tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lauri Nevalainen

Lauri Armas Nevalainen (24. tammikuuta 1927 Kotka – 31. heinäkuuta 2005 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja. Yhdessä kolmen muun miehen kanssa hän oli saavuttamassa maansa ensimmäistä soudun olympiamitalia.
Nevalainen kävi neljä vuotta kansakoulua ja viisi vuotta keskikoulua. Armeijan hän suoritti laivastossa Turussa vuonna 1946. Armeijan jälkeen hän meni töihin Sunilan tehtaille. Sunilasta hän lähti vuonna 1963 ja alkoi työskennellä vahtimestarina Kotkan ravintoloissa.
Ennen soutuharrastuksensa aloittamista Nevalainen oli kilpaillut hiihtäjänä, ja hiihto säilyi harrastuksena myös parhaitten soutuvuosien mentyä ohi. Vuonna 1949 soutu muuttui "Lape" Nevalaisen ykkösharrastukseksi, kun hän alkoi harjoitella yhdessä Veikko Lommin, Kauko Wahlsténin ja Oiva Lommin kanssa. Kaksi ensimmäistä vuotta olivat tälle Sunilan Soutajien neloselle tekniikan harjoittelua ja pohjakunnon luomista. Kesällä 1951 Suomessa vieraili saksalainen valmentaja Georg Hartung, joka yhdessä Veikko Lommin kanssa laati nelikolle kovan valmennusohjelman. Se sisälsi soudun lisäksi oikeita lihaksia vahvistavaa juoksua ja hiihtoa, ja talvella harjoitettiin tekniikkaa allassoudulla.
Helsingin 1952 olympialaisissa Lommit, Wahlstén ja Nevalainen sijoittuivat perämiehettömän nelosen alkuerässä helposti toiseksi, mutta välierässä vene ei pysynyt kurssillaan ja suomalaiset jäivät viimeiseksi. Keräilyeränsä he voittivat ylivoimaisesti. Loppukilpailussa suomalaiset epäonnistuivat lähdössä mutta olivat 500 metrin kohdalla Britannian venekunnan kanssa johdossa, ja puolimatkassa brititkin olivat jääneet taakse. Jugoslavia meni ohi 1 500 metrin kohdalla, ja Ranskakin nousi parisataa metriä ennen maalia toiseksi. Suomi hävisi Jugoslavialle 7,3 sekuntia ja Ranskalle 4,4 sekuntia ja sai pronssia. Se oli maan kaikkien aikojen ensimmäinen soudun olympiamitali.
Suomen mestaruuksia Nevalainen voitti viisi. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa vuonna 1953.
Ernst Westerlund

Ernst Theodor Georgsson Westerlund (19. maaliskuuta 1893 Kemiö – 13. lokakuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Ernst ”Mollan” Westerlund oli Helsingin 1952 kesäolympialaisissa 6 metrin luokassa olympiapronssia saavuttaneen Ralia-veneen kapteeni. Hän oli tuolloin 59-vuotias ja on edelleen Suomen olympiahistorian vanhin mitaliurheilija. Ralian muut miehistön jäsenet olivat Paul Sjöberg, Ragnar Jansson, Adolf Konto ja Rolf Turkka.
Lontoon 1948 kesäolympialaisissa Westerlund kipparoi Raili-veneen yhdeksänneksi.
Westerlund oli HSS:n jäsen koko aikuiselämänsä ja istui seuran hallituksessa 15 vuotta.
Adolf Konto

Jonas Leo Adolf Konto (ent. Gustafsson) (30. maaliskuuta 1911 Helsinki – 20. marraskuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hän oli olympiapronssia Helsingin 1952 kesäolympialaisissa 6 metrin luokassa voittaneen Ralia-veneen miehistön jäsen. Lisäksi hän oli mukana myös Lontoon kesäolympialaisissa 1948, jossa Suomi ja Raili-veneen miehistö sijoittui yhdeksänneksi.
Konto toimi Helsingin Pallonlyöjien puheenjohtajana 1930-luvulla.
Rolf Turkka

Rolf Fredrik Turkka (alun perin Durchman, 30. elokuuta 1915 Lahti – 29. marraskuuta 1989 Espoo) oli suomalainen kilpapurjehduksen olympiamitalisti sekä mäkihyppääjä ja painonnostaja.
Turkka oli olympiapronssia Helsingin 1952 kesäolympialaisissa 6 metrin luokassa voittaneen Ralia-veneen miehistön jäsen. Lontoon 1948 kesäolympialaisissa hän sijoittui yhdeksänneksi Raili-veneen miehistön jäsenenä.
Turkka kilpaili mäkihyppääjänä MM-kilpailuissa Sollefteåssa 1934 sijoittuen 44:nneksi ja Lahdessa 1938 sijoittuen 49:nneksi. Vuonna 1933 hän voitti nuorten Suomen mestaruuden ja sijoittui vuonna 1934 miesten sarjassa pronssille.
Painonnoston Suomen mestaruuden Turkka voitti 67,5 kilon sarjassa vuosina 1945 ja 1946.
Kalevi Suoniemi

Kalevi Ensio Suoniemi (14. heinäkuuta 1931 Tampere – 17. kesäkuuta 2010 Tampere) oli suomalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti sekä nostolava-autoja valmistavan Bronto Skyliftin perustaja.
Urheilu-ura.
Suoniemi voitti olympiapronssia Melbournen kesäkisoissa 1956 telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Vuonna 1953 Suoniemi voitti pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa ja vuonna 1957 Pariisissa henkilökohtaisen EM-pronssin renkailla. Suoniemi oli ennen kaikkea tasaisen varma moniottelija. Hän voitti moniottelun Suomen mestaruuden viidesti vuosina 1953, 1954, 1956, 1957 ja 1959 saaden näin omakseen vuodesta 1929 kiertäneen kiertopalkinnon, Jussi Mäntysen veistoksen Kihlaus.
Urheilu-uran jälkeen.
Suoniemi siirtyi urheilu- ja valmentajauransa jälkeen sähköasentajan töistä yrittäjäksi. Hän perusti vuonna 1968 yhdessä Aaro Laitisen kanssa Erikois-Teline Oy:n ja ryhtyi tekemään urakointia henkilönostinten avulla. Vuonna 1972 Suoniemi perusti yhdessä Laitisen kanssa Telinekeskus Oy:n, joka alkoi valmistaa Bronto-nimisiä henkilönostimia. Yhtiö on nykyään Bronto Skylift Oy Ab -nimisenä yksi maailman suurimmista isojen nostolava-ajoneuvojen ja palo- ja pelastusnostimien valmistajista. 
Tampereen kaupunginvaltuutettuna Suoniemi oli vuodet 1960–1972 ja 2000–2004. Syksyn 2008 kuntavaaleissa Suoniemi oli perussuomalaisten ehdokkaana ja nousi 1. varavaltuutetuksi. Kansanedustajaehdokkaana hän oli vuosien 1962 ja 1966 vaaleissa SKDL:n listoilla.
Martti Mansikka

Martti Mansikka (29. lokakuuta 1933 Antrea – 24. helmikuuta 2024) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia Melbournen kesäkisoissa 1956 voimistelun joukkuekilpailussa. Samojen kisojen henkilökohtaisessa 12-ottelussa hän sijoittui 20:nneksi sekä permannolla kymmenenneksi.
MM-kilpailuissa Mansikka sijoittui joukkuekilpailussa neljänneksi vuonna 1958. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti joukkuekilpailussa vuonna 1957.
Seuratasolla Mansikka edusti Tampereen Sisua ja Tampereen Kilpaveljiä. Hän voitti Suomen mestaruuden permannolla, hevosella ja hypyssä vuonna 1957.
Mansikan poika Reijo Mansikka tunnetaan jääkiekon puuhamiehenä varsinkin Itä-Suomessa.
Mansikka on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.
Olavi Leimuvirta

Erkki Olavi Leimuvirta (s. 26. marraskuuta 1935 Helsinki) on suomalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia Melbournen kesäkisoissa 1956 voimistelun joukkuekilpailussa.
Joukkuekilpailun kolmossijansa lisäksi Leimuvirta sijoittui Melbournen olympialaisissa 12-ottelussa 27:nneksi ja nojapuilla kahdeksanneksi. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän oli joukkuekilpailussa kuudes ja 12-ottelussa 33:s. EM-kilpailuissa hän sijoittui nojapuilla neljänneksi vuonna 1955. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti hevosella vuonna 1955 ja rekillä vuonna 1957. Suomen mestaruuksia hän voitti eri telineillä yhteensä seitsemän vuosina 1953–1963.
Kilpauransa jälkeen Leimuvirta on toiminut voimistelumaajoukkueen johto- ja valmennustehtävissä sekä kansainvälisenä arvostelutuomarina.
Raimo Heinonen

Raimo Yrjö Heinonen (s. 29. toukokuuta 1935 Turku) on suomalainen entinen voimistelija ja olympiamitalisti.
Heinonen sai olympiapronssia Melbournen kesäkisoissa 1956 telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän sijoittui 12-ottelussa 37:nneksi ja yksittäisistä telineistä parhaiten rekillä 18:nneksi. Olympiakisoihin Heinonen osallistui myös Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964.
Viidensissä EM-kisoissaan 1965 Heinonen saavutti hypyssä hopeaa. MM-kisoihin hän osallistui kahdesti.
Oman urheilu-uransa jälkeen Heinonen on toiminut Suomen Voimisteluliiton päävalmentajana 1967–1969 ja urheilun järjestötehtävissä muun muassa Suomen Voimisteluliiton ja Suomen Voimistelusäätiön hallituksessa. Turun Urheiluliiton puheenjohtajana hän toimi 1978–2004. Hän sai ansioistaan SLU:n vuoden seurajohtajapalkinnon 2004. Heinoselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi vuonna 2005.
Raimo Heinosen poika Jari Heinonen voitti voimistelussa 23 Suomen mestaruutta 1980-luvulla. Jari Heinosen tyttäristä Marianne (myöh. Sjöroos) on ryhmäaerobicin maailmanmestari vuodelta 2004, Pauliina (myöh. Ojansivu) on saavuttanut näytösvoimistelussa PM-pronssia ja SM-kultaa sekä kilpaillut myös cheerleadingissa ja Johanna on myös kilpaillut aerobicissa.
Kielen kuvateoria

Kielen kuvateoria on kielifilosofinen teoria, jonka mukaan todellisuus ja kieli vastaavat ihanteellisessa tilanteessa toisiaan ja kieli muodostaa eräänlaisen todellisuuden peilikuvan. Teoriaa edusti muun muassa Ludwig Wittgensteinin teos "Tractatus logico-philosophicus". Usein kielen kuvateoria liittyy ajatukseen universaalikielestä.
Wittgenstein esittelee "Tractatuksessa" kielen kuvateorian, jonka mukaan oikein muodostetut lauseet ovat kuvia asiaintiloista. Esimerkiksi lause ”Kissa on pöydällä” kuvaa asiaintilaa, jossa kissaksi kutsuttu eläin on pöydällä. Filosofisia ongelmia syntyy Wittgensteinin mukaan silloin, kun kieltä käytetään väärin esimerkiksi yrittämällä kuvata sellaista, jota ei voi kuvata. Esimerkkinä tästä on maalauksen ja maailman vastaavuussuhde: maalaus voi esittää latoa, mutta maalaus ei voi esittää maalauksen ja ladon välistä esittämissuhdetta. "Missä esittämissuhde on?" kuuluisi wittgensteinilainen kysymys. Puhe sen puhumisesta, mistä ei voi puhua, herättää kysymyksiä monien omituiselta tai filosofiselta kuulostavien väitteiden luonteesta: ”Mikä on elämän tarkoitus?", ”Kuinka paha ihminen voi olla?", "Onko enemmän identtinen kuin epätosi vai maksalaatikko?".
Wittgensteinin mukaan kielen kuvateoria ei voi sanoa tällaisista (kahdesta ensimmäisestä) lauseista mitään, koska ne viittaavat mystisiin tuntemuksiin ja transsendentteihin ideoihin. Viimeinen esimerkkilause on sen sijaan järjetön jo tavanomaisen kieliopin kannalta.
Wittgensteinin mukaan filosofian tehtävänä on löytää kielelliset sekaannukset. Hän osoittaa, että mainitun kaltaiset kysymykset vievät ajatuksellisiin umpikujiin. Filosofinen erittely ei tuota tiedollisia väittämiä kuten luonnontieteet, vaan se on toimintaa, jonka tavoitteena on purkaa kielemme tuottamat mielettömyydet. Wittgenstein pitää esimerkiksi etiikasta ja estetiikasta puhumista mahdottomana.
Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteivät etiikka ja estetiikka olisi elämässä oleellisia tekijöitä. Wittgenstein vain väittää, ettei niistä voi puhua sekaannuksista vapaalla kielellä. Lause ”Sinun pitäisi auttaa lähimmäistäsi” ei puhu maailmasta kuten "Kissa on pöydällä”. Kaikilla tosiasiaväitteillä on looginen rakenne (”Kissa on pöydällä” tai ”Kaloilla on kidukset”) ja ne ovat tosia tai epätosia vallitsevan asiaintilan perusteella. Lause ”Kissa on pöydällä” on tosi, jos kissa todellakin on pöydällä. Wittgenstein myös toteaa, että kieli voi vain kuvailla maailmaa, mutta se ei voi kuvata sitä miten se kuvaa maailmaa. Tätä kutsutaan semantiikan julkilausumattomuudeksi.
Stuart Townsend

Stuart Townsend (s. 15. joulukuuta 1972 Dublin) on irlantilainen näyttelijä. 
Townsendin menestynein ja tunnetuin elokuva on Anne Ricen romaaniin perustuva "Kadotettujen kuningatar" (2002), jossa hän esittää vampyyri Lestatia. Muita hänen tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi "Ansassa" (2002) ja "Herrasmiesliiga" (2003).
Townsend oli ohjaaja Peter Jacksonin alkuperäinen valinta Aragornin näyttelijäksi "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiassa, vaikka hän oli roolihahmoonsa verrattuna huomattavan nuori ja studio suhtautui valintaan alusta alkaen epäillen. Lopulta kuvausten jo alettua lokakuussa 1999 Jackson päätyi itsekin pitämään roolitusta virheenä, ja Townsend erotettiin kolmantena kuvauspäivänä. Hänen korvaajakseen valittiin Viggo Mortensen.
Townsend seurusteli pitkään näyttelijä Charlize Theronin kanssa, johon hän tutustui "Ansassa"-elokuvan kuvauksissa. He erosivat vuonna 2010.
Ymmersta

Ymmersta on Sepänkylän kaupunginosan osa-alue Espoossa, Kauniaisten rajalla. Vaikka se hallinnollisesti kuuluu Sepänkylään ja Suur-Leppävaaraan, sillä on tiiviit yhteydet Espoon keskukseen ja se kuuluu kunnallispalvelujen osalta Espoon keskuksen palvelupiiriin.
Ymmersta koostuu Ymmerstanmäen vanhasta pientaloalueesta, johon on kohdistunut viime vuosina huomattavaa täydennysrakentamista, sekä radan tuntumaan 2000-luvulla rakennetusta tiiviistä kerrostaloalueesta, Ullantorpasta. Maasto on hyvin vaihtelevaa ja metsäisiä ulkoilualueita on runsaasti.
Ristihaassa sijaitsee Ymmerstan koulu (2003), joka korostaa opetuksessaan kirjallisuutta, ilmaisutaitoa ja tiedonhankintataitoja, sekä Targa Arena, Grani Tennis Ry:n liikuntakeskus (2009), josta löytyy mm. tennis-, squash- ja sulkapallokenttiä, Move-liikuntakeskus sekä kahvio. Asuinalueen muita palveluja ovat Ymmerstan, Koivuhovin ja Ullanmäen päiväkodit sekä eläinlääkäriasema Arkki. Alueen palvelutarjontaa täydentää Alepa ja pizzeria Ymmersta.
Liikenneyhteydet.
Ymmerstan vieressä, Kauniaisten puolella sijaitsee Koivuhovin rautatieasema. Päiväaikaan junia liikennöi molempiin suuntiin 15 minuutin vuorovälillä.
Koivuhovissa pysähtyvät seuraavat HSL:n lähijunaliikenteen linjat:
HSL:n bussilinjoja kulkee mm. Espoon keskukseen, Tapiolaan, Helsinkiin, Kauniaisiin, Leppävaaraan ja Kauklahteen. 
Ymmerstan kautta liikennöivät seuraavat bussilinjat:
Reino Poutanen

Reino Richard Poutanen (21. helmikuuta 1928 Turku – 14. huhtikuuta 2007) oli suomalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Poutanen vietti nuoruutensa Turussa, Martin kaupunginosassa. Hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan 12-vuotias, ja 14-vuotiaana Poutanen aloitti työnteon Wärtsilän telakalla. Hän harrasti tuolloin yleisurheilua, jossa lupaava kehitys kuitenkin pysähtyi valmentajien puuttuessa. Telakalla syttyi soutuinnostus, johon Poutanen ei aluksi lähtenyt mukaan. Vuonna 1951 hänet saatiin houkuteltua osastojen väliseen soutukilpailuun, ja kun hän siinä menestyi, valittiin hänet tehtaan toiseen kahdeksikkomiehistöön. Joukkueeseen kuuluneiden tehdastyöläisten ja ylioppilaiden välillä esiintyi kuitenkin ristiriitoja, ja loppukesästä miehistö hajosi. Työläiset jatkoivat harjoittelua nelosella.
Monet 1950-luvun urheilijat kilpailivat sekä hiihdossa että soudussa, jotka tukivat toisiaan harjoittelulajeina. Poutanen oli heikko hiihtäjä, mutta hänkin harjoitteli talvisin hiihtämällä – tai omien sanojensa mukaan suksilla juoksemalla –, mikä kasvatti merkittävästi hänen kuntoaan kesän soutukilpailuja varten.
Kansainväliselle huipulle.
Kansainvälisen läpimurron Wärtsilän Soutajien nelonen teki Gentin EM-kisoissa 1955. Reino Poutanen, Kauko Hänninen, Eero Lehtovirta ja Jorma Salonen saavuttivat perämiehettömässä nelosessa pronssia, ja kaksi tuntia myöhemmin joukkue perämies Rolf Tuomisella vahvistettuna saavutti toisen pronssin. Bledin EM-kisoissa 1956 Poutanen ja Hänninen soutivat nelosessa valkeakoskelaisten Veli Lehtelän, Toimi Pitkäsen ja perämies Matti Niemen kanssa, ja vaikka yhteinen harjoittelu oli jäänyt vähiin, saavutti venekunta Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen Euroopan mestaruuden.
EM-kultaa voittanut joukkue valittiin Melbournen olympialaisiin, mutta venettä he eivät saaneet mukaansa vaan joutuivat tyytymään paikan päällä hankittuun vanhaan veneeseen. "Vene oli kuin vanha kirkkovene muiden joukkueiden sulavalinjaisten vieressä", kuvaili Poutanen suomalaisten saamaa venettä. Keräilyerässä he pudottivat jatkosta Brasilian joukkueen ja saivat kymmenisen minuuttia ennen loppukilpailun alkua näiden veneen lainaksi käyttöönsä. Suomalaiset saavuttivat kilpailussa pronssia hävittyään Italialle 11,5 sekuntia ja kesän aikana selvästi heikommaksi osoittautuneelle Ruotsille 8,5 sekuntia.
Poutanen oli mukana vielä Rooman 1960 olympialaisissa, mutta siellä Suomen nelonen karsiutui loppukilpailusta. Suomen mestaruuksia Poutanen voitti urallaan kymmenen kappaletta vuosina 1955–1960.
Vuonna 1963 Poutanen vaihtoi työpaikkaa Wärtsilästä A-Grönroos Oy:hyn. Laivojen korjaajana hän vietti soutu-uransa jälkeen pitkiä aikoja ulkomailla.
Matti Niemi (soutaja)

Matti Juhani Niemi (s. 6. kesäkuuta 1937 Viljakkala) on entinen suomalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän toimi soutujoukkueiden perämiehenä.
Matti Niemi oli kolmilapsisen perheen keskimmäinen. Perhe muutti Viljakkalasta vuonna 1940 Sääksmäelle ja vuonna 1947 Valkeakoskelle. Vuonna 1954 Niemi meni kolmeksi vuodeksi Yhtyneitten Paperitehtaitten Lotilan ammattikouluun, jonka joukkueessa hän aloitti soutu-uransa. Veli Lehtelä ja Toimi Pitkänen pyysivät silloin 175 senttimetriä pitkää, myöhemmin 182-senttiseksi venynyttä hoikkaa Niemeä veneensä perämieheksi. Tämä Valkeakosken Vesiveikkojen perämiehellinen kaksikko saavutti Gentin EM-kisoissa 1955 hopeaa häviten Sveitsille vain 2,3 sekuntia.
Bledin EM-kisoissa 1956 valkeakoskelaiset saivat seurakseen turkulaiset Kauko Hännisen ja Reino Poutasen. Vaikka soutajilla ei ollut kovinkaan paljon yhteistä harjoittelua takana ja vaikka he urakoivat kisoissa useammassa luokassa, saavutti tämä perämiehellinen nelonen Suomen kaikkien aikojen ensimmäisen soudun Euroopan mestaruuden. EM-menestyksen myötä päätettiin Suomesta lähettää soutajia loppuvuonna pidettäviin Melbournen olympialaisiin.
EM-kultaa voittanut joukkue ehti ennen Melbournen matkaa harjoitella pari viikkoa yhdessä, viikon Turussa ja viikon Valkeakoskella. Australiassa ongelmia tuotti ensimmäisen viikon ajan kisa-asujen puute, ja kilpailuun suomalaiset saivat soudettavakseen itseään huomattavasti isommille miehille tarkoitetun vanhan veneen, kun Suomesta saakka ei venettä vaivauduttu kuljettamaan. Suomelle keräilyerässä hävinnyt Brasilian joukkue antoi suomalaisille loppukilpailua varten lainaksi oman veneensä, ja sillä Suomi souti olympiapronssia edellään vain Italia ja kesän aiemmissa kilpailuissa suomalaisia selvästi heikommaksi osoittautunut Ruotsi.
Vuosina 1955–1958 "Masa" Niemi voitti neljä Suomen mestaruutta. Vuonna 1961 hän sai SM-hopeaa kahdeksikossa ja seuraavana vuonna vaihteeksi soutajana toimien SM-hopeaa kevyessä nelosessa.
Suunnistajana Niemi osallistui muun muassa Jukolan viestiin Valkeakosken Retkeilijöiden joukkueessa. Hän toimi Valkeakosken Vesiveikkojen puheenjohtajana ja Suomen Soutuliiton liittohallituksessa vuosina 1975–1985. Koulutukseltaan hän on paperialan teknikko, joksi hän valmistui vuonna 1961 Varkauden teknisestä koulusta.
Jani Tanskanen

Jani Tanskanen (s. 28. marraskuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen telinevoimistelija ja maailmanmestari. 
Tanskasen voimistelu-uran merkittävin saavutus on rekin maailmanmestaruus vuodelta 1997. Mestaruus oli Suomen telinevoimistelun ensimmäinen maailmanmestaruuskilpailujen mitali sitten vuoden 1950. Vuoden 2001 MM-kilpailuissa Tanskanen voitti rekin karsinnan, mutta loukkaantui eikä pystynyt osallistumaan finaaliin. Vuoden 1998 EM-kilpailuissa Tanskanen oli rekillä seitsemäs. Vuoden 2003 Universiadeissa Tanskanen voitti rekillä hopeaa. Maailmancupin finaaliin Tanskanen osallistui rekillä kahdesti vuosina 2000 ja 2002. SM-kilpailuista Tanskanen on saanut parisenkymmentä mestaruutta ja yhteensä yli 50 mitalia.
Tanskanen edusti Jyväskylän Voimistelijoita, ja häntä valmensi Mika Holopainen. Tanskanen päätti uransa vuonna 2008. Vuoden 2009 alussa hän aloitti Suomen Voimisteluliitossa miesten telinevoimistelun lajipäällikkönä, joka tehtävä on hänen päätyönsä, mutta lisäksi hän toimii merkittävissä luottamustoimissa.
Tanskanen valittiin lokakuussa 2009 Kansainvälisen Voimisteluliiton FIG:n urheilijakomissioon miesten telinevoimistelun edustajaksi. Helmikuussa 2010 Tanskanen valittiin komission puheenjohtajaksi. Hän on vuodesta 2011 jäsen FIG:n säätiössä, joka auttaa vaikeuksiin joutuneita ja vammautuneita voimistelijoita. Vuonna 2016 hänet valittiin FIG:n hallitukseen.
Vuonna 2023 Tanskanen valittiin Suomen Urheiluliiton General Manageriksi, eli kotimaisen huippuyleisurheilun operatiivisen toiminnan johtajaksi ja kehittäjäksi.
Jani Tanskasen valmentajana toimi isoveli Juha Tanskanen, jonka tytär Kaia Tanskanen on Suomen ja Yhdysvaltain kaksoiskansalainen mutta edustaa Suomea.
REO Speedwagon

REO Speedwagon on vuonna 1967 perustettu yhdysvaltalainen pop/rock-yhtye, joka kasvatti mainettaan 1970-luvulla, mutta tuli vasta 1980-luvulla suosituksi. Yhtyeen tunnetuimpia lauluja ovat muun muassa "Roll With The Changes", "Can't Fight This Feeling" ja "Keep On Loving You".
Yhtye on nimetty vanhan REO Speed Wagon -kuorma-auton mukaan.
Tammikuussa 2023 kosketinsoittaja ja perustaja Neal Doughty jätti yhtyeen. Doughty oli yhtyeen viimeinen alkuperäinen jäsen.
Rupert Penry-Jones

Rupert Penry-Jones (s. 22. syyskuuta 1970 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta; esiintynyt joskus nimellä Rupert Penry Jones) on englantilainen näyttelijä. Hän on parhaiten tunnettu televisiorooleistaan BBC:n draamoista "Erikoisjoukkue", "Casanova", "Vakoojat" ja "North Square".
Hänen isänsä on näyttelijä Peter Penry-Jones ja äitinsä näyttelijätär Angela Thorne ja hänen veljensä Laurence Penry-Jones on myös näyttelijä.
Vuonna 1995 hän näytteli äitinsä kanssa televisiossa ohjelmassa "Uusia tuulia kartanossa". Hän opiskeli Bristol Old Vic Theatre Schoolissa. Hänen roolinsa näytelmässä "Don Carlos" Royal Shakespeare Companyssä toi hänelle arvostetun Ian Charleson Award -palkinnon. Vuonna 1998 hän näytteli Edward Albeen näytelmässä "The Play About the Baby" Almeida Theatressa.
Hän on seurustellut laulaja Kylie Minoguen kanssa, mutta nykyään hän on naimisissa irlantilaisen näyttelijän Dervla Kirwanin kanssa, jonka kanssa hänellä on tytär ja poika. Sekä hän että Kirwan esiintyivät minisarjassa "Casanova" vuonna 2005, mutta he eivät näytelleet yhdessäkään samassa kohtauksessa.
Neuvostoliiton korkein neuvosto

Neuvostoliiton korkein neuvosto oli Neuvostoliiton parlamentti vuosina 1938–1991. Se oli kaksikamarinen, ja molemmilla kamareista oli yhtäläinen valta ja niiden toimikausi neljä vuotta. Kamareiden nimet olivat liittoneuvosto ja kansallisuuksien neuvosto. Korkein neuvosto valitsi puhemiehistön eli presidiumin, muodosti hallituksen eli ministerineuvoston sekä valitsi korkeimman oikeuden jäsenet ja ylimmän syyttäjän.
Huomattavaa korkeimman neuvoston asemassa oli täydellinen parlamentarismin ja vallan kolmijaon hylkäys. Koska korkeimman neuvoston katsottiin edustavan kansaa, oli kansanedustuslaitoksella täydellinen valta oikeuslaitoksen ja toimeenpanovallan yli. Puhemiehistön puheenjohtaja (vuodesta 1989 pelkkä puhemies) oli myös virallisesti Neuvostoliiton valtionpäämies aina vuoteen 1990, jolloin perustettiin erillinen Neuvostoliiton presidentin virka.
Korkein neuvosto perustettiin Neuvostoliiton vuoden 1936 perustuslailla eli niin sanotulla Stalinin perustuslailla, jossa otettiin käyttöön yleinen äänioikeus. Tässä yhteydessä myös Neuvostoliiton kommunistinen puolue määriteltiin osaksi valtiorakennetta, jolloin keskeisten puoluevirkailijoiden ja pääsihteerin merkitys kasvoi. Korkeimman neuvoston edeltäjä oli aluksi yleisvenäläisen, vuodesta 1922 yleisliittolaisen neuvostokongressin valitsema Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea. Neuvostoliiton alkuvuosien neuvostokongressissa äänioikeus ei ollut kaikilla eivätkä äänet olleet samanarvoisia. Vaali- ja äänioikeus on vain työtätekevillä luokilla, ei omistavilla. Kaupunkeja, joissa kommunisteja asui suhteellisesti paljon väestön enemmistön asuinalueita eli maaseutua enemmän, suosittiin alueisiin (maakuntiin) verrattuna viisinkertaisella painoarvolla edustajia valittaessa.
Korkeimmassa neuvostossa oli 1980-luvulle tultaessa 1 500 jäsentä: liittoneuvostossa 750 tavallisista vaalipiireistä ja kansallisuuksien neuvostossa 750 ”alueellis-kansallisista” piireistä valittua. Presidium eli puheenjohtajisto hoiti korkeimman neuvoston päivittäiset toiminnot silloin kun se ei ollut koolla. 
Mihail Gorbatšovin kauden uudistuksissa alkuperäinen korkein neuvosto korvattiin vuonna 1989 osin demokraattisesti valitulla 2 250 -jäsenisellä Neuvostoliiton kansanedustajien kongressilla. Tämä puolestaan valitsi keskuudestaan uuden pysyvän ja pienemmän korkeimman neuvoston, jossa oli 542 jäsentä kahdessa kamarissa. Tämä uusi parlamentti toimi vain yhden kauden vuosina 1989–1991.
Neuvostoliiton hajoamisprosessin alettua korkein neuvosto piti tasavaltojen suvereenisuusjulistuksia lokakuussa 1990 hyväksymässään päätöksessä laittomina. Neuvostoliiton korkein neuvosto lakkautettiin 26. joulukuuta 1991.
Jääkiekko talviolympialaisissa 1928

Jääkiekko oli toista kertaa talviolympialaisten ja kolmatta kertaa olympialaisten ohjelmassa vuoden 1928 St. Moritzin kisoissa. Ottelut pelattiin St. Moritzin Badrutts Parkin luonnonjäällä, jossa käytiin myös olympialaisten pikaluistelukilpailut.
Turnaukseen osallistui 11 joukkuetta. Edellisten kisojen voittaja Kanada päästettiin suoraan jatkolohkoon. Muut kymmenen joukkuetta jaettiin kolmeen alkulohkoon. Jokaisen alkulohkon voittaja selvisi jatkolohkoon, jonka tulosten perusteella jaettiin mitalit. Kanada voitti turnauksen ylivoimaisesti ja saavutti kolmannen perättäisen olympiakultansa. Kanadan ainoa haastaja kansainvälisessä jääkiekossa 1920-luvulla oli Yhdysvallat, joka ei osallistunut turnaukseen.
Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF on antanut turnaukselle myös maailmanmestaruuskilpailujen arvon.
Lopputulokset.
1. &lt;br&gt;
2. &lt;br&gt;
3. &lt;br&gt;
4. &lt;br&gt;
5. &lt;br&gt;
5. &lt;br&gt;
5. &lt;br&gt;
8. &lt;br&gt;
8. &lt;br&gt;
8. &lt;br&gt;
11.
Köydenveto

Köydenveto on urheilulaji, jossa kaksi joukkuetta mittelee voimiaan vetämällä samaa köyttä eri suuntiin. Yleisimmin köydenvedossa köyden keskikohdassa on jokin merkki, joka on määrä vetää tietyn viivan omalle puolelle. 
Varsinaista urheilua köydenvedosta alkoi tulla 1800-luvun alkupuolella Skotlannin Ylämaan kisoissa. Sittemmin köydenveto levisi myös Englantiin. Sanotaan, että laskiaistiistaina olisi Lontoossa perinteisesti vedetty köyttä, toinen puoli kuninkaan ja toinen Yorkin herttuan puolesta.
Olympialaisten ohjelmassa köydenveto oli kuudesti (voittaja suluissa): 1900 (Ruotsi/Tanska), 1904 (Milwaukee Athletic Club), 1906 välikisat (Saksa/Sveitsi), 1908 (Lontoon poliisien joukkue), 1912 (Ruotsi) ja 1920 (Iso-Britannia). Olympiakisoissa köydenveto kuului osana yleisurheilukilpailuihin, mutta nykyään se luokitellaan omaksi urheilumuodokseen.
Köydenvetoa harrastetaan laajamittaisesti vielä nykyaikanakin. Siitä on kehitetty sisä- ja ulkoversiot, ja se on muun muassa World Gamesin kisaohjelmassa. Lajissa järjestetään myös muita kansainvälisiä arvokilpailuja.
Tukholman yliopisto

Tukholman yliopisto () on ruotsalainen valtiollinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1878 Tukholman korkeakouluna (). Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1960. Vuoden 1970 jälkeen suurin osa yliopiston toiminnasta on keskittynyt yliopiston kampukselle Frescatin alueelle Östermalmin pohjoisosaan.
Vuonna 2019 Tukholman yliopistossa opiskeli noin 27 000 päätoimista opiskelijaa.
Yksiköt.
Tukholman yliopistossa on neljä tiedekuntaa:
Tunnettuja professoreja.
Maailman 500 huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Tukholman yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 78. Se luokiteltiin vertailussa Ruotsin kolmanneksi parhaaksi yliopistoksi.
SeaWind Line

SeaWind Line oli virolaisen Tallinkin omistama markkinointinimi, jolla varustamo harjoitti rahtiliikennettä. Vuonna 2010 SeaWind Line -nimen käyttö loppui, ja ainoa alus siirrettiin Tallink-nimen alle. 
SeaWind Line perustettiin Silja Linen tytäryhtiöksi vuonna 1988. Verrattuna Silja Lineen ja Viking Lineen, joilla on tarjottavana monimuotoista ajanvietettä risteily- ja reittimatkustajille, lähti SeaWind Linen toiminta rahtiliikenteen tarpeista (rahti- ja junaliikenne). 1. tammikuuta 2008 saakka yhtiö kuljetti myös henkilöautomatkustajia, mutta sen jälkeen se keskittyi vain rahtiliikenteeseen.
Valgrid

Valgrid on Suurlähettiläiden vuonna 2000 julkaistu levy, joka tehtiin bändin noin 4 vuoden tauon jälkeen. Tutuimmat kappaleet ovat esimerkiksi "Laske valot vaakaan", "Rahat on loppu, mutta myydään Volvo", "Kun lomat loppuu".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Jussu Pöyhönen ja sanoittanut Kari Hurri, paitsi kappaleen ”Vuorilta laaksoon” on säveltänyt nimimerkki Jay Havana.
August Eskelinen

Aku ”August” Eskelinen (16. heinäkuuta 1898 Iisalmen mlk – 10. kesäkuuta 1987 Iisalmi) oli suomalainen olympiamitalisti. Hän oli mukana Chamonix’n talviolympialaisissa vuonna 1924 sotilaspartiohiihdossa hopeaa voittaneessa Suomen joukkueessa.
Heikki Hirvonen

Heikki Hirvonen (8. helmikuuta 1895 Rääkkylä – 19. elokuuta 1973 Riihimäki) oli suomalainen olympiamitalisti. Hän oli mukana Chamonix'n talviolympialaisissa vuonna 1924 sotilaspartiohiihdossa hopeaa voittaneessa Suomen joukkueessa. Seuratasolla Hirvonen edusti Riihimäen Kiskoa ja Riihimäen Suunnistajia.
Martti Lappalainen

Martti Eemil Lappalainen (11. huhtikuuta 1902 Liperi – 6. lokakuuta 1941 Mäntysova, Itä-Karjala) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Lappalainen voitti hiihdon maailmanmestaruuskilpailuista kaksi mitalia: kultaa viestistä ja pronssia 18 kilometriltä Sollefteåssa 1934. Hän osallistui myös kaksiin Lahdessa järjestettyihin MM-kilpailuihin: vuonna 1926 hän sijoittui 30 kilometrillä kuudenneksi ja vuonna 1938 50 kilometrillä 39:nneksi.
Olympialaisissa Lappalainen oli Suomen sotilaspartiohiihtojoukkueen varamies Chamonix'ssa 1924, sijoittui 18 kilometrillä seitsemänneksi ja 50 kilometrillä yhdeksänneksi Sankt Moritzissa 1928 sekä oli neljäs 18 kilometrillä Lake Placidissa 1932.
Lappalainen edusti urallaan Liperin Kivekkäitä ja Pohjois-Karjalan Hiihtoseuraa. Hän voitti 10 kilometrin Suomen mestaruuden vuosina 1929–1931. Vuonna 1927 hän hiihti SM-kisojen 10 kilometrillä saman ajan kuin Matti Raivio mutta hävisi tälle uusinnassa. Lappalainen voitti 50 kilometrin kilpailun Holmenkollenilla 1928 ja Salpausselällä 1929.
Martti Lappalaisen veli Tauno Lappalainen oli myös menestynyt hiihtäjä. Heistä on Veikko Jalavan vuonna 1967 tekemä yhteispatsas Liperissä.
Martti Lappalainen kaatui jatkosodassa vääpelinä ilmapommituksessa.
Bohuslav Ebermann

Bohuslav Ebermann (s. 19. syyskuuta 1948 Vochov, Tšekkoslovakia) on entinen jääkiekkoilija. Ebermann pelasi vasempana ja oikeana hyökkääjänä.
Eberman pelasi useimmiten samassa ketjussa Josef Augustan ja Ivan Hlinkan kanssa Tšekkoslovakian maajoukkueessa. Hän oli nopeimpia luistelijoita ja yksi harvoista pelaajista, jotka pystyivät muuttamaan suuntaansa täydestä vauhdista. Ebermann pelasi 12 kautta ja 427 liigaottelua joissa hän teki 211 maalia. Maaotteluita hän pelasi 177 ja teki niissä 80 maalia.
Seuraura.
Eberman toimi pelaajavalmentajana Ranskan 1. divisioonassa vuoteen 1996 asti.
Jaakko Friman

Jaakko Friman (13. tammikuuta 1904 Tampere, Suomen suuriruhtinaskunta – 17. helmikuuta 1987 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Urheilu-ura.
Friman edusti huippu-uransa alkuvuosina TUL-seura Tampereen Kisatovereita. Hän kilpaili suomalaisjoukkueiden mukana Neuvostoliitossa 1926 ja saavutti työväen EM-kisoissa 1927 pronssia 500 metrillä. TUL:n mestaruuden hän voitti 500 metrillä 1924 ja 1926 ja luisteli TUL:n ennätyksen 46,4.
Friman siirtyi Kisatovereista Tampereen Pyrintöön ja pääsi olympiaedustajaksi Sankt Moritzin 1928 kisoihin. Siellä hän luisteli 500 metrillä ajan 43,6 ja jakoi pronssimitalin kahden muun luistelijan kanssa. Ainoan Suomen mestaruutensa 165-senttinen Friman voitti 500 metrillä 1929. MM-kisoissa hän oli 500 metrillä viides 1931 ja EM-kisoissa neljäs 1932.
Syrah

Syrah eli shiraz on viinin valmistukseen käytettävä rypälelajike, joka on kotoisin Pohjois-Rhônen alueelta Ranskasta. Euroopassa rypäleestä käytetään nimeä "syrah", Australiassa ja Etelä-Afrikassa nimeä "shiraz". Sen tunnuspiirteenä on syvän sinipunainen väri ja mausteisuus.
Shiraz on alkuperältään vanha rypäle, jota nautittiin jo antiikin Rooman aikoihin. Syrah on peräisin Ranskasta, Pohjois-Rhônen laaksosta, vaikka aikoinaan se nimensä perusteella yhdistettiin Iranin Šīrāzin kaupunkiin, josta viininviljelyn uskotaan alkaneen 7 000 vuotta sitten. Syrahiin liittyy myös tarina erakoituneesta Guy De Sterimbergistä, joka kuulemma toi lajikkeen Rhônen laaksoon ristiretkeltä. Roomalaisten uskottiin tuoneen rypäleen Syrakusasta, mutta 1990-luvulla ranskalaiset tutkimukset ovat vahvistaneet rypäleen kehittyneen kahden rhônelaisen lajikkeen risteytyksenä.
Syrahia viljellään suhteellisen kapealla ilmastovyöhykkeellä, 45. ja 55. leveyspiirin välisellä alueella. Lajike vaatii menestyäkseen lämpimän ilmaston mutta kuivan ja karun maaperän. 
Viiniköynnös tuottaa isoja, syvänsinisiä rypäleitä, joista saadaan täyteläistä, tanniinipitoista, pitkää kypsytystä kestävää viiniä. Syrah tuottaa maaperän ja ilmasto-olosuhteiden mukaan aromeiltaan hyvinkin erilaisia viinejä. Syrahin tunnusomaisena piirteenä pidetään hyvin syvää sinipunaista värisävyä, mausteisuutta ja marjaisuutta, mutta myös suklaan, kahvin ja pippurin maut ovat tavanomaisia. Kuumassa ilmastossa Syrah synnyttää jopa hillomaisen marjaisia aromeja.
Australiassa ja Etelä-Afrikassa tuotetaan paljon sekoittamatonta, yksinomaan syrahista tehtyä viiniä ja makeita jälkiruokaviinejä. Australiassa syrah on yleisin käytetty punainen rypäle. Erittäin tunnettu ja arvostettu australialainen Penfolds Grange -viini tehdään yksinomaan syrah-rypäleestä. Rhônen kuuluisilla Hermitage- ja Côte-Rôtie-viinialueilla Syrahiin voidaan sekoittaa muun muassa Grenache- tai Viognier-rypäleitä.
Teatteri Poleemi

Teatteri Poleemi on vuonna 2001 Jyväskylässä perustettu poliittinen teatteri. Se on puoluepoliittisesti sitoutumaton yhteiskuntakriittinen teatteri. Vuonna 2003 Teatteri Poleemi laajensi toimintansa myös Helsinkiin. 
Jyväskylän Poleemi järjestää esityksiään Vakiopaineessa ja Helsingin Poleemi vaihtuvissa tiloissa ympäri kaupunkia. Poleemi Helsinki esiintyi vuoden 2007 loppuun asti Oranssilla, mutta vuoden 2008 alusta ryhmä on ollut vailla tiloja. Teatteri Poleemi kiertää esiintymässä erilaisten kansalaisjärjestöjen järjestämissä tapahtumissa ympäri Suomea, sekä järjestää erilaisia työpajoja. Osa tuotoista käytetään hyväntekeväisyyteen.
Ohjaus: Jessica Suni
Käsikirjoitus: Jarkko Uro
Ohjaus: Alisa Nirman
Käsikirjoitus: Anton Tšehov
Ohjaus: Elina Kemppainen
Käsikirjoitus: Laura Ruohonen
Ohjaus: Timo Puohiniemi ja Jaakko Vasankari
Käsikirjoitus: Työryhmä (Jaakko Vasankari, Timo Puohiniemi, Antti Vainio, Linda Savonen ja Susa Wivolin)
Ohjaus: Saara Saastamoinen
Käsikirjoitus: Työryhmä (Antti Vainio, Linda Savonen, Maija Suomela, Allu Myllylä, Timo Puohiniemi, Maria Hukkamäki, Nanja Kurvinen ja Saara Saastamoinen)
Ohjaus: Elina Kemppainen
Käsikirjoitus: Minna Canth
Ohjaus: Elina Kemppainen
Käsikirjoitus: Jaakko Vasankari
Käsikirjoitus: Marko Pyhtilä
Ohjaus: Mirella Pekkonen
Käsikirjoitus: Maria Malmström
Ohjaus: Heikki Marjomaa
Käsikirjoitus: Petri Turunen
Ohjaus: Henrik Hemminki ja Miira Rauhamäki
Käsikirjoitus: Marko Pyhtilä
Ohjaus: Samuel Hinkkanen, Timo Puohiniemi ja Jaakko Vasankari
Käsikirjoitus: Timo Puohiniemi ja Jaakko Vasankari
Ohjaus: Jessica Suni ja Miira Rauhamäki
Käsikirjoitus: Miira Rauhamäki
Käsikirjoitus: Marko Pyhtilä
Käsikirjoitus ja ohjaus: Työryhmä
Väinö Liikkanen

Väinö Liikkanen (16. marraskuuta 1903 Virolahti – 15. lokakuuta 1957 Kuusankoski) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.
Liikkanen sijoittui maanmiehensä, niin ikään Virolahdella syntyneen Veli Saarisen jälkeen hopealle Lake Placidin 1932 olympialaisten 50 kilometrillä. Samojen kisojen 18 kilometrillä hän oli yhdeksäs.
Liikkanen osallistui neljiin MM-kilpailuihin. Zakopanessa 1929 hän sijoittui 50 kilometrillä neljänneksi. Innsbruckissa 1933 hän sai 18 kilometrillä pronssia ja oli 50 kilometrillä neljäs. Sollefteåssa 1934 hän sijoittui 18 kilometrillä kahdeksanneksi. Tatralla 1935 hän voitti viestijoukkueen kolmannen osuuden hiihtäjänä kultaa, sijoittui 18 kilometrillä 21:nneksi ja keskeytti 50 kilometrillä.
Seuratasolla Liikkanen edusti Kymintehtaan Urheiluseuraa ja Virolahden Sampoa. Hän voitti ainoan Suomen mestaruutensa 50 kilometrillä vuonna 1933. SM-hopeaa hän sai 10:llä ja 50 kilometrillä vuonna 1931.
Ammatiltaan Väinö Liikkanen oli metsätyönjohtaja.
Pinot Noir

Pinot Noir on viinin valmistukseen käytettävä alun perin ranskalainen rypälelajike. Useimmat Pinot Noir -lajikkeet ovat tummia, mutta on olemassa myös vaaleita ja eri sävyisiä punaisia lajikkeita. Pinot Noiria viljellään lähes kaikilla maailman viinintuotantoalueilla.
Viljely.
Pinot Noiria pidetään yhtenä arvostetuimmista rypäleistä, mutta samalla erittäin vaativana viljeltävänä. Köynnöksen runko ja oksat ovat hentoja, ja viljelyn onnistuminen ja tulos ovat riippuvainen säiden lisäksi jopa valon suunnasta ja siitä, miten köynnökset sidotaan tukirakenteisiin. Pinot Noir tuottaa ohutkuorisia rypäleitä männynkävyn muotoisessa pienessä tertussa. Ohutkuorisuutensa vuoksi Pinot Noir saa herkästi hometta ja sienitauteja. Se on herkkä maaperän ja paikallisen ilmaston vaikutuksille, minkä vuoksi se tuottaa kasvupaikastaan riippuen hyvin erilaista viiniä. Onnistuneen viinin salaisuus on sen aromikas hapokkuus, johon liittyy parfyymimäinen aromimaailma ja eloisa maku.
Lajikkeet.
Pinot Noirista tunnetaan 44 eri lajiketta, mutaatiota tai risteytystä. Lajikkeilla on useita nimiä, peruslajikkeella yli 300. Lajike tunnetaan Itävallassa ja Sveitsissä nimellä "Blauburgunder", Saksassa "Spätburgunder" ja Italiassa "Pinot Nero". Burgunder-nimi tulee lajikkeen tyyppialueen, Ranskan Burgundin saksankielisestä nimestä. Siitä on myös mutaatioita, muun muassa Pinot Blanc, Pinot Gris ja Pinot Meunier. Etelä-Afrikassa se on risteytetty Cinsaut-lajikkeen kanssa Pinotage-nimiseksi lajikkeeksi. 
Viinit.
Viinin tekijälle Pinot Noir on ongelmallinen, sillä viinin onnistumiseen vaikuttaa merkittävästi rypäleiden kypsyys, käytettävä hiivakanta, käymisen pituus ja maserointi ja käymisen koko hallinta. Pinot Noirista tuotetaan useimmilla sen tuotantoalueilla punaviiniä, jonka tuoksu- ja makukirjo vaihtelee kasvupaikan ja viinintekomenetelmien vuoksi merkittävästi.
Yleensä Pinot Noir tuotetaan niin sanottuna lajikeviininä eli viininä, johon käytetään vain yhtä rypälelajiketta. Viini on usein kukkaisen hedelmäistä, vähähappoista ja vähätanniinista. Aromeina tunnistetaan kirsikkaa, raparperia ja herukkaa. Pinot Noir tuottaa väriltään vaaleampaa ja helakampaa viiniä kuin esimerkiksi Cabernet Sauvignon- tai Merlot-rypäle.
Pinot Noir on Chardonnayn ja Pinot Meunierin ohella samppanjan tekemisessä sallittu rypälelajike.
Muuta.
Pinot Noir -viinien menekki lisääntyi Yhdysvalloissa vuonna 2004, kun Alexander Payne ohjasi Rex Pickettin kirjoittaman romaanin pohjalta elokuvan "Sideways", jossa Pinot Noir -viinit nostetaan Merlot-rypäleistä tehtyjen viinien yläpuolelle. Ilmiö herätti Sonoman valtionyliopiston erään tutkijan kiinnostuksen, ja tulokset julkaistiin nimellä "Sideways Effect".
Johan Kock

Johan Kock (4. kesäkuuta 1861 Helsinki – 13. huhtikuuta 1915 Fitchburg, Massachusetts, Yhdysvallat) oli Venäjän armeijasta 1897 Viipurissa eronnut alikapteeni. Hän oli vallankumouksellinen aktivisti ja johti punakaartien valtakunnallista organisaatiota vuosina 1905–1906.
Elämä.
Kockin vanhemmat olivat merimies Johan Kock ja Johanna Katiska. Hän valmistui Venäjällä upseeriksi vuonna 1885 ja palveli Viipurin pataljoonassa eroonsa saakka. Sittemmin hän toimi maanviljelijänäkin, mutta vuonna 1900 hän oli toimittajana Viipurissa ja järjesteli siellä etappiteitä vallankumouksellisen aineiston salakuljettamiseksi Ruotsista Suomen kautta Venäjälle.
Vuoden 1905 suurlakon yhteydessä luotiin sekä akateemisten piirien että työväen taholla järjestyskaarteja. Kockista tuli näin muodostetun "kansalliskaartin" komentaja, missä tehtävässä hän nautti Suomen kenraalikuvernööri Ivan Obolenskin luottamusta. Samalla Obolenski kuitenkin neuvotteli myös perustuslaillisten kanssa poliittiseen ratkaisuun pääsemiseksi. Akateemiset kaartinosastot eivät hyväksyneet Kockin valintaa ja siksi ylioppilaiden ja polyteknikkojen osastot erosivat kaartista ja ryhmittyivät Gösta Theslöfin johdolla omaksi järjestökseen. Perustuslailliset halusivat lopettaa suurlakon 5. marraskuuta, kun taas punakaartilaiset pyrkivät jatkamaan sitä. Lakon jatkoa kannattanut Kock oli mukana rauhoittelemassa kärjistynyttä tilannetta osapuolten välillä. Lakon päätyttyä 6. marraskuuta ja seuraavana päivänä pidetyn joukkokokouksen jälkeen Kock veti omat joukkonsa Helsingin poliisiasemilta.
Kock oli mukana Viaporin kapinassa, jonka epäonnistuttua hän pakeni muiden aktivistien avulla Ruotsiin ja sieltä Englantiin ja edelleen Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi poliittista toimintaansa lehtimiehenä ja suosittuna puhujana. Vielä Kockin paettua Suomesta hänen mainettaan käytettiin hyväksi ja hänen väärennetyn nimikirjoituksensa avulla annettiin lisäpontta kirjavien vallankumousjoukkioiden asiakirjoille. Kockin puoliso vuodesta 1897 oli Emilia Exell (k. 1946).
Tempranillo

Tempranillo on viinin valmistukseen käytettävä rypälelajike, joka on kotoisin Pohjois-Espanjasta. Sieltä se on levinnyt muualle Eurooppaan, mm. Keski-Espanjaan, Etelä-Ranskaan ja Portugaliin, sekä Argentiinaan.
Lajike tunnetaan useilla eri nimillä: Espanjassa Riojan, Murcian, Valencian ja Somontanon viinialueilla se on "Tempranillo", La Manchassa ja Valdepeñasissa "Cencibel", Kataloniassa "Ull de Llebre" ja Ribera de Dueron alueella "Tinta de País" tai "Tinto Fino". Portugalin Dourossa siitä tehdään portviiniä nimellä "Tinto Roriz" ja Alentejossa punaviiniä nimellä "Aragones".
Lajikkeena Tempranillo ei kestä kovaa kuumuutta eikä liiallista kuivuutta, minkä vuoksi sitä usein viljellään vuoristojen alarinteillä. Se on altis hyönteisvaurioille ja viljataudeille. Nimi Tempranillo viittaa espanjan kielen aikaista tarkoittavaan sanaan "temprano", koska rypäleet kypsyvät 2–3 viikkoa aikaisemmin kuin muut Espanjan paikalliset lajikkeet.
Tempranillo-rypäleet ovat paksukuorisia ja sisältävät suhteellisen vähän happoja ja sokeria, minkä vuoksi niistä valmistetaan viinejä yleensä muiden rypäleiden kanssa. Riojassa Tempranillo-rypäleiden seuralaisina käytetään mm. Garnacha-, Mazuelo- ja Graciano-rypäleitä. Useat uudet viinintekijät Riojan ja Ribeira del Dueron alueilla käyttävät tempranillon vahvistuksena Cabernet Sauvignon -rypäleitä, mutta silloin viini ei saa alueen virallista DOC-laatuluokitusta.
Yleensä tempranilloja kypsytetään puolesta vuodesta aina kolmeen vuotta tammitynnyreissä ja 1–3 vuotta vielä pulloissa ennen myyntiä. Kypsyttämällä tempranilloista saadaan syvänpunaisia ja maultaan elegantin pehmeitä viinejä. Kypsytyksessä käytetään yleensä amerikkalaisesta tammesta tehtyjä tynnyreitä, joiden luovuttama vanilja-aromi sopii erittäin hyvin tempranillon omien mausteisten perusmakujen kanssa. Muutamat tempranillot ovat myös nuorena juotavia ns. "jovenes"-viinejä.
Aleksanteri I (paavi)

