Tom Sizemore

Thomas Edward Sizemore Jr. (29. marraskuuta 1961 Detroit, Michigan – 3. maaliskuuta 2023 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Nuoruus ja opiskelu.
Sizemore syntyi Detroitissa 1961. Hänen isänsä opetti Wayne State Universityn filosofiaa, ja hänen äitinsä työskenteli kunnallishallinnolle. Sizemore kiinnostui näyttelemisestä nähtyään 1976 Martin Scorsesen elokuvan "Taksikuski", jonka pääosassa on Robert De Niro.
Sizemore opiskeli teatteritaidetta Wayne State Universityssa, mistä hän sai 1983 alemman korkeakoulututkinnon. Maisteriksi hän valmistui 1986 Temple-yliopistosta.
Ura.
Alusta 2000-luvun vaihteeseen.
Sizemore muutti valmistuttuaan New Yorkiin ja näytteli joissakin näytelmissä. Elokuvan "Syntynyt 4. heinäkuuta" (1989) casting director kutsui Sizemoren koe-esiintymiseen nähtyään hänet lavalla. "Syntynyt 4. heinäkuuta" -elokuvan jälkeen Sizemore esiintyi seuraavan vuoden aikana elokuvissa "Väärä totuus", "Paholaislentäjät" ja "Harley Davidson ja Marlboro-mies".
Sizemore alkoi 1990-luvulla saada keskeisempiä rooleja ja näytteli muun muassa elokuvissa "Kuolleet eivät kysele", "Jokikyttä" (1993) ja "Syntyneet tappajiksi" (1994). Viimeksi mainitussa Sizemore on etsivä, joka ajaa takaa pääparia. Elokuvassa "Sinipukuinen paholainen" (1995) Sizemore oli Denzel Washingtonin rinnalla pääosassa, ja Michael Mannin rikostrillerissä "Heat – ajojahti" hänellä oli yksi keskeisistä rooleista. Sizemoren ensimmäinen pääosa oli tieteiskauhussa "Reliikki" (1997).
Sizemoren uran arvostetuin kausi alkoi 1990-luvun lopulla, kun hänellä oli monipuolisia roolisuorituksia. Tom Hanksin hahmon varapäällikköä Sizemore näytteli toiseen maailmansotaan sijoittuvassa elokuvassa "Pelastakaa sotamies Ryan" (1998). Hän oli mukana toisessakin sotaelokuvassa, "Isku Mogadishuun" (2001). Sizemore näytteli televisioelokuvissa "Mafian kavalat kasvot" ja "Hustle". Ensimmäisessä hänen roolinsa oli John Gotti ja jälkimmäisessä baseballpelaaja Pete Rose.
Tom Sizemore lainasi ääntään mafiapomo Sonny Forellille videopeliin "", joka ilmestyi vuonna 2002.
Huumeongelma ja uran viimeiset vuodet.
Sizemoren yksityiselämän vaikeudet kuitenkin käytännössä pysäyttivät hänen uransa. Hän oli omien sanojensa mukaa käyttänyt huumeita jo teini-ikäisestä lähtien. Hän oli jo vuonna 1998 käynyt vieroituksessa, kun hänen äitinsä ja Robert De Niro olivat taivuttaneet hänet kuntoutukseen. Sizemore tuomittiin 2003 seitsemäksi kuukaudeksi vankeuteen silloisen tyttöystävänsä, parittaja Heidi Fleissin pahoinpitelystä. Sizemore jutui vielä vieroitukseen neljäksi kuukaudeksi, kun hän toistuvasti ehdonalaisessa jäi kiinni huumeista.
Sizemore käytti 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä edelleen heroiinia ja metamfetamiinia. Hän olikin toistuvasti pidätettynä huumausainerikkomuksista sekä pahoinpitelyistä. Hän yritti lopettaa päihteiden käytön keskittymällä 2007 dokumenttisarjaan "Shooting Sizemore". Kolme vuotta myöhemmin hän oli mukana tosi-tv-ohjelmissa "Celebrity Rehab" ja "Celebrity Rehab: Sober House".
Sizemore teki 2000-luvulla kymmeniä, lähinnä suoraan videolevitykseen tehtyjä elokuvia. Hän sai kuitenkin 2017 kaksi suuremman levityksen roolia, kun hän näytteli elokuvassa ' ja David Lynchin sarjassa '. Sizemore kirjoitti muistelmateoksen "By Some Miracle I Made It Out of There" (2013), jossa hän kertaa vaikeuksiansa ja uraansa.
Yksityiselämä.
Sizemore oli 1996–1999 naimisissa saippuasarjanäyttelijä Maeve Quinlanin kanssa. Hänellä oli kaksoslapset suhteesta Jinele McIntireen.
Sizemorella puhkesi helmikuussa 2023 aivoaneurysma. Hänet löydettiin tajuttomana ja siirrettiin Burbankiin sairaalaan, missä hän kuoli 3. maaliskuuta. Sizemore oli viimeiset viikkonsa koomassa ja kriittisessä tilassa tehohoidossa.