Saint-Germainin rauha

Saint-Germainin sopimus oli ensimmäisen maailmansodan päätteeksi Itävallan ja ympärysvaltojen välillä solmittu sopimus, johon kirjattiin Habsburgien valtakunnan hajoaminen. Se valmisteltiin Pariisin rauhankonferenssissa ja allekirjoitettiin 10. syyskuuta vuonna 1919 Saint-Germain-en-Layen kaupungissa, joka sijaitsee Pariisin lounaispuolella. 
Vielä ennen ensimmäistä maailmansotaa Itävalta ja Unkari olivat kaksoismonarkia, jossa Habsburgien suku hallitsi. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuonna 1919 tehtiin Itävallan kanssa Saint-Germainin sopimus, kun puolestaan Unkarin kanssa sovittiin Trianonin sopimus vuonna 1920.
Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheilla häviön lähetessä Habsburgien valtakunta hajosi moniksi pieniksi valtioiksi ja Itävalta-Unkarin lukuisat eri kansallisuudet julistivat itsensä itsenäisiksi valtioiksi. Tilanne oli kaoottinen, joten Saint-Germainin ja Trianonin sopimukset tarkoitettiin myös selventämään tilannetta.
Neuvottelut.
Karl Rennerin johtama Itävallan neuvottelukunta saapui Pariisiin toukokuussa 1919. Se vaati Itävallan tulevien rajojen sisäpuolelle kaikkia niitä sodassa hävinneen monarkian alueita, joissa saksaa puhuvat asukkaat olivat enemmistönä vuoden 1910 virallisessa väestönlaskennassa. Vaatimus tarkoitti käytännössä sitä, että Itävallan alue tulisi olemaan laajuudeltaan 118 311 km² ja että sen asukasmäärä tulisi olemaan 10,37 miljoonaa. Ensimmäinen ehdotus rauhansopimukseksi luovutettiin Itävallan neuvottelukunnalle 2. kesäkuuta. Se sisälsi kiellon liittyä osaksi Saksaa, minkä vuoksi Itävalta hylkäsi ehdotuksen. Itävalta vaati myös lisää alueita läntisestä Unkarista. Kolmas ja viimeinen ehdotus, jossa oli huomioitu paremmin Itävallan aluevaatimuksia suhteessa Unkariin, luovutettiin Itävallan neuvottelukunnalle 2. syyskuuta.
Sopimus.
Saksan-Itävallan tasavallan (saksaksi "Republik Deutschösterreich") kansallisneuvosto hyväksyi rauhanehdot 6. syyskuuta vuonna 1919, ja parlamentti ratifioi allekirjoitetun sopimuksen 17. lokakuuta vuonna 1919. Saint-Germainin rauhansopimus astui voimaan 16. heinäkuuta 1920. Saint-Germainin sopimuksen myötä Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaan kuulunut Itävallan valtio, jonka epävirallinen nimi oli ollut Cisleithania, hajosi virallisesti. 
Seuraukset.
Saint-Germainin sopimuksen seurauksena Itävalta menetti Böömin ja Määrin vauraat alueet nuorelle Tšekkoslovakialle. Näillä alueilla asui kymmenen miljoonaa ihmistä. Serbialle luovutettiin myös Itävallan alueita: Dalmatia, Bosnia ja Hertsegovina, jotka nyt yhdessä Montenegron kanssa muodostivat Jugoslavian. Romanialle luovutettiin Bukovina, ja uudelleenpystytetylle Puolalle Galitsia. Itävallan menetykset Italialle olivat myös huomattavat: Etelä-Tiroli, Trento, Istria ja Trieste kuuluivat tästä lähin Italian valtioon.
Sopimus oli raskas Itävallalle. Asukasluku putosi 52 miljoonasta 6,5 miljoonaan. Suurin osa teollisista keskuksista oli nyt osa Puolaa ja Tšekkoslovakiaa Itävallan sijasta. Tämä aiheutti todella vakavia taloudellisia ongelmia Itävallalle, ja se joutui anomaan huomattavia lainoja Kansainliitolta selvitäkseen.
Itävallasta tuli Saint-Germainin rauhansopimuksen myötä sisämaavaltio Alpeilla, johon jäivät vain entisen keisarikunnan saksankieliset alueet (Kärntenin osavaltioon jäi tosin pienehkö sloveenivähemmistö). Tynkä-Itävallan ei sallittu käyttää itsestään nimitystä Saksalainen Itävalta ("Deutschösterreich"), ja sopimus kielsi myös liittymisen Saksaan, vaikka suuri enemmistö itävaltalaisista sitä kannattikin. Itävallan armeija rajoitettiin 30 000 mieheen, ja Itävallalle määrättiin maksettavaksi sotakorvaukset.