Viisasten kivi

Viisasten kivi () on myyttinen aine, jota länsimaiset alkemistit yrittivät valmistaa saadakseen vähäarvoisempia metalleja muuttumaan kullaksi tai hopeaksi. Myöhäiskeskiajalta lähtien uskottiin, että viisasten kivi olisi samalla ollut myös kaikki sairaudet parantava ihmelääke, joka voisi jopa tehdä ihmisestä kuolemattoman.
Valmistus.
Viisasten kiven mainitsi ensimmäisenä alkemisti Zosimos 200-luvun loppupuolella. Hän kuvasi sen ”kiveksi, joka ei ole kiveä”.
Viisasten kiveä ei koskaan ole koskaan kuvattu tarkasti, vaan sille on annettu lukuisia erilaisia kuvauksia, valmistusohjeita ja nimiä. Monet kuvaukset sisältävät vaikeaselkoista symbolismia. Useimmat alkemistit uskoivat viisasten kiviä olevan kahdenlaisia. Valkoisella kivellä pystyttiin tuottamaan hopeaa, punaisella kivellä kultaa. Joidenkin alkemistien mukaan viisasten kiviä olikin kolme: eläinperäinen, kasviperäinen ja mineraaliperäinen. Näistä mineraaliperäistä kiveä käytettiin metallien muuntamiseen, kasviperäistä kiveä ihmiskehon parantamiseen ja eläinperäistä kiveä kaiken mahdollisen transmutaatioon ja lääkkeeksi.
Viisasten kivestä tuli keskiajalla alkemistien tärkein tavoite. Sen valmistusreseptejä yhdistää erilaisten aineiden laittaminen astioihin ja kuumentaminen sulatusuunissa. Yleisimpiä ainesosia olivat metallit ja mineraalit, 1400-lukua ennen myös eloperäiset aineet, kuten kananmuna, hiukset, veri ja virtsa. Kun aine oli kuumennettu hitaasti uunissa valmiiksi, se nakattiin sulatettuun metalliin, jonka piti sitten muuttua kullaksi.
Myös Suomen ja Pohjoismaiden kuuluisin alkemisti August Nordenskiöld (1754–1792) yritti vuosikausia valmistaa viisasten kiveä alkemistisessa uunissaan, joka on yhä nähtävissä Mäntsälän Alikartanossa. Swedenborgilaisen aatteen kannattajana ja vapaamuurarina hän halusi valmistaa kultaa niin paljon, että rahan arvo ja sen ylläpitämä tyrannia olisivat romahtaneet. Nordenskjöld kirjoitti myös kirjan viisasten kiven valmistuksesta.
Muut voimat.
Metallien muuttamisen lisäksi viisasten kivelle on annettu myös muita suuria voimia, kuten parantamisen, pitkäikäisyyden ja kuolemattomuuden antava voima, "elämän eliksiiri". 1200-luvulta alkaen viisasten kivi sai hengellistä merkitystä, ja alettiin uskoa, että sitä pystyy valmistamaan ainoastaan sellainen alkemisti, joka noudatti elämässään hurskautta ja puhdistautumista. Viisasten kiven valmistuminen vastasi Jumalan täydellistä tuntemista, mystistä liittoa. Perusmetallien muuttuminen kullaksi alkemistin uunissa merkitsi tekijän syntien ja epätäydellisyyksien poispalamista Jumalan rakkaudessa.
Sydänkeskiajan gnostilaiset halusivat laajentaa henkisen valon vaikutuspiiriä kaventamalla pimeäksi koettua aineen valtapiiriä. Opin mukaan ihmisen tulee nousta alkumateriasta asteittain ylös, kunnes hän tavoittaa viisauden kiven. Sen jälkeen olisi mahdollista tehdä jaloja metalleja epäjaloista ja päästä universaaleihin pelastusvälineisiin. Näin alkemia liittyy aatteellisesti ruusuristiläisyyteen ja vapaamuurareihin.
Renessanssin aikana viisasten kivi symbolisoi elämän kehittymisen takana olevaa voimaa ja yleismaailmallista ykseyttä sekä puhtaan ajattelun ja altruistisen elämän korkeimman tason puhtautta ja pyhyyttä. Kiven vapahtava voima rinnastettiin Kristukseen.
Taiteessa ja viihteessä.
Alkemistisessa taiteessa viisasten kivi kuvataan usein hermafrodiittina, vastakohtaisuuksien liittona. Viisasten kivi esiintyy huomattavassa roolissa useissa teoksissa, esimerkiksi H. C. Andersenin sadussa "Viisasten kivi", Carl Barksin sarjakuvassa "Viisasten kivi" (1954) ja J. K. Rowlingin romaanissa "Harry Potter ja viisasten kivi".