Kemin sarjakuvakeskus

Kemin sarjakuvakeskus järjestää Kemin sarjakuvatapahtumia, tuottaa sarjakuvanäyttelyitä ja harjoittaa kustannustoimintaa. Sarjakuvakeskuksen yhteydessä toimii huomattava sarjakuvakirjasto.
Kemin sarjakuvakeskus perustettiin vuonna 1988 Sarjakuvakeskus Kemi ry –nimisenä tukemaan Kemin kaupungin kulttuurilautakunnan sarjakuvatoimintaa.
Kulttuurilautakunta oli aloittanut sarjakuvatapahtumien järjestämisen jo vuonna 1981 ja valtakunnallisen läpimurron sarjakuvapäivät saivat vuonna 1986. Vuonna 1993 Kemin sarjakuvapäivien järjestäminen siirtyi kokonaan sarjakuvakeskukselle.
Kemin sarjakuvakeskuksen historia juontaa joulukuun 30. päivään vuonna 1974, jolloin Kemin kaupunginhallitus äänestyspäätöksellä karsi poliittisen perustein kasvatusneuvolaan tilattavien lehtien listalta Aku Ankka -lehden. Pikku-uutinen päätöksestä levisi erilaisin versioin ympäri maailmaa: Kemille naurettiin Sri Lankaa myöten.
Kemin saama julkisuus muistettiin kun kaupunkiin perustettiin kulttuurilautakunta vuonna 1977. Yhdeksi toiminta-alueekseen lautakunta päätti ottaa kotimaisen populaarikulttuurin, erityisesti sarjakuvan edistämisen.
Ranskasta 1950-luvun lopulla alkanut sarjakuvan aikuistuminen tavoitti Suomen näkyvimmin vasta 1980-luvulla. Kemillä oli tässä kehityksessä merkittävä panos. Samalla Kemi on kääntänyt 1970-luvulla saamansa negatiivisen julkisuuden positiiviseksi voimaksi.
Sarjakuvakeskuksen puheenjohtajina ovat toimineet tiedotuspäällikkö Hannu Sainio (nyk. Simeoni Hellman), varatuomari Veijo Röntynen, sosiaali- ja terveystoimenjohtaja Riitta Luosujärvi, opettaja ja toimittaja Maippi Tapanainen, sarjakuvataiteilija Ilpo Koskela, lastenkulttuurikoordinaattori Outi Hyvönen, toimittaja Risto Koskinen sekä nykyään puheenjohtajana toimiva toiminnanjohtaja Pirkko Pehkonen.
Kemin sarjakuvapäivät.
Kemin sarjakuvapäivien järjestäminen aloitettiin vuonna 1981 ja ne kansainvälistyivät vuonna 1985. Sarjakuvapäivillä järjestettiin muun muassa sarjakuvakilpailuja ja jaettiin Lempi-palkintoja. Toistaiseksi viimeiset sarjakuvapäivät järjestettiin vuonna 2016. 
Vuodesta 2004 alkaen Sarjakuvakeskus on järjestänyt myös Sarjakuva &amp; Musiikki -sävellys- ja sanoituskilpailuja. Tuon vuoden sarjakuvapäivien teemana oli juuri Sarjakuva &amp; Musiikki. Kilpailun palkitut julkaistiin CD-levynä.
Näyttelytoiminta.
Kemin sarjakuvakeskuksen näyttelytoiminta jakaantuu kahteen osaan. Keskus edeltäjineen on tuonut Kemiin sarjakuvapäivien ajaksi sarjakuvanäyttelyitä ja tuottanut omia näyttelyitä, jotka ovat Kemin tapahtuman jälkeen kiertäneet muuallakin Suomessa. Pääasiassa sarjakuvapäivien näyttelyt järjestettiin pitkään Kemin taidemuseossa, mutta muitakin tiloja on käytetty. Erikoisin on ollut vuonna 1984 kaupungintalon hisseissä järjestetty ranskalaisen Barben eroottisten pystysarjakuvien näyttely nimeltä 2 x 13 kerrosta.
Sarjakuvakeskuksen tuottamista näyttelyistä menestyksekkäin on ollut Tarmo Koiviston "Mämmilä 20" vuodelta 1995, joka veti Kemin taidemuseoon kuukauden aikana ennätykselliset 18 248 kävijää. Mämmilä on sittemmin kiertänyt Orivedellä, Helsingin kaapelitehtaalla, Malmitalossa ja Jyväskylän Alvar Aalto-museossa. Kaikkiaan näyttelyn on nähnyt yli 60 000 katsojaa. 
Mittavin ulkomaisista näyttelyistä on ollut vuoden 1993 sarjakuvapäivillä esillä ollut Ranskan kansallisen sarjakuvakeskuksen tuottama amerikkalaisen, nykyisin Ranskan ja Espanjan rajalla kuvanveistoa harrastavan Robert Crumbin aikaisemmin Angoulemessa nähty Crumbin maailma, jonka Kemiin käytännöllisesti tuotti Hannu Sainio. 
Lisäksi sarjakuvakeskuksen tuottamat kolmiulotteiset Viivi ja Wagner ja Aku Ankka-näyttelyt, myös Hannu Sainion Kemiin tuottama, ovat 
vierailleet Riihimäen taidemuseossa. Aku Ankka- ja Karvinen-näyttelyt 
olivat näytillä myös Silja Linen laivoilla kesällä 2011. Kemissä Aku Ankat ja muut ankat olivat palaa Kulttuurikeskuksen kahvion palossa.
Sarjakuvakeskus
on myös avustanut ja toiminut asiantuntijan roolissa erilaisissa 
näyttelyissä. Keskuksen näyttelymateriaalia on ollut lainassa 
esimerkiksi Kulta ja sarjakuva-näyttelyssä Tankavaaran kultamuseossa 
vuonna 2014. 
Vuonna 2015 Kemin sarjakuvakeskus avasi kaupungin keskustaan ympärivuotisen ja pysyvän sarjakuvanäyttelyn. Näyttely esittelee sarjakuvaa monin tavoin ja sisältää esimerkiksi kymmeniä sarjakuvaoriginaaleja ja kolmiulotteisia patsaita tunnetuista sarjakuvahahmoista. Näyttelyssä on myös vaihtuvia näyttelyosioita. Näyttelyn myötä Kemin sarjakuvakeskus on pystynyt työllistämään yhden vakituisen työntekijän sekä lukuisia työharjoittelijoita. 
Julkaisutoiminta.
Vuonna 1986 Kemin kulttuurilautakunta julkaisi ensimmäisen suomalaisen sarjakuvaa käsittelevän esseekokoelman Puhekuplia - kirjoituksia sarjakuvasta. Kirjan toimitti kulttuuritoimiston siviilipalvelusmies Erkki Huhtamo, joka on myöhemmin toiminut muun muassa mediatieteen professorina Lapin yliopistossa. Teosta on käytetty yliopistollisena kurssikirjana. Puhekuplia 2 ilmestyi Heikki Ansan toimittamana seuraavana vuonna 1987. 
Vuonna 1988 julkaisutoiminta jatkui ensimmäisellä suomalaisella sarjakuvan oppikirjalla, Keijo Ahlqvistin ja Ari Kutilan Piirrä sarjakuvaa!. Teoksesta on otettu kaksi painosta ja sitä on myyty 3500 kappaletta. 
Ensimmäinen Sarjakuvakeskuksen itsensä kustantama teos oli Pekka Rönkön vuonna 1988 toimittama Kalervo Palsan (1947-1987) postuumi koostealbumi "Kuolema ja intohimo". Albumin ranskankielinen laitos "La mort et la passion" ilmestyi Kirsi Kinnusen kääntämänä seuraavana vuonna. Se julkistettiin Angoulêmen sarjakuvafestivaaleilla. 
Muita Sarjakuvakeskuksen kustantamia kotimaisia sarjakuva-albumeja ovat mm. Jope Pitkäsen Murmanskissa julkistettu "Puolipohja" (1990) ja Lempi-kooste "Karjala takaisin" (1991) sekä Hannu Hirvosen Eroottinen eläintarina. Ilpo Koskelan "Irlantilainen" ilmestyi (1991) ja Ari Kutilan "Mustapukuinen mies" (1995). 
Suomennoksina Sarjakuvakeskus on kustantanut amerikansuomalaisen Craig Ylitalon "Einon ja Toivo"n (1993) ja ruotsalaisen kulttipiirtäjän Ulf Lundkvistin albumin "Kahvi kylmenee" (1994). 
Sarjakuvakeskus on julkaissut muiden vähän kustantamaa sarjakuvaa käsittelevää tietokirjallisuutta. Puhekuplia -sarjan jatkona ilmestyi Sauli Pesosen hakuteos "Alkupalat" (1992). Sani Liljenbäckin "Erotiikan ruututarha - Sarjakuvan seksihistoria, lyhyt oppimäärä" (1994) oli myyntimenestys. Keittokirjojakin on julkaistu: Ari Kutilan ja Ilpo Koskelan "Sarjakuvakeittokirja" (1992), joka sisältää sarjakuvatarinoihin liittyviä reseptejä. 
Sarjakuvakeskuksen mittavin kustannushanke toteutui keväällä 1996, jolloin julkaistiin kahden vuoden toimitustyön tuloksena Heikki Jokisen ja Kalervo Pulkkisen "Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedia". 
Pääosan Sarjakuvakeskuksen julkaisutoiminnasta muodostavat kuitenkin vuosittaisten sarjakuvakilpailuiden voittajatyöt sisältävät albumit. Niitä on julkaistu vuodesta 1982 lähtien.
Kemin sarjakuvakirjasto.
Kemin kaupunginkirjaston tiloissa toimii sarjakuvakirjasto, jossa on noin 10000 nidettä ja muuta aineistoa, mm. Robert Crumbin kirjeet Pekka Gronowille 1970-luvun puolivälissä. Julkaisuja ei lainata, vaan ne on tarkoitettu tutkijoiden käyttöön itse paikalla. 
Sarjakuvakirjaston laajaan undergroundsarjakuvien kokoelmaa on hyödyntänyt muun muassa Päivi Arffman "”Comics go underground!”" (2004) väitöskirjassaan.
Muu toiminta.
Kemin sarjakuvakeskus on yhteistyössä opetusministeriön ja Kemin kulttuuritoimen kanssa järjestänyt muun muassa sarjakuvatyöpajoja.