tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lumilintu

Lumilintu on kanadalainen Marvel Comicsin sarjakuvissa toimiva supersankari, Alfa-lentueen jäsen.
Alun perin hän oli - ja on siviilissä edelleen - armeijan sihteeri, korpraali Anne Sloan. Hänellä on Kanadan intiaani sukujuuria äidin puolelta ja hän on perinyt osuutensa intiaanitaikuudesta. Ulkoisesti hän on vaalea, keskikokoinen ja hyvin kaunis nainen.
Teini-ikäisenä hän huomasi pystyvänsä hyödyntämään perimäänsä taikakykyä; eräs vanha shamaani opetti hänelle tärkeän hallinnan, jossa hän sitoutui Kanadan maaperään eli hän ei sen koommin voisi poistua maan rajojen ulkopuolelle. Vastapainoksi hän sai yliluonnollisia kykyjä: muuttuessaan tahdonvoimallaan Lumilinnuksi hän pystyy lentämään käsiinsä liittyneiden siipien avulla, joskin tärkein kyky on muodonmuuttaja: hän pystyy muuttumaan arktiseksi eläimeksi - jääkarhuksi, hylkeeksi, ahmaksi, tunturipöllöksi, mieluiten näiden albiinoversioksi. 
Kyky tekee hänestä joustavan ja voimakkaan, joskin vaarana on oman tahdon menettäminen; näin kävikin kerran, kun hän taisteli albiinoahmana Wendigoa vastaan; voiton jälkeen hän ei pystynytkään irtautumaan ahman villistä luonnosta, mutta Wolverine auttoi: hän puhui muuttuneelle Lumilinnulle koko villin ja vapaan sielunsa voimalla - ja lopulta lumous murtui. Ihmishahmoon palannut Lumilintu itki Wolverinen olkaa vasten ja tämä lohdutti häntä suoraviivaiseen tapaansa.
Kohtaus päättyi siihen, kun ihmismuotoon palautettua Wendigoa vietiin lentokoneeseen pidätettynä; tätä tehtäessä Lumilintu mietti itsekseen: rakastaako hän Wolverinea? Varmaa vastausta hän ei pystynyt itselleen antamaan - ja tässä pisteessä näiden kahden suhde on edelleen. Ainoa varma on molemmin puoleinen syvä kunnioitus.
Lumