tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dunedin (Uusi-Seelanti)

Dunedin () on Uudessa-Seelannissa sijaitseva kaupunki, jossa oli vuonna 2020 noin 134 100 asukasta. Se sijaitsee Eteläsaarella ja on väkiluvultaan Uuden-Seelannin seitsemänneksi suurin kaupunki. Kaupunki sijaitsee Tyynenmeren rannikolla.
Maantiede.
Dunedin sijaitsee Uuden-Seelannin Eteläsaaren kaakkoisosassa. Sen keskusta on 23 kilometriä pitkän sekä kapean Otago Harbour -lahden kärjessä. Lahden suulla on puolestaan Port Chalmersin satama.
Dunedin kunnallishallinnollinen alue on kaikkiaan 3 286 neliökilometrin laajuinen. Ydinkeskusta sijaitsee tasaisessa maastossa, josta iso osa on rakennettu Otago Harbourista vallatulle maalle. Esikaupunkialueet levittäytyvät puolikuun muotoisesti lahden ympärille. Pohjoisten esikaupunkialueiden takana kukkulat kohoavat entistä korkeimmiksi, ja merkittävimpiin huippuihin kuuluu muun muassa noin 675 metrin korkuinen Mount Cargill.
Historia.
Maorit asuttivat Dunedinin seudun melko pian Uuteen-Seelantiin saapumisensa jälkeen. Ensimmäisistä eurooppalaiskosketuksesta ei ole varmaa tietoa, mutta maorien suullisen perinteen mukaan eurooppalaiset hylkeenpyytäjät saapuivat 1810-luvulla Otago Harbouriin, josta oli 1830-luvun loppuun menessä kehittynyt merkittävä valaanpyyntisatama.
Dunedinin perusti 1848 Skotlannin vapaakirkon maallikkojärjestö. Kaupunki sai nimensä Skotlannin pääkaupungin Edinburghin mukaan. Edinburghin gaelinkielinen nimi on Dùn Èideann. Kaupunginpaikka valittiin sen puutavaravarantojen ja viljelyn mahdollisuuksien ansiosta.
Dunedin asukasluku oli vuonna 1858 noin 1 700, mutta heinäkuussa 1861 alkanut Otagon kultaryntäys muutti nopeasti kaupunkia. Sen asukasluku oli 1860-luvun lopulla lähes 15 000, ja siitä se kolminkertaistui vuoteen 1881 mennessä. Se oli hetkellisesti jopa Uuden-Seelannin suurin kaupunki. Kasvava Dunedin rakennutti monia julkisia rakennuksia, kirkkoja ja kouluja. Kaupunginoikeudet Dunedin sai 1865, ja siellä perustettiin 1869 Otagon yliopisto, joka oli Uuden-Seelannin ensimmäinen.
Kultaryntäyksen jälkeen Dunedin kehittyi Eteläsaaren villateollisuuden johtonimeksi. Kaupungin asukasluku vuonna 1926 oli 85 000, mutta 1930-luvun lama iski kaupunkiin. Vuoden 1926 asukasluku ylittyi vasta 1940-luvun lopulla.
Dunedinin kasvu on hidastunut toisen maailmansodan jälkeen. Dunedinin väkiluku on vain hieman yli 10 prosenttia suurempi vuonna 2013 kuin se oli ollut 1956. Esimerkiksi Aucklandin asukasluku kolminkertaistui samana aikana. Dunedin on kuitenkin levittätynyt edelleen uusille asuinalueelle, mikä on seurausta maatalouden menestyksestä ja teollisuuden leviämisestä. Dunedinin lentoasema avattiin 1962.
Väestö.
Dunedin asukasluku oli vuonna 2020 arviolta 134 100. Vuoden 2018 väestönlaskennan mukaan 86,6 prosenttia asukkaista oli eurooppalaistaustaisia. Maorien osuus oli 9,3 prosenttia. Englantia väestöstä puhui 97,5 prosenttia ja maoria 2,0 prosenttia. Seuraavaksi puhutuimmat kielet olivat ranska, saksa ja mandariinikiina. Väestöstä 56,0 prosenttia ilmoitti olevansa uskonnottomia. Kristittyjen osuus oli 32,9 prosenttia, muslimien 1,0 prosenttia ja hindujen 0,9 prosenttia.
Meremere

Meremere on pieni, 468 asukkaan kaupunki Waikaton alueella, Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Se sijaitsee Waikato-joen rannalla ja noin 50 kilometriä Hamiltonista pohjoiseen. Kaupungin asukkaista noin 57 % on etnisesti maoreja.
Historia.
Meremeren alueella sijaitsi maorien puolustusasema maorisotien aikana, ja siellä oli sijoitettuna noin 1 000 maorisotilasta Wiremu Tāmihanan alaisuudessa. Loka-marraskuussa 1863 britit valtasivat alueen.
Kakanui

Kakanui on kylä Uuden-Seelannin Eteläsaarella Otagon hallinnollisella alueella. Se sijaitsee neljätoista kilometriä Oamarun kaupungista etelään. Kakanuin asukasluku oli vuoden 2022 arvion mukaan 450.
Kakanuin läpi virtaa samanniminen joki, joka jakaa kylän kahteen osaan. Kakanuin ympäristössä viljellään vihanneksia, ja siellä kasvatetaan perunoita, tomaatteja, kurkkuja ja paprikoita. Siellä on myös uimarantoja sekä lainelautailumahdollisuuksia.
Historia.
Kakanui, alun perin Kakaunui, oli aikoinaan vilkas satamakaupunki joen pohjoispuolella. Siellä oli hotelli, seppä, lihanjalostamo ja posti. Kakanuin kaupankäynti alkoi hiipua rautatien rakentamisen jälkeen, kun rata kulki sisämaan kautta Mahenon ohi sekä pakastetun lihan viennin alkaessa vuonna 1882.
Nimeämisvirhe.
Kakanui on merkitty LINZin kartoissa nimellä "Taranui" vuodesta 1978 lähtien. Tätä nimeä ei kuitenkaan käytetä paikallisesti, eikä se näy tienviitoissa. "Taranui" saattaa olla nimeämisvirhe varhaisista kartoista, joissa viitattiin samalla nimellä tunnettuun maatilaan, joka sijaitsi hieman sisämaassa Kakanuista.
Cookinsalmi

Cookinsalmi () on salmi, joka erottaa Uuden-Seelannin Pohjoissaaren ja Eteläsaaren toisistaan ja yhdistää Tasmaninmeren eteläiseen Tyyneenmereen. Salmen pohjoisrannalla sijaitsee Uuden-Seelannin pääkaupunki Wellington. 
Salmen leveys kapeimmalta kohdaltaan on noin 22 kilometriä ja keskisyvyys 128 metriä. Salmessa on vahvoja ja levottomia virtauksia erityisesti etelästä puhaltavien voimakkaiden tuulien vuoksi. Sen molemmilla rannoilla kohoavat korkeat jyrkät kalliot.
Historia.
Hollantilainen löytöretkeilijä Abel Tasman kävi salmen suulla vuonna 1642 mutta luuli sitä lahdeksi eikä jatkanut matkaa. James Cook purjehti sen läpi ensimmäisenä alkuvuodesta 1770 ja salmi on nimetty hänen mukaansa. Uuden-Seelannin alkuperäiskansan maorien nimi salmelle on "Raukawa" tai "Raukawa Moana". 
Merenkulku salmessa.
Selkeällä säällä vastaranta näkyy hyvin salmen ylitse. Salmen yli kulkee jatkuva säännöllinen lauttaliikenne Wellingtonista Eteläsaaren pieneen Pictonin kaupunkiin. Wellingtonin sataman suulle rakennettiin vuonna 1859 Uuden-Seelannin ensimmäinen majakka ohjaamaan meriliikennettä sinne. Se oli kuitenkin epäedullisessa paikassa sillä matalalla meren pinnan lähellä olevat sumut estivät sen näkymisen. Uudempi majakka rakennettiin vuonna 1906 lähemmäksi Wellingtonia.
Attalus (filosofi)

Attalus (; ensimmäinen vuosisata jaa.) oli roomalainen stolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän eli keisari Tiberiuksen aikana. Sejanus riisti häneltä hänen omaisuutensa ja pakotti hänet viljelemään maata (Senec. "Suas". 2. p. 17, ed. Bip.)
Attalus oli stoalaisen filosofi Senecan opettaja. Seneca lainaa opettajaansa usein, ja puhuu hänestä hyvin myönteiseen sävyyn ("Comp. Nat. Quaest". ii. 50, Ep. 9, 63, 67, 72. 81, 109). Seneca vanhempi kuvailee häntä ("Suets". I.e.) hyvin kaunopuheiseksi mieheksi ja aikansa kaikkein terävä-älyisimmäksi filosofiksi.
Attaluksen tiedetään kirjoittaneen ainakin teoksen salamoinnista ("Nat. Quaest". ii. 48), ja on oletettu, että hän olisi myös Hesykhioksen ("Korinnousi") mainitseman "Paroimiai"-teoksen kirjoittaja.
Awasa

Awasa on kaupunki Etiopiassa. Se sijaitsee Awasa-järven rannikolla. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2015 arvion mukaan noin 300 100. Kalastus on Awasan asukkaiden tärkein elinkeino. Kaupunki oli aiemmin Sidamon provinssin pääkaupunki.
Andienkondori

Andienkondori ("Vultur gryphus") on maailman kookkaimpia lentotaitoisia lintuja. Se elää vankeudessa ainakin 60-vuotiaaksi. Se on Chilen, Kolumbian, Bolivian ja Ecuadorin kansallislintu.
Koko ja ulkonäkö.
Täysikasvuisen andienkondorin pituus on suunnilleen 1–1,3 m ja siipien kärkiväli on jopa yli 3 m. Linnun paino on 11–15 kg. Andienkondorin höyhenväritys on pääosin tumma, mutta sen siivissä on valkoiset laikut. Lajin kaula on höyhenetön, mutta koirailla on päässään heltat. Andienkondorilla on koukkunokka.
Levinneisyys.
Andienkondoreita tapaa nykyään Andien yllä Perussa tai Itä-Kolumbiassa. Joitakin kondoreita asustaa myös Pohjois-Kolumbiassa ja -Venezuelassa sekä Patagoniassa Etelä-Argentiinassa ja Chilessä.
Elinympäristö.
Vuoristot, aavikot ja puoliaavikot, ruohostot ja rannikkoalueet. Andienkondori kestää suuria ilmanpaineen vaihteluja ja pystyy jopa 6000 metrin korkeudesta laskeutumaan nopeasti muutaman sadan metrin korkeudelle. 
Lisääntyminen.
Andienkondori ei rakenna pesää. Naaras munii kallionpahdalle tai -ulkonemalle 1–2 munaa ja hautoo niitä 54–58 vuorokautta. Emot ruokkivat poikasiaan pesään puolen vuoden ajan. Ruokinta ja muu huolenpito jatkuu vielä toiset puoli vuotta poikasen jo jätettyä pesän. Jälkeläisen kasvattamisen kestäessä näin kauan andienkondori pesii vain joka toinen vuosi. Andienkondorit tulevat sukukypsiksi 5–7-vuotiaana. Ne ovat yksiavioisia.
Ravinto.
Andienkondori on enimmäkseen raadonsyöjä, mutta ne syövät myös linnunmunia ja voivat joskus tappaa elävän saaliin.
Aleksandr Gretšaninov

Aleksandr Tihonovitš Gretšaninov (; 25. lokakuuta 1864 Kaluga, Moskovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 3. tammikuuta 1956 New York City, Yhdysvallat) oli venäläinen, sittemmin yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Nikolai Rimski-Korsakovin johdolla. Vuonna 1917 hän lähti Venäjältä ja asui Lontoossa ja Prahassa ennen siirtymistään Yhdysvaltoihin. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 1940-luvun lopulla. 
Gretšaninov sävelsi muun muassa viisi sinfoniaa, neljä jousikvartettoa, kaksi pianotrioa, sonaatteja viululle, sellolle, klarinetille, pianolle ja balalaikalle sekä oopperoita.
Fagottikonsertto

Fagottikonsertto on fagotille ja orkesterille sävelletty konsertto. Tunnettuja fagottikonserttoja ovat säveltäneet muun muassa Wolfgang Amadeus Mozart, Carl Maria von Weber ja Johann Nepomuk Hummel. 
Tuotteliaimpiin fagottikonserttojen säveltäjiin kuuluu Antonio Vivaldi, joka sävelsi 36 fagottikonserttoa, Antti Häyrysen mukaan oletettavasti poikkeukselliselle taiteilijalle räätälöityinä. Sergio Azzolini on levyttänyt levysarjansa viidenteen osaan niitä seitsemän: fagottikonsertot RV:t 467, 476, 479, 482, 486, 489, 497.
Jaakko Luoma on levyttänyt neljä klassismin ajan fagottikonserttoa (Ondine): W. A. Mozart: Fagottikonsertto B-duuri, Peter von Winter: Fagottikonsertto c-molli ja Johann Nepomuk Hummel: Fagottikonsertto F-duuri, Gioacchino Rossini: Fagottikonsertto. Niistä Hummelin, Mozartin ja Rossinin konsertot kuuluvat fagotistien perusohjelmistoon. Kare Eskolan mukaan lievässä karheudessaan karismaattinen fagotti tuntuu kuin luodulta klassismin soolosoittimeksi.
Johann Nepomuk Hummel

Johann Nepomuk Hummel (14. marraskuuta 1778 Pressburg, Unkarin kuningaskunta – 17. lokakuuta 1837 Weimar, Saksa) oli slovakialaissyntyinen itävaltalainen säveltäjä ja pianisti. Häntä pidetään sekä klassismin että romantiikan säveltäjänä, sillä hänen musiikissaan on vaikutteita kummastakin.
Hummel aloitti musiikin opiskelun Wolfgang Amadeus Mozartin johdolla seitsemänvuotiaana. Hän esiintyi ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana.
Suurin osa Hummelin sävellyksistä on pianomusiikkia. Hän sävelsi muun muassa kahdeksan pianokonserttoa, kymmenen pianosonaattia, kahdeksan pianotrioa, kaksi pianoseptettoa, pianokvarteton ja pianokvinteton. Muita hänen teoksiaan ovat puhallinoktetto, sellosonaatti, mandoliinikonsertto, mandoliinisonaatti ja 22 oopperaa.
Banjokonsertto

Banjokonsertto on banjolle ja orkesterille sävelletty konsertto. Banjokonsertot ovat verrattain harvinaisia, sillä banjoa ei ole käytetty paljon klassisessa musiikissa. 
Banjokonserttoja ovat säveltäneet muun muassa Paul Elwood ja Béla Fleck.
Giovanni Paisiello

Giovanni Paisiello (9. toukokuuta 1740 Taranto – 5. kesäkuuta 1816) oli italialainen säveltäjä. 
Paisiello aloitti musiikin opiskelun vuonna 1754 Napoliissa, jossa hänen opettajanaan toimi Francesco Durante ja jossa hän itsekin sitten opetti. Paisiellon varhaisimmat sävellykset olivat oopperoita, mutta hän sävelsi lisäksi kirkkomusiikkia. Vuonna 1776 Paisiello siirtyi Pietariin, jossa hän vietti kahdeksan vuotta. 
Paisiello sävelsi noin sata oopperaa. Lisäksi hän sävelsi muun muassa konserttoja ja jousikvartettoja.
Tulukset

Tulukset ovat perinteinen tulentekoväline, joihin kuuluu "karkku" eli tulusrauta ja "limsiö" eli piikivi tai ukonkiven eli kvartsin kappale, johon karkulla isketään, saaden aikaan kipinöitä, jotka pyydystetään sytykkeeseen.
Kipinä syntyy, kun terästä kovemman piikiven terävä särmä vuolee iskettäessä tulusraudasta pienen lastun, joka iskun seurauksena kuumenee ja palaa. Tulukset tuottavat vain kipinän, joka otetaan taulakäävästä tehtävään ja koivulipeässä käsiteltyyn taulaan tai heinään, joskus saatettiin käyttää myös sytykemateriaalina katajanniinellä täytettyä tuohirullaa. Tuluksia säilytettiin usein sytykkeiden kanssa erityisessä tuluskukkarossa, joka piti ne kuivana. Tulusten toiminnan kannalta on tärkeää, että hiiliteräksinen karkku on karkaistu riittävän, mutta ei liian kovaksi.
Tuluksiin lisättiin 1700-luvulla rikkikuppi, johon kytevä taula pudotettiin. Liekki leimahti välittömästi eikä enää tarvinnut puhallella. 
Pohjolassa tulukset on tunnettu jo vanhemmalla kansainvaellusajalla. Käytössä ne olivat yleisesti vielä 1800-luvun loppupuolelle, jolloin tulitikut yleistyivät.
Karkkua vanhempi sovellus tulentekoon oli tuliora, jota käytettiin yhdessä soikean, kvartsiitista hiotun tuluskiven kanssa. Soikeat tuluskivet ovat olleet tulusraudan ja piikiven edeltäjiä jollaisia on ollut käytössä koko Itämeren piirin alueella ennen tulusrautoja. Soikean tuluskiven kanssa on tarvittu teräksestä taottu esine; tuliora. Ora tarkoittaa piikkiä.
Hwange

Hwange on kaupunki Zimbabwen länsiosassa. Se sijaitsee Pohjois-Matabelemaan provinssissa. Kaupungissa on noin 42 000 asukasta. Siirtomaa-aikana Hwange tunnettiin nimellä "Wankie".
Kaupungin lähellä on Hwangen kansallispuisto.
Kareem Abdul-Jabbar

Kareem Abdul-Jabbar (alkup. nimeltään Ferdinand Lewis Alcindor, Jr., s. 16. huhtikuuta 1947) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi NBA-ammattilaisuransa aikana (1969–1989) Milwaukee Bucksissa ja Los Angeles Lakersissa.
Ura.
Kesällä 1968 Alcindor kääntyi sunni-muslimiksi ja vaihtoi samalla nimensä Kareem Abdul-Jabbariksi. Abdul-Jabbar kieltäytyi osallistumasta vuoden 1968 kesäolympialaisiin Yhdysvaltain joukkueessa vastalauseena afroamerikkalaisten syrjinnälle.
218 cm:n pituinen Abdul-Jabbar pelasi sentterinä ja voitti kuusi NBA:n mestaruutta. Tulokaskaudellaan hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Abdul-Jabbaria verrattiin uransa aikana aiempiin sentteri-legendoihin Bill Russelliin ja Wilt Chamberlainiin.
Vuonna 1972 Abdul-Jabbar osallistui elokuvan "Game of Death" kuvauksiin Bruce Leen, Hapkidon suurmestari Ji Han Jaen ja Dan Inosanton kanssa.
Lopettaessaan vuonna 1989 42-vuotiaana Abdul-Jabbar oli tehnyt eniten pisteitä (38 387 pistettä), voittanut eniten MVP-palkintoja ("MVP – Most Valuable Player", kuusi kappaletta), pelannut eniten All-Star -otteluissa (19 kertaa) ja eniten kausia (20 kautta) koko NBA:n siihenastisessa historiassa. Ennen Michael Jordania häntä pidettiin yleisesti kaikkien aikojen parhaana koripalloilijana, ja monet hänen saavutuksistaan ja ennätyksistään ovat vieläkin rikkomattomia.
Vuonna 1995 Abdul-Jabbar nimettiin NBA:n Hall of Fameen ja vuonna 1996 hänet valittiin .
Abdul-Jabbar näytteli elokuvassa "Hei, me lennetään!." Hän on näytellyt myös monessa tv-sarjassa.
Regina (lehti)

Regina oli vuodesta 1959 vuoteen 2012 Kolmiokirja Oy:n kustantama sekä vuonna 2013 lyhyen aikaa virolaisen ModernOffice Oü:n kustantama lehti, joka sisälsi naisille suunnattuja novelleja ja ajanvietepalstoja. "Regina" ilmestyi Kolmiokirjan kustantamana alkuun kahdesti, myöhemmin kerran kuukaudessa. Huippuvuosina lehtiä myytiin irtonumeroina useita kymmeniä tuhansia.
Lehden nimellä julkaistiin myös pokkareita (vuodesta 2004 nimellä Reginapokkari, "Säväyttävät noin 150-sivuiset pokkarit naiselle kolme kertaa vuodessa!") ja käsitöitä ("Reginan käsityöt" vuodesta 1981).
1950-luvulla naisille tarkoitetut lukemistolehdet (esimerkiksi Nyyrikki ja Sirpale) olivat hyvin suosittuja. Regina syntyi 1959 "Perjantai"-lehden nuorekkaammaksi sisarlehdeksi. "Perjantain" toimittaja Margareta Keskitalo siirtyi toimittamaan "Reginaa". Lehteä toimitti myös Leo Mäenpää. Lehden nimi tuli "Perjantaissa" ilmestyneestä Tuulikki Kallion jatkoromaanista ”Kaivopuiston kaunis Regina”. 
"Reginaan" kirjoittivat Kallion lisäksi muun muassa Anni Hintsanen (nimimerkeillä Tuula Kaarnasto ja Susanna Pajunen), Elsa Kaarto, Lilli Vuorela, Rauni Ranta, Maja Kai (Fanny Leväsalo) ja Erna Wilén (myös nimellä Aila Tuulos). Jotkut kirjoittajanimistä ovat aivan ilmeisesti nimimerkkejä.
"Reginassa" käytettiin aluksi jatkokertomuksina saksalaisia tarinoita Goldroman-sarjasta. Kolmiokirja aloitti kuitenkin oman Kultasarjansa 1964, joka hiljalleen 1970-luvulle tultaessa muuttui kokonaan suomalaisten kirjoittamaksi.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä "Regina" ei vielä vuonna 1963 sijoittunut 60 myydyimmän lehden joukkoon, mutta oli 1973 sijalla 13 ja 1983 sijalla 11.
Kolmiokirjan toimitusjohtaja Juha Määttä ilmoitti elokuussa 2012 lehden lakkauttamisesta. Lehden tilausmäärä oli laskenut tasaisesti koko 2000-luvun, ja oli loppuvaiheessa enää pari tuhatta.
Loppuvaiheessa lehden sisältöä kuvattiin lehden mainoksessa seuraavasti:
Uusi kustantaja.
"Regina" alkoi ilmestyä uudelleen helmikuussa 2013, kustantajana virolainen ModernOffice Oü ja päätoimittajana Sanna Tiihonen-Korppi. Uusi kustantaja palkkasi toukokuussa 2013 "Reginan" uudeksi päätoimittajaksi Radio Helsingin ohjelmapäällikön Anna Laineen, joka vastasi sekä suomen että viron kielellä ilmestyneistä "Reginoista". . Laine ei kauan ehtinyt paikalla olla, vaan irtisanoutui tehtävästä lokakuussa 2013 viitaten maksamattomiin palkkoihin ja työskentelyolosuhteiden ongelmiin.
André Jolivet

André Jolivet (8. elokuuta 1905 – 20. joulukuuta 1974) oli ranskalainen säveltäjä.
Jolivet syntyi Pariisissa. Hänen vanhempansa olivat taidemaalari ja pianisti. Vanhemmat toivoivat, että heidän pojastaan olisi tullut opettaja. Jolivet päätti kuitenkin ryhtyä muusikoksi. Hän opiskeli musiikkia Paul Le Flemin johdolla. 
Jolivet kiinnostui atonaalisuudesta kuultuaan Arnold Schönbergin musiikkia. Vuonna 1961 Jolivet alkoi opettaa sävellystä Pariisin konservatoriossa. Kun Jolivet kuoli Pariisissa vuonna 1974, häneltä jäi kesken ooppera "Le soldat inconnu". 
Jolivet sävelsi muun muassa useita konserttoja eri soittimille, esimerkiksi yhden melko harvinaiselle ondes Martenot -sähkösoittimelle. Hänen muun tuotantonsa joukkoon lukeutuu esimerkiksi kolme sinfoniaa, näyttämömusiikkia ja runsaasti kamarimusiikkia.
Magalhãesinsalmi

Magalhãesinsalmi on Etelä-Amerikan mantereen ja Tulimaan välissä sijaitseva salmi, joka on saanut nimensä purjehtija Fernão de Magalhãesin mukaan. Magalhãesinsalmi on merireitti Atlantilta Tyynellemerelle.
Fernão de Magalhães löysi salmen vuonna 1520 etsiessään läntistä meritietä Maustesaarille. Hän purjehti salmeen pyhäinpäivänä, minkä vuoksi salmi tunnettiin aluksi nimellä "Estrecho de Todos los Santos". Myöhemmin Espanjan kuningas antoi sille Magalhãesin kunniaksi nimen "Estrecho de Magallanes", Magalhãesinsalmi.
Esa Nieminen

Esa Antero Nieminen (s. 20. huhtikuuta 1952 Tampere) on suomalainen säveltäjä ja muusikko. 
Ura.
Nieminen aloitti musiikkiharrastuksensa 7-vuotiaana pianonsoittajana. 
Nieminen opiskeli Sibelius-Akatemiassa valmistuen musiikinopettajaksi. 
Vuonna 1977 hän tuli Finnlevyn sovittajaksi ja tuotantopäälliköksi Toivo Kärjen tilalle. Hän työskenteli Finnlevyllä vuoteen 1980. Tuolloin hän perusti Kim Kuusen kanssa mainosmusiikkia tekevän yhtiön Music Makers. Vuonna 1997 hän perusti oman EN Productions -tuotantoyhtiön. 
Esa Nieminen on säveltänyt, sovittanut ja tuottanut kappaleita muun muassa Katri Helenalle, Paula Koivuniemelle, Frederikille, Eino Grönille ja Yölinnulle. Kappaleita ovat sanoittaneet muun muassa Sinikka Svärd, Jari Salonen, Kikka Laitinen, Jouni Hakanpää ja Vexi Salmi. Nieminen on levyttänyt muille tekemiään kappaleita myös omina versioinaan. 
Nieminen on julkaissut muutaman sooloalbumin, "Kookas kulkija" ilmestyi 1976 Finnlevyn kautta, ja uusin "Omillaan" ilmestyi vuonna 2006 Bonnier Amigon kautta.
Laajemmin tunnetuksi Nieminen tuli BumtsiBum!-viihdeohjelman myötä, jossa hän toimi toisena alkuperäisistä pianisteista. Toinen oli Seppo Hovi.
Niemiselle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022.
Hänestä ilmestyi huhtikuussa 2022 Otavan kustantama, Tommi Saarelan kirjoittama elämäkertakirja "On elämä laulu".
Bluefields

Bluefields on kaupunki Nicaraguassa. Se on autonomisen Región Autónoma de la Costa Caribe Surin alueen (RACCS) pääkaupunki. Kaupungin asukasluku vuonna 2012 oli noin 55 000. Bluefields sijaitsee Karibianmeren rannikolla. Kaupunki ei ole yhteydessä muuhun Nicaraguaan maanteitse. Kaupunkiin pääsee vesitse (yleisin saapumisreitti on jokiveneellä El Ramasta) ja ilmateitse Managuasta ja Bilwistä. Bluefieldsin kautta on lentoyhteys Isolle Maissisaarelle (engl. "Corn Island").
Bluefieldsissä toimii kaksi yliopistoa, URACCAN (Universidad de las Regiones Autónomas de la Costa Caribe Nicaragüense) ja BICU (Bluefields Indian &amp; Caribbean University).
Charlies

Charlies on vuonna 1995 perustettu suomalainen iskelmämusiikkia esittävä yhtye. Charliesin laulusolisti oli Janne Leino. Vuosina 1995–2004 Charliesin laulusolistina toimi Charles Plogman, joka siirtyi soolouralle kesällä 2004. Charlies oli aluksi ruotsinkielinen tanssiorkesteri, joka esiintyikin vain ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Vuonna 1998 Charlies vaihtoi esiintymiskielensä suomeksi ja voitti Vuoden Viihdyttäjä -tittelin. Koko kansan tietoisuuteen yhtye tuli vuonna 2000 sijoittumalla Syksyn Sävel -kilpailussa toiseksi ”Vain vähän aikaa” -kappaleella. Muita yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Ruskeat silmät”, ”Keinu kanssani”, ”Ansa oot” ja ruotsinkielisen Sten &amp; Stanley -yhtyeen kappaleesta ”Jag vill vara din, Margareta” (1976) suomenkielinen versio ”Marja-Leena”. Janne Leinon toimiessa laulusolistina listasijoituksia ovat saaneet muun muassa kappaleet ”Marina”, ”Taivas on viilee”, ”Maailman upein nainen” ja ”Nainen mun”.
Yhtyeessä vaikuttaa laulajana nykyään Bo Söderholm.
Charles Plogman

Charles Klas Peter Plogman (s. 8. maaliskuuta 1966 Alaveteli) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän on toiminut laulusolistina yhtyeissä Charlies, Amore, Styrox ja Stig Snickars. Vuodesta 2005 lähtien hän on esiintynyt sooloartistina ja on keikkaillut Tommys-yhtyeen kanssa. Yhtyeen nimeksi vaihtui Ronnies Tom Käldströmin lähdettyä siitä ja Anton Plogmanin astuttua tilalle.
Plogman on julkaissut kuusi soololevyä, joista kaksi on myynyt kultaa, sekä yhden joululevyn. Plogman on saanut myös kultalevyn Charlies-aikaisesta "Vain vähän aikaa" -albumista. Plogmanin soolouran suurimpia hittejä ovat olleet ”Jalat alta”, ”Pientä unelmaa”, ”Aamuun on hetki aikaa”, ”Jos minut kesyttäisit”, ”Vanha suola janottaa”, ”Lanka jo palaa” ja ”Olisitpa täällä”.
Charles Plogman esiintyi vuonna 2006 Vaasan torilla joulun avauksessa. Plogman valittiin vuoden miessolistiksi 2007 radioasema Iskelmän vuosiäänestyksessä. Hänen kappaleensa ”Aamuun on hetki aikaa” oli myös ehdolla vuoden iskelmäksi. Kappale sijoittui äänestyksessä viidenneksi. Plogman oli myös Emma-ehdokkaana 2007. Ehdokkaita oli neljä. Kolmas sooloalbumi "Jos minut kesyttäisit" julkaistiin lokakuussa 2007. Jouluna 2007 Plogman julkaisi ensimmäisen joululevynsä "Joulun syli". Samanniminen sinkku oli julkaistu jo vuotta aiemmin. Neljäs sooloalbumi julkaistiin lokakuussa 2008. Levyn nimikkokappale ”Lanka jo palaa” oli useamman kuukauden Iskelmän listaykkösenä. Vuonna 2009 julkaistiin "Olisitpa täällä" -albumi. Levyn nimikkokappale oli Iskelmän listalla lähes vuoden. Lokakuussa Plogman 2010 julkaisi "Herätä minut" -albumin.
Plogmanilla on oma musiikkikustantamo Meir Music ja hän on tehnyt musiikkia myös monelle muulle suomalaiselle artistille. Plogmanin lähimmät yhteistyökumppanit ovat säveltäjä Bo Söderholm, sovittajat Tom Käldström ja Kjell Lolax sekä sanoittaja Lasse Wikman.
Charlies-yhtyeessä Plogman toimi pääosin säveltäjänä. 
Vuonna 2009 Charles Plogman sai Iskelmä-Finlandia-palkinnon. Teosto palkitsi Plogmanin 2010 Vuoden raportööri -palkinnolla.
14. maaliskuuta 2012 ilmestyneeltä albumilta "Näillä kaduilla" on ilmestynyt kaksi ennakkosingleä, ”Näillä kaduilla” ja ”Kuin muukalainen”. 
"On elämä laulu" -levyllä Charles tulkitsee Paula Koivuniemen ja Katri Helenan aikaisemmin levyttämiä ja esittämiä iskelmäkappaleita. Esimerkiksi "Kuuleeko yö" -kappaleen levytti aiemmin Paula Koivuniemi.
Vilho Rättö

Vilho Rättö (10. maaliskuuta 1913 Kanneljärvi – 21. tammikuuta 2002 Anjalankoski) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari, autoilija ja tuotantomies.
Sotamies Vilho Rättö nimitettiin jatkosodan alussa 3. elokuuta 1941 Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi numero 4 ja hän oli ensimmäinen miehistöön kuuluva, jolle myönnettiin Mannerheim-risti. Hän oli tällöin panssarintorjuntatykin ampuja Jalkaväkirykmentti 27:ssä (JR 27).
Myöntämisen perusteina mainitaan Rätön tuhonneen viholliselta vallatun panssarintorjuntatykin putken läpi tähdäten neljä vihollisen panssarivaunua Karjalankannaksen valtauksen aikana, sekä urhoollisuus ja taistelun aikana osoitettu erinomainen neuvokkuus. Erään toisen lähteen mukaan tässä elokuun 1941 taistelussa Rätön tuhoamia tankkeja oli viisi tai kuusi. Jo välittömästi taistelun jälkeen oli 18. divisioonan komentaja eversti Aaro Pajari myöntänyt Rätölle 1. luokan Vapaudenmitalin.
Rättö eteni reservissä ylikersantiksi, joksi hänet ylennettiin 20. marraskuuta 1968.
Mannerheim-ristin ritariksi.
”"Puolustusvoimain Ylipäällikkö on myöntänyt sotamies Vilho Rätölle, joka taistelussa 3.8.41 ripeällä toiminnallaan valtasi vihollisen panssaritorjuntatykin ja tällä suuntauslaitteita vailla olevalla tykillä putken läpi tähdäten tuhosi neljä vihollisen hyökkäysvaunua, urhoollisuudesta ja taistelun aikana osoitetusta erinomaisesta neuvokkuudesta Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin".”
John Stockton

John Houston Stockton (s. 26. maaliskuuta 1962 Spokane, Washington) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Stocktonia pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista takamiehistä. Hänellä on eniten syöttöjä ja pallonriistoja NBA:n historiassa. Stockton edusti koko uransa ajan Utah Jazzia. Häntä pidetään yhtenä parhaista ilman mestaruutta jääneistä pelaajista.
Ura.
Utah Jazz varasi Stocktonin vuoden 1984 varaustilaisuudessa kuudentenatoista pelaajana. Tätä ennen hän pelasi Gonzagan yliopistossa.
Stockton edusti Utah Jazzia vuodet 1984–2003. Hän tuli tunnetuksi erityisesti yhteispelistään Karl Malonen kanssa. Utah selviytyi finaaleihin vuosina 1997 ja 1998. Jazz hävisi kuitenkin molemmilla kerroilla Chicago Bullsille.
Stockton voitti NBA:n syöttökuninkuuden yhdeksän kertaa. Hänellä on hallussaan myös yhden kauden syöttöennätys.
Yhdysvaltain maajoukkueessa Stockton voitti kaksi olympiakultaa. Ensimmäisen kerran hän voitti kultaa 1992 kesäolympialaisissa Barcelonassa. Stockton oli tuolloin alkuperäisen Dream Teamin jäsen yhdessä muun muassa Larry Birdin, Magic Johnsonin ja Michael Jordanin kanssa. Toisen kerran hän voitti kultaa 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa.
Vuonna 2009 Stockton valittiin Basketball Hall of Fameen. Samaan aikaan Hall of Fameen valittiin hänen Dream Team -joukkuetoverinsa Michael Jordan ja David Robinson, hänen Utahin aikainen valmentajansa Jerry Sloan sekä valmentaja C. Vivian Stringer.
Eero Tommila (näyttelijä)

Eero Tommila (s. 1984) on suomalainen näyttelijä ja opettaja. Hän näytteli Sauli Kivirantaa televisiosarjassa "Salatut elämät" vuosina 2003–2005. Tommila on näytellyt myös elokuvassa "FC Venus". Puheteatteria hän on tehnyt Karstulan kesäteatterissa.
Tommila suoritti Kallion ilmaisutaidonlukion ja vuonna 2005 hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston englannin kielen laitoksella. Kesällä 2007 Tommila sekä osa muita entisiä "Salatut elämät" -näyttelijöitä esiintyivät Karstulan kesäteatterissa näytelmässä "Emmauksen tiellä".
Puerta del Sol

Puerta del Sol () on yksi Espanjan pääkaupungin Madridin tunnetuimpia ja vilkkaimpia aukioita. Aukiolla yhtyy kymmenen katua, joista suurimmat ovat kaupungintalonkin ohitse kulkeva "Calle Mayor" ja Madridin liike-elämän keskus "Calle de Alcalá".
Puerta del Sol oli alun perin yksi Madridia 1400-luvulla ympäröineen muurin porteista. Nimensä portti sai sijainnistaan: se oli kohti itää, josta aurinko nousee. Alkuperäinen portti purettiin vuonna 1570. 1600-luvusta 1800-luvulle alue oli tärkeä kauppapaikka. Nykyisen puoliympyräisen muotonsa aukio sai vuosina 1857–1862, kun useita ympäröiviä rakennuksia purettiin.
Aukion eteläpuolella on ranskalaisen arkkitehdin Jaime Marquet'n vuosina 1766–1768 postitaloksi rakennuttama "Casa de Correos". Francon diktatuurin aikana rakennuksessa toimivat Espanjan sisä- ja turvallisuusministeriö, ja nykyään se on Madridin aluehallinnon käytössä. Muita Puerta del Solin nähtävyyksiä ovat muun muassa Madridin symboleja, karhua ja mansikkapuuta (espanjaksi "el oso y el madroño") kuvaava veistos sekä kuningas Kaarle III:n ratsastajapatsas. Puerta del Solilla sijaitsee myös Espanjan maantieverkon nollapiste: hallintorakennuksen edessä on laatta, josta mitataan etäisyydet maan muihin kaupunkeihin.
Uudenvuodenaattona aukiolle kokoontuu tuhansittain ihmisiä ottamaan vastaan tulevaa vuotta. Perinteenä on, että hallintorakennuksen kello lyö 12 kertaa ennen puoltayötä ja juhlijat yrittävät nielaista viinirypäleen jokaisella lyönnillä. Niille, jotka tehtävässä onnistuvat, on tiedossa menestyksekäs vuosi. Tapahtuma on televisioitu vuodesta 1962 lähtien.
Puerta del Sol on ollut osallisena useissa historiallisissa tapahtumissa. Näihin kuuluvat muun muassa kuningas Ferdinand VII:n kruunajaiset vuonna 1812, pääministeri José Canalejasin murha vuonna 1912 ja Espanjan toisen tasavallan julistaminen vuonna 1931.
Madridin metron asema, Sol, palvelee aluetta.
Kevytmoottoripyörä

Kevytmoottoripyörä on moottoripyörä, jonka sylinteritilavuus on yli 50 cm3 mutta korkeintaan 125 cm3. Tämä alaraja on otettu asetuksesta, jonka mukaan alle 50 cm3 tehoiset kaksipyöräiset eivät ole moottoripyöriä vaan mopoja; yläraja taas tulee ajokorttiluokista, A1-kevytmoottoripyöräkortilla saa ajaa korkeintaan 125 cm3 moottoripyöriä.
Kevytmoottoripyöriksi lasketaan myös mopot, joiden kuutiotilavuus on 50 cm3 tai sen yli, mutta huippunopeus vähintään 45 km/h.
Kevytmoottoripyörän puhekielisiä nimityksiä ovat "kevari", "kemmu", "piikki" ja "satapiikki". Satapiikki viittaa kuutioihin, joiden määrä on yhteensä sata + piikki (=125). Ajan myötä nimi on lyhentynyt puhekielessä pelkäksi piikiksi.
Kevytmoottoripyörä on tilastojen mukaan turvallisempi ajoneuvo kuin mopo.
A1-ajokortti Suomessa.
Kevytmoottoripyörän kuljettamiseen oikeuttaa ajokorttiluokka A1, jonka voi suorittaa 16-vuotiaana. Kortin saaminen edellyttää teoriakokeen, käsittelykokeen sekä ajokokeen läpäisemistä. Kevytmoottoripyöräkortilla saa kuljettaa korkeintaan 11 kW (14,96 hv) tehoista pyörää. A1-kortilla voi myös kuljettaa mopomönkijää, mopoautoa, moottorikelkkaa ja traktoria laillisesti. A1-luokan ajokortilla ei kuitenkaan saa kuljettaa liikennetraktoria. 
Ennen vuotta 2013, kortin haltijan täyttäessä 18 vuotta hän sai oikeuden luokan A korttiin (pyörän tehot korkeintaan 25 kW ja teho-painosuhde korkeintaan 0,16 kW/kg). Kun A-luokan ajokortti oli ollut voimassa kaksi vuotta, oli kortin haltijalla lupa siirtyä ajamaan mitä moottoripyörää tahansa. Korttiluokka on tämän jälkeen puhekielessä ”rajoittamaton A” tai ”iso A”. Nykyään moottoripyörän kortti on jaettu kolmeen osaan; A1, A2 ja A. A1-kortti on kevytmoottoripyörään vaadittava kortti. A1-kortilla saa ajaa sellaista ajoneuvoa, joka on korkeintaan sylinteritilavuudeltaan 125 cm3. Tehopainosuhde saa olla korkeintaan 0,1 kW/kg. A2 puolestaan oikeuttaa ajamaan sellaista moottoripyörää, jonka tehopainosuhde on korkeintaan 0,2 kW/kg, tehoiltaan 35 kW tai alle, ja moottoripyörää ei saa olla kuristettu tehoiltaan yli kaksi kertaa 35 kW. A-kortti on täysin rajoittamaton.
Trafilta lainattua tekstiä:
A1-luokka - kevari
A2-luokka - teholtaan rajoitettu moottoripyörä
A-luokka - moottoripyörä
Kristian Smeds

Tomi Kristian Smeds (s. 1. joulukuuta 1970 Tornio) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Ura.
Kristian Smeds opiskeli vuosina 1990–1995 Teatterikorkeakoulussa dramaturgian koulutusohjelmassa ja oli vuonna 1996 perustamassa Teatteri Takomoa, jonka taiteellisena johtajana hän toimi 1996–2001. Vuonna 2001 hänet valittiin Kajaanin kaupunginteatterin johtajaksi, jonka tehtävän hän jätti vuonna 2004. Vuonna 2007 hän perusti kansainvälisen omaa nimeään kantavan Smeds Ensemble -teatteriryhmän. Suomen lisäksi hän on ohjannut muun muassa Virossa, Liettuassa ja Belgiassa. Hänen ohjauksensa ovat vierailleet kansainvälisesti Belgiassa, Virossa, Ranskassa, Saksassa, Liettuassa, Latviassa, Unkarissa, Norjassa, Itävallassa sekä Ruotsissa.
Vuonna 2005 Kustannusyhtiö Tammi julkaisi Annukka Ruuskasen ja Kristian Smedsin kirjan "Kätketty näkyväksi: Mielikuvituksen ja toden tilat Kristian Smedsin teatterissa".
Vuoden 2007 marraskuussa sai ensiesityksensä Smedsin ohjaama ja sovittama teatteriversio Väinö Linnan "Tuntemattomasta sotilaasta".
Smedsin "Tuntematonta sotilasta" esitettiin Suomen Kansallisteatterissa vuosina 2007–2009 yhteensä 122 kertaa ja siihen myytiin 73 265 lippua. Suomen Kansallisteatteri, Yle Teema ja Yle Draama tuottivat Smedsin "Tuntemattomasta" TV-version, joka oli osa Tutkivan teatterityön keskuksen Teatteri mediana -hanketta. TV-versio ensi-esitettiin Yle Teema -kanavalla helmikuussa 2009.
Vuoden 2009 helmikuussa sai ensiesityksensä Smedsin kirjoittama ja ohjaama kansainvälinen tuotanto "Mental Finland" Belgian kuninkaallisessa flaamilaisessa kansallisteatterissa (KVS). Esityksessä oli mukana joukko eturivin suomalaisia teatterintekijöitä, muun muassa Kalle Holmberg, Hannu-Pekka Björkman, Tommi Korpela, Janne Reinikainen sekä Tarja Heinula. "Mental Finland" -esitys vieraili Belgian lisäksi muun muassa Helsingissä, Vilnassa, Strasbourgissa sekä Linzissä.
Lokakuussa 2010 julkistettiin Kristian Smedsille vuonna 2011 myönnetty merkittävä eurooppalainen teatteripalkinto, XII Europe Prize New Theatrical Realities, ensimmäisenä teatterintekijänä Pohjoismaissa.
Vuonna 2017 Smeds valittiin Teatterikorkeakoulun näyttelijätaiteen professoriksi viisivuotiskaudelle 2018–2023. Hän oli aiemminkin vieraillut oppilaitoksen opettajana.
Kristian Smeds vaikuttaa myös rumpalina Houkka Bros -yhtyeessä.
Isaac Luria

Isaac Luria (1534 – 5. elokuuta 1572) oli juutalainen opettaja ja mystikko, jonka uskottiin joidenkin mielestä olevan messias. Häntä pidetään juutalaisen kabbalan perustajana, sen nykyaikaisessa muodossa. Nykyaikaista juutalaista mystiikkaa kutsutaan usein luriaaniseksi kabbalaksi. 
Heprean kielessä Luriaa kutsutaan nimellä יצחק לוריא, Yitzhak Luria tai Yitzhak ben Solomon Ashkenazi, ja hänet tunnetaan myös nimellä Isaac Ashkenazi, Ha-Ari tai Ari ("Leijona") sekä "meidän mestari rabbi Isaak".
Oppi Sefirotista.
Luria on määritellyt opettamassaan uskonnollisessa järjestelmässä Sefirotin. Se tunnetaan paremmin nimellä kabbalalistinen elämänpuun. Sefirotiin liittyvä opetus kuuluu juutalaisen kabbalistisen uskontosuuntauksen perusteisiin.
Johannes Nepomukilainen

Pyhä Johannes Nepomukilainen () on Tšekin suojeluspyhimys, jonka muistopäivää vietetään 16. toukokuuta. Hän syntyi 1330- tai 1340-luvulla Böömissä ja kuoli marttyyrinä 20. maaliskuuta 1393.
Vuonna 1393 arkkipiispa julisti yhden kuningas Venceslaus IV:n (tšekiksi Václav, saksaksi Wenzeslaus) suosikeista kirkonkirkoukseen ja esti kuninkaan aikeet tehdä Prahasta uusi hiippakunta. Ylivikaari Johannes otettiin kiinni piispan kätyrinä ja kuningas kidutti häntä tulella. Estääkseen kidutusta paljastumasta kuningas heitätytti Johanneksen Vltava-jokeen Kaarlensillalta. Muutamian kuukausia myöhemmin joki kuivui ja ruumis löydettiin ja haudattiin Pyhän Vituksen katedraaliin. Böömin katolilaiset kunnioittivat häntä marttyyrina.
Kronikoitsija Thomas Ebendorfferusin mukaan puolestaan Johannes oli Böömin kuningattaren Sofian rippi-isä ja kieltäytyi paljastamasta rippisalaisuutta kuninkaalle. Tämä vuoksi kuningas vangitsi hänet luolaan kidutettavaksi. 
Hussilaiset keskeyttivät katolisen pyhimyskultin vuosisadoiksi, mutta se elpyi jälleen Böömin uudelleenkatolisoinnin yhteydessä kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen.
Vuonna 1719 Prahan arkkipiispa määräsi arkun avattavaksi kanonisoinnin aloittamiseksi. Tuolloin havaittiin Johannes Nepomukilaisen kielen säilyneen mädäntymättömänä 350 vuotta hänen kuolemastaan. Koska Johannes tunnettiin juuri vaikenemisestaan, tätä pidettiin ihmeenä. Vuonna 1721 hänet julistettiin autuaaksi ja pyhäksi 1729.
Euroopan aluekehitysrahasto

Euroopan aluekehitysrahasto (lyh. EAKR) on Euroopan unionin rakenne- ja investointirahasto, joka keskittyy kaikkien EU:n alueiden ja kaupunkien sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen tukemiseen.
Rahaston kautta pyritään vahvistamaan vahvistaa taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Sen perustavoitteena on korjata jäsenvaltioiden ja niiden alueiden välisiä epätasapainoja koko unionissa. EAKR:n kautta tehtävät investoinnit pyrkivät luomaan älykkäämpää, vihreämpää, yhteenliitettympää ja sosiaalisempaa Eurooppaa, joka on lähempänä kansalaisiaan.
Rahasto keskittyy erityisesti kehityksessä jälkeen jääneiden alueiden rakenteelliseen mukauttamiseen, taantuvien teollisuusalueiden uudistamiseen sekä kestävän kehityksen ja ympäristöhaasteiden edistämiseen.
Tavoitteet ja toiminnot (2021–2027).
EAKR keskittyy vuosina 2021–2027 useaan avainalueeseen. EAKR:n päämäärät vuosille 2021–2027 sisältävät Euroopan tekemisen kilpailukykyisemmäksi ja älykkäämmäksi innovoinnin, digitalisaation ja pk-yritysten tukemisen kautta. Se pyrkii myös mahdollistamaan vihreämmän, vähähiilisen siirtymän kohti sopeutuvaa ja hiilineutraalia Eurooppaa sekä tekemään Euroopasta yhteenliitetymmän lisäämällä liikkuvuutta.
Rahoituksen teemat.
Temaattisen keskittämisen mekanismi ohjaa jäsenvaltioita ja alueita keskittämään rahoituksensa kahteen päätoimintapoliittiseen tavoitteeseen:
Alueellisen kehitystason mukaan.
Lisäksi, alueellisen kehitystason mukaan:
Kaupunkikehitys.
Kaikki alueet ja jäsenvaltiot myös investoivat vähintään 8% määrärahoistaan kaupunkikehitykseen, toteutettuna paikallisten kehityskumppanuuksien kautta käyttäen monipuolisia välineitä. Tämä lähestymistapa vahvistaa kaupunkialueiden kestävää kehitystä ja parantaa elämänlaatua kaupungeissa.
Ilmastotavoitteet.
EAKR pyrkii myös osoittamaan 30 prosenttia kokonaisrahoituksestaan ilmastotavoitteisiin.
Hallinnointi.
EAKR:n rahoittamat ohjelmat jaetaan yhteistyössä Euroopan komission, jäsenvaltioiden sekä kansallisten ja alueellisten viranomaisten kesken. Jäsenvaltiot ovat vastuussa hankkeiden valinnasta ja päivittäisestä hallinnoinnista.
Mahdolliset tuensaajat.
EAKR:n tukemissa toiminnoissa voi hyötyä laaja kirjo erilaisia osapuolia, mukaan lukien paikalliset, alueelliset ja kansalliset viranomaiset, valtiosta riippumattomat järjestöt sekä pk-yritykset ja muut yritykset.
Teerijärvi

Teerijärvi (, alun perin "Tervajärvi") on Pohjanmaalla sijainnut entinen Suomen kunta. Teerijärvi liitettiin Kruunupyyhyn vuoden 1969 alussa.
Teerijärven naapurikunnat olivat ennen kunnan lakkauttamista Evijärvi, Kaustinen, Kruunupyy, Veteli ja Ähtävä.
Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 96,6 prosenttia Teerijärven asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia.
Teerijärven nimestä.
Kyseessä on alkuperäinen järvennimi, joka on tarkoittanut kirkonkylän järveä, jonka nykyinen nimi on "Kirkkojärvi" (ruotsiksi "Hemsjön"). Nykyään virallinen ja suomenkielisissä naapurikunnissa käytössä oleva nimi on "Teerijärvi", mutta vanhat kirjoitusmuodot paljastavat alkuperäisen nimen olevan "Tervajärvi". Nykyinen "Teerijärvi" on luultavasti takaisinlaina ruotsinkielisestä nimestä "Terjärv". Nimi liittyy ilmeisesti tervanpolttoon, jota on ennen harjoitettu Pietarsaaren ja Kokkolan vanhojen suurpitäjien salomailla. Myös järven tumman veden voidaan ajatella olleen nimeämisperusteena. 
Historia.
Teerijärvi toimi vuodesta 1662 Kruunupyyn alaisena saarnahuonekuntana. Teerijärvi sai oman kirkon vuonna 1667 ja siitä tehtiin kappeliseurakunta vuodesta 1669, joskin ensimmäinen kappalainen astui virkaan vuonna 1671. Teerijärvi erotettiin kirkkoherrakunnaksi vuonna 1868. Teerijärvi muodostaa edelleen oman seurakuntansa, joka on osa Kruunupyyn seurakuntayhtymää.
Kyliä.
Djupsjöbacka, Granöbyn, Hästbacka, Högnabba, Kolam, Kortjärvi (Kortjärv), Teerijärvi (Terjärv), Vähätkylät (Småbönders)
Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Teerijärven taajamat olivat kirkonkylä (607 asukasta) ja Hästbacka (203 asukasta).
Väestö.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Teerijärven väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.
Ruokakulttuuri.
Teerijärven pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla etenkin pyhäaamuisin syöty "ostseitsi", leipäjuusto- ja vasikanlihakuutioita maitoliemessä.
Jaakko Kortekangas

Jaakko Tapani Kortekangas (s. 16. syyskuuta 1961 Pieksämäki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Kortekangas opiskeli Sibelius-Akatemiassa Matti Lehtisen johdolla sekä Zürichin oopperan oopperastudiossa. Hän oli vakituisesti kiinnitettynä Pforzheimin oopperassa 1986–1987 ja Freiburgin oopperassa 1989–1999. Siellä hän lauloi oopperaa, operettia ja elokuvasävellyksiä Kortekangas on esiintynyt paljon suurissa kirkkomusiikkiteoksissa ja konserttisolistina sekä laulanut myös liediä. Kortekangas on vieraillut mm. Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan Oopperajuhlilla sekä Tukholman, Kööpenhaminan, Zürichin, Genovan, Pariisin ja Tokion oopperoissa. 
Kortekangas voitti Lappeenrannan valtakunnalliset laulukilpailut vuonna 1989. Hän esittää konserteissa musiikkia monipuolisesti Bachista 1900-luvun säveltäjiin. Hän on tehnyt yli 90 oopperaroolia.
Rooleja.
Jaakko Kortekankaan oopperarooleja:
Hyötysuhde

Hyötysuhde (tunnus formula_1) on fysikaalinen dimensioton suure, joka kertoo suhdelukuna, kuinka suuri osa järjestelmään syötetystä energiasta voidaan hyödyntää varsinaista tarkoitusta varten. 
Esimerkiksi kun ihminen työntää laatikkoa ylös kaltevaa lankkua pitkin, kaikki energia ei muutu potentiaalienergiaksi. Osa energiasta muuttuu kitkan vaikutuksesta lämpöenergiaksi, joka on tarkoituksen kannalta hukkaan heitettyä energiaa. Tällöin hyötysuhde on laatikon saaman potentiaalienergian ja ihmisen käyttämän työntöenergian suhde.
Hyötysuhde määritellään hieman eri tavoin riippuen koneen rakenteesta. Käsitellään seuraavaksi mekaanisen koneen ja lämpövoimakoneen hyötysuhteita:
Mekaaninen hyötysuhde.
Mekaaninen hyötysuhde formula_1 (eeta) määritellään:
formula_3,
missä formula_4 on koneeseen syötetty työ ja formula_5 on koneen tekemä työ sekä formula_6 on koneeseen tuleva teho ja formula_7 koneesta ulos tuleva teho. Tilannetta on havainnollistettu yllä olevassa kuvassa, missä kone K tarvitsee työn formula_4, jotta se tekisi työn formula_5. Kone hukkaa energian formula_10.
Tästä määritelmästä ei selviä, mitä tarkoitetaan koneen tekemällä työllä. Esimerkiksi kone, joka tuottaa 30 prosentilla siihen syötetystä energiasta lämpöä ja lopulla leluja, voidaan tulkita sataprosenttisen tehokkaaksi, jos konetta käytetään myös tehtaan lämmitykseen. Käytännössä mekaaninen hyötysuhde on aina välillä [0,1). Ihannetapauksessa η=1 koneesta ei tulisi lainkaan sivutuotteita, vaan kaikki energia voitaisiin hyödyntää koneen varsinaiseen tarkoitukseen.
Millään koneella ei voi olla hyötysuhdetta η &gt; 1, sillä energiaperiaatteen mukaan universumin energiamäärä on vakio. Muussa tapauksessa kone voisi tuottaa itselleen energiaa omaa käyntiään varten ja vielä sen jälkeen tuottaa jotain muuta tuotetta. Tämä olisi jonkinlainen ikiliikkuja.
Terminen hyötysuhde.
Terminen hyötysuhde määritellään
formula_11,
missä formula_12 on koneesta saatava työ kun siihen syötetään lämpöenergia formula_13 lämpövarastosta. Tämä voidaan kirjoittaa myös muodossa
formula_14,
missä formula_15 on koneesta siirretty lämpöenergia kylmään varastoon. Lämpövarastona voisi toimia esimerkiksi hiilipannu ja kylmävarastona tyypillisesti ulkoilma tai vesi. Aluksi voi vaikuttaa siltä, että tämä määritelmä ei olisi samanhenkinen kuin mekaanisen hyötykertoimen määritelmä. Jos asia kuitenkin tulkitaan siten, että kaikki lämpö, mitä ei hyödynnetä koneessa, on hukkaan heitettyä, niin huomataan, että periaate on sama. Tässä on siis otettu kantaa siihen, mikä on koneen tarkoitus, päinvastoin kuin lelukone-esimerkissä.
Yhtälöstä nähdään suoraan, että suurin mahdollinen hyötykerroin saadaan, kun formula_16 eli kaikki lämpöenergia kyetään hyödyntämään. Tämä ei ole mahdollista, koska alemman lämpövaraston lämpötila pitäisi olla 0 K (absoluuttinen nollapiste), jota ei pystytä saavuttamaan. Käytännössä terminen hyötysuhde on usein alle puolet.
Hippa (mytologia)

Hippa eli Hiippa eli Hiippo eli Hippo eli Vippo eli Viipeli Viippo on suomalainen taruolento, metsän kuningas, metsänhaltija. 
Monissa metsämiehen loitsuissa Hipalta pyydetään riistaa. Paimenten loitsuissa Hippaa käsketään pitämään karhut erossa karjasta. Hippa koettiin usein parrakkaaksi miesolennoksi ja metsän kuninkaaksi, kuten käy ilmi seuraavista yleisistä loitsun säkeistä:
Näin loitsutaan Mythologia Fennicassa
HIPPA, (Ylimmäinen metän Kuningas) Faunus el. Pan, tärkein Metsänjumala, kenties sama, joka on nimeltään Kuippana, ajaisi Metsäeläimet pyydyksiin ja ansoihin, minkä jälkeen häntä turhaan huudetaan:
"Kuippana Metän Kuningas, 
"Metsä Hippa Halliparta, 
"Kulettele Kultiasi, 
"Mieluusta Mehtolasta, 
"Käyttele Hopeitas, 
"Puhalla Punanen Lanka Poikki Pohjolan Joesta, 
"Sini Lanka Siuwwauta, 
"Tulla suurta, tulla pientä, 
"Wiljaa monen muosta.
Loru Gananderin kirjasta Ruotsiksi
"Kuippana du Skogens Kung, 
"Du Skogens lustige Gubbe med skiftande skägg. 
"Led dina guldvärda djur I den nöjsamma skogen, 
"För an dina silfverdyra Kreatur, (i synnerhet Räfvar), 
"Blås ut rakt dit röda garn Tvärs öfver ifrån Nordens els, 
"Svinga den blåa tråden (tvinna), 
"At både stora och små djur må komma, 
"Villebråd af många slag.
"Kuippana sinä Metsän Kuningas, 
"Sinä Kiihkeä Metsän Vanhus, 
"jolla on vaihtuva parta. 
"Johda kultaisia ​​eläimiäsi miellyttävässä metsässä, 
"hopeisille olennoillesi, (erityisesti ketuille), 
"puhalla suoraan sinne punaista lankaa Pohjolan poikki, 
"heiluta sinistä lankaa (kierrä), 
"Että isot ja pienet eläimet tulisivat, 
"Monenlaista riistaleipää.
"Metsän Hippa halliparta, 
"Metsän kultainen kuningas
Satunnaisesti Hippa saattoi olla myös nainen:
"Hippa hiiden tyttäriä
Hippa-nimitys tulee mahdollisesti olennon hiippalakista, korkeasta suiposta päähineestä. Myös hippa-leikki on saanut nimensä siitä, että pelivälineenä on joskus käytetty korkeaa hattua.
Kotikissan kerrotaan syntyrunoissa saaneen alkunsa saunan kiukaalta halliparran hautomana. Kissa ruumiin osat tulivat sudesta, kyykäärmeestä ja neidosta.
"Kyllä tiän kissan synnyn,
"Halliparran hauteleman:
"Kissa on saatu kiukoalla,
"Nenä neittä, pää jänistä,
"Häntä Hiien palmikkoa,
"Kynnet kyitä käärmehiä,
"Jalat muita muuramia,
"Muu ruumis suen sukua
Hippa on runoissa yhdistetty toisinaan Kuippanaan.