Frank Borzage

Frank Borzage [bɔːrˈzeɪɡi] (23. huhtikuuta 1894 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat – 19. kesäkuuta 1962 Los Angeles Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, joka tuli tunnetuksi rakkausaiheisista elokuvista.
Hänen tunnetuimpia ohjauksiaan ovat "Seitsemännessä taivaassa" (1927), "Bad Girl" (1931) ja "Jäähyväiset aseille" (1932).
Elämäkerta.
Salt Lake Cityssä syntyneen Frank Borzagen isä Luigi oli kotoisin Itävalta-Unkarista ja äiti Maria Sveitsistä. Hän aloitti työnsä Hollywoodissa jo vuonna 1912 ja teki ensimmäisen ohjaustyönsä vuonna 1915. Hän oli vuosina 1916–1941 naimisissa näyttelijä Lorena B. Rogersin kanssa.
Borzagen työskentely noin vuoden 1948 jälkeen oli melko satunnaista, ja hän kuoli 68-vuotiaana syöpään.
Ura.
Alkuvuodet näyttelijänä ja ohjaajana (1912–1919).
Borzage tuli Hollywoodiin 1912 näyttelijäksi. Hän menestyi erittäin hyvin Thomas Incen elokuvissa – "The Wrath of the Gods" -elokuvan myötä hänestä tuli tähti. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli todennäköisesti "The Pitch of Chance" 1915. Alkuvuosina hän myös näytteli useissa ohjaamissaan elokuvissa. Borzagen arvellaan ohjanneen yli 50 mykkäelokuvaa, mutta suurin osa niistä on kadonnut. 
Menestyksen vuodet (1920–1940).
Borzagen ensimmäinen merkittävä ohjaustyö oli vuonna 1920 valmistunut "Humoreski". Borzagen ensimmäinen menestyselokuva oli "Seitsemännessä taivaassa", josta hän myös sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon. Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi Auringonnousua samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor (joka sai parhaan naispääosan Oscar-palkinnon rooleistaan näissä kahdessa ja Borzagen "Kadun enkeli" -elokuvassa). Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin ja elokuvat ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.
Borzagen ensimmäinen äänielokuva oli Will Rogersin tähdittämä "They Had to See Paris" 1929. Kaksi vuotta myöhemmin hän ohjasi "Bad Girl" -elokuvan, josta hän sai toisen Oscar-palkintonsa. Sitä seurasi Jäähyväiset aseille (1932), jota pidetään erittäin onnistuneena romaanifilmatisointina. Hänen muita merkittäviä 1930-luvun elokuvia olivat "Mikä nyt eteen, Pinneberg?" (1934), "Kolme toverusta" (1938) sekä kolme Joan Crawfordin elokuva: "Nainen jota rakastan" (1938), "Kiusauksen hetkellä" (1938) ja "Kahleet murtuvat" (1940). "Näin se alkoi" (1940) on yksi harvoja natsismin vastaisia Hollywood-elokuvia ennen kuin Yhdysvallat liittyi sotaan
Viimeiset vuodet (1941–1959).
Borzagen 1940-luvun elokuvat eivät ole niin kiinnostavia kuin 1920- ja 1930-luvuilla. Hänen 1940-luvun elokuvia ovat muun muassa "Sotapesä tähdille" (1943) ja "Rakkauden sinfonia" (1946). Borzagen viimeinen elokuva 1940-luvulla oli "Kuun noustessa" ("Moonrise" 1948). Borzagen tavallisesta tyylistä poiketen se on film noir -elokuva ja sitä pidetään hänen parhaimpana 1940- ja 1950-lukujen elokuvistaan. Elokuvan jälkeen Borzage ei ohjannut elokuvia lähes kymmeneen vuoteen.
Borzage palasi elokuvan pariin 1950-luvun lopulla. Hän näytteli "Jeanne Eagles" -elokuvassa (1957) mykkäelokuvan ohjaajaa, joka muistuttaa häntä itseään. ja ohjasi kaksi elokuvaa: "Idän ruusu" (1958) ja "Suuri kalastaja" (1959), jotka eivät kuitenkaan menestyneet.
Palkinnot.
Borzage sai kaksi kertaa parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon:
Borzagella on tähti Hollywood Walk of Famella.