Pudasjärven ufot

Pudasjärven ufoiksi kutsuttiin valoilmiöitä ja lentäviä esineitä, joita monet ihmiset kertoivat nähneensä Pudasjärven alueella ja sen lähistöllä Pohjois-Pohjanmaalla 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Havaintoja ilmoitettiin eniten tammikuussa 1971. Suurin havaintojen alueellinen keskittymä oli Särkivaarassa, nykyisessä Syötekylässä, Ison-Syötteen ympäristössä. Pudasjärven ufohavainnot uutisoitiin melko näkyvästi. Kyseessä lienee ollut Suomen historian laajamittaisin ufoaalto. Ajallisesti siihen liittyi myös Kuusamossa nähty Saapungin valopallo.
Ufotutkijoiden ja lehdistön kiinnostus Pudasjärven ufoihin heräsi syyskuussa 1969 tehdystä havainnosta. Sen jälkeen seudulla kävi ufotutkijoita muualta Suomesta ja Ruotsista. Julkisuudessa esiteltiin myös valokuvia, joiden väitettiin esittävän ufoja. Muutamat ihmiset kertoivat kohdanneensa humanoideja. Pudasjärven ufojen herättämään julkiseen keskusteluun otti näkyvästi osaa myös tiedemiehiä, jotka kommentoivat väitettyjä havaintoja ja todisteita skeptisesti. Eräät tahot yrittivät löytää Pudasjärveltä uraania ufohavaintojen innoittamina. Pudasjärven ufoja on jälkikäteen koetettu selittää muun muassa pietsovaloilmiöllä, jossa kallioperän puristus luo sähkökenttiä, jotka synnyttävät valoa.
Yksittäisiä havaintoja.
13. marraskuuta 1967 aamuyöllä kaksi samassa autossa matkustanutta sisarusta näki autiolla seudulla tien varrella noin sadan metrin korkeudessa kirkkaasti valaisevan muodoltaan sotilaskypärää muistuttavan esineen, joka lensi auton yli ja alkoi seurata sitä. Sisarukset pysäyttivät auton kahdesti tarkkaillakseen esinettä, mutta pelon valtaamina jatkoivat matkaa yrittäen paeta. Havainto kesti 20 minuuttia.
8. syyskuuta 1969 taksiautoilija matkustajineen tarkkaili sunnuntain ja maanantain välisenä yönä kello 1.25–1.50 toistakymmentä jalkapallon kokoista lentävää kirkasta valoa puolen tunnin ajan. Sää oli puolipilvinen. Valot vaihtelivat väriä, lentosuuntaa ja -nopeutta. Pilvien sisässä nähtiin myös isompi valo, jonka halkaisijaksi arvioitiin 170 metriä. Valopallo nähtiin kymmenistä Hampuksen tanssipaikalta lähteneistä autoista. Eräässä paikassa valo valaisi huoneen häikäisevällä kirkkaudella. Rengasvaarassa valopallo leijui hetken edessä auton edellä ja nousi ajan kuluessa ylemmäs, ja laskeutui Rengasvaaran taakse metsään. Valopallo nähtiin monella paikkakunnalla, Särkivaaralla, Rytingissä, ja Kuusamossakin kello 1.00–2.00.
Tapaus sai paljon huomiota lehdistössä ja oli ensimmäinen uutisoitu Pudasjärven ufo. Sen jälkeen ufotutkijat alkoivat tutkia alueen ufohavaintoja, joita paljastui tehdyn aiemminkin.
Syksyllä 1969 5. lokakuuta kello 1.30, 8. lokakuuta kello 1.00, 14. lokakuuta kello 4.01 ja 15. lokakuuta kello 2.30 nähtiin yksittäisiä valopalloja, jotka olivat kirkkaita ja pyöreitä näkyen etäällä. Havaintoja tehtiin lähinnä Ison-Syötteen lähistöllä.
28. marraskuuta 1969 kello 22.00 nähtiin valopallon laskeutuvan kahdessa tunnissa erään harjun taakse. Pallosta suuntautui valokiila taivaalle. Ilmiö valaisi huoneen kirkkaaksi kuin päivällä. Harjun takana olevassa lammessa oli keskellä jäätön kohta. Lähistöillä nähtiin sähkölinjan lähellä neljä puolen metrin mittaista valoa.
13. joulukuuta 1969 illalla autossa matkustanut kolmen hengen seurue näki kaksi kirkasta esinettä. Toinen oli kaukana ja näytti laskeutuvan taivaalta. Toinen, noin puolitoistametrinen kartio, ilmestyi puolen kilometrin päässä tielle auton eteen. Sen alaosasta purkautui liekki kuin rakettimoottorista. Esine lensi tietä pitkin eteenpäin. Auton ajaja hidasti nopeuden muutamaan kymmeneen kilometriin tunnissa, etteivät he olisi joutuneet 50 metriä lähemmäs. Esineen lento jatkui kolmen kilometrin ajan, minkä lopuksi se lensi jyrkästi ylös.
28. tammikuuta 1970 nähtiin Särkivaaran taivaalla iso pallomainen ufo, josta irtosi neljä valopalloa. Iso pallo tuli etelästä ja lähti liikkeelle itään päin häviten mustaan pilveen. Aikaisemmin illalla oli nähty suuri punainen pallo joka nousi ja laski edestakaisin. Koirat reagoivat yön ufoon haukkuen.
5. marraskuuta 1970 useat silminnäkijät havaitsivat eri suunnilta noin jalkapallon kokoisen matalalla lentävän kohteen. Ilmiön takana olleen maastokohdan avulla etäisyydeksi arvioitiin minimissään noin 500 metriä maksimin ollessa 1 km. Kello 16.20–22.30 toiminnassa ollut infrapunafilmillä ladattu kamera havaitsi kohteen laajempana. Kuvakulman ja etäisyysarvioiden perusteella ilmiön kooksi saatiin 150 metriä. Tutkimuksessa objektiivin heijastus selityksenä voitiin sulkea pois.
16. tai 19. tammikuuta 1971 lumen auraaja näki puunlatvojen yläpuolella punaisen esineen, joka leijui alas. Kotona hän kertoi havainnosta veljelleen, joka ryntäsi ulos hirvikiväärin kanssa ja ampui esinettä 400 metrin etäisyydeltä. Valo katosi, mutta ilmestyi hetken kuluttua taivaalle. 1997 tapauksesta tuli esiin tietoa, joka viittasi niin sanottuun kontaktiin humanoidien kanssa.
29. tammikuuta 1971 kaksi perheenjäsentä näki tunturin yllä Kuun suuruisen valopallon, josta erkani neljä pienempää palloa. Suuri pallo sitten nousi pilven taakse ja pienemmät laskeutuivat kummun taakse.
Ufokuvat.
Insinööri Ahti Karivieri ja autoilija Atte Särkelä suunnittelivat ja toteuttivat pienimuotoisen valokuvausprojektin. Tuloksena oli noin 400 otosta väridioja, mustavalkokuvia ja infrapunakuvia. Parhaat ja tutkimuksellisesti arvokkaimmat kuvat saatiin infrapunafilmille.
Selityksiä Pudasjärven ufoille.
Selitykseksi Pudasjärven ilmiöille on ehdotettu pietsovaloilmiötä. Siinä
kvartsipitoisessa kallioperässä tapahtuu puristusta, joka synnyttää voimakkaan sähkökentän niin sanotun pietsosähköisen ilmiön avulla. Jos sähkökenttä on kyllin voimakas, se muuttaa atomien elektronitiloja. Jonkin ajan kuluttua elektronitilat palautuvat ennalleen. Syntyy sähkömagneettista säteilyä, joka voi olla esimerkiksi infrapunasäteilyä tai valoa. Pietsovaloja odottaisi esiintyvän maanjäristysalueilla, joilla on kallioperässä voimakkaita jännityksiä. Suomessa tehtyjen maanjäristysmittausten perusteella Luoteis-Kainuussa ja Kaakkois-Lapissa onkin tavallista useammin maanjäristyksiä, joista useimmat ovat vain seismometrilla havaittavissa. Toisaalta Pudasjärven seuduilla kulkee ikivanha siirroslinja ja eri kivilajityyppien raja.