tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ikiru – tuomittu

Ikiru – tuomittu on Akira Kurosawan ohjaama japanilainen draamaelokuva vuodelta 1952. Elokuvan pääosaa näyttelee Takashi Shimura. "Ikiru" on yksi Kurosawan parhaimmista elokuvista ja kuvastaa parhaiten hänen eksistentialistista elämänfilosofiaansa.
Juoni.
Elokuvan päähenkilö on byrokraatti Watanabe. Hän kärsii vatsavaivoista ja kivut ovat niin kovat, että hänen on mentävä sairaalaan. Lääkäri ottaa röntgenkuvat Watanaben vatsasta ja havaitsee että Watanabe sairastaa syöpää, josta johtuen hänellä on enää vain kuusi kuukautta elinaikaa. Tästä tiedosta järkyttynyt Watanabe päättää elää loppuelämänsä "täysillä", itseään säästelemättä. Hän muun muassa yrittää saada yhteyttä poikaansa, jota ei ole nähnyt moneen vuoteen, nostaa kaikki rahansa pankista, viettää paheellisen yön kaupungilla ja yrittää tehdä vaikutuksen samassa yhtiössä työskentelevään nuoreen naiseen. Mikään ei kuitenkaan anna hänelle mielenrauhaa. Sitten Watanabe muistaa eräät naiset, jotka toivoivat asuinalueelleen leikkipuistoa, mutta joutuivat kaupungin byrokratian syrjimiksi, minkä takia leikkipuistoa ei tuolloin rakennettu. Viimeisenä tehtävänään Watanabe päättää hankkia naisille leikkipuiston.
Vastaanotto.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Ikiru" oli mukana heistä neljäntoista listalla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Ikirun" kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Peter von Bagh kirjoitti: ”Henkilöhahmojen ja ideoidenkin mustavalkoisuus ja byrokratian satirisointi voisi helposti vesittää teoksen, mutta itse asiassa nämä ’valmiselementit’ ovat ohjaajan hurjan formaalisen strategian ja mielikuvituksen kautta teoksen sisintä voimaa: tämä suljetun tilan, kaupunkihuoneistojen ja kokouspaikkojen elokuva on jopa visuaalisesti aivan yhtä väkevä elämys, kompleksinen tutkimusmatka ihmisyyteen, sen onneen ja helvettiin kuin konsanaan ohjaajan virtuoosimaisimmat historialliset elokuvat.”
Backstreet Boys (albumi)

Backstreet Boys on Backstreet Boys-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin Euroopassa, Aasiassa, Kanadassa ja muutamilla muilla markkinoilla 6. toukokuuta 1996. Albumi oli suuri menestys sen sisältäessä useita radiostakin tunnettuja hittisinglejä. Kaikki kyseiset singlet julkaistiin myöhemmin myös toisella yhtyeen nimeä kantavalla albumilla Yhdysvalloissa vuonna 1997.
Albumin kappaleet.
Tällä albumilla on muutamia eri kappalelistoja eri markkinoilla, mikä onkin tavallista BSB:n albumeille. Saksan painoksessa on kyseisen albumin kappaleiden "vakio"-lista. Albumin julkaisupäivä on hieman kiistanalainen, joissain se on 1995 ja toisissa taas 1996. Hieman sekaannuksia on tietenkin tuonut eri versioiden julkaisu eri markkinoilla. Euroopan maissa virallisilla listoilla, kuten Saksassa, Sveitsissa ja Itävallassa, julkaisupäivä on kuitenkin 6. toukokuuta 1996, ja muutamilla Euroopan listoilla päivä on muutaman viikon päästä edellisestä.
Euroopan erikoispainos.
Euroopan erikoisversiossa (jossa on musta-valkoinen kansikuva) sisältää kolme bonus-kappaletta:
Saavutukset.
Backstreet Boysilla on kulta ja platina palkintoja yli 38 maasta myytyään yli 8 miljoonaa albumia.
Luitzen Egbertus Jan Brouwer

Luitzen Egbertus Jan Brouwer (yleensä L. E. J. Brouwer) (27. helmikuuta 1881, Overschie – 2. joulukuuta 1966, Blaricum) oli alankomaalainen matemaatikko, joka työskenteli topologian, joukko-opin, mittateorian ja funktioteorian alueilla. 
Brouwer käytännössä perusti matematiikan filosofian intuitionismin suuntauksen, joka suuntautui tuolloin vallalla ollutta formalismia vastaan. Jälkimmäistä kannattivat mm. David Hilbert, Paul Bernays, Wilhelm Ackermann ja John von Neumann.
Lennart Rönnback

Lennart Rönnback (21. toukokuuta 1905 – 4. marraskuuta 2007) oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeinen aseistettu Suomen sisällissodassa valkoisten puolella taistellut sotilas.
Suomen sisällissodassa Rönnback osallistui 27. ja 28. tammikuuta 1918 Vaasan valtaukseen, jossa riisuttiin aseista noin 2 000 venäläistä sotilasta. Hän oli mukana kolonnassa, joka riisui aseista joukon Bockin panimoa tukikohtanaan pitäneitä venäläisiä varusmiehiä. Rönnback oli vain 12-vuotias eikä olisi ikänsä puolesta saanut kantaa asetta, mutta hän lainasi esimiestensä tietämättä revolverin ja seitsemän patruunaa tutulta kotikylänsä mieheltä; hän ei kuitenkaan joutunut käyttämään revolveriaan, sillä venäläiset antautuivat ilman vastarintaa. 
Lennart Rönnback työskenteli elämänsä parturina. Hän meni naimisiin ja sai kaksi lasta. Talvi- ja jatkosodassa hän taisteli tykistössä. Jatkosodassa Rönnback onnistui kahdestaan aseveljensä Verner Strömbergin kanssa saartamaan yllätyshyökkäyksellä noin 20 venäläistä ja ottamaan nämä sotavangeiksi. Sotilasarvoltaan hän oli sotilasmestari.
Rönnback asui satavuotiaaksi kotonaan Pietarsaaressa ja kävi päivittäin lähikahvilassa tapaamassa tuttujaan. Pienen kaatumisonnettomuuden jälkeen hänen tasapainonsa heikentyi, ja hän asui pari viimeistä vuottaan kotikaupungissaan toimivassa "Ahlbäck"-kodissa.
Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää elossa kaksi sisällissodan veteraania, punakaartin riveissä taistellut järvenpääläinen Aarne Arvonen (1897–2009), joka oli myös Suomen vanhin asukas, ja valkeakoskelainen Lauri Nurminen (1906–2009), joka oli toiminut valkoisten joukkojen taistelulähettinä Tampereen taisteluiden yhteydessä.
Kiran Desai

Kiran Desai (s. 3. syyskuuta 1971)
on intialainen kirjailija, joka on Intian kansalainen, mutta asuu pysyvästi Yhdysvalloissa. Hänen teoksensa "Menetyksen perintö" sai vuoden 2006 Booker-palkinnon ja yhdysvaltalaisten kirjallisuuskriitikkojen palkinnon. Hänen äitinsä on merkittävä kirjailija Anita Desai.
Lapsuus ja koulutus.
Kiran Desai syntyi New Delhissä Intiassa, missä hän asui 14-vuotiaaksi. Sen jälkeen hän muutti äitinsä kanssa vuodeksi Englantiin ja sieltä Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli luovaa kirjoittamista Bennington Collegessa, Hollins Universityssa ja Columbian yliopistossa.
Palkinnot ja tunnustukset.
Hänen ensimmäinen teoksensa "Hullabaloo in the Guava Orchard" ilmestyi 1998 ja sai kiitosta muun muassa Salman Rushdielta. Sen jälkeen se sai Betty Trask -palkinnon. Palkinnon myöntää brittiläinen kirjailijaliitto Society of Authors parhaasta alle 35-vuotiaan Brittiläisen kansainyhteisön asukkaan kirjoittamasta uudesta romaanista.
Hänen toinen kirjansa "Menetyksen perintö" (2006) on saanut arvostelijoilta paljon kiitosta niin Aasiassa, Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Sille myönnettiin vuoden 2006 Booker-palkinto ja vuoden 2006 brittiläisten kriitikkojen palkinto kaunokirjallisuudesta.
Heartbreak Ridge

Heartbreak Ridge on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut sotaelokuva. Elokuvan ohjasi Clint Eastwood, joka myös näytteli itse pääosaa.
Elokuvan tarina kertoo fiktiivisesti Yhdysvaltain Grenadan-miehityksestä 1983.
Juoni.
Elokuva kertoo ankarasta ja kovaotteisesta vääpelistä Tom ”Gunny” Highwaystä, joka on turhautunut, juopotteluun ja tappeluun taipuvainen Korean ja Vietnamin sotien veteraani. Hän saa alaisuuteensa sekalaisen ja villin ryhmän alokkaita, joista hänen pitäisi kouluttaa sotilaita. Kovan kurinsa takia hän saa heti sotilaat vihaamaan häntä, eikä yhteistyö näytä toimivan. Pian kuitenkin Highwayn menetelmä alkaa tuottaa tulosta, ja yksikkö on valmis Grenadan taisteluihin.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui "Heartbreak Ridgeä" Eastwoodin varaan rakennetuksi standardileffaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Myrsky (näytelmä)

Myrsky () on William Shakespearen kirjoittama näytelmä. Sitä pidetään yleisesti viimeisenä Shakespearen yksin kirjoittamana näytelmänä. Näytelmän kirjoittaminen on ajoitettu vuosiin 1610–1611, eli se edustaa Shakespearen myöhäiskautta. "Myrsky" luokitellaan komediaksi tai romanssiksi. 
Juoni.
"Myrsky" kertoo Milanon entisestä herttuasta Prosperosta, joka on joutunut veljensä Antonion ja Napolin kuningas Alonson pettämäksi ja hylätty autiolle saarelle. Prospero harjoittaa magiikkaa halliten tuulen henki Arielia, jonka avulla hän saattaa Antonion seuralaisineen haaksirikkoutumaan saarelle. Teoksen aloittava haaksirikko on näytelmän kuuluisimpia kohtauksia. 
Myrsky heittää laivan matkustajat kolmeen eri joukkoon. Ferdinand kohtaa saarella Prosperon ja hänen tyttärensä Mirandan. Ferdinand ja Miranda rakastuvat, kuten Prospero toivookin. Ilveilijä Trinculo ja kellarimestari Stephano kohtaavat petomaisen Calibanin, ja kolmikko juonittelee keskenään. He toimivat juonen humoristiseksi tarkoitettuna kevennyksenä. Kolmannen joukon muodostavat Napolin kuningas Alonso ja hänen veljensä Sebastian, joka suunnittelee Prosperon veljen Antonion kanssa Alonson murhaa. Seurueessa ovat myös hovimies Gonzalo ja ylimykset Adrian ja Francisco. Prospero estää salaliiton tuulenhenki Arielin avulla. Ariel estää Prosperon käskystä myös Trinculon, Stephanon ja Calibanin suunnitelmat.
Taikuuden avulla Prospero nostaa itsensä takaisin asemaansa, mutta antaa myös pettureilleen anteeksi. Kaikki jalosukuiset hahmot pääsevät pois saarelta. Prospero vapauttaa viime töikseen Arielin palveluksestaan. Loppukohtauksessa Prospero kääntyy yleisön puoleen ja pyytää heitä päästämään itsensä vapaaksi vetoamalla inhimillisyyteen, sillä taiat kestävät vain hetken.
Tulkinta.
Teoksessa esiintyvä valloittamisen ja valloitetuksi tulemisen tematiikka on yhdistetty tutkimuksessa usein kolonisaatioon. Teoksen asenne kolonisaatiota kohtaan on 1600-lukulaisesti hyväksyvä. "Myrskyssä" on läsnä joukko muitakin kirjoitusajalleen ajankohtaisia teemoja, kuten maailmasta vetäytyminen vastaan osallistuminen yhteiskuntaan. 
Elokuva- ja televisiosovitukset.
Näytelmä on tallennettu filmille ainakin vuosina 1911, 1960, 1979, 1980, 1983, 1992 ja 1993. Lisäksi sen pohjalta on tehty elokuvasovituksia:
Musiikki.
"Myrskyyn" on sävelletty lukuisia näyttämöteoksia. "Myrsky"-näytelmästä ovat inspiroituneet mm. Henry Purcell, Pjotr Tšaikovski ja Hector Berlioz. Myös Jean Sibelius on säveltänyt näyttämöteoksen "Myrsky, op. 109" (1925).
Bellin noita

Bellin noita on Yhdysvaltojen eteläosien kansanperinteeseen kuuluva myyttinen kertomus, jonka keskiössä on 1800-luvulla Tennesseessä asunut Bellin perhe. Kertomuksen mukaan vuosina 1817-1821 Bellin perhettä riivasi enimmäkseen näkymätön olento, niin sanottu Bellin noita, joka pystyi puhumaan, muuttamaan muotoaan ja olemaan samaan aikaan useassa paikassa.
Kertomuksen synty.
Oudot tapahtumat saivat alkunsa kun perheen isä John Bell näki pellollaan kummallisen eläimen, jolla oli koiran vartalo ja jäniksen pää. John ampui sitä, ja kun hän meni hakemaan eläimen ruumista, sitä ei ollut missään. 
Räyhähenki oli väkivaltainen. Peittoja kiskottiin keskellä yötä, ja jos joku yritti vastustaa, sai näkymättömästä kädestä läimäyksen naamaansa ja joku myös kiskoi lapsia öisin hiuksista.
Johnin tyttärellä, Betsyllä oli kaksi kosijaa, Richard Powell ja Joshua Gardner. Joshuan vierailut johtivat siihen että Bellin noita piinasi Betsyä. Se pyysi "Betsy Bell hyvä, älä mene naimisiin Joshua Gardnerin kanssa". Betsy perui häät ja meni lopulta naimisiin Richard Powellin kanssa.
Bellin noita sai paikkakunnan asukkaat kiihkon valtaan, ja Adamsin kaupunkiin virtasi manaajia ja spiritualisteja.
Räyhähenki kunnioitti perheen äiti Lucy Belliä, jota se kohteli helläkätisemmin kuin muita.
Eräänä iltana henki ilmoitti perheelle, että "Olen päättänyt kummitella vanhalle Jackille (John Bell) niin kauan kuin hän on hengissä". Niinpä se kohdisti ilkeytensä Betsystä Johniin niin pahasti, että hän joutui jättämään työnsä ja lopulta vuoteen omaksi. Perhe totesi eräänä päivänä, että John oli lähes tajuton ja he kutsuivat lääkärin paikalle ja tämän saapuessa henki puhui taas: "Teidän on turha yrittää virvoittaa vanhaa Jackia. Tällä kertaa minä sain hänet." Yksi Johnin pojista huomasi lääkehyllyssä oudon pullon, jota kukaan ei ollut ennen nähnyt. Joku kysyikin noidalta, "Mikä tämä pullo oikein on?", ja siihen noita vastasi tuoneensa lääkkeen ja antaneensa sitä Johnille yöllä ja se teki hänestä lopun. Talon kissalle annettiin tätä outoa lääkettä ja se kuoli lähes heti. Pian John kuoli ja noita jätti perheen rauhaan.
Noidan viimeinen lupaus perheelle oli palata seitsemän vuoden kuluttua, ja kun se palasi, talossa ei asunut enää kuin Lucy ja kaksi hänen veljeään. Noita ei enää pahemmin piinannut heitä, vaan käyttäytyi kuin lähes harmiton räyhähenki.
Bellin noita viihteessä.
Bellin noita on ollut suosittu aihe elokuvissa, kuten esimerkiksi seuraavissa: "The Bell Witch Haunting" (2004), "An American Haunting" (2005) ja "" (2007). Lisäksi tanskalainen yhtye Mercyful Fate on julkaissut kappaleen "Bell Witch" albumillaan "In The Shadows" (1993).
Beast Loose in Paradise

Beast Loose In Paradise on Lordin kappale, joka on "Dark Floors" -elokuvan tunnuskappale soiden elokuvan lopputekstien aikana. Single julkaistiin digitaalisessa muodossa jouluaattona 24. joulukuuta 2007 ja CD-singlenä 9. tammikuuta 2008. Single nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 3. Kappale on myös julkaistu bonuskappaleena Lordin "Deadache"-albumin japanilaisella versiolla.
Singlellä on kaksi eri versiota kappaleesta. Ainoa ero versioiden välillä on se, että "Dark Floors Versionissa" on pidempi intro. Singlen kansikuva on mallinnettu Kiss-yhtyeen "Creatures of the Night" -albumin kannesta.
Denis-Luc Frayssinous

 Denis-Antoine-Luc Frayssinous (9. toukokuuta 1765 Curières – 12. joulukuuta 1841 Saint-Geniez-d’Olt) oli ranskalainen piispa, poliitikko, puhuja ja kirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Frayssinous oli Hermopolis'n piispa (hc), Ranskan päärien kamarin jäsen, yliopiston rehtori (1822), uskonasioiden ja yleisen opetuksen ministeri Villèlen hallituksessa (1824–1827) sekä Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1822 lähtien. Hän oli myös kuninkaan rippi-isä ja saarnaaja, ja hänen tehtäväkseen oli uskottu Bordeaux'n herttuan kasvatus.
Niemann–Pickin tauti

Niemann–Pickin tauti (ICD-luokitus E75.2) on autosomin kautta resessiivisesti periytyvä harvinainen geneettinen aineenvaihduntasairaus. Neurologiset oireet alkavat lapsuudessa ja johtavat poikkeuksetta kuolemaan. Sairaus jakautuu kolmeen selvästi erotettavaan tyypiin (A, B, C), joiden ennusteet poikkeavat toisistaan. Suurin osa potilaista ei kuitenkaan saavuta aikuisikää.
Harvinaista Niemann-Pickin tautia esiintyy kaikkialla maailmassa, mutta tietyissä populaatioissa esiintyvyyden on havaittu olevan korkeampi. Näitä ovat aškenasijuutalaiset (tyypit A &amp; B), Nova Scotian kanadanranskalaiset (tyyppi D, C:n variantti), Pohjois-Afrikan asukkaat (tyyppi B) sekä Uuden-Meksikon ja Coloradon latinot (tyyppi C). 
Niemann-Pickin tauti havaittiin ensimmäistä kertaa vuonna 1914. Sairauden löysi saksalainen pediatri Albert Niemann, joka havaitsi tautiin sairastuneella pienellä lapsella muun muassa maksan ja pernan laajentumat. Keskushermoston häiriö johti lapsen kuolemaan ennen kahden vuoden ikää. Sairauden toinen varhainen tutkija oli Ludwig Pick.
Oireet.
Niemann-Pickin taudin C-muodon kliininen taudinkuva on äärimmäisen vaihteleva. Tauti voi tulla oireiseksi vastasyntyneenä tai vasta yli 50-vuotiaana. Ensimmäiset oireet voivat esiintyä maksan, keuhkojen tai neurologian alueella. Yleisimmät oireet ovat psykiatrisia, ja psykiatriset oireet saattavat olla vuosien ajan sairauden ainoa ilmenemismuoto. Kyseessä saattavat olla vainoharhaisuus tai näkö- ja kuuloharhat, aggressiivisuus tai eristäytyminen, masentuneisuus, kaksisuuntainen mielialahäiriö tai pakko-oireinen häiriö. Myös älyllisten toimintojen laskua voi esiintyä.
Alkhema

Alkhema on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä pahantahtoinen robotti. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui "Avengers West Coast" -lehden numerossa 90 (1993). Alkheman loivat Roy &amp; Dann Thomas, David Ross ja Tim Dzon.
Historia.
Ultronin epäonnistuttua ensimmäisen robottiluomuksensa Jocastan kanssa, tämä hypnotisoi Henry Pymin ja adamantiumin keksijän, tohtori Myron McLainin luomaan itselleen täydellisen elämänkumppanin. Samalla Ultron kidnappasi Haukansilmän vaimon Matkijalinnun ja määräsi keksijöitä käyttämään naisen aivokäyriä uutta robottia luodessaan. Valmiin robotin Ultron nimesi Alkhemaksi. Vaikka Alkhema ei omannutkaan matkijalinnun muistia, hän säilytti osia tämän persoonallisuudesta, kuten omaperäisen huumorintajun joka suuresti ärsytti Ultronia. Alkhema erosi Ultronista myös siten, että toisin kuin "puolisonsa", Alkhema halusi tappaa ihmiset yksitellen valtavan massatuhon sijasta.
Alkhema ja Ultron iskivät ensimmäistä kertaa asevarastoon, jossa Länsirannikon Kostajat kuitenkin voittivat parivaljakon kiinnittämällä robotit magneettisesti rakettiin, joka ammuttiin maata kiertävälle radalle. Myöhemmin Ultron yritti muuttaa maapallon ilmastoa laukaisemalla sarjan tulivuoren purkauksia, mutta Alkhema varoitti Kostajia Ultronin aikeista. Nämä saivatkin Ultronin vangittua Alkheman avustuksella.
Ultronin epäonnistuttua tuhoamaan Kostajat jälleen kerran Alkhema keräsi Ultronin Ihmemieheltä, Hank Pymiltä, Purppuranoidalta, Viikatemieheltä ja Visionilta tallettamat aivokäyrät. Näiden avulla hän loi robottiarmeijan ja aiheutti kaaosta. Haukansilmän onnistui kuitenkin tuhota Alkhema ampumalla tähän vibranium-nuolen Thebassa, Egyptissä.
Voimat ja varusteet.
Alkheman adamantiumista luotu keho kestää miltei minkälaisen fyysisen iskun tahansa vioittumatta. Alkhema kykenee ampumaan erilaisia energiaiskuja otsassaan sijaitsevan laitteen kautta. Hän kykenee siirtämään tajuntansa toisiin mekaanisiin laitteisiin, joten Alkhema kykenee käskemään mentaalisesti häntä palvelevia robotteja.
Elisabeth Shue

Elisabeth Judson Shue (s. 6. lokakuuta 1963 Wilmington, Delaware) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Leaving Las Vegas" (1995). Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon sekä Golden Globe ja BAFTA-palkinnon saajaksi parhaasta naispääosasta kyseisessä elokuvassa.
Shue syntyi Wilmingtonissa, Delawaressa. Hän opiskeli Columbia High Schoolin jälkeen Wellesley Collegessa ja Harvardin yliopistossa, jonka hän jätti luodakseen uran näyttelijänä. Hän kuitenkin palasi Harvardiin myöhemmin ja valmistui vuonna 2000.
Shuella oli varhainen rooli jo "Karate Kidissä" vuonna 1984. Myöhemmältä uralta ovat muiden muassa elokuvat "Paluu tulevaisuuteen 2" (1989), "Hollow Man – mies ilman varjoa" (2000) ja "Lemmenlomalla" (2012). Hän on myös näytellyt rikostutkija Julie Finlayta rikossarjassa "C.S.I.".
Shue on naimisissa ja hänellä on lapsia. Hänen veljensä Andrew Shue on tullut tunnetuksi roolistaan "Melrose Placessa". Elisabeth Shue on 160 cm pitkä.
David Marciano

David Marciano (s. 7. tammikuuta 1960 New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt mm. Raymond "Ray" Vecchiona sarjassa Chicagon ratsupoliisi (1994–1999).
Marciano opiskeli biolääketiedettä Bostonin yliopistossa ja aloitti näyttelemisen Bostonissa vuonna 1983. 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa hän työskenteli useissa pikkusarjoissa Los Angelesiin siirryttyään, kuten esimerkiksi "Wiseguy" (1987) ja "Civil Wars" (1991). 
Lopulta David Marciano valittiin Chicagon ratsupoliisi -sarjaan, jonka hän oli ehtinyt jo kolmeen otteeseen perua ennen lopullista hyväksymistään. Marciano esiintyi Raymond Vecchion roolissa ensimmäisellä ja toisella kaudella, sekä teki paluun viimeisen, eli neljännen kauden kahteen viimeiseen jaksoon. Kolmannella ja neljännellä kaudella Paul Grossin tähdittämän Benton Fraserin rinnalla nähtiin Callum Keith Rennie.
Due Southin loputtua 1999 David Marciano on esiintynyt elokuvissa ja sarjoissa, esimerkiksi "CSI: New York" (1 jakso), "The Shield" (21 jaksoa 2005-2007) ja elokuvassa "Caught on Tape", jossa hän esittää etsivä Brownia.
Herra Ylppö &amp; Ihmiset

Herra Ylppö &amp; Ihmiset oli Maj Karma -yhtyeen solistin Herra Ylpön perustama yhtye. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "Sata vuotta" Sony BMG:n kautta 6. helmikuuta 2008. Levyn tuotti Rauli "Illusion Rake" Eskolin ja vastaavana tuottajana toimi Janne Halmkrona. 
Yhtyeen toinen levy "Pojat ei tanssi" ilmestyi 20. tammikuuta 2010.
Yhtyeen molemmat levyt ovat olleet Suomen virallisen albumilistan sijalla 1. ja myyneet kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Herra Ylppö on kuvaillut yhtyeen musiikkia "reality rockiksi", koska kappaleiden sanoitukset ovat usein omakohtaisia ja käsittelevät tuntoja ja tilanteita elävästä elämästä.
Yhtye keskeytti toimintansa elokuussa 2014, mutta esiintyi vielä joulukuussa 2014 esitetyssä SuomiLOVE -TV-sarjan viidennessä jaksossa. Yhtye palasi uudelle kiertueelle vuonna 2017.
Yhtye on mukana myös Herra Ylpön uudella kiertueella taustayhtyeenä ainakin vuonna 2021 ja 2022.
Andrew Shue

Andrew Shue (s. 20. helmikuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan televisiosarjassa "Melrose Place" vuosina 1992–1998. Hän loi myös toisen uran jalkapalloilijana, jonkin aikaa jopa Los Angeles Galaxy -joukkueessa. 
Shue opiskeli Columbia High Schoolissa ja Dartmouth Collegessa. Hänen sisarensa on Oscar-ehdokkaana ollut elokuvanäyttelijä Elisabeth Shue (s. 1963). Hän on aiemmin asunut peliuransa vuoksi Zimbabwessa.
Shue on ollut syksystä 1994 naimisissa Jennifer Hageneyn kanssa. Parin ensimmäinen lapsi syntyi 1996.
Kodinpuolustaja

Kodinpuolustaja () on yhdysvaltalainen draamasarja. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta. Sen ensiesitys oli Yhdysvalloissa CBS:llä 4. lokakuuta 2005 ja viimeinen jakso esitettiin 11. toukokuuta 2007. Sarjan pääosassa Annabeth Chasen roolissa näytteli Jennifer Finnigan. Sarjan tuotti Jerry Bruckheimerin tuotantoyhtiö.
Suomessa sarjan ensimmäistä tuotantokautta esitettiin MTV3-kanavalla 6. syyskuuta 2007 – 31. tammikuuta 2008.
Dave Bing

David ”Dave” Bing (s. 24. marraskuuta 1943 Washington DC) on yhdysvaltalainen poliitikko ja entinen koripalloilija. Hänen NBA-uransa kesti vuodesta 1966 vuoteen 1978. Pitkäaikaisin joukkue oli Detroit Pistons, jossa hän pelasi vuoteen 1975. Hän pelasi vuosina 1975–1977 Washington Bulletsissa ja ennen vetäytymistään vuosina 1977–1978 Boston Celticsissä.
Bing palkittiin tulokaskaudellaan ja runkosarjakaudella 1967–1968 hän oli NBA:n eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hänet valittiin kahdesti NBA:n ensimmäiseen (kausina 1967–1968 ja 1970–1971) ja kerran toiseen tähdistöjoukkueeseen (kaudella 1973–1974). Hän pelasi seitsemän kertaa ssa ja valittiin kerran sen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hänestä tuli Basketball Hall of Famen jäsen vuonna 1990 ja vuonna 1996 hänet nimettiin joukkoon.
Bing toimi vuosina 2009–2013 Detroitin pormestarina. Hän on puoluetaustaltaan demokraatti.
Efstáthios Chorafás

Efstáthios Chorafás (, 1871 – ?) oli kreikkalainen uimari, joka osallistui vuoden 1896 kesäolympialaisiin voittaen kaksi pronssia.
Chorafás oli ainoa uimari, joka osallistui jokaiseen kolmeen kaikille vapaaseen uimalajiin. Hänen aikojaan kilpailuissa ei tiedetä, eikä hänen sijaansa 100 metrin vapaauinnissa, mutta tiedetään, että Chorafás sijoittui kahdella muulla uimamatkalla kolmanneksi. 500 metrin vapaauintiin ei osallistunut kuin kolme uimaria, joten Chorafás voitti pronssia sijoittumalla viimeiseksi.
Erna Solberg

Erna Solberg (s. 24. helmikuuta 1961 Bergen) on norjalainen poliitikko ja Høyre-puolueen puheenjohtaja (vuodesta 2004). Hän toimi Norjan pääministerinä 2013–2021.
Lapsuus ja opinnot.
Solbergin isä Asbjørn Solberg (1925–1989) työskenteli konsulttina kunnallisessa Bergen Sporvei -liikenneyhtiössä, ja hänen äitinsä Inger Wenche Torgersen (1926–) oli toimistotyöntekijä. Erna Solberg oli perheen kolmesta tyttärestä toiseksi vanhin.
Solberg valmistui vuonna 1986 Bergenin yliopistosta.
Poliittinen ura.
Solberg aloitti poliittisen uransa Bergenin kaupunginvaltuuston varajäsenenä (1979–1983). Hän eteni jäseneksi (1983–1991) ja tuli vuonna 1989 kansanedustajaksi suurkäräjille. Vuosina 2001–2005 hän oli maansa kunta- ja alueministerinä.
Solberg kuuluu konservatiiviseen Høyre-puolueeseen. Hän toimi sen varajohtajana vuosina 2002–2004 ja on toiminut puheenjohtajana vuodesta 2004.
Norjan pääministerinä.
Høyren johtama porvarillisten puolueiden ryhmä voitti vuoden 2013 vaalit, joiden jälkeen Høyre ja edistyspuolue muodostivat Solbergin johtaman vähemmistöhallituksen. Sen tukipuolueina ovat liberaalipuolue Venstre ja kristillinen kansanpuolue. Solbergista tuli Norjan historian toinen naispääministeri Gro Harlem Brundtlandin jälkeen.
Syyskuun 2017 vaaleissa Solbergin johtama sininen porvariblokki sai vaalivoiton ja säilytti enemmistönsä suurkäräjillä. Vaalituloksen myötä Solberg jatkoi Norjan pääministerinä.
Tammikuussa 2020 edistyspuolue lähti hallituksesta. Taustalla oli erimielisyys Norjaan Syyrian Al-Holin leiriltä otetusta Isis-taistelijan perheestä. Edistyspuolue oli ehtinyt olla hallituksessa puheenjohtajansa, valtiovarainminmisteri Siv Jensenin johdolla kuusi vuotta. Jensen ei kuitenkaan vaatinut hallituksen eroa ja pääministeri Erna Solbergin hallitus on jatkanut konservatiivisen Høyren, liberaalin Venstren ja Kristillisen kansanpuolueen vähemmistöhallituksena, joka joutuu turvautumaan Edistyspuolueen tukeen.
Huhtikuussa 2021 Solberg sai 20 000 Norjan kruunun sakot rikottuaan hallituksensa asettamia koronarajoituksia omissa 60-vuotissyntymäpäiväjuhlissaan. Poliisin mukaan Solbergin näkyvä ja korkea asema vaikutti sakkojen suuruuteen..
Ennen pääministerikauttaan Solbergille annettiin mediassa Margaret Thatcheriin viittaava lempinimi "Rauta-Erna" (norjaksi "Jern-Erna"), mutta pääministeriksi tultuaan hänen julkinen imagonsa pehmentyi.
Oppositiojohtajana.
Vuoden 2021 suurkäräjävaaleissa Solbergin johtama oikeistokoalitio kärsi vaalitappion ja joutui oppositioon työväenpuolueen Jonas Gahr Støren noustessa seuraavaksi pääministeriksi.
Kathrin Zettel

Kathrin Zettel (s. 5. elokuuta 1986 Göstling an der Ybbs, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut tekniikkalajeihin. Zettel kuului Itävallan joukkueeseen, joka saavutti joukkuekilpailun hopeaa Bormion MM-kilpailuissa 2005. Val d'Isèressä 2009 Zettel voitti superalppiyhdistetyn kultaa ja Garmisch-Partenkirchenissä 2011 pujottelussa hopeaa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sai pujottelussa pronssia. Maailmancupissa hän saavutti yhdeksän voittoa, joista seitsemän suurpujottelussa ja kaksi pujottelussa.
Zettel lopetti uransa kauden 2014–2015 jälkeen lonkka- ja polvivammojen vuoksi.
Harry Secombe

Harry Donald Secombe (8. syyskuuta 1921 – 11. huhtikuuta 2001) oli walesilainen koomikko ja laulaja, joka tunnettiin parhaiten esiintyjänä 1950- ja 1960-lukujen radiohupailussa "The Goon Show".
Hän syntyi St. Thomasissa, Swanseassa ja palveli brittien armeijassa Toisessa maailmansodassa Pohjois-Afrikassa. Italiassassa hän tapasi ensimmäistä kertaa Spike Milliganin.
1950-luvun alussa hän, Milligan, Michael Bentine ja Peter Sellers alkoivat esiintyä radiokomediassa "The Goon Show". Secombe esitti Neddie Seagoonia, joka oli usein ohjelman absurdien juonien päähenkilö.
Secombe esiintyi monissa teatterimusikaaleissa, muun muassa "Pickwick" (1963), (joka perustui Charles Dickensin "Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit" -kirjaan) ja "The Four Musketeers" (1967), ja hänellä oli monia listamenestyksiä. Hänen tunnetuimpa laulujaan on "If I Ruled the World". Hän esiintyi herra Bumblena Carol Reedin elokuvaversiossa Lionel Bartin musikaalista Oliver! (1968).
Myöhemmällä elämänpuoliskollaan Secombe (jonka veli Fred Secombe oli pappi Walesin kirkossa) houkutteli uusia yleisöjä juontajana uskonnollisissa ohjelmissa, kuten BBC:n "Songs of Praise" ja ITV:n "Highway".
Hänet lyötiin ritariksi vuonna 1981.
Secombe sai halvauksen 1997, josta hän hitaasti toipui, mutta hänelle diagnosoitiin eturauhassyöpä seuraavana syyskuuna. Saatuaan toisen halvauksen 1999, hänen oli pakko hylätä televisiouransa. Hän teki dokumentin terveydentilastaan antaakseen rohkeutta toisille kärsijöille.
Secombe ja hänen vaimonsa Myra Atherton saivat neljä lasta: Jennifer Secombe, joka nai näyttelijä Alex Gianninin ja oli myös isänsä agentti, Andy Secombe, ääni- ja elokuvanäyttelijä sekä kirjailija, David Secombe, kirjoittaja ja valokuvaaja ja Katy Secombe, näyttelijätär.
Sir Harry kuoli 79-vuotiaana eturauhassyöpään kotonaan Surreyssä, Englannissa huhtikuussa 2001.
Smack On You

Smack On You on suomalaisen Smack-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Remasteroitu versio julkaistiin vuonna 1997. Sillä on viisi bonusraitaa.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Manchuria &amp; Claude, ellei toisin mainittu.
Edmund Randolph

Edmund Jennings Randolph (10. elokuuta 1753 Williamsburg – 12. syyskuuta 1813 Clarkin piirikunta) oli Yhdysvaltain ulkoministeri vuosina 1794–1795. 
Randolph valittiin vuonna 1786 Virginian osavaltion kuvernööriksi ja 1789 presidentti George Washington nimitti hänet oikeusministerikseen. Thomas Jeffersonin erottua ulkoministerin tehtävistä, Washington nimitti Randolphin hänen seuraajakseen. Erottuaan 1795 hän palasi Virginiaan toimiakseen lakimiehenä. Randolph toimi puolustusasianajajana Aaron Burrin maanpetosoikeudenkäynnissä.
Olav Sunde

Olav Sunde (17. elokuuta 1903 Oslo – 10. marraskuuta 1985 Oslo) oli norjalainen keihäänheittäjä.
Hän voitti pronssia vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa. Hän voitti uransa aikana yhdeksän Norjan mestaruutta vuosina 1927–1937.
Kanelisorsa

Kanelisorsa ("Pteronetta hartlaubii") on keskiafrikkalainen sorsalintu ja sukunsa ainoa edustaja. Laji on nimetty Gustav Hartlaubin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 56–58 cm ja paino 800–940 g. Sen höyhenpuku on pääosin kanelinruskea, pää, nokka ja kaula ovat mustat ja siivellä näkyy lennossa valkoinen kuvio.
Esiintyminen.
Kanelisorsa esiintyy läntisessä Keski-Afrikassa Sudanista Sierra Leoneen ja Zaireen. Lajin populaation koko on 10 000–100 000 yksilöä ja sen kanta on elinvoimainen. Paikallista kannan vähenemistä on havaittu Länsi-Afrikassa mutta toisaalla Keski-Afrikassa laji menestyy hyvin.
Elinympäristö.
Kanelisorsa elää trooppisissa ja subtrooppisissa, lampien ja jokien kirjavoimissa metsissä ja savanneilla.
Lisääntyminen.
Naaras munii 8–11 munaa, joita se hautoo 30–32 päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä 8 viikon ikäisinä.
Kanelisorsa lisääntyy aina saman yksilön kanssa.
Ravinto.
Syö pääasiassa kasvien osia. Voi syödä myös matoja.
Karel Appel

Christiaan Karel Appel (25. huhtikuuta 1921 Amsterdam – 3. toukokuuta 2006 Zürich, Sveitsi) oli alankomaalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. 
Appel opiskeli vuosina 1940–1943 Rijksakademie van Beeldende Kunstenissa. Hän piti ensimmäisen oman näyttelynsä vuonna 1946. Vuonna 1950 hän muutti Pariisiin. Hänelle myönnettiin vuonna 1954 Venetsian biennaalissa UNESCOn palkinto. Appel kuului 1940–1950-luvun vaihteessa eurooppalaiseen Cobra-taiteilijaryhmään ja oli sen perustajajäseniä. Hän kuoli Zürichissä, Sveitsissä 85 vuoden ikäisenä. 
Appelin työt edustavat abstraktia ekspressionismia, ne ovat suurikokoisia, väreiltään ja kuvioiltaan hyvin voimakkaita.
Jai Taurima

Jai Taurima (s. 26. kesäkuuta 1972 Southport, Queensland) on entinen australialainen pituushyppääjä. Hän voitti hopeaa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä ennätystuloksellaan 8,49 m. Hän voitti myös hopeamitalin vuoden 1998 Kansainyhteisön kisoissa.
Uransa lopettamisen jälkeen Taurima on työskennellyt poliisina. Hän on naimisissa Kerrie Tauriman kanssa.
Rattlesnake Bite

Rattlesnake Bite on suomalaisen rock-yhtye Smackin toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1985. Vuonna 1998 ilmestyi remasteroitu versio, joka sisälsi 5 bonuskappaletta, joista kaksi oli live-versioita. Yhtyeen debyytti oli "Smack On You", joka ilmestyi vuotta aiemmin, 1984.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Manchuria &amp; Claude, ellei toisin mainittu.
Krokidoliitti

Krokidoliitti eli kuitumainen riebeckiitti (ns. sininen asbesti) on asbestin rakenneosa. Krokidoliittia pidetään kaikkein vaarallisimpana asbestilajina sen kuiturakenteen vuoksi. Krokidoliittia on käytetty paljon ruiskutettuna eristemassana, ja se onkin aiheuttanut voimakkaita asbestialtistumisia eristäjille ja kaikille samoissa tiloissa työskennelleille. Tiloissa, joissa ruiskuasbestia on paljaana, ei saa oleskella ilman asianmukaisia suojaimia, koska massan katsotaan aiheuttavan aina asbestialtistusta. Suomessa krokidoliitin käyttö kiellettiin vuonna 1976.
Mary Rand

Mary Denise Rand MBE (o.s. Bignal, s. 10. helmikuuta 1940 Wells, Somerset) on brittiläinen yleisurheilija ja olympiavoittaja.
Rand voitti vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa yhteensä kolme mitalia: kultaa pituushypyssä, hopeaa viisiottelussa ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Pituushypyssä hän teki maailmanennätyksen 676 cm ja oli ensimmäinen yleisurheilussa olympiakultaa voittanut brittiläinen nainen. Viisiottelussa hänen tuloksensa oli 5 035 pistettä. Hän oli viisiottelussa kultamitalisti Irina Pressiä parempi korkeushypyssä, pituushypyssä ja 200 metrin juoksussa mutta hävisi tälle kuulantyönnössä yli kuusi metriä. Rooman 1960 kesäolympialaisissa Rand sijoittui 80 metrin aitajuoksussa neljänneksi ajalla 11,1 s ja oli mukana Britannian viestijoukkueessa, joka hylättiin.
Rand saavutti ulkoratojen EM-kilpailuissa 1962 pronssia pituushypyssä tuloksella 622 cm ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 44,9 s. Vuoden 1958 EM-kilpailuissa hän sijoittui viisiottelussa seitsemänneksi 4 466 pisteellä. Vuoden 1966 EM-kilpailuissa hän oli viisiottelussa neljäs 4 711 pisteellä ja pituushypyssä yhdestoista tuloksella 616 cm. Lisäksi hän saavutti ensimmäisissä sisäratojen EM-kilpailuissa vuonna 1966 hopeaa pituushypyssä tuloksella 653 cm sekä kaksi mitalia Kansainyhteisön kisoissa.
Mary Randin toinen aviomies oli kymmenottelun olympiavoittaja Bill Toomey. He olivat naimisissa vuodesta 1969 vuoteen 1992.
Jokikaijanen

Jokikaijanen ("Agapornis nigrigenis") on trooppisessa Afrikassa esiintyvä kaijalaji.
Jokikaijanen on noin 14 senttimetriä pitkä. Sen nokka on koukkumainen ja punainen. Suurimmaksi osaksi se on vihreä. Jokikaijasella on tummanruskea, liki musta pää ja persikanoranssi kurkkulappu. Silmiä ympäröi vaalea ihorengas. Koivet ovat harmaat. Laji muistuttaa hieman naamiokaijasta tai naamiokaijashybridiä. Vankeudessa lajista on jalostettu värimuunnoksia.
Sukupuolilla ei ole tuntomerkkieroja. Poikaset ovat väriltään aikuisia himmeämpiä ja niillä on tummia kuvioita nokassa.
Esiintyminen.
Jokikaijasen levinneisyysalue on Sambian eteläosa, Zimbabwen pohjoisosista se on hävinnyt. Aikaisemmin lajia tavattiin myös Namibiassa. Sen holotyypin kuvaili William Lutley Sclater Sambian Muguzzijoelta 1906.
Lemmikkinä.
Jokikaijanen on Suomessa harvinainen lemmikkilintu, mutta sitä tavataan ajoittain. Se muistuttaa ulkonäöltään viktoriankaijasen ja naamiokaijasen hybridiä, joka on suomalaisessa lintuharrastuksessa huomattavasti jokikaijasta yleisempi.
Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa eli suuren häkin, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.
Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.
Namibianfrankoliini

Namibianfrankoliini ("Pternistis hartlaubi") on eteläisessä Afrikassa esiintyvä kanalintu. Se on saanut tieteellisen nimensä afrikkalaista linnustoa 1800-luvulla tutkineen Gustav Hartlaubin kunniaksi.(Wagler, 1832).
Koko ja ulkonäkö.
Namibianfrankoliini on kanalinnuksi pienehkö. Koiraan pituus on 28 cm ja naaraan 25 cm. Paino on 210–290 g, koiras on painavampi. Höyhenpuvultaan lintu on pääosin ruskea, koiraalla on valkoinen vatsapuoli ja musta otsa sekä valkoinen silmäkulmajuova ja sen pyrstön alapeitinhöyhenet ovat mustavalkoisen kirjavat. Naaras on yksivärisempi.
Esiintyminen.
Laji on kotoperäinen luoteisessa Namibiassa ja pienellä alueella Lounais-Angolassa. Namibian populaation koko on noin 26 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö.
Namibianfrankoliini elää vuoristoisilla, ruohikkoisilla pensaikkoalueilla 800–1 600 metrin korkeudella.
Lisääntyminen.
Namibianfrankoliini on yksiavioinen laji, jossa naaras on parin hallitsevampi osapuoli.
Ravinto.
Naaraalla ravintona ovat pääasiassa madot, koiraalla siemenet ja pienet selkärangattomat.
Alberto Giacometti

Alberto Giacometti (10. lokakuuta 1901 Borgonovo, Graubünden – 11. tammikuuta 1966 Chur, Graubünden) oli sveitsiläinen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hänen nuorempi veljensä Bruno Giacometti nousi menestykseen arkkitehtina.
Giacometti sai ensimmäiset taideoppinsa taiteilijaisältään. Hän kävi Geneven taidekoulua ja työskenteli Bourdellen ateljeessa Pariisissa. Hänen impressionistinen tyylinsä sai vaikutteita kubismista ja kykladisesta veistotaiteesta. Vuosina 1929–1935 hän teki surrealistisia sommitelmia ja veistoksia, mutta 1930-luvun puolivälissä hänen veistostensa hahmot muuttuivat yhä hennommiksi ja ilmensivät siten suursotaan ajautuvaa ihmiskuntaa.
Giacometti on tunnettu veistoksistaan, jotka esittävät venytettyjä, varjomaisia ihmishahmoja. Ne ovat usein kivun tai pelon riuduttamia. Vaikka hahmot on joskus kuvattu ryhmiksi, ilmentävät nekin ihmisen yksinäisyyttä. Suomessa hänen teoksiaan kuuluu Sara Hildénin taidemuseon ja Valtion taidemuseon kokoelmiin. 
Giacomettin kuva on 1. lokakuuta 1998 julkaistussa Sveitsin sadan frangin setelissä.
Ligier X-TOO

Ligier X-TOO on kevyt nelipyörä eli mopoauto. 
Ligier X-TOO:ta vastaavia mopoautoja valmistavat esimerkiksi Aixam ja Microcar.
Tekniset ominaisuudet.
Ajoneuvon suurin rakenteellinen nopeus on 45 km tunnissa ja suurin massa kuormittamattomana on 350 kg. Ligier X-TOO on rekisteröity kahdelle. Ligier X-TOO:t valmistetaan Ranskassa. Ligier X-TOO:sta on olemassa pidemmällä varustettu Max -malli.
Adstringentti

Adstringentti eli astringentti on kemiallinen aine, jota käytettäessä elimistön kudokset supistuvat tai kuroutuvat (jumoavat). Sana "adstringentti" juontuu latinan kielen sanasta "astringere ("liittää yhteen")". Tavallisimpia jumeita ovat galmeija ja amerikantaikapähkinä. Lääketieteessä jumoamista käytetään yleensä tooppisiin eli pienelle alueelle kohdistuviin hoitoihin.
Adstringaatioksi kutsutaan myös suuhun syntyvää kuivaa jumon tunnetta, jonka aiheuttavat tanniinit. Näitä esiintyy esimerkiksi oratuomen ja tuomen marjoissa sekä kakin hedelmissä. Tanniinit tuhoavat syljen proteiineja, mikä aiheuttaa "hiekkapaperimaisen" tunteen suussa. Monet nisäkkäät (myös ihminen) kokevat jumoavan maun yleensä epämiellyttävänä. Tämän takia ne välttävät adstringoivien hedelmien syömistä. Toisaalta linnut eivät kykene maistamaan adstringaatiota ja syövätkin mielellään tällaisiakin marjoja.
Adstringentteja esiintyy myös viineissä ja teessä. Joissakin viinilaaduissa, erityisesti rypäleistä valmistetuissa nuorissa punaviineissä, kuten Cabernet Sauvignon'ssa, pidetään pientä määrää adstringentteja asiaankuuluvana.
Adstringoivat lääkkeet aiheuttavat limakalvojen tooppisten kudosten supistumista. Niitä käytetään usein sisäisesti estämään veriseerumin tai liman erittymistä esimerkiksi kurkkukivun, verenvuotojen, ripulin tai mahahaavan yhteydessä. Ulkoisesti käytettävät jumelääkkeet koaguloivat vähäisessä määrin ihon proteiineja. Tämän takia ne kuivattavat, lujittavat ja suojaavat ihoa. Aknesta kärsiviä ohjataan usein käyttämään jumeita, jos iho on myös rasvoittuva.
Yleisesti käytettyjä adstringentteja ovat aluna, kaurapuuro, siankärsämö, pimenttiöljy, hyvin kylmä vesi ja alkoholi. Monet jumevalmisteet sisältävät hopeanitraattia, sinkkioksidia, sinkkisulfaattia, alumiiniasetaatin vesiliuosta, bentsoiinitinktuuraa ja kasvisperäisiä aineita kuten parkkihappoa ja gallushappoa. Granaattiomenan punaiset, ruusumaiset kukat ovat hyvin kitkeriä. Lääketieteessä niitä on kuivattuina käytetty jumeeksi.
Myös joidenkin metallien suoloja ja happoja on käytetty adstringaatioon.
Amin, mielipuoli diktaattori

Amin, mielipuoli diktaattori, myös nimellä Mielipuoli diktaattori ("Rise and Fall of Idi Amin") on vuonna 1981 tehty brittiläis-kenialainen eksploitaatioelokuva Ugandan diktaattorin, Idi Aminin valtakaudesta. Se on luonteeltaan brutaali, verinen ja sisältää runsaasti väkivaltaa, jolla myös mässäillään pahemman kerran. Aminia elokuvassa esittää Joseph Olita, joka myös palasi rooliin elokuvassa "Mississippi Masala".
Amin esitetään elokuvassa mielipuolena, perverssinä ja sisimpiään myöten pahana hirmuhallitsijana, joka tappaa ihmisiä mielellään mitä hulluimmista syistä. Hänet esitetään myös kannibaalina, mikä perustuu pitkälti Aminista liikkeelle lähteneisiin legendoihin. 
Elokuvaa on moitittu siitä, ettei se pysty luomaan millään lailla uskottavaa kuvaa Aminista – mihin tuskin on edes pyritty.
Shūkan Shōnen Sunday

Shūkan Shōnen Sunday () on japanissa vuodesta 1959 asti julkaistu nuorten poikien sarjakuvalehti. Lehdessä julkaistaan useita Shōnen-sarjakuvasarjoja. Lehti ilmestyy nimestään huolimatta joka viikon keskiviikkona. Sitä julkaisee Shōgakugan. Lehden levikki on 393 417 (2015). Lehdessä julkaistuihin sarjoihin kuuluvat muun muassa "Salapoliisi Conan", "Inuyasha" ja "Ranma 1/2".
Artur Fischer

Artur Fischer (31. joulukuuta 1919 Tumlingen – 27. tammikuuta 2016) oli tuottelias saksalainen keksijä. Hän rekisteröi ensimmäisen patenttinsa vuonna 1949 ja oli 2000-luvulle tultaessa patentoinut yli tuhat keksintöä. Hän kehitti rakennussarja Fischertechnikin.
Fischerille myönnettiin vuonna 1990 tekniikan alan arvostettu palkinto "Werner-von-Siemens-Ring".
Haltiamaan kuninkaantytär

Haltiamaan kuninkaantytär ("The King of Elfland's Daughter") on Lordi Dunsanyn fantasiaromaani vuodelta 1924. Romaanin julkaisi suomeksi Vaskikirjat vuonna 2007. Kirja oli Tähtifantasia-palkinnon ehdokkaana.
Juoni.
Erlin laakson asukkaat haluavat hallitsijan jolla on taikavoimia. Erlin vanha lordi lähettää poikansa Alvericin Haltiamaahan voittamaan puolisokseen prinsessa Lirazelin. Alveric palaa Lirazelin kanssa, ja heille syntyy poika, Orion. Haltiakuninkaan tytär ei kuitenkaan voi sopeutua ihmisten maailmaan. Haltiamaan kuningas ei myöskään hyväksy, että hänen tyttärestään tulee kuolevainen.
Arja Virtanen

Arja Virtanen (o.s. Kanner, ent. Puro; s. 21. syyskuuta 1945 Helsinki) on suomalainen televisioesiintyjä, joka tuli tunnetuksi ”Arja-täti”-nimellä TV2:n "Tenavatuokiossa" ja "Satupostissa" vuosina 1968–1973. Hänet löydettiin lastenohjelmiin leikittäjäksi ja juontajaksi lehti-ilmoituksella. Virtasella oli myös oma palsta "Seurassa" ja "Kultapossu"-lehdessä 1970–1980-luvulla.
Arja Virtanen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1966 ja suoritti myöhemmin Varalan liikuntaopiston liikunnanjohtajakurssin. Vuonna 1981 hän tuli uskoon, ja hän on sittemmin kirjoittanut puuhakirjoja ja hengellistä kirjallisuutta, avustanut TV7-kanavaa ja toiminut Patmos Lähetyssäätiön itäeurooppalaisten lasten avustustoiminnassa. Virtanen valmistui opettajaksi vanhemmalla iällä, ja hän toimii nykyisin esikoulunopettajana Lahden seudun kristillisessä koulussa.
Groote Schuurin sairaala

Groote Schuurin sairaala (tunnetaan myös nimillä "GSH" tai "Grotties") on Kapkaupungin suurin valtion omistama yliopistollinen sairaala sekä Kapkaupungin yliopiston suurin sairaala. Se on Etelä-Afrikan kansainvälisesti tunnetuin sairaala ja tutkimuslaitos.
Sairaala perustettiin 1938. Se kunnostettiin vuonna 1984, ja samalla rakennettiin kaksi uutta lisäsiipeä. Kaikki lääketieteen osa-alueet ovat edustettuina, ja sairaalassa vierailee myös paljon lääketieteen opiskelijoita. Suurimmat osastot ovat fyysinen trauma, anestesia ja sisätaudit. Groote Schuurissa työskentelee noin 500 lääkäriä, 1 300 sairaanhoitajaa ja 250 erikoiskirurgia.
Groote Schuur tarkoittaa hollanniksi "Suurta latoa", sillä sairaalan paikalla oli 1600-luvulla Kapmaan suurin maatila latoineen. Sydänkirurgi Christiaan Barnard suoritti sairaalassa 3. joulukuuta 1967 maailman ensimmäisen sydämensiirron, potilaana oli 53-vuotias Louis Washkansky. Sairaalan vanha rakennus ja osasto, jossa Barnard leikkasi Washkanskyn, on nykyään museo.
Puukkoinen

Puukkoinen on kylä Kuhmoisten kunnassa, lähellä Jämsän rajaa. Kylässä on ollut asutusta jo rautakaudella. Ouninpohjan erikoiskoe kulkee sen kyläteitä pitkin. Nimi Puukkoinen esiintyy asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1539. Se on Kuhmoisten pohjoisin kylä Jämsän etelärajan tuntumassa Isojärven rannoilla. Kylän nimi ei juonnu "puukosta" vaan "puusta". "Puukkonen" on tarkoittanut pientä puuta ja tuli kuvaamaan kylää, jossa sijaitsevat myös Puukkosharju, Puukkoslampi ja Puukkoslahti. Alue on maisemallisesti arvokas. Arvajan, Hassin ja Puukkoisten kyliä koskeva maisemanhoitosuunnitelma on tekeillä vuonna 2013. Siihen kootaan kuvaukset alueen arvokkaista maisemakohteista ja kulttuurihistoriallisesti huomattavista rakennuksista.
Kylän halki kulkee Isojärven koskireitti, jonka Kivikoskelle taidemaalari Pekka Halonen perusti kesäpaikan. Kosket toivat 1800-luvulla kylään uittoa ja teollisuutta, syntyi myllyjä, sahoja, meijeri, sähkölaitos ja tiilitehdas.
Epävakaat molekyylit

Epävakaat molekyylit ovat Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kuvitteellinen materiaali. Epävakaat molekyylit ovat tuntematon yhdistelmä atomien nukleoneja ja elektroneja, jotka reagoivat äärimmäisen mukautuvasti erilaisiin olosuhteisiin. Epävakaat molekyylit keksi Ihmenelosten johtaja, Reed Richards ja niitä on pääasiallisesti hyödynnetty eri supersankarien tai -roistojen asusteissa. Epävakaista molekyyleistä kudottu tekstiili kykenee mukautumaan käyttäjänsä erilaiseen fysiikkaan eikä vaurioidu esimerkiksi Reed Ridchardsin venyessä. Samaten myös Sue Richardsin muuntautuessa näkymättömäksi, myös hänen pukunsa katoaa muodonmuutoksen myötä. Epävakaat molekyylit siis toimivat ihon luonnollisena jatkeena. 
Historia.
Epävakaat molekyylit ovat harvinaislaatuista ainetta ja pääasiallisesti ainoastaan Ihmeneloset käyttävät siitä kudottuja vaatteita. Myös heidän arkiasusteensa on käsitelty aineella, jolloin heidän ei tarvitse vaihtaa univormuunsa erilaisissa tilanteissa. Herra Fantastinen on kuitenkin joissain harvoissa tapauksissa antanut supersankariystävilleen Epävakaista molekyyleistä tehtyjä vaatteita lahjana (kuten Ryhmä-X:lle ja Henry Pymille). Superroistot ovat myös varastaneet kaavan ja esimerkiksi Hullun Haihattelijan nerokas Androidi on rakennettu osittain Epävakaista molekyyleistä. Myös Uusien Soturien Yöraastaja on saanut kaavan haltuunsa, mutta Reed Richards on antanut ryhmän pitää luomansa asusteet huolimatta laittomasti hankitusta kaavasta. Samoin Voimajengin asut on luotu Epävakaista molekyyleistä. 
Molekyylit voivat olla myös vaarallisia ja siksi Richards ei ole sallinut aineen laajamittaisempaa käyttöä. Eräs muotisuunnittelija yritti purkaa molekyylien kudoksen ja sai aikaan ketjureaktion, joka tuhosi korttelien säteeltä rakennukset ja ihmiset. Kaaoksen sai hallintaansa Näkymätön nainen. Kauhunelosten Ansamies voitti Reed Richardsin kerran keksimällään kemiallisella aineella, joka stabilisoi molekyylit. Herra Fantastinen ei siis voinut venyä pukunsa kanssa.
The Concert

The Concert on yhdysvaltalaisen rockyhtye Creedence Clearwater Revivalin vuonna 1980 julkaistu livealbumi, joka äänitettiin tammikuussa 1970. 
Alun perin albumin nimi oli "The Royal Albert Hall Concert", mutta käytyään ilmi, että albumi olikin äänitetty Oakland Coliseumissa, Yhdysvalloissa, albumin nimi muutettiin.
Zimbabwe olympialaisissa

Zimbabwe osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Amsterdamin 1928 kesäolympialaisissa Rhodesian nimellä. Seuraavan kerran Rhodesia oli mukana Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964. Zimbabwen nimellä maa osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Moskovan vuoden 1980 kisoissa.Talviolympialaisiin maa osallistui ensimmäisen kerran Sotšissa 2014.
Zimbabwe on saavuttanut olympiamitaleja kahdessa eri urheilumuodossa. Moskovan 1980 kisoissa kultaa voitti naisten maahockeyjoukkue. Uimari Kirsty Coventry on maan menestynein olympiaurheilija, ja vuoden 1980 maahockeyvoittoa lukuun ottamatta kaikki maan mitalit ovat hänen saavuttamiaan. Coventry saavutti Ateenan 2004 kisoissa yhden kullan, yhden hopean ja yhden pronssin sekä Pekingissä 2008 yhden kullan ja kolme hopeaa.
Kirsty Coventry valittiin vuonna 2025 Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajaksi.