tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Polygnotos (vaasimaalari)

Polygnotos () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 450–420 eaa.
Polygnotos oli Niobidi-maalarin oppilas. Hänen signeerauksensa tunnetaan viidestä vaasista. Polygnotoksen huippukaudella noin 430 eaa. hänen vaasimaalauksensa osoittavat suoria vaikutteita klassisen kauden muusta taiteesta, kuten Parthenonin friiseistä. Vaasimaalari Polygnotosta ei tule sekoittaa taidemaalari Polygnotokseen.
Polygnotoksen ympärillä oli vaasimaalareiden ryhmä, jota kutsutaan Polygnotoksen ryhmäksi tai Polygnotos-ryhmäksi. Siihen luetaan muun muassa niin kutsutut Dinos-maalari, Hektor-maalari, Kleofon-maalari, Lykaon-maalari, Peleus-maalari, Coghill-maalari, Christie-maalari, Midas-maalari, Curti-maalari, Guglielmi-maalari, Epimedes-maalari, Pantoksena-maalari, Lewis-maalari ja Nausikaa-maalari. Näistä myös Lewis-maalari ja Nausikaa-maalari signeerasivat vaaseja Polygnotoksen nimellä. Siksi varsinaiseksi Polygnotokseksi tulkittua maalaria kutsutaan joskus selvyyden vuoksi nimityksellä "Polygnotos I". Yksittäisiä maalareita ryhmän sisällä on usein hankala erottaa toisistaan. Ryhmän viimeiset jäsenet toimivat vielä aivan 400-luvun eaa. lopussa.
Ryhmän nimiin on laitettu yhteensä noin 700 eri vaasia. Ryhmä maalasi erityisesti suurikokoisia vaasityyppejä, kuten stamnoksia, krateereja, hydrioita, amforoita ja pelikejä. Ryhmän maalausten suosikkiaiheita olivat muun muassa amatsonomakhia ja kentauromakhia sekä sotilaan lähtö.
Providence-maalari

Providence-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 475–450 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että eräs hänen teoksistaan sijaitsee Providencessa Rhode Island School of Designissa.
Providence-maalari oli Berliini-maalarin oppilas. Hän koristeli erityisesti nolalaisia amforoita ja lekyyttejä. Joissakin lekyyteissä hän käytti myös valkopohjatekniikkaa. Maalari suosi erityisesti mytologisia aiheita.
Minne tuuli kuljettaa

Minne tuuli kuljettaa on seuraavien asioiden nimi:
Libvirt

libvirt on avoimen lähdekoodin ohjelmointirajapinta virtualisointialustojen hallintaan, joka tukee useita eri käyttöjärjestelmiä ja virtualisointitekniikoita.
Libvirt tukee myös kevyempää käyttöjärjestelmätason virtualisointia (säiliöintiä) LXC:n avulla. Libvirt hallitsee muun muassa virtuaalikoneiden konfiguraation säilömisen.
Rajapintaa käyttävät muun muassa oVirt ja OpenStack.
Rajapintaa voi käyttää muun muassa C-, Perl, Python, OCaml ja Ruby -ohjelmointikielillä.
Käyttö.
Komennolla codice_1 luodaan uusi virtuaalikone, joka voidaan kopioida codice_2 -komennolla. Käynnissä olevia virtuaalikoneita voi hallita codice_3 -komennolla.
Python (savenvalaja)

Python () oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisen kauden lopussa noin vuosina 500–480 eaa.
Pythonin signeeraus tunnetaan kolmesta eri vaasista. Hän teki erityisesti erilaisia kyliksejä eli viinimaljoja. Usein hänen vaasinsa olivat suhteellisen pienikokoisia. Pythonin vaaseja maalasivat muun muassa Duris, Epiktetos ja Triptolemos-maalari.
Ryhmä E

Ryhmä E (englanninkielisessä tutkimuksessa "Group E") oli antiikin kreikkalainen vaasimaalarien ryhmä, joka tuotti attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Ryhmä toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 560–540 eaa. Ryhmän tärkein edustaja oli Eksekias.
”Ryhmä” on muodostetty tutkimuksessa tyylillisin perustein. Sen nimi perustuu Eksekiaan nimen alkukirjaimeen. Ryhmää on kutsuttu myös Eksekiaan työpajaksi. Eksekias työskenteli ryhmässä uransa alkuvaiheessa, mutta toimi myöhemmin itsenäisesti.
Ryhmän nimiin on laitettu noin 100 eri vaasia. Ryhmä teki aikaisempaa suurempia vaaseja ja kehitti joitakin uusia vaasityyppejä. Maalausten kuva-aiheissa esiintyy ennen kaikkea mytologiaa sekä hevosvaunuaiheita.
Työmaavalaisin

Työmaavalaisin, työmaavalo tai roikka on siirrettävä valaisin, joka on suunniteltu työkohteen valaisemiseen esimerkiksi rakennus- tai asennustyömaalla, jossa muuta valaistusta ei ole tarpeeksi tai lainkaan saatavilla. Työmaavalaisin voi käyttää verkkovirtaa tai toimia paristolla tai akulla. Työmaavalaisimeen voi liittyä jalusta, jonka avulla valaisimen korkeutta ja suuntausta voi säätää. Työmaavalaisimet soveltuvat yleensä myös ulkokäyttöön ja muihin vaativiin oloihin ja ovat siksi koteloinniltaan hyvin suojaavia esimerkiksi roiskeveden suhteen.
Tyyppeinä voivat olla halogeenivalaisin ja LED-valaisin, aiemmin käytettiin hehkulamppuja.
Halogeenivalaisin.
Perinteiseen hehkulamppuun verrattuna halogeenivalaisimen etuna on kirkkaampi valo.
LED-valaisimet.
LED-valaisimet ovat syrjäyttämässä halogeenivalaimet. Nykyaikaiset LED-valaisimet ovat halogeenivalaisimia valovoimaisempia ja kuluttavat vähemmän virtaa, joten on kyetty kehittämään myös akkukäyttöisiä työmaavalaisimia sähköttömiin kohteisiin tai helppoon siirtelyyn. Led-valaisimet sietävät tärinää paremmin kuin halogeenivalot. 
Kartion tai sylinterin muotoisten perinteisten roikkavalojen sijaan LED-työmaavalaisimet ovat usein suorakulmaisen levyn muotoisia valopaneeleita, jotka on saranoitu U-malliseen pidikkeeseen. Levyn taustapuolella on jäähdytysripoja. 2010-luvulla markkinoille on tullut myös työmaakohteen tasaiseen yleisvalaistukseen tarkoitettuja tehokkaita LED-valonauhoja.
Työmaavalaistuksen määräykset ja ohjeet.
Suomessa työmaavalaistusta säätelevät työturvallisuuslain 34. pykälä, työturvallisuusasetuksen 205/2009 26. pykälä sekä standardi SFS-EN 12464-1 vuodelta 2011 ja sitä soveltavat ST-kortit.
Pikkumaahutia

Pikkumaahutia ("Mesocapromys sanfelipensis") on hutioiden (Capromyidae) heimoon ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva äärimmäisen uhanalainen, mahdollisesti jo sukupuuttoon kuollut jyrsijälaji.
Pikkumaahutian ruumiin pituus on 30–50 senttimetriä ja hännän pituus 15–30 senttimetriä. Sen paino vaihtelee neljän ja seitsemän kilogramman välillä. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon muita heimonsa lajeja, mutta on esimerkiksi isokorvahutiaa ("Mesocapromys auritus") hieman suurikokoisempi. Turkki on väriltään tummanruskea ja häntä hieman punertavampi.
Pikkumaahutiaa on toistaiseksi tavattu ainoastaan kahdella Kuuban Canarreos-saariston läntisimmän saariryhmän saarella. Viimeksi sitä on havaittu vuonna 1978, jolloin saarelta pyydystettiin 43 yksilöä. Kaikki havainnot lajista ovat olleet samoista paikoista, missä kasvaa "Salicornia perennis" -suolayrttilajia.
Sakonides

Sakonides () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–530 eaa.
Sakonides oli osa niin kutsuttua Pienet mestarit -ryhmää, ja teki sille ominaisia kyliksejä eli Pieni mestari -maljoja. Hänet tunnetaan ennen kaikkea huulimaljoista, joiden huulessa on kummallakin puolella suurikokoiset naisenpäät sivuprofiilina. Muutamista maljoista tunnetaan hänen signeerauksensa.
Sapfo-maalari

Sapfo-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista valkopohjakeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 510–490 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu erääseen hänen teokseensa, joka esittää runoilija Sapfoa.
Sapfo-maalarin tekemiksi on tunnistettu ainakin 95 eri vaasia. Suurin osa niistä on lekyyttejä ja tehty valkopohjatekniikalla. Hän maalasi myös joitakin suurempia vaaseja sekä muun muassa epinetroneita. Sapfo-maalarin ei tiedetä käyttäneen aikansa suosituinta tekniikkaa punakuviotekniikkaa, mutta hän teki joitakin vaaseja harvinaisemmalla Six-tekniikalla.
Anberlinin diskografia

Anberlin on vuonna 2002 perustettu alternative rock -yhtye, joka on kotoisin Winter Havenista, Floridasta. Vuodesta 2007 lähtien yhtye on koostunut laulaja Stephen Christianista, basisti Deon Rexroatista, kitaristi Joseph Milliganista, rumpali Nathan Youngista ja rytmikitaristi Christian McAlhaneysta.
Johan Niclas Cramér

Johan Niclas Cramér (1812−1893) oli ruotsalainen opettaja ja kirjailija. Hän toimi 1842−1856 rehtorina Visbyssä ja julkaisi paljon kirjoituksia varsinkin kouluasioista ja uskonnollisista kysymyksistä. Hän halusi täydellisesti erottaa toisistaan koulun ja kirkon, poistaa kaiken tunnustuksellisen uskonnonopetuksen alkeisoppilaitoksista, siirtää kuolleiden kielten opiskelemisen yliopistoon, jotta aikuisoppilaitoksissa voitaisiin laskea perustus yleiselle ja todelliselle kansalaissivistykselle. Cramér oli saanut pappisvihkimyksen, mutta luopui sittemmin kirkosta, koska hän hylkäsi kaiken ilmoitetun uskonnon.
Cramérilla on ollut merkittävä vaikutus aikalaiskirjailijoihin. August Strindberg todistaa siitä muutamassa kohdassa teoksessaan "Palkkapiian poika". Fredrika Bremer on sisällyttänyt teokseensa "Fader och dotter" (1858) Cramérin kertomuksen "En gotländsk postfärd" (1855) melkein sellaisenaan.
Skythes (vaasimaalari)

Skythes () oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 520–505/490 eaa.
Skythes oli varhaisia punakuviomaalareita. Hänen signeerauksensa tunnetaan useista vaaseista. Yhteensä hänen nimiinsä on laitettu ainakin 60 eri vaasia. Punakuviotekniikan lisäksi hän käytti myös kaksikielistä tekniikkaa. Hän toimi mahdollisesti myös savenvalajana, ja tässä hänen arvellaan toimineen yhdessä Kakhrylionin kanssa.
Ramón de la Cruz

Ramón de la Cruz (Cano y Olmedilla) (28. maaliskuuta 1731 − 5. maaliskuuta 1794) oli espanjalainen näytelmäkirjailija. Hän oli poikkeus siinä suhteessa, että aikana, jolloin espanjalaisesta teatterista oli tullut ranskalaisen klassisismin orjallinen matkija, hän loi aitoa kansallista ja osaksi mestarillista draamaa. Hän oli tuottelias näytelmänkirjoittaja ja kirjoitti yhteensä noin 300 eri lajeja edustavaa näytelmää. Pysyvä arvo on kuitenkin hänen humoristisilla rahvaan elämää kuvaavilla pikkunäytelmillään ("sainetes"). Tunnetuin niistä on "Manolo, tragedia para reir ó sainete para llorar". Muita julkaisuja ovat "Teatro, o colección de los sainetes y demás obras dramáticas de Don Ramón de la Cruz y Cano" (1786−1791), "Coleccion de Saynetes" (1843).
Cruzin tuotantoa on suomeksi antologiassa "Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja" (WSOY 1954).
Vagrant

Vagrant on avoimen lähdekoodin ohjelmisto virtualisoitujen kehitympäristöjen tekemiseen ja hallintaan. Ohjelman ovat kehittäneet Mitchell Hashimoto ja John Bender.
Vagrant tukee Virtualboxia ja VMwarea sekä libvirt-rajapintaa laajennusmoduulin kautta. 
Ohjelma tukee Linuxia, macOSää sekä Windowsia.
Ohjelman vakaa versio 1.0 on julkaistu maaliskuussa 2012. Vagrant on toteutettu Ruby-kielellä. Ohjelma on julkaistu MIT-lisenssillä, mutta 10. elokuuta 2023 HashiCorp ilmoitti ottavansa käyttöön Business Source Licensen kaikissa tuotteidensa tulevissa julkaisuissa.
Ferenc Császár

Ferenc Császár (1807 − 1858) oli unkarilainen kirjailija. Hän julkaisi useita teoksia vekselioikeudesta ja konkurssilainsäädännöstä, hauskoja matkakuvia Italiasta, novelleja, runoja, oivallisia käännöksiä italiankielisestä kirjallisuudesta (Vittorio Alfieri, Cesare Beccaria, Dante Alighieri, Silvio Pellico) ynnä muuta. Hän perusti 1880 "Pesti Napló" -nimisen lehden. Kriitikkona hän hyökkäsi Sándor Petőfia vastaan ja joutui siksi kirjallisen yleisön vihan kohteeksi. Hänen omista kaunokirjallisista teoksistaan, joiden muoto on aistikas ja moitteeton, ovat parhaimpia hänen italialaiset sonettinsa ja merimieslaulunsa.
Skythes

Skythes (, ) voi viitata seuraaviin:
Isokorvahutia

Isokorvahutia ("Mesocapromys auritus") eli fragosonhutia on hutioiden (Capromyidae) heimoon ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva erittäin uhanalainen jyrsijälaji.
Isokorvahutian ruumiin pituus on noin 20 senttimetriä. Se on heimonsa toiseksi pienikokoisin elossa oleva laji. Sen karkeakarvainen turkki on väriltään tummanruskea.
Isokorvahutiaa tavataan ainoastaan Kuubassa Cayo Fragoson saarella. Se on rauhoitettu Kuuban lain nojalla. Nykyisin lajia on jäljellä arviolta 600–1 320 sukukypsän yksilön verran. Isokorvahutia elää mangrovemetsissä.
Isokorvahutian ravintoa ovat mangrovekasvien versot ja lehdet. Se on sosiaalisia eläin ja elää pienistä oksista mangrovepuiden juureen punotuissa yhteispesissä. Naaras kantaa poikasia 17–18 viikkoa. Kerralla poikasia syntyy yhdestä kolmeen kappaletta.
Mesocapromys

Mesocapromys on hutioiden (Capromyidae) ja hutioiden (Capromyinae) alaheimoon kuuluva jyrsijäsuku, jonka lajeja tavataan Kuubassa ja lähisaarilla.
Lajit.
Sukuun kuuluu seuraavat viisi lajia:
Charles Koechlin

Charles Louis Eugène Koechlin [šarl keklä̃ ] (27. marraskuuta 1867 Pariisi – 31. joulukuuta 1950 Rayol-Canadel-sur-Mer, Var) oli ranskalainen säveltäjä.
Koechlin opiskeli ensin insinööriksi ja tuli Pariisin konservatorion oppilaaksi vasta vuonna 1890. Sävellystä hänelle opettivat Jules Massenet ja Gabriel Fauré. Koechlinin tuotanto on laaja, monipuolinen ja epäsovinnainen; opusnumeroituja teoksia on yli kaksisataa. Teoksissaan hän yhdistelee vanhakantaisia ja moderneja aineksia. Hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä kuuluvat sarja "Viidakkokirja", joka pohjautuu Rudyard Kiplingin aiheisiin, ja sarja "The Sevens Stars Symphony" op. 132, jonka aiheena ovat aikansa tunnetuimmat elokuvatähdet.
Koechlin oli myös huomattava opettaja ja kirjoittaja, ja hän luennoi muun muassa Yhdysvalloissa. Hän laati ensimmäisen Fauré-elämäkerran.
Jon Rauch

Jon Erich Rauch (s. 27. syyskuuta 1978 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja ja olympiavoittaja. Rauch voitti olympiakultaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 Yhdysvaltain maajoukkueessa.
Lempi Hildén

Lempi Kerttu Irene Hildén, o.s. Viinikainen (11. elokuuta 1917 Jyväskylän maalaiskunta – 7. syyskuuta 2006 Helsinki) oli helsinkiläisen Leipomo Hildén Oy:n toinen perustaja, pitkäaikainen johtaja ja kauppaneuvos.
Hildénin vanhemmat olivat viilari Juho Gabriel Viinanen ja Anna Pelander ja puoliso 1936–1978 toimitusjohtaja Heikki Hildén, joka myöskin sai kauppaneuvoksen arvonimen. Lempi Hildén kävi viisi luokkaa Jyväskylän tyttökoulua, osallistui leipomo- ja ravintola-alan seminaareihin kotimaassa ja ulkomailla ja teki lukuisia opintomatkoja ympäri maailmaa. Hän oli Wilh. Schaumans Fanerfabrik Ab:n rakennussiivooja vuodesta 1929, työskenteli Juho Jussilan fortunapelitehtaalla, oli Keskus Wiener Leipomo Oy:n juoksutyttö, aputyöläinen ja leipuri Helsingissä 1934–1939 ja Colombia Oy:n palveluksessa 1939–1941. Hildén perusti leipomon 1941, oli Leipomo Hildénin osakas 1945–1948, H-Kahvin osakas vuodesta 1948 ja H-Kahvi Oy:n, vuodesta 1974 Leipomo Hildén Oy, perustajaosakas 1959–1974 ja toimitusjohtaja. Hän oli myös Cinderella Oy:n johtaja 1955–1967 ja Matthes Konfekturen osakas vuodesta 1962 ja hänellä oli oman alansa luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvon Lempi Hildén sai 1973.
Carlos Tavares

Carlos Tavares (s. 14. elokuuta 1958 Lissabon, Portugali) on portugalilaissyntyinen yritysjohtaja, joka toimi Stellantis-konsernin toimitusjohtajana vuosina 2021–2024. Hän toimi PSA-konsernin pääjohtajana vuosina 2014–2021. Tavares on työskennellyt aiemmin Renaultilla.
Kovaljeff

Kovaljeff on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kerttu Pitkänen

Kerttu Kyllikki Pitkänen, vuoteen 1940 Toivonen, vuoteen 1947 Nurmi (22. syyskuuta 1915 Turku – 24. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen tekstiilialan yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos. 
Pitkäsen vanhemmat olivat suutari Juho Erik Juhonpoika Toivonen ja Aleksandra Vilhelmina Sorjasaari ja puolisot 1940–1941 Kaarlo Leo Nurmi ja 1947–1961 Eino Erkki Pitkänen. Pitkänen kävi keskikoulun ja kauppakoulun ja suoritti käsityöalan ja kirjanpidon kursseja. Opintomatkoja hän teki useisiin Keski-Euroopan maihin. Pitkänen oli turkisliikkeen pääkirjanpitäjä Turussa, Salon Rian johtaja ja sittemmin omistaja Helsingissä vuodesta 1945, Leninkiliike Liliten omistaja ja johtaja vuodesta 1945, Kirjokangas Oy:n toimitusjohtaja ja omistaja 1948–1985, Salon Lindblad Oy:n toimitusjohtaja ja omistaja vuodesta 1955 ja Metrohungaria Oy:n toimitusjohtaja ja omistaja vuodesta 1960. Hän oli myös Kappatehdas Salotar Oy:n osakas. Lottana sota-aikana toiminut Pitkänen oli viestintä- ja ilmatorjuntalotta 1939–1940 ja viestintälotta sotatoimialueella 1941 ja hän työskenteli myös Varsinais-Suomen lottapiirin kanslistina. Hänellä oli myös luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Pitkänen sai 1965.
Marjo Partio (kauppaneuvos)

Marjo Partio (s. 1956) on suomalainen taloustieteen maisteri, Kymenlaakson Osuuspankin toimitusjohtaja ja kauppaneuvos.
Partio on toiminut muun muassa Kouvolan Seudun Osuuspankin sijoituspäällikkönä (1989-1991), pankinjohtajana (1991-1995) ja toimitusjohtajana (1996-2012) sekä Kymenlaakson Osuuspankin toimitusjohtajana vuodesta 2012. Kauppaneuvoksen arvo Partiolle myönnettiin 11. joulukuuta 2015.
Liusvaara

Liusvaara oli Ilomantsin itäisin kylä. Liusvaara kuului 1600-luvun puoliväliin saakka Suojärveen. Liusvaara sijaitsi noin 70 kilometrin päässä Ilomantsin pogostasta, Ylisen Liusjärven länsirannalla, järven pohjoispäässä.
Historia.
Kylässä mainitaan olleen vuosien 1618–1631 välillä yksi talo, minkä jälkeen se autioitui. Kylä oli osa Vuottojärveä itsenäistymiseensä, vuoteen 1696 saakka. Ruptuurisodan jälkeen Liusvaaraan muutti luterilaisia asukkaita ja kylästä tuli osa Ilomantsin kuntaa. Kylän vanhimmat talot olivat syntyneet muistitiedon perusteella kala-aitoista ja sijainneet noin 900 metrin päässä Liusjärvestä. Ilomantsin pogosta menetti nälkävuosien aikana asutustaan. Vuonna 1737 Liusvaaran kylä autioitui jälleen, mutta saman vuosisadan puolivälissä se asutettiin uudelleen.
Relanderin matkakuvauksen perusteella Liusvaaran naisten ja miesten vaatetus oli venäläisempää kuin muualla: naiset käyttivät venäläistä kansanpukua ja asukkaissa oli monia vanhauskoisia. Liusvaarassa toimi 1800-luvun puolivälissä lyhyen aikaa ortodoksinen luostari.
Liusvaaran kylä herätti kiinnostusta kulttuurintutkjoissa. Runoilija Eino Leino vietti vuoden 1897 kesän Liusvaarassa oppimassa karjalan kieltä. Samuli Paulaharju kuvasi kylää vuonna 1920. Vuonna 1927 U. T. Sireliuksen johtama kansatieteellinen tutkimusretkikunta, joukossaan Albert Hämäläinen, Tyyni Vahter ja Toivo Kaukoranta, tallensi kylästä suuren määrän tietoa.
Liusvaaran asukkaat evakuoitiin ennen talvisodan syttymistä Savoon, ja kylän asuinrakennukset poltettiin lähtiessä. Rauhansopimuksessa kylä jouduttiin luovuttamaan Neuvostoliitolle. Nykyään Liusvaara on autio ja hautausmaa metsittynyt. Kylän alueelle on järjestetty kotiseutumatkoja.
Laura Boldrini

Laura Boldrini (s. 28. huhtikuuta 1961 Macerata) on italialainen poliitikko ja entinen Yhdistyneiden kansakuntien virkamies. Hän toimi Italian edustajainhuoneen puhemiehenä vuosina 2013–2018.
Ennen poliittista uraansa Boldrini opiskeli lakia Rooman Sapienza-yliopistossa, mistä hän valmistui vuonna 1985. Sen jälkeen hän työskenteli Radiotelevisione Italianan toimittajana. Myöhemmin hän työskenteli YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä ja pakolaisjärjestö UNHCR:n Italian-tiedottajana. Tultuaan valituksi Italian edustajainhuoneen puhemieheksi vuonna 2013 hän alkoi vaatimaan naisiin kohdistuvan väkivallan vastaista lakia. Hän myös kritisoi italialaisten poliittisten virkanimien sukupuolittuneisuutta vaatimalla, että hänestä käytettäisiin feminiinistä muotoa "la presidente" maskuliinisen "il presidenten" sijasta. Menneisyys YK:n pakolaisjärjestössä teki hänestä epäsuositun hahmon maahanmuuttokriittisten italialaisten keskuudessa, minkä vuoksi häneen on kohdistunut lukuisia uhkauksia. Boldrini syytti itseensä kohdistumista uhkauksista silloista sisäministeri Matteo Salvinia.
Stepan Karhapää

Stepan Ivaninpoika Karhapää (1806 – 14. syyskuuta 1889), (tunnettu myös nimellä Stepana, Natukan Stepa tai Stopa ja myöhemmän asuinpaikkansa mukaan Mutalahden Stopa) oli ilomantsilaisiin suurlaulajiin kuulunut runonlaulaja, jolta Julius Krohn arvelee D. E. D. Europaeuksen saaneen parikymmentä runotoisintoa, mahdollisesti Ilomantsista tallennetut runot n:t 124–46 (lukuun ottamatta lyyrillisiä runoja).
Stepan Karhapään suku oli kotoisin Liusvaarasta. Hän asui elinaikanaan Ilomantsin Nehvonniemessä ja myöhemmin Mutalahdessa. Vuonna 1888 Oskar Relander oli yrittänyt vielä uudelleen haastatella häntä, mutta tämä ei enää onnistunut, sillä Stepan Karhapää oli yli 80-vuotias ja lähes kuuro. Hän oli osannut mahdollisesti sekä kertovaisia että loitsuja.
Esimerkki Stepan Karhapään mahdollisesti laulamasta runosta SKVR-tietokannassa:
LXC

LXC (Linux Containers) on käyttäjätason sovellus Linux-ytimen tukemalle käyttöjärjestelmätason virtualisoinnille. LXC on esitelty vuonna 2008. Menetelmää kutsutaan "kevyeksi virtualisoinniksi" koska se ei sisällä laitteiston emulaatiota. LXC luo "vieraskäyttöjärjestelmää" vastaavan ympäristön "virtuaaliympäristön" sovelluksille "isäntäkäyttöjärjestelmän" alaisuudessa.
LXC käyttää prosessien eriyttämiseen seuraavia tekniikoita:
Versio 1.0 on julkaistu 20. joulukuuta 2013. Versiosta 1.0 lähtien LXC on tukenut toimintaa tavallisena käyttäjänä ilman pääkäyttäjän oikeuksia mikäli säiliön ei tarvitse käyttää laitteistoa suoraan.
Docker on rakentunut LXC:n päälle, mutta on myöhemmin poistettu Dockerista. LXC:n päälle on kehitetty myös muita säiliöintiratkaisuja.
Mamane Barka

Malam Mamane Barka (1959 Tesker – 21. marraskuuta 2018 Niamey) oli nigeriläinen muusikko.
Barka kuului tubu-paimentolaiskansaan. Hän aloitti uransa opettajana. 1980–1990-luvuilla hän soitti ngurumi-soitinta ja nousi suosioon Nigerissä sekä Nigeriassa. Vuonna 2002 Barka sai Unescon stipendin elvyttääkseen viisikielisen biram-harpun tradition. Hän matkusti Tšadjärvelle buduma-kansan kalastajien luo ja opetteli buduman kielen. Barka sai opetusta Boukar Tarilta, joka oli tuolloin ainoa elossa ollut birammestari. Tar lahjoitti instrumenttinsa Barkalle ja kuoli sittemmin, jolloin Barkasta tuli maailman ainoa birammestari. Barka toi soittimen kansainväliseen tietoisuuteen omalla aavikkobluestyylillään. Biram on budumille pyhä soitin, joka kansanuskomuksen mukaan on järven hengen, Kargilan suojeluksessa. Kalastusperinteeseen liittyvänä soitin muistuttaa ulkoisesti venettä.
Toukokuussa 2005 Barka kutsuttiin festivaaliesiintymistä varten Marokon Rissaniin. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun biramia tiedetään julkisesti soitetun Nigerin ulkopuolella. Instrumentti otettiin hyvin vastaan, ja lisää konsertteja seurasi ulkomailla, esimerkiksi Ranskan ja Saksan tapahtumissa. Vuonna 2008 Barka kutsuttiin perkussionisti Oumarou Adamoun kanssa esiintymään WOMAD-festivaalille. Adamoun kanssa hän myös levytti albumin "Introducing Mamane Barka", joka ilmestyi vuonna 2009. Barka kuoli vuonna 2018 sairauteen Niameyssa.
Lipton (täsmennyssivu)

Lipton on brittiläinen teemerkki. Se on myös muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Antal Csengery

Antal Csengery (1822−1880) oli unkarilainen poliitikko ja kirjailija. Hän oli vuosina 1845−1848 "Pesti Hirlapin" toimittaja, 1848 kansallisessa hallituksessa ministerineuvoksena, vuosina 1857−1869 perustamansa "Budapesti Szemle" -aikakauskirjan päätoimittaja, unkarilaisen hypoteekkipankin perustajia ja sen johtaja kuolemaansa saakka. Yhteiskunnallisella ja taloudellisella alalla Csengery toimi tarmokkaasti ja menestyksekkäästi sekä kirjailijana että vuodesta 1861 valtiopäivämiehenä. Csengery oli Frans Deákin uskottu ystävä ja hänen puolueensa vaikuttavimpia jäseniä. Hänen teoksiaan ovat esimerkiksi 'Unkarilaisia puhujia ja valtiomiehiä' (1851), 'Historiallisia tutkielmia ja luonteenkuvauksia' (1870), 'Historioitsijat ja historiankirjoitus' (1874) sekä erinomainen 'Muistopuhe Frans Deákista' (1877). Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1884.
Carline Bouw

Carline Bouw (s. 14. joulukuuta 1984) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja kahdeksikossa olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelosessa Poznańissa 2009 ja Karapirossa 2010. Lisäksi hän on saavuttanut yhteensä kaksi MM-pronssia, kaksi EM-hopeaa ja yhden EM-pronssin kahdeksikossa ja pariaironelosessa.
Claudia Belderbos

 Claudia Belderbos (s. 23. tammikuuta 1985) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Lontoossa 2012 ja sijoittui samassa luokassa kuudenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa pronssia Poznańissa 2009. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 2010, 2015 ja 2016.
Barapasaurus

Barapasaurus (nimen merkitys: ”suurijalkainen lisko”) on sukupuuttoon kuollut sauropodien osalahkoon kuulunut dinosaurussuku. Suvun ainoa laji on Barapasaurus tagorei. Suku eli varhaisjurakaudella, ja sen fossiileja on löytynyt Kota-muodostumasta nykyisen Intian kaakkoisosista. Löydetyt jäänteet koostuvat yli 300 näytteestä, jotka kuuluvat noin kuudelle yksilölle. Kalloja ei ole kuitenkaan löydetty, mikä on yleistä sauropodeilla. "Barapasauruksella" oli pitkät, laihat jalat ja kohtalaisen pitkä kaula. Monien myöhempien sauropodien tapaan sen hampaat olivat lusikkamaiset, ja eläin käytti niitä lehtien riipimiseen oksilta. "Barapasauruksen" pituudeksi on arvioitu 12 metriä ja painoksi seitsemän tonnia.
Fylogenia.
Xing et al. (2015):
Mariam Usman

Mariam Usman (s. 9. marraskuuta 1990 Kaduna) on nigerialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Usman on kilpaillut kolmasti olympialaisissa. Ensimmäisen kerran hän kilpaili Pekingissä 2008, jossa hän kilpaili yli 75 kg sarjassa. Hän oli alun perin viides, mutta dopingrikkomusten takia hän sai lopulta olympiapronssia. Hän tempasi 115 kg ja työnsi 150 kg. Neljä vuotta myöhemmin Lontoossa 2012 hän ei saanut tulosta työnnössä eikä näin saanut myöskään kokonaistulosta. Rio de Janeirossa 2016 Usman tempasi 115 kg ja työnsi 150 kg. Tämä riitti sijalle 9. Usmanilla on myös yksi MM-pronssi vuodelta 2011. Hän on myös nelinkertainen Afrikan mestari.
Anne Schellekens

 Anne Schellekens (s. 18. huhtikuuta 1986) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikon perämiehenä olympiapronssia Lontoossa 2012. Hän saavutti kahdeksikossa MM-pronssia Poznańissa 2009 ja EM-hopeaa Montemor-o-Velhossa 2010.
Nicole Beukers

Nicole Beukers (s. 7. lokakuuta 1990) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja sijoittui kuudenneksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden Sarasotassa 2017. Lisäksi hänellä on kolme MM-pronssia, kaksi Euroopan-mestaruutta, kolme EM-hopeaa ja kaksi EM-pronssia. Näistä yksi EM-pronssi on pariairokaksikosta.
Inge Janssen

Inge Janssen (s. 20. huhtikuuta 1989) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti pariaironelosessa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja sijoittui kuudenneksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Hän jäi B-finaaliin pariairokaksikossa Lontoon olympialaisissa 2012. Janssen voitti pariaironelosessa maailmanmestaruuden Sarasotassa 2017. Lisäksi hänellä on kaksi MM-pronssia, kaksi Euroopan-mestaruutta, kolme EM-hopeaa ja kaksi EM-pronssia. Näistä EM-pronssit ovat yksiköstä ja pariairokaksikosta.
Hurnet Dekkers

Hurnet Dekkers (s. 8. toukokuuta 1974) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Ateenassa 2004. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa pronssia Gifussa 2005.
Froukje Wegman

Froukje Wegman (s. 22. huhtikuuta 1979) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Ateenassa 2004. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän kilpaili kahdeksikossa, perämiehettömässä kaksikossa ja pariairokaksikossa mutta ei yltänyt kertaakaan A-finaaliin.
Nienke Hommes

Nienke Hommes (s. 20. helmikuuta 1977) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Ateenassa 2004. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa pronssia Gifussa 2005. Vuosien 2002 ja 2003 MM-kilpailuissa hän osallistui pariaironeloseen mutta ei yltänyt A-finaaliin.
Aescwine

Æscwine (k. 676) oli Wessexin kuningas 674–676. Hän oli mahdollisesti Cuthan jälkeläinen. Anglosaksien kronikka kertoo, että Æscwine nousi valtaistuimelle vuonna 674. Vain yhdessä kronikan säilyneistä käsikirjoituksista luetellaan hänen esi-isänsä aina Cerdiciin saakka. Æscwinen isäksi mainitaan tässä yhteydessä Cenfus. Todennäköisesti merkintä on lisätty käsikirjoitukseen jälkikäteen tarkoituksena vahvistaa Æscwinen oikeus kruunuun. Anglosaksien kronikan mukaan Æscwine taisteli Mercian kuningas Wulfherea vastaan Biedanheafdessa vuonna 675. Kronikan mukaan Æscwine kuoli vuonna 676.
Helena Dalli

Helena Dalli (o.s. Abela; s. 29. syyskuuta 1962) on maltalainen poliitikko, joka aloitti vuonna 2019 Von der Leyenin komission tasa-arvokomissaarina. Maltalla hän on toiminut ministerinä 2013–2019. Toisella ministerikaudellaan hänen vastuullaan olivat Eurooppa-asiat ja tasa-arvo. Ennen poliittista uraa hän oli Miss Malta, ja myöhemmin hän opetti Maltan yliopistossa.
Missi, näyttelijä ja koulutus.
Helena Dalli teki nuorena uraa mallina ja näyttelijänä. Hän voitti vuonna 1979 Miss Malta -kilpailun ja edusti Maltaa Miss Maailma -kilpailussa. Vuonna 1985 hän näytteli yhdysvaltalais-italialaisessa yhteistuotannossa "Ajojahti Maltalla". Pahasti flopanneessa elokuvassa hän esitti jämäkkää poliisia.
Dalli suoritti alemman korkeakoulututkinnon Maltan yliopistosta. Hänen pääaineenaan oli sosiologia. Hän jatkoi opintoja Nottinghamin yliopistossa ja valmistui tohtoriksi poliittisesta sosiologiasta. Maltalla hän on opettanut yliopistossa talouden ja politiikan sosiologiaa, julkista valtaa ja oikeussosiologiaa.
Poliittinen ura.
Dalli siirtyi myöhemmin politiikkaan ja teki läheistä yhteistyötä työväenpuolueen Dom Mintoffin kanssa. Hänet valittiin vuonna 1996 Maltan parlamenttiin, ja hänestä tuli naisten oikeuksien parlamentaarinen valtiosihteeri. Vuosina 1998–2013 hän toimi opposition varjoministerinä, jonka alaa olivat julkishallinto, tasa-arvo, yleisradiotoiminta ja kansalliset sijoitukset.
Joseph Muscat valitsi Dallin vuoden 2013 vaalien jälkeen hallitukseensa. Dallin vastuulle tulivat työmarkkinaneuvottelut, kuluttaja-asiat ja kansalaisvapaudet. Vuoden 2017 vaalien jälkeen hänestä tuli Eurooppa-asioiden ja tasa-arvon ministeri. Dallin kaudella esiteltiin laki, joka mahdollisti samaa sukupuolta olevien avioliiton. Hän ajoi myös lakia, joka takasi intersukupuolisten oikeuksia, ja lakia, joka kielsi eheytyshoidot.
Pääministeri Muscat nimesi Dallin vuonna 2019 Maltan ehdokkaaksi Euroopan komissioon. Hän oli ensimmäinen maltalaisnainen komissioehdokkaana. Von der Leyenin komissioon Dalli valittiin tasa-arvokomissaariksi.
Angels and Airwavesin diskografia

Angels and Airwaves (tunnetaan myös lyhenteellä AVA) on vaihtoehtorockyhtye, jonka perustajajäseniin kuuluvat Blink 182:n entinen kitaristi-laulaja Tom DeLonge, Hazen Streetin ja Box Car Racerin kitaristi David Kennedy, The Distillersin ex-basisti Ryan Sinn ja The Offspring -rumpali Atom Willard. Yhtye julkaisi ensisinglensä "The Adventure" 18. toukokuuta 2006 ja esikoisalbuminsa "We Don’t Need to Whisper" 23. toukokuuta 2006.
Anneke Venema

Anneke Venema (s. 19. tammikuuta 1971) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Sydneyssä 2000. Hän jäi perämiehettömässä kaksikossa Atlantan olympialaisissa 1996 B-finaaliin ja sijoittui kokonaistuloksissa kahdeksanneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia kahdeksikossa Tampereella 1995 ja perämiehettömässä nelosessa Luzernissa 2001.
Freyvid Rancken

Runar Freyvid Rancken (13. tammikuuta 1854 Pietarsaari – 1. tammikuuta 1901 Oulu) oli suomalainen tähtitieteilijä, opettaja ja toimittaja.
Freyvid Ranckenin vanhemmat olivat professori Johan Oskar Immanuel Rancken ja Kristina Wilhelmina Asp. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta, opiskeli Helsingin yliopiston fyysis-matemaattisessa osastossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1877. Rancken jatkoi tähtitieteen opintojaan Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian observatoriossa Tukholmassa ja valmistui filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1882.
Rancken työskenteli opettajana Raahen kauppakoulussa vuodesta 1882, auskultoi Helsingin ruotsalaisessa normaalilyseossa vuonna 1884 ja työskenteli Turun ruotsalaisen lyseon matematiikan lehtorina vuodesta 1885. Hän siirtyi matematiikan ja fysiikan lehtoriksi Oulun reaalilyseoon vuonna 1891.
Rancken toimi "Uleåborgsbladetin" päätoimittajana vuosina 1897–1900. Hän kuului Oulun kaupunginvaltuustoon ja hoiti muita kunnallisia luottamustoimia.
Tessa Appeldoorn

Tessa Appeldoorn (myöh. Zwolle-Appeldoorn, s. 29. huhtikuuta 1973) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Sydneyssä 2000. Hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia kahdeksikossa Tampereella 1995 ja perämiehettömässä nelosessa Kölnissä 1998.
Tessa Appeldoorn avioitui soudussa olympiakultaa voittaneen Henk-Jan Zwollen kanssa.
Marieke Westerhof

Marieke Westerhof (s. 14. elokuuta 1974) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Sydneyssä 2000. Hän sijoittui samassa luokassa kuudenneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti kahdeksikossa pronssia Tampereella 1995 ja sijoittui neljänneksi St. Catharinesissa 1999.
Nelleke Penninx

Nelleke Penninx (s. 14. syyskuuta 1971) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Sydneyssä 2000. Hän sijoittui pariaironelosessa kuudenneksi Atlantan olympialaisissa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia pariaironelosessa Tampereella 1995 ja perämiehettömässä nelosessa Kölnissä 1998.
The Black Keysin diskografia

The Black Keys on yhdysvaltalainen rock-duo, joka perustettiin Akronissa, Ohiossa vuonna 2001.
Eeke van Nes

Eeke van Nes (s. 17. huhtikuuta 1969) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kolme olympiamitalia: Atlantassa 1996 pronssia pariairokaksikossa sekä Sydneyssä 2000 hopeaa pariairokaksikossa ja kahdeksikossa. Atlantassa hän sijoittui pariaironelosessa kuudenneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa van Nes saavutti kaksi hopeaa ja kaksi pronssia vuosina 1995–1999.
Irene Eijs

Irene Eijs (s. 16. joulukuuta 1966) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia pariairokaksikossa Atlantassa 1996. Samoissa kisoissa hän sijoittui pariaironelosessa kuudenneksi ja neljä vuotta aiemmin Barcelonan olympialaisissa yksikössä kahdeksanneksi. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa pariairokaksikossa ja pronssia pariaironelosessa Tampereella 1995.
Canon EOS R5

Canon EOS R5 on japanilaisyhtiö Canonin valmistama täyden kinofilmikoon peilitön Canonin R-sarjan digitaalinen järjestelmäkamera, jossa käytetään RF-sarjan objektiivejä. Kamera julkaistaan kesäkuussa 2020. Kamerassa käytetään Canonin RF-sarjan objektiivejä kuten laajan 10-kertaisen zoomausalueen Canon RF 24-240MM F4-6.3 IS USM -objektiiviä . Kameralla on mahdollista ottaa myös 8K-videota (16:9) 7 680 × 4 320 (30 kuvaa/s) ja 4K-videota (16:9) 3 840 × 2 160 (120 kuvaa/s). Kameraan käyvät SD-, SDHC-, SDXC-, UHSI- ja UHSII-muistikortit. Muut R-sarjan kamerat ovat Canon EOS R, Canon EOS RP, Canon EOS Ra ja Canon EOS R6. 
Kuvankäsittelyohjelmat.
&lt;br&gt;
Pieta van Dishoeck

Pieta van Dishoeck (s. 13. toukokuuta 1972) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti Sydneyn olympialaisissa 2000 hopeaa pariairokaksikossa ja kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti pariairokaksikossa hopeaa Kölnissä 1998 ja pronssia St. Catharinesissa 1999.
Hope Masike

Ruvimbo Hope Masike (s. 9. syyskuuta 1984) on zimbabwelainen laulaja ja mbiransoittaja.
Masike aloitti ammattilaisuransa muusikkona vuonna 2007. Hän perusti vuonna 2008 Kakuwe-yhtyeen, jonka kanssa julkaisi debyyttialbumin "Hope" vuonna 2009. Hän on asunut uransa aikana Norjassa ja opettanut Fredrikstadin kulttuurikoulussa. Masike on kiertänyt kansainvälisesti Afrikassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2012 hän sai Zimbabwen taideneuvoston National Arts Merit Awardin (NAMA) kategoriassa "Outstanding Female Musician". Vuonna 2014 hän oli Yhdysvalloissa OneBeat-kollektiivin jäsenenä. Samana vuonna Masike osallistui Kremsissä trumpetisti Franz Hautzingerin johtamien itävaltalaisten ja zimbabwelaisten muusikoiden Kunzwana #1 -fuusioyhtyeen kanssa Glatt &amp; Verkehrt -maailmanmusiikkifestivaaliin.
Masiken ensimmäinen kansainvälinen soolojulkaisu oli "The Exorcism of a Spinster". Masike on levyttänyt myös afrikkalais-skandinaavisen Monoswezi-fuusioyhtyeen jäsenenä.
Let’s Rock

Let's Rock on The Black Keysin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 28. kesäkuuta 2019.
Ferenc Toldy

Ferenc(z) Toldy, Franz Toldy, alkujaan Ferencz (Franz) Schedel (10. elokuuta 1805 Buda, Unkari – 10. joulukuuta 1875 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija. Hän suoritti 1827 lääkärintutkinnon, ja hänet vihittiin 1829 lääketieteen tohtoriksi. Hän harjoitti koko opintoaikansa kirjallista toimintaa julkaisten runoja, novelleja, kirjallisuushistoriallisia tutkielmia, arvosteluja sekä ulkomaalaisia varten tärkeän "Handbuch der ungarischen Poesie" (1828) ja oli läheisissä kosketuksissa Károly Kisfaludyn seurapiirin kanssa. Matkusteltuaan 1829−1830 ulkomailla Toldy palasi Budapestiin, jossa hän ryhtyi käytännöllisen lääkärintoimen ohella harjoittamaan laajaa kirjallista toimintaa. Hän toimi 1833−1844 dietetiikan ylimääräisenä professorina, 1835−1861 tiedeakatemian sihteerinä, vuodesta 1850 estetiikan ja yleisen kirjallisuushistorian dosenttina sekä vuodesta 1861 kuolemaansa asti unkarin kielen ja kirjallisuuden professorina Budapestin yliopistossa.
Toldyn runsas ja monipuolinen kirjallinen toiminta on ollut unkarilaisessa sivistyselämässä perustavaa laatua, varsinkin kirjallisuuden ja kirjallisuushistorian alalla, Niinpä hän toimitti julkisuuteen muun muassa József Bajzan, Dániel Berzsenyin, Mihaly Csokonain, Ferencz Faludin, Gábor Kazinczyn, Károly Kisfaludyn, Ferencz Kölcseyn ja Ferenc Verseghyn teokset, toimitti tieteellisiä ja kirjallisia aikakauskirjoja, muun muassa kaunokirjallista "Athenaeumia" yhdessä Bajzan ja Mihály Vörösmartyn kanssa. Hän julkaisi laajasti suunnitellun "Unkarin kansalliskirjallisuuden historian" (vanha ja keskiaika, 1851, ei suom.), "Uuden ajan unkarilaisen kansalliskirjallisuuden historian" (1. vihko, 1853, ei suom.), "Unkarin runouden historian" (1854, ei suom.), "Unkarin runouden käsikirjan" (1855 ja 1857; elämäkertoja, näytteitä, selityksiä, ei suom.) ynnä muuta. Kaiken lisäksi Toldy vielä ennätti julkaista sarjan unkarin kielen muistomerkkejä, sarjan historiallisia lähdekirjoja sekä kielitieteellisiä ja valtiollisia kirjasia ja kirjoitelmia.
Toldy osallistui Kisfaludy-seuran perustamiseen.
Mihály Csokonai

Mihály Csokonai Vitéz (1773−1805) oli nuorena kuollut lahjakas aitounkarilainen lyyrikko, kansallisen unkarilaisen lyriikan perustajia. Tunnettuja ovat Csokonain Lillalle omistamat kauniit rakkauslaulut, joista muutamat ovat muuttuneet kansanlauluiksi, hilpeät "Anakreoni dalok" ('Anakreonilaislaulut'), hänen ihanat oodinsa ja elegiansa sekä syvämietteinen runo "sielun kuolemattomuudesta" ("A lélek halhatatlansága"). Kuuluisin on kuitenkin hyvin sommiteltu, selkeä, raikas ja värikäs koominen eepos "Dorottya" (1804).
Csokonain koottujen teosten täydellisen julkaisun vuodelta 1844 on toimittanut Ferenc Schedel (=Ferenc Toldy) ("Csokonai minden rnunkái"). Johdantona on Ferenc Toldyn kirjoittama Csokonain elämäkerta.
Gergely Csiky

Gergely Csiky (1842−1891) oli unkarilainen näytelmäkirjailija.
Csiky oli vuodesta 1870 Temesvárin katolisen pappisseminaarin professori, mutta kääntyi 1881 luterilaiseksi ja omistautui sen jälkeen kokonaan kirjailijauralle. Kirjailijauransa aikaisemmassa vaiheessa Csiky kuului romantikkoihin. Siltä ajalta ovat muun muassa huvinäytelmät "A jóslat" ("Ennuslause", 1875), "Ellenállhatatlan" ("Vastustamaton", 1878) ja "Bizalmatlan" ("Epäileväinen", 1879). Myöhemmin hän siirtyi ajan virran mukana realistien leiriin ja loi tällöin monta draamallisesti ja näyttämöllisesti vaikuttavaa yhteiskunnallista näytelmää, joissa luonteenkuvaukset yleensä ovat varsin osuvia ja huumori omaperäistä, joskaan syvällisempää sisäistä kuvausta niissä ei ole. Tältä ajanjaksolta ovat merkittäviä "Cifra nyomorúság" ('Loisteliasta kurjuutta'), "Buborékok" ('Kuplia'), "Mukányi" sekä varsinkin "A proletárok" ('Köyhälistöläiset') ja "A nagymama" ('Isoäiti'). Csiky kirjoitti menestyksekkäitä romaanejakin ja käänsi unkarin kielelle muun muassa Hippolyte Tainen teokset, Sofokleen murhenäytelmät ja Plautuksen huvinäytelmät.
Ferenc Csepreghy

Ferenc Csepreghy (1842−1880) oli unkarilainen puuseppä ja näytelmäkirjailija.
Csepreghy aloitti kirjailijauransa pienillä näytelmillä budapestiläisen nuorukaisyhdistyksen näytelmäesityksiä varten. Heikentyneen terveytensä vuoksi hän 1872 lopetti puusepänliikkeensä ja antautui kokonaan kirjailijaksi. Csepreghyn paras näytelmäkappale on 'Keltainen varsa', joka esitettiin ensi kerran 1877. Erinomaisen luonteenkuvauksensa, kansanomaisen, aitounkarilaisen kielensä ja huumorinsa vuoksi se on parhaimpia unkarilaisia kansannäytelmiä. Suuren menestyksen on saavuttanut myös "Punainen laukku" (1878), jota on esitetty Suomessakin usein. Csepreghyn muita teoksia ovat murhenäytelmä 'Saul kuningas' sekä huvinäytelmä 'Vedenpaisumus'.
Replicant

Replicant on Androidiin perustuva mobiilikäyttöjärjestelmä älypuhelimille ja taulutietokoneille. Käyttöjärjestelmä on Free Software Foundationin tukema.
Replicant on forkattu Androidin lähdekoodista vuonna 2010 tavoitteena tehdä ainoastaa vapaaseen ohjelmistoon perustuva Android-jakelu.
Replicant toimii useilla Android-laitteilla, mutta ei tue kaikkia laitteiden ominaisuuksia, joihin tarvittavan vapaan firmwaren puuttuessa.
Baijerintunnelimyyrä

Baijerintunnelimyyrä ("Microtus bavaricus") on myyrien (Cricetidae) heimoon ja peltomyyrien ("Microtus") sukuun kuuluva äärimmäisen uhanalainen jyrsijälaji. Baijerintunnelimyyrä on osa "Microtus multiplex" -lajikompleksia, johon kuuluvat sen lisäksi jugoslaviantunnelimyyrä ("Microtus liechtensteini") ja alppitunnelimyyrä ("Microtus multiplex"). Kompleksin lajien levinneisyys oli yhtenäinen ennen Alppien viimeisintä jääkautta, joka erotti ne toisistaan.
Baijerintunnelimyyrän ruumiin pituus on 9–10,5 senttimetriä ja hännän pituus 3,5–4 senttimetriä. Sen korvat ovat kahdeksan millimetrin mittaiset. Turkki on tiheä ja pehmeä. Väritykseltään laji on selkäpuolelta ruskea ja vatsasta harmaavalkoinen.
Historiallisesti baijerintunnelimyyrää on elänyt Saksassa Baijerin osavaltiossa, ja koska sitä ei ole tavattu siellä vuoden 1962 jälkeen muualla, sen luultiin aina vuoteen 2000 asti kuolleen sukupuuttoon, minä vuonna kuitenkin varmistettiin vuonna 1976 pohjoisesta Tirolista Itävallasta löydetyn myyräpopulaation kuuluvan baijerintunnelimyyrän lajiin. Baijerintunnelimyyriä eli Tirolissa todistetusti ainakin vielä vuonna 2004. Sieltä se tunnetaan ainoastaan Rofan-vuorelta 730–1 100 metrin korkeudesta. Baijerissa lajia oli elänyt 750 metrin korkeuksissa avoimilla rinteillä.
Baijerintunnelimyyrän ravintoa ovat mukulat, juuret ja versot. Ne kaivavat elinalueelleen lukuisia koloja ja multakekoja.
Gatestone Institute

Gatestone Institute on yhdysvaltalainen ajatushautomo. 
Sen perusti Nina Rosenwald vuonna 2008. Rosenwald on edelleen johtokunnan puheenjohtaja.
Järjestö toimi aluksi nimillä Hudson Institute New York ja Stonegate Institute vuoteen 2012.
Yhdysvaltalainen diplomaatti John Bolton toimi sen johdossa 2013–2018, kunnes siirtyi Donald Trumpin hallintoon kansallisen turvallisuuden neuvonantajaksi.
Instituutti listaa tavoitteikseen
Selvittää ihmisille sen, minkä uutisoinnissa valtamedia epäonnistuu:
Juutalaistaustainen Nina Rosenwald on Sears Roebuck -tavarataloketjun perijä ja hallitsee William Rosenwald Family Fund -säätiötä. Center for American Progress -ajatushautomon mukaan Rosenwald sisarineen tukee järjestöjä joka lietsovat islamofobiaa ja tukevat Israelia. Rosenwald on myös toiminut Israel-myönteisen AIPAC-järjestön johtokunnassa.
Suomalainen Oikea Media -verkkolehti, yhden perustajansa Marko Hamilon mukaan, jakaa samat arvot ja siteeraa usein Gatestone-instituuttia.
Dareios-maalari

Dareios-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi apulialaista eteläitalialaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi klassisella kaudella noin vuosina 340–320 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu hänen tunnetuimman teoksensa Dareios-vaasin kuva-aiheeseen.
Dareios-maalari toimi mahdollisesti Taraksessa. Hän oli aikansa apulialaisen keramiikan merkittävin edustaja, ja hänellä oli suuri jälkivaikutus. Dareios-maalari maalasi erityisesti voluuttikrateereja, amforoita ja lutroforoksia. Osa vaaseista on hyvin suurikokoisia, jopa noin metrin korkuisia. Hänen kuva-aiheensa ovat pääosin peräisin kreikkalaisesta tragediasta, erityisesti Euripideelta, sekä mytologiasta. Henkilöhahmot on usein nimettu vaaseihin piirtokirjoituksilla.
Smikros

Smikros (, ”Pieni”, ”Lyhyt”) oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 520/510–500 eaa.
Smikros oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Hänen signeerauksensa tunnetaan varmuudella ainakin kolmesta vaasista. Vaasimaalauksissaan hän jäljitteli Eufroniosta.
Sosias (savenvalaja)

Sosias () oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuoden 500 eaa. tienoilla.
Sosiaan vaaseja maalasi ainakin hänestä nimensä saanut Sosias-maalari.
Sosias-maalari

Sosias-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 510–490 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hän maalasi savenvalaja Sosiaan signeeraaman kyliksin, jonka tondon kuvitus esittää Akhilleusta ja Patroklosta.
Sosias-maalari oli varhaisia punakuviomaalareita ja osa niin kutsuttua Pioneeriryhmää. Häntä on ehdotettu samaksi henkilöksi kuin Euthymides tai Kleofrades-maalari. Sosiaan maalaustyyli on usein idealisoiva, joskus taas hyvin realistinen, kuten Akhilleus ja Patroklos -kyliksissä.
Sotades-maalari

Sotades-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 460–450 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että hän maalasi savenvalaja Sotadeen signeeraamia vaaseja. Joskus heidät on nähty samana henkilönä.
Sotades-maalaria on luonnehdittu yhdeksi parhaista klassisen kauden vaasimaalareista. Hän maalasi erityisesti erilaisia kyliksejä ja muita maljoja sekä rhytoneita, joista monet ovat eläimenpäisiä.
Stathatou-maalari

Stathatou-maalari (tai "Stathátou-maalari", englanninkielisessä tutkimuksessa "Stathatou Painter") oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi geometrista keramiikkaa. Hän toimi Ateenassa geometrisen ja arkaaisen kauden taitteessa noin vuosina 715–700 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että maalarin nimivaasit ovat osa Eléni Stathátoun Ateenan Kansalliselle arkeologiselle museolle lahjoittamaa kokoelmaa.
Stathatou-maalarilla oli merkittävä työpaja, joka valmisti myöhäisgeometrista keramiikkaa. Hänen oppilaitaan olivat oletettavasti Analatos-maalari ja Mesogeia-maalari, jotka olivat viemässä Ateenassa valmistettua keramiikkaa protoattikalaisen keramiikan kaudelle.
Syleus-maalari

Syleus-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuosina 490–470 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että erään hänen maalaamansa vaasin kuvitus esittää Heraklesta ja Syleusta.
Syleus-maalari maalasi erityisesti suurikokoisia vaaseja, joiden kuva-aiheet olivat peräisin mytologiasta. John Beazley erotti tyylillisin perustein neljä eri maalaria, joiden tyyli muistutti jossakin määrin Syleus-maalaria, ja antoi näille nimet "München-amforan maalari", "Gallatin-maalari", "Diogenes-maalari" ja "Syleus-maalari". On kuitenkin mahdollista, että kyseessä on yksi ja sama maalari uransa eri kehitysvaiheissa.
Taleides (savenvalaja)

Taleides () oli antiikin kreikkalainen savenvalaja, joka teki attikalaista mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–530 eaa.
Taleideelta tunnetaan muun muassa amforoita, oinokhoeja, lekyyttejä ja lutroforoksia. Taleideen vaaseja maalasi ainakin hänestä nimensä saanut Taleides-maalari.