tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nikolai von Knorring

Nikolai von Knorring (21. joulukuuta 1827 – 29. heinäkuuta 1895 Pietari, Venäjän keisarikunta ) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Von Knorringin isä oli majuri Gustaf Adolf von Knorring ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1848 Iranda Platonovna Mallejeva (k. 1871), toinen Maria Semenovna Gvosdova (k. 1881) ja kolmas vuodesta 1882 Glafira Paulovna Kovaleva. Kenraalimajuri Fredrik von Knorring oli hänen veljensä. 
Nikolai von Knorring valmistui Moskovan kadettikoulusta ja määrättiin vänrikkinä Vjatkan linnoituspataljoonaan Itä-Venäjälle vuonna 1847. Hänet komennettiin vuonna 1849 Nižni Novgorodiin jalkaväkirykmentin reservipataljoonaan, josta hän kuitenkin palasi Vjatkan linnoituspataljoonaan seuraavan vuoden alussa. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1851 ja määrättiin Bugulman invalidikomennuskunnan päälliköksi vuonna 1852. Luutnantiksi vuonna 1854 ylennettynä von Knorring määrättiin vuonna 1855 ensin adjutantiksi 11. linjapataljoonaan Orenburgiin 1855 ja sitten pataljoonan rahastonhoitajaksi. Hänet ylennettiin alikapteeniksi vuonna 1859 ja kapteeniksi vuonna 1864, jolloin hänestä tuli Samaran kuvernementin sotilaskäskynhaltijan kanslian päällikkö. Vuonna 1867 hänet nimitettiin 9. Orenburgin linjapataljoonan komentajaksi, mutta määrättiin samana vuonna majuriksi ylennettynä Kiovan sotasairaalan tarkastajaksi. Everstiluutnantiksi von Knorring ylennettiin vuonna 1872. Vuonna 1874 hänet määrättiin Ukrainaan Nežinin alueen sotilaskäskynhaltijaksi ja vuonna 1879 sotasairaaloiden pääkomitean esittelijän vanhemmaksi adjutantiksi. Everstin arvon von Knorring sai samana vuonna. Hänet nimitettiin vuonna 1887 sotasairaaloiden pääkomitean sihteeriksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1892. Eron sotapalveluksesta hän sai maaliskuussa 1895.
Gustaf Christian Knorring

Gustaf Christian Knorring (9. maaliskuuta 1831 Pietari – 16. helmikuuta 1895, Venäjän keisarikunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Knorringin vanhemmat olivat heraldikko, pietarilainen vaakunataiteilija Johan Gustaf Knorring (1801-1846) ja Friederike Louise Fehrmann (1806-1875), joka oli pietarilaisen maalarimestari Johan Christian Fehrmannin tytär. Kenraalimajuri Nikolai Johan Ferdinand Knorring (1836-1871) oli hänen nuorempi veljensä. Muita veljeksiä olivat Carl Constantin Knorring (1833-1834), Otto-Fredrik Knorring (1834-1882) ja Baltian rautateiden asemapäällikkö Alexander Rudolf Knorring (1844-1882). 
Hänen puolisonsa oli Alexandra Kohanova (s. 1836). Heille syntyi tytär Alexandra vuonna 1871. 
Gustaf Christian Knorring tuli aliupseeriksi 10. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1851, josta hänet komennettiin samana vuonna oppilaaksi Helsingin junkkarikouluun. Sen suoritettuaan hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin H.K.K. Württembergin prinssi Eugenin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1854. Rykmentin pataljoonan adjutantiksi hänet nimitettiin vuonna 1855, jolloin hänet myös ylennettiin aliluutnantiksi. Seuraavana vuonna Knorring siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörijääkärirykmenttiin. Majuriksi hänet ylennettiin vuonna 1863 ja everstiluutnantiksi vuonna 1868. Knorring siirrettiin 2. Rostovin, H.K.K. Hollannin prinssi Frederikin krenatöörijääkärirykmenttiin vuonna 1869.
Erottuaan sotapalveluksesta everstinä syyskuussa 1876 hän palasi seuraavan vuoden huhtikuussa palvelukseen, jolloin hänet määrättiin Moskovan sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Knorring siirrettiin Moskovan paikallisrykmenttiin seuraavana vuonna ja 129. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi vuonna 1878. Hän tuli samana vuonna ensin 43. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja sitten 78. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1883.
Nikolai Johan Ferdinand Knorring

Nikolai Johan Ferdinand Knorring (7. elokuuta 1836 Pietari, Venäjän keisarikunta – 13. maaliskuuta 1905 Nizza, Ranskan kolmas tasavalta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
Knorringin vanhemmat olivat heraldikko, pietarilainen vaakunataiteilija Johan Gustaf Knorring (1801-1846) ja Friederike Louise Fehrmann (1806-1875), joka oli pietarilaisen maalarimestari Johan Christian Fehrmannin tytär. Kenraalimajuri Gustaf Christian Knorring oli hänen vanhempi veljensä. Muita veljeksiä olivat Carl Constantin Knorring (1833-1834), Otto-Fredrik Knorring (1834-1882) ja Baltian rautateiden asemapäällikkö Alexander Rudolf Knorring (1844-1882). 
Hänen puolisonsa vuodesta 1871 oli Jevdokija Gerasimovna Nikiforova (s. 1845), joka oli kauppias Gerasim Nikiforovin ja Agrafina Mihailovan tytär. Heille syntyi kymmenen lasta, joista neljä kuoli pikkulapsina:
Nikolai Johan Ferdinand Knorring valmistui aliupseeriksi 2. Pietarin sotaopistosta ja määrättiin henkivartioväen Jekaterinoslavlin krenatöörirykmenttiin vuonna 1854. Hänet ylennettiin vänrikiksi vuonna 1856, aliluutnantiksi vuonna 1863 ja luutnantiksi vuonna 1864, jolloin hän myös tuli palvelukseen Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin. Knorring ylennettiin alikapteeniksi vuonna 1870 ja kapteeniksi vuonna 1876. Turkin sodan alettua Knorring komennettiin Bulgarian hallituksen palvelukseen vuonna 1877 ja ylennettiin vuonna 1878 everstiksi. Hän palasi takaisin rykmenttiinsä vuonna 1879. Sieltä Knorring siirrettiin vuonna 1886 Henkivartioväen Pavlovskin rykmenttiin ja edelleen 118. Suiskin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1888. Hän sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina elokuussa 1894.
Kosti Vehanen (toimittaja)

Konstantin (Kosti) Vehanen (3. syyskuuta 1858 Taivassalo – 2. lokakuuta 1887 Turku) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja valtiopäivämies.
Vehasen vanhemmat olivat säterinomistaja Adolf Simonpoika Vuorenpää ja Gustava Jaakontytär. Hän oli käynyt lukkarinkoulua eikä osannut ruotsia. Vehanen pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisen normaalilyseon suomalaisesta osastosta vuonna 1876. Hän opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä osastossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1880.
Vehanen työskenteli latinan ja kreikan opettajana Turun suomalaisessa yksityislyseossa vuodesta 1881. Hän toimitti sanomalehti "Auraa" ja oli sen vastaava toimittaja vuosina 1882–1884. Vehanen suoritti lakitieteiden kandidaatintutkinnon vuonna 1886 ja työskenteli "Auran" päätoimittajana vuosina 1886–1887.
Vehanen oli innokas fennomaani. Hän kuului Turun suomalaiseen seuraan ja työväenyhdistykseen. Vehanen valittiin talonpoikaissäädyn edustajaksi vuoden 1885 valtiopäiville Vehmaan tuomiokunnasta.
Oskar Fredrik Borg

Oskar Fredrik Borg (28. joulukuuta 1847 Uusikaarlepyy – 28. huhtikuuta 1907 Sortavala) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja seminaarinjohtaja.
Borgin vanhemmat olivat kirkkoherra Gabriel Borg ja Katarina Juliana Haartman. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lukiosta vuonna 1866, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1872. Borg vihittiin maisteriksi vuonna 1873.
Borg työskenteli alkeiskoulujen opettajana Hämeenlinnassa ja Turussa, Turun ruotsalaisen lyseon latinan ja ruotsin kielen opettajana vuosina 1875–1885, Turun ja Porin läänin kansakoulujen tarkastaja vuosina 1885–1897 ja Sortavalan seminaarin johtajana vuodesta 1897. Jälkimmäisestä tehtävästä hän sai kanslianeuvoksen arvon.
Borg oli turkulaisen "Aura"-lehden päätoimittaja vuosina 1880–1881, 1884–1885 ja 1887 sekä "Kansakoulun Lehden" toimittaja vuosina 1888–1892. Hän toimi Turun kansankirjaston hoitajana vuosina 1878–1885.
Borgin poikia olivat lehtori, toimittaja, kansanedustaja Väinö Kivilinna ja opettaja, Suomen metsästäjäliiton sihteeri ja tietokirjailija Martti Kivilinna..
Jean Jacoby

Jean Lucien Nicolas Jacoby (26. maaliskuuta 1891 Luxemburg – 9. syyskuuta 1936 Mulhouse, Ranska) oli luxemburgilainen taiteilija ja olympiavoittaja. Hän on myös ainoa henkilö, joka on voittanut kaksi kultamitalia olympialaisten taidelajeissa. Jaboby osallistui olympialaisten taidelajeihin neljissä olympialaisissa. Pariisissa 1924 hän voitti maalaustaiteen olympiakultaa teoksella "Corner, Départ ja Rugby". Neljä vuotta myöhemmin Amsterdamissa 1928 hän osallistui sekä piirrosten että maalausten sarjaan useilla eri teoksilla. Jacoby voitti piirrosten olympiakultaa teoksella "Rugby". Jacoby osallistui vielä Los Angelesin ja Berliinin olympialaisiin usealla eri teoksella eri sarjoissa, mutta ei saavuttanut enää olympiamitaleja. Los Angelesissa hänen teoksensa "Before the Goal" ja Berliinissä "Abfahrtslauf" saivat kunniamaininnan. Jacoby kuoli syyskuussa 1936 sydänkohtaukseen.
Urheilulajit esiintyivät usein Jacobyn teoksissa, joista tunnettuja ovat olympiateosten ohella myös Helsingin olympialaisiin suunnitellut luxemburgilaiset postimerkit.
Luettelo Vilho Lammen teoksista

Luettelo Vilho Lammen teoksista sisältää Vilho Lammen maalauksia ja piirustuksia. Luettelon teokset ovat kronologisessa järjestyksessä niiden teokoajan mukaan.
14 vuotta kestäneen uransa aikana 37-vuotiaana kuolleen Vilho Lammen tuotannon on arvioitu käsittävän yli 550 teosta. 
Suurin kokoelma teoksia on Oulun taidemuseossa. Kansallisgalleriassa on 13 teosta. Vilho Lampi -museossa Limingassa on noin 30 teosta, sekä kokoelma Lammen esineistöä. Teoksia on myös yksityiskokoelmissa ja Kalevan taidekokoelmassa. Turun taidemuseossa on yksi, sekä Helsingin taidemuseon Bäcksbackan kokoelmassa yksi Vilho Lammen teos.
Olesa de Montserrat

Olesa de Montserrat on kunta Barcelonan maakunnassa Katalonian itsehallintoalueella Espanjan koillisosassa.
Maantiede ja ilmasto.
Olesa de Montserrat sijaitsee Barcelonan maakunnan sisämaassa noin 30 kilometriä Barcelonan keskustasta luoteeseen. Köppenin ilmastoluokituksessa Olesa de Montserrat kuuluu vyöhykkeeseen Cfa eli subtrooppiseen kosteaan ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen keskilämpötila on 15,9 °C ja sademäärä 589 millimetriä. Heinä- ja elokuun keskilämpötila on 23,8 °C ja tammikuun 8,7 °C.
Väestönkehitys.
Olesa de Montserratin väkiluku kasvoi ripeää tahtia aina 2010-luvun alkuun: vuonna 2012 virallinen väkiluku oli noin 24 000. Sen jälkeen väkiluku aleni pari prosenttia, kunnes vuosikymmenen lopulla alkoi uusi kasvuvaihe.
Talous ja liikenne.
Olesa de Montserrat tunnetaan tekstiiliteollisuudestaan ja oliiviöljytuotannostaan. Paikkakunnan tapahtumista merkittävin on pääsiäisnäytelmä "La Pasión de Olesa de Montserrat", jonka historia alkaa vuodesta 1538.
Olesa de Montserrat on kytketty Barcelonan metropolialueen liikennejärjestelmään, jossa raideliikennettä hoitaa Ferrocarriles de la Generalidad de Cataluña. Olesan rautatieasema on nimeltään Estación de Olesa de Montserrat.
Kurkisto (järvi Kirkkonummella)

Kurkisto on noin seitsemäntoista hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummen pohjoisosassa. Se on varsin rehevä, vähähumuksinen ja saareton. Kurkiston tila on arvioitu hyväksi. Ympäristössä on metsää, peltoaukeita ja asutusta.
Kurkiston läheisyydessä on useita järviä ja lampia: etelässä Särkijärvi ja Tampaja, lännessä Hepari, pohjoisessa Kaljärvi ja idässä Haapajärvi. Kurkiston etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin neljätoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 30 kilometriä länsiluoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee välittömästi Kurkiston pohjoispuolella.
Gustaf Nyholm (kirkkoherra)

Gustaf Nyholm (14. tammikuuta 1820 Janakkala – 15. tammikuuta 1879 Merikarvia) oli suomalainen kirkkoherra. Kirjailija Mathilda Roslin julkaisi Nyholmin 1877 esittämiä ennustuksia vuonna 1912 ilmestyneessä kirjassaan. 
Nyholmin vanhemmat olivat Janakkalan suntio Henrik Nyholm (k. 1834) ja Sara Ernstdotter Nikander. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1840. Nyholm vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1842.
Nyholm oli pappina Tarvasjoella, Taivassalossa ja Suodenniemellä. Hän oli Tyrvään pitäjänapulaisena vuodesta 1854 ja Oripään kappalaisena vuodesta 1858. Nyholm sai varapastorin arvon vuonna 1865. Hänet valittiin Merikarvian kirkkoherraksi 1868 ja hän astui tähän virkaan 1871.
Nyholm oli kiinnostunut Raamatussa kuvatuista lopunajan ennustuksista ja hän tuli vakuuttuneeksi siitä että Suomikin tulisi olemaan mukana lopunajan tapahtumissa. Kesällä 1877 hän kertoi näistä näkemyksistään silloin 40-vuotiaalle Mathilda Roslinille. Nyholmin ennustukset pohjautuivat Raamatun Hesekielin kirjan 38. ja 39. lukuun, jossa kuvataan Googin sotaa ja Googin tuhoutumista. Hän teki näiden lukujen perusteella päätelmä että "Goog on Venäjän sotilasvallan personoitu tyyppi, joka itseensä sulkee koko sotavoiman kaikkine rajakansojen apujoukkoineen". Hän ennusti myös Kiinan ja Japanin nousevan merkittäviksi tekijöiksi sekä Suomen itsenäistyvän ja totesi vuonna 1877 että "Kun 35 vuotta on kulunut, silloin jo tiedetään Suomessa, mikä on tulossa". Mathilda Roslin julkaisi nämä Nyholmin näkemykset vuonna 1912 kirjassa "Mietteitä Gogin sodasta Merikarvialla kuolleen kirkkoherra Gust. Nyholmin mukaan kertomuksen muotoon kirjoitettu", hän sai kirjasta tällöin painokanteen. Nyholmin ennustukset nousivat puheenaiheeksi myös talvisodan aikana ja niiden tulkittiin ennustavan Neuvostoliiton häviötä ja hajoamista sodan seurauksena.
Gustaf Nyholm oli naimisissa 1842–1843 Heloisa Vilhelmina Bäckmanin (k. 1843) kanssa ja vuodesta 1844 Hilma Annellin (k. 1899) kanssa tämän toisessa avioliitossa. Hänen poikiaan toisesta avioliitosta olivat Virtain kirkkoherra Abel Nyholm (1845–1907), Wilhelm Lindstedtin puoliso Hilma Nyholm (1946–1910) ja Punkalaitumen kirkkoherra Eugén Nyholm (1851–1902) sekä
Larry Tesler

 Lawrence Gordon Tesler (24. huhtikuuta 1945 Bronx, New York, New York, Yhdysvallat – 16. helmikuuta 2020 Portola Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tietoteknologian kehittäjä, joka työskenteli ihmisen ja tietokoneen vuorovaikutuksen parissa. Teslerin työnantajia olivat Xerox PARC, Apple, Amazon ja Yahoo! 
PARC-tutkimuskeskuksessa Teslerin työhön kuului Smalltalk, ensimmäinen dynaaminen oliokeskeinen ohjelmointikieli, ja Gypsy, ensimmäinen tekstinkäsittelyohjelma, jolla oli graafinen käyttöliittymä Xerox Alto - tietokoneelle. Tesler kehitti yhdessä kollegansa Tim Mottin kanssa idean kopioi ja liitä -toiminnosta ja ajatuksen käyttäjävirheistä riippumattomasta (modeless) ohjelmistosta. Ollessaan Applen palveluksessa Tesler kehitti Apple Lisa -tietokonemallia ja Apple Newton -sovellusta sekä osallistui Pascal-kielestä johdetun objektiorientoituneen Object Pascalin kehittämiseen ja sen käyttämiseen sovellusohjelmoinnin työvälinesarjoissa, mukaan lukien MacApp.
Cesare Cantù

Cesare Cantù (1804 Brivio − 1895 Milano, Italia) oli italialainen historioitsija ja kirjailija. Hän tuli 1823 italian kielen ja kirjallisuuden opettajaksi Sondrioon, 1827 Comoon ja 1832 Milanoon. Hän tuli tunnetuksi runoteoksellaan "Algiso e la lega lombarda" (1828) ja historianteoksellaan "Storia della città e della diocesi di Como" (1829). Teoksessaan "La Lombardia nel secolo XVII, commento storico ai Promessi Sposi di A. Manzoni" (Milano, 1832) esittämiensä ajatusten vuoksi Cantù joutui 13 kuukaudeksi vankeuteen. Vankilassa hän kirjoitti historiallisen romaaninsa "Margherita Pusterla" (julkaistu 1837), joka kuvaa vankilan elämää.
Cantùn maine perustuu pääasiallisesti hänen yleistä historiaa käsittelevään teokseensa "Storia universale" (35 nid., Torino 1837). Se on kirjoitettu etupäässä saksalaisten ja ranskalaisten lähteiden mukaan ja kirkolliseen henkeen, mutta on ensimmäinen laatuaan Italiassa. Se tuotti tekijälleen taloudellisen riippumattomuuden. Toisessa pääteoksessaan "Storia degli Italiani" (Torino 1854) Cantù vaati italialaista valtiosopimusta Itävallan ja paavin kanssa. Cantù on kirjoittanut useita muitakin suppeahkoja historiallisia teoksia sekä Italian kirjallisuushistorian "Storia della letteratura italiana" (Firenze, 1865). Suuren suosion saavuttivat Cantùn nuorison- ja kansankirjaset. Cantù on kirjoittanut runojakin, jotka ilmestyivät kokoelmana Firenzessä 1870.
Walker Buehler

Walker Anthony Buehler (s. 28. heinäkuuta 1994) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä, joka edustaa Major League Baseball (MLB) -sarjan Los Angeles Dodgersia. Dodgers varasi hänet MLB:n vuoden 2015 varaustilaisuudessa 24. pelaajana. Hän teki MLB-debyyttinsä vuonna 2017.
Buehler valittiin kaudella 2019 ensimmäistä kertaa un.
Kevin Punter

Kevin Xavier Punter jr. (s. 25. kesäkuuta 1993 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija, jolla on myös Serbian kansalaisuus.
Punter on voittanut urallaan muun muassa Mestarien liigan mestaruuden vuosina 2018 ja 2019 ollen kilpailun historian ensimmäinen kaksinkertainen voittaja. Vuonna 2019 hänet valittiin myös Mestarien liigan finaaliturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja tähdistöviisikkoon. Vuonna 2018 Punter voitti Kreikan cup-mestaruuden.
Ura.
Punter pelasi Tennesseen yliopistossa vuosina 2014–2016. Jälkimmäisellä kaudellaan hänet valittiin konferenssinsa kakkostähdistöviisikkoon.
Punteria ei varattu NBA:n . Hän siirtyi ammattilaiseksi Eurooppaan pelaten kahdella seuraavalla kaudella Kreikassa, Belgiassa ja Puolassa. Helmikuussa 2018 Punter siirtyi kreikkalaisseura AEK Ateenaan. Hän voitti seurassa ensin Kreikan cup-mestaruuden ja kauden lopulla Mestarien liigan mestaruuden. Mestarien liigan loppuottelussa Punter heitti 16 pistettä.
Kauden 2018–2019 Punter pelasi italialaisessa Virtus Bolognassa joka myös voitti Mestarien liigan mestaruuden. Tällä kertaa Punter teki loppuottelussa 27 pistettä. Hänet valittiin Mestarien liigan tähdistöviisikkoon ja loppuotteluturnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Syksystä 2019 alkaen Punter on pelannut Kreikassa ja Serbiassa, kansallisten sarjojen ohella myös yksityistä Euroliigaa. Hän siirtyi serbialaisjoukkue KK Crvena zvezdaan joulukuussa 2019, ja kahta kuukautta myöhemmin hänelle myönnettiin maan kansalaisuus.
Klemetti (Kirkkonummi)

Klemetti on noin neljän ja puolen hehtaarin laajuinen saareton metsäjärvi Kirkkonummen pohjoisosassa. Klemetin tila on arvioitu hyväksi.
Klemetin ympäristö on järvisyydeltään runsas. Lännen suunnassa lähimpiä järviä ovat Kaljärvi ja Haapajärvi. Parin kilometrin päässä koillisessa on kahden pienen järven kokonaisuus nimeltään Pikaraiset (Pikarainen (pohjoinen) ja Pikarainen (eteläinen)). Klemetin vedet laskevat itään Hauklampeen ja edelleen Loojärven kautta Espoonlahteen. Klemetin etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin viisitoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä länsiluoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee välittömästi Klemetin pohjoispuolella.
Klemetti (81.057.1.016) kuuluu Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen (81) päävesistössä. Klemetti on Mankinjoen valuma-alueen läntisiä vakavesiä.
Pikarainen (pohjoinen)

Pikarainen on noin neljän hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummen koillisosassa. Se muodostaa saman nimisen, lounaassa sijaitsevan pienemmän vakaveden kanssa Pikaraiset-nimisen kokonaisuuden. Järviä yhdistää kaita salmi. Ympäristö on kallioista ja metsäistä. Pientaloasutusta on jonkin verran.
Pikarainen-sana palautuu adjektiiviin pikkarainen. Järvet tunnetaan myös nimillä Iso Pikkarainen ja Vähä Pikkarainen. Myös muotoa Pekkarais on käytetty, muiden muassa. Nimet lienevät melko nuoria.
Pohjoinen Pikarainen kuuluu eteläosiltaan Nuuksion kansallispuistoon. Pikaraisten etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin seitsemäntoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä luoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee Pikaraisten länsipuolella.
Luettelo Hannu Mäkelän kirjallisesta tuotannosta

Luettelo Hannu Mäkelän kirjallisesta tuotannosta sisältää kirjailija Hannu Mäkelän kirjoittamat romaanit, novelli- ja muut kokoelmat, runokirjat, tieto- ja lastenkirjat, näytelmät, toimitetut teokset ja kuunnelmat. 
Hannu Mäkelä debytoi vuonna 1965 romaaneillaan "Matkoilla kaiken aikaa" ja "Kylliksi! tai Liikaa". Seuraavana vuonna häneltä julkaistiin runokokoelma "Sinisen taivaan, harmaan jään". Mäkelä on julkaissut yli sata teosta.
Niilo Ferdinand Spolander

Niilo (Nils) Ferdinand Spolander (21. huhtikuuta 1843 Oulu – 30. marraskuuta 1904 Jyväskylä) oli suomalainen opettaja ja sanomalehtien toimittaja.
Spolanderin vanhemmat olivat maanviljelijä ja kauppakirjuri Nils Ferdinand Spolander ja Anna Katarina Lindberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta vuonna 1862, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1869.
Spolander työskenteli opettajana Oulun alkeisoppilaitoksessa vuosina 1866–1868, Porvoon lyseossa vuosina 1870–1875 ja Kokkolan alkeiskoulun uskonnon, latinan ja ruotsin kielen opettajana vuosina 1875–1887. Hän toimi myös Kokkolan alkeiskoulun rehtorina ja kaupungin kansakoulujen tarkastajana. Vuodesta 1887 aina kuolemaansa saakka Spolander työskenteli Jyväskylän tyttökoulun uskonnon ja ruotsin kielen opettajana.
Spolander oli katsomuksiltaan uskonnollinen ja suomenmielinen. Hän julkaisi ja toimitti "Kokkolan Lehteä" vuosina 1884–1887 ja työskenteli jyväskyläläisen "Suomalaisen" toimittajana vuosina 1889–1891. Spolander edusti Kokkolan rovastikuntaa vuoden 1886 kirkolliskokouksessa ja toimi Jyväskylässä kirkkoneuvoston jäsenenä ja kirkonisännöitsijänä sekä työväenyhdistyksen esimiehenä. Hän suomensi muutamia teoksia ja toimitti ruotsin kielen harjoituskirjan.
Karin Swanström

Karin Sofia Swanström (13. kesäkuuta 1873 Norrköping, Ruotsi – 5. heinäkuuta 1942 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän myös ohjasi joitakin mykkäelokuvia.
Pikarainen (eteläinen)

Pikarainen on noin kahden hehtaarin laajuinen metsäjärvi Kirkkonummen koillisosassa. Se muodostaa saman nimisen, koillisessa sijaitsevan suuremman vakaveden kanssa Pikaraiset-nimisen kokonaisuuden. Järviä yhdistää salmi. Ympäristö on kallioista ja metsäistä korpea.
Pikarainen-nimi palautuu adjektiiviin pikkarainen. Järvet tunnetaan myös nimin Iso Pikkarainen ja Vähä Pikkarainen. Myös muotoa Pekkarais on käytetty, muiden muassa. Nimet lienevät nuorehkoja.
Eteläinen Pikarainen kuuluu kokonaisuudessaan Nuuksion kansallispuistoon. Pikaraisten etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin seitsemäntoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä luoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee Pikaraisten länsipuolella.
Stay the Night (Zeddin kappale)

Stay the Night on saksalais-venäläisen Zeddin kappale, joka julkaistiin singlenä 10. syyskuuta 2013. Se julkaistiin myös Zeddin "Clarity"-esikoisalbumin deluxe-versiolla. Kappaleella vierailee Hayley Williams, joka tunnetaan yhdysvaltalaisen Paramore-yhtyeen laulajana. Kappale kertoo eroavasta pariskunnasta, joka päättää viettää vielä yhden yön yhdessä.
”Stay the Night” nousi julkaisunsa jälkeen virallisille singlelistoille muun muassa Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa.
Mikko Paavola

Mikko Paavola (s. 16. tammikuuta 1998 Alajärvi) on suomalainen uransa vuonna 2025 lopettanut seiväshyppääjä, joka edusti Alajärven Ankkureita. Hänen valmentajansa oli Mikael Westö.
Kalevan kisoissa Paavola voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2020 tuloksella 531 ja vuonna 2021 tuloksella 560. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Paavola saavutti hopeaa 2021 ja 2022 sekä pronssia 2020.
Paavola karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019. Hän kilpaili aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Tukholmassa 2019 sijoittuen kolmanneksi. Vuosien 2020 ja 2021 Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän voitti seiväskilpailun. Hän voitti Pohjoismaisen hallimaaottelun seiväshypyn Helsingissä 2020. Paavola oli mukana Eugenen MM-kisoissa 2022. Karsinnassa hän hyppäsi tuloksen 550, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.
Paavola hyppäsi ennätyksensä 571 Joensuussa heinäkuussa 2021. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 570 Kuortaneella kesäkuussa 2022.
Jack Butler Yeats

Jack Butler Yeats RHA (29. elokuuta 1871 – 28. maaliskuuta 1957) oli irlantilainen taidemaalari ja olympiamitalisti. Hänen veljensä oli vuoden 1923 Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittanut kirjailija William Butler Yeats. Yeatsin taideteokset olivat usein hevosaiheisia. Kirjailija Samuel Beckett kuvaili Yeatsia taiteilijaksi, joka "on aikamme yksi suuruuksista... hän tuo valoa olemassaolon hankaliin tilanteisiin."
Yeats osallistui vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa sai olympiahopeaa maalaustaiteessa teoksellaan "The Liffey Swim". Myös hänen maamiehensä Oliver St. John Gogarty voitti samoista kisoista olympiapronssia kirjallisuudessa runoteoksellaan "Tailteann Ode".
Yeatsin maalaamia taideteoksia on huutokaupattu korkeilla myyntihinnoilla:
Kalevan puistotie

Kalevan puistotie on Tampereella sijaitseva pohjois-eteläsuuntainen puistokatu. Se on yksi keskustan itäpuolella sijaitsevista pääliikenneväylistä.
Katu on nelikaistainen ja noin kilometrin pituinen. Sen pohjoispää sijaitsee Kekkosentien liittymässä Kaupin sairaala-alueen läheisyydessä. Eteläpää on Kalevan aukiolla, joka sijaitsee Sorsapuiston kentän laidalla Salhojankadun ja Viinikankadun risteyksessä. Kalevan puistotien länsipuolelle rajautuvat Tammelan ja Tullin kaupunginosat, itäpuolelle Petsamon ja Liisankallion kaupunginosat. Liisankallio on keskeinen osa Kalevan aluetta, jonka Museovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kalevan puistotien, Itsenäisyydenkadun, Sammonkadun ja Teiskontien risteysalueelle sijoittuu Tampereen niin sanottu nollapiste, josta mitataan etäisyydet muihin kaupunkeihin ja paikkoihin.
Historia ja nimi.
Kalevan puistotie sai alkunsa 1920-luvun alussa, kun Tampereen kaupunkiasutus levittäytyi Tammelasta itään päin. Vuonna 1921 kaavoitettiin Kaupin metsän laitaan uusi pientaloalue, Petsamo. Se erotettiin Tammelasta puistomaisella rajaväylällä, joka sai nimen "Kalevan puistotie". Myöhemmin puistokatua jatkettiin etelän suuntaan.
Nykyinen Kalevan asuinalue oli vielä 1920- ja 1930-luvulla lähinnä viljelysmaata, jota kutsuttiin ”Tammelan vainioiksi”. Ensimmäisiä kerrostaloja alettiin rakentaa sinne välirauhan aikana. "Tammerkoski"-lehti järjesti vuonna 1948 asuinalueen nimestä kilpailun, ja siinä voittajaksi valikoitui "Kaleva". Sennimisestä paikasta ei ollut vielä 1920-luvulla tietoa, joten kadunnimi "Kalevan puistotie" on merkitykseltään monitulkintainen. Se voi viitata Kalevankankaaseen tai "Kalevalaan".
Rakennuksia ja rakennelmia.
Rakennukset luetellaan kadun pohjoispäästä alkaen.
Karl Wilhelm Weman

Karl Wilhelm Weman (17. syyskuuta 1838 Pyhtää – 18. huhtikuuta 1889 Kotka) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.
Wemanin vanhemmat olivat maanmittausauskultantti Johan Wilhelm Weman ja Karolina Wilhelmina Granholm. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lukiosta vuonna 1860 ja opiskeli Helsingin yliopiston fyysis-matemaattisessa osastossa, mutta joutui keskeyttämään opintonsa varojen puutteen takia.
Weman työskenteli opettajana Tammisaaressa, Turussa, Porissa ja Taalintehtaalla. Vuonna 1878 hän muutti Kotkaan Gutzeitin yksityiskoulun opettajaksi. Vuonna 1880 Weman alkoi toimia kirjakauppiaana ja vuonna 1882 hän hankki omistukseensa Karl Fredrik Hajanderin kirjapainon. Weman julkaisi ja toimitti "Kotkan Sanomia" ja ruotsinkielistä "Kotka"-lehteä, mutta teki konkurssin vuonna 1886. Hän jatkoi sen jälkeen "Kotkan" toimittajana, opetti kaupungin alkeis- ja teollisuuskoulussa ja toimi vakuutusasiamiehenä. Weman toimi Taalintehtaalla Dragsfjärdin kunnallislautakunnan puheenjohtajana ja Kotkassa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja rahatoimikamarin puheenjohtajana.
When They See Us

When They See Us on yhdysvaltalainen draamasarja, joka julkaistiin Netflixissä 31. toukokuuta 2019. Tositapahtumiin perustuva sarja kertoo niin sanotusta ”Central Parkin viisikosta” (”Central Park Five”), viidestä tummaihoisesta nuoresta, jotka tuomittiin vuonna 1989 syyttöminä pitkiin vankeustuomioihin New Yorkin Keskuspuistossa tehdystä raiskauksesta. Sarjan idea ja käsikirjoitus on peräisin Ava DuVernayltä, joka ohjasi kaikki neljä jaksoa.
Emmy-gaalassa 2019 sarja sai useita ehdokkuuksia. Jharrel Jerome, joka näytteli yhtä syyttömänä tuomituista teinipojista, palkittiin parhaasta miespääosasta.
Sarjan julkaisun myötä tapauksen alkuperäinen syyttäjä, rikoskirjailijaksi ryhtynyt Linda Fairstein joutui eroamaan luottamustehtävistä ja kirjakustantaja irtisanoutui yhteistyöstä hänen kanssaan.
Juoni.
Tositapahtumiin perustuva sarja kertoo viidestä harlemilaisesta nuoresta, joiden epäillään raiskanneen naisen New Yorkin Keskuspuistossa. Sarja seuraa nuorten kuulusteluita ja oikeudenkäyntejä sekä heidän perheidensä elämää heidän tuomitsemisen jälkeen. Minisarjan kolmas jakso näyttää päähenkilöt vankilasta vapautumisen jälkeen.
Viimeisessä jaksossa käsitellään pääasiassa Korey Wisea, joka on ainoa tuomituista, joka oli rikoksentekoaikana 16-vuotias ja passitettiin aikuisten vankilaan. Kun todellinen raiskaaja paljastaa itsensä, viiden nuoren tuomiot kumotaan.
Tollie Zellman

Tollie Zellman (31. elokuuta 1887 Tukholma, Ruotsi – 9. lokakuuta 1964 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän oli oman aikansa suosittu komedienne.
Mental Samurai Suomi

Mental Samurai Suomi on Nelosella keväällä 2020 alkanut gameshow, jota juontaa Ellen Jokikunnas. Ohjelma perustuu yhdysvaltalaiseen "Mental Samurai" -formaattiin. Ohjelma kuvattiin Madridissa Espanjassa.
Ohjelmaa tehtiin 12 jaksoa. Ohjelma jäi tauolle kuuden jakson esittämisen jälkeen, mutta se jatkui lokakuussa 2020 uusin jaksoin.
Ohjelman kulku.
Soturikierros.
Tämä kierros koostuu 12 kysymyksestä ja neljästä kategoriatornista: "Järjestys", "Muisti", "Pulmat" ja "Tieto". Yhdessä tornissa on yhteensä kolme kysymystä. Kilpailijalla on viiden minuutin peliaika ja hänen täytyy vastata kaikkiin kysymyksiin oikein. Jos yksikin kysymys menee väärin tai aika loppuu, peli päättyy. Jos kilpailija saa kaikki kysymykset oikein ennen ajan päättymistä, hän voittaa 5 000 € ja pääsee jatkamaan samuraihaasteeseen.
Samuraihaaste.
Tällä kierroksella soturikierroksen voittaneille kilpailijoille esitetään jokaisesta neljästä tornista yksi kysymys eli yhteensä neljä kysymystä. Kilpailijalle annetaan 90 sekunnin peliaika ja siihen lisätään edelliseltä kierrokselta jäljelle jäänyt aika. Kilpailijan voittopotti kertyy jokaisesta oikeasta vastauksesta. Jos yksikin kysymys menee väärin tai aika loppuu, kilpailija voittaa tällä kierroksella keräämänsä rahasumman. Jos hän vastaa kaikkiin oikein ennen ajan päättymistä, hän voittaa pääpalkinnon 30 000 €.
Karolin Horchler

Karolin Horchler (s. 9. toukokuuta 1989) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa WSV Clausthal-Zellerfeldiä.
Horchler voitti hopeaa viestissä Anterselvan MM-kilpailuissa 2020. Yhteislähtökilpailussa hän oli kolmastoista ja takaa-ajossa viidestoista.
Horchler saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa normaalimatkalla 2010.
Horchler on voittanut yhdeksän henkilökohtaista osakilpailua IBU-cupissa. Maailmancupissa hän on sijoittunut neljästi kymmenen parhaan joukkoon. Parhaimmillaan hän on ollut viides Tjumenin takaa-ajossa maaliskuussa 2018.
Karolinin isosiko on ampumahiihtäjä Nadine Horchler.
Marwan Khoury

Marwan Khoury (; s. 1968) on libanonilainen laulaja-lauluntekijä.
Khoury aloitti vuonna 1986 pianonsoiton ja musiikin historian opiskelun Kaslikin Pyhän Hengen yliopistossa. Hän sai opiskeluaikanaan sävellyksen ensipalkinnon, jonka hänelle ojensi henkilökohtaisesti presidentti Amine Gemayel. Khoury aloitti uransa toimimalla lauluntekijänä muille esiintyjille, kuten Assala Nasrille, Najwa Karamille, Majida El Roumille ja Nawal al-Zoghbille. Hän myös esiintyi pianistina muiden konserteissa.
Khoury menestyi itsenäisenä artistina singlellään "Kasak Habibi" ja pääsi tekemään kaksi perättäistä hittialbumia: "Khayal el Omr" (2003) ja "Koul el Kasaied" (2004). Hän sai ensialbumin kappaleesta "Ya shoq" Murex d'Or -palkinnon parhaana säveltäjänä. Vuonna 2004 seurasi toinen Murex d'Or parhaasta kokonaistyöstä. Khoury on esiintynyt esimerkiksi Karthagon kansainvälisellä festivaalilla sekä Kairon oopperatalossa ja päässyt yhdeksi alueensa suosituimmista lauluntekijöistä. Hänen tyylinsä on modernisoitua klassista arabimusiikkia, jossa hän on yhdistänyt pianon perinteisiin arabisoittimiin.
Nawa (Syyria)

Nawa () on kaupunki Etelä-Syyriassa Daraan maakunnassa. Sen asukasluku oli vuonna 2004 47 066.
Maantiede.
Nawa sijaitsee Syyrian eteläosassa historiallisen Basanin alueella Dar'an maakunnassa lähellä Kuneitran maakunnan rajaa. Lähellä kulkee Daraasta aina Idlibiin saakka kulkeva maantie 5.
Historia.
Nykyinen Nawa on historiallinen Neve. Paikka maintiaan lähteissä jo muinaisen Egyptin ajoilta luetteloissa Thutmosis III:n ja Ramses II:n valtaamista paikoista. Zenon vieraili paikalla vuonna 259 eaa. Sittemmissä historiallisissa lähteistä Eusebios kuvaili Nevea juutalaiseksi kaupungiksi. Talmudin kirjoittamisen aikoihin sitä pidettiin oman alueensa tärkeimpänä juutalaisen keskuksena. Kaupungin juutalainen yhteisö säilyi aina ristiretkiin saakka. Juutalaisen historiansa ohella Neve oli Bysantin valtakunnan kaudella osa Arabian provinssia ja sillä oli oma piispansa. Neven piispa nimeltä Petronius osallistui Edesoksen kirkolliskokoukseen vuonna 431 ja Jobius Khalkedonin kirkolliskokoukseen vuonna 451.
Syyrian sisällissodan aikana kaupunkia hallitsivat Syyrian kapinalliset ja etenkin salafistien asejoukot. Sen strategisen aseman takia kaupungin hallinnasta käytiin kiivaita taisteluja. Syyrian hallituksen joukkojen aloitettua hyökkäyksen Etelä-Syyriassa vuonna 2018 Nawa oli viimeinen kapinallisten hallussaan pitämä suurehko kaupunki Daraan maakunnassa ja se antautui heinäkuussa. Syyrian kapinalliset valtasivat jälleen Nawan ja koko Daraan maakunnan joulukuun alussa 2024.
Väestö.
Nawan asukasluku oli vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan 47 066. Sen asukkaat ovat pääosin islaminuskoisia arabeja.
Luigi Capuana

Luigi Capuana (1839 Mineo − 1915 Catania, Italia) oli italialainen runoilija, prosaisti, kriitikko ja toimittaja. Hänen runollinen esikoisensa on nimeltään "Garibaldi". Hän julkaisi salanimellä Faunus sonettikokoelman "Vanitas vanitatum". Hän asettui 1864 Firenzeen, jossa hän toimi sanomalehtimiehenä ja teatteriarvostelijana. Teatteriarvostelujensa valikoiman hän julkaisi nimellä "Il teatro contemporaneo" (Palermo, 1872). Capuana on kirjoittanut joukon novelleja, esimerkiksi "Profili di donne" (1877). "Homo" (1883, laajennettu 1888), "Fumando" (1889), "Anime a nudo" (1900), "Delitto ideale" (1902). Lisäksi Capuana on kirjoittanut naturalistiset romaanit "Giacinta" (1879) ja "Profumo" (1890) sekä sadut "C’era una voita" (1882) ja "Il regno delle fate" (1883). Hänen teoksensa "L'Isola del sole" (1898) kuvaa Sisiliaa.
Frantz Heldenstein

François ”Frantz” Heldenstein (15. toukokuuta 1892 Colmar-Berg – 27. maaliskuuta 1975 Luxemburg) oli luxemburgilainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti.
Heldenstein opiskeli kuvanveistoa ja sisätilasuunnittelua Karlsruhessa, Pariisissa ja Münchenissä. Hän osallistui vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa sai olympiahopeaa kuvanveistossa teoksellaan "Vers l’olympiade". Hänen maamiehensä Jean Jacoby voitti samoissa kisoissa olympiakultaa maalaustaiteessa teoksellaan "Corner, Départ ja Rugby". Heldensteinin veli Willy Heldenstein osallistui vuoden 1928 Sankt Moritzin talviolympialaisiin lajinaan rattikelkkailu.
Alfred Capus

Alfred Capus (1857 Aix-en-Provence, Ranska – 1922) oli ranskalainen näytelmän- ja romaaninkirjoittaja ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1914. Aluksi hän julkaisi realistisia romaaneja, jotka eivät herättäneet erityistä huomiota. Melkoista huomiota hän sen sijaan sai osakseen "Figaro"-lehteen vuodesta 1893 alkaen kirjoittamillaan dialogimuotoisilla poliittisilla satiireilla. 
Capusin draamallinen esikoisteos oli "Brignol et sa Fille" (1895), jossa jo ilmenee hänen taipumuksensa arvostella elämää ja ihmisten vikoja suopeasti. Yhdessä humoristisen kirjailijan Alphonse Allais’n kanssa Capus julkaisi 1896 näytelmän "L’Innocent", jossa vakavuus, leikillisyys ja koomillisuus vuorottelevat, kuten usein Capusin näytelmissä. Capusin ensimmäinen huomattava näytelmä on "Rosine" (1897). Siinä Capus ilmenee moralistina, kuitenkaan olematta tendenssimäinen, ja hän suuntaa ivansa niin sanottua järjestynyttä yhteiskuntaa vastaan. Capusin seuraavista näytelmistä "Mariage bourgeois" (1898) kuvaa raha-ahdingon ja entisten rakkaussuhteiden vaikeuttamaa porvarillista avioliittoa. "La Bourse ou la vie" (1900) -näytelmän aihe on köyhän perheen taistelu puutteiden kanssa ja sen takertuminen suurpohatan asioihin, siitä johtuvat selkkaukset ja näiden lopullinen selviäminen, mikä on Capusin näytelmissä usein esiintyvä optimistinen piirre. Näytelmä "La veine" (1901) nosti Capusin huomatulle sijalle nuoren pariisilaisen näytelmäkirjoittajakoulukunnan joukossa. Siinä ilmenee Capusin parhaita kirjailijan ja dramaturgin ominaisuuksia. Capusin tuotanto on erittäin runsas.
Emilie Flygare-Carlén

Emilie Flygare-Carlén (o.s. Smith; 8. elokuuta 1807 Strömstad − 5. helmikuuta 1892 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen skotlantilaissyntyinen isänsä Rutger Smith oli kauppias. 
Flygare-Carlén avioitui 1827 piirilääkäri A. Flygaren kanssa, jäi leskeksi 1833, meni 1834 kihloihin nuoren lakimiehen J. R. Dalinin kanssa, ja tämän kuoltua tapaturmaisesti avioitui 1841 J. G. Carlénin kanssa, joka oli iloluontoinen juhlija ja jonka velkoja hän makseli. Oleskellessaan Ruotsissa 1839−1842 J. V. Snellman kuului Carlénin läheiseen seurapiiriin. 
Kirjailijatoimensa Carlén aloitti 1838 julkaisemallaan romaanilla "Valdemar Klein". Se on selkkausromaani, jolla ei ole sanottavaa merkitystä, mutta on sujuvasti kirjoitettu. Se saavutti menestystä ja rohkaisi kirjailijaa jatkamaan. Carlénin romaanituotanto on runsas. Hänen ensimmäisen kehityskautensa romaaneista on mainittavin "Skjutsgossen" (1841, 2 osaa), joka kuvaa köyhän ja rappeutuneen aatelissuvun jäsenen kärsimyksiä ja joka oli suunnattu säätyennakkoluuloja vastaan. Vuonna 1842 hän julkaisi rikosromaanin "Rosen på Tistelön", joka samalla on Carlénin ensimmäinen saaristoromaani. Carlénin myöhäisemmistä romaaneista mainittavia ovat "Paul Värning" (1844), "En natt vid Bullarsjön" (1847), joka herätti suurta huomiota, sillä se ruoski ulkokultaisuutta. Carlén piti kuusi vuotta taukoa kirjoittamisesta, sillä hän suri lahjakkaan poikansa, filosofian tohtori Edvard Flygaren kuolemaa. Vasta 1859−1860 hän taas julkaisi suuren rannikkoaiheisen romaaninsa "Ett köpmanshus i skärgården", joka on hänen parhaimpia tuotteitansa. Carlén lahjoitti omaisuuttaan hyväntekeväisyystarkoituksiin ja stipendirahastoihin.
Carlénin romaaneille on ominainen rikas mielikuvitus, kekseliäisyys, tapausten taitava ryhmitys ja juonen luonteva ohjaus. Lisäksi hänellä oli huomattava realistinen kuvauskyky, joka monessa kohdin ennustaa myöhäisempää naturalismia. Hänen romaaninsa on käännetty useille kielille.
Johan Gabriel Carlén

Johan Gabriel Carlén (1814−1875) oli ruotsalainen juristi ja kirjailija. Hän julkaisi 1846 "Romanser ur Svenska folklifvet" ja 1870 "Samlade dikter". Runoilijana Carlén ei ole erityisen merkittävä. Varsinaisen tunteikkaan lyriikan alalla hän kuitenkin on luonut runoja, jotka osoittavat runoudelle avointa sydäntä. Vuosina 1856−1861 Carlén julkaisi C. M. Bellmanin kootut teokset ja 1856 Anna Maria Lenngrenin runot sekä 1869 Johan Anders Wadmanin teokset. Vuosina 1850−1852 hän toimitti painosta "Svenska Familjeboken. Läsning för hvar dag under året", jossa hän tahtoi antaa "kokonaiskuvan isänmaasta, sen muistoista ja luonteista". Se sisältää joka vuoden päivää varten kirjoituksen, joka on jonkun Ruotsin tiedemiehen kirjoittama. Teos ollut Suomessa ilmestyneen "Oman maan" esikuvana. Carlén perusti 1845 kirjailijaklubin "Gröna stugan". 
Iloluontoisen juhlijan puoliso oli vuodesta 1841 kirjailija Emilie Flygare-Carlén, joka makseli hänen velkojaan.
Jérémy Lauzon

Jérémy Lauzon (s. 28. huhtikuuta 1997 Val-d'Or, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsia. Boston Bruins varasi puolustajana pelaavan Lauzonin toisella kierroksella. Hän laukoo vasemmalta.
Kesäkuussa 2022 Lauzon solmi neljän vuoden ja arvoltaan 8 miljoonan dollarin sopimuksen Predatorsin kanssa. Kesäkuussa 2025 Predators kauppasi Lauzonin ja Colton Sissonsin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa Nicolas Hagueen.
Sporting Clube de Portugal (futsal)

Sporting CP on futsaljoukkue, joka on osa Portugalin klubia Sporting CP. Sen kotiareena on 3 000 katsojan Pavilhão João Rocha Lissabonissa.
 2018/19
 1990/91, 1992/93, 1993/94, 1994/95, 1998/99, 2000/01, 2003/04, 2005/6, 2009/10, 2010/11, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2017/18, 2018/19
 2005/06, 2007/08, 2010/11, 2012/13, 2015/16, 2017/18, 2018/19
 2001, 2004, 2008, 2010, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019
Juho Salovaara

Juho (Johan) Salovaara (vuoteen 1906 saakka Nylenius, 13. tammikuuta 1849 Lapinjärvi – 12. helmikuuta 1937 Enso) oli suomalainen opettaja ja sanomalehtimies.
Salovaara suoritti lukkariurkurin tutkinnon, työskenteli kanttorina Lapinjärvellä ja valmistui Jyväskylän seminaarista vuonna 1875. Hän työskenteli kansakoulun opettajana Kymissa vuosina 1875–1884 ja Kotkassa vuosina 1884–1905. Salovaara toimi opettajana myös Kotkan suomalaisessa yhteiskoulussa.
Salovaara osti vuonna 1893 Onni Coranderin kirjapainon, kirjakaupan ja kirjansitomon. Hän julkaisi ja toimitti "Kotkan Sanomia" ja ruotsinkielistä "Kotka"-lehteä, mutta teki konkurssin vuonna 1903.
Salovaara oli katsomuksiltaan vanhasuomalainen ja kokoomuslainen. Hän osallistui suojeluskuntatoimintaan ja oli mukana Kotkan kaupungin ja seurakunnan luottamustehtävissä.
Jean René Gauguin

Jean René Gauguin (12. huhtikuuta 1881 Pariisi, Ranska – 21. huhtikuuta 1961 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalais–ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä oli taidemaalari Paul Gauguin.
Gauguin osallistui Tanskan kansalaisena vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kuvanveistossa teoksellaan "Boxer". Hän jakoi pronssisijansa Claude-Léon Mascaux’n teoksen "Sports medalsin" kanssa.
Claude-Léon Mascaux

Claude-Léon Mascaux (1882 Saint-Germain-en-Laye – 1965 Fontainebleau) oli ranskalainen kuvanveistäjä ja olympiamitalisti. Hän osallistui vuoden 1924 Pariisin olympialaisiin, joissa voitti olympiapronssia kuvanveistossa teoksellaan "Sports medals". Hän jakoi pronssisijansa Jean René Gauguinin teoksen "Boxerin" kanssa.
Guido Grönvall

Jonas Axel Guido Grönvall (10. kesäkuuta 1852 Vaasa – 6. heinäkuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja.
Grönvallin vanhemmat olivat raatimies Jonas Grönvall ja Emilia Karolina Rindell. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta, opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1878.
Grönvall työskenteli opettajana ennen antautumistaan toimittajanuralle. Hän perusti vuonna 1886 Hjalmar Londénin kanssa ruotsinmielisen "Figaro"-lehden, joka lakkasi jo muutaman kuukauden kuluttua. Sen jälkeen Grönvall työskenteli neljännesvuosisadan ajan "Hufvudstadsbladetin" uutistoimittajana.
Kirjat Arba

Kirjat Arba () on Israelin siirtokunta Palestiinan Länsirannalla Hebronin vieressä. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 323. Kirjat Arba sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kaupungin vieressä. 
Historia.
Israel miehitti siihen saakka Jordanian hallitseman Hebronin kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. Vuonna 1968 kaupunkiin saapui joukko juutalaisia siirtolaisia. He asuivat väliaikaisissa asumuksissa, mutta vuonna 1970 Israelin valtio teki päätöksen kiinteän siirtokunnan perustamisesta. Kirjat Arban Hebronin raamatullisen nimen mukaan nimettyyn siirtokuntaan rakennettiin 250 asuntoa ja vuoden 1972 lopussa sen asukasluku oli hieman alle 1 000. Kaikki Hebronin siirtolaiset eivät suostuneet siirtymään uuteen siirtokuntaan, vaan joukko heitä muutti vuonna 1981 vuoden 1929 levottomuuksien aikana hylättyyn juutalaiseen kaupnuginosaan.
Kirjat Arba jatkoi tästä huolimatta kasvuaan ja sen viereen rakennettiin teollisuusalue. Paikalliset olivat etenkin uskonnollisia juutalaisia. Siirtolaiset eivät olleet tyytyväisiä siirtokunnan kehityksen nopeuteen ja valtiota syytettiin hidastelusta poliittisista syistä. Siirtokunnan olemassaoloa kritisoivat puolestaan vasemmisto ja pasifistit. Ensimmäisen intifadan aikana juutalaisten ja palestiinalaisten välillä oli useita yhteenottoja. Helmikuussa 1994 Kirjat Arbassa työskennellyt lääkäri Baruch Goldstein tappoi ampumalla 29 palestiinalaista rukoilijaa Patriarkkojen haudalla Hebronissa.
Israelin siirtokuntia on usein väitetty laittomiksi, koska Geneven neljännen sopimuksen 49. artiklan 6. pykälän mukaan "valtaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään.""" Israel kiistää väitteen, koska se ei katso tehneensä sopimuksen mainitsemia karkotuksia tai siirtoja.
Väestö.
Kirjat Arban asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 323. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 580.
Mumbain modernin taiteen kansallisgalleria

Mumbain modernin taiteen kansallisgalleria on Mumbaissa, Intiassa toimiva taidegalleria. Se perustettiin vuonna 1996 intialaisen taiteen modernien trendien tukemiseksi. Galleria sijaitsee eteläisen Mumbain Colaban Cowasji Jehangir Hall -rakennuksessa. Jo ennen museon avaamista rakennuksessa oli järjestetty konsertteja ja muita taidetapahtumia. Museo avattiin kahdentoista vuoden remontin jälkeen.
Mumbain modernin taiteen kansallisgalleriassa on esillä muiden muassa Gaganendranath Tagoren, M. F. Husainin, F. N. Souzan, Amrita Sher-Gilin, Ravi Varman, Thomas Daniellin, Nandalal Bosen, Jamini Royn ja Pablo Picasson teoksia sekä egyptiläisiä artefakteja. Siellä myös järjestetään intialaisten ja ulkomaalaisten taiteilijoiden teosten näyttelyitä. Rakennuksessa on viisi näyttelyhuonetta ja muita tiloja, kuten auditorio sekä kirjasto. Taideteoksia on museon hallussa kaikkiaan lähes 14 000.
Mumbain modernin taiteen kansallisgallerialla on sivuhaarat Bangaloressa ja New Delhissä.
Karnei Shomron

Karnei Shomron () on juutalaissiirtokunta Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713.
Israelin miehittämille alueille perustettuja siirtokuntia on pidetty kansainvälisen lain vastaisina ja siten laittomina, mutta Israel on torjunut tulkinnan. Geneven neljännen sopimuksen 49.6. pykälän mukaan v"altaajavalta ei saa valtaamalleen alueelle karkottaa tai siirtää osaa omasta siviiliväestöstään." Israel kuitenkin katsoo ettei se ole karkottanut tai siirtänyt siviiliväestöään siirtokuntiin.
Maantiede.
Karnei Shomron sijaitsee Palestiinan Länsirannalla noin 20 kilometriä Kfar Saban kaupungista Israelissa itään. 
Historia.
Karnei Shomronin perusti joukko siirtolaisia vuonna 1977. Ensimmäiset siirtolaiset asuivat väliaikaisissa asumuksissa, mutta myöhemmin heille rakennettiin pysyviä asuntoja. Oman kunnallisvaltuustonsa Karnei Shomron sai vuonna 1991. Toisen intifadan aikana nainen sai surmansa terrori-iskussa vuonna 2001 ja kolme teiniä vuonna 2002.
Väestö.
Kirjat Arban asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 7 713. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 6 100. Monet siirtokunnan asukkaista ovat siirtolaisia englanninkielisistä maista.
William Carleton

William Carleton (1794−1869) oli irlantilainen kirjailija. Toivioretki Lough Dergiin, niin sanottuun Pyhän Patrickin kiirastuleen, aiheutti hänen ensimmäisen kirjallisen kokeensa. Suuren suosion sekä yleisön että arvostelijain puolelta saavuttivat hänen kuvauksensa Irlannin kansanelämästä ja oloista. Niiden nimenä on "Traits and stories of the Irish peasantry" (1830). Romaani "Fardorougha the miser" ilmestyi 1839. Vuonna 1841 Carleton julkaisi uuden sarjan kertomuksia, joista yleisimmin tunnettu on hupaisa luonnos "The misfortunes of Barney Branagou". Poliittisessa ja kirkollisessa suhteessa tendensillinen oli kertomus "Valentine M’Clutchy" (1845, 3 nid.), sillä sen tarkoitus oli edistää Irlannin vapautumista ja puolustaa katolista papistoa. 
Carletonin muita teoksia ovat "Rody the rover" (1854); "The black prophet", joka tarjoaa järkyttävän kuvan irlantilaisesta nälänhädästä vuonna 1846; "The clarionet" (1852); "Red Hall" (1852); "The evil eye" (1860); "The double prophecy" (1862). Hänen kuoltuaan ilmestyivät vielä "The fair of Emyvale and the master and scholar" (kertomuksia, 1870) ja "Farm ballads" (1873). Carleton osasi aina myötätuntoisesti kuvata maalaisten iloja ja suruja. 
Carletonia käsittelevä O’Donoghuen teos "The life of William Carleton" (1896) sisältää Carletonin kirjoittaman omaelämäkerran sekä hänen kirjeitään. "Englantilaisen kirjallisuuden kultainen kirja" (WSOY 1933) sisältää Carletonin tekstin.