Tõnis Kint

Tõnis Kint (17. elokuuta 1896 Taevere, Viljandinmaa, Liivinmaan kuvernementti – 5. tammikuuta 1991 Örnsköldsvik, Ruotsi) toimi Viron tasavallan pakolaishallituksen väliaikaisena presidenttinä 23. joulukuuta 1970 – 1. maaliskuuta 1990. Hänen seuraajansa oli Heinrich Mark, joka luovutti 8. lokakuuta 1992 valtuutensa Viron tasavallan johtoon riigikogussa pitämässään puheessa Lennart Merelle.
Venäjän keisarikunnan aika.
Käytyään ensimmäisen asteen koulunsa Taeveressä ja Tartossa Tõnis Kint siirtyi opiskelemaan Riian ammattikorkeakoulun rakennusosastolla, joka evakuoitiin Moskovaan ensimmäisen maailmansodan rintaman siirryttyä kohti Liivinmaata. Hänet mobilisoitiin tässä vaiheessa Venäjän armeijaan. Hän sai sotilaskoulutuksen Tsaritsynissä ja edelleen Moskovassa, josta hänet siirrettiin eteläiseen osaan itärintamaa Transilvanian alueelle.
Vuoden 1918 alusta Kint siirtyi Viroon osana Viljandissa muodostettua 2. virolaista jalkaväkirykmenttiä. Maaliskussa 1918 saksalaiset Viron alueen miehittäjät kuitenkin hajottivat virolaisyksikön. Tämän jälkeen hän jatkoi maanviljelyksen opintojaan saksalaismiehittäjien Riikaan avaamassa Baltian teknisen yliopiston maatalousosastolla.
Toiminta itsenäisessä sotienvälisen ajan Virossa.
Vuoden 1918 lopulla käynnistyneessä Viron vapaussodassa Kint palveli panssarijunassa toimien nuorempana upseerina konekivääriryhmässä. Helmi–toukokuussa 1920 hän toimi panssarijunan komentajana. Sodan lopussa hänet ylennettiin luutnantiksi. 
Vapaussodan jälkeen Kint jatkoi opintojaan Tarton yliopiston maataloustieteellisessä tiedekunnassa, ja vuonna 1924 hän suoritti opintojaan Tanskassa, Norjassa ja Ruotsissa. Kint suoritti agronomin tutkinnon vuonna 1927. Vuosina 1928–1932 Kint toimi maatalouden kirjanpito-osaston päällikkönä ja edelleen vuoteen 1938 toimitusjohtajana. Vuosina 1938–1940 hän toimi Viron maatalouskomitean puheenjohtaja.
Neuvostoliiton ja Saksan miehitysvallan aika.
Neuvostomiehityksen alussa heinäkuussa 1940 suoritettiin Riigivolikogun vaalit. Tõnis Kint oli yksi niistä harvoista, joka asettui kommunistien johdolla perustetun Viron työväenliitto ETRL () vastustajaksi. Hänet kuitenkin poistettiin ehdokaslistalta miehitysviranomaisten pyynnöstä, koska hänen vaalipuheenvuoronsa oli "haitallinen Viron kansalle". Tähän aikaan hän työskenteli kotitilallaan Taeveressä. Kesällä 1941 hän pakeni karkotusta poistumalla kotoa etsinnän ajaksi.
Saksalaismiehityksen aikana Kint toimi lyhyen aikaa Viron kuntain markkinahallinnon johtajana, mutta hänet erotettiin miehitysviranomaisten kanssa syntyneiden erimielisyyksien vuoksi. Sen jälkeen hän asui isänsä maatilalla ja työskenteli Viron kuluttajakeskuksessa.
Maanpakolaisena Ruotsissa.
Puna-armeija tunkeutui syyskuussa 1944 Viroon. Tällöin Kint lähti 22. syyskuuta 1944 pienellä kalastusveneellä Ruotsiin. Aluksi hän työskenteli arkiston assistenttina Ruotsin maatalousyliopistossa Uppsalan Ultunassa. Vuonna 1949 hän sai agronomin viran Tukholman läänistä. Vuodesta 1951 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 1975 hän toimi tutkijana Maatalouden tutkimuslaitoksessa (). Kint valittiin Ruotsin maaseudun kehittämisseuran () kunniajäseneksi.
Ammattityönsä ohella Kint oli aktiivinen pakolaishahmo. Vuodesta 1950 hän oli Vapaan Viron Maatalousliiton hallituksen jäsen ja puheenjohtaja yli 20 vuotta. Vuodesta 1957 hän oli "Teataja"-lehden päätoimittaja. Hän oli yksi Viron kansallisneuvoston perustajista ja sen puheenjohtaja vuosina 1971–1975.
Kint oli maanpaossa olevan Viron tasavallan hallituksen maatalousministeri ja vt. sotaministeri 1953–1963, pääministeri 1964–1970, ja presidenttinä 23. joulukuuta 1970 alkaen. Hän erosi virastaan terveydellisistä syistä 1. maaliskuuta 1990. Kint on siten ollut pisimpään Viron valtionpäämies. Hän kuoli 5. tammikuuta 1991 Örnsköldsvikissä ja haudattiin Tallinnan metsähautausmaalle.
Tunnustukset ja muisto.
Tõnis Kint on saanut toiminnastaan :
Viron tasavallan postilaitos julkaisi vuonna 2016 Kintistä postimerkin Viron tasavallan valtionpäämiesten sarjassa.