tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Peignot

Peignot on A. M. Cassandren ja Charles Peignotin suunnittelema omintakeinen sans serif -kirjaintyyppi, jonka kirjasinvalimo Deberny &amp; Peignot julkaisi vuonna 1937. Peignotin suuraakkoset seuraavat klassisia versaalimuotoja, mutta pienaakkoset ovat yhdistelmä pien- ja suuraakkosten kirjainmuotoja. Pienaakkosmaiset muodot esiintyvät vain b-, d-, f-, j-, k-, l- ja y-kirjaimilla. Lisäksi h-kirjaimen toisessa pylväässä on tavanomaisesta poikkeava pidennys ylös. Kirjaintyypistä julkaistiin vuonna 1937 kaksi leikkausta ja vuonna 1938 kolmas leikkaus. Myöhemmin julkaistiin vielä kapea versio, jossa oli vain suuraakkoset.
VGC ja Photo-Lettering julkaisivat valolatomakoneita varten Peignotista uudet versiot. Lisäksi Peignot kuului myös Letrasetin siirtokirjainten valikoimaan. Sittemmin useat fonttivalmistajat ovat julkaisseet kirjaintyypistä omat versionsa, Linotype nimellä Peignot, Compugraphic nimellä "Penyoe", Bitstream nimellä "Exotic 350". Peignot on ollut suosittu muun muassa kirjankansissa ja sitä on käytetty myös The Mary Tyler Moore Show -sarjan tunnuksessa.
Hynkänlampi

Hynkänlampi on runsaan neljän hehtaarin laajuinen järvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Hynkänlammen länsipuolella ja Bodomjärvi itäpuolella. Hynkänlampi sijaitsee kumpaistakin huomattavasti korkeammalla. Hynkänlammen pohjoispuolella sijaitsee Velskolan Pitkäjärvi, etelässä on muun muassa Sorlampi, idässä pieni Sultingsträskin lampi, jonka pinnankorkeus on yli 80 metriä ja lännessä Nuuksion Pitkäjärven itäpuolella pieni Mutalampi.
Hynkänlammen etelärannalla kohoaa Hynkänkallio eli Hynkeberget. Pohjoispuolella on seitsemän hehtaarin kokoinen luonnonsuojelualue.
Hynkänlammen nimi lienee hämäläistä perua. Varhaisin karttamaininta on vuodelta 1775 ruotsinkielisessä muodossa Hynkens träsk.
Julia Tervahartiala

Julia Tervahartiala (s. 7. marraskuuta 2002) on suomalainen mäkihyppääjä, joka edustaa Lahden Hiihtoseuraa. Hänen valmentajansa on Pasi Ahonen.
Tervahartiala voitti mäkihypyn naisten SM-kilpailussa kultaa vuonna 2019.
2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini

2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini on keinotekoinen K-vitamiinitoimintoinen menadionijohdannainen.
2-Metyylinaftaleeni-1,4-diamiini syntetisoitiin 1925. 1942 kaksi eri tutkijaryhmää havaitsi aineen toiminnon K-vitamiinina. Aine muodostaa suolahapon kanssa dihydrokloridisuolan (C11H14Cl2N2) ja toinen tutkijaryhmistä ehdotti suolalle nimeä K6-vitamiini.
Ainetta ja sen dihydrokloridia voidaan tuottaa 2-metyylinaftaleenista tai sen läheisistä johdannaisista.
4-Amino-3-metyyli-1-naftolia tai sen dihydrokloridia ei ole käytetty kaupallisissa K-vitamiinitoimintoisissa lääkevalmisteissa, toisin kuin vaikkapa fyllokinonia ja menadionia.
Nieltynä dihydrokloridi on rotille likimain yhtä myrkyllinen kuin 4-amino-2-metyyli-1-naftolin hydrokloridisuola.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten maantieajo

Miesten maantiepyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpailtiin 24. heinäkuuta 2021 Fuji Speedwaylla. Kilpailun voitti Ecuadorin Richard Carapaz, toiseksi ajoi Belgian Wout van Aert ja kolmanneksi Slovenian Tadej Pogačar.
Karsinnat.
Kilpailun enimmäisosallistujamääräksi oli ilmoitettu 130 ajajaa. Näistä 122 valittiin UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Maat, jotka olivat rankingin sijalla 1. – 6. saivat kilpailuun viisi urheilijaa, sijoilla 7. – 13. saivat neljä urheilijaa, 14. – 21. kolme urheilijaa, 22. – 32. kaksi urheilijaa ja 33. – 50. yhden pyöräilijän. Jos maalla oli yksilörankingissa 200 parhaan joukossa urheilija eikä maa päässyt joukkuerankingin perusteella kilpailuun, sai maa urheilijan olympialaisiin. Tämä paikka otettiin pois sijalla 32. olevalta maalta (yksi paikka). Afrikasta, Amerikasta ja Aasiasta pääsi kaksi maata mukaan olympialaisiin yhdellä urheilijalla maanosien omien mestaruuskilpailujen kautta. Maa ei kuitenkaan voinut saada paikkaa joukkuerankingin perusteella. Jos isäntämaa Japanilla ei ole pyöräilijää olympialaisiin, myönnetään sille kaksi kiintiöpaikkaa.
Lopputulokset.
Keskeyttäneet:
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten maantieajo

Naisten maantiepyöräily Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 25. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 68 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 68 pyöräilijää. Näistä 62 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Maat, jotka ovat rankingin sijalla 1. – 5. saavat kilpailuun neljä urheilijaa, 6. – 13. kolme urheilijaa ja 14. – 22. kaksi urheilijaa. Jos maalla yksilörankingissa 100 parhaan joukossa urheilija eikä maa päässyt joukkuerankingin perusteella kilpailuun, saa maa urheilijan olympialaisiin. Tämä paikka otetaan pois kääntäisessä järjestyksessä aloittaen sijasta 22. Afrikasta, Amerikasta ja Aasiasta pääsee yksi maa mukaan olympialaisiin yhdellä urheilijalla maanosien omien mestaruusturnausten kautta. Maa ei ole kuitenkaan voinut saada paikkaa joukkuerankingin perusteella. Jos isäntämaa Japani ei ole pyöräilijää olympialaisiin, myönnetään sille kaksi kiintiöpaikkaa.
Olympiaturnaukseen pääsevät maat.
1 Määrää vähennettiin kolmesta kahteen ja kahdesta yhteen, jotta saatiin enemmän yksilörankingin kautta. Vain Belgia sai kolme paikkaa.
Kilpailu.
Maaliin päässeet urheilijat
Keskeyttäneet urheilijat
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten aika-ajo

Naisten aika-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 28. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 25 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiakilpailuun osallistuu 25 pyöräilijää. Näistä 15 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella siten, että 15. parasta maata saa yhden pyöräilijän olympialaisiin. Näiden lisäksi 10 pyöräilijää valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Näiden pyöräilijöiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka saavat paikan maantieajoon. Jos maanosalla ei ole tämän jälkeen yhtään edustajaa aika-ajoon, korvataan maarankingin listan maa käänteisessä järjestyksessä, kunnes jokaisella maanosalla on yksi edustaja. Maanosan edustaja valitaan saman rankingin perusteella.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten aika-ajo

Miesten aika-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 28. heinäkuuta Fuji Speedwaylla. Kilpailuun osallistuu 40 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiakilpailuun osallistuu 40 pyöräilijää. Näistä 30 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella siten, että 30. parasta maata saa yhden pyöräilijän olympialaisiin. Näiden lisäksi 10 pyöräilijää valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Näiden pyöräilijöiden pitää edustaa sellaisia maita, jotka saavat paikan maantieajoon. Jos maanosalla ei ole tämän jälkeen kahta edustajaa aika-ajoon, korvataan maarankingin listan maa käänteisessä järjestyksessä, kunnes jokaisella maanosalla on kaksi edustaja. Maanosan edustaja valitaan saman rankingin perusteella.
Marco Stroppa

Marco Stroppa (s. 8. joulukuuta 1959 Verona) on italialainen säveltäjä. Hän edustaa ensimmäistä tietokonemusiikin säveltäjien italialaissukupolvea.
Stroppa opiskeli vuosina 1980–1983 konservatorioissa Veronassa, Milanossa ja Venetsiassa. Hän sai stipendit pianonsoitossa (opettaja: Laura Palmieri), kuoromusiikissa, kuoronjohdossa ja sävellyksessä (opettajat: Guido Begal, Renato Dionisi ja Azio Corghi) sekä elektronisessa musiikissa (opettaja: Alvise Vidolin). Fulbright-stipendillä hän pääsi täydentämään opintojaan Yhdysvaltoihin. Hänen oppiaineinaan olivat vuosina 1984–1986 Massachusetts Institute of Technologyn medialaboratoriossa tietokonemusiikki, tietojenkäsittelytiede, kognitiivinen psykologia ja teknoäly.
Stroppa toimi vuosina 1980–1984 tutkijana ja säveltäjänä Padovan yliopiston tietokoneiden sonologian keskuksessa, jossa hän teki ensimmäisen tietokoneen avulla ja perinteisin soittimin (pianolla) esitettävän teoksensa, joka on välitöntä suosiota saanut ja useasti esitetty "Traiettoria". Pierre Boulez kutsui Stroppan vuonna 1982 säveltäjien ja tutkijoiden ryhmään johtavaan tietokonemusiikkikeskukseen Ircamiin. Hän sai siellä musiikintutkimuksen laitoksen johtajan aseman, jossa hän toimi vuodesta 1987, kunnes jätti paikan omistautuakseen muilla tehtävilleen, kuten säveltämiselle.
Stroppa on toiminut opettajana eri maissa. Hän perusti vuonna 1987 Kansainvälisen Bartók-festivaalin yhteyteen Unkarin Szombathélyyn sävellyskurssin ja tietokonemusiikin workshopin. Hän johti näitä ohjelmia 13 vuotta ja tapasi muiden muassa Péter Eötvösin, Zoltán Kocsisin, György Kurtágin, György Ligetin, Miklós Perényin ja László Somfain. Hän tutustui myös lukuisten runoilijoiden töihin. Vuonna 1999 Stroppa nimitettiin sävellyksen ja tietokonemusiikin professoriksi Hochschule für Musik und Darstellende Kunst Stuttgartiin Helmut Lachenmannin seuraajaksi. Hän on työskennellyt myös Pariisin konservatoriossa ja Lyonissa. 
Stroppan työt ovat usein ilmestyneet teemojen mukaan jaoteltuina sykleinä. Hän on saanut inspiraatiota muun muassa runollisista ja mytologisista teksteistä, ekologisista ja sosiopoliittisista aiheista, etnomusikologian tutkimuksesta (etenkin Gilles Léothaudin seminaareissa Pariisissa) ja henkilökohtaisista yhteyksistään esittäjiin, joille sävellyksiä on tehty. Näihin esittäjiin ovat kuuluneet Pierre-Laurent Aimard, Teodoro Anzellotti, Mario Caroli, Cécile Daroux, Claude Délangle, Florian Hölscher, Thierry Miroglio, Jean-Guyen Queyras ja Benny Sluchin. Stroppan tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi radio-oopperaa.
Turtuk

Turtuk tai Turtok on kylä Intian Ladakhin liittovaltion alueella. Kylä kuului Pakistaniin vuoteen 1971 saakka, jolloin Intian joukot miehittivät sen Intian ja Pakistanin välisen sodan aikana. Kylän asukkaat ovat etniseltä taustaltaan balteja ja uskonnoltaan suufilaisia muslimeja. Kylän asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 3 371.
Maantiede.
Turtuk sijaitsee Ladakhin alueeseen kuuluvassa Nubran laaksossa Karakorumin vuoristossa Shyokjoen varrella. Alueen korkeus merenpinnasta on noin 2 900 metriä. Intian Pakistanin vastainen raja sijaitsee noin kuusi kilometrin päässä kylästä. Matka Turtukista Ladakhin suurempaan kaupunkiin Lehiin kestää noin päivän.
Historia.
Turtuk oli aikanaan osa Baltistanin itsenäistä kuningaskuntaa. Paikallinen Yagbo-dynastia hallitsi 800-luvulta aina 1800-luvulle saakka. Osa dynastian hallitsijoista vietti kesiä Turtukissa, jossa heidän nykyisin museona toimiva kesäasuntonsa on säilynyt näihin päiviin saakka. Osa Turtukin nykyisistä asukkaista polveutuu kuningaskuntaa aikanaan hallinneesta klaanista. Intian jaon myötä vuonna 1947 Turtukista tuli osa itsenäistä Pakistania. Intian armeijanjoukot miehittivät kylän Intian ja Pakistanin välisen sodan aikana vuonna 1971. Osa muualla Pakistanissa tuolloin töissä käyneistä kyläläisistä jäivät Pakistaniin. Turtukista tuli osa ulkopuolisilta suljettua sotilasaluetta Intian ja Pakistanin vastaisella rajalla. Sittemmin kylä on kuitenkin avattu matkailijoille ja Pakistaniin jääneet kyläläiset ovat voineet vierailla kotiseudullaan.
Talous.
Turtukin asukkaat viljelevät esimerkiksi ohraa ja tattaria. Alueella tuotetaan myös huomattava osa koko Intian aprikooseista ja saksanpähkinöistä. Nykyisin kylään saapuu myös matkailijoita.
Väestö.
Turtukin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 3 371. Turtukin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan balteja ja he puhuvat baltin kieltä. Baltin kieli on sukua esimerkiksi tiibetille. Uskonnoltaan baltit ovat suufilaisia muslimeja. Suurin osa baltien asuinalueesta sijaitsee Pakistanin puolella.
Iitin kirjasto

Iitin kirjasto on Kausalan taajamassa sijaitseva Iitin kunnankirjasto. Se toimii pääkirjaston ja Hiisi-kirjastoauton sekä verkkokirjaston välityksellä. Iitin kirjasto kuuluu Kymenlaakson kirjastojen yhteiseen Kyyti-kirjastokimppaan.
IItin kirjasto on rakennettu vuonna 1992. Sen suunnitteli arkkitehti Arto Sipinen. Sisustuksesta vastasivat Ulla Korpela ja Mikko Tainio.
Vuonna 2018 Iitin kirjaston kokoelmiin kuului noin 50 800 nidettä, joista noin 46 200 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 105 800 ja fyysisiä käyntejä noin 60 400.
Cancoillotte

Cancoillotte on Franche-Comtén alueelta peräisin oleva rakenteeltaan juokseva ranskalainen juusto.
Cancoillottea valmistetaan Franche-Comtéen alueella Ranskan itäosassa. Juuston historiaa ei tunneta täysin tarkasti. Joidenkin lähteiden mukaan cancoillotten kaltaista juustoa on valmistettu jo Rooman valtakunnan aikoina, mutta joidenkin muiden lähteiden mukaan juusto on saanut alkunsa vasta huomattavasti myöhemmin. Perinteisesti juustoa on valmistettu maatiloilla voin valmistuksesta ylijäävästä kuoritusta maidosta. Ensimmäisen maailmansodan aikana juustoa alettiin valmistaa myös teollisesti rintamalla palvelevien sotilaiden tarpeisiin. Nykyisin juustoa valmistetaan pääosin suurilla meijereillä ja sitä kulutetaan pääasiassa vain Franche-Comtén alueella.
Cancoillotte valmistetaan kuoritusta maidosta. Maitoon lisätään juoksutetta ja valmistuva juustomassa pilkotaan pieniin osiin. Pilkottu juustomassa lämmitetään noin 60 °C lämpötilaan, jonka jälkeen juusto puristetaan ja kuivatetaan. Tämän työvaiheen lopputuloksena syntyvää juustoa kutsutaan nimellä "metton", josta cancoillotte valmistetaan edelleen seuraavissa työvaiheissa. 100 litrasta maitoa saadaan noin kuusi kiloa metton-juustoa. Seuraavassa valmistusvaiheessa juusto sulatetaan ja siihen lisätään suolavettä ja voita seosta samalla sekoittaen. 
Valmis cancoillotte on rakenteeltaan pehmeää ja elastista tahnaa. Juustoa syödään yleensä lämpimänä esimerkiksi leivän tai perunoiden kera. Juustoa saatetaan joskus maustaa pippurilla, viinillä tai valkosipulilla.
Reijo Bergström

Reijo Bergström (18. lokakuuta 1941 Helsinki – 26. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kitaristi, jonka osuus suomalaisen rautalankamusiikin kehityksessä oli keskeinen.
Varhaisvaiheita.
Bergström innostui kitaransoitosta 1950-luvun lopulla. Hänen suosikkiartistejaan tuolloin olivat Duane Eddy ja Chet Atkins. Bergström olikin alun alkaen jazz-kitaristi, ja tämän ansiosta hän kykeni improvisoimaan myöhemmin soittaessaan rock- ja rautalankayhtyeissä. Bergström ja hänen nuorempi veljensä Kari saivat vaikutteensa Radio Luxembourgista, jota he kuuntelivat Bergströmin omistamassa Packard-autossa Kalliossa, koska kanava kuului parhaiten korkeilla paikoilla. Auton akun tyhjennyttyä auto käynnistettiin kotimatkaa varten työntämällä sitä alamäkeen.
Muusikon ura.
Vuonna 1959 Bergström liittyi yhtyeeseen nimeltä Jorma Kalenius &amp; His Rock Devils. Yhtyeen EP "Mä tahdon rokata" oli ensimmäinen suomalainen rock-levytys ja samalla myös Bergströmin ensilevytys.
Hän soitti sen jälkeen Kaj Backlundin yhtyeessä, kunnes perusti The Esquires -yhtyeen pääsiäisenä 1962. Yhtyeessä soittivat myös hänen veljensä Kari sekä Eero ja Jussi Raittinen. Yhtye soitti aluksi instrumentaalimusiikkia, kunnes the Beatlesin läpimurron myötä mukaan tuli myös laulu. Yhtyeestä tuli Suomen suosituimpia kokoonpanoja, ja se soitti ympäri maata sekä myös Ruotsissa. Vuonna 1963 yhtye julkaisi useita levyjä, joista tunnetuimmaksi muodostui rautalankaversio ikivihreästä kappaleesta “Juokse sinä humma”. Yhtyeen toinen tunnettu levytys oli “Maailma ilman rakkautta”, joka oli cover-versio Lennon-McCartney -kappaleesta “World Without Love”, johon oli suomalaiset sanat kirjoittanut Reino Helismaa. Myös B-puolella oli Beatles-cover, George Harrisonin kappaleen “Don’t Bother Me”, johon suomalaiset sanat oli tehnyt Orvokki Itä otsikolla “Mua kiusaat vain”.
Omien esiintymistensä ohella The Esquires säesti myös Gene Vincentiä ja Donovania näiden vieraillessa Suomessa.
Yhtyeen toiminta hiipui kuitenkin 1960-luvun lopulla, ja Bergström keskittyi palkkatöihin General Motorsilla ja Hackman Sorsakoskella. Työuransa viimeiset parikymmentä vuotta Bergström toimi yksityisyrittäjänä.
1980-luvulla the Esquires kasattiin uudelleen, ja 1990-luvulta lähtien se oli keskeinen esiintyjä Back to the Sixties -tapahtumissa. Tässä yhdistyksessä Bergström oli vanhin jäsen. Viime vuosinaan hänen oli luovuttava soittamisesta vakavan sairauden takia.
Modi’in-Maccabim-Re’ut

Modi’in-Maccabim-Re’ut () on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Nykyinen kaupunki muodostettiin vuonna 2003 Modi’inin ja Maccabim-Re’utin kaupunkien liitoksella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 91 328.
Maantiede.
Modi’in-Maccabim-Re’ut sijaitsee Tel Avivin ja Jerusalemin puolivälissä. Alue on Juudean tasangon ja Jerusalemin kukkuloiden rajaseutua. 
Historia.
Nimi Modi’in on johdettu historiallisen kaupungin nimestä. Modi’in tunnettiin esimerkiksi Mattatiaksen kotikaupunkina ja Makkabilaiskapinan syttymispaikkana, johon liittyen paikka esiintyy Vanhassa testamentissa. Tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä historiallisen Modi’inin sijaintipaikasta. Eri tutkijat ovat ehdottaneet kaupungin sijaintipaikaksi eri kohteita, mutta yksiselitteistä arkeologista todisteita kaupungin sijainnista ei ole löydetty.
Suunnitelmat nykyajan Modi’in kaupungin rakennuttamisesta saivat alkunsa 1980-luvulla. Kaupunkisuunnitelman laati arkkitehti Moshe Safdie, ja sen hyväksyi 1990-luvun puolella tuolloin asuntoministerinä toiminut Ariel Sharon. Ennen kaupungin rakennuttamista alue oli Israelin asevoimien tulialue. Virallinen perustamistilaisuus pidettiin vuonna 1993 ja ensimmäiset asukkaat saapuivat vuonna 1996. Hallinnollisen aseman kaupunkina Modi’in sai vuonna 2001. Nykyinen Modi’in-Maccabim-Re’ut syntyi, kun Modi’inin kaupunki liitettiin yhteen viereisen Maccabim-Re’utin kanssa vuonna 2003. 
Euroopan unioni on luokitellut kaupungin yhdeksi Israelin siirtokunnista, koska EU:n näkemyksen mukaan osa alueesta on rakennettu vuoden 1948 rajojen ei kenenkään maalle, jota EU ei pidä osana Israelia.
Väestö.
Modi’in-Maccabim-Re'utin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 91 328. Ennen kuntien liitosta Modi’inin asukasluku oli 34 700 ja Maccabim-Re’utin 10 700. Kaupunki on houkutellut uusia asukkaita etenkin Jerusalemin ja Tel Avivin alueilta.
Elliina Peltoniemi

Elliina Peltoniemi (s. 1978) on tamperelainen kuvataiteilija, joka on tehnyt myös videotaidetta ja ollut mukana kansanmusiikkia esittävässä Kuolema-duo-yhtyeessä.
Peltoniemi on valmistunut Turun taideakatemiasta 2011. Lisäksi hän on opiskellut Lapin yliopistossa ja Limingan taidekoulussa. Hänen taidettaan on ollut esillä muun muassa Turun taidemuseon Studiossa ja MUU-yhdistyksen galleriassa Kaapelilla ja Taiteilijaseura NYTE:n Galleria 3H+K:ssa.
Peltoniemi oli vuonna 2019 mukana hankkeessa jossa tehtiin taidetta sähkökaappeihin Tampereen katujen varsille. Mukana olivat muun muassa SirkusRakkausPumPum ry, Tampereen Sähkölaitos, Tampereen taidemuseo ja Tampereen kaupunki.
Givatayim

Givatayim tai Giv'atayim (hepr. גִּבְעָתַיִם‎, kirjaimellisesti "kaksi kukkulaa") on kaupunki Israelissa Tel Avivin hallintoalueella. Se on osa Gush Danin metropolialuetta ja sijaitsee Saaronin tasangon alueella. Kaupungin perustivat vuonna 1922 toisen alijan pioneerit, ja sen asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 59 518.
Maantiede.
Givatayim on osa Tel Avivin rakennettua metropolialuetta. Sen naapurikaupunkeja ovat Tel Aviv ja Ramat Gan. Maantieteellisesti alue on osa Saaronin tasankoa.
Historia.
Givatayim perustettiin vuonna 1922. Alun perin paikka oli työläisille rakennettu asuinalue nimeltä Shekhunat Borochov. Nimensä se sai Ber Borochovin mukaan. Vuonna 1942 alueeseen liitettiin neljä viereistä aluetta ja vuonna 1959 Givatayimista tuli oma kuntansa. Nykyinen nimi Givatayim tarkoittaa suomeksi kahta kukkulaa. Kukkulat, joille kaupunki alun perin perustettiin, ovat Borochovin kukkula and Kozlovskyn kukkula. 
Talous.
Kaupungissa on esimerkiksi elintarviketeollisuutta ja julkaisutoimintaa.
Väestö.
Givatayimin asukasluku oli vuoden 2017 lopussa 59 518. Vuonna 2002 asukasluku oli 47 400, vuonna 1968 42 100 ja vuonna 1947 7 000.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten eräajo

Miesten eräajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 4. – 6. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät keiriniin. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten eräajo

Naisten eräajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 6.–8. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät keiriniin. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Niinistön koulu

Niinistön koulu on entinen peruskoulun ala-aste Kouvolan Niinistössä, entisen Valkealan kunnan alueella. Koulussa on noin 160 oppilasta luokilla 1-6. Koulurakennus on valmistunut vuonna 1989. Koulu sijaitsee Valkealan suuralueella Niinistön kaupunginosassa Kauniskankaantien varrella Hiostenmäentiellä. Luokkatasot oli jaettu joko yhteen tai kahteen ryhmään (A, B). Vuonna 2016 koulussa oli 187 oppilasta.. Niinistön koulu ja Jokelan koulu yhdistyivät hallinnollisesti Jokela-Niinistön kouluksi vuonna 2022. 
Kouvolan uuden kouluverkkosuunnitelman mukaan Valkealan taajaman läntiselle alueelle, Niinistö-Jokelan alueelle tulee uusi lähes 400 oppilaan alakoulu.
Namibiankiitäjä

Namibiankiitäjä ("Apus bradfieldi") on kiitäjien (Apodidae) heimoon kuuluva lintulaji. Austin Roberts kuvasi sen tieteelle vuonna 1926 Namibiasta. Yleensä namibiankiitäjä on noin 18 senttimetrin mittainen ja painaa 33–50 grammaa. Sen ravintoa on hyönteiset kuten tarhamehiläinen ja termiitit.
Rauman Lukon SM-liigakausi 2017–2018

Rauman Lukon SM-liigakausi 2017–2018 oli jääkiekkoseura Rauman Lukon 42. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 61. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Lukko sijoittui runkosarjassa yhdeksänneksi ja hävisi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Porin Ässille.
Keltakirjoahven

Keltakirjoahven ("Pseudetroplus maculatus", aiemmin "Etroplus maculatus") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa Pseudetroplus ainoa laji. Se on melko pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 9,5 senttimetrin mittainen ja 14 gramman painoinen. Keltakirjoahventa tavataan Aasian Intiassa ja Sri Lankassa. Sen ravintoa ovat kalanpoikaset, eläinplankton ja levät. Paras veden lämpötila keltakirjoahvenelle on 20–25 celsiusastetta, veden kovuus 9–19 ja pH-arvo 8–9.
Mokkakäärmeenpää

Mokkakäärmeenpää ("Channa nox") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Zhang Chun-Guang, Prachya Musikasinthorn ja Katsutoshi Watanabe kuvailivat lajin tieteelle vuonna 2002.
Ulkonäkö ja koko.
Sen väritys on tumma. Lajin pisin tavattu yksilö oli 19,8 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää subtrooppisissa olosuhteissa.
Lehtovahvero

Lehtovahvero eli tummatorvisieni ("Cantharellus cinereus", syn. "Craterellus cinereus") on vahveroiden sukuun kuuluva sienilaji. Lajia tavataan Euroopan havumetsistä. Suomesta lehtovahveroa ei ole tavattu. Harmaatorvisientä ("Pseudocraterellus undulatus") on joskus pidetty lehtovahveron muunnoksena tai muotona. Lisäksi tieteellistä nimeä "Craterellus cinereus" on käytetty virheellisesti ruskotorvisienestä ("Craterellus caeruleofuscus").
Pikkukäärmeenpää

Pikkukäärmeenpää ("Channa orientalis") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Marcus Elieser Bloch ja Johann Gottlob Theaenus Schneider kuvailivat lajin tieteelle vuonna 1801.
Ulkonäkö ja koko.
Pikkukäärmeenpään tavallinen pituus on noin 16 senttimetriä. Pisin tavattu yksilö oli 33 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää trooppisissa, 23–26 celsiusasteen lämpöisissä olosuhteissa. Sitä tavataan Aasiassa Afganistanista etelään, ja Sri Lankasta itään Indonesiaan.
Sysieväkäärmeenpää

Sysieväkäärmeenpää ("Channa melanoptera") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva pohjakalalaji. Pieter Bleeker kuvaili lajin tieteelle vuonna 1855.
Ulkonäkö ja koko.
Lajin pisin tavattu yksilö oli 65 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Se elää Aasiassa, Indonesian Sumatrassa ja Borneossa. Myanmarissa. Lajia tavataan makeassa vedessä.
Orimattilan kirjasto

Orimattilan kaupunginkirjasto on Orimattilassa toimiva yleinen kunnallinen kirjasto. Se palvelee erityisesti pääkirjastonsa, Olga-kirjastoauton (DAF) ja verkkokirjaston välityksellä. Orimattilan kirjasto kuuluu osana Päijät-Hämeen kirjastojen seudulliseen kirjastokimppaan eli Lastu-kirjastoihin. Pääkirjaston lisäksi kirjastolla ei ole muita kiinteitä toimipaikkoja. Olga-kirjastoauto kiertää kahden viikon jaksoissa reittejään pitkin Orimattilan kaupungin sivukyliä.
Pääkirjaston kanssa samassa, aiemmin tekstiiliteollisuuden käytössä olleessa punatiilisessä, Orimattilan kulttuuritalona tunnetussa rakennuksessa toimii myös Orimattilan taidemuseo.
Kokoelmat.
Kirvun Pitäjäseura on lahjoittanut vuonna 2021 Ismo Junnon kirjakokoelman Orimattilan kaupunginkirjastolle. 
Kuva- ja äänipalvelut.
Kirjastossa on VHS-kasettien digitoimiseen DVD:lle LG RCT699H-laite, filmien digitoimiseen plustek OpticFilmn 8200i ja C-kasettien digitoimiseen Xion TAPE2PC. Yleistotietokone 3:lla on valojäljennin, HP Scanjet G4050.
Näyttelypalvelut.
Kirjastossa on lehtienlukusalissa vitriini kuukausinäyttelyille. Näytteilleasettajat saavat käyttää myös lehtienlukusalin eteläistä seinää esittelypintana.
Muut yleiset kirjastot Orimattilan kaupungissa.
Orimattilan kaupunginkirjaston lisäksi Orimattilan kaupungin Artjärven Salmelassa on toiminut loppuvuodesta 2018 alkaen julkinen yksityiskirjasto, Kirstintupa, mikä toimii SmartPostina päivittäin kello 6-22.
Pihakrassi

Pihakrassi ("Lepidium ruderale") on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, krassien ("Lepidium") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on matalakasvuinen, kapealehtinen ja yleensä runsaasti haarova kasvilaji. Koko kasvi tuoksuu voimakkaasti ja tuoksua on toisinaan kuvattu epämiellyttäväksi. Pihakrassi on tavallisimmin yksivuotinen.
Pihakrassi voi kasvaa noin 20 cm korkeaksi ja sen varsi on kalju tai lyhytkarvainen. Alimmat lehdet ovat pariliuskaisia ja ne karisevat pois varhain. Ylemmät lehdet ovat kapeansuikeita ja ehytreunaisia. Pihakrassin kukissa ei ole terälehtiä ja niissä on ainoastaan kaksi hedettä. Pihakrassi kukkii kesäkuusta elokuulle. Pihakrassin hedelmät ovat pieniä, munanmuotoisia lituja, jotka ovat tavallisesti vain 2 mm pitkiä.
Pihakrassi muistuttaa jonkin verran muita krassilajeja ja se sekoitetaan usein ratakrassiin ("Lepidium densiflorum"). Ratakrassin kukinto on kuitenkin tiiviimpi ja ratakrassi ei tuoksu samaan tapaan kuin pihakrassi. Rikkakrassi ("Lepidium neglectum") eroaa pihakrassista litujen muodon sekä tuoksun perusteella. Muilla krassilajeilla, joihin pihakrassin voisi sekoittaa, on yleensä suuremmat lidut kuin pihakrassilla.
Pihakrassi kasvaa katujen ja teiden varsilla sekä erilaisilla joutomailla. Suomessa pihakrassia tavataan siellä täällä eri puolilla maata, lähinnä eteläisen Suomen isoimpien kaupunkien alueilla. Viime aikojen havainnoista pohjoisimmat pihakrassihavainnot Suomessa ovat Oulusta.
Pihakrassin tieteellisen nimen lajinimi ("ruderale") tulee latinan sanasta "rudera" (suom. raunio), mikä viittaa lajin kasvupaikkoihin erilaisilla ihmisvaikutteisilla paikoilla, kuten ruderaattialueilla.
Täpläkäärmeenpää

Täpläkäärmeenpää ("Channa maculata") on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Bernard Germain de Lacépède kuvaili lajin tieteelle vuonna 1801.
Ulkonäkö ja koko.
Sen väritys on vaaleanruskea tummanruskeilla läikillä. Lajin on tavallisesti noin 11 senttimetrin mittainen ja pisin tavattu yksilö oli 20 senttimetrin mittainen.
Elinympäristö ja levinneisyys.
Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Se on levinnyt Japanin, eteläiseen Kiinaan, Vietnamiin, Taiwanille ja Filippiineille.
Sonchus macrocarpus

Sonchus macrocarpus on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva, valvattien ("Sonchus") suvun kasvilaji. Laji elää endeemisenä Egyptissä. Runsaslukuisimpana se kasvaa Niilin varrella. Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1969.
Andris Ameriks

Andris Ameriks (5. maaliskuuta 1961) on latvialainen harmoniapuoluetta edustava poliitikko, joka toimi Riian varapormestarina vuoteen 2018. Vuonna 2019 hänet valittiin europarlamentaarikoksi Latvian europarlamenttivaaleissa yhdessä Riian entisen pormestarin Nils Ušakovsin kanssa. Ameriks ja Ušakovs olivat korruptiotutkinnan kohteina ennen kuin heidät valittiin europarlamenttiin. Heidän päätöstään siirtyä Riiasta Brysseliin on luonnehdittu pakenemiseksi Latvian yleisradiossa.
Cepola

Cepola on välskärikalojen (Acanthuriformes) lahkoon ja liekkikalojen (Cepolidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 5 lajia.
Hermerik

Hermerik, myös Hermericus , Hermanrich tai Hermerico, (k. 441) Pyreneiden niemimaalle perustetun sveebien kuningaskunnan kuningas 411–438. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan Hermerik luopui kruunusta poikansa Rekhilan hyväksi vuonna 438, koska oli pitkällisen sairauden uuvuttama. Kronikan mukaan Hermerik kuoli vuonna 441 seitsemän vuoden sairastelun jälkeen.
Leveänokkakolibri

Leveänokkakolibri ("Cynanthus latirostris") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Pohjois-Amerikasta. 
Koko ja ulkonäkö.
Leveänokkakolibri on pienikokoinen lintu ja kasvaa korkeintaan 10 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat ulkonäöltään. Koiraslintu on päästään, selästään, ja vatsastaan kiiltävän tummanvihreä. Siivet ja haarautunut pyrstö ovat väriltään sinertävän mustat. Siipien kainalot ovat alapuolelta valkoiset. Leveänokkakolibrikoiraan kurkku on safiirinsininen. Nokka on pitkä, punainen, mustakärkinen ja hieman litteämpi kuin monilla muilla kolibrilajeilla. Naaras on väritykseltään vaatimattomampi. Sen pää ja selkä ovat tumman vihreät ja vatsa on vaaleanharmaa. Naaraalla on valkoinen silmäkulmatäplä.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Leveänokkakolibria tavataan suurimmasta osasta Meksikoa. Tämän lisäksi sitä tavataan Yhdysvalloista Arizonan, New Mexicon ja Teksasin osavaltioista ja satunnaisesti Kaliforniasta. Leveänokkakolibrin elinympäristöjä ovat tammi- ja mäntymetsät, kanjonit ja pensaikkoiset alueet. Usein sitä tavataan virtaavan veden lähistöllä. Yhdysvalloissa ja Meksikon pohjoisosissa pesivät linnut muuttavat talveksi etelämmäs. Linnun pesimäkausi kestää Meksikossa tammikuulta toukokuulle ja Yhdysvalloista huhtikuulta elokuulle. Leveänokkakolibrinaaras rakentaa pesänsä pensaaseen tai pieneen puuhun ruohoista ja hämähäkinseiteistä. Naaras munii kaksi valkoista munaa. Leveänokkakolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja sen lisäksi se pyydystää ravinnokseen pieniä hyönteisiä.
Iitin kotiseutumuseo

Iitin kotiseutumuseo on Iitin kirkonkylän kirkonmäellä, Iitin kunnassa sijaitseva paikallismuseo. Se toimii entisessä viljamakasiinissa ja on auki kesäisin ennalta ilmoitettuina aikoina. Kesällä 2019 museo oli kuitenkin kiinni.
Lonesome Rider

Lonesome Rider on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin singlenä 31. lokakuuta 2013. Kappale on yhtyeen kolmas single viidenneltä studioalbumiltaan "Outlaw Gentlemen &amp; Shady Ladies". Kappaleen sävelsi yhtyeen laulaja Michael Poulsen sekä kitaristi Rob Caggiano. Kappaleella vierailee kanadalaisen "Walk off the Earth" yhtyeen laulaja-lauluntekijä Sarah Blackwood.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin vuonna 2014 ja se kuvattiin mustavalkoisena, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Jakob Printzlau (Plastic Kid). Musiikkivideolla esiintyvät kappaleen laulajat Poulsen ja Blackwood.
Maaliskuussa 2014 single myi kultaa Tanskassa.
4-amino-3-metyyli-1-naftoli

4-amino-3-metyyli-1-naftoli on keinotekoinen menadionijohdannainen. Sitä sanotaan myös K7-vitamiiniksi, joksi se nimettiin 1950, kun se tunnistettiin K-vitamiinitoimintoiseksi aineeksi.
Sitä voidaan valmistaa 2-metyylinaftaleenista tai menadionista. Siitä saadaan suolahapolla kiteistä hydrokloridisuolaa (C11H11NO·HCl). Vähintään 1 g suolaa liukenee 25 ml:ään vettä 75 °C:ssa. Altistettaessa suola ilmalle ja valolle, se muuntuu pinkiksi ja sitten tummanvioletiksi.
4-amino-3-metyyli-1-naftolia tai sen HCl-suolaa ei ole käytetty kaupallisissa K-vitamiinitoimintoisissa lääkevalmisteissa, toisin kuin vaikkapa fyllokinonia ja menadionia.
Lil Tecca

Tyler-Justin Anthony Sharpe (s. 26. elokuuta 2002), paremmin tunnettu taiteilijanimellä Lil Tecca, on yhdysvaltalainen räppäri, laulaja ja lauluntekijä. Hän saavutti 
suosiota julkaistuaan breakout-singlensä "Ransom", joka on saanut yli miljardi kuuntelukertaa Spotifyssa.
Slava

Slava ry on Turun yliopiston venäjän kielen ja kulttuurin opiskelijoiden ainejärjestö, joka on perustettu vuonna 1961. Yhdistyksen tarkoituksena on yhdistää kaikkia Turun yliopiston venäjän kielestä, kirjallisuudesta ja kulttuurista kiinnostuneita entisiä ja nykyisiä opiskelijoita, sekä ajaa niiden etua yliopisto-organisaatiossa. Lisäksi se järjestää erilaisia tapahtumia ja pyrkii edistämään venäjän kielen opetuksen tasoa yliopistossa, sekä pitää yhteyttä vastaavien alojen muihin suomalaisiin ja ulkomaalaisiin järjestöihin. Slava ry on Turun yliopiston ylioppilaskunnan (TYY) yhteisöjäsen.
Rekhila

Rekhila tai Rechila (k. elokuussa 448) seurasi isäänsä Hermerikiä sveebien kuningaskunnan valtaistuimelle joko vuonna 438 tai 441. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan pitkään sairastellut Hermerik luovutti vallan pojalleen jo vuonna 438, mutta toisessa kohdassa kronikkaa kerrotaan, että Rekhila olisi saanut kuninkuuden vasta isänsä kuoltua 441. Jo ennen valtaannousuaan Rekhila oli saavuttanut mainetta lyömällä vandaalipäällikkö Andevoton Genilissä vuonna 437. Rekhila valloitti Méridan vuonna 439 ja Sevillan vuonna 441. Roomalaiset voittivat Rekhilan vuonna 446, mutta eivät silti pystyneet estämään sveebien vaikutusvallan kasvua Espanjassa. Rekhila kuoli elokuussa 448. Rekhilaa seurasi valtaistuimella hänen poikansa Rekhiarius.
Atli Ingólfsson

Atli Ingólfsson (s. 1962) on islantilainen säveltäjä.
Atli sai varhaisimman musiikkikasvatuksensa kotikaupungissaan Njarðvíkissa ja aloitti säveltämisen jo ennen muuttoaan Reykjavíkiin, jossa aloitti muodolliset opintonsa Reykjavíkin musiikkikorkeakoulun musiikin teorian ja sävellyksen laitoksella. Hänen sävellysopettajinaan toimivat Þorkell Sigurbjörnsson ja Atli Heimir Sveinsson. Hän valmistui vuonna 1984 ja suoritti loppukokeen myös kitaransoitossa 1983. Atli sai lisäksi kandidaatin arvon filosofiassa Islannin yliopistosta. Hän jatkoi sävellysopintojaan Milanossa Davide Anzaghin johdolla Giuseppe Verdi -konservatoriossa ja osallistui Franco Donatonin kesäkurssille Accademia Chigianassa, Sienassa vuonna 1988.
Syksyllä 1988 Atli muutti Pariisiin, jossa osallistui Gérard Griseyn yksityisopetukseen. Hän oli myös vierailevana opiskelijana Pariisin konservatoriossa ja jatkoi yhteistyötään Griseyn kanssa tämän ajoittaisena assistenttina muutettuaan kahden Pariisissa vietetyn vuoden jälkeen Bolognaan.
Vuonna 1992 Atli palasi Pariisiin osallistuakseen musiikin informaatiotutkimuksen kesäkurssille IRCAM:ssa. Vuodesta 1990 hän on keskittynyt ensisijaisesti sävellystyöhönsä. Vuoteen 2005 hän asui Bolognassa, ja sittemmin hänen asuinpaikkansa on ollut Reykjavík. Hän opetti aluksi osa-aikaisesti sävellystä Islannin taideyliopistossa ja pääsi sitten sen sävellysprofessoriksi vuonna 2016. 
IRCAM:n ja Ensemble Intercontemporainin Atlilta tilaama teos "Envoi" kantaesitettiin tammikuussa 1995. Tilauksia hän on saanut myös muiden muassa Ensemble l'Itinérairelta, Berliinin biennaalilta, Caput Ensembleltä, Kroumatalta, Les Percussions de Strasbourgilta ja Venetsian biennaalilta. Atlin teoksia on esitetty laajalti Euroopassa, etenkin Pohjoismaissa. Esittäjiin ovat kuuluneet Avanti!, Arditti-kvartetti, Oslo Sinfonietta, KammarensembleN, lyömäsoitinyhtye Sisu, Baijerin radion sinfoniaorkesteri, Islannin sinfoniaorkesteri, James Clapperton, Håkan Hardenberger ja Frode Haltli. Atlin musiikkia on julkaistu BIS-levymerkillä, ja joitain hänen töitään on kustantanut Milanon Casa Ricordi. Tuotannossa ovat edustettuina monet genret: kamari-, soolosoitin- ja vokaalimusiikki, konsertto sekä muut orkesterimusiikin muodot ja ooppera.
Atli on kirjoittanut aktiivisesti artikkeleita ja esseitä musiikin, metriikan ja kulttuurin aiheista. Hän julkaisi myös harmonian oppikirjan "Hljómamál" vuonna 2009.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten keirin

Miesten keirin Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 7.–8. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät eräajoon. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten keirin

Naisten keirin Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 4.–5. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 30 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 30 pyöräilijää. Näistä 16 tulee maista, jotka osallistuvat joukkuesprinttiin, kunhan eri kriteerit täyttyvät. Seitsemän urheilijaa valitaan niistä maista, jotka pääsivät eräajoon. Loput seitsemän pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa joukkuesprintin kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Heinäveden kirjasto

Heinäveden kirjasto on Heinävedellä toimiva, vuonna 1860 perustettu kunnankirjasto. Se palvelee erityisesti Heinäveden kirkonkylällä sijaitsevan kirjastorakennuksen, kirjastoauton ja verkkokirjaston välityksellä. Heinäveden kirjasto on osa seudullista Vaara-kirjastot -kirjastokimppaa.
Heinäveden kirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2018 noin 43 200 nidettä, joista noin 35 600 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 52 400 ja fyysisiä käyntejä noin 39 900.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten joukkuesprintti

Miesten joukkuesprintti Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 3. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Karsinnat.
Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta. Joukkueet valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten joukkuesprintti

Naisten joukkuesprintti Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2. elokuuta 2021 Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Karsinnat.
Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta. Joukkueet valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten joukkuetakaa-ajo

Miesten joukkuetakaa-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–4. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Karsinnat.
Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta. Joukkueet valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten joukkuetakaa-ajo

Naisten joukkuetakaa-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 2.–3. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta.
Karsinnat.
Kilpailuun osallistuu kahdeksan joukkuetta. Joukkueet valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten pariajo

Miesten pariajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 7. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 16 paria.
Karsinnat.
Kilpailuun valitaan kahdeksan joukkuetta UCIn olympiakarsintarankingin perusteella sellaisista maista, jotka eivät päässeet joukkuetakaa-ajoon. Näiden lisäksi jokainen joukkuetakaa-ajoon osallistuva maa saa ilmoittaa parin kilpailuun.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten pariajo

Naisten pariajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 6. elokuuta 2021 Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 8–16 paria.
Karsinnat.
Kilpailuun valitaan kahdeksan joukkuetta UCIn olympiakarsintarankingin perusteella sellaisista maista, jotka eivät päässeet joukkuetakaa-ajoon. Näiden lisäksi jokainen joukkuetakaa-ajoon osallistuva maa saa ilmoittaa parin kilpailuun.
Rekhiarius

Rekhiarius, myös Richgar tai Requiario, (k. joulukuussa 456) oli sveebien kuningas 448–456. Hän oli edellisen kuninkaan Rekhilan poika. Rekhiarius kääntyi katoliseen uskoon ja meni vuonna 449 naimisiin visigoottien kuninkaan Teoderik I:n tyttären kanssa vahvistaakseen näiden kahden kansan liittoa. Palattuaan häistään Rekhiarius hävitti Zaragozan ympäristöä ja valloitti Ilerdan. Sveebien toistuva tunkeutuminen visigoottien vaatimille alueille Espanjassa ajoi kansakunnat sotaan keskenään. Visigootit voittivat sveebit Órbigo-joen luona lokakuussa 456. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan Rekhiarius kuoli joulukuussa vuonna 456. Kronikat kertovat, että visigoottien kuningas Teoderik II hyökkäsi Espanjaan ja ajoi Rekhiariuksen Portugaliin, jossa tämä sai surmansa. Visigootit myös valloittivat sveebien pääkaupungin Bragan.
Hermann Aldinger

Hermann Aldinger (22. heinäkuuta 1907 Nürnberg – 2. marraskuuta 1993 München) oli toisessa maailmansodassa taistellut Saksan ilmavoimien ilmatorjuntaupseeri. Hän liittyi 1956 sodan jälkeisen Saksan ilmavoimiin, mistä hän jäi eläkkeelle kenraalimajurina.
Hermann Aldinger syntyi 22. heinäkuuta 1907 Nürnbergissä. Hän astui palvelukseen 20. huhtikuuta 1927 Saksan maavoimien kenttätykistöön. Hänet ylennettiin 1. marraskuuta 1933 yliluutnantiksi. Hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1935 ilmavoimiin ilmatorjuntapatteristo Döberitziin. Hän oli 6. marraskuuta 1936 ilmatorjuntarykmentti 12 II patteristossa ja 6. marraskuuta Legion Condorin ilmatorjuntapatteristo F:ssä patterinpäällikkönä. Hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1937 koulutuspatteristoon Wustrowiin. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1. marraskuuta. Hänet siirrettiin 19. huhtikuuta Kampfgeschwader 257:n esikuntaan, missä hän oli 8. kesäkuuta 1938 asti. Hän palveli eri tehtävissä muun muassa 10. armeijan ilmatorjuntaosastossa.
Toisen maailmansodan alkaessa hän oli koulutusosaston operaatioupseerina, mihin tehtävään hänet oli siirretty 15. lokakuuta 1939.
Hän kuoli 1. marraskuuta 1993.
Mäntyharjun kunnankirjasto

Mäntyharjun kunnankirjasto on Mäntyharjulla toimiva, vuonna 1859 perustettu kunnankirjasto. Se palvelee erityisesti kunnan keskustaajamassa sijaitsevan kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. Mäntyharjun kirjasto on osa seudullista Lumme-kirjastokimppaa. Kirjastoautotoiminta päättyi 31.12.2005.
Vuonna 2018 Mäntyharjun kirjaston kokoelmiin kuului noin 54 600 nidettä. Lainauksia tehtiin noin 91 800 ja fyysisiä käyntejä noin 58 700.
Mäntyharjun kirjasto perustettiin vuonna 1859. Toiminta alkoi laajentua 1800-luvun lopulla, kun kansakouluille perustettiin kansankirjastoja. Kirjasto siirtyi kunnan omaisuudeksi 1922. Vuonna 1974 kaikki sivukirjastot lakkautettiin ja tilalle tuli kirjastoauto. Mäntyharjun nykyinen kirjastotalo otettiin käyttöön 1983. Vanha kirjastoauto korvattiin uudemmalla 1988. Kirjastoautotoiminta päättyi vuoden 2005 lopulla.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten omnium

Miesten omnium Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 5. elokuuta 2020 Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 20 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 21 pyöräilijää. Näistä 8 tulee maista, jotka osallistuvat pariajoon eli jokainen maa saa nimetä yhden urheilija. 12 pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa pariajon kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – naisten omnium

Naisten omnium Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 8. elokuuta Izun velodromilla. Kilpailuun osallistuu 21 urheilijaa.
Karsinnat.
Olympiaturnaukseen osallistuu 21 pyöräilijää. Näistä 8 tulee maista, jotka osallistuvat pariajoon eli jokainen maa saa nimetä yhden urheilija. 13 pyöräilijää valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Rankingin perusteella valitaan vain maita, jotka eivät ole saaneet paikkaa pariajon kautta. Samoin jokainen maanosa tulee olla edustettuna.
Susanna Ceccardi

Susanna Ceccardi (s. 19. maaliskuuta 1987) on italialainen poliitikko, joka toimii europarlamentaarikkona vuodesta 2019 alkaen.
Ceccardista tuli Cascinan ensimmäinen ei-vasemmistolainen pormestari 70 vuoteen, kun hänet äänestettiin virkaan Pohjoisen liiton edustajana vuonna 2016. Syynä hänen vaalivoitolleen pidetään hänen maahanmuuttovastaisia näkemyksiään. Hän oli puolueensa ehdokas Toscanan kuvernöörin vaaleissa vuonna 2020, mutta hävisi demokraattisen puolueen Eugenio Gianille. 
Näkemyksiä.
Ceccardin mukaan Eurooppa on jatkuvasti ollut muslimien maahantunkeutumisen kohteena historiansa aikana eikä pakolaiskriisi ole poikkeus. Hän vertaa pakolaiskriisiä siihen, mitä intiaaneille kävi eurooppalaisten saavuttua Amerikkaan. Käydessään Maltalla hän väitti, että siellä ei näkynyt yhtäkään pakolaista ja paikallisten mukaan se johtui siitä, että pakolaiset siirtyvät sieltä Italiaan.
Ceccardi kritisoi Euroopan unionia, koska kokee sen olevan kyvytön puolustamaan perinteisiä eurooppalaisia arvoja. Hänen mukaansa Euroopan ei tule mukauttaa omaa kulttuuriaan muslimien ehdoille esimerkiksi lopettamalla kouluruokaloista sianlihan tarjoamista. Hän on sanonut pitävänsä romanileirien hävittämistä ja laittoman siirtolaisuuden estämistä suurina humanitaarisina tekoina. Vuonna 2019 hän kritisoi Pisassa sijaitsevassa taidekoulussa näytettyä teosta, jossa Matteo Salvinin kasvot oli koottu pakolaisten veneitä esittävistä kuvista. Ceccardi vaati teosta pois näkyvistä sekä vastasi pakolaisten hukkumisen Välimereen vähentyneen kun Salvinista tuli sisäministeri. Islamin lisäksi hän vastustaa pridekulkueita. 
Ceccardi ilmoitti vuonna 2019 aikovansa nimetä tulevan tyttärensä Kinsikaksi, maataan saraseeneja vastaan puolustaneen keskiaikaisen soturittaren mukaan. Kinzica syntyi saman vuoden syyskuussa.
Pihakaalikirsikäs

Pihakaalikirsikäs ("Tipula paludosa") on vaaksiaisten heimoon kuuluvan "Tipula"-suvun hyönteinen. Sitä tavataan erilaisilta niityiltä ja pihamailta.
Yleistä.
Sen elinkierto kestää vuoden. Se talvehtii toukkana ja aikuisvaihe on lyhyt. Aikuiset lentävät heinäkuun lopusta elokuuhun. Aikuiset yksilöt munivat satoja munia kosteaan nurmikkoon tai multaan loppukesästä.
Pohjois-Amerikassa se on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi. Sen toukat aiheuttavat siellä tuhoja viljelymailla ja golfkentillä. Ne voivat aiheuttaa nurmikon heikentymistä tai esiintyä runsaasti sen pinnalla ja häiritä siten pelaamista. Golfkentillä sitä tavataan eniten alueilla, joita ei hoideta kovin voimallisesti. 
Myös Etelä-Euroopassa sitä pidetään tuholaisena ja se saattaa aiheuttaa vahinkoja syömällä kasvien juuria. Suomessa se on aiheuttanut ilmoitettuja vahinkoja 1940- ja 1950-luvuilla.
Kuvaus.
Täysikasvuiset.
Pihakaalikirsikkään ruumis on harmaanruskea. Sen pituus on noin 17–24 millimetriä. Siivet ovat ruumista lyhyemmät. Siipien takana on kaksisiipisten lahkolle ominainen väristin. Jalat ovat ohuet.
Toukat.
Sen toukat elävät maanpinnassa. Ne vaativat ympäristöltään kosteutta. Toukat syövät juuria ja voivat aiheuttaa vahinkoa kavupisteille. Toukilla on nahkamainen pinta ja sen vuoksi niistä on käytetty nimitystä ”"leatherjackets".”
Kenttäskorpioni

Kenttäskorpioni ("Buthus occitanus") on kenttäskorpionien heimoon kuuluva eläinlaji. Lajia tavataan Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa ja Euroopassa. Se kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1789.
Koko ja ulkonäkö.
Kenttäskorpioni kasvaa tavallisesti noin 60-80 millimetrin mittaiseksi. Se on väriltään kellanruskea ja tuottaa BotIT6-myrkkyä.
Elintavat.
Kenttäskorpioni viihtyy kuivilla ja kuumilla alueilla, joissa on hyvin vähän kasvillisuutta ja paljon kiviä.