tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Malvales

Malvales on aitokaksisirkkaisten rosidien ryhmään kuuluva kasvilahko, johon kuuluu noin 6000 lajia kymmenessä heimossa. Malvakasvien (Malvaceae) heimossa on yli 4000 lajia, ja seuraavaksi suurimmassa, näsiäkasvien (Thymelaeaceae) heimossa, 750 lajia.
Malvales-lahkon kasvien fytokemiaa luonnehtii flavonien ja myrisetiinin esiintyminen. Anatomisia piirteitä ovat kerroksellinen jälsi, putkiloiden yksinkertaiset perforaatiot, vetopuun puuttuminen ja limasolujen esiintyminen.
Monilla lahkon kasveilla on kierteinen lehtiasento, pulvinukselliset lehtiruodit ja kourasuoniset lehdet. Yleensä kasvit ovat tähtikarvojen peittämiä. Kaarna on usein hyvin kuituinen (vrt. metsälehmus eli niinipuu) ja sitkeä. 
Malvales-lahkon lajien kukassa on kierteinen (kontortti) teriö ja siitä puuttuu diskus eli pohjuskehrä. Heteitä on tavallisesti paljon. Sikiäimessä on muutama siemenaihe kutakin emilehteä kohden ja vartalo on pitkä. Hedelmä on kota, jonka pinta on joskus kuhmurainen tai piikkinen, ja siemenet tai hedelmän sisäpinta ovat karvaiset. Siemenkuoren anatomiaan kuuluu hyvin paksuuntunut ja ligniinipitoinen, pylväsmäisistä soluista rakentuva eksotegmen-kerros.
Heimot.
Lahko käsittää noin 3,2 % kaikista aitokaksisirkkaisista ja kaikkiaan 10 heimoa. Suomen kasvistossa on edustajia päivännouto-, malva- ja näsiäkasveista.
Näsiäkasvit

Näsiäkasvit (Thymelaeaceae) on kasviheimo, johon kuuluu 50 sukua ja noin 890 lajia. Suurin osa lajeista kasvaa tropiikissa ja ovat syötynä myrkyllisiä. Siihen kuuluu ennen kaikkea varpuja ja pieniä pensaita, jonkin verran myös köynnöstäviä kasveja.
Näsiäkasvit kuuluvat nykyisessä luokituksessa (APG IV) Malvales-lahkoon. Aiemmin Cronquistin järjestelmässä heimo kuului Myrtales-lahkoon.
Näsiäkasveihin kuuluvista lajeista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena ainoastaan lehtonäsiä eli näsiä ("Daphne mezereum").
Sukuja.
Näsiäkasveihin kuuluu 46–50 sukua: (suomenkieliset nimet:)
Erakko

Erakko on yhteiskunnasta syrjään vetäytynyt ihminen. Usein hän elää luonnon helmassa kaukana muista ihmisistä. Ihminen voi erakoitua vapaaehtoisesti esimerkiksi uskonnollisista tai ekologisista syistä, saadakseen elää luonnon rauhassa ja hiljaisuudessa, tai päästäkseen rauhaan vanhoilta muistoiltaan.
Uskonnolliset erakot.
Uskonnolliset syyt ovat olleet yleisiä vapaaehtoisen eristäytymisen syitä. Jotkut eristäytyvät tästä maailmasta saavuttaakseen yhteyden Jumalaan. Kristillinen erakkoliike syntyi 300-luvulla pääasiassa Egyptissä sorron ja vainojen seurauksena.
Ortodoksisessa kirkossa erakoksi kutsutaan yleensä luostarin lähettyvillä yksin asuvaa henkilöä, joka on vetäytynyt maailmasta rukoilemaan ja kilvoittelemaan. Tällaiset erakot eivät kuitenkaan koskaan jätä maailmaa; he esimerkiksi osallistuvat säännöllisesti Herran pyhään ehtoolliseen. Tunnettuja erakkoja ovat olleet esimerkiksi Johannes Krysostomos, josta tuli myöhemmin Konstantinopolin piispa, sekä syyrialainen askeetikko Simeon Styliitta. Simon Trieriläinen eli 1000-luvulla erakkona Trierin kaupunginportissa.
Suomessa.
Suomessa moni erakko on ollut Lapissa kullankaivajana. Osa erakoista oli sotaveteraaneja, jotka halusivat paeta sotamuistojaan erämaan yksinäisyyteen.
Suomalaisen kirjallisuuden lukuisiin erakkohahmoihin kuuluvat esimerkiksi Havukka-ahon ajattelija Konsta Pylkkänen sekä Muumi-kirjojen Mörkö.
Nykyajan erakot.
Nykyajan erakoiden joukossa on uskonnollisista syistä erakoituneiden lisäksi myös esimerkiksi ekologisista syistä erakoituneita sekä nykyajan oravanpyörästä pois halunneita ihmisiä. Jotkut nykyajan erakot pitävät yhteyttä muuhun maailmaan sosiaalisen median kautta.
Jotkut lukevat erakoihin myös kaupunkien kerrostalojen yksineläjät. Tällaiset yksinäiset ihmiset eivät kuitenkaan ole vetäytyneet syrjään yhteiskunnasta.
Erythroxylum novogranatense

Erythroxylum novogranatense ("Hayo" eli "Kolumbian koka") on "Erythroxylaceae"-heimoon kuuluva kasvi, joka on "Erythroxylum coca"n ohella toinen kaupallisiin tarkoituksiin viljelty kokalaji.
Lajin viljely levisi 1900-luvun alussa Brittiläisen kansainyhteisön trooppisiin maihin. Sitä kasvatetaan yhä Britannian vanhoissa siirtomaissa Intiassa, Afrikassa, Sri Lankassa ja Jamaikalla. Jaavalla oli lyhyen ajanjakson ajan 1900-luvun alussa laajoja viljelmiä teollista kokaiininvalmistusta varten.
"Erythroxylum coca" -lajiin verrattuna "Erythroxylum novogranatensen" lehdet ovat pienemmät ja kapeammat, myös niiden väri on vaaleampi ja kellertävämpi. Toisin kuin "Erythroxylum coca", "Erythroxylum novogranatense" ei pudota lehtiään. Tämän vuoksi se näyttää tuuheammalta ja tukevammalta. Se sietää pitkiäkin kuivuuskausia. Muista kokalajeista poiketen sen lehdet sisältävät myös paljon metyylisalisylaattia. Tämän kemiallisen yhdisteen hajun voi tuntea selvästi, kun lehtiä kuivataan.
"Erythroxylum novogranatense" subsp. "truxillense".
"Erythroxylum novogranatensella" on alalaji "truxillense", jota kasvatetaan Trujillon kaupungissa Perun pohjoisosassa. Coca-Cola Company valmistaa Trujillon kokasta uutetta, joka antaa Coca-Colalle sen ominaismaun. Nykyisin kokaiini erotetaan kokamassasta tämän uutosprosessin yhteydessä.
Trujillonkokaa viljellään nykyisin Perun rannikolla sekä Andien alimmilla rinteillä. Tämä alalaji kasvaa korkeina, haarautuneina ja tuuheina pensaina, joilla on pienet paksut lehdet. Pensas kestää kuivuutta ja kasvaa myös autiomaailmastossa.
Trujillonkokaa pidetään parhaan makuisena ja aromikkaimpana kaikista kokalajeista. Trujillonkokan siemenet ovat kuitenkin varsin herkkiä kuivuudelle ja viljelijöiden on säilytettävä niitä kosteina itävyyden ylläpitämiseksi. Trujillonkoka onkin säilymisensä kannalta kaikista kokalajeista ihmisestä riippuvaisin.
Gladstone (Queensland)

Gladstone on teollisuuskaupunki Australian Keski-Queenslandin rannikolla. Siellä asuu noin 58 000 ihmistä, joista suurin osa on eurooppalaista sukua. Rannikkokaupunkina Gladstonen suurimmat vientituotteet ja kauppatavarat ovat suurteollisuuden tarvikkeita kuten alumiinioksidijalostamoita, alumiinin sulatusta, raskaita kemikaaleja ja liuskeöljyä. Gladstonessa on Keski-Queenslandin yliopisto.
Dugongien, mangrovepuiden ja kalojen määrä vähentyy kaupungin alueella koko ajan ja kaupungin laajentuminen vaarantaa villieläimiä ja kasvistoa. Paikalliset teollisuudenalat saastuttavat ilmaa jonkin verran, mutta vesi on yleisesti ottaen puhdasta.
Gladstone tunnetaan intohimoisena urheilukaupunkina etenkin rugbyn, ratsastuksen ja nurmipallon suhteen.
Vuoden lämpimintä aikaa on tammikuu ja helmikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 30 °C. Viileintä on heinäkuussa, jolloin keskimääräinen alin jää 12 asteen vaiheille.
Ontariojärvi

Ontariojärvi (, ) on yksi Pohjois-Amerikan Isoistajärvistä ja maailman 13. suurin järvi. Sitä ympäröivät Kanadan Ontarion provinssi pohjoisessa ja Yhdysvaltain New Yorkin osavaltio etelässä.
Järven nimi on irokeesien kieltä ja tarkoittaa joko ’kaunista järveä’ tai ’kimmeltävää vettä’. Ontarion provinssi Kanadassa on nimetty järven mukaan.
Perustiedot.
Ontariojärvi on itäisin ja pinta-alaltaan pienin (18 960 km²) Isoistajärvistä. Se kuitenkin ylittää Eriejärven tilavuudessa (1 640 km³). Järven keskisyvyys on 86 metriä ja suurin syvyys 244 metriä. Sen korkeustaso 75 metriä merenpinnan yläpuolella. Ontariojärveen laskee Niagarajoki ja sen vedet virtaavat Saint Lawrencejoen kautta Saint Lawrencen lahteen Atlantin valtamereen.
Kaupunkeja järven rannalla.
Ontariojärven rannalla sijaitsee muun muassa Kanadan suurin kaupunki Toronto sekä Hamilton, Yhdysvaltain puolella New Yorkin osavaltiossa sijaitsee Rochester.
Vladimir Krutov

Vladimir Jevgenjevitš Krutov (, 1. kesäkuuta 1960 Moskova, Venäjän SFNT – 6. kesäkuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän oli 1980-luvun menestyneimpiä jääkiekkoilijoita. Krutov oli kuuluisan Krutov–Larionov–Makarov-ketjun vasen laitahyökkääjä.
Elämä ja urheilu-ura.
Maajoukkue.
Krutov liittyi puna-armeijan joukkueeseen vuonna 1977. Neuvostoliiton maajoukkueessa hän voitti talviolympialaisista kaksi kultamitalia ja yhden hopean, kun Neuvostoliitto taipui Yhdysvalloille Lake Placidissa 1980.
MM-kilpailuista Krutov voitti viisi maailmanmestaruutta, yhden hopean ja pronssin. EM-kilpailuista Krutov voitti kultaa seitsemän kertaa. Kanada-cupin Krutov voitti vuonna 1981, minkä lisäksi hän saavutti Neuvostoliiton joukkueessa samasta turnauksesta hopeaa 1987 ja pronssia 1984. Hänet valittiin Neuvostoliiton vuoden pelaajaksi vuonna 1987. Krutov oli vuoden 1988 olympiaturnauksen ja vuoden 1987 MM-kilpailujen paras maalintekijä. Nuorten MM-kilpailuista Krutov voitti kultaa vuosina 1979 ja 1980.
Seurajoukkueura.
Krutov voitti Neuvostoliiton mestaruuden 11 kertaa. Hän siirtyi joukkuekaverinsa Larionovin kanssa NHL:n Vancouver Canucksiin vuonna 1989. Krutov ei kuitenkaan sopeutunut elinympäristön vaihdokseen. Hän oli ylipainoinen ja kärsi ulkomailla pelatessaan koti-ikävästä. Ainoalla NHL-kaudellaan Krutov teki 11 maalia, 23 syöttöä, 34 pistettä 61 pelissä. NHL-menestyksestä vaille jäänyt Krutov palasi Eurooppaan kauden 1989–1990 jälkeen. Hän pelasi Sveitsissä ja Ruotsissa.
Kuolema.
Krutov vietiin sairaalaan 3. kesäkuuta 2012 tämän kärsittyä sisäisestä verenvuodosta ja maksan toimintahäiriöstä, ja hänet vaivutettiin koomaan. Krutov kuoli sairaalassa 6. kesäkuuta, 52 vuoden ikäisenä.
Pelityyli.
Krutov oli voimakas pelaaja ja maalintekijä.
Miguel Primo de Rivera

Miguel Primo de Rivera y Orbaneja (8. tammikuuta 1870 Jerez, Espanja – 16. maaliskuuta 1930 Pariisi, Ranska) oli espanjalainen kenraali, joka hallitsi Espanjaa diktaattorina vuodesta 1923 vuoteen 1930.
Primo de Rivera syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän liittyi Espanjan asevoimiin ja soti siirtomaasodissa Marokossa, Kuubassa ja Filippiineillä. Hän toimi useissa tärkeissä sotilasviroissa ensimmäisen maailmansodan jälkeen, mukaan lukien Valencian, Madridin ja Barcelonan kenraalikapteenina. Hänestä tuli Estellan markiisi setänsä kuoleman jälkeen vuonna 1921. Primo de Rivera teki vallankaappauksen asevoimien tukemana syyskuussa 1923. Kuningas Alfonso XIII hyväksyi hänen valtansa ja nimitti hänet pääministeriksi.
Primo de Rivera syrjäytti perustuslain sotilaslailla, määräsi tiukan sensuurin ja asetti poliittiset puolueet pannaan. Hän perusti Unión Patriótica Españolan ja loi yksipuoluejärjestelmän. Primo de Rivera yritti vähentää työttömyyttä käyttämällä rahaa yhteiskunnan kehittämiseen, mutta hallituksen kasvaneet kulut aiheuttivat inflaation. Lopulta hän menetti asevoimien tuen ja luopui virastaan tammikuussa 1930. Espanjan toinen tasavalta perustettiin hieman yli vuotta myöhemmin. Primo de Rivera kuoli diabetekseen Pariisissa vain kaksi kuukautta valtakautensa päättymisen jälkeen.
Primo de Riveran poika oli asianajaja José Antonio Primo de Rivera, joka perusti totalitaristisen Falange-puolueen, ja teloitettiin ilman oikeudenkäyntiä 20. marraskuuta 1936. Hänen tyttärensä taas oli Pilar Primo de Rivera, joka perusti Falangen naisjaoksen.
Synkooppi

Synkooppi on musiikissa normaalisti painottoman iskun painotus.
Esimerkiksi 4/4-tahtilajissa iskut 1 ja 3 ovat tyypillisimmin painollisia. Jos näiden sijasta painotetaan iskuja 2 ja 4, rytmi on synkopoitu. 
Takapotkun synkopointi on tyypillistä nykyaikaiselle populaarimusiikille. Se toteutetaan tyypillisesti lyömällä virvelirumpua tahdin toisella ja neljännellä iskulla. Tällainen synkopointi luo jännitettä luonnostaan painollisten ensimmäisen ja kolmannen iskun sekä takapotkujen välille. Takapotkun painottaminen on ollut 1940-luvun rhythm and bluesista lähtien tyypillistä lähes kaikelle länsimaiselle populaarimusiikille. Erityisesti 1950-luvulla kehitetyn rock-musiikin perustana on takapotkupainoinen rytmi. Takapotkua painotetaan myös reggaemusiikissa.
Synkooppi voi olla myös sävel, joka alkaa iskualan iskuttomasta osasta ja jatkuu seuraavaan iskualaan. Seuraavassa esimerkissä neljäsosanuotit ovat synkopoituja, koska ne ovat kahdeksasosanuotin verran sivussa iskualoista.
Domitien Ndayizeye

Domitien Ndayizeye (s. 2. toukokuuta 1953 Murago) oli Burundin presidentti 30. huhtikuuta 2003 – 26. elokuuta 2005. Ennen presidenttiyttään hän toimi puolitoista vuotta varapresidenttinä.
Ndayizeye on hutu (hänen edeltäjänsä oli tutsi). Hänellä oli vaikeuksia pysyä hyvissä väleissä tutsien johtaman armeijan kanssa ja taivutella hutukapinallisisia luopumaan aseista.
Ndayizeye on kotoisin Kayanzasta, maan pohjoisosasta. Hän lähti maanpakoon Belgiaan vuonna 1972, ja liittyi siellä maanpaossa olevien hutujen ryhmittymään ja aktivoitui poliittisesti. Vuonna 1981 hän muutti Ruandaan ja vuonna 1993 palasi kotimaahansa Burundiin, jossa hutu-puolue Frodebu oli voittanut ensimmäiset monipuoluevaalit.
Bön

Bön tai Bon on tiibetiläinen uskonto, joka syntyi 1000-luvulla. Tiibetin lisäksi bön-luostareita on myös Intiassa, jonne uskonto tuli vuoden 1950 jälkeen Tiibetistä. Bön muistuttaa paljon buddhalaisuutta, mutta siinä on joitain erityispiirteitä.
Nimellä "bön" on kutsuttu myös Tiibetin alkuperäistä uskontoa, joka edelsi buddhalaisuuden tuloa ja taantui 700- ja 800-luvuilta alkaen kun buddhalaisuus pääsi kuninkaan suojelukseen. Ei kuitenkaan tiedetä varmasti, pohjautuuko 1000-luvulla syntynyt bön siihen ja onko näiden uskontojen välillä jatkumoa.
Bön verrattuna muihin tiibetiläisiin perinteisiin.
Bön-opetukset sisältävät samantyyppisiä harjoituksia kuin jotkin tiibetinbuddhalaiset perinteet, ja länsimaissa vaikuttava lama Tenzin Wangyal Rinpoche kutsuukin perinnettä bön-buddhalaisuudeksi vaikka perinteen hengellinen johtaja Lungtok Tenpai Nyima onkin todennut, että toivoisi vain 'bön'-sanaa käytettävän. Bön-uskonnon perustajana ei pidetä Siddharta Gautamaa ja esimerkiksi stupaa kierretään bönissä päinvastaiseen suuntaan kuin buddhalaisuudessa.
Opetusten tasot.
Opetukset jaotellaan yleisesti yhdeksään tasoon, joista alimmat neljä sisältävät harjoituksia, joilla pyritään harmonisoimaan ihmisen ja ympäristön välistä suhdetta – näitä neljää ensimmäistä opetustasoa voitaisiin kaiketi pitää šamanistisina. Ylemmät opetustasot sisältävät sutra-, tantra- ja dzogchen-opetuksia. Länsimaissa opetetaan lähinnä näiden ylempien tasojen harjoituksia.
Suomessa.
Suomessa bön-uskontoa harjoitetaan muutamilla paikkakunnilla Tenzin Wangyal Rinpochen perustaman Ligmincha-järjestön alaisuudessa.
Suna

Suna on Espoon keskuksen kaupunginosan asuinalue Tuomarilan kainalossa, sen eteläpuolella, Saarniraivion ja Espoon keskuspuiston välissä. Suna on rivitalovaltaista pientaloaluetta, josta löytyy myös vanhempia omakotitaloja. Alue on laaksoa, jossa on omakotitalojen lisäksi nurmikenttiä ja metsikköjä muodostaen näin vastapainon kerrostalojen Suvelalle.
Suna jakautuu kolmeen osaan:
Palveluina ovat päiväkoti ja ala-aste, Sunan koulu. Yläaste, Saarnilaakson koulu, toimii Sunan välittömässä läheisyydessä.
Jalkapallo.
Jalkapalloilija Laura Österberg Kalmari on käynyt Sunan koulun.
Sunan koulu on menestynyt Espoon kuudesluokkalaisten koulujen välisissä jalkapallokisoissa:
Julkinen liikenne.
Sunaan liikennöivät HSL:n bussilinjat ovat
Wilhelm Frick

Wilhelm Frick (12. maaliskuuta 1877 Alsenz, Baijerin kuningaskunta, Saksan keisarikunta – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg, Yhdysvaltain miehitysvyöhyke Saksassa) oli saksalainen kansallissosialistinen poliitikko ja oikeustieteen tohtori, joka toimi muun muassa sisäministerinä vuosina 1933–1943.
Frick syntyi 12. maaliskuuta 1877 Alsenzissa, Saksassa. Hän opiskeli yhden lukukauden filologiaa Münchenissä, minkä jälkeen hän opiskeli oikeustiedettä Göttingenin ja Berliinin yliopistoissa 1897–1900. Oikeustieteen tohtoriksi hän väitteli Heidelbergin yliopistosta vuonna 1901. Vuonna 1903 hän työskenteli juristina poliisin päämajassa Münchenissä. Hänestä tuli piiriassessori vuonna 1907 ja hän yleni hallitusassessoriksi 1917. Ollessaan Münchenin rikospoliisin johdossa Frick osallistui oluttupavallankaappaukseen. Hänet vangittiin vallankaappausyrityksen johdosta ja vapautettiin poliisitehtävistään. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1924 ja työskenteli vakuutusyhtiössä.
Frick valittiin Saksan valtiopäiville toukokuussa 1924. Hän teki yhteistyötä kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiipeen kuuluneen radikaalin Gregor Strasserin kanssa. Strasser oli ollut puolueen puheenjohtajana vuodesta 1927. Frick nimitettiin Thüringenin osavaltion sisä- ja opetusministeriksi vuonna 1930.
Adolf Hitlerin tullessa valtaan tammikuussa 1933 Frick nimitettiin sisäministeriksi, ja hän oli vastuussa useista laeista, jotka vakiinnuttivat kansallissosialistista hallintoa. Aluksi, ollessaan sisäministerinä, Frick johti Saksan poliisivoimia, mutta menetti sen toimen Heinrich Himmlerille vuonna 1936. Hän pysyi sisäministerinä ilman vastuullisia tehtäviä, kunnes lopulta hävisi valtataistelun Himmlerille. Hänet nimettiin seremonialliseen Böömin ja Määrin valtakunnanprotektorin virkaan.
Saksan hävittyä toisen maailmansodan Frick vangittiin ja Nürnbergin oikeudenkäynnissä hänet todettiin syylliseksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan ja tuomittiin kuolemaan. Hän oli ainoa syytetty, joka kieltäytyi puolustamasta itseään oikeudessa. Wilhelm Frick hirtettiin 16. lokakuuta 1946.
Rivitalo

Rivitalo on kytketty pientalo, jossa on vähintään kolme rinnakkaista asuntoa. Asunnot on rakennettu kiinni toisiinsa. Rivitalon jokaisella huoneistolla on oma piha ja erillinen sisäänkäynti maantasosta. Rivitalossa asuinhuoneistojen tilat eivät sijaitse toistensa kanssa päällekkäin kuten kerrostalossa. 
Rivitalon etuihin kuuluu se, että asuntojen kytkeminen yhteen tuo säästöjä rakennuskustannuksissa ja energiankulutuksessa. Rivitalo mahdollistaa myös tiiviin kaupunkirakenteen ja suuren asukastiheyden. Kuitenkin talo tarjoaa asukkaille oman reviirin lähes kuin omakotitalossa.
Vuonna 2023 rivitaloja oli Suomessa 85 192 kappaletta. 
Hallintamuodot.
Rivitalojen hallintomuotoja on useita: rivitalo voi olla asunto-osakeyhtiö, asumisoikeustalo tai vuokratalo. 
Kerrosluku.
Rivitalot ovat yleensä yksi- tai kaksikerroksisia, mutta talotyyppi ei sinänsä aseta rajoituksia kerrosluvulle. 
Erityispiirteitä.
Koska usein rivitalot ovat pienimuotoisia, tehdään toisinaan osa huoltotöistä talkoina, vaikka tavallisesti näistä töistä huolehtii huoltoyhtiö. Suomen ensimmäinen rivitalo on Helsingin Kulosaaressa sijaitseva Ribbingshof.
Pikatalot.
Varhainen suomalainen rivitalotyyppi oli ns. pikatalot, joita rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen vallinneen asuntopulan helpottamiseksi. Ajatuksena oli rakentaa mahdollisimman paljon asuntoja mahdollisimman vähin kustannuksin. Asunnot olivat pieniä ja niissä oli vain aivan välttämättömät varusteet. Esimerkiksi Tampereelle rakennettiin 1940- ja 1950-luvuilla kolme kymmenen pikatalon ryhmää: kaksi ryhmää Kalevan kaupunginosaan ja kolmas Nekalaan. Kussakin talossa oli kuusi asuntoa, joista jokaisessa oli huone ja keittokomero. Siten yhdessä pikataloryhmässä oli yhteensä 60 asuntoa. Käyttövesi haettiin ulkoa yhteisestä vesipisteestä ja pyykinpesua varten oli yhteinen pesutupa. Tampereen pikatalot olivat koko olemassaolonsa ajan kaupungin omistuksessa. Kalevan pikatalot purettiin vuonna 1995 ja Nekalan talot 2009. Pirkanmaan maakuntamuseo vastusti talojen purkamista, koska niiden on katsottu edustavan erittäin harvinaista asumismuotoa.
Rivitalon kaltaisia talotyyppejä.
Paritalo poikkeaa rivitalosta siten, että siinä on vain kaksi asuntoa.
Englantilaistyyppinen kaupunkirivitalo tai kaupunkipientalo poikkeaa rivitalosta siten, että siinä kukin asunto on eri tontilla. Rivitalon asunnot taas sijaitsevat samalla tontilla.
Ketjutalo on rivitalon tapainen talorivi, jossa huoneistoilla ei kuitenkaan yleensä ole yhteisiä väliseiniä.
Rivitalon vaatimukset Suomessa.
Rakennuslupa: Rivitalon rakentaminen vaati rakennusluvan. Vuoden 2025 alusta rakennuslupa korvautui rakentamisluvalla, joka yhdistää aiemmat luvat. Luvan saamiseksi edellytetään mm. energiaselvitystä, joka käsittää lämpöhäviöiden tasauslaskelman sekä energiatodistuksen. Uudisrakennuksille rivitalojen käyttötarkoitusluokan mukainen E-luvun raja-arvo on 105. Vanhoille rivitaloille rajaa ei ole, mutta energiatodistus on pakollinen, kun jokin rakennuksen huoneistoista myydään tai vuokrataan. Kaavamääräykset: Rakennuspaikan on oltava asemakaavan tai yleiskaavan mukainen. Kaava määrittää rakennusoikeuden.
The Future Sound of London

The Future Sound of London (lyh. FSOL) on 1980-luvulla perustettu brittiläinen yhtye, joka tekee elektronista musiikkia. Yhtye tunnetaan mm. Lifeforms-albumistaan sekä ”Papua New Guinea”-hitistään.
Yhtye soitti yllätyskeikan The Amorphous Androgynous -nimellä ILMIÖ -festivaalilla Turussa la 21. heinäkuuta 2012.
Finnoon allas

Finnoon eli Suomenojan allas tai Finnoviken (Finnoonlahti) on Etelä-Espoossa Ali-Suomenojalla sijaitseva 17 hehtaarin laajuinen järvi tai kosteikko. Alue oli aiemmin luonnontilainen merenlahti, kunnes se pengerrettiin vuonna 1963 erilleen merestä Suomenojan jätevedenpuhdistuslaitoksen saostusaltaaksi. Vuonna 1972 altaan käyttö jäteveden saostamisessa lopetettiin, minkä jälkeen sitä täytettiin maa-aineksella 1980-luvulle asti. Jätevedenpuhdistamo siirrettiin Suomenojalta Blominmäkeen vaiheittain 2022–2023 ja Suomenojan laitoksen toiminta lakkautettiin.
Altaalla pesii monipuolinen ja runsas kosteikkolinnusto. Altaan ja sen reuna-alueiden linnustoa on seurattu kartoitusten avulla 1960-luvulta lähtien. Vuoden 2000 kartoituksen mukaan runsain pesimälaji oli kansallisesti vaarantunut naurulokki, joita pesi altaalla 850 paria. Alueen erikoisuuksia ovat liejukana (seitsemän paria), harmaasorsa (neljä paria, vuonna 2005 kymmenen paria) ja mustakurkku-uikku (11 paria). Suomenojan allas on Suomen tärkeimpiä pesimäalueita näille lajeille. Kaikkiaan altaalla ja sen läheisyydessä pesi kartoituksen mukaan 36 lajia ja 1 079 paria lintuja.
Kesällä allasta hyödyntävät myös monet lähistöllä pesivät vesilintupoikueet ja sulkasatoiset vesilintukoiraat. Linnusto on runsas myös keväisin ja syksyisin: allas on tärkeä muutonaikainen levähdysalue vesilinnuille ja kahlaajille.
Allas on matala, liejupohjainen ja erittäin ravinteikas. Kasvillisuus on rehevää: suurin osa altaasta on tiheää järviruoko- ja osmankäämikasvustoa. Avovesialueiden ainoa uposkasvi on harvinainen hentokarvalehti, laji, joka löydettiin ensimmäisen kerran Suomesta juuri Suomenojan altaasta. Se on saapunut todennäköisimmin lintujen kuljettamana. Hentokarvalehti on altaassa hyvin runsas: kasvusto täyttää nykyään suuren osan avovedestä.
Suomenojan allasta kiertää luontopolku, jonka varrella on kaksi lintutornia. Altaan pohjoispuolella on suhteellisen luonnontilaisena säilynyt ruoikkoluhta ja itäpuolella nykyisin hevoslaitumena käytettävä tulvaniitty. Altaan pohjois- ja itäpuolta kiertää Suomenoja, joka on erotettu siitä penkereellä. Alue on pääkaupunkiseudun suosituimpia linturetkikohteita.
Altaan eteläpuolella on Suomenojan voimalaitos, joka käyttää polttoaineenaan sähköä ja maakaasua. Kivihiilen poltto lopetettiin 28. huhtikuuta 2024. Voimalaitokselta lähtevä voimansiirtojohto kulkee altaan ylitse.
Vilhelm III Oranialainen

Vilhelm III Oranialainen (14. marraskuuta 1650 Haag, Hollanti– 8. maaliskuuta 1702) oli hollantilainen Oranian ruhtinas, Alankomaiden käskynhaltija ("stadhouder") ja vuosina 1689—1702 Englannin, Irlannin ja Skotlannin (nimellä Vilhelm III) kuningas. Vilhelm oli Kaarle I:n tyttärenpoika ja Maria II:n puoliso.
Suku.
Vilhelm isä oli Vilhelm II Oranialainen, joka kuoli kahdeksan päivää ennen pojan syntymää. Äiti, Orania-Nassaun prinsessa Maria Henrietta, oli Kaarle I:n ja kuningatar Henrietta Marian tytär. Vilhelmin enoja olivat kuninkaat Kaarle II ja Jaakko II. 
Käskynhaltija.
Vuonna 1672 Ranskan kuningas Ludvig XIV teki Englannin tuella hyökkäyksen Hollantiin valloittaen siitä suurimman osan. Silloinen Hollannin hallitsija Johan de Witt epäonnistui rauhanteossa ja hänet murhattiin. Vilhelm nousi Hollannin käskynhaltijaksi ja jatkoi menestyksekkäästi taistelua Englantia ja Ranskaa vastaan. Englannin kanssa hän solmi rauhan vuonna 1674. 
Vahvistaakseen asemaansa hän avioitui vuonna 1677 Jaakko II:n ja tämän ensimmäisen puolison, lady Anne Hyden vanhimman tyttären, serkkunsa Marian kanssa. 
Vuonna 1678 myös Ludvig XIV päätyi tekemään Hollannin kanssa rauhan, koska pelkäsi joutuvansa sotaan sekä Hollantia että Englantia vastaan.
Kuningas.
Vuonna 1685 Jaakko II nousi Englannissa valtaan ja aiheutti pian vastustusta parlamentinvastaisilla ja katolisuutta suosivilla toimillaan. Parlamentti kääntyi Vilhelmin puoleen pyytäen tätä turvaamaan Englannin protestanttisuuden. Vilhelm nousi vuonna 1688 maihin Englantiin ja suoritti niin sanotun mainion vallankumouksen. Jaakko II kaatui, mutta parlamentti joutui ongelmalliseen tilanteeseen. Se olisi halunnut pelkästään Marian hallitsijaksi, mihin Vilhelm ei suostunut. Lopulta päädyttiin ratkaisuun, jossa Vilhelm ja Maria II yhdessä. Vastineeksi Vilhelmin oli kuitenkin allekirjoitettava Bill of Rights -julistus, joka nosti parlamentin vallankäyttäjänä ensimmäistä kertaa monarkin yläpuolelle. Näin mainio vallankumous tuli välillisesti edistäneeksi parlamentaarisen järjestelmän kehitystä Englannissa.
Vuonna 1701 astui voimaan myös uusi Ison-Britannian vallanperimyslaki, jonka mukaan parlamentti päätti tarvittaessa maan tulevan hallitsijan. Laki oli seurausta pelosta kruunun joutumisesta katolisten käsiin, sillä sukulinjan katkeaminen oli odotettavissa.
Perintö.
Ollessaan helmikuussa 1702 ratsastamassa Hampton Courtin kuninkaallisen palatsin puistossa Vilhelm putosi hevosensa selästä sen astuttua myyränkoloon. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän kuoli Kensingtonin palatsissa putoamisen aiheuttamiin jälkiseurauksiin. Hän ja Maria olivat lapsettomia, joten kruunu siirtyi Marian sisarelle Annalle ja Annan kuoleman jälkeen vuonna 1714 Hannover-suvulle.
Shamarpa

Shamarpa (tunnetaan myös nimellä Shamar Rinpoche), on Tiibetin buddhalaisuuden Karma-kagyü-koulukunnan arvonimi. 
Ensimmäinen Shamarpa Khedrup Drakpa Senge (1283–1349) oli kolmannen Karmapan pääoppilas. Karmapa antoi hänelle rubiininpunaisen kruunun, joka oli tarkka kopio Karmapan omasta mustasta kruunusta. Tämä oli symboli heidän identtisyydestään — oppilas oli joka suhteessa tasaveroinen opettajansa kanssa. Punaisen kruunun myötä Karmapa antoi hänelle nimen Shamarpa — "Punaisen kruunun lama". Kuten Hyvän kalpan sutrassa sanotaan: "Tulevaisuudessa mahabodhisattva, jolla on rubiininpunainen kruunu, tulee kärsivien joukkoon ja johtaa heidät pois syklisestä hämmennyksestä ja piinasta" (samsarasta). Buddhan ennustus kävi toteen Shamarpassa. Shamarpat ovat jälleensyntyneet 1300-luvulta saakka ja ovat olleet joko Karmapan oppilaita tai opettajia.
Nykyinen 14. Shamar Rinpoche — Mipham Chökyi Lodrö — syntyi Karmapan veljenpoikana. Vuonna 1959 kiinalaisten hävittäessä Tiibetiä 16. Gyalwa Karmapa ja silloin kahdeksanvuotias Shamarpa lähtivät maanpakoon Intian luoteisosassa sijaitsevaan Sikkimin osavaltioon. Shamarpa kruunattiin vuonna 1964 Rumtekin luostarissa, jossa hän kävi läpi intensiivisen opetusjakson. Hän sai kaikki kagyü-linjan opetukset Karmapalta ja opiskeli perinteisiä tieteitä ja taiteita, sutria ja tantroja Thrangu Rinpochen johdolla. Hän sai opetuksia myös Kalu Rinpochelta. Todellisen mahayana-opettajan erikoisominaisuudet kypsyivät täyteen mittaansa Karmapan silmien alla huolimatta tiibetiläisten pakolaisten kovista olosuhteista. Saatuaan opetuksensa päätökseen Shamarpa lähetettiin Nepaliin kagyü-linjan pääedustajana. Karmapan kuoleman (1981) jälkeen Shamar Rinpoche saattoi päätökseen KIBI:n — buddhalaisten opintojen instituutin — rakentamisen New Delhiin Intiaan. Karmapan toiveiden mukaisesti instituutti toimii korkeampien opetusten paikkana, jossa ihmiset lisäävät viisautta ja myötätuntoa suurten buddhalaisten teosten opiskelun ja kääntämisen avulla.
Shamarpa on ottanut tehtäväkseen mahamudran ydinopetusten tutkimustyön. Kagyü-opetusten alkuperää jäljitetään uudelleen ja mahasiddhojen monia tärkeitä teoksia tutkitaan ja tarkistetaan; tämä koskee muun muassa seitsemännen Karmapan keskeistä työtä "Mahamudran aarteet". Mahamudra-opetuskeskus on suunnitteluvaiheessa, ja se tulee valmistuttuaan keskittymään erityisesti karma-kagyü-linjan opetuksiin varmistaakseen niiden säilymisen myös tulevaisuudessa. Shamar Rinpoche matkustaa myös laajasti eri puolilla maailmaa antamassa opetuksia ja initiaatioita.
Motopark Raceway

Motopark Raceway on suomalainen moottorirata, joka sijaitsee Etelä-Savossa Pieksämäen kunnassa Virtasalmella. Asfaltoidun radan pituus on 3516 metriä. Sitä kiertää hiekkapohjainen rallirata jonka pituus on 3 000 metriä. Alueella on myös täysimittainen 402,33 metrin kiihdytysrata, jolla ajetaan kiihdytyskisoja. Motoparkissa järjestetään monenlaisia moottoriurheilutapahtumia.
Motoparkin rata avattiin vuonna 1987 ja alkuvaiheessa alueella oli vain suora kiihdytysrata, joka oli valmistuessaan ainoa pelkästään kiihdytysautoilulle varattu moottoristadion Euroopassa ja Suomen ensimmäinen kiihdytysrata. Ennen Motoparkin valmistumista kiihdytyskilpailuja oli ajettu tilapäisillä radoilla, jollaisina toimivat lentokentät.
Lajin kattojärjestö Finnish Hot Rod Association ry (FHRA) oli jo pidemmän aikaa etsinyt sopivaa sijoituspaikkaa ja rakennuttajaa ratahankkeelle. Motoparkin ratahanke käynnistyi talvella 1986/1987 ja ratahanke toteutettiin nopealla aikataululla. Ratahanke sai alkunsa kun Pieksämäelle perustettiin oma kiihdytysurheilu- ja amerikanautoyhdistys Pieksämäki Hot Rod Association ry 4. lokakuuta 1986. Ratahankkeen virallisena perustajana oli paikallisyhdistyksen puheenjohtaja Jari Kaplas, sekä avainhahmoina maa-alueen omistanut ja radan rakennustöistä vastanneen Häkkisen Soran yrittäjä Pasi Häkkinen, Finnish Hot Rod Association ry:n silloinen puheenjohtaja Risto "Paha Paavali" Poutiainen, sekä alkuperäisen radan suunnitelleen suunnittelutoimisto Paproen yrittäjä Antti Puranen. Radan valmistuminen lisäsi merkittävästi kiihdytysurheilun suosiota Suomessa ja paikallista harrastusta Pieksämäen seudulla.
Rataa laajennettiin 1990-luvulla, jolloin rakennettiin asfalttirata ja hiekkapohjainen rallirata. Alueeseen kuuluu myös oma leirintäalue "Motomajat".
Radan toiminnasta on jätetty vuosien varrella lukuisia valituksia mm. melun vuoksi. 
Ympäristönsuojeluasetuksen (169/2000) 1 § mukaan ulkona sijaitsevat moottoriurheiluradat tarvitsevat toiminnalleen ympäristöluvan. Etelä-Savon ympäristökeskus on myöntänyt Motoparkille ympäristöluvan, mutta meluhaittojen vähentämiseksi lupaan on sisällytetty useita lupamääräyksiä, joissa rajoitetaan tuntuvasti sekä radan toiminta-aikoja että melutasoja. Toiminnanharjoittajan valitukset hylättiin korkeinta hallinto-oikeutta myöten. Nykyisin rata-alueen käyttöajat ovatkin hyvin tarkkaan säädeltyjä.
Varjosielu

Varjosielu on sielua muistuttava ja seuraileva hahmo samaan tapaan, kuin ruumista muistuttaa ja seurailee varjo. Varjosielu on uskomusolento, jollaisia tunnetaan monissa varsinkin shamanistisissa ja luonnonkansojen kulttuureissa, mutta muissakin. Varjosielun on joskus ajateltu nähdyn kaksoisolentona eri paikassa kuin henkilön itsensä. Uskomuksissa varjosielu saattaa päästä väliaikaisesti vapaaksi nukkuessa, kuollessa taas ehkä pysyvästi.
Suomalaisten kielellisten sukulaisten, ja luultavasti myös muinaisiin suomalaisten käsityksiin on kuulunut moniosaisen sielukäsityksen osana varjosielu itse. Nykysuomen pronomini "itse" merkinnee alun perin varjosielua. 
Käsitykset varjosieluista voivat perustua voimakkaasti animistiseen maailmankuvaan. Animististen käsitysten mukaan kaikkialla on henkiolentoja, joiden ansiosta maailma toimii, ja ehkä ihmisen sielukin toimii eri henkiolentojen ohjailemana. Toisaalta varjosielut ovat voineet olla tapa nähdä ihminen hyvänä olentona. Ihmisen pahoja töitä voi selittää siten, että ihmisen on ottanut haltuunsa varjosielu, tai jopa, että varjosielu on esiintynyt ihmisen hahmossa, kaksoisolentona.
Dennis Ritchie

Dennis MacAlistair Ritchie (s. 9. syyskuuta 1941 Bronxville, New York, Yhdysvallat – 8. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Ritchie tunnettiin erityisesti työstään Ken Thompsonin kanssa C-ohjelmointikielen sekä Multics- ja UNIX-käyttöjärjestelmien kehittämisessä. C-kielen lisäksi hän on vaikuttanut myös ALTRAN-, B- ja BCPL-kielien kehitykseen.
Elämäkerta.
Opiskeltuaan sovellettua matematiikkaa ja fysiikkaa Ritchie valmistui Harvardin yliopistosta. Hän aloitti vuonna 1967 työskentelyn Bell Labs Computing Sciences Research Center -laitoksessa. Siellä työskennellessään hän kehitti C-kielen, josta sittemmin tuli käytetyimpiä ohjelmointikieliä. Se on ollut useiden modernien ohjelmointikielten, kuten C++:n ja Javan, perusta. Ritchie kirjoitti yhdessä Brian Kernighanin kanssa kirjan "The C Programming Language" (1978, suom. "C-ohjelmointi", myöhemmin: "Ohjelmointi"), joka on käännetty 25 kielelle ja jota on myyty useita miljoonia kappaleita. Kirja tunnetaan yleisesti myös tekijöidensä sukunimien ensimmäisen kirjaimen mukaisesti nimellä "K&amp;R". Se on alan merkittävimpiä perusteoksia.
Ritchie oli Kernighanin, Ken Thompsonin, Douglas McIlroyn ja Joe Ossannan ohella myös UNIX-käyttöjärjestelmän kehittäjiä. Ritchie kehitti käyttöjärjelmälle sen ensimmäisen debuggerin "db" ja Thompsonin kanssa Fortran IV -kääntäjän "fc".
Ritchie ei toimittanut väitöskirjastaan sidottua kappaletta Harvardin kirjastoon, ja se oli vuosikymmenet teillä tietymättömillä. Hän ei siten käytännön mukaan saanut sen perusteella tohtorin arvoa, vaikka väitöskirja oli hyväksytty. Kappale kadonneesta väitöskirjasta löytyi vuonna 2020.
Ritchie työskenteli Bell Labsilla vuoteen 2007 asti. Viimeisinä vuosina hänellä oli sydänvaivoja ja hän sairasti eturauhassyöpää. Ritchie kuoli kotonaan 8. lokakuuta 2011.
Huomionosoitukset.
Ritchie sai työstään lukuisia palkintoja ja huomionosoituksia. Ritchie ja Ken Thompson saivat yhdessä C-kielen ja Unixin kehitystyöstään Turing-palkinnon 1983, IEEE:n Richard W. Hamming -mitalin 1990, National Medal of Technology -palkinnon 1999 ja Japani-palkinnon 2011.
Finnoo

Finnoo (aiemmin Suomenoja, ) on alue Espoossa Kaitaan ja Nöykkiön kaupunginosissa, Länsiväylän varrella. Finnoo on yksi Espoon paikalliskeskuksista ja se sijaitsee länsimetron varrella.
Historia.
Siitepölyanalyysien perusteella Espoon vanhin suomalainen maata viljelevä asutus sijaitsi juuri Finnoossa 1000-luvun alussa. Ruotsalainen asutus levisi alueelle kolonisaation myötä myöhemmin keskiajalla. Muun Espoon tavoin alue ruotsalaistui nopeasti voimakkaan siirtolaisuuden myötä. 
Alueen nimi Finno juontaa juurensa sanaan "Finnevik", mikä on tarkoittanut suomalaisten lahtea. Nimenantajina ovat mahdollisesti olleet itäisen naapurikylän Gräsan Ruotsista saapuneet siirtolaiset. Lahden nimi on antanut nimen myös siihen luoteesta laskevalle ojalle, "Finnålle".
Rakentaminen 2020-luvulla.
Finnoon alueelle on suunniteltu asuntoja 17 000 asukkaalle sekä 1 800 uutta työpaikkaa. Alueesta tavoitellaan kestävän kaupunkirakentamisen edelläkävijää. Rakentamista ja liikkumista ohjataan vähäpäästöisiin ja kestäviin muotoihin. Asuntorakentaminen alkoi keväällä 2020. Pääosiltaan alueen on tarkoitus olla valmis 2030-luvulla.
Kerrostaloasuntoja rakennetaan neljälle erilaiselle alueelle: metrokeskukseen, Djupsundsbäckeniin ja Finnoonsatamaan sekä pohjoisosan Finnoonkartanoon. Alueelle tulee omistusasuntoja, asumisoikeusasunto sekä vuokra-asuntoja. Alueelle rakennetaan myös useampi koulu ja päiväkoti.
Liikenne.
Länsimetron asema Finnoo sijoittuu Finnoon keskustaan. Metroasema avattiin liikenteelle 3. joulukuuta 2022.
Uuden asuinalueen rakentamisen myötä Finnoon alueelle rakennetaan paljon uusia teitä ja siltoja. Pysäköinti on keskitetty pysäköintilaitoksiin, minkä lisäksi alueen pysäköinti järjestyy kannenalaisena pysäköintinä ja kadunvarsipysäköintinä.
Virkistys.
Finnoon alueelle on suunniteltu erilaisia puistoja, merellisiä ulkoilureittejä, kattava pyörätieverkosto ja palvelut kävelyetäisyydelle. Alueen luontoarvojen suojelemiseksi virkistäytymiseen rakennetaan selkeät reitit ja paikat.
Finnoossa on pienvenesatama ja satamassa pysähtyvien saaristolaivojen kyydissä pääsee kesäaikaan kaupungin lukuisiin ulkoilusaariin.
Retkeily.
Alueella sijaitsee arvokas, valtakunnallisestikin lintuharrastajien suosiossa oleva lintukosteikko. Suomenojan luontopolut ja lintutornit ovat suosittuja vapaa-ajan retkikohteita. Alueelta on yhteys myös Espoon keskuspuistoon ja kymmeniä kilometrejä pitkälle rantaraitille. 
Finnoon alueella sijaitseva luonnonmuistomerkki on Suomenojan siirtolohkare, joka sijaitsee Hannuksentien varrella. Siirtolohkare on nimitetty luonnonmuistomerkiksi vuonna 1986.
Dm11

Dm11 (lempinimeltään "Mandolino") oli sarjamerkintä VR:n tilaamalle uudelle moottorijunalle. Tämän kalustosarjan kiskobusseja tilattiin 16 kappaletta vuonna 1995 GEC-Alsthomin Espanjan tehtaalta. Tilaus kuitenkin peruttiin muun muassa matkustamon 12 dB liian kovan melun ja 9 tonnin liikapainon vuoksi.
Suomeen ehdittiin toimittaa kuusi Dm11-sarjan moottorijunaa, ja niitä käytettiin vain koeajoilla. Moottorijunat palautettiin helmikuussa 1999 takaisin valmistajalle, joka yritti myydä niitä useille rautateille muun muassa Liettuaan, kunnes yksiköt saatiin lopulta myytyä Kuubaan.
Kansantanssi

Kansantanssi on tanssi, jota kansa, rahvas, tanssii tai tapasi tanssia. Käsitettä käytetään erotuksena hovien ja ylempien säätyjen tansseista. Osissa Aasian maita kansallistanssin asemassa on hovien ammattitanssijoiden tanssit, sillä kansan tapaa tanssia ei ole muistiinmerkitty tai ollut. Nykyään kansantansseilla on paikoin voimakas kansallista identiteettiä luova merkitys. Esimerkiksi israelilainen kansantanssi on keinotekoisesti luotu kohottamaan kansallista itsetuntoa.
Lähes kaikilla kansoilla on tansseja, joissa liikutaan musiikin kanssa tai ilman. Tanssiin liittyy usein rituaalitarkoituksia (häävalssi, uskonnolliset tanssit) mutta tanssi voi olla myös tapa rentoutua, tavata vastakkaista sukupuolta ja juhlia. Kansantanssityyleistä jotkut ovat yksinkertaisia, jotkut enemmän tyyliteltyjä ja jotkut tarkemmin ohjattuja. Kansantansseja on usein tanssittu tietyn yhteisön kesken, kuten nuorisoseuroissa. Kansantanssien tyyli on joskus liittynyt tiettyyn yhteiskuntaluokkaan tai aatesuuntaukseen. Esimerkiksi 1800-luvun loppupuolella Euroopassa vallinneen kansallisromantiikan aikana Suomessa yhteiskunnan ylimpiin luokkiin kuuluvien nuorten keskuudessa syntyi kansallisromanttinen kansantanssi.
Pohjoiseurooppalaiset kansantanssit muistuttavat vahvasti toisiaan. Toisaalta tanssi on muuttuva, muotien ja aatteiden riepottelema kulttuuri-ilmiö. Suomessakin on eri aikoina on tanssittu erilaisia tansseja. Esimerkiksi Itä-Euroopassa 1800-luvun alussa syntynyt polkka levisi ensin Ranskaan ja myöhemmin Venäjälle ja Suomeen.
Padmé Amidala

Padmé Amidala (myös Padmé Naberrie Skywalker) on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy "Tähtien sota" -elokuvissa , ja . ”Padmé” on sanskritiä ja merkitsee lootuksenkukkaa. ”Amidala” taas merkitsee hengellistä ilmentymää. Padméa esittää yhdysvaltalainen Natalie Portman. 
Hahmo.
Tausta.
Padmé Amidala syntyi Naboo-planeetalla. Hänen vanhempansa olivat Ruwee Naberrie ja Jobal Naberrie. Hänen syntymänimensä oli Padmé Naberrie. Padmé valittiin 14-vuotiaana Naboon kuningattareksi. 
Hahmo elokuvissa.
"" ahne Kauppaliitto piirittää ja valloittaa Naboon ja ottaa kuningatar Amidalan panttivangiksi. Jediritarien Qui-Gon Jinnin ja Obi-Wan Kenobin avulla hän pakenee hovinsa kanssa, mutta joutuu aavikkoplaneetta Tatooinelle. Hän kohtaa siellä nuoren orjan, Anakin Skywalkerin. Coruscantilla Padmé osallistuu senaatin istuntoon, johon ylikansleri Valorum on kutsunut senaatin pohtimaan Naboon piiritystä. Istunnon aikana senaattori Palpatinen manipuloimana Padmé vetoaa epäluottamusäänestykseen, jossa tasavallalle valittaisiin uusi johtaja. Hän palaa Naboolle, ja Anakin Skywalkerin, gunganien ja jedien avulla onnistuu vangitsemaan varakuningas Nute Gunrayn. "Pimeässä uhassa" kuningatar Amidalalla oli siihen aikaan viisi palvelusneitoa, joiden nimet ovat Saché, Yané, Rabé, Sabé ja Eirtaé.
Kymmenen vuotta myöhemmin, elokuvassa ", Padmé on luopunut kuningattaren virasta ja ryhtynyt Naboon senaattoriksi korvaamaan Palpatinea, josta on tullut ylikansleri. Hän vastustaa lakia, joka antaisi tasavallalle luvan luoda ja käyttää armeijaa. Hänet yritetään salamurhata, mutta murhayrityksessä menehtyy hänen kaksoisolentonaan esiintynyt palvelusneitonsa Cordé. Palpatine käskee Obi-Wan Kenobin ja Anakin Skywalkerin suojelemaan senaattori Amidalaa, ja pian Anakin pelastaakin senaattorin toiselta salamurhayritykseltä. Padmé ja Anakin matkustavat Naboolle, jossa heidän välilleen syntyi rakkaussuhde. Myöhemmin he matkustavat Geonosikselle pelastaakseen Obi-Wanin ja joutuvat kloonisodan aloittaneeseen taisteluun. Naboolla Padmé ja Anakin menevät salaa naimisiin. 
" Padmé kertoo Anakinille olevansa raskaana. Anakin alkaa nähdä unta, jossa Padmé menehtyisi synnytykseen. Kauhistuneena Anakin kysyy neuvoa ylikansleri Palpatinelta, mutta lopulta kääntyy Voiman pimeälle puolelle ja ryhtyy Palpatinen sith-oppilaaksi. Obi-Wan kertoo Padmélle, että Anakin oli johtanut hyökkäystä jeditemppeliin ja surmannut kaikki siellä olleet jedit. Padmé lähtee Obi-Wanin kanssa Mustafarille saadakseen Anakinin takaisin valoisalle puolelle. Lopulta Anakin kuvittelee vaimonsa pettäneen hänet ja kuristaa tätä. Padmé kuljetetaan Anakinin ja Obi-Wanin välisen valosapelitaistelun jälkeen Polis Massan asteroidilla sijaitsevaan sairaalaan, jossa lääkintädroidit huomaavat Padmén menettäneen elämänhalunsa. Droidit pelastavat Padmén kantamat kaksoset, jotka hän nimeää Lukeksi ja Leiaksi. Padmé kuolee lopulta suruun, mutta ennen kuolemaansa hän sanoo Obi-Wanille, että Anakinissa on vielä jäljellä hyvyyttä.
Padmé oli kuollessaan vain 27-vuotias. Hänet haudattiin Naboolle. "Jedin paluussa" Leia sanoo Lukelle, että hänen äitinsä oli ”kiltti, kaunis ja surullinen”.
Paikallislehti

Paikallislehti on yleisesti käytetyn määritelmän mukaan yhden tai useamman kunnan alueella yhden tai useamman kerran viikossa ilmestyvä tilattava sanomalehti. Kansainvälisen määritelmän mukaan paikallislehtiä ovat 1–3 kertaa viikossa ilmestyvät tilattavat lehdet.
Paikallislehti keskittyy sisällöltään paikallisiin, ilmestymiskuntiensa uutisiin. Paikallislehti uutisoi paikallisten asukkaiden asioista, tulevista ja menneistä tapahtumista, paikallisesta urheilusta, politiikasta, ruohonjuuritason asioista. Paikallislehden mainokset ovat paikallisia, jolloin ne saavuttavat levikkialueen asukkaat. Paikallislehdissä ilmoitusten osuus on yleensä alle puolet lehden kokonaissisällöstä ja toimituksellisen sisällön osuus yli puolet sisällöstä.
Paikallislehdellä tulee olla virallinen ja vuosittain tarkastettava levikki. Ilmaiseksi jaettavat mainoslehdet eli ilmaisjakelut eivät ole paikallislehtiä. Jotkin ilmaisjakelut voidaan laskea kuuluvaksi ns. kaupunkilehtien ryhmään. Ilmaisjakelut eivät voi käyttää itsestään paikallislehti-nimikettä, koska niillä ei ole tarkistettua levikkiä.
Suurin osa Suomen paikallislehdistä ilmestyy 1–3 kertaa viikossa, jotkut useammin (esimerkiksi "Itä-Häme" ja "Borgåbladet"). Vähintään neljä kertaa viikossa ilmestyvä sanomalehti on "päivälehti".
Paikallislehtien muodostama Suomen Paikallislehtien Liitto ry liittyi Sanomalehtien Liittoon, ja liiton sisälle muodostettiin erillinen Paikallislehtineuvottelukunta. Suomessa ilmestyy 163 paikallislehteä.
Paikallislehtien päätoimittajilla on oma yhdistys, jonka nimi on "Paikallislehtien Päätoimittajayhdistys ry" (PPY) . Siihen hyväksytään jäseniksi tilattavien paikallislehtien päätoimittajat, joiden johtamilla lehdillä on Levikintarkastus Oy:n tarkastama virallinen levikki. Paikallislehtien yhteinen ilmoitusmyyntiyhtiö on "Suomen Paikallismediat Oy" , jonka paikallislehdet omistavat. 
Paikallislehdet ovat järjestäneet vuodesta 1963 alkaen Paikallislehtikilpailun. Tilasto kilpailussa menestyvistä lehdistä on saatavilla Sanomalehtien Liitosta.
Paikallislehtien Päätoimittajayhdistys PPY jakaa vuosittain 3 000 euron suuruisen paikallislehdistön journalistipalkinnon, jota ovat lisäksi rahoittamassa Paikallislehtineuvottelukunta ja paikallislehtien kustantajat. Vuonna 2009 palkinnon sai "Suupohjan Sanomien" pitkäaikainen toimittaja Tauno Riihiluoma, vuonna 2010 "Laukaa-Konnevesi"-lehden päätoimittaja Arja Korpela, vuonna 2011 "Jämsän Seudun" toimittaja Ilkka Palmu, vuonna 2012 "Loviisan Sanomien" päätoimittaja Arto Henriksson.
Buddhalainen meditaatio

Buddhalaisuudessa meditaatiolla tarkoitetaan mielen kehittämistä. Tämä on mahdollista
Meditaatiotekniikoita.
Hengityksen tarkkailu.
Hengityksen tietoinen tarkkailu (mindfulness), , on meditaatiotekniikka, jossa meditaation kohteena on sisään- ja uloshengitys. Hengitystä voidaan tarkkailla laskemalla tai keskittymällä hengityksen aiheuttamaan tuntemukseen.
Mettā bhāvanā.
Buddhalaisen meditaation harrastajat yhdistävät usein hengityksen tarkkailun mettā bhāvanā -meditaation. Paalinkielinen sana mettā () tarkoittaa kaikkialle ulottuvaa ja ehdotonta rakastavaa ystävällisyyttä. Mettā bhāvanā -meditaatiossa pyritään mettān ulottamiseen itsestä lähtien, ensin perheeseen, sitten ystäviin ja vähitellen koko maailmaan.
Gladstone (kustantamo)

Gladstone (aikaisemmin Another Rainbow) oli yhdysvaltalainen Disney-sarjakuvien kustantamo, joka toimi vuodesta 1986 vuoteen 1998. Kustantamo vaihtoi nimensä Another Rainbow'sta Gladstoneksi Hannu Hanhen () mukaan tuottamaan yritykselle onnea.
Gladstone julkaisi Disney-sarjakuvalehtiä 1986–1990 ja 1993–1998. Välillä Disney-yhtiö halusi julkaista lehdet itse, joten 1990–1993 lehtien kustantajana toimi Disney Comics -niminen Disney Companyn tytäryhtiö. Gladstone kuitenkin jatkoi kustannustoimintaa muun muassa julkaisemalla "Carl Barks Library" -albumeja. 1993 Disney halusi luopua lehdistä, ja ne siirtyivät takaisin Gladstonelle.
Gladstone julkaisi paljon Carl Barks -tarinoita uusintoina, käänsi eurooppalaisia Disney-sarjoja englanniksi ja toi nämä ensi kertaa amerikkalaisen yleisön luettavaksi. Gladstone julkaisi myös uusia pohjoisamerikkalaisia sarjoja, joita tekivät pääasiassa William Van Horn ja Don Rosa.
Alkuaikoina Gladstonen kansikuvat teki useimmiten Daan Jippes. Merkittävää oli myös, että vanhoja Floyd Gottfredsonin töitä julkaistiin uusintoina "Mickey Mouse" -lehdessä.
Story House Egmont

Story House Egmont Oy Ab on kustantamo, joka julkaisee sarjakuva-, lasten- ja urheilulehtiä sekä sarjakuva- ja lastenkirjoja ja puuha- ja värityskirjoja. Lasten kirja-, puuha- ja pelituotteita julkaistaan aputoiminimellä Kirjalito. Kustantamo on kansainvälisen Egmont-konsernin ja Sanoma Media Finlandin puoliksi omistama yhteisyritys ja osakeyhtiö. Entinen sarjakuvajulkaisija Semic on nykyisin osa Egmontia. Kustantamo lopetti suomenkielisen mangan julkaisun vuoden 2013 lopussa. Vuonna 2015 taas loppui DC Comicsin ja Vertigon sarjakuvien suomentaminen, joka siirtyi RW Kustannukselle.
Egmont Kustannuksen nimi muuttui vuonna 2021 Story House Egmontiksi.
Lisenssituotteet.
Story House Egmontilla on lisenssejä useiden yritysten kanssa, kuten Disney, Mattel ja Hasbro. Lisenssituotteina julkaistaan paitsi sarjakuvia ja lehtiä, myös kirja-, väritys- ja puuhatuotteita useista tutuista hahmoista ja brändeistä, kuten:
Lehmus

Lehmus tarkoittaa seuraavaa:
Sukunimi.
Lehmus on seuraavien henkilöiden nimi: