Cocco Bill

Cocco Bill on sarjakuvahahmo ja Villiä Länttä parodioiva sarjakuva, jonka loi italialainen Benito Jacovitti 28. marraskuuta 1957. Cocco Bill ilmestyi ensimmäisen kerran "Il Giorno dei Ragazzi" -lehdessä, joka oli sanomalehti "Il Giornon" lastenlehtiliite. Suomessa on julkaistu kymmenen Cocco Bill -sarjakuvalehteä vuosina 1975–1979.
Jacovittin tarinoille tunnusomaista on niiden absurdi päättömyys, tapahtumien runsaus ja vauhdikkuus sekä hullut yksityiskohdat. Maastossa lojuu joukoittain makkaranpätkiä, luita sekä pulskia matomaisia otuksia. Cocco Bill ei epäröi käyttää pistoolejaan, joiden rajoitteena ei ole määritelmä ”kuudestilaukeava”. 
Cocco Billin hahmo ja maailma.
Cocco Bill on cowboy, jolla on liipaisinsormet herkässä. Revolverinsa hän vetäisee pistoolikoteloista vauhdikkailla käänteillä ja ampuu sumeilematta vastustajat hengiltä. Hän puolustaa väsymättömästi lakia. Cocco Billin kumppanina on uskollinen hevonen Hölkky (italiaksi "Trottalemme"). Viskiä Cocco Bill ei juo, vaan tilaa aina saluunassa kamomillateetä. Tämän vuoksi Cocco Bill joutuu tavan takaa pilkanteon kohteeksi, mistä ärsyyntyneenä hän rankaisee pilkkaajaansa kovakouraisesti.
Sarjakuvasta löytyvät westerneille tyypilliset aiheet, kuten intiaanit, seriffit ja roistot. Westerneille vähemmän tyypilliseen tapaan tarinat ovat pullollaan absurdeja juonenkäänteitä ja outoja yksityiskohtia. 
Juonenkäänteiden absurdiutta kuvaa seuraava esimerkki: Kertomuksen alussa Cocco Bill, Riwolli Rexi ja pienikokoinen apassi Kanansilmä kinastelevat siitä kuka saa nimetä kyseessä olevan sarjakuvatarinan. Cocco keksii ratkaisun: ”Koska kaikki haluamme tämän jutun heittäkäämme arpaa. Voittaja nimeää jutun. Okey?” ”Jos tulee klaava, voitan minä ja te häviätte, jos sen sijaan tulee kruunu, te häviätte ja minä voitan! Sovittu?” Kanansilmä kysyy: ”Kofkaf minä voitan?” Cocco vastaa: ”No, hm... Sinä voitat jos raha ei putoa alas! Ugh?” Kanansilmä: ”Ugh!” Raha heitetään ilmaan. Cocco Bill: ”Voi enkeli, se jäi ilmaan!”. "(Cocco Bill - "Kanansilmä ja silmättömät")". 
Outoja yksityiskohtia taas ovat joka puolella maassa lojuvat tai maasta törröttävät makkarat, lyijykynät, kädet tai jalat sekä luut. Pelästyneen henkilön tukka tyypillisesti lentää päästä, raivostunut henkilö saa hetkeksi torahampaat. Seinissä, maassa tai ihmisten vaatteissa saattaa lukea erilaisia huomautuksia, tai maassa makaavat toukkamaiset olennot kommentoivat tapahtumia. Ihmiset tekevät myös kummallisia asioita, kuten maalaavat harrastuksenaan hevosia tai kutovat saluunassa sukkaa.
Cocco Bill -tarinoiden, kuten muidenkin Jacovittin sarjakuvien, alati läsnä oleva osa on väkivaltaisuus. Toisaalta Cocco Billin väkivalta on aina anarkistisen huumorin sävyttämä osa juonta.
Cocco Bill -sarjakuvat Suomessa.
Cocco Bill esiintyi Suomessa ensimmäisen kerran ”Seura”-lehdessä (numeroissa 50/60–23/62) nimellä ”Paukku-Pete”. Tarinat olivat alkuperäisen sarjan mukaisesta järjestyksestä ensimmäinen, kolmas ja neljäs. Kaksi ensimmäistä kantoivat yksinkertaista nimeä Paukku-Pete. Kolmannen nimi oli Paukku-Pete Kanadassa. Käytännössä kaikkia julkaistuja sivuja oli sormeiltu. Ensimmäisissä kahdessa tarinassa lähes kaikilla sivuilla ensimmäistä ja kolmatta strippiä oli kasvatettu korkeussuunnassa ja vastaavasti toista ja neljättä madallettu. Kolmannen tarinan sivuissa oli kahdenlaista ulkoasua: osa sivuista oli edellä mainitun kaltaisia, osa kapeita puolen sivun korkuisia kokonaisuuksia (valtaosa ruuduista oli leikelty noin kahden ruudun ja kuuden stripin torneiksi). Ensimmäinen tarina julkaistiin kokonaisuudessaan, mutta toisesta tarinasta oli jäänyt painamatta sivu 27. Viimeinen tarina sen sijaan loppui kesken, sillä Seurassa siitä nähtiin vain 14 sivun torso. Alkuperäisessä tarinassa olisi ollut yhtä monta sivua kuin kahdessa edellisessäkin eli 30 sivua.
Vuosina 1975–79 julkaistiin kymmenen Cocco Bill -sarjakuvalehteä. Lehtien kustantaja oli Lehtimiehet Oy. Lehtien numeroinnissa on hieman epätäsmällisyyttä. Lehdistä neljä sisältää pelkästään Cocco Bill -tarinoita. Muissa lehdissä on lisäksi vaihtelevan pituisia juttuja, joissa seikkailevat muun muassa Tarallino (myös nimellä Tilulilulei), Zorry Kid, Kanansilmä (italiaksi "Occhio di Pollo"), Kananjalka (italiaksi "Gamba di Quaglia") sekä Roomeo ja Juulia. Cocco Bill -kertomuksissa on lukemattomia hahmoja, kuka esiintyen vain ohimennen ja ketkä useasti, kuten Kanansilmä tai kauheat Kuknass-veljekset (”seitsemän eriväristä jätkää”, palkkatappajia).
Sarjan päätoimittaja, suomentaja ja tekstaaja vaihtuivat välillä. Painolaatu ja asettelu eivät aina olleet tasalaatuisia. Esimerkiksi "Cocco Bill ja Kanansilmä" -albumissa sivut 11–40 (yhteensä albumissa on 50 sivua) sisältävät sarjakuvaa Jacovittin hahmosta "Karolin Kananjalka". Muusta albumista poiketen kyseisiltä sivuilta puuttuvat sivumarginaalit kokonaan, ja painojälki on paikoitellen suttuista. Albumissa "Kauniit, pahat ja rumat" alkuperäinen tarina on julkaistu leveämmässä formaatissa ja suomennoksessa vain ensimmäinen sivu on poikittain (todennäköisesti sivukokonaisuuteen kuului kolme strippiä per sivu). Jäljelle jääneet ruudut on ryhmitelty uudelleen albumin muotoon. Joistakin lehdistä puuttui sivunumerointi.
Lehtimiehet Oy, joka julkaisi myös sellaisia lehtiä kuin Hymy, Jaana, Ratto ja Jallu, mainosti omia lehtiään joidenkin Cocco Bill -lehtien ruuduissa. Esimerkiksi aitauksessa on yksisilmäisiä (kaikilla silmälappu) apassikanoja: yhdellä on kädessä kyltti, jossa lukee ”Osta Ratto”, ja toinen kana istuu nojatuolissa lukemassa Ratto-lehteä. "(CB – Kanansilmä ja silmättömät, s. [6])."
Koska ensimmäiset Cocco Bill -lehdet julkaistiin Suomessa yli 30 vuotta sitten melko heikkolaatuiselle paperille painettuina, on Jacovittin sarjakuvien löytäminen antikvaarisista kirjakaupoistakin vaikeaa. Edes Suomen kansallisbibliografiasta eli Fennica-tietokannasta ei löydy tietoja kaikista lehdistä. 
Benito Jacovitin muu tuotanto Suomessa.
Ennen Cocco Billiä Jacovitti piirsi esimerkiksi sarjoja "Pete lo sceriffo" (1943), "Pippo nel Texas" (1943) ja "Tex Revolver" (1955), mutta "Paukku-Pete" on ensimmäisiä julkaistuja Cocco Billejä. Jacovittin piirroshahmo Pippo "(Pippo, Pertica e Palla)" on esiintynyt Yliveto-lehdessä (numeroissa 1/54–24/55). Mustanaamio-lehdessä on vuosina 2004–2005 julkaistu jotakin Jacovittin tuotantoa.
Uudelleenjulkaisu.
Suomalainen Zum Teufel Kustannus julkaisi Cocco Bill -sarjakuvaa uudelleen vuonna 2011. Kustantamon ensimmäinen julkaisu on kovakantinen ja 127-sivuinen laitos "Cocco Bill – Osa 1: Kamomillacowboy saapuu kaupunkiin". Kirjan ensimmäistä tarinaa ei ole nimetty, tai se on nimeltään vain ”Cocco Bill”. Kolme muuta tarinaa ovat "Cocco Bill ja apassit" vuodelta 1958, "Cocco Bill ja vallankumous" (1958–59) sekä "Cocco Bill kasakkana" (1961–62).
Kvaak.fi palkitsi "Kamomillacowboy saapuu kaupunkiin" -albumin alkuvuodesta 2012 Herra Koipeliini -palkinnolla.
Cocco Bill -animaatio.
Vuonna 2002 julkaistiin Cocco Bill -animaatiosarja, jonka ohjasi Pierluigi De Mas ja käsikirjoittivat Oscar Avogadro sekä Sergio Crivellaro. Sarjassa oli noin 50 osaa. Suomessa osa sarjasta on näytetty MTV3-kanavalla.
Cocco Bill tuotteissa.
Benito Jacovitti myi Cocco Bill -hahmoaan muun muassa erilaisten elintarvikkeiden, kuten jäätelön, mainoksiin. On ollut myös mahdollista ostaa 8- tai 12-laukeava Cocco Bill -leikkirevolveri tai -kivääri.