Pyhä Aleksanteri I (10. tammikuuta 75–116) oli 6. paavi ja syntyjään roomalainen. Hänen kymmenvuotinen kautensa alkoi vuonna 107 ja päättyi 116, jolloin hän kuoli.
Aleksanterin virkakaudesta tiedetään vain vähän. Jotkut katoliset kirjoittajat liittävät hänet siunatun veden käyttöönottoon sekä siihen tapaan, jossa siunattu ehtoollisviini sekoitetaan veden kanssa, mutta tämä on epätodennäköistä, vaikkakin hän on voinut tehdä lisäyksiä liturgiaan. Jotkut uskovat hänen kokeneen marttyyrikuoleman mahdollisesti mestaamalla joko keisari Trajanuksen tai Hadrianuksen aikana.
Josef Augusta

Josef Augusta (24. marraskuuta 1946 Tšekkoslovakia – 16. helmikuuta 2017) oli tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelasi yhdessä Ivan Hlinkan ja Bohuslav Ebermannin kanssa Tšekkoslovakian maajoukkueessa 1960- ja 1970-luvuilla.
Augusta toimi Tšekin olympiajääkiekkojoukkueen valmentajana 2006 Torinon talviolympialaisissa. Joukkue voitti pronssia.
Sangiovese

Sangiovese on viinin valmistukseen käytettävä rypälelajike. Siitä käytetään kymmeniä eri nimiä eri puolilla maailmaa, esimerkiksi "Sangioveto", "San Gioveto", "Brunello", "Tignolo", "Morellino", "Prugnolo" ja "Uva Canina".
Historiaa.
Sangiovese on kotoisin Italian Toscanasta. Se on Italian viljellyin rypälelajike, jota viljellään erityisesti synnyinseudullaan. Jo etruskien epäillään viljelleen rypälettä, mutta ensimmäinen kirjallinen maininta siitä on vuodelta 1722. Rypäleen nimi periytyy latinasta: "sanguis jovis" tarkoittaa ”Juppiterin verta".
Viljely.
Lajike on hitaasti kypsyvä ja sadonkorjuu tapahtuu usein varsin myöhään syksyllä. Lajike viihtyy hyvin kalkkikivialueella ja on arka kylmyydelle, minkä vuoksi sitä ei yleensä viljellä yli 500 metrin korkeudessa. Rypäleen ohuehko kuori on altis homeelle varsinkin syksyn kosteudessa. 
Toisen suuren italialaisrypäleen Nebbiolon tavoin Sangiovesella ei toistaiseksi ole ollut suurta menestystä Italian ulkopuolella, vaikka sitä viljelläänkin jonkin verran esimerkiksi Kaliforniassa ja Australiassa sekä Etelä-Amerikassa ja Etelä-Afrikassa.
Viinit.
Sangiovesea käytetään usein yhdessä muiden lajikkeiden, kuten perinteisten Canaiolon, Mammolon, Trebbianon ja Malvasian, mutta nykyisin myös Cabernet Sauvignonin ja Merlot'n kanssa. Rypäleestä tehtyjen viinien kirsikkainen maku vaihtelee kevyestä hyvin voimakkaaseen.
Kolme tunnetuinta Toscanan punaviiniä — Chianti, Brunello di Montalcino ja Vino Nobile di Montepulciano — perustuvat kaikki Sangioveseen. Lisäksi Sangiovesea käytetään joissakin "supertoscanalaisissa" viineissä, kuten Tignanellossa.
Birger Wasenius

Birger Adolf Wasenius (7. joulukuuta 1911 Helsinki – 2. tammikuuta 1940 Salmi) oli suomalainen pikaluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Garmisch-Partenkirchenin 1936 olympiakisoissa Birger Wasenius sai kolme olympiamitalia. Kisat alkoivat 500 metrin kilpailulla, jossa Wasenius sijoittui jaetulle kahdeksannelle sijalle kahden muun suomalaisen, Jorma Ruissalon ja Antero Ojalan kanssa (aika 44,9). Toisena kilpailupäivänä käytiin 5 000 metrin kilpailu, jossa Wasenius luisteli Hollannin Jan Langedijkin parina. Wasenius oli alusta saakka jo aiemmin luistelleen Norjan Ivar Ballangrudin väliajoista muutaman sekunnin jäljessä ja saapui maaliin ajassa 8.23,3 häviten norjalaiselle 3,7 sekuntia, mutta se riitti hopeamitaliin. Langedijk jäi lopputuloksissa neljänneksi Antero Ojalan taakse.
Kolmantena kilpailupäivänä 1 500 metrillä Wasenius luisteli viimeisessä täydessä parissa – hänen jälkeensä Åke Ekman luisteli vielä yksin. Ensimmäiset 300 metriä Wasenius luisteli kisan kärjessä olleita norjalaisia, Charles Mathiesenia ja Ivar Ballangrudia nopeammin mutta hävisi lopulta ykköselle 1,7 ja kakkoselle 0,7 sekuntia. Ajallaan 2.20,9 hän pudotti kuitenkin Yhdysvaltain Leo Freisingerin mitaleilta saaden itse pronssia.
Viimeisenä kilpailupäivänä, 14. helmikuuta, luisteltiin 10 000 metrin kilpailu, jossa Wasenius pääsi luistelemaan Ivar Ballangrudin parina. Norjalainen pysyi koko matkan edellä ja johti 8 kilometrin kohdalla 7 sekunnilla. Lopussa Wasenius otti Ballangrudia hieman kiinni häviten parilleen maalissa 3,9 sekuntia. Ajallaan 17.28,2 hän voitti kilpailua johtaneen Itävallan Max Stieplin 1,8 sekunnilla ja sai hopeaa.
Waseniuksen uran voittoisa hetki osui Helsingin MM-kisoihin 1939, jolloin hän vei maailmanmestaruuden.
Vänrikki Birger Wasenius kaatui talvisodassa Laatokan Lunkulansaaressa käydyssä taistelussa.
Työväenpuolue (Irlanti)

Työväenpuolue (, ) on irlantilainen sosiaalidemokraattinen puolue. Työväenpuolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen.
Työväenpuolue perustettiin vuonna 1912 Irlannin ammattiyhdistysliikkeen keskusjärjestön "Irish Trade Union Congressin" poliittiseksi siiveksi. Irlannin vapaavaltion perustamisen jälkeen vuodesta 1921 puolue on ollut hallituksessa useasti, ja ollut aina pienempänä hallituspuolueena.
Kadenssi (musiikki)

Kadenssi (), myös lopuke, on musiikissa erityinen joukko intervalleja tai sointuja säkeen, fraasin, säeryhmän, sävellyksen osan tai koko sävellyksen lopussa. Kadensseja sanotaan "vahvoiksi" tai "heikoiksi" sen mukaan, miten voimakkaasti lopettavia ne ovat. Kaikista vahvin kadenssi on täydellinen autenttinen lopuke.
Perinteisessä tonaalisen musiikin harmoniassa on erotettu muun muassa seuraavat lopuketyypit:
"Täyskadenssi" eli täyssointulopuke sisältää tonaalisesti kaikki tärkeät tehot: toonika – subdominantti – dominantti – toonika.
Esimerkiksi
I – IV – V – I
I6 – II – V7
VI – II6 – V7
VI – II6 – V8–7
II6, IV5+6 – VII6
II7 – VII7
N6 – I 6–V
Kadenssi konsertossa.
Kadenssiksi nimitetään myös konserton (usein nopeiden) osien loppupuolelle sijoittuvaa soitinsooloa, jossa on perinteisesti käsitelty virtuoosisesti kappaleen temaattista materiaalia. Alun perin kadenssit ovat olleet solistien itsensä improvisoimia, nykyään vapaa kadenssi on harvinainen ja kirjoitetut kadenssit ovat sävellyksen elimellinen osa.