tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Noora Laukkanen

Noora Eveliina Laukkanen (s. 3. helmikuuta 1993 Helsinki) on suomalainen uimari. 
Laukkanen edustaa espoolaista Cetus-uimaseuraa. Hän on voittanut useita aikuisten Suomen mestaruuksia. Helmikuun 2008 pitkän radan Suomen-mestaruuskilpailuissa hän voitti neljä mestaruutta, 100 ja 200 metrin rintauinnin sekä 200 ja 400 metrin sekauinnin. Vuonna 2009 hän voitti tammi-helmikuun lyhyen radan SM-kilpailuissa 50, 100 ja 200 metrin rintauinnin ja kesäkuun pitkän radan SM-kilpailuissa 100 ja 200 metrin rintauinnin. 
Maaliskuussa 2007 Laukkanen voitti neljä mestaruutta nuorten pitkän radan SM-uinneissa, 100 ja 200 metrin rintauinnissa, 100 metrin perhosuinnissa ja 200 metrin sekauinnissa. Kesän 2007 nuorten lyhyen radan SM-uinneissa hän voitti kaksi hopeamitalia, 4 × 100 metrin sekauintiviestissä ja 200 metrin sekauinnissa, ja kolme kultamitalia, 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 400 metrin sekauinnissa. Vuonna 2009 Laukkanen voitti nuorten lyhyen radan SM-kilpailuissa kolme mestaruutta, 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 200 metrin sekauinnissa, ja yhden hopeamitalin, 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. 
Laukkanen edusti Suomea Pekingin olympialaisissa 200 metrin rintauinnissa Suomen kaikkien aikojen nuorimpana olympiaedustajana. Hän oli 13. elokuuta 2008 uitujen alkuerien 39. ajalla 2 minuuttia, 38,97 sekuntia ja karsiutui jatkosta. Aiemmin hän on edustanut Suomea Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2007, joissa hän voitti hopeaa 200 metrin rintauinnissa, sekä kesän 2008 nuorten pitkän radan EM-kilpailuissa. Hän olisi alittanut myös vuoden 2007 nuorten EM-uintien kisarajat 200 metrin rinta- ja sekauinnissa, mutta oli 14-vuotiaana sääntöjen mukaan liian nuori osallistumaan nuorten arvokilpailuihin. 
Laukkasella oli neljän vuoden ajan nimissään naisten 200 metrin rintauinnin Suomen ennätys pitkällä radalla (2:28,30, 10. heinäkuuta 2009 – 6. heinäkuuta 2013).
Laukkasen isä on entinen ammattilaisjääkiekkoilija Jari Laukkanen.
Renée Elise Goldsberry

Renée Elise Goldsberry (s. 2. tammikuuta 1971 San José, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta "One Life to Live".
Elämäkerta.
Goldsberry syntyi San Joséssa, Kaliforniassa ja kasvoi Houstonissa, Texasissa ja Detroitissa, Michiganissa. Näyttelijäksi hän opiskeli Carnegie Mellon -yliopistossa, josta Goldsberry sai teatteri tutkintonsa. Lisäksi hän opiskeli Etelä-Carolinan yliopistossa musiikkia ja sai tutkinnon jazzin laulamisesta. Näyttelijänä Goldsberry teki pitkään cameorooleja eri televisiosarjoihin ja toimi muun muassa televisiosarjassa Ally McBeal taustalaulajana. Vuonna 2003 hän nousi julkisuuteen televisiosarjan "One Life to Live" myötä, josta Goldsberry on saanut muun muassa kaksi Daytime Emmy -ehdokkuutta. Vuonna 2008 hän oli mukana pääosassa yhdessä Steven Seagalin ja Lance Henriksenin kanssa elokuvassa The Marker.¨
Driving range

Driving range (yleensä myös pelkkä "range") on yleensä golfkentän lähellä sijaitseva lyöntiharjoittelualue, jossa lyödään matolta tai nurmelta. Driving rangen pituus on Suomessa yleensä noin 150–300 metriä, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa ne saattavat olla huomattavasti pidempiä. Yksi Suomen suurimmista driving rangeista on Oulussa, Sankivaaran golfkentällä, ja sitä voidaan lyödä molemmista päistä. Se on 333 metriä pitkä ja sata metriä leveä.
Driving rangeja on Suomessa lähes jokaisella golfklubilla, mutta esimerkiksi Kangasalla on pellolla sijaitseva driving range, joka ei liity yhteenkään golfkenttään. Driving ranget sijaitsevat yleensä tasaisella maalla, mutta esimerkiksi Vammalan Lakeside Golfin driving rangella lyödään ylämäkeen.
Driving rangella on yleensä mittamerkkejä, ja joillain rangeilla jopa viheriöitä, joihin voi kohdistaa lyöntinsä. Suosituimmat mitat merkeille ovat 50, 100, 150, 200 ja 250 metriä.
Tii

Tii on golfissa käytettävä tuki. Golfpallo asetetaan tiin päälle ennen lyöntiä. Golfin sääntöjen mukaan tii ei saa olla 10,16 senttimetriä (4 tuumaa) pidempi. Tiin käyttö on sallittua vain kunkin väylän avauslyönnin aikana väylän avauspaikalta. Kun pallo on pelissä väylällä tai viheriöllä avauslyönnin jälkeen, sitä ei saa asettaa enää tiin päälle.
Jim Bolin on valmistanut maailman suurimman tiin, jonka pituus on 9,37 metriä.
Nezha Bidouane

Nezha Bidouane (; s. 18. syyskuuta 1969 Rabat) on marokkolainen entinen yleisurheilija, joka oli erikoistunut 400 metrin aitajuoksuun. Hän kuului maailman huippuun 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa.
Bidouane voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden 1997 Ateenassa ja 2001 Edmontonissa ja otti MM-hopeaa 1999 Sevillassa Afrikan ennätyksellä 52,90. Hän otti pronssia Ateenan olympialaisissa 2000.
Hänen aviomiehensä on marokkolainen entinen kestävyysjuoksija Abdelaziz Sahere.
Walla Walla

Walla Walla on kaupunki Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se tunnetaan erityisesti sipuleistaan ja viinitiloistaan. 
Vuonna 2000 kaupungissa asui noin 30 000 asukasta. Kaupungin nimi Walla Walla on intiaaninimi ja merkitsee paikkaa, jossa on paljon vettä. Kaupungista on aiemmin käytetty nimeä Steptoeville eversti Steptoen mukaan.
Kaupungin ensimmäiset asukkaat, Whitmanin lähetyssaarnaajapariskunta, saapui intiaanien metsästysseudulle 1836. Intiaanit surmasivat heidät 1847, ja seurauksena oli vasta vuonna 1855 päättynyt sota. Valkoihoiset saivat asettua seudulle vasta vuonna 1855 tehdyn sopimuksen jälkeen. Seuraavana vuonna eversti Edward Steptoe rakensi paikalle kasarmirakennuksen, Fort Walla Wallan, ja kaupunki nimettiin Steptoen mukaan Steptoevilleksi.
Fredrik Saarela

Fredrik Villiam Saarela (25. marraskuuta 1888 Alatornio – 5. heinäkuuta 1955) oli suomalainen jääkärikapteeni ja lääninhallituksen virkailija. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Erkki August Saarela ja Brita Kristiina Amanda Räihä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Hilda Lyydia Vuolon kanssa.
Opinnot.
Saarela suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Hän suoritti Taktiikan soveltamiskurssin vuosina 1925 ja 1927 ja komppanianpäälliköiden talvitoimintakurssin Sotkamossa ja kesätoimintajakson Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1933.
Jääkärikausi.
Tämä Alatorniolainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. lokakuuta 1915 ja otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella. Saarela osallistui Libaussa järjestetyille lääkintäkursseille.
Suomen sisällissota.
Saarela saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana Varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan lääkintäaliupseeriksi ylennettynä 8. jääkäripataljoonaan, mistä hänet siirrettiin 6. huhtikuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 18. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan ja otti osaa Suomen sisällissodan taisteluihin Ilveksessä, Hotakassa ja Muolaassa sekä etenemiseen Viipurin - Pietarin radalle.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Saarela palveli sisällissodan jälkeen 3. komppanian nuorempana upseerina edellämainitusta joukko-osastosta muodostetussa Jääkäripataljoona n:o 6:ssa, jolla myöhemmin on ollut nimet Jääkäripataljoona n:o 3, Kajaanin sissipataljoona ja Pohjanmaan jääkäripataljoona. Armeijasta hän erosi 24. syyskuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja toimi paikallispäällikkönä Sievillä 1. helmikuuta - 31. maaliskuuta 1920 välisen ajan ja Karttulassa 1. huhtikuuta 1920 - 1. helmikuuta 1922 välisen ajan sekä Leppävirralla 1. helmikuuta 1922 - 1. tammikuuta 1925 välisen ajan. Hänet määrättiin 1. helmikuuta 1925 Kuopion suojeluskuntapiirin 3. alueen ja 1. huhtikuuta 1932 Pohjolan suojeluskuntapiirin 5. alueen päälliköksi, missä tehtävässä hän palveli vuoteen 1938 saakka, jolloin erosi vakinaisesta palveluksesta.
Talvi- ja jatkosota.
Saarela osallistui talvisotaan pataljoonan komentajana Jalkaväkirykmentti 40:ssä ja osallistui taisteluihin Savukoskella, Joutsijärvellä, Märkäjärvellä ja Viipurinlahdella. Jatkosotaan hän osallistui Hanhikosken varuskunnan päällikkönä, mistä hänet siirrettiin myöhemmin Rovaniemen varuskunnan komendantiksi ja osallistui vuonna 1944 Pohjois-Suomen evakuointijärjestelyihin.
Sotien jälkeinen aika.
Saarela toimi sotien jälkeen Lapin lääninhallituksen hintaosaston virkailijana vuoteen 1955 saakka. Hän oli myös sodan jälkeen syytettynä ns. asekätkentäjutussa.
Luottamustoimet.
Saarela toimi Vapaussodan Rintamamiesliiton alueasiamiehenä ja liittohallituksen jäsenenä vuosina 1939 – 1944.
Your Hit Parade

Your Hit Parade on yhdysvaltalainen vuodesta 1935 vuoteen 1959 esitetty radion musiikkiohjelma. Ohjelmaa esitettiin samanaikaisesti myös televisiossa 1950–1959. Sarjan sponsorina toimi Lucky Strike.
"Your Hit Paraden" ohjelmisto koostui kunkin hetken suosituimmista kappaleista, joista ohjelman laulajakaarti esitti oman cover-versionsa. Se oli ensimmäisiä musiikkiohjelmia, jotka perustuivat nykyään paljon käytettyyn listaformaattiin. Suosituimmat kappaleet kerrottiin valittavan nuottimyynnin ja jukebox-soiton perusteella, mutta todellisuudessa valintaperusteet olivat paljon satunnaisemmat ja ne perustuivat keskusteluihin tiskijukkien, orkesterinjohtajien ja levykauppojen myyjien kanssa.
Tunnetuin ohjelman vakioartisteista oli vuosina 1943–1945 ja 1947–1949 esiintynyt Frank Sinatra. Ohjelma teki jo entuudestaan kuuluisasta Sinatrasta supertähden ja esiintymispaikan yleisön ikäraja jouduttiin nostamaan 21 vuoteen radiokuuntelijoiden ärsyynnyttyä teinityttöjen kirkumiseen.
Muita ohjelmassa esiintyneitä artisteja olivat muun muassa Bea Wain, Buddy Clark, Ginny Sims, Dinah Shore, Martha Tilton, Dick Haymes, Johnny Mercer, Eileen Wilson, Barry Wood, Georgia Gibbs, Laddy Ross, Doris Day ja Andy Russell.
"Your Hit Parade" pääsi Radio Hall of Fameen vuonna 1995.
Yli-Kitka

Yli-Kitka on järvi Koutajoen vesistössä. Se muodostaa yhdessä lähes samassa tasossa olevan Ala-Kitkan kanssa suuremman Kitkajärven. Järvi sijaitsee Posion ja Kuusamon kunnissa Lapin ja Pohjois-Pohjanmaan rajalla. Järven pinta-ala on 237,31 km², ja korkeustaso 240,4 metriä merenpinnan yläpuolella. Yli-Kitka laskee koillisessa Kilkilösalmen kautta Ala-Kitkaan, ja sieltä lopulta Kitkanjokeen.
Yli-Kitka on rantaviivaltaan varsin mutkikas. Rantaviivan pituus on 623 km. Mourusalmi jakaa järven kahteen suurempaan altaaseen. Suurimmat selät ovat Luonselkä, Turjanselkä ja Konttiselkä järven eteläosassa sekä Vasikkaselkä, Isoselkä ja Tolvanselkä järven pohjoisosassa. Suuria järveen pistäviä niemiä ovat Hyväniemi, Tolvanniemi ja Halkaisija.
Yli-Kitkassa on 372 saarta, joista suurin on Porosaari Luonselän ja Konttiselän välissä. Muita mainittavia saaria ovat Neitisaari, Haahtisaari, Lohisaari ja Kumpusaari järven eteläosissa sekä Lososaari, Petäjäsaari ja Miehinkisaari järven pohjoisosissa. Eniten saaria on aivan järven koillisosissa Kuusamon puolella. Järven keskisyvyys on 6,59 m. Suurin syvyys, 41,2 m, on mitattu Vasikkaselällä Posion puolella. Yli 10 metrin syvyyksiä on Vasikkaselän lisäksi erityisesti Luonselällä ja Turjanselällä.
Yli-Kitkan vedenlaatu on hyvä. Järven vedessä on lievä humusleima. Rehevyystasoltaan järvi on lievästi rehevä.
Yli-Kitkaan laskevista vesistöistä suurimmat ovat Soudunjärven kautta järveen laskeva Posionjärvi sekä Kuusamon puolella Naatikkalahteen laskeva Naatikkajoki. Muita järveen laskevia vesistöjä ovat Autioselkään laskeva Raistakanjoki, Turjanselkään laskeva Jalajoki, Konttiselkään laskevat Vasarajoki ja Lohijoki, Peräselkään laskeva Särkijoki, Vasikkaselkään laskevat Kirintöjoki ja Suonnanjoki, Tolvanlahteen laskeva Tolvanjoki, Isoselkään laskeva Riisijoki, Tolvanselkään laskevat Suovajoki ja Kotijoki sekä järven koillisosaan laskevat Noiviojoki, Kesäjoki, Elijoki, Ristijoki ja Kantojoki.
Vesistösuhteet.
Järvi sijaitsee Koutajoen vesistössä (vesistöaluetunnus 73) Kitkajärven alueella (73.02), jonka Yli-Kitkan alueeseen (73.025) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 240,4 metriä mpy.
The Rolling Stones No. 2

The Rolling Stones No. 2 on The Rolling Stonesin järjestyksessään toinen Britanniassa julkaistu albumi, joka ilmestyi tammikuussa 1965. Sen tarkoitus oli seurata yhtyeen "debyyttialbumin" suurta suosiota. Kuten edellinen albumi, myös "The Rolling Stones No. 2" koostuu pääosin rhythm and blues -tyylisistä lainakappaleista ja sisältää vain kolme Mick Jaggerin ja Keith Richardsin kirjoittamaa kappaletta.
Albumin kannen valokuva on sama kuin edellisvuonna Yhdysvalloissa julkaistussa albumissa "12 X 5". Seuraava Yhdysvalloissa julkaistu albumi, "The Rolling Stones, Now!" sisälsi paljon samoja kappaleita kuin "The Rolling Stones No. 2".
"The Rolling Stones No. 2" nousi brittilistan ykköseksi kymmenen viikon ajaksi tammikuussa 1965. Myös ainakin Saksan liittotasavallassa albumi nousi listan kärkeen saman vuoden kesällä.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Vladimir Jurzinov nuorempi

Vladimir Vladimirovitš Jurzinov (, s. 26. maaliskuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkovalmentaja. Hänen saman niminen isänsä on myös jääkiekkovalmentaja ja entinen pelaaja. Kaudella 2016–17, Jurzinov toimii Red Star Kunlunin päävalmentajana monikansallisessa KHL-liigassa.
Ura.
Nuorena Jurzinov pelasi puolustajana Riian Dynamossa ja voitti A-junioreiden neuvostoliitonmestaruushopeaa vuonna 1984.
Jurzinov aloitti valmentajauransa Suomessa Turussa TPS:n A-nuorten valmentajana kaudella 1993–94 hänen isänsä valmentaessa seuran edustusjoukkuetta. TPS voitti tuolla kaudella nuorten SM-hopeaa. Seuraavalla kaudella hän valmensi TPS:n silloista farmiseuraa Kiekko-67:ää ja siirtyi sitten, kaudeksi 1995–96, Tampereen Ilveksen päävalmentajaksi.
Jurzinov valmensi Ilveksen SM-liigan loppuotteluun vuonna 1998. Kaikkiaan hän valmensi Ilvestä kahta ottelua vaille täydet neljä kautta; hänet erotettiin kesken HPK:ta vastaan käydyn puolivälieräsarjan keväällä 1999.
Seuraavalle kaudelle Jurzinov siirtyi Porin Ässien valmentajaksi. Kausi sujui heikosti: Ässät oli liigassa 11. eli toiseksi viimeinen, ja Jurzinovin erotettiin kauden jälkeen. Hän kuitenkin palasi takaisin Ässiin jo kesken seuraavan kauden, kun Ismo Läntinen epäonnistui valmentajana täydellisesti ja erotettiin syyskuussa 2000. Jurzinov aloitti Porissa myös seuraavan kauden, mutta sai itse puolestaan lähteä lokakuussa 2001.
Kaudella 2007–08, Jurzinov oli mukana Torpedo Nižni Novgorodin valmennustiimissä Venäjän Superliigassa.
Pillikkeet

Pillikkeet ("Galeopsis") on huulikukkaiskasveihin (Lamiaceae) kuuluva suku. Ne ovat yksivuotisia ja karvaisia ruohovartisia kasveja. Lehdet ovat enimmäkseen ruodillisia, lehtilapa on suippotyvinen. Kukan teriö on kaksihuulinen: ylähuuli kupera ja alahuuli kolmeliuskainen. Verhiö on säteittäinen ja viisiliuskainen. Verhiön liuskat ovat otakärkisiä.
Pillikkeitä on Aasiassa ja Euroopassa kymmenen lajia. Suomessa vakituisena kasvavia lajeja ovat kirjopillike ("Galeopsis speciosa"), karheapillike ("Galeopsis tetrahit"), peltopillike ("Galeopsis bifida") ja pehmytpillike ("Galeopsis ladanum"). Muualla Euroopassa tavattavia lajeja ovat lisäksi hietapillike ("Galeopsis segetum"), kaitapillike ("Galeopsis angustifolia") ja karvapillike ("Galeopsis pubescens").
Pillikkeet erottaa sen lähisukulaisesta peipeistä ("Lamium") sulkasuonisten lehtien perusteella; peipeillä lehtilapa on verkkosuoninen. Sukujen kukkarakenteet poikkeavat myös toisistaan, sillä peippien teriön alahuulen sivuliuskat ovat pieniä, sulautuneet keskiliuskaan tai puuttuvat kokonaan.
Laakakorvasieni

Laakakorvasieni ("Discina ancilis", syn. "Gyromitra perlata", aikaisemmin ”iso maljamörsky”) on laakea korvasienilaji. Laji viihtyy puunkuorikkeessa ja istutetuissa kangasmetsissä keväisin huhtikuusta toukokuulle. Laakakorvasieni on hyvä ruokasieni, mutta täytyy virallisen ohjeen mukaan esikäsitellä.
Koko ja tuntomerkit.
Väriltään ruskea ja muodoltaan maljamainen. Vanhana maljamaisuus katoaa. Kelpaa syötäväksi sellaisenaan, mutta sientä ei pidä sekoittaa raakana tappavan myrkylliseen korvasieneen. Laakakorvasieni ei kuitenkaan ole aivomainen, kuten korvasieni. Laakakorvasieni kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa. Lakki 6–12 senttiä leveä. Malto ohutta, vaaleaa ja haurasta. Jalka vaaleahko, tukeva ja lyhyt.
Männynleppärousku

 
Männynleppärousku ("Lactarius deliciosus") on rouskuihin kuuluva syötävä sieni. 
Koko ja ulkonäkö.
Männynleppärouskun lakki on suurimmillaan noin 15 senttiä leveä ja suppilomainen. Väriltään se on oranssinvärinen ja siinä on oransseja täplävöitä. Lakin reuna on nuorella sienellä sisäänpäin kääntynyt, mutta se oikenee sienen vanhetessa. Heltat ovat tiheässä ja myös oransseja. Heltat ja malto vihertyvät rikkoutuessaan. Täplikäs jalka on melko paksu ja ontto.
Samankaltaiset lajit.
Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi männynleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen lähilaji kuusenleppärousku ("Lactarius deterrimus") on kuitenkin hyvin samankaltainen ja männynleppärouskua yleisempi. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole oransseja täpliä ja sen jalka on pidempi ja ohuempi.
Kasvuaika ja -paikka.
Männynleppärousku kasvaa syksyisin paikoittain mäntymetsissä, usein kalkkipitoisella maalla. Sieni on harvoin yleinen.
Käyttö ravinnoksi.
Männynleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia. Sienen voi valmistaa suoraan ruuaksi, eikä sitä tule ryöpätä. Sieni ei myöskään sovellu pitkään keitettäväksi vaan on parhaimmillaan nopeasti pannulla voissa pyöräytettynä.
Nimen tausta.
Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana "leppä" tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta. Männynleppärousku on männyn juurisieni.
Nurmirousku

Nurmirousku ("Lactarius flexuosus") on nimensä mukaisesti erityisesti nurmikoilla tiiviinä tuppaina kasvava harmahtavan vaaleanpunertava rouskulaji. Nurmirousku kelpaa ryöpättynä syötäväksi, mutta on kirpeän makuinen eikä näin mikään herkullinen ruokasieni.
Tuntomerkit.
Nurmirouskun 5–15 cm leveä lakki on violetin tai ruskehtavan harmaa, ja siinä on usein selviä tummempia vyöhykkeitä tai laikkuja. Lakki on pinnaltaan kuiva, usein epäsäännöllisen muotoinen ja mutkalaitainen sekä aluksi kupera, myöhemmin laakeneva ja tyypillisesti keskeltä hieman kuopalla. Nurmirouskujen lakit ovat useinkin kasvaneet kiinni toisiinsa. Heltat ovat tasatyviset, paksut, hyvin harvassa ja kellertävän valkeat. Maitiaisneste on pysyvästi valkoista ja erittäin kirpeää. Jalka on lyhyt (3–5 cm), paksu (1–3 cm), vaalean violetinharmaa, kova, täyteinen ja tyveen suippeneva. Malto on vaaleaa ja esimerkiksi jalkaa puristamalla sen voi huomata olevan varsin kovaa. Tuoksu on heikon hapokas, maku on tuoreena polttavan kirpeä.
Samankaltaisia lajeja.
Nurmirouskun lähin sukulainen on rusonurmirousku ("Lactarius roseozonatus"), josta sen erottaa vain mikroskoopilla. Nurmirouskua erehdytään joskus luulemaan ruokasienenä huomattavasti arvokkaammaksi haaparouskuksi. Haaparouskun jalka on pitempi ja ontto, heltat ovat tiheämmässä, malto on pehmeämpää ja lakki on tahmea tai limainen. Nurmirousku on helppo erottaa lievästi myrkyllisestä lakritsirouskusta, sillä lakritsirouskun maitiaisneste on vesikirkasta ja sen tuoksu on lakritsimainen.
Kasvuaika ja -paikka.
Nurmirousku kasvaa heinä-syyskuussa nurmikoilla, puistoissa, metsäniityillä, metsäteillä, lehdoissa ja sekametsissäkin. Nurmirousku on koivun ja mahdollisesti myös männyn mykorritsasieni. Se on yleinen Etelä-Suomessa, mutta harvinaistuu pohjoista myöten. Pohjoisin löytö on tehty Kolarin korkeudelta.
Käyttö ravintona.
Nurmirousku kelpaa syötäväksi noin kymmenen minuutin ryöppäyksen jälkeen. Se on kuitenkin pitkänkin ryöppäyksen jälkeen melko kirpeä, joten se on ruokasienenä sangen vähäarvoinen. Nurmirousku sopii suolattuna sekasieneksi vaikkapa muiden rouskujen kanssa.
Lepäntatti

 
Lepäntatti ("Gyrodon lividus") on koko maassa on kellertävä, joskus rusehtava Suomessa kasvava tattilaji. Jalka ja pillistö ovat myös kellertäviä. Laji kasvaa Keski-Suomeen saakka harvinaisena jo kesällä. Se viihtyy leppäpuiden seurassa.
Eva Lehtonen

Eva Jolanda Irene Lehtonen (s. 6. kesäkuuta 1991 Helsinki) on suomalainen kilpauimari. Lehtonen on erikoistunut pitkiin matkoihin ja hän on viiden matkan Suomen ennätyksen haltija. Hän asuu Rochesterissa Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa ja hän edustaa yhdysvaltalaista Oakland Live Y’ers -seuraa. Hänen valmentajansa on Dan Hafner. Yhdysvalloissa Lehtonen opiskelee lääketiedettä.
Lehtonen osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 vapaauinnin 400 metrillä ja 800 metrillä. Hän alitti tulosrajat College Stationissa Teksasin osavaltiossa pidetyssä näyttökilpailussa toukokuussa. 
Suomen ennätykset.
Eva Lehtonen on kolmen matkan Suomen ennätyksen haltija 50 metrin radalla.
 400 m vapaauinti: 21. sija
 200 m perhosuinti: 21. sija
 400 m sekauinti: 19. sija
Pähkinäntatti

Pähkinäntatti ("Leccinum griseum") on tammien ja pyökkien seuralaisena viihtyvä tattilaji, joka on Turun alueella yleinen. Sen tunnistaa risaisesta ja mustasta lakista ja aluksi vaaleasta, mutta iän mukana tummuvista jalasta ja pillistöstä. Tatti kelpaa syötäväksi nuorena, kun se on kiinteä, mutta ei vanhana, sillä se on erittäin pehmeä ja erittäin toukkainen.
Harmotatti

Harmotatti ("Suillus viscidus", syn. "S. aeruginascens" ja "S. laricinus") on limainen, oliviinvärinen tai harmaalakkinen tatti. Pillistö on harmaa tai oliivinvärinen ja jalka on harmaanruskea. Tatin jalassa on rengas. Harmotatti viihtyy lehtikuusen seurana kalkkimailla. Sitä on harvinaisena Etelä- ja Keski-Suomessa.
Harmotatti ("Suillus aeruginascens") muistuttaa turjantattia ja lehtikuusentattia, mutta on väriltään harmaasävyinen.
The Oxford Companion to Chess

The Oxford Companion to Chess on David Hooperin ja Kenneth Whyldin kirjoittama shakkiaiheinen tietosanakirja. Kirjan vuonna 1992 julkaistu toinen painos sisältää yli 2 500 hakusanaa. Näihin kuuluu sääntöjä, shakkitermejä, strategiaa, taktiikkaa ja yli 500 lyhyttä shakinpelaajan elämäkertaa sekä yli 700 nimettyä avausta ja muunnelmaa. Kirja käsittelee myös eri shakkivariantteja ja satushakkia.
Kirja kuuluu sarjaan "Oxford Companions".
Painokset.
Ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1984. Kolmen vuoden päästä julkaistiin uusi painos korjauksineen taskukirjana. Viimeisin painos julkaistiin vuonna 1992.
Arnar-stadion

Arnar-stadion () on monikäyttöinen stadion Idževanissa Armeniassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa. Stadionille mahtuu 3000 ihmistä. 
Arnar-stadion on Idževanin ainoa stadion, ja sillä on vain istumapaikkoja.
M/S Pride of Rotterdam

M/S Pride of Rotterdam on P&amp;O Ferriesin autolautta. Alus oli aikanaan maailman suurin autolautta ohittaen "M/S Silja Europan", kunnes "M/S Color Fantasy" ohitti sen. Alus liikennöi Rotterdam–Hull-reittiä. 
Aluksen pituus on 215,05 m, leveys 31,88 m ja syväys 6,05 m. Alukseen mahtuu noin 1 360 matkustajaa. "Pride of Rotterdamin" kustannukset olivat 14 300 000 puntaa vuonna 2001. "M/S Pride of Rotterdam" on esiintynyt monissa laivoihin suuntautuvissa tietokone-peleissä, muun muassa "Ship Simulator" -pelisarjan "2008"- ja "Extremes"-osissa. "Pride Of Rotterdam" on seilannut vain P&amp;O Ferries -laivayhtiössä, eikä laivaa ole uudistettu rakennuksen jälkeen.
Forssan ammatillinen aikuiskoulutuskeskus

Forssan ammatillinen aikuiskoulutuskeskus eli Faktia on vuonna 1971 perustettu oppilaitos, joka tarjoaa tutkintoja yli 50 ammatilliseen perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoon. Vuosittain noin 4000 aikuista opiskelee Faktian toimipisteissä Forssassa, Turussa, Salossa, Loimaalla ja Espoossa. Henkilöstöä Faktiassa on noin 80 ja sen liikevaihto noin 9 miljoonaa euroa.
Näytöin suoritettavat ammatilliset perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkinnot ovat keskeinen osa Faktian palvelutarjontaa, samoin erilaiset pätevöitymiskoulutukset.
Islannin kansalliskirkko

Islannin kansalliskirkko () on Islannissa toimiva luterilainen kirkko. Se on Luterilaisen maailmanliiton, Porvoon kirkkoyhteisön ja Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen.
Islannin kansalliskirkon pää on Islannin piispa, jona vuodesta 2012 lähtien on toiminut Agnes M. Sigurðardóttir. Kansalliskirkkoon kuului vuoden 2023 alussa 227 259 jäsentä eli 58,6 prosenttia Islannin väestöstä.
Uskonnonvapaus turvattiin Islannissa jo vuoden 1874 perustuslaissa, mutta luterilaisella kirkolla on kansalliskirkkona valtion takaama erityisasema. Vaikka kirkollisia palveluita, kuten kirkkohäitä, käytetään runsaasti, käy aikuisista kirkossa vähintään kerran kuukaudessa vain 10 prosenttia. Kirkon asioista päättävä elin on Kirkjuþing.
Curie (yksikkö)

Curie (tunnus Ci) on radioaktiivisessa lähteessä tapahtuvien hajoamisten lukumäärää eli aktiivisuutta kuvaava yksikkö. Curien käyttö on vähentynyt vuoden 1975 jälkeen kun SI-järjestelmän mukainen yksikkö becquerel otettiin käyttöön. Curien käyttöä ehdotti ensimmäisenä Marie Curie vuonna 1910 julkaisemassaan "A Treatise on Radioactivity" -oppikirjassa. Täysin selvää ei ole nimettiinkö yksikkö Marien vaiko hänen aviomiehensä Pierre Curien mukaan. Mahdollisesti molempien. Hän johti yksikön siten, että yksi curie vastaa yhdessä grammassa radium-226-isotoopissa tapahtuvien hajoamisien lukumäärää (radium-226-isotoopin puoliintumisajan ollessa 1580 vuotta). Toisin sanoen yksi curie vastaa 3,7·1010 hajoamista yhdessä sekunnissa (1 Ci = 3,7·1010 Bq).
Domingo Tejera

 
Domingo Tejera (22. heinäkuuta 1899 – 30. kesäkuuta 1969) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Hän oli voittamassa vuonna 1928 Amsterdamista maalleen olympiakultaa. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruuden kaikkien aikojen ensimmäisessä MM-turnauksessa.
Seuratasolla hän pelasi Montevideo Wanderersissa.
Asterix ja riidankylväjä

Asterix ja riidankylväjä () on 15. Ranskassa ja 11. Suomessa julkaistu Asterix seikkailee -albumi. Se julkaistiin Ranskassa vuonna 1970. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1971 Jorma Kaparin suomentamana. Tarinan on käsikirjoittanut René Goscinny ja kuvittanut Albert Uderzo.
Albumissa Julius Caesar lähettää riidankylväjänä tunnetun henkilön Tullius Intrigiuksen (ransk. "Tullius Détritus") gallialaisten kylään aikeenaan saada heidät murtumaan jatkuvien riitojen seurauksena. Aluksi suunnitelma onnistuu kunnes gallialaiset tajuavat virheensä ja sopivat riitansa.
Isis Gee

Isis Gee (s. 11. lokakuuta 1972 Seattle, Yhdysvallat, oikealta nimeltään Tamara Diane Gołębiowska) on puolalaisamerikkalainen laulaja. Hän edusti Puolaa vuoden 2008 euroviisuissa kappaleella "For Life".
José Luis López Vázquez

José Luis López Vázquez (11. maaliskuuta 1922 – 2. marraskuuta 2009) oli espanjalainen näyttelijä. 
López Vázquez näytteli yli kahdessasadassa elokuvassa, muun muassa pääosia elokuvissa "El pisito" ja "Mi querida señorita". Hän näytteli myös teatterissa ja televisiossa. Hän esiintyi muun muassa sarjoissa "Los ladrones van a la oficina" ja "Serranon perhe", jossa hän esitti Fructuoso Martínez Lavinia (Fitin ja Chonin isää). Vuonna 2002 López Vázquez palkittiin elämäntyöstään Premio Nacional de Teatro -palkinnolla ja vuonna 2004 kunnia-Goya-palkinnolla ().
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut

Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut (SM-maastot) on vuosittain järjestettävät yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut maastojuoksussa. Suomen Urheiluliitto päättää kilpailujen järjestämisestä ja myöntää vuosittain järjestämisoikeuden seuroille tai seurayhtymille. Ainakin yhden järjestävän seuran tulee hakemis- tai myöntämishetkellä kuulua vähintään seuraluokittelun kakkosliigaan.
Sarjat ja matkat.
Joka matkalla kilpaillaan sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa, jossa lasketaan seuran kolmen parhaan juoksijan sijoitukset. 10 kilometrin kilpailun joukkuekilpailu on yhteinen miehille ja naisille, niin että joukkueessa täytyy olla vähintään yksi juoksija molemmista sarjoista.
Vuoteen 2019 asti naisilla oli vain yksi kilpailumatka (vuodesta 1972 lähtien 5 km tai 6 km) ja miesten lyhyt matka oli 5 km tai 6 km vuosina 1946–1991 ja vuodesta 1992 lähtien 4 km ja miesten pitkä matka oli 15 km vuosina 1973–1991 ja 12 km vuodesta 1992 lähtien. Vuodesta 2020 lähtien kilpailumatkoina on sekä miehissä että naisissa 4 km ja 10 km.
Paikkakunnat.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut on juostu vuosittain ainakin vuodesta 1913 (paitsi sotavuosina 1918 ja 1942). Vuosina 1954, 1962, 1963, 1965 ja 1966 juostiin kahdet kilpailut vuodessa, keväällä ja syksyllä. Syysmaastot on merkitty asteriskilla (*) luetteloon.
Abdel Gadir Salim

Abdel Gadir Salim () on sudanilainen muusikko. Hän on esiintynyt myös länsimaissa, ja hänen levytyksiään on julkaistu laajasti. Hän yhdistelee musiikissaan arabimaailman ja mustan Afrikan perintöjen vaikutteita. 
Abdel Gadir Salim syntyi Dillingissä ja opiskeli musiikkia Khartumissa. Hänen kanssaan kuullaan usein All-Stars-taustayhtyettä, mutta toisinaan hän esiintyy yksinkin itseään ud-nimisellä luutulla säestäen. Hän on myös tehnyt yhteistyötä entisen lapsisotilaan, nykyisen muusikko Emmanuel Jalin kanssa.
Abdel Gadir Salim on muusikonuransa ohella työskennellyt koulun johdossa Tšadissa.
Pippuriseitikki

 
Pippuriseitikki ("Thaxterogaster causticus", syn. "Cortinarius causticus") on okranvärinen seitikkilaji. Seitikki viihtyy sekä lehti- että havumetsissä. Maku on mieto, jalka ja heltat okran- tai sitruunankeltaisia. Seitikki on Keski-Euroopassa yleinen. Laji kasvaa myös Suomessa.
Ryppylimaseitikki

Ryppylimaseitikki ("Cortinarius livido-ochraceus", aikaisemmin "ryppyinen limaseitikki") on tahmalakkinen, tummanruskealakkinen limaseitikki. Sen lakki vaalenee reunoja kohti, ja siinä on joskus myös violettia. Jalka on vaalea tai violetti ja hyvin limainen. Sieni kasvaa pyökkimetsissä harvinaisena Etelä-Suomen lehdoissa. Lähisukulainen on kangaslimaseitikki, joka on paljon yleisempi.
Valeseitikki

Valeseitikki ("Leucocortinarius bulbiger", aikaisemmin "valkoseitikki") on valeseitikkeihin kuuluva sukunsa ainoa sienilaji. Se on väriltään punertavanruskea. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä, aluksi puolipallomainen ja myöhemmin laakeneva. Lakin reunat ovat sisäänkiertyneitä. Malto on valkoista. Heltat ovat melko tiheät ja kermanväriset. Itiöpöly on valkoista. Sienen jalka on valkoinen ja 4–10 senttimetriä pitkä. Jalan tyvessä on selvästi erottuva mukula. Sienen haju ja maku on mieto, mutta se ei ole ruokasieni. Valeseitikki kasvaa melko yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen ravinteikkaissa havu- ja sekametsissä. Sieni on kalkinsuosija, ja sen kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Vuonna 2024 julkaistun tutkimuksen perusteella valeseitikki kuuluu Amanitaceae-heimoon.
Caron Barnes

Caron Wuotila (o.s. Barnes, ent. Barnes-Berg, s. 1961 Bolton, Yhdistynyt kuningaskunta) on suomenbrittiläinen näyttelijä, laulaja ja malli
Barnes varttui kuusilapsisessa yksinhuoltajaperheessä Boltonin tekstiiliteollisuuskaupungissa Suur-Manchesterin alueella, jossa äiti toimi kotiompelijana. Hänen isovanhempansa olivat tulleet Englantiin 1950-luvulla Jamaikalta. 
Barnes muutti Suomeen 1980-luvun alussa ja alkoi työskennellä Helsingin Hotelli Vaakunan ylimmän kerroksen Sky Barissa DJ:nä ja laulajana.
Barnes on esiintynyt suomalaisissa elokuvissa "Tupla-Uuno" ja "Vääpeli Körmy – taisteluni." Vuonna 1993 hän esiintyi televisiossa "Kivikasvot Show’ssa". Hän on ollut mukana myös musikaalituotannoissa, joita ovat Tampereen Teatterin "Rent" (1998) sekä Helsingin Kaupunginteatterin "Stand By Me" (2003) ja "Hairspray" (2005).
Caron Barnes on julkaissut kaksi albumia. Ensimmäinen niistä, "Caron" (1986), syntyi Tukholmassa etupäässä ruotsalaisvoimin, toinen albumi "You’ll Always Have a Friend" (1992) Lontoossa tuottajanaan britannianintialainen Biddu, jonka "New Musical Express" -lehti nimesi 20 vuotta myöhemmin maailman kaikkien aikojen 50 tärkeimmän äänilevytuottajan joukkoon.
Yksityiselämä.
Barnesilla on kaksi vuosituhannen vaihteen tienoilla syntynyttä poikaa aiemmasta avioliitostaan Claës-Eric Bergin kanssa. Hänen nykyinen aviomiehensä on Petri Wuotila.
Monivyöseitikki

Monivyöseitikki ("Phlegmacium triumphans", syn. "Cortinarius triumphans", aikaisemmin "monivöinen seitikki") on kellanruskea, tahmainen seitikkilaji, jonka jalassa erottuu suojuksen jätteitä. Sieni on koivun seuralainen, ja kasvaa lehtimetsissä, lehdoissa ja metsänreunoilla. Sieni on hyvä ruokasieni, mutta sitä on varottava sekoittamasta myrkyllisiin seitikkilajeihin, kuten suippumyrkkyseitikkiin.
Myrkkyherkkusieni

Myrkkyherkkusieni ("Agaricus xanthodermus") on herkkusieniin kuuluva myrkyllinen, valkoinen herkkusienilaji. Sen tunnistaa parhaiten koskettamalla, kosketuskohdat kellertyvät. Sieni myös haisee musteelta, varsinkin kiehautettaessa. Sillä on jalassaan paksu rengas.
Heltat ovat ensin punertavat, sienen vanhetessa mustat. Jalka on valkoinen. Myrkkyherkkusieni on myrkyllinen, se aiheuttaa pahoivointia ja voimakkaita vatsanväänteitä. Sieni kasvaa kalkkipitoisella maalla. Ei ole varmaa esiintyykö sientä ollenkaan Suomessa.
Myrkkyherkkusienen erottaa syömäkelpoisista herkkusienistä myös maun avulla. Siinä missä ruoaksi kelpaavien herkkusienten maku on mieto, myrkkyherkkusienen maku on hyvin epämiellyttävä.
Kesäpiennarsieni

Kesäpiennarsieni ("Agrocybe praecox", aikaisemmin "valkoinen piennarsieni") on tienvarsilla ja pensaikoissa loppukeväisin ja kesäisin kasvava piennarsieniin kuuluva keltainen tai vaalea sienilaji. Sen lakki on 3–7 senttimetriä leveä. Jalka on kermanvalkoinen, ja siinä on rengas. Pituudeltaan jalka on 4–8 senttimetriä. Heltat ovat vaaleat ja sienen vanhetessa ruskettuvat. Itiöpöly on ruskeaa. Sieni on miedon makuinen ja jauhontuoksuinen. Sieni on syötävä, mutta sitä ei suositella ruokasieneksi. Laji on yleinen koko Suomessa, ja sen on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kesäpiennarsientä tavataan tienvarsien ja pensaikoiden lisäksi komposteissa, risukasoissa, pihoilla ja puutarhoissa.
Valkovillaseitikki

Valkovillaseitikki ("Cortinarius laniger") on seka- ja havumetsissä kasvava seitikkilaji. Se muistuttaa syötävää kehnäsientä. Seitikki ei liene myrkyllinen, mutta ruokasieneksi siitä ei ole.
Seinälukki

Seinälukki ("Phalangium opilio") on lukkien lahkoon kuuluva hämähäkkieläin.
Seinälukin tunnistaa helposti huomattavan pitkistä ja ohuista jaloistaan, jotka se voi uhattuna katkaista kiemurteleviksi katseenvangitsijoiksi hämäämään vihollista. Toista raajaparia lukit käyttävät tuntosarvinaan. Niiden tyvelle johtavat myös pahanhajuista eritettä tuottavien rauhasten tiehyet. Lukkien ruumis muistuttaa tulitikun nuppia, vaikka koostuukin tiukasti toisiinsa liittyneistä etu- ja takapäästä. Yksi pistesilmäpari sijoittuu eturuumiin keskelle nousevaan ”näkötorniin”. Muuten seinälukki muistuttaa elintapojensa ja rakenteensa yleispiirteiltään hämähäkkejä, vaikka yksityiskohdat poikkeavatkin monilta osin.
Seinälukkiin viitataan englanniksi usein nimellä ”"daddy longlegs"” – samaa lempinimeä käytetään myös vaaksiaisista ja vaaksiaishämähäkistä. Oikeampi englanninkielinen nimi lukeille on kuitenkin ’"harvestman"’. Seinälukilla, kuten muillakaan lukeilla, ei ole lainkaan myrkkyä toisin kuin hämähäkeillä.
Somalian siirtymäkauden hallitus

Somalian siirtymäkauden hallitus eli Transitional Federal Government (TFG) () oli Somalian kansainvälisesti tunnustettu hallitus. Se perustettiin siirtymäkauden hallinnon toimielimenä (TFI) siten kuin asia määriteltiin siirtymäkauden sopimuksessa (TFC) jonka siirtymäkauden parlamentti (TFP) hyväksyi marraskuussa 2004. Siirtymäkauden hallitus toimi vuoteen 2012.
TFG oli hallinnon virallinen toimeenpanoelin, ja TFP oli lainsäädäntöelin. Hallitus oli vastuussa maan presidentille pääministerinsä kautta. 
Hallinnon eri osa-alueet kuten puolustusministeriö, kuuluivat kyseisen ministeriön salkkuun.
Ministerit.
Hallitukseen kuului aluksi 42 ministeriä, mutta vuonna 2006 käydyn kiistan jälkeen se supistui 31 ministerin suuruiseksi.
Historia.
Siirtymäkauden hallituksen (TFG) historia oli myrskyisä. Se oli yritys palauttaa toimivat valtioelimet Somaliaan vuonna 1991 tapahtuneen Siad Barren hallinnon romahtamisen ja Somalian sisällissodan jälkeen. Maata ehtivät toistakymmentä vuotta hallita heimot ja sotaherrat.
Ensimmäinen Somalian parlamentti sitten vuoden 1991 valittiin elokuussa 2012.
Eva Wagner-Pasquier

Eva Wagner-Pasquier (s. 14. huhtikuuta 1945 Bayreuth, Saksa) on saksalainen teatteriohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja. 
Taustaa.
Eva Wagner syntyi Bayreuthissa 1945 samana päivänä kun kenraali George S. Pattonin 3. armeijan 11. panssaroitu divisioona saavutti kaupungin. Eva on Wolfgang Wagnerin vanhin lapsi tämän ensimmäisestä avioliitosta Ellen Drexelin kanssa. Nykyisin Eva on naimisissa elokuvatuottaja Yves Pasquier'n kanssa, ja pariskunnalla on yhteinen lapsi, Antoine Amadeus Pasquier (s. 1982).
Wieland Wagnerin kuoltua v. 1966 Eva Wagner tuli avustajaksi Bayreuthin musiikkijuhlille. Hän oli mukana mm. Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarjan miehityksen ja ohjauksen suunnittelussa v. 1976. Samana vuonna kuitenkin isän ja tyttären välit kiristyivät Wolfgangin erottua vaimostaan. Eva Wagner lähti juhlilta ja aloitti oman uransa ooppera-, teatteri- ja elokuvamaailmassa.
Vuonna 2001 Richard Wagnerin säätiö valitsi Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi äänin 22-2. Wolfgang Wagnerin ja Evan välille ei silloin syntynyt luottamusta ja Eva luopui johtajuudesta. 
Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi.
Suomen Salibandyliitto

Suomen Salibandyliitto on suomalainen urheilujärjestö, josta käytetään myös epävirallista lyhennettä SSBL. Se perustettiin 23. syyskuuta 1985. Järjestön tarkoituksena on edistää, valvoa ja ohjata Suomen salibandyn harrastusta ja kehitystä. Liitto toimii siihen kuuluvien järjestöjen ja urheiluseurojen yhdyssiteenä. Sen toiminnan perustana ovat liikunnan eettiset arvot ja urheilun reilun pelin periaatteet. SSBL on Kansainvälisen Salibandyliiton perustajajäsen.
Vuoden 2011 lopussa Salibandyliitolla oli 881 jäsenseuraa ja kauden 2010–2011 lopussa 46 976 lisenssipelaajaa.
Päätöksenteko.
Salibandyliiton ylin päättävä elin on liittokokous, joka kokoontuu parillisten vuosien loka-marraskuussa. Liittokokousten välillä ylintä päätösvaltaa käyttää liittokokouksen valitsema valtuusto, joka koostuu salibandyalueiden seurojen edustajista. Salibandyalueita on seitsemän ja ne ovat maantieteellisesti jaettu Sisä-, Kaakkois-, Etelä- ja Pohjois-Suomen sekä Pohjanmaan, Savo-Karjalan ja Länsirannikon alueisiin. Liiton asioita hoitaa liittokokouksen valitsema hallitus, jonka puheenjohtajana on huhtikuusta 2022 lähtien toiminut Kaarina Vuori.
Maajoukkueet.
Suomella on seitsemän maajoukkuetta: miesten, naisten, alle 23-vuotiaiden miesten, alle 19-vuotiaiden poikien, alle 19-vuotiaiden tyttöjen, alle 16-vuotiaiden poikien ja alle 16-vuotiaiden tyttöjen joukkueet.
Sarjatoiminta.
Suomen salibandyliitto vastaa miesten F-liiga ja naisten F-liiga sekä miesten Divarin järjestämisestä.
Salibandyliitto järjestää myös miesten, naisten, junioreiden ja senioreiden alueelliset sarjat sekä valtakunnallisen :
Lisäksi Salibandyliitto osallistuu soveltavan salibandyn sarjatoiminnan järjestämiseen yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa. Soveltavaa salibandya ovat: 
Joukkuemäärät.
Kauden 2011–2012 joukkuemäärät: 
Talous.
Suomen Salibandyliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 7 059 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 1 230 000 euroa.
Mauritanian ouguiya

Ouguiya on afrikkalaisen Mauritanian valtion rahayksikkö. Se jakautuu viiteen khoumsiin. Rahayksikön ISO 4217 -koodi on MRU.
Ouguiya on Madagaskarin ariaryn ohella ainoa valuutta maailmassa, joka ei perustu desimaalijärjestelmään.
Mauritania kuului itsenäistymisensä jälkeen Länsi-Afrikan rahaliittoon ja sen rahayksikkönä toimi CFA-frangi. Vuonna 1973 otettiin käyttöön oma rahayksikkö, Mauritanian keskuspankin liikkeelle laskema ouguiya. Kymmenen ouguiyaa vastasi aluksi yhtä Ranskan frangia, mutta rahayksikön arvo on myöhemmin jatkuvasti laskenut. Vuonna 2020 se vastasi 0,022 euroa. 
Vuonna 1973 otettiin käyttöön 1 khoumsin ja 1, 5, 10 ja 20 ouguiyan kolikot sekä 100, 200 ja 1 000 ouguiyan setelit. Vuosina 1974 julkaistiin uudet 100 ja 200 ja vuosina 1979 ja 1999 500 ja 1 000 ouguiyan setelit. Setelikanta uusittiin kokonaan vuosina 2004–2005, jolloin otettiin käyttöön myös 2 000 ouguiyan seteli. Vuonna 2009 laskettiin liikkeelle 5 000 ouguiyan seteli ja kokonaan uusi setelisarja julkaistiin vuonna 2011. Lisäksi on lyöty Mauritanian 15-vuotista itsenäisyyttä juhlistanut 500 ouguiyan kultaraha vuonna 1975.
SSBL Salibandy

SSBL Salibandy Oy on Suomen Salibandyliiton omistama myynnistä ja markkinoinnista vastaava osakeyhtiö, joka aloitti toimintansa vuoden 1999 alusta. Yhtiön vastaa maajoukkueiden toiminnasta, sekä miesten että naisten Salibandyliigojen, miesten Divarin ,Suomen Cupin ja Super Cup järjestämistä. Myös maajoukkueiden ja kansallisten pääsarjojen yhteistyö- ja markkinointioikeudet ovat SSBL Salibandy Oy:llä. Osakeyhtiön toimitusjohtajana toimii tällä hetkellä Kimmo Nurminen.
Nicolas Trigault

 
Nicolas Trigault (3. maaliskuuta 1577 Douai - 14. marraskuuta 1628 Hangzhou) oli ranskalainen jesuiitta, joka tunnetaan parhaiten Kiinassa toimineena lähetyssaarnaajana. Hänen nimensä tunnetaan myös latinalaistettuina muotoina Trigautius tai Trigaultius.
Trigault syntyi nykyisen Ranskan alueella sijaitsevassa Douaissa. Jesuiittoihin hän liittyi jo ennen 1500-luvun loppua, ja 1600-luvun alkupuoliskolla suuntasi lähetyssaarnaajana Kaukoitään. Lähetyssaarnauksen lisäksi Trigault sai myöhempinä vuosina tehtäväkseen palata Eurooppaan raportoimaan lähetystoiminnan onnistumisesta paavi Paavali V:lle, minkä jälkeen hän kierteli Euroopassa keräämässä rahaa jesuiittojen työlle Aasiassa. Euroopan-matkansa jälkeen hän palasi lähetystyöhön. Trigault kuoli vuonna 1629 Kiinan Hangzhoussa.
Sniper Elite

Sniper Elite on Rebellion Developmentsin kehittämä taktinen ammuntapeli, joka julkaistiin vuonna 2005 Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, Xboxille ja Wiille. Pelille on myöhemmin julkaistu myös jatko-osat "Sniper Elite V2", "Sniper Elite 3" ja "Sniper Elite 4".
Pelin päähenkilönä toimii yhdysvaltalainen OSS-agentti Karl Fairburne, joka naamioidaan saksalais-tarkka-ampujaksi ja lähetetään Berliiniin vuonna 1945 tehtävänään estää neuvostoliittolaista NKVD:tä saamasta käsiinsä saksalaisten aseteknologiaa. Fairburne saa tehtävän, koska hän on syntyperältään saksalainen ja on asunut lapsuutensa Saksassa.
Pelaaminen.
Yksi pelin ominaisuuksista on realistiset ballistiikat. Pelissä täytyy ottaa huomioon ampumaetäisyys, tuulen nopeus ja -suunta ja hahmon pulssi. Kiväärillä tähdätessä peli kuvataan ensimmäisessä persoonassa, mutta muutoin pelikuvakulma pysyy kolmannessa persoonassa. Kun pelaaja osuu vihollista päähän,tai osuu liikkuvaan kohteeseen, peli alkaa seurata luodin kulkua hidastetussa tilassa. Peli poikkeaa muista ammuntapeleistä siinä, että ampuminen vaatii hyvän piilopaikan ja kärsivällisyyttä.
Timo Laaksonen

Timo Kalevi Laaksonen (24. maaliskuuta 1945 Pori – 28. heinäkuuta 2008 Pori) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n ja vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1983–1999.
Elämä ja ura.
Laaksonen työskenteli Outokumpu Oy:n Porin kuparitehtaalla prosessi- ja korjausmiehenä 1966–1975 ja oli tehtaan pääluottamusmies 1976–1983. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1983. Presidentin valitsijamiehenä Laakosnen oli 1978 ja 1988. Hän oli myös Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1977–2008. 
Laaksonen oli SKP:n keskuskomitean ja poliittisen toimikunnan jäsen, ja SKDL:n viimeinen varapuheenjohtaja ennen puolueen lakkauttamista huhtikuussa 1990. Laaksonen oli myös Satakunnan vasemmistoliiton puheenjohtaja. 
Vuodesta 2006 lähtien Laaksonen toimi Eläkeläiset ry:n puheenjohtajana. Laaksonen kuoli syöpään Porin kaupunginsairaalassa heinäkuussa 2008.
Intuitiopumppu

Intuitiopumppu on Daniel Dennettin kehittämä termi, joka tarkoittaa sellaista ajatuskoetta, joka on muotoiltu tuottamaan intuitiivisia vastauksia johonkin ongelmaan.
Dennett käyttää termiä teoksessaan "Tietoisuuden selitys" halventavana ilmaisuna kuvatessaan John Searlen kiinalaisen huoneen ajatuskoetta. Hänen mukaansa ajatuskoe on suunniteltu tuottamaan intuitiivisia mutta vääriä vastauksia muotoilemalla se niin, ettei kaikkia sen huomionarvoisia seuraamuksia voida helposti kuvitella ja ne tapaavat jäädä huomiotta.
Dennett katsoo, että Searlen esittämän ajatuskokeen tapauksessa se intuitiivinen ajatus, ettei pelkkiä symboleja sääntökirjan mukaan käsittelevällä järjestelmällä (kuten henkilö) ole ymmärrystä symbolien suhteen, jättää huomiotta sellaiset seikat kuten muisti ja mieleenpalauttaminen, tunteet, yleistieto sekä rationaalisuus, jotka ajatuskokeessa esiintyvältä järjestelmältä vaadittaisiin, jotta ajatuskoe toimisi. Dennett myöntää, ettei Searle kiellä tällaisia kykyjä kyseessä olevalta järjestelmältä, mutta katsoo, ettei tämä myöskään rohkaise asian käsittelyyn. Dennettin mukaan kiinalaisen huoneen tapauksessa meidän on kuitenkin suorastaan pakko kuvitella, että kyseisen kaltaisella järjestelmällä olisi mainitut kyvyt — ja jos teemme näin, ei olekaan enää itsestään selvää, etteikö järjestelmällä olisi ymmärrystä.
Dennettin tarkoittamille ajatuskokeille on hänen mukaansa tyypillistä, että ne ovat täynnä aukkoja, mutta eloisia ja helppoja muistaa; niissä ei ole tärkeää johtopäätös, vaan hyvä tarina. Eräinä muina esimerkkeinä hän mainitsee Platonin luolavertauksen ja René Descartesin pahan demonin.
Dennett on käyttänyt termiä myös myönteisessä merkityksessä kuvaamaan ajatuskoetta, joka helpottaa monimutkaisten asioiden ymmärtämistä tai niitä koskevaa päättelyä valjastamalla intuition apuun.
Pat Musick

Pat Musick (s. 1. marraskuuta 1956 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Smurffien-animaatiosarjan myötä. 
Musick on naimisissa Jeffrey Whitmanin kanssa ja heillä on yksi tytär Mae Whitman, joka on näyttelijä. Lisäksi hän tekee äänirooleja animaatioihin äitinsä tavoin.