Murad I

Murad I (1319 tai 1326–1389, kutsumanimeltään "Hüdavendiğar", Jumalan sotilas) oli Osmanien valtakunnan sulttaani vuodesta 1362 vuoteen 1389.
Nuoruus ja valtaannousu.
Hän oli Orhan I:n ja tämän kreikkalaisen orjattaren Nilüfer Hatunin poika. Hän ei ollut odotettu vallanperijä, mutta Orhanin vanhimman pojan Süleymanin kuoltua Muradista tuli vaikutusvaltaisin prinssi. Hänen noustua valtaan Orhanin kuoltua hänen veljensä Ibrahim ja Halil kapinoivat häntä vastaan, mutta Murad kukisti kapinan. Tämän jälkeen hän teloitutti molemmat veljensä kuristamalla. Tästä alkoi osmanien historiassa ilmeentynyt veljessurmien aika, joka jatkui aina 1600-luvulle. Murad oli johtanut Adrianopolin valloitusta hieman ennen valtaannousuaan.
Hallitsijana.
Murad loi valtakunnan rakentamalla hienoston juuri valloitettuun Adrianopoliin (nyk. Edirne ) ja laajentamalla valtakuntaa Eurooppaan, asettaen suurimman osan Balkania Osmanien vallan alle. Hän määräsi turkkilaisia perheitä muuttamaan Anatoliasta Euroopan puolelle asuttamaan lähes tyhjiä Bysantilta valloitettuja kaupunkeja. Murad teki Bysantin kanssa aselevon 1364, jossa Bysantti tunnustaisi osmanien valtaamat alueet ja että Bysantti ei tee osmanien vastaista liittoa Euroopan valtojen kanssa. Osmanilähteiden mukaan samana vuonna Unkari, Bosnia, Serbia ja Valakia tekivät ristiretken osmanien alueelle tarkoituksena estää osmanien laajentuminen Euroopassa. Ristiretki päättyi kuitenkin Eurooppalaisten tappioon. Tämän jälkeen Murad jatkoi sotiaan Bulgariaa ja Bysanttia vastaan vallaten useita kaupunkeja Balkanilla.
Murad teki Osmanlien heimosta imperiumin. Hän otti sulttaanin tittelin vuonna 1383 ja perusti janitsaari-joukot sekä devşirme -värväysjärjestelmän. Murad myös organisoi hallituksen (Divan), timarien ja timarinhaltijan systeemin ja sotilastuomarin (kaziasker). Hän myös loi Anadolun (Anatolia) ja Rumilin (Eurooppa) provinssit. Murad myös jatkoi suvaitsevaisuuspolitiikkaa kristittyjä ja juutalaisia kohtaan, mikäli he hyväksyvät muslimivallan ja maksavat lisäveroa (jizya).
Muradin liikkeet ja sodat Balkanilla loivat Unkarin kuninkaan johtaman kristittyjen liiton, joka kuitenkin murskattiin Maritsan taistelussa 26. syyskuuta 1371, Muradin kykenevän komentaja Lalaşahin pashan, Rumilin ensimmäisen kuvernöörin (beylerbeyi) johdolla. 1366 Serbian kuningas pakotettiin maksamaan veroa sulttaanille ja vuonna 1385 Sofia joutui Osmanien valloittamaksi. Vuonna 1389 osmanit voittivat serbit Kosovo Poljen taistelussa Muradin johdolla.
Kuolema.
Turkkilaisten lähteiden mukaan valtakuntaa 30 vuotta hallinnut sulttaani kuoli salamurhaajan uhrina Kosovo Poljen taistelukentällä. Surmatyön teki serbiaatelismies Miloš Obilić. Tarinan tunnetuimman version mukaan Murad tutki heti kamppailun jälkeen taistelukenttää. Obilić teeskenteli kuollutta mutta loikkasi ylös ja iski miekan ohi ratsastaneen Muradin sydämeen.
Serbit uskovat, että Miloš Obilić lähti ottomaanien leiriin ja kertoi karanneensa serbijoukoista. Niin hän pääsi Muradin telttaan, missä hänen piti polvistua tämän edessä. Tällöin Obilić iski sulttaania veitsellä vatsaan.
Kolmannen teorian mukaan serbit surmasivat Muradin jo taistelun alkuvaiheessa. Firenzen senaatin lokakuussa vuonna 1389 Bosnian kuninkaalle lähettämässään kirjeessä kerrotaan, miten tusina ratsumiestä oli murtautunut osmanien etulinjan läpi. Tuntematon ratsumies pääsi päälliköiden telttaan ja surmasi sulttaanin miekallaan.