tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Päivikki Elomaa

Päivikki Hilja Elomaa (o.s. Valve, s. 14. heinäkuuta 1931 Lahti) on suomalainen urheilija, joka on menestynyt kansallisesti koripallossa, pesäpallossa ja keilailussa. Elomaa asuu Suolahdessa, Äänekoskella.
Uransa aikana Elomaa on edustanut seuroja Lahden Urheilijat, Lahden Mailaveikot, Lahden Koripalloilijat, Jyväskylän Ryhti, Laukaan Urheilijat, Iin Urheilijat, Iin Naisvoimistelijat, Suolahden Urheilijat ja Suolahden Naisvoimistelijat.
Koripallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja.
Elomaa voitti Lahden Koripalloilijoiden kanssa koripallon Suomen mestaruuden vuonna 1952, hopeaa vuonna 1951 sekä pronssia vuonna 1949. SKL:n mestaruus hänellä on vuosilta 1951 ja 1952. Lahden Koripalloilijoissa toimi tuolloin Suomen ensimmäinen amerikkalaisvalmentaja ja koripalloilun pitkäaikainen vaikuttaja Robert Petersen. Vuonna 1955 Elomaa osallistui Varsovassa kansainväliseen koripalloturnaukseen, jossa käytiin viisi maaottelua Itä-Euroopan maita vastaan. Kalottimaaotteluissa hän oli kahdesti ja palkittiin niissä parhaana pelaajana. Piirinmestaruuksia tuli neljä.
Koripallovalmennuksessa Elomaalla on myös pitkä kokemus, parhaimpana saavutuksena vuoden 1956 Lahden Suurkisojen A-tyttöjen sarjan mestaruus, mikä vastasi senaikaista Suomen mestaruutta. Kisa oli samalla ensimmäinen A-tyttöikäisille järjestetty mestaruuskisa.
Pesäpalloa mestaruussarjassa.
Pesäpalloa Elomaa pelasi 1950-luvun alkupuolella kauden mestaruussarjassa. Hän oli joukkueensa Lahden Mailaveikkojen kapteeni ja polttaja ja sai kaksi pm:ta.
Keilailua SM-tasolla.
Keilailua Elomaa on harrastanut vuodesta 1968 ja noussut vuonna 1970 ensimmäisenä Äänekosken Keilailuliiton (ÄKL) naiskeilaajana M-luokkaan. ÄKL:n mestaruuksia tai muita ÄKL:n mitaleita hänellä on useita. Vuoden 1971 SM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisesti 16:nneksi ja parikeilailussa viidenneksi. Paras tulos kilpailuissa on yhdellä sarjalla 264 ja kahdeksalla 1592.
Muuta.
Päivikki Elomaa on voittanut 1950-luvulla Lahden mestaruuden pöytätenniksen nelinpelissä yhdessä puolisonsa Antti Elomaan kanssa. Viime vuosien aikana hän on harrastanut golfia hyvällä tasolla, josta esimerkkinä pari Ääneseudun mestaruutta.
Päivikki Elomaan puoliso Antti Elomaa on kuuluisa pesäpalloilija. Hänen isänsä Kauko Valve kuuluu Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon perustajiin.
Koreankielinen Wikipedia

Koreankielinen Wikipedia () on koreankielinen versio Wikipediasta. Koreankielisessä Wikipediassa on noin artikkelia.
Koreankielinen Wikipedia käyttää pääasiassa hangeuleita. Hanjijeja käytetään harvoin. Vuonna 2008 tehtiin aloite toisen koreankielisen Wikipedian perustamisesta, jossa käytettäisiin sekaisin sekä hangeulia että hanjaa, mutta ehdotus kaatui.
Ihmisoikeusaktivistit ovat lähettäneet muistitikuille ladattuja kopioita koreankielisestä Wikipediasta Pohjois-Koreaan ilmapallojen avulla.
Tolochenaz

Tolochenaz on kunta Sveitsissä, ranskankielisessä Vaud’n kantonissa, Genevenjärven pohjoisrannalla, pari kilometriä Morgesin kaupungista länteen. Kunnan pinta-ala on 1,59 km², ja väkiluku oli vuoden 2015 lopussa 1 859.
Paikkakunnan kuuluisin asukas lienee ollut Audrey Hepburn, joka asui siellä vuodesta 1963 aina kuolemaansa vuoteen 1993 asti. Audrey Hepburn on myös haudattu sinne.
Aiheesta muualla.
Toivo Elomaa

Toivo Mikael Elomaa (10. joulukuuta 1893 Kälviä – 5. heinäkuuta 1944 Tulemajoki, Salmi) oli suomalainen yleisesikuntaupseeri, sotilasarvoltaan eversti. Hän kaatui Salmin Tulemajoella 5. heinäkuuta 1944 toimiessaan Jalkaväkirykmentti 44:n komentajana. 
Elomaa oli valmistunut itsenäisen Suomen ensimmäiseltä kadettikurssilta vuonna 1920. Kuoleman aiheutti kranaatinsirpale sydämeen.
Elämä.
Elomaan vanhemmat olivat rautatievirkamies Mikko Helenius ja Aleksandra Helin ja puoliso vuodestasta 1922 Siiri Margareta Villgren. He saivat kaksi lasta. Toivo Elomaan veli Viljo Elomaa oli menestynyt ampuja ja yleisurheilija. Toinen veli Sulo Elomaa oli AKS-aktivisti, lääkäri ja lahtelaisen yleisurheilun näkyvä toimija 1950-luvulla.
Elomaa tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta vuonna 1915. Hän suoritti jumaluusopillisen alkututkinnon Helsingin yliopistossa 1917. Sotilasuransa hän aloitti Fahnenjunkerschulessa, saksalaisten johdolla Haminassa aloitetulla jalkaväen upseerikokelaskurssilla, jonka suoritti 1918. Sisällissodassa Elomaa toimi talouspäällikkönä Jääkäritäydennyspataljoonassa, osallistui SJR Porajärven komennuskuntaan vuonna 1920 ja oli muun muassa Pälväjärven etuvartiokomppanian päällikkö ja otti osaa partiotaisteluun Lintajärvellä 7.6.1920.
Elomaa suoritti Kadettikoulun 1. kurssin vuosina 1919–1920 ja toimi nuorempana upseerina Savon jääkärirykmentissä 1920–1925 ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa 1925–1926. Komppanianpäällikkönä Elomaa toimi Savon jääkärirykmentissä 1926–1927 ja suoritti Sotakorkeakoulun vuosina 1929–1931. Yleisesikuntaupseerina Elomaa toimi Kuormastopataljoonassa 1927–1929, Huoltopataljoonassa 1931–1933 ja Haminan sotilaspiirin esikunnassa 1933–1934. Hän toimi 1 sotilasohjaajana Kymen suojeluskuntapiirissä 1934–1938 ja esikuntapäällikkönä Kymen Sotilasläänin esikunnassa 1938–1939.
Elomaa toimi komento-osaston päällikkönä I armeijakunnan esikunnassa 1940 ja Huoltopataljoona 4:n komentajana 1940–1941. Talvisodassa hän toimi esikuntapäällikkönä 2. divisioonan esikunnassa ja jatkosodassa Huoltokoulutuskeskuksen päällikkönä 1941–1942, toimistopäällikkönä VI armeijakunnan esikunnassa 1942–1943 ja Jalkaväkirykmentti 44:n komentajana 1943–1944.
Ylennykset: vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1926, majuri 1933, everstiluutnantti 1940 ja eversti 23.6.1944.
Urheilu-ura.
Elomaa otti osaa useisiin urheilukilpailuihin painissa, hiihdossa, ammunnassa ja yleisurheilussa. Toivon yleisurheilulajeina olivat mm. 100m, 200m, 400m viesti, pituus, kolmiloikka, 5-ottelu, 10-ottelu ja keihäs. Hän saavutti niissä yhteensä 10 kpl Keski-Pohjanmaan mestaruuksia ja neljä piiriennätystä. Lisäksi hän sijoittui toiseksi kolmiloikassa akateemisissa mestaruuskilpailuissa v. 1917.
Laguerren polynomi

Laguerren polynomit ovat muotoa 
formula_1
missä formula_2, olevat polynomit. Niiden kokoelma formula_3 on avaruuden formula_4 ortonormaali kanta.
Piikarbidi

Piikarbidi (SiC) on piin ja hiilen muodostama keraaminen yhdiste ja puolijohde. Sen Mohsin kovuus on 9,2–9,3. Aine ei liukene veteen. Piikarbidista käytetään myös nimiä hiilipii, carborundum ja piimonokarbidi. 
Piikarbidilla on havaittu yli 200 erilaista kiderakennetta, eli polytyyppiä., joista pisimmät periodit ovat satoja kerroksia. Yleisimmät polytyypit ovat kuitenkin 6H, 4H ja 3C. Piikarbidin fysikaaliset ominaisuudet vaihtelevat eri polytyypeillä.
Piikarbidi on kemiallisesti suhteellisen stabiili, mutta se reagoi hyvin voimakkaasti sulien metallien kanssa (Ti, V, Cr, Mn, Fe, Co ja Ni). Piikarbidilla on piinitridiä (Si3N4) parempi hapettumiskestävyys ja korkean lämpötilan lujuus.
Käyttö.
Piikarbidi-hiomarakeelle on ominaista rakeen terävyys ja neulamainen muoto. Sen tärkeimmät käyttökohteet ovat lasi- ja kiviteollisuuden hiomatarvikkeet sekä maalien ja täyteaineiden hionta. Piikarbidihiomatuotteita voidaan käyttää myös kovien valutuotteiden (esimerkiksi harmaavalurauta) hionnassa.
Piikarbidi elektroniikassa.
Piikarbidia on käytetty lähinnä jännitteestä riippuvien vastusten eli varistorien, mutta myös muiden tehoelektroniikan komponenttien valmistukseen.
Piikarbidin kielletty energiavyö on 3,2 eV, kun se piillä on 1,1 eV. Tämä mahdollistaa komponenttien, joilla on suuri jännitteenkesto ja pieni sarjaresistanssi, valmistamisen. Haittana piikarbidilla on sen vaikea työstettävyys ja myös sen kiteytymisprosessi on hankalampi hallita kuin piillä.
Piikarbidista voidaan valmistaa myös sinistä väriä tuottavia LED:ejä. Itse asiassa ledi-ilmiö havaittiin ensimmäisen kerran piikarbidissa jo vuonna 1907. Samoin ensimmäinen kaupallinen ledi perustui piikarbidiin. Ensimmäinen keltainen 3C-polytyypin SiC-ledi valmistettiin vuonna 1970 Venäjällä ja sininen 6H-ledi vuonna 1980. Piikarbidiin perustuvien kaupallisten ledien pioneeri oli nykyisin lähinnä taskulampuistaan tunnettu yritys Cree. Sen ensimmäinen tuote oli vuonna 1989 julkaistu sininen ledi. Creen työ perustui Yhdysvaltain laivaston tutkimusviraston (ONR, Office of Naval Research) rahoittamaan tutkimukseen, jossa valmistettiin ensimmäinen piikarbidia käyttävä mikroaaltoalueen transistori.
Muita komponentteja joita on valmistettu piikarbidista ovat Schottky-diodit ja tehomoduulit. Lisäksi on valmistettu tyristoreita, IGBT tasasuunninkomponentteja ja -moduleja, kanavatransistoreita (FET) ja superliitostransistoreja (SJT). Piikarbidityristorit mahdollistavat kymmenkertaiset jännitteet ja satakertaiset kytkentätaajuudet ja paremman lämpötilan keston kuin piityristorit.
Yhdistettä tutkitaan optisen sirun materiaalina sen parempien lämpö-, sähkö- ja mekaanisien ominaisuuksien johdosta.
WANK

WANK ("Worms Against Nuclear Killers"; "wank" on myös itsetyydytystä tarkoittava slangisana) tai W.COM oli lokakuussa 1989 liikkeelle laskettu tietokonemato, joka toimi VAX/VMS-järjestelmissä ja levisi DECnet-protokollaa käyttävissä verkoissa. 
DCL-komentokielellä toteutetun madon kohteeksi joutuivat pääasiassa NASA:n SPAN-verkko (Space Physics Analysis Network) ja Yhdysvaltain energiaministeriön HEPNET (High Energy Physics NETwork). Mato ei varsinaisesti pyrkinyt tuhoamaan tietoa, mutta jätti kuitenkin jälkeensä erilaisia takaportteja ja kuormitti muiden kaltaistensa tapaan tietokonejärjestelmien resursseja. Mato oli alkuperältään mahdollisesti australialainen.
Mato tunnetaan seuraavasta bannerista, jolla se pyrki korvaamaan VAX/VMS:n käyttäjilleen sisäänkirjautumisen yhteydessä normaalisti tulostaman viestin: 
Bannerissa esiintyvä poliittisluonteinen lause on otettu australialaisen rockyhtye Midnight Oilin "Blossom of Blood" -kappaleen sanoituksesta.
Sahalininpihta

Sahalininpihta ("Abies sachalinensis") kuuluu pihtojen sukuun ja mäntykasvien heimoon. Lajin toinen nimi on sahalininjalokuusi.
Sahalininpihta kasvaa, nimensä mukaisesti, Sahalinin saarella sekä Kuriileilla, Hokkaidossa ja harvinaisena Kamtšatkalla. Puistopuuna ja metsiin istutettuna sitä tavataan monessa paikassa pohjoisella pallonpuoliskolla. Suomessa sitä kasvaa viljeltynä maan eteläosissa. Se menestyy parhaiten tuoreilla kasvupaikoilla. Muiden pihtojen tavoin se on hallanarka ja herkkä juurikäävän aiheuttamalle tyvilaholle.
Sahalininpihta on suuresti lähisukulaisensa japaninpihdan näköinen, ja eroaa siitä oikeastaan vain neulasista, jotka sahalininpihdalla ovat kapeampia sekä ilmarakojuovat väriltään harmaampia ja kapeampia. Sahalininpihta kasvaa Suomessa lähes 30-metriseksi tuuheaksi puuksi, jonka läpimitta voi olla yli 50 senttimetriä.
Vladimir Markov

Vladimir Ivanovitš Markov (26. heinäkuuta 1859 Hamina – elokuu 1919 Pietari) oli Suomessa syntynyt venäläistaustainen kenraaliluutnantti, senaatin talousosaston varapuheenjohtaja 1909–1913 ja ministerivaltiosihteeri 1913–1917.
Vladimir Markov suoritti Haminan kadettikoulun kurssinsa priimuksena, ja hänet komennettiin vänrikiksi ylennettynä Henkikaartin Liettuan rykmenttiin. Suoritettuaan Yleisesikunta-akatemian kurssin kapteeniksi ylennettynä 1887 Markov toimi Moskovan sotilaspiirissä. Hänet ylennettiin 1896 everstiksi ja toimi sen jälkeen mm. Suomen sotaväkeä koskevien asioiden esittelijänä Venäjän sotaministeriössä 1900–1903. Ylennys kenraalimajuriksi tuli 1903, ja sen jälkeen hän toimi mm. päämajoitusmestarina 1906–1909. Viimeisenä sotilastehtävänä Markovilla oli Transbaikalin alueen sotilaskuvernööriys kesästä 1909 alkaen. 
Synnyinmaansa Suomen tehtävät Markovilla alkoivat vuoden 1909 lopulla, kun hänet 13. marraskuuta 1909 nimitettiin Suomen keisarillisen senaatin talousosaston varapuheenjohtajaksi eli käytännössä pääministeriksi. Kuukauden kuluttua senaattorinimityksestä hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi. Taustana senaattorinimitykselle oli Suomen poliittisten puolueiden ja Stolypinin johtaman Venäjän hallituksen ristiriidat, jonka vuoksi suomalaista poliittista hallitusta ei saatu muodostettua. Keisari Nikolai II päätyi silloisen ministerivaltiosihteerin August Langhoffin ehdotuksesta suomalaisten Venäjällä toimineiden sotilaiden senaattoreiksi nimittämiseen. Markovin senaatti sai suomalaisten taholta pilkkanimiksi "sapelisenaatti" tai "amiraalisenaatti". Samaan aikaan Markovin senaattinimityksen kanssa kenraalikuvernööriksi nimitettiin kenraaliluutnantti A.F.Seyn, joka johti Suomen venäläistämistä tarmokkaasti. 
Venäläistämispolitiikka kiristyi kaiken aikaa, ja ministerivaltiosihteeri Langhoff ei katsonut voivansa enää hoitaa tehtäväänsä ja halusi eron. Tässä yhteydessä Vladimir Markovista tuli ministerivaltiosihteeri 21. huhtikuuta 1913 alkaen. Markov oli tehtävässään Suomen autonomian murentajia ja venäläistämispolitiikan toteuttajia Pietarissa keisarin lähipiirissä. Markovin ura päättyi 15. maaliskuuta 1917 jälkeen, kun Venäjän keisarikunta luhistui. 
Markov vangittiin entisen vallan edustajana, ja hän päätyi myöhemmin bolševikkien käsiin. Eräiden tietojen mukaan hän kuoli Krestyn vankilassa Pietarissa elokuussa 1919 nälkiintyneenä, kidutettuna ja mielenvikaisena.
Carl Olof Rosenius

Carl Olof Rosenius, ”Kalle” (3. helmikuuta 1816 Nysätra, Västerbotten, Ruotsi – 24. helmikuuta 1868) oli ruotsalainen hengellinen vaikuttaja, herätyssaarnaaja ja kirjailija. Rosenius oli tuottelias kristillinen kirjailija. Hänen teoksiaan on julkaistu yli kolme miljoonaa kappaletta. Hänet on mainittu Ruotsin merkittävämpänä maallikkosaarnaajana ja herätysjohtajana.
Elämä ja toiminta.
Roseniuksen sukujuurten on arveltu johtavan Suomeen. Hänen vanhempansa olivat Anders Rosenius ja Sara Margareta Norenius. Carl syntyi kolmantena lapsena seitsemästä. Yliopisto-opinnot Rosenius aloitti Uppsalassa 1838, mutta keskeytti opinnot terveydellisistä ja taloudellisista syistä. Isä Anders Rosenius oli pappi. Hän toimi Västerbottenissa Burträskin seurakunnan komministerinä.
Liike, jonka piirissä Rosenius vaikutti, oli vuonna 1856 perustettu Evankelinen isänmaansäätiö (Evangeliska Forsterlandstiftelsen), jota vastaa lähinnä suomalainen vuonna 1873 perustettu Suomen Luterilainen Evankeliumiyhdistys (SLEY). Suomalainen evankelinen herätysliike sai vaikutteita Roseniukselta, jonka ystävä oli Suomen evankelisen herätysliikkeen isänä tunnettu F. G. Hedberg. Suomen evankeliset ovat saaneet Roseniuksen liikkeeltä laulukirjansa nimeksi "Siionin kannel". Suomeksi Roseniuksen teoksia on julkaistu viitisenkymmentä.
Laulaja Jenny Lind avusti Roseniusta laulujen säveltämisessä ja laulukirjojen kustantamisessa. Rosenius on kirjoittanut myös hengellisiä lauluja. Monet hänen lauluistaan on säveltänyt Oscar Ahnfelt, tunnettu hengellisten laulujen runoilija ja säveltäjä. Ruotsin kirkon virsikirjassa on kolme Roseniuksen kirjoittamaa virttä. Kaikki ne on säveltänyt tai julkaissut Oscar Ahnfelt. "Siionin kannel" -laulukirjassa on yhdeksän hänen lauluaan.
Virsiä.
Ruotsin kirkon virsikirja
Siionin kannel
Seurakunta laulaa
Mitchel Musso

Mitchel Tate Musso (s. 9. heinäkuuta 1991 Garland, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tullut tutuksi muun muassa Disney Channelin televisiosarjoista "Hannah Montana", jossa hän esitti Oliver Okenia, ja "Kaksi kunkkua", jossa hän näytteli kuningas Bradya.
Musso on levyttänyt kappaleen "Lean On Me" "Snow Buddies" -elokuvan DVD:lle. Radio Disneyssä paljon soitettu kappale löytyy myös Radio Disney Jam 10 -levyltä. 
Musso on julkaissut kaksi levyä. Näistä mainittakoon mm. kappaleet "White Striped Gloves", "Red Carpet", "Let's Go" ja "Wasn't Your Girlfriend". Musso lauloi myös yhdessä vastanäyttelijänsä Emily Osmentin kanssa dueton nimeltä "If I Didn't Have You" Disney Mania 6 -levylle, joka ilmestyi toukokuussa 2008.
Mitchel Mussolla on kaksi veljeä, Mason ja Marc. Mason on Metro Station -yhtyeen solisti.
Ringhalsin ydinvoimalaitos

Ringhalsin ydinvoimalaitos on yksi Ruotsin kolmesta käytössä olevasta ydinvoimalaitoksesta. Se sijaitsee Ruotsin länsirannikolla Kattegatin rannalla. Laitos sijaitsee Värön niemimaalla Varbergin kuntaan kuuluvalla alueella. Voimala on noin 20 kilometrin päässä Varbergin taajamasta pohjoiseen. Laitoksen kolmen toimivan reaktoriyksikön yhteisteho on 3 050 megawattia, mikä on noin kuudesosa Ruotsissa kulutetusta sähköstä. Laitos työllistää 1 300 henkeä ja on Varbergin kunnan kolmanneksi suurin työnantaja.Laitoksen ensimmäinen reaktori, Ringhals 1, on kiehutusvesireaktori, joka otettiin käyttöön 1976. Se tullaan sulkemaan vuoden 2020 aikana. Kolme muuta ovat painevesireaktoreita. Ringhals 3 ja 4 ovat lähes identtiset.
Voimalaitosyhtiö Ringhals AB:n omistavat Vattenfall AB (70,4 %) ja E.ON (29,6 %). Vuonna 2005 Ruotsin hallitus oli antanut luvan tehon nostoon Ringhalsissa, vaikka päätös ydinvoimasta luopumisesta niiden käyttöiän loputtua onkin yhä voimassa.
Reaktorit.
Ringhalsissa on kiehutusvesireaktori R1 ja kolme painevesireaktoria, joista R2 suljettiin vuoden 2019 lopussa ja R1 vuoden 2020 lopussa, kun taas R3 ja R4 on tarkoitus pitää käytössä vuoteen 2040 asti. Ringhalsissa sijaitsevat ainoat Ruotsin painevesireaktorit.
Ringhals 1.
Ringhals 1:n (R1) rakentaminen aloitettiin 1969 ja se otettiin käyttöön tammikuussa 1976. R1 on Ringhalsin laitoksen ainoa kiehutusvesireaktori. Alkuperäinen teho oli 730 MW, mutta vuosien varrella tehtyjen useiden muutosten jälkeen se on nostettu 881 MW:iin. 15.10.2015 Ringhals 1 päätettiin lakkauttaa vuoden 2020 lopussa. Ydinreaktori sammutettiin 31. joulukuuta 2020.
Ringhals 2.
Ringhals 2 on painevesireaktori. Rakentaminen alkoi 1.10.1970, ja kaupallinen toiminta alkoi 1.1.1975, jolloin siitä tuli Ringhalsin voimalan ensimmäinen käyttöön otettu reaktori. Ylimääräisessä yhtiökokouksessa 15.10.2015 tehdyn päätöksen mukaisesti Ringhals 2 suljettiin 30.12.2019.
Ringhals 3.
Ringhals 3 otettiin kaupalliseen käyttöön 9.9.1981, ja siinä on kolmen silmukan painevesireaktori.
Ringhals 4.
Ringhals 4:n rakentaminen alkoi vuonna 1972, samana vuonna kuin sen tuleva kaksoisreaktori R3.
Käyttöhäiriöitä.
Vuosina 2006 ja 2007 oli Ruotsin muissakin ydinvoimaloissa lukuisia ongelmia, etenkin Forsmarkissa. Ruotsin ydinvoiman tarkastusvirasto on kertonut saaneensa tietoja ydinvoima-alan tekemästä omasta sisäisestä tutkimuksesta, jossa mainitaan turvallisuuskulttuurin laiminlyönneistä ja välinpitämättömyydestä mm. Ringhalsissa.
Rosenius

Rosenius on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Pieni nostopainosumu

Pieni nostopainosumu (M76, NGC 650, NGC 651 tai Corkin sumu) on planetaarinen sumu Perseuksen tähdistössä. Pierre Méchain löysi sen vuonna 1780 ja lisäsi sen Charles Messierin luetteloon komeettamaisena kohteena numerolla 76. Heber Curtis tunnisti sen kuitenkin planetaariseksi sumuksi vuonna 1918.
Pienen nostopainosumun etäisyyttä Maasta ei tiedetä tarkalleen, arvioitu etäisyys on 1 700 ja 15 000 valovuoden välillä. Ei osata myöskään tarkalleen sanoa, kuinka suuri sumu on. Pienen nostopainosumun keskustähden kirkkaus on noin +16,6 magnitudia.
Pieni nostopainosumu muistuttaa muodoltaan hyvin paljon Nostopainosumua (M27), joka sijaitsee Ketun tähdistössä.
Pienellä nostopainosumulla on NGC-rekisterissä kaksi eri numeroa (650 ja 651), koska William Herschel luuli sen olevan kaksoissumu. Pieni nostopainosumu on yksi vaikeimmin havaittavista kohteista Messierin luettelossa.
Bill Durnan

William Ronald (Bill) Durnan 22. tammikuuta 1916 Toronto, Ontario, Kanada – 31. lokakuuta 1972) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Durnan kuului Montreal Canadiensin 1940-luvun joukkueen menestyksen takuumiehiin National Hockey Leaguessa ja luetaan pelipaikkansa parhaimmistoon pohjoisamerikkalaisten vahtien joukossa.
Durnan pelasi erikoishanskoilla, joiden ansiosta pystyi ottamaan kiekon kumpaan käteen vain samalla pidellen mailaa toisessa kädessä. 383 runkosarjan ottelussa hän saavutti 208 voittoa ja 112 tappiota pelaten 34 nollapeliä ja päästäen keskimäärin 2,36 maalia ottelua kohden. Play off -otteluissa hänellä on 27 voittoa (joista kaksi nollapeliä) ja 12 tappiota sekä keskimäärin 2,07 päästetyn maalin keskiarvo kaikkiaan 45 pelissä.
Bill Durnan pelasi vain seitsemän kautta NHL:ssä, mutta dominoi liigaa tuona aikana sitäkin selvemmin. Hän sai kuusi parhaan maalivahdin palkintoa, joista ensimmäiset neljä peräjälkeen. Hän vetäytyi korkeimmasta ammattilaisliigasta pelaamisen aiheuttaman stressin takia ja valmensi vielä merkittävimpinä joukkueinaan tällöin Ottawa Senators QSHL-liigassa 1950–1951 ja Kitchener-Waterloo Dutchmen OHA-sarjassa 1958–1959.
Durnan teki yhden modernin NHL:n pitkäikäisimmistä ennätyksistä 26.2.–6.3.1949, kun hän pelasi neljä perättäistä nollapeliä pitäen maalinsa koskemattomana kaikkiaan 321 minuutin ja 21 sekunnin ajan. Tämän ennätyksen rikkoi vasta Phoenix Coyotesin Brian Boucher kaudella 2003–2004.
Viimeisinä vuosinaan Durnan kärsi diabeteksestä.
SSH Communications Security

SSH Communications Security Oyj (ent. "Tectia Oyj", ent. "SSH Communications Security Oyj") on Tatu Ylösen vuonna 1995 perustama tietoturvaratkaisuja toimittava suomalainen yhtiö, joka tunnetaan SSH-tietoliikenneprotokollan alkuperäisenä kehittäjänä.
SSH listautui Helsingin pörssiin vuoden 2000 lopulla. Se osti vuonna 2021 suomalaisen sähköisen viestinnän tietoturvaratkaisuihin erikoistuneen Deltagon Oy:n. Sen tuotevalikoima koostuu nykyään useista tietoturvasovelluksista ja niihin liittyvistä palveluista:
Shot

Shot on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen single. Se julkaistiin maaliskuussa 2006, ja se on kolmas single yhtyeen kuudennelta albumilta "Hide from the Sun". Single oli parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan sijalla kuusi. Singlen nimikappale on samantyylinen kuin monet "Hide from the Sunin" kappaleista, ja sen aihe käsittelee lähimmäisen suojelua. Soundi ja sovitus ovat tyyliltään hyvin synkkiä.
Singlellä on myös livenä nauhoitetut versiot kappaleista "Shot" ja "Keep Your Heart Broken" sekä akustinen versio kappaleesta "Open My Eyes", joka on bonusraita "Hide from the Sunin" Yhdysvaltain- ja Britannian-painoksilla. Live-esiintymiset nauhoitti Eins Live -radiokanava Kölnin Kulturkirchessä 31. lokakuuta 2005. Levyllä on myös "The Rasmus Player Software", joka on tietokoneohjelma, jolla voi katsoa yhtyeen videoita, kuvia ja nettisivuja sekä kuunnella levyjä.
"Shot"-musiikkivideon ohjasi Sandra Merschner, ja se kuvattiin Kanariansaarten Fuerteventuralla, Tindaya-vuoren äärellä. Videossa yhtye näyttää olevan ulkoavaruudessa planeetan pinnalla, ja taivaalla näkyy monia planeettoja tai kuita, muutama tähdenlentokin.
Kappaleet.
"Shot"-musiikkivideo näkyy levyltä The Rasmus Player Softwarella.
Marvikenin voimalaitos

Marvikenin voimala sijaitsee Norrköpingissä Ruotsissa. Se on öljykäyttöinen varavoimala, jonka teho on 200 megawattia. Laitoksesta piti alun perin tulla raskaalla vedellä toimiva ydinvoimala. Marvikenin voimalaitoshanke liittyi Ruotsin ydintutkimusohjelmaan. Useista eri syistä, muun muassa turvallisuuskysymysten vuoksi, laitoksen reaktori korvattiin öljypolttoisella kattilalla ydinvoimalaprojektin alasajon jälkeen vuonna 1970. Reaktorina olisi käytetty tyyppiä R4 eli Eva. Sen avulla olisi voitu tuottaa materiaalia myös ydinaseisiin. Aiemmin ydintutkimusohjelman puitteissa oli rakennettu reaktorit R1, R2, ja R3 (Adam).
Koska voimala oli maailman ainoita täysin toimintavalmiita ydinvoimaloita, joissa ei kuitenkaan ollut mitään säteilyvaaraa, monet maat järjestivät siellä katastrofiharjoituksia. Erilaiset tutkimusprojektit jatkuivat 1980-luvulle asti.
Öljykattila toimi 45 baarin paineella ja kulutti 16,6 kg öljyä sekunnissa 200 MW teholla.
Vuonna 2008 Vattenfall päätti sulkea voimalan. Laitos on myytävänä, ja vuonna 2013 huhuttiin, että siitä saattaa tulla hotelli. Ostajaehdokkaan nimeä ei paljastettu julkisuuteen.
Lee (vaatemerkki)

Lee on tunnettu farkkujen eli denim-kankaasta tehtyjen useimmiten siniseksi värjättyjen housujen valmistaja. Lee on yksi farkkumaailman kolmesta suuresta: Levi's, Lee ja Wrangler.
Kun kauppiaan Levi Straussin ja räätäli Jacob Davisin patentti vahvistaa farmarihousuja repeämiselle alttiista kohdista kupariniiteillä meni umpeen 1890 alkoi Yhdysvalloissa tiukka kilpailu eri valmistajien välillä. Valmistajia oli suuri määrä.
Öljykaupalla vaurastunut Henry David Lee oli perustanut 1889 Lee Mercantile Co:n, joka myi mm. elintarvikkeita, maataloustyökaluja ja työvaatteita. Lee perusti tehtaan omien työhousujen ja takkien valmistamiseksi Kansasin Salinasiin. Pian tehtaan suurmenestykseksi tuli denim-kankainen kokohaalari eli farkkuhaalari. Vuonna 1926 Leen cowboy-farkkuihin tuli vetoketju napituslinjan vaihtoehdoksi. Lee teki myös farkkupuseroita jo aikaisessa vaiheessa.
Levi's oli jo ehtinyt valloittaa Yhdysvaltain länsirannikon, mutta keskilännen ja itärannikon valloitti Lee.
Aino Lehtimäki

Aino Ellen Lehtimäki () oli suomalainen näyttelijä.
Ura.
Lehti­mäki aloitti uransa Kuopion yhteis­teatterissa vuosina 1939–1943, ja toimi tämän jälkeen Lappeen­rannan työ­väen­teatterissa, Kotkan maa­kunta­teatterissa ja Suomen työ­väen­teatterissa. Elämän­työnsä hän teki Radioteatterissa vuodesta 1952 alkaen. Hän esiintyi esimerkiksi Ruljanssi­riihessä vuosina 1960–1964. Näyttelijä­työnsä ohessa Lehti­mäki toimi vuonna 1956 perustetun Helsingin nuoriso­teatterin ensimmäisenä ohjaajana ja opettajana vuosina 1956–1961.
Lehtimäki näytteli "Famua" televisio­elo­kuvassa "Solveigin laulu". Tästä roolista hänet palkittiin Jussi-patsaalla vuonna 1974.
Yksityiselämä.
Lehti­mäki oli naimisissa näyttelijä Martti Romppasen kanssa 1950-luvulla. Avio­liitosta hänellä on yksi poika.
Playground Music

Playground Music Oy on suomalainen levy-yhtiö ja äänitteiden jakelija, jonka aputoiminimenä on myös Playground Music Finland. Playground Music Scandinavia on yritysryppään laajempana osana ruotsalainen levy-yhtiö, jonka liiketoiminnan merkittävän osa-alueen muodostaa muiden levymerkkien jakelutoiminta Pohjoismaissa ja Baltiassa. Yrityksellä on pääkonttori on Malmössä ja toimistot Tukholmassa, Oslossa, Kööpenhaminassa sekä Tampereella. Jakeluvarastot ovat ENS Ab:ssa Boråsissa, kuten ovat myös usean muunkin suomalaisen kansainvälisen toimijan varastot.
Vanhastakaupungista Ruotsiin.
Playground Music Oy oli aiemmin vuonna 2011 uudelleen nimetty Playground Music Bam Oy . 
Vuonna 2010 Playground Music Scandinavia ja Bonnier Amigo Music Group ostivat Edelin Suomen toiminnot Edel Records Finlandin. Uudelleen nimettyyn yhtiöön Playground Music Bam Oy sulautui myös Oy Bonnier Amigo Music Finland Ab ja Playground Music Finland. Playground myi Edelin kotimaisen katalogin uudelle AXR Musicille. Jakeluvarasto siirtyi Helsingin Vanhastakaupungista Ruotsiin, kuten muillakin isoilla levy-yhtiöillä.
Edel Records Finland Oy oli Edel Music AG:n vuonna 1999 ostama K-tel International (Finland) Oy uudelleen nimettynä. Edelliseen sulautui myös K-telin aiemmin samana vuonna ostama Audiovox Records Oy (AXR).
Playgroundin musiikkia.
Yhtiön julkaisemia tai jakelemia yhtyeitä ja artisteja ovat muun muassa The Rasmus, Ace of Base, Apulanta, Private Line, Mokoma, Poets of the Fall, Lullacry, IKE, S-Tool, Syksy, Iku, Jann Wilde &amp; Rose Avenue, Jussi Kettu, Timbuktu, Frida Hyvönen, Snook, Strip Music, Ayesha, The Concretes, Stam1na, Chords, Advance Patrol, Slow Train Soul, Halvdan Sivertsen, Finn Kalvik, Karen Busck, Ufo &amp; Yepha, Sweet Jeena ja Anna David Tracedawn, Delta Enigma, Domination Black, Punomo sekä Suuri Tuntematon.
Playground omistaa myös ruotsalaisen "Diesel"-levymerkin, jonka artisteja ovat mm. Lisa Nilsson, Titiyo, Koop, Mauro Scocco ja Blacknuss.
Playground edustaa mm. seuraavia levy-yhtiöitä ympäri Skandinavian: Phontastic, OUTO recordings, Hybris, Juju, Murena, Daworks, Heptagon, Morningsside, Levy-Yhtiö ja Propaganda records.
Playground edustaa myös useita kansainvälisiä itsenäisiä levy-yhtiöitä, kuten Rough Trade Records, Epitaph Records, Beggars Banquet, Startracks, Frontiers Music, 4AD, XL Recordings, Edel, Secretly Group, Crunchy Frog Recordings / Crunchy Tunes, ja Relapse Records.
Kjahta

Kjahta (, , ) on kaupunki Burjatiassa Venäjällä. Se sijaitsee Mongolian rajalla 235 kilometriä Ulan-Udesta etelään. Kaupunki on Kjahtan piirin keskus. Asukkaita on 19 100 henkeä (vuonna 2008).
Nykyinen Kjahta on syntynyt vuonna 1934, kun Troitskosavskin kaupunki yhdistettiin Kjahtan kauppataajamaan. Vuonna 1727 solmitun Venäjän ja Kiinan rajasopimuksen jälkeen venäläiset rakensivat paikalle linnoituksen, jonka lähelle perustettiin vuonna 1805 Troitskosavskin kaupunki. Sen eteläpuolella sijaitsi Kjahtan raja-asema, joka oli huomattava Venäjän ja Kiinan välisen kaupan keskus. Vuonna 1792 sinne siirrettiin Irkutskin tulliasema. Kiinaan vietiin kankaita, nahkaa ja turkiksia ja Venäjälle tuotiin etupäässä teetä. Siperian rautatien valmistumisen jälkeen vuonna 1903 paikkakunta menetti merkitystään ja siitä tuli Venäjän ja Mongolian välisen kaupan keskus. Vuonna 1915 Kjahtassa solmittiin Ulko-Mongolian autonomian tunnustanut sopimus. Vuosina 1920–1921 se oli Mongolian vallankumousliikkeen keskus.
Nykyään kaupungissa on elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta. Nähtävyyksiä ovat klassistisen Kolminaisuuden katedraali (1807–17), Ylösnousemuksen kirkko (1838) ja 1800-luvun puolivälissä rakennettu kauppahalli, vuonna 1891 perustettu kotiseutumuseo ja Sühbaatarin museo.
Keihäsantilooppi

Keihäsantilooppi ("Oryx gazella") on eteläisessä Afrikassa elävä suurisarvinen antilooppilaji. Aiemmin itäafrikkalanen beisa luettiin osaksi samaa lajia (jota kokonaisuudessaan on kutsuttu beisaksi) sen alalajina, mutta nykyisin keihäsantilooppi ja beisa katsotaan erillisiksi lajeiksi "Oryx gazella" ja "Oryx beisa".
Koko ja ulkonäkö.
Keihäsantiloopi ovat 180–195 sentin pituisia ja 180–240 kilon painoisia. Niillä on jopa 150-senttiset suipot sarvet. Ruumis on lihaksikas ja paksun kaulan ptäällä on harja. Korvat ovat leveät ja kärjestä pyöristyneet. Keihäsantiloopin häntä on pitkä ja se päättyy mustaan karvatupsuun. Ruumiin väri vaihtelee ruskeankeltaisesta ruskeaan. Naama on mustan ja valkoisen kirjava. Selässä ja hieman vatsan yläpuolella on musta viiva. Vatsa on valkoinen. Melko hoikissa jaloissa vuorottelee musta ja valkoinen.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Keihäsantiloopeja elää Namibiassa, Botswanassa ja Etelä-Afrikassa. Ne elävät aavikoilla, puoliaavikoilla sekä kuivilla ja avoimilla savanneilla. Laji ei ole välittömässä vaarassa.
Elintavat.
Keihäsantiloopit elävät tyypillisesti korkeintaan 20 yksilön laumoissa. Sadekautena ne voivat kokoontua hyville ruokamaille jopa satojen yksilöiden laumoiksi. Lauma koostuu yleensä hallitsevasta naaraasta, useista muista aikuisista naaraista ja niiden poikasista. Laumassa on myös yksi hallitseva uros. Johtajanaaras johtaa laumaa hyville ruokamaille ja uros seuraa lauman hännillä. Useimmat urokset elävät yksin. Ne perustavat oman reviirin ja yrittävät paritella sinne tulleiden naaraiden kanssa. Urokset kisailevat usein keskenään sarvilla kalistellen parantaakseen asemaansa. Ne haavoittuvat melko harvoin pahasti otteluissaan, vaikka sarvet voisivat tehdä pahaa jälkeä. Hävinnyt alistuu painamalla päänsä alas, asettaa sarvensa pitkin niskaa, kävelee kyyryssä ja heiluttaa häntäänsä.
Ravinto.
Keihäsantiloopit syövät mieluiten heinää, mutta ne syövät myös muita ruohovartisia kasveja sekä lehtiä ja silmuja. Vaikka keihäsantiloopin tarvitsee juoda vain harvoin, se juo aina tilaisuuden tullen. Se löytää tarkasti paikat missä on satanut. keihäsantiloopit myös kaivavat vettä kuivuneista joenuomista, kun sitä ei muuten ole tarjolla. Ne saavat vettä myös mukuloista, juurista, hedelmistä ja muista vetisistä kasveista. 
Lisääntyminen.
Keihäsantiloopit lisääntyvät ympäri vuoden. Hallitseva uros puolustaa keräämäänsä naarashaaremia muilta uroksilta. Koiras paimentaa voittamansa naaraslaumat alueelleen ja parittelee kiimassa olevien naaraiden kanssa. Naaras kantaa poikasta 8,5 kuukautta ja synnytyksen lähestyessä se erkanee laumasta. Naaras pysyy vasan kanssa kuusi viikkoa ennen kuin se palaa laumaan. Vasan väri sulautuu hyvin ruskeaan heinikkoon. Emo imettää poikasta 14 viikkoa jonka jälkeen se on valmis huolehtimaan itsestään. Naaraspuoliset poikaset jäävät synnyinlaumaansa, urokset lähtevät omille teilleen. Naaraat tulevat sukukypsiksi noin kolmevuotiaina, koiraat viisivuotiaina.
Oskarshamnin ydinvoimalaitos

Oskarshamnin ydinvoimala on yksi Ruotsin kolmesta toiminnassa olevasta ydinvoimalaitoksesta. Se sijaitsee Itämeren rannikolla Öölannin pohjoiskärjen tasalla. Voimala sijaitsee Simpevarp-nimisessä paikassa, joka kuuluu Oskarshamnin kuntaan. Kunnan keskustaajamaan Oskarshamniin on matkaa noin 25 kilometriä. 
Ydinvoimalassa on yksi toimiva reaktori, Oskarshamn 3, jonka kokonaisteho on 1 400 MW. Oskarshamn 3 on samaa mallia kuin Forsmark 3. Vuonna 1985 käynnistynyt 1 200 MW:n Oskarshamn 3 on myös Ruotsin uusin. 1972 käynnistynyt Oskarshamn 1 oli Ruotsin ensimmäinen kaupallinen reaktori. Oskarshamn 2 oli samaa mallia kuin Barsebäckin molemmat reaktorit. Kaikki reaktorit olivat myös tyypiltään kiehutusvesireaktoreita.
Laitosta hallinnoi Oskarshamnsverkets Kraftgrupp AB (OKG). Sen omistajat ovat Uniper (2016 saakka E.ON; 54,5 %) ja Fortum (45,5 %).
Reaktorit.
Oskarshamn 1.
Oskarshamn 1 oli Ruotsin ensimmäinen kaupallinen voimantuotantoreaktori. EON ilmoitti lokakuussa 2015 päättäneensä sulkea reaktorin kaudella 2017–2019, joka myöhemmin tarkentui 30.6.2017.
Oskarshamn 2.
Jo vuonna 1967, eli ennen O1:n valmistumista, alkoi toisen reaktorin suunnittelu Oskarshamniin, Oskarshamn 2 (O2). Laitos valmistui viisi vuotta rakentamisen aloittamisen jälkeen 1974 vuoden joulukuussa. O2 on samaa mallia kuin Barsebäckin kaksi reaktoria, ja niitä kutsuttiinkin alalla usein "kolmosiksi". Reaktori suljettiin loppuvuodesta 2015.
Oskarshamn 3.
Oskarshamn 3 (O3) on Oskarshamnin suurin reaktori ja se oli myös jonkin aikaa maailman suurin, tehonkorotushankkeen jälkeen 1 400 MW:n nettotehollaan. Suunnitelmat kolmannen reaktorin rakentamisesta Oskarshamniin alkoivat jo vuonna 1973, mutta niitä lykättiin vuoden 1980 kansanäänestyksen vuoksi. Nykyinen O3 oli alun perin tarkoitus sijoittaa Forsmarkiin (ja siten Forsmark 4:ksi) sisarreaktori Forsmark 3:n viereen. Se päätettiin kuitenkin sijoittaa Oskarshamniin, jotta sähköverkko jakautuu tasaisemmin. Rakentaminen alkoi toukokuussa 1980 ja reaktori otettiin käyttöön 3.3.1985.
OKG suunnittelee O3-reaktorin käyttöiän pidentämistä 80 vuoteen eli 2060-luvulle asti.
Wrangler

Wrangler on yhdysvaltalainen farkkumerkki. 
Wrangler tarkoittaa cowboyta, mutta toisaalta myös riitelijää. Wrangler oli jo ollut pitkään markkinoilla USA:ssa, ennen kuin The Blue Bell Overall Company sai tuotemerkin itselleen yritysostolla. Wrangler-tuotemerkkiin alettiin panostaa ja perustettiin Wrangler Western Wear vuonna 1947. Hyvin tunnettu rodeovaatteiden tekijä Rodeo Ben palkattiin suunnittelemaan Wrangler-cowboyfarkut. 
Kun useimmat farkkumerkit kuten Levi’s ovat ottaneet kohderyhmäkseen kaupunkilaiset, Wrangler on pysynyt uskollisena lännenimagolleen. Se käyttää markkinointiviestinnässään mielikuvia country-musiikista, rodeosta, kalastuskilpailuista ja Yhdysvaltain maaseudun suosituimmasta autotyypistä, pick-upista eli lava-autosta.
Vuonna 1986 Blue Bell sulautui VF Corporationiin, joka on siitä lähtien omistanut Wrangler-tuotemerkin.
Historiaa.
Blue Bell Incorporated sai alkunsa Pohjois-Carolinan Greensborossa vuonna 1904 perustetusta, denimhaalareita valmistaneesta Hudson Overall Companysta. Vuonna 1919 se muutti nimensä Blue Belliksi ja vuonna 196 se yhdistyi Kentuckyn ja Tennesseen osavaltiossa toimineen Big Ben Manufacturing Companyn kanssa. Se laajeni edelleen ostamalla vuonna 1936 Globe Superior Corporationin ja vuonna 1943 Casey Jones Companyn, joka teki työvaatteita Wrangler-merkillä. Vuonna 1947 Blue Bell toi markkinoille cowboy-tyyliset Wrangler-farkut, ja 1950-luvun keskivaiheilla sen tuotantomäärä oli noin 36 miljoonaa vaatekappaletta vuodessa. Wrangler-farkkujen kansainvälinen markkinointi alkoi 1960-luvun alussa. Vuonna 1967 Blue Bell osti J. W. Carter -kenkävalmistajan ja ryhtyi tekemään myös cowboy-saappaita. Vuonna 1970 naisten ja miesten farkkumallistot eriytettiin nimille Lady Wranglers ja Mr. Wrangler, ja vuonna 1975 aloitettiin lastenmallisto Wrangler Kids. Vuonna 1980 Blue Bell osti urheiluvaatevalmistaja Jantzen Incorporatedin, ja vuonna 1986 VF Corporation osti Blue Bellin ja siirsi 1998 pääkonttorinsa Pennsylvaniasta Greensboroon. Vuonna 2019 VF Corporation jakautuu kahdeksi erilliseksi pörssiyhtiöksi, joista uusi Kontoor Brands, Inc. perustaa pääkonttorinsa Greensboroon ja huolehtii farkkubisneksestä.
James Glaisher

James Glaisher (1809–1903) oli englantilainen meteorologi, joka teki vuosina 1862–1866 yhteensä 28 lentoa ilmapallolla. Useimmilla lennoilla hänellä oli matkakumppanina Henry Tracey Coxwell. 
Glaisher oli Meteorologisen yhteisön ja Britannian ilmailuyhdistyksen perustajajäsen.
Hän piti pitkään hallussaan Coxwellin kanssa tekemäänsä korkeusennätystä (noin 11 887 metriä), jonka he saavuttivat Wolverhamptonissa 5. syyskuuta 1862.
Glaisher aloitti uransa meteorologina Greenwichissä. Vuonna 1862 hänet valittiin johtamaan yläilmakehän tutkimushanketta. Sitä varten tilattiin Mammoth-niminen kuumailmapallo. Sen lentäjäksi Glaisher valitsi kokeneen kuumailmapalloilijan Henry Coxwellin. 53-vuotiaalla Glaisherilla ei ollut aikomustakaan poistua maasta, mutta hänet suostuteltiin osallistumaan harjoituslennolle vuonna 1862, ja hän jäi koukkuun. Hänestä tuli pian innokas kuumailmapalloilija, jonka parina oli aina Coxwell.
Glaisher suunnitteli "tutkimuspenkin", joka sopi kaasupallon pajukorin päälle ja jossa oli erilaisia barometrejä (korkeuden mittaamiseen), lämpömittareita, kosteusmittareita ja kelloja, jotka kaikki kiinnitettiin huolellisesti, mutta ne voitiin irrottaa nopeasti mahdollisen kovan laskeutumisen varalta. Glaisher pystyi tekemään ja kirjaamaan havainnon kolmen sekunnin välein mittareistaan, kun taas Coxwell hallitsi ilmapallon nousuja ja laskuja. Glaisher kehitti myös uuden tyyppisiä kuvaajia, joilla hän saattoi esittää tiheään talletetun havaintoaineistonsa. 
Glaisherin ja Coxwellin lennot aloitettiin alun perin Wolverhamptonista missä hiilikaasulaitoksen johtaja oli innostunut kaasupalloista. lentoja tehtiin myös Crystal Palacen alueelta, jossa niiden nousut houkuttelivat suuria katsojajoukkoja.
Tiny Thompson

Cecil Ralph "Tiny" Thompson (31. toukokuuta 1905 Sandon, Brittiläinen Kolumbia – 9. helmikuuta 1981 Calgary, Alberta) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL-liigan Boston Bruinsissa ja Detroit Red Wingsissä. Thompson voitti NHL:n mestaruuden ja valittiin neljästi sarjan parhaaksi maalivahdiksi.
Thompson piti hallussaan Bruinsin voittoennätystä 81 vuotta, kunnes Tuukka Rask ohitti hänet vuonna 2019. Samoin Bruinsin paidassa pelattujen otteluiden määrässä Thompson on Raskin jälkeen toisella sijalla. Thompsonilla on edelleen nimissään Bruinsin yhden kauden nollapeliennätys (12), jonka hän teki tulokaskaudellaan 1928–1929.
Henry Tracey Coxwell

Henry Tracey Coxwell (2. maaliskuuta 1819 – 5. tammikuuta 1900) oli englantilainen ilmailija. Hänen isänsä oli meriupseeri.
Jo pienenä poikana Coxwell tunsi mielenkiintoa ilmapalloja ja erityisesti niillä lentämistä kohtaan. Hän teki ensimmäisen nousunsa 1844. Vuonna 1848 hänestä tuli ammatti-ilmailija tehden useita julkisia nousuja. Vuoteen 1861 mennessä hän oli tehnyt jo yli 400 ilmapallolentoa.
Vuonna 1862 Coxwell teki meteorologi James Glaisherin kanssa nousuennätyksen kohoamalla 11 887 metrin korkeuteen. Ennätys oli voimassa pitkään tämän jälkeenkin.
Coxwell teki viimeisen nousunsa vuonna 1885.
Coxwellin elämästä voi lukea kirjasta "My Life and Balloon Experiences".
Laurent Schwartz

Laurent-Moïse Schwartz (5. maaliskuuta 1915 – 4. heinäkuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko. Hän opetti muun muassa École polytechniquessa vuosina 1959–1980. Hänen huomattava matemaattinen työnsä, erityisesti distribuutioteorian suhteen, tuotti hänelle Fieldsin mitalin vuonna 1950.
Tieteellisen työn lisäksi hän oli myös rohkeasanainen intellektuelli. Schwartz oli kommunisti, mutta vastusti kuitenkin Neuvostoliiton stalinismia. Hän kampanjoi Ranskan Algerian sotaa vastaan. Koska Schwartz oli juutalainen, hän joutui toisessa maailmansodan aikana piileskelemään viranomaisia muuan muassa käyttämällä erilaisia salanimiä, kuten "Laurent Sélimartin". Hän kuului Debrén sukuun, joka on ollut merkittävä juutalaissuku Ranskan politiikassa.
Connie Stevens

Connie Stevens, syntyjään Concetta Rosalie Ann Ingoglia; (s. 8. elokuuta 1938 Brooklyn, New York City) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Stevens oli muusikko Teddy Stevensin (oik. Peter Ingoglia) ja laulaja Eleanor McGinleyn tytär. Hän otti isänsä taiteilijanimi Stevensin oikeaksi sukunimekseen. Hänen vanhempansa olivat tuolloin jo eronneet, ja hän asui isovanhempiensa luona Missourissa. Kahdeksanvuotiaana hän meni katoliseen sisäoppilaitokseen. Näyttelijä John Menga on hänen velipuolensa.
Stevens perusti lauluryhmän The Foremost. Ryhmän kolme muuta jäsentä ovat myöhemmin tulleet tunnetuisiksi The Lettermenin jäseninä. Vuonna 1953 Stevens muutti isänsä kanssa Los Angelesiin. 16-vuotiaana hän perusti toisen lauluryhmän nimeltään The Three Debs. Hän myös aloitti näyttelemisen elokuvissa, ensin pikkurooleissa. Hän on esiintynyt lukuisissa sarjoissa ja elokuvissa. Hän on ollut myös tekemisissä useiden muiden supertähtien kanssa. Hänet muistetaan Elvis Presleyn ystävänä. 
Hän aloitti uransa vuonna 1957 ja teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa "Young and Dangerous", ennen kuin julkaisi debyyttialbuminsa "Concetta" seuraavana vuonna. Hänellä oli sivurooli musikaalikomediassa "Rock-A-Bye Baby" (1958) Jerry Lewisin rinnalla, ja sitä seurasi draamaelokuva "The Party Crashers" (myös 1958) Frances Farmerin rinnalla. 
Stevens sai laajaa tunnustusta "Cricket" Blaken roolistaan ABC TV:n Warner Brothers -sarjassa "Hawaiian Eye", jossa hän aloitti vuonna 1959 Robert Conradin ja Anthony Eisleyn rinnalla. Hän saavutti samanaikaista musiikillista menestystä, kun hänen singlestään "Sixteen Reasons" tuli kansallinen radiohitti, joka nousi Billboard Hot 100 -listan ja UK Singles -listan kolmannelle sijalle vuonna 1960. Stevens jatkoi esiintymistä elokuvissa ja televisiossa 1970- ja 1980-luvuilla sekä esiintyi laulavana yökerhoesiintyjänä. 
Stevensin myöhempiä elokuvarooleja ovat komediat "Tapeheads" (1988) ja "Love Is All There Is" (1996). Vuonna 2009 Stevens debytoi ohjaajana elokuvalla "Saving Grace B. Jones", jonka hän myös käsikirjoitti ja tuotti osittain oman lapsuutensa kokemuksiin perustuen. 
Avioliitot ja lapset.
Hän oli naimisissa näyttelijä James Stacyn kanssa vuosina 1963–1966 ja näyttelijä ja laulaja Eddie Fisherin kanssa vuosina 1967–1969. Heille syntyi kaksi lasta: näyttelijä Joely Fisher (s. 1967) ja näyttelijä Tricia Leigh Fisher (s. 1968). 
Hänellä on koti Beverly Hillsissä, Palm Springsissä ja New Yorkissa.
Manttaali

Manttaali ( ’miesluku’) oli Ruotsin valtakunnassa käytetty veroyksikkö, jonka pohjalta laskettiin maatilojen verotus.
Manttaali tarkoitti 1500-luvulla ensin yhtä normaalikokoista tilaa. Luku mittasi tilan verotusvoimaa, ja se määräsi verosuoritukset, jotka tilan tuli tehdä. Lukua ositettiin murto-osiin tilan koon suhteessa: pieni tila saattoi olla puolen manttaalin tila, vielä pienempi neljännesmanttaalin tila ja niin edelleen. Tilan jakaminen osiin tai sen väkiluvun pieneneminen vaikuttivat lopulta myös tähän yksikköön.
1600-luvulla otettiin käyttöön tuotantoarvoon perustuva laskenta. Yksi manttaali ei tämän takia vastannut enää mitään tiettyä pinta-alaa. Kun arvo oli määritetty, manttaalilukua ei enää muutettu tuoton muuttuessa, mutta tilan jakaminen pienempiin pienensi manttaalilukua vieläkin murto-osiin.
Vanhoihin maakirjoihin merkittyjä manttaalilukuja kutsutaan "vanhoiksi manttaaleiksi." Olojen muuttuessa ne eivät enää vastanneet tilojen veronmaksukykyä, joten vuodesta 1690 lähtien veronpanot alettiin tehdä tilojen tuottokyvyn perusteella. Näin laskettua manttaalia sanotaan "uudeksi manttaaliksi."
Manttaaliosa oli Suomessa käytössä suurelta osin vielä 1800-luvulle, mutta 1900-luvun verotuksessa sillä ei ollut enää käytännön merkitystä. Kiinteistöjen manttaaliluvut kuitenkin edelleen laskettiin kiinteistötoimituksissa, ja tilojen osuudet yhteisistä alueista, esimerkiksi vesialueista, määrättiin yleensä manttaalin perusteella.
Osittamisissa (lohkomisissa ja halkomisissa) maakirjatalon manttaali jakautui talon sisällä tilojen kesken niiden osalukujen suhteessa. Talon sisällä tilojen manttaalien summa vastasi talon alkuperäismanttaalia. 
Vuoden 1906 eduskuntauudistukseen saakka manttaalit toimivat maaseudulla myös valtiollisen äänioikeuden perustana, valittaessa talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehiä säätyvaltiopäiville. Äänioikeutettuja olivat manttaaliin pantua maata omistaneet ja henkilön käytössä olleiden äänien määrä oli manttaalimäärän mukainen.
Vuodesta 1997 alkaen manttaalia ei enää ole määrätty, ja esimerkiksi osuudet yhteisiin alueisiin jakautuvat yleensä pinta-alojen perusteella. Aiemmin kiinteistörekisterissä olleet tiedot manttaalista ja osaluvusta on kuitenkin säilytettävä edelleen rekisterissä.
Erilajisista kiinteistöistä vain tiloilla on voinut olla manttaali.
Teollisuusmanttaali.
"Teollisuusmanttaali" oli joillekin teollisuuslaitoksille laskettu manttaali, joka määritti niiden velvollisuudet ottaa osaa yleisiin rasituksiin.
Immortal (The Rasmuksen kappale)

”Immortal” on suomalaisen rockyhtye The Rasmuksen kappale. Sen tuottivat Mikael Nord Andersson ja Martin Hansen ja se nauhoitettiin Nord Studiosilla Tukholmassa. Kappale löytyy yhtyeen kuudennelta albumilta, "Hide from the Sunilta", ja se on albumin tyylin mukaisesti synkkä. Yhtye teki kappaleelle musiikkivideon, joka julkaistiin "Hide from the Sunin" Yhdysvaltain-painoksen mukana 10. lokakuuta 2006. Video sisältää kuvia neljältä eri esiintymislavalta Etelä-Afrikasta, Etelä-Amerikasta, Japanista ja Suomesta Hide from the Sun -kiertueen aikana, sekä lyhyitä pätkiä yleisöstä ja kiertueen maisemista. Videosta huolimatta kappaleesta ei julkaistu singleä.
Lauri Ylönen on kertonut haastattelussa, että kappale lähti improvisaationa soundcheckissä ja kaikki lisäsivät siihen jotakin. Hän sanoi sen olevan hänen mielestään paras kappale "Hide from the Sunilla".
”Immortal” löytyy yhtyeen aiemmalta "No Fear" -singleltä.
Kreivi Nefaria

Kreivi Luchino Nefaria on Marvel-kustantamon luoma superroisto, jonka ensiesiintyminen tapahtui "Avengers"-lehden numerossa 13 (helmikuu 1965). Kreivi Nefarian loivat Stan Lee ja Jack Kirby. 
Suomessa Kreivi Nefaria ilmestyi "MEGA" -lehden numerossa 2 (2006). 
Voimat ja varusteet.
Nefarialla on kaikkien Kuolettavan Legioonan jäsenten yhdistetyt voimat tehostettuna satakertaisiksi. Nefarian fyysinen voima on yliluonnollisen korkea, ja sen tarkka yläraja on tuntematon (Marvel-universumin korkein mitattavissa oleva voimaluokitus on kyky nostaa sata tonnia tai yli). 
Nefaria on kuitenkin taistellut tasaväkisesti jopa Thorin kanssa. Saatuaan voimansa Nefaria kykeni hyppäämään jalkalihaksillaan valtavia matkoja (vrt. Hulk). Nyttemmin Nefaria on oppinut lentämään pakonopeuden nopeudella. 
Kreivi Nefaria kestää erittäin hyvin kaikenlaisia fyysisiä vaurioita. Hän kestää leikiten suurikaliiperisia ammuksia, äärimmäisiä lämpötiloja ja suuria fyysisiä iskuja ilman näkyviä vaurioita. 
Nefaria on kuitenkin haavoittuvainen tietyille säteilyaallonpituuksille ja kosmisille energioille - varsinkin ionipohjaisille aseille. 
Nefaria kykenee ampumaan optisia säteitä silmistään. Säteiden voiman avulla Nefaria on leikannut jopa titaaniterästä. 
Rajoitukset.
Nefarian voimat ovat peräisin hänen ioniolomuodostaan. Säilyttääkseen voimansa Nefarian pitää imeä itseensä säännöllisin väliajoin muita ioniolentoja.