tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Saattohoito

Saattohoito on kuolevan ihmisen hoitoa hänen viimeisinä viikkoinaan tai kuukausinaan ennen kuolemaa. Saattohoitoa annetaan vakavasti sairaille potilaille, joiden sairaus on siinä vaiheessa, ettei sitä lääketieteen keinoin kyetä parantamaan tai potilas on kieltäytynyt hoidosta. Saattohoito sinänsä ei ole riippuvainen potilaan diagnoosista. Saattohoidon tavoitteena on antaa potilaalle mahdollisimman tuskaton ja rauhallinen kuolema sekä tukea potilaan läheisiä. Saattohoidossa tulee ottaa huomioon potilaan psyykkinen, fyysinen, sosiaalinen, henkinen ja maailmankatsomuksellinen näkökulma.
Saattohoitopäätös on lääketieteellinen päätös, joka tehdään yhdessä potilaan ja/tai hänen lähiomaistensa kanssa. Saattohoitopäätös voi olla hoidonrajaus tai lopputulos pitkästä prosessista, jonka aikana on selvinnyt ettei sairautta voi parantaa. Saattohoitopäätös tehdään hoitoneuvottelujen tuloksena. Hoitolinjaukset tehdään potilasta kuunnellen moniammatillisessa työryhmässä. Päätöksiä voidaan tehdä perusterveydenhuollossa ja erikoissairaanhoidossa.
Saattohoitoa voidaan antaa kotona, terveyskeskuksen tai sairaalan vuodeosastolla sekä saattohoitokodeissa. Saattohoitokoteja on Suomessa tällä hetkellä viisi: Terhokoti Helsingissä, Karinakoti Turussa, Pirkanmaan hoitokoti Tampereella ja Koivikko-koti Hämeenlinnassa. Lappeenrantaan on perustettu maan viides saattohoitokoti, Karjalakoti, syyskuussa 2011. Saattohoitokoteihin hakeudutaan aina lääkärin lähetteellä. Jos läheiset kykenevät hoitamaan potilasta kotona, tekee heille lääkäri tai kotisairaanhoitaja hoitosuunnitelman. Kotona pystytään hoitamaan hyvinkin heikkokuntoisia potilaita.
Saattohoitopotilaille ei yleensä tehdä ruumiinavausta kuolinsyyn selvyyden vuoksi. Ainoastaan ammattitautitapauksissa edellytetään oikeuslääketieteellistä ruumiinavausta.
Hoitotahto.
Henkilö voi ilmaista toiveensa hoitoonsa liittyen hoitotahdolla. Potilas voi kieltäytyä hänelle suunnitellusta tai jo aloitetusta hoidosta. Hoitotahto tulee silloin ajankohtaiseksi kun henkilö ei pysty enää itse ilmaisemaan tahtoaan. Hoitotahdolla ilmaistaan oma tahto liittyen esimerkiksi elämää pitkittävien hoitojen käyttöön. Hoitotahto koskee kuoleman läheisyydessä tehtäviä hoitotoimenpiteitä. Hoitotahto tehdään yleensä kirjallisena ja siinä on todistajien allekirjoitukset. Vakaa suullisesti usein ilmaistu tahto liittyen hoitoon katsotaan myös hoitotahdoksi. Psykiatrisissa sairaaloissa on käytössä psykiatrinen hoitotahto.
Saattohuone.
Saattohuone on saattohoidossa käytettävä sairaalan huone, jonne kuolemaansa lähestyvät potilaat voidaan viedä hoidettaviksi. Huoneeseen saa ottaa mukaan myös omaisen, jos haluaa. Saattohuoneet ovat kodikkaita ja rauhallisen lämpimiä, jotta potilaalla olisi turvallinen tunne viimeisinä päivinään.
Mihaela Peneș

Mihaela Peneș (22. heinäkuuta 1947 Bukarest – 29. elokuuta 2024) oli romanialainen keihäänheittäjä. 
Kesäolympialaisissa 1964 Japanin Tokiossa Peneș voitti naisten keihäänheiton kultamitalin tuloksella 60,54. Peneș ei kuulunut kilpailun ennakkosuosikeihin, mutta ennalta vahvimmiksi ennustetut kilpailijat Elvira Ozolina (5. sija tuloksella 54,81) ja Jelena Gortšakova (pronssia tuloksella 57,06) eivät yltäneet hänen heittonsa pituuksille. Tuolloin 17-vuotiaasta Peneșistä tuli kaikkien aikojen nuorin keihäänheiton olympiavoittaja.
Peneș saavutti vielä hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 ja Méxicon olympialaisissa 1968. Hänen ennätystuloksensa oli 60,68.
Romanian mestaruuden Peneș voitti neljä kertaa peräkkäin vuosina 1965–1968.
Battlefield Vietnam

Battlefield Vietnam on Digital Illusions CE:n kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on osa "Battlefield"-pelisarjaa. Peli sijoittuu nimensä mukaisesti Vietnamin sotaan.
15. maaliskuuta 2005 Electronic Arts julkaisi pelistä "Battlefield Vietnam: Redux" -nimisen pakettijulkaisun, joka sisälsi päivitykset 1.01, 1.02, 1.1, ja 1.2, uusia ajoneuvoja ja uusia tasoja sekä toiseen maailmansotaan sijoittuvan modifikaation.
Uudistuksia "Battlefield 1942":een verrattuna ovat muun muassa mahdollisuus valita joka kentän alussa hahmon puku ja päähine kahdesta eri tyypistä. Varusteet vaihtelevat eri kentissä. 
Pelin viralliset palvelimet suljettiin 30. kesäkuuta 2014.
Pelaaminen.
Edeltäjänsä tavoin "Battlefield Vietnamissa" tavoite on valloittaa lippuja. Pelin sotatyyli on epäsymmetristä, eli kaksi epätasavertaista osapuolta, Yhdysvallat ja vietnamilaiset, sotivat keskenään. Osapuolilla on erilaiset varusteet, aseet ja ajoneuvot. Yhdysvalloilla on raskaita panssarivaunuja ja hävittäjiä, kun taas vietnamilaiset puolustautuvat ilmatorjuntatykeillä ja singoilla aseistautuneilla maavoimilla.
Vastaanotto.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8,5/10. Kehuja tuli muun muassa hyvin suunnitellusta moninpelistä, kritiikkiä taas muistin kuormittavuudesta.
Jüri Tamm

Jüri Tamm (5. helmikuuta 1957 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto – 22. syyskuuta 2021) oli moukarinheittäjä, joka kansainvälisellä tasolla edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Viroa. Kansallisuudeltaan hän oli virolainen ja meni sittemmin mukaan politiikkaan.
Juri Sedyh heitti ennen Moskovan olympialaisia 16. toukokuuta 1980 Leselidzessä käydyissä Neuvostoliiton moukarimiesten kevätkilpailuissa uuden maailmanennätyksen 80,38. 23-vuotias Tamm heitti kuitenkin myöhemmin kahdeksan senttiä pitemmälle ja Sedyh kahden heittokierroksen kuluttua jälleen vielä pitemmälle, lukemiin 80,64. Tammista tuli näin yksi lyhimpiä aikoja urheilutuloksen maailmanennätystä hallussaan pitäneistä ihmisistä.
Moskovan olympialaisissa Tamm sijoittui Neuvostoliiton kolmoisvoittoon päättyneessä kisassa pronssille tuloksella 78,96 Sergei Litvinovin (80,64) ja Sedyhin (81,80) takana. Vuonna 1984 Los Angelesin olympialaisissa Tamm ei ollut mukana Neuvostoliiton ja muiden itäblokin maiden boikotin vuoksi. 1987 MM-kisoissa Tamm saavutti hopeaa, ja 1988 Soulin olympialaisista toisen olympiapronssinsa. 
1992 Barcelonan olympialaisissa 35-vuotias Tamm edusti itsenäistynyttä kotimaataan Viroa ja sijoittui viidenneksi. 
Oman ennätyksensä 84,40 hän heitti 9. syyskuuta 1984 Banská Bystricassa. Aktiiviuransa aikana hänen mittansa olivat 190 senttimetriä ja 110 kilogrammaa. Tamm voitti moukarinheitossa Neuvostoliiton-mestaruuden 1987–1988, ja Viron itsenäistymisen jälkeen Viron-mestaruuden vuosina 1991 sekä 1993–1994. 
Tamm toimi vuodesta 1999 vuoteen 2010 Viron parlamentissa riigikogussa kansanedustajana sosiaalidemokraattien ryhmässä.
Lukemisia lapsille

Lukemisia lapsille ("Läsning för barn") on Topeliuksen satukokoelma, joka ilmestyi ruotsiksi kahdeksassa osassa vuosina 1865-1896 sekä suomeksi WSOYn kustantamana vuodesta 1874 alkaen. Topelius piti esikuvanaan H. C. Andersenia ja pyrki opettamaan lapsille aikansa arvoja: isänmaanrakkautta, rohkeutta, rehellisyyttä, vanhempien kunnioittamista, armeliaisuutta ja Jumalan pelkoa. Kokoelmasta poimittuja satuja on julkaistu myös kuvakirjoina.
Tunnetuimpia tarinoita:
Aiheesta muualla.
Kirjat luettavissa Gutenberg-projektin sivuilla:
DJ Muggs

DJ Muggs, oikealta nimeltään Lawrence Muggerud (s. 28. tammikuuta 1968) on Cypress Hill -yhtyeen DJ ja tuottaja. Muggerud on sukutaustaltaan italialais-kuubalainen, mutta hänet adoptoitiin norjalaiseen perheeseen. 
Uransa alkuvaiheessa Muggerud oli 7A3:n jäsen, mutta heidän levytyssopimuksensa päättyi nopeasti. Cypress Hill, jonka soundi on "Muggsin" käsialaa, nousi nopeasti yhdeksi suosituimmista rap-yhtyeistä 1990-luvulla. Sooloartistina Muggerud on työskennellyt muun muassa Trickyn kanssa, tuottanut albumeita House Of Painille ja Funkdoobiestille, ja sekä yksittäisiä biisejä mm. Ice Cubelle, KRS-Onelle, MC Eihtille, sekä kymmenille muille artisteille.
Muggerudin albumi "The Grandmasters", sisältää tunnetun hip-hop-artistin GZAn lyriikoita. Hänellä on myös oma radio-showsa, "Mash-Up Radio".
"The Grandmasters" -albumi on toinen Angeles Recordsin julkaisemista levyistä. Levy-yhtiön perustivat vuonna 2005 DJ Muggs ja hip-hip-duo Self Scientific.
Diskografia.
DJ Muggs presents the Soul Assassins 
Tricky with DJ Muggs and Grease
Muggs presents Soul Assassins 
Muggs
DJ Muggs featuring Chace Infinite
DJ Muggs presents...
DJ Muggs Vs. GZA
NNTP

NNTP ("Network News Transfer Protocol") on protokolla Usenet-uutisryhmien siirtoon tietokoneiden välillä.
NNTP voi käyttää välitykseen tietovirtayhteyttä, yleensä TCP:tä.
Protokollaa käytetään asiakas- ja palvelintietokoneiden välillä.
Standardit.
NNTP määritellään seuraavissa RFC-dokumenteissa:
NNTP käyttää TCP-porttia 119 ja SSL:n kanssa porttia 563.
Tšuktšien niemimaa

Tšuktšien niemimaa () on Venäjän ja samalla koko Euraasian itäisin niemimaa Koillis-Siperiassa. Se ulottuu idässä Beringinsalmeen, joka erottaa sen Pohjois-Amerikasta, ja salmen rannalla on Aasian itäisin kohta Dežnevinniemi. Pohjoisessa niemimaa rajoittuu Jäämereen ja etelässä Beringinmereen, joka on Tyynenmeren pohjoisin osa. 
Niemimaa kuuluu Tšukotkan autonomiseen piirikuntaan, ja sen asukkaat ovat pääosin tšuktšeja.
Niemimaalta Uelenista on kotoisin esimerkiksi tšuktšeihin kuuluva kirjailija Juri Rytheu.
Helvetinjärven kansallispuisto

Helvetinjärven kansallispuisto on Pirkanmaalla Ruoveden kunnassa sijaitseva vuonna 1982 perustettu, 49,8 neliökilometrin laajuinen kansallispuisto, jonka hoidosta vastaa Metsähallitus. Helvetinjärveä luonnehtivat miljoonia vuosia vanhat rotkolaaksot, jotka luovat pirkanmaalaiseen ikimetsään jylhän ja vaihtelevan luonteen. 
Alueella sijaitseva Haukanhieta on suosittu uintiranta ja telttailualue. Puistossa on kaksi virallista kiipeilypaikkaa: Sammakkolampi kalliokiipeilijöille ja Iso Helvetinjärven pohjoisranta jääkiipeilijöille.
Luonnon monimuotoisuus.
Kansallispuisto on pääosin entistä talousmetsää. Vuonna 2010 raivonneet myrskyt kaatoivat paljon metsää Helvetinjärven kansallispuistossa. Myrskyn jäljet monipuolistavat kansallispuiston luontoa, koska kaatuneet puut jätetään kansallispuistossa lahoamaan. Tämä auttaa monia hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja kaksisiipisiä, jotka ovat riippuvaisia lahopuusta.
Helvetinkolu.
Alueen useista rotkoista tunnetuin on varsinaisen Helvetinjärven kaakkoiskulmassa sijaitseva Helvetinkolu, joka on ollut tunnettu matkailunähtävyys jo 1800-luvulla. Sen vieressä on päivätupa nuotiopaikoilla varustettuna. Helvetinjärven rannalle rakennettiin maja 1920-luvulla Visuveden nuorisoseuran toimesta. Maja lahjoitettiin kunnalle, joka edelleen lahjoitti sen valtiolle kansallispuistoa varten.
Helvetin portti.
Helvetin portilla on ravintola, WC, suihku, vesipiste, asuntoautoalue, mökkivuokrausta ja pysäköintialue. Ravintolassa on infopiste, matkamuistomyyntiä sekä lähiruokaa kuten mm. villisikaa ja strutsia alueella olevalta tilalta, jonne on ilmainen pääsy. Portti on kahdesta juuret taivasta kohden seisovasta puusta tehty tervattu sisäänkäynti kansallispuistoon Kankimäen alueella. Helvetinkoluntie jatkuu Visuvedentieltä Helvetin portin ohi Laakanperään. Opasteet kantatie 66:lta.
Liikenneyhteydet.
Matkahuolto liikennöi Tampereelta ja Helsingistä Ruovedelle kansallispuiston itäpuolelle. Tampereen seudun joukkoliikenteen linja 85V Tampereelta Virroille kulkee kansallispuiston länsipuolelle.
Hakaneula

Hakaneula on neula, joka sisältää jousen ja hakasen avulla kiinni pysyvän lukitusmekanismin. Lukittu hakaneula muodostaa silmukan, joka estää neulaa luistamasta pois paikaltaan. Hakaneulan avulla voidaan kiinnittää kankaita toisiinsa tai esimerkiksi heijastimen naru kiinni kankaaseen.
Hakaneuloja käytetään sellaisenaan korvakoruina ja vaatteiden koristeina esimerkiksi punk-tyylissä.
Koneenosien lukitsemiseen käytetään usein sokkaa, joka muistuttaa toiminnaltaan hieman hakaneulaa. Myös rintaneuloissa käytetään hakaneulan kaltaista kiinnitysmekanismia.
Historia.
Muinaiset kreikkalaiset, italialaiset ja sisilialaiset olivat jo käyttäneet yksinkertaista hakaneulaa. Niissä ei ollut säppeä tai jousia, jotka auttavat lukitsemaan neulan paikoilleen.
Nykyaikaisen hakaneulan keksi yhdysvaltalainen Walter Hunt vuonna 1846. Hunt oli velkaa 15 dollaria ja mietti kuinka maksaisi velkansa takaisin. Hän mietti työpöytänsä ääressä ja väänteli käsissänsä metallilangan palaa. Kolmen tunnin jälkeen hän oli taivutellut huomaamattaan hakaneulan muodon. Hunt myi keksintönsä oikeudet velkojalleen 400 dollarilla. Keksintö patentoitiin heinäkuussa 1849. 
Huntin hakaneulat valmistettiin alun perin kuuden metallin yhdistelmästä: kupari, rauta, alumiini, kulta, hopea ja platina yhdistettiin sulattamalla, minkä jälkeen ne muotoiltiin hakaneulaksi.
Nimityksiä.
Hakaneulasta käytetään eri murrealueilla (pääosin Pohjanmaalla) myös nimityksiä pinnaneula (lienee ruotsinkielestä) ja taipperineula, joka tulee englannin kielen vaippaneulaa tarkoittavasta sanasta (diaper pin). Hieman pohjoisempana käytetään nimitystä poikaneula.
Magas (kaupunki)

Magas (ing. ja ) on Venäjän federaatioon kuuluvan Ingušian pääkaupunki. Kaupunki perustettiin vuonna 1995 ja pääkaupunki siitä tuli vuonna 2002, jolloin se korvasi aiemmin pääkaupunkina olleen Nazranin. Magas sijaitsee maanteitse 9 kilometriä Nazranin eteläpuolella.
Asukasluvun kehitys.
Hallintokaupunki Magas on asukasluvultaan hyvin pieni.
Piparkakkutalo

Piparkakkutalo on piparkakkutaikinasta rakennettu syötävä koriste, joka on suosittu etenkin jouluna. Piparkakkutalot voivat olla muodoltaan esimerkiksi mökkejä, linnoja tai kirkkoja. Piparkakkutalon osat muotoillaan aluksi taikinasta, paistetaan erilleen ja kootaan rakennuksen muotoiseksi kiinnittämällä ne toisiinsa sulatetun sokerin tai sokeriveden avulla. Talo voidaan koristella esimerkiksi makeisin, hedelmin, sokerivesikuorrutteella tai tomusokerilla. Piparkakkutalo pohjautuu saksalaisiin satuihin.
Historia.
Piparkakkutaloperinne on paljon uudempi kuin piparkakut. Suomen ensimmäinen piparkakkutalo tehtiin Lucian päivän tienoilla vuonna 1919, minkä jälkeen tapa on yleistynyt. Piparkakkutalot ovat peräisin Saksasta, jossa Grimmin veljesten Hannu ja Kerttu -satu innosti kotileipureita tekemään jouluisin noita-akan mökkejä.
Yuma (Arizona)

Yuma on kaupunki Yuman piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Arizonan lounaiskulmassa lähellä Kalifornian ja Meksikon rajaa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 98 285. Vuosina 2010–2019 väkiluku kasvoi 8,3 prosenttia. Yuman pinta-ala on noin 311,5 neliökilometriä.
Pribilofsaaret

Pribilofsaaret tai "Pribylovinsaaret" (, joskus myös "Fur Seal Islands") on Yhdysvalloille kuuluva vulkaaninen saariryhmä Beringinmeressä. Alaskan osavaltioon kuuluva 200 km² kokoinen saariryhmä sijaitsee noin 450 km Alaskan mantereesta. Saarilla asuu noin 700 ihmistä, jotka ovat keskittyneet St. Paulin ja St. Georgen kaupunkeihin, jotka sijaitsevat samannimisillä saarilla.
Saaret löydettiin vuonna 1767, ja vuonna 1788 niillä vieraili venäläinen merenkulkija Gavriil Pribylov, jonka mukaan saariryhmä on saanut nimensä. Pribylov huomasi saarelle kiima-aikaan kerääntyvät turkishylkeet (pohjanmerikarhu, "Callorhincus ursinus"), joiden ansiosta saarista tuli myöhemmin kuuluisia. 
Vuonna 1867 saariryhmä siirtyi Alaskan mukana Venäjältä Yhdysvalloille. Vuosina 1870−1890 Yhdysvaltain hallitus vuokrasi saaria Alaska Commercial Company -yhtiölle. Vuodet 1890−1910 North American Commercial Company -yhtiöllä oli monopoli saarien turkispyyntiin. Tämä aiheutti alueen hyljekannan huomattavan supistumisen.
Vuoden 1966 "Fur Seal Act" (”turkishyljelaki”) kielsi turkishylkeiden pyynnin Pribilofsaarilla muilta kuin alkuperäiskansoilta. 
Saaret tunnetaan nykyisin lintubongareiden paratiisina. Niillä elää noin 240 lajia, joista monia ei tavata muualla Pohjois-Amerikassa.
Skandinavismi

Skandinavismi on 1800-luvulla syntynyt ajatus kaikkien skandinaavien yhtymisestä yhden ja saman valtion alaisuuteen. Ajatus syntyi ja vaikutti erityisesti akateemisissa piireissä.
Tanskan, Ruotsin ja Norjan samankaltaisen kulttuuriperinnön ja kielen sekä yhteisen historian ajateltiin mahdollistavan niiden yhdistymisen. Esimerkiksi Kalmarin unionin aikoihin 1300- ja 1400-luvuilla Skandinavian mailla oli ollut yhteinen hallitsija. 
Poliittinen skandinavismi romahti 1864 käytyyn Tanskan–Preussin sotaan Ruotsin kieltäydyttyä auttamasta Tanskaa muuten kuin vapaaehtoisjoukoilla. Ensimmäisen maailmansodan aikana sanomalehti "Det Nya Swerigen" kustantaja Adrian Molin määritteli teoksessa "Sveriges utrikespolitik i världskrigets belysning" uutta skandinavismia, jossa Ruotsilla olisi johtava rooli. Skandinavismin perinne on säilynyt pohjoismaisen kulttuuriyhteistyön muodossa.
Aiemmin 1700-luvun lopulla vaikutti kirjallisissa piireissä skandinavismi, jonka aikana perustettiin kaksi lyhytaikaista aikakauskirjaa.
Manitobajärvi

Manitobajärvi () on laaja, pinta-alaltaan 4 624 km² järvi Pohjois-Amerikan keskiosissa, Manitoban provinssissa Kanadassa. Järvi sijaitsee noin 75 kilometriä luoteeseen provinssin pääkaupungista Winnipegistä.
Epäsäännöllisen muotoinen, noin 200 kilometriä pitkä ja noin 45 kilometriä leveä järvi on pienin kolmesta suuresta Manitoban järvestä; toiset kaksi ovat Winnipegjärvi ja Winnipegosisjärvi. Järvet ovat muodostuneet esihistoriallisen Agassiz-jääjärven vetäytyessä. Manitobajärvessä sijaitsee suuri saari, jossa on järvi: tässä järvessä on myös saaria. 
Manitobajärveen laskevat Winnipegosisjärven lisäksi Waterhenjoki, ja järvi laskee koilliseen Winnipegjärveen Dauphinjoen kautta: täten Manitobajärvi on osa Nelsonjoen valuma-aluetta.
Järven eteläisin kärki sijaitsee 24 kilometriä pohjoiseen Portage la Prairien kaupungista. Eteläinen ranta on suoaluetta, joka tunnetaan nimellä "Delta Marsh"; se on Pohjois-Amerikan suurimpia vesijättösoita. Alue on tärkeä muuttolintujen levähdysalue. Järvi oli aiemmin tärkeä kaupalliselle kalastukselle, mutta nykyään siellä kalastetaan ammattimaisesti vain talvisin.
Järven rannalla sijaitseviin asutuskeskuksiin kuuluvat muun muassa Fairford, Steep Rock, St. Laurent ja Amaranth.
Historia.
Assiniboine-intiaanien asuttaman järven teki eurooppalaisille tunnetuksi ranskalainen turkiskauppias Pierre La Vérendrye vuonna 1738, joka antoi järvelle nimeksi "Lac des Prairies" ("Preerian järvi"). Myöhemmin järvi toimi osana Hudson's Bay Companyn turkiskauppareittejä.
Järven nimi on perua cree-intiaanien antamasta nimestä "manitou-wapow" tai ojibwa-intiaanien käyttämästä muodosta "manitou-bah", jotka molemmat tarkoittavat "Suuren Hengen, Manitoun, salmea". Tällä intiaanit tarkoittivat kapeaa salmea järven keskiosassa, nykyisissä kartoissa paikan nimi on The Narrows.
Useiden vuosien ajan on väitetty, että järvessä asustaa samanlainen järvihirviö kuin Loch Nessin hirviö tai Ogopogo. Hirviön nimeksi onkin annettu Manipogo.
Crane River, Delta, Guynemer, Kinosota, Meadow Portage, Oak Point, Reykjavik, St. Ambroise, St. Laurent, Steep Rock, Toutes Aides, Wapah
David Brewster

David Brewster (11. joulukuuta 1781 – 10. helmikuuta 1868) oli skotlantilainen tutkija ja kirjoittaja. Hän on tunnettu erityisesti valoa koskevista tutkimuksistaan sekä kaleidoskoopin keksimisestä.
Brewster syntyi Jedburghissa. 12-vuotiaana poika lähetettiin Edinburghin yliopistoon tavoitteena hankkia tuleva elinkeino pappissäädyssä. Brewster oli kuitenkin jo osoittanut kiinnostusta luonnontieteisiin. Hän suoritti loppuun teologiset opintonsa, mutta eräs hänen opiskelutovereistaan houkutteli Brewsterin tutkimaan valon diffraktiota.
Brewsterin tutkimuskohteita olivat erityisesti valon polarisoituminen taittumisen ja heijastumisen seurauksena sekä valon absorptio. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi, kun hän noin vuonna 1815 keksi kaleidoskoopin, josta pian tuli suosittu laite. Hän kehitti myös stereoskoopin tekniikkaa ja paransi Ison-Britannian majakoita. Kirjalliset työnsä hän aloitti vuonna 1799 kirjoittamalla säännöllisesti Edinburghin sanomalehteen. Myöhemmin hän toimitti useitakin tieteellisiä lehtiä ja osallistui tietosanakirjojen toimitustyöhön. Brewster kirjoitti muun muassa "Encyclopædia Britannicaan" optiikkaan ja sähkömagnetismiin liittyviä artikkeleja. Tämän lisäksi hän julkaisi useita omia teoksia.
Brewsterin tutkimustapa oli ennen kaikkea empiirinen eli kokeisiin ja havaintoihin perustuva. Hän ei kehittänyt valon luonteen selittävää teoriaa, vaikka valon aalto- ja hiukkasluonteen välinen taistelu kävi hänen elinaikanaan kuumana.
Foxsaaret

Foxsaaret () on saariryhmä, joka on osa Aleuttien saaristoa Alaskassa Tyynellämerellä. Foxsaaret on lähimpänä Pohjois-Amerikan mannerta ja on sen Alaskan niemimaata sijaitseva saariryhmä Aleuteilla. 
Aleutit asuttivat saaria vuosisatoja. Ensimmäiset eurooppalaiset kävivät saarilla vuonna 1741, jolloin Venäjän laivaston palkkaama tanskalainen merenkulkija Vitus Bering etsi uusia alueita Venäjän turkispyynnin tarpeisiin.
Saariryhmän suurimmat saaret (lännestä itään) ovat Amuchta, Unaska, Uluga, Umnak, Amaknak, Unalaska, Akutan, Akun, Unimak ja Sannak.
Saariryhmän englanninkielinen nimi Fox Islands on käännös venäläisten turkiskauppiaiden ja tutkimusmatkailijoiden sille 1700-luvulla antamasta nimestä Лисьи острова, "Lisji ostrova" ("Kettusaaret").
Pyhä vuori

 
Vuoria on pidetty monissa uskonnoissa pyhinä siksi, että ne ovat lähellä taivasta tai ikään kuin maan ja taivaan välissä. Vuorelle kiipeäminen vienyt ihmisiä lähemmäksi taivasta, joka on jumalien todellisuus. Esimerkiksi Vanhassa testamentissa kristinuskon Jumala antoi Siinain vuorella Moosekselle kymmenen käskyä. Myös joidenkin vuorten vulkaaninen toiminta on herättänyt kunnioitusta. Vuori on voitu kokea jopa maailmanpylvääksi, joka kannattaa taivasta ja yhdistää sen maahan. Vuori on voitu ajatella maailman keskukseksi. Pyhille vuorille viedään uhrilahjoja tai niillä käydään hakemassa uskonnollisia kokemuksia. Pyhä vuori voi olla seudun vuorista suurin tai näyttävin, mutta ei välttämättä. Se voi olla myös erikoisen muotoinen, eri kivilajia kuin muut tai huomiota herättävässä paikassa. Vuoren pyhyys voi johtua myös siellä tapahtuneesta asiasta (todesta tai legendasta), esimerkiksi Neitsyt Marian väitetään käyneen Athos-vuorella. Saattaa tosin olla, että joskus paikkaa on ensin kunnioitettu ja sitten kehitetty tätä kunnioitusta tukeva legenda.
Pyhät tunturit ja mäet.
Pyhiä vuoria ovat vastanneet alueilla, joilla ei ole korkeita vuoria, pienemmät mäet, tunturit ja vaarat. Lapissa saamelaiset ovat pitäneet useita tuntureita pyhinä, muun muassa Haltia ja Saanaa. Suomessa melko pieniäkin mäkiä on pidetty pyhinä. Tällainen on ollut esimerkiksi Koli. Kolilla on käyty uhraamassa vuorenhaltijoille. Kansalaisen karttapaikan mukaan Suomessa on kaksikymmentä Pyhävuori, -mäki tai -kallio -nimistä kohoumaa.
Analyyttinen geometria

Analyyttinen geometria on geometrian osa-alue, joka soveltaa geometristen ongelmien ratkaisemiseen matemaattista analyysiä ja algebraa. Geometriset ongelmat saadaan muutettua algebrallisiksi yhtälöiksi ottamalla käyttöön ns. karteesinen koordinaatisto. Koordinaatiston otti käyttöön ranskalainen René Descartes (Cartesius) vuonna 1637 teossarjassaan, jonka osat olivat Metodin esitys, Optiikka ja Meteorologia sekä analyyttisen geometrian perusteet sisältänyt tutkielma Geometria (). Teoksen ansiosta Descartesia pidetään nykyisin analyyttisen geometrian perustajana.
Koordinaatiston avulla tasogeometriassa jokainen piste voidaan kuvata kahden ja avaruusgeometriassa kolmen muuttujan avulla. Näiden muuttujien arvoja sanotaan ko. pisteen koordinaateiksi. 
Analyyttisen geometrian perusobjekteja pisteiden ohella ovat suorat ja erilaiset kartioleikkaukset (ympyrä, ellipsi, paraabeli ja hyperbeli). Suorat voidaan kuvata ensimmäisen ja kartioleikkaukset toisen asteen yhtälöillä.
Lineaaristen ongelmien käsittelyyn erittäin käyttökelpoisen työkalun tarjoaa matriisilaskenta.
Karteesisten koordinaatistojen käyttöönotto on merkittävällä tavalla vaikuttanut mm. mekaniikan, sähköopin ja niihin perustuvien insinööritieteiden kehitykseen, ja siten koko länsimaisen teknistieteellisen sivistyksen muodostumiseen.
Pauliine Koskelo

Pauliine Koskelo (o.s. Järvelä; s. 22. kesäkuuta 1956 Salo) on Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen suomalainen tuomari (2016–). Koskelo toimi korkeimman oikeuden presidenttinä vuosina 2006–2015.
Ura.
Koulutus ja virkamiesura.
Koskelo valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1979 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1985. Hänet vihittiin Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi toukokuussa 2010.
Koskelo toimi oikeusministeriön lainvalmisteluosastolla lainsäädäntöneuvoksena 1985–1995 ja osallistui muun muassa yrityssaneerauslain ja yksityishenkilöiden velkajärjestelystä annetun lain valmisteluun sekä kuluttajasuojalain ja osakeyhtiölain uudistustyöhön. Vuodet 1995–2000 Koskelo työskenteli Euroopan investointipankissa Luxemburgissa oikeudellisen pääyksikön yksikönjohtajana, apulaisjohtajana ja viimeksi johtajana.
Tuomarina.
Koskelo nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. heinäkuuta 2000 alkaen. Joulukuussa 2005 tasavallan presidentti Tarja Halonen nimitti hänet korkeimman oikeuden presidentiksi ensimmäisenä naisena. Koskelo aloitti tehtävässä vuoden 2006 alussa. Koskelo oli tehtävään nimitettäessä KKO:n jäsenistä iältään nuorin. Koskelo toimi vuoden 2013 alkuun saakka tuomarinvalintalautakunnan puheenjohtajana. Vuoden 2016 alusta Koskelo siirtyi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomariksi. Hän seurasi tehtävässä Päivi Hirvelää, joka puolestaan siirtyi korkeimman oikeuden jäseneksi.
Kritiikkiä.
Presidenttiaikanaan Koskelo osallistui aktiivisesti Suomen oikeuslaitoksesta käytävään julkiseen keskusteluun. Marraskuussa 2013 hän kuvaili poliitikkoja heikoiksi ja neuvottomiksi oikeuslaitoksen uudistajiksi. Vuonna 2011 Koskelo arvosteli eduskunnan perustuslakivaliokuntaa sen vastustaessa korkeimman oikeuden päätöstä yksityisen pysäköinninvalvonnan laillisuudesta.
Huhtikuussa 2014 Yle kertoi Koskelon lähestyneen kansanedustajia useilla sähköpostiviesteillä, jotka koskivat myös vireillä olevia lainsäädäntöasioita. Tilanne oli ongelmallinen, sillä tuomiovallan edustajien ei tulisi puuttua lakia säätävän tahon eli eduskunnan toimintaan. Koskelo itse kommentoi kyseen olleen vain yleisen materiaalin ja lisätietojen välittämisestä. Koskelon toiminnasta tehtiin kaksi kantelua oikeuskanslerille, jonka mukaan Koskelo ei kuitenkaan pyrkinyt viesteillään painostamaan kansanedustajia.
Yksityiselämä.
Koskelon ensimmäinen puoliso vuosina 1976–1983 oli Jyrki Koskelo ja toinen puoliso vuodesta 1987 on entinen kuluttaja-asiamies Gerhard af Schultén.
Föhntuuli

Föhntuuli (myös föhn tai föhn-tuuli) on lämmin ja kuiva tuuli, joka syntyy kostean ilmavirtauksen ylitettyä vuoriston ja menetettyä kosteutensa.
Nimitykset.
"Föhn" on tuulen saksankielinen nimi. Vastaavaa ilmiötä Pohjois-Amerikassa kutsutaan "chinookiksi", joka puhaltaa Kalliovuorilta itään koillisen New Mexicon ja Kanadan välisellä alueella. Argentiinan föhniä kutsutaan "zondaksi".
AEG-yhtiö rekisteröi hiustenkuivaajalle 1908 nimityksen "Fön" (myöhemmin "Foen"), joka perustui juuri lämpimän tuulen saksankieliseen "Föhn"-nimeen. Tästä tavaramerkistä on useissa kielissä syntynyt kädessä pidettävän hiustenkuivaajan yleisnimi, suomessa "fööni".
Periaate.
Kun etelästä puhaltava tuuli kohtaa Alpit tai muun vuorijonon, se alkaa nousta vuorten etelärinteitä ylös. Ilma viilenee adiabaattisesti, ja saavuttaessaan kastepisteen sen kosteus synnyttää pilviä, jotka satavat alas Alppien etelärinteille. Ylitettyään Alpit kuivunut ilmamassa valuu pohjoisrinteitä pitkin Saksaan ja lämpenee adiabaattisesti.
Föhn saattaa nostaa ilman lämpötilaa yli 20 celsiusastetta tunnissa, joskus jopa 30 °C.. Samalla ilmankosteus putoaa jopa alle 5 prosenttiin.
Suomessa.
Suomessa föhniä havaitaan Pohjanmaalla ja Länsi-Lapissa Skandien vuoriston aiheuttamana. Föhn-tuuli on Suomessa keväälle tyypillinen sääilmiö ja vähentää pilvisyyttä.
Nazran

Nazran () on kaupunki Ingušian tasavallassa, Venäjän Pohjois-Kaukasiassa. Nazran on Ingušian suurin kaupunki ja se oli Ingušian pääkaupunki vuoteen 2002 asti. Tuolloin maanteitse 9 kilometriä kaupungin eteläpuolella sijaitsevasta Magasista tehtiin uusi pääkaupunki. Vuonna 2010 Nazranin väkiluku oli 93 335. Pohjois-Kaukasian halkova rautatie (osuus Beslan–Groznyi) ja samansuuntainen valtatie M29 kulkevat kaupungin kautta. 
Levottomuuksia.
Kesäkuun 21.–22. välisenä yönä 2004 kaupunkiin hyökkäsi suuri joukko tšetšeeni- ja inguušikapinallisten Kaukasian rintaman taistelijoita. Taisteluissa kuoli viranomaisten mukaan 88, enimmäkseen poliisin, FSB:n ja rajavartiojoukkojen edustajia. Kuolleiden joukossa olivat sisäministeri Abukar Kostojev, terveysministeri, pääsyyttäjä sekä YK-virkailija. Sisäministeriön rakennus ja juna-asema poltettiin.
Heinäkuussa 2009 turvallisuusviranomaiset tappoivat kahdeksan inguušikapinallista kaupungin lähistöllä. Seuraavan kuukauden aikana, 17. elokuuta 2009 kaupungissa ajettiin räjähteillä lastattu kuorma-auto pääpoliisiasemalle, jonka räjähdys tuhosi täysin. Tekijäksi ilmoittautui Riyadus Salikhiin -ryhmittymä.
Keravan mieslaulajat

Keravan mieslaulajat (KML) on eteläsuomalainen mieskuoro, joka on perustettu vuonna 1928. Kuorossa on noin 50 laulajaa ja vuosittain 3-5 omaa suurta konserttia. Kuoro esiintyy näiden lisäksi myös erilaisissa tilaisuuksissa. Keravan Mieslaulajat on Mieskuoroliiton ja SULASOLin jäsen.
Syyskuusta 1999 alkaen Keravan Mieslaulajien musikaalisena johtajana on toiminut musiikkineuvos, diplomiklarinetisti, säveltäjä, musiikinopettaja ja kuoronjohtaja Teppo Salakka. Häntä ennen kuoroa johti yhteensä 23 vuoden ajan musiikinjohtaja, kanttoriurkuri Pekka Laakkonen.
Keravan Mieslaulajien ensimmäinen CD-levy "Tupa on täynnä tuppisuita" julkaistiin joulukuussa 2002 juhlistamaan kuoron 75-vuotistaivalta. Kuoro on myös käynyt useita kertoja ulkomailla konsertti- ja kilpailumatkoilla. Matkat ovat suuntautuneet muun muassa Yhdysvaltoihin, Ruotsiin, Islantiin, Viroon, Tanskaan, Norjaan ja Unkariin.
Yrjö Järvinen (näyttelijä)

Yrjö Armas Järvinen (19. heinäkuuta 1925 Noormarkku – 29. elokuuta 2020 Tampere) oli suomalainen näyttelijä.
Järvinen näytteli 1979–2001 Yleisradion Radioteatterin sarjassa "Knalli ja sateenvarjo" irstailuun taipuvaista alivaltiosihteeri Sir Henry Pitkiniä, joka on hänen tunnetuimpia ja suosituimpia roolitöitään. Douglas Adamsin "Linnunradan käsikirja liftareille" -radiosarjan suomalaisversiossa (1984–1985, 1991, 1995) Järvinen näytteli Ford Prefectiä. Radioroolien ohessa muun muassa Tampereen teatteri, Helsingin kaupunginteatteri ja Suomen Kansallisteatteri olivat Järvisen esiintymisareenoita. Jonkin verran hän esiintyi myös elokuvissa. Ensimmäisen elokuvaroolinsa hän teki Mikko Niskasen elokuvassa "Sissit". Hänet muistetaan myös elokuvasta "Täällä Pohjantähden alla", jossa hän esitti punakaartin lentävän osaston päällikköä.
Hudson Bay Railway

Hudson Bay Railway on kanadalainen alueellinen rautatieyhtiö, joka liikennöi yli 
1 000 kilometrin mittaisella rataverkolla Manitoban provinssin pohjoisosissa.
Rataosat.
Hudson Bay Railwayn rataverkko muodostuu viidestä erillisestä rataosasta. The Pas'sta Wabowdenin ja Gillamin kautta Churchilliin johtavaa neljän peräkkäisen rataosuuden muodostamaa osuutta kutsutaan myös nimellä "The Bayline".
Yhtiön historia.
Hudson Bay Railway perustettiin heinäkuussa 1997, jolloin yhtiö hankki Canadian National Railwayn (CN) omistaman, alun perin vuonna 1929 rakennetun The Pas'n ja Churchillin välisen rataosuuden, sekä lyhyemmän The Pas'n ja Lynn Laken välisen rataosan. HBRY aloitti liikennöinnin syyskuussa 1997. Yhtiö kuuluu osana OmniTrax-rautatieyhtiöön. Samaan aikaan OmniTrax hankki Kanadan liikenneministeriöltä Churchillin sataman operaatiot ja markkinoinnin.
Edellinen omistaja, Canadian National Railway, oli asettanut radoille painorajoitukset johtuen kevyestä kiskotuksesta ja huonosta ratapenkereestä. Tästä huolimatta OmniTrax on liikennöinyt radalla raskaammilla ja pidemmillä junilla menestyksekkäästi ja ilman ongelmia. Tämä on viime vuosina lisännyt Churchillin sataman sekä useiden kaivosten ja sellutehtaiden raideliikennettä.
Hudson Bay Railway on tärkeä linkki pohjoisessa Manitobassa. Rautatiellä kuljetetaan malmia ja rikasteita, kuparia, sinkkiä, tukkipuuta, paperia ja öljyteollisuuden tuotteita. Kanadan valtiollinen matkustajajunayhtiö VIA Rail liikennöi "Hudson Bay" -matkustajajunaa Winnipegin ja Churchillin välillä, tarjoten alueen tärkeimmän maaliikenneyhteyden.
Rautatien historiaa.
Nykyinen Hudson Bay Railway -yhtiön liikennöimä rataosuus rakennettiin useissa osissa. Canadian Northern Railway (CNoR) aloitti rakennustyöt The Pas'n kaupungista, kun silta Saskatchewanjoen yli rakennettiin vuosina 1910–1911. Canadian Northern Railway meni vararikkoon vuonna 1918, jolloin siitä muodostettiin valtiollinen Canadian National Railway. Kanadan hallitus päätti jatkaa Hudsoninlahden rannalle suuntautuvan radan rakentamista.
Poliittiset vaikeudet, rahoitusongelmat ja rakennustyön hankaluudet johtivat väistämättä viivytyksiin. Suuri osa ratalinjasta oli rakennettava suo- ja ikirouta-alueille, ja useita kallioleikkauksia oli tehtävä kovaan graniittikallioon. Suunnitelmat rautatien jatkamisesta Gillamin kaupungista sekä Port Nelsoniin että Churchilliin olivat valmiina, mutta vasta vuonna 1926 rautatien pääteasemaksi määrättiin Churchill. Ratalinja valmistui viimein 29. toukokuuta 1929.
Canadian National rakensi myös tavaraliikenteelle tarkoitetun rataosan The Pas — Flin Flon, joka valmistui 1928, ja jatkoi rataa pohjoiseen Lynn Lakeen. Viimeinen osuus valmistui 9. marraskuuta 1953.
27. heinäkuuta 2005 rankkasateet aiheuttivat laajan ratapenkereen sortuman Churchillin radalla The Pas'n ja Pukatawaganin välillä, ja kaikki junaliikenne keskeytyi. VIA Railin matkustajajunat pääsivät jatkamaan liikennettä kaksi päivää etuajassa 2. syyskuuta 2005.
The Pas

The Pas on vuonna 1912 perustettu kaupunki Manitoban provinssissa Kanadassa, noin 630 kilometriä provinssin pääkaupungista Winnipegistä pohjoiseen. Kaupungin tunnus on "Gateway to the North".
The Pas on runsaan 5 300 asukkaan kaupunki (2016). Se on noin 15 000 asukkaan alueen keskus useine teollisuuslaitoksineen. Alueen pääelinkeinoja ovat maanviljely, metsätalous, kalastus, matkailu, liikenne ja peruspalvelut, erityisesti terveys- ja opetuspalvelut. The Pas'ssa toimii myös University College of the North.
Historia.
Alueen alkuperäisasukkaat olivat creeintiaaneja, jotka muuttivat alueelle Pohjois-Amerikan preerioiden kaakkoisosista noin 5 000 vuotta sitten. Kaupungin nimi on johdettu creen kielen sanasta "pasquia", joka tarkoittaa "metsäistä joen kapeikkoa".
Ensimmäinen historiallisissa lähteissä mainittu eurooppalainen alueella oli Hudson's Bay Companyn työntekijä Henry Kelsey. Hän matkusti alueen halki matkalla Kanadan preerialle 1690–1692. 
Alueella on nykyään kolme toisistaan erottuvaa aluetta: The Pas'n kaupunki, Opaskwayak Cree Nation ja Kelseyn maanviljelyskylä.
Liikenne.
Rautatieliikenne.
The Pas’n rautatieasema on Canadian National Railwayn ja Hudson Bay Railwayn yhdysliikenneasema. Kaupungin halki kulkee suurin osa provinssin pohjoisen osa rautateitse kulkevasta tavaraliikenteestä. Henkilöliikenne rajoittuu VIA Rail -yhtiön "Hudson Bay" -matkustajajunaan, joka liikennöi kolmesti viikossa Winnipegin ja Churchillin väliä.
Hallinto ja politiikka.
The Pas'n hallintoa johtavat asukkaiden äänestyksellä valitsemat pormestari ja kuusi valtuustonjäsentä. Kaupungin pormestari on Herb Jacques. Alue on edustettuna Manitoban provinssiparlamentissa The Pas'n vaalipiirin osana. Kanadan parlamentissa sitä edustaa Churchillin vaalipiiristä valittu edustaja. 
Liikunta ja urheilu.
Kaupungin tärkein jääkiekkojoukkue on OCN Blizzard, joka pelaa nykyisin Manitoba Junior Hockey Leaguessa.
Koulutus.
Kaupungin julkinen koulujärjestelmä Kelsey School Division koostuu kahdesta perusasteen, kahdesta keskiasteen ja yhdestä toisen asteen koulusta.
Norway House

Norway House on alun perin Hudson's Bay Companyn turkiskaupan myötä syntynyt asuinalue Manitoban provinssissa Kanadassa, noin 30 kilometriä pohjoiseen Winnipegjärven pohjoispäästä, paikassa jossa Nelsonjoki laskee Little Playgreen Lake järveen. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 456 kilometriä Winnipegistä pohjoiseen, 208 kilometriä itään The Pas'sta, ja 190 kilometriä etelään Thompsonista. Kylän asukasluku on 456 (2001), mukaan lukien viereisen intiaanireservaatin asukkaat alueella asuu 6 019 henkilöä (2004).
Nimeä Norway House käyttävät sekä varsinainen Norway Housen kylä että alkuperäiskansan reservaatti, Norway House Cree Nation.
Historia.
Norway House perustettiin vuonna 1814 HBC:n turkiskaupan kauppapaikaksi. Kauppapaikan rakensi norjalaiset juuret omaava työporukka. HBC oli erittäin tyytyväinen työn laatuun ja tämän vuoksi nimesi kylän heidän kunniakseen Norway Houseksi.
Liikenne.
Jokasään tie PR 373 johtaa kaupungista Jenpegin kautta Provincial Highway 6:lle.
Tärkein liikenneväline harvaan asutulla alueella on lentokone. Norway Housen lentoasemalla on sorapintainen 1 200-metrinen kiitotie, jota ylläpitää Manitoba Northern Airports.
Metsola (Kotka)

Metsola on kaupunginosa Kotkassa noin 1,5–4 kilometrin päässä kaupungin keskustasta Kotkansaarelta. Lännessä Metsola rajoittuu Kymijoen Langinkoskenhaaraan ja Suomenlahteen, pohjoisessa Keisarinmajantiehen ja Korelan kaupunginosaan, idässä Kotkantiehen ja Jylpyn kaupunginosaan ja teollisuusalueeseen sekä etelässä Virolaisenpohjaan Hovinsaaren kaupunginosassa. Metsolan tiet on nimetty lintujen mukaan. Kaupunginosan läpi kulkee Allintie. Kaupunginosan vierellä itäpuolella kulkee Kotkantie ja Hyväntuulentie Kotkan keskustaan Kotkansaarelle.
Historia.
Metsolan kaupunginosan alue liitettiin vuonna 1884 Kymistä Kotkaan. Alue kuului silloin Hovinsaaren kruununpuiston maihin. Metsolan rakentaminen alkoi niin sanotusta Vanhasta Metsolasta 1920-luvulla. Metsolan perustamispäiväksi on merkitty 19. syyskuuta 1924. Paavo Tuominen esitti 24. syyskuuta 1924 pidetyssä palaverissa, että kylälle annettaisiin nimeksi Nälkälä. Joku esitti nimeksi Metsola, koska kylässä oli olemassa Metsontie-niminen tie. Lisäksi esitettiin, että annettaisiin kaikille teille linnun nimet. Kotkan kaupunki hyväksyi esityksen. 
Rakennuksia ja rakennelmia.
Metsolan merkittävimpiä rakennuksia ovat muiden muassa Langinkosken kirkko ja Langinkosken keisarillinen kalastusmaja. Metsolan rannalla sijaitseva vanha Kotkan Höyrypanimo on remontoitu ja kiinteistössä on nykyisin koulutustiloja sekä ravintola. Rakennuskanta koostuu pääasiassa omakotitaloista ja paritaloista. Alueella on myös joitain kerrostaloja ja opiskelija-asuntoja. Kaupunginosan alueella sijaitsee Kilpisen tekonurmikenttä sekä kolme siirtolapuutarha-aluetta: Langinlaakson ryhmäpuutarha, Metsolan ryhmäpuutarha ja Langinkosken ryhmäpuutarha.
Palvelut ja vapaa-aika.
Metsolassa toimii apteekki ja kebab-pizzeria.
Metsolassa toimii seura nimeltään Metsolan Aikamiespojat (MAP), joka järjestää alueella erilaisia tapahtumia. Seura on rakentanut Metsolan poikakallion uimarannalle kaikkien metsolalaisten käyttöön tarkoitetun grillikatoksen. Metsolan rannasta löytyy kaupungin venepaikkoja sekä mattolaituri.
Vredefort-kraatteri

Vredefort-kraatteri on Etelä-Afrikassa Johannesburgista lounaaseen sijaitseva maailman suurin ja vanhin törmäyskraatteri. Sen aiheutti noin kaksi miljardia vuotta sitten läpimitaltaan ainakin 10 kilometrin kokoinen asteroidi. Aluksi kraatteri oli 40 kilometriä syvä ja 100 kilometriä leveä, mutta heti törmäyksen jälkeen se suureni mahdollisesti 180-300 kilometrin levyiseksi, kivet alkoivat muotoutua ja seinämät sortuivat. Pitkäaikaisen eroosion takia tarkkaa kokoa on vaikea määritellä. Törmäys on nostanut kiveä noin 25 km:n syvyydestä. Alueella on 2,1-2,5 miljardia vuotta sitten muodostuneita sedimenttikivilajeja ja 3,1-3,5 miljardia vuotta vanhaa graniittia. Kraatterin keskushuippu on ollut Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2005 alkaen.
Berens River

Berens River on kylä Berensjoen varrella Winnipegjärven itärannalla, noin 290 kilometrin päässä pohjoiseen Manitoban provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Kylän asukasluku on nykyisin 42 (2001). Asukaslukuun ei ole huomioitu Berens River First Nation -intiaanireservaattia, jonka asukasluku on 2 531.
Liikenneyhteydet.
Berens Riveriin ei johda kiinteää tieyhteyttä. Maitse kylään pääsee ainoastaan vaeltamalla tai talvisin talvitietä pitkin. Kylään on lauttayhteys järven toiselta puolelta Matheson Islandin saaresta. 
Kylän laidalla sijaitsee Manitoba Northern Airportsin ylläpitämä Berens Riverin lentoasema.
Asukasluvun kehitys.
Statistics Canadan mukaan Berens Riverin asukasluku on jyrkässä laskussa:
Sitä vastoin intiaanireservaatin asukasluku on nousussa: vuoden 1996 tilaston mukaan reservaatin väkiluku oli 2 004, kun se on vuoteen 2004 mennessä kohonnut 2 531 asukkaaseen.
Itzhak Perlman

Itzhak Perlman (s. 31. elokuuta 1945) on israelilainen viulisti ja 1900-luvun lopun suurimpia viuluvirtuooseja ja viulupedagogeja. Hän on antanut viulu- ja kamarimusiikkikoulutusta ympäri maailmaa. 
Perlman syntyi Jaffan kaupungissa silloisella Palestiinan brittiläisellä mandaattialueella. Hän sairastui polioon neljän vuoden ikäisenä. Perlman opiskeli Jaffan Academy of Music -koulussa ennen muuttoaan New Yorkiin, jonka Juilliard Schoolissa hänen opettajanaan toimi Dorothy Delay. Perlman teki ensiesiintymisensä Carnegie Hallissa vuonna 1963.
Pian Perlmanista tuli tunnettu ja hän teki lukuisia levytyksiä. Hänen tulkintansa Niccolò Paganinin kapriiseista on hänen tunnetuimpia levytyksiään. Hän oli myös viulistina John Williamsin säveltämässä "Schindlerin listassa". Perlman on esittänyt myös jazzia ja klezmeriä.
Perlman soittaa kuuluisalla Soil Stradivarius -viululla.
Pahan tytär

Pahan tytär ("Point Pleasant") on yhdysvaltalainen tv-sarja vuodelta 2005. Se kertoo Christina Nicksonista (Elisabeth Harnois), jonka hengen Jesse Parker (Sam Page) pelastaa merellä lähellä Point Pleasantin rantaa. Sarjan ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt tuotantokausi sisältää 13 jaksoa, mutta pienten katsojalukujen vuoksi niistä esitettiin FOX-televisiokanavalla vain 8 ensimmäistä. Suomessa Subtv esitti kaikki jaksot.
Juoni.
Sarjan edetessä käy ilmi, että Christina on Saatanan tytär, joka on lähetetty tuhoamaan maailma, ja hänen rakastettunsa Jessen on Jumala lähettänyt surmaamaan Christinan. Sarjan päätösjaksossa kuitenkin paha näyttää voittavan.
Näyttelijät.
Lähde:
Juilliard School

Juilliard School [ˈdʒuːliɑːrd] on yhdysvaltalainen, New Yorkissa sijaitseva esittävien taiteiden koulu, jota pidetään yhtenä maailman parhaista oppilaitoksista musiikin ja näyttelijäntyön alalla. Koulu perustettiin vuonna 1905. Nykyisin koulussa on noin 800 opiskelijaa.
Koulussa on musiikin, tanssin ja näyttelijäntyön linjat.
Historia.
Koulu perustettiin alun perin nimellä Institute of Musical Art vuonna 1905. Sen syntyä siivitti pula johtavasta musiikkioppilaitoksesta, ja amerikkalaisten oppilaiden siirtyminen eurooppalaisiin kouluihin opiskelemaan musiikkia. Oppilaitos sijaitsi aluksi Greenwich Villagessa, ja ensimmäisenä vuotena sisään otettiin 500 oppilasta. Vuonna 1910 koulu muutti Morningside Heightsiin uuteen rakennukseen, jossa nykyään toimii Manhattan School of Music.
Vuonna 1920 perustettiin Juilliard-säätiö, joka nimettiin liikemies Augustus Juilliardin mukaan: hän testamenttasi huomattavan summan rahaa musiikin edistämiseen Yhdysvalloissa. Vuonna 1924 säätiö osti uuden rakennuksen Manhattanin keskikaupungilta, ja perusti siihen Juilliard Graduate School -koulun. Vuonna 1929 tämä yhdistyi Institute of Musical Artin kanssa. Uuden koulun rehtoriksi tuli professori John Erskine, mutta molemmilla laitoksilla oli yhä erilliset dekaanit. Vasta vuonna 1946 annettiin uusi nimi: The Juilliard School of Music. Vuonna 1951 kouluun perustettiin tanssiopisto. Vuonna 2001 Juilliardissa aloitti jazzmusiikin osasto.
Esiintyvät ryhmät.
Juilliardissa toimii joukko säännöllisesti esiintyviä ryhmiä niin kamarimusiikin, jazzin, orkesterimusiikin, kuin kuoromusiikin saroilta. Myös henkilökunnasta koostuvat kokoonpanot esiintyvät koulussa.
Soil Stradivarius

Soil Strad tai Soil Stradivarius on Antonio Stradivarin vuonna 1714 Cremonassa valmistama viulu. Se valmistui Stradivarin parhaana viulunrakennuskautena, ja sitä pidetäänkin maailman parhaisiin lukeutuvana viuluna.
Soitin on nimetty Monsieur Soilin mukaan, joka omisti sen vuonna 1902. Soitin myytiin viulukeräilijä Oscar Bondylle. Yehudi Menuhin osti sen vuonna 1950 ja vuonna 1986 hän antoi sen Itzhak Perlmanin käytettäväksi.
Väkivaltainen tiedustelu

Väkivaltaisella tiedustelulla tarkoitetaan sodankäynnin yhteydessä toimintaa, jossa tiedustelujoukon tehtävänä on joko
Esimerkkinä provokatiivisesta iskusta voidaan käyttää Dieppen maihinnousua toisen maailmansodan aikana - koska sen ainoa tarkoitus oli oikeaan maihinnousuun tarvittavien tietojen hankinta.
Esimerkkinä rauhanaikaisesta jälkimmäisen tyyppisestä tiedustelutoiminnasta voidaan pitää vieraan valtion suorittamia jonkin valtion aluevesirajan tai kansallisen ilmatilan loukkauksia.
Oneworld

Oneworld on vuonna 1999 perustettu lentoyhtiöallianssi, yksi kolmesta suurimmasta. Yhteenliittymään kuuluvat lentoyhtiöt toimivat vahvassa yhteistyössä muun muassa aikataulujen, lippujen myynnin ja varauksen sekä kanta-asiakasohjelmien osalta.
Allianssiin kuuluvien lentoyhtiöiden kohteisiin kuului vuonna 2017 noin 1 012 kohdetta noin 158 maassa ympäri maailmaa sekä lähes 12 738 päivittäistä lentoa. Vuonna 2017 Oneworld kuljetti noin 527 miljoonaa matkustajaa yhteensä noin 3 447 lentokoneella. Oneworld on ainoa lentoyhtiöallianssi, jonka jäsenten kokonaisliikevaihto jäi voitolle vuonna 2011, yhteensä 1,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria, kun taas sen kilpailija Star Alliance teki tappiota yhteensä 2,2 miljardia dollaria ja SkyTeam puolestaan 7 miljardia dollaria vuoden 2004 tietoihin perustuen.
Oneworld-yhtiöiden markkinaosuus Suomen kansainvälisessä reittiliikenteessä oli noin 57 prosenttia vuoden 2007 ensimmäisellä kolmanneksella.
Infiniti

Infiniti on alun perin Nissanin Yhdysvaltain markkinoille suunnattu loistoluokan automerkki. Ensimmäiset mallit (M30 ja Q45) esiteltiin marraskuussa 1988 ja niiden valmistus aloitettiin syksyllä 1989. Infiniti-mallit valmistetaan pääosin Japanissa Tochigissa, mutta vuodesta 2004 lähtien tuotantoa on ollut myös Yhdysvalloissa.
Euroopassa merkkiä myydään Kroatiassa, Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Italiassa, Luxemburgissa, Alankomaissa, Puolassa, Romaniassa, Venäjällä, Serbiassa, Espanjassa, Sveitsissä, Turkissa, Ukrainassa sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Infiniti toi ensimmäisenä sarjatuotantoon drive by wire -tyyppisen ohjauksen vuonna 2014. Tuolloin järjestelmässä oli mekaaninen varmistus. Toisen sukupolven versiossa vuonna 2018 mekaanista yhteyttä ei enää ollut.
Yhteistyö Formula 1:ssä.
Vuodet 2011–2015 Infiniti teki yhteistyötä Red Bull Racingin kanssa. Yhtiön odotettiin uudestaanbrändäävän tallin käytössä olleet Renaultin moottorit. Yhteistyö ei kuitenkaan johtanut tähän. Infinitillä on mahdollisuus kuitenkin olla Red Bullin tulevien kausien moottoritoimittaja. Red Bullin nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel on Infinitin ensimmäinen maailmanlaajuinen edustaja.