakannen mukaan Kicke Bergholm soittaa bassoa kappaleessa ”Hyväile minua hiljaa” (8), mutta vuoden 2022 CD-julkaisun mukaan Bergholm ei soita albumilla. 
Lähteet:
Lähteet:
Lähde:
Tuotanto.
Lähteet:
Rebecca Julia Brown

Rebecca Julia Brown (s. 18. elokuuta 1992 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja muusikko. Hän aloitti kitaransoiton jo 4-vuotiaana. Hän näytteli Katie-nimistä henkilöä elokuvassa School of Rock, johon hänen piti opetella soittamaan selloa ja bassokitaraa päästäkseen elokuvaan.
Lily Cole

 
Lily Luahana Cole (s. 27. joulukuuta 1987 Torquay, Devon) on brittiläinen huippumalli ja näyttelijä.
Colen mallinura alkoi 14-vuotiaana Benjamin Hartin huomattua hänet kadulla Lontoon Sohossa. Hän on esiintynyt useissa tunnetuissa julkaisuissa, kuten "Voguen" ja "V:n" kansikuvissa. Vuonna 2008 hän kiinnitti julkista huomiota esiintymällä alasti Ranskan "Playboy"-lehden kuvasarjassa. Lisäksi Cole on esiintynyt useiden yritysten, kuten Longchampin, Anna Suin, Rimmelin ja Cacharelin mainoksissa. Hän on työskennellyt muun muassa Alexander McQueenin, Chanelin, Louis Vuittonin, Jean Paul Gaultierin ja Moschinon mallina.
Cole on näytellyt muutamassa elokuvassa alkaen sivuroolista "Tyttökoulu St. Trinian’sissa" vuodelta 2007. Hänen ensimmäinen pääroolinsa oli Valentina vuoden 2009 elokuvassa "The Imaginarium of Doctor Parnassus". Vuonna 2011 Colella oli toinen naispääosa kauhuelokuvassa "The Moth Diaries".
Cole on opiskellut taidehistoriaa Cambridgen yliopistossa.
STX Corporation

STX Corporation on eteläkorealainen holdingyhtiö, jonka alaisuudessa varsinaista liiketoimintaa harjoittavat tytäryhtiöt. STX-konserniin kuuluvat mm. STX Engine (dieselmoottorit), STX Offshore &amp; Shipbuilding (laivanrakennus), STX Pan Ocean (hakurahtilaivoja), STX Heavy Industries (raskas teollisuus), STX Energy (energia) ja STX Construction (rakennusala). Pääkonttori sijaitsee Koreassa Etelä-Gyeongsangin maakunnassa. 
Yhtiön tekee mielenkiintoiseksi Suomen kannalta yhtiön lähes 90 prosentin omistusosuus norjalaisesta pörssiyhtiöstä Aker Yards ASA:sta, joka puolestaan omistaa Suomen Aker Yards Oy:n.
Huhtikuussa 2013 STX Offshore &amp; Shipbuilding hakeutui velkajärjestelyyn.
Dick Harrison

Dick Harrison (s. 10. huhtikuuta 1966 Huddinge) on ruotsalainen tutkija ja kirjailija. Hän on ollut historian professorina Lundin yliopistossa vuodesta 2003. 
Harrison on Peter Englundin ohella Ruotsin tunnetuimpia populäärihistorioitsijoita joilla on akateeminen tausta. Harrisonin erikoisala on keskiaika. Harrison kirjoittaa kirjojen lisäksi säännöllisesti "Populär Historia" -lehteen.
Harrison on voittanut TV-ohjelman "På spåret" Ellinor Perssonin kanssa vuonna 2004.
Kesäkuussa 2004 Statens ansvarsnämnd antoi Harrisonille varoituksen virkavirheestä jääviyden johdosta.
70’s Radio Hits

70's Radio Hits on suomalaisen iskelmäyhtye Pepe &amp; Paradisen kokoelma-albumi vuodelta 2000. Kokoelma sisältää Pepen &amp; Paradisen Yleisradiolle 1970-luvun alussa tekemiä äänitteitä. Mukana on myös uusi kappale, "Sana Sana Saa" (afrikkalainen kansanlaulu), josta on levyllä kaksi eri versiota. Kokoelman kappaleista ainoastaan "My Child" on aiemmin levytetty, ja se löytyy Paradisen ensimmäiseltä singleltä. "Sympathy" on levytetty instrumentaaliversiona Markku Johanssonin soololevylle "Sympatiaa" vuonna 1970.
Kappaleiden 2–12 äänittäjä on tuntematon.
Jari-Pekka Laaksonen

Jaripekka ”Jippo” Laaksonen (25. elokuuta 1962 – 30. lokakuuta 2020) oli suomalainen muusikko. Hän soitti rumpuja useissa yhtyeissä, joista tunnetuimpia ovat muun muassa MAC ja S.E.X.. Hän osallistui myös yhtyeiden kappaleiden sovitustyöhön. Myös hänen veljensä Pepe Laaksonen oli muusikko.
Fredrik V (Pfalz)

Fredrik V ( V) ; (26. elokuuta 1596 Neumarkt in der Oberpfalz – 29. marraskuuta 1632 Mainz) oli vuosina 1610–1623 Pfalzin vaaliruhtinas ja vuosina 1619–1620 Böömin kuningas nimellä Fredrik I. 
Koska Fredrikin kuninkuus kesti vain yhden vuoden (4. marraskuuta 1619 – 8. marraskuuta 1620), hän sai lisänimen talvikuningas.
Suku.
Fredrik syntyi Deinschwangin metsästyslinnassa. Hän oli isänsä Fredrik IV:n seuraaja Pfalzin vaaliruhtinaana vuodesta 1610. Isältään hän peri myös johtoaseman evankelisessa unionissa.
Kuningas.
Kolmikymmenvuotinen sota alkoi Böömin protestanttien kapinalla keisari Ferdinand II:ta vastaan. Syrjäytettyään Ferdinandin he tarjosivat Fredrikille Böömin kuninkaan kruunua vuonna 1619. Näin he tavoittelivat evankelisen unionin tukea kapinassaan keisaria vastaan. Fredrik otti kruunun vastaan luottaen saavansa tukea apeltaan Englannin kuningas Jaakko I:ltä ja evankeliselta unionilta. Jaakko kuitenkin vetäytyi tulevasta konfliktista, kuten teki evankelinen unionikin. Fredrik jäi yksin suurta keisaria vastaan.
Ferdinand löi Böömin protestantit Valkeavuoren taistelussa 8. marraskuuta 1620, ja kapina käytännöllisesti katsoen päättyi. Seuraavaksi keisarilliset armeijat tunkeutuivat Pfalziin, ja Fredrik joutui vuonna 1622 pakenemaan Hollantiin. Hän vietti elämänsä loppuvuodet maanpaossa. Keisari antoi vuonna 1623 Pfalzin ja vaaliruhtinaan tittelin Baijerin herttualle Maksimilian I:lle. Vaaliruhtinaan arvo ja Pfalz palautettiin Fredrikin pojalle Kaarle I Ludvigille vuonna 1648 Westfalenin rauhassa.
Mieskone

Mieskone on suomalainen rockyhtye, jonka laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä toimii Juha Mieskonen. Se tunnetaan parhaiten 1990-luvun alkupuolen hiteistään ”Omenapuu” ja ”Roosa ja kahdeksan muuta”. 
Mieskoneen alkuperäiset jäsenet olivat Juha Mieskonen (laulu ja basso), Ekku Apo (kitara ja laulu), Ari Ilaskivi (rummut), Jarmo Lehtelä (kitara). Myöhemmin mukaan tulivat Maku Siirtola (koskettimet), Ilaskiven tilalle tullut Tomppa Frisk sekä Harri Moilanen (kitara) ja Peki Uurtimo (basso). Kesken toisen albumin tekoa Moilasen tilalle vaihtui Henny Björklöf. Kolmannella albumilla soittivat Marko Karhu (kitara) ja Ile Tirkkonen (rummut).
Historiaa.
Bablersissä ja Baysixissä aiemmin soittanut Juha Mieskonen ja Ekku Apo esittivät 1980-luvun lopulla perustamassaan Cortego’s-yhtyeessä englanniksi omia ja lainattuja kappaleita ja esiintyivät muun muassa Tavastia-klubilla. Pöytälaatikkoon kertyi kuitenkin myös suomenkielisiä lauluja, joiden ympärille perustettiin uusi yhtye Mieskone. Yhtye harjoitteli Helsingin Kasarmikadulla ravintola Cantina Westin viereisessä kellarissa, ja ravintolan baarimikkona työskennellyt Maku Siirtola liittyi pian yhtyeen kosketinsoittajaksi. Kun rumpali Ari Ilaskivi lähti Britanniaan opiskelemaan, hänen tilalleen tuli jo Cortego’sissa soittanut Tomppa Frisk.
Pian Mieskoneelle tarjosivat levytyssopimusta sekä Ilkka Vainion Audiovox että monikansallinen Polygram, jolle yhtye sitten tekikin kaksi albumia, ”Voisitko viheltää" (1993) ja ”Roosa ja kymmenen muuta" (1995). Kolmas albumi "Kaislavene" (1999) tehtiin Texicalli Records -merkille.
Mieskoneen kolmas single, viheltelyyn kehottava ”Omenapuu” sai paljon soittokertoja etenkin Yleisradion kanavilla, ja esikoisalbumin raidat alkoivat soida myös kaupallisilla kanavilla. Ilkka Mattila arveli "Helsingin Sanomissa" Mieskoneen alkuaikojen suosion johtuneen lauluista, jotka käsittelivät monille tuttuja kipeitä asioita hauskalla ja kepeällä tavalla: ”Yhtye laulaa mieluummin kaikille yhteisistä elämän ilmiöistä kuin matkustavan keikkaraakin romanttisesta sekavuudesta.” Haastattelussa Juha Mieskone kertoi aina luulleensa kappaleitaan kovin melankolisiksi.
Yhtye osallistui Syksyn Sävel -kilpailuun vuonna 1993 kappaleella ”Sininen mekko”.
Sven Lindahl

Sven Gustaf Lindahl (25. kesäkuuta 1937 Tukholma – 2. heinäkuuta 2025 Nykvarn) oli ruotsalainen toimittaja, uutisankkuri, säveltäjä ja sanoittaja. Hän sävelsi kappaleen ”Mälarö kyrka”, jonka levytti ensimmäisenä Lenne Broberg ja myöhemmin Eero Raittinen suomeksi nimellä ”Vanha holvikirkko”. Vuosina 1963 ja 1966 hän juonsi Melodifestivalenin.
Lindahl kuoli nopeasti edenneeseen sairauteen 88-vuotiaana heinäkuussa 2025.
Adam Foote

Adam Foote (s. 10. heinäkuuta 1971 Toronto, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja, joka pelasi NHL:ssä yli tuhat ottelua ja voitti kahdesti Stanley Cupin.
Foote aloitti junioriuransa OMHA-sarjassa, jossa hän voitti useita kertoja sarjan mestaruuden. Hän siirtyi 18-vuotiaana Sault Ste. Marie Greyhoundsiin OHL:ään, ja heti tulokaskauden jälkeen Quebec Nordiques varasi hänet numerolla 22 . Foote pelasi vielä kuitenkin kolme kautta OHL:ssä, ennen kuin siirtyi Nordiquesiin.
Lojaalisti Foote pelasi joukkueessa jopa sen siirryttyä Coloradoon. Avalanchen paidassa hän voitti kahdesti Stanley Cupin, mutta kauden 2003–2004 jälkeen hän ei saanut enää uutta sopimusta. Foote ei pelannut missään aikana, ja sen jälkeen hän siirtyi vapaana pelaajana Columbus Blue Jacketsiin, jossa hänet nimitettiin kapteeniksi. Foote siirtyi takaisin Coloradoon siirtoikkunan sulkeutuessa 26. helmikuuta 2008 varausvuoroa vuoden 2008 tai 2009 varaustilaisuudessa vastaan. Vuonna 2009 Foote valittiin Coloradon kapteeniksi Joe Sakicin lopetettua uransa. Foote lopetti pelaajauransa kauden 2010–2011 jälkeen.
Foote pelasi useita vuosia myös Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa.
Colorado Avalanche on jäädyttänyt Footen pelinumeron 52. Peliuransa jälkeen Foote toimi Colorado Avalanchen valmennustiimissä kevääseen 2017 asti. Toukokuussa 2025 Vancouver Canucks palkkasi hänet päävalmentajakseen. Ennen tätä Foote oli toiminut kolmen kauden ajan joukkueen apuvalmentajana. 
Footen pojista 1998 syntynyt Callan pelaa WHL:ssa ja varattiin 2017 draftissa ensimmäisen kierroksen 14. vuorolla Tampa Bay Lightningiin ja kaksi vuotta nuorempi poika Nolan pelaa myös WHL-joukkue Kelowna Rocketsissa ja on varauskelpoinen vuoden 2019 draftissa.
Tietoturvajohtaja

Tietoturvajohtaja (), on keskittynyt organisaation tietoturvaprosessien johtamiseen. Tietoturvajohtajien rooli yrityksissä on lainsäädännöllisistä syistä kasvamassa. Yksityisyydensuojan vahvistuminen Euroopassa sekä tiedottamis- ja seurantavelvoitteiden vahvistuminen Yhdysvalloissa pakottaa yritysjohdon ottamaan vakavasti tietoturva-asiat.
Tehtävät.
Tietoturvajohtajan tehtävät ja roolit eivät ole kovin vakiintuneita ja ne vaihtelevat kunkin yrityksen tarpeiden mukaan. Yleensä ne sisältävät seuraavia tehtäviä:
Yleisesti ottaen tietoturvajohtajan vastuulla on luoda tietoturvallisuuspolitiikka, hyväksyttää se sekä varmistaa sen täytäntöön pano. Toinen puoli tehtävää on valvoa (auditoida) tietoturvallisuusasioita. 
Tietoturvajohtajat raportoivat tyypillisesti toimitusjohtajalle tai jollekin muulle johtoryhmän jäsenelle, kuten tietohallintojohtajalle (CIO), tai liiketoimintajohdolle . Raportointikohde riippuu pitkälti siitä miten riippuvainen yrityksen toiminta on tietoturvallisuudesta. Erityisesti rahoitus-, vakuutus- ja terveydenhoidon aloilla on syytä raportoida mahdollisimman ylös lainsäädännöllisistä syistä.
Tietoturvajohtajan tuleekin jatkuvasti kyseenalaistaa olemassa olevat tietoturvakäytännöt ja -vaatimukset ja tehdä tarvittavat muutokset organisaation tietoturvapolitiikkaan.
Karhulan kartonkitehdas

Karhulan kartonkitehdas (Korkeakosken kartonkitehdas) on pienehkö Sonoco-yhtiöön kuuluva kartonkitehdas Kotkan Korkeakoskella, noin 3 km:n päässä Karhulasta. Tehtaan perusti Karhula Ångsågs Ab. joka rakensi höyrysahan. William Ruth osti tehtaat vuonna 1881 ja vuonna 1890 hän rakensi toisenkin sahan alemmaksi joen suuhun. Kemiallinen metsäteollisuus käynnistyi vuonna 1887, kun tehtaaseen rakennettiin puuhiomo ja vuonna 1891 käynnistyi kartonkitehdas. Yritys on toiminut sittemmin Karhula Osakeyhtiö- Ahlström-, Alcore- ja Sonoco-Alcore-nimillä.
Kartonkitehdas tuottaa hylsykartonkia keskimäärin 71 000 t/a kapasiteetin ollessa 90 000 t/a. Raaka-aineena käytetään keräyskuitua. Tehdas tunnetaan myös nimellä Korkeakosken kartonkitehdas.
Karhulassa raskaita hylsyjä tuotetaan vuonna 2007 kahdella tuotantolinjalla, joilla työskentelee 17 työntekijää. Toinen linjoista on lajissaan maailman suurin. Kevyitä hylsyjä tuotetaan neljällä linjalla 16 työntekijän voimin. Vuonna 2007 sata vuotta täyttänyt kartonkikone on useaan kertaan modernisoituna ja uusittuna Sonocon automatisoiduin kartonkikone.
Tehtaan kartonkikoneet.
Lisäksi tehtaalle hankittiin vuonna 1950 uusi Jagenberg-pituusleikkuri, jonka leveys oli 2800 mm.Vuonna 1956 hankittiin Strecker-arkkileikkuri. Vuonna 1988 ostettiin Jagenberg-arkkileikkuri käytettynä USA:sta. Acelli toimitti uuden pituusleikkurin vuonna 2004.
Voimalaitos.
Tehtaan tarvitsema lämpöenergia tuotettiin vuoteen 2008 saakka Warko-kattilalaitoksella, jossa oli 25 MW:n maakaasukattila. Nykyisin tehdas saa käyttöenergiansa Kotkan Energia Oy:n hyötyvoimalaitoksesta, joka polttaa syntypaikkalajiteltua jätettä.
Tehtaan rautatie.
Tehtaalla on ollut myös oma rautatie, joka on ollut yhteydessä yksityiseen Karhulan–Sunilan rautatiehen. Rataosuus on purettu. Tehtaalla on ollut myös omaa vetokalustoa, jotka on myyty.
Richard Layard

Peter Richard Grenville Layard (s. 15. maaliskuuta 1934) on brittiläinen ekonomisti ja LSE:n taloustieteen emeritusprofessori.
Eräs Layardin teesejä on, että progressiivinen tuloverotus saattaa olla eräänlaista yhteiskunnallista haittaverotusta, koska se vähentää rikkauden mukanaan tuomia ulkoishaittoja. Suomessa hänen ajatuksiaan on lainannut muun muassa Osmo Soininvaara.
Vuodesta 2000 Layard on istunut Labourin elinikäisenä päärinä parlamentin ylähuoneessa nimellä paroni Layard.
Lempäälän rautatieasema

Lempäälän rautatieasema () on Suomen rataverkon liikennepaikka Lempäälässä rataosalla . Asemalla pysähtyvät Tampereen seudun lähiliikenteen -junat, pääkaupunkiseudun lähiliikenteen Tampereelle jatkavat -junat sekä osa Helsingin ja Tampereen välisistä kaukojunavuoroista. Laitureilla on matkustajien suojaksi tarkoitetut sadekatokset ja liikenneinformaationäytöt. Helsinkiin liikennöidään raiteelta 1 ja Tampereelle raiteelta 3. Aseman ohittavat junat käyttävät raidetta 2.
Lempäälän rautatieasema oli yksi Hämeenlinnan ja Tampereen välisen rataosan IV luokan rautatieasemista samanaikaisesti sen kanssa 22. kesäkuuta 1876 käyttöön otettujen Parolan, Kuurilan ja Viialan asemien ohella. Näistä Lempäälä on ainoa, jossa alkuperäinen asemarakennus on säilynyt nykypäiviin saakka. Lempäälästä oli muodostunut liikenteen solmukohta jo ennen rautatien tuloa, kun Lempäälän kanava oli valmistunut vuonna 1874. Ennen Toijala–Valkeakoski-radan rakentamista ainoa maayhteys pääradan varresta Valkeakoskelle kulki Lempäälän kautta. Lempäälän aseman alkuperäisenä nimenä oli vuoteen 1897 saakka Lempoinen ().
Lempäälän vanha vuonna 1876 valmistunut asemarakennus on säilynyt, mutta se ei ole enää alkuperäisessä käytössä. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Knut Nylander ja sitä laajennettiin Bruno Granholmin piirustusten mukaan vuosina 1908 ja 1922. Nykyisin Lempäälän kunnan omistamalla vanhalla asemalla toimii Lempäälän käsityökeskus ja Ratapuoti. Vastapäätä vanhaa asemaa radan toisella puolella sijaitsi aikanaan myös puinen tavaramakasiinirakennus, joka purettiin 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tavaraliikenne Lempäälän asemalla lopetettiin vuonna 1993.
Lempäälän uudessa, vuonna 1980 valmistuneessa rautatieasema/virastotalossa, jossa toimii poliisiasema, kirjasto ja työvoimatoimisto, toimi VR:n lipunmyynti 1990-luvun loppupuolelle. Rakennuksen omistaa kiinteistöyhtiö, ja Lempäälän rautatieasema on Suomen ainoa, jossa rautatien asetinlaite on sijoitettu yksityisen omistamaan rakennukseen.
Museovirasto on luokitellut Lempäälän rautatieaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vaarallisella alueella

Vaarallisella alueella ("On Deadly Ground") on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Steven Seagal ja hän näyttelee itse myös pääosaa.
Juonesta.
Elokuva kertoo Alaskassa asustelevasta Forrest Taftista, joka joutuu sammuttamaan erään Aegis Oilin öljylähteistä, sillä se on ilmiliekeissä. Sammutuksen jälkeen hän menee baariin, jossa hänen täytyy antaa pieni opetus eräälle intiaaneja häiritsevälle miehelle. Silloin Taft kuulee pomonsa Jenningsin kavalista aikeista ja siitä, että tämä sortaa julmasti intiaaneja. Tästä tulistuneena hän julistaa sodan öljyjohtajia vastaan.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä näkee elokuvan ongelmina rytmittömyyden, vähäisen toiminnan ja lopun paatoksellisen ekosaarnan. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" moittii elokuvan kankean saarnaavaa dialogia ja koko käsikirjoitusta. "Vaarallisella alueella" saa siltä huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”Woof!”.
Brenden Morrow

Brenden Morrow (s. 16. tammikuuta 1979 Carlyle, Saskatchewan) on kanadalainen ammattiuransa lopettanut jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä. Morrow pelasi 991 ottelua NHL-liigassa vuosina 1999–2015.
Ura.
Morrow pelasi juniorina WHL-joukkue Portland Winter Hawksissa. Hän pelasi joukkueessa neljä kautta, ja toisen kauden jälkeen hänet varattiin . Dallas Stars varasi Morrow'n ensimmäisellä kierroksella numerolla 25. 
Jo ensimmäisellä NHL-kaudellaan Morrow sai peliaikaa Starsin kokoonpanossa, ja pääsi pelaamaan pudotuspeleissäkin. Seuraavaan kauteen menneessä hän olikin jo vakuuttanut paikkansa joukkueessa. Pikkuhiljaa Morrow'n arvostus kasvoi, ja hänestä tehtiin Starsin kapteeni 29. syyskuuta 2006 samalla kun hän solmi 2013 asti kestävän jatkosopimuksen. 
Morrow edusti Starsia maaliskuuhun 2013 asti, jolloin hän siirtyi kesken kauden tehdyssä pelaajakaupassa Pittsburgh Penguinsiin. Penguins sai lisäksi kolmannen kierroksen varausvuoron vuonna ja Stars puolustaja Joe Morrow’n sekä viidennen kierroksen varausvuoron vuonna 2013. Syyskuussa 2013 hän teki vapaana pelaajana yksivuotisen sopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Kaudeksi Morrow siirtyi Tampa Bay Lightningiin vuoden sopimuksella. Lightning pääsi Stanley Cup -finaaleihin, joissa se hävisi Chicago Blackhawksille.
Morrow ei tehnyt yhdenkään joukkueen kanssa sopimusta kaudella . Hän olisi halunnut saavuttaa tuhannen ottelun rajapyykin, ja odotti mikäli jokin Stanley Cupia tavoitteleva joukkue olisi ottanut hänet vahvistukseksi loppukaudeksi. Näin ei kuitenkaan käynyt, joten maaliskuussa 2016 Morrow ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Morrow on pelannut Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa useissa arvokilpailuissa. Hän on ollut voittamassa jääkiekon maailmanmestaruutta vuonna 2004, MM-hopeaa vuonna 2005, jääkiekon maailmancupia vuonna 2004 sekä olympiakultaa vuonna 2010. 
Morrow'n appiukko on Guy Carbonneau, joka pelasi Starsissa Morrow'n tulokaskaudella.
María Badía

María Badía i Cutchet (s. 13. toukokuuta 1947) on espanjalainen, tarkemmin katalonialainen, poliitikko Espanjan sosialistisessa työväenpuolueessa. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen osana sen sosiaalidemokraattista ryhmää vuosina 2004–2014. 
Badía valmistui Barcelonan autonomisesta yliopistosta ja työskenteli englanninopettajana Sabadellissa.
Toni Flink

Toni Flink (s. 1970) on salolainen urheilutoimittaja, jonka erikoislajeina ovat lentopallo sekä koripallo. Flink toimii yrittäjänä, vapaana toimittajana ja työskentelee mm. Suomen Lentopalloliitolle, selostaa ja tuottaa lentopalloa sekä koripalloa eri kanaville.
Flink on työskennellyt aiemmin pitkään sanomalehti "Itä-Savossa" (1995–2009), Urheilukanavalla (2002–2009) sekä Nelonen Sport Prolla (2010). Urhotv:lle Flink selosti lentopalloa, koripalloa sekä beach volleyta. Nykyisin Flink selostaa lentopalloa Ruutu-suoratoistopalveluun sekä toimii koripallon makasiiniohjelman "Korismaanantain" juontajana (2019–) sekä sisällöntuottajana Elisa Viihteellä.
Flink on valittu vuoden lentopallotoimittajaksi 2001–2002 ja Hotsport.info on palkittu vuoden lentopalloilmiönä 2003–2004. Suomen Urheilutoimittajien Liitto palkitsi Flinkin vuoden tiedottajana 2014. Flink toimi myös pitkään verkkosivusto Hotsport.infon päätoimittajana.
Suomen lentopallomaajoukkueen tiedottajana hän on toiminut vuodesta 2005 lähtien. 
Flink on toiminut myös lukuisissa eri lajien kuulutustehtävissä, kuten suunnistuksen Jukolan viestin pääkuuluttajana neljästi 2003, 2005, 2006 ja 2007.
Iisakki Nikkola

Iisakki Elias Nikkola (sukunimi aikaisemmin Latva-Nikkola, 11. toukokuuta 1887 Kurikka – 20. tammikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja herastuomari, joka oli IKL:n ja myöhemmin kokoomuksen kansanedustajana.
Nikkolan vanhemmat olivat talollinen Juho Latva-Nikkola ja Hedviiki Sofia Piirto. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten vuodesta 1910 alkaen maanviljelijänä Ilmajoella. Nikkola hoiti lautamiehen tehtäviä 1918–1954 ja sai herastuomarin arvon 1938.
Nikkola oli IKL:n kansanedustajana 1933–1945 sekä kokoomuksen kansanedustajana 1951–1952 edustaen Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän sai sairauden takia vapautuksen edustajan tehtävistään kesken kauden 19. syyskuuta 1952. Nikkola oli myös presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931 ja 1950 presidentinvaaleissa ja hän kuului jäsenenä Ilmajoen kunnanvaltuustoon.
Nikkola oli naimisissa vuodesta 1909 Saima Susanna Lauroselan kanssa.
Enrique Barón Crespo

Enrique Barón Crespo (s. 27. maaliskuuta 1944 Madrid) on espanjalainen Sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja lakimies.
Crespo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Madridin Complutense-yliopistosta vuonna 1965. Hän on istui Euroopan parlamentissa yhtämittaisesti vuodeasta 1986 vuoteen 2009. Sitä ennen hän oli Espanjan parlamentin jäsen. Crespo toimi vuosina 1982–1985 maansa liikenne-, matkailu- ja tietoliikenneministerinä. Hän oli vuosina 1989–1992 Euroopan parlamentin puhemies.
Gerard Batten

Gerard Batten (s. 27. maaliskuuta 1954) on brittiläinen poliitikko, joka kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan itsenäisyyspuolueeseen (UKIP).
Hänet valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin, jonka jäsenenä hän kuului Itsenäisyys/demokratia -ryhmään ja vuodesta 2014 Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa -ryhmään. Battenista tuli 2018 UKIPin puheenjohtaja. Hänen kaudellaan puolue menetti vuoden 2019 europarlamenttivaaleissa kaikki 24 paikkaansa. Batten erosi pian tämän jälkeen puolueen johdosta.
Lontoossa syntynyt Batten oli vuosikymmeniä töissä BT Groupissa (British Telecom).
Alessandro Battilocchio

Alessandro Battilocchio (s. 3. toukokuuta 1977) on italialainen Uuden sosialistipuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 2004–2009 Euroopan parlamentin jäsenenä Euroopan parlamentin sosialidemokraattisessa ryhmässä. 
Battilocchio suoritti lakitieteen loppututkinnon Roomassa vuonna 2003. Hänet valittiin Tolfan pormestariksi alun perin vuonna 2001, sitten toiselle kaudelle toukokuussa 2006.
Australian Grand Prix 2004

Australian Grand Prix 2004 (virallisesti LXIX Foster's Australian Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2004 1. osakilpailu, joka ajettiin 7. maaliskuuta Albert Parkin radalla Australiassa. Kilpailun voitti Saksan Michael Schumacher.
Lokakuussa 2003 Suomen ensimmäiseksi Foster's Grid Girliksi valittu Anna-Maija Järventaus, pääsi edustamaan suomea Australian osakilpailussa.
Veikko Wainio

Jalo Veikko (J. V.) Wainio (26. kesäkuuta 1894 Prunkkala – 5. huhtikuuta 1972 Oulu) oli suomalainen lehtori ja kouluneuvos, joka toimi pitkään IKL:n kansanedustajana. Hän oli myös kirjailija ja käytti nimimerkkiä Yrjö Salmela.
Wainion vanhemmat olivat kauppias Frans Wainio ja Charlotta Wilhelmina Eklund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1924. Wainio toimi Isonkyrön keskikoulun johtajana 1924–1925, Helsingissä Suomalaisen normaalilyseon vt. historian opettajana sekä Kallion yhteiskoulun opettajana 1926–1927 sekä Oulun yhteislyseon historian ja yhteiskuntaopin vanhempana lehtorina 1927–1936. 
Hänen uransa jatkui Turun toisen suomalaisen lyseon lehtorina 1936–1947, Tampereen klassillisen lyseon lehtorina 1947–1953 ja Oulun lyseon vararehtorina ja lehtorina 1953–1954. Viimeksi Wainio oli Oulun opettajakorkeakoulun lehtorina 1953–1962 ja Oulun yliopiston opettajien valmistuslaitoksen lehtorina 1962–1963. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1961.
Wainio oli IKL:n kansanedustajana 1933–1939 (Oulun läänin eteläinen vaalipiiri) ja 1939–1945 (Oulun läänin vaalipiiri). 
Wainio oli naimisissa vuodesta 1941 Selma Maria Inkalan kanssa.
Tuileries’n palatsi

Tuileries’n palatsi () oli Pariisin keskustassa sijainnut palatsi, joka kuului samaan pihapiiriin Louvren palatsin kanssa. Tuileries’n rakentaminen aloitettiin vuonna 1564, samaan aikaan kuin puutarha, joka tunnetaan nimellä Tuileries’n puisto, "les Jardins des Tuileries". Palatsia laajennettiin useaan otteeseen kunnes se sulki Louvren pihapiirissä olleen aukon. Tuileries’n palatsi tuhoutui vallankumouksellisen Pariisin kommuunin kannattajien sytyttämässä tuhopoltossa vuonna 1871. 
Historia.
Palatsin rakentaminen alkoi Katariina de’ Medicin aloitteesta vuonna 1564 paikalle, jossa oli aikaisemmin valmistettu ja poltettu tiiliä. Tästä palatsi ja sen yhteyteen rakennettu puisto saivat nimensä, joka tarkoittaa ”tiilitehtaat”. Rakentamista jatkettiin seuraavina vuosisatoina kunnes julkisivun pituus saavutti 266 metrin pituuden. 
Tuileries’n palatsi palveli 1500–1800-luvuilla ajoittain kuninkaallisena asuntona. Sen asukkaita olivat Henrik IV ja Ludvig XIV, joka asui siellä ennen kuin siirsi hovinsa rakennuttamaansa uuteen Versailles’n palatsiin Pariisin ulkopuolelle. Aurinkokuninkaan lähdettyä osa tiloista toimi hovin teatterina, kunnes Ludvig XVI joutui perheineen Ranskan vallankumouksen aikana palaamaan Pariisiin ja asumaan palatsissa vartioituna. Kansanjoukkojen suorittama Tuileries’n palatsin valtaus 10. elokuuta 1792 oli eräs vallankumouksen käännekohdista ja johti monarkian lakkauttamiseen reilua kuukautta myöhemmin.
Kansalliskonventti asettui palatsiin 10. toukokuuta 1793 ja palatsi sai uuden nimen, kansallispalatsi, "le palais national". Palatsia käytettiin kokoustiloina. 
Kuningaskunnan palauttamisen jälkeen Tuileries oli taas kuninkaallinen asunto Ludvig XVIII:n aikana ja se palveli keisarikuntaa vielä Napoleon III:nkin asuntona, kunnes Pariisin kommuuni teki uutena omistajana siitä kaikille avoimen teatterin ja konserttisalin. Toukokuussa 1871 palatsi kuitenkin poltettiin tahallisesti. Se paloi kolme päivää, kunnes 27. toukokuuta jäljellä olivat vain mustuneet rauniot.
Oltuaan kaksitoista vuotta paikoillaan rauniot purettiin vuonna 1882 ja tilalle rakennettiin siihen kuuluneen puiston laajennus, joka noudattaa André Le Nôtren suunnittelemaa kaavaa vuodelta 1664.
Uudelleenrakentamissuunnitelmat.
Ranskassa on alettu 2000-luvulla tutkia mahdollisuutta rakentaa palatsi uudelleen yksityisten yritysten rahoituksen turvin. Uudelleenrakentamista tutkinut komissio jätti raporttinsa helmikuussa 2007. Se arvioi kustannusten nousevan 340 miljoonaan euroon.
Marko Matvere

Marko Matvere (s. 4. helmikuuta 1968 Pärnu) on virolainen näyttelijä. Hän on toiminut Tallinnan kaupunginteatterissa siitä lähtien, kun hän valmistui Tallinnan konservatorion teatterikoulusta vuonna 1991. Hän toimi juontajana Annely Peebon kanssa vuonna 2002 järjestetyssä Eurovision laulukilpailussa Tallinnassa.
1992 Toruńissa järjestetyissä elokuvafestivaaleilla Matvere voitti palkinnon nuorten näyttelijöiden kategoriassa, jonka lisäksi hän on voittanut parhaan näyttelijän palkinnon vuosina 1995, 1996, 1998, ja 1999.
Kolmas Nainen (albumi)

Kolmas Nainen on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1986.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Charles W. Fairbanks

Charles Warren Fairbanks (11. toukokuuta 1852 – 4. kesäkuuta 1918) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Theodore Rooseveltin varapresidenttinä.
Fairbanks valittiin republikaanipuolueen edustajana Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1896. Hän istui senaatissa vuoteen 1905, jolloin hänestä tuli varapresidentti. Vuonna 1916 hänet valittiin Charles E. Hughesin varapresidenttiehdokkaaksi. Hughes ja Fairbanks hävisivät demokraattien Woodrow Wilsonille ja Thomas R. Marshallille.
Angelika Beer

Angelika Beer (s. 24. toukokuuta 1957 Kiel) on saksalainen poliitikko. Hän kuului Liittouma 90/Vihreät -puolueeseen, mutta erosi siitä maaliskuussa 2009. Marraskuussa 2009 Beer liittyi Saksan piraattipuolueeseen ja keväällä 2012 hänet valittiin piraattipuolueen listalta Schleswig-Holsteinin osavaltion maapäivien jäseneksi.
Beer istui vuosina 2004–2009 Euroopan parlamentissa Euroopan vihreän puolueen jäsenenä. Hän oli silloisen puolueensa edustajana liittopäivillä vuosina 1987–1990 ja 1994–2002 ja toimi puolueen puheenjohtajana vuosina 2002–2004.
Beer on toiminut lääkärin vastaanottoapulaisena sekä asianajajan ja notaarin avustajana.
Paha minut iski

Paha minut iski on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1987.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Kappaleet "Maanantai" sekä "Raatona maantiellä" sisältyvät vain vuoden 1988 uusintapainokseen.
Bastiaan Belder

Bastiaan ("Bas") Belder (s. 25. lokakuuta 1946) on alankomaalainen poliitikko, joka oli 1999–2019 Euroopan parlamentin jäsenenä.
Belder syntyi Etelä-Hollannissa sijaitsevassa Ridderkerkin kaupungissa. Belder oli ennen poliittisen uransa urkenemista toiminut opettajan ja toimittajan töissä. Belder aloitti Euroopan parlamentissa vuonna 1999 ja hänen viimeinen kautensa päättyi 2019. Hän kuului Reformoituun puolueeseen ja Euroopan parlamentin jäsenenä Vapaa ja demokraattinen Eurooppa -ryhmään.
Ivo Belet

Ivo Maria Robert Belet (s. 7. kesäkuuta 1959, Sint-Truiden) on belgialainen poliitikko, joka oli 2004–2019 Euroopan parlamentin jäsen. Hän edusti Euroopan kansanpuolueeseen kuuluvaa kristillisdemokraattista CD&amp;V-puoluetta ja istui muun muassa europarlamentin ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa.
Koulutukseltaan Belet on kauppatieteiden maisteri (MBA). Hänellä on myös germaanisten kielien filologian tutkinto Leuvenin katolisesta yliopistosta. Ennen poliittisen uransa alkua hän toimi pääasiassa Flanderin yleisradioyhtiö VRT:n palveluksessa journalistina ja uutisankkurina.
Belet toimi vuosina 2006–2020 Hasseltin kunnanvaltuustossa. Hän jätti paikkansa siirtyessään Euroopan komission varapuheenjohtajan Dubravka Šuican varakabinettipäälliköksi.
Irena Belohorská

Irena Belohorská (s. 13. maaliskuuta 1948 Piešťany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka toimi sitoutumattomana Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 2004–2009. Kotimaassaan hän edusti Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liikettä (LS-HZDS). 
Ura.
Belohorská on koulutukseltaan lääkäri ja toimi useissa korkeissa viroissa 1970- ja 1980-luvuilla. Poliitikoksi hän ryhtyi 1990-luvulla Slovakian itsenäistyessä. Vuoden 1992 vaaleissa hänet valittiin Tšekkoslovakian liittokokoukseen, mutta joutui luopumaan paikastaan samettieron lakkautettua instituution. Belohorská toimi Slovakian terveysministerinä 1993–1994.
Itsenäisen Slovakian ensimmäisissä parlamenttivaaleissa vuonna 1994 hänet valittiin kansallisneuvostoon HZDS-puolueen jäsenä. Hän pysyi parlamentissa aina vuoteen 2004 saakka, kun hänet valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2004, missä hän työskenteli yhden vaalikauden ajan.
Isohiirimaki

Isohiirimaki eli hiirimaki ("Microcebus murinus") on pikkumakien heimoon kuuluva kädellinen. Se on muiden hiirimakien ohella yksi maailman pienimmistä kädellisistä. Isohiirimaki elää Madagaskarin länsi-, lounais- ja etelärannikoiden metsissä.
Koko ja ulkonäkö.
Isohiirimaki on ainoastaan 10–14 senttimetriä pitkä, häntä mukaan luettuna noin 20–30-senttimetrinen. Se painaa vuodenajasta riippuen 40–70 grammaa. Selkäpuolen väritys on punaisen vivahteita sisältävä harmaa, vatsapuolelta eläin on valkoinen.
Elintavat.
Isohiirimaki on yöeläin. Se käyttää ravinnokseen hedelmiä, kukkia, mettä, hyönteisiä ja pieniä eläimiä. Isohiirimakit elävät noin 15-vuotiaiksi.
Jean-Luc Bennahmias

Jean-Luc Bennahmias (s. 2. joulukuuta 1954) on ranskalainen poliitikko. Hän oli aiemmin vihreiden jäsen, mutta kuuluu vuodesta 2007 liberaalidemokraattiseen liikkeeseen. Pariisissa syntynyt Bennahmias on Vihreiden entinen puoluesihteeri. Hän työskenteli toimittajana vuosina 1974–1994.
Bennahmias valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi vuonna 2004 ja hän toimi europarlamentissa vuoteen 2014. Vuoteen 2009 hän istui Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmässä ja sen jälkeen Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmässä.
Monika Beňová

Monika Beňová (s. 15. elokuuta 1968) on slovakialainen poliitikko. Hän istuu Euroopan parlamentissa sen sosiaalidemokraattisen ryhmän jäsenenä.
Beňová syntyi Bratislavassa ja toimi vuosina 2000–2004 Slovakian sosiaalidemokraattisen puolueen varapuheenjohtajana.
Alfred Hyytinen (jääkäri)

Alfred Hyytinen (25. helmikuuta 1896 Lappajärvi – 13. kesäkuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat torppari Antti Hyytinen ja Liisa Matintytär. 
Hyytinen, kansakoulun käynyt lappajärveläinen työmies, liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, missä hän haavoittui kranaatin sirpaleesta ja menehtyi siitä aiheutuneeseen verenvuotoon vielä samana päivänä. Hän oli ensimmäinen maailmansodassa kaatunut 27. Jääkäripataljoonan jääkäri ja hänet haudattiin Gallingin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan Missellä. Kunniamerkit: Jääkärimerkki. 
Jääkäri Heikki Jussila kirjoitti tapahtuneesta seuraavaa: "Ensimmäinen kaatunut jääkäri! Klo 2.00 tienoissa osui ryssän kranaatti 1. Komp. linjalle kaataen jääkäri Hyytisen, kotoisin Lappajärveltä. Se oli hänen osansa!"
Gadoliniitti

Gadoliniitti (Y2FeBe2Si2O10) on melko harvinainen, musta tai vihertävä mineraali. Se on saanut nimensä Johan Gadolinin mukaan, joka vuonna 1794 eristi siitä ennestään tuntemattoman alkuaineen, yttriumin, mistä sai alkunsa harvinaisten maametallien löytöhistoria. 
Yttriumin lisäksi gadoliniitti sisältää toistakin melko harvinaista alkuainetta berylliumia. Joskus osa yttriumista saattaa olla korvautunut muillakin harvinaisilla maametalleilla, kuten ceriumilla, lantaanilla tai neodyymilla. Jos mineraalin ceriumpitoisuus on erityisen korkea, siitä käytetään nimitystä "gadoliniitti-(Ce)".
Gadoliniitti muistuttaa kiderakenteeltaan timanttia. Vihreät gadoliniittikiteet saattavat olla läpikuultavia, ja tällöin niiden taitekerroin 1,79. Gadoliniitin kovuus on välillä 6,5–7 ja tiheys noin 4,0–4,7 kg/dm3, siis selvästi suurempi kuin useimpien epämetallisten mineraalien.
Tuiran Miliisi

Tuiran Miliisi on oululainen vuonna 2000 perustettu punk metal -yhtye. Yhtye teki levytyssopimuksen Love Recordsista tutun Atte Blomin kanssa ja julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2007. Yhtyeen keskeinen hahmo, rumpali Allan Seppänen, ei anna haastatteluja ja yhtyeen puhemiehenä on toiminut laulaja-kitaristi Erkki Seppänen. Orkesteri on herättänyt mediaesiintymisellään sekä vihaa että ihastusta tyylistään johtuen. Esimerkiksi MySpace on useaan otteeseen sensuroinut yhtyeen profiilia.
Aiheesta muualla.
Kotisivut
Louis de Sacy

Louis de Sacy (1654 Pariisi – 26. lokakuuta 1727 Pariisi) oli ranskalainen asianajaja ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
De Sacy toimi asianajajana, mutta hän oli vakituinen vieras markiisitar de Lambertin (1647–1733) kirjallisessa salongissa. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 21. helmikuuta 1701 hänen ranskaksi kääntämänsä Plinius nuoremman kuvauksen Vesuviuksen purkautumisesta ja Pompejin tuhosta ansiosta.
Hänen osakseen tuli Charles Perraultin vastaanotto akatemiaan, ja hän vastasi Jacques-Louis de Valonin eli Mimeuren markiisin ja abbé Montagault’n puheisiin. Hän oli yksi niistä neljästä akatemian jäsenestä, jotka halusivat itse haastatella abbé de Saint-Pierreä ennen hänen sulkemistaan akatemian jäsenyydestä.
Speed badminton

Crossminton, aiemmin Speed badminton ("Speedminton®") on Bill Brandesin kehittämä sulkapallon ulkopeliversio. Perinteisen sulkapallon sulka oli kuitenkin liian kevyt tuulisiin olosuhteisiin, ja näin Bill Brandes kehitti Speed Badmintonin. Speedminton on hyvin samankaltainen kuin perinteinen sulkapallokin, mutta itse "sulka" on painavampi. 
Keksijä nimesi pelin aluksi sukkulapalloksi (shuttleball). Vuonna 2001 peli nimettiin uudelleen speed badmintoniksi tai speedmintoniksi. Vuonna 2003 aktiivisia pelaajia oli Saksassa 6000. Huolimatta kasvavista harrastajamääristä, peli on edelleen melko tuntematon erityisesti Saksan ulkopuolella. Joka tapauksessa mestaruudesta kisattiin ensimmäisen kerran Berliinissä 2005.
Kenttä ja välineet.
Peli koostuu kahdesta neliöstä, joiden sivujen pituudet ovat 5,5 m (18 ft). Neliöiden välimatka on 12,8 m (42 ft). Peliä voidaan pelata hyvin myös puolikkaalla tenniskentällä. Mailat ovat samankaltaiset kuin squashissa. Itse pallo on hieman painavampi kuin perinteinen sulkapallo. 
Säännöt.
Pelin tarkoituksena on pyrkiä saamaan "sulka" vastustajan kenttään. Mikäli pallo karkaa vastustajan kentän ulkopuolelle, vastustaja saa pisteen. Erä päättyy kun toinen pelaajista saavuttaa 16 pistettä, peli pelataan kolmesta erävoitosta. Ero pitää kuitenkin olla vähintään kaksi pistettä. Syöttö voidaan suorittaa oman kenttäpuoliskon takaa olan yläkautta syötöllä. Mikäli syöttö suoritetaan omasta neliöstä, tulee syötön tapahtua alakautta.
Radiokoomikko

Radiokoomikko on radion välityksellä ihmisiä hauskuttava henkilö. Radiokomiikka on verbaalista komiikkaa, kuten esimerkiksi vitsien tai hauskojen juttujen kertomista. 
Tunnettuja suomalaisia radiokoomikkoja ovat muun muassa Alivaltiosihteerin Jyrki Liikka, Simo Frangén ja Pasi Heikura sekä Gösta Sundqvist, Jope Ruonansuu ja Spede Pasanen. Maineikkaita ulkomaalaisia radiokoomikoita ovat olleet Peter Sellers, Spike Milligan ja Harry Secombe.
Sergio Berlato

Sergio Berlato (s. 27. heinäkuuta 1959 Vicenza, Italia) on italialainen poliitikko. Hän edustaa Italian veljet-puoluetta. Berlato on aikaisemmin edustanut Alleanza Nazionalea (1999–2009), Vapauden kansaa (2009–2013) ja Forza Italiaa (2013–2014). Berlato on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä 1999–2014 ja uudelleen helmikuusta 2020 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa konservatiivien ja reformistien ryhmää.
Secret Chiefs 3

Secret Chiefs 3, tunnetaan myös nimellä SC3, on ryhmä Mr. Bunglen ja Faith No Moren entisen kitaristin Trey Spruancen johtamia muusikoita. Kokoonpano sekä studiossa että live-keikoilla on vaihdellut ryhmän esittäessä monimuotoista musiikkia, kuten surf rockia, persialaista-, intialaista-, ja arabimusiikkia, death metallia, elokuvamusiikkia, elektronista musiikkia ja useita muita genrejä.
Alkuperäinen kokoonpano.
Trey Spruance perusti bändin 1990-luvun puolivälissä yhdessä Mr. Bungle-kavereidensa Trevor Dunnin ja Danny Heifetzin kanssa. Eräitä Secret Chiefs 3:n kanssa levyttäneitä tai esiintyneitä artisteja: viulisti Eyvind Kang, lyömäsoittaja William Winant, entinen Mr. Bunglen jäsen Clinton McKinnon, sekä Estradaspheren jäsenet Timb Harris, Jason Schimmel ja Tim Smolens.
Hikiset siivut

Hikiset siivut on suomalaisen Kolmas Nainen -rockyhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuonna 1989. Albumilla yhtye siirtyi lähemmäs kypsempää suomirockia, verrattuna kahteen edelliseen boogierock-tyyliseen julkaisuun - tästä esimerkkinä klassikoksi noussut kappale "Äiti pojastaan pappia toivoi". "Hikiset siivut" on ensimmäinen listoille päässyt Kolmas Nainen -levy ja sitä pidetäänkin yhtyeen läpimurtoalbumina.
Albumista julkaistiin uusintapainos vuonna 2000.
Kappaleet.
Vinyyliversio sisältää kappaleet 1-13.