tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lloyd Shapley

Lloyd Stowell Shapley (2. kesäkuuta 1923 Cambridge, Massachusetts – 12. maaliskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen matemaatikko ja taloustieteilijä. Hän työskenteli pitkään RAND Corporationissa ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. 
Shapley tunnettiin peliteorian asiantuntijana, ja hän esitteli siihen liittyvän Shapleyn arvon vuonna 1953.
Shapley sai John von Neumannin teoriapalkinnon vuonna 1981. Hän toimi Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1979 lähtien.
Shapley palkittiin vuonna 2012 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Alvin E. Rothin kanssa.
Kalottireitti

Kalottireitti () on vaellusreitti, joka kulkee Lapissa Suomen, Ruotsin ja Norjan alueilla. 
Se on yhteensä 800 kilometriä pitkä ja siitä noin 70 kilometriä sijaitsee Suomen alueella Enontekiöllä, jossa se kulkee Mallan luonnonpuiston ja Käsivarren erämaa-alueen halki. Reitin päätepisteet ovat Norjan Koutokeino sekä Norjan Sulitjelma tai Ruotsin Kvikjokki. Metsähallituksen suosittelema vaellusaika reitillä on heinäkuun alusta syyskuun puoliväliin. 
Kalottireitin vihkivät käyttöön Kolmen valtakunnan rajapyykillä vuonna 1993 presidentti Mauno Koivisto, Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa ja Norjan kuningas Harald V puolisoineen. Tapahtuman muistona paikalla on kivi, johon on kaiverrettu heidän nimikirjoituksensa.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut

Naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty vuodesta 1990 lähtien. Kilpailujen historiassa vain kaksi eri maajoukkuetta voittanut mestaruuden: Kanadalla on 13 mestaruutta ja Yhdysvalloilla 11. Kilpailuissa otellaan myös alemmilla sarjatasoilla: 1., 2. ja 3. divisioonassa.
Alkuaikoina kilpailuja pidettiin joka toinen vuosi, mutta kilpailu muuttui yhdeksän vuoden jälkeen jokavuotiseksi. Vuosina 2002, 2006, 2010 ja 2014 erillisiä mestaruuskisoja ei pidetty, vaan ne pelattiin olympialaisten yhteydessä, myöskään vuonna 2018 ei pelattu maailmanmestaruuskisoja. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskisat peruttiin SARS-epidemian vuoksi, ja vuoden 2020 maailmanmestaruuskisat peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Vuoden 2021 kisat olivat myös lähellä tulla perutuiksi, mutta lopulta niitä siirrettiin poikkeukselliseen ajankohtaan, loppukesään 2021.
Kanada ja Yhdysvallat olivat joka vuosi kaksi parasta joukkuetta aina vuoteen 2019 saakka, kunnes Suomi saavutti hopeaa Kanadan jäädessä pronssille. Suomi onkin kolmanneksi menestynein maa. Se on parhaimmillaan sijoittunut hopealle omissa kotikisoissaan vuonna 2019 ja sen lisäksi pronssille kaikkiaan 15 kertaa.
Vuoden 2025 kisoissa rikottiin naisten maailmanmestaruuskilpailujen yleisöennätys katsojien kokonaismäärässä. Loppuottelussa oli paikalla 5 369 henkeä, ja näin ollen kisoja oli katsomassa kaikkiaan 122 331 henkeä. Edellinen ennätys katsojien kokonaismäärästä oli vuodelta 2007, jolloin Winnipegissä oli paikalla kaikkiaan 119 231 henkeä.
Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet eivät saaneet osallistua vuosien 2022–2025 maailmanmestaruuskilpailuihin. 
Turnausjärjestelmä.
Turnauksessa puolivälierävaiheeseen etenevät kaikki A-lohkon viisi maata sekä B-lohkon kolme parasta joukkuetta. 
Joukkueet vuoden 2025 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Lohko A
Lohko B
Arvokkaimmat pelaajat.
Naisten maailmanmestaruuskisojen arvokkaimman pelaajan arvonimi on jaettu vuodesta 2001.
Piirikunta (Yhdysvallat)

Piirikunta () on Yhdysvaltojen osavaltion tai territorion aluehallinnon yksikkö, joka pääsääntöisesti on pienempi kuin osavaltio, mutta suurempi kuin kunta tai kaupunki. Piirikunnista käytetään nimitystä "county" 48:ssa osavaltiossa. Louisianassa niistä käytetään nimitystä "parish" ja Alaskassa nimitystä "borough". Yhteensä Yhdysvaltojen osavaltioissa on 3 143 piirikuntaa ja piirikunnan tyyppistä ("county equivalent") aluetta. Vähiten piirikuntia on Delawaren osavaltiossa (3 piirikuntaa) ja eniten Texasissa (254 piirikuntaa). Monissa osavaltioissa piirikunnat jaetaan vielä pienempiin paikallishallinnon yksiköihin, joita ovat esimerkiksi "township", "town", "city" ja "borough". Nämä vastaavat suurin piirtein Suomen kuntia ja kaupunkeja. Piirikunnan hallintokeskuksen nimitys on 47:ssä osavaltiossa "county seat". Louisianassa käytetään nimitystä "parish seat", Alaskassa "borough seat" ja Vermontissa "shire town". Piirikuntien tehtävät, itsehallinnon määrä sekä niiden kuntarakenne on määrätty jokaisen osavaltion perustuslaissa.
Suosituimmat piirikuntien nimet tulevat Yhdysvaltain ensimmäisistä presidenteistä. Kolme suosituinta ovat Washington (31 piirikuntaa ympäri maata), Jefferson (26) ja Franklin (25).
Kymmenen suurinta piirikuntaa asukasluvun mukaan.
Yhdysvaltain vuoden 2020 väestönlaskennan mukaiset asukasluvut vuonna 2020:
Peter Hacker

Peter Michael Stephan Hacker (s. 15. heinäkuuta 1939 Lontoo, Englanti) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan ja kielifilosofiaan. Hänet tunnetaan Ludwig Wittgensteinin teosten tutkimuksesta sekä neurofilosofian kritiikistä.
Hacker opiskeli filosofiaa, politiikkaa ja taloustiedettä Queen's Collegessa Oxfordissa vuosina 1960-63. Vuosina 1963-65 hän toimi opiskeli St. Antony's Collegessa professori H. L. A. Hartin oppilaana. Hänen väitöskirjansa "Rules and Duties" valmistui vuonna 1966 hänen toimiessaan nuorempana tutkijana Oxfordin Balliol Collegessa. Vuodesta 1966 Hacker on toiminut St John's Collegessa ja Oxfordin yliopiston filosofian laitoksella. Nykyisin hän on St John's Collegen emeritustutkijajäsen.
Kielifilosofiassa Hacker on ollut Ludwig Wittgensteinin lingvistis-terapeuttisen lähestymistavan voimakas kannattaja. Lähestymistavan mukaan filosofian tehtävänä on filosofisten ongelmien ratkaiseminen tai häivyttäminen analysoimalla kieltä, sen käyttötapoja ja sanojen välisiä suhteita. Näin filosofinen tutkimus poikkeaa suuresti tieteellisestä tutkimuksesta. Hackerin mukaan ”filosofia ei ole panos inhimilliseen tietämykseen, vaan inhimilliseen ymmärrykseen”.
Seurauksena Hacker vastustaa ns. ”neurofilosofiaa”, eli sellaisia neurotieteilijöitä ja filosofeja kuin Antonio Damasio ja Daniel Dennett, joiden mukaan neurotiede voi valaista sellaisia filosofisia kysymyksiä kuin tietoisuuden luonne ja mieli–ruumis-ongelma. Hackerin mukaan nämä, samoin kuin kaikki filosofiset ongelmat, eivät ole lainkaan oikeita ongelmia, vaan käsitteellisestä sekaannuksesta aiheutuvia harhoja. Näin tieteellinen tutkimus (uusien tosiseikkojen oppiminen ihmisistä tai todellisuudesta) ei auta niiden ratkaisemisessa. Hackerin teos "Philosophical Foundations of Neuroscience" (2003) esittelee nämä näkemykset ja kritisoi monien neurotieteilijöiden ja filosofien, kuten Damasion, Dennettin, Francis Crickin ja John Searlen, ajatuksia,
Mielenfilosofiassa Hacker on hylännyt identiteettiteoriat siinä missä funktionalismin, eliminativismin kuin muutkin reduktionismin muodot. Sen sijaan hän kannattaa metodologista pluralismia, ja katsoo, ettei ihmistä voi selittää pelkästään kausaalisesti. Hacker kieltää, että psykologiset ominaisuudet voisi liittää pelkästään aivoihin, sen sijaan ne kuuluvat ihmiselle kokonaisuudessaan. Hacker on pyrkinyt osoittamaan, että tietoisuuteen liitetyt ongelmat ratkeavat tietoisuuden eri muotojen analyysillä, ja että kvaliat ovat pelkästään filosofista fiktiota.
Hacker on työskennellyt paljon yhdessä G. P. Bakerin kanssa.
Jösse Järvenpää

Jussi Sakari "Jösse" Järvenpää (s. 20. huhtikuuta 1961) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Keikoillaan hän on esittänyt oman tuotantonsa lisäksi myös Irwin Goodmanin kappaleita.
Ura.
Pertti "Nipa" Neumann kiinnitti Järvenpään EMI-levy-yhtiöön vuonna 1991 ja se julkaisi Jösselta kaksi vinyylisingleä, "Tilttiin" ja "Kusi sukassa". Hänen esikoisalbuminsa "Kossumafia" ilmestyi 1992. Vuonna 2005 Järvenpää julkaisi ihailemansa Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemiä kappaleita albumillisen nimellä "Jössen reissu Rautawaaralle". Järvenpään musiikkivideoita on katsottu YouTube-videopalvelussa yli 1,6 miljoonaa kertaa (2017).
Järvenpää on kertonut asettuvansa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa uuden puolueisiin sitoutumattoman Reformi-koalition ehdokkaaksi Uudenmaan vaalipiirissä.
Toukokuussa 2017 Järvenpää sai kutsun poliisikuulusteluun epäiltynä kiihottamiseen kansanryhmää vastaan YouTubessa julkaistujen musiikkivideoiden vuoksi.
Kaarlenholvi

Kaarlenholvi on Oulun keskustassa Aleksanterinkadun ja Kauppurienkadun kulmassa sijaitseva rakennus. Talossa toimivat ravintolat Kaarlenholvi ja Jumpru Pub. Ravintolakäytössä talo on ollut vuodesta 1972. 1880-luvulla taloa kutsuttiin "Thunbergin taloksi". Talo tunnetaan myös nimillä "Santaholman talo" ja "Nylanderin talo". Oulussa on toinenkin Santaholman taloksi kutsuttu talo: Saaristonkadun ja Torikadun risteyksessä sijaitseva vanha puutalo, jossa on toiminut nuorisokahvila Walda.
Historiaa.
Talo rakennettiin alun perin 1700-luvun loppupuolella. Puinen toinen kerros tuhoutui vuoden 1822 Oulun palossa. Kivinen ensimmäinen kerros säilyi tulipalossa. Palon jälkeisissä korjauksissa myös toinen kerros rakennettiin kivestä. Nykyinen ulkoasu lienee vuodelta 1834. Tyyliltään rakennus edustaa uusklassista tyylisuuntaa eli empireä.
Talossa on vuosien saatossa toiminut muun muassa sairaala, tuomiokapituli, vankityrmä, viinapolttimo, viini- ja konjakkikauppa, kirjapaino ja postikonttori. Tunnettuja talossa asuneita henkilöitä ovat Johan Ludvig Runeberg ja Aaro Hellaakoski.
Michèle Jacot

Michèle Jacot (s. 5. tammikuuta 1952) on ranskalainen, 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa menestynyt alppihiihtäjä. 
Jacot voitti alppiyhdistetyn maailmanmestaruuden ja pujottelun MM-pronssia Val Gardenassa 1970. Samalla kaudella hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja jakoi suurpujottelucupin voiton maannaisensa Françoise Macchin kanssa. Kolmannen arvokisamitalinsa hän saavutti voittamalla hopeaa pujottelusta Sankt Moritzin MM-kisoissa 1974.
Maailmancupissa Jacot saavutti kymmenen osakilpailuvoittoa ja sijoittui palkintokorokkeelle kaksikymmentä kertaa.
S. F. Said

S. F. Said (s. 1967, Beirut, Libanon) on brittiläinen lastenkirjailija. Said syntyi Libanonissa ja on asunut Isossa-Britanniassa kaksivuotiaasta saakka. Saidin esikoisteos "Varjak Käpälä" ilmestyi vuonna 2003. Teoksessa on sarjakuvapiirtäjä Dave McKeanin kuvitus. Tarina jatkuu kirjassa "Varjak Käpälä, lainsuojaton" (2005).
Erkki Forss

Otto Erkki Wilhelm Forss (9. maaliskuuta 1926 Jyväskylä – 6. huhtikuuta 2013) oli suomalainen urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja.
Forss opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Ilmari Hannikaisen ja Ernst Lingon johdolla ja urkujensoittoa Elis Mårtensonin ja Janne Raition johdolla. Hän suoritti musiikinopettajan tutkinnon 1949, pianonsoitonopettajan tutkinnon 1951, pianodiplomin 1955, urkudiplomin ja kanttoriurkurin tutkinnon 1957. Tämän jälkeen Forss jatkoi opintojaan ulkomailla, 1958–1959 Berliinissä (Ahrens ja Petersen), 1961 Münchenissä (Högner) ja 1975 Pariisissa (Litaize).
Debytoituaan urkurina Helsingissä 1958 Forss piti urkukonsertteja eri puolilla maata sekä Pariisissa Ruotsalaisessa kirkossa 1975 ja eräänä ensimmäisistä suomalaisista Pariisin Notre Dame -katedraalissa 1981 sekä Tallinnan Niguliste-kirkossa 1987. Mieskuoro Laulumiesten johtajana Forss toimi 1975–1978. Radion kamarikuoron tenorina hän lauloi 1962–1987, myös solistina, kuten monissa muissakin kuoroissa. Einojuhani Rautavaaran kansainvälisesti tunnetuilla levyillä "Vigilia I–II" Forss lauloi Papin osuudet ¼-intervalleineen. Yleisradiolle hän teki useita urku- ja laulunauhoituksia.
Forss työskenteli Helsingissä Roihuvuoren seurakunnan kanttori-urkurina 1960–1989, ja vuosina 1982–1989 hän ohjasi perustamiaan Roihuvuoren urkuviikkoja. Itä-Helsingin musiikkiopiston perustajajäsen Forss toimi opiston pianonsoitonopettajana 1965–1975, ja hänet kutsuttiin opiston kannatusyhdistyksen kunniajäseneksi 1995. Ansioistaan Forss sai director cantus -arvonimen 1972 ja director musices -arvonimen 1979. Forssin yliopisto-opintojen tuloksena vuonna 1950 valmistunut pro gradu "Erik August Hagfors: Suomenkielisen kuorolaulun isä" on julkaistu myös verkkomuodossa.
Erkki Forssin isä oli seminaarinlehtori, Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtaja S. W. Forss.
Michelle Paver

Michelle Paver (s. 1960) on brittiläinen nuortenkirjailija. Paver on kirjoittanut lukuisia palkittuja historiallisia romaaneja. Kuusiosaisesta Muinainen Pimeys -nuortensarjasta tuli menestys. Sarjan oikeudet on myyty 37 maahan. Hänet tunnetaan myös Pronssisoturit -kirjasarjasta.
Paver syntyi Malawissa Keski-Afrikassa. Hänen äitinsä oli belgialainen ja isä eteläafrikkalainen. Isä julkaisi pientä sanomalehteä nimeltään "The Nyasaland Times". Paver muutti kolmivuotiaana Britanniaan ja varttui Wimbledonissa. Opiskeltuaan jonkin aikaa biokemiaa Oxfordin yliopistossa Paver aloitti työt lakiasiaintoimistossa. Isänsä kuoleman jälkeen 1996 hän matkusteli vuoden verran Ranskassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Tuolloin hän kirjoitti myös esikoisteoksensa "Without Charity". Kotimaahansa palattuaan hän jätti asianajotyönsä ja keskittyi kirjailijan uraan.
Paver harrastaa arkeologiaa ja kansatiedettä. Hän on perehtynyt muun muassa saamelaisten kulttuuriin.
Perjantai 13. (elokuvasarja)

Perjantai 13. päivä on yhdysvaltalainen kauhu-/slasherelokuvasarja, jonka ensimmäinen osa sai ensi-iltansa 3. toukokuuta 1980. Suomessa elokuvan esittäminen kiellettiin kokonaan. Elokuvia ovat ohjanneet Sean S. Cunningham, Steve Miner, Joseph Zito, Danny Steinmann, Tom McLoughlin, John Carl Buechler, Rob Hedden, Adam Marcus ja James Isaac. 
Sarjan toisesta elokuvasta lähtien päähenkilönä on sarjamurhaaja Jason Voorhees. Häntä ovat näytelleet Ari Lehman, Kane Hodder, Ken Kirzinger sekä lukuisat sijaisnäyttelijät.
Vaikka vuoden 1978 "Halloween – naamioiden yö" -elokuvan menestyksen myötä syntyneen sarjan elokuvat eivät ole koskaan olleet kriitikoiden suosiossa, elokuvasarjaa pidetään yhtenä Yhdysvaltain menestyneimmistä – ei vain elokuvien menestyksen, vaan myös sarjan laajan markkinoinnin ja toistuvien viittausten vuoksi – ja on siten iskostunut vahvasti osaksi populaarikulttuuria.
Nirmala Srivastava

Nirmala Srivastava eli Shri Mataji Nirmala Devi (21. maaliskuuta 1923 Chhindwara, Intia – 23. helmikuuta 2011 Genova, Italia) oli sahaja-joogan kehittänyt intialainen. Hän syntyi kristityille vanhemmille Chhindwarassa.
Srivastava perusti 1970-luvun alussa sahaja-jooga-liikkeen, joka on sittemmin levinnyt suurimpaan osaan maailmasta. Laajalti tämä on perustajan itsensä ansiota; hän kierteli henkilökohtaisesti eri puolilla maailmaa levittämässä oppiaan.
Gibson EB-3

Gibson EB-3 ("EB" = ) on Gibsonin vuodesta 1961 eteenpäin valmistama bassokitara.
Historia.
Ensimmäinen EB-3 esiteltiin vuoden 1961 tammikuussa, Anaheimissä pidettävässä NAMM Show’ssa.
Ensimmäisessä EB-3:ssa oli ohut SG-sähkökitaran muotoinen runko ja sen mensuuri oli 775 mm (30.5"). Bassossa oli yksinkertainen rakenne; yksiosainen mahonkirunko ja yksiosainen 20-nauhainen mahonkikaula. Mikrofoneina oli yksi humbucker ja yksi mini-humbucker, joille molemmille oli oma äänevoimakkuuden ja äänenvärin säädin. Mikrofonien vaihtoon oli kierrettävä neljäasentoinen kytkin.
EB-3-bassoon tuli vuosien varrella monia muutoksia. Basson puuosissa käytettiin erilaisia materiaaleja ja kaulat alettiin valmistaa kolmesta osasta. Mikrofonit siirtyivät lähemmäs tallaa ja kaulamikrofonin suojus valmistettiin muovin sijasta nikkelistä. Basson alkuperäisen ja perinteisimmän cherryn eli kirsikan värin lisäksi tuli myös muita vaihtoehtoja. 
EB-3 oli alun perin lyhytskaalainen basso, mutta siitä on valmistettu myös pikäskaalaista 864 millimetrin eli 34 tuuman versiota ja viisikielistä versiota.
EB-3:n valmistus lopetettiin vuonna 1979. Nykyään Gibson valmistaa lähes samankaltaista bassoa "Gibson SG Bass"-nimellä. Gibsonin omistama Epiphone valmistaa halvempaa kopiota sekä lyhyt- että pitkäskaalaisesta EB-3-mallista.
Tunnettuja EB-3-soittajia.
EB-3 saavutti eniten suosiotaan 1960-luvun brittiyhtyeiden keskuudessa. Tunnettuja soittajia olivat muun muassa Jack Bruce (Cream), Andy Fraser (Free) ja Bill Wyman (The Rolling Stones). Nykyään bassoa käyttää vielä muun muassa Mike Watt (Iggy &amp; the Stooges) ja Jared Followill (Kings of Leon). Tasavallan Presidentti- ja Wigwam- yhtyeissä soittanut Måns Groundstroem on käyttänyt mallia.
Michael Shaw

Michael Norman Shaw, Northsteadin paroni Shaw (9. lokakuuta 1920 – 8. tammikuuta 2021) oli brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi maansa parlamentissa seuraavasti: 
Shaw oli myös Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1974–1979. Hänestä tehtiin vuonna 1994 elinikäinen pääri Northsteadin paroni Shaw.
Arturo Pomar

Arturo Pomar Salamanca (1. syyskuuta 1931 – 26. toukokuuta 2016 Barcelona) oli espanjalainen shakinpelaaja. Hän menestyi alallaan jo lapsena ja sai opetusta Aleksandr Alehinilta.
Pomar sai shakin suurmestarin arvonimen vuonna 1962. Hän voitti seitsemästi Espanjan-mestaruuden (1946, 1950, 1957, 1958, 1959, 1962, 1966).
Pomar edusti kahteentoista otteeseen Espanjaa shakkiolympialaisissa.
Huitzilopochtli

Huitzilopochtli oli asteekkien sodan ja auringon jumala. Nimi voidaan kääntää monella tavalla, esimerkiksi "se, jolla on kolibri vasemmassa kädessään" Huitzilopochtli oli asteekkien tärkeimpiä jumalia. Häntä kutsuttiin myös nimillä Uitzilopochtli, Xiuhpilli (“Turkoosiprinssi”) ja Totec (“Meidän herramme”). Kuvataiteessa Huitzilopochtli kuvattiin usein kotkan hahmossa.
Asteekkien mytologiassa Huitzilopochtli esitetään jumalana, joka johdatti asteekit alkuperäisestä kotimaastaan Aztlánista Meksikon laaksoon. Matkan aikana papit kantoivat Huitzilopochtlia esittävää kolibrin kuvaa harteillaan, ja öisin jumalan ääni antoi käskyjä. Huitzilopochtlin määräyksestä asteekkien pääkaupunki Tenochtitlán perustettiin vuonna 1325 Texcocojärven pienelle kivikkoiselle saarelle. Kaupungin ensimmäinen temppeli rakennettiin sille paikalle, jossa kotka nokki kaktuksen päällä käärmettä. Tämä kohtaus on kuvattuna nykyisen Meksikon lipussa. Tämän jälkeen jokainen asteekkihallitsija laajensi temppeliä.
Asteekkivaltakunnan pääkaupungissa Tenochtitlánissa oli espanjalaisten saapumisen aikoihin 1521 suuri kaksoisporraspyramidi, jossa asteekit uhrasivat verisellä tavalla ihmisiä Huitzilopochtlille ja sateen ja hedelmällisyyden jumala Tlalocille.
Montezuma I

Montezuma I eli Moctezuma I (noin 1398–1469) oli asteekkien viides hallitsija. Hänen aikanaan asteekkivaltio laajeni voimakkaasti ja ulottui lopulta Meksikon laaksosta Meksikonlahdelle asti.
Montezuma I nousi valtaan 1440 setänsä Itzcóatlin kuoleman jälkeen. Hän solmi liiton kahden naapurikansan Tlacopanin ja Texcocon kanssa.
Wevelgem

Wevelgem on kunta Länsi-Flanderin maakunnassa Belgiassa. Se muodostuu Gullegemin, Moorselen ja Wevelgemin kaupungeista. Kunnassa on arviolta 31 291 asukasta (vuonna 2016), ja sen pinta-ala on 38,8 neliökilometriä.
Wevelgem toimii maalipaikkana pyöräilyklassikossa Gent–Wevelgem.
Jääskijärvi

Jääskijärvi (myös Jääskjärvi, v:sta 1948 ) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Jääsken kaupungin alueella Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Venäjän vesistörekisterin mukaan järven pinta-ala on 10 neliökilometriä ja järven valuma-alue kattaa 206 km2.
Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan järvi kuului Jääsken kuntaan. Jääskijärven pinta on 36,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven pinta-ala on 10,6 km² ja suurin syvyys on 23 metriä. Monilahtiseen Jääskijärveen laskee pohjoisesta Pytäräjärvi lyhyttä kaivantoa pitkin ja kaakosta Paalijärvi. Jääskijärvi laskee 8,5 kilometriä pitkää, järven länsipäästä alkavaa Littulanjokea myöten Vuokseen Jääsken keskustaajaman eteläpuolella.
Freddy Milton

Freddy 'Fred' Milton (s. 18. huhtikuuta 1948 Viborg, Tanska) on tanskalainen sarjakuvataiteilija. Hänet tunnetaan Aku Ankka-, Nakke Nakuttaja- ja "lohikäärmeperhe Gnuff" -sarjoistaan.
Milton valmistui kuvaamataidon opettajaksi vuonna 1973, mutta on työskennellyt ammatikseen sarjakuvien parissa 1970-luvun puolivälistä asti. Hänen uransa alkoi vuonna 1972 sarjakuvalla "Zenit", jota hän teki yhdessä veljensä Ingo Miltonin kanssa Jyllands-Posten -sanomalehteen. Vuonna 1974 Freddy Milton alkoi julkaista fanzinea "Carl Barks &amp; Co", joka nimensä mukaisesti oli omistettu suositulle sarjakuvapiirtäjä Carl Barksille. Seuraavana vuonna Milton alkoi itse piirtää ja käsikirjoittaa Ankka-sarjoja hollantilaiselle kustannusyhtiö Oberonille yhdessä hollantilaisen Daan Jippesin kanssa. Heidän yhteistyönsä loppui 1980-luvun alussa Jippesin lähdettyä Yhdysvaltoihin töihin.
1980-luvulla Milton teki pari Nakke Nakuttaja -albumia, joita pidetään yleisesti varsin korkeatasoisina. Hän alkoi samoihin aikoihin tehdä "Gnuff"-sarjakuvia. Lohikäärmeperhe Gnuff perustuu Miltonin kokonaan itse kehittämiin hahmoihin.
Mertjärvi

Mertjärvi (v:sta 1948 ) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Jääsken kaupungin alueella Viipurin piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Venäjän vesistörekisterin mukaan järven pinta-ala on 8 neliökilometriä ja järven valuma-alue kattaa 93 km2.
Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja Suomelle kuuluessaan järvi sijaitsi Jääsken ja Kirvun kuntien rajalla. Järven rannalla sijaitsi myös Mertjärvi-niminen kylä. Mertjärven pinta on 38,3 metriä merenpinnan yläpuolella. Järvi on noin 10 kilometriä pitkä ja suurin syvyys on 37,3 metriä. Mertjärveen laskee idästä pienet Pien- ja Suur-Kevasijärvet. Mertjärvi laskee järven länsipäästä alkavaa Mertjokea myöten Pytäräjärveen ja sieltä edelleen Jääskijärven kautta Vuokseen.
Helisevänjärvi

Helisevänjärvi (v:sta 1948 ) on järvi Karjalankannaksella Käkisalmen piirissä Leningradin alueella Venäjällä. Järvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella, ja se sijaitsi Suomelle kuuluessaan Kirvun, Vuoksenrannan ja Räisälän kuntien rajalla. 
Helisevänjärvi koostuu kahdesta pitkästä, kapeasta ja luode–kaakko suuntaisesta osasta, jotka yhdistää toisiinsa kapea salmi. Helisevänjärven eteläisempi osa on noin 12 kilometriä pitkä ja leveimmästä kohtaa noin yhden kilometrin levyinen. Eteläinen osa monilahtinen. Eteläisemmän osan luoteispäähän laskee Juoksemajärvestä tuleva Helisevänjoki. Pohjoisemman osan luoteispäähän laskee Kuunjoki. Helisevänjärvi laskee kahta reittiä pitkin Vuoksen pohjoiseen laskuhaaraan. Eteläisestä osasta alkava lasku-uoma laskee Torhojärveen, joka on Vuoksen leventymä ja pohjoisesta osasta alkava lasku-uoma laskee Vuokseen Räisälän kirkonkylän pohjoispuolella.
Coffy

Coffy – armoton kostaja tai Coffy – kostaja joka ei tunne armoa ("Coffy") on yhdysvaltalainen vuonna 1973 ensi-iltansa saanut blaxploitaatioelokuva. Sen ohjasi ja käsikirjoitti Jack Hill, ja sen pääosaa näyttelee Pam Grier.
Elokuvassa sairaanhoitaja ryhtyy ilotytöksi kostaakseen huumekauppiaille, joiden takia hänen pikkusisarestaan on tullut narkomaani.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano sanoo "Coffyn" tarjoavan paljon paljasta pintaa ja väkivaltaa. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "The New York Timesin" A. H. Weiler päätti arvionsa sarkastiseen juonipaljastukseen: Pam Grierin näyttelemä sairaanhoitaja tappaa kaiki vihollisensa, mukaan lukien petollisen miesystävänsä. ”Näin katsoja jää siihen lohdulliseen ajatukseen, että tyttö voi palata takaisin sairaanhoitajaksi ja pysytellä poissa tällaisista huonoista elokuvista.”
Jelly Roll Morton

Ferdinand ”Jelly Roll” Morton (20. syyskuuta 1885 tai 20. lokakuuta 1890 – 10. heinäkuuta 1941) oli yhdysvaltalainen jazz-säveltäjä, yhtyejohtaja ja pianisti. Häntä on usein luonnehdittu ensimmäiseksi todelliseksi jazz-säveltäjäksi. Hänen kappaleitaan ovat muun muassa ”King Porter Stomp”, ”Wolverine Blues”, ”Black Bottom Stomp” ja ”I Thought I Heard Buddy Bolden Say”.
Vuonna 1915 ilmestynyt ”Original Jelly Roll Blues” oli ensimmäisiä julkaistuja jazz-kappaleita, edustaen foxtrot -tyyliä. Morton levytti yhtyeensä kanssa tai yksin pianoa soittaen vuodesta 1923 alkaen. Vuoden 1931 jälkeen hän ei kuitenkaan enää saanut levytyssopimusta, kun levy-yhtiöt olivat leikanneet tuotantoaan suuren laman myötä ja sopimus RCA Victorin kanssa päättyi. Vuonna 1935 ”King Porter Stomp” nousi swing-kauden suosituimpien kappaleiden joukkoon Fletcher Hendersonin sovituksena Benny Goodmanin levytettyä sen orkesterinsa kanssa. Morton ei kuitenkaan saanut rojaltteja sävellyksestään.
Morton oli värikäs hahmo, joka piti julkisuudesta. Hänen käyntikorttinsa mukaan hän oli ”Jazzin alullepanija” ("The originator of Jazz") ja hän oli liioittelutaipumuksistaan huolimatta loppuaikoinaan tärkeä musiikinhistoriallisen tiedon lähde.
Primo Nebiolo

Primo Nebiolo (14. heinäkuuta 1923 Torino – 7. marraskuuta 1999 Rooma) oli italialainen liikemies ja urheiluvaikuttaja. Nebiolo oli Kansainvälisen yleisurheiluliiton puheenjohtaja vuosina 1981–1999 ja hän vaikutti myös Kansainvälisessä olympiakomiteassa vuodesta 1992 lähtien. 
Ennen urheilun johtotehtäviin siirtymistä Primo Nebiolo toimi rakennusalalla. Nebiolo muistetaan IAAF:n puheenjohtajana, mutta hän teki pitkän uran myös yliopistourheilun parissa. Nebiolo johti Kansainvälistä opiskelijaurheiluliittoa (FISU) vuodesta 1961 kuolemaansa saakka. Hänen aikanaan universiadeista muodostui yksi suurista yleisurheilutapahtumista. Omalta urheilutaustaltaan Primo Nebiolo oli kansallisen tason pituushyppääjä.
Toisessa maailmansodassa Primo Nebiolo palveli vapaaehtoisena armeijassa kunnes siirtyi partisaanien joukkoihin. Nebiolo joutui saksalaisten vangiksi, mutta pakeni vankilasta.
Primo Nebioloa pidetään puheenjohtajana, joka toi rahan yleisurheiluun. Hänen aikakaudellaan yleisurheilu muuttui aikaisempaa ammattimaisemmaksi ja suuret sponsori- ja televisiointisopimukset tulivat mukaan kuvaan. Suuret rahapalkinnot tulivat yleisurheilukilpailuihin, maailmanennätyksistä sai rahaa ja urheilijoille alettiin maksaa osallistumismaksuja. Nebiolon aloittaessa IAAF:n puheenjohtajana liiton budjetti oli n. 50 000 dollaria, kun se nykyään on n. 40 miljoonaa dollaria.
Nebioloa kritisoitiin suuresta egosta, diktaattorimaisesta johtotavasta ja kyseenalaisesta taktikoinnista. Hän muun muassa kiristi itselleen Kansainvälisen olympiakomitean jäsenyyden sanomalla, että hän ei anna eteläafrikkalaisten juoksijoiden osallistua Barcelonan olympialaisiin mikäli häntä ei valita. Nebiolon uraan mahtui myös muita skandaaleita. Hänet liitettiin rahoitussotkuun, kun Rooman olympiastadionia kunnostettiin jalkapallon vuoden 1990 MM-kilpailuja varten, mutta Nebioloa ei koskaan virallisesti syytetty. Vuonna 1987 yleisurheilun MM-kilpailuissa Roomassa italialainen pituushyppääjä Giovanni Evangelisti hyppäsi pronssille, mutta hän menetti mitalin, kun selvisi, että italialaiset mittamiehet olivat huijanneet mittauksessa. Primo Nebiolon osallisuus asiaan ei koskaan selvinnyt, mutta hän oli tuolloin myös Italian yleisurheiluliiton puheenjohtaja.
Primo Nebiolo kuoli sydänkohtaukseen kesken puheenjohtajakautensa. Hänet oli valittu vuoden 1999 elokuussa uudelle nelivuotiskaudelle. Varapuheenjohtaja Lamine Diackista tuli vt. puheenjohtaja ja myöhemmin äänestyksellä liiton uusi puheenjohtaja.
Teija Virkberg

Teija Virkberg (ent. Niskala, s. 27. helmikuuta 1963 Muhos) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Virkberg saavutti 800 metrin juoksussa ja 1 500 metrin juoksussa ulkoradoilla kuusi SM-mitalia. Sisäradoilla hän voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1983, 1986 ja 1988 sekä 1 500 metrillä vuonna 1988. Seuratasolla hän edusti Raahen Vesaa ja Oulun Pyrintöä. Juoksijat Aila Paunonen (o.s. Virkberg) ja Anneli Oravainen (o.s. Virkberg) ovat hänen sisariaan.
Saavutukset.
Ulkoradat
Sisäradat
Henkilökohtaiset ennätykset.
Ulkoradat
Suomen-mestaruus

Suomen-mestaruus (myös Suomen mestaruus tai suomenmestaruus) tarkoittaa suomenmestaruuskilpailun voittoa. Suomen-mestaruudesta kilpaillaan muun muassa näissä kilpailuissa ja sarjoissa:
Ennio Falco

Ennio Falco (s. 3. tammikuuta 1968) on italialainen urheiluampuja, joka kilpailee skeetissä.
Falcon suurin saavutus on olympiakultaa skeetissä Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on voittanut henkilökohtaisissa kilpailussa kolme hopeaa (1997, 2001, 2005) ja kolme pronssia (1994, 2002, 2009). Lisäksi hänellä on useita joukkuemitaleita.
Marija Grozdeva

Marija Grozdeva (, s. 23. kesäkuuta 1972) on bulgarialainen ampuja.
Grozdeva voitti 25 metrin pistoolin olympiakullan kahdesti (Sydneyssä 2000 ja Ateenassa 2004) ja 10 metrin ilmapistoolin olympiapronssin kolmesti (Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Ateenassa 2004).
Grozdeva on 163 cm pitkä ja painaa 66 kg. Häntä valmentaa Valeri Grigorov.
Alec Jeffreys

Alec Jeffreys (s. 9. tammikuuta 1950 Oxford, Englanti) on brittiläinen professori. Hän on perinnöllisyystieteen osaston professori Leicesterin yliopistossa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.
Jeffreys oli ehdolla Millennium-palkinnon saajaksi 2008. Hän on kehittänyt DNA-tunnistusmenetelmän, jota käytetään tunnistuksessa, rikostutkimuksessa ja isyystutkimuksessa. Löydös nimettiin dna-sormenjäljeksi.
Kelly Willie

Kelly Willie (s. 7. syyskuuta 1982 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka on 400 metrin juoksu.
Nike nimesi Willien 2002 vuoden high school -yleisurheilijaksi. Seuraavana vuonna hän voitti kaksi kansallista high school -mestaruutta ja 2004 hänet valittiin Lousiana State -yliopiston vuoden yleisurheilijaksi. Hän voitti samana vuonna hopeaa NCAA-kilpailuista. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan hän voitti 3 NCAA-viestimestaruutta, yhden 4 x 100 metrin viestijuoksussa ja sekä sisä- että ulkoratojen mestaruudet 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Willie selvisi Yhdysvaltain joukkueeseen Ateenan olympialaisiin sijoittumalla seitsemänneksi maan olympiakarsinnoissa 400 metrillä.
Willie oli mukana olympialaisten pitkän viestin alkuerissä, joten hän sai olympiakultamitalin. Hän oli Valencian sisäratojen MM-kisoissa 2008 mukana Yhdysvaltain viestijoukkueessa, joka voitti MM-kultaa.
Anna-Liisa (vuoden 1911 elokuva)

Anna-Liisa oli vuonna 1911 kuvattu suomalainen näytelmäelokuva, jonka ohjasi Teppo Raikas. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Minna Canthin näytelmään "Anna Liisa" vuodelta 1895. Elokuva ei päässyt ensi-iltaan, koska sen tuotantoyhtiöllä ei ollut varaa lähettää elokuvan negatiiveja heti kehitettäväksi lähimpään laboratorioon, joka sijaitsi Kööpenhaminassa. Elokuvan negatiivit lojuivat yli vuoden ajan purkeissa ja ehtivät vaurioitua käyttökelvottomiksi.
Elokuvan negatiivia eivät suomalaiset laboratoriot kyenneet työstämään, ja se lähetettiin kahden muun elokuvan negatiivin, "Sylvin" ja "Hyökyaaltojen", kanssa Kööpenhaminaan. Ainoastaan "Sylvi" palasi, kaksi muuta olivat tuhoutuneet.
Junot Díaz

Junot Díaz (s. 31. joulukuuta 1968 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on yhdysvaltalainen kirjailija ja MIT:n professori. Hän opettaa luovaa kirjoittamista.
Díaz muutti Yhdysvaltoihin kuusivuotiaana vanhempiensa mukana. Hän on kirjoittanut siirtolaisuuden ongelmista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat novellikokoelma "Drown" (1996) sekä romaani "Oscar Waon lyhyt ja merkillinen elämä" ("The Brief Wondrous Life of Oscar Wao"), josta hänelle myönnettiin kaunokirjallisuuden Pulitzer-palkinto 2008.
Díaz ehti olla lyhyen aikaa Pulitzer-palkintolautakunnan puheenjohtaja ennen kuin hän palasi rivijäseneksi, kun oli herännyt epäilyksiä hänen syyllistymisestään seksuaaliseen häirintään.
Richard Morgan

Richard K. Morgan (s. 1965 Lontoo) on brittiläinen tieteis- ja fantasiakirjailija.
Morgan opiskeli Queens’ Collegessa Cambridgessa, ja valmistuttuaan hän opetti työkseen englantia. Hänen esikoisromaaninsa "Muuntohiili" ilmestyi 2002, jonka jälkeen hän ryhtyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. "Muuntohiili" voitti Philip K. Dick -palkinnon, ja Morgan on palkittu myös Arthur C. Clarke -palkinnolla romaanista "Musta mies", sekä John W. Campbellin muistopalkinnolla romaanista "Market Forces". Hän oli vuoden 2011 Finnconin kunniavieras. Vuonna 2018 alkoi tv-sarja nimeltään "Altered Carbon", joka perustuu Takeshi Kovacs -romaaneihin.
Shamal (albumi)

Shamal on Gong-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin Virgin Recordsilla vuonna 1975. Tyyliltään se on pääsääntöisesti jatsahtavaa rockia.
Kokoonpano.
Paikoin mukana myös:
Kun onni pettää

Kun onni pettää oli vuonna 1913 kuvattu suomalainen näytelmäelokuva jonka ohjasi oman käsikirjoituksensa pohjalta Konrad Tallroth. Elokuvassa oli neljä näytöstä ja yhteensä 64 kuvaelmaa (otosta). 
Elokuvan ensi-ilta oli 23. marraskuuta 1913 Helsingin Scala-teatterissa ja se sai yleisesti ottaen myönteisen vastaanoton.
Elokuvan kuvamateriaali on tuhoutunut, ja sitä pidetäänkin kadonneena elokuvana.
Juoni.
Elokuva oli tyyliltään melodraama: päähenkilö insinööri Kaj Rittner tekee merkittävän keksinnön ja aluksi kaikki näyttää menevän hyvin mutta sitten hän nai kevytkenkäisen Doris Harrysonin, menettää näkönsä tehdasonnettomuudessa ja lopulta menettää myös tyttärensä tehden lopuksi itsemurhan.
Angela Oker-Blom

Angela Oker-Blom (s. 1947) on keraamikko ja kuvittaja, joka on kuvittanut lastenkirjoja ja muita julkaisuja. Hän alkoi tehdä keramiikkaa 1990-luvulla. Angela Oker-Blom puhuu puhtaan ympäristön puolesta ja kirjoittaa "Ny Tid" -lehdessä.
Oker-Blom on opiskellut taidehistoriaa ja arkeologiaa Helsingin yliopistossa 1960-luvulla ja piirsi myös yliopiston piirustuslaitoksella. Hän on opiskellut myös Accademia di Belle Artissa Roomassa ja Aukusti Tuhkan ateljeessa.
Konrad Tallroth

Konrad Tallroth (12. marraskuuta 1872 Nurmo – 27. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä.
Konrad Tallrothin näyttelijäura alkoi Suomalaisessa teatterissa josta hän siirtyi sitten Ruotsalaiseen teatteriin. Tallroth toimi myös Svenska Inhemska Teaternin johtajana Turussa ja hän piti vierailunäytäntöjä useilla eri näyttämöillä. Hän esiintyi pääosissa useissa August Strindbergin, Henrik Ibsenin ja Bjørnstjerne Bjørnsonin näytelmissä sekä Othellon, Daniel Hjortin, Hamletin, Johan Ulfstjernan ja Don Carloksen rooleissa.
Tallroth aloitti elokuvauransa esiintymällä näyttelijänä vuonna 1913 valmistuneissa elokuvissa "Nuori luotsi" ja "Kesä". Saman vuoden kesällä hän ohjasi omaan käsikirjoitukseensa perustuneen elokuva "Kun onni pettää", joka sai ensi-iltansa marraskuussa 1913. Vuonna 1916 Tallroth ohjasi seuraavan elokuvansa Eräs elämän murhenäytelmä, joka joutui kuitenkin vaikeuksiin sensuurin kanssa eikä sitä voitu esittää Suomessa. 
Tallroth siirtyi puoleksi vuodeksi Tukholmaan Svenska Biografteater -yhtiön palvelukseen. Hän ohjasi Ruotsissa toukokuun ja marraskuun 1916 välillä kahdeksan elokuvaa, joista kaksi, "Vem sköt?" ja "Allt hämnar sig", ovat säilyneet ja kolmannesta ("Paradisfågeln") on säilynyt osa. Palattuaan Suomeen Tallroth ohjasi vielä kolme elokuvaa ja esiintyi myös näyttelijänä monissa elokuvissa.
John Pople

John Anthony Pople (31. lokakuuta 1925 Burnham-on-Sea – 15. maaliskuuta 2004 Chicago) oli brittiläinen teoreettinen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1998 kvanttikemian malleista. Hän jakoi palkinnon Walter Kohnin kanssa.
Pople opiskeli Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon vuonna 1946. Vuosina 1946–1947 hän työskenteli Bristol Aeroplane Companyn palveluksessa. Sen jälkeen hän palasi Cambridgen yliopistoon ja sai tohtorin arvon matematiikassa vuonna 1951. Vuodesta 1954 Pople toimi Cambridgessa matematiikan lehtorina. Vuonna 1958 hän siirtyi Lontooseen. Vuonna 1964 Pople muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli Carnegie Mellon -yliopistossa. Vuonna 1993 hän siirtyi Northwestern-yliopistoon. Pople säilytti Britannian kansalaisuuden, vaikka viettikin lopun elämäänsä Yhdysvalloissa.
Poplen varhaisimmat tutkimukset kohdistuivat veden statiikkaan. Se oli myös hänen tohtorintyönsä aihe. NMR:n varhaisissa vaiheissa hän opiskeli laitteen teoriaa ja oli yksi aihetta käsittelevän kirjan toimittajista.
Poplen päätyö oli laskennalliset molekyyliorbitaaliteoriat. Hänet tunnetaan piiorbitaaliteorioista, jotka hän, Rudolph Pariser ja Robert Parr olivat kehittäneet ja jotka nykyään tunnetaan Pariser–Parr–Pople-menetelmänä. Myöhemmin hän kehitti CNDO-metodin (Complete Neglect of Differential Overlap) ja INDO-metodin (Intermediate Neglect of Differential Overlap)
Pople oli Royal Societyn jäsen vuodesta 1961. Vuonna 2003 hänestä tehtiin brittiläisen imperiumin ritarikomentaja.
Pople on saanut Wolfin palkinnon kemiasta vuonna 1992.
Abel Muzorewa

Abel Tendekayi Muzorewa (14. huhtikuuta 1925 – 8. huhtikuuta 2010) oli Zimbabwen metodistinen piispa, joka toimi Rhodesian pääministerinä maan siirtyessä pois Ian Smithin valkoisesta vähemmistövallasta 1979–1980. 
Muzorewa oli keskeinen hahmo UANC:ssä (United African National Council), joka oli brittien ja Smithin välisen sopimuksen myötä sallittu mustan väestön puolue Rhodesiassa vuodesta 1971. Robert Mugaben johtama ZANU ja Joshua Nkomon ZAPU olivat vapautusarmeijoina ja sissisotaa käyvinä kiellettyjä. Länsimaat ja Smith asettivat toivonsa Muzorewan liikkeeseen toivoen välttävänsä maan siirtymisen sosialistiselle tielle Mugaben tai Nkomon johtamina. ZANU ja ZAPU toimivat kuitenkin UANC:n muodollisessa yhteydessä alkuvaiheessa. ZANUn johtohahmoista Ndabaningi Sithole oli pitkään Muzorewan kanssa yhteistyössä.
Sisällissodan päätyttyä vuoden 1980 vaaleissa Mugaben puolue voitti kuitenkin yksinkertaisen enemmistön Zimbabwen parlamenttiin. Muzorewan ryhmä jäi kolmeen paikkaan.
Muzorewa ei kuitenkaan vetäytynyt politiikasta. Hän oli vuoden 1995 presidentinvaaleissa yhä itsevaltaisemmaksi syytetyn Mugaben vastaehdokkaana mutta hävisi selkeästi. Hän myös kirjoitti omaelämäkerran.
Sigmar Gabriel

Sigmar Gabriel (s. 12. syyskuuta 1959 Goslar) on saksalainen SPD:n poliitikko. Hän toimi puolueensa puheenjohtajana 2009–2017. Gabriel oli Merkelin I hallituksen ympäristö-, luonnonsuojelu- ja reaktoriturvallisuusministeri vuosina 2005–2009 ja Merkelin III hallituksen talous- ja energiaministeri 2013−2017, varakansleri 2013–2018 sekä ulkoministeri 2017–2018. Aiemmin hän on toiminut Ala-Saksin ministeripresidenttinä vuosina 1999–2003. 
SPD:n jäsen Gabriel on ollut vuodesta 1977.
Baijerin kristillissosiaalinen unioni

Baijerin kristillissosiaalinen unioni eli CSU ( (kuuntele )) on baijerilainen konservatiivinen ja kristillisdemokraattinen puolue Saksassa.
Liittovaltiotasolla CSU on liittoutunut sisarpuolueensa Saksan kristillisdemokraattisen unionin (CDU) kanssa ja yhdessä ne muodostavat liittopäivillä parlamenttiryhmän nimeltä "CDU/CSU-Bundestagsfraktion" (epämuodollisemmin "die Unionsfraktion").
CSU on CDU:n sisarpuolue, jolla on toimintaa vain Baijerissa. CDU taas toimii Saksan muissa 15 osavaltiossa. CSU johti Baijeria absoluuttisella enemmistöllä vuosina 1962–2008. Tämän jälkeen se menetti ehdottoman enemmistönsä säilyttäen kuitenkin asemansa suurimpana puolueena. Siitä alkaen CSU on yhdessä FDP:n kanssa muodostanut Baijerissa koalitiohallituksen.
Euroopan parlamentissa puolue kuuluu Euroopan kansanpuolueeseen (EPP) ja sen edustajat EPP-ryhmään.
Hilkka Norkamo

Hilkka Mari Norkamo, o.s. Forstén (18. marraskuuta 1910 Sippola – 24. maaliskuuta 2004 Kouvola) oli suomalainen kuoronjohtaja ja kääntäjä.
Norkamon isä agronomi Forstén oli maanviljelystyönsä ohella innokas kuoromies muun muassa paikallisen mieskuoron johtaja ja isoäitinsä Alma Forsténin ja isoisänsä Lennart Forsténin kodissa Norkamo sai kuulla konsertteja. Norkamo opiskeli Helsingin yliopistossa kieliä ja vuosina 1931–1934 musiikkia Helsingin konservatoriossa, nykyisessä Sibelius-Akatemiassa. Norkamo toimi vuodesta 1948 kuoronjohtajana Kaakkois-Suomessa, missä hän nosti muun muassa Kuusankosken Kaiku -sekakuoron Suomen valiokuorojen luokkaan.
Suomentajana Norkamo oli hyvin tuottelias. Hänen liki 500 laulukäännöstään edustavat eri musiikkityylejä: "Pieni rumpali" ja "Lintu", "virsi 567" tai joululaulu "Sinivuorten yö". Hänen käännöksiään on tallennettu nuottijulkaisuihin, elokuvaan ja levytyksiin.
Norkamo johti vuodesta 1954 Sulasolin laulujuhlien juhlakuoroja, teki kiertueita kuorojen kanssa, sai palkintoja ja diplomeja eri musiikkikilpailuista sekä toimi kuoronjohtajana edustustehtävissä. Presidentti Urho Kekkonen myönsi Norkamolle director musices -arvonimen 30.12.1964. Naisista hän oli viides arvonimen saaja ja sijalla 83 kaikista nimitetyistä. Kekkosen myöntämistä 4626 arvonimestä vain 274 tuli naisille.
Norkamo laati Puolan kansallislaulun suomenkieliset sanat.
Norkamo avioitui vuonna 1935 Leo Norkamon kanssa, ja heillä oli neljä lasta.
Rippaus

Siirtokopiointi () eli rippaus on toiminto, joka mahdollistaa videon tai audioleikkeen tallentamisen tietokoneen kiintolevylle. Siirtokopioinnin yleisimpiä lähdemateriaaleja ovat muun muassa CD ja DVD. Toiminnon yhteydessä poistetaan yleensä myös alkuperäisen sisällön mahdollinen kopiosuojaus ja data voidaan myös pakata häviöttömästi tai häviöllisesti. 
CD-levyn kopioinnissa siirretään levyllä oleva ääniraita kiintolevylle usein MP3-muotoon tai muuhun vastaavaan pakkausmuotoon. DVD:n siirtokopiointi mahdollistaa DVD-levyltä olevan videoaineiston kopioimisen. Yleisiä pakkausmuotoja, joihin DVD:n sisältö muutetaan, ovat Divx ja MPEG. Yleisesti DVD-kopiointitoimintoa saa käyttää vain omien varmuuskopioiden tekemiseen, mutta toimintoa käytetään usein laittomasti vertaisverkkoon laitettavien elokuvien ja videoiden levittämistä varten.
Yi So-yeon

Yi So-yeon (s. 2. kesäkuuta 1978 Gwangju, Etelä-Korea) on eteläkorealainen astronautti. Hän on ensimmäinen avaruuslennolle lähetetty korealainen ja toinen avaruudessa vieraillut aasialainen nainen. 8. huhtikuuta 2008 Yi lähti Sojuz TMA-12 -lennolle venäläisten kosmonauttien Sergei Volkovin ja Oleg Kononenkon kanssa.
Yi on valmistunut konetekniikan alalta luonnontieteiden kandidaatiksi ja filosofian maisteriksi. Helmikuussa 2008 hän valmistui biotekniikan alalta filosofian tohtoriksi. Kaikki akateemiset tutkintonsa hän on suorittanut KAIST:ssa.
Yhteensä noin 32 000 eteläkorealaista oli ilmoittautunut vapaaehtoisiksi Etelä-Korean ensimmäiselle avaruuslennolle. Yi oli yksi kahdesta 25. joulukuuta 2006 valitusta finalistista Korean astronauttiohjelmassa. Toinen oli Ko San, joka oli alun perin valittu tehtävään. Ko joutui kuitenkin luopumaan asemastaan sääntörikkomusten vuoksi.
Avaruuslento huhtikuussa 2008.
Avaruuslentonsa aikana Yin oli tarkoitus tehdä 18 tieteellistä koetta Korean ilmailun ja avaruustekniikan tutkimuslaitokselle () ja antaa medialle suoria haastatteluja Kansainväliseltä avaruusasemalta. Hänen mukanaan oli tuhat banaanikärpästä erityisessä ilmastoidussa säiliössä (Konkukin yliopiston koejärjestely). Yi havainnoi painovoiman ja ympäristötekijöiden muutoksen vaikutusta banaanikärpästen käyttäytymiseen ja genomiin. Muita aiottuja kokeita olivat muun muassa kasvien kasvatus avaruudessa, oman sydämen toiminnan tutkimus ja painovoiman muutoksen vaikutus hänen silmänpaineeseen ja kasvojen muotoon. 
Yi palasi Kansainväliseltä avaruusasemalta 11 vuorokautta myöhemmin Sojuz-kapselin kyydissä yhdessä kosmonautti Juri Malentšenkon ja astronautti Peggy Whitsonin kanssa. Sojuz-kapselin paluu tapahtui ennakoitua jyrkemmässä kulmassa ja lentäjät altistuivat yli kymmenen kertaa Maan pinnan painovoimaa suuremmille voimille. Avaruuslentäjien tilaa laskeutumisen jälkeen kuvattiin tyydyttäväksi.
Cecilia Tait

Cecilia Tait Villacorta (s. 2. toukokuuta 1962 Miraflores, Peru) on perulainen poliitikko ja entinen lentopalloilija.
Tait voitti olympiahopeaa Soulissa 1988. Hän edusti maataan kolmissa kesäolympialaisissa (Lisäksi Moskovassa 1980 ja Los Angelesissa 1984). Maailmanmestaruuskilpailuista hän saavutti hopeaa kotikisoistaan 1982 ja pronssia vuonna 1986. Hän voitti myös Etelä-Amerikan mestaruuden neljästi (1979, 1983, 1985, 1987).
Urheilu-uransa jälkeen Tait on keskittynyt politiikkaan. Hänet valittiin Limasta parlamenttiin vuonna 2000 ja myös vuonna 2001 presidentti Alberto Fujimorin eron jälkeen järjestetyissä uusissa vaaleissa. Tait istui parlamentissa vuodet 2000–2006.
Georg Schreck

Georg Wilhelm Ismael Schreck (25. helmikuuta 1859 Hämeenlinna – 15. maaliskuuta 1925 Tampere) oli suomalainen Tampereella asunut arkkitehti, joka harjoitti laajaa rakennus-, urakointi- ja liiketoimintaa.
Georg Schreckin vanhemmat olivat kruununvouti, kapteeni Karl Fredrik Wilhelm Schreck (1826–1882) ja Emilia Elisabet Ottiliana Ladau (1833–1910). Schreckin isä osti vuonna 1859 Pälkäneen Laitikkalasta Joensuun kartanon. Karl Fredrik Wilhelm Schreck osallistui sotilasurallaan Krimin sotaan ja Puolan kapinan kukistamiseen ja hän siirtyi sotilasuran ja yliopisto-opintojen jälkeen kruununvoudiksi.
Schreck valmistui arkkitehdiksi 1881. Hän perehtyi sitten alaansa ulkomaanmatkoilla, muun muassa vuosina 1885–1886 Saksaan ja Italiaan tekemällään matkalla. Heti arkkitehdiksi valmistuttuaan Schreck toimi jonkin aikaa ylimääräisenä arkkitehtina rakennusylihallituksessa. Hän muutti Tampereelle vuonna 1886, jolloin hän tuli Tampereen teollisuuskoulun lehtoriksi rakennusalan ammattiaineissa ja koulun rehtoriksi.
Schreck toimi opettajana Helsingin Rakennusmestarikoulussa vuosina 1882–1885, Tampereen teollisuuskoulun rakennusosastolla vuosina 1886–1915 ja samaan aikaan koulun johtajana vuoteen 1912 saakka. Hän suunnitteli muun muassa Tampereen Raatihuoneen (1890), Teiskon Aunessillan (1899) ja Ahvenanmerellä Suomen ja Ruotsin rajalla sijaitsevan Märketin majakan (1885).
Schreck perusti yhdessä insinööri L. E. Kjäldmanin ja konttoristi Fr. Tukiaisen kanssa vuonna 1888 rautakauppa-alalla toimineen Otra Oy:n (toimi vuoteen 1918 saakka nimellä "Tampereen Rakennuskonttori", vuoteen 1937 nimellä "Oy Tampereen Rakennuskonttori Ab"). Jonkin ajan kuluttua liikkeen osakkaaksi tuli kauppias Anton Hahl (1865–1931), jonka kanssa Schreck vuodesta 1897 lähtien johti liikettä menestyksellä. Liikkeen toimitalo valmistui Hämeenkatu 23:een vuonna 1914. Schreck omisti Tampereella talon osoitteessa Hallituskatu 25 sekä Pohtolan kartanon Ylöjärvellä. Hän toimi kunnallispolitiikassa ja Tampereen Teknillisessä Seurassa. Schreck kuului Tampereen kaupunginvaltuustoon 27 vuoden ajan ja oli viimeksi valtuutettuna vuonna 1918. Hän kuului myös Tampereen kauppaopiston johtokuntaan ja Tampereen teknillisen opiston ja teollisuuskoulun johtokuntaan. Vuonna 1919 hän tuli Tampereen teknillisen seuran kunniajäseneksi.
Vuonna 1893 Schreck meni naimisiin Anna Katariina Forsmanin kanssa. Liitosta syntyivät lapset Katri, Erik, Matti, Mary, Kaarlo ja Arne.
Georg Schreckin pojan Matti Schreckin tyttärentytär kirjailija Päivi Tapola on kirjoittanut arkkitehdin elämäkerran (Rakentajan elämä - Georg Wilhelm Ismael Schreck, 2011).
Pearl McGonigal

Pearl Kathryne McGonigal CM, OM (s. 10. kesäkuuta 1929) on kanadalainen poliitikko, joka toimi Manitoban provinssin ensimmäisenä naispuolisena varakuvernöörinä aikavälillä 23. lokakuuta 1981 – 11. joulukuuta 1986.
McGonigal syntyi Saskatchewanissa. Hän kuului poliittisen uransa aikana St. James-Assiniboian sekä Winnipegin kaupunginvaltuustoihin ja toimi Winnipegin varapormestarina vuosina 1979–1981. 
McGonigal sai nimityksen Kanadan (1994) ja Manitoban ritarikuntiin (2000). Hän on julkaissut kolumneja.
Torso

Torso eli yläruumis on anatominen termi, joka tarkoittaa eläimen tai ihmisen keskivartaloa pois lukien sen ulokkeet; pää, kädet ja jalat. Torsoon kuuluvat olennaisesti rintakehä ja alavatsa.
Mattila

Mattila on yleinen suomenkielinen suku- ja paikannimi.
Sukunimenä.
Mattila on monien muiden -la-/-lä-päätteisten suomalaisten sukunimien tapaan talonnimiin perustuva nuorehko länsisuomalainen sukunimi. Talonnimestä on tullut sukunimi sitä kautta, että sitä on käytetty myös asukkaiden lisänimenä ja sitä kautta siitä on myöhemmin tullut talon siihen asti sukunimettömien asukkaiden sukunimi. Kuten miehen etunimestä -la-/-lä-johtimella johdetut suomalaiset talonnimet yleensäkin, talonnimi Mattila on syntynyt siten, että talolle on johdettu nimi isännän nimestä. Mattila on Suomen yleisin etunimestä -la-/-lä-johtimella johdettu sukunimi ja toiseksi yleisin kaikista Suomen -la-/-lä-johtimellisista sukunimistä (yleisin on Mäkelä).
Art Phillips

Art Phillips (12. syyskuuta 1930 – 29. maaliskuuta 2013) oli kanadalainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän toimi Vancouverin kaupungin pormestarina Brittiläisessä Kolumbiassa vuosina 1973–1977.
Phillips istui lyhyesti Kanadan parlamentin jäsenenä vuosina 1979–1980.
Anneke van Giersbergen

Anneke van Giersbergen (s. 8. maaliskuuta 1973) on alankomaalainen muusikko. Hän on The Gathering -yhtyeen entinen laulaja ja myöhemmin toiminut sooloprojektissaan Agua de Annique. Hän laulaa Devin Townsendin albumeilla "Addicted", "Epicloud" ja "Z²". Giersbergen vierailee Amorphiksen levyllä "Queen of Time", jossa hän laulaa "Amongst Stars" -kappaleessa.