tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FS Clemenceau

Clémenceau (runkonumero R98) oli Ranskan laivaston Clemenceau-luokan lentotukialus. Alus luovutettiin vuonna 1961 ja poistettiin palveluksesta vuonna 1997. Se nimettiin Georges Clemenceaun mukaan.
Valmistus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1955. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1957 ja valmistui 22. marraskuuta 1961.
Aluksessa, kuten sen sisarlaivassa "Fochissa", oli varsin järeä puolustusvarustus. Alus oli varustettu kahdeksalla 100 millimetrin tykillä. 1980-luvulla alusta uudistettiin, ja neljä tykkiä korvattiin Crotale-ilmatorjuntaohjuslaukaisimilla.
Lentokalustona olivat pääasiassa Super Étendard -hävittäjät, F-8 Crusader, Breguet Alizé -sukellusveneentorjuntalentokone sekä Eurocopter Dauphin- ja Aérospatiale SA 321 -helikopterit.
Palvelus.
"Clémenceau" siirrettiin vuonna 1977 telakalle modernisoitavaksi, jolloin katapultteja vahvistettiin, apukattilat asennettiin sekä sisäinen televisioverkko asennettiin. Samalla aluksen taktinen viestijärjestelmä SENIT1 korvattiin SENIT2:lla, joka siirrettiin käytöstä poistetusta hävittäjästä "Jauréguiberrystä". Aluksen asevarastot muutettiin varastoimaan AN-52-ydinpommeja ja alukselle asennettiin inertiaohjausjärjestelmä, jolla se kykeni seuraamaan kaikkia aluksella olevia Super Étendard -rynnäkkökoneita.
Vuonna 1984 alukselle asennettiin Syracuse-satelliittiviestijärjestelmä hieman ennen toista modernisointia, joka alkoi seuraavana vuonna. Neljä aluksen 100 millimetrin tykkiä tutkineen korvattiin kahdella Crotale EDIR -kohdetorjuntajärjestelmällä, joiden asentamiseksi jouduttiin muuttamaan aluksen aselavetteja. Loppujen neljän tykin alkuperäiset DRBC 32A -tulenjohtojärjestelmät vaihdettiin keveämmiksi digitaalisiksi DRBC 32C -tulenjohtojärjestelmäksi. Lisäksi alukselle asennettiin uudet katapultit.
Alus osallistui Libanonin sisällissotaan ja vuoden 1991 Persianlahden sotaan.
Palveluksesta poiston jälkeen alus jäi odottamaan romutusta. Se lähti 31. joulukuuta 2005 Toulonista Ranskasta Intiaan Alangiin romutettavaksi. Greenpeace ja muut ympäristöjärjestöt vastustivat siirtoa, sillä vanha alus sisälsi suuria määriä ympäristömyrkyiksi luokiteltava aineita, kuten lyijyä, elohopeaa, PCB:tä ja asbestia. Järjestöjen mukaan Ranskan on itse huolehdittava laivan turvallisesta romutuksesta.
Alus saapui Intian rannikolle tammikuussa 2006, mutta maan viranomaiset eivät päästäneet sitä telakalle. Helmikuussa Ranskan presidentti Jacques Chirac kutsui aluksen takaisin Ranskaan. Kesällä 2008 Ranska lopulta sopi Able UK:n kanssa, että yhtiö hoitaa aluksen romutuksen telakallaan Hartlepoolissa. Aluksen nimeksi vaihtui samalla ”runko Q790”. Alus siirrettiin helmikuussa 2009 romutettavaksi Brestista Hartlepooliin.
Gaspard de Coligny

Gaspard de Coligny (oik. Gaspard de Châtillon, Colignyn kreivi) (16. helmikuuta 1519 Châtillon-sur-Loing – 24. elokuuta 1572 Pariisi) oli Ranskan amiraali ja hugenottijohtaja Ranskan uskonsotien alkupuolella. Hänen murhansa aloitti Pärttylinyön verilöylyn vuonna 1572.
Coligny liittyi protestanttipuolueeseen vuonna 1557. Hän ja Louis I Condé kilpailivat hugenottien johtajuudesta, mutta tekivät siitä huolimatta yhteistyötä uskonsotien aikana, muun muassa piirittäen Pariisia vuonna 1567. Piiritys loppui St. Denisin taisteluun. Vuonna 1568 katoliset yrittivät siepata Condén ja Colignyn, mutta epäonnistuivat. Vuonna 1570 solmittiin St. Germainen sopimus, jonka jälkeen Coligny nousi Ranskan kuningas Kaarle IX:n suosikiksi. Katoliset ja Katariina de Medici pelkäsivät Colignyn vaikutusvallan kasvua. Katoliset yrittivät murhata Colignyn jo 22. elokuuta, mutta vasta onnistunut murha 24. elokuuta 1572 aloitti Pärttylinyön verilöylyn.
Hihhuli

Hihhuli on alun perin (jyrkästä) lestadiolaisesta tai kiihkoilijasta, intoilijasta käytetty halventava nimitys, mutta nykyään sillä viitataan myös mitä tahansa uskontoa vahvasti kannattavaan henkilöön. Sanaa on käytetty 1800-luvulta asti. Sana muodostui lestadiolaisten tilaisuuksissa liikutuksissa olleiden "hih huh" -huudoista. Lestadiolaisuuden yleinen nimitys oli 1800-luvulla "hihhulilaisuus".
"Hihhulit"-nimellä tunnetaan myös ekspressionistisen taidemaalari Tyko Sallisen uskonnollista hurmosta kuvaava kuuluisa öljyvärimaalaus vuodelta 1918.
Suomen sanaksi "hihhuli" on todella poikkeuksellinen sikäli, että h esiintyy geminaattana. H-kirjain esiintyy kylläkin tuplana myös muutamissa lainasanoissa kuten wahhabismi, eräissä onomatopoieettisissa ilmauksissa ("hohhoijaa") ja joissakin murteissa, etenkin Savon murteessa ("rahhoo").
Erotiikan maailma

Erotiikan maailma oli suomalainen miestenlehti. Lehti ilmestyi vuodesta 1987 alkaen. Lehteä kustantanut TV-Kustannus Oy lopetti toimintansa 2011. Muun muassa Rakel Liekki kirjoitti kolumneja lehteen. Samaan lehtiperheeseen kuuluivat Napakymppi, Kalu- ja Tabu-lehdet.
Hamppuöljy

Hamppuöljy on hampun siemenistä puristettua öljyä, jossa on korkea pitoisuus välttämättömiä rasvahappoja. Kylmäpuristettuna hamppuöljy on vaalean vihreää ja se on maultaan pähkinäisen ruohoinen. Hamppuöljy on gluteenitonta ja kolesterolitonta.
Hamppuöljy on saanut huomiota mahdollisena biodieselin lähteenä. 1800-luvulle asti hamppuöljy oli yleisesti käytössä lamppuöljynä; vuonna 1818 Helsingissä otettiin käyttöön hamppuöljyä polttavia katulamppuja. Hamppuöljy oli 1800- luvun alkupuolelle saakka käytetyin lamppuöljy, sekä toisiksi käytetyin 1870- luvulle asti, valaista saadun öljyn jälkeen. 
Hamppuöljy jäi käytöstä mm. 1800-luvun loppupuolen öljylöytöjen takia.
Puhdistettu hamppuöljy on kirkasta ja melko mautonta. Sitä käytetään yleisimmin vartalonhoitotuotteissa, liukasteissa, maaleissa sekä teollisuudessa. Antibakteerisien ominaisuuksiensa takia se on hyödyllinen saippuoiden, shampoiden sekä pesuaineiden raaka-aine.
Hamppuöljy sisältää paljon terveellisiä ja ihmiselle välttämättömiä omega-3-, omega-6-, ja omega-9-rasvahappoja. Hampunsiementen monityydyttymätön ja paljon rasvahappoja sisältävä rasva koostuu pääosin "linolihaposta" (LA, omega-6), jota on siementen rasvapitoisuudesta noin 55 prosenttia ja "alfalinoleenihaposta" (ALA, omega-3) jota on 20–25 prosenttia. Hampunsiemenet sisältävät myös erittäin harvinaista ja terveellistä "gammalinoleenihappoa" (GLA, omega-6) neljä prosenttia ja "stearidonihappoa" (SDA, omega-3) suunnilleen kaksi prosenttia. Sen on myös todistettu lievittävän atooppisen kuivan ihon oireita. 
Kylmäpuristusprosessin sivutuotteena syntyvää hamppurouhetta on myös ehdotettu valkuaisrehuksi lypsylehmille.
Aiemmin soijapavun luultiin olevan kasvikunnan eniten aminohappoja sisältävä jäsen, sillä se sisältää jopa 18 aminohappoa kahdestakymmenestä proteiinisynteesissä tarvittavasta aminohaposta. Kuitenkin uudempien tutkimusten mukaan hampunsiemenet sisältävät kaikki ihmisen terveydelle välttämättömät 20 aminohappoa.
Hamppuöljyssä ei ole huomattavia määriä THC:tä, eikä se siten toimi psykoaktiivisen huumeen tavoin. Hamppuöljy saattaa kuitenkin aiheuttaa väärän positiivisen tuloksen huumekokeessa.
Kansanmusiikki-instituutti

Kansanmusiikki-instituutti ry on suomalaisen kansanmusiikin ja -tanssin tutkimus-, tiedotus- ja palvelukeskus, joka on perustettu 1974. Toimitilat ovat Kansantaiteenkeskuksessa Kaustisella. Instituutti tuottaa tutkimuksia, jotka käsittelevät Suomen historiallista kansanmusiikkia ja sen nykyhetken ilmiöitä. Tutkimustuloksia on julkaistu tutkielmina, äänitteinä ja lehtiartikkeleina.
Instituutin arkisto ja kirjasto koostuvat ääni- ja kuvanauhoista, valokuvista, kirjallisuudesta ja laajasta lehtileikekokoelmasta. 
Kansanmusiikki-instituutti on myös julkaisija. Se julkaisee äänitteinä arkistonauhoituksia sekä uutta kansanmusiikkia. Kirjajulkaisuihin kuuluu muun muassa nuottikirjoja ja tieteellisiä julkaisuja kansanmusiikin ja kansanperinteen alalta. Instituutti julkaisee yhdessä Suomen Kansanmusiikkiliiton kanssa "Kansanmusiikki"-lehteä (entiseltä nimeltään "Pelimanni").
Instituutti tarjoaa muun muassa asiantuntija-apua tutkimusprojekteissa, tilaisuuksien ohjelmapalveluja sekä kansanmusiikin ja kansantanssin esiintyjätietojen välitystä.
Instituutin johtaja on Matti Hakamäki.
Heinrich Otto Wieland

Heinrich Otto Wieland (4. kesäkuuta 1877, Pforzheim – 5. elokuuta 1957, München) oli saksalainen kemisti, joka sai Nobelin kemianpalkinnon 1927 virtsahappojen tutkimisesta.
Vuonna 1901 Wieland väitteli tohtoriksi Münchenin yliopistossa Johannes Thielen johdolla. Vuonna 1917 hän seurasi Adolf von Baeyeria Münchenin yliopiston kemianprofessorina.
Vuonna 1941 Wieland eristi alfa-amanitiinin, joka on sienimyrkky, jota on erityisesti kavalakärpässienessä, yhdessä maailman myrkyllisimmistä sienistä.
Wieland suojeli juutalaisia oppilaitaan Nürnbergin lakien hyväksymisen jälkeen. Oppilaat, jotka erotettiin heidän taustansa takia, pystyivät edelleen olemaan Wielandin kemistiryhmässä.
Heinrich Wieland -palkinto.
Vuodesta 1964 on myönnetty vuosittain Heinrich Wieland -palkintoa tukemaan kemian, biokemian ja lääketieteen tutkimusta. Nykyään se on yksi arvostetuimmista kansainvälisistä tiedepalkinnoista. Se on myönnetty 58 tutkijalle.
Cobra (elokuva)

Cobra (tv-esityksessä Cobra – lain vahva käsi) on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut George P. Cosmatos. Cobra perustuu Paula Goslingin romaaniin "Fair Game."
Elokuva kertoo Marion "Cobra" Cobrettista, joka on keinoja kaihtamaton poliisi ja valmis tekemään mitä tahansa saadakseen rikolliset kiinni. Koko kaupungin poliisit ovat voimattomia väkivaltaisen ja säälimättömän murhaajan temmeltäessä kaupungissa. Viimeinen mahdollisuus on antaa tehtävä hoidettavaksi Cobralle. Tutkiessaan juttua Cobra käsittää, ettei hänellä ole vastassa vain yhtä murhaajaa, vaan kokonainen armeija murhanhimoisia sekopäitä.
Taustaa.
Sylvester Stallonen oli alun perin tarkoitus esiintyä vuonna 1984 valmistuneessa toimintakomediassa Beverly Hills kyttä. Rooliin valittiin kuitenkin stand up -koomikko Eddie Murphy, joten Stallonen esiintyminen siirtyi parin vuoden päähän.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo elokuvan juonen olevan ”silkkaa paperia”, mutta toimintakohtausten toimivan. Hän antaa "Cobralle" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "Iltalehden" Olli Mannisen mielestä "Cobra" on yhden tähden arvoinen, yksinkertaisesti tylsä ja vaisu väkivaltaleffa, jonka voi sivuuttaa ilman tunnonvaivoja. Sitä tuskin hänestä edes noteerattaisiin, ellei Stallone olisi mukana.
Videopeli.
Elokuvasta on tehty myös videopeli "Cobra".
Iitin yläkoulu

Iitin yläkoulu on vuonna 1946 Iitin yhteiskouluna aloittanut, Kausalan taajaman länsilaidalla, Lahti–Kouvola-radan varressa toimiva yläkoulu (luokkatasot 7-9). Koulua käy hieman yli 200 oppilasta ja siellä työskentelee 30 opettajaa. 
Nykyisen koulurakennuksen uusin osa on valmistui vuonna 1964. Tilat on peruskorjattu ajanmukaisiksi 1990-luvun lopulla. Nykyään osa opetuksesta annetaan Iitin lukion rakennuksessa.
Seed of Chucky

Seed of Chucky on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva. Elokuva on viides osa "Child's Play" -elokuvasarjassa. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Don Mancini.
Juoni.
Tappajanukke Chucky ja Tiffany ovat joutuneet Hollywoodiin ja siellä heistä kuvataan elokuvaa. Samoihin aikoihin heidän lapsensa Shitface alkaa etsiä vanhempiaan ja löytää heidät lopulta Hollywoodista. Shitface herättää vanhempansa henkiin ja Chucky nimeää pojan Gleniksi, mutta äiti pitää häntä tyttönä ja kutsuu tätä Glendaksi. Tästä alkaa taas uusien ihmisruumiiden metsästys ja Chuckyn yritys saada väkivaltaa inhoavan poikansa jatkamaan sukunsa perintöä tappajana.
Darwin Information Typing Architecture

DITA () on XML-pohjainen teknisen dokumentaation tuottamiseen, hallinnointiin ja julkaisemiseen tarkoitettu arkkitehtuuri. DITA-arkkitehtuurin sekä siihen liittyvän DTD:n ja XML-skeeman kehitti alun perin IBM. Nykyään DITA on OASIS-standardi.
Arkkitehtuuri muodostuu nimensä mukaisesti seuraavista asioista:
Darwin: erikoistuminen sekä periytyminen;
Information Typing: sisällön semantiikka;
Architecture: toimii perusrakenteena tiedon tallennuksessa.
DITA mahdollistaa sisällön pilkkomisen pieniin itsenäisiin aihekokonaisuuksiin siten, että niitä voidaan uudelleenkäyttää eri konteksteissa. Tämä mahdollistaa pienempien tietorakenteiden erikoistumisen vaikka tiedon käsittelyyn yleisesti käytettäisiin normaaleja perustyökaluja. Sisällön uudelleenkäyttö vähentää myös olemassa olevan tiedon päällekkäisyyttä ja siten myös pienentää kirjoittamiseen käytettävää työmäärää. 
DITA määrittelee erilaisia aihetyyppejä kuten "Task", "Concept" and "Reference".
Suomen Kansanmusiikkiliitto

Suomen Kansanmusiikkiliitto ry (vuoteen 1979 saakka "Suomen Pelimanniyhdistys") on kansanmusiikin järjestö, joka on toiminut vuodesta 1968. Sen jäseninä on 20 maakuntien kansanmusiikkiyhdistystä, jotka pyörittävät alueellista harrastustoimintaa. Liitto syntyi Suomen Nuorisoseurojen Liiton kansanmusiikkitoiminnan pohjalle. Liiton pääpaikka on Helsingissä. Puheenjohtajana toimii Risto Kupari ja toiminnanjohtajana Jaana Kari.
Koulutus ja julkaisutoiminta.
Liitto järjestää koulutusta, joista tärkeimmät ovat Oriveden kansanmusiikkikurssi joulun välipäivinä ja KAMU -lasten ja nuorten kansanmusiikkileiri kesällä. 
Suurin vuotuinen tapahtuma on eri paikkakunnilla kiertävä Samuelin Poloneesi, joka järjestetään vuosittain maaliskuussa. Vuonna 2026 Samuelin Poloneesi järjestetään Savonlinnassa. Suomen Kansanmusiikkiliitto on mukana myös usean muun tapahtuman järjestelyissä, mm. JuuriJuhla-RotFest, Kaamospelit - Vantaan kansanmusiikkiviikko. Lisäksi liiton jäsenyhdistyksillä on muita erikokoisia kansanmusiikkitapahtumia, kuten Eteläpohjalaiset Spelit, Jutajaiset, Ysti jne..
Suomen Kansanmusiikkiliitolla on nimikkeistöltään laajin kotimaisten kansanmusiikkiäänitteiden ja nuottikirjojen katalogi. Tuotteet ovat myynnissä eri tapahtumissa sekä postimyynnin kautta.
Liitto julkaisee lehteä "Kansanmusiikki" (entiseltä nimeltään "Pelimanni") neljä kertaa vuodessa yhteistyössä Kaustisen Kansanmusiikki-instituutin kanssa.
Pelimannimerkki.
Liitto aktivoi harrastajia kehittämään soittotaitoaan pelimannimerkkijärjestelmällä. Pelimanni voi suorittaa pronssisen, hopeisen tai kultaisen pelimannimerkin.
Kansainväliset yhteydet.
Kansanmusiikkiliitolla on kansainvälisiä yhteyksiä mm. Pohjoismaisen kansanmusiikkikomitean, Nordlek-neuvoston ja Suomen CIOFF- ja IOV-komitean, Folklore Suomi Finlandin kautta.
Francis Jeffers

Francis "Franny" Jeffers (s. 25. tammikuuta 1981 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa lainasopimuksella Sheffield Wednesdayta. Hänen pelioikeutensa omistaa Blackburn Rovers. 175-senttinen Jeffers on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Jeffers aloitti uransa Evertonissa, jossa teki debyyttinsä vuonna 1998, ollessaan 17-vuotias. Liverpoolilainen herätti Arsenalin managerin Arsène Wengerin kiinnostuksen, kun hän teki 20 maalia, 60:ssä ottelussa. Vuonna 2001 Arsenal osti hyökkääjän kahdeksalla miljoonalla punnalla. Jeffers ei kuitenkaan tehnyt läpimurtoa Arsenalissa ja kärsi loukkaantumisista. 
Kaudeksi 2003/04 hän palasi lainasopimuksella Evertoniin. Vain yhden maalin 18:ssa ottelussa tehnyt Jeffers ei saanut jatkoaikaa Evertonista, vaan hänet passitettiin takaisin Lontooseen. Charlton osti Jeffersin kesällä 2004 2,6:lla miljoonalla punnalla. Kaudella 2004/05 hän 24:ssä ottelussa 5 maalia.
31. elokuuta 2005 Jeffers siirtyi puolen vuoden lainasopimuksella skotlantilaiseen Rangersiin. Englantilainen epäonnistui Rangersissa ja palasi kotiin jo joulukuussa kahdeksan ottelun jälkeen.
Charltonin manageri Alan Curbishley antoi Jeffersille luvan lähteä joukkueesta kesällä 2006. Hänen huhuttiin siirtyvän Bolton Wanderersiin, Coventry Cityyn tai palaavan Goodison Parkille Evertoniin. 30. kesäkuuta 2006 Blackburn Rovers hankki hyökkääjän pelioikeudet itselleen. Heinäkuun alussa täysin varmistunut siirto toi hänelle kahden vuoden pestin.
Roversin riveissä Jeffers teki 10:ssä ottelussa 0 maalia, ennen kuin siirtyi lainalle Ipswichiin.
Englannin maajoukkueessa Jeffers on pelannut kahdesti. Vuonna 2003 Australiaa vastaan debytoinut hyökkääjä teki ottelussa myös maalin. Vuosien 1999 ja 2001 välillä hän kuului Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Annette Langen

Annette Langen (s. 1967 Leverkusen, Länsi-Saksa) on saksalainen lastenkirjailija. Hän oli pitkään kustannustoimittajana ja julkaisi ensimmäisen lastenkirjan 1989. Vuodesta 2000 hän on ollut päätoiminen lastenkirjailija. Hän on kirjoittanut yli 60 lastenkirjaa, joista tunnetuimmat ovat sarja Felixistä. Felix-sarjan on kuvittanut Constanza Droop, ja sitä on käännetty 22 kielelle. Sarjan teoksesta "Rakkain terveisin Felix" on tehty animaatiosarja.
Felix-kirjasarja.
Annette Langen, teksti, ja Constanza Droop, kuvitus
Vanessa Fisk

Vanessa Fisk on kuvitteellinen hahmo Marvel Comicsin sarjakuvamaailmassa. Hän on Wilson Fiskin eli Kingpinin vaimo. Hänen ensiesiintymisensä oli "Amazing Spider-Man" #83 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja John Romita Sr.
Vanessa Fisk muissa medioissa.
Vanessa Fisk esiintyi 1990-luvun "Hämähäkkimies"-animaatiosarjassa, jossa hän lopulta erosi miehestään, koska tämä ajatteli enemmän rikollista uraansa kuin vaimoaan. Hänen äänenään toimi Caroline Goodall.
Vanessa Fisk esiintyy jaksoissa ”Aikakivi” (24), ”Ajan hammas” (25) ja ”Mies ilman pelkoa” (34).
Felix (lastenkirjasarja)

Felix on Annette Langenin kirjoittama ja Constanza Droopin kuvittama lastenkirjasarja. Sen on julkaissut Saksassa Coppenrath Verlag Münster ja Suomessa Kustannus Oy Kolibri.
Sarjan kirjasta "Rakkain terveisin Felix" on tehty animaatiosarja. Se kertoo lelupupusta, joka maailmaa kiertäessään lähettää matkakirjeitä omistajalleen Sannalle (Sophia).
Astydameia

Astydameia (, ) viittaa kreikkalaisessa mytologiassa kolmeen eri henkilöön.
Astydameia, Iolkoksen kuningatar.
Astydameia oli Iolkoksen kuningatar ja kuningas Akastoksen vaimo.
Akastos suoritti Peleukselle puhdistusrituaalin tämän paettua Fthiasta surmattuaan siellä kuningas Eurytionin. Hänen puolisonsa Astydamia kuitenkin rakastui Peleukseen, mutta tämän torjuessa lähentelyn Astydamia lähetti viestin Peleuksen puolisolle Antigonelle, että tämän mies olisi aikeissa naida Steropen, Akastoksen tyttären. Viestin saatuaan Antigone epätoivoissaan hirtti itsensä.
Tämän jälkeen Astydameia uskotteli omalle miehelleen, että Peleus olisi yrittänyt maata hänet väkisin. Akastos vei Peleuksen metsästysretkelle, ja tämän nukahdettua kätki tämän miekan ja jätti hänet yksin jälkeensä. Kentaurit löysivät tämän aamunkoitteessa, ja olisivat tappaneet tämän, mutta Kheiron palautti hänelle hänen miekkansa ja säästi hänet. Peleus kosti Akastokselle hävittämällä Iolkosta Iasonin ja dioskuurien avustamana, ja hän katkaisutti Astydamian raajat ja hyökkäsi kaupunkiin ruumiinosien läpi. Akastoksen ja Astydamian saatua surmansa valtakunta siirtyi Iasonin pojan Thessaloksen hallittavaksi.
Astydameia, Amyntorin tytär.
Astydameia oli Amyntorin tytär. Hän synnytti Herakleelle pojan, joka sai nimekseen Ktesippos.
Astydameia, Pelopsin tytär.
Astydameia oli Pelopsin ja Hippodameian tytär. Hänellä puolestaan oli Alkaioksen kanssa tytär Anakso ja poika Amfitryon.
Louis I Condé

Louis I Condé (oik. Louis I de Bourbon, Condén ruhtinas, 7. toukokuuta 1530 Vendôme – 13. maaliskuuta 1569 Jarnac) oli ranskalainen kenraali ja hugenottijohtaja. Hän johti hugenotteja Ranskan uskonsotien alkuvaiheessa, kunnes hänet vangittiin ja murhattiin Jarnacin taistelun jälkeen 1569.
Condé oli Ranskan armeijan palveluksessa mukana sodassa espanjalaisia vastaan Metzin piirityksessä 1552 ja Saint-Quentinin taistelussa 1557. Käännyttyään protestantiksi hän kilpaili hugenottien johtajuudesta Gaspard Colignyn kanssa, mutta Ranskan uskonsodissa kaksikko teki yhteistyötä. 19. joulukuuta 1562 Condé johti hugenotteja sodan ensimmäisessä merkittävässä yhteenotossa, Dreux’n taistelussa, joka päättyi hugenottien tappioon ja jossa kummankin puolen komentajat jäivät vangeiksi. Yhdessä Colignyn kanssa Condé johti hugenotteja Pariisin piirityksessä, joka päättyi Saint-Denis’n taisteluun marraskuussa 1567. Elokuussa 1568 katoliset yrittivät siepata Colignyn ja Condén, mutta katoliset epäonnistuivat. Hävityssä Jarnacin taistelussa 1569 Condé jäi taas vangiksi, mutta tällä kertaa katoliset murhasivat hänet pian vangitsemisen jälkeen.
Constanza Droop

Constanza Droop (s. 1965 Gütersloh, Länsi-Saksa) on saksalainen lastenkirjakuvittaja.
Arkkitehdin tytär Droop luopui mainostoimistoharjoittelun jälkeen ajatuksesta seurata isänsä jalanjäljissä ja lähti opiskelemaan graafista suunnittelua. Hän opiskeli ensin Nürnbergin, sitten Münsterin ammattikorkeakoulussa. Siitä pitäen hän on toiminut vapaana kuvittajana.
Hän tuli tunnetuksi lastenkirjasarjan "Felix" kuvituksista. Lelupupu Felixin seikkailut ilmestyivät 1994. Posliinitehdas Rosenthal on tehnyt kirjan eläimistä posliinihahmoja. 
Droop on naimisissa, hänellä on kaksi lasta, ja perhe asuu Münsterissä.
ESTRACK

ESTRACK on Euroopan avaruusjärjestön satelliittien, avaruusluotainten ja kantorakettien seurantaverkosto. 
Rakenne.
Nykyisin ESTRACKin maa-asemia ohjataan ESAn lennonjohtokeskuksesta, ESOCista, Saksan Darmstadtista. 
ESTRACKin antenneja on Euroopassa, Amerikassa ja Australiassa. Kantorakettien laukaisuja varten rakennettiin uusia seuranta-asemia Santa Mariaan (Azorit) ja Perthiin (Australia).
Lennot, joita ESTRAC palvelee.
ESTRACK seuraa kaikkia ESAn missioita
Patrick Bruun

Patrick Magnus Bruun (17. huhtikuuta 1920 Helsinki – 30. kesäkuuta 2007 Turku) oli suomalainen antiikintutkija (historioitsija). Bruun oli erikoistunut myöhäisantiikin numismatiikkaan, ja hän toimi Suomen Rooman-instituutin johtajana 1965–1968 sekä Åbo Akademin yleisen historian professorina 1968–1983.
Bruunin vanhemmat olivat Otto Bruun (s. 1886) ja Elsa Maria o.s. Inberg (s. 1886). Patrick Bruunin ensimmäinen puoliso vuosina 1945–1950 oli Kyllikki Forssell ja toinen puoliso vuosina 1953–1992 Eva Ulli Margareta o.s. Aminoff. Suomalainen sosiologi ja kansainvälisesti merkittävä alkoholipolitiikan tutkija Kettil Bruun (1924–1985) oli Patrick Bruunin nuorempi veli.
Rosenthal (posliinitehdas)

Rosenthal on saksalainen posliinitehdas. Se on suurimpia posliinin ja muiden taloustavaroiden valmistajia. Vuodesta 2009 Rosenthalin on omistanut italialainen Sambonet Paderno Industrie.
Yrityksen perustaja Philipp Rosenthal siirtyi posliininmaalausyrityksensä kanssa Werlistä Nordrhein-Westfalenista Baijeriin koillisosan Selbiin, jossa hän harjoitti posliininmaalausta Erkersreuthin linnassa. Yritys perustettiin 1879, ja se toimi yli sata vuotta perheyrityksenä. Yrityksellä oli vuonna 2009 noin 1 200 työntekijää, joista tuhatkunta Saksassa.
Philipp Rosenthalin poika Philip Rosenthal (1916–2001) oli yrityksen johdossa, mutta lisäksi hän oli sosialidemokraattinen poliitikko. Rosenthal-yhtiö onkin ollut tunnettu työpaikkademokratiastaan ja työntekijöiden hyvästä kohtelusta..
Vuodesta 1997 pörssinoteeratun Rosenthal AG:n suurin omistaja oli brittiläis-irlantilainen Waterford Wedgwood plc, kunnes se pilkottiin vuonna 2009 talousvaikeuksien vuoksi. Tuolloin jo konkurssiin asetettu Rosenthal siirtyi italialaisen Sambonet Paderno Industrie -yhtiön omistukseen ja muut osat Waterford Wedgwoodista vuonna 2015 suomalaiselle Fiskarsille. 
Monet suomalaiset muotoilijat, kuten Timo Sarpaneva, Nanny Still ja Tapio Wirkkala, ovat suunnitelleet Rosenthalille tuotteita.
Rosenthalin tuotemerkkejä:
Johan von Bonsdorff

Johan Henrik ”Seppi” von Bonsdorff (4. kesäkuuta 1940 Porvoo – 8. maaliskuuta 2002 Tammisaari) oli suomalainen toimittaja ja vasemmistoaktivisti. Von Bonsdorff kuului Bonsdorff-suvun aateliseen haaraan. Hänen isänsä oli päätoimittaja Henrik von Bonsdorff, ja hänen poikansa on toimittaja Juri von Bonsdorff.
Ura.
Bonsdorff opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia ja osallistui aktiivisesti opiskelijajärjestöjen toimintaan ja kuului mm. Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistoon 1961 ja 1963 sekä hallitukseen 1962-63. Lisäksi Bonsdorff toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton hallituksessa 1964.
Von Bonsdorff aloitti toimittajanuransa Hufvudstadsbladetin julkaisemassa "Nya Pressen" -iltapäivälehdessä 1964. Von Bonsdorffin raportointi Vietnamin sodasta, Lähi-idän tapahtumista ynnä muista silloin ajankohtaisista asioista poikkesi kuitenkin lehden virallisesta porvarillisesta linjasta, ja von Bonsdorff erotettiin lehdestä 1968. Tämän jälkeen von Bonsdorff oli vuoden työttömänä ja hänellä oli mahdollisuus osallistua täyspäiväisesti useiden vapaiden kansalaisjärjestöjen toimintaan, muun muassa Tricont-ryhmässä, joka pyrki lisäämään tietoisuutta kolmannen maailman asioista. Hän toimi asiantuntijana muun muassa rikkaiden ja köyhien maiden elintasokuilua pohtineessa TV-kabareessa "Sirkus Europa". Von Bonsdorff oli myös mukana marraskuussa 1968 tapahtuneessa Vanhan ylioppilastalon valtauksessa.
Von Bonsdorff jatkoi toimittajanuraansa Yleisradion ruotsinkielisen ajankohtaistoimituksen palveluksessa ulkomaantoimittajana ja toimituspäällikkönä. Hän oli muutaman vuoden työssä SAK:n kansainvälisellä osastolla ja siirtyi vuonna 1977 "Ny Tid" -lehden päätoimittajaksi. 
Bonsdorff kuului 1979–1985 SKDL:n liittohallitukseen ja oli 1976–1980 yhden kauden Helsingin kaupunginvaltuutettuna.
Vuodesta 1985 von Bonsdorff oli vapaana toimittajana, ja hän teki ulkomaisista aiheista juttuja vasemmistolaisiin lehtiin sekä Yleisradion ruotsinkielisiin ajankohtaisohjelmiin ja Yle Radio 1:n Kolmannen maailman puheenvuoroja -ohjelmasarjaan. Von Bonsdorff julkaisi myös useita kirjoja kansainvälisistä kysymyksistä, muun muassa Tammen julkaisemassa Huutomerkki-sarjassa, ja hänellä oli vakituinen ulkomaankolumni "Kansan Uutisten" Viikkolehdessä.
Bonsdorff oli myös 2001 perustamassa Suomen Attacia.
Holger Thesleff

Berndt Holger Thesleff (4. joulukuuta 1924 Helsinki – 3. lokakuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija ja filologi. Thesleff oli erikoistunut Platonin tuotantoon ja pythagoralaisiin kirjoituksiin, ja hän oli Helsingin yliopiston kreikkalaisen filologian henkilökohtainen professori vuosina 1968–1987.
Thesleff esitti Platonista uudenlaisia näkemyksiä, joita hän selosti teoksessaan "Studies in Plato’s Two-level Model" (1999). Hän oli esimerkiksi sitä mieltä, että Sokrates-dialogit ovat paljon nuorempia kuin aiemmin on esitetty.
Thesleff kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1963 ja valittiin sen kunniajäseneksi vuonna 2013.
Thesleffille myönnettiin Kordelinin säätiön palkinto vuonna 2006.
Ryan Nelsen

Ryan Nelsen (s. 18. lokakuuta 1977 Christchurch) on uusiseelantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimi kanadalaisseura Toronto FC:n päävalmentajana vuodet 2013-2014.
Opiskeluaikoinaan Nelsen pelasi Pohjois-Amerikassa Greensboro Collegen ja viimeiset kaksi opintovuotta Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa. Ensimmäisenä Stanfordin vuotenaan Nelsen valittiin joukkueen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja toisena vuotenaan hän pääsi NSCAA All-American -joukkueeseen, jossa hän pelasi puolustavampana keskikenttäpelaajana.
Vuoden 2001 Major League Soccerin varaustilaisuudessa D.C. United varasi Nelsenin ensimmäisen varauskierroksen neljäntenä pelaajana. Seuraavat neljä kautta hän pelasi D.C. Unitedin riveissä Major League Soccerissa. Vuonna 2003 hänet nimettiin kapteeniksi ja liigan tähdistöön kauden lopuksi. Seuraavan kauden lopuksi Nelsen valittiin tähdistöön. Neljän Yhdysvaltojen kauden aikana uusiseelantilainen pelasi 68 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi viisi syöttöä.
Tammikuussa 2005 Nelsen siirtyi Englantiin ja Blackburniin. Kesällä 2005 hänelle tarjottiin jo uutta kolmen vuoden sopimusta. Kauden päätteeksi Blackburnin puolustus oli yksi liigan parhaita, päästettyjen maalien keskiarvo oli 0,67 maali/ottelu. Blackburnissakin joukkueen kapteeniksi nousseesta Nelsenista tuli nopeasti fanien suosikki.
Nelsen siirtyi Tottenhamiin vapaalla siirrolla helmikuussa 2012. Hän pelasi joukkueessa yhteensä kuudessa ottelussa (mukaan lukien cup-ottelut) tehden yhden maalin Cup-pelissä Boltonia vastaan 27. maaliskuuta 2012.
Nelsen allekirjoitti 15. kesäkuuta 2012 Queens Park Rangersin kanssa yhden vuoden sopimuksen.
Nelsen on myös Uuden-Seelannin maajoukkueen kapteeni.
Gene Tierney

Gene Tierney (19. marraskuuta 1920 New York, New York – 6. marraskuuta 1991 Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gene Tierneynä pidettiin aikoinaan yhtenä maailman kauneimmista näyttelijättäristä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat luultavasti nimirooli elokuvassa "Laura" (1944) ja naispääosa elokuvassa "Minun on kosto" (1945). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa "Taivas odottakoon", "Suurkaupungin yö" ja "Sinuhe, egyptiläinen". Gene Tierneyn viimeinen elokuva valmistui vuonna 1964. Hänellä on elokuvaurastaan tähti Hollywood Walk of Famella.
Gene Tierney oli elämänsä aikana kahdesti naimisissa, hänen ensimmäisestä avioliitostaan Oleg Cassinin kanssa hänellä oli kaksi lasta.
Robert Hale Ives Gammell

Robert Hale Ives Gammell (1893–1981) on yhdysvaltalainen Providencessä Rhode Islandissa syntynyt taidemaalari. Hänen aiheensa ovat useimmiten figuratiivisia, ja hänet tunnetaan myös muotokuva- ja seinämaalarina. Gammell piirsi ja maalasi ainoastaan elävästä mallista.
Hän aloitti harjoittelun School of the Boston Museum of Fine Artsissa 1911. Siellä hän tapasi eurooppalaisissa akatemioissa harjoitelleita maalareita. Ja nimenomaan William Paxtonin, joka oli ollut Jean-Léon Gérômen oppilaana École des Beaux-Artsissa Pariisissa. Myöhemmin hän lähti vielä harjoittelemaan Academie Julianiin Baschetiin Pariisiin. Gammell opiskeli myös Edmund Tarbellin, Joseph DeCampin ja Philip Halen ohjauksessa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen palveltuaan Yhdysvaltain asevoimissa hän jatkoi maalaamista Bostonissa tehden tilauksesta muotokuvia ja muita maalauksia, matkustaen myös Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Viimeisen matkan jälkeen 1930 hän alkoi maalata isoja mytologisia ja uskonnollisia teoksia. Kuitenkin pian hän tajusi tekevänsä täysin erilaista taidetta kuin muut. Tämän ja uhkaavan toisen maailmansodan ahdistamana häntä kohtasi hermoromahdus, josta hän kuitenkin alkoi vähitellen toipua sveitsiläisen psykologin Carl Jungin kirjoitusten avulla.
Tämän jälkeen hän alkoi työskennellä kirjansa "The Twilight of Painting" parissa, ja aloitti myös suunnitelman tulevaa elämäntyötään varten, sarjan maalauksia jotka perustuivat Francis Thompsonin runoon "The Hound of Heaven". Työt valmistuivat myöhemmin 1956. 1950 hän perusti Gammell Studios -koulun, varmistaakseen vanhan piirtämisen ja maalaamisen käsityötaidon jatkumisen. Hän kuoli 1981.
Gammell oli yksi viimeisistä yhdysvaltalaisista taiteilijoista, joka sai vanhan klassisen koulutuksen. Hän on ehdottomasti yksi suurista merkkihahmoista amerikkalaisessa realistisessa kuvataiteessa, ei ainoastaan koska hän oli taitava maalari vaan myös siksi että hän opetti taidetta ja kirjoitti taiteesta. Hänen menestyneitä oppilaitaan ovat olleet mm. Allan R. Banks, Charles H. Cecil, Jim Childs, Robert Cormier, Paul DeLorenzo, Robert Scott Jackson, Richard Lack, Ernest Pricipato, Dale Redpath, Carl Joseph Samson ja Wicker Syd.
Katariina de Bragança

Katariina de Bragança (, , 25. marraskuuta 1638 – 31. joulukuuta 1705) oli portugalilainen prinsessa ja Englannin kuninkaan Kaarle II:n kuningatarpuoliso.
Elämäkerta.
Catarina oli Bragançan herttua Juhanan ja Espanjan Medina-Sidonian Luisa de Guzmánin tytär, jonka nuoremmista veljistä tuli Portugalin kuninkaita. Kun Portugalin itsenäisyys palautettiin ja hänen isästään tuli kuningas, tytärtä pyrittiin naittamaan useisiin eurooppalaisiin kuningassukuihin. Kun Ranska hylkäsi aiemmin tukemansa Portugalin Pyreneiden sopimuksessa 1659, tyttären naittaminen Englannin kuninkaalle tuli tarpeelliseksi Portugalin ja Englannin välisen liiton vahvistamiseksi. Avioliitosta tehtiin sopimus 23. kesäkuuta 1661.
Catarina avioitui välittäjän välityksellä Lissabonissa 23. huhtikuuta 1662 ja saapui Portsmouthiin 14. toukokuuta, minkä jälkeen aviopari solmi liiton kahdessa seremoniassa, ensin salaa järjestetyssä katolisessa ja sitten anglikaanisessa. Myötäjäisinään Katariina toi Tangerin ja Bombayn satamat brittien hallintaan ja kaksi miljoonaa kultacrusadosia.
Katariina ei puhunut englantia eikä ranskaa, eikä Kaarle osannut espanjaa, joten pariskunta ei aluksi keskustellut paljoakaan. Kaarle tuli tunnetuksi useista rakastajattaristaan, joiden kanssa hänellä oli paljon lapsia.
Katariina ei ollut suosittu kuningatar, koska hän oli katolilainen, ja hänen uskontonsa esti hänen kruunauksensa, koska katolilaiset eivät saaneet ottaa osaa anglikaanisiin seremonioihin. Katariina ei kyennyt synnyttämään eloon jäänyttä lasta, vaikka olikin raskaana useita kertoja, viimeksi vuonna 1669. Hänen uskontonsa johti katolilaisuuden vastaisen mielialan nousuun. Vuonna 1678 hänen palvelijoitaan syytettiin Sir Edmund Godfreyn murhasta. Saman vuoden marraskuussa Titus Oates syytti häntä ”paavillisesta juonesta” myrkyttää kuningas, vaikka Kaarle II ei itse siihen uskonut. Alahuone äänesti kuningattaren häätämisestä Whitehallista, mutta kuningas itse puolusti häntä.
Kaarle II:n kuoleman vuonna 1685 jälkeen Katariina asui Englannissa Somerset Housessa vielä Jaakko II:n valtakauden aikana. Hän vetosi turhaan Kaarlen aviottoman pojan, Monmouthin herttua James Scottin, hengen puolesta tämän kapinanyrityksen epäonnistumisen jälkeen. Mainion vallankumouksen jälkeen Katariina oli aluksi hyvissä väleissä Vilhelm III:n ja Marian kanssa, mutta katolisen uskonnon harjoitus heikensi hänen asemaansa. Parlamentti sääti lain, joka vähensi Katariinan palvelijoiden määrää ja varoitti häntä toimimasta hallitusta vastaan. Katariina palasi viimein Portugaliin maaliskuussa 1692.
Katariina tuki Methuenin sopimusta Englannin kanssa 1703 ja toimi veljensä Pietari II:n sijaishallitsijana useaan otteeseen. Hän kuoli Bempostan palatsissa Lissabonissa ja haudattiin Jerónimosin luostariin Belémiin.
Bosch

Bosch voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä.
Sukunimi
Ben Cayetano

Benjamin Jerome ”Ben” Cayetano (s. 14. marraskuuta 1939) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän toimi Havaijin varakuvernöörinä vuosina 1986–1994 ja kuvernöörinä 1994–2002. Kuvernöörin virassa häntä seurasi republikaanien Linda Lingle.
Tausta ja yksityiselämä.
Cayetano syntyi vuonna 1939 Honolulussa vähävaraiseen perheeseen. Vanhemmat erosivat kuusi vuotta myöhemmin, ja Cayetanon äiti kuoli myöhemmin reseptilääkkeiden yliannostukseen. Etniseltä taustaltaan Cayetano on amerikanfilippiiniläinen. Hän on kertonut kohdanneensa syrjintää, mutta on myös kertonut monitaustaisen taustaansa olleen etu politiikassa.
Vuonna 1963 Cayetano muutti vaimonsa ja lastensa kanssa Los Angelesiin, jossa Cayetano pyrki yliopistoon. Hän joutui kuitenkin korottamaan huonoja high schoolin arvosanojaan ennen kuin hänet hyväksyttiin Kalifornian yliopistoon Los Angelesissa kolme vuotta myöhemmin. Cayetano valmistui vuonna 1968, jonka jälkeen hän jatkoi opintojaan Loyala Law School -koulussa, josta hän valmistui 1971. Tämän jälkeen hän palasi Havaijille, josta hän oli saanut töitä jo opiskeluaikoina.
Cayetano on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäinen liitto Lorraine Guecon kanssa kesti 37 vuotta (1959–1996), ja erotessaan Cayetonesta tuli Havaijin ensimmäinen kuvernööri, joka erosi puolisostaan virkakautensa aikana. Vuonna 1997 Cayetano meni uusiin naimisiin Vicky Liun kanssa. Tämä ilmoitti heinäkuussa 2021 asettuvansa ehdokkaaksi vuoden 2022 kuvernöörinvaaleissa. Cayetanolla on yhteensä viisi lasta.
Vuonna 1999 Cayetano esiintyi Baywatch Hawaii -sarjassa cameoroolissa, jossa hän esitti itseään Havaijin kuvernöörinä.
Poliittinen ura.
Cayetanon poliittinen ura alkoi vuonna 1972, kun kuvernööri Burns nimitti hänet osavaltion asuntoasioista vastaavaan virastoon.
Vuonna 1975 Cayetano valittiin Havaijin edustajainhuoneeseen, jossa hän toimi kolme vuotta. Vuonna 1979 hänet valittiin osavaltion senaattiin, jossa hän toimi vuoteen 1986 asti.
Senaattipaikastaan luovuttuaan Cayetano valittiin John D. Waiheʻe III:n varakuvernööriksi vuonna 1986. Varakuvernöörinä hän osallistui osavaltionlaajuisen opetusreformin läpi ajamiseen.
Kuvernööriksi Cayetano valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1994. Hän uusi paikkansa vuonna 1998. Cayetano oli Havaijin ensimmäinen amerikanfilippiiniläinen kuvernööri. Cayetanon ensimmäistä kuvernöörikautta varjostivat taloudellinen taantuma ja opettajien lakko.
Spawn

Spawn on Image Comicsin antisankarisarjakuvahahmo, jonka loi Todd McFarlane. Spawnia julkaistaan Yhdysvalloissa samannimisessä sarjakuvalehdessä.
Spawnin ensiesiintyminen tapahtui lehtensä ensimmäisessä numerossa toukokuussa 1992. Al Simmons oli CIA:n agentti ja ammattimainen salamurhaaja, kunnes hänen oma pomonsa tapatti hänet ja sen seurauksena lähetetään helvettiin. Tehtyään sopimuksen demoni Malebolgian kanssa, jotta hän näkisi vaimonsa viimeisen kerran, Al Simmons palasi kuolleista Spawnina, ja huomasi vaimonsa menneen naimisiin parhaan ystävänsä kanssa ja saaneen tämän kanssa yhteisen lapsen.
Spawnista on tehty elokuva ja animaatiosarja televisioon. Spawn esiintyy myös ladattavana bonushahmona Mortal Kombat 11-pelissä.
Richard Lack

Richard Lack on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on entinen Atelier Lackin johtaja ja yksi amerikkalaisen 1900-luvun realismin johtavista hahmoista.
Richard Lack on yksi kaikkein taitavimmista Ives Gammellin oppilaista. Hänen taideopintonsa alkoivat Minneapolis School of Artissa, mutta hänen kiinnostuksensa klassiseen traditioon johti hänet pian Robert Hale Ives Gammellin ateljeehen, jossa hän opiskeli viisi vuotta Fenway Studiosissa Bostonissa 1950-1956. Ainoana keskeytyksenä kahden vuoden tauko Yhdysvaltain asevoimien palvelusjakson vuoksi. 1955 hän lähti opiskelemaan vanhojen mestarien tekniikoita, erityisesti Peter Paul Rubensin, jonka tyyli vetosi häneen niin tekniikoiltaan kuin tyylillisestikin. 
1957 hän palasi Minneapolisiin vaimonsa Katherinen kanssa. Minneapolisista hän osti talon, jonne hän rakensi Leonardo Da Vincin muistikirjojen ohjeitten mukaisen studion. Siellä hän jatkoi asetelmien, muotokivien, genremaalausten, maisemien ja mielikuvituksellisten maalausten maalaamista, jotka perustuivat myytteihin, historiaan ja Carl Jungin psykologiaan. Hän jäi eläkkeelle 1992 sairauden takia.
Tekniikka ja tyyli.
Lack maalaa yleensä aina elävästä mallista, poikkeuksen hän tekee, jos malli ei kykene istumaan täysiä sessioita muotokuvia tehtäessä. Hänen töistään noin kolmannes on muotokuvia. Lack toteaakin, että nykyajan muotokuvissa suurin vika on juuri se, että ne on maalattu valokuvista.
Suuremmissa töissään hän yleensä aloittaa tekemällä pieniä hiili- ja väriluonnoksia, ennen kuin siirtyy suurikokoisempaan työhön. Pienemmissä töissä hän aloittaa suoraan luonnostelemalla ohuella maalilla ja pienellä pensselillä raakaa umbraa maalauspohjalle.
Kasvot ja kädet hän maalaa usein suoraan mallista, mutta vaatteet hän tekee puisesta mallinukesta. 
Atelier Lack.
Lack perusti oman ei voittoa tekevät koulunsa 1969, jossa hän opetti bostonilaisten impressionistien ja 1800-luvun ranskalaisten akatemioiden mukaan. Atelier Lack on ateljeetyyppinen koulu, jossa luentojen määrä on hyvin vähäinen, pääpaino on elävänmallin, kipsipatsaitten ja asetelmien piirtämisellä ja maalaamisella.
Hänen menestyneimpiin oppilaisiinsa kuuluvat mm. Kurt Anderson, Juliette Aristides, Mark Balma, Peter Bougie, Lisa Bormann, Charles Cecil, Michael Chelich, Chris Cismesia, Paul DeLorenzo, Stephen Gjertson, Linda Glewwe, Daniel Graves, Geroge Herman, Daan Hoekstra, Gary Hoffman, Leesa Hoffman, Kalomas Dean, Brian Lewis, James Prohl, Peggy Rathman, Dale Redpath, Lois Rohmberg, Kirk Richards, James Robinson, Carl Joseph Samson, Bruno Surdo, Ana Van de Mark, Mark Walker ja Cyd Wicker.
Hippolyte

Hippolyte () oli amatsonien kuningatar, soturittarien sukua, joka polveutui sodanjumala Areesta ja jonka kuolemasta on useita keskenään ristiriitaisia kuvauksia. Theseus sieppasi hänet ja toi mukanaan Ateenaan, minkä johdosta amatsonit hyökkäsivät Ateenaa vastaan. Heidät kuitenkin voitettiin, ja Hippolyte synnytti Theseukselle Hippolytoksen.
Theseus menetti mielenkiintonsa Hippolyteen ja meni naimisiin Faidran kanssa. Hippolyte kuitenkin ilmestyi amatsonien kanssa hääjuhliin tappaakseen vieraat, mutta sai itse surmansa vieraiden sulkiessa salin ovet — hänet surmasi mahdollisesti Theseus. Toisen lähteen mukaan Hippolyte sai surmansa sisarensa Penthesileian keihäästä tämän yritettyä osua hirveen.
Herakles kohtasi Hippolyten yhdeksännessä urotyössään, joka tunnetaan nimellä "Hippolyten vyö". Herakleen piti hakea tämä Areen vyö, jota Hippolyte käytti asemansa merkkinä, Eurystheyksen tyttären Admeten toiveesta. Tavattuaan Herakleen Hippolyte lupasi vyön tälle kuultuaan tämän matkan tarkoituksen, mutta tällöin Hera amatsoniksi naamioituneena levitti huhua, että vieraat olivat saapuneet sieppaamaan Hippolyten. Tällöin amatsonit aseistautuivat ja ryntäsivät Herakleen perään. Tämän nähdessään Herakles surmasi Hippolyten ja otti tämän vyön.
Frans Lehtonen

Frans Lehtonen (synt. Lehtola, 7. lokakuuta 1859 Petäjävesi – 27. kesäkuuta 1920 Rautalampi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1908–1917.
Elämä.
Petäjäveden Kumpujärvessä syntyneen Lehtosen vanhemmat olivat uutistorppari Erkki Vilpunpoika Lehtola (s. 1834) ja Serafia Joonantytär (s. 1843). Lehtonen lähti 14-vuotiaana sepän oppiin ja työskenteli yli 30 vuoden ajan seppänä muun muassa Petäjävedellä, Pieksämäellä ja Kemissä, kunnes hänet 1906 palkattiin SDP:n puhujaksi ja luennoitsijaksi. Lehtonen liittyi työväenliikkeeseen vuonna 1896 ja oli mukana perustamassa lukuisia työväenyhdistyksiä, ammattiosastoja ja osuuskuntia. Vuonna 1908 Lehtonen valittiin kansanedustajaksi Oulun läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja hän istui eduskunnassa yhtäjaksoisesti kevääseen 1917 saakka. 
Lehtonen asui viimeiset vuotensa Viipurin maalaiskunnan Tammisuossa. Eduskuntauransa jälkeen hän toimi vuosina 1919-1920 luennoitsijana eri puolilla Mikkelin ja Viipurin läänejä. Kiertävä työ kävi terveyden päälle ja talvella 1920 lehtonen sairastui keuhkotautiin. Hieman toivuttuaan hän jatkoi luennoitsijana Kuopion läänissä, mutta kuoli lopulta sairauteensa Rautalammilla saman vuoden kesäkuussa. 
Perhe.
Lehtosen puoliso oli Jyväskylän pitäjän Nyrölästä kotoisin ollut piika Hilma Juhantytär Pienimäki (s. 1861), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1881. Pariskunnalla oli seitsemän lasta.
TobyMac

Toby McKeehan (syntyjään Kevin Michael McKeehan, 22. lokakuuta 1964 Fairfax, Virginia), taiteilijanimeltään TobyMac, tyyliteltynä tobyMac, on yhdysvaltalainen kristillinen hip hop/pop-artisti, musiikkituottaja, laulaja-lauluntekijä ja kirjailija. Hän tunnetaan kristillisen laulutrio DC Talkin jäsenenä vuodesta 1987 vuoteen 2000, jolloin yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle. DC Talkin jälkeen TobyMac aloitti menestyksekkään soolouransa. DC Talkin yli kahdeksan miljoonan albumin myynnin lisäksi hänen neljää julkaistua sooloalbumiaan on tähän mennessä myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta, joista viimeisin, "Tonight" julkaistiin vuonna 2010. TobyMac on myös voittanut vuoden 2008 CD+DVD-julkaisullaan "Alive and Transported" parhaan rap- tai rock-gospelalbumin Grammy-palkinnon ja ollut myös useasti ehdolla eri kategorioissa.
"Newsmax" nimesi TobyMacin 100 vaikuttavimman evankelisen joukkoon Yhdysvalloissa vuonna 2017.
Mary Coughlan

Mary Coughlan (s. 28. toukokuuta 1965, Donegal) on irlantilainen Fianna Fáil -puolueen poliitikko. Coughlan toimi useissa ministerintehtävissä 2000-luvulla. Hän oli Irlannin parlamentin alahuoneen, Dáil Éireannin jäsenenä vuosina 1987–2011. Coughlan menetti paikkansa vuoden 2011 vaaleissa.
Coughlan opiskeli yhteiskuntatieteitä University College Dublinissa. Hänet valittiin Irlannin parlamenttiin vain 21-vuotiaana. Ennen poliittista uraansa Coughlan ehti toimia lyhyesti sosiaalityöalalla. Hän toimi tánaistena, eli varapääministerinä Brian Cowenin hallituksessa 2008–2011.
Coughlan oli naimisissa poliisina työskennelleen David Charltonin kanssa, joka kuoli syöpään syyskuussa 2012. Heillä oli kaksi lasta.
O. W. Louhivuori

Oskar Wilhelm (Oskari Wilho, O. W.) Louhivuori (vuoteen 1905 Lohtander; 18. syyskuuta 1884 Kuopion maalaiskunta – 1. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen professori, kansleri, vakuutusjohtaja ja senaattori.
Elämäkerta.
Louhivuoren vanhemmat olivat sahanhoitaja Mikael Lohtander ja Anna Karoliina Savolainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1908, lisensiaatin tutkinnon 1915 ja väitteli tohtoriksi 1919. Louhivuori sai Helsingin kauppakorkeakoulusta kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1950.
Louhivuori oli "Ylioppilaiden raittiusyhdistyksen" sihteeri raittiustyötä varten oppikouluissa 1904–1907, Pohjantähden toimittaja 1906, Kylväjän päätoimittaja 1908, Suomen liikemiesten kauppaopiston opettaja 1909, Helsingin maanviljelyslyseon opettaja 1910–1912, Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Salaman tilastomies ja sihteeri 1911–1915 ja Suomen köyhäinhoidon tarkastaja 1915–1916. Hän toimi henkivakuutusyhtiö Salaman toimitusjohtajana 1916–1917 ja 1918–1936. Louhivuori oli myös Vakuutussanomien toimittajana 1912–1916, Yhteiskuntataloudellisen aikakauskirjan toimittajana 1909–1925, "Nordisk försäkringstidskriftin Suomen" toimittajana 1928–1931 ja "Suomen Vakuutus Oy":n varatoimitusjohtajana 1942–1953.
Akateemisella urallaan Louhivuori oli Helsingin yliopiston sosiaalisen alkoholiopin opettaja 1911–1917, Helsingin yliopiston kansantaloustieteen ja vakuutusopin dosentti 1938–1948 sekä Kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen, finanssiopin ja tilastotieteen professori 1938–1952, Kauppakorkeakoulun rehtori 1945–1952 ja kansleri 1952–1953. 
Politiikassa Louhivuori toimi suomalaisen puolueen kansanedustajana 1917–1918 ja kokoomuksen kansanedustajana 1918. Hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Louhivuori toimi sosiaalitoimituskunnan päällikkönä (senaattorina) Svinhufvudin senaatissa 1917–1918 ja Paasikiven senaatissa 1918.
Louhivuori oli naimisissa Hilja Siviä Soinamon kanssa vuodesta 1909 lähtien. Verneri Louhivuori oli hänen veljensä.
Boiko Borisov

Boiko Metodiev Borisov (, s. 13. kesäkuuta 1959) on bulgarialainen poliitikko ja maan pääministeri 2009–2013, 2014–2017 ja 2017–2021. Hän oli aiemmin Sofian pormestari marraskuusta 2005 ja on johtanut perustamaansa GERB-puoluetta.
Poliittinen ura.
Borisov työskenteli sisäministeriössä 1982–1990 ja perusti 1990 yksityisen turvallisuuspalveluyrityksen. Hän työskenteli uudelleen sisäministeriössä 2001–2005 oikeistohallituksen valtakaudella ja kohosi sisäministeriön poliisin kenraaliluutnantiksi.
Syksyn 2005 vaaleissa Borisov valittiin parlamenttiin kahdesta vaalipiiristä, mutta hän luopui paikastaan ja ryhtyi Sofian pormestariksi. Borisov perusti joulukuussa 2006 GERB-puolueen (), joka voitti toukokuun 2007 eurovaalit saaden 21,69 % äänistä ja viisi paikkaa Euroopan parlamentissa.
Pääministerinä.
Heinäkuun 2009 vaaleissa GERB otti maanvyöryvoiton ja presidentti Georgi Părvanov nimitti Borisovin hallituksenmuodostajaksi.
Borisovin GERBin nimitys Barroson komissioon Euroopan kansanpuolueen edustajana, Rumjana Želeva joutui torjutuksi, koska saksalaisen "Die Weltin" mukaan hänellä oli kytkentöjä Venäjän mafiaan. Jeleva erosi asemastaan ulkoministerinä 19. tammikuuta 2010. Borisov nimitti hänen korvaajakseen ulkoministeriksi entisen puolustusministeri Nikolai Mladenovin.
Kesäkuussa 2010 Borisovin hallitus sanoutui irti vuonna 2007 Venäjän ja Kreikan kanssa rakennettavasta sovitusta Alexandroúpoli–Burgas-öljyputkesta. Samassa yhteydessä uuden Belenen ydinvoimalan rakennus jäädytettiin. Venäjän Rosatomin Atomstroieksport voitti neljän miljardin dollarin arvoisen tarjouskilpailun siitä vuonna 2006. Heinäkuussa 2010 Bulgaria liittyi kuitenkin uudelleen South Stream -projektiin.
Borisovin hallitus erosi helmikuussa 2013. Borisovin mukaan eron taustalla oli sähkön hintojen takia järjestetyt mielenosoitukset ja poliisien käyttämät kovat otteet mielenosoittajia kohtaan. Marraskuussa 2014 hän jatkoi pääministerinä uudessa vähemmistöhallituksessa.
Borisov ilmoitti erostaan loppuvuodesta 2016, kun hänen ehdokkaansa Tsetska Tsatsjeva hävisi presidentinvaalit opposition Rumen Radeville.
Vuoden 2017 vaalien jälkeen presidentti Radev antoi hänelle huhtikuussa 2017 tehtäväksi muodostaa hallituksen kolmannen kerran.
Muuta.
Borisov harrastaa karatea, ja on ollut kansallisen joukkueen valmentajana ja tuomarina kansainvälisissä otteluissa.