tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Otanta

Otanta on tilastotieteen osa-alue, joka tarkastelee kuinka havaintoyksiköt kannattaa poimia perusjoukosta. Tavoitteena on kerätä aineisto mahdollisimman tehokkaasti tilastollisen päättelyn kannalta. Otantatutkimus on osajoukon eli otoksen poimimista perusjoukosta. Otoksen perusteella tehdään päätelmiä koko perusjoukosta. 
Otantamenetelmiä.
Satunnaisotannassa jokaisella havaintoyksiköllä on sama todennäköisyys tulla valituksi otokseen. Tällöin otos on edustava osajoukko perusjoukosta. Jos tietynlaiset havaintoyksiköt poikkeavat tietyllä tavalla muista, voidaan painottamalla joidenkin yksiköiden todennäköisyyttä saavuttaa tehokkaampi otanta. Esimerkiksi tutkittaessa Suomen kaupunkeja voidaan haluta varmistaa, että suurimmat kaupungit ovat mukana otoksessa. 
Otanta voidaan tehdä myös ilman satunnaisuutta jotain sääntöä noudattaen, jolloin kyseessä on systemaattinen otanta. Esimerkiksi Suomen kaupungit voidaan järjestää aakkosjärjestykseen ja poimia listalta joka kymmenes alkio otokseen. Toisaalta laaduntarkkailussa voidaan poimia joka sadas tuote liukuhihalta. Systemaattinen otanta on usein helppo toteuttaa, mutta se tuottaa huonoja tuloksia, jos perusjoukossa on periodista vaihtelua. 
Yksinkertainen satunnaisotanta.
Yksinkertainen satunnaisotanta on yleisin otantamenetelmä. Siinä poiminta tehdään suoraan arpomalla alkiot perusjoukosta. Useimmiten se tehdään palauttamatta, jolloin jokainen alkio voidaan valita vain kerran. Jos se tehdään palauttaen, niin sama alkio voidaan valita joka kerran samalla todennäköisyydellä.
Otanta koon mukaan.
Tehtäessä otanta koon mukaan, kasvaa alkion todennäköisyys tulla valituksi suhteessa sen kokoon. Kaupunkien kohdalla painokertoimet voidaan laskea esimerkiksi väkiluvun perusteella. 
Ositettu otanta.
Ositettu otanta () tehdään ryhmittelemällä alkiot osajoukkoihin, jonka jälkeen kustakin ryhmästä poimitaan alkioita. Poiminta voidaan tehdä tasakiintiöin, jolloin jokaisesta ryhmästä poimitaan sama määrä alkioita. Jos poiminta tehdään suhteellisin kiintiöin, poimitaan ryhmistä sama osuus alkioita, jolloin suuremmista ryhmistä poimitaan useampia alkioita.
Ryväsotanta.
Ryväsotanta () perustuu perusjoukon alkioiden muodostamiin ryhmiin. Sen perusteena on usein hallinnolliset rakenteet. Esimerkiksi haastattelututkimukset kohdistetaan kotitalouksiin, joihin tutkimuksen kohteena olevat ihmiset ovat ryvästyneet.
Alnarpin linna

Alnarpin linna () on linnamainen rakennus Lomman kuntaan kuuluvassa Alnarpissa Skånen maakunnassa Ruotsissa. Linna on valmistunut vuonna 1862 tanskalaisen arkkitehdin Ferdinand Meldahlin suunnitelmien mukaan Alnarpin maatalousoppilaitoksen käyttöön. Tyyliltään rakennus edustaa hollantilaista renessanssi-tyyliä. 
Linnassa sijaitsee Ruotsin maataloustieteellisen yliopiston puutarhakeskus sekä Ruotsin suurin puutarhakirjasto.
Ladies in Lavender

Ladies in Lavender on William J. Locken samannimiseen novelliin perustuva elokuva kahdesta sisaruksesta, joiden elämä muuttuu täysin heidän löytäessään rannalta puolikuolleen ulkomaalaismiehen. Elokuvan ohjasi Charles Dance ensimmäisenä ohjaustyönään. Sen ensi-ilta oli Isossa-Britanniassa 12. marraskuuta 2004.
"Ladies in Lavenderin" pääosia näyttelivät Judi Dench, Maggie Smith, Daniel Brühl, Natascha McElhone, David Warner sekä Miriam Margolyes. Dance oli laatinut käsikirjoituksen juuri Denchiä ja Smithiä varten.
Elokuvan nimi ei viittaa väriin tai hajuun vaan sisältää englantilaisen idiomin "in lavender" ’poissa muodista’. Nimen suora suomennos olisi siis jotakuinkin ”vanhentuneet rouvat”.
Tarina.
Hieman ennen toista maailmansotaa, myrskyn riehuttua pienessä ja rauhallisessa englantilaiskylässä, missä mikään ei koskaan muutu, Widdingtonin vanhapiikaneidit Ursula ja Janet löytävät rannalta pahasti loukkaantuneen puolalaismiehen, Andrean. He ottavat miehen luokseen toipumaan ja hoivaavat tätä parhaansa mukaan taloudenhoitajansa Dorcasin avustuksella. He opettavat Andrealle englantia ja tutustuttavat hänet englantilaiseen kulttuuriin kuten aamupuuroon ja elonkorjuujuhliin. Janet hoivaa Andreata kuin omaa poikaansa, mutta pian Ursula huomaa tuntevansa erilaista kiintymystä nuorta miestä kohtaan. Ikuisena vanhanapiikana Ursula ei ole voinut hyväksyä kohtaloaan, eikä sitä, että Janetilla oli sulhanen, vaikka kaatuikin ensimmäisessä maailmansodassa. Nuori mies tuo iloa taloon ja Ursulakin tuntee taas elävänsä, mutta idylli rikkoutuu, kun paikkakunnalle saapuu venäläinen taiteilijatar Olga. Andrea ja Olga näyttävät viihtyvän hyvin yhdessä ja se saa Ursulan raivoihinsa. Myöskään kylän tohtori, joka tuntee vetoa kauniiseen Olgaan, ei ole hyvillään romanssista vaan usuttaa jopa poliisin Andrean kimppuun. Käy ilmi myös, että Andrea on erinomainen viulisti, mutta Ursulan murheeksi hän ja Janet eivät riitä yleisöksi, vaan Olgan rohkaisemana Andrea halajaa suuremmille estradeille. Toinen maailmansota kiristää tunnelmaa, Ursula ei pysty hillitsemään tunteitaan Andreaa kohtaan ja Widdingtonin neitien elämä on kokonaan muuttunut.
Geghark'unik'

Geghark'unik' () on yksi Armenian maakunnista ("marz"). Idässä maakunnan naapurina on Azerbaidžan. Pinta-alaltaan (5 348 neliökilometriä) maakunta on Armenian suurin. Maakunnan pääkaupunki on Gavar ja asukkaita maakunnassa on 215 371 (2001). Asukkaista miehiä oli 103 883 ja naisia 111 488. Armenian ja koko Kaukasuksen suurin järvi, Sevan sijaitsee maakunnassa.
Geghark'unik'in naapurimaakunnat ovat Vajots' Dzor etelässä, Ararat lounaassa, Kotajk' lännessä ja Tavuš pohjoisessa.
Myös Azerbaidžanin ympäröimä ja miehittämä Artsvašenin eksklaavi kuuluu maakuntaan.
Kaupungit ja kunnat.
Geghark'unikin maakunta muodostuu 92 yhteisöstä ("hamaynkner"), joista viisi on kaupunkeja ja ne on alla olevassa luettelossa lihavoituina. Loput 87 yhteisöä ovat maalaiskuntia.
Ferdinand Meldahl

Ferdinand Meldahl (16. maaliskuuta 1827 – 3. helmikuuta 1908) oli tanskalainen arkkitehti. Hän kouluttautui Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa. Vuosina 1873–1890 Meldahl toimi myös akatemian johtajana. Vuonna 1892 hänelle myönnettiin kamariherran ("kammerherre") arvonimi.
Meldahl oli Tanskan kuninkaallisen taideakatemian professori vuodesta 1864. Hän rakensi Kööpenhaminan sokeaininstituutin 1857–1858 ja merikoulun 1865, Frederician raatihuoneen 1859, Reykjavikin valtiopäivä- ja vakuutusyhtiön talon. Hän rakensi ja uudisti useita Tanskan ja Skånen herraskartanolta, useimmat Tanskan kuninkaallisista linnoista ja huomattavia julkisia rakennuksia, muun muassa Pörssin. Hänen tärkein työnsä oli Frederiksborgin linna, joka valmistui 1895. Hän viimeisteli Marmorikirkon 1874–1894. Taidehistoriallisesti Meldahl on Tanskan kansallisen arkkitehtuurin uranuurtajia.
Gauge

Gauge (s. 24. heinäkuuta 1980 Hot Springs, Arkansas) (oik. Elizabeth R. Deans) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Ura.
Gauge tuli mukaan pornoalalle 19-vuotiaana. Nukkemaisen ulkonäkönsä johdosta hänen huhuttiin olevan alaikäinen, mutta tätä hän käytti tietoisesti uransa edistämiseen. Hän esiintyi useissa pornofilmeissä "teinityttönä", vaikka oli jo yli kahdenkymmenen ikäinen. Hän on esiintynyt yli 170 pornoelokuvassa. Arvellaan että hän jätti aikuisviihde-elokuvat vuonna 2013, tosin hän on myöhemmin esiintynyt eroottisena tanssijana. Vuonna 2005 Gaugen yritys lopettaa pornonäyttelijän ura kirurgin ammattiin opiskelun vuoksi kariutui, kun hänen opiskelijatoverinsa tunnistivat hänet ja hänen menneisyytensä tuli julki. Paljastumisen jälkeen hänen täytyi aloittaa uudelleen aikuisviihdealalla elättääkseen perheensä. Hän on käyttänyt myös nimiä Guage, Gage ja Paige.
Gauge avioitui 14. maaliskuuta 2006 Jason -nimisen miesystävänsä kanssa. He erosivat joulukuussa 2008.
Lämpövyöhyke

Lämpövyöhyke on maapallon alue, jolla vallitsee tietynlainen lämpötila. Karkeimmillaan maapallo voidaan jakaa neljään erilaiseen lämpövyöhykkeeseen: trooppiseen eli kuumaan vyöhykkeeseen, subtrooppiseen eli lämpimään vyöhykkeeseen, lauhkeaan vyöhykkeeseen ja kylmään vyöhykkeeseen. Muut lämpövyöhykkeet ympäröivät trooppista vyöhykettä sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla siten, että subtrooppinen vyöhyke sijaitsee trooppisen ja lauhkean vyöhykkeen välissä ja kylmä vyöhyke lähimpänä napoja.
Merkittävin tekijä lämpövyöhykkeiden syntyyn on auringon säteilyn jakautuminen maan pinnalle eri tavoin. Kääntöpiirien välisellä alueella aurinko paistaa kohtisuoraan tai lähes suoraan ylhäältä, jolloin alueen saama säteilyn intensiteetti on suurin ja ilmasto siten lämpimin. Napaseuduilla aurinko ei koskaan nouse kovin korkealle, ja talvella koittaa kaamos, jolloin aurinko ei nouse lainkaan horisontin yläpuolelle. Auringonvalon osuessa maahan pienessä kulmassa tietty säteilymäärä jakautuu suuremmalle pinta-alalle, jolloin säteilyn intensiteetti on pieni ja ilmasto kylmä.
Lämpövyöhykkeiden sijaintiin vaikuttavat myös pinnanmuodot, sillä ilman lämpötila laskee keskimäärin 6,5 °C jokaista ylöspäin mentyä kilometriä kohden. Merellä ja suurilla järvillä on kesäisin viilentävä ja talvisin lauhduttava vaikutus. Lämpimät ja kylmät merivirrat muuttavat vyöhykkeiden rajoja etelään ja pohjoiseen: Golfvirran ansiosta Pohjois-Norjassa vallitsee lauhkea ilmasto, vaikka samoilla leveysasteilla Grönlannissa on jäätiköitä.
Trooppisella vyöhykkeellä jokaisen kuukauden keskilämpötila on yli 18 °C ja termisiä vuodenaikoja ei ole erotettavissa. Subtrooppisella vyöhykkeellä vuoden keskilämpötila on alle 18 °C ja kylmimmän kuukauden keskilämpötila yli 10 °C. Vuodenaikojen vaihtelu on vähäistä. Joillakin alueilla (talvisateiden ilmasto) sataa eniten viileänä vuodenaikana, joillakin kuumana. Lauhkealla vyöhykkeellä lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on yli 10 °C ja kylmimmän kuukauden alle 10 °C vuodenaikoja on erotettavissa neljä: kevät, kesä, syksy ja talvi. Kylmällä vyöhykkeellä lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle 10 °C.
Trooppinen vyöhyke käsittää likimain kääntöpiirien välisen alueen (23,5°N–23,5°S). Subtrooppinen vyöhyke sijaitsee kääntöpiireiltä noin 40. leveyspiirille, ja siihen kuuluu muun muassa Meksiko, Yhdysvaltain eteläosa, Välimeren alue, Lähi-itä, Etelä-Kiina, Japanin eteläosa, Australia pohjoisosia lukuun ottamatta, Uuden-Seelannin Pohjoissaari, Afrikan eteläosa ja Etelä-Amerikan keskiosat. Lauhkea vyöhyke käsittää suurimman osan Pohjois-Amerikkaa ja Euraasiaa niiden pohjoisia ja eteläisia osia lukuun ottamatta, Patagonian, Tasmanian ja Uuden-Seelannin Eteläsaaren. Kylmään vyöhykkeeseen kuuluvat Antarktis sekä Pohjoisen jäämeren saaret ja rannikkoseudut Pohjois-Norjaa lukuun ottamatta.
Saman lämpövyöhykkeen eri alueilla voi vallita hyvinkin erilainen ilmasto, sillä sademäärät vaihtelevat. Kylmää vyöhykettä lukuun ottamatta kussakin lämpövyöhykkeessä on useita niille ominaisia kasvillisuusvyöhykkeitä, joita erottavat toisistaan sateen määrä ja sen kausittaisuus.
Pekka Rechardt

Eero Pekka ”Rekku” Rechardt (s. 11. helmikuuta 1952) on suomalainen rock-kitaristi ja säveltäjä.
Ura.
Rechardt tunnetaan parhaiten Wigwam-yhtyeestä, jossa hän on soittanut vuodesta 1974 alkaen, aina kun yhtye on aktiivinen. Wigwamin musiikkia on kutsuttu progressiiviseksi rockiksi, mutta vuonna 1975 julkaistu "Nuclear Nightclub" siirtyi edellisistä levyistä askeleen popmusiikin suuntaan. Rechardt itse on kuvaillut Wigwamin musiikkia termillä ”deep pop”.
Rechardt julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Snakecharm" alkuvuonna 2007. Levyä oli tosin suunniteltu jo monia vuosia aiemmin.
Rechardt soitti myös Lapinlahden Linnut -huumoriyhtyeessä vuosina 1995–2002 ja sävelsi ryhmän levyille muun muassa laulut "Mun puutarhassa" ja "Voisinko olla minä".
Pääsoittimenaan Rechardt on uransa läpi käyttänyt Les Paul -tyyppistä teetettyä sähkökitaraa. Sen kaula on Hoyer-orkesterikitaran kaula. Kitaran rungon suunnitteli Janne Ödner, ja se rakennettiin 1971–1972. Varsinaisen rakennustyön teki Malmström-niminen viulunrakentaja. Sekä mikrofonit, talla että virityskoneistot on ajan myötä vaihdettu alkuperäisistä, rakennettaessa käytetyistä.
1980-luvun puolivälissä Rechardt aloitti uudelleen edellisellä vuosikymmenellä kesken jääneet sosiaalipsykologian opinnot Helsingin yliopistossa ja valmistui 1990-luvun puolella valtiotieteiden maisteriksi.
Vuonna 2013 Rechardt palasi levyttäväksi taiteilijaksi suomalaisessa Black Crucifixion -yhtyeessä. Rechardt soittaa kitaraa black metallin pioneeriyhtyeen "Coronation of King Darkness" -levyllä. Inferno-lehti kutsui yhteistyötä "täydelliseksi ratkaisuksi!". Rechardt soittaa myös yhtyeen 2018 ilmestyvällä "Lightless Violent Chaos" -albumilla. Molemmat Black Crucifixion -levyt ovat saaneet Inferno-lehden kriitikolta arvosanaksi 4,5/5 pistettä. 
Rechardtille myönnettiin taiteilijaeläke 2013.
Rechardt on tehnyt sävellyksiä Wigwamin, Lapinlahden Lintujen ja oman sooloalbumin lisäksi myös Freemanille ja Sakari Kuosmaselle. Hän on myös säveltänyt musiikkia elokuviin (mm. "Apinan vuosi") ja näytelmiin (mm. Arto Mellerin Ryhmäteatterille kirjoittama "Sopimus Mr. Evergreenin kanssa"). Lisäksi hän on toiminut sovittajana.
Charlottenlundin linna

Charlottenlundin linna () sijaitsee Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan pohjoispuolella Gentoften kunnassa, metsäalueella, joka aikaisemmin tunnettiin nimellä Gyldenlund. Linna on nimetty sen rakennuttajan, kuningas Kristian VI:n sisaren Charlotte Amalien (1706–1782) mukaan. 
Linna rakennettiin alun perin vuosina 1731–1733, arkkitehti Johan Cornelius Kriegerin piirustusten pohjalta. Sitä ei kuitenkaan rakennettu täysin tyhjästä, vaan laajennettiin ja uudistettiin samalla paikalla jo sijainnutta vanhempaa rakennusta, Gyldenlundia. 
Vuosina 1880–1881 barokki-tyyliä edustanut linna koki suurin muodonmuutoksen, kun siihen kruununprinssi Fredrikin (Fredrik VIII) ja kruununprinsessa Louisen kasvavan perheen vuoksi lisättiin kaksi erkkeri-ikkunaa, kaksi poikittaista siipeä sekä kupoli. Muodonmuutoksen suunnitteli tanskalainen arkkitehti Ferdinand Meldahl, ja muutoksen myötä tyylisuunta vaihtui barokista ranskalaiseen renessanssiin.
Tanskan kuninkaallinen perhe lakkasi käyttämästä linnaa vuonna 1935. Linna on täysin Tanskan valtion omistuksessa.
Tanskan kuninkaallinen taideakatemia

Tanskan kuninkaallinen taideakatemia () on Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa sijaitseva kansainvälinen taidekorkeakoulu. Se on yksi Tanskan 20 valtiollisesta taidekorkeakoulusta. Taideakatemia jakaantuu neljään instituutioon: kuvataidekouluun, arkkitehtikouluun, konservaattorikouluun sekä kuninkaalliseen kaunotaiteiden akatemiaan. 
Kuninkaallinen taideakatemia perustettiin vuonna 1754. Alkuperäinen nimi oli "Det Kongelige Danske Skildre-, Billedhugger- og Bygnings-Academie i Kiøbenhavn". Nykyinen nimi on ollut käytössä vuodesta 1968 lähtien.
Historia.
Akatemia perustettiin 31. maaliskuuta 1754. Se oli syntymäpäivälahja Tanska-Norjan kuninkaalle Fredrik V:lle hänen 31. syntymäpäivänään. Kuningas Fredrik V halusi Tanskassa olevan paljon taitavia taiteilijoita. Akatemian perustuspäivä ei ole täysin tarkka, sillä se perustettiin jo kuusi vuotta aikaisemmin ja siirrettiin Charlottenborgiin heinäkuussa 1754. Sen perustamista juhlittiin tosin vasta kuninkaan syntymäpäivänä.
Akatemialla on ollut useita nimiä vuosien mittaan. Nykyisen nimensä, Tanskan kuninkaallinen taideakatemia, se sai vuonna 1968. Akatemia sijaitsee sen alkuperäisessä rakennuksessa Charlottenborgin palatsissa Kungens Nytorvilla Kööpenhaminassa.
Akatemiassa opetetaan eri taiteenaloja ja niiden historiaa. Siellä on 2000 oppilasta vuoden 2015 tiedon mukaan.
Haihtuva muisti

Haihtuva muisti () on tietokoneen muistia, joka kadottaa sisältönsä virran katketessa. Vastakohtana haihtumaton muisti ei kadota sisältöä virran katketessa.
Tietokoneen primäärimuisti eli keskusmuisti on haihtuvaa muistia.
Rakenteellisesti yleisimpiä haihtuvia muisteja ovat dynaamiset RAM-muistit eli DRAM-muistit. Näissä muisteissa tieto on talletettu kondensaattoreihin, joita pitää virkistää säännöllisesti tiedon säilyttämiseksi ja aina lukuoperaation jälkeen. Ensimmäisten DRAM-muistien virkistämisestä huolehti suoritin, mutta nykyisissä muisteissa virkistäminen on rakennettu muistiin. DRAM-muisti vie suhteellisen vähän piipinta-alaa mikropiirillä, joten muisti on edullista.
Suorittimissa käytetään nopeana välimuistina staattista RAM-muistia (SRAM), jossa muistitieto talletetaan kiikkuun. Toteutustavan takia SRAM ei tarvitse virkistämistä, ja se voidaan suojata sähkökatkosta vastaan esimerkiksi paristovarmennuksen avulla. Muisti kuluttaa sähköä käytännössä vain muuttaessaan tilaansa, minkä takia yksi paristo voi riittää pariksikymmeneksi vuodeksi. SRAM vie mikropiiriltä enemmän piipinta-alaa kuin DRAM, mikä tekee siitä DRAMia kalliimman tuottaa.
Historia.
Varhaisissa tietokoneissa on käytetty elektroniputkia, Williams-putkia (ks. Manchester Mark I), ferriittirengasmuistia ja muita menetelmiä ennen puolijohdemuistin yleistymistä. Näistä ferriittirengasmuisti ei ole haihtuva vaan säilyttää tilansa virrattomanakin.
Kərki

Kərki () on Azerbaidžanin kylä ja eksklaavi Armeniassa, sillä armenialainen Araratin maakunta ympäröi sitä joka puolelta. Pinta-alaa Kərkilla on 7 neliökilometriä. Eksklaavi kuuluu Sədərəkin piirikuntaan, joka taas on osa Nahitševanin autonomista tasavaltaa. Kərki sijaitsee Nahitševanin rajalta noin viiden kilometrin päässä.
Armenia on kontrolloinut Kərkia vuoden 1992 Vuoristo-Karabahin sodasta lähtien. Pohjois-Armenian Etelä-Armeniaan yhdistävä tie kulkee Kərkin läpi. Nykyisin Kərkissä pääasiassa asuukin armenialaisia. Armenian hallitus on nimennyt alueen kuningas Tigranin mukaan uudelleen Tigranašeniksi. 
Kərki on kuivien heinämaiden ympäröimä vihreä kylä suuren vuoren juurella. Kylästä on mahdollista nähdä Armenian ja Turkin rajalla sijaitsevalle Ararat-vuorelle.
Nahitševanin ja Armenian välinen raja on suljettu sopimattoman konfliktin vuoksi. Kərkiin on helppo saapua Armenian pääkaupungista Jerevanista. Azerbaidžanin pääkaupungista Bakusta on matkaa Kərkiin 470 kilometriä.
Domestikaatio

Domestikaatio on sukupolvesta toiseen jatkuva prosessi, jossa yksi eliöryhmä omaksuu huomattavan roolin jonkin toisen eliöryhmän elinkaaressa ja toimeentulossa voidakseen hyödyntää sitä tehokkaammin. Ihmislaji on kesyttänyt lukuisia lajeja eläimiä ja kasveja alkaen noin 9 000–10 000 vuotta eaa. useissa paikoissa toisistaan riippumatta.
Kasveista.
Vanhimpia tunnettuja viljelyskasveja ovat mm. viikuna, jotkin viljat, pullokurpitsa, kurpitsa, banaani ja taarojuuri. Viljan viljely alkoi joskus 11 000–8500 eaa. Lähi-idässä. Domestikaatiokeskuksia oli eri puolilla maapalloa.
Eläimistä.
Koira kesytettiin ehkä jääkauden loppuvaiheessa noin 15 000 eaa., ja se lienee kesytetty monta eri kertaa monessa eri paikassa. Uusimpien teorioiden mukaan koira kesyyntyi sudesta kun tämä alkoi syödä jätteitä ihmisten jättämistä kasoista. Vasta noin 10 000–8000 eaa. alettiin kesyttää maatalouden kotieläimiä Lähi-idässä ja muualla Aasiassa. Hevonen kesytettiin mahdollisesti jo 4000 eaa., mutta täysin varmasti 2000 eaa. Ukrainan aroilla. 
Domestikaatiota tapahtuu nykyäänkin. Domestikoiduille eläimille tyypillistä on monipuolinen ruokavalio jolloin niitä on helppo ruokkia, niiden tulee kasvaa täysikokoiseksi suhteellisen nopeasti (teurastuskuntoon tai käyttöeläimeksi), lisääntymisen tulee onnistua vankeudessa, eläimillä tulee olla sopuisa mielenlaatu eivätkä ne saa panikoitua helposti esimerkiksi kosketuksesta ja niiden on sopeuduttava muuntautuvaan sosiaaliseen hierarkiaan eli laumaan.
Marie Jules César Lelorgne de Savigny

Marie Jules César Lelorgne de Savigny (5. huhtikuuta 1777 Provins, Ranska – 5. lokakuuta 1851 Galés, Ranska) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Lelorgne de Savigny osallistui eläintieteilijänä Napoleon Bonaparten sotaretkelle Egyptiin 1798–1802. Egyptissä hän tutki erityisesti selkärangattomia eläimiä. Jo ennen Egyptin-retkeä hän oli käynyt Kiinassa.
Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen ja myös Amsterdamin, Edinburghin ja Oxfordin akatemioiden jäsen.
Lelorgne de Savigny kuvaili ja nimesi lukuisia lintulajeja, muun muassa keisarikotkan. Hän nimesi uudelleen kalasääsken, jolle Linné jo oli aiemmin antanut nimen "Falco haliaeetus" 1758. Savigny sijoitti sääksen aivan omaan sukuunsa, jolle hän antoi kreikkalaisen taruston mukaan sukunimeksi "Pandion".
Tall Abu Huraira

Tall Abu Huraira (myös "Tell Abu Hureyra") oli kivikautinen maanviljelykylä Pohjois-Syyriassa, pohjoisen Levantin ja itäisen Mesopotamian rajalla. Kylän vanhemmassa kerrostumassa asui 200–300 metsästäjä-keräilijää paikoillaan. Kylä hylättiin joksikin aikaa, ja sitten se kasvoi valtavaksi esikeraamisen ajan keskukseksi.
Historia.
Tall Abu Huraira (Tell Abu Hureyra) oli epipaleoliittinen ja esikeraaminen neoliittinen maanviljelykylä Pohjois-Eufratin varrella. Noin 13 000–11 000 eaa. vallitsi Lähi-idässä sateinen kausi joka johti väestön asettumiseen paikoilleen muun muassa Hurairaan. Sateisuus mahdollisti runsasravintoiset ympäristöt. Hurairan lähellä kasvoi luultavasti joenuomissa tammea mistä saatiin syötäviä terhoja, villivehnää, kahta villiruislajia sekä läheisellä aavikolla liikkui gaselleja. Gasellit olivat tärkein liharavinnon lähde.
Huraira 1 -kylä perustettiin ehkä noin 11 500 eaa.. Tällöin siellä asui noin 100–300 tyypillistä monipuolista ravintoa syöviä metsästäjä-keräilijää. Ilmasto oli kostea ja suosi ravinnon keruuta luonnosta viljelyn sijaan. Huraira oli Natufin kulttuurin tyyppinen epipaleoliittinen asuinpaikka. Silloin siellä oli pieni määrä ajalle tyypillisiä pyöreitä majoja. Gaselleja metsästettiin vuosivaelluksilla. Pienempiä eläimiä, kuten jäniksiä, kettuja ja lintuja, ympäri vuoden.
Noin 11 000 eaa. ilmasto viileni nuorempaan dryaskauteen. Lähi-idän ilmasto kuivui. Tämä suosi maanviljelyä. Noin 11 000 eaa. tammenterhoja kasvavat metsät katosivat. Villivilja, höyhenheinä ja asphodelus-kasvin siemenet tulivat tammenterhojen tilalle. Noin 10 600 eaa. villit viljalajit hävisivät Hurairasta ja syötiin mm. apiloita ja mailaisia pistaasisatojenkin pienettyä.
Huraira 1:stä onkin löydetty noin viljellyn tyyppistä ruista noin ajalta 10 700 eaa. Samalta ajalta on merkkejä rikkaruoho lajeista, joiden tiedetään kasvavan mieluummin kastellussa maassa. Tällöin Hurairassa olisi viljelty maata jo noin 1 000 vuotta aiemmin kuin muualla Lähi-idässä. Nuoremman dryaskauden aikana Hurairassa asui noin 100–300 ihmistä, ja väki kasvoi samaan aikaan kuin monien muiden kiinteiden asuinpaikkojen väki väheni tai paikkoja jopa hylättiin. Noin 10 000 eaa. paikka hylättiin. Luultavasti väki muutti riistan perässä toisille seuduille ilmaston muututtua riistalle, viljelyllä ja syötäville villikasveille laajoilla alueilla.
Noin 9 400 eaa. paikka asutettiin uudelleen, ja tämän Huraira 2 -ajan löydöissä näkyy selviä jatkuvan viljelyn merkkejä. Huraira 1 oli tehty suorakulmaisista savitiilitaloista ja kujat olivat kapeita. Noin 500 vuoden kuluttua paikalla asui noin 20 kertaa enemmän ihmisiä kuin aiemmin, eli 4 000-6 000 ihmistä, mikä kertoo maanviljelyn nostaneen väkilukua rajusti. Noin 9 000 eaa. alkoi äkkiä vuohien ja lampaiden paimennus.
Miami Marlins

Miami Marlins (entiseltä nimeltään Florida Marlins) on vuonna 1993 perustettu floridalainen baseballseura. Joukkue pelaa Major League Baseballin National Leaguen itäisessä divisioonassa. Marlinsin omistaa Jeffrey H. Loria ja seuran kotikenttänä toimii vuodesta 2012 alkaen Marlins Park Miamissa. Seuran aiempi kotikenttä oli Sun Life Stadium (alkuperäiseltä nimeltään Joe Robbie Stadium, myöhemmin myös Dolphin Stadium). Sun Life Stadium rakennettiin alun perin amerikkalaisen jalkapallon standardien mukaan, sillä rakentamisaikana ei vielä uskottu, että Floridaan perustettaisiin kansallisella tasolla pelaavaa baseballjoukkuetta.
Joukkueen nimi juontuu Floridan vesissä uiskentelevista purjekaloihin lukeutuvista marliineista (), jotka ovat suosittuja urheilukalastuksen kohteita. Marlinsin maskottina toimii ”Billy the Marlin”. Ennen Florida Marlinsia Miamissa toimi kaksi nimeä Miami Marlins käyttänyttä pientä baseballseuraa, ensimmäinen vuosina 1956–1961 ja toinen vuosina 1962–1970 ja 1982–1988 (vuosina 1971–1981 jälkimmäinen käytti nimeä Miami Orioles). Marraskuussa 2011 Florida Marlins otti käyttöönsä saman nimen seuran muuttaessa ennen kautta 2012 uudelle kotikentälle. Nimen Miami Marlins käyttöön oton yhteydessä seura sai myös uuden logon ja uudet värit.
Marlins aloitti uutena, niin sanottuna expansion-joukkueena vuonna 1993. Alkuvuosinaan Marlins ei kyennyt kilpailemaan vakavissaan muiden joukkueiden kanssa. Vuonna 1997 ennen kauden alkua joukkueen johto hankki isolla rahalla uusia pelaajia ja uuden valmentajan. Kauden aikana joukkue voitti 92 peliä sijoittuen divisioonansa toiseksi. Voittomäärä oikeutti sen niin sanotun villin kortin pudotuspelipaikkaan. Pudotuspeleistä joukkue eteni finaaliin ja otti voiton Cleveland Indiansista otteluin 4–3.
Ennen seuraavaa kautta joukkueen omistaja myi monet mestaruusjoukkueeseen kalliilla hankitut pelaajat pois. Joukkue hävisi 1998 kaudella 108 peliä voittaen vain 54. Florida Marlinsista tuli historian ensimmäinen joukkue, joka on World Series -mestaruuden voitettuaan hävinnyt seuraavalla kaudella yli sata peliä. Marlins joutui odottamaan seuraavaa voitokasta kauttaan vuoteen 2003 saakka.
Kausi 2003 alkoi Marlinsin kannalta heikosti. Ensimmäisten 38 pelin jälkeen joukkueen voitot–tappiot-tilasto näytti lukemia 16–22. Seuranneen valmentajanvaihdoksen jälkeen joukkue oli kuitenkin yksi sarjan parhaista: viimeiset 124 peliä se pelasi 75–49. Loppukaudellakaan Marlins ei saavuttanut historiansa ensimmäistä divisioonan mestaruutta, mutta sen 91 voittoa riittivät taas villin kortin paikkaan ja pudotuspeleihin. Historiansa toisissa pudotuspeleissä Marlins osoittautui taas lyömättömäksi ja sen toista World Series -mestaruutta juhlittiin, kun New York Yankees kaatui 4–2.
Vuoden 2003 mestaruuden jälkeen Marlins on voittanut enemmän pelejä kuin se on hävinnyt. Pudotuspelipaikkoihin asti sen suoritukset eivät ole kuitenkaan viime vuosina riittäneet. Marlins on voittanut kaksi mestaruutta voittamatta kuitenkaan kertaakaan omaa divisioonaansa.
Finanssipolitiikka

Finanssipolitiikka () on valtion harjoittamaa talouspolitiikkaa julkisen kulutuksen, julkisten investointien ja niiden rahoituksen osalta. Suomessa finanssipolitiikkaa johtaa valtioneuvosto. Julkisen talouden suunnitelma ja valtion talousarvio ovat finanssipolitiikan keskeiset välineet.
Finanssipolitiikka ja rahapolitiikka ovat yhteiskunnan kattavan talouden eli makrotalouden välineitä, joiden avulla maan hallitus pyrkii ohjaamaan talouden kehitystä, teoriassa lähinnä elvyttämään taloutta taantumissa ja hillitsemään taloutta huippusuhdanteissa tasaisemman kehityksen aikaansaamiseksi. Finanssipolitiikan keinona on julkisen vallan tulojen ja menojen säätely, jolla säädellään kokonaiskysyntää.
Eri finanssipolitiikan suuntaukset.
Elvyttävä finanssipolitiikka tarkoittaa julkisen talouden ylijäämän pienentämistä tai alijäämän, lainanoton kasvattamista. Se on käytännössä verojen alentamista ja/tai julkisten menojen kasvattamista (kuten julkisen sektorin investoinnit, kulutus ja tulonsiirrot). Julkisen sektorin kulutus sisältää esimerkiksi työvoiman koulutuksen ja työvoimasta eli ihmisistä huolen pitämisen sosiaalipalveluilla ja terveydenhuollolla. 
Elvyttävän talouspolitiikan eräänlaisena vastakohtana kurjistava finanssipolitiikka (engl. "Fiscal Austerity") pyrkii rajoittamaan julkista kulutusta ja investointeja. Kurjistava talouspolitiikka ei välttämättä hyödynnä maan julkisen talouden liikkumavaraa, joka määrittelee kyvyn toteuttaa elvyttävää talouspolitiikkaa turvallisesti ja vastuullisesti.
Jugulator

Jugulator on heavy metal -yhtye Judas Priestin 13. studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1997, seitsemän vuotta edellisen studioalbumin "Painkillerin" jälkeen. Pitkäaikaisen laulajan Rob Halfordin korvannut Tim 'Ripper' Owens esiintyy yhtyeen kokoonpanossa ensimmäistä kertaa.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Tipton/Downing.
Reunanylityslause

Reunanylityslause on topologiaan liittyvä seuraava tulos: Olkoon formula_1 topologinen avaruus, osajoukko formula_2 yhtenäinen ja formula_3. Jos formula_4 kohtaa sekä formula_5:n että formula_6:n, niin formula_4 kohtaa myös formula_5:n reunan formula_9. 
Todistus.
Merkitään formula_10 ja formula_11. Jos formula_12, niin formula_13. Sisäpisteen ja ulkopisteen määritelmästä seuraa formula_14 ja oletuksista seuraa formula_15. Nyt formula_16. Koska joukot formula_17 ja formula_18 ovat erillisiä, epätyhjiä ja formula_19:ssä avoimia, niin formula_20 on epäyhtenäinen. Tämä on ristiriita oletusten kanssa, joten täytyy päteä formula_21.
Vaihtoehtoinen todistus: 
Tehdään vastaoletus: joukko formula_4 ei kohtaa joukon formula_5 reunaa. Täten 
formula_24
Olkoon 
formula_25
Tällöin formula_26.
Nyt vastaoletuksen, sulkeuman määritelmän ja säännön 
formula_27 nojalla
formula_28
Täten joukko formula_4 separoituu, joten se ei ole yhtenäinen. Ollaan päädytty ristiriitaan. 
Täten alkuperäinen väite on tosi. formula_30
Jarmo (arkeologia)

Jarmo ("Qal'at Jarmo") on varhainen maanviljelykylä noin vuodelta 7 000 eaa. Kurdistanissa, Irakissa.
Kylä oli Zagrosvuorten rinteillä Kirkukista itään, nykyisen As-Sulaimaniyyan maakunnan alueella.
Paikkaa pidettiin pitkään vanhimpana tunnettuna maanviljelykylänä.
Ennen Jarmon löytymistä ajateltiin, että maanviljely olisi alkanut 
Egyptin ja Kaksoisvirtainmaan jokilaaksoissa. Jarmo sijaitsee 
tammivyöhykkeellä 800 metrin korkeudessa. Siellä harjoitettiin varhaista sadeviljelyä.
Väinö Samuli Lahtinen

Väinö Samuli Lahtinen (12. joulukuuta 1889 Hämeenkyrö – 31. elokuuta 1965 Helsinki) oli puuseppämestari. Hänen vanhempansa olivat suutari Taavetti Vihtori Lahtinen ja Emma Vilhelmiina Adamintytär. Puoliso Martta Lydia o.s. Malminen (s. 13. marraskuuta 1890, Suodenniemi - k. 25. syyskuuta 1976 Helsingissä).
Tampereen käsityökoulusta 1909 valmistunut puuseppä Väinö Lahtinen muutti Helsinkiin vuonna 1911 tarkoituksenaan perustaa oma puusepänliike. Tässä hän onnistui ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja ryhtyi tuottamaan arkkitehtien piirustusten mukaisia uniikkikalusteita. Lahtinen käytti kalusteissaan useita, tarkkaan valittuja puulajeja ja hallitsi vaativan intarsiatyön.
Vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen tilattiin aikansa tunnettujen suunnittelijoiden ja taiteilijoiden töitä. Eino Kaurialta tilattiin lukuisien muiden töiden ohella suunnitelma Eduskunnan vieraskirjan kansioksi. Kauria suunnitteli kansiossa käytettäväksi koivua hankalimmissa muodoissaan: visaa ja tuohta. Visakoivuisiin kansiin tehtiin tuohinauhasta upotus ja kannet yhdistettiin visakoivuisin saranoin. Tuohiseen kanteen hopeaseppä pakotti hopealangasta Suomen kartan silloisine lääninrajoineen.
Kansio osallistui Pariisissa 1937 järjestettyyn käsityöalan maailmannäyttelyyn, jossa Kaurialle myönnettiin Grand Prix -palkinto ja valmistajille kultainen mitali (Medaille d'Or).
Nukkalisäke

Nukkalisäkkeet eli villukset ovat ohutsuolen sisäpinnan limakalvon pieniä, sormimaisia lisäkkeitä. Nukkalisäkkeiden sisällä kulkee imusuonia ja hiussuonia. Niiden pinta koostuu pääosin enterosyyteiksi kutsutuista epiteelisoluista, joiden välissä on harvassa limaa erittäviä pikarisoluja. Enterosyyttien ulkopinnalla on pieniä ulokkeita, joita nimitetään mikrovilluksiksi. 
Nukkalisäkkeet ovat noin 0,5–1,5 millimetrin korkuisia. 
Ravintoaineet imeytyvät suolistosta nukkalisäkkeiden kautta verenkiertoon. Nukkalisäkkeet lisäävät ohutsuolen imeytymispinta-alan noin 30-kertaiseksi. Nukkalisäkkeiden välissä sijaitsee Lieberkühnin kryptiksi kutsuttuja ohutsuolen rauhasia, jotka erittävät ruoansulatusentsyymejä.
Neoliittinen Anatolia

Neoliittinen kausi Anatoliassa on kulttuurin aikakausi, joka alkoi neoliittisen kauden määritelmän mukaan maanviljelyn levitessä Anatoliaan eli nykyisen Turkin alueelle noin 8000 eaa. alkaen. Eteläiseen Anatoliaan syntyi monia maanviljelyyn ja karjanhoitoon perustuvia kyliä, joissa oli savitiilistä rakennettuja taloja. Anatoliasta vietiin jo neoliittisella ajalla obsidiaania työkalujen raaka-aineeksi muualle Lähi-itään. 
Arkeologien tuntemia neoliittisen Anatolian löytöpaikkoja ovat muun muassa Göbekli Tepe, Nevali Cori, Catal Höyük, Hacilar, Can Hasan , Aşıklı Höyük, Pinarbasi, Köşk Höyük, Tepecik-Çiftlik ja Cayönu. Anatoliasta ei ole löytynyt varsinaisia linnoituksia varhaiselta neoliittiselta kaudelta, mutta talot rakennettiin vieri viereen jolloin ne muodostivat helposti puolustettavan rakenteen. Niissä ei ollut ovea, vaan sisään käytiin tikkailla katon kautta.
Hacilar

Hacilar oli kylä nuoremmalla kivikaudella Turkissa, joka sijaitsee Burdurin maakunnassa, 23 kilometriä Burdurista lounaaseen. Vanhin löydetty kerrostuma on vuodelta 7040 eaa. Kylä asutettiin ja hylättiin monta kertaa historiansa aikana. Se oli tuolle ajalle tyypillinen maatalouskylä. Hacilar on tunnettu parhaiten laadukkaasta keramiikastaan, joka sisältää saviastioita ja äitijumalatarpatsaita. Keramiikka ja äitijumalatarpatsaat muistuttavat Halafin kulttuuria. Kylä löydettiin uudestaan vuonna 1956.
Hacilarin talot olivat tasakattoisia, umpinaisia tai sisäpihan ympärille rakennettuja neliömäisiä taloja. Kiviperustus. Rakennusaineena olivat mutatiilet ja puu. Myös vitsas-savirakennetta käytettiin. Kalkkikivilaastia. Keittiö, olohuone, viljavarastot jne. olivat erikseen. Hacilarin taloista ei ole löydetty ovia, joten sisäänkäynti oli luultavasti katolla. Seinämaalaukset olivat harvinaisia.
Historia.
Läntisen Etelä-Turkin Hacilar oli asuttu jo vuonna 7040 eaa. Silloin se oli esikeraaminen kylä.
Hacilarin kylässä oli noin 6000 eaa. temppeleitä, joiden on arvioitu olevan sen ajan talojen kokoisia.
Hacilar VI oli ajalta 5600 eaa. Alueella viljeltiin ja sieltä on löydetty karjanhoitoon viittaavia vuohen, lampaan sekä sian ja myös koiran luita. Lisäksi alueelta on löydetty savisia jumalatarpatsaita.
Hacilar linnoitettiin kylän viimeisessä II vaiheessa noin 5400-5000 eaa. kivisellä muurilla. Muuri sulki sisäänsä noin 70x35 m alan.
Noin 5000 eaa kylän kulttuurin on arveltu muuttuneen uusien asukkaiden myötä.
Altti Kuusamo

Altti Kyösti Olavi Kuusamo (s. 15. kesäkuuta 1951 Kitee) oli Turun yliopiston taidehistorian professori vuosina 2004–2017. Kuusamon tieteellisen tuotannon pääalueet ovat kuvataiteen tutkimuksen metodologia ja taideteoriat, nykytaiteen tutkimus, renessanssin tutkimus, taiteiden välisten suhteiden tutkimus, visuaalinen semiotiikka, arkipäivän kuvakulttuurin tutkimus, havaitsemisen ja kuvataidekritiikin tutkimus.
Altti Kuusamo valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1996 Helsingin yliopistosta. Hän on toiminut taidehistorian dosenttina vuodesta 2001 Helsingin yliopistossa ja mediatieteen dosenttina vuodesta 2002 Lapin yliopistossa. Kuusamo on ollut lisäksi tuntiopettajana ja pitänyt luentoja ja seminaareja kaikissa tärkeimmissä kuvataidetta opettavissa oppilaitoksissa Suomessa sekä Oslossa, Tallinnassa ja muualla.
Kuusamo on toiminut vastaväittäjänä taidehistorian, taideteollisen muotoilun, teoreettisen filosofian, tiedotusopin ja musiikkitieteen (semiotiikan) aloilla Helsingin, Tampereen ja Jyväskylän yliopistossa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja Viron taideakatemiassa. Hän on pitänyt tieteellisiä esitelmiä ja luentoja kongresseissa ja symposiumeissa kotimaassa ja ulkomailla taidehistorian, taiteidentutkimuksen ja semiotiikan alalta. Kuusamo on viettänyt tutkimuskausia Roomassa (Institutum Romanum Finlandiae) 1980-luvulta alkaen.
Kuusamo on julkaissut kuvataidekritiikkiä ja muita yleistajuisia kirjoituksia (esseitä, kolumneja, artikkeleita) taiteen ja kulttuurin alueilta lukuisissa aikakausi- ja sanomalehdissä, näyttelyluetteloissa ynnä muissa julkaisuissa 1980-luvulta alkaen. "Synteesi"-lehden toimitussihteerinä Altti Kuusamo on toiminut vuodesta 1985 alkaen, toimitusneuvoston jäsenenä vuodesta 1986. Lisäksi hän on ollut toimitusneuvoston jäsen "Acta Semiotica Fennica"- ja "Estonian journal for Art History" -lehdessä.
Altti Kuusamo on ollut Suomen semiotiikan seuran hallituksen jäsen 1989 lähtien; International Association of Art Criticsin (AICA) hallituksen jäsen 1991–1996 ja 2000–2001; AICA-Finlandin puheenjohtaja 1991–1997; International Association for Semiotic Studiesin (IASS) toimeenpanevan komitean jäsen vuodesta 1999 alkaen.
Lisäksi Kuusamo on esiintynyt radio- ja TV-ohjelmissa, taidemuseoissa ja muissa taiteen, tieteen ja kulttuurin alan instituutioissa ja tapahtumissa kotimaassa ja ulkomailla.
Ragnar Hare

Ragnar Hare oli vuonna 1981 Pietarsaaressa perustettu suomalainen rock-yhtye, joka voitti Rock SM -kilpailun vuonna 1983 ja lopetti toimintansa vuonna 1989.
Historia.
Perustajajäsenet olivat kitaristi Johan Granlund ja laulaja Peter Emas. Ragnar Hare herätti alkuaikoina huomiota lavaesiintymisillään joihin kuului olennaisena osana lapsena auto-onnettomuudessa ollut – ja sen takia sekä halvaantumisesta että afasiasta kärsinyt – tanssija Anders "Andy" Sundqvist. Yhtye voitti Rock SM -kilpailun 1983, päihittäen muun muassa kolmanneksi sijoittuneen Clifters-yhtyeen, sekä Talouskukkaro-nimellä esiintyneen Neljä Ruusua. Kitaristi Zazza Nygård liittyi yhtyeeseen juuri ennen Rock SM -kilpailua. Rikki Ström tuli basisti Lasse Strömbergin tilalle heti kilpailun jälkeen. Kilpailun jälkeen yhtyeen single "Bit" julkaistiin Beta-levymerkillä.
Vuonna 1984 Ruotsin EMI:n ollessa kiinnostuneita levysopimuksen solmimisesta, rumpali Mikael "Micki" Sundkvist luopui muusikon urasta kokonaan ja ryhtyi ortodoksipapiksi. Hänen tilalleen rumpuihin tuli Petri Peltomaa. Samaan aikaan kosketinsoittaja Tumba Haldin siirtyi reggae-yhtyeeseen Dreadline. Haldinin tilalle pestattiin Tia Nybäck. Yhtye palasi yleiseen tietoisuuteen EP:llä "Barn Till Himlen" vuonna 1986.
Yhtye vaihtoi loppuaikanaan laulukielensä englanniksi, kansainvälisiä markkinoita huomiolla pitäen, mutta tämäkään ei tuottanut toivottua tulosta. Viimeinen julkaisu, vuonna 1987 taltioitu esiintyminen "live...tavastia...helsinki", on laulettu englanniksi. Yhtye lopetti toimintansa 1980-luvun lopulla. Viimeinen keikka soitettiin 1988, mutta yhtye ilmoitti hajonneensa vasta vuonna 1989.
Bifurkaatiojärvi

Bifurkaatiojärvi (lat. "bi-", "kahtia", "furca", "haarukka") on järvi, josta vedet laskevat kahteen eri suuntaan. Siellä, missä on bifurkaatiojärviä, vedenjakaja ei ole yksiselitteisesti määriteltävissä. Järvibifurkaatioiden ohella on olemassa myös jokibifurkaatioita, kun joen virtaus haarautuu kahtaalle.
Bifurkaatiojärviä Suomessa.
Tunnetuimpia ja samalla suurimpiin kuuluvia bifurkaatiojärviä Suomessa ovat Lummenne Keski-Suomen Kuhmoisissa ja Vesijako Päijät-Hämeen Padasjoella. Näistä kummastakin yksi laskujoki johtaa Päijänteeseen ja edelleen Kymijokea pitkin Suomenlahteen, toinen taas Hauhon reittiin ja lopulta Pyhäjärven ja Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Vesijaon ja Lummenen muodostamaan järvisysteemiin kuuluu kolmantena järvenä Vehkajärvi, johon sen yläpuolinen bifurkaatiojärvi Lummene laskee, ja joka puolestaan laskee bifurkaatiojärvi Vesijakoon. 
Huomattavia ja suuria bifurkaatiojärviä ovat myös Karvianjoen vesistöön kuuluvat Isojärvi ja Inhottu Satakunnassa. Näillä kummallakin on kaksi lasku-uomaa, joista vedet lopulta päätyvät Selkämereen kolmena eri jokihaarana: Merikarvianjokena, Pohjajokena ja Eteläjokena. Aiemmin Karvianjoen vesistössä oli myös kolmas bifurkaatiojärvi, Torajärvi Noormarkussa sekä jokibifurkaatio Karvianjoesta Kynäsjärven yläpuolelta Leväsjokeen mutta vesistöjärjestelyjen myötä nämä bifurkaatiot ovat hävinneet.
Bifurkaatiojärvenä mainitaan ainakin vanhemmissa lähteissä myös Suomen, Ruotsin ja Norjan rajalla sijaitseva Koltajärvi. Sillä on pääasiallinen lasku-uoma Norjanmereen laskevan Singalanjoen kautta, mutta toinen pienempi lasku-uoma on mainittu olevan myös Kuohkimajärveen Suomen puolelle ja täältä edelleen Kilpisjärven kautta Tornionjoen vesistöön. Myös nykyisessä Suomen vesistöaluejaossa Koltajärvi on merkitty jakautumaan Tornionjoen vesistön ja Singalanjoen vesistön valuma-alueiden kesken.
Ennen myös Sotkamon Kalliojärvi Maanselällä oli bifurkaatiojärvi. Silloin vedet laskivat siitä sekä Oulujoen vesistön kautta Pohjanlahteen että Pielisen ja Vuoksen vesistön kautta Laatokkaan. Nykyisin vedet laskevat sieltä ainoastaan Oulujoen suuntaan.
Bifurkaatiovaiheita on geologisen historian aikana sisältynyt myös monien muitten, suurtenkin järvien kehityshistoriaan. Eräs tällainen on Ähtärinjärvi, joka muodosti bifurkaation 1 700 vuoden ajan 3 200–1 500 vuotta sitten.
Domrémy-la-Pucelle

Domrémy-la-Pucelle on Ranskan kunta Grand Estin hallintoalueella Vosgesin departementissa Meusejoen varrella. Kunnassa on arviolta 126 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8,99 neliökilometriä. 
Kylä on Jeanne d'Arcin syntymäpaikka, alkuperäiseltä nimeltään Domrémy. Se nimettiin uudelleen Domrémy-la-Pucelleksi Jeannen lempinimen, ”la pucelle d'Orléans” (”Orléansin neitsyt”), mukaan.
Reaaliaikaisuus

Reaaliaikaisuus voi tarkoittaa joko järjestelmän tilan olevan jatkuvasti ajan tasalla (tosiaikajärjestelmä) tai tapahtumiin reagointia oikea-aikaisesti.
Tosiaikainen järjestelmä voi olla esimerkiksi pankin tilijärjestelmä, jossa millä hetkellä tahansa voidaan tietää kunkin tilin sen hetkinen saldo. Myös varastojärjestelmä voi olla tässä mielessä tosiaikainen, eli milloin tahansa on kysyttävissä, miten paljon mitäkin tavaraa on varastossa, miten suuri on minkin tarvaran kysyntä ja milloin sitä pitää tilata lisää. Vaikka näissä järjestelmissä pyritään siihen, että tilanne vastaa koko ajan todellisuutta, pienet heitot tietojen päivittämisessä eivät tee järjestelmää käyttökelvottomaksi.
Teknisesti puhutaan reaaliaikaisuudesta silloin, kun jollekin tehtävälle on asetettu ensimmäinen ja viimeinen sallittu toteutumisaika. Tämä aika lasketaan tyypillisesti jostain tapahtumista, joka voi olla esimerkiksi viesti toiselta ohjelmalta tai tietokoneelta, oheislaitteen aiheuttama keskeytys, signaali, käyttäjän tekemä toimintapyyntö tai saavutettu kellonaika.
Usein reaaliaikaisuus ymmärretään niin, että reaktio tehdään niin pian kuin mahdollista, mutta on huomattava, että on tilanteita, joissa on odotettava, ennen kuin vaste saadaan antaa. Teknisesti tällaiset tilanteet pyritään muuttamaan "mahdollisimman nopeasti" -muotoon esimerkiksi kellon avulla. Aikaa, joka kuluu tapahtumasta vasteen antamiseen kutsutaan vasteajaksi. Reaaliaikajärjestelmille on tyypillistä, että tämä vasteaika tai itse asiassa sen vaihteluväli voidaan laskea etukäteen, sillä mikään järjestelmä ei ole niin tarkka, että vasteaika olisi vakio.
Reaaliaikaisuus voidaan jakaa kovaan ja pehmeään reaaliaikaan. Kova reaaliaika tarkoittaa, että annetut aikarajat (ensimmäinen ja viimeinen sallittu ajanhetki) ovat ehdottomia. Jos vaste tulee nopeammin tai hitaammin, järjestelmän katsotaan toimivan virheellisesti. Kovaa reaaliaikaa voisi kuvata myös niin, että jos vastetta ei saada tuotettua aikarajojen sisällä, sitä ei kannata tuottaa lainkaan. Pehmeissä reaaliaikajärjestelmissä aikarajojen noudattaminen on toivottavaa, mutta niiden rikkominen ei ole toimintavirhe, vaan myöhästynytkin toiminta tulee tehdä loppuun. Esimerkiksi rahan siirto tililtä toiselle on tehtävä, vaikka se tulisikin vastaanottajan tilille vasta eräpäivän jälkeen.
Erona reaaliaikaisuudelle voidaan käyttää termiä "pehmeä aika" (): rajoittamattomat viiveet aiheuttavat "epäjatkuvaa" aikaa erona reaaliaikaisuudesta.
Reaaliaikaisen järjestelmän tavoitteisiin kuuluu aikarajan deterministinen noudattaminen: järjestelmä käyttää vain tunnetun ja ennakoidun määrän aikaa.
Nuolikoski

Nuolikoski on asutusalue ja koski Tuupanjoessa Nurmeksen Valtimolla, n. 5 km:n päässä kirkonkylän pohjoispuolella valtatie 6:n varrella. Se sijaitsee Kajaanintien risteyksessä Koppelon tien alussa. Vähän idempänä kulkee Joensuu-Kontiomäki-rata, jolla oli Nuolikosken seisake. Henkilöliikenne radalla loppui 1993. Sodan jälkeen Nuolikosken asutusalueelle perustettiin karjalaisille siirtolaisille 11 tilaa. Seudulla on luode-kaakko -suuntaisia harjumuodostumia ja harjulampi. Nuolikoski Tuupanjoessa puhkaisee harjun. Kosken alla on suvanto. Valtatie 6 ylittää kosken.
Nuolikoski on myös esimerkki uiton takia peratusta ja rännitetystä koskesta. Se on perattu myös kauan aikaa uittojen jälkeenkin 1980-luvulla. Tällaisen perkauksen jäljiltä paljastuu aina kuiville kaloja ja Nuolikoskellakin löytyi mm. kirjolohia ja kivennuoliaisia, jotka olivat menettäneet piilonsa. Nuolikoskella on kasvatettu myös kirjolohia kosken alapuolisen suvannon viereisessä pikkulammessa. Tulvien aikaan niitä pääsi joskus myös jokeen nousevan veden mukana.
Fatima Zahra

Fatima bint Muhammad, tunnetaan paremmin nimellä Fatima Al-Zahra (, noin 605–632) oli profeetta Muhammedin tytär Muhammedin ensimmäisen vaimon Khadija bint Khuwailid al-Kubran kanssa. 
Elämä.
Fatiman syntymä- ja kuolinaika vaihtelee eri lähteissä. Useat sunnilähteet ilmoittavat hänen syntyneen samana vuonna kuin Kaaba rakennettiin uudelleen eli viisi vuotta "ennen" kuin Muhammed sai ensimmäiset ilmestyksensä vuonna 610, kun taas suurin osa šiialähteistä mainitsee ajaksi viisi vuotta ilmestyksien "jälkeen". Fatima olisi siten syntynyt vuosien 606 ja 614 välillä jaa. Fatima meni naimisiin Ali ibn Abi Talibin kanssa vuonna 624. Tämä oli hänen isänsä serkku ja ottopoika ja myöhemmin kalifi, joka hallitsi koko Lähi-itää vuosina 656–661. 
Fatiman ikä avioliiton solmimisen aikaan on ristiriitainen, mutta tunnetuimmat lähteet antavat luvut 9, 13 tai 18 vuotta. Sama epätietoisuus koskee Fatiman kuolemaa ja hautapaikkaa. Šiiat uskovat, että hänet on pesty ja haudattu salaisesti yöllä tuntemattomaan hautaan Jannat al-Baqissa. 
Fatimalla kerrotaan olleen kaksi poikaa ja kaksi tytärtä:
Jälkimaine.
Muslimit pitävät Fatima Zahraa mahtavimpana naisena, joka on koskaan elänyt, kaikkien naisten johtajana Paratiisissa, ja naisten perikuvana. Hän oli ensimmäisen muslimi-imaamin ensimmäinen vaimo, toisen ja kolmannen äiti, sekä kaikkien imaamien esiäiti; Fatimidi-dynastia on nimetty hänen mukaansa. Häntä kutsutaan myös nimellä al-Zahra’, Valon Nainen. 
Khamsa, amuletti, jonka uskotaan pitävän paholaisen loitolla ja jota käytetään laajalti Maghrebissa ja Lähi-idässä, esittää muslimeille Fatiman kättä.
Muslimeille Fatima on rakastava ja harras tytär, äiti ja vaimo, vilpitön muslimi ja esimerkki naisille. Uskotaan, että hän oli erittäin läheinen Muhammedin kanssa. Hänen poikkeuksellinen asemansa muihin naisiin mainitaan monissa Muhammedin "haditheissa": ”Fatima on osa lihaani: kuka ikinä suututtaakin hänet, suututtaa minut.” 
Sekä šiiat että sunnit kunnioittavat häntä osana Muhammedin talonväkeä eli Ahl al-Baitia.
Historiatieteen näkökulma.
Ensimmäiset tiedot Fatima Zahrasta on kirjattu muistiin vasta 800-luvulla koottuihin "haditheihin". Hänestä kirjoittaa ensimmäisenä Ibn Hisham mahdollisesti fiktiivisessä Muhammed-elämäkerrassa "Sirat rasul Allah." Hisham kertoo Fatimasta muutaman tarinan. Kun apostoli esimerkiksi palasi perheensä luokse, hän antoi miekkansa tyttärelleen Fatimalle ja sanoi: "tyttäreni, pese veri pois tästä miekasta, sillä kautta Jumalan, se on palvellut minua hyvin tänään.""" Fatiman historiallisuus on kiistanalainen.
Aiheesta muualla.
Sunni-linkit:
Šiia-linkit:
Albula (joki)

Albula (saks. Albula, retorom. Alvra) on 39,9 kilometrin pituinen Hinterrheinin sivujoki ja Reinin alkujoki Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Albula yhdistyy Hinterrheiniin Thusisissa. Joki saa alkunsa Albulan Alpeilta Albulasolan länsipuolelta. Albulajoen suurimmat sivujoet ovat Landwasser, joka saa alkunsa Davosin alueelta, sekä Gelgia, jonka alkulähteet ovat St. Moritzin länsipuolella.
Joen mukaan on nimetty mm. sen halkaisema laakso, hallintoalue, 2 312 metriä korkea sola (saks. Albulapass, retorom. Pass d'Alvra) sekä rautatie.
Vesivoima.
Albulajoen vesistössä on useita vesivoimaloita. Suurimmat vesivoimalat ovat "Albula-Landwasser Kraftwerke AG":n (ALK) omistama Filisurin 65 megawatin sekä Zürichin kaupungin sähkölaitoksen () omistama Tinizongin 63 megawatin vesivoimala.
Tatu Ylönen

Tatu Ylönen (s. 1968) on Secure Shell -salausprotokollan kehittäjä. Lisäksi hänet tunnetaan SSH Communications Securityn perustajana sekä suuromistajana. Ylönen toimii perustamansa yhtiön hallituksen jäsenenä ja on toiminut kausittain myös yhtiön toimitusjohtajana.
Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1992. Ylönen jatkoi opintojaan tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994.
Yritykset.
Jo opiskeluaikana Ylönen perusti New Generation Software -yhtiön, joka on nykyään osa Novo Groupia.
Ylönen kehitti Secure Shell -protokollan vuonna 1995 omaan käyttöönsä, mutta vielä samana vuonna hän perusti SSH Communications Securityn. Muutaman vuoden päästä yhtiön asiakkaaksi tuli Sun Microsystems, minkä jälkeen yhtiön maine levisi.
Uudempia hänen omistamiaan yrityksiä on Clausal Computing.
Muu toiminta.
Ylönen on monien IETF-standardien (RFC) kirjoittaja. Secure shell on nykyisin Internetin perusprotokollia.
Tatu Ylönen sai Suomalainen insinöörityö -palkinnon vuonna 2000. Vuonna 1992 hänen lopputyönsä voitti Tietojenkäsittelytieteiden Seuran Pro Gradu -palkinnon .