Tameichi Hara

Tameichi Hara (, 16. lokakuuta 1900 – 10. lokakuuta 1980) oli keisarillisen Japanin laivaston upseeri.
Hara oli tokiolaisen perheen poika. Hän kävi Etajiman kadettikoulun ja toimi laivastossa etupäässä hävittäjäupseerina. Koulutusaikanaan hän kunnostautui erityisesti matemaattisissa tehtävissä. 
Hänet koulutettiin torpedoupseeriksi ja muutamassa kuukaudessa hän hankki itselleen maineen keisarillisen laivaston tarkimmin osuvana torpedoupseerina. Syy tähän saavutukseen oli se, että hän huomasi silloisen torpedotekniikan virheellisyyden ja sai luvan käyttää ammunnoissa omia ajatuksiaan erinomaisin tuloksin.
Hän alkoi pitää pikkutarkkaa yksityistä kirjanpitoa ammunnoistaan ja kehitti vapaa-ajallaan laajan matemaattisen teorian, jonka avulla osoitti siihenastisen torpedo-opin virheet. 
Työnsä seurauksena Hara sai ensin kirjoittaa uuden torpedokäsikirjan ja sen osoittauduttua suurmenestykseksi hänestä tuli sotakorkeakoulun torpedo-opin opettaja. Upseeritoverit antoivatkin Haralle arvostavan kutsumanimen "Torpedoprofessori".
Hara ei kiireidensä vuoksi ehtinyt käydä sotakorkeakoulua, jonka käyminen on yleensä ehdoton edellytys korkeampiin arvoihin ylenemiselle, mutta hänen pätevyytensä kapealla erikoisalallaan hankki hänelle opettajan paikan samassa koulussa. 
Tameichi Haran tekemä teoreettinen tutkimus ja sen soveltaminen käyttöön yhdessä uuden, tehokkaan happikäyttöisen Pitkä Keihäs -torpedon kanssa lieneekin pitkälti selitys japanilaisten sodan alussa murskaavan ylivoimaiseen torpedoaseen käyttöön. 
Japanilaisten perinteisen tavan mukaan hän meni nuorena naimisiin vanhempien järjestämän morsiamen kanssa. Avioliitto kesti kuolemaan asti. Perhe sai kaksi tytärtä. 
Toisen maailmansodan alettua Hara nimitettiin hävittäjäkapteeniksi. Hävittäjä "Amatsukazen" päällikkönä hän otti osaa useisiin taisteluihin. Guadalcanalin taistelussa hänen aluksensa vaurioitui lähes uppoamiskuntoon, mutta kapteenin taito sai sen lopulta satamaan.
Seuraava päällikkyys oli vanhassa ja heikkokuntoisessa hävittäjässä "Shigure". Eräässä yhteenotossa Shigure upotti päälle ajamalla yhdysvaltalaisen moottoritorpedovene PT-109:n, jonka päällikkönä oli sittemmin presidentiksi kohonnut luutnantti John F. Kennedy. "Shiguren" päällikkönä Hara ansaitsi toisen liikanimensä ”upottamaton kapteeni”.
Vuonna 1945 kommodoriksi ylennetty Hara siirrettiin Saseboon sotakoulun johtajaksi. Hänen oppilaansa käyttivät Shinyo-itsemurhaveneitä ja kevytsukelluslaitteita. Molempien järjestelmien toimivuus oli heikko, ja lopulta Hara sai komennuksen taistelulaiva "Yamatoa" suojelevan hävittäjäosaston komentajaksi, lippulaivanaan kevyt risteilijä "Yahagi". Tehtävän johdosta hänet ylennettiin kommodoriksi. Tämä oli normaalisti esivaihe ennen lippueamiraaliksi ylentämistä, mutta sota loppui ennen kuin ylennys ehti tulla eli amiraalia Harasta ei koskaan tullut - varsinkin kun hänen viimeinen taistelutehtävänsä päättyi siihen, että lippulaiva ja kuusi kahdeksasta hävittäjästä upotettiin.
"Yahagi" upotettiin Okinawan lähellä samassa ilmahyökkäyksessä kuin "Yamato", mutta Hara selvisi hengissä. Hara selvisi sodasta ilman ruumiillisia vammoja. 
Hara erotettiin laivastosta miehittäjien määräyksestä vuonna 1945. Hän hankki elantonsa kaupittelemalla kalaa kastikkeessa ovelta ovelle aina vuoteen 1952, jolloin miehitys loppui. Silloin hän pääsi erään suolankuljetusyhtiön palvelukseen, josta jäi eläkkeelle vuonna 1972.
Hara asettui vaimonsa kanssa asumaan Kamakuraan ja kirjoitti siellä muistelmansa. Muistelmien erikoisin piirre on - kuten hän itse korostaa - se seikka, että hän on ensimmäinen japanilainen sotahistorioitsija, joka suhtautuu edes hiukankin tuomitsevasti yleisesti jumalana palvottuun suuramiraali Isoroku Yamamotoon.