Cassandra Wilson

Cassandra Wilson (s. 4. joulukuuta 1955 Jackson, Mississippi) on yhdysvaltalainen jazz-muusikko. Hän on tehnyt yhteistyötä useiden tunnettujen artistien kanssa, mukaan lukien Nick Cave and The Bad Seeds, Dave Holland, The Roots ja Bill Frisell. Hän on voittanut Grammy-palkinnon kahdesti. Grammy-palkintojen lisäksi Wilson on saanut Django d'Orin, Edison Music Awardin ja nimikyltin Mississippi Blues Trailille. 
Ura.
Cassandra Wilson syntyi Jacksonissa, Mississippissä vuonna 1955 musiikkiin ja koulutukseen suuntautuneessa perheessä: hänen isänsä opetti musiikkia ja soitti jazzbassoa, ja äitinsä työskenteli alakoulun opettajana. Hänet rohkaistiin soittamaan, ja hän aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana. 
Teini-ikäisenä Wilson alkoi kirjoittaa omia folkhenkisiä kappaleita. Hän soitti klarinettia koulun orkesterissa ja esiintyi teatteriproduktioissa. Lukion jälkeen Wilson opiskeli Millsaps Collegessa ja Jackson State Universityssä, ja valmistui lopulta viestinnän tutkinnolla. Samalla hän jatkoi musiikin tekemistä, lauloi paikallisissa cover-bändeissä, esiintyi kahviloissa ja kehitti ilmaisujaan jazzlaulajana. Vuonna 1981 julkisten asioiden työ televisiokanava WDSU:ssa vei hänet New Orleansiin. Siellä hän sai oppia jazzin konkareilta kuten Ellis Marsalisilta ja Alvin Batistelta. Heidän tukemanaan Wilson muutti New Yorkiin, missä tapasi saksofonisti Steve Colemanin ja liittyi tämän innovatiiviseen M-Base-kollektiiviin päälaulajaksi, esiintyen useilla ryhmän albumeilla. Solistina hän debytoi vuonna 1986 julkaistulla sooloalbumilla "Point of View". 
Vuodesta 1993 alkaen Wilson muutti suuntaansa ja tulkitsi akustisia, bluesvaikutteisia kappaleita Blue Note -levymerkillä. Mukana oli omia sävellyksiä sekä covereita artisteilta kuten Robert Johnson, Van Morrison ja Joni Mitchell. Muutos kannatti: kriitikot ylistivät hänen tyylillisesti rohkeaa linjaansa. Vuoden 1995 "New Moon Daughter" voitti Grammy-palkinnon parhaasta jazzvokaalisuorituksesta. Kaksi vuotta myöhemmin Wilson sai lisää kiitosta esiintyessään Wynton Marsalisin Pulitzer-palkitulla "Blood on the Fields" -albumilla. Hän teki myös merkittäviä yhteistyöprojekteja Dave Hollandin ja The Rootsin kanssa. Vuonna 1999 hän kunnioitti suurta vaikuttajaansa Miles Davisiä tribuuttialbumilla "Traveling Miles".
Vuoden 2002 "Belly of the Sun" -albumilla Wilson jatkoi laaja-alaisia covervalintojaan, tulkiten kappaleita muun muassa Robbie Robertsonilta ja Jimmy Webbilta. Hän jatkoi myös oman musiikin säveltämistä, kirjoittaen puolet vuoden 2003 "Glamoured"-albumin kappaleista. Aina luovasti uteliaana hän kokeili hip hop -tekniikoita ja sampleja vuoden 2006 "Thunderbird"-levyllä. Sen jälkeen hän palasi jazzstandardeihin vuoden 2008 "Loverly"-albumilla, joka toi hänelle toisen Grammy-palkinnon. Vuonna 2010 ilmestyneellä "Silver Pony" -albumilla hän yhdisti covereita ja omia kappaleita; mukana vierailivat muun muassa Ravi Coltrane ja John Legend.
Aina musiikillinen kameleontti Wilson vaihtoi jälleen suuntaa "Another Country" -albumillaan, joka koostui pääasiassa omista kappaleista ja jonka hän tuotti yhdessä sähkökitaristi Fabrizio Sottin kanssa. Albumi äänitettiin Italiassa, New Orleansissa ja New Yorkissa, ja se julkaistiin kesällä 2012. Vuonna 2015 Wilson siirtyi Sony-yhtiölle ja julkaisi Billie Holiday -tribuutin "Coming Forth by Day", jonka tuotti Nick Launay, (tunnettu muun muassa Yeah Yeah Yeahsin ja Nick Caven tuottajana). Levyllä häntä säesti muusikoita yhtyeestä Nick Cave and the Bad Seeds. Seuraavina vuosina Wilson jatkoi aktiivisesti konsertointia, muun muassa entisen Hothouse Flowers -laulajan Liam Ó Maonlaín kanssa, sekä kiersi maailmaa oman yhtyeensä kanssa.
Wilson elää nykyisin avioliitossa Isaach De Bankolén kanssa.