tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sapilasmaa

Sapilasmaa on kylä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Se on Sanginkylän pohjoisin kolkka eli lähimpänä Juorkunaa Puolangalle menevän seututien varrella. 
Sapilasmaan eli Jokikylän koulun paikasta oli kiistaa 1950-luvun vaihteessa. Jokikylä sijaitsee Kiiminkijoen varressa Sapilasmaalta linnuntietä muutama kilometri länteen. Alun perin oli tarkoitus rakentaa molempia alueita palveleva koulu. Jatkosodan aikana koulua pidettiinkin tilapäisesti Syrjälän talossa Jokikylässä. Vuonna 1951 ostettiin kuitenkin Metsähallitukselta tontti Puolangantien varrelta Sapilasmaalta ja seuraavana vuonna eli 1952 Sapilasmaalla aloitti 2-opettajainen koulu. 
Jokikylältä Sapilasmaalle tehtiin koululaisille pari kilometriä pitkä tieura asumattoman metsäalueen läpi kylien väliin. Se on 2007 pahasti metsittynyt, koska sitä ei koskaan rakennettu varsinaiseksi maantieksi. 
Jokikylän eli Sapilasmaan koulupiiri lakkautettiin jo vuonna 1960 ja liitettiin Sanginkylän koulupiiriin. Koulu ehti siis olla toiminnassa vain kahdeksan vuotta. Kaksiopettajaisessa koulussa oli 1950-luvulla viitisentoista oppilasta. Koulun avaamista edeltäneenä lukuvuonna 1950–51 oppilaita oli kahdeksantoista.
Robert Clary

Robert Clary (1. maaliskuuta 1926 Pariisi – 16. marraskuuta 2022 Los Angeles) oli ranskalaissyntyinen näyttelijä ja laulaja, joka näytteli vuosina 1965–1971 tilannekomediasarjassa "Hogan’s Heroes".
Robert Clary syntyi vuonna 1926 Pariisissa, ja hän oli 14-lapsisen perheen nuorin. Hän alkoi esiintyä laulajana jo 12-vuotiaana. Ortodoksijuutalainen perhe lähetettiin keskitysleirille, kun Clary oli 16-vuotias. Hän oli vangittuna 31 kuukautta, oli pitkän aikaa Buchenwaldissa ja oli lopulta perheensä ainoa selviytyjä.
Clary palasi vapautumisensa jälkeen toukokuussa 1945 Ranskaan ja muutti 1949 Los Angelesiin. Hän esiintyi seuraavana vuonna CBS:n varieteeohjelmassa. Clary näytteli elokuvissa "Kymmenen urhoa" (1951) ja "Prinsessa ja varas" (1952). Claryn mentori Eddie Cantor vei hänet sen jälkeen New Yorkiin esiintymään klubeille. Siellä hänet huomasi tuottaja Leonard Sillman, joka valitsi hänet Broadway-musikaalirevyyhyn "New Faces of 1952". Clary oli 1954 mukana myös näytelmän elokuvaversiossa, ja seuraavana vuonna hän teki toisenkin Broadway-musikaalin.
Clary näytteli myös elokuvissa "Uudenlaista rakkautta" (1963) ja "Hindenburg" (1975). Vuosina 1965–1971 hän oli mukana toiseen maailmansotaan sijoittuneessa tilannekomediasarjassa "Hogan’s Heroes". Clary lauloi uransa aikana myös useilla jazzalbumeilla ja näytteli useissa saippuasarjoissa.. 
Clary meni naimisiin Natalie Cantor Metzgerin kanssa vuonna 1965. Metzger kuoli kuitenkin vuonna 1997.
Robin Roberts

Robin Evan Roberts (30. syyskuuta 1926 Springfield, Illinois – 6. toukokuuta 2010 Temple Terrace, Florida) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli aloittava syöttäjä. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä MLB:ssä 18. kesäkuuta 1948 ja viimeisensä 26. elokuuta 1966.
Roberts pelasi Philadelphia Philliesissa (1948–1961), Baltimore Oriolesissa (1962–1965), Houston Astrosissa (1965–1966) ja Chicago Cubsissa (1966). 
Roberts oli seitsenkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1950–1956. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1976. 
Robertsilla oli neljä lasta. Hänen puolisonsa Mary kuoli vuonna 2005.
Bill Sharman

William Walton ”Bill” Sharman (25. toukokuuta 1926 Abilene, Texas – 25. lokakuuta 2013 Redondo Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta ja palveli vuosina 1944–1946 Yhdysvaltain laivastossa.
Sharman kelpuutettiin Basketball Hall of Fameen pelaajana vuonna 1976, sittemmin myös valmentajana vuonna 2004. Hänen lisäkseen Hall of Fameen on molemmissa kategorioissa kelpuutettu ainoastaan kaksi henkilöä: John Wooden ja Lenny Wilkens.
Valmentajana Sharman teki merkittäviä muutoksia pelaajien harjoitteluun. Hän määräsi ensimmäisenä Yhdysvaltain ammattilaissarjojen koripallovalmentajana pelaajat harjoittelemaan pelipäivien aamuina. Hän myös alkoi verrytellä pelaajia organisoidusti ennen ottelua ja näyttää otteita vastustajien edellisistä otteluista television kautta. Hän käytti televisiota myös harjoituksissa välittömän palautteen antamisessa pelaajilleen. Kaudella 1971–1972 Sherman valmensi Los Angeles Lakersin edelleen ennätyksenä pysyvään 33 perättäisen ottelun voittoputkeen. Valmentamisen Sherman lopetti vuonna 1976 menetettyään äänensä pysyvästi huutamisen seurauksena. Tämän jälkeen hän työskenteli Lakersin organisaatiossa 35 vuotta muun muassa seuran toimitusjohtajana.
Sharman sisällytettiin vuonna 1996 NBA:n kaikkien aikojen viidenkymmenen suurimman pelaajan luetteloon.
Saavutuksia.
Pelaajana.
Lähde:
Valmentajana.
Lähde:
Lenny Wilkens

Leonard Randolph "Lenny" Wilkens (28. lokakuuta 1937 – 9. marraskuuta 2025) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet kelpuutettiin kummassakin ominaisuudessa Basketball Hall of Fameen: ensin pelaajana vuonna 1989, sittemmin valmentajana vuonna 1998.
Wilkens opiskeli Providence Collegessa Rhode Islandissa. 
NBA.
Wilkens aloitti NBA-uransa vuonna 1960 ja vetäytyi pelaajana vuonna 1975. Hän osallistui yhdeksään ja oli sen MVP ("Most Valuable Player") 1971. Hänen ammattilaisseurojaan olivat Atlanta Hawks, Seattle SuperSonics, Cleveland Cavaliers ja Portland Trail Blazers. Näistä SuperSonics jäädytti Wilkensin pelipaidan numeron vuonna 1979.
Päävalmentajana Wilkens toimi seuraavissa ammattilaisseuroissa:
Wilkens valmensi joukkueita yhteensä 2 487 NBA-pelissä, mikä on marraskuussa 2025 edelleen ennätys lajissaan. Peleistä 1 332 päättyi voittoon.
Pavel Haas

Pavel Haas (21. kesäkuuta 1899 Brno – 17. lokakuuta 1944) oli tšekkiläis-juutalainen säveltäjä, joka jouduttuaan ensin kolmeksi vuodeksi Theresienstadtin keskitysleirille kuoli Auschwitzin tuhoamisleirillä.
Haasin suuri sinfonia jäi keskeneräiseksi. Zdeněk Zouhar viimeisteli sen 1994 Haasin tyyliä noudattaen. Haasin musiikin juuret ovat Böömissä ja Määrissä, mutta siinä on kuultu myös heprealaisia sävyjä.
Tolo TV

Tolo TV () on afganistanilainen televisiokanava. Sen pääkonttori sijaitsee Kabulissa ja kanava esittää uutis- ja viihdeohjelmia. Kanavan omistaja Saad Mohsenin palattua Australiasta Kabuliin hänestä oli tullut Australian kansalainen. Lähetykset Tolo TV aloitti lokakuussa 2004.
Yksi Tolo TV:n naistyötekijöistä Shiama Reziaee, Tolo TV:n mainostenluoja murhattiin hänen epäislamilaisen käytöksensä takia vuonna 2005. Marraskuussa 2007 kanava sai useita varoituksia muslimipapeilta ja kulttuuriministeriöstä, kun kanavalla esitettiin Shakiran konsertti.
Wyndham Wentworth Knatchbull-Hugessen

William Wyndham Wentworth Knatchbull-Hugessen, Brabournen 3. paroni (21. syyskuuta 1885 – 11. maaliskuuta 1915) oli englantilainen luonnontieteilijä ja sotilas.
Hänen vanhempansa olivat Brabournen 2. paroni Edward Knatchbull-Hugessen ja Amy Virginia Beaumont. Hän opiskeli Eton Collegessa. Paronin arvonimen hän sai vuonna 1909. Sotilasarvoltaan hän oli luutnantti. Hän kaatui Neuve Chapellen taistelussa ensimmäisessä maailmansodassa. Hän oli naimaton.
Yhdessä Charles A. Chubbin kanssa hän kirjoitti teoksen "The birds of South America" (2 osaa, Lontoo 1912–1917). Hän kuvaili ja nimesi, yhdessä Chubbin kanssa, muun muassa ruskotinamien suvun "Crypturellus" 1914.
Suomi kesäolympialaisissa 2008

Suomi osallistui Pekingin olympialaisissa 2008 kesäolympialaisiin 23. kerran.
Suomen Olympiakomitea nimitti olympiajoukkueen ensimmäiset urheilijat 19. joulukuuta 2007. Toinen osa nimitettiin 16. huhtikuuta 2008. Kolmas osa nimitettiin 20. toukokuuta 2008.. Viimeinen osa nimitettiin 21. heinäkuuta, ja viimeisten yleisurheilijoiden näytöistä Olympiakomitea päätti 4. elokuuta. Suomea Pekingiin edustamaan valittiin yhteensä 58 urheilijaa.
Suomen Olympiakomitea palkitsi olympiavoittajat 20 000 eurolla, hopeamitalistit 10 000 eurolla ja pronssimitalistit 5 000 eurolla. Yksittäisen urheilijan mitalibonus voi kuitenkin olla enimmillään 30 000 euroa. Komitea asetti mitalitavoitteeksi kolme mitalia, joista yksi kultainen. Kultamitalitavoite täyttyi jo kolmantena kilpailupäivänä 11.8., kun Satu Mäkelä-Nummela voitti naisten trap-finaalin uudella olympiaennätyksellä. Samana päivänä Henri Häkkinen saavutti ammuntapronssia. Joukkue pääsi mitalitavoitteeseen 17.8. Sanna Stenin ja Minna Niemisen soutuhopealla.
Suomen joukkueen nuorin jäsen uimari Noora Laukkanen (s. 3. helmikuuta 1993) oli Suomen kaikkien aikojen nuorin olympiaedustaja. Hanna-Maria Seppälä oli tähän asti ollut Suomen nuorin olympiaedustaja kautta aikojen. Seppälällä oli ikää 15 vuotta, 9 kuukautta ja 7 päivää osallistuessaan Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000.
Suomen joukkueeseen valitut.
Suomen joukkue koostui 58 urheilijasta.
Jousiammunta.
Kisat olivat Hatavan ensimmäiset.
Judo.
2. kierros: Nina Koivumäki vs. Xu Yan 0–20 
Paini.
1. kierros: Jarkko Ala-Huikku vs. Ruslan Tiumenbajev 0–2 (1–3, 0–4)
Sulkapallo.
1. kierros: Nieminen pääsi suoraan toiselle kierrokselle. 
2. kierros: Anu Nieminen vs. Xu Huaiwen 0–2 (17–21, 8–21)
1. kierros: Ville Lång vs. Vladislav Druzchenkon 2–0 (21–12, 21–19)
&lt;br&gt;2. kierros: Ville Lång vs. Raju Rai 2–0 (21–9, 21–16)
&lt;br&gt;3. kierros: Ville Lång vs. Sony Dwi Kuncoro 0–2 (13–21, 18–21)
Tennis.
1. kierros: Jarkko Nieminen vs. Thomas Johansson 1–2 (6–4,4–6,4–6)
Yleisurheilu.
1. alkuerä: 20,62 SB, 15., jatkoon&lt;br&gt;
2. alkuerä: 20,76, 25., ei jatkoon
Valinnoista.
Purjehduksen valintakohu.
Tuula Tenkasen valinta kokeneen Sari Multalan tilalle Laser radial -luokkaan herätti kohua. Tenkanen voitti Purjehdusliiton järjestämät kaksi ratkaisevaa olympiakarsintaa toukokuussa 2008 ja hänet valittiin olympialaisiin. Paikan Suomelle oli hankkinut Sari Multala. Pitkin kautta muuten Tenkasta paremmin menestyneen Multalan valintaa toivottiin kuitenkin. Varsinkin Multalan voitettua EM-regatan jotkut toivoivat, että Multala sittenkin valittaisiin, mutta Suomen olympiakomitean hallitus valitsi Tenkasen äänin 9–3.
Tarvittavat lisänäytöt.
Seuraavilta yleisurheilijoilta vaadittiin näyttö terveydentilastaan viimeistään 3. elokuuta:
Häggblom, Ingberg, Halvari ja Latvala onnistuivat antamaan tarvittavan lisänäytön ja heidät valittiin. Jussi Heikkilä ei onnistunut lisänäytön antamisessa eikä häntä valittu kisajoukkueeseen.
Hämeen-Anttila

Hämeen-Anttila on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Charles Chubb

Charles Chubb (31. joulukuuta 1851 Steeple Langford Englanti–25 kesäkuuta 1924 Lontoo) oli englantilainen lintutieteilijä.
Chubb avioitui kahdesti, Ada Albionin ja Alice Mabel Bakerin kanssa, joiden kanssa hänellä oli 7 lasta, muun muassa Ernest Charles Chubb, josta myös tuli ornitologi ja museonhoitaja Durbanissa. 26-vuotiaana Charles Chubb ryhtyi työskentelemään British Museumissa. 1924 Chubb joutui auton tönäisemäksi museon edessä ja kuoli 2 viikon kuluttua.
Chubb julkaisi yhdessä Wyndham Wentworth Knatchbull-Hugessenin kanssa teoksen "The Birds of South America" (2 osaa, Lontoo 1912–1917). Hän julkaisi teokset "The Birds of British Guiana" (2 osaa, 1916 ja 1921) ja "On the Birds of Paraguay" ((1910).
Hän kuvaili ja nimesi, yhdessä Wyndham Wentworth Knatchbull-Hugessenin kanssa, ruskotinamien suvun "Crypturellus" 1914. Hänen kunniakseen on nimetty kuoroherttu ("Cisticola chubbi").
Kei Kumai

Kei Kumai (; 1. kesäkuuta 1930 Nagano – 23. toukokuuta 2007 Tokio) oli japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuu Oscar-ehdokkaaksi asetettu "Sandakan No. 8" (1974).
Kumai oli useasti ehdolla Berliinin elokuvajuhlien Kultaisen karhun saajaksi ja voitti vuonna 1989 Venetsian elokuvajuhlien Hopeisen leijonan.
Kumain viimeiseksi työksi jäi "The Sea Is Watching" (2002). Ohjaaja kuoli aivoverenvuotoon hieman ennen kuin olisi täyttänyt 77 vuotta.
Rothera

Rothera on Yhdistyneen kuningaskunnan tutkimusasema Adelaidensaarella lähellä Etelämannerta. Tutkimusasema tuli tunnetuksi Live Earth -konserttiin osallistumisesta vuonna 2007.
Asema perustettiin vuonna 1975, ja siellä on muun muassa laboratorio, tutkimustiloja ja kiitotie. Rotheran lähellä toimii alankomaalainen tutkimusasema Dirck Gerritsz. Rothera on toiminnassa ympäri vuoden. Kesällä siellä on noin 100 henkilöä ja talvella noin 20 henkilöä. Kesällä lämpötila on noin 0 °C – 5 °C ja talvella −20 °C – −5 °C.
Iakob Gogebašvili

Iakob Gogebašvili (; 15. lokakuuta 1840 – 1. kesäkuuta 1912) oli georgialainen opettaja, lastenkirjailija ja journalisti, jota pidetään Georgian nykyaikaisen kasvatustieteen perustajana. Jokainen georgialainen on vuodesta 1880 lähtien oppinut lukemaan äidinkieltään hänen laatimansa aapisen "Deda ena" ( 'äidinkieli') avulla. Muokattua laitosta käytetään Georgian kouluissa nykyäänkin. 
Elämäkerta.
Gogebašvili syntyi Varianin kylässä Gorin lähellä Georgiassa, joka oli silloin osa Venäjän keisarikuntaa. Köyhän perheen isä oli pappi Simon Gogebašvili. Iakob opiskeli Gorin ja Tbilisin seminaarissa, ennen kuin lähti Kiovan teologiseen akatemiaan vuonna 1861. Samanaikaisesti hän kävi luonnontieteen luennoilla Kiovan yliopistossa, jossa hän tutustui venäläisten ajattelijoiden, kuten Aleksandr Herzenin, Vissarion Belinskin ja Nikolai Tšernyševskin, poliittisiin ajatuksiin. Toisin kuin moniin hänen aikansa Georgian älymystön jäseniin, häneen kuitenkin vaikutti enemmän Gorin ja Tbilisin seminaarin uskonnollinen tausta kuin venäläiset radikaalit. Gogebašvili palasi Georgiaan vuonna 1863, ja hän opetti aritmetiikkaa ja maantiedettä Tbilisin seminaarissa. Seminaarin opiskelijat vierailivat hänen asunnossaan, jossa voitiin turvallisesti keskustella taiteesta ja politiikasta. Tämän vuoksi hänet erotettiin Pietarin Pyhän Synodin määräyksestä vuonna 1874. 
Erottamisensa jälkeen Gogebašvili jätti vakituisen työn ja omisti aikansa ja energiansa koulutuksen edistämiseen. Vuonna 1879 hän avusti Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa -nimisen yhdistyksen perustamista. Sen kautta hän vastusti erityisesti koululaitoksen venäläistämistä ja yritti estää georgian kielen rapautumisen – hän vertasi kieltä "kurjaan orpoon, jolta on riistetty kaikki huolenpito ja suojelu". Gogebašvili sai pian vaikutusvaltaa prinssi Ilia Tšavtšavadzea ympäröivän älymystön keskuudessa. Tšavtšavadze johti Georgian kansallisen heräämisen liikettä salamurhaansa saakka vuoteen 1907.
Gogebašvilin tärkein teos "Deda ena", lapsille tarkoitettu johdanto georgian kieleen, julkaistiin alun perin vuonna 1876. Teos siirtyy aakkosista kirjallisiin teksteihin, ja se sisältää useita tietosanakirjamaisia sivuja. Kirjasta on otettu sadan vuoden aikana loputtoman paljon painoksia, ja siitä on tullut paitsi georgiankielisten myös useiden muunkielisten uusien aapisten malli Kaukasuksen alueella. Toinen Gogebašvilin merkittävä teos on "Bunebis k'ari" ( 'ovi luontoon') vuodelta 1868. Saduista ja luonnontieteellisestä johdannosta muodostuu pienoiskokoinen lasten tietosanakirja. Gogebašvili kirjoitti myös useita satuja ja historiallisia kertomuksia lapsille sekä monia Georgian kulttuuria ja identiteettiä puolustavia lehtiartikkeleita.
Donald Bradman

Donald (Don) George Bradman (27. elokuuta 1908 Cootamundra, Uusi Etelä-Wales – 25. helmikuuta 2001 Adelaide, Etelä-Australia) oli australialainen kriketinpelaaja. 
Bradmania pidetään kriketin kaikkien aikojen parhaana lyöjänä. Hän pelasi Australian maajoukkueessa vuosina 1928–1948 yhteensä 52 maaottelua, "test matchia", joissa pelasi 80 sisävuoroa tehden yhteensä 6 996 juoksua. Erilaiset lisäpisteet mukaan laskien hänen keskiarvokseen lyöntivuoroa kohti tuli 99,94 juoksua. Ironista on, että maajoukkueuransa viimeisessä sisävuorossa vuonna 1948 Lontoon Oval-stadionilla Bradman jäi juoksuitta – neljä juoksua olisi nostanut hänen uransa keskiarvon yli sadan juoksun. Bradmanin ylivoimaa kuvaa, että uransa päättäneistä pelaajista toiseksi paras keskiarvo on Etelä-Afrikan Graeme Pollockilla: 60,97. 
Bradmanin uran aikana Australia hävisi seitsemästä maaottelusarjastaan Englantia vastaan vain yhden, vuosina 1932–1933, jolloin Englanti käytti häntä vastaan "bodyline"-syöttötapaa, jota monet pitivät sääntöjenvastaisena.
Mitsuru Adachi

Mitsuru Adachi ( tai ; s. 9. helmikuuta 1951) on japanilainen mangaka. Hän debytoi vuonna 1970 ja on sittemmin saavuttanut kansainvälistä kuuluisuutta "Touchin", "H2:n" ja "Roughin" kaltaisilla sarjoillaan. 
Adachi syntyi Isesakissa, Gunman prefektuurissa. Hän voitti vuonna 1983 Shogakukan Manga -palkinnon.
Jacob Bronowski

Jacob Bronowski (18. tammikuuta 1908 – 22. elokuuta 1974) oli brittiläinen matemaatikko ja kulttuurintutkija, joka parhaiten muistetaan BBC:n suurisuuntaisen televisiodokumenttisarjan "Ihmisen vaiheet" (The Ascent of Man, 1973) käsikirjoittajana ja juontajana. Cambridgen yliopistossa vaikuttanut Bronowski erikoistui matematiikassa geometriaan.
Elämänvaiheet.
Jacob Bronowski syntyi puolanjuutalaiseen perheeseen Łódźissa silloisen Venäjän keisarikunnan alamaiseksi. Perhe muutti Saksaan ensimmäisen maailmansodan aikana ja edelleen Englantiin vuonna 1920.
Jacob Bronowski meni naimisiin Rita Coblentzin kanssa 1941. He saivat neljä tytärtä.
Muuta.
Hän harrasti shakkia ja hänen nimeään kantaa brittiläinen shakkipalkinto.
Emilio de Villota

Emilio de Villota Ruíz (s. 26. heinäkuuta 1946 Madrid, Madrid, Espanja) on entinen espanjalainen kilpa-autoilija, joka osallistui 15 Formula 1 -kilpailuun kausina – ja –. MM-pisteitä hän ei saavuttanut.
De Villotan F1-uran paras saavutus on 13. sija Espanjan GP:sta 1977 yksityisellä McLaren-autolla.
Ståhlberg (täsmennyssivu)

Ståhlberg, Stålberg on ruotsinkielinen sukunimi, joka esiintyy sekä Suomessa että Ruotsissa. Suomessa nimeä kantaa nykyään 631 henkilöä.
Nimestä on erilaisia suomennoksia, joista yksi on Teräsvuori.
Nimen kantajia ovat muun muassa:
Jean Testu de Mauroy

Jean Testy de Mauroy (1626 Pariisi – huhtikuu 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies ja kirjailija sekä Ranskan akatemian jäsen. 
Testu de Mauroy oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV veljen, Orléansin herttua Philippen I:n eli Monsieur'n tyttärien kotiopettaja. Hänet tunnetaan myös teoksesta "Doctrine de la raison, ou l'Honnesteté des mœurs selon les maximes de Sénèque, réduite en entretiens", joka ilmestyi vuonna 1666. 
Hän oli myös Fontaine-Jeanin (1676) ja Saint-Chéron de Chartresin (1680) luostareitten yli-apotti.
Orléansin herttua suositteli häntä Ranskan akatemian äänestykseen, ja hänestä tuli akatemian jäsen. Hän tuli aiemmin akatemian puheenjohtajana toimineen Jean-Jacques de Mesmes'n tilalle 6. helmikuuta 1689. Hänet vastaanotti 8. maaliskuuta samana vuonna akatemian jäseneksi Jean Barbier d'Aucour. Hän itse taas otti Akatemian jäsenenä vastaan Philippe Goibaud-Dubois'n.
John Todd Zimmer

John Todd Zimmer (28. helmikuuta 1889 Bridgeport, Ohio – 6. tammikuuta 1957 White Plains, New York) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Zimmer valmistui Nebraskan Lincolnin yliopistosta 1910 ja tutki sekä hyönteisiä että lintuja. Vuodesta 1913 alkaen hän työskenteli maatalouden asiantuntijana Filippiineillä ja myöhemmin Uudessaguineassa, jona aikana hän keräsi tärkeän lintukokoelman. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän liittyi Chicagon Field Museum of Natural Historyn henkilökuntaan ja toimitti teoksen "Catalog of the Ayer Ornithological Library" (Chicago 1926). Hän osallistui tutkimusmatkoille Afrikkaan ja Peruun.
1930 Frank Chapman palkkasi hänet apulaisintendentiksi New Yorkin American Museum of Natural Historyn lintuosastolle. Täällä hän työskenteli loppuelämänsä. Hän teki systemaattisia korjauksia Perun linnuston taksonomiaan ja niiden sukulaisuudesta Etelä-Amerikan muiden osien linnustoon. Viimeisinä vuosinaan hän yhdisti tutkimuksensa tulokset Uuden maailman sieppojen tutkimiseen, valmistaen kappaleen tyrannit "Tyrannidae" James Lee Petersin teokseen "Check-list of Birds of the World".
Zimmer oli American Ornithologists' Unionin jäsen ja sen lehden "The Auk" toimittaja 1942–1948.
Zimmer nimesi useita lintulajeja ja alalajeja, muun muassa venezuelantinamin ("Crypturellus ptaritepui"). Hänen kunniakseen on nimetty vihernapsijoiden suku ("Zimmerius"), kivikkotapakulo ("Scytalopus zimmeri") ja ruusuvatsaorneero ("Synallaxis zimmeri").
Heinäkuussa 1917 Zimmer avioitui Margaret Thompsonin (k. 1945) kanssa. Heille syntyi 2 lasta, Lawrence Thompson Zimmer ja Ida Elizabeth Zimmer Sprague.
Jean Barbier d’Aucour

Jean Barbier d'Aucour (1. syyskuuta 1641 Langres Ranska – 13. syyskuuta 1694) oli ranskalainen juristi ja Pariisin parlamentin asianajaja. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen. 
Hän toimi erityisesti kirjallisuuskriitikkona, ja hänet tunnetaan teoksestaan "Sentiments de Cléanthe", joka ilmestyi Pariisissa vuonna 1671. Teoksessaan hän hyväntahtoisen kriittisesti käsittelee isä Dominique Bouhours'n teosta "Les Entretiens d'Ariste et d'Eugène. Dialogues", joka myös ilmestyi vuonna 1671.
Henkisesti hän oli vankkumaton jansenisti, ja hän kirjoitti useita pamfletteja jesuiittoja vastaan. Hän vastusti lujasti myös kirjailija Jean Racinea. Lisäksi hän toimi Jean-Baptiste Colbert'n pojan kotiopettajana ja kasvattajana.
Hänet valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1683, ja hänet vastaanotti akatemian jäseneksi Jean Testu de Mauroy‎. Akatemiassa hän toimi arvostettuna Ranskan akatemian sanakirjan toimituksen jäsenenä.
Negrosinhaavakyyhky

Negrosinhaavakyyhky ("Gallicolumba keayi") on äärimmäisen uhanalainen kyyhkylaji. Haava-sana sen nimessä tulee verenpunaisesta läikästä sen muuten valkeassa rinnassa. Negrosinhaavakyyhky on endeeminen laji Filippiineillä, ja sen jäljellä oleva kanta on pirstaloitunut kahdelle saarelle: Panay ja Negros. Negrosilla se oli yleinen 1800-luvulla, mutta harvinaistui jo 1930-luvulle mennessä.
Negrosinhaavakyyhky on noin 30 cm pitkä, lyhytpyrstöinen maassa ruokaileva kyyhky. Sen rinta ja kurkku ovat valkeat punaista läikkää lukuun ottamatta. Pää ja hartiat ovat loistavan vihreät, yläpuoli muuten kastanjanruskea.
Tawitawinhaavakyyhky

Tawitawinhaavakyyhky ("Gallicolumba menagei") on äärimmäisen uhanalainen kyyhky. Haava-sana sen nimessä tulee verenpunaisesta läikästä sen muuten valkeassa rinnassa. Tawitawinhaavakyyhky on endeeminen laji Filippiineillä, missä sitä tavataan Sulun saaristossa. Laji on äärimmäisen uhanalainen, eikä sen jäljellä olevan kannan kokoa tiedetä. Tawitawin saaren vähäisiä jäljellä olevia metsiä uhkaa muuttaminen öljypalmuviljelmiksi.
Tawitawinhaavakyyhky on noin 30 cm pitkä, lyhytpyrstöinen maassa ruokaileva kyyhky. Sen rinta ja kurkku ovat valkeat keskellä rintaa olevaa oranssia läikkää lukuun ottamatta. Otsa on tummanharmaa, pää ja hartiat muuten loistavan vihreät ja yläpuoli muuten kastanjanruskea.
Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1982

Itä-Yhdysvaltain Grand Prix 1982 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. kesäkuuta 1982 Detroitin katuradalla Yhdysvalloissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut John Watson, jolle voitto oli kauden toinen.
Kilpailu keskeytettiin kuuden kierroksen jälkeen kolarien takia. Uusintalähdössä ajettiin 56 kierrosta ja lopputuloksissa lähdöt laskettiin yhteen.
Oi jouluyö

Oi jouluyö (ransk. "Cantique de Noël" eli "Minuit, chrétiens!", engl. "O Holy Night" ja ruots. "O helga natt") on ranskalaisen runoilijan Placide Cappeaun sanoittama ja Adolphe Adamin säveltämä jouluaiheinen laulu. Sanat ovat vuodelta 1843 ja sävellys vuodelta 1847, ja laulun ovat suomentaneet sekä Kyllikki Solanterä vuonna 1952 että muutamia vuosia myöhemmin Mosse Vikstedt nimellä Martti Ojapuu.
Kanadalainen keksijä Reginald Fessenden lähetti 24. joulukuuta 1906 ensimmäisen AM-radio-ohjelman ja soitti viululla kappaleen "Oi Jouluyö". Niinpä laulu lienee ensimmäinen radiossa esitetty joulukappale.
Suomessa laulu kuuluu jouluperinteeseen. Laulun suomennos ilmestyi vuonna 1952 "In Dulci Jubile" -kokoelmassa. Sävelmää oli esitetty radiossa jo 1930-luvulla, ja Kalevi Korpi levytti laulun suomeksi vuonna 1957 ja Mauno Kuusisto vuonna 1980. Poikkeuksellisesti laulua soitetaan radiossa usein ruotsinkielisenä. Vuonna 1959 Jussi Björlingin laulamaa ruotsinkielistä levytystä "O helga natt" – levytys jäi yhdeksi vuonna 1960 kuolleen Björlingin viimeisistä – soitettiin yleisradiossa 1970-luvulla aina jouluaaton vaihtuessa joulupäiväksi. Myöhemmin perinteeksi muodostui Raimo Lintuniemen ja Jaakko Salonojan juontaman Jouluhaloo-puhelintoivekonsertin päättyminen tähän lauluun. Tuottaja Veijo Miettisen kertoman mukaan Lintuniemi kuunteli Björlingiä studiossa seisten. Laulusta on myös Sulo Saaritsin tekemä levytys, jota Raimo Lintuniemi piti yhtä hyvänä kuin ruotsalaisen Jussi Björlingin esityskin on. Usein hän totesikin, että jättää levyn kuluneisuuden vuoksi soittamatta Saaritsin levyn ja soittaa parempikuntoisen Björlingin version tästä laulusta.
Oskari Raitanen

Oskari Raitanen (s. 20. huhtikuuta 1989) on Jyväskylästä kotoisin oleva uuden koulukunnan laskettelija. Hän on esiintynyt Verse Productionsin lasketteluelokuvissa "RED", "Legacy" ja "Roots" sekä Lasse Nevantaustan ja Aarni Toiviaisen lasketteluelokuvassa "Faceshot". Raitanen on tunnettu myös Nipwitz-lasketteluryhmästä. Raitanen on esiintynyt myös Petri Nygårdin musiikkivideolla "Käki" stunttilaskijana.
Snookerin ranking-pisteet

Snookerin ranking-pisteitä kerätään Snookerin ammattilaiskiertueella, jossa pelataan ranking-turnauksia. Kunkin ammattilaispelaajan pisteet lasketaan kumulatiivisesti aina kahden peräkkäisen kauden ajalta.
Pelaaja saa turnauksesta pisteitä sen mukaan, mihin vaiheeseen asti hän on turnauksessa edennyt. Vaiheita ovat "finaali" (2 parasta), "semifinaali" (4 parasta), "neljännesfinaali" tai "puolivälierä" (8 parasta), 16 parasta, 32 parasta sekä näitä vaiheita edeltävät karsintakierrokset. Varsinainen pääturnaus alkaa yleensä vaiheesta 32 parasta.
Joistakin turnauksista saa enemmän pisteitä kuin toisista. Esimerkiksi kauden huipennuksesta maailmanmestaruusturnauksesta saa enemmän pisteitä kuin muista turnauksista. Toiseksi arvokkain, ja toiseksi arvostetuin, turnaus on UK Championship -turnaus, joka on syyskauden päätösturnaus.
Listat.
Ranking-pisteet kiinnitettiin vuoteen 2010 saakka kauden osalta kauden päättävien MM-kisojen jälkeen. Pisteet lisättiin edellisen kauden pisteisiin, ja näin saatiin aikaan virallinen ranking-lista koko seuraavalle kaudelle. Listan 16 parasta palaajaa sijoitettiin (lähes) jokaiseen turnaukseen suoraan 32 parhaan pelaajan kaavioon, eikä heidän tarvinnut pelata karsintakierroksilla.
Vuonna 2010 alkaneella kaudella 2010–2011 otettiin käyttöön samanlainen lista kuin esimerkiksi tenniksessä. Listaa päivitetään kauden aikana kolmesti, ja siihen otetaan mukaan kahden vuoden aikana saadut pisteet. Nykyään siis ei sijoitus 16 parhaan joukossa kauden alkaessa takaa pääsyä turnausten päätapahtumaan koko kaudeksi, vaan listasijoitus muuttuu turnausmenestyksen mukaisesti.
Nippon Professional Baseball

 tai NPB on Japanin ylin baseball-sarja. Japanissa sitä kutsutaan usein nimellä Puro Yakyū (), mikä tarkoittaa "ammattilaisbaseballia". Japanin ulkopuolella sarjaan viitataan usein kutsumalla sitä japanin baseballiksi. Sarjan juuret juontavat aina Suur-Japanin Tokion baseball clubin () perustamiseen vuonna 1934 ja alkuperäiseen Japanin baseball liigaan. NPB muodostettiin, kun alkuperäistä liigaa uudelleenjärjestettiin vuonna 1950.
NPB:n riveistä on siirtynyt useita baseball-pelaajia Major League Baseballiin, Pohjois-Amerikkaan. Näitä pelaajia ovat muun muassa Hideo Nomo, Kazuhiro Sasaki, Ichirō Suzuki, Tadahito Iguchi, Kenji Jōjima, Hideki Matsui, Sō Taguchi, Hideki Irabu, Yu Darvish ja Daisuke Matsuzaka
Kun Boston Red Sox osti Daisuke Matsuzakan vuonna 2006, tuli hänen siirrostaan kallein tähän asti Aasiasta Amerikkaan siirtynyt pelaaja. Vaikka siirron hinta on salaista tietoa, useat lähteet kuitenkin mainitsevat Matsuzakan saaneen 52 miljoonaa dollaria kuuden vuoden sopimuksesta, jonka lisäksi Red Sox maksoi 51,1 miljoonaa dollaria Matsuzakan edelliselle joukkueelle, Seibu Lionsille, hänen vapauttamisestaan.
Liigan rakenne.
Nippon Professional Baseball koostuu kahdesta sarjasta, Central Leaguesta ja Pacific Leaguesta. Lisänä on kaksi alemman tason sarjaa, Eastern League ja Western League, jotka pelaavat lyhyempää kautta.
Pelikausi alkaa maaliskuun lopussa tai huhtikuun alussa ja kaksi tai kolme All Stars-peliä pelataan heinäkuussa. Viime vuosina molemmissa sarjoissa on pelattu 130, 135 tai 140 normaaliottelua kaudessa, jonka lisäksi parhaat joukkueet molemmista sarjoista ottavat osaa Japan Seriesiin.
Erot ja yhtenäisyydet Major League Baseballiin.
Pacific Leaguen pelisäännöt ovat hyvin samanlaisia American Leaguen kanssa; molemmissa käytetään designated hitter -sääntöä. Sen sijaan Central League ei käytä tätä sääntöä. Toisin kuin pohjoisamerikkalaisessa baseballissa NPB:n pelit voivat päättyä tasapeliin. Jos peli on tasan yhdeksän vuoroparin jälkeen, voidaan pelata maksimissaan kolme ylimääräistä vuoroparia. Jos peli on kolmen ylimääräisen vuoroparin jälkeen yhä ilman voittajaa, julistetaan peli tasapeliksi. Yleisenä erona MLB:hen peli NPB:ssa on yleisellä tasolla vähemmän aggressiivista, pelissä tapahtuu vähemmän juoksuja, pallo on hieman pienempi ja kovempi.
Toisin kuin MLB:ssä japanilaiset baseball-joukkueet kantavat usein suurimman sponsorin tai omistavan yrityksen nimeä osana nimeään niiden kotikaupungin tai alueen sijaan. Tämä johtuu siitä, ettei franchisingilla ole niin suurta alueellista sidosta kuin MLB:ssä. Aikaisemmin joukkueet keskittyivätkin pääasiassa suuriin kaupunkeihin, kuten Tokioon, Nagoyaan, Osakaan ja Fukuokaan. Nykyään tapana on sisällyttää myös kotikaupungin nimi osaksi omistajan lisäksi, mutta useimmat mediat käyttävät yhä pelkkiä sponsorinimiä.
Joukkueet.
&lt;section begin=labelmap /&gt;
&lt;section end=labelmap /&gt;
Jeesuksen Kristuksen myöhempien aikojen kirkko

Jeesuksen Kristuksen myöhempien aikojen kirkko () on pieni myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö Britteinsaarilla. Kirkko on virallisesti järjestetty 27. toukokuuta 2007 Derbyshiressä Englannissa. Kirkon jäsenet ovat entisiä Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäseniä. Kirkon johtajana toimii Matthew Philip Gill, joka väittää olevansa Kristuksen kirkon ensimmäinen laillinen johtaja profeetta Joseph Smithin kuoleman jälkeen 27. kesäkuuta 1844. Kirkon jäsenistö on hyväksynyt Gillin kirkon presidentiksi, profeetaksi, näkijäksi ja ilmestyksensaajaksi. 
Jeesuksen Kristuksen myöhempien aikojen kirkko hyväksyy pyhiksi kirjoituksi Raamatusta Joseph Smithin laatiman Innoitetun raamatunkäännöksen, Mormonin kirjan, Oppi ja liitot -teoksen sen vuoden 1844 versiona sekä Kallisarvoisen helmen. Tämän lisäksi kirkko hyväksyy pyhäksi kirjoitukseksi Jeraneckin kirjan. Kyseessä on 110-sivuinen teos, jonka Gill kertoi kääntäneensä löytämistään muinaisista aikakirjoista. Jeraneckin kirja kertoo olevansa Britteinsaaria muinoin asuttaneiden kristittyjen asukkaiden laatima aikakirja. Sekä kirjan sisällössä että synnyssä on paljon yhtäläisyyksiä Mormonin kirjan kanssa. Sen mukaan esimerkiksi Stonehenge on alun perin ollut kristillinen Valon temppeli. Kirja on julkaistu vuonna 2007.
Myös Gillin muistiinmerkittyjä ilmestyksiä pidetään pyhinä, ja ne on julkaistu teoksessa nimeltä "Book of Prophecy and Revelation" ("Profetian ja ilmestyksen kirja"). 26. helmikuuta 2007 kirkko päätti liittää seuraavat pseudepigrafikirjat Raamatun kaanoniin:
Kyseiset kirjoitukset kuuluvat Nag Hammadista löytyneisiin gnostilaisiin kirjoituksiin. Liike viittaa päätöksessään mitä luultavimmin teokseen Apostoli Paavalin rukous, vaikka se viittaakin tähän sanoilla "Gospel of the Apostle Paul" (Apostoli Paavalin "evankeliumi"). Tämän nimistä teosta ei kuitenkaan ole kirjoitettu.
Kirkko torjuu jyrkästi moniavioisuuden ja väittää, ettei Joseph Smith koskaan opettanut tai harjoittanut sitä.
Aron Johan Rytkönen

Aron Johan Rytkönen (24. toukokuuta 1843 Juva – 30. maaliskuuta 1901 Sippola) oli suomalainen kirkkoherra ja lääninrovasti. Hänen vanhempansa olivat kyläseppä Johan Rytkönen ja Wilhelmina o.s. Felin.
Rytkösen isä kuoli ennen tämän syntymää. Leskirouva Wilhelmina Rytkönen sai pestin runoilijana tunnetun papin Abraham Poppiuksen kotiapulaiseksi tämän muutettua Viipurista takaisin juurilleen Juvalle. Wilhelmina meni myöhemmin naimisiin Poppiuksen kanssa. Poppius kannusti nuorta Rytköstä opiskelemaan ja tuki myös taloudellisesti hänen opintojaan.
Rytkönen kirjoitti ylioppilaaksi 1862 Porvoon lukiosta ja suoritti jumaluusopin erotutkinnon 1868 Helsingin yliopistosta ja sai pian sen jälkeen pappistutkinnon. Vuodet 1868–1869 Rytkönen toimi kirkkoherran apulaisena Liperissä. Kirkkoherrana toimi tuolloin teologian tohtori, valtiopäivämies Anders Josef Europaeus, jonka tyttären, Natalia Wilhelminan, kanssa Rytkönen solmi avioliiton. Tämän jälkeen Rytkönen hoiti viransijaisuuksia Kuhmoniemellä, Kontiolahdella ja Liperissä, kunnes sai nimityksen Sippolan kirkkoherraksi 1884. Rovastin arvon hän sai 1896, ja samana vuonna hänet nimitettiin vakinaiseksi lääninrovastiksi.
Lapset.
Aron Johan ja Natalia Wilhelmina Rytköselle syntyi yhdeksän lasta, joista seitsemän selvisi aikuisikään saakka.
Sparta IF

Sparta IF on vuonna 1955 perustettu helsinkiläinen käsipalloseura, joka nykisin keskittyy erityisesti naisten ja tyttöjen käsipalloon. Seuran edustusjoukkue pelaa naisten SM-sarjassa. Sparta oli Suomen naiskäsipallon hallitseva seura 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa, jolloin se voitti SM-kultaa seitsemänä vuonna peräkkäin. Joukkueen kotikenttä on Pirkkolan palloiluhalli ja harjoittelu tapahtuu Pirkkolan lisäksi Maunulan liikuntahallissa ja Ruskeasuon palloiluhallissa. Seuran puheenjohtajana toimii Katri Koskela.
Sparta on moninkertainen SM-mitalisti miestenkin puolella, mutta pelasi viimeksi SM-sarjassa kaudella 1997–1998.
Kuuluisin Spartan pelaajista lienee sittemmin Norjan maajoukkueeseen siirtynyt olympiavoittaja Katja Nyberg.
 1973: pronssia
 1974: hopeaa
 1975: kultaa
 1976: kultaa
 1977: kultaa
 1978: pronssia
 1991: pronssia
 1967: pronssia
 1969: pronssia
 1970: hopeaa
 1971: hopeaa
 1995: pronssia
 1996: hopeaa
 1997: kultaa
 1998: kultaa
 1999: kultaa
 2000: kultaa
 2001: kultaa
 2002: kultaa
 2003: kultaa
 2007: hopeaa
 2009: pronssia
 2011: kultaa
 2012: pronssia
Aleksanteri Jannaios

Aleksanteri Jannaios (, , ) oli Juudean kuningas vuodet 103–76 eaa. Hän oli makkabealaisten suvun kuudes hallitsija. Aleksanteri Jannaios seurasi kuninkaana veljeänsä Aristobulosta ja oli naimisissa tämän lesken Aleksandran kanssa. Aleksandrasta tuli myös kuningatar Aleksanterin kuoltua.
Aleksanteri Jannaios oli taitava sotapäällikkö ja julma hallitsija. Hänen aikanaan Juudean alueet levisivät Välimeren rannikkoa pitkin Gazasta Karmeliin ja Gadaran Jordan-virran toiselle puolelle. Aleksanterin aikana Juudean valtakunta oli suurimmillaan sitten Salomon.
Aleksanteria vastustettiin sotamenestyksestään huolimatta Jerusalemissa. Vuonna 94 eaa. sukkotin, eli lehtimajajuhlan, aikana hänen päälleen heitettiin sitruunoita. Aleksanterin sotilaat teurastivat tuhansia juhlijoita, minkä seurauksena alkoi fariseuksien johtama sisällissota. Fariseukset kutsuivat avukseen myös seleukidihallitsija Demetrios III Eukairoksen. Ensin seleukidit onnistuivat voittamaan Aleksanterin joukot, mutta tämä sai avukseen monia juutalaisia, jotka pelkäsivät Jerusalemin menetystä Demetriokselle. Sisällissodan aikana Aleksanteri ristiinnaulitsi 800 fariseusta.
Aleksanteri Jannaios sai surmansa vuonna 76 eaa. taistelussa lähellä Gadaraa.
James C. Adamson

James Craig Adamson (s. 3. maaliskuuta 1946 Warsaw, New York) on yhdysvaltalainen NASA:n astronautti ja Yhdysvaltain maavoimien eversti.
James C. Adamson valmistui insinööriksi, ja vuodesta 1969 hän palveli vänrikkinä West Pointissa, kunnes vuonna 1977 saavutti maisterin tutkinnon avaruusteknologiassa Princetonin yliopistossa. Lisäksi hän harjoitteli ääriolosuhteissa selviytymistä sekä sai opintonsa päätökseen Yhdysvaltojen merivoimien koelentäjäkoulussa.
Toimiessaan koelentäjänä hän lensi yli kolmellakymmenellä helikopteri- ja lentokonetyypillä. Vietnamin sodassa Adamson osallistui Indokiinassa Kamputsean operaatioihin vakoilu- sekä johtotehtävissä. Hän on hankkinut myös kaupallisen lentokoulutuksen.
NASAn palveluksessa hän toimi vuodesta 1981 vuoteen 1992, ja vuonna 1988 hänet valittiin Columbia-projektin avaruuslentäjäksi. Hän osallistui tieteelliseen tutkimukseen muun muassa painottomassa tilassa oleskelemisesta ja siihen liittyvistä riskeistä.
Vuodesta 1994 alkaen hän on toiminut muun muassa Lockheed-yhtiön varajohtajana. Hän harrastaa metsästystä, retkeilyä ja hiihtoa ja on myös taitava aseseppä. Hänellä on vaimo ja kolme lasta, ja he asuvat Virginiassa.
Tietzen oireyhtymä

Tietzen oireyhtymä (Tietzen syndrooma) on rintakehän alueella tuntuvaa kipua aiheuttava hyvänlaatuinen oireisto. Kipu aiheutuu kylkirustojen tulehduksesta. Oireyhtymä ei ole harvinainen. Se saatetaan oireiden perusteella sekoittaa hengityselinten tai kurkkutorven sairauksiin.
Tauti on nimetty asiaa selvitelleen saksalaisen kirurgin Alexander Tietzen mukaan 1900-luvun alussa. Sitä pidetään lähinnä tulehduksellisena, joko virusten aiheuttamana tai rasituksesta johtuvana. Perinnöllistä taipumusta sairauteen ei ole poissuljettu. Kyseessä ei ole bakteeritulehdus eikä muu vakava aggressiivista hoitoa vaativa tautitila. Sydämen ja keuhkojen taudeista sen erottaa anamneesin eli potilaan kertomuksen perusteella sekä huolellisella tunnustelulla (palpaatio). Röntgenkuvausta tai sydänsähkökäyrään mittausta voidaan käyttää muiden sairauksien poissulkemiseksi. 
Lepo ja tulehduskipulääkitys voivat helpottaa potilasta ja nopeuttaa taudin paranemista. Antibiooteista ei ole apua. 
Tietzen oireyhtymä on ohimenevä, mutta se voi uusiutua säännöllisesti tai vuosikymmenienkin kuluttua. Se ei ole vaarallinen.
Camille Le Tellier de Louvois

Camille Le Tellier de Louvois (11. huhtikuuta 1675 Pariisi – 5. marraskuuta 1706 Pariisi) oli ranskalainen kirkonmies. Hän oli useiden eri akatemioiden jäsen ja myös Ranskan akatemian jäsen kuningas Ludvig XV hallitusaikana. 
Tausta.
Camille Le Tellier de Louvois kuului merkittävään Ranskan kuninkaita palvelleeseen virkamiesaateliseen sukuun. Hänen isänsä oli François Michel Louvois, jonka neljäs poika kaikkiaan kuudesta lapsesta hän oli. Isoisä puolestaan oli Michel Le Tellier, mutta myös suuren perheen muut jäsenet ja heidän aviomiehensä olivat lähes kaikki kuningasta palvelleita virkamiehiä.
Le Tellier de Louvois väitteli Sorbonnen yliopistossa tohtoriksi 25-vuotiaana. Tämän jälkeen hän palveli intendenttinä kuninkaallisessa "Cabinet des médaillessa", jonka tehtävänä oli säilyttää käsikirjoituksia, koruja ja rahoja. Täältä hän siirtyi konservaattorin virkaan Kuninkaalliseen kirjastoon.
Hän toimi myös Reimsin arkkipiispa-herttuan sijaispappina. Hän oli vuodesta 1699 lähtien "Académie royale des sciences'n" ja vuodesta 1705 "Académie royale des inscriptions et médailles'n" jäsen. Vuonna 1706 hänet valittiin Ranskan Akatemian jäseneksi.
APG II -luokittelu

APG II -luokittelu (2003) on koppisiemenisten ("Angiospermae") kasvien taksonominen luokittelujärjestelmä. Järjestelmä perustuu kladistiikkaan. Sen on kehittänyt Angiosperm Phylogeny Group. APG II -luokittelu on vuonna 1998 julkaistun APG-luokittelun seuraaja. APG II -luokittelua seurannut APG III -luokittelu julkaistiin lokakuussa 2009. 
Pääryhmät.
Pääryhmät luokittelujärjestelmässä ovat (kaikki luokittelemattomia "kladeja"):
APG II -luokittelu.
"[+ ...]" = mahdollinen
Incertae sedis = Sijoittamattomat taksonit:
Lähteet &amp; Aiheesta muualla.
APG II -luokittelu on esitetty julkaisussa:
Júlíus Kemp

Júlíus Kemp (s. 2. joulukuuta 1967 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja- ja tuottaja. Hän on myös käsikirjoittanut elokuvia ja esiintynyt sivurooleissa. Kemp opiskeli elokuvantekoa Isossa-Britanniassa West Surrey College of Art &amp; Design -oppilaitoksessa, josta valmistui vuonna 1991. Esikoiselokuva "Wallpaper: An Erotic Love Story" jonka Kemp on käsikirjoittanut, ohjannut ja tuottanut, valmistui vuonna 1992. Hän myös esiintyy elokuvassa sivuroolissa.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen helluntaikirkko

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen helluntaikirkko (engl. "Pentecostal Church of Jesus Christ of Latter Day Saints") on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva yhteisö. Yhteisö on syntynyt vuosina 1994-1995 Yhdysvalloissa toimineen Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon yhteydessä toimineen opintopiirin ympärille. Piirin johtajana toimi Michael Bethel, jonka ympärille uusi kirkko syntyi. Nykyään kirkossa on kolmisenkymmentä jäsentä. Kirkon päämaja toimii Kennerissä, Louisianassa.
Kirkko tunnustaa Raamatun ja Mormonin kirjan pyhiksi kirjoituksiksi, mutta se hylkää Opin ja liitot sekä Kallisarvoisen helmen. Se hylkää myös monia mormonismin keskeisiä opetuksia, kuten ajatuksen ihmisen kehittymisestä jumalaksi, endaumenttiseremonian merkityksen ja palautetun pappeuden. Kirkko odottaa Jeesuksen Kristuksen pikaista toista tulemista eli paruusiaa. Pyhän Hengen toiminta ja erilaiset armolahjat ovat keskeisiä kirkossa. Kirkko mieltää myös olevansa se ydin, jonka ympärille myöhempien aikojen pyhien liike kokoontuu juuri ennen Jeesuksen tulemista.
Agronomiliitto

Agronomiliitto ry (aik. Maanviljelysvirkamiesten Yhdistys) on elintarvike-, kotitalous-, maatalous-, ravitsemus- ja ympäristötieteiden sekä näiden perusaloja soveltavien tieteenalojen yliopistotutkinnon suorittavien tai suorittaneiden tai ylemmän ammattikorkeakoulun suorittaneiden etu- ja palvelujärjestö. Liitossa on lähes 6000 jäsentä ja siihen kuuluu 24 jäsenyhdistystä. Agronomiliiton toimistossa työskentelee kymmenen henkilöä ja sen hallituksen puheenjohtaja on Teppo Raininko ja valtuuston puheenjohtaja Simo Tiainen.
Agronomiliitto kuuluu keskusjärjestö Akavaan. Edunvalvontaa tehdään akavalaisessa kentässä Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry:n ja Julkisalan koulutettujen neuvottelujärjestö JUKOn kautta. Agronomiliitto tekee myös aktiivista yhteistyötä Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimun kanssa.
Agronomiliitto on Akavan toiseksi vanhin järjestö. Se on perustettu vuonna 1897 Tampereella Maanviljelysvirkamiesten Yhdistyksen nimellä. Sen tarkoituksena oli lähentää virkaveljiä, kohottaa ammatillista osaamista sekä toimia yhteisten harrastusten hyväksi. Agronomiliitolla on jäsenlehti, Alimenta, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Lehden nimi oli vuodesta 1907 vuoteen 1996 Maatalous, mutta liiton jäsenkunnan laajennuttua muutettiin myös lehden nimi.
Liiton toimitilat ovat Helsingin Kasarmitorin laidalla sijaitsevan Agronomitalon ylimmässä kerroksessa. Varat Agronomitalon hankkimiseen saatiin lahjoituksena kauppaneuvos Eino Heinoselta toisen maailmansodan jälkeen.
Yksi liiton toiminnanjohtajista, 1982–2004 eli yli kolmenkymmenen vuoden ajan, oli ansioistaan maanviljelysneuvoksen arvonimen saanut Pekka Rinne.
Puheenjohtajia.
Järjestön puheenjohtajina ovat toimineet muun muassa seuraavat henkilöt:
Vuoden vaikuttaja.
Agronomiliitto on myöntänyt 1988 alkaen vuoden vaikuttaja -palkinnon:
Muinaispreussilaiset

Muinaispreussilaiset eli preussit () olivat Itämeren kaakkoisrannikolla Veikselin ja Niemenin välillä eläneitä balttilaista muinaispreussin kieltä puhuneita heimoja. He eivät koskaan muodostaneet yhtenäistä kokonaisuutta, vaan olivat jakaantuneet moniin eri yhteisöihin. He asuttivat rautakaudella entisen Itä-Preussin etelä- ja keskiosia. Preussit ovat jättäneet jälkeensä suuren määrän arkeologisia löytöjä.
Puolalaiset aloittivat preussien väkivaltaisen käännyttämisen kristinuskoon vuonna 996. On epäselvää, mitä puolalaisten sotaretkien jälkeen tapahtui, mutta muutamat preussilaisheimot taistelivat puolalaisten puolella Fredrik I Barbarossaa vastaan. Vuonna 1166 puolalaiset tekivät taas sotaretkiä, mutta kärsivät murskaavan tappion. Puolalaisruhtinaat jatkoivat hyökkäyksiään epäonnistuen aina 1200-luvulle asti, jolloin Saksalainen ritarikunta valloitti preussien alueet ja pakkokäännytti heidät kristinuskoon. Preussit sulautuivat vähitellen kielellisesti saksalaisiin, ja muinaispreussin kieli katosi 1600- tai 1700-luvuilla. Kielelle oli kuitenkin jo ehditty kääntää muun muassa Katekismus, joten siitä jäi kirjallisiakin näytteitä, toisin kuin monista muista hävinneistä balttilaisista kielistä.
James M. Cox

James Middleton Cox (31. maaliskuuta 1870 – 15. heinäkuuta 1957) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka oli presidenttiehdokkaana vuoden 1920 vaaleissa.
Cox istui Ohion edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1909–1913. Hän toimi Ohion kuvernöörinä vuosina 1913–1915 ja 1917–1921. Hän oli demokraattien presidenttiehdokas vuonna 1920, mutta hävisi Warren G. Hardingille.
S/S Eira

S/S Eira oli suomalainen rahtilaiva, joka sai pohjakosketuksen ja upposi Hankoniemen edustalla 9. joulukuuta 1969.
Helsinkiläisen Etelä-Suomen Laiva Oy:n omistama "Eira" oli tulossa kalkkikivilastissa Gotlannista Koverhariin, kun se sai pohjakosketuksen Hankoniemen edustalla Ajaxin poijun luona. Laivalla olleet matkustajat ja osa miehistöä siirtyivät paikalle tulleeseen pelastusristeilijä "Russaröön," mutta jotkut miehistön jäsenet laivan yliperämiehen johdolla jäivät vielä alukseen yrittämään sen pelastamista. Laivaa lähdettiin hinaamaan, mutta sen raskas lasti ja alukseen sisään virrannut vesi tekivät pian hinauksen mahdottomaksi, ja lopulta hinausvaijerikin katkesi. "Eira" upposi sitten noin 50 metrin syvyyteen Ajaxin ja Längdenin välille.
Vuonna 1984 "Eiran" hylystä alettiin poistaa sinne jäänyttä 10 tonnin öljyerää. Suurin osa öljystä oli nähtävästi kuitenkin valunut mereen jo uppoamisen yhteydessä, sillä puhdistustyössä kerättiin lopulta vain pieniä määriä öljyä talteen.
S/S "Eira" oli rakennettu vuonna 1953 Blainvillessa Ranskassa. Alus oli aluksi nimeltään "Théodore Laurent," kunnes se ostettiin vuonna 1965 Suomeen. Sen vetoisuus oli 3 863 brt, suurin kulkunopeus 12 solmua, pituus 116,6 metriä, leveys 15 metriä ja syväys 6,5 metriä. Laivan voimanlähteenä oli kaksi höyrykonetta joiden yhteisteho oli 2160 hevosvoimaa.
Laajasalon kanava

Laajasalon kanava (käytetään myös nimiä Degerön kanava ja Klubbnäsin kanava) sijaitsee Helsingissä Laajasalon ja Tammisalon välissä ja johtaa Tiiliruukinlahdelta Reposalmelle. Laajasalon erotti aikoinaan mantereesta Klubbnäsin salmi, joka täytettiin 1700-luvun lopulla. Myöhemmin vuosina 1872–1874 Puotilan alueen maanomistajat rakensivat täytettyyn salmeen valtion avustuksella 120 metriä pitkän kanavan lyhentääkseen venematkaa Helsinkiin. Kanava uudistettiin vuonna 1885, ja se ruopattiin kymmenen vuotta myöhemmin 1895. 
Tätä nykyä Laajasalon kanava on veneliikenteen käytössä ja sen syväys on 0,9 metriä. Kanavan veneliikennettä ohjaamassa on automaattinen liikennevalojärjestelmä.
Indohyus

Indohyus on noin ketun kokoinen sorkkaeläin, joka tunnetaan fossiileina Pohjois-Intiasta, Kashmirin alueelta. Se on elänyt Etelä-Aasiassa eoseenikaudella, noin 48 miljoonaa vuotta sitten.
"Indohyus" on mielenkiintoinen fossiili, sillä vaikka se ulkoisesti muistuttaa pieniä maalla elävia sorkkaeläimiä (lähinnä pientä kaurista), sillä on useita anatomisia rakenteita, jotka tunnetaan kaikilta sekä nykyisin eläviltä että fossiloituneilta valailta, muttei miltään muilta eläimiltä, sorkkaeläimet mukaan lukien. Näistä tärkein on korvassa sijaitseva luinen rakenne, "involucrum".
"Indohyuksen" hampaiden 18O-isotooppianalyysi osoittaa eläimen eläneen hyvin intensiivisesti vesistöjen äärellä. Vesieläimillä kyseistä hapen isotooppia esiintyy ravinnon takia noin 2–3 ‰ vähemmän kuin maaeläimillä ja hammasluussa isotooppipitoisuus säilyy lähes muuttumattomana. Mittausten mukaan "Indohyuksen" δ18O-arvo on vain noin 22 ‰ kun maaeläimillä se on 24–28 ‰ ja osittain vedessä elävillä lajeilla se on tyypillisesti korkeintaan 23 ‰. Eri näytteissä isotooppiarvo lisäksi vaihtelee hyvin vähän. Toinen mitattu isotooppi on 13C, mikä kertoo eläimen ravinnonlähteistä. Hapen tapaan myös tämän isotoopin suhteellinen osuus muuttuu, mikäli eläin hankkii ravintonsa vedestä. Isotooppianalyysin tulos ei kuitenkaan eroa eoseenikautisista maaeläimistä ja tämän perusteella "Indohyus" onkin hankkinut ravintonsa kuivalta maalta. Näin ollen "Indohyus" on sopeutunut vesielämään luultavasti petojen välttämiseksi. Se lieneekin vaaran uhatessa ilmeisesti paennut sukelluksiin samaan tapaan kuin nykyään elävä kääpiövesikauris ("Hyemoschus aquaticus"). Isotooppianalyysin perusteella sen on kuitenkin täytynyt viettää vedessä huomattavan suuri osa elinajastaan.