tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
FC Venus

FC Venus on Joona Tenan ohjaama kesään 2005 sijoittuva romanttinen komedia naisista, miehistä ja jalkapallosta. Elokuvan päähenkilöt ovat Anna (Minna Haapkylä) ja Pete (Petteri Summanen). "FC Venus" kuvattiin Nakkilan Villilä Studioilla sekä Porissa ja Helsingissä.
Elokuvan esitysoikeudet on myyty muun muassa Japaniin ja Saksaan, joissa se on esitetty televisiossa. Elokuvan käsikirjoitus puolestaan myytiin Saksaan, jossa valmistui "FC Venus - Made in Germany" vuonna 2006. Elokuvaa edeltävistä tapahtumista on käsikirjoittaja Katri Manninen kirjoittanut romaanin "FC Venus: Anna ja Pete" (WSOY, 2005).
Juoni.
Pete pelaa jalkapalloa surkeassa mutta yli-innokkaassa seiskadivarin joukkueessa. Miehet pelaavat, katsovat ja ajattelevat vain jalkapalloa. Anna puolestaan inhoaa koko lajia, mutta rakkaus Peteen voittaa vastenmielisyyden jalkapalloa kohtaan.
Parisuhteen harmonia on kuitenkin koetuksella, kun Anna saa kuulla, että Pete aikoo kuluttaa kesälomansa pelikavereidensa kanssa jalkapallon MM-kisoissa Saksassa. Rupujoukkueen kallis matka on etusijalla ja Anna on jäämässä kakkoseksi.
Suutuksissaan Anna lyö Peten kanssa vedon: Anna kokoaa miesten joukkueen jäsenten vaimoista ja tyttöystävistä oman joukkueen, joka haastaa miehet loppukesästä otteluun. Jos naiset voittavat, miehet lopettavat jalkapallon pelaamisen ja katsomisen. Jos taas miehet voittavat, naiset eivät enää koskaan motkota miesten harrastuksesta sekä kustantavat miesten MM-kisaliput Saksaan. Näin syntyy naisten joukkue FC Venus.
Elokuva seuraa naisten koko kesän kestävää pikakurssia jalkapallon saloihin. Naisten joukkue saa lopulta myös valmentajan mutkien kautta, kun Annan jättänyt isä, kuuluisa valmentaja Lauri Rautakoski, alkaa valmentaa joukkuetta. Vaikka naiset lopulta oppivatkin, mitä paitsio tarkoittaa, he oppivat myös paljon uutta naisten ja miesten maailmoista. Erityisesti Anna ja Pete joutuvat miettimään, millaiseen peliin he ovat lähteneet mukaan. Rakkaus on vaakalaudalla, kun panokset kasvavat ja säännöt muuttuvat.
Näyttelijät.
FC Venus (Naiset)
FC Heman (Miehet)
Elokuvassa esiintyvät cameorooleissa jalkapalloilijat Mikael Forssell, Aki Riihilahti ja Sanna Valkonen sekä rap-artisti Elastinen.
Mauro Giuliani

Mauro Giuliani (27. heinäkuuta 1781 – 8. toukokuuta 1829) oli italialainen säveltäjä ja kitaristi.
Giuliani syntyi Biscegliessä, mutta muutti lapsena Barlettaan. Hän opiskeli aluksi sellon ja mahdollisesti myös viulun soittoa. Myöhemmin Giuliani omistautui kitaralle. Vuonna 1806 hän muutti Wieniin. Hän aloitti sävellystensä julkaisun vuonna 1807. Vuonna 1819 Giuliani palasi Italiaan, jossa hän kuoli vuonna 1829.
Giulianin tuotantoon kuuluu muun muassa kolme kitarakonserttoa ja "Sevillan parturi" -oopperan alkusoiton sovitus kahdelle kitaralle.
Multilineaarikuvaus

Funktio formula_1 on multilineaarikuvaus, jos formula_2 on lineaarinen jokaisen pystyriviargumenttinsa suhteen.
Esimerkit.
Determinantti-funktio on multilineaarifunktio pystyriviensä suhteen, koska jos formula_3 ja formula_4 ovat pystyvektoreita, niin
formula_5.
Amadinda

"Amadinda on myös unkarilainen lyömäsoitinyhtye."
Amadinda (), on afrikkalainen ksylofonin kaltainen idiofoninen lyömäsoitin. Se valmistetaan tavallisesti puusta. Amadindassa on kaksitoista kieltä. Soitinta käytetään erityisesti ugandalaisessa perinnemusiikissa. Amadinda eroaa akadinda -nimisestä soittimesta kooltaan ja kieltensä määrällä.
Giuseppe Meazza

Giuseppe Meazza (23. elokuuta 1910 Milano – 21. elokuuta 1979 Lissone) oli italialainen jalkapalloilija, kaksinkertainen maailmanmestari ja kolminkertainen Italian mestari.
Meazza pelasi Interissä 361 ottelua, joissa teki 243 maalia. Italian mestaruuden hän saavutti joukkueessa vuosina 1930, 1938 ja 1940. Myöhemmin urallaan hän pelasi myös Interin verivihollisen AC Milanin paidassa, samoin kuin Juventuksessa ja Atalantassa.
Meazza oli mukana Italian maajoukkueessa sekä 1934 että 1938 MM-kisoissa, joissa molemmissa Italia saavutti maailmanmestaruuden. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 53 ottelua ja teki 33 maalia.
Meazzan mukaan on nimetty Milanon "Stadio Giuseppe Meazza".
Tom Söderdahl

Tom Söderdahl (s. 27. marraskuuta 1971 Pori) on suomalainen entinen triathlonisti, joka oli lajissaan yksi maailman huipuista. 
Söderdahl on erikoistunut triathlonin pisimmälle eli lajin alkuperäiselle niin sanotulle "Ironman"-matkalle, jossa yhtämittaisesti suoritetaan 3,8 kilometrin avovesiuinti, 180 kilometrin maantiepyöräily ja maratonjuoksu (42,195 km). 
Söderdahlin ennätys matkalta on 8 tuntia, 24 minuuttia ja 17 sekuntia Rothista vuodelta 2003. Hänen parhaat saavutuksensa ovat lajin arvostetuimman kilpailun Havaijin Ironman-kisan 8. sija vuodelta 2005, "Ironman USA" -kilpailun toinen sija vuodelta 2005, Rothin Ironman-kisan neljäs sija vuodelta 2003 ja Floridan Ironman-kisan kuudes sija vuodelta 2004. Ennen ammattilaissarjaan siirtymistä hän voitti Konalla ikäsarjansa vuonna 2001 (25-29 -vuotiaat) ja uudelleen 30-vuotiaana vuonna 2002. Hän on osallistunut Havaijin kisaan vuosittain vuodesta 2000 lähtien. Vuonna 2006 hän tuli Havaijin kisassa sijalle 27.
Söderdahl edusti urallaan porilaista Koiviston Iskua.
Yksityiselämä.
Porista kotoisin oleva Söderdahl on jo pitkään asunut Jyväskylän seudulla. Hänellä on avovaimo Tuula ja poika Severi (s. 2003). He asuvat Jämsänkoskella.
Chun Lee-Kyung

Chun Lee-Kyung (s. 6. tammikuuta 1976) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija ja nelinkertainen olympiavoittaja, jonka uran parhaat vuodet ajoittuivat 1990-luvulle.
Chun Lee-Kyung oli mukana jo 1992 Albertvillen olympialaisissa 15-vuotiaana, mutta ei saavuttanut vielä menestystä. Kaksi vuotta myöhemmin 1994 Lillehammerissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ja 3 000 metrin viestissä. 1998 Naganossa hän voitti samoilla matkoilla kultamitalit, ja saavutti lisäksi 500 metrillä pronssia.
Maailmanmestaruuskisoista Chun on voittanut kaikkiaan neljä kultaa (95, 96, 97, 98), viisi hopeaa (93, 95, 97, 98) ja kolme pronssia (93, 94, 98). 
Vuonna 2002 Chun valittiin Kansainvälisen Olympiakomitean urheilijaneuvostoon.
Pepi II

Pepi II eli Phiops II Neferkara oli muinaisen Egyptin faarao 6. dynastian loppupuolella. Hänen pitkä hallituskautensa kattoi vuodet 2215–2157 eaa., ja hän hallitsi lähes satavuotiaaksi asti. Hän oli vasta lapsi noustessaan valtaistuimelle velipuolensa Merenran jälkeen ja hallitsi aluksi äitinsä holhouksessa. Eygyptin suhteet naapurimaihin heikentyivät selvästi tämän hallituskauden aikana. Edeltäjiensä tavoin Pepi II rakensi pyramidinsa Sakkaraan, mutta virkamiehet eivät enää halunneet tulla haudatuksi hallitsijan pyramidin juurelle, vaan komeisiin kalliohautoihin perintömaittensa tuntumaan.
Pepi II on muinaisen Egyptin pisimpään hallinnut faarao. Hänellä oli pitkän elämänsä aikana useita vaimoja. Pepi II:ta pidetään viimeisenä suurena Egyptin faaraona ennen toista välikautta, sillä pian hänen kuolemansa jälkeen maa hajosi keskenään taisteleviin osiin, ja alkoi hajanainen Egyptin ensimmäinen välikausi.
Khafre

Khafre tai Khaefra, kreikaksi Khefren, oli muinaisessa Egyptissä Vanhan valtakunnan aikaan hallinnut faarao. Hän oli neljännen dynastian neljäs faarao ja faarao Khnum Khufun poika sekä edeltäjänsä faarao Djedefran nuorempi veli. Khaefra tunnetaan etenkin Gizan toiseksi suurimman pyramidin, Khefrenin pyramidin rakennuttajana. Ei ole päästy yksimielisyyteen siitä, onko Gizan sfinksi hänen vai faarao Khnum Khufun rakennuttama.
Yang Yang (S)

Yang Yang (S) (, s. 14. syyskuuta 1977) on kiinalainen entinen kaukalopikaluistelija. 
Yang Yang on viisinkertainen henkilökohtainen maailmanmestari ja nelinkertainen joukkuemaailmanmestari. Lisäksi hänellä on henkilökohtaisista kisoista kaksi MM-hopeaa ja yksi -pronssi, ja joukkue-MM-kisoista yksi hopea. Olympialaisissa hän on saavuttanut neljä hopeaa ja yhden pronssin: Naganossa 1998 hopeaa 3 000 m viestissä, 500 metrillä ja 1 000 metrillä sekä Salt Lake Cityssä 2002 hopeaa 3 000 metrin viestissä ja pronssia 1 000 metrillä.
Yang Yang aloitti luistelemisen vuonna 1983. Hän on 165 senttimetriä pitkä ja painaa 60 kiloa. Hän käyttää nimessään S-kirjainta erotukseksi lähes samannimisestä kollegastaan Yang Yang (A):sta.
Giuseppe Bonno

Giuseppe Bonno (29. tammikuuta 1711 Wien – 15. huhtikuuta 1788 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä, jolla oli italialaisia sukujuuria. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oratorioita ja messuja.
Bonno syntyi Wienissä ja opiskeli Napolissa Francesco Duranten ja Leonardo Leon johdolla. Palatessaan Wieniin hän alkoi toimia hovisäveltäjänä ja kapellimestarina.
Tiber

Tiber () on Italian kolmanneksi pisin joki. Se virtaa Fumaiolo-vuorelta Tyrrhenanmereen 405 kilometrin matkan. Joen valuma-alue 18 000 km². Joki virtaa muun muassa Rooman halki.
Jokea pitkin voi purjehtia Välimereltä Roomaan asti, ja menneinä aikoina se tarjosi paljon paremman kulkureitin kuin maantiet. Niinpä kaupunki voitiin rakentaa niin syvälle sisämaahan, että sitä oli helppo puolustaa laivastohyökkäyksiltä. Toisaalta ennen tulvavallien rakentamista joki tulvi säännöllisesti kaupungin alaviin osiin. Sen vesi ei ollut juomakelpoista, joten talousvesi hankittiin kaivoista ja myöhemmin akvedukteja pitkin kaukaa vuoristoista.
May Grethe Lerum

May Grethe Lerum (s. 1965) on norjalainen romaanikirjailija. Hän on tunnettu etenkin 35 kirjaa käsittävästä romaanisarjastaan "Livets Døtre", joka ilmestyi 1990-luvulla. Sitä myytiin yhteensä yli 2,5 miljoonaa kirjaa. Lerum on kirjoittanut myös romaanisarjaa "Solgudens krukke".
Jan Vennegoor of Hesselink

Johannes ”Jan” Vennegoor of Hesselink (s. 7. marraskuuta 1978 Oldenzaal, Alankomaat) on entinen alankomaalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeiseksi jääneellä kaudellaan PSV Eindhovenia. Vennegoor of Hesselink oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 
Vennegoor of Hesselink siirtyi elokuussa 2006 Glasgow Celticiin PSV Eindhovenista 3,4 miljoonan punnan siirtosummalla ja onnistui maalinteossa heti avausottelussaan. PSV:ssä hän osui yhteensä 90 kertaa 187 ottelussa. PSV:hen hän siirtyi vuonna 2001 FC Twentestä, missä hän teki viiden kauden aikana 64 maalia.
Kesällä 2009 Vennegoor of Hesselinkin pelaajasopimus loppui Celticiin ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Tämän jälkeen hän siirtyi englantilaiseen Hull Cityyn ja elokuun lopussa Rapid Wieniin.
Vennegoor of Hesselink pelasi Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa kesän 2006 MM-kisoissa, oltuaan neljä ja puoli vuotta ulkona maajoukkueesta ennen kevättä 2005.
Fargo (elokuva)

Fargo on Joel Coenin ohjaama, Ethan Coenin tuottama ja veljesten yhdessä käsikirjoittama musta draamakomedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuvan pääosissa ovat Frances McDormand, William H. Macy ja Steve Buscemi.
"Fargo" on saanut kaksi Oscaria: parhaasta naispääosasta (McDormand) ja parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Elokuva oli ehdolla seitsemän Oscarin saajaksi, joiden joukossa parhaan elokuvan palkinto. Joel Coen sai parhaan ohjaajan palkinnon muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla ja Bafta-gaalassa. Elokuva on saanut useissa elokuvatapahtumissa kaikkiaan 51 palkintoa.
Elokuva valittiin vuonna 2006 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. American Film Institute otti "Fargon" mukaan satavuotisjuhliensa yhteydessä julkaistuille ja listoilleen, minkä lisäksi Frances McDormandin näyttelemä Marge Gundersonin hahmo pääsi listalle.
Elokuvan perusteella on vuonna 2014 tehty samanniminen televisiosarja.
Juoni.
Elokuva alkaa ilmoituksella, jonka mukaan tapahtumat sijoittuvat Minnesotaan vuoteen 1987 ja perustuvat tositapahtumiin. Lopputeksteissä kuitenkin sanotaan "kaikkien hahmojen olevan fiktiivisiä".
Elokuva kertoo rahapulassa olevan minnesotalaisen autokauppiaan Jerry Lundegaardin (William H. Macy) tarinan. Hän palkkaa kaksi miestä, "hassunnäköisen" Carl Showalterin (Steve Buscemi) ja lakonisen Gaear Grimsrudin (Peter Stormare), sieppaamaan vaimonsa ja vaatimaan 80 000 dollarin lunnaita rikkaalta apeltaan (Harve Presnell). Sieppaajat saisivat lunnasrahoista palkkioksi 20 000 dollaria kumpikin ja uuden auton.
Suunnitelma kuivuu kokoon, kun osavaltion poliisi pysäyttää sieppaajat lähellä Minnesotan Brainerdia. Showalterin epäonnistuneen lahjusyrityksen jälkeen Grimsrud tappaa poliisin ja kaksi ohiajanutta silminnäkijää.
Paikallinen poliisipäällikkö Marge Gunderson (Frances McDormand) tutkii kuolemia. Seitsemännellä kuulla raskaana oleva Marge seuraa johtolankoja läpi Minneapolisin aina Minnesotan takametsille.
Palkinnot.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Baftat.
Ehdokkaana:
Golden Globet.
Ehdokkaana:
Timmy Simons

Timmy Simons (s. 11. joulukuuta 1976 Diest) on belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttämies. Hän pelasi viimeksi Club Bruggessa vuosina 2013–2018.
Simons pelasi Belgiassa SK Lommelissa 1998–2000 ja Club Bruggessa 2000–2005. Kaudella 2002 hänet valittiin Belgian liigan parhaaksi pelaajaksi. Kaudet 2005–2010 hän pelasi Alankomaissa PSV Eindhovenissa ja kaudet 2010–2013 Saksan Bundesliigassa 1. FC Nürnbergin joukkueessa ennen paluutaan kotimaahansa Club Bruggeen.
Simons pelasi Belgian maajoukkueessa 94 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Simons on 186 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Michael Reiziger

Michael Reiziger (s. 3. toukokuuta 1973) on alankomaalainen maajoukkuejalkapalloilija. Hän pelasi keskuspuolustajan tai oikean laitapuolustajan paikalla.
Reiziger oli 1990-luvun puolivälin tietämissä mukana muun muassa Mestarien liigan voittaneessa Ajaxin joukkueessa. 1996 hän siirtyi AC Milaniin, missä oloa sävyttivät loukkaantumiset. Milanista tie vei loukkaantumisten kautta FC Barcelonaan. Barcassa hän voitti kaksi kertaa Espanjan mestaruuden ja kerran Espanjan Cupin. 2004 hän siirtyi Englantiin Middlesbroughiin vapaalla siirrolla, mutta kärsi sielläkin loukkaantumisista. 31. elokuuta 2005 hän siirtyi kotimaansa Eredivisien PSV Eindhoveniin, jota hän edusti kaksi kautta. Hän lopetti aktiiviuransa vuonna 2007.
Alankomaiden maajoukkueessa Reiziger debytoi 12. lokakuuta 1994 Norjaa vastaan. Hän lopetti maajoukkueuransa EM-kisojen 2004 jälkeen. Otteluita hänelle kertyi maajoukkueessa 72 kappaletta ja yhden kerran hän onnistui maalinteossa.
Anatoli Lunatšarski

Anatoli Vasiljevitš Lunatšarski (; 1875 Poltava, Ukraina – 1933 Menton, Ranska) oli neuvostoliittolainen kirjailija ja kulttuuripoliitikko.
Lunatšarski opiskeli Zürichin yliopistossa, jossa hän tapasi eurooppalaisia sosialisteja kuten Rosa Luxemburgin ja Leo Jogichesin. Hän liittyi aluksi sosiaalidemokraatteihin ja 1903 bolševikkeihin. Lunatšarski kuului Aleksandr Bogdanovin kannattajiin 1908. Hän tutustui Bogdanoviin ja Maksim Gorkiin Caprin saarella, jossa he perustivat koulun Venäjän sosialistityöläisille. Vuonna 1910 Bogdanov, Lunatšarski, Mihail Pokrovski ja heidän kannattajansa siirsivät koulun Bolognaan, jossa he jatkoivat opetusta vuodesta 1911 lähtien.
Vuonna 1913 Lunatšarski muutti Pariisiin, jossa hän aloitti oman "Proletaarisen kulttuuripiirinsä". Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 1914 hän omaksui kansainvälisen sodanvastaisen ajattelun, joka yhdisti hänet Vladimir Iljitš Leninin ja Lev Trotskin kanssa. Vuonna 1915 Lunatšarski ja Pavel Lebedev-Poljanski aloittivat uudelleen sosiaalidemokraattisen sanomalehden "Vperjod («Вперёд»; Eteenpäin)" toimittamisen. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Lunatšarski palasi Venäjälle, kuten muutkin kansainväliset sosiaalidemokraatit, ja liittyi Mežrajonka-ryhmään, joka yhdistyi bolševikkeihin heinä-elokuussa 1917.
Vallankumouksen jälkeen 1917 Lunatšarski nimitettiin koulutuksesta vastaavaksi kansankomissaariksi, ja hän oli myös vastuussa valtion sensuurista. Lunatšarski määräsi Kornei Tšukovskin artikkelin koko loppuosan julkaistavaksi laajalevikkisessä "Lehdistö ja vallankumous" -aikakauslehdessä. Hän jakoi kirjailijat ja runoilijat vanhan ja uuden maailman edustajiin (Anna Ahmatova versus Vladimir Majakovski). Hän perusti riippumattoman proletaarisen taideliikkeen proletkult ja kehitti proletaarikulttuurin ("proletkult") ohjelmaa. Hänen ansiosta Mariinski-teatteri ja Bolšoi-teatteri päätettiin säilyttää ja taata niille valtion rahoitus. Vuonna 1929 Lunatšarski menetti komissaarin virkansa ja luottamustehtävänsä. Vuonna 1930 hän edusti Neuvostoliittoa Kansainliitossa. Josif Stalin nimitti hänet suurlähettilääksi Espanjaan vuonna 1933. Hän kuitenkin kuoli ennen kuin oli astunut uuteen virkaansa.
Lunatšarskin merkitys oli siinä, että hän suhtautui melko vapaamielisesti kokeilevaan, moderniin ja klassiseen taiteeseen ja pyrki säilyttämään arkkitehtuuria ja taidetta vallankumouksen jälkeisinä aikoina. Hän oli useiden aikakauslehtien toimittaja.
Reckoning Night

Reckoning Night on Sonata Arctican neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2004. Se äänitettiin keväällä 2004. Levyyn sisältyy piilotettu kappale ”Jam”'. Japanin painoksessa on mukana bonuskappale ”Wrecking the Sphere”. Kappale ”Don’t Say a Word” on julkaistu myös Edel Recordsin kokoelmalevyllä "Suomimetallia".
"Reckoning Night" debytoi Suomen virallisen albumilistan sijalla kaksi, jolla se pysytteli kaksi viikkoa. Listaviikkoja kertyi yhteensä kahdeksan. Albumi myi Suomessa kultaa ja se on Sonata Arctican siihen mennessä kansainvälisesti myydyin albumi yli 100 000 kappaleen myynnillään. Saksassa listasijoitus oli 77., Norjassa 69., Sveitsissä 85, Ruotsissa 57. ja Espanjassa 92.
Reckoning Nightilta julkaistiin kaksi singleä. Esikoissinglestä ”Don't Say a Word” tuli yhtyeen toinen ensimmäiselle sijalle singlelistalla yltänyt single ja ensimmäinen, joka ylsi tähän ensimmäisellä listaviikollaan. Samaisesta kappaleesta julkaistiin myös nelikappaleinen EP, joka oli samoihin aikoihin singlen kanssa singlelistalla, parhaimmillaan neljännellä sijalla. Toinen single, ”Shamandalie”, oli listalla yhdeksän viikkoa, joista kaksi sijalla kolme.
Bert Konterman

Bert Konterman (s. 14. tammikuuta 1971, Rouveen) on alankomaalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi vuonna 2004 päättyneellä pääsarjaurallaan Alankomaiden lisäksi Skotlannissa. Hän pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 12 ottelua vuosina 1999–2000.
Konterman aloitti uransa paikallisessa amatöörijoukkueessa, SC Rouveenissa. Sieltä hän eteni maansa pääsarjatasolle, Eredivisieen, jossa hän pelasi useissa eri seuroissa (FC Zwolle, SC Cambuur, Willem II, Feyenoord). Maajoukkuedebyyttinsä mies teki 31. maaliskuuta 1999 Argentiinaa vastaan.
Vuonna 2000 Konterman kuului Alankomaiden maajoukkueeseen ja pelasi EM-kilpailuissa kaksi alkulohko-ottelua, joista toisen avauskokoonpanossa. Hän siirtyi kesällä 2000 skotlantilaiseen Glasgow Rangersiin, jonne hänet osti managerina toiminut maanmies Dick Advocaat. Siirtosumma oli 4,5 miljoonaa puntaa.
Vuonna 2003 Konterman palasi Alankomaihin, jossa hän pelasi vielä yhden kauden Vitessessä. Pelaajauransa aikana voitti yhden Alankomaiden-mestaruuden, Feyenoordissa vuonna 1999, ja yhden Skotlannin-mestaruuden, Rangersissa vuonna 2003.
Konterman on pelaajauransa jälkeen toiminut valmentajana erityisesti Alankomaiden nuorisomaajoukkueissa.
Yang Yang (A)

Yang Yang (; s. 24. elokuuta 1976 Harbin, Kiina) on kiinalainen kaukalopikaluistelija, 22-kertainen maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Lisäksi hänellä on lukuisia himmeämpiä arvokisamitaleita. Maailmancupin kokonaiskilpailun hän on voittanut neljästi.
Yang Yang oli Kiinan kansantasavallan ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti. Hän käyttää A-kirjainta nimessään erotuksena lähes samannimisestä kollegastaan Yang Yang (S):stä. 
Yang Yang valittiin vuonna 2010 Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi.
Ed de Goeij

Eduard Franciscus ”Ed” de Goeij (s. 20. joulukuuta 1966 Gouda) on alankomaalainen, vuosina 1985–2006 ammattilaisena pelannut jalkapallomaalivahti.
De Goeij’n ensimmäinen joukkue oli pikkuseura Olympia. Ensimmäinen seura ammattilaistasolla oli Sparta Rotterdam, josta hän siirtyi kaupungin toiseen joukkueeseen, Feyenoordiin, vuonna 1990. Feyenoordissa hän pelasi seitsemän kautta, joiden aikana häneltä jäi pelaamatta vain kahdeksan ottelua. Kausien aikana tuli myös runsaasti menestystä: Alankomaiden liigamestaruus 1993 ja Alankomaiden cupin voitot vuosina 1991, 1992, 1994 ja 1995.
Kesäkuussa 1997 de Goeij solmi uransa rahakkaimman sopimuksen Chelsea FC:n kanssa. Siirtosumma oli 2,25 miljoonaa puntaa. De Goeij oli joukkueen ykkösmaalivahti, ja menestystä tuli jälleen. Chelsean aikana hän voitti Englannin liigacupin (1998), Cup-voittajien cupin (1998) ja FA Cupin (2000). Hän rikkoi myös seuran sisäisen ennätyksen pelaamalla 29 nollapeliä kaudella 1999–2000. Kaiken kaikkiaan de Goeij pelasi seurassa 179 ottelua, joissa 71:ssä nollapelin. Italialainen Carlo Cudicini kuitenkin hankittiin korvaamaan jo melko iäkäs hollantilainen, ja mies siirtyi ilmaiseksi Stokeen. 
De Goeij pelasi Alankomaiden maajoukkueessa 31 maaottelua vuosina 1992–1998. MM-kilpailuissa 1994 hän oli joukkueen ykkösmaalivahti. Hän oli mukana varamaalivahtina EM-kilpailuissa 1996, MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kilpailuissa 2000.
Gregorius Ekholm

Gregorius Ekholm (20. helmikuuta 1921 Tukholma – 14. marraskuuta 1985 Helsinki) oli Mannerheim-ristin ritari n:o 139. Aviottomana lapsena syntynyt Ekholm eli lapsuudessaan enonsa, jääkäriupseeri Per Ole Ekholmin sekä ajoittain isoisänsä hoidossa. Sodan jälkeen Ekholm toimi liike-elämässä valmistuttuaan 1950-luvun alussa ekonomiksi.
Ansioitunut sotilas.
Ekholm toimi talvisodassa jonkin aikaa enonsa lähettinä Ryhmä Talvelassa. Jatkosodan Ekholm aloitti vänrikkinä toimien aluksi patteriston viestiupseerina ja myöhemmin jääkärijoukkueen johtajana.
Ekholmille ehdotettiin Mannerheim-ristiä ensimmäisen kerran kesällä 1943 ansioitumisesta partiotoiminnassa; ehdotus ei kuitenkaan edennyt. Toisen kerran nimitysesitys tehtiin kesällä 1944 Ekholmin ollessa sotilasarvoltaan luutnantti. Nimitysesityksessä kiinnitetään jälleen huomiota henkilökohtaiseen rohkeuteen partiotoiminnassa; perusteluihin sisältyy muun muassa maininta tykin valtaamisesta ja käytöstä "entisiä käyttäjiään vastaan". Puna-armeijan suurhyökkäyksen alkaessa Ekholm oli Sinisten Prikaatin mukana Kannaksella, jossa hän tuhosi juhannusviikolla kahtena peräkkäisenä päivänä yhteensä 7 vihollisen raskasta panssarivaunua. Ekholmin teot "olivat omiaan synnyttämään itseluottamusta hänen alaisissaan".
Vuonna 1964 Ekholm ylennettiin reservissä kapteeniksi ja vuonna 1974 majuriksi. Hän toimi myös Mannerheim-ristin ritarien säätiön tilintarkastajana sekä valtuuskunnan ja hallituksen varajäsenenä.
Ivan Belovin murha.
Helsingin Lauttasaaressa ammuttiin 3. marraskuuta 1944 neuvostoliittolainen upseeri, rannikkotykistön talouskapteeni Ivan Belov. Risto Niku nimeää kirjassaan "Kuka ampui kapteeni Ivan Belovin?" Gregorius Ekholmin tämän henkirikoksen avaintodistajaksi. Nikun mukaan Ekholm ei itse ole ampuja, mutta oli tämän kanssa yhtä aikaa pidätettynä ja oli antanut ampujan käyttöön salkkunsa, joka tältä unohtui rikospaikalle.
Nadežda Krupskaja

Nadežda Konstantinova Krupskaja (, 26. helmikuuta 1869 Pietari, Venäjä – 27. helmikuuta 1939 Moskova) oli venäläinen vallankumouksellinen ja bolševikki sekä Neuvostoliiton perustajan Vladimir Leninin puoliso.
Krupskajan isä oli vapaamielinen upseeri. Krupskaja toimi monissa Venäjän Sosiaalidemokraattisen Työväenpuolueen johtotehtävissä puolueen perustamisesta asti. Vallankumouksen jälkeen hänet nimitettiin koulutuksesta vastanneen kansankomissaarin Anatoli Lunatšarskin apulaiseksi. Krupskajan suhde Leniniin oli enemmän ammatillinen kuin romanttinen, ja Aleksandra Kollontai kuvaili sitä jopa orjuudeksi. 
Vaikka Krupskaja oli arvostettu NKP:n piirissä, hän ei pystynyt estämään Josif Stalinin valtaannousua eikä Leninin ympärille rakennettua henkilökulttia. Stalin ja hänen kannattajansa pyrkivät eristämään Krupskajan. 
Krupskaja oli alkujaan opettaja, ja vuodet 1929–1939 hän oli kansansivistystyön varakansankomissaari. Koulutus ja kirjastolaitos olivat hänen työssään keskeisellä sijalla. Hän loi Neuvostoliiton kirjastolaitoksen.
Eva Ollikainen

Eva Sofia Ollikainen (s. 12. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen kapellimestari ja pianisti. 
Eva Ollikainen syntyi Lea ja Juha Ollikaisen perheeseen. Hän valmistui musiikin maisteriksi (piano) 2002 ja 2005 (orkesterin johto). Ollikainen on opiskellut muun muassa Jorma Panulan ja Leif Segerstamin oppilaana. Ollikainen on Uusinta-kamariyhtyeen kapellimestari., Polyteknikkojen Orkesterin kapellimestari hän oli 2003–2005. Pianistina Ollikainen on ollut muun muassa finalisti Eurovision nuorten solistien Suomen karsinnassa 2000.
Vuonna 2003 Ollikainen voitti toisen eurooppalaisen Jorma Panula -kapellimestarikilpailun. Paulon Säätiön Hulda Paulo -palkinnon hän sai 2009.
Ollikainen on kantaesittänyt ja levyttänyt useiden suomalaissäveltäjien teoksia (muun muassa Pasi Lyytikäisen "Helsinkiin"-ooppera sekä Osmo Tapio Räihälän sellokonsertto).
Anton Maiden

Anton Maiden (oik. Anton Gustafsson, 24. helmikuuta 1980 – 1. marraskuuta 2003) oli ruotsalainen henkilö, josta tuli internet-ilmiö vuoden 1999 paikkeilla kun hänen MIDI-tiedostojen päälle laulamansa Iron Maiden -kappaleet levisivät internetissä.
Anton Maiden aloitti julkaisemalla internetissä ystävilleen muutamia lauluja, joiden saavuttaman pienen suosion jälkeen hän julkaisi niitä albumillisen. Levy sai nimekseen "Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden" ja sitä ovat levittäneet muun muassa Lunacy ja Nihilism.
Anton Gustafsson teki itsemurhan marraskuussa vuonna 2003.
Tuotanto.
Albumi: "Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden"
John Heitinga

John Gijsbert Allan ”Johnny” Heitinga (s. 15. marraskuuta 1983 Alphen aan den Rijn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana Alankomaiden maajoukkueessa 87 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia vuosina 2004–2013. Seuratasolla hän edusti muun muassa espanjalaista Atlético Madridia ja englantilaista Evertonia. 
Ura.
Heitinga kuului pikkupojasta saakka Ajaxin nuorisoryhmään. Hän debytoi edustusjoukkueessa 26. elokuuta 2001 Feyenoordia vastaan ja vakiinnutti pian paikkansa avauskokoonpanossa. Välissä hän joutui pitämään polvivamman vuoksi puolen vuoden tauon, jonka jälkeen hän loukkaantui heti paluuottelussa, mikä tiesi jälleen pelitaukoa. Kaudella 2003–2004 hän palasi jälleen huipputasolle, mikä tiesi myös kutsua Alankomaiden A-maajoukkueeseen. Hän pelasi 2004 EM-kilpailuissa.
Kauden 2004–2005 jälkeen Heitingan asema Ajaxissa, kuten myös koko joukkueen sisäinen järjestys, koki muutoksia. Ronald Koemanin valmennuskauden loppuaikoina Heitinga menetti paikkansa avauskokoonpanossa, ja Danny Blindin tultua joukkueen peräsimeen hänestä tehtiin hetkeksi aikaa yllättäen joukkueen kapteeni. Sittemmin hän menetti kapteeninnauhansa ja jäi vähemmälle peliajalle. Kauden 2007–2008 päättyessä Ajax ilmoitti Heitingan siirrosta Espanjan pääsarjassa pelaavaan Atlético Madridiin. Yhden Atléticossa pelatun kauden jälkeen Heitinga siirtyi Englannin Valioliigan Evertoniin kuuden miljoonan punnan siirtokorvauksella. 
Vuoden 2006 MM-kilpailuiden neljännesvälierissä Portugalia vastaan Heitinga muistetaan kirjoittamattoman fair play -säännön rikkomisesta. Heitinga ei suostunut palauttamaan palloa portugalilaisille tuomaripallon jälkeen, vaan lähti itse hyökkäämään.
Ikoninurkka

Ikoninurkka (karjalaksi "suuri čuppu" eli suuri nurkka) on ortodoksisessa perinteessä kodeissa tai julkisissa tiloissa oleva nurkka, johon on sijoitettu ikoneja, lampukka ja mahdollisesti karjalaisessa perinteessä käspaikka, eli koristeellisesti kirjailtu pyyhe. Ikoninurkan äärellä toimitetaan pieniä kotihartauksia. Ikoninurkkaus sijoitetaan tyypillisesti huoneen itäiselle seinälle tai koilliseen tai kaakkoiseen kulmaan. Sen on tarkoitus olla varattuna vain kirkolliselle kuvastolle ja esineille, eikä samalle seinällä yleensä pidetä muita tauluja.
Meripelastusalus

Meripelastusalus on laiva tai vene, joka on suunniteltu vesillä tapahtuvaan pelastustoimintaan. Suomessa meripelastusaluksella tarkoitetaan tyypillisemmin joko Rajavartiolaitoksen tai Suomen Meripelastusseuran yksiköitä. Meripelastusalukset on tarkoitettu ensisijaisesti ihmishenkien ja vasta toissijaisesti omaisuuden pelastamiseen.
Meripelastusveneen pelastusvarusteisiin kuuluu muun muassa pintapelastusvälineitä, hinausköysiä, tyhjennyskalustoa, palonsammutusvälineitä ja sairaankuljetuskalustoa. Lisäksi veneet on varustettu monipuolisin navigaatiolaittein, jotta merenkulku sujuu turvallisesti myös pimeällä tai huonoissa sääoloissa.
Suomen Meripelastusseuran pelastusveneet jakaantuvat viiteen luokkaan: PV1... PV5, minkä lisäksi on apuvene- (AV) ja risteilijäluokka (PR).
Ulkoministeri

Ulkoministeri on hallituksen jäsen, jonka päävastuulla ovat kansainväliset suhteet. Ulkoministeri on monissa maissa yksi merkittävimmistä ministerinviroista. Joissakin tapauksissa pääministeri tai presidentti ottaa itse ulkoministerin tehtävät hoidettavakseen.
Suomessa ulkoministerin nimike oli vuoden 2017 loppuun asti ulkoasiainministeri. Isossa-Britanniassa nimike on "Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs" ja Yhdysvalloissa "Secretary of State".
Boudewijn Zenden

Boudewijn "Bolo" Zenden (s. 15. elokuuta 1976 Maastricht, Limburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi urallaan yleensä vasemmalla laidalla puolustajana tai keskikentällä. Hän toimii PSV Eindhovenin organisaatiossa juniorivalmentajana.
Ura.
Zenden aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994. Hän pelasi siellä vuoteen 1998 saakka, kunnes alankomaalaisia tähtipelaajia riveihinsä haalinut, Louis van Gaalin valmentama FC Barcelona osti hänet. Espanjan visiitti kesti kolme kautta, ja vuodet 2001-2003 Zenden pelasi Chelsea FC:ssä vaihtelevalla menestyksellä ja peliajalla. Jo laskusuunnassa ollut tähti myytiin Middlesbroughiin vuonna 2003. Hieman yllättäen Zenden siirtyi takaisin terävimmälle huipputasolla allekirjoittamalla sopimuksen Liverpool FC:n kanssa heinäkuussa 2005.
Rafael Benitezin uusien hankintojen myötä Zendenin peliaika jäi Liverpoolissa vähäiseksi ja kesällä 2007 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique de Marseillen riveihin. Zenden jätti Marseillen kesällä 2009. Hän teki sopimuksettomana pelaajana sopimuksen Valioliigan Sunderlandiin. Zenden edusti Sunderlandia kahden kauden ajan, kunnes lopetti uransa 35-vuotiaana vuonna 2011.
Zenden on pelannut myös 40 ottelua maajoukkueessa ja edustanut maataan 1998 MM-kisoissa sekä vuosien 2000 ja 2004 EM-kisoissa. Vuoden 1998 kisoista hänet muistetaan erityisesti upeasta maalistaan Kroatiaa vastaan pronssiottelussa.
Pelaajauransa jälkeen Zenden toimi Chelseassa Rafael Benítezin apulaisvalmentajana. Kesäkuussa 2013 Zenden siirtyi PSV Eindhovenin organisaatioon juniorivalmentajaksi. 
Zendenillä on myös musta vyö judossa, jossa hän voitti nuoruudessaan myös alueellisen mestaruuden.
Hannu Porkka

Hannu Porkka (s. 16. toukokuuta 1958) on suomalainen lyömäsoittaja. Hän on opiskellut Sibelius-Akatemiassa vuosina 1977–1981. Hän oli Kotkan kaupunginorkesterin jäsen 1980–1981. Porkka soitti lyömäsoittimia Hassisen kone -rockyhtyeessä 1981–1982. Hän toimii nykyään Joensuun kaupunginorkesterin lyömäsoitinten äänenjohtajana. Porkka on soittanut myös yhtyeissä Silmienvaihtajat ja Kosmonauts.
The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars

The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars (usein käytetään myös nimeä Ziggy Stardust) on David Bowien vuonna 1972 julkaisema konseptialbumi, joka äänitettiin vuosina 1971–1972. Se on Bowien läpimurto- ja kenties myös tunnetuin albumi. Tyyliltään se edustaa glam rockia.
Albumi sijoittui parhaimmillaan Britannian listalla viidenneksi ja Yhdysvalloissa sijalle 75. Melody Maker -lehti nimesi "Ziggy Stardustin" 1970-luvun keskeiseksi albumiksi. Vuonna 1997 Ziggy Stardust sijoitettiin 20. parhaimmaksi albumiksi HMV:n, Channel 4:n, The Guardianin ja Classic FM:n järjestämässä "Music of the Millennium" -äänestyksessä. Albumin tunnetuin kappale on ”Starman”, joka julkaistiin singlenä 28. huhtikuuta 1972 b-puolenaan ”Suffragette City”. Kappale nousi Britanniassa listan sijalle 10. Hyvän menestyksen siivittämänä Bowie pääsi myös esittämään sen suosittuun "Top of the Pops" -televisio-ohjelmaan. 
Levyn kansikuvan otti Brian Ward -niminen valokuvaaja kylmänä, sateisena yönä Lontoossa osoitteessa 23 Heddon Street.&lt;ref name="Immonen/46"&gt;Immonen 2005, s. 46.&lt;/ref&gt; Siitä on tullut Bowien faneille lähes pyhiinvaelluspaikka.&lt;ref name="Immonen/46-47"&gt;Immonen 2005, s. 46–47.&lt;/ref&gt; Kuva otettiin alun perin mustavalkofilmille, joka myöhemmin väritettiin.
Albumin vinyyliversion takakannessa on merkintä ”To be played at maximum volume” eli ”soitettavaksi täysillä”.
Ziggy Stardust -hahmo.
Bowie loi levyä ja lavaesiintymisiään varten itselleen alter egon nimeltä Ziggy Stardust, joka oli ulkoavaruudesta maan pinnalle laskeutunut rocktähti. Ziggyn hahmossa Bowie hyödynsi japanilaista kabuki- ja nō-teatteria, pantomiimia ja androgyynisyyttään, johon kuului vahva meikki, punaiseksi värjätty piikkikampaus ja kimaltavat asusteet. Media kritisoi usein Bowien keksimää Ziggy Stardust -hahmoa kopioksi amerikkalaisesta glam/shock rock -yhtye Alice Cooperista ja yritti luoda yleisölle käsitystä, että Cooper ja Bowie olivat ilmiriidoissa keskenään. Bowie oli ennen Ziggy-hahmonsa keksimistä ollut Cooperin konsertissa ja nähnyt androgyynin, silmämeikkiä käyttäneen Cooperin teatraalisen esityksen ja vaikuttunut siitä suuresti. Bowien entisen managerin Tony Zanettan mukaan Bowie oli äärimmäisen kateellinen Alice Cooperille, koska ei keksinyt ideaa ensin.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Singlet.
Starman / Suffragette City (julkaistu 14. huhtikuuta 1972)
Izvestija

Izvestija (Известия, ’Uutiset’) on venäläinen sanomalehti. Se ilmestyy maanantaista perjantaihin 12–48-sivuisena, A2-sivukoon sanomalehtenä. "Izvestijan" Moskovan-painoksessa on lisäksi perjantaisin mukana 40-sivuinen kokoa A3 oleva viikkoliite. 
Historia.
Neuvostoaika.
"Izvestija" perustettiin helmikuun vallankumouksen aikana maaliskuussa 1917. Se sai ensimmäiseksi nimekseen "Izvestija Petrogradskago Soveta Rabotših Deputatov" (Извѣстія Петроградскаго Совѣта Рабочихъ Депутатовъ, ’Pietarin työläisedustajien neuvoston uutiset’), mutta käytännössä nimeksi lyheni "Izvestija". Neuvostoaikana lehti toimi maan hallituksen sanomalehtenä, kun taas toinen lehti, "Pravda" oli kommunistipuolueen virallisena äänenkannattajana. Vuodesta 1977 virallisena nimenä ollut "Izvestija sovetov narodnyh deputatov SSSR" (Известия Советов народных депутатов СССР, ’SNTL:n kansanedustajien neuvoston uutiset’) lyhennettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen 1991 jälkeen nimeksi "Izvestija".
Neuvostoajan jälkeen "Izvestija" on kuvaillut itseään kansallismieliseksi venäläiseksi sanomalehdeksi.
Venäjän valtaa lähellä olevaksi mediaksi.
"Izvestija" oli aiemmin Vladimir Putinin hallintoon kriittisesti suhtautunut suuri sanomalehti. Lehden linja muuttui, kun sen osti valtion omistama Gazprom-yhtiö heinäkuussa 2005. Gazprom omisti lehden mediakonserninsa Gazprom-Median kautta.
Lehden pääomistaja vaihtui uudemman kerran 21. toukokuuta 2008; uudeksi omistajaksi tuli Gazprom-Median osakasyhtiö, vakuutusyhtiö SOGAZ. Tämä vakuutusyhtiö kuuluu Putinin lähipiiriin luetun, Venäjän mahtavimpana pidetyn mediamogulin, miljardööri Juri Kovaltšukin yhtiöihin. "Izvestija" luetaan omistusmuutoksen jälkeenkin Venäjän valtaa tukevaan lehdistöön. Lehden osake-enemmistöä (50,19 %) hallitaan holdingyhtiö Natsionalnaja Media Gruppan välityksellä.
Uğur Yıldırım

Uğur Yıldırım (s. 5. elokuuta 1982, Apeldoorn, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisien SC Heerenveeniä. Yıldırımillä on myös Turkin kansalaisuus.
Aikaisemmin Brink en Ordenia ja Go Ahead Eaglesiä edustanut Yıldırım on turkkilaisten vanhempien lapsi, mutta hän on kasvanut Alankomaissa, ja tästä syystä hän valitsi maajoukkueekseen Alankomaat. Hän debytoi maajoukkueessa Englantia vastaan.
Ammattilaisuran tilastot.
"*" kausi toiseksi korkeimmalla sarjatasolla
Khalid Boulahrouz

Khalid Boulahrouz (s. 28. joulukuuta 1981 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan kotimaansa lisäksi Saksassa, Englannissa, Espanjassa, Portugalissa ja Tanskassa.
Puolustajana pelaava Boulahrouz aloitti ammattilaisuransa RKC Waalwijkissä kevättalvella 2002. Kaudeksi 2004–2005 hän siirtyi Hamburger SV:hen. Boulahrouz siirtyi kesällä 2006 Chelseaan, mutta kausi sujui heikosti ja kesällä 2007 hänet lainattiin Sevillaan. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi VfB Stuttgartiin, jossa pelasi neljä kautta ennen siirtymistään Sportingiin. Lokakuussa 2013 Boulahrouz siirtyi Tanskan pääsarjaa pelaavaan Brøndby IF:ään kauden 2013–2014 loppuun kestävällä sopimuksella. Kaudella 2014–2015 hän pelasi kotimaassaan Feyenoordissa.
Boulahrouz pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran 3–0-voittoon päättyneessä ottelussa Liechtensteinia vastaan 3. syyskuuta 2004. MM-kilpailuissa 2006 hän pelasi neljä ottelua, joista yhden kokonaan. EM-kilpailuissa 2008 hän pelasi neljä ottelua, kaikki avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2010, joissa Alankomaat saavutti hopeaa, hän pelasi kokonaan yhden alkulohko-ottelun ja välieräottelun. EM-kilpailuissa 2012 hän jäi vaihtopelaajaksi. Kaikkiaan Boulahrouz pelasi 35 maaottelua, joista viimeisen helmikuussa 2012. Hän ei tehnyt yhtään maaottelumaalia.
Wilfred Bouma

Wilfred Bouma (s. 15. kesäkuuta 1978 Helmond, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelaa PSV Eindhovenissa.
Bouma aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994, mutta ei saanut joukkueessa paljoa peliaikaa ja siirtyi vuonna 1996 lainasopimuksella Eerste Divisien MVV Maastrichtiin ja oli mukana seuraavalla kaudella nostamassa joukkuetta takaisin korkeimmalle sarjatasolle. Kauden 1998–1999 hän pelasi Fortuna Sittardissa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi takaisin PSV:hen, missä hän pelasi lähinnä vasemmalla laidalla ja hyökkäyspäässä.
Bouma valittiin Alankomaiden maajoukkueeseen 2002 MM-kisojen karsintoihin. Hän pelasi myös 2004 EM-kisoissa. Maajoukkueessa hänet siirrettiin keskuspuolustajaksi, missä hän pelasi jatkossa myös Guus Hiddinkin valmentamassa PSV:Ssä kaudella 2004–2005. 
30. elokuuta 2005 Bouma siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan 3,5 miljoonalla punnalla. Vuonna 2010 hän palasi takaisin PSV Eindhoveniin.
Nigel de Jong

Nigel de Jong (s. 30. marraskuuta 1984 Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka on edustanut seuratasolla muun muassa saksalaista Hamburger SV:tä, englantilaista Manchester Cityä ja italialaista AC Milania.
Nigel de Jong on entisen jalkapalloilijan Jerry de Jongin poika. Hän aloitti Amsterdamin Ajaxin junioriryhmässä jo nuorena poikana, ja debytoi edustusjoukkueessa jo 17-vuotiaana lokakuussa 2002. Oikeajalkainen de Jong pelasi sekä keskikentällä että puolustuksessa, mutta myöhemmin sai yhä vähemmän peliaikaa. Ajaxissa hän voitti Alankomaiden pääsarjamestaruuden vuonna 2004. 26. tammikuuta 2006 hän siirtyi Saksaan Hamburger SV:hen. 
Tammikuussa 2009 de Jong siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Cityyn. City oli ostanut jo uuden rikkaan sheikkiomistajansa Sulaiman Al Fahimin aikana jo kesällä muun muassa Robinhon Real Madridista. Tammikuussa ennen de Jongia joukkueeseen oli liittynyt jo Wayne Bridge ja Craig Bellamy. De Jong teki ensimmäisen maalinsa Manchester Citylle 1.5.2011 West Hamia vastaan.
Maajoukkueessa Nigel de Jong pelasi 81 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän debytoi 31. maaliskuuta 2004 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Polvivamma esti de Jongin pääsyn maajoukkueeseen Saksassa pidetyissä MM-kisoissa vuonna 2006. Vaivan jälkeen hän kuitenkin jatkoi hyviä esityksiään ja tuli valituksi Marco van Bastenin joukkueeseen EM-kisoihin 2008. Hollanti eteni kisoissa puolivälieriin asti, jossa joukkue koki jatkoaikatappion Venäjälle.
Gillis Grafström

 
Gillis Emanuel Grafström (7. kesäkuuta 1893 Tukholma – 14. huhtikuuta 1938 Potsdam, Saksa) oli ruotsalainen taitoluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän on kaikkien aikojen menestynein taitoluistelija olympialaisissa.
Grafström voitti miesten yksinluistelun olympiakultaa Antwerpenissä 1920, Chamonix'ssa 1924 ja Sankt Moritzissa 1928. Lisäksi hän sai hopeamitalin Lake Placidissa 1932.
Grafström on kaikkien aikojen parhaita lyhytohjelman esittäjiä. Hän oli ensimmäinen luistelija, joka laskeutui turvallisesti axel-hypyn, ja hän kehitti myös Grafström-piruetin. Hän luisteli harvinaisen tyylikkäästi ja oli kuuluisa musiikin tulkitsijana. Lisäksi Grafström valmensi Sonja Henietä.
 Vuodesta 1925 kuolemansa asti Grafström asui Potsdamissa Saksassa. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa arkkitehdiksi ja työskentelikin kyseisessä ammatissa. Grafström keräili luisteluun liittyviä piirustuksia, maalauksia ja veistoksia. Hänen kokoelmansa on nykyisin nähtävissä Colorado Springsissä Maailman taitoluistelumuseossa.
Gillis Grafström kuoli 44-vuotiaana Potsdamissa verenmyrkytykseen. Kaupungissa on nykyään hänen nimeään kantava katu.
Tomáš Galásek

Tomáš Galásek (s. 15. tammikuuta 1973 Frýdek-Místek, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija.
Galásek aloitti ammattilaisuransa kasvattajaseurassaan Baník Ostravassa vuonna 1991. Vuonna 1997 hän siirtyi tilburgilaiseen Willem II:een ja vuonna 2000 amsterdamilaiseen Ajaxiin. Kesällä 2006 Galásek siirtyi Saksan Bundesliigassa pelaavaan 1. FC Nürnbergin joukkueeseen. Vuonna 2008 hän palasi Baník Ostravaan, muttei lopettanut uraansa kotimaassaan, vaan siirtyi vielä vuonna 2009 takaisin Saksaan, Mönchengladbachiin, jossa hän päätti uransa kauden 2008–09 päätyttyä.
Maansa maajoukkueessa Galásek pelasi 69 ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli mukana EM-kisoissa 2004 ja Saksan MM-turnauksessa 2006, jossa hän pelasi maajoukkueen kapteenina kaksi ottelua.
Billy Fiske

William Meade Lindsley ”Billy” Fiske III (5. heinäkuuta 1911 Brooklyn, New York – 17. elokuuta 1940 Chichester Englanti) oli yhdysvaltalainen kaksinkertainen rattikelkkailun olympiavoittaja. Hän oli myös ensimmäinen kaatunut yhdysvaltalainen lentäjä toisessa maailmansodassa. 
Fiske voitti 16-vuotiaana ensimmäisen olympialaisen kultamitalinsa St. Moritzissa 1928. Hänestä tuli nuorin yhdysvaltalainen olympiavoittaja. Hän oli ohjaaja viiden hengen rattikelkassa. Tämä oli ainoa kerta, kun olympialaisissa laskettiin viidellä neljän hengen sijaan. Hän toisti menestyksensä neljä vuotta myöhemmin Lake Placidissa.
Vuonna 1939 Fiske päätti värväytyä Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin (RAF) taistellakseen Saksan etenemistä vastaan. Koska Yhdysvallat ei ollut vielä liittynyt sotaan, maan kansalaisten joutui liittyä muiden maihin armeijoihin päästäkseen sotimaan. RAF hyväksyi vain brittiläiset hakijat. Fiske onnistui pääsemään sisään kertomalla olevansa kanadalainen.
Kesällä 1940 Fiske sai ensimmäisen lentotehtävän. 16. elokuuta 1940 hänen laivueensa käskettiin ilmaan torjumaan saksalaisten syöksypommittajahyökkäys. Operaatio onnistui ja saksalaiset pommittajat joutuivat perääntymään. Fiske kuitenkin paloi pahasti, kun hänen Hurricane P3358 syöksyi ja syttyi tuleen laskeuduttuaan. Fiske kuoli päivää myöhemmin kuninkaallisessa West Sussexin sairaalassa.
Elintarvikeväri

Elintarvikeväri on elintarvikkeiden värin muuttamiseen tarkoitettu aine. Yleensä tavoitteena on parantaa ruoan ulkonäköä. Elintarvikevärin käytöllä voidaan pyrkiä alkuperäisen värin palauttamiseen elintarvikkeelle, jonka väri on muuttunut esimerkiksi jalostuksen tai varastoinnin aikana. Niillä voidaan myös pyrkiä houkuttelevampaan ulkonäköön tai värin antamiseen muutoin värittömälle elintarvikkeelle. Elintarvikevärien käytön edellytyksenä on, ettei niillä johdeta kuluttajaa harhaan. Niitä käyttämällä ei esimerkiksi saa antaa vaikutelmaa, että tuote sisältää sellaisia ainesosia, joita siihen ei tosiasiassa ole lisätty. 
Värejä voidaan tehdä keinotekoisesti tai käyttää hyväksi luonnon omia väriaineita kasveista, esimerkiksi punajuuresta tai porkkanasta. Vihreistä lehdistä ja ruohoista voidaan uuttamalla valmistaa klorofylliä (E 140), ja keltaisen värin antavaa kurkumiinia (E 100) saadaan uuttamalla Curcuma longa -kasvin juuresta. Myös ainakin yhdestä hyönteislajista tehdään elintarvikeväriä: kokenillikilpikirva "Dactylopius coccus" on karmiinin, jonka E-koodi on E 120, raaka-aine.
Elintarvikkeisiin saa lisätä ainoastaan niitä elintarvikevärejä, jotka luetellaan EU:n lainsäädännössä, ja ainoastaan tietyin edellytyksin. Osalle elintarvikeväreistä on määritetty ADI-arvo, joka tarkoittaa päivittäistä hyväksyttävää enimmäissaantia, jolle ihminen voi altistua periaatteessa joka päivä koko elämänsä ajan ilman terveydellisiä haittavaikutuksia. Suomessa lisäainevalvonnasta vastaa Ruokavirasto, jossa arvioidaan lisäaineiden saantia ja vastataan riskinarvioinneista. Lisäksi kunnille kuuluu paikallisella tasolla pakkausmerkintöjen ja lisäaineiden oikean käytön valvonta.
Luokitteluja.
Turvallisuus.
Euroopan unionissa elintarvikelisäaineilla on E-luokittelu. Elintarvikevärit kuuluvat elintarvikelisäaineisiin. Yhdysvalloissa FDA luokittelee värit F(ood)-, D(rugs)- ja C(osmetics)-luokkiin tarkoittaen elintarvikkeita, lääkkeitä ja kosmetiikkaa. Näitä yhdistelemällä saadaan yhdeksän luokitusta käyttötarkoitusten mukaan. Eri maiden tai alueiden käytännöt eivät ole yhteneväiset.
Väriaineen koostumus.
Väriaineita luokittelee niiden värilähteen perusteella Colour Index International.
Henni

Henni on suomalainen naisen etunimi, joka on ollut almanakassa vuodesta 1973. 
Henni on vanha länsisuomalainen muunnos nimestä Henriikka, joka on Henrikin sisarnimi.
Vuoteen 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on kaikkiaan ollut kirjoilla 1 546 Henni-nimistä naista ja noin 20 miestä. Lisäksi Henny-nimisiä naisia on ollut 313. Nimi on yleisempi Pohjois-Suomessa kuin Etelä-Suomessa.
Jyllands-Postenin pilapiirrokset

Jyllands-Postenin pilapiirrokset, jotka julkaistiin 30. syyskuuta 2005 aiheuttivat pilapiirrosjupakan, mikä 25. lokakuuta 2005 johti yli kymmenen islamilaisen suurlähettilään kirjeeseen Tanskan pääministerille ja tammikuussa 2006 ensin norjalaisen lehden Magazinetin ja sitten noin 30 muun lehden tultua avuksi Jyllands-Postenille kansainväliseen diplomaattiseen kriisiin.
Tausta.
Kåre Bluitgen on tanskalainen vasemmistolainen kirjailija ja toimittaja, joka kirjoittaessaan vuonna 2006 julkaistua profeetta Muhammedista kertovaa lastenkirjaa "Koranen og profeten Muhammeds liv" (Koraani ja profeetta Muhammedin elämä) kohtasi vaikeuksia löytää kuvittajaa kirjalleen. Useat kuvittajat pelkäsivät ääri-islamilaisten reaktioita ja siksi he kieltäytyivät kuvitustyöstä. Tanskalainen sanomalehti Jyllands-Posten sai Bluitgenin vaikeuksista idean pyytää pilapiirtäjiä tekemään oman karikatyyrinsä profeetta Muhammedista.
Flemming Rose, kulttuuritoimittaja, tilasi 40 pilapiirtäjältä profeetta Muhammad-aiheisia pilapiirroksia.
Alkuperäiset kaksitoista pilakuvaa.
Jyllands-Postenin kulttuuritoimittaja Flemming Rose tilasi 40 pilapiirtäjältä kuvia ja sai vastauksen kahdeltatoista piirtäjältä. 28 pilapiirtäjää ei piirtänyt pilakuvaa.
Julkaistuiksi väitetyt kolme lisäkuvaa.
Kuvien aiheuttaman vaikutuksen tehostamiseksi jotkut tekivät imaamien esiteltäviksi Jyllands-Postenin julkaisemien kahdentoista kuvan lisäksi uusia, mahdollisesti jo julkaistuja kuvia muslimeja enemmän loukkaavia kuvia, joita ei kuitenkaan oltu julkaistu, vaikka niin annettiin ymmärtää. 
Kuvia oli kolme:
Kuitenkin jopa BBC World esitti näitä kuvia lähetyksessään Gazasta 30. tammikuuta 2006 väittäen virheellisesti, että ne olivat julkaissut Jyllands-Posten. 
Ekstra Bladetin haastattelussa 5. helmikuuta kuvia Lähi-idässä todennäköisesti Jyllands-Postenin julkaisemaksi esitelleen Ahmed Akkarin mielestä väärien kuvien esittäminen oli oikein, sillä tanskalaisen lehden, Ekstra Bladetin haastattelussa 5.2.2006 pilakuvaprotestin puhemiehenä toiminut Ahmed Akkari perusteli, että väärennetyt piirrokset auttoivat näyttämään, kuinka vihamielisesti tanskalaiset muslimeihin suhtautuvat. Akkari kiisti tietävänsä kolmen kuvan alkuperää muutoin, kuin että ne oli nimettömästi lähetetty tanskalaisille muslimeille, jotka olivat yleisönosastolla valittaneet Jyllands-Postenin julkaisemista kuvista. Akkari kieltäytyi paljastamasta kuvantekijöiden henkilöllisyyttä. Kuvista yhden alkuperä on kuitenkin selvinnyt.