Xieng Khouang (provinssi)

Xieng Khouang on Laosin provinssi, joka sijaitsee maan keskiosassa. Sen pinta-ala on 14 751 neliökilometriä. Vuoden 2015 väestönlaskennassa maakunnassa oli noin 245 000 asukasta. Sen pääkaupunki on Phonsavan, joka on myös ainoa yli 10 000 asukkaan kaupunki.
Provinssi tunnetaan Ruukkujen tasangosta, jolla on suuria esihistoriallisia ruukkuja yli 90 ryhmänä.
Maantiede ja ilmasto.
Xieng Khouang sijaitsee korkeiden vuorten ympäröimänä kahden kauppareitin risteyksessä. Sen kautta on kuljettu Vietnamin keskiosiin ja Thaimaan koillisosaan. Provinssi koostuu kahdeksasta piirikunnasta: Paek, Phaxay, Phoukoot, Kham, Nong Hét, Khoun, Thathom ja Mokmai. Khounin piirikunta sijaitsee muita alempana, noin 600 metrissä. Muut provinssin osat ovat yli tuhannen metrin korkeudessa, joten kesät ovat viileitä, mutta talvet voivat olla yllättävän kylmiä. Lämpimintä on maalis-huhtikuussa, jolloin keskimääräinen päivän ylin lämpötila on 28 asteen vaiheilla. Kylmintä on joulu- ja tammikuussa, keskimääräinen alin lämpötila noin kahdeksan astetta. Sateet ovat runsaimpia toukokuusta elokuuhun, 200-300 mm kuukaudessa. Marraskuun ja helmikuun välisellä kuivalla kaudella ei sada juuri lainkaan.
Provinssin alueella on useita kuumia lähteitä. Nong Tang -jörven läheisyydessä on satoja buddhan patsaita, vanhoja temppeleitä ja luolien muodostama labyrintti.
Historia.
Xieng Khouangin kuningaskunta oli vuoroin itsenäinen kuningaskunta, vuoroin Lan Xangin tai Vietnamin vasallivaltio.
Xieng Khouangin sijainnin takia sekä Vietnam että Siam ovat pyrkineet hallitsemaan sitä. Ranska ja Siam sopivat vuonna 1893 Laosin siirtymisestä Ranskan Indokiinan provinssiksi, ja silloisesta Xieng Khouangin kaupungista tuli provinssin pääkaupunki. Siellä on edelleen jäljellä joitakin siirtomaa-aikaisia rakennuksia, kuten kuvernöörin palatsi.
Vietnamin sodan aikana Ruukkujen tasangolla oli Vietnamin ilmatorjuntakalustoa, ja Yhdysvallat pommitti sitä lähes päivittäin.
Talous.
Sodan jäljiltä alueella on edelleen miinoja, joita raivataan kansainvälisissä projekteissa. Sotaromun kierrätyksestä on saatu alueelle uutta pienteollisuutta, kun lentokoneromun alumiinista valetaan lusikoita.
Alueen maanviljelijät kasvattavat riisiä, mutta riisintuotanto ei riitä paikallisen kulutuksen tarpeisiin. Lisäksi kasvatetaan nautakarjaa. Riisinviljely ylänköalueella on perustunut kaskiviljelyyn. Sen tilalle on 2000-luvulla levinnyt maissinviljely. Yksipuolinen viljely aiheuttaa taloudellisia riskejä ja ympäristöhaittoja.
Oopiumin viljely oli ongelma Laosissa 1990-luvun lopulla. Se saatiin vähenemään YK:n projektien tuella 2000-luvun alussa, mutta 2010-luvulla sen on raportoitu jälleen yleistyneen Xieng Khouangissa ja muilla Laosin syrjäseuduilla.
Liikenne.
Phonsavanin lentoasemalle lennetään päivittäin maan pääkaupungista Vientianesta sekä muutamia kertoja viikossa Luang Prabangista. Neljänsadan kilometrin matkan Vientianeen voi taittaa myös linja-autolla, se kestää noin kymmenen tuntia.
Väestö.
Useimmat Xieng Khouangin asukkaista kuuluvat yhteen sen neljästä suuresta etnisestä ryhmästä: tai damit, khmut, tai phuanit ja hmongit. Tai damit saapuivat Laosiin Vietnamista 1800-luvulla. Heidät tunnetaan silkinkutojina. Khmut ovat asuneet Laosissa tuhansia vuosia. He pysyvät metsäalueilla ja harjoittavat riisinviljelyn lisäksi metsästystä ja keräilyä, sekä kutovat rottingista ja bambusta koreja ja muita tarve-esineitä. Taiphuanit saapuivat Etelä-Kiinasta 1200-luvulla. Useimmat heistä viljelevät riisiä ja kalastavat. Hmongit tulivat Xieng Khouangiin Kiinasta 1800-luvulla, ja ovat nykyisin suurin väestöryhmä noin 40 prosentin osuudellaan.