tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Socorronmatkija

Socorronmatkija ("Mimus graysoni" syn. "Mimodes graysoni") on matkijoiden sukuun kuuluva äärimmäisen uhanalainen lintulaji. Se elää Socorrolla, joka on yksi Meksikolle kuuluvista Revilla Gigedon saarista Kalifornian niemimaan eteläpuolella. Laji on nimetty lintutieteilijä Andrew Jackson Graysonin kunniaksi.
Socorronmatkija on kooltaan noin 25 cm pitkä. Laji on alapuoleltaan vaalea. Selkä ja pää socorronmatkijalla ovat väriltään tummanruskeat. Siivissä on vaaleampia viiruja. Socorronmatkija muistuttaa ulkonäöltään taiturimatkijaa ("Mimus polyglottos"), mutta taiturimatkija on väritykseltään harmaampi. Laulu on ratisevaa. Kutsuääni on äänekäs "whichoo". Taiturimatkija ja socorronmatkija matkivat toistensa ääniä.
Socorronmatkijan elinympäristöä ovat kääpiömetsät, joissa on pieniä puita ja pensaikkoja. Tyypillisiä kasveja ovat "Ilex socorrensis", "Guettarda insularis", "Oreopanax xalapensis", "Triumfetta socorrensis" ja "Eupatorium pacificum". Lajin ravintoa ovat pienet selkärangattomat ja hedelmät.
Socorronmatkijakannan kooksi arvioidaan noin 285–420 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on elinympäristön tuhoutuminen lampaiden laiduntamisen takia. Myös saarelle levinneet lintuja saalistavat kissat vähentävät kantaa. Vakavan uhkan hedelmänsyöjille kuten socorronmatkijoille aiheuttavat myös saarelle levinneet "Schistocerca piceifrons" -kulkusirkat, jotka varsinkin populaation kasvaessa räjähdysmäisesti syövät puiden kukkia, lehtiä ja hedelmiä.
Antarktiksen niemimaa

Antarktiksen niemimaa on Etelämantereen pohjoisin osa, joka muodostaa pitkän ja kapean niemimaan. Niemimaan eteläosalla on myös nimi Palmerinmaa, pohjoisosa on Grahaminmaa. Grahaminmaa on yksi niistä harvoista kohdista, joissa Etelämanner ulottuu eteläisen napapiirin ulkopuolelle. Niemimaa sijaitsee Etelämantereen rannikolla Etelä-Amerikan kohdalla läntisellä pallonpuoliskolla. Se kuuluu niin Ison-Britannian, Argentiinan kuin Chilenkin aluevaatimuksiin.
Maantiede.
Antarktiksen niemimaa on hyvin vuoristoinen. Korkeimmat huiput nousevat noin 2 800 metriä merenpinnan yläpuolelle. Huomattavia vuorenhuippuja ovat Mount Castro, Mount Coman, Mount Gilbert, Mount Jackson, Mount Owen ja Mount Scott. Näiden vuorten katsotaan olevan Etelä-Amerikan Andien jatke vedenalaisen vuorijonon yhdistäessä vuoristot toisiinsa. Tällä perusteella Chile ja Argentiina ovat vaatineet aluetta itselleen.
Jäätiköt virtaavat niemimaalta mereen muodostaen laajoja kelluvia jäähyllyjä. Antarktiksen niemimaan jäähyllyjä ovat muun muassa Larsenin jäähylly, Wilkinsin jäähylly ja Bachin jäähylly. Jotkut niemimaan jäähyllyistä ovat viime vuosikymmeninä alkaneet hajota ilmaston lämpenemisen seurauksena. Lämpötila on Antarktiksen niemimaalla noussut noin puoli astetta vuosikymmenessä viimeisten viidenkymmenen vuoden aikana.
Niemimaan länsipuolella sijaitsee Bellingshauseninmeri, itäpuolella Weddellinmeri ja pohjoispuolella Scotianmeri. Antarktiksen niemimaan pohjoiskärjen (63º13'S) ja Etelä-Amerikan eteläkärjen Kap Hornin välissä on noin tuhat kilometriä leveä Drakensalmi.
Tutkimusasemat.
Koska niemimaalla on Etelämantereen leudoin ilmasto, siellä ja lähisaarilla sijaitsee paljon tutkimusasemia. Niemimaalle suuntautuu myös turismia.
Edelgard Bulmahn

Edelgard Bulmahn (s. 4. maaliskuuta 1951) on saksalainen poliitikko. Hän syntyi Mindenissä, Nordrhein-Westfalenissa, ja on kuulunut vuodesta 1969 maan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. 
Bulmahn on istunut Saksan liittopäivien jäsenenä vuodesta 1987. Hän toimi maansa koulutus- ja tutkimusministerinä vuosina 1998–2005.
Sam Perlozzo

Samuel Benedict ”Sam” Perlozzo (s. 4. maaliskuuta 1951) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja -valmentaja. Hän oli Major League -tason toisena pesämiehenä 1970-luvun lopulla seuroinaan Minnesota Twins ja San Diego Padres.
Perlozzo toimi Baltimore Oriolesin joukkueenjohtajana vuosina 2005–2007. Hän on sen jälkeenkin valmentanut Seattle Marinersia.
Rotasaarenrilli

Rotasaarenrilli ("Zosterops rotensis") on uhanalainen varpuslintu.
Ulkonäkö ja koko.
Rotasaarenrilli kasvaa 10 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on sahraminkeltainen, selkäpuoli oliivinvihreä. Silmän ympärillä on valkoinen selvärajainen rengas.
Esiintyminen ja elinympäristö.
Rotasaarenrilli on endeeminen laji Rota-saarella Pohjois-Mariaaneilla Tyynellämererellä, Havaijin ja Filippiinien välillä. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät. Lajin harvinaistumista ovat vauhdittaneet soveliaan elinympäristön katoaminen sekä saarelle asettuneet pedot.
Stan Lopata

Stanley Edward "Stan" Lopata (12. syyskuuta 1925 – 15. kesäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli kaksinkertainen tähdistöottelija (1955, 1956).
Lopata oli Major League -tason siepparina vuosina 1948–1958 Philadelphia Philliesissa ja 1959–1960 Milwaukee Bravesissa. 
Michiganissa syntynyt oikeakätinen Lopata oli toisen maailmansodan veteraani.
Charles Dumas

Charles Everett ”Charlie” Dumas (12. helmikuuta 1937 Tulsa – 5. tammikuuta 2004 Inglewood) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1956 kesäolympialaisissa.
Dumas oli ensimmäinen korkeushyppääjä, joka ylitti merkittävänä rajana pidetyn seitsemän jalan (213,36 cm) korkeuden 29. kesäkuuta 1956 Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa. Hypyn ansiosta hän oli olympialaisten ennakkosuosikki ja hän veikin kultamitalin uudella olympiaennätystuloksella 212 cm.
Dumas osallistui toisiin olympialaisiinsa vuonna 1960 Roomassa, mutta loukkaantumisen takia hän jäi finaalissa kuudenneksi. 
Dumas kuoli syöpään 66-vuotiaana.
Richmond Landon

Richmond Wilcox ”Dick” Landon (20. marraskuuta 1898 Salisbury, Connecticut – 13. kesäkuuta 1971 New York) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä.
Landon voitti olympiakultaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Hänen voittotuloksensa oli 193,5. Tulos oli niukasti parempi kuin Alma Richardsin vanha olympiaennätys 193.
Sangihenrilli

Sangihenrilli ("Zosterops nehrkorni") on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu. Lajista arvellaan olevan jäljellä alle 50 yksilöä.
Ulkonäkö ja koko.
Sangihenrilli kasvaa 12 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on muuten valkoinen, mutta rinta, kurkku ja pyrstön alapinta ovat kirkkaankeltaiset, selkäpuoli oliivinvihreä. Otsa on musta, silmän ympärillä on valkoinen selvärajainen rengas.
Esiintyminen ja elinympäristö.
Sangihenrilli on endeeminen laji Sangihen saarella Indonesiassa. Se elää ylänköalueen isolehtisten puiden muodostamassa metsässä, joka kasvaa 750–1 000 metrin korkeudessa.
Robert King

Robert Wade ”Bob” King (20. kesäkuuta 1906 Los Angeles, Kalifornia – 29. heinäkuuta 1965 Walnut Creek, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa tuloksella 194 cm.
Mauritiuksenrilli

Mauritiuksenrilli ("Zosterops chloronothos") on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu. Vuonna 2002 lajia arveltiin olevan jäljellä enää 120 paria.
Ulkonäkö ja koko.
Mauritiuksenrilli kasvaa 10 cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on vihertävänvalkoinen, selkäpuoli oliivinvihreä. Otsa on musta, silmän ympärillä on valkoinen selvärajainen rengas.
Esiintyminen ja elinympäristö.
Mauritiuksenrilli on endeeminen laji Mauritiuksen saarella. Se elää ylänköalueen kosteissa metsissä, ja syö sekä hyönteisiä että mettä. Suurin osa elinalueesta on nykyisin osa Black River -kansallispuistoa.
César Cielo

César Augusto Cielo Filho (s. 10. tammikuuta 1987) on brasilialainen uimari ja olympiavoittaja. Hän syntyi Santa Bárbara d'Oestessa, São Paulon osavaltiossa, ja pääsi Yhdysvalloissa Auburnin yliopistoon Alabamaan.
Cielo voitti kolme kultamitalia vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa. Nämä mitalit tulivat 50 metrin vapaauinnista, 100 metrin vapaauinnista ja 4 x 100 metrin vapaauintiviestistä. Cielo on voittanut myös useita NCAA-mestaruuksia sekä hopeamitalin lyhyen radan uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa 2004 Indianapolisissa. 
Pekingissä 2008 Cielo nousi palkintokorokkeelle kahdesti. Hän sijoittui jaetulle pronssisijalle yhdessä Yhdysvaltain Jason Lezakin kanssa 100 metrin vapaauinnissa. Lyhyemmällä matkalla 50 metrin vapaauinnissa Cielosta tuli Brasilian historian ensimmäinen uinnin olympiakultamitalisti. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,08 ja 100 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 46,91.
Cielo voitti Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 20,51 ja 100 metrin vapaauinnissa ajalla 45,74. Lisäksi hän kuului Brasilian pronssijoukkueeseen 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä.
Cielo jäi dopingtestissä kiinni yleensä peiteaineena käytettävän furosemidin käytöstä Brasiliassa toukokuussa 2011. Hän kertoi saaneensa ainetta pilaantuneesta ravintolisästä, ja Brasilian liitto antoi hänelle vain varoituksen. Kansainvälinen uimaliitto FINA haastoi päätöksen, mutta urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS antoi Cielolle kilpailuluvan juuri ennen saman vuoden heinäkuun Shanghain MM-kilpailuja. Hän voitti kisoissa kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,52 ja saman matkan perhosuinnissa ajalla 23,10. 
Cielo voitti Pan-Amerikan kisoissa 2011 kultaa 50 ja 100 metrin vapaauinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,59.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Cielo voitti kultaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,32 ja 50 metrin perhosuinnissa ajalla 23,01. Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän voitti maailmanmestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ajalla 45,75 sekä 4 × 50 ja 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä. Lisäksi hän sai pronssia 50 metrin vapaauinnissa ja 4 × 50 metrin sekajoukkueiden vapaauintiviestissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Hangzhoun lyhyen radan MM-kilpailuissa 2018 hän sai pronssia 4 × 100 metrin vapaauinti- ja 4 × 50 metrin sekauintiviesteissä.
Smack My Bitch Up

Smack My Bitch Up on brittiläisyhtye The Prodigyn kappale. Se julkaistiin heidän "The Fat of the Land" -studioalbumin kolmantena ja viimeisenä singlenä marraskuussa 1997. Mixmagin lukijat valitsivat kappaleen kaikkien aikojen kolmanneksi parhaimmaksi dance-levytykseksi. Vaikka kappale ei ollut yhtä suuri kaupallinen menestys kuin heidän aiemmat singlet, se sai aikaan kultti-ilmiön.
Kappale aiheutti paljon kiistelyä sen nimen sekä videon takia, videon sisältäessä kohtauksia juovuttelusta sekä huumeidentäytteisestä liikaseksuaalisuudesta ja väkivallasta. 
Ennen singlen julkaisemista Liam Howlettille ehdotettiin kolmea erilaista remixversiota kappaleeseen liitettäväksi. Niistä yksi oli Jonny L:ltä, yksi DJ Hypelta ja yksi Slackeriltä. Howlett päätyi valitsemaan DJ Hypen remixin singlessä julkaistavaksi versioksi. Jonny L:n remixversio julkaistiin ilmaisella CD:llä, joka tuli "Muzik"-aikakauslehden tammikuun numeron yhteydessä vuonna 1998. Slackerin remixversiota ei koskaan julkaistu virallisesti, vaikka sitä jaettiin white labelinä harvinaisissa ja rajoitetuissa erissä.
Steyr-Solothurn S1-100

 
Steyr-Solothurn S1-100 (tunnettu myös nimillä Steyr MP.30, MP.34, m/935 ja MP-34(ö)) on itävaltalainen konepistooli. Se on toimintamekanismiltaan massasulkuinen ja avoimelta lukolta kerta- ja sarjatulta ampuva.
S1-100 perustuu Louis Stangen saksalaiselle Rheinmetall -asetehtaalle suunnittelemaan prototyypiksi jääneeseen MP.19 -konepistooliin ja sen vuonna 1924 paranneltuun versioon. 
Rakenteeltaan kalliita koneistuksia vaatinutta asetta valmistettiin vuosien 1929–1940 välisenä aikana. 
Historia.
Koska Versailles'n rauha rajoitti saksalaista asesuunnittelua ja valmistusta, Rheinmetall osti vuonna 1929 pienen sveitsiläisen "Waffenfabrik Solothurn" -asetehtaan ase-prototyyppiensä viimeistelemiseksi. Solothurnilta kuitenkin puuttui kapasiteetti aseitten teolliseen tuotantoon, joten Rheinmetall perusti yhdessä itävaltalaisen "Waffenfabrik Steyr"in kanssa Zürichissä "Steyr-Solothurn Waffen AG" -yhtiön Rheinmetallin ja Solothurnin suunnittelemien, ja Steyrin valmistamien aseitten myyntiyhtiöksi.
Ensimmäisenä aseen otti käyttöönsä Itävallan poliisi vuonna 1930 9×23 Steyr -kaliiperisena nimikkeellä Steyr MP.30. Itävallan armeija puolestaan otti sen palveluskäyttöönsä nimikkeellä MP.34, mutta valitsi kaliiperiksi tehokkaamman 9×25 Mauser -kaliiperin. 
Latinalaisen Amerikan maista asetta ostivat Chile, Bolivia, Uruguay ja El Salvador; näitä markkinoita varten Steyr tuotti siitä myös .45 ACP kaliiperista versiota, jonka tunnusmerkki on etutukin alle asennettu lisäpistoolikahva. Pieniä määriä myytiin Kiinaan 7,63×25 Mauser -kaliiperisena. 
Portugali osti sitä vuonna 1938 poliisikäyttöön 7,65 mm Parabellum -kaliiperisena nimikkeellä Steyr m/935 ja vuonna 1942 lisää 9×19mm Parabellum/Luger kaliiperisena. 
Saksa liitettyä Itävallan itseensä vuonna 1938 suuri osa MP.30 ja MP.34 -konepistooleista muutettiin 9x19mm Parabellum/Luger kaliiperisiksi ja jaettiin saksalaisjoukoille nimikkeellä MP-34(ö), jonka pääasiallisia käyttäjiä olivat saksalaiset poliisiyksiköt ja Waffen-SS. 
Asetta valmistettiin noin vuoteen 1941, jolloin myös Steyr siirtyi valmistamaan MP-40 -konepistoolia, joka syrjäytti valmistuksesta kaikki muut Saksan käytössä olleet konepistoolimallit.
Kara DioGuardi

Kara Elizabeth DioGuardi (s. 9. joulukuuta 1970 Ossining, New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tehnyt musiikkia useille maailmanlaajuisesti tunnetuille esiintyjille, joiden joukossa ovat Christina Aguilera, Paris Hilton, Avril Lavigne, Britney Spears, Ashlee Simpson, Laura Pausini, Jessica Simpson ja Lindsay Lohan.
Duken yliopistosta valmistunut DioGuardi on toisinaan laulanut myös taustalauluja. Hänen sukujuurensa ovat Albaniassa ja Italiassa, ja hänen isänsä Joseph J. DioGuardi on tunnettu poliitikko.
DioGuardi toimi myös tuomarina "American Idol" -televisiosarjassa 8. sekä 9. tuotantokaudella.
Gotta Build a Railroad, Gotta Build a Train

Gotta Build a Railroad, Gotta Build a Train on Kari Peitsamon ja Risto-yhtyeen EP, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2007.
EP sisältää neljä Kari Peitsamon tekemää uutta laulua, joista ainoastaan nimikappale on mukana elokuussa 2007 julkaistulla "The Second Coming of Mr. Jesus H. Christ" -albumilla. Muut kolme ovat demo-äänityksiä, joista levytettiin albumia varten uudet versiot, lukuun ottamatta "Let's Puliukkoa", joka ei löydy albumilta.
Alun perin Peitsamo ja levyn julkaisija ehdottivat singleksi "Back in the DDR" -kappaletta, mutta tuottaja Risto Ylihärsilä halusi yllätyksellisempää materiaalia edustavan "Gotta Build a Railroad, Gotta Build a Train" -kappaleen levylle.
Single nousi ilmestyttyään myös Suomen viralliselle singlelistalle ja oli parhaimmillaan sijoilla 18.-20.
Dave Stewart

David Allan ”Dave” Stewart (s. 9. syyskuuta 1952 Sunderland, Englanti) on englantilainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja. Stewart on Eurythmics-duon toinen jäsen, ja hän on julkaissut myös useita sooloalbumeja sekä säveltänyt elokuvamusiikkia.
Elämä ja ura.
Stewart syntyi vuonna 1952 ylempään keskiluokkaiseen perheeseen Sunderlandissa. Hän oli 1970-luvun alussa Longdancer-nimisen yhtyeen jäsen. Sitä seurasi sarja lyhytikäisiä yhtyeitä, kunnes Stewart perusti 1970-luvun lopussa The Tourists -yhtyeen Peet Coombesin ja Annie Lennoxin kanssa. Se julkaisi kolme uuden aallon tyylistä albumia vuosien 1979–1980 aikana.
The Touristin hajottua myös Stewartin ja Annie Lennoxin rakkaussuhde loppui. He jatkoivat kuitenkin musiikin tekemistä yhdessä syntikkapopduo Eurythmicsissä, josta tuli yksi 1980-luvun suosituimpia popyhtyeitä. Eurythmicsin ohella Stewart tuotti 1980-luvulla monien muiden artistien musiikkia. Hän meni vuonna 1987 naimisiin laulaja Siobhan Faheyn kanssa.
Eurythmicsin hajottua vuoden 1989 jälkeen Stewart keskittyi aluksi säveltämään elokuvien soundtrackeja. Vuonna 1990 hän perusti Spiritual Cowboys -yhtyeen rumpali Martin Chambersin kanssa. Yhtye julkaisi kaksi albumia, mutta se ei noussut Eurythmicsin tasolle suosiossa.
Stewartin ensimmäinen sooloalbumi "Greetings from the Gutter" julkaistiin vuonna 1995. Sen jälkeen Stewart jatkoi muiden artistien musiikin tuottamista ja elokuvamusiikin säveltämistä. Vuonna 2002 hän ideoi hyväntekeväisyyskampanjan Etelä-Afrikan HIV-tilanteen helpottamiseksi. Vuonna 2007 Stewart perusti "Greenpeace Works" -aloitteen yhdistämään julkkikset ja ympäristöjärjestö Greenpeacen. Sen tueksi hän julkaisi albumillisen uusia lauluja, joita hän oli ollut kirjoittamassa tai tuottamassa. Vuonna 2008 Stewart teki musiikkivideon Barack Obaman presidentinvaalikampanjaan.
Vuonna 2011 Stewart kirjoitti musiikin musikaaliin "Ghost". Samana vuonna hän julkaisi toisen sooloalbuminsa "The Blackbird Diaries" ja esiintyi SuperHeavy-nimisen superyhtyeen albumilla "SuperHeavy". Stewartin kolmas sooloalbumi "The Ringmaster General" julkaistiin vuonna 2012. Sitä seurasi vuonna 2013 albumi "Lucky Numbers". Duettoja sisältävä "The Nashville Sessions" -albumisarjan ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 2017.
Stewart on toiminut Nokia Artists' Advisory Councilissa, jonka perustajäseniä hän on. Stewartilla on myös Deepstew-konsultointiyritys yhdessä Deepak Chopran kanssa, ja hän on toiminut Law Firm -mainostoimiston luovana johtajana ja muotisuunnittelija Christian Audigierin brändinhallintayrityksen viihdepäällikkönä.
Thalía

Ariadna Thalía Sodi Miranda (s. 26. elokuuta 1971) on meksikolainen latinopopin laulaja ja näyttelijä. Hänen ensimmäinen albuminsa "Thalía" ilmestyi vuonna 1990.
Thalía esiintyi ennen levytysuraansa telenovelassa "Quinceañera" (1988). 
Thalía on jatkanut uraansa sekä musiikki- että televisioalalla. Hän on esiintynyt huomattavissa rooleissa useissa telenoveloissa, julkaissut useita menestysalbumeita ja noussut singleillään toistuvasti listojen ykkössijoille. 
Thalía on voittanut useita palkintoja niin näyttelijänä kuin muusikkonakin; jälkimmäisiin lukeutuu Latin Grammy -palkinto (2001).
ChessGames.com

Chessgames.com on internetin shakkiyhteisö, jolla on yli 340 000 jäsentä. Sivusto ylläpitää laajaa shakkipelien tietokantaa, jossa jokaisella pelillä on oma keskustelusivunsa kommentteja ja analyysejä varten. Tietokanta rajoittuu pääasiassa peleihin, joissa vähintään yksi pelaaja on mestarivahvuus, ja se alkaa varhaisimmista tunnetuista tallennetuista peleistä ja sitä päivitetään nykyisten huipputurnausten peleillä. Perusjäsenyys on ilmainen, ja sivusto on avoin kaikentasoisille pelaajille, ja Premium-jäsenille on tarjolla lisäominaisuuksia. Vaikka Chessgames.comin ensisijainen tarkoitus on tarjota kanava shakkikeskusteluille ja -analyyseille, siellä järjestetään ajoittain neuvottelupelejä, joissa jäsenjoukkueet pelaavat joko toisia jäsenjoukkueita tai erittäin vahvoja mestareita vastaan, mukaan lukien entinen Yhdysvaltain mestari ja kaksi entistä kirjeenvaihdon maailmanmestaria.
Historia.
Chessgames.com perustettiin vuonna 2001 Daniel Freemanin ja Alberto Artidiellon toimesta yhdessä 20/20 Technologies -yrityksen kanssa. He kehittivät ohjelmiston, joka yhdistää shakkitietokannan ja keskustelufoorumin niin, että kaikilla peleillä ja pelaajilla on oma keskustelupalsta. Konsepti oli heti suosittu, koska käyttäjät voivat kommentoida monia pelejä ja sivuja koko sivustolla. Shakin MM-kisojen 2004 ottelu Brissagossa lähetettiin suorana lähetyksenä sivustolla. Tämä johti jäsenmäärän ja kiinnostuksen huomattavaan kasvuun, joka on sittemmin kasvanut tasaisesti muiden suorien tapahtumien ja monien sivuston parannusten ansiosta.
Perustaja Alberto Artidiello kuoli 1. maaliskuuta 2015 56-vuotiaana.
Toinen perustaja ja pitkäaikainen webmaster Daniel Freeman kuoli 24. heinäkuuta 2018 50-vuotiaana. Sivustoa hallinnoi tällä hetkellä väliaikaisesti käyttäjä nimimerkillä "Sargon", Freemanin pitkäaikainen ystävä ja liikekumppani, joka oli avustanut häntä sivuston hallinnoinnissa eri aikoina.
Kritiikki.
Vuonna 2013 ChessCafe.comin kolumnisti ja shakkihistorioitsija Olimpiu G. Urcan julkaisi artikkelin, jossa hän kritisoi Chessgames.comin ja yleensä shakkisivustojen "valheellista oppineisuutta" ja eettisten standardien puutetta. Hän kritisoi myös sen läheistä yhteyttä Raymond Keeneen. Tim Harding kirjoitti: "En ikinä uneksisi käyttäväni chessgames.comia minkäänlaisen historiallisen tiedon lähteenä." Myös Edward Winter on kritisoinut Chessgames.comia tarkkuuden, tarkkuuden ja lähteiden puutteen vuoksi.
Ghosts I–IV

Ghosts I–IV (tunnetaan myös nimellä Halo 26) on Nine Inch Nailsin seitsemäs studioalbumi, ja ensimmäinen levy-yhtiöiden ulkopuolella tehty julkaisu. Se julkaistiin 2. maaliskuuta 2008. Se koostuu 36:sta instrumentaalisesta kappaleesta, ja se nauhoitettiin kymmenen viikon ajanjakson aikana syksyllä 2007.
Vaikka albumia ei mainostettu lainkaan, sen myynti oli alusta alkaen suuri. Yhtye ilmoitti ensimmäisen viikon tuottaneen 1,6 miljoonaa dollaria, ja albumia oli joko ladattu tai ostettu 750 000 kertaa. Näin suureen suosioon ei oltu varauduttu, ja sivustot tukkeutuivat lataavien ja tilaavien ihmisten määrästä. Lisää palvelimia hankittiin, ja 4. maaliskuuta sivustot saatiin kunnolla toimimaan.
Albumi julkaistiin fyysisessä muodossa RED Distribution -julkaisijan kautta tupla-CD:nä ja 4 vinyylin pakkauksena 8. huhtikuuta 2008. Kaikki materiaali on silti Creative Commons Attribution Non-Commercial Share Alike -lisenssin alaista.
"Ghosts I–IV" julkaistiin viidessä eri muodossa:
Sisältää ensimmäiset 9 kappaletta. Albumi on ladattavissa ilmaiseksi Nine Inch Nailsin sivuilta, ja sen mukana tuli 40 sivuinen PDF-tiedosto, taustakuvia ja webgrafiikkaa.
Kaikki neljä osiota ja samat lisämateriaalit kuin ensimmäisessäkin.
Sisältää kaksi CD:tä ja 16-sivuisen kirjasen. Tilauksen teon jälkeen asiakas saa ladata albumin ja lisämateriaalit ilmaiseksi.
Sisältää kaksi CD:tä, data DVD:n, jossa on multitrack-tiedostot musiikinmiksausohjelmia varten, Blu-ray-levyn, ja 48-sivuisen kovakantisen valokuvakirjan. Myös tämän tilauksen tehneet saavat ladata ilmaiseksi albumin lisämateriaaleineen. 
Sisältää samat tuotteet kuin Deluxe Edition, mutta myös neljän LP:n setin ja kaksi Giclée-printtiä. Kaikki 2500 pakettia ovat numeroituja ja Trent Reznorin signeeraamia.
Kappalelista.
Trent Reznor ja Atticus Ross ovat kirjoittaneet suurimman osan kappaleista. Kappaleen perässä on lisätiedot muista mahdollisista osallistujista.
Jakkrit Panichpatikum

Jakkrit Panichpatikum (, 31. tammikuuta 1973 Bangkok – 19. lokakuuta 2013 Bangkok) oli thaimaalainen pistooliampuja.
Panichpatikum saavutti MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 hopeaa 10 m ilmapistoolissa tuloksella 683,0 (582+101,0) ja pronssia 25 metrin vakiopistooliammunnassa tuloksella 575. Vakiopistoolissa Panichpatikum pääsi uusimaan hopeasta pohjoiskorealaisen Kim Jong-sun kanssa. Uusinnassa Panichapatikum ampui 45 pistettä, mutta Kim ampui pistettä paremmin ja voitti MM-hopeaa. Ilmapistoolissa Panichapatikumin finaali oli kilpailun paras, 101,0 pistettä.
Pekingin olympialaisten ammunnassa 2008 Panichpatikum oli seitsemäs 10 m ilmapistoolissa ja jäi tuloksella 679,0 (581+98,0) 3,0 pisteen päähän pronsista. 50 m pistoolissa hän oli 29:s ja jäi tuloksella 549 kymmenen pisteen päähän finaalista. Panichpatikum kilpaili olympiatasolla myös Atlantassa 1996, Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012.
Panichpatikum ammuttiin autoonsa 19. lokakuuta 2013. Hän oli vapaana takuita vastaan jouduttuaan heinäkuussa pidätetyksi perheväkivallasta epäiltynä.
Sandels (olut)

Sandels on suomalaisen Olvi-panimon olutmerkki. Nimi viittaa ruotsalaiseen sotamarsalkkaan ja kreiviin Johan August Sandelsiin (1764–1831), jonka kasvot on kuvattu oluen etiketissä. Etiketti mukaili maineikkaiden Kesti- ja Kievari-oluiden etikettejä. Sandelsin kasvot loi mainoshoitaja Keijo Pesonen, joka sijoitti Sandelsin rintakuvan taakse aiheenmukaisesti Iisalmen Kustaa Adolfin kirkon, eli vanhan maaseurakunnan kirkon. Sillaksi valittiin silloisen mainososaston harjoittelija-mainospiirtäjän ehdotuksesta "huokausten" siltana tunnettu, vanhan Kajaaniin johtavan viitostien alittava Ylivieskan radan kivinen silta. Sandels-oluen rinnalla markkinoille tuli Döbeln-olut. Molemmat olivat keskioluita, joiden rinnalle tuli ravintoloihin ja Alkoon toimitettava nelosolut Olvi IV. 
Sandels, sittemmin viimeiseksi Ruotsin sotamarsalkaksi kohonnut tukholmalaisen vuorineuvoksen poika, nousi kuuluisuuteen torjuttuaan venäläisten hyökkäyksen Koljonvirran taistelussa, lähellä Iisalmea, jossa hänen nimeään kantavaa olutta nykyään valmistetaan. Sandels-olutta on valmistettu vuodesta 1969 lähtien. Olutta on saatavilla vaaleana lagerina sekä III-, että IV- (A) vahvuuksilla, joiden alkoholipitoisuudet ovat 4,7 prosenttia tai 5,3 prosenttia. Lisäksi on Sandels Vahva, jonka alkoholipitoisuus on 7,5 prosenttia. Aiemmin markkinoilla oli myös tumma lager (4,0 %) ja vehnäolut (4,7 %). Special Edition -oluet ovat täysmallasoluita ja ne valmistetaan Tartossa Virossa. 
Sandels-pulloissa ja -tölkeissä on lyhyitä tarinoita Johan August Sandelsin lausahduksista ja edesottamuksista sotatantereella.
Sandels nousi vuonna 2015 Suomen arvostetuimmaksi olutbrändiksi "Markkinointi &amp; Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Toiseksi jäi saman yrityksen Olvi-brändi ja kolmanneksi tuli Laitilan Kukko.
Marco Spangenberg

Marco Spangenberg (S. 28. elokuuta 1980 Nastätten) on saksalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.
Spangenberg voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuemaailmanmestaruuden 25 m olympiapistoolissa vuonna 2002 Lahdessa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän voitti myös nuorten joukkuemestaruuden Barcelonan maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1998. Spangenberg osallistui Ateeban kesäolympialaisiin 2004 olleen 25 m olympiapistoolissa kymmenes.
Polkkatukka

Polkkatukka on alkujaan 1920-luvulla syntynyt kampausmuoti, joka heijasteli yleistä naisen vapautumista pukeutumisessa ja ulkonäössä. Se oli lyhyt, joskus takaa šinglattu, lähes päänmyötäinen kampaus. Uuteen suosioon kampauksen nosti Vidal Sassoon 1960-luvulla, ja sen jälkeenkin sen suosio on aika ajoin kasvanut.
Kampaustyyliä ovat suosineet monet julkisuuden henkilöt, kuten Mary Quant, Jean Muir, Louise Brooks, Amanda Barrie, Cilla Black, Billie Davis, Juliette Gréco, Mireille Mathieu ja Rihanna.
Cliff Potts

Cliff Potts (oik. " Clifton Vandyke Potter", s. 5. tammikuuta 1942 Glendale, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Pottsin aktiiviura kesti 1960-luvun lopulta 1990-luvun loppuun.
Potts on vieraillut muun muassa sarjoissa "Alfred Hitchcock esittää", "Baywatch", "Dallas", "Ihmemies MacGyver", "Matlock", "Murhasta tuli totta" sekä "".
Norfolkinsaarenisorilli

Norfolkinsaarenisorilli ("Zosterops albogularis") on sukupuuttoon kuollut varpuslintu. 
Ulkonäkö ja koko.
Norfolkinsaarenisorilli kasvaa 14 cm pitkäksi, joten se on yksi suurikokoisimmista rillilajeista. Sillä on vaaleanvihreä pää ja rinta, lähes valkoinen kurkku ja ruosteenruskeat kupeet. Selkä on oliivinvihreä. Silmän ympärillä on selkeä valkoinen rengas.
Esiintyminen ja elinympäristö.
Norfolkinsaarenisorilli on endeeminen laji Norfolkinsaarella Australian, Uuden-Seelannin ja Uuden-Kaledonian välissä. Lajia on nähty enää satunnaisesti vuosina 1978–2000. Tärkein syy häviämiseen on saarelle levinnyt mustarotta.
Bruce Dern

Bruce MacLeish Dern (s. 4. kesäkuuta 1936 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kahdesti Oscar-ehdokkuuden saanut näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "Vain unelmilla on siivet", "Hiljainen pako", "Katkera paluu", "Mestaruuskausi", "Julma maailma" ja "Monster – Aileen Wuornos". Elokuvasta "Katkera paluu" Dern sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa parhaasta miessivuosasta 1978. Vuonna 2013 hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkintoehdokkuuden elokuvasta "Nebraska".
Dern syntyi Chicagossa, Illinoisissa, Yhdysvalloissa tunnettuun sukuun; hänen isoisänsä oli poliitikko George Dern ja setänsä runoilija Archibald MacLeish. Hänen kummisetänsä oli Adlai Stevenson ja kummitätinsä Eleanor Roosevelt.
1960-luvulla näyttelijä Diane Laddin kanssa naimisissa ollut Dern on näyttelijä Laura Dernin isä. He kaikki saivat marraskuussa 2010 tähdet Hollywood Walk of Famelle. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kolmelle saman perheen jäsenelle on myönnetty Hollywood Walk of Fame -tähdet samanaikaisesti.
Dern palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Hopeisella karhulla roolistaan elokuvassa "Mestaruuskausi" vuonna 1983.
George Dern

George Henry Dern (8. syyskuuta 1872 – 26. elokuuta 1936) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Utahin kuvernöörinä vuosina 1925–1933 ja liittovaltion sotaministerinä 1933–1936 kuolemaansa asti.
Dern on näyttelijä Bruce Dernin isoisä ja siten näyttelijä Laura Dernin isoisän isä.
Diane Ladd

Diane Ladd (29. marraskuuta 1935 Meridian, Mississippi – 3. marraskuuta 2025 Ojai, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa "Alice ei asu enää täällä" (1974), "Chinatown" (1974), "Grace Kelly – ruhtinattaren tarina" (1983), "Rambling Rose" (1991) ja "Joy" (2015).
Palkinnot ja ehdokkuudet.
Ladd voitti paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa Golden Globe-palkinnon 1981 televisiosarjasta "Alice" ja oli ehdolla kolmen muun saajaksi. 
Hän voitti myös parhaan naissivuosan Baftan-palkinnon 1976 elokuvasta "Alice ei asu enää täällä". 
Ladd oli kolmesti ehdolla sekä Oscar- että Emmy-palkintojen saajaksi. Parhaan naissivuosa Oscar-ehdokkuudet tulivat elokuvista "Alice ei asu enää täällä" (1975), "Villi sydän" (1991) ja "Rambling Rose" (1992). 
Yksityiselämä.
Ladd oli 1960-luvulla naimisissa Bruce Dernin kanssa. Ensimmäinen, vuonna 1961 syntynyt tytär hukkui tapaturmaisesti puolitoistavuotiaana. Vuonna 1967 syntynyt tytär Laura Dern on näyttelijä.
Niki Marty

Niki Marty (s. 13. lokakuuta 1973 Zürich Sveitsi) on sveitsiläinen pistooliampuja.
Niki Marty saavutti MM-kilpailuista Lahdesta 2002 pronssia 25 m olympiapistoolissa tuloksella 688.3 (588+100.3). Hän jäi voittajasta Marco Spangenbergistä 2.6 pistettä.
Jean-Charles Pichegru

Jean-Charles Pichegru (16. helmikuuta 1761 Arbois, Juran departementti, Ranska – 5. huhtikuuta 1804 Pariisi) oli ranskalainen kenraali suuren vallankumouksen ajalla. Hän johti Itävallalle kuuluneiden Alankomaiden ja Hollannin valtausta, liittoutui myöhemmin salaa vastavallankumouksen kannattajien kanssa ja suunnitteli hyökkäyksen Napoleon Bonapartea vastaan. Hänen nimensä on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.
Pichegru osallistui sotilasuransa alkuvaiheissa Yhdysvaltain vapaussotaan ja nousi nopeasti uralla Ranskan vallankumouksen aikana tasavallan kannattajien puolella. Hän osoitti heti ensimmäisistä taisteluista alkaen päättäväisyyttä ja taktista neuvokkuutta.
Palveltuaan 1792 esikuntatehtävissä Pichegru kohosi muun muassa Louis Antoine de Saint-Justin ja Robespierren tukemana Reinin ja Moselin armeijakuntien ylipäälliköksi vuoden 1793 lopussa. Tässä tehtävässä hänen erityisenä ansionaan pidetään joukkojen esimerkillistä kuria. Pichegru sai kunnianimen ”Isänmaan pelastaja” ("Sauveur de la Patrie") tukahdutettuaan joukkoineen vallankumouksen vuonna III "germinal"-kuun 12. päivän kansannousun (1. huhtikuuta 1795). Sen jälkeen hän sai komentoonsa Reinin, Pohjoisen sekä Sambren ja Meusen armeijat. Hänen sotilasuransa viimeiseksi urotyöksi jäi uhkarohkea Reinin ylitys sekä Mannheimin valloitus syyskuussa 1795.
Ylipäällikön asemassaan Pichegru piti yllä suhteita kuninkaanvallan kannattajiin. Hän otti vastaan heidän edustajansa hänelle Condén prinssin nimissä tarjoaman salaisen tehtävän saattaa armeijansa yhteen maanpakolaisten kokoamien joukkojen kanssa. Tarkoituksena oli julistaa Ludvig XVIII kuninkaaksi ja marssia pääkaupunkiin. Suunnitelma epäonnistui, ja Pichegru joutui eroamaan 1796. Hän tuli kuitenkin valituksi Viidensadan neuvostoon 1797 kuningasmielisten johtajana.
Pichegru suunnitteli vielä samana vuonna syyskuun eli "fructidor"-kuun vallankaappauksen, mutta hänet pidätettiin ja karkotettiin 14 muun päätekijän kanssa Ranskan Guayanaan. Muut osalliset, kuten esimerkiksi Carnot ja Vaublanc, pakotettiin poistumaan maasta.
Pichegru pääsi karkotuspaikasta Surinameen, sieltä toukokuussa 1798 Lontooseen ja edelleen Saksaan. Elokuussa 1803 Pichegru saapui Pariisiin bretagnelaisen vastarintamiehen ja jakobiinin Georges Cadoudalin kanssa johtaakseen kuningasmielisiä Napoleon Bonapartea vastaan. Hänet kuitenkin kavallettiin ja pidätettiin 28. helmikuuta 1804. Huhtikuun alussa hänet löydettiin kuolleena sellistään Templen vankilassa, nähtävästi hirttäytyneenä. Väitettiin, että hänet olisi surmattu Bonaparten käskystä, mutta tarinaa ei ole voitu todentaa.
Archibald MacLeish

Archibald MacLeish (7. toukokuuta 1892 Glencoe, Illinois, Yhdysvallat – 20. huhtikuuta 1982 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän sai Pulitzerin palkinnon 1933 ja 1952.
MacLeish oli paitsi kirjailija, myös poliitikko, virkamies ja professori. Hän toimi Kongressin kirjaston kirjastonhoitajana vuosina 1939–1944, oli apulaisulkoministeri 1944–1945, muissa ministeriön tehtävissä vuoteen 1949 ja Harvardin yliopistossa professorina 1949–1962. Hän sai Presidential Medal of Freedomin vuonna 1977. Hänen tyylinsä on modernistinen. Hänen tunnettuja runojaan on muun muassa ”Ars Poetica” (1925).
Suomessa MacLeishin näytelmistä on esitetty "Jobin tarinaa" Turun kaupunginteatterissa 1960–1961.
Suomennettuja runoja.
Lähde:
Joseph J. DioGuardi

Joseph J. DioGuardi (s. 20. syyskuuta 1940 New York City) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi albanialaisille vanhemmille New Yorkissa ja valmistui Fordhamin yliopistosta.
DioGuardi istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin osavaltion 20. vaalipiiristä vuosina 1985–1989. Useista yrityksistään huolimatta DioGuardi ei ole onnistunut pääsemään kongressiin uudelleen. DioGuardi pyrki edustajainhuoneeseen uudelleen republikaanina vuosina 1988 ja 1992 sekä "Conservative and Right to Life Tickets" -listalla 1996. Lisäksi hän on pyrkinyt Yhdysvaltain senaattiin vuonna 2010.
DioGuardi on lauluntekijä Kara DioGuardin isä.
Vuokatti Ski Team

Vuokatti Ski Team Kainuu ry on sotkamolainen hiihtoseura. Erityisesti se on menestynyt viestihiihdossa. Seurassa on hiihtänyt useita suomalaisia huipputason maastohiihtäjiä.
Historia.
Vuokatti Ski Team perustettiin vuonna 1995 omaksi osastokseen Sotkamon Jymyn alaisuuteen Hannu Koivusalon aloitteesta. Tuolloin siihen liittyi muista seudun hiihtoseuroista Markku Lesonen, Esa Romppainen ja Janne Immonen. Neljän miehen muodostama viestijoukkue voitti heti ensiyrittämällään SM-kultaa miesten viestissä. Seuraavana talvena ryhdyttiin harjoittamaan naistoimintaa, kun Kajaanin Hiihtäjistä tuli reilun viestijoukkueellisen verran naisia. Vuonna 1999 Vuokatti Ski Team rekisteröityi omaksi seurakseen nimellä "Vuokatti Ski Team Kainuu". Vuosina 2005–2024 seuran puheenjohtajana toimi Markku Laanti. Hänen seuraajakseen tuli Suomen Hiihtoliiton toiminnanjohtajanakin toiminut Mika Kulmala.
Viestisaavutuksia.
Lähde
Kiristysside

Kiristysside on hoitoväline, jota käytetään massiivisen raajaverenvuodon ehkäisemiseksi ja tyrehdyttämiseksi. Side asetetaan vuotavan raajan ympärille ja kiristetään tiukalle. Sen tarkoitus on tilapäisesti ehkäistä valtimoiden toiminta menetetylle tai runsaasti verta vuotavalle alueelle. Kiristysside tyrehdyttää verenvuodon luomalla raajaan painetta, joka puristaa verisuonet kasaan.
Kiristyssidettä käytetään tilanteessa, jossa raajaverenvuotoa ei saada tyrehtymään painamalla, painesiteellä eikä hemostaattisella sidoksella. Suomen Punaisen Ristin (SPR) ensiapuohjeissa todetaan, että kiristyssiteen voi asettaa heti runsaasti vuotavaan tai amputoituneeseen raajaan. Kiristysside tulee asettaa raajan ympärille verenvuotokohdan ja raajan tyven väliin 5–10 cm päähän verenvuotokohdasta, epäselvässä tilanteessa raajan tyveen. SPR suosittelee nyrkkisäännöksi siteen asettamisesta kämmenen leveyden päähän vuotokohdasta raajan tyven suuntaan. Kiristyssidettä ei kuitenkaan aseteta nivelen kohdalle. Jos kiristyssidettä ei voi laittaa suositellun etäisyyden päähän vuotokohdasta esimerkiksi vaatetuksen, taskussa olevan esineen tai toisen vamman vuoksi tai jos vuotokohta ei ole nopeasti paikannettavissa, kiristysside asetetaan raajan tyveen. SPR korostaa ensiapuohjeissaan, että kiristyssiteen riittävä kiristäminen on tärkeää. Jos yksi kiristysside ei saa verenvuotoa hallintaan, asetetaan toinen kiristysside ensimmäisen yläpuolelle. Tehdasvalmisteisen kiristyssiteen puuttuessa tilapäisvälineenä voidaan käyttää mitä tahansa kangasta, remmiä, narua tai vastaavaa.
Kiristyssiteen raajaan kohdistama paine voi aiheuttaa myös haittavaikutuksia, mikäli kiristysside pidetään paikallaan useita tunteja. Turvallisena aikana pidetään kahta tuntia. Haittavaikutuksia voivat olla esimerkiksi kudos- ja hermovauriot. Tämän vuoksi on tärkeää, että kiristyssiteen tarpeellisuus arvioidaan mahdollisimman pian asettamisen jälkeen. Siteen laittaminen riittävän kireälle on tärkeää, koska muuten se ei välttämättä tyrehdytä verenvuotoa mutta voi silti aiheuttaa haittavaikutuksia. Kiristysside ei tukahduta luunmurtuman yhteydessä vuotoa luun sisältä, joten murtumatilanteessa raajan pitää edelleen olla kohoasennossa.
Esimerkiksi Yhdysvaltain armeijassa ja Suomen puolustusvoimissa kiristysside kuuluu taisteluvarustukseen.
Karl Dahlman

Karl Rafael Dahlman (15. lokakuuta 1897 Helsinki – 6. tammikuuta 1922) oli helsinkiläinen jääkäri ja heimosoturi. Hän osallistui vapaussotaan sekä lukuisiin heimosotiin. Karl Dahlmanin vanhemmat olivat liikemies Karl August Dahlman ja Ida Nordström.
Jääkäriaika.
Karl Dahlman liittyi vapaaehtoisena Saksan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. maaliskuuta. Hän osallistui Saksan itärintaman Misse-joen ja Aa-joen taisteluihin.
"Katso myös: Suomen sisällissota"
Suomen sisällissota.
Jääkärijefreitteriksi ylennetty Karl Dahlman saapui kotimaahan jääkärien etujoukon mukana 18. helmikuuta 1918. Dahlman määrättiin päälliköksi Virtain pataljoonan 1. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 3. pataljoonan 3. komppanian päälliköksi. Dahlman taisteli komppaniansa mukana Vaskivedellä, Kurussa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Epilän-Tampereen taisteluissa ja Karkussa sekä Savon rintamalla.
Vapaussodan jälkeinen sotaisa nuoruus.
Vapaussodan jälkeen Karl Dahlman jatkoi palvelustaan samassa joukko-osastossa komppanianpäällikkönä. Hän siirtyi 9. heinäkuuta jääkärikapteeni Toivo Kuisman retkikuntaan, jossa määrättiin joukkueenjohtajaksi 2. komppaniaan. Kuisman retkikunnassa Dahlman palveli 15. marraskuuta 1918 asti ja osallistui taisteluihin Viesungissa ja Vuokkiniemellä. Dahlman liittyi joukkueenjohtajaksi Viron vapaussotaan matkaavaan Pohjan poikain rykmentin II pataljoonan 5. komppaniaan. Viron armeijassa Dahlman sai vänrikin arvon. Karl Dahlman osallistui Pohjan Poikien mukana taisteluihin Valkissa ja Marienburgissa sekä Petserissä. Hän haavoittui Kirovon kartanon valtauksessa 21. maaliskuuta 1919 ja palasi Suomeen. Toivuttuaan saamistaan vammoista Dahlman liittyi 25. kesäkuuta 1919 Aunuksen retkikuntaan ja sijoitettiin joukkueenjohtajaksi sen 2. rykmentin III pataljoonan 3. komppaniaan. Aunuksen retkikunnassa Dahlman osallistui taisteluihin Säämäjärvellä. Hän palveli retkikunnassa 23. elokuuta 1919 asti. Tämän jälkeen Dahlman jatkoi taisteluita Inkerin vapaajoukoissa, joihin hän liittyi 5. lokakuuta 1919. Dahlman sijoitettiin tiedusteluosaston päälliköksi Pohjois-Inkerin rykmenttiin, jonka mukana hän otti osaa Petroskajan taisteluun. Pohjois-Inkerin rykmentissä Karl Dahlman palveli 18. joulukuuta 1919 asti, jonka jälkeen hän astui Suomen armeijan palvelukseen ja sijoitettiin vääpeliksi Terijoen rajavartiopataljoonan 12. komppaniaan, joka myöhemmin liitettiin Käkisalmen läänin rykmenttiin. Hänet siirrettiin 26. huhtikuuta 1921 Savon jääkärirykmentin 3. komppanian vääpeliksi. Karl Dahlman erosi armeijasta 31. lokakuuta 1921. Dahlman liittyi nyt joukkueenjohtajaksi Repolan pataljoonaan ja otti osaa Porajärven taisteluun, jossa hän haavoittui 28. joulukuuta 1921. Karl Dahlman menehtyi saamiinsa haavoihin 6. tammikuuta 1922. Jääkärivääpeli, Viron armeijan vänrikki Karl Dahlman on haudattu Viipuriin.
Vampire Hunter D

Vampire Hunter D on Hideyuki Kikuchin luoma kaukaiseen, vuoden 12090 jaa. post-apocalyptiseen tulevaisuuteen perustuvat kauhusarja, jonka on kuvittanut Yoshitaka Amano. Sarja on ilmestynyt vuodesta 1983. Kikuchi on yksi Japanin kuuluisimmista kauhukirjailijoista. Parinkymmenen vuoden aikana useita hänen teoksistaan on julkaistu kuunnelmana, mangana, taidekirjoina, sekä anime-elokuvina; Vampire Hunter D Demon City Shinjuku, vuonna 1985 ja Vampire Hunter D - Bloodlust, vuonna 2000.
Novellit.
Digital Manga Publishing julkaisee Hideyuki Kikuchin novelleja englanniksi käännettyinä. Novellisarjalle ei ole olemassa suomalaista käännöstä.
Anime-elokuvat.
Vampire Hunter D (ハンターD "Banpaia Hantā Dī") 1985.
Vampyyrilordin purema tuomitsi Doris Langin kadotukseen: joko naisesta tulisi pimeyden kreivin vaimo tai hän muuttuisi yhdeksi kauhistuttavista epäkuolleista. Ihmisverta janoten hän joutuisi elämään ikuisesti kidutettuna. Naisen aika alkoi käydä vähiin ja epätoivo nosti päätään, kun hän näki yksinäisen ratsastajan lähestyvän kylää. Tulija oli D, vampyyrinmetsästäjä.
Vampire Hunter D - Bloodlust (ハンターD ブラッドラスト "Banpaia Hantā Dī: Buraddorasuto") 2000.
Vampire Hunter D: Bloodlust seuraa mystisen vampyyrinmetsästäjän seikkailuja. Lyhyesti nimellä D tunnettu mies on itsekin puoliksi vampyyri, sillä hänen isänsä oli legendaarinen kreivi Dracula. Bloodlust sijoittuu kaukaiseen tulevaisuuteen. Vampyyrien asema pimeyden prinsseinä on vakavasti uhattuna. Armottomat vampyyrien metsästäjät, kuten D, ovat harventaneet vampyyrien yhdyskuntaa kovalla kädellä. Meier Link on yksi sitkeimmistä vampyyreistä. Hän onnistuu yllättäen kaappaamaan rikkaan miehen suloisen tyttären tämän kotoa. Isä palkkaa D:n ja Markusin veljekset hakemaan tyttärensä takaisin. Verisen taistelun puhjettua herää kuitenkin epäilys, että tytär on saattanut paeta Meier Linkin luo aivan vapaaehtoisesti.
Manga.
Suomeksi vain kolmiosaiseksi mangasarjaksi jäänyttä sarjaa julkaisi Punainen Jättiläinen (sarja alkanut marraskuussa 2007). Englanniksi sarjaa julkaisee Digital Manga Publishing, DMP, tällä hetkellä osia on jo seitsemän. 
Lähteet.
DMP'n kotisivut
Punainen jättiläinen
Jelena Tomašević

Jelena Tomašević (, s. 1. marraskuuta 1983 Kragujevac, Jugoslavia) on serbialainen poplaulaja. Hän edusti Serbiaa vuoden 2008 Euroviisuissa Belgradissa kappaleella "Oro".
Crazyhouse

Crazyhouse on shakkivariantti, jota pelataan kahden pelaajan välillä. Siinä käytetään samaa lautaa ja samoja nappuloita kuin normaalissa shakissa, mutta vastustajalta lyödyt nappulat saa itselleen reserviin. Reservistä voi sitten omalla vuorollaan asettaa nappulan haluamalleen tyhjälle ruudulle, kuitenkaan sotilaita ei saa laittaa ensimmäiselle tai kahdeksannelle riville.
Peli päättyy, kuten normaalissakin shakissa, mattiin, pattiin, sovittuun tasapeliin tai aseman toistumiseen. Aseman toistumisessa otetaan huomioon myös reservissä olevat nappulat.
Nappuloiden arvona pidetään yleisesti seuraavaa:
Daamin ja tornin normaalia shakkia heikompi pistemäärä johtuu siitä, että loppupeliä ei esiinny Crazyhousessa, ja lauta on aina ruuhkainen nappuloista. Myös nappuloiden liikkuvuus on sama reservistä tiputtaessa, ja sotilaat ylentyvät helpommin.
Pelejä muistiin merkittäessä nappulan pudottamista tyhjälle ruudulle merkitään yleensä @-merkillä. Esimerkiksi 4. R@g5 tarkoittaa, että valkea pelaaja pudottaa neljännellä siirrollaan reservistään ratsun ruutuun g5.
Poncelet’n lause

Geometriassa Poncelet'n lause sanoo seuraavaa: Olkoon C ja D kaksi kartioleikkausta. Jos on mahdollista löytää annetulle "n"&gt;2 yksi "n"-kulmio, joka on C:n sisäänpiirretty ja D:n ympäripiirretty monikulmio, samanlaisia "n"-kulmioita voidaan löytää äärettömän monta.
Poncelet'n lause voidaan todistaa elliptisten käyrien avulla. Geometrisesti elliptinen käyrä tulee esittää C:n kaksoispeitteenä, jolla on neljä haaraumapistettä. (Huomaa, että C on isomorfinen projektiivisen suoran kanssa.) Vastaava haarauma otetaan yli niiden neljän C:n pisteen kautta, jossa kartioleikkaukset leikkaavat. Neljän pisteen olemassaolo seuraa Bézout'n lauseesta. Elliptistä käyrää voidaan myös ajatella D:n kaksoispeitteenä. Tässä tapauksessa haarauma otetaan yli neljän bitangentin pisteen kautta, jotka koskettaa käyrää.
Kääpiöpalmu

Kääpiöpalmu ("Chamaerops humilis") on palmukasveihin kuuluva pensasmainen kasvi. Se on sukunsa "Chamaerops" ainoa edustaja ja pohjoisimpana luontaisesti kasvava palmulaji.
Ulkonäkö.
Kääpiöpalmu on pensasmaisesti kasvava laji, joka voi kuitenkin kasvaa jopa 4,5-metriseksi, mutta jotkut jäävät vain 1,5-metrisiksi. Kääpiöpalmun ulkonäkö vaihtelee huomattavasti. Toiset kasvattavat monia juuriversoja ja saattavat levitä tuuheina peräti 4,5 metrin levyisinä pensaina, kun taas jotkut yksilöt kasvavat korkeudeltaan ja leveydeltään vain hieman yli metriin.
Lehtilapa on viuhkamainen. Pienet kirkkaankeltaiset kukat ovat yleensä piilossa lähellä runkoa lehtien takana. Syksyllä kääpiöpalmu kasvattaa pieniä, halkaisijaltaan noin senttimetrin kokoisia luumarjoja, jotka ovat tummankeltaisia, ruskeita tai oransseja.
Levinneisyys.
Kääpiöpalmu on pohjoisin luonnonvaraisena kasvava palmulaji. Se on myös ainoa Manner-Euroopassa alkuperäisenä kasvava palmulaji (Kreetan saarella kasvaa myös taatelipalmun sukuinen laji kreetantaateli ("Phoenix theophrasti")). Kääpiöpalmun levinneisyysalue käsittää Välimeren alueen. Sitä kasvaa Marokon Atlasvuorilta Espanjaan, Ranskaan ja Turkkiin asti.
Elinympäristö.
Kääpiöpalmuja kasvaa vähäravinteisilla vuorenrinteillä ja kuivissa hiekka- tai kivikkomaastoissa aina tuhanteen metriin asti.
Kasvi viihtyy parhaiten auringossa, vaikka puolivarjokaan ei ole haitaksi. Kääpiöpalmut kestävät erittäin hyvin kuivuutta, eivätkä ne välitä vettyneestä maaperästä . Talvisin se kestää jopa kymmenen asteen pakkasia ja pientä lumentuloa.
Käyttö.
Nuoria kääpiöpalmun lehtisilmuja ja tuoreita versoja käytetään vihanneksena. Lehdistä saatavasta vahvasta kuidusta voidaan valmistaa köysiä ja harjoja. Lisäksi Välimeren alueella kääpiöpalmuista on tehty pensasaitoja.
Vuokko Mattila

Vuokko Mattila (oik. "Mattila-Helminen", o.s. "Docktare"; ( 5. toukokuuta 1942 Tornio – 18. syyskuuta 2024) oli suomalainen julkkis-parturi-kampaaja. Mattila perusti Helsinkiin ensimmäisen kampaamonsa 1968. Hänen toimipaikkansa sijaitsi lähellä eduskuntataloa, mikä toi hänelle asiakkaiksi useita poliitikkoja.
Mattila näytteli elokuvissa "Autotytöt", "Minkkiturkki" ja "Teerenpeliä".
Mattilan ensimmäinen puoliso oli Antti Mattila, toinen Tapani Helminen (k. 2006).
Tähtisarja – 30 suosikkia (Einin albumi)

Tähtisarja – 30 suosikkia on suomalaisen iskelmälaulaja Einin vuonna 2006 julkaistu tuplakokoelma-albumi. Kappalevalinnat painottuvat laulajattaren uran alkuvuosiin. Kokoelman lauluista seitsemän on suomalaista alkuperää.
Tuoteseloste.
Kokoelmalla on 27 Einin suosikkisävelmää vuosilta 1978–1985 sekä kolme sävelmää vuodelta 2005. CD 1:n viidestätoista kappaleesta kaksitoista on niin sanottuja käännösiskelmiä. Vastaavasti CD 2:n viidestätoista kappaleesta niitä on yksitoista. Kokoelman avausraita on Irina Milanin suomeksi sanoittama käännösiskelmä ”Yes Sir, alkaa polttaa”, jolla Eini teki läpimurron kahdeksantoistavuotiaana. CD 1:llä on suomenkieliset versiot myös muun muassa hiteistä ”Xanadu” sekä ”Manuel Goodbye” eli ”Tavataanko taas”. ”Nousen kanssas aurinkoon” on Einin duetto Markku Aron kanssa.
CD 2:n avausraita ”Kun kosket mua” on Turkka Malin suomentama versio Gloria Estefanin hitistä ”Regresa a mi”, ja se on yksi kokoelman kolmesta vuonna 2005 tallennetuista kappaleista. Madonnan läpimurtohitti ”Like a Virgin” on saanut Raul Reimanin käsittelyssä suomenkielisen nimen ”Olen neitsyt”. Levyllä on myös Einin tulkinta Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangosta ”Täysikuu”. ”Kesä ja yö” on alun perin elokuvasta "Uuno Turhapuro armeijan leivissä", jossa Eini cameo-roolissaan esittää sen herraseurueelle ravintolan kabinetissa. 30 suosikkia -kokoelmalla kappaleesta on vuoden 2005 uudistettu versio. ”Kerro mulle” on albumin kolmas vuonna 2005 tallennettu kappale.
Albumi sisältää kaikki Einin levyttämät euroviisukäännökset.