tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aurora (lentokone)

(SR-91) Aurora on oletetun uuden sukupolven tiedustelukoneen kutsumanimi. Jos kone on olemassa, se olisi korvannut SR-71 Blackbird -koneet. Virallisen selityksen mukaan SR-71 -operaatiot lopetettiin, koska koneen käyttö oli kallista, ja satelliittien avulla voidaan saada sama tiedusteluaineisto. Toisaalta SR-71 -ohjelman vuosikulut olivat noin 7 % verrattuna tiedustelusatelliittien kustannuksiin, ja ennalta arvattavat satelliitit eivät täysin korvaa tarvittaessa tehtävää tiedustelulentoa.
Yhdysvallat kiistää "Auroran" olemassaolon. Tutkalle näkymätön, alhaalta katsellen kolmion mallinen lentokone olisi kuitenkin hyvä selitys UFO-havainnoille. Vuonna 2006 Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö kuitenkin julkaisi viitetietoja USAFin käytössä mahdollisesti olevasta uudesta huippunopeasta lentokoneesta. Tiedot ovat näköhavaintotietoja, ja brittiviranomaiset kiistävät tietävänsä koneesta. 
Pohjanmeren yllä nähtiin jo vuonna 1989 kolmion muotoinen lentolaite ottamassa polttoainetta KC-135 Stratotanker -säiliökoneesta. Yhdysvaltain ilmavoimien mukaan kyseessä oli kuitenkin KC-135 ja kaksi lähekkäin lentävää F-111 -hävittäjäpommittajaa. Lisäksi Aviation Week &amp; Space Technology -lehti uutisoi maaliskuussa 1990, että "mustan erikoiskoneen" rakentamiseen oli budjetoitu Yhdysvalloissa vuodelle 1987 455 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Saman budjetoinnin yhteydessä tuli esiin nimi Aurora, koska vuoden 1987 budjettia oli valmisteltu jo vuonna 1985. 
Spekulaatioita koneesta.
Huhujen mukaan Aurorasta olisi rakennettu 6 erilaista prototyyppiä, ja Blackbirdinkin takana ollut Lockheedin "skunk works"-osaston malli olisi voittanut tarjouskilpailun, ja 10–20 koneen laivasto olisi operatiivisessa käytössä. Arveluiden mukaan koneiden hinta olisi enemmän kuin 1 miljardi Yhdysvaltain dollaria kappaleelta.
Eri lähteiden mukaan koneen matkanopeus olisi 4–6 machia. Aurora-koneiden väitetään käyttävän tukikohtanaan Groom Laken koealuetta Nevadassa. Koealue tunnetaan paremmin nimellä Area 51.
Lisäksi Teksasin osavaltion alueen ihmiset ovat kertoneet poikkeuksellisia havaintoja lentokoneesta, jonka äänijälki on poikennut selvästi tavanomaisista lentoaluksista. Nämä havainnot ovat vuodelta 1992.
Jokisokeus

Jokisokeus ("onkosersiaasia") on "Onchocerca volvulus" -sukkulamadon aiheuttama sairaus, joka aiheuttaa sokeutta. Jokisokeudelle on altistunut jopa 40 miljoonaa ihmistä Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Sairauden aiheuttava sukkulamato tarttuu ihmisiin mäkäröiden, hyttysten tai kärpästen välityksellä. Mäkärät elävät lähinnä jokien varsien kosteikoissa. Tästä tauti on saanut nimensä.
Tauti alkaa ihottumana ja ihonalaisena kutinana. Sukkulamadot voivat säilyä loisina ihmisessä jopa 20 vuotta. Ne vahingoittavat ihoa ja silmän pintaa siten, että ihminen sokeutuu. Sukkulamatonaaras voi kasvaa jopa 50-senttiseksi, kun taas uros 4–5-senttiseksi. Sukkulamato aiheuttaa turvotusta muun muassa haarojen alueella, ja ihosta tulee kuiva ja paperinen.
Sukkulamatoa voidaan torjua hyönteismyrkyillä. Jokisokeudelle on olemassa tehokas ja suhteellisen halpa lääke. Muun muassa jokisokeuden puhkeamisen estävän loismatolääkkeen kehittäjät japanilainen Satoshi Omura ja irlantilainen William C. Campbell palkittiin vuoden 2015 lääketieteen Nobel-palkinnolla. Länsi-Afrikassa tauti on lääkkeen avulla saatu voitettua lähes kokonaan, mutta esimerkiksi Keski-Afrikassa tilanne on yhä paha.
Paikoitellen ihmiset välttävät viljavia alueita tartunnan pelossa, ja näin viljelykseen parhaiten soveltuvat alueet jäävät käyttämättä. Tämä pahentaa joidenkin alueiden nälkäongelmaa. Tehokkain tapa estää sairauden leviämistä on kuivattaa mäkäröiden lisääntymispaikkoja. Ihmisiä kehotetaan myös suojaamaan itsensä pitkähihaisilla vaatteilla ja kasvonsa verkkohatuilla sekä hakemaan vettä kuumimpaan aikaan keskipäivällä, jolloin mäkärät eivät liiku.
Myös Ison-Britannian Dorsetissa elää mäkäräislaji "Simulium posticatum", niin kutsuttu ”blandfordinkärpänen”, jonka purema aiheuttaa turvotusta, kutinaa ja pahoinvointia. Tämä ei kuitenkaan johtune ihmisessä menestyvästä loiseliöstä, toisin kuin jokisokeuden tapauksessa.
Batiikki

Batiikki (jaavaksi "batik") on Indonesiasta peräisin oleva kankaiden värjäystekniikka. Siinä kangas värjätään vahavärjäysmenetelmällä tai solmujen avulla, josta kuvio kankaaseen syntyy. Solmubatiikki on suosittua Länsi-Afrikassa ja Intiassa. Afrikan batiikeissa on hyvin voimakkaita värejä ja kuviot ovat kooltaan isoja kun taas Intiassa kuviot ovat paljon pienempiä ja yksityiskohtaisempia. 
Solmubatikki.
Solmubatikissa eli makaju-värjäyksessä kangas tai vaatekappale solmitaan esimerkiksi käyttämällä kuminauhoja tai narua. Solmimisen jälkeen kangas värjätään. Väri ei imeydy solmukohtiin yhtä hyvin kuin solmimattomaan kankaaseen ja lopputuloksena on erilaisia abstrakteja kuvioita. Tuttu esimerkki solmubatiikista on hippien t-paita, jonka kuviona on monivärinen ympyrä. Solmubatiikkia on menetelmänä mahdotonta hallita täysin, ja jokainen värjäyskerta tuo mukanaan erilaisen lopputuloksen.
Vahabatikki.
Vahabatikissa kangas kuvioidaan ensin vahalla. Värjääjä voi käyttää siveltimiä tai todella pientä, varrellista kannua. Kangas peitetään mallin mukaan muotoillulla ohuella vahakerroksella. Kuvioinnin jälkeen kangas värjätään. Väri ei imeydy vahan peittämälle alueelle. Kun kangas on kuivunut, vaha poistetaan sulattamalla se käyttämällä esimerkiksi silitysrautaa. Sula vaha imeytetään vaikkapa talouspaperiin. Kuvat voidaan tehdä monivärisiksi käyttämällä useita eri värjäyskertoja, joissa kullakin kerralla on peitetty ne alueet, joille ei haluta värin imeytyvän. Värjätessä vaha murtuu ja vahabatiikkivärjäämiselle tyypillistä onkin kuvioiden raidallisuus.
Oktoekhos

Oktoekhos (kreik. οκτοηχος, "oktô", kahdeksan ja "êkhos", ääni) on bysanttilaisen musiikin käyttämä moodijärjestelmä, joka pohjautuu antiikin Kreikan musiikinteoriaan. 
Oktoekhokseksi kutsutaan myös Kreikan ortodoksisessa kirkossa käytössä olevaa jumalanpalvelustekstejä sisältävää kirjaa, joka sisältää sunnuntaipäivien ylösnousemustekstit, jotka vaihtuvat kahdeksan viikon jaksoissa. Slaavilaisessa perinteessä oktoekhos sisältää kaikkien viikonpäivien jumalanpalvelustekstit ja vastaa kreikkalaisten parakletiki-kirjaa.
Sauria

Sauria on matelijoiden kladi joka sisältää kaikki nykyiset diapsidit sekä niiden yhteisen esi-isän ja kaikki sen hävinneet jälkeläiset. Saurian esi-isä eli permikaudella ja oli todennäköisesti pieni liskomainen matelija. Termillä "Sauria" viitataan perinteisesti liskojen alalahkoon. Nykyisen määritelmän antoi Gauthier 1984.
Sauria luokitellaan kallon ja luurangon yksityiskohtien perusteella. Se käsittää kaksi suurta ryhmää, Lepidosauromorpha, joka sisältää liskot ja käärmeet, sekä Archosauromorpha, joka sisältää krokotiilieläimet, lentoliskot ja dinosaurukset (myös linnut). Jotkut tutkijat sisällyttävät Sauriaan myös kilpikonnat (Testudines), jotka perinteisesti luokitellaan anapsideihin.
Tancredi

Tancredi on Gioacchino Rossinin säveltämä ooppera vuodelta 1813. Libreton on Voltairen näytelmän Tancrède pohjalta kirjoittanut Gaetano Rossi. Sen valtava suosio nosti Rossinin uran säveltäjänä uusiin korkeuksiin.
Oopperan synty.
Tancredin tilasi säveltäjältä La Fenice, Venetsian tunnetuin oopperatalo.
Musiikki.
Voltairen tarinaan, jossa pääpari tapaa vain kerran, verrattuna Rossin libretto suoraviivaistaa tapahtumia ja on täynnä duettoja ja ensemblejä - joidenkin mielestä tarinan vahingoksi. Librettoa ei ole pidetty minään suurena kirjallisena saavutuksena, mutta musiikin puolesta ooppera on täynnä mieleenpainuvia hetkiä, rauhallisesta melankolian alhosta akrobaattisiin vokaali-ilotulituksiin. Tancredin ensimmäistä aariaa "Di tanti palpiti.." lauloivat Venetsian gondolieerit vuosikymmeniä. Kokonaisuus pysyy yhtenäisenä, vaikka aarioita erottavat secco-resitatiivit. Tunnelman vaihtelut ovat nopeita ja voimakkaita niin numeroiden välillä kuin sisälläkin. Huomattava piirre "Tancredissä" on myös naislaulajan (mezzosopraano) käyttäminen miespääroolissa, jonka vaikeus onkin yksi syistä, miksi teos jäi ohjelmistosta niinkin pian Rossinin eläköitymisen jälkeen.
Rossini kirjoitti työstään uuden version esitettäväksi Ferrarassa 1833, mutta yleisö ei lämmennyt tälle uudelle versiolle, jossa Tancredi lopussa haavoittuu kuolettavasti ja saa tietää Amenaiden syyttömyydestä vasta hetkeä ennen kuolemaansa. Säveltäjä pani taas toimeksi ja loi fuusion näistä kahdesta versiosta, säilyttäen joitain Ferraran muutoksia mutta pitäen alkuperäisen lopun. Tänä versiona "Tancrediä" esitettiin kunnes se hävisi ohjelmistosta 1840-luvulla. Oopperan nykyesityksissä versio on kuitenkin lähes poikkeuksetta alkuperäinen.
Synopsis.
Tapahtumapaikka ja -aika.
Syrakusa Sisiliassa vuonna 1005.
Ensimmäinen näytös.
Palattuaan maanpaosta Sisiliaan valepukuinen Tancredi estää Orbazzanoa menemästä naimisiin oman rakastettunsa Amenaiden kanssa. Vihaisen Orbazzanon saadessa käsiinsä Amenaiden kirjeen Tancredille hän käyttää sitä todisteena Amenaiden yhteyksistä sisilialaisten viholliseen, saraseeni Solimariin ja syyttää Amenaidea maanpetturuudesta. Amenaide vangitaan ja tuomitaan kuolemaan. Tancredi hylkää Amenaiden ja hänen oma isänsä Argirio kieltää hänet. Amenaide voi enää toivoa vain esitaistelijaa joka saapuisi puolustamaan hänen kunniaansa.
Toinen näytös.
Tyrmässään, epätoivoisena, Amenaide päättää kuolla arvokkaasti ja uskollisena Tancredille. Orbazzanon johdattaessa Amenaidea mestauspaikalle, valepukua yllään pitänyt Tancredi astuu esiin ja Amenaiden esitaistelijana haastaa Orbazzanon - vaikka uskookin rakastettunsa olevan syyllinen. Tancredi on voittaa Orbazzanon kaksintaistelussa ja tämän jälkeen johtaa Sisilian voittoon taistelussa saraseeneja vastaan. Kuoleva Solimar vakuuttaa Tancredille Amenaiden olevan syytön ja ooppera päättyy yleiseen juhlintaan.
Sylvesteri

Sylvesteri (myös Sylvester) on "Looney Tunes" -animaatioiden kissahahmo, joka usein ajaa takaa Tipi-lintua. Nimi on sanaleikki kissojen latinalaisesta suvun nimestä, silvestris. Sylvesterin loi Friz Freleng.
Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1945 lyhytanimaatiossa "Life with Feathers". Vuonna 1947 Sylvesteri kohtasi Tipin piirretyssä "Tweetie Pie", tosin Sylvesteri-hahmon nimi oli tuolloin kylläkin vielä Thomas.
Sylvesterin tavaramerkki on veltto lespaaminen. Äänenä oli Mel Blanc. Blanc on paljastanut omaelämäkerrassaan, että Sylvesterin ja Repe Sorsan äänet olivat identtiset, Repen ääntä vain nopeutettiin jälkituotannossa. Sylvesterin lempitoteamus englanniksi on "”Suffering succotash!”". Suomessa Sylvesteriä ovat näytelleet Seppo Pääkkönen ja Heikki Sankari. 
Sylvesteri on tuttu myös sarjakuvalehti "Nakke Nakuttajasta".
Umberto Giordano

Umberto Giordano (28. elokuuta 1867 Foggia – 12. marraskuuta 1948 Milano) oli italialainen säveltäjä, jonka tunnetuimmat teokset ovat oopperoita.
Giordano opiskeli Napolin konservatoriossa. Hän kirjoitti ensimmäisen oopperansa, "Marinan", sävellyskilpailuun. Tämän jälkeen Giordano kirjoitti "Mala vitan", verismo-oopperan työläisestä, joka vannoo auttavansa prostituoidun uuden elämän alkuun, jos hänet parannetaan tuberkuloosistaan. Teos aiheutti skandaalinpoikasen esityksensä jälkeen Roomassa 1892. Giordano koetti seuraavassa teoksessaan, "Regina diaz" (1894), romanttisempaa lähestymistapaa, mutta ooppera oli floppi – sen esitykset jäivät kahteen.
Säveltäjä siirtyi Milanoon ja palasi verismoon, johon kuuluu myös hänen tunnetuin teoksensa, ranskalaisen runoilijan André Chénier'n elämään pohjautuva "Andrea Chénier". Vuoden 1898 "Fedora" oli niin ikään menestys ja sitä esitetään edelleen. Hänen myöhemmät teokset eivät ole yhtä tunnettuja, mutta niitäkin on silloin tällöin elvytetty uudelleen esitettäviksi.
Avarian kaanikunta

Avarian kaanikunta oli Dagestanin keskiosassa 1100-luvun lopusta 1800-luvulle saakka sijainnut feodaalivaltio. Sen keskuspaikkana toimi Hunzahin kylä. Avaarit kutsuivat valtiota "Hunzahin kaanikunnaksi".
Kaanikunta syntyi varhaiskeskiaikaisen Seririn kuningaskunnan tilalle. 1500-luvulta lähtien se oli yksi Dagestanin voimakkaimmista valtioista. Kuuluisin hallitsija oli vuonna 1634 kuollut Umma-kaani, jonka valta ulottui Carin ja Balakənin alueelle nykyisen Azerbaidžanin luoteisosaan. Hänen aikanaan laadittiin kaanikunnan lakikokoelma. Maassa ei ollut yhtenäistä hallintojärjestelmää, vaan kaani ratkaisi itse kaikki sisäiset ja ulkoiset kysymykset sekä toimi myös tuomarina.
1700-luvulla Avarian kaanit tekivät jatkuvia ryöstöretkiä Taka-Kaukasiaan. Vuosina 1776–1801 hallinneen Umma-kaani II:n aikana Širvanin, Şəkin, Quban, Bakun ja Derbentin kaanit, Georgian kuningas Erekle II sekä turkkilaisten asettama Akhaltsikhen pašša maksoivat hänelle veroa turvatakseen alueensa. Venäläiset löivät Umma II:n joukot Iorijoen rannalla vuonna 1800. Hänen seuraajansa Sultan-Ahmed vannoi vuonna 1803 uskollisuudenvalan Venäjän keisarikunnalle.
Venäjän Kaukasian-armeijan komentajan Aleksei Jermolovin kovaotteinen politiikka nostatti vuonna 1818 Dagestanin hallitsijat Sultan-Ahmedin johtamaan kapinaan, joka kukistettiin verisesti. Jermolov asetti kaaniksi Sultan-Ahmedin serkun Surhain. Hunzahin vallannut imaami Gamzat-bek surmasi hänet perheineen Kaukasian sodan aikana vuonna 1834. Šamilin johtaman Dagestanin ja Tšetšenian imaamikunnan kukistuttua vuonna 1859 venäläiset perustivat kaanikunnan uudelleen ja nimittivät sen hallitsijaksi entisten kaanien sukulaisen Ibrahimin. Kaanikunta lakkautettiin vuonna 1864 ja sen alueesta muodostettiin Avarian piirikunta.
Nykyään Avaria-nimitystä käytetään avaarien ja heidän sukukansojensa asuttamasta Dagestanin vuoristoseudusta. Vastaava avaarinkielinen nimitys on "Avaristan" (Аваристан).
Arbeit macht frei

Arbeit macht frei on saksankielinen fraasi, joka merkitsee ”työ vapauttaa” tai ”työ tuo vapauden” (kirjaimellisesti ”työ tekee vapaaksi”). Se on mahdollisesti johdettu Raamatusta: ”Totuus tekee teistä vapaita”. Protestanttisen työetiikan myötä lauseesta kehittyi saksalaisten ja sveitsiläisten talonpoikien sanonta. Nykyään se on tunnettu ennen kaikkea natsiaikaisten keskitysleirien sisäänkäyntien iskulauseena.
Vuonna 1872 saksalainen kirjailija Lorenz Diefenbach käytti sanontaa romaanin nimenä, minkä vuoksi lause tuli tunnetuksi Saksan nationalistipiireissä. Weimarin hallitus käytti sitä työttömyysohjelmansa tunnuslauseena vuonna 1928. Sanonnan käyttöä jatkoi Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue noustuaan valtaan vuonna 1933.
Suomessa Patentti- ja rekisterihallitus hyväksyi toukokuussa 2021 yritysnimen ”Oy Arbeit Macht Frei Ltd.” Marraskuussa 2021 nimi tajuttiin hyvän tavan vastaiseksi, ja nimen poistamista aiotaan hakea korkeimmasta hallinto-oikeudesta.
Keskitysleirit.
Lause ”Arbeit macht frei” on nykyään etupäässä tunnettu natsien keskitysleireistä, mistä johtuu sen saama erittäin kielteinen sävy. Iskulause sijoitettiin yleensä leirin pääportille, joko halveksunnan osoituksena juutalaista kulttuuria kohtaan, ironisena pilana tai vankien työmoraalin kohottajana. Historioitsija Harold Marcuse jäljittää käytännön Theodor Eickeen, Dachaun keskitysleirin komentajaan, joka tiettävästi ensimmäisenä määräsi moton näin käytettäväksi.
Auschwitzin keskitysleirin ensimmäinen komendantti Rudolf Höss kuvaili vankilassa vuonna 1946 kirjoittamassaan omaelämäkerrassa "Auschwitzin komendantti" henkilökohtaista tulkintaansa lauseesta. Moton voi ymmärtää osana keskitysleirin ”kasvatustavoitetta” samalla tavalla kuin Heinrich Himmlerin ”kuuliaisuus, ahkeruus, rehellisyys, järjestys, siisteys, raittius, totuudenmukaisuus, uhrautuvaisuus ja rakkaus isänmaahan”. Nämä sanat oli kirjoitettu suurin kirjaimin ainakin Dachaun, Sachsenhausenin, Neuengammen ja mahdollisesti myös Buchenwaldin sekä Auschwitzin rakennusten seiniin tai katoille. Kirjoituksia ei ole säästynyt muuten kuin valokuvina.
Iskulauseen ”Arbeit macht frei” voi yhä nähdä Dachaun, Gross-Rosenin, Sachsenhausenin ja Theresienstadtin keskitysleirien pääporteissa. Buchenwaldin keskitysleirissä käytettiin poikkeuksellisesti fraasia ”Jedem das Seine” (), joka on lainaus Raamatusta ( II Aikakirja 6:30, 1 Kun 8:39).
Auschwitzin Arbeit macht frei -kyltti katosi joulukuussa 2009. Kyltti oli ruuvattu irti toisesta päästä ja revitty irti toisesta. Se löydettiin palasiksi katkottuna Pohjois-Puolasta kolme päivää myöhemmin.
Suomen Lehtiyhtymä

Suomen Lehtiyhtymä oli suomalainen kustannusyhtiö. Sen perusti keravalainen yrittäjä ja kansanedustaja Eero Lehti.
Suomen Lehtiyhtymän omistuksessa oli lukuisia ilmaisjakelu- ja tilattavia lehtiä ympäri Suomen. Yhtymä omisti viisi lehtipainoa Tuusulassa, Riihimäellä, Lohjalla, Porvoossa ja Hämeenlinnassa.
Keskisuomalainen osti Suomen Lehtiyhtymän vuonna 2013. Yhtiön toiminta päättyi vuoden 2014 lopussa, kun se yhdistettiin Etelä-Suomen Mediaan.
Historiaa.
Suomen Lehtiyhtymä alkoi muodostua, kun vuoden 1979 alussa Eero Lehti ja silloinen toimitusjohtaja Jukka Virta ostivat enemmistön Keski-Uusimaa-lehtiyhtiöstä ja alkoivat alalle silloin epätyypilliseen tapaan laajentua hankkimalla omistukseensa muita alueen pieniä tilattavia ja ilmaisjakelulehtiä. Syksyllä 2004 Keski-Uusimaa osti ulkomaisen sijoitusyhtiön käsiin päätyneen, Kai Mäkelän ja Kai Öhmanin 1992 perustaman Jantonin sen omistamaa City-lehteä lukuun ottamatta.
Lehtiyhtymä vaihtoi nimensä elokuussa 2005 Keski-Uusimaa-konsernista Suomen Lehtiyhtymäksi ja yhtiöitti kaupunki- ja tilattavat lehtensä 2009 SLY-Kaupunkilehdet Oy:ksi ja SLY-Paikallislehdet Oy:ksi. 
Suomen Lehtiyhtymä siirtyi Keskisuomalaisen omistukseen maaliskuussa 2013 noin 26,1 miljoonalla eurolla. Kaupassa Keskisuomalaiselle siirtyi 95 prosenttia Lehtiyhtymän osakkeista. Myös kolmella vähemmistöomistajalla olleista 3,5 prosentista osakkeita tehtiin kaupat 26.3.2013.
Panamax

Panamax-tyyppiseksi kutsutaan laivaa, joka mahtuu kulkemaan Panaman kanavan suluista. Laivan suurimman koon määrää sulkukammioiden koko ja kanavan syvyys. Koska Panaman kanava on paljon käytetty laivareitti, ovat Panamax-säännöt merkittävä tekijä laivojen suunnittelussa. Monet alukset rakennetaan tarkalleen suurimpaan sallittuun kokoon.
Mitat.
Panamax-mitat määräytyvät ensisijaisesti kanavan sulkukammioiden koon mukaan. Jokainen kammio on 320,0 metriä pitkä, 33,53 metriä leveä ja 25,9 metriä syvä. Tässä olevat mitat ovat ajalta ennen kanavan laajennusta vuonna 2016. Käytettävissä olevan tilan pituus sulkukammiossa on 304,8 metriä (366 m on uusi max pituus laajennuksen jälkeen). Balboassa oleva Americas-silta määrää aluksen suurimman mahdollisen kokonaiskorkeuden. Sen vapaa korkeus vedenpinnasta on keskijänteen kohdalla 61,3 metriä nousuveden aikaan.
Panaman kanavan kautta kulkevien alusten suurimmat sallitut mitat ovat
Sallittua mittaa korkeammat laivat, enintään 62,5 m:n korkeuteen asti, saavat kulkea kanavassa kunhan alittavat Americas-sillan vuoroveden ollessa matalalla. Myös laivojen, joiden leveys on korkeintaan 32,61 m sallitaan kulkea kanavassa, jos niiden syväys on tiettyjen ehtojen mukainen. Lisäksi voidaan erikoisluvalla sallia pituudeltaan ja leveydeltään ylisuurten alusten kulku, kun mitan ylitys on sulkukammion seiniä korkeammalla. Jos Gatúninjärven vesi on poikkeuksellisen matalalla, voi Panaman kanavahallinto ("ACP, Autoridad del Canal de Panamá") rajoittaa suurinta sallittua syväystä.
Panamax-säännöissä on määräyksiä myös kiinnitysvarusteista, koska laivoja hinataan suluissa kanavan molemmilla sivuilla kulkevilla vetureilla (englanniksi virallisesti "locomotive", epävirallisesti "mule"). Lisäksi vaaditaan että komentosillalta näkee vedenpinnan pisteessä, joka on aluksen keulasta aluksen pituuden verran edempänä.
Vaikutus tonnistoon.
Panamax on edelleen merkittävä tekijä laivojen suunnittelussa. Lukuisat laivat rakennetaan tarkalleen sen sallimiin mittoihin, jotta alus voi kuljettaa suurimman mahdollisen lastin.
Post Panamax -laivoiksi kutsutaan laivoja, joiden mitat ovat sallittuja suuremmat. Tällainen alus ei siis voi kulkea Panaman kanavassa. Monet konttilaivat ja tankkilaivat kuuluvat tähän ryhmään. Myös Yhdysvaltain laivaston suurimpien alusten on mahdotonta sopia kanavan sulkuihin. Monet uudet loistoristeilijät ovat myös liian suuria Panaman kanavaan. 
Sub Panamax -nimitystä käytetään joskus edellisen vastakohtana. Sillä tarkoitetaan Panamax-säännöt täyttävää alusta.
Sulkujen suurentaminen.
Panaman kanavan sulkujen suurentamista on ehdoteltu 1940-luvulta lähtien helpottamaan ruuhkia ja mahdollistamaan suurempien laivojen kulun. Kanavan laajennus valmistui vuonna 2016.
Saimax

Saimax-nimitystä käytetään laivasta, joka mahtuu kulkemaan Saimaan kanavan suluista. Laivan suurin koko määräytyy sulkukammioiden koon ja kanavan syvyyden perusteella. Saimax-termin otti käyttöön Stora Enson logistiikkajohtaja Antti Vehviläinen. Tämän termin esikuvana on merenkulussa yleisesti käytetty Panamax-luokittelu, jolla tarkoitetaan laivaa, joka voi kulkea Panaman kanavassa. Vanhimmat Saimaan kanavan sulkujen mittojen mukaan rakennetut alukset ovat 1900-luvun alusta. Näistä Saimaan tervahöyryistä ei vain käytetty tyyliltään kansainvälistä Saimax-nimitystä.
Mitat.
Merenkulkulaitos antaa määräyksiä siitä millaiset vaatimukset Saimaan kanavaa käyttävien alusten ja puutavaralauttojen tulee täyttää. Alusten enimmäismitat ovat seuraavat:
Jos aluksen mitat ylittävät sallitut mitat jonkin verran, niin alukselle voidaan myöntää lupa kanavassa kulkemiseen. Tällöin tutkitaan soveltuuko alus tai sen poikkeuksellinen kuorma muuten kanavaliikenteeseen.
Myös alusten varusteista on annettu määräyksiä. Esimerkiksi lepuuttajia tulee olla riittävän monta. Kauppa-alusten valonheittimistä annetaan myös määräyksiä. Näissä aluksissa tulee olla myös AIS-laite ja kaksi VHF-puhelinta.
Victoria de los Ángeles

Victoria de los Ángeles (katalaaniksi Victòria dels Àngels, 1. marraskuuta 1923 – 15. tammikuuta 2005) oli katalonialainen sopraano ja oopperalaulaja. Hänen lyyrinen sopraanonsa oli tunnettu kauneudestaan. De los Angelesin tunnetuimpia rooleja olivat Rossinin "Sevillan parturin Rosina" ja Puccinin "La bohèmen Mimi". De los Angelesilla oli vahva lavakarisma. 
Eräs de los Ángelesin tunnetuimpia levytyksiä on vuonna 1958 äänitetty Heitor Villa-Lobosin itsensä johtama "Bachianas Brasileiras" "L'Orchestre National de la Radiodiffusion Francaisen" kanssa.
De los Ángeles opiskeli Barcelonan konservatoriossa laulua ja pianonsoittoa. Hän esiintyi Ars Musicae -muusikkoryhmän kanssa ja teki tammikuussa 1945 oopperadebyyttinsä Barcelonan Liceu-oopperassa Mozartin "Figaron häiden" kreivittären roolissa. Vuonna 1947 hän voitti ensimmäisen palkinnon Geneven kansainvälisessä laulukilpailussa. Vuonna 1948 hänellä oli rooli BBC:n tuottamassa Manuel de Fallan "La vida breve" -oopperassa. Vuonna 1949 hän debytoi Pariisin oopperassa Charles Gounod'n "Faust"-oopperan Margueritena, ja samaa teosta hän pääsi laulamaan New Yorkin Metropolitan-oopperassa kaksi vuotta myöhemmin. Milanon La Scalassa hänen ensimmäinen oopperaesiintymisensä oli Richard Straussin oopperassa "Ariadne auf Naxos".
Pumppauslemma

Pumppauslemma on keino osoittaa jokin formaali kieli epäsäännölliseksi. Koska kaikki säännölliset kielet ovat tunnistettavissa äärellisillä automaateilla, on kyseisten automaattien pakko sisältää jokin itseään toistava osa. Pumppauslemma perustuu tähän ajatukseen, mutta sillä ei kuitenkaan voida todistaa mitään kieltä säännölliseksi.
Pumppauslemma voidaan formalisoida seuraavasti: Jos kieli formula_1 on säännöllinen, on olemassa formula_2 siten, että mikä tahansa formula_3, joka kuuluu kieleen formula_1, missä formula_5, voidaan kirjoittaa muotoon formula_6 siten, että formula_7, formula_8 ja formula_9 kuuluu kieleen formula_1 kaikilla formula_11.
Esimerkiksi kieli formula_12 voidaan todistaa epäsäännölliseksi olettamalla, että kieli on säännöllinen, eli pumppauslemma on voimassa. Valitaan formula_13, jolloin formula_14, koska formula_2, joten formula_3 voidaan jakaa osiin (kun formula_6), siten että formula_7, formula_8.
Valitaan formula_20, formula_21 ja formula_22, missä formula_23, formula_24 ja pumpataan formula_25 kertaa, eli formula_26. Tällöin saadaan merkkijono formula_27 ja koska formula_24, tämä merkkijono ei selvästikään kuulu kieleen formula_1. Päädyttiin ristiriitaan, joten oletus oli virheellinen. Siispä kieli formula_1 on saatu osoitettua epäsäännölliseksi.
Tiomersaali

Tiomersaali on muun muassa ripsiväreissä, rokotteissa ja piilolinssinesteissä säilöntäaineena käytetty orgaaninen elohopeayhdiste. Tiomersaali on huoneenlämmössä kiinteää ainetta.
Tiomersaali rokotteissa.
Tiomersaalin on epäilty aiheuttavan autismin kaltaista sairautta rokotteen yhteydessä saatuna, mutta vuonna 2003 USA:ssa julkaistussa Institute of Medicinen tutkimuskatsauksessa epäilylle ei löytynyt tukea. Myöskään Maailman terveysjärjestön (WHO) mukaan tiomersaalista ei tarvitse luopua rokotteiden turvallisuuden vuoksi. Euroopan lääkearviointivirasto EMEA suositti kuitenkin vuonna 2000, että lasten ja erityisesti vastasyntyneiden rokotteissa tulisi suosia elohopeattomia vaihtoehtoja.
Suomessa tiomersaalia säilöntäaineena sisältävät rokotteet jäivät lähes kokonaan pois käytöstä vuosien 2004-2005 vaihteessa, jolloin Kansanterveyslaitos lopetti rokotteiden valmistamisen. Jäänteitä valmistusprosessin aikana käytetystä tiomersaalista voi edelleen esiintyä Suomessakin käytetyissä rokotteissa (esimerkiksi 3, 5 ja 12 kk iässä annettavissa), mutta pitoisuudet ovat huomattavasti pienemmät kuin rokotteissa, joissa tiomersaalia käytetään säilöntäaineena. Tiomersaalia käytetään kuitenkin edelleen myös uusissa rokotteissa: esimerkiksi USA:ssa hyväksyttiin vuonna 2006 tiomersaalia sisältävä influenssarokote. EU:ssa hyväksyttiin tiomersaalia sisältävä Pandemrix-rokote vuoden 2009 sikainfluenssapandemiaan.
Tiomersaalin ja elohopean muut lähteet.
Elohopealle altistuneiden lasten merkittävä elohopean lähde ovat tietyissä tapauksissa olleet äidit. Elohopealähteitä ovat olleet hampaiden amalgaamipaikat, joiden käyttö tosin nykyisin on vähäistä, Rh-negatiivisille äideille raskauden aikana annettu tiomersaalia sisältänyt Rho(D)-immunoglobuliini ja runsaasti elohopean saastuttamaa kalaa sisältävä ruokavalio.
Antti Tammilehto

Antti Tapio ”Ana” Tammilehto (15. marraskuuta 1954 Ähtäri – 6. heinäkuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen basisti. Hänen yhtyeitään olivat muun muassa The Boys, Juice Leskisen eri kokoonpanot, Kalle Kiwes Blues Band, Rolls Boys ja Freud Marx Engels &amp; Jung. Tammilehto oli Pekka Tammilehdon eli Topi Sorsakosken veli. Heidän serkkunsa on muusikko ja säveltäjä Seppo Tammilehto. 
Tammilehto kuoli heinäkuussa 2025.
Trilogia (yhtye)

Trilogia on helsinkiläinen rap-yhtye, johon kuuluivat rap-artistit KT (Jussi Kivitie), Aspekti (nykyiseltä taiteilijanimeltään Spekti; Samuli Huhtala) ja Wretch (Markus Wennerström). Ensimmäiset yhteiset nauhoituksensa he tekivät vuonna 1999, mutta jokainen heistä oli tehnyt rap-musiikkia jo ennen tätä. Trilogia on julkaissut yhden albumin Bonnier Musicin kautta. Lisäksi he ovat yhdessä ja erikseen vierailleet useilla albumeilla, mm. Rähinä Recordsin "Pommi 1, -2 ja -3" -kokoelmalevyillä, sekä Fintelligensin, Kapasiteettiyksikön ja Cheekin levyillä.
Yhtye nauhoitti vuosina 2005–2006 aikana toisen albumin nimeltä "Hakattu kivestä", jolta julkaistiin single ”Routamaa” vuonna 2006. Albumin julkaisua kaavailtiin vuoden 2007 puolelle, mutta yhtyeen lopetettua myös albumi jäi julkaisematta silloin. Rähinä Records julkaisi albumin 20. kesäkuuta 2014 nimellä "Hakattu kivestä 2007".
Yhtyeen hajoamisen jälkeen jäsenistä ainoa soolouralle lähtenyt on Spekti. Trilogiaa on kuultu kuitenkin yhtyeen hajoamisenkin jälkeen; muun muassa "Rähinä 4 Life" -kokoelmalla julkaistiin "Hakattu kivestä" -albumille tehty kappale ”Nyytit 2K7 Remix”. Trilogian jäsenet Spektiä lukuun ottamatta nähtiin DJ RZY:n "Tervetuloo Helsinkiin" -musiikkivideolla.
Trilogia julkaisi 20. kesäkuuta 2013 pitkän tauon jälkeen uuden kappaleen, "Kuus vuot vanha Audi", jonka taustana on käytetty Ace Hoodin "Bugatti" -kappaleen taustaa. Lisäksi Trilogian kaksi MC:tä, KT ja Wretch vierailivat yhtyeen kolmannen jäsenen, Spektin lokakuussa 2013 julkaistulla "Diktaattorimies"-albumin kappaleella ”Eniten vituttaa kaikki”. Trilogia vierailee myös Uniikin 29. marraskuuta 2013 julkaistavan "#kylänmies"-albumin kappaleella ”Pöllöjengi”.
Tupasvilla

Tupasvilla ("Eriophorum vaginatum") on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa yleinen, erilaisten soiden sarakasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Tupasvilla muodostaa tiiviitä, rönsyttömiä mättäitä. Täydessä mitassaan kasvin varsi on 40–70 cm korkea ja noin 1,5 mm paksu. Varrella on kaksi väljää, 5–7 cm pitkää lavatonta ruskeaa tyvituppea, jotka vanhemmiten muuttuvat säikeisiksi. Varren tyviosassa sijaitsevat lehdet ovat vartta lyhyempiä, 1–1,5 mm leveitä ja kolmisärmäisiä. Kukinto on tähkä ja kukat ovat kaksineuvoisia. Kukan tummanharmaat tähkäsuomut ovat noin 8 mm pitkiä, puikeita, pitkäsuippuisia ja kärjestä läpikuultavia. Kukassa on yli kymmenen kehäsukasta, jotka pitenevät kukinnan jälkeen jopa 3 cm pitkiksi, paljon tähkää pidemmiksi valkoisiksi karvoiksi, "tupsuiksi". Suomessa tupasvilla kukkii touko-kesäkuussa.
Tupasvilla voi risteytyä himmeävillan ("E. brachyantherum") kanssa.
Levinneisyys.
Tupasvillaa tavataan laajalla alueella Pohjois- ja Keski-Euroopasta suurimpaan osaa Siperiaa sekä edelleen Alaskassa ja osassa Kanadaa. Suomessa tupasvilla on yleinen koko maassa. Runsaimmillaan se on Pohjois-Suomessa.
Elinympäristö.
Tupasvillaa kasvaa pääasiassa karuilla rämeillä ja nevoilla sekä korvissa. Joskus sitä tavataan myös rehevänpuoleisilla soilla. Tupasvilla kasvaa myös tuntureiden rinnesoilla.
Käyttö.
Tupasvillan siementupsuja on aikoinaan käytetty yhdessä luhtavillan ("E. angustifolium") kanssa tyynyjen ja peittojen täytteenä untuvien sijaan ainakin Ruotsissa.
Tupasvillakuitua saadaan kasvuturveteollisuuden sivutuotteena. Suossa liuonneena kasvin lehtitupista syntyy villaan, pellavaan ja silkkiin sekoitettuna hyvin lämpimiä tekstiilejä. Tupasvillasta on valmistettu 1800-luvulta lähtien huopia ja vaatteita.
Tupasvillaa käytetään nykyään myös öljyntorjunnassa. Tupasvilla on synteettisiä liinoja parempi, ekologisempi vaihtoehto. Se myös kerää öljyä turvetta paremmin, koska hylkii vettä.
Käyttö tekstiilituotteena:
Ketohanhikki

Ketohanhikki ("Argentina anserina", syn. "Potentilla anserina") on ruusukasvien heimoon ja parihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji, joka aiemmin luokiteltiin hanhikkeihin ("Potentilla").
Ulkonäkö ja koko.
Ketohanhikki on 50–80 cm pitkä hyönteispölytteinen rönsyilevä kasvi, jonka lehdykät ja kukkavarret kohoavat 10–20 senttimetrin korkuisiksi. Parilehdykkäisten lehtien lehdykät ovat yleensä vain alta himmeän tai hopeanhohtoisen silkkikarvaisia. Lehtien molempia pintoja verhoaa lähes valkoinen karvasilkki. 
Ketohanhikki kestää tallaamista ja kukkii kesä-elokuussa. Ketohanhikki saattaa olla puutarhassa ongelmallinen rikkakasvi, sillä se leviää usein punertavien rönsyjensä avulla nopeasti. 
Levinneisyys ja elinympäristö.
Suomessa lajia tavataan kedoilla, niityillä, rannoilla sekä tienvierillä Etelä-Suomessa ja Pohjanlahden rannalla. Ketohanhikin kukat saattavat alku- ja keskikesällä loistaa valtateiden varsilla satojen metrien pituisena vyönä.
Luokittelu.
Ketohanhikki kuuluu ruusukasvien ("Rosaceae") heimoon ja parihanhikkien ("Argentina") sukuun; aiemmin sen on katsottu kuuluvan läheisiin hanhikkeihin ("Potentilla").
Ketohanhikki voidaan jakaa kahteen alalajiin, jotka ovat puolikulttuurikasvupaikoilla viihtyvä pihaketohanhikki ("Argentina anserina" subsp. "anserina") ja merenrantaniityillä kasvava meriketohanhikki eli merihanhikki ("A. anserina" subsp. "groenlandica", syn. subsp. "egedei").
Käyttö.
Ketohanhikin juurista keitetään joskus teetä. Kasvia on myös viljelty ruoaksi; sen juuret ovat syötäviä, mutta villien yksilöiden juuret eivät sovellu tähän pienuutensa vuoksi. Niitä on myös hankala puhdistaa. Sahalaitaisista, alta karvaisista lehdistä on valmistettu salaattia ja rohdoksia. Ketohanhikkia on käytetty lievittämään kuukautiskipua ja laukaisemaan lihaskouristuksia.
Kinopalatsi (Turku)

Kinopalatsi on Turun keskustassa sijaitseva elokuvateatteri, joka kuuluu Finnkino-elokuvateatteriketjuun. Se on Turun suurin elokuvateatteri. Saleja on yhteensä yhdeksän, ja Kinopalatsi onkin kaupungin ainoa jäljellä oleva elokuvateatteri, jossa on enemmän kuin yksi sali.
Samassa rakennuksessa on ollut elokuvateatteritoimintaa 1920-luvulta saakka. Pohjoismainen elokuvakonserni Sandrew Metronome avasi nykyisen Kinopalatsin vuonna 2001. Omistaja vaihtui vuonna 2006, kun Finnkino osti Sandrew Metronomen Suomen elokuvateatterit.
Historia.
Kinopalatsin suunnitteli Arkkitehtitoimisto Schauman, ja se rakennettiin vanhojen Formia- ja Casino-elokuvateatterien tiloihin. Samoissa tiloissa on esitetty elokuvia jo 1920-luvulta asti, sillä sittemmin Formiaksi vaihtunut elokuvateatteri oli alun perin Kinola, jossa esitettiin Suomen ensimmäinen äänielokuva vuonna 1929.
Maaliskuussa 2001 avatun Kinopalatsin omisti aluksi Sandrew Metronome, joka päätti nimetä sen samoin kuin muutamaa vuotta aiemmin perustetun Helsingin Kinopalatsin. Finnkino osti Turun Kinopalatsin vuonna 2006.
Pekka Päivärinta

Pekka ”Lätsä-Pekka” Johannes Päivärinta (s. 4. toukokuuta 1949 Aura) on suomalainen kestävyysjuoksija ja maastojuoksun maailmanmestari. Päivärinta voitti uransa aikana yhteensä 14 Suomen mestaruutta, neljä SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia eri juoksumatkoilla ulko- ja sisäradoilla. Päivärinta edusti Kaarinan Urheilijoita ja vuodesta 1973 Turun Urheiluliittoa. 
Juoksu-ura.
Päivärinta edusti Suomea ratajuoksijana monissa arvokisoissa: kesäolympialaisissa 1972 ja 1976 sekä EM-kisoissa 1971 ja 1974, mutta parhaaksi sijoitukseksi jäi kahdeksas sija 3 000 metrin estejuoksussa Münchenin olympialaisissa 1972. Vuonna 1973 Päivärinta voitti kaikkien aikojen ensimmäisen maastojuoksun maailmanmestaruuden. Vuonna 1975 hän juoksi Oulussa 25 000 metrin ratajuoksun maailmanennätyksen 1.14.16,8; ennätyksen rikkoi Bill Rodgers vuonna 1979. Päivärinnan lyhyiden sisäratojen 3000 metrin Suomen ennätys kesti lähes 51 vuotta, kun hän juoksi ajan 7.52,92 maaliskuussa vuonna 1973 ja ennätys rikottiin vasta tammikuussa 2024.
Päivärinta suosi harjoittelussaan kotimaan harjoittelua jopa talvisaikaan, poiketen monista senaikaisista huippujuoksijoista. Hänen valmentajanaan toimi Kari Sinkkonen.
Päivärinta voitti 19. syyskuuta 1976 Kaisaniemen maratonin. 25 kilometrin kilpailun voittoaika oli 1.17.44.
Yksityiselämä.
Päivärinta tunnettiin lempinimellä ”Lätsä-Pekka”, jonka hän sai kilpailuissa käyttämästään lippalakista. Lakki on nykyisin Suomen Urheilumuseossa. Punavalkoisen lakin ompeli aikoinaan Päivärannan vaimo Merja. Lakkeja oli itse asiassa kaksi, toinen kilpailuissa ja toinen harjoituksissa käytetty. Päivärinnan mukaan hän alkoi käyttää lakkia vuonna 1968 nähdessään ensimmäisen lehtikuvan itsestään. Hänellä oli siihen aikaan pitkä tukka, johon tuli vauhdissa keskelle päätä jakaus, eikä hän halunnut näyttää körttiläiseltä. Vaimon ompelemasta lakista tuli myös taikakalu.
Päivärinta on koulutukseltaan peltiseppä, mutta toimi juoksu-uransa huippuvuosina talonmiehenä. Nykyisin Päivärinta asuu Kangasalla.
Viittaukset populaarikulttuurissa.
Elokuvassa Uuno Turhapuro armeijan leivissä ministeri Tuura miehineen eksyy Ruotsin puolelle. Härski Hartikainen ehdottaa, että samalla voitaisiin käydä selvittämässä Päivärinnan tapaus. Kun muut eivät muista tapausta, hän kertoo, että Päivärintaa tyrkittiin vuoden 1972 maaottelussa ja lopulta suoritus hylättiin. Tuuran puheesta välittyy radion kautta katkelma, josta saa käsityksen, että Tuura julistaa sodan Ruotsille. 
Oikea Päivärinnan tapaus sattui 1975 Tukholmassa 5 000 metrillä maaottelussa. Päivärinnan ja Bengt Nåjden suoritukset lopulta hylättiin.
Painovoimalinko

Painovoimalinko on jonkin suuren taivaankappaleen vetovoiman käyttämistä avaruusaluksen nopeuden lisäämiseen. Nopeus tulee taivaankappaleen liikenopeudesta. Rata, jolla käytetään painovoimalinkoa, on "linkorata". Painovoimalinko lyhentää matka-aikaa ja pienentää raketin polttoaineen tarvetta tai muun työntövoiman käyttöä.
Painovoimalingon käyttäminen planeettaluotainten lennoilla on nykyään melko tavallista. Esimerkiksi Saturnuksen kiertoradalle saapuneen Cassini-Huygensin nopeuden lisäämiseen käytettiin sekä Venuksen että Jupiterin vetovoimaa ja liikenopeutta. Näin säästettiin polttoainetta Saturnuksen kiertoradalle asettumista varten.
Taivaankappaleiden vetovoimaa voi muutenkin käyttää radanmuutoksiin, mm. lennettäessä Kuun ympäri. Käänteisesti painovoimalinkoa voi käyttää sopivissa oloissa myös avaruuslaitteen tai -aluksen nopeuden jarruttamiseen.
Periaate.
Kun avaruusalus ohittaa taivaankappaleen, vaikkapa planeetan, taivaankappale tavallaan kiskaisee aluksen voimakkaan painovoimakentän alueeseen. Koska planeetta liikkuu, avaruusalus saa planeetan liike-energiaa itseensä ja planeetta menettää hieman liike-energiaansa. Planeetta ja avaruusalus vuorovaikuttavat vetovoiman avulla keskenään. Vaikka planeetta on huomattavasti avaruusalusta massiivisempi, planeetan vetovoimavaikutus avaruusalukseen on Newtonin kolmannen lain mukaan täsmälleen yhtä suuri kuin avaruusaluksen vetovoima planeettaan. Ohittaessaan läheltä planeetan avaruusalus muuttaa hieman suuntaansa. Planeetan vaikutusta aluksen liikkeeseen verrataan monesti tennismailan tennispalloon kohdistamaan vaikutukseen. Jos tennispallo osuu paikoillaan olevaan mailaan, vain pallon suunta muuttuu, ja nopeus vain hieman hidastuu törmäyksen takia. Mutta jos tennismaila liikkuu kyllin nopeasti, mailasta siirtyy palloon liike-energiaa. Jos halutaan lähettää avaruusluotain vaikkapa Saturnukseen, käytetään painovoimalinkona Jupiteria. Merkuriukseen lennettäessä käytetään Venusta ja Maatakin.
Esimerkiksi Saturnukseen lennettäessä tyypillistä rataa, niin sanottua Hohmannin puoliellipsiä pitkin lennettäessä matka vie 6 vuotta, mutta linkorataa lennettäessä noin 3,6 vuotta.Uranukseen lennettäessä kuluu Hohmannin rataa pitkin 16 vuotta, linkorataa 6 vuotta. Vielä enemmän aikaa säästyy Neptunukseen mennessä, jonne Hohmannin ellipsiä pitkin kestää matka 45 vuotta, mutta samalla polttoaineen käytöllä linkorataa pitkin 8 vuotta.
Painovoimalinko luonnossa.
Painovoimalinko-ilmiö esiintyy myös luonnossa. Jupiter muuttelee vetovoimallaan komeettojen ratoja. Aurinkoa melko läheltä ohittava tähti saattaa syöstä kaukana olevan näkymättömän komeetan sisempään aurinkokuntaan.
Aurinkokunnan synnyn alkuvaiheessa arvellaan kauas ulottuvan Oortin komeettapilven syntyneen jäisten planetesimaalien sinkoutuessa Jupiterin ja muiden jättiläisplaneettojen lähiohitusten avulla ulos sisemmästä Aurinkokunnasta.
Tähtijoukoista ja nuorista tähtikasautumista, tähtiassosiaatioista, sinkoutuu ulos tähtiä muiden taivaankappaleiden pois ajamana hyperbeliradoilla.
Pitkällä tähtäyksellä painovoimalinko muuttaa niin sanotuilla resonanssiradoilla olevien asteroidien ratoja niin, että niitä voi jopa törmätä Maahan.
Lambda Scorpii

Lambda Scorpii (λ Scorpii/ λ Sco) eli Shaula on Skorpionin tähtikuvion "hännässä" sijaitseva kirkas kolmoistähti. Vaikka Bayer antoi tähdelle alhaisen lambda-kirjaimen, tähti on tähtikuvion 2. kirkkain. Näennäinen kirkkaus 1,62 ja etäisyys 703±136 valovuotta. Tähti on taivaan 25. kirkkain. Shaula on kolmoistähti, jonka A-komponentti on sininen B1.5IV+B-spektriluokan alijättiläistähti. Tähden väri-indeksi on B-V -0.22. Lambda Scorpii B on noin 3 500 AU:n päässä päätähdestä Lambda Scorpii A:sta. Kolmoistähden C-komponentti on ainakin 8 000 AU:n eli 0,13 valovuoden päässä kirkkaimmasta A-komponentista. Tähden säteilyntuotto on 3 500 kertaa auringon.
Shaula A on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka kirkkaampi komponentti säteilee 18 000 aurinkoa.
Shaula säteilee runsaasti röntgensäteitä, mikä viittaa kompaktiin tähteen päätähden lähellä, todennäköisesti valkeaan kääpiöön. Tähden massa on 11 Auringon massaa,
ja se on Beta Cephei -tyyppinen muuttuva tähti, jonka kirkkaus vaihtelee välillä 1,59 – 1,65V. On havaittavissa kaksi jaksoa, jotka ovat 0,2137015 päivää ja 0,10685 päivää, ja näiden yhdistyminen jaksolla 10,1605 päivää.
Mahdollisesti A-tähti on myös pimennysmuuttuja. Shaula kuuluu Skorpionin OB1-assosiaatioon.
NiceFutis

NiceFutis on Porissa toimiva naisten jalkapalloseura, jonka edustusjoukkue on viimeksi pelannut kaudella 2020 Naisten Kolmosessa. NiceFutis pelasi Naisten Liigassa yhdeksän kautta vuosina 2008–2016. Liigavuosina seuran kotikenttä oli Porin stadion.
Historia.
NiceFutis perustettiin vuonna 1989, kun I divisioonaan edellisenä syksynä noussut Porin Pallo-Toverit päätti luopua naisten jalkapallotoiminnasta. Pelaajat vaihtoivat uuteen seuraan, jolle myös PPT:n sarjapaikka siirrettiin. NiceFutis pelasi perustamisestaan lähtien toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, kunnes nousi Naisten Liigaan kauden 2007 päätteeksi. Vuonna 2001 joukkue pelasi SM-alaloppusarjassa. Yhdeksän vuotta jatkunut liigataival päättyi syksyllä 2016, ja vuotta myöhemmin seura putosi Naisten Kakkoseen. Kauden 2019 päätteeksi seura putosi jälleen sarjaporrasta alemmaksi. Kaudella 2020 NiceFutis jäi Naisten Kolmosen lohkossaan viimeiseksi häviten kaikki ottelunsa.
NiceFutiksen yleisöennätys on 982, joka syntyi elokuussa 2010 Helsingin Jalkapalloklubia vastaan pelatussa ottelussa.
Seurassa on pelannut muun muassa Nigeriaa vuoden 2007 MM-kisoissa ja 2008 kesäolympialaisissa edustanut Ayisat Yusuf.
Faisalabad

Faisalabad (pandžabiksi ja ) on Pakistanin kolmanneksi suurin kaupunki ja tärkeä liikenne- ja tuotantokeskus Punjabin provinssissa. Vuonna 1998 kaupungissa oli kaksi miljoonaa asukasta, ja vuoden 2012 asukasluvuksi on arvioitu 3,5 miljoonaa.
Brittiläiset perustivat Faisalabadin vuonna 1892 nimellä Lyallpur (James Lyallin mukaan). Ennen brittiläisten kaupunkia alueella sijaitsi monia kyliä. Kaupunki kasvoi nopeasti, sillä sinne muuttaville ihmisille luvattiin maata. Vuonna 1977 kaupungin nimi muutettiin Faisalabadiksi vuonna 1975 salamurhatun Saudi-Arabian kuninkaan Faisal bin Abdul Azizin kunniaksi.
Bristol Beaufort

Bristol Type 152 Beaufort oli Bristol Aeroplane Companyn valmistama kaksimoottorinen torpedopommittaja toisessa maailmansodassa joulukuusta 1939 vuoteen 1944. Siinä oli neljän hengen miehistö ja se perustui Bristol Blenheim -pommikoneeseen.
Britannian ohella konetyyppiä käyttivät Uusi-Seelanti, Australia, Turkki, Etelä-Afrikka sekä Kanada.
Majuri Patrick Gibbs kehitti Maltalla torpedoin varustetuista Beauforteista tehokkaan aseen, jolla hän katkaisi Erwin Rommelin huoltoliikenteen varsin nopeasti. Elokuussa 1942 Maltalta käynnistettiin uudelleen aktiivinen lentohyökkäystoiminta.
Alussa Beaufortista kehitetyt Bristol Beaufighterit saattoivat Beauforteja, kunnes ne perivät näiden torpedointitoiminnan. Niiden tyypitys muuttui TF:ksi (Torpedo Fighter).
FK Torpedo Moskova

Torpedo () on moskovalainen jalkapalloseura, joka pelaa Venäjän korkeimamalla sarjatasolla.
Historiansa aikana seura on tunnettu useilla eri nimillä:
Joukkue oli pitkän aikaa tiiviissä yhteistyössä ZIL-autotehtaan kanssa, mutta 1990-luvun puolivälissä se muutti historiallisilta asuinsijoiltaan massiiviselle Lužnikille. Legendaarisen Eduard Streltsovin 1950-1960-luvun huippuvuosien jälkeen Torpedo on pysytellyt kaukana venäläisen jalkapalloilun terävimmältä huipulta.
Kauden 2013-14 päätteeksi Torpedo nousi Venäjän liigaan.
Il Divo

Il Divo on vuonna 2004 perustettu kansainvälinen pop-oopperakvartetti. Yhtye on "Pop Idol" -tuomarina tunnetun Simon Cowellin luoma yhtye.
Kvartetin debyyttialbumi "Il Divo" julkaistiin loppuvuonna 2004 (Suomessa maaliskuussa 2005) ja seuraava albumi, "Ancora" julkaistiin marraskuussa 2005. "Il Divo" oli vuoden 2005 toiseksi myydyin ja "Ancora" kolmanneksi myydyin albumi Suomessa.
Il Divon on määrä esiintyä Suomessa syksyllä 2022, 25. lokakuuta Helsingin jäähallissa ja 26. lokakuuta Ouluhallissa. Vuonna 2021 kuolleen Carlos Marinin korvaa amerikkalainen baritoni Steven LaBrie.
Jäsenet.
Bühler aloitti laulamisen 17-vuotiaana rock-yhtyeessä, josta hän siirtyi Amsterdamin konservatorioon harjoittamaan laulutaitoaan. Hän on tunnettu oopperalaulaja kotimaassaan Sveitsissä sekä Alankomaissa.
Jo 10 vuotta oopperalaulajana toiminut Miller on esittänyt monia kuuluisia oopperoita Yhdysvalloissa ja Euroopassa, kuten esimerkiksi Westside Storyn ja La Scalan Milanossa ja Puccinin La Boheme Broadwaylla.
Izambard on ryhmän ainoa jäsen, jolla ei ole klassisen oopperan koulutusta, vaan on itseoppinut laulaja. Hän on kotimaassaan tunnettu myös säveltäjänä ja sanoittajana sekä tuottajana usealle ranskalaiselle artistille.
Madridilaista Marínia arvostettiin kovasti kotimaassaan Espanjassa. Hänet nähtiin kotimaansa näyttämöillä mm. Les Miserablesissa, Kaunottaressa ja Hirviössä, La Traviatassa, Madame Butterflyssa ja La Bohemessa.
Kuvattiin Sloveniassa vuonna 2004. Ohjaajana oli Sharon Maguire
Kuvattiin Tropeassa, Italiassa vuonna 2005
Toni Braxtonin kanssa esitetty vuoden 2006 jalkapallon MM-kisojen tunnuskappaleena. Se esitettiin MM-kisojen avausottelun (Saksa-Costa Rica) puoliajalla ja heinäkuun 9. päivä kisojen päätösseremoniassa. Kappale on saatavilla kokoelma-albumilla Voices from the FIFA World Cup ja Toni Braxtonin omalla albumilla, Libra. Laulua ei ole vielä julkaistu millään Il Divon omalla levyllä.
Rossbyn luku

Rossbyn luku on dimensioton suure, jota käytetään kuvaamaan Coriolis-ilmiön merkitystä valtamerten ja ilmakehän geofysikaalisissa prosesseissa. Luku kuvaa fluidiosaseen vaikuttavien inertiavoimien ja Maan pyörimisestä aiheutuvan Coriolisvoiman suhdetta. Se on nimetty Carl-Gustav Arvid Rossbyn mukaan. 
Rossbyn luku määritellään
formula_1
missä "U" on virtauksen nopeus, "L" sitä luonnehtiva pituusskaala ja "f" = 2 Ω sin φ Coriolis-parametri, jossa Ω on Maan pyörimisen kulmanopeus ja φ leveysaste.
Kun Rossbyn luku on suuri (pienillä leveysasteilla), Maan pyörimisen vaikutukset ovat pieniä ja ne voidaan jättää huomiotta. Jos Rossbyn luku on pieni, Coriolis-ilmiö vaikuttaa virtaukseen merkittävästi ja geostrofinen approksimaatio on voimassa.
Ekmanin luku

Ekmanin luku on dimensioton suure, jota käytetään kuvaamaan turbulenttisen kitkan merkitystä valtamerten ja ilmakehän geofysikaalisissa virtauksissa. Se on nimetty ruotsalaisen oseanografin Vagn Walfrid Ekmanin mukaan.
Ekmanin luku määritellään
formula_1
missä "A" on turbulenttinen viskositeetti, "l" on virtausta luonnehtiva (yleensä vertikaalinen) pituusskaala ja "f" = 2 Ω sin φ Coriolis-parametri, jossa Ω on Maan pyörimisen kulmanopeus ja φ leveysaste.
Ekmanin luku on myös Rossbyn luvun ja Reynoldsin luvun osamäärän neliöjuuri:
formula_2
Sinergy

Sinergy oli melodista metallia soittava suomalainen yhtye. Yhtye sai alkunsa Dimmu Borgirin kosketinsoittajan Kimberly Gossin tavattua In Flamesin kitaristin Jesper Strömbladin yhteisellä kiertueella. 
Yhtye julkaisi debyyttilevynsä Beware the Heavens vuonna 1999. Toinen levy To Hell and Back julkaistiin vuotta myöhemmin. Yhtyeen viimeiseksi jäänyt, ja samalla suurinta suosiota nauttinut Suicide by My Side julkaistiin vuonna 2002.
Vuonna 2004 Sinergy aloitti uuden albumin valmistelun. Albumin nimeksi valittiin "Sins of the Past." Yhtyeestä ei kuulunut vuoden 2006 jälkeen moneen vuoteen mitään, kunnes vuoden 2011 helmikuussa Children of Bodomista paremmin tunnettu Alexi Laiho kertoi Ultimate-Guitar.comin haastattelussa, että Sinergy on hajonnut.
Oskari Frösén

Tommi Oskari Frösén (s. 24. tammikuuta 1976 Kristiinankaupunki) on suomalainen entinen korkeushyppääjä. Hän edusti IF Länkeniä ja häntä valmensi Reijo Jokela vuosina 1994–1995 ja 2005–2009. Vuosina 1996–2005 häntä valmensivat Mikko Levola ja Antti Haapalahti.
Frösén sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Lissabonissa 1994. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden Nyíregyházassa 1995 tuloksella 219. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Turussa 1997 hän sijoittui kymmenenneksi. 
Frösén sijoittui kuudenneksi Gentin EM-hallikilpailuissa 2000 tuloksella 224. Münchenin EM-kisoissa 2002 hän oli yhdeksäs ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005 yhdestoista. Göteborgin EM-kisoissa 2006 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 227. Birminghamin EM-hallikisoissa 2007 hän oli kahdeksas. Frösén on karsiutunut loppukilpailusta Ateenan olympialaisissa 2004, Pariisin 2003, Osakan 2007 ja Berliinin 2009 MM-kilpailuissa, Budapestin EM-kilpailuissa 1998 sekä samassa kaupungissa järjestetyissä sisäratojen MM-kilpailuissa 2004.
Frösén edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran vuonna 1996. Hän on voittanut hallimaaottelun korkeuskilpailun Tampereella 2000 ja ulkoratamaaottelussa Helsingissä 2003. Hän voitti Euroopan cupin ykkösliigan kilpailun Dublinissa 1997.
Kalevan Kisoista Frösénillä on kahdeksan kultaa eli eniten mieskorkeushyppääjistä. SM-hallikilpailuista hänellä on seitsemän kultaa. Hänen ulkoratojen ennätyksensä on 230 cm (2001) ja sisäratojen ennätys 231 cm (2004).
Frösén avioitui 3. toukokuuta 2008 korkeushyppääjä Niina Masalinin kanssa.