tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kelly Loeffler

Kelly Lynn Loeffler (s. 27. marraskuuta 1970 Bloomington, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on toiminut Yhdysvaltain pienyrityshallinnon johtajana helmikuusta 2025 lähtien. Aiemmin hän on toiminut Yhdysvaltain senaattorina Georgian osavaltiosta. 
Ura.
Loeffler toimi ennen politiikkaan siirtymistä Intercontinental Exchangen tytäryhtiö Bakktin toimitusjohtajana. Hän on Women’s National Basketball Associationissa pelaavan naiskoripalloseura Atlanta Dreamin osakas.
Georgian kuvernööri Brian Kemp nimitti Loefflerin korvaamaan senaatista eronneen Johnny Isaksonin. Hän astui virkaan 6. tammikuuta 2020. Hän hävisi senaatin erikoisvaalin toisella kierroksella tammikuussa 2021 Raphael Warnockille.
Kongressissa ollessaan Kelly Loeffler oli sen rikkain jäsen. Hänen epäillään myyneen suuren määrän osakkeita sen jälkeen, kun senaattoreille oli annettu tietoja tulossa olevasta koronavirusepidemiasta ja sen vaikutuksesta Yhdysvaltain talouteen. Tieto ei ollut osakkeiden myyntihetkellä julkista.
Helmikuussa 2025 Donald Trump nimitti Loefflerin Yhdysvaltain pienyrityshallinnon johtajaksi toiselle presidenttikaudelleen.
Näkemykset.
Loeffler on kutsunut itsenään konservatiiviseksi republikaaniksi. Hän tukee presidentti Donald Trumpin uudelleenvalintaa vuoden 2020 presidentinvaaleissa. Uransa aikana hän on lahjoittanut sekä demokraatti- että republikaanipoliitikkojen kampanjoihin.
Loeffler tukee perustuslain toisen lisäyksen takaamia aseenkanto-oikeuksia sekä presidentti Trumpin havittelemaa muuria Meksikon ja Yhdysvaltain rajalle. Hän vastustaa aborttia.
Yksityiselämä.
Loeffler on ollut naimisissa Jeffrey Sprecherin kanssa vuodesta 2004 lähtien. Sprecher on Intercontinental Exchangen perustaja ja toimitusjohtaja.
Ankara tyyli

Ankara tyyli, myös varhaisklassinen tyyli, on antiikin Kreikan varhaisen klassisen kuvanveiston tyyli noin vuosina 490–460 eaa.
Varhaisella klassisella kaudella kreikkalainen kuvanveisto alkoi etääntyä arkaaisen kuvanveiston jäykkyydestä. Kuvanveistossa pyrittiin anatomiseen totuudenmukaisuuteen ja ihmiskehon mittasuhteiden oikeaan esittämiseen. Ankara tyyli on saanut nimensä aikakauden veistosten eräänlaisesta tyylikkäästä karuudesta ja tunneilmaisun niukkuudesta.
Historia.
Ankara tyyli edustaa siirtymäkautta arkaaisesta kuvanveistosta korkean klassisen kauden tyyliin. Tyylin tarkasta ajoituksesta on hieman poikkeavia näkemyksiä: joskus se sijoitetaan noin vuosiin 490–460 eaa., mikä ulottuu myös aivan arkaaisen kauden lopulle, ja joskus taas noin vuosiin 480–450 eaa., mikä käsittää klassisen kauden ensimmäiset kolme vuosikymmentä.
Tyylin arvellaan saaneen alkunsa maalauksista, ja levinneen sieltä kuvanveiston puolelle. Sen piirteiden voidaan katsoa tulleen ensimmäisiin reliefeihin jo noin 500 eaa. Miesveistoksiin se tuli noin 480 eaa. ja naisveistoksiin noin 470 eaa. Jos vuosi 480 eaa. halutaan pitää perinteisenä arkaaisen ja klassisen kauden rajana, kyseistä vuotta edeltäneitä teoksia voidaan pitää siirtymäkauden teoksina, mutta käytännössä ne ovat jo monin tavoin varhaisklassisia.
Veistokset.
Ankaran tyylin veistokset ovat samaan aikaan yksinkertaisia ja tiettyä suuruutta ilmaisevia. Edeltävän kauden koristeellisuudesta on luovuttu. Tunneilmaisu on niukkaa, ja arkaainen hymy on korvattu tyynellä tai jopa enemmän tai vähemmän tuimalla ilmeellä. Samalla tunneilmaisu alkoi kuitenkin kehittyä, ja tunteita ilmaistiin pienillä yksityiskohdilla, kuten hieman auki olevalla suulla tai otsanrypistyksellä. Kasvojen sivuprofiili, jossa otsa ja nenä yhdistyvät lähes suoraksi linjaksi, on idealisoidun kreikkalainen.
Tyylille ominainen ”kovuus” tulee ilmi myös useiden veistosten miehistä voimaa uhkuvista lihaksista. Veistokset esittivät sekä seisovia että rajussa liikkeessä olevia hahmoja. Ne eivät olleet enää arkaaisten tavoin jäykän frontaalisia, vaan niitä voitiin katsella eri puolilta. Asennoissa alettiin käyttää kontrapostoa, jossa toinen jalka toimii tulijalkana, ja toinen on vapaa. Tämä asento oli aiempia rennompi, ja mahdollisti myös yläruumiin realistisemman asettelun. Ankaralla kaudella myös pronssin käyttö veistoksissa lisääntyi. Tämä mahdollisti uudet, vapaammat asennot, kuten ojennetut kädet (esim. "Artemisionin jumala", n. 460–450 eaa.).
Ankarassa tyylissä hahmojen kuvaus kehittyi, niin että esimerkiksi Apollon voidaan erottaa ihmisistä, siinä missä tämä ei yleensä ollut mahdollista arkaaisen kauden kuroksista ilman erityisiä jumalalle kuuluvia tuntomerkkejä. Miehet olivat yleensä, joskaan eivät aina, alastomia aiempien ja seuranneiden tyylien tavoin. Naishahmot puettiin peplokseen aiemman kitonin sijasta, mikä mahdollisti myös naisvartalon kuvaamisen aiempaa yksityiskohtaisemmin.
Daidaloksen kuvanveisto

Daidaloksen kuvanveisto ("daidalinen kuvanveisto/tyyli") on antiikin Kreikan kuvanveiston tyyli, joka sijoittuu geometrisen ja arkaaisen kauden väliin noin vuosina 660–610 eaa. Tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus.
Historia.
Daidaloksen kuvanveistolle ominainen tyyli kehittyi niin kutsutulla orientalisoivalla kaudella, joka voidaan nähdä myös arkaaisen kauden varhaisvaiheena. Sitä seurasi varsinainen taidehistoriallinen arkaainen kausi noin 610–600 eaa. alkaen. Orientalisoivalla kaudella kreikkalainen kulttuuri sai paljon vaikutteita Lähi-idästä. Daidaloksen kuvanveistoa tuotettiin erityisesti Kreetalla, Peloponnesoksella ja Rhodoksella. Sen edustajiin lukeutuvat muun muassa kreetalaisiksi mainitut Dipoinos ja Skyllis.
Tyyli sai nimensä siitä, että kreikkalaiset pitivät myyttistä Daidalosta ensimmäisenä, joka oli tehnyt jumalia esittäneitä veistoksia. Tämän katsottiin olleen kotoisin Ateenasta ja suunnitelleen myös Knossoksen labyrintin. Kreikkalaisessa tarustossa tämä sijoittui todellista Daidaloksen tyyliä paljon varhaisempaan aikaan, minolais-mykeneläiselle kaudelle 1000-luvulle eaa. Myöhemmät kreikkalaiset eivät kuitenkaan tehneet tällaisia ajallisia erotteluja. Pausanias katsoi, että ihmiset kutsuivat muinaisina aikoina, jo ennen Daidalosta, puisia patsaita nimellä "daidala" ().
Veistokset.
Daidaloksen tyylin veistoksissa on voimakas itämainen vaikutus. Veistokset ovat jäykkiä ja frontaalisia. Kasvot ovat kolmiomaiset, silmät ja nenä suuret ja hiukset peruukkimaiset. Veistosten materiaaleina ovat kivi, savi, puu ja norsunluu. Tunnetuin esimerkki tyylistä on niin kutsuttu "Auxerren nainen" (n. 640 eaa). Monien veistosten oletetaan olleen tarkoitettu votiivilahjoiksi.
Karl von Guvenius

Karl von Guvenius (19. elokuuta 1803 Kymmene, Ruotsinsalmi – 6. marraskuuta 1879 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Guveniuksen vanhemmat olivat kollegiasessori Jost Guvenius ja Helena Dorotea Schmidt ja puoliso vuodesta 1841 vapaaherratar Charlotta Lovisa Rausch von Traubenberg. Kenraalimajuri Alexander Reinhold von Guvenius oli heidän poikansa. Karl Guvenius tuli alivänrikkinä sotapalvelukseen Uudenkirkon venäläiseen jalkaväkirykmenttiin 1820, ylennettiin porte-épée-vänrikiksi 1822, vänrikiksi 1822, aliluutnantiksi 1823, luutnantiksi 1825 ja alikapteeniksi 1830. Hänet määrättiin H.M. Preussin Kuningas Friedrich Wilhelm III:n krenatöörirykmenttiin 1834, ylennettiin kapteeniksi 1835 ja majuriksi 1839.
Guvenius sai siirron Pihkovan pysyvän kantonistipuolipataljoonan päälliköksi vuonna 1843, maataviljelevän miliisin 4. piirin päälliköksi hänet määrättiin 1844 ja ylennettiin everstiluutnantiksi seuraavana vuonna. Hänestä tuli vuonna 1852 ensin sotilassiirtokunnista vastaavan ministeriön toimeenpaneva virkamies ja sitten siirtokuntien käsityökomennuskunnan päällikkö. Seuraavana vuonna hänet määrättiin maataviljelevän miliisin 5. piirin päälliköksi ja vuonna 1853 maataviljelevän miliisin 3. piirin päälliköksi. Everstiksi Guvenius ylennettiin 1854 ja komennettiin 1857 invalidikomennuskunnan päälliköksi Suomeen. Kenraalimajuri hänestä tuli 1863 ja hänet nimitettiin aluekenraaliksi keisarillisen Venäjän sisäisestä turvallisuudesta vastaavan miliisin 13. osastoon. Vuonna 1864 hänet siirrettiin Suomen paikallisjoukkojen komentajaksi ja ylennettiin kenraaliluutnantiksi vuonna 1872. Kun Suomen paikallisjoukkojen esikunta lakkautettiin, Guvenius sai eron sotapalveluksesta syyskuussa 1874. 
Guvenius aateloitiin 1875 ja introdusoitiin samana vuonna Suomen ritarihuoneeseen, jonne von Guvenius -suku merkittiin aatelissukuna numero 248. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.
Pergamonin koulukunta

Pergamonin koulukunta (joskus ”"pergamonlainen barokki"”) on hellenistisen kuvanveiston koulukunta, joka syntyi Pergamonissa ja vaikutti Attalidien aikana keskisellä hellenistisellä kaudella noin vuosina 240–133 eaa.
Historia.
Pergamonin koulukunta on saanut nimensä siitä, että se sai alkunsa Attalidien suosiossa näiden pääkaupungissa Pergamonissa. Attalidien aika oli kaupungin kultakautta, ja se kehittyi tuolloin yhdeksi tärkeimmistä hellenistisen kulttuurin keskuksista. Koulukuntaa edustavia veistoksia tehtiin kuitenkin mahdollisesti myös muualla. Koulukunnan nimi on nykyaikainen, ja perustuu siihen, että monilla Pergamoniin kytkeytyvillä veistoksilla on paljon yhteisiä tyylipiirteitä. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin kyseenalaistaneet sen, että kyseiset teokset olisi tarve erottaa omaksi koulukunnakseen.
Vain muutamia koulukuntaan kuuluneiden taiteilijoiden nimiä tunnetaan. Näihin lukeutuvat Antigonos, Epigonos, Pyromakhos, Sogonos ja Stratonikos.
Veistokset.
Pergamonin koulukunnan veistoksia on luonnehdittu niin, että niissä hellenistiselle kuvanveistolle tyypillinen tunteiden ilmaisu on viety äärimmilleen. Eleet ovat voimakkaita, asennot täynnä toimintaa, lihakset ja vaatteiden poimut liioiteltuja, ja kaiken tämän tarkoituksena on ilmaista hahmojen tuskaa, hätää ja muita tunteita. Veistoksissa on myös paljon naturalistisia yksityiskohtia. Näin veistokset ovat hyvin eloisia ja realistisia. Tyyliä on joskus kutsuttu ”pergamonlaiseksi barokiksi”.
Esimerkkeihin koulukunnan töistä lukeutuvat muun muassa lukuisat "Kuoleva gallialainen" -aiheiset veistokset, jotka juhlistivat Attalos I:n voittoa Vähään-Aasiaan noin vuonna 200 eaa. hyökänneistä galleista. Ne olivat suosittuja kopioitavia myöhemmin roomalaisella kaudella. Koulukunnan tuotantoa olivat myös Eumenes II:n rakennuttaman Pergamonin Zeuksen alttarin veistoskoristelut (n. 180–150 eaa.), jotka esittävät gigantomakhiaa ja samalla vertauskuvallisemmin Attalidien voittoja gallialaisista ja idän kansoista.
Myös sellaiset veistokset kuten "Laokoon-ryhmä" eli "Laokoon ja hänen poikansa", "Pasquino-ryhmä" eli "Menelaos kantaa Patrokloksen ruumista" ja "Farnesen härkä" eli "Dirken rangaistus" omaavat monia koulukunnan veistosten piirteitä. Niitä ei kuitenkaan yleensä lueta sen tuotannoksi, mikä on toisaalta nähty yhdeksi syyksi koulukuntaerottelun mielekkyyden kyseenalaistamiseen.
Dortmundin lentoasema

Dortmundin lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Saksassa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Dortmundista on lennetty postikoneilla jo ennen ensimmäistä maailmansotaa. Ensimmäinen kaupallinen lento lähti vuonna 1925. 2000-luvun alussa valmistui nykyinen terminaali ja kaksi kilometriä pitkä kiitotie. Matkustajamäärä ylitti ensi kertaa miljoonan vuodessa. 2010-luvun lopulla matkustajia oli jo 2,3 miljoonaa vuodessa.
Lentoasemaa käyttävät Lufthansan lisäksi halpalentoyhtiöt Ryanair, Easyjet ja Eurowings.
Jon Klemm

Jonathan Darryl Klemm (s. 8. tammikuuta 1970 Cranbrook, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Klemm pelasi urallaan NHL:ssä Quebec Nordiquesin, Colorado Avalanchen, Chicago Blackhawksin, Dallas Starsin ja Los Angeles Kingsin joukkueissa.
Klemm voitti Memorial Cupin vuonna 1991 Spokane Chiefsin riveissä, jolloin hän toimi seuran kapteenina. Stanley Cupin hän saavutti Colorado Avalanchen riveissä vuosina 1996 ja 2001. Yhteensä Klemm teki NHL-urallaan 773 ottelussa pisteet 42+100=142. AHL:n kaudella 1994–1995, edustaessaan Cornwall Acesia, Klemm valittiin 4. joulukuuta viikon pelaajaksi. Klemmin ammattilaisuran viimeinen kausi oli DEL-kausi 2008–2009, minkä Klemm pelasi Straubing Tigersin paidassa.
Jack Quaid

Jack Henry Quaid (s. 24. huhtikuuta 1992 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat muun muassa Marvelin rooli elokuvassa "Nälkäpeli" (2012) ja Hugh "Hughie" Campbellin rooli televisiosarjassa "The Boys" (2019).
Hänen isänsä Dennis Quaid ja äitinsä Meg Ryan ovat myös näyttelijöitä.
2,4-ditiapentaani

2,4-Ditiapentaani eli "bis(metyylitio)metaani" on orgaaninen rikkiyhdiste. Se on väritön tai vaaleankellertävä neste, jolla on voimakas sinappimainen tai valkosipulinen haju.
Valmistus.
2,4-ditiapentaani on formaldehydin dimetyyliditioasetaali. Sitä valmistetaan metyylimerkaptaanista ja dimetyylisulfoksidista happokatalysoidulla additioreaktiolla.
Esiintyminen ja käyttö.
Bis(metyylitio)metaani on yksi valkotryffelin tärkeimmistä hajuaineista. Sitä esiintyy myös eräissä voimakastuoksuisissa juustoissa, maitotuotteissa, kalaöljyissä, siitakkeissa, katkaravuissa ja hummerissa. Se voi aiheuttaa ei-toivotun sivumaun ruokiin.
Syntetisoitua 2,4-ditiapentaania käytetään antamaan tryffelin aromia erilaisiin ruoka-aineisiin. Näin esimerkiksi tryffeliöljyä saadaan lisäämällä sitä oliiviöljyyn.
Yamato-Takada

Yamato-Takada () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteis- ja Naran altaan eteläosassa. Kaupungin läpi etelästä pohjoiseen virtaavat Yamatojoen sivujoet Katsuragi ja Takada. Yamato-Takadassa on 64 580 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 16,48 neliökilometriä.
Kaupungin keskustan muodostaa Takadan alue, jonne Taima-klaani perusti linnan vuoden 1430 tienoilla. Myöhemmin Edo-kaudella 1600-luvulla se kehittyi Ise-kaidō-tien varren postiasemana ("shukuba") ja Senryū-jin buddhalaisen temppelin temppelikaupunkina. Perinteinen elinkeino alueella on puuvillan viljely, ja erityisesti 1800-luvun lopulta alkaen Takadaan kehitty tekstiiliteollisuutta. Toisen maailmansodan jälkeen sinne sijoittui myös muun muassa elintarvike- ja metalliteollisuutta, pääosin pienteollisuutta. Kaupunkioikeudet silloiselle Takadan maaseutukaupungille myönnettiin vuonna 1948. Samalla se vaihtoi nimensä Yamato-Takadaksi erottuakseen maan muista Takada-nimisistä kaupungeista. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutumaisilla alueilla viljellään esimerkiksi vihanneksia ja koristekukkia.
Yamato-Takadan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Fudō-inin temppelin vuonna 1483 rakennettu päähalli, joka on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Yamato-Takadaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Sakurai-linja sekä Kintetsu-rautateiden Osaka-linja ja Minami-Ōsaka-linja.
Viirukylkivälskäri

Viirukylkivälskäri ("Acanthurus chirurgus") tai kirurgikala on välskärikalojen (Acanthuridae) heimoon kuuluva subtrooppisissa merivesissä elävä kalalaji.
Ulkonäkö ja koko.
Viirukylkivälskärin tavallienen pituus on 35 senttimetriä ja maksimipituus 39 senttimetriä. Suurin tavattu paino on 5,1 kilogrammaa. Sen ruumis on litteä ja korkea. Silmä on melko ylhäällä ja suu on pieni. Selkäevä on koko selän mittainen. Viirukylkivälskärillä on kummallakin puolella ruumista pyrstön tyvessä leikkausveistä muistuttava piikki. Kala voi tarvittaessa pidentää tätä piikkiä epätoivottujen yhteenottojen välttämiseksi. Levien raaputtamiseen erikoistuneet hampaat ovat lastanmuotoisia, sijaitsevat lähekkäin ja reunoiltaan lovisia. Viirukylkivälskärin kokonaisväritys voi vaihdella hieman. Se voi muuttua siniharmaasta tummanruskeaksi tai vaalentua tai tummua dramaattisesti. Riutoilla on havaittu tummia viirukylkivälskäreitä ja hiekkapohjilla vaaleampia. Kyljissä on 10–12 ohutta, tummaa, pystysuuntaista juovaa. Pyrstoevän vieressä on usein leveä, vaalea alue, kun taas alueella sijaitsevan piikin suojus on musta. Tämän yksityiskohdan avulla viirukylkivälskäri voidaan erottaa muista "Acanthurus"-suvun lajeista. Piikkiä ympäröi joka puolelta sininen rengas. Selkä-, perä- ja pyrstöevän reuna on sininen ruumiin värityksestä riippumatta.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Viirukylkivälskäriä tavataan läntisellä ja itäisellä Atlantin valtamerellä. Fernando de Noronhan saarella Atlantin valtameren lounaisosassa nuorten viirukylkivälskärien on havaittu pitävän puhdistusasemia yhdessä sinivälskärien ("Acanthurus coeruleus") ja ylikersanttikalojen ("Abudefduf saxatilis") kanssa. Ne syövät leviä sekä poistavat vanhaa ihoa ja loisia liemikilpikonnilta ("Chelonia mydas"). Erityisesti ne keskittyvät puhdistuksessa räpylöihin. Viirukylkivälskäriä kalastetaan merkittävästi Haitilla ja Jamaikalla, ja jälkimmäisessä populaatiot ovat paikallisesti heikentyneet, mutta maailmanlaajuisesti tällaista kehitystä ei ole havaittu.
Universo

Universo on Blas Cantón esittämä kappale, jolla hänen oli tarkoitus edustaa Espanjaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Kappaleen on kirjoittanut Cantó, Dan Hammond, Ashley Hicklin, Dangelo Ortega ja Mikolaj Trybulec. Laulun musiikkivideo kuvattiin Kanariansaarilla ja se julkaistiin 30. tammikuuta 2020.
Lähteet.
Jääahvenkalat

Jääahvenkalat (Notothenioidei) on ahvenkalojen (Perciformes) lahkoon kuuluva kalojen alalahko.
Heimot.
Jääkalamaiset sisältää kahdeksan heimoa.
Aioi

Aioi () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Harimanmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupungin keskusta on rakentunut noin kuusi kilometriä pitkän Aioinlahden pohjukkaan. Myös kaupunki on muodoltaan pitkänomainen, ja sen pohjoisosat ovat vuoristoisia. Aioissa on 29 215 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 90,40 neliökilometriä.
Aioinlahti muodostaa hyvän luonnonsataman, jota käytettiin historiallisesti suojasatamana huonon sään aikaan. Edo-kaudella alue kuului pääosin Akōn daimiokuntaan. 1900-luvun alussa sinne sijoittui telakka ja laivanrakennusteollisuutta, myöhemmin 1960-luvulta lähtien myös koneteollisuutta. Telakka on IHI:n omistuksessa. Sittemmin kaupungin talouden painopistettä on laivanrakennusteollisuuden laman myötä yritetty siirtää korkeateknologiseen teollisuuteen. Kaupunkioikeudet Aioille myönnettiin toisen maailmansodan aikana vuonna 1942.
Aioin nähtävyyksiin kuuluvat Seton sisämeren kauniit rannikkomaisemat, ja osa kaupungin alueesta kuuluukin Seton sisämeren kansallispuistoon. Kaupungissa järjestetään kesäisin lohikäärmeveneiden Pēron-festivaali. Eräs historiallinen muistomerkki on Kanjōsanin linnan raunio. Aioita palvelevat suurnopeusjunalinja San’yō Shinkansen sekä JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Akō-linja.
Dmitri Lugin

Dmitri Lugin (s. 1. huhtikuuta 1990 Habarovsk) on venäläinen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa KHL:n HK Sotšissa. Lugin on pelannut myös Amur Habarovskissa, Admiral Vladivostokissa sekä Lokomotiv Jaroslavlissa.
Prinssi Mohammad bin Abdulazizin kansainvälinen lentoasema

Prinssi Mohammad bin Abdulazizin kansainvälinen lentoasema () ) sijaitsee Saudi-Arabiassa noin 20 kilometriä Medinasta koilliseen. Sen kautta kulkee muslimien pyhiinvaelluksen eli hadžin aikana suuret määrät matkustajia.
Ylläpito.
Saudi-Arabian siviili-ilmailun hallintoviranomainen teki vuonna 2012 Tibah Airport Development Company -konsernin kanssa 25 vuoden sopimuksen lentoaseman ylläpidosta. Lentoasema on ensimmäinen yksityistetty lentoasema Saudi-Arabiassa. Matkustajaliikenne kasvoi vuonna 2014 21 % jolloin 5,7 miljoonaa matkustajaa kulki lentoaseman kautta.
Uusi terminaali.
Kasvavien matkustajamäärien vuoksi vuonna 2011 aloitettiin mittavat lentoaseman laajennus- ja rakennushankkeet. Laajennuksen ensimmäisessä vaihessa oli uusi matkustajaterminaali joka otettiin käyttöön vuonna 2015. Uusi terminaali yhdistyy vanhaan terminaaliin ja uuden terminaalin arkkitehtuuriin on otettu vaikutteita perinteisestä Hejazi-tyylin arkkitehtuurista ja siinä on käytetty teemana palmua.
Terminaalin rakenne on suunniteltu niin että se on laajennettavissa toisessa vaihessa jolloin matkustajamäärä kasvaa 12 miljoonaan matkustajaan. Sen jälkeen on vielä mahdollista laajentaa terminaalia kuudelletoista miljoonalle matkustajalle vuoteen 2037 mennessä.
Kaappauksen päättyminen vuonna 2001.
Tšetšeenikaapparit kaappasivat Istanbulista Moskovaan matkalla olleen venäläisen Vnukovo Airlinesin Tupolev Tu-154 -lentokoneen maaliskuussa 2001. Reittilennolla oli 174 ihmistä joista 162 oli matkustajia ja 12 miehistön jäsentä. Suurin osa matkustajista oli venäläisiä ja 55–60 oli turkkilaisia.
Kaappaajat lennättivät koneen Medinaan lentokentälle ja vaativat polttoainetta 5 000 kilometrin lentoa varten. Heidän oletettiin halunneen lentää Afganistaniin Kandahariin. Kahdeksantoista tunnin tuloksettomien neuvotteluiden jälkeen Saudi-Arabian joukot päättivät tehdä rynnäkön koneeseen. Ennen rynnäkköä kaapaajat olivat vapauttaneet 45 ihmistä. Saudi-Arabian joukkojen hyökkäyksessä kuoli kolme kaappaajaa joista yksi oli nainen. Yksi kaappaaja pidätettiin ja useita matkustajia loukkaantui rynnäkössä.
Lentokohteet.
Lähde:
Voikalat (alalahko)

Voikalat (Stromateoidei) on makrillikalojen lahkon (Scombriformes) alalahko.
Heimot.
Voikalojen alalahkossa on kuusi heimoa.
Stefania Liberakakis

Stefania Liberakakis (, s. 17. joulukuuta 2002 Utrecht, Alankomaat), tunnettu myös taiteilijanimellään Stefania, on hollantilainen kreikkalaistaustainen laulaja, näyttelijä ja tubettaja. Hänen oli tarkoitus edustaa Kreikkaa vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa kappaleella ”Supergirl”. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja hänet valittiin sen sijaan Kreikan edustajaksi vuoden 2021 kilpailuun. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "Last Dance". Stefania sijoittui kappaleellansa kymmenenneksi saatuaan yleisöltä ja ammattiraadeilta yhteensä 170 pistettä. 
Hän kuului tyttöyhtyeeseen nimeltä Kisses, joka edusti Alankomaita kappaleella "Kisses &amp; Dancin'" vuoden 2016 Lasten Eurovision laulukilpailussa. He sijoittuivat kilpailussa 8. sijalle 174 pisteellä.
Jerry Korab

Jerry Korab (s. 15. syyskuuta 1948 Sault Ste. Marie) on kanadalainen peliuransa lopettanut jääkiekkopuolustaja, joka pelasi NHL:ssä 975 ottelua. Hänen seuransa olivat Chicago Blackhawks, Vancouver Canucks, Buffalo Sabres ja Los Angeles Kings. Korab teki NHL-urallaan 455 pistettä.
Ashok Gehlot

Ashok Gehlot (s. 3. toukokuuta 1951) on intialainen poliitikko, joka aloitti kolmannen kautensa Rajasthanin pääministerinä vuonna 2018.
Gehlot aloitti poliittisen uransa opiskelijapolitiikassa. Hän toimi kongressipuolueen opiskelijajärjestön Rajasthanin yksikön puheenjohtajana vuosina 1974–1979. Vuonna 1977 kongressipuolueen etsiessä ehdokkaita osavaltiovaaleihin Jodhpurissa Gehlot tarjoutui ehdolle, mutta hävisi vaalit. Kongressipuolue oli tuolloin epäsuosiossa Indira Gandhin kaksi vuotta aiemmin julistaman kansallisen hätätilan takia. Vuonna 1980 Gandhi valitsi hänet ehdokkaaksi parlamenttivaaleihin, jotka hän voitti. Voittonsa jälkeen hänen kanssaan samaan kastiyhteisöön kuulunut väkijoukko matkusti Delhiin onnittelemaan häntä. Gandhiin väenpaljous teki vaikutuksen, minkä vuoksi hän päätti ylentää Gehlotin valtioministeriksi.
Gehlot valittiin turismista vastaavaksi valtioministeriksi vuonna 1982. Seuraavana vuonna hänen vastuulleen annettiin myös ilmailu- ja urheiluasiat. Tultuaan uudelleenvalituksi Lok Sabhaan vuonna 1984, hän jatkoi ilmailuasiain valtioministerinä. P. V. Narasimha Raon hallitukselle hän toimi tekstiilistä vastaava valtioministerinä vuosina 1991–1993. Vuonna 1998 hän aloitti ensimmäisen kautensa Rajasthanin pääministerinä. Kongressipuolueen tappio vuoden 2003 osavaltiovaaleissa päätti hänen osavaltiohallituksena. Toiselle kaudelle hänet valittiin vuonna 2008. Kokenut kongressijohtaja C. P. Joshi nähtiin tuolloin mahdollisena valintana uudeksi pääministeriksi, mutta hän ei tullut valituksi hävittyään vaalit yhdellä äänellä. Joshin tappio tarjosi Gehlotille tilaisuuden päästä toiselle kaudelle pääministeriksi. Hänen toinen kautensa päättyi vuonna 2013, jolloin kongressipuolue hävisi vaalit saatuaan vain 21 paikkaa 200-paikkaiseen osavaltioparlamenttiin.
Gehlotin nimitettiin vuonna 2018 kolmannelle kaudelleen Rajasthanin pääministeriksi. Hänen varapääministerikseen valittiin Sachin Pilot. Kuusi kuukautta osavaltiohallituksen muodostamisen jälkeen kongressipuolue menetti kaikki Rajasthanin 25-parlamenttipaikkaa vuoden 2019 parlamenttivaaleissa. Yksi hävinneistä oli Gehlotin poika Vaibhav, jonka tappion osalta Gehlot syytti varapääministeri Pilotia. Pilot vastasi syytökseen toteamalla, että Gehlotin olisi pitänyt tehdä vaalityötä koko Rajashtanissa, eikä pelkästään ajaa poikansa valintaa Jodhpurin vaalipiirissä, niin vaalien lopputulos olisi ollut erilainen. Pääministerin ja varapääministerin keskinäinen kinastelu on herättänyt epäilyksiä hallituksen toimintakyvystä.
Tokyo Mirage Sessions ♯FE

Tokyo Mirage Sessions ♯FE on Atlusin kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu vuonna Wii U:lle. Pelin uusintaversio Tokyo Mirage Sessions ♯FE: Encore on julkaistu vuonna Nintendo Switchille.
Pelaaminen.
Peli on suunniteltu "crossoverina" kahden pelisarjan välillä. Peli yhdistää "Megami Tensei" ja "Fire Emblem" -sarjoja. Peli seuraa nuoria idoliksi pyrkiviä nykypäivän Tokiossa.
Pelin päähahmo on Itsuki, joka ystävineen ajautuu taisteluun maailman kohtalosta. Vihamieliset hahmot ovat hyökänneet kaupunkiin johtaen asukkaiden katoamisiin.
Pelaaminen muistuttaa luolastoseikkailua, jossa on vuoropohjaisia taisteluita.
Julkaisut.
Peli on julkaistu 26. joulukuuta 2015 Japanissa. Peli on julkaistu vuonna 2016 Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Vastaanotto.
Pelin Wii U -versio sai IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7.6/10.
Pelin Wii U -versio sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Pelin Nintendo Switch -versio sai Nintendo Lifen arvostelussa arvosanaksi 8/10. Pelin Nintendo Switch -versio sai arvosanaksi 4/5 tähteä "The Guardianin" arvostelussa.
Judd Reid

 
Judd Reid (s. 1971 Melbourne) on australialainen karateka. Hän on Byakuren Kaikan karaten World Kumite Organization -liiton maailmanmestari ja suoritti liiton alla sadan miehen kumiten.
Alkuvuodet.
Reid innostui nuorena kamppailulajeista elokuvien myötä, jolloin hän ihannoi Bruce Leetä, Jean-Claude Van Dammea ja Karate Kidia. Reid etsi paikallisesta lehdestä lähintä kamppailusalia ja aloitti harjoittelemaan Kyokushinia 12-vuotiaana Ed Bradshawnin opissa, mutta kahden vuoden jälkeen hänen Kyokushin sali sulettiin, jonka myötä Reid meni Eddie Eminin oppiin St. Kilda saliin Australiassa. Hän matkasi sittemmin 1990 uchideshiksi Mas Oyaman luo Japaniin, jossa hän harjoitteli tuhat päivää vuoteen 1993 saakka. Hän muutti sen jälkeen Ruotsiin kuudeksi kuukaudeksi opettamaan eri saleilla karatea, jonka jälkeen Reid palasi takaisin Japaniin harjoittelemaan karatea ja työskentelemään osa-aikaisena eri ammateissa. Lopulta hän muutti takaisin Australiaan, jossa hän jatkoi kilpa-uraansa karaten lisäksi myös potkunyrkkeilyssä.
Kilpaura.
Reid palasi Australiaan, jossa hän jatkoi kilpailemista ja sijoittui vuosina 1994 ja 1997 toiseksi Australian Openissa ja hävisi jälkimmäisellä kerralla Walter Schnaubeltille.
Reid osallistui marraskuussa 1995 World Openiin, joka kesti kolme päivää. 168 ottelijan turnauksessa Reid onnistui selvittämään tiensä viimeiseen päivään, jossa oli jäljellä 32 parasta ottelijaa. Hän kuitenkin hävisi ensimmäisellä kierroksella Masayoshi Takakulle.
Reid saavutti 1998 muun muassa yhdessä Garry O’Neillin kanssa MM-pronssia joukkuekumitessa. Sen jälkeen hän erosi International Karate Organizationista ja siirtyi toiseen liittoon. Hän voitti muun muassa WRKA Ring -karatemestaruuden 2004. Vuonna 2006 hän oli voittamassa pronssia Riyu-Jitsu turnauksessa Abu Dhabissa ja voitti vielä Victoria osavaltion raskaansarjan mestaruuden. 
World Kumite Organization.
Muutettuaan Thaimaahan Reid oli alun perin ajatellut harjoittelevansa thainyrkkeilyä, kunnes löysi salin, jossa harjoiteltiin useita eri lajeja. Pian hän alkoi itse opettamaan harjoittelijoille Kyokushin karatea. Hän kilpaili 2008 WKO-liiton kisoissa, joista Reid saavutti Byakuren Kaikan tyylisuunnan raskaansarjan MM-pronssia 2008 voitettuaan mitalikamppailussa Arai Hayaton. Hän oli samana vuonna mukana myös WKO-liiton kolmipäiväisen MM-kisojen avoimessa sarjassa. Reid eteni 30 ottelijan turnauksessa loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi maailmanmestaruuden Amirhamzeh Fathille.
Reid saavutti marraskuussa 2009 Byakurenin All Japan turnauksessa raskaansarjan pronssia.
Reid osallistui 2010 toistamiseen World Kumite -liiton avoimeen sarjaan MM-kisoissa, joissa hän eteni jälleen loppuotteluun saakka ja kohtasi taas Fathin, jolle hän oli hävinnyt kaksi vuotta aiemmin. Tällä kertaa Reid vei mestaruuden.
Kilpauran jälkeen.
Reid suoritti Kyokushinin sadan miehen kumiten WKO-liiton alla Osakassa 2011, josta tehtiin myös dokumentti. Hän julkaisi vuonna 2016 kirjan The Young Lions, jossa Reid kertoo ajastaan harjoitellessaan Kyokushinin perustajan Mas Oyaman opissa tuhat päivää. Hän perusti Australiaan oman Kyokushin salin Chikara, joka ei kuulu mihinkään liittoon.
Andrzej Munk

Andrzej Munk (16. lokakuuta 1921 Krakova – 20. syyskuuta 1961 Łowicz) oli puolanjuutalainen elokuvaohjaaja. Hän oli yksi puolalaisen elokuvan koulukunnan jäsenistä.
Munk opiskeli Łódzin elokuvakoulussa vuosina 1948–1951 ja hän aloitti dokumenttielokuvien ohjaamisen. Hänen ensimmäinen täyspitkä elokuvansa oli "Błękitny krzyż" (1955). Vuonna 1956 hän ohjasi "Człowiek na torze" -elokuvan ja vuonna 1957 elokuvan "Eroica".
Kaksi hänen elokuvaansa on esitetty Suomessa – "Kierosilmäinen onni" (puol. "Zezowate szczęście" 1960; ensi-ilta Suomessa vuonna 1962) ja "Matkustaja" (puol. "Pasażerka" 1963, ensi-ilta Suomessa vuonna 1964). Vuosina 1957–1961 hän oli lehtori Łódźin elokuvakoulussa. Hän opetti muun muassa Roman Polańskille, Jerzy Skolimowskille ja Krzysztof Zanussille.
Vuonna 1946 hän meni naimisiin Halszka Próchnikin kanssa. Munk kuoli auto-onnettomuudessa. Hänet haudattiin Powązkin sotilashautausmaalle.
Let’s Go Luna!

Let's Go Luna! on kanadalainen lastenohjelma, jonka ensiesitys oli vuonna 2018.
Lähtökohta.
Ansiomorfisten eläinten asuttamassa maailmassa sijaitseva "Let's Go Luna!" Keskittyy kolmeen lapsiin - Leoon, vombattiin (Australiasta), Andyyn, sammakkoon (Yhdysvalloista) ja Carmeniin, perhonen (Meksikosta) - jotka matkustavat. ympäri maailmaa vanhempiensa matkustavan esitysryhmän "Circo Fabuloso" kanssa. Luna the Moon, joka oli kuvattu noin 5 jalkaa (1,5 metriä) käsien, jalkojen ja kasvojen kanssa ja jossa oli olkihattu ja punaiset saappaat, pysähtyy pitkin maan päälle opettamaan heille paikallisia kieliä, musiikkia, ruokaa, ja muut tullit.
Kaksi puolen tunnin jaksoa, jotka koostuvat yhteensä kahdesta segmentistä ja neljästä, tapahtuu yhdessä maassa, jossa jengi pysähtyy, oppii ja tapaa ystäviä ympäri maailmaa. Kun mukana kulttuuriantropologien ryhmä, mennään menemään Lunaan! "on tutkittu huolellisesti varmistaakseen, että kaupungit ja alueet esitetään aitoja ja kunnioittavasti".
Etab

Tarouf Abdelkheir Adam Talal, taiteilijanimeltään Etab (30. joulukuuta 1947 Riad – 19. elokuuta 2007 Egypti), oli saudiarabialais-egyptiläinen laulaja. Hän tuli tunnetuksi Saudi-Arabian ensimmäisenä naislaulajana.
Etab aloitti uransa 1960-luvulla ja sai tukea uralleen etenkin Talal al-Maddahilta. Etab julkaisi omissa nimissään toistakymmentä albumia ja sellaisia hittejä kuin "Jani Al-Asmar", "Alashanah" sekä "Hiya, Hady w'Huwa". Hän työskenteli jonkin verran myös näyttelijänä ja esiintyi kolmessa elokuvassa. Etab meni vuonna 1978 naimisiin Saudi-Arabian tiedusteluministeriössä työskennelleen egyptiläismiehen kanssa ja muutti pian Egyptiin, jossa synnytti pojan (Ahmad) ja tytön (Dareen). Hänelle myönnettiin Egyptin kansalaisuus vuonna 1983. Myöhemmin Etab halusi avioeroa, mutta hänen miehensä ei; niinpä hän muutti lapsineen Arabiemiraatteihin. Siellä hän sai ensi kertaa syöpädiagnoosin vuonna 1997. Hän hakeutui hoitoon Yhdysvaltoihin, mutta palasi terveyden ja taloustilanteensa heikkenemisen myötä Egyptiin, jossa pysyi kuolemaansa saakka. 
Etab levytti Rotana-levymerkille. Hänen beduiinijuurensa vaikuttivat suureen osaan hänen musiikistaan.
Revivim

Revivim () on kibbutsi Israelin Eteläisellä hallintoalueella. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 081.
Maantiede.
Revivim sijaitsee Israelin eteläosassa Negevin autiomaassa noin 34 kilometriä Beerseban kaupungista etelään.
Historia.
Revivimin kibbutsi perustettiin vuonna 1943 ja sen alkuperäinen nimi oli Tel Zofim. Tarkoituksena oli hankkia kokemusta Negevin autiomaan maanviljelyn mahdollisuuksista. Veden puute oli suurin ratkaistava ongelma. Vuonna 1944 rakennettiin keinokastelujärjestelmä, johon käytettiin läheisen wadin ajoittaisia tulvavesiä. Paikalla alettiin viljellä taateleja, oliiveja ja granaattiomenia.
Israelin itsenäisyyssotaa edeltäneet väkivaltaiset yhteenotot alkoivat Revivimissä joulukuussa 1947, jolloin kibbutsia vastaan hyökkäsi beduiineja. Itse sodan sytyttyä alueelle etenivät puolestaan Egyptin armeijan joukot. Kibbutsi oli piiritetty, mutta se piti silti puolensa. Israelin armeijan joukot loivat yhteyden paikalle operaatio Yo’avin aikana joulukuussa 1948. Paikka jouduttiin rakentamaan kokonaan uudelleen sodan jälkeen.
Talous.
Revivim kuuluu nykyisin Israelin yleiseen vesiverkkoon, mikä on helpottanut maanviljelyä. Kibbutsin asukkaat kasvattavat esimerkiksi viljaa, oliiveja, siipikarjaa ja lypsykarjaa. Kibbutsissa on myös esimerkiksi muoviteollisuutta ja oliivipuristamo.
Väestö.
Revivimin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 1 081. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 644 ja vuonna 1970 429.
Aki Lääkkölä

Aki Markus Lääkkölä (s. 5. kesäkuuta 1976 Rovaniemi) on suomalainen muusikko, joka soittaa kitaraa ja kosketinsoittimia Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeessä. Hän on myös säveltänyt runsaasti kappaleita yhtyeelle joko yksin tai yhdessä Tommi Liimatan kanssa. Lääkkölä on soittanut koskettimia yhtyeissä kuten Wessmania, The Breed plays Pekka Pohjola sekä Tommi Liimatta &amp; The Hot Content -yhtyeen livekokoonpanossa.
Aaron Bernstein

A(a)ron Bernstein (1812−1884) oli saksalainen kirjailija ja sanomalehtimies, "Volkszeitungin" (alkujaan "Urwähler-Zeitung") perustaja. Hän kirjoitti laajan 21-osaisen kansantajuisen kirjoitelmakokoelman "Naturwissenschaftliche Volksbücher" (osaksi suomennettu: "Luonnon helmassa"), sekä realistisia, juutalaisten oloja kuvailevia novelleja, kuten "Vögele der Maggid" ja "Mendel Gibbor".
Jääpato

Jääpato , joskus myös jäätukos , syntyy virtaveteen yleensä jäidenlähdön aikana, kun uomaan ahtautuu yhtäaikaa liian paljon jäitä . Jään patoutumisen käynnistyminen riippuu uoman morfologiasta, jäälauttojen koosta ja rakenteesta sekä veden virtausnopeudesta. Aluksi syntyy tukos, joka estää kelluvien jäälauttojen vapaan kulkemisen alavirtaan päin. Tukos voi olla pitkäkin, mutta ainakin alkuvaiheessa vesi pystyy ohittamaan tukoksen alakautta. Jos veden paine pakkaa jäälautat päällekkäin ja kääntää niitä vedessä poikittain, alkaa tukos muuttua padoksi, joka haittaa jo veden ohivirtausta. Jääpadon taakse kertyy silloin paljon vettä, joka voi alkaa tulvimaan uoman rannoille ja sen ympäristöön. Kun jääpato lopuksi laukeaa, voi seurauksena olla purkautumistulva, jossa on tavalliseen verrattuna moninkertainen vesimäärä ja joka lähtee virtaamaan jäiden mukana alajuoksulle päin.
Jääpatotulvien torjunta.
Jääpatojen aiheuttamia tulvia esiintyy Suomessa vuosittain Simojoella, Tornionjoella, Ounasjoella ja Ivalojoella. Niissä virtaamat ovat suurimmillaan yleensä yhdestä kahteen viikkoa jäidenlähdön jälkeen . Jumiutunut jääpato voi vedenpinnan noustua työntää jäälohkareita päin rantojen kiinteistöjä. Joen ylittävät sillat ovat myös vaarassa, jos jäälohkareet painautuvat siltarakenteita vasten. Nouseva vesi kastelee rakennuksien perustuksia ja tielle levitessään vaarantaa liikenneturvallisuutta. Jos vesi virtaa voimakkaasti, voi se kaataa liikkuvan ihmisen, nostaa autoja kellumaan veden varaan ja viedä mennessään muutakin omaisuutta. Tulvan torjunnassa kannattaa yrittää saada jäämassa turvallisesti liikkeelle jäänsahauksella tai hiekoittamalla jään pinta, jotta jää lämpenisi ja haurastuisi riittävästi. Jumiutunut pato voidaan yrittää räjäyttää liikkeelle, mutta se ei aina onnistu. Nouseva vesi voidaan pitää poissa rakennuksista esimerkiksi väliaikaisella tulvapenkereillä ja viemäröinnin tukkimisella.
Jääpadon syntymekanismi.
Jääpadon syntymisen rajanopeus.
Jos virtaveden virtausnopeus on formula_1 ja jääpadon muodostumisessa veden kriittinen nopeus on formula_2, niin kaavalla 
formula_3
voidaan arvioida jäätukoksen tai -padon syntymistä ehdosta formula_4 (formula_5 on veden ja formula_6 ilman tiheys, formula_7 on putoamiskiihtyvyys, formula_8 on jään paksuus ja formula_9 on jäälauttojen muodosta riippuva kerroin).
Zofingen

Zofingen on kaupunki Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa. Siellä on vajaat 12 000 asukasta.
Sijainti.
Zofingen sijaitsee Aaren sivujoen Wiggerin laaksossa ja sen itäpuolella kymmenkunta kilometriä Oltenista kaakkoon.
Liikenne.
Moottoritie A2 kulkee kaupungin länsipuolitse.
Zofingenistä on SBB:n rautatie kolmeen suuntaan: pohjoiseen Oltenin kautta Baseliin, etelään Luzerniin ja koilliseen Lenzburgiin
. Zofingen kuuluu Aargaun seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn Aargau): S28- ja S29-lähijunat pysähtyvät Zofingenissä.
Elsa Bernstein

Elsa Bernstein, o.s. "Porges", kirjailijanimi Ernst Rosmer, (28. lokakuuta 1866 Wien, Itävalta − 12. heinäkuuta 1949 Hampuri, Länsi-Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut muun muassa naturalistisen draaman "Wir drei", mysteerinäytelmän "Mutter Maria" sekä satunäytelmän "Königskinder" ja tragedian "Nausikaa" (1906).
Juutalaisena Bernstein joutui ensin Dachaun keskitysleirille ja oli sitten kesäkuusta 1942 vuoteen 1945 Theresienstadtissa. Hän kirjoitti muistelmat "Das Leben als Drama. Erinnerungen an Theresienstadt", jotka julkaistiin postuumisti 1999.
Möhlin

Möhlin on kaupunki Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa. Siellä on runsaat 11 000 asukasta.
Sijainti.
Möhlin sijaitsee Saksan rajalla Reinin eteläpuolella, Rheinfeldenin itäpuolella parikymmentä kilometriä Baselista itään.
Liikenne.
Moottoritie A3 kulkee kaupungin poikki.
SBB:n rautatie Baselista Bruggiin kulkee Möhlinin poikki. 
Möhlin kuuluu Baselin lähiliikennealueeseen (S-Bahn Basel): S1-lähijunat Baselista Laufenburgiin ja Frickiin pysähtyvät Möhlinissä.
Kim Won-gyun

Kim Won-gyun (; 1917 Wonsan – 2002) oli pohjoiskorealainen säveltäjä ja poliitikko. Hän sävelsi vuonna 1947 Pohjois-Korean kansallislaulun, ja hänen tuotantoonsa kuuluu muitakin teoksia, kuten "Kenraali Kim Il-sungin laulu" ja vallankumousoopperoita.
Kim opiskeli Japanissa ja pääsi vuonna 1954 Korealaisten muusikoiden liiton keskuskomitean jäseneksi. Myöhemmin hän eteni sen varapuheenjohtajaksi ja puheenjohtajaksi. Vuonna 1960 hänestä tuli dekaani Pjongjangin musiikki- ja tanssiyliopistossa ja vuonna 1985 Pibada-oopperaseurueen puheenjohtaja. Syyskuussa 1990 hän toimi puhemiehenä Koreoiden jälleenyhdistymisen musiikkifestivaalissa. Hän oli kahdella kaudella Korkeimman kansanneuvoston jäsenenä. Hän sai urallaan monia palkintoja ja tunnustuksia, joiden joukossa olivat Pohjois-Korean kansantaiteilijan arvonimi ja Kim Il-sung -palkinto. Vuonna 2006 Pjongjangin musiikki- ja tanssiyliopisto sai lisänimen Kim Won-gyunilta.
Henri Bernstein

Henri t. Henry Bernstein (1876–1953) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, jo nuorena suuren maineen saavuttanut. Hänen päätavoitteensa oli saada näytelmänsä jännittäviksi ja näyttämöllisesti vaikuttaviksi, ja siihen pyrkiessään hän usein uhrasi näytelmän henkilöiden taiteellisen luonnekuvauksen ja itse näytelmän idean eheyden. Juonen sommittelussa ja vuoropuhelun notkeassa ohjauksessa hän oli taitava. Hänen näytelmiään ovat muun muassa "Le Marché" (1900), "Le Détour" (1902), "Joujou" (1903), "Le Bercail" (1905), "La Rafale" (1905), "La Griffe" (1906), "Le Voleur" (1907), "Samson" (1908), "Israel" (1908). Myöhemmin hän käsitteli vakavia aiheita, kuten juutalaisuutta, mikä oli kuitenkin nähtävissä jo näytelmässä "Israel", jossa hän kuvaa assimilaation surullisia seurauksia.
Esa Eetu Takala

Esa Eetu Takala (31. joulukuuta 1864 Ylistaro – 10. marraskuuta 1914 Kitee) oli suomalainen kansanopistonjohtaja, lehtimies ja nuorisoseuraliikkeen toimija.
Esa Eetu syntyi Ylistaron Untamalassa maanviljelijä Matti Lammin perheeseen. Isä kuoli Esan ollessa pieni ja äiti muutti Ylihärmän Takalaan vanhimman pojan Iisakin luokse. Esa otti veljensä tavoin sukunimen Takala. Hän työskenteli Iisakin kaupassa, suoritti kansakoulun yhdessä vuodessa ja meni syksyllä 1880 vastikään avattuun Vaasan lyseoon. Takala harrasti kirjoittamista ja teatteria, osallistui nuorisoseuratoimintaan ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 1888. Hän opiskeli suomea ja historiaa Helsingin yliopistossa ja osallistui aktiivisesti pohjalaisen osakunnan toimintaan. Takala oli perustamassa Santeri Alkion kanssa nuorisoseuralehti "Pyrkijää" vuonna 1890 ja työskenteli sen toimittajana. Samana vuonna hänet valittiin Alkion tilalle Etelä-Pohjanmaan nuorisoseuran esimieheksi. 
Kansanvalistus- ja nuorisoseuraharrastuksiinsa keskittynyt Takala valmistui vuonna 1897 kandidaatiksi, mutta joutui sitten etsimään palkattua työtä. Hän matkusti Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli "Siirtolaisen" ja "Edistyksen" toimittajana vuosina 1898–1899. Palattuaan Suomeen Takala valittiin keväällä 1900 joensuulaisen "Pohjois-Karjalan" vastaavaksi toimittajaksi, mutta viranomaiset lakkauttivat lehden saman vuoden joulukuussa. Vuonna 1900 Takala valmistui myös maisteriksi ja meni naimisiin kiteeläisen Eevi Branderin kanssa.
Takala työskenteli Peräpohjolan kansanopiston johtajana Alatorniossa vuosina 1901–1904 ja porvoolaisen "Uusimaa"-lehden toimittajana vuosina 1904–1906. Vuonna 1907 hän perusti johtamansa Kiteen (Puhoksen) kansanopiston. Opisto sai vuonna 1914 omat tilat Suorlahden Riuskasta, mutta Takala kuoli pian sen jälkeen keuhkokuumeeseen.
Function block diagram

Function block diagram, FBD on graafinen ohjelmointikieli ohjelmoitaville logiikoille.
Ohjelmat kirjoitetaan tietokoneella, tarkoitukseen sopivilla ohjelmilla ja siirretään logiikkaan. Ohjelma tallennetaan logiikassa normaalisti joko paristovarmeinteiseen RAM-muistiin tai muuhun pysyvään muistiin.
Tyypillisiä ohjelmoinnissa käytettyjä "blokkeja" voivat olla
Muita logiikoille soveltuvia kieliä ovat Tikapuulogiikka, Structure Text, Instruction List ja Sequential Function Chart.
Salkko-Niila

Salkko-Niila eli Niila Länsman (1822–1912) oli laajalti tunnettu pororuhtinas. Samuli Paulaharjun mukaan hänellä olisi ollut parhaimmillaan 4 000–5 000 eläintä, huhut kertoivat jopa 10 000 yksilöstä. Paulaharju kuvaa poroihin tullutta sairautta, joka tuhosi porolaumoja laajalti. Tuho osui myös Niilan poroihin, mutta hän pääsi tilanteesta eteenpäin. Paulaharjun mukaan Niila menetti vähitellen omaisuutensa mutta hän ei eräitä uskomuksia lukuun ottamatta kerro syytä tapahtumille.
Länsman tuli Lismaan Norjasta ja rakennutti 1870-luvulla ensimmäisen talon Lismajoen varrelle. Erno Paasilinnan mukaan hän oli osa Inarin Lapin kehityssuuntaa, joka sai alkunsa Suomen ja Norjan välisestä rajasulkusopimuksesta v. 1852. Seudulle syntyi porojen suuromistajien yläluokka. Yli 1000 eläintä omistaneita olivat Länsmanin ohella esimerkiksi Niilo Magga, Jouni Helander ja Kaapi Aikio.
Länsmanin hahmo on toisella nimellä elokuvassa "Valkoinen peura".
Aritmeettis-looginen yksikkö

Aritmeettis-looginen yksikkö (, ALU) on digitaalipiiri suorittimessa, joka suorittaa aritmeettisia ja loogisia toimintoja. 
Keskeinen osa ALU:ssa on summain, jota käytetään väliaikaisena tallennuspaikkana monille toiminnoille. ALU sisältää myös useita rekistereitä, jotka ovat ohjelmoijan käsiteltävissä.
Tyypillinen ALU käyttää binäärijärjestelmän kokonaisluvuilla, vaikka myös desimaalijärjestelmällä toimivia on tehty. 
Tämä eroaa matematiikkaprosessorista, joka toimii liukuluvuilla.
ALU on keskeinen osa suorittimessa ja suoritin voi sisältää useita ALU-yksiköitä.
Pelkän ALU-yksikön sisältävän piirin kehitti Lee Boysel Fairchild Semiconductorilla vuonna 1968. 
Varhainen ja tunnetuin yhdelle mikropiirille toteutettu ALU on 74181. Kun logiikkaporttien tiheys saavutti riittävän pisteen kokonaisen aritmetiikkayksikön toteuttaminen yhdelle piirille tuli mahdolliseksi. 74181 tarjosi 32 toimintoa kahdella 4-bittisellä muuttujalla. 74181 oli mahdollista yhdistää toiseen suuremman sanaleveyden saamiseksi ("bit-slice"). Myöhemmin tuli mahdolliseksi kahden 16-bittisen muuttujan kertominen, joka vaati noin .
Dániel Berzsenyi

Dániel Berzsenyi (1776−1836) oli unkarilainen runoilija, korkealentoisten oodien sepittäjä ja unkarilaisen kansallisen runouden perustajia. Vuonna 1813 hän julkaisi ensimmäiset runonsa, joita innostuksella tervehdittiin. Varsinkin hänen poliittiset runonsa Unkarin maan ja kansan alennustilasta vaikuttivat herättävästi. Unkarilaisen lyriikan kauneimpia helmiä on hänen oodinsa "A magyarokhoz" ("Unkarilaisille").
Suomennettu tuotanto.
Berzsenyin runoja on Toivo Lyyn suomennoksina antologiassa "Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan" (SKS 1970).
Lenzburg

Lenzburg on kaupunki Pohjois-Sveitsissä Aargaun kantonissa. Siellä on vajaat 11 000 asukasta.
Sijainti.
Lenzburg sijaitsee Aabachjoen laaksossa Aaren eteläpuolella, kymmenkunta kilometriä Aarausta itään. Kaupunki muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen pohjoisen naapurikuntansa Niederlenzin kanssa.
Liikenne.
Moottoritie A1 kulkee kaupungin poikki.
Lenzburg on rautateiden risteysasema, josta johtaa SBB:n rautatie viiteen suuntaan: länteen Olteniin ja Zofingeniin, etelään Luzerniin ja Rotkreuziin sekä itään Zürichiin.
Keskeisen sijaintinsa takia Lenzburg kuuluu useaan Keski-Sveitsin lähiliikennealueeseen, joiden S-junia pysähtyy Lenzburgissa:
Nähtävyyksiä.
Lenzburgin Lindfeldistä on löytynyt roomalaisten ajalta oleva asuinpaikka. Lenzburgissa on 1000-luvulta peräisin oleva linna.
Konstantin Nikkari

Konstantin Nikkari (s. 1. toukokuuta 1986) on suomalainen graafikko, malli ja näyttelijä.
Ura.
Lohjalla varttunut Nikkari valmistui muotoilijaksi Lapin yliopistosta, minkä jälkeen hän työskenteli graafikkona. Vuonna 2016 Nikkari kokeili mallin töitä ja sai positiivista palautetta. Näyttelijänä Nikkari aloitti samoihin aikoihin: vuonna 2017 hän teki sivuroolin MTV3:n päivittäisdraamassa "Salatut elämät". Niin ikään 2017 Nikkari näytteli sivuroolin komediasarjassa "Onnela". Sittemmin hän on näytellyt muun muassa sarjoissa "Koukussa" ja "Aallonmurtaja".
Nikkari on näytellyt myös muutamissa lyhytelokuvissa ja televisiomainoksissa.
Nikkari on opiskellut muun muassa stanislavskilaista näyttelijäntekniikkaa. Hänellä oli rooli Joni Skiftesvikin näytelmässä "Katsastus" kesällä 2018.
Unkarin lyyra

 
Unkarin lyyra – unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan on antologia unkarilaista runoutta. Teoksen on julkaissut vuonna 1970 Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Runot on unkarilaisten asiantuntijoiden valikoimasta aineistosta toimittanut ja suomeksi runoillut Toivo Lyy. Teoksen lopussa esitellään antologian runoilijat ja kerrotaan lyhyesti Unkarin runouden vaiheista.
Lauri Ketonen

Lauri Ketonen (s. 1983) on suomalainen musiikkiteatteriin erikoistunut näyttelijä.
Lauri Ketonen oli kiinnityksellä 2001–2007, jonka jälkeen toiminut freelancer-näyttelijänä Helsingissä. Hän on esiintynyt muun muassa sekä muun muassa televisiosarjoissa "SheZow".
Ura.
Ketonen otti ensi askeleensa teatterin maailmaan vuonna 1992 Uudenkaupungin teatterin musikaalissa "Myrskyluodon Maija". Laulutaitoinen nuorimies jäi Uudenkaupungin teatterin riveihin kymmeneksi vuodeksi, kunnes hän vuonna 2002 pääsi Teatterikorkeakouluun. Ketonen suuntautui musiikkiteatteriin ja valmistui 2006.
Ammattimaisen uransa varhaisvaiheessa Ketonen näytteli muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Turun kaupunginteatterissa. Tuonnempana hän näytteli muun muassa Komediateatteri Arenassa ja 2010-luvulla eritoten Rauman teatterin musiikkinäytelmissä.
Ketosen roolitehtäviä ovat muun muassa Unto Koskelan osa musikaalissa "Kuubalainen serenadi" ja Seremoniamestari musikaalissa "Cabaret".
Vuonna 2020 Ketonen näytteli Tarmo Mannia farssisarjassa "Keihäsmatkat".