tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aidattu tulevaisuus

Aidattu tulevaisuus on Teksti-TV 666:n ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2018.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 37, ja levymyynti nosti sen fyysisen albumilistan seitsemännelle sijalle.
Vastaanotto.
Soundin Mikael Mattila antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän kuvailia albumia yhtyeen vakaimmaksi ja jääräpäisimmäksi, ja vertasi sitä aloituskappaleessakin käsiteltävään Ford Mondeoon: Varmaksi ja muodokkaaksi, mutta massiivisuutensa takia hitaasti kääntyväksi ja möhkälemäiseksi. Hän piti muuten hyvän kokonaisuuden suurimpana ongelmana sävellysten sisällöllistä yksinkertaisuutta.
1, 2, 3

1, 2, 3 on Teksti-TV 666:n kokoelma-albumi, joka sisältää kokonaisuudessaan yhtyeen kolme ensimmäistä EP:tä, jotka julkaistiin vuosina 2014–2016. Kokoelma julkaistiin 7. lokakuuta 2016 levymerkillä Svart Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 27.
Albumi julkaistiin kolmen eri värin painoksissa, joista rajoitetuinta verenpunaista painosta sai ainoastaan Svartin myymälästä ja yhtyeen keikoilta.
Vastaanotto.
Infernon Mikko Malm antoi albumille arvosanan 4/5. Hän piti EP-nippua raikkaana ja hypnoottisena, ikiaikaisena kokonaisuutena. Hän sanoi kokoelman sisältävän omat levykohtaiset kohokohtansa, ja totesi kappaleiden avautuvat todella vasta livetilanteessa.
Otsonpesä

Otsonpesän rivitalo on vuonna 1959 valmistunut Espoon Tapiolassa sijaitseva Kaija ja Heikki Sirenin suunnittelema asuinrakennus.
Rakennuksen on urakoinut Rakennus- ja insinööritoimisto Yrjö Karjalainen Oy, joka urakoi myös muita Tapiolan alueen rakennushankkeita. Ensimmäiset asukkaat olivat Tapiolaa rakentaneiden rakennusliikkeiden johtajia ja omistajia, ja kiinteistö poikkesi 150–250 m²:n huoneistokokojensa puolesta Tapiolan muusta kerrostalo- ja rivitalorakentamisesta, mikä herätti poliittista närää asuinalueen ideologista taustaa ajaneissa piireissä. Erityisesti rakennuksen sijainnista Tapiolantien, Kontionkujan ja Otsolahdentien rajaamaan kortteliin kerrostalojen ja merenrantapuiston välissä aiheutui kaavoituspoliittista keskustelua.
Kiinteistössä on viisi asuntoa, joista suurin on alun perin ollut Yrjö Karjalaisen perheen omassa käytössä.
Otsonpesä on esitelty sadoissa arkkitehtuurin julkaisuissa, ja se on arkkitehtuuriltaan yksi Suomen kansainvälisesti tunnetuimmista asuinkiinteistöistä. Se on saanut vaikutteita 1930–1950-lukujen kansainvälisistä varhaisen funktionalismin kohteista ja inspiroinut myöhempiä, erityisesti 1960-luvulla valmistuneita funktionalistisen tyylin rakennuksia ympäri maailman. Rakennuksen julkisivu ja tunnetuimmat yksityiskohdat ovat suojeltuja.
Rakennus on muurattu tiilestä ja se koostuu palikkamaisista osista. Julkisivu on valkoinen, siinä on suuria ikkunapintoja ja valkoisuutta korostamassa mustaa vaakalaudoitusta.
Kosto elää!

Kosto elää! on Huoran toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. marraskuuta 2018. Albumin kantavina teemoina ovat aikalaispolitiikka, syrjäytyminen, väkivalta ja vääryys. Albumi debytoi Suomen virallisen listan kolmannella sijalla sekä fyysisen albumilistan ensimmäisellä sijalla.
Levyn ensisingle ”Puukottaja” julkaistiin huhtikuussa 2018. Se sai hyvän vastaanoton, ja se oli radiosoitossa mm. YleX:llä ja Radio Rockilla. Toinen single ”Huhtasaareen” julkaistiin 14. syyskuuta 2018. Kolmas, eroja käsittelevä kappale ”Oispa kaljaa” julkaistiin 26. lokakuuta 2018.
Yhtyeen levynjulkaisukiertua alkoi Helsingin Nosturista, ja päättyi joulukuun puolivälissä Tampereen Klubille.
Maximinus Aixlainen

Pyhä Maximinus Aixlainen (myös Maximin; kuollut 1. vuosisadalla) oli palestiinalainen Aixin ensimmäinen piispa, marttyyri ja pyhimys. Hänen kerrotaan olleen yksi Jeesuksen 72:sta opetuslapsesta ja menneen pyhien Magdalan Marian ja Martan sekä heidän veljensä Lasaruksen kanssa Etelä-Ranskaan. Sanotaan myös, että Maximinus oli sokeana syntynyt mies, jonka Jeesus paransi. Hänet mainitaan vuoden 1914 "Martyrologium Romanumissa" ja hänen muistopäiväänsä vietetään 8. kesäkuuta. Toisaalta Aixin 1300- ja 1400-luvun messukirjoissa ja breviaareissa häntä muistetaan 7. kesäkuuta, mutta Vezelayn breviaarissa myös 8. kesäkuuta.
Etiopian presidentti

Etiopian presidentti on Etiopian muodollinen valtionpäämies. Virka on suureksi osaksi seremoniallinen. Ylintä poliittista valtaa käyttää pääministeri.
Presidentti valitaan epäsuoralla vaalitavalla: valinnan tekevät maan parlamentin molemmat kamarit. Presidentti valitaan kuusi vuotta kestävälle virkakaudelle, ja sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
Luettelo Etiopian presidenteistä.
Luettelossa on Dergin puheenjohtajat joita pidetään valtionpäämiehinä, mutta niitä ei pidetä presidenttinä. Järjestys alkaa siten, että Etiopian presidentin ensimmäinen virka perustettiin vuonna 1987.
Martti Launis

Martti Johannes Launis (22. toukokuuta 1946 Helsinki – 29. syyskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja työturvallisuusasiantuntija. Hän oli Agit Prop -yhtyeen perustajajäsen muodostaen sen pitkäikäisen ydinryhmän yhdessä Pekka Aarnion, Monna Kamun ja Sinikka Sokan kanssa. Ennen Agit Propin perustamista Launis lauloi lapsuudenystävänsä Aarnion kanssa Guldkurkorna-yhtyeessä, joka kuului folkmusiikin suomalaisiin pioneereihin. 
Launis työskenteli pitkään asiantuntijana Työterveyslaitoksella ja julkaisi useita ergonomiaan liittyviä oppaita. Hän kuoli syöpään syyskuussa 2018.
Martti Launiksen isä oli pastori Ilmo Launis, ja yksi hänen veljistään on graafikko Mika Launis.
Riitta Poikselkä

Riitta ”Rilli” Poikselkä (s. 1964) on suomalainen elokuvaleikkaaja. Hän voitti Parhaan leikkauksen Jussi-palkinnon elokuvasta "Kovasikajuttu" (2012) ja oli Jussi-ehdokkaana yhdessä Otto Heikolan kanssa sen jatko-osasta "Tokasikajuttu" (2017). "Kovasikajutun" työryhmän jäsenenä Poikselkä palkittiin vuonna 2012 myös elokuvataiteen valtionpalkinnolla yhdessä Sami Jahnukaisen, Jukka Kärkkäisen ja J-P Passin kanssa.
Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolla opiskellut Rilli Poikselkä on toiminut freelance-leikkaajana vuodesta 1991. Hän on leikannut myös Auli Mantilan elokuvan "Neitoperho" (1997 sekä yhdessä Tomas Tängin kanssa Klaus Härön elokuvan "Näkymätön Elina" (2003) .
Poikselkä on opettanut elokuvaleikkausta Turun ammattikorkeakoulun taideakatemiassa. Hän on opettanut ja luennoinut myös Taideteollisessa korkeakoulussa, Teatterikorkeakoulussa, Helsingin Metropolia-ammattikorkeakoulussa, Lahden muotoiluinstituutissa ja Lapin ammatti-instituutissa.
Rilli Poikselkä soittaa rumpuja yhtyeessä The Almost Gayntry Band.
Siniseeprakala

Siniseeprakala ("Devario malabaricus") on seeprakaloihin kuuluva sinivalkoinen kala.
Koko ja ulkonäkö.
Siniseeprakala kasvaa noin 12 senttiä pitkäksi. Se on väriltään sinivalkoinen. Koiras on naarasta värikkäämpi ja hoikempi.
Alkuperä.
Siniseeprakala on kotoisin Etu-Intian länsirannikolta ja Sri Lankasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Siniseeprakala on vilkas, aika rauhaton uimari. Se viihtyy vain parvessa. Siniseeprakalan lisääntyminen muistuttaa muita seeprakaloja. 
Vesiolot ja ravinto.
Siniseeprakalalle mieluinen veden lämpötila on 22–25 astetta. Sille hyvä pH on 6,5–7,5 ja veden kovuus alle 15. Sille hyvä akvaario on pitkä ja hiekkapohjainen. Sille pitää olla paljon tilaa ja kasvillisuutta. 
Siniseeprakala on lähes kaikkiruokainen. Sille kelpaavat esimerkiksi hiutaleet, pienet pelletit ja pienet elävät sekä pakastetut eläimet.
Maastohiihdon Suomen Cup 2011–2012

Maastohiihdon Suomen Cupin kausi 2011–2012 oli kilpailusarjan ensimmäinen kausi. Se alkoi Sotkamon Vuokatista 29. lokakuuta 2011 ja päättyi Kuusamon Rukalle 15. huhtikuuta 2012. Myös Keuruulla ja Imatralla käydyt SM-kilpailut laskettiin cup-pisteytykseen. 
Kilpailut.
Ensimmäinen kilpailukausi on Suomen Cupin historian ainut kausi kun osakilpailuviikonloppuja on ollut vain viisi.
Pisteet.
Suomen Cupin kilpailut pisteyttiin identtisesti maastohiihdon maailmancupin henkilökohtaisten kilpailujen kanssa. Pisteitä jaettiin jokaisen kilpailun 30 parhaalle oheisen taulukon perusteella. Viestikilpailuissa seuroille jaettiin kaksinkertaiset pisteet.
Tulokset.
Miehet.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset
Viestit.
Tulokset
Naiset.
Henkilökohtaiset kilpailut.
Tulokset
Viestit.
Tulokset
Televisiointi.
Suomen Cupin kaikki kilpailut televisioitiin Ylen kanavilla.
As the Kingdom Drowns

As the Kingdom Drowns on Psycropticin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 2018. Albumi on tyyliltään edeltäjiään synkempi.
Kappale ”Directive” julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin musiikkivideo.
J. D. Martinez

Julio Daniel Martinez (s. 21. elokuuta 1987 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hänen pelipaikkansa on takakentällä ja hän on tehokas lyöjä. Hänet tunnetaan lempinimellä "Flaco".
Martinez aloitti Major League -uransa heinäkuussa 2011. Hän on edustanut Houston Astrosia vuosina 2011–2013, Detroit Tigersia vuosina 2014–2017, Arizona Diamondbacksia kaudella 2017 sekä Boston Red Soxia kaudella 2018. Hänet palkittiin Hank Aaron -palkinnolla American Leaguen parhaana lyöjänä kaudella 2018 sekä valittiin American Leaguen tähdistöjoukkueeseen kausina 2015 ja 2018. Hän kuului World Seriesin voittaneeseen joukkueeseen kaudella 2018.
Ultu Ulla

Ultu Ulla on Rings of Saturnin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. heinäkuuta 2017. Albumi on yhtyeen ensimmäinen Nuclear Blastin julkaisema levy.
Kappaleista ”Margidda” ja ”Inadequate” kuvattiin musiikkivideot.
Vastaanotto.
Kaaoszinen Samuel Järvinen piti albumia hyvin kitarapainotteisena sekä yhtyeen teknisimpänä taidonnäytteenä. Hän kuvaili äänimaailmaa suppeaksi, mutta sanoi levyn olevan yhtyeen helposti lähestyttävin ja hauskin.
Prometium(III)oksidi

Prometium(III)oksidi tai prometiumoksidi (Pm2O3) on harvinaisen maametallin prometiumin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa. Se on yleisin prometiumin yhdiste ja metallisen prometiumin tavoin radioaktiivista.
Prometiumoksidi esiintyy kiderakenteeltaan kolmessa muodossa:
Matalissa lämpötiloissa vallitseva kuutiollinen muoto muuttuu monokliiniseksi kuumennettaessa 750–800 °C:een, ja tämä siirtymä kumoutuu ainoastaan sulattamalla oksidi. Siirtymä monokliinisestä muodosta heksagonaaliseen tapahtuu 1 740 °C:n lämpötilassa. Prometiumoksidin voimakas radioaktiivisuus ei vaikuta sen kiderakenteeseen.
Pekka Hartikainen

Juho Pekka Hartikainen (18. kesäkuuta 1861 Rantasalmi – 27. tai 28. syyskuuta 1889 Viipuri) oli suomalainen toimittaja joka käytti kirjoituksissaan muun muassa salanimiä "Juho Pekka", "Mäenpekka" ja "Rollo".
Hartikaisen vanhemmat olivat talonomistaja Erik Johan Hartikainen ja Fredrika Kemiläinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Kuopion lyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. 
Hartikaisen opiskeluaikainen ystävä Arvid Järnefelt omisti hänelle kokonaisen luvun kirjassaan Vanhempieni romaani ja Järnefelt esitteli Hartikaisen myös äitinsä Elisabeth Järnefeltin salongissa. Järnefeltin mukaan Hartikainen oli maalaispoika joka ei osannut kuin Savon murretta tullessaan opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Hän nousi kuuluisuuteen ylioppilaspiireissä esitettyään syksyllä 1880 Vanhalla ylioppilastalolla koko ravintolasalin yleisölle kansanomaisen rekilaulun. Tästä saivat alkunsa illanvietot joissa Hartikainen esitti rekilauluja ja savolaista huumoriaan murrejuttuineen. Hän joutui kuitenkin näiden laulattamisiltojen myötä viina- ja vekselikierteeseen opintojen joutuessa kärsimään. Lopulta hänen takaajansa joutuivat maksamaan keväällä 1885 Hartikaisen osakuntavelat joista hän ei enää itse selvinnyt. Viimeiset vuotensa Hartikainen vietti Kuopiossa ja Viipurissa ja oli toimittajana Tapio-lehdessä ja sen jälkeen Viipurin Uutiset ja Viipurin Sanomat-lehdissä. Hän kuoli syksyllä 1889 ilmeisesti keuhkotautiin.
Hartikainen sai Savo-karjalaisen osakunnan palkinnon 1882 novellistaan "Keisarin tuttu", hän toimitti osakunnan käsinkirjoitettua Savo-Karjala-lehteä, järjesti kansantajuisia luentoja Suomalainen Nuija-yhdistyksen piirissä ja oli mukana radikaalien suomenmielisten K. P. T.-seurassa. Hän sai 1882 stipendit Kuopioon ja Tuusniemelle suuntautuneita kansatieteellisiä tutkimusretkiä varten. Hartikainen suoritti ensimmäisenä Helsingin yliopistossa tutkinnon unkarin kielessä. Martti Ruutu piti vuonna 1938 julkaistussa Savo-karjalaisen osakunnan historian ensimmäisessä osassa Hartikaista toveripiirinsä lupaavimpana kirjallisena lahjakkuutena.
Pekka Hartikainen haudattiin Viipuriin. Muistopuheen piti toimittaja Matti Kurikka.
Axelsson

Axelsson tai Axelson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Roger Maris

Roger Maris (10. syyskuuta 1934 Hibbing Yhdysvallat – 1985) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi Major League Baseball -urallaan Cleveland Indiansissa 1957–1958, Kansas City Athleticsissä 1958–1959, New York Yankeesissä 1960–1966 ja St. Louis Cardinalsissa 1967–1968.
Maris valittiin American Leaguen arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 1960 ja 1961. Kaudella 1961 hän löi 61 kunnaria ja rikkoi Babe Ruthin 24 vuotta vanhan ennätyksen. Maris voitti World Seriesin kausina 1961, 1962 ja 1967.
Aino Lampinen

Aino Katriina Lampinen (8. syyskuuta 1909 Joutseno – 31. maaliskuuta 1997) oli suomalainen kotitalousopettaja, joka toimi Keski-Suomen kotitalousopettajaopiston rehtorina Jyväskylässä. Vuosina 1953–1968 hän työskenteli myös "Kotitalous"-lehden päätoimittajana.
Lampinen tuli ylioppilaaksi vuonna 1930, talousopettajaksi 1936, filosofian kandidaatiksi 1952 ja maisteriksi 1956. Lampinen oli Pohjois-Savon marttojen toiminnanjohtaja vuosina 1938–1939, Etelä-Saimaan marttojen toiminnanjohtaja vuosina 1939–1942, Kotitalouskeskuksen toiminnanjohtaja vuosina 1942–1950, Keski-Suomen kotitalousopettajaopiston kasvatus- ja opetusopin lehtori vuodesta 1953 ja rehtori vuodesta 1962. Kotitalousopetus-lehden toimitusvaliokunnan johtaja hän oli vuosina 1945–1951, Kotitalouslehden toimituksen johtaja vuodesta 1952 ja päätoimittaja vuosina 1953–1968.
Lampisen vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Lampinen ja Maria (o.s. Lähde).
David Freese

David Richard Freese (s. 28. huhtikuuta 1983 Corpus Christi, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän on pelipaikaltaan kolmosvahti.
Freese aloitti Major League -uransa huhtikuussa 2009 ja on edustanut St. Louis Cardinalsia 2009–2013, Los Angeles Angels of Anaheimia 2014–2015, Pittsburgh Piratesia 2016–2018 sekä Los Angeles Dodgersia kauden 2018 loppupuolella. Hän oli voittamassa MLB:n mestaruutta vuonna 2011 ja hänet valittiin tuolloin World Series -loppuottelusarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. National Leaguen tähdistöjoukkueeseen hänet valittiin vuonna 2012.
Anthony Rizzo

Anthony Vincent Rizzo (s. 8. elokuuta 1989 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän on pelipaikaltaan ykkösvahti.
Rizzo aloitti Major League -uransa kesäkuussa 2011. Hän edusti kaudella 2011 San Diego Padresia ja on kaudesta 2012 edustanut Chicago Cubsia. Hän oli voittamassa MLB:n mestaruutta vuonna 2016 ja hänet valittiin National Leaguen tähdistöjoukkueeseen vuosina 2014–2016.
Matti Luoma (filosofi)

Matti Albert Luoma (10. heinäkuuta 1925 Tampere – 15. marraskuuta 2007 Tampere) oli suomalainen filosofi, psykologi ja dosentti. Luoma opiskeli Turun yliopistossa filosofiaa ja psykologiaa valmistuen vuonna 1950. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1959. 
Luoma oli Tampereen yliopiston kulttuurifilosofian dosentti ja hän toimi 20 vuotta yliopiston opiskelijoiden psykoterapeuttina ja psykologina Ylioppilaiden terveydenhoitosäätiössä. Luoman kiinnostuksen kohteina olivat erityisesti kulttuurifilosofia ja uskonnonfilosofia sekä viimeksi Intian filosofia.
Markus Jokela (valokuvaaja)

Markus Jokela (s. 1952 Helsinki) on suomalainen lehtivalokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti "Helsingin Sanomien" Kuukausiliitteeseen tekemistään dokumentaarisista värikuvareportaaseista tavallisten ihmisten arjesta eri puolilta maailmaa.
Markus Jokela aloitti pitkän uransa "Helsingin Sanomissa" kirjoittavana toimittajana vuonna 1982. Vuosikymmen myöhemmin hän siirtyi kuvatoimittajaksi ja valokuvaajaksi. Hän työskenteli paljon yhdessä toimittaja Ilkka Malmbergin kanssa. Hän jäi "Helsingin Sanomista" eläkkeelle vuonna 2019, mutta jatkaa kuvaamista edelleen.
Jokela on palkittu Vuoden kuvajournalisti -palkinnolla vuosina 2015 ja 2016. World Press Photo -kilpailussa Jokela on palkittu kolmesti, viimeksi kolmannella palkinnolla pitkien valokuvaprojektien sarjassa kokoelmastaan "Table Rock, Nebraska". Vuonna 1990 hän sai valokuvataiteen valtionpalkinnon.
Édgar Rentería

Édgar Enrique Rentería (s. 7. elokuuta 1975 Barranquilla, Kolumbia) on kolumbialainen, vuonna 2011 ammattilaisuransa lopettanut baseballpelaaja. Hän oli pelipaikaltaan polttaja.
Rentería edusti Major League -urallaan Florida Marlinsia 1996–1998, St. Louis Cardinalsia 1999–2004, Boston Red Soxia 2005, Atlanta Bravesia 2006–2007, Detroit Tigersia 2008, San Francisco Giantsia 2009–2010 ja Cincinnati Redsiä 2011. Hän oli voittamassa MLB:n mestaruutta vuosina 1997 ja vuonna 2010. Jälkimmäisellä kerralla hänet valittiin World Series -loppuottelusarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. National Leaguen tähdistöjoukkueeseen hänet valittiin vuosina 1998, 2000, 2003, 2004 ja 2006.
Hinkalokuoriainen

Hinkalokuoriainen ("Tribolium confusum") on pimikkökuoriaisten ("Tenebrionidae") heimoon kuuluva varastopimikkälaji. Aikuinen hinkalokuoriainen on noin 3–4 mm pitkä ja on väriltään punaruskea. Aikuinen elää yli 3 vuotta ja naaras voi munia yli vuoden. Hinkalokuoriaisen toukka on noin 7–8 mm pitkä, vaaleankeltainen ja lieriömäinen. Toukat kaivautuvat jyvien ytimeen. Hinkalokuoriaista esiintyy lähinnä myllyissä ja leipätehtaissa kulkeutuen niihin viljojen mukana. Esiintyy harvoin asunnoissa. Hinkalokuoriainen syö viljan jyvän rikki menneitä ytimiä, jauhoa ja muita viljatuotteita, papuja, kaakaon ja puuvillan siemeniä, kuorittuja pähkinöitä, kuivattuja hedelmiä, kuivattuja vihanneksia, lääkkeitä, mausteita, suklaata, maitojauhetta ja eläinten nahkaa. Hinkalokuoriainen on levinnyt laajasti kaikille mantereille. Lajin leviämistä voi torjua siisteydellä ja matalalla lämpötilalla sillä laji on herkkä kylmyydelle ja kaikki kehitysasteet kuolevat, jos tuotteet jäädytetään viikoksi alle −25 celsiusasteen lämpötilaan. Hinkalokuoriaisen on kuitenkin todettu talvehtivan viljavarastoissa, joissa ne voivat muodostaa pesäkkeitä, joissa niiden elintoiminnot kehittävät tarvittavan lämmön.
Hinkalokuoriainen on hyvin samannäköinen samaan sukuun kuuluvan vakkakuoriaisen ("Tribolium castaneum") kanssa. Erona on kuitenkin se, että hinkalokuoriaisen tuntosarvet ovat nelijaokkeisia ja paksunevat vähitellen kärkeä kohti, kun taas vakkakuoriaisen tuntosarvien pää on nuijamaisempi. Toinen vähäinen eri on keskiruumiin muoto. Hinkalokuoriainen muistuttaa myös rohmukuoriaista ("Tribolium destructor"), mutta on sitä jonkin verran pienempi. 
Suomessa hinkalokuoriainen luokitellaan vieraslajiksi.
Vichai Srivaddhanaprabha

Vichai Srivaddhanaprabha (, 4. huhtikuuta 1958 Bangkok – 27. lokakuuta 2018 Leicester) oli thaimaalainen liikemies ja miljardööri, joka oli King Power -kauppaketjun perustaja ja omistaja. Hänet tunnettiin myös Englannin Valioliigassa pelaavan Leicester Cityn jalkapallojoukkueen omistajana, jonka Srivaddhanaprabha osti vuonna 2010. "Forbes"-lehden mukaan hän oli Thaimaan viidenneksi rikkain henkilö. Srivaddhanaprabhan varallisuudeksi arvioitiin lokakuussa 2018 noin 4,9 miljardia dollaria.
27. lokakuuta 2018 hänen käyttämänsa helikopteri putosi Leicesterissä King Power Stadiumin pysäköintipaikalle Valioliiga-ottelun jälkeen. Hän menehtyi tapaturmassa neljän muun helikopterissa olleen henkilön kanssa.
George Armitage Miller

George Armitage Miller (3. helmikuuta 1920 Charleston, Länsi-Virginia – 22. heinäkuuta 2012 Plainsboro, New Jersey) oli yhdysvaltalainen psykologi. Hän oli yksi kognitiivisen psykologian perustajista. Hän osallistui merkittävästi myös psykolingvistiikan ja ihmisen kommunikoinnin tutkimukseen. Yksi Millerin tunnetuimmista tuloksista on, että ihminen kykenee pitämään mielessään noin seitsemän asiaa, tai yksi tai kaksi enemmän tai vähemmän.
Miller teki yhteistyötä Noam Chomskyn kanssa Harvardin yliopistossa, ja he kirjoittivat artikkeleita laskennallisesta lingvistiikasta.
Juho Päiwiö

Juho Aukusti Päiwiö (Päiviö), vuoteen 1895 Andersson (3. kesäkuuta 1869 Turku – 7. tammikuuta 1949 Turku) oli pappi, päätoimittaja ja koulunjohtaja.
Henkilöhistoria.
Päiwiön vanhemmat olivat salvumies Juho Kustaa Andersson ja Gustava Lovisa Cederlöf ja puoliso vuodesta 1903 kirjailija Hilma Naëmi Kyander (k. 1941), kunnallisneuvos Axel Kyanderin tytär. Päiwiö tuli ylioppilaaksi Turun lyseosta 1890 ja vihittiin papiksi 1896. Hän teki vuosisadan vaihteessa opintomatkoja Skandinaviaan ja Saksaan. Ähtävän kirkkoherran apulaisena Päiwiö toimi 1896 ja Tammelan kirkkoherran apulaisena 1896–1899. Päiwiö toimi Paimion kansanopiston johtaja 1899–1918 ja 1925–1939, Hospitz Betel -yhtiön hallituksen puheenjohtaja hän oli 1936 ja toimitusjohtaja vuodesta 1939. "Uuden Auran" päätoimittaja Päiwiö oli 1918–1925 ja maatalousosaston toimittaja 1925–1931. Suomen saviteollisuus -osakeyhtiön toimitusjohtajana Päiwiö oli työskennellyt 1912 ja johtokunnan jäsenenä 1910–1914. Päiwiöllä oli useita seurakunnallisia ja muita luottamustehtäviä. Rovastin arvonimen hän sai 1929. Päiwiö oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen.
Purjemonninen

Purjemonninen ("Corydoras delphax") on monnisiin kuuluva laji, jota pidetään myös akvaariokalana.
Koko ja ulkonäkö.
Purjemonninen kasvaa noin 7–8 cm pitkäksi. Siinä on tummanharmaata, harmaata ja valkoista. Naaras on koirasta suurempi. 
Alkuperä.
Purjemonninen on kotoisin Kolumbiasta, Inidira- ja Orinoco-joilta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Purjemonninen on paljon liikkuva, rauhallinen parvikala. Se on hyvin vaikeasti viljeltävä.
Vesiolot ja ravinto.
Purjemonniselle sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle 10. Sopiva lämpötila on 22-26 astetta. Kala on kaikkiruokainen. Purjemonninen tarvitsee akvaarioon avoimia hiekka-alueita sekä kasvillisuutta ja koloja.
Harmaakylkimonninen

Harmaakylkimonninen ("Corydoras septentrionalis") on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Harmaakylkimonninen kasvaa noin 5–6 cm pitkäksi. Siinä on hieman vihreää, tummansinistä ja valkoista.
Alkuperä.
Harmaakylkimonninen on kotoisin Kolumbiasta ja Venezuelasta, Orinocon sivujoista.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Harmaakylkimonninen liikkuu paljon. Se on myös rauhallinen parvikala.
Naaras pyöräyttää 2–4 mätimunaa kerrallaan ja pitää munia eviensä avulla paikoillaan sen aikaa, kun koiras hedelmöittää munia noin 30 sekunnin ajan. Sitten naaras ui sopivaan paikkaan, jonne se asettaa tahmeapintaiset munat. Pari toistaa tätä, kunnes munia on hedelmöitetty ja aseteltu noin sata.
Vesiolot ja ravinto.
Harmaakylkimonniselle sopiva veden lämpötila on 22–26 astetta, pH 6–7,5 ja veden kovuus alle 10.
Scalesia

Scalesia on asterikasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajeja kasvaa kotoperäisinä Galápagossaarilla. Sukuun kuuluu 15 lajia, jotka kasvavat pensaina tai puina.
Joillain Galápagossaarten saarilla on yksi ylänköjen kasvillisuusvyöhykkeistä nimetty "Scalesia"-vyöhykkeeksi. Kosteiden pilvimetsien valtalaji vaihtelee saarten välillä. Santa Cruzilla, San Cristóbalilla, Floreanalla ja Santiagolla valtalaji on "S. pedunculata", kun taas Isabelalla se on "S. cordata" ja Fernandinalla "S. microcephala".
Donald O. Hebb

Donald O. Hebb (22. heinäkuuta 1904 Chester, Kanada – 20. elokuuta 1985) oli kanadalainen psykologi, joka oli kiinnostunut aivojen ja mielen välisestä yhteydestä ja erityisesti oppimisen prosesseista.
Hebb aloitti työuransa opettajana Montrealin alueella ja jatkoi samaan aikaan psykologian opintojaan. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1932 Harvardin yliopistossa aiheenaan eläinten oppiminen. Hän jatkoi tutkimuksiaan aivojen rakenteen ja älyllisten toimintojen yhteyksistä. Hebbin vuonna 1949 ilmestyneellä kirjalla "The Organization of Behaviour" oli suuri vaikutus suhtautumiseen neuropsykologiaan ja psykologiaan yleensä. Kirjan tunnetuinta osaa kutsutaan Hebbin teoriaksi. Siinä kuvataan, miten hermosolujen väliset yhteydet muodostuvat kokemusten perusteella. Mitä useammin jotain yhteyttä käytetään, sitä vahvempi ja nopeampi siitä tulee.
Maraapunisaurus

Maraapunisaurus on sukupuuttoon kuollut sauropodeihin kuuluva dinosaurussuku, joka eli myöhäisjurakaudella. Se sisältää vain lajin "Maraapunisaurus fragillimus", joka aiemmin luokiteltiin sukuun "Amphicoelias". "Maraapunisaurus" on arvoituksellinen ja kiistanalainen sauropodi, ja Morrisonkerrostumasta löydetty jättimäinen selkänikaman pala on ainoa siitä tunnettu fossiili. Fossiili on sittemmin kadonnut, ja jäljellä on vain piirustuksia ja kenttämuistiinpanoja. "Maraapunisauruksen" on täytynyt eläessään olla hyvin suurikokoinen, ja se oli mahdollisesti suurin koskaan elänyt maaeläin. Eläimen tarkka koko ja ulkonäkö jäänevät kuitenkin arvoitukseksi.
Koko.
Ainoa "Maraapunisauruksesta" tunnettu fossiili, jättimäinen selkänikaman palanen, oli noin 1,5 metrin pituinen, ja koska se oli vain palanen, sen on arvioitu olleen kokonaisena noin 2,4–2,7 metriä korkea. Yksilön arvioitiinkin alun perin olleen pisin ja painavin tunnettu dinosaurus.
Puutteellisten fossiilijäänteiden takia arviot "Maraapunisauruksen" koosta on jouduttu tekemään muiden sauropodien mittasuhteiden perusteella. Jos "Maraapunisaurus" oli "Diplodocuksen" kaltainen suhteellisen hoikka sauropodi, se olisi ollut arviolta 50–60 metriä pitkä ja 100–150 tonnin painoinen. Paleontologi Kenneth Carpenterin analyysi vuodelta 2018 kuitenkin viittaa eläimen kuuluneen Rebbachisauridae-heimoon, jolloin se olikin ruumiinmuoltaan vankkarakenteisempi ja siten aiempia arvioita pienempi. Hän arvioi "Maraapunisauruksen" pituudeksi noin 30–32 metriä lähisukuisen "Limayasauruksen" mittasuhteiden perusteella. Gregory S. Paul kuitenkin totesi vuonna 2019, että "Limayasauruksen" mittasuhteet ovat ongelmalliset, ja hän teki uuden arvion, jonka perusteella "Maraapunisaurus" oli vähintään 35–40 metriä pitkä ja 80–120 tonnia painava. Paulin mukaan "Maraapunisaurus" on edelleen todennäköisin ehdokas painavimmaksi tunnetuksi maaeläimeksi.
Luokittelu.
"Maraapunisaurus fragillimuksen" kuvasi alun perin paleontologi Edward Drinker Cope vuonna 1878 nimellä "Amphicoelias fragillimus". Suku "Amphicoelias" sisälsi toisenkin Copen kuvaaman lajin, "A. altuksen". Suku luokiteltiin Diplodocidae-heimoon.
Vuonna 2018 Kenneth Carpenter kuitenkin julkaisi analyysin, jonka mukaan "A. fragillimus" ei kuulukaan Diplodocidae-heimoon vaan heimoon Rebbachisauridae. Hän kuvasi uuden suvun "Maraapunisaurus", johon hän siirsi entisen "A. fragillimuksen". "A. altus" jäi suvun "Amphicoelias" ainoaksi lajiksi.
Väinö Hyppönen

Väinö Daniel Hyppönen (15. joulukuuta 1878 Kuopio – 6. huhtikuuta 1958) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kenkätehtailija.
Hyppösen isä toimi kauppiaana Kuopiossa ja hän muutti jo nuorena Tampereelle jossa hän kävi myös kauppaopiston kurssin. Koulusta päästyään Hyppönen oli rahastonhoitajana Edward Walleniuksen 1897 perustamassa Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Oy:ssä Korkeakoskella vuoteen 1905 saakka ja sitten viisi vuotta Tampereen Sanomain Oy:n taloudenhoitajana.
Oman kenkätehtaan Hyppönen perusti Tampereelle 1910 ja yrityksestä muodostettiin 1912 osakeyhtiö Hyppösen Kenkätehdas Oy. Hyppönen oli yhtiön toimitusjohtajana kevääseen 1926 saakka. Vuonna 1912 yhtiö hankki kolmikerroksisen tehdasrakennuksen Viinikankatu 19:stä, mutta se kävi pian ahtaaksi tuotannon kasvaessa. Uusi arkkitehti Jussi Paatelan suunnittelema kuusikerroksinen tehdasrakennus valmistui Tampereen Hatanpäälle 1917. 1920-luvun alussa tehtaassa oli noin 500 työntekijää ja päivittäin valmistui tuhat paria jalkineita. 1920-luvulla tehdas valmisti huomattavia määriä sotilassaappaita. Tehtaan myynti oli suurimmillaan vuonna 1921 yli 27 miljoonaa markkaa. Kovan kilpailun takia vaikeuksiin joutunut Hyppösen kenkätehdas joutui 1927 Pohjoismaiden Yhdyspankin haltuun ja kenkien valmistus päättyi. Kumiteollisuus Oy osti tehtaan vuonna 1928 ja tehtaassa valmistettiin sitten kumijalkineita ja kaasunaamareita. Nykyisin tehdasrakennuksessa toimii Hatanpään Teollisuustalo. 
Hyppönen oli sittemmin toimitusjohtajana Väinö Hyppönen Oy:ssä joka edusti Suomessa useita ulkomaisia nahka- ja kenkäteollisuuden tarvikkeita valmistaneita tehtaita. Hyppönen johti myös Keski-Suomen Terva Oy:tä. Hän oli Suomen jalkinetehtaiden työnantajaliiton johtokunnan puheenjohtajana sekä kauppa- ja teollisuuskomitean neuvoston jäsenenä. Hän kuului Tampereen teatterin johtokuntaan ja omisti myös merkittävän taidekokoelman. 
Väinö Hyppösen testamenttilahjoituksesta muodostettiin Väinö ja Mauri Hyppösen Stipendirahasto joka jakaa opintostipendejä.
Painkiller Jane (elokuva)

Painkiller Jane on vuonna 2005 julkaistu yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka on ohjannut Sanford Bookstaver. Se perustuu samannimiseen sarjakuvahahmoon, vaikkakin poikkeaa juoneltaan suuresti sarjakuvan tarinasta. Elokuvan ensiesitys oli Sci-Fi Channelin kanavalla 10. joulukuuta 2005.
Elokuvan jälkeen Painkiller Janesta tehtiin televisiosarja, joka seurasi sarjakuvan tarinaa tarkemmin.
Juoni.
Emmanuelle Vaugierin esittämä merijalkaväen sotilas Jane Browning altistuu tehtävänsä aikana tuntemattomalle kemialliselle aseelle, jonka jälkeen hän pystyy parantumaan fyysisistä vahingoista paljon normaalia ihmistä nopeammin.
Libanonin kriisi 1958

Libanonin kriisi 1958 oli konflikti Libanonin maroniittikristittyjen ja muslimien välillä vuonna 1958. Yhdysvallat puuttui kriisiin Libanonin presidentti Camille Chamounin pyynnöstä lähettämällä maahan laivaston, maavoimien ja merijalkaväen joukkoja, yhteensä noin 14 000 miestä. Tämä oli ensimmäinen kerta Yhdysvaltain historiassa, kun se lähetti joukkojaan Lähi-itään interventiotarkoituksessa. Kriisin syntymiseen vaikutti Libanonin sisäisten jännitteiden lisäksi Irakin vallankumous 14. heinäkuuta 1958 sekä presidentti Chamounin länsimielisyys, jota arabinationalistit, Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasser sekä Yhdistynyt arabitasavalta vastustivat.
Yhdysvaltalaisjoukkojen ensimmäiset osastot nousivat maihin 15. heinäkuuta Beirutin turistirannalle, jossa bikiniasuiset siviilit tervehtivät heitä. Beirutin satama ja lentokenttä vallattiin, ja kaupunkiin johtaville teille asetettiin tarkastuspisteitä. Presidentti Chamoun jatkoi virassaan kautensa loppuun, ja syyskuussa uudeksi presidentiksi valittiin kristitty kenraali Fuad Chehab. Pääministeriksi nousi muslimitaustainen Rashid Karami. Yhdysvallat veti joukkonsa Libanonista 25. lokakuuta.
Libanonin kriisin alkuvaiheessa sitä pidettiin vakavana konfliktina. Urho Kekkonen kommentoi sitä päiväkirjassaan tiuhaan, ja "Helsingin Sanomissa" kerrottiin brittilehdistön kirjoituksista, joiden mukaan kriisi voi johtaa maailmansotaan suurvaltojen välillä.
Risto Suomi

Risto Eino Olavi Suomi (s. 23. syyskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. 
Suomi on opiskellut 1969–1970 ja 1976–1977 Vapaassa Taidekoulussa, sekä vuosina 1972–74 ja 1977–78 Aukusti Tuhkan taidegrafiikan koulussa. Kymmenen vuoden ajan 1984–94 Risto Suomi toimi Litografian ja Elävän mallin piirtämisen tuntiopettajana Taideteollisessa Korkeakoulussa. Ensimmäisen yksityisnäyttelyn Suomi piti vuonna 1981 Taidegraafikot-galleriassa Helsingissä. Hänellä on ollut useita kymmeniä yksityisnäyttelyitä niin Suomessa ja ulkomailla, kuten Pariisissa, Brysselissä ja Tukholmassa. Yksityisnäyttelyiden lisäksi Risto Suomi on osallistunut lukuisiin kymmeniin kansainvälisiin ja kotimaisiin yhteisnäyttelyihin. 
Teoksissaan Risto Suomi yhdistelee korkeakulttuurin ja populaarikulttuurin kuvastoa. Hän lähestyy aiheitaan eläinhahmojen ja ihmisen kuvien kautta – jänis, hevonen, joutsen ja karhu toistuvat monissa teoksissa Suomen omakuvan ohella. Suomen vahva symbolikieli, sekä selkeät värit ja pinnat ovat piirtyneet kaikkien nykytaidetta seuraavien tajuntaan. Risto Suomen sininen kuvaa äärettömyyttä, teoksissa toistuva tähtitaivas ja täysikuu ovat olleet taiteilijan ihailun ja ihmetyksen kohteena. Taiteilija kuvailee hänen kuvastonsa olevan muodostunut hänen lapsuudesta, muistoista, myyteistä ja tarinoista. Luonto, sekä eläinhahmot ovat toistuva symbolinen kohde hänen kuvastossaan. Risto Suomen toteuttaa teoksensa pääasiassa maalauksina, grafiikkana, sekä valokuvina ja toisinaan niiden yhdistelminä. 
Jo uransa alkuvaiheista lähtien Suomi on herättänyt kiinnostusta taidekentällä. Tunnustuksena työstään hän on saanut Suomen Taiteilijaseuran tunnustuspalkinnon vuonna 1986, ja vuonna 1997 hänet palkittiin kuvataiteen Suomi-palkinnolla. Samana vuonna hän oli Helsingin juhlaviikkojen suomalainen taiteilija. Suomen teoksia löytyy useista kokoelmista: niin suomalaiset taidemuseot, säätiöt ja yritykset kuin ulkomaiset yksityiskeräilijätkin ovat hankkineet niitä kokoelmiinsa.
Yhdistetyn maailmancup 2018–2019

Yhdistetyn maailmancup 2018–2019 alkoi 24. marraskuuta 2018 Kuusamon Rukalla ja päättyi 17. maaliskuuta 2019 Saksan Schonachissa. Kauden aikana järjestetään 21 henkilökohtaista kilpailua sekä kolme joukkuekilpailua, joista kaksi on parikilpailuja. Kokonaiskilpailun voittanut Norjan Jarl Magnus Riiber sivusi Hannu Mannisen 12 osakilpaikuvoiton ennätystä yhdellä kaudella.
"Lähde: FIS"
Trixie Mattel

Brian Michael Firkus (s. 23. elokuuta 1989 Milwaukee, Wisconsin), joka paremmin tunnetaan taiteilijanimellä Trixie Mattel, on yhdysvaltalainen drag queen, laulaja, koomikko ja tv-persoona. Mattel nousi kuuluisuuteen kilpaillessaan "Huippu- drag queen haussa" -sarjan seitsemännellä kaudella. Hän palasi kilpailemaan "Huippu- drag queen haussa: Tähtiloistoa" -sarjan kolmannella kaudella, ja voitti kilpailun. Hänet tunnetaan erityisesti nettisarjasta "UNHhhh," jossa hän esiintyy yhdessä drag queen -kollegansa Katya Zamolodchikovan kanssa. 
Ura.
Kilpailtuaan "Huippu- drag queen haussa" -sarjan seitsemännellä kaudella vuonna 2015, Mattel alkoi pian tehdä yhteistyötä samalla kaudella kilpailleen drag queenin, Katya Zamolodchikovan kanssa. Heidän yhdessä tekemänsä jaksot World of Wonderin nettisarjoihin "Bestie$ for Ca$h" ja "Fashion Photo RuView" saivat positiivisen vastaanoton, jonka johdosta he aloittivat vuonna 2016 oman, World of Wonderin tuottaman, nettisarjansa nimeltä "UNHhhh""." Sarjassa he keskustelevat annetuista aiheista komediasävytteisesti. Sarjasta on esitetty spin-offeja "The Trixie &amp; Katya Show" Vicelandilla vuosina 2017-2018 ja "Trixie and Katya Save the World" WOW Presents Plussalla vuonna 2020. 
Mattel esiintyy Zamolodchikovan kanssa myös Netflixin nettisarjassa "I like to watch" ja heillä on yhteinen podcast "The Bald and the Beautiful""." 
Mattel omistaa kosmetiikkayrityksen nimeltä Trixie Cosmetics ja hän ylläpitää kauneudenhoitoon keskittyvää YouTube-kanavaa. Hän omistaa kumppaninsa David Silverin kanssa Trixie Motel -nimisen motellin Palm Springsissä, jonka remontoimisesta on tehty samanniminen Discovery+ -dokumenttisarja. Mattel on toinen Wisconsinin vanhimman homobaarin This Is It!:in omistajista.
Ape Rantaniemi

Pekka Aappo (Ape) Rantaniemi (2. joulukuuta 1873 Kemi – 23. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli opettaja, päätoimittaja, koulunjohtaja ja taidelahjoittaja.
Ape Rantaniemen vanhemmat olivat maanviljelijä, valtiopäivämies Aappo Rantaniemi ja Maria Liisa Herva. Rantaniemi oli naimisissa 1903–1914 taiteilija Hilkka Finnen kanssa. Rantaniemi tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1900. Hän opiskeli 1905–1906 Lontoossa. Rantaniemi oli luonnonhistorian opettaja Kemin yhteiskoulussa 1901–1905 ja Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1906–1918, Oulun suomalaisen reaalilyseon lehtori hän oli vuodesta 1908 ja Oulun työväenopiston johtaja 1907–1908 sekä 1910–1919. Hän oli "Nuoren Voiman" perustaja ja päätoimittaja 1908–1909 sekä "Perä-Pohjolaisen" taloudenhoitaja 1902–1905. Vuodesta 1922 Rantaniemi toimi opettajana Turussa ja Tampereella vuosina 1932–1936.
Kemin taidemuseon kokoelmat saivat alkunsa Rantaniemen tekemästä huomattavasta lahjoituksesta.
Nuolimonninen

Nuolimonninen ("Corydoras hastatus") on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Nuolimonninen on väreiltään tummanharmaa ja vaaleanpunainen. Pyrstö on musta ja siinä on kaksi valkoista täplää. Se kasvaa noin 3 cm pitkäksi.
Alkuperä.
Nuolimonninen on kotoisin Boliviasta ja Brasiliasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Nuolimonninen on pieni ja vilkas panssarimonni. Se on arka, ja viihtyy parhaiten parvessa, pienten rauhallisten kalojen kanssa. Naaras on koirasta isompi. Sen viljely ei ole vaikeaa.
Vesiolot ja ravinto.
Nuolimonniselle akvaarion vähimmäiskoko on 45 litraa. Se tarvitsee avoimia hiekka-alueita, mutta myös paljon kasvillisuutta. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle 10, sekä lämpötila 23-27 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Sam (televisiosarja)

Sam on brittiläinen televisiosarja, jota Granada-yhtiö tuotti 39 jaksoa vuosina 1973–1975. Se kertoo pienen kaivoskylän elämästä Yorkshiressa vuodesta 1936 vuoteen 1974. Sarjan on käsikirjoittanut John Finch, jonka "Samia" edeltävä menestyssarja oli "Ashtonin perhe". Myös "Sam"-sarjasta tuli Britanniassa niin suosittu, että se voitti katsojaluvuissa jopa "Coronation Streetin".
Suomessa sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yle TV1 -kanavalla kesällä 1974 ja toinen tuotantokausi Yle TV2:lla kevättalvella 1976. Alkupään jaksoissa Sam Wilsonia lapsena esittää Kevin Moreton ja myöhemmissä jaksoissa aikuisena Mark McManus.
"Helsingin Sanomien" tv-kriitikko Jukka Kajava arvioi sarjalla parin alkujakson perusteella olevan edellytykset kehittyä tavallista monipuolisemmaksi ja katsotuksi tv-sarjaksi, mutta moitti sitä liian lyhyistä, parin repliikin kohtauksista.
Amalarik

Amalarik tai Amalaric oli visigoottien kuningas 526–531. Hän oli Alarik II:n ja Theodegothan poika.
Amalarik oli vasta lapsi, kun hänen isänsä kaatui vuonna 507 taistelussa taistelussa frankkeja ja näiden kuningasta Klodvigia vastaan. Amalarik vietiin turvaan Espanjaan, jota hallitsi tuolloin Amalarikin isoisä äidin puolelta, ostrogoottien kuningas Teoderik Suuri. Espanjassa valtaa käytti Teoderikia edustava varakuningas Theudis. Teoderikin kuoltua vuonna 526 Amalarik sai kuninkaan vallan sekä Espanjassa että Languedocissa. Hän meni naimisiin Klodvigin tyttären Klotildan kanssa, mutta liitto oli riitaisa, sillä Amalarik oli areiolainen ja Klotilda katolinen. Tämä johti frankkien valloitukseen, jossa Amalarik sai surmansa.
David McClelland

 
David McClelland (1917-1998) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki motivaatiota ja tarveteoriaa. Hän työskenteli Harvardin yliopistossa yli 30 vuoden ajan.
McClellandin teorian mukaan ihmisen tarpeet ovat opittu asia ja muotoutuvat elämänkokemusten myötä. Hän jakoi tarpeet seuraavasti: 
McClelland kehitti testin, jossa ihmisille annetaan kuvia, joista pitää kertoa tarina, ja tarinan pohjalta paljastuu tutkittavan tarpeet ja motivaatio. Tätä käytetään johtamisen kehittämisessä.
Barbara W. Tuchman

Barbara Wertheim Tuchman (30. tammikuuta 1912 – 6. helmikuuta 1989) oli yhdysvaltalainen historioitsija ja journalisti. Hän sai kahdesti Pulitzerin tietokirjallisuuspalkinnon: vuonna 1963 ensimmäisen maailmansodan syttymisestä kertovasta kirjastaan "Elokuun tykit" ja vuonna 1972 kirjasta "Stilwell and the American Experience in China, 1911–45", joka kertoo Joseph Stilwellistä ja laajemmin Yhdysvaltojen toimista Kiinassa toisen maailmansodan aikana.
Barbara Wertheim suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon vuonna 1933 Radcliffe Collegessa, Harvardin yliopiston yhteydessä toimineessa naisten oppilaitoksessa. Lama-aikana ei ollut monia työpaikkoja tarjolla, joten Wertheim työskenteli ilman palkkaa kansalaisjärjestössä tutkimusavustajana, ja matkusti Tokioon valmistelemaan opaskirjaa Tyynenmeren alueelle. Hän kirjoitti sieltä artikkeleita kahteen lehteen. Hän siirtyi vuonna 1936 toimittajaksi isänsä omistamaan aikakauslehteen "The Nation". Hän raportoi kulttuurista ja politiikasta. Hänet lähetettiin Valenciaan raportoimaan Espanjan sisällissodasta, ja samalla hän matkusteli Euroopassa laajemminkin. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa Britannian politiikasta Välimeren alueella vuonna 1938.
Wertheim palasi New Yorkiin vuonna 1939 ja meni naimisiin Lester Reginald Tuchmanin kanssa. Heille syntyi kolme lasta, ja Wertheim Tuchman alkoi kirjoittaa kirjoja lastenhoidon lomassa ja koulupäivien aikana.
Hän kirjoitti useita yleistajuisia teoksia kansainvälisestä politiikasta ja sotahistoriasta. Teokset perustuivat huolelliseen pohjatyöhön, usein matkoihin kirjoissa kuvattujen tapahtumien tapahtumapaikoille. Silti Wertheim Tuchman mainitsi tavoitteekseen kirjoittaa mukaansatempaavia tarinoita, joita lukija ei malttaisi laskea kädestään.
Iina Valkeejärvi

Iina Valkeejärvi (s. 14. elokuuta 1998 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa. Hän on Jyväskylän Pesiksen kasvatti ja on pelannut Jyväskylän Kirittärissä muun muassa lyöjäjokerina. Juniorina hänen uraansa häiritsi loukkaantuminen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2016 ja 2018 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2014 ja 2015. Hän pelasi Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2017[.
August Diehl

August Diehl (s. 4. tammikuuta 1976 Länsi-Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Schutzstaffelin Sturmbannführerin Dieter Hellstromin roolia elokuvassa "Kunniattomat paskiaiset" (2009), Michael Krausea elokuvassa "Salt" (2010) sekä pääroolia Oscar-palkitussa itävaltalaisesta elokuvassa "Väärentäjä" (2007).
Punamonninen

Punamonninen ("Corydoras melanistius") on monnisiin kuuluva kala.
Koko ja ulkonäkö.
Punamonninen on muuten vaaleanpunainen ja siinä on mustia pilkkuja, mutta pää on musta. Se kasvaa noin 6 cm pitkäksi.
Alkuperä.
Punamonninen on kotoisin Guyanan Essequibojoesta ja Venezuelasta.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen.
Punamonninen on parvikala, ja se liikkuu paljon. Kalat eivät lisäänny kovin helposti.
Vesiolot ja ravinto.
Punamonniselle sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen, sekä lämpötila 22-25 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Aiheesta muualla.
]
Markus Vuorela

Markus Vuorela (s. 28. toukokuuta 1996) on suomalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Jämin Jännettä.
Vuorela kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 4. maaliskuuta 2018 Lahdessa ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 62:s. Hän sijoittui 27:nneksi ja saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä Tour de Skin 2021 toisessa osakilpailussa, joka käytiin Sveitsin Val Müstairissa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtonä. Vuorela teki uransa parhaan tuloksen Tour de Skin 2021 seitsemännellä etapilla Val di Fiemmessä ollen perinteisen sprintissä seitsemäs.
Nuorten MM-kilpailuissa Rasnovissa 2016 Vuorela oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa 20:s ja oli mukana Suomen neljänneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Soldier Hollow’ssa 2017 Vuorela hiihti kolme henkilökohtaista matkaa, ja hänen paras sijoituksensa oli perinteisen hiihtotavan sprintin 13. sija. Saman ikäluokan MM-kilpailuissa Lahdessa 2019 
Vuorela sijoittui 2021 Oberstdorfin MM-kilpailuissa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 28:nneksi ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 34:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 15 kilometrin vapaan kilpailussa 43:s. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 17:nneksi ja 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 33:nneksi.
SM-kilpailuissa 2017 Kontiolahdella Vuorela saavutti hopeaa viestissä Jämin Jänteen joukkueessa, jossa hänen lisäkseen hiihtivät Aku Nikander, Ristomatti Hakola ja Antti Ojansivu. Hän voitti viestin Suomen-mestaruuden 2019. Hän saavutti Vöyrin SM-kilpailuissa 2020 kultaa parisprintissä ja pronssia 15 kilometrin perinteisellä. Hän oli 15 kilometrin perinteisellä toinen 2022 ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmas 2023. Äänekosken SM-kilpailuissa 2024 hän saavutti hopeaa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja viestissä sekä pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailussa.
Vuorela työskentelee rajavartijana. Hän oli vuoteen 2023 saakka avoliitossa maajoukkueampumahiihtäjä Erika Jängän kanssa.
Stina Mattila

Stina Mattila (s. 1970) on Kokkolan nykyinen kaupunginjohtaja. Hän aloitti virassaan vuonna 2016. Mattila valittiin seitsemän vuoden jatkokaudelle vuonna 2023. Aiemmin Mattila on toiminut Kempeleen talousjohtajana ja Muhoksen hallinto- ja talousjohtajana. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.
Lauri Rikala

Lauri Rikala (7. toukokuuta 1885 Tampere – 5. lokakuuta 1936 Kouvola) oli pappi, päätoimittaja ja järjestöjohtaja.
Henkilöhistoria.
Lauri Rikalan vanhemmat olivat kauppias ja tehtailija Juho Jeremias Rikala ja Edla Augusta Paulina Grönberg ja puoliso vuodesta 1910 Martta Lovisa Silvenius. Rikala tuli ylioppilaaksi 1905 ja suoritti teologian erotutkinnon 1909 ja pastoraalitutkinnon 1912. Vaasassa ja Ruotsinpyhtäällä hän toimi kirkkoherran apulaisena 1909 ja sitten Vaasassa pappina 1910–1912. Hän oli SNKL:n pääsihteeri 1913–1923 ja päätoimikunnan jäsen vuodesta 1923, samoin kuin "Nuorten Airut" -lehden päätoimittaja 1913–1923. Kouvolaan hän tuli kirkkoherraksi vuonna 1923, oltuaan sitä ennen kirkkoherrana Helsingissä 1913–1923. "Vartija"-lehden toimittajana Rikala työskenteli 1922–1927. Hänellä oli useita seurakunnallisia ja muita luottamustehtäviä. Vuodesta 1931 hän oli Lapuan liikkeen Kouvolan osaston varaesimies.
Lion Airin lento 610

Lion Airin lento 610 oli indonesialaisen Lion Airin kotimaan reittilento Jakartasta Pangkal Pinangiin. Lennolla 29. lokakuuta 2018 käytetty Boeing 737 MAX 8 syöksyi Jaavanmereen pian lähdettyään Jakartasta. Onnettomuuslennolla oli 181 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä, jotka kaikki saivat onnettomuudessa surmansa. Nousun jälkeen kone kääntyi vasemmalle, ja lentäjät pyysivät kääntymistä takaisin lentokentälle. Pian tämän jälkeen koneen nopeus nousi, ja se alkoi menettää korkeutta. Todennäköisin syy ylinopeuteen oli toimintakunnoton nopeusmittari.
Koneen putoamisen saattoi aiheuttaa uusi MCAS-järjestelmä, jonka olemassaolosta lentäjät eivät tienneet. Sen tarkoitus on estää koneen nouseminen liian jyrkästi painamalla nokkaa alaspäin. Lion Airin koneessa sen epäillään saaneen väärää tietoa ja aiheuttaneen onnettomuuden.
Onnettomuuskone oli malliltaan Boeing 737 MAX 8, rekisteritunnukseltaan PK-LQP ja valmistenumeroltaan 43000. Se oli valmistunut onnettomuusvuonna. Koneella oli lennetty onnettomuuspäivään mennessä 895 tuntia ja 443 tuntia. Se oli varustettu kahdella CFM Internationalin LEAP-1B25-suihkuturbiinimoottorilla. Koneessa oli todettu onnettomuuspäivää edeltävänä lentona jokin tekninen ongelma, joka korjattiin yhtiön mukaan.
Onnettomuuskoneen kapteeni oli 31-vuotias intialainen Bhavye Suneja. Hän oli suorittanut liikennelentäjän lupakirjan heinäkuussa 2016. Kapteeni oli lentänyt onnettomuuspäivään mennessä 6 028 tuntia, joista 5 176 onnettomuuskonetyypillä. Hän oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan lokakuussa 2018, jossa hänet määrättiin käyttämään näköä korjaavia linssejä.
Perämies oli 41-vuotias indonesialainen Harvino. Hän oli suorittanut ansiolentäjän lupakirjan toukokuussa 1997. Hänellä oli yhteensä 5 174 tunnin lentokokemus, josta 4 286 onnettomuuskonetyypillä.
Antti Roni

Anders Edvard (Antti) Roni (22. huhtikuuta 1870 Varkaus – 25. joulukuuta 1945) oli merikapteeni, merikoulun johtaja ja merenkulun ylitarkastaja.
Antti Ronin vanhemmat olivat lastauspäällikkö Erik Roni ja Fredrika Lovisa Wänttinen ja puoliso vuodesta 1902 Aino Sivi Maria Murén. Käytyään Kuopion lyseota Roni lähti merille 1885. Roni suoritti aliperämiehen tutkinnon 1891, perämiehen ja kauppalaivurin tutkinnon 1893, höyryaluksen päällikön tutkinnon 1895, merikapteenin tutkinnon 1896 ja laivanmittaritutkinnon 1903. Hän työskenteli merimiehenä 1885–1890, perämiehenä 1891–1892 ja 1894–1895, laivan päällikkönä 1893–1905, Viipurin merikoulun apuopettajana 1900–1904 ja johtajana 1904–1918 sekä merenkulun ylitarkastajana 1918–1937. Merikelpoisuuden katsastajana Roni oli 1908–1918 sekä asiantuntijana merioikeusjutuissa Viipurin raastuvanoikeudessa 1913–1918 ja kompassien tarkastajana 1904–1918. Roni suomensi merenkulun oppikirjoja ja toimi useissa eri luottamustehtävissä, muun muassa Viipurin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1912–1918, Viipurin Laivapäällysmiesyhdistyksen puheenjohtajana 1917–1918 ja Suomen Merimieslähetysseuran johtokunnan jäsenenä vuodesta 1919.
Cecilia Samartin

Cecilia Samartin (s. 1961 Havanna, Kuuba) on kuubalaistaustainen yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut lähinnä viihdekirjoja, mutta "Kirottu kauneus" käsittelee ihmiskauppaa.
Kuubassa syntynyt Samartin vietti lapsuutensa kaksikulttuurisessa ja kaksikielisessä Kaliforniassa. Hänen äidinkielensä on espanja. Hän on työskennellyt aiemmin psykoterapeuttina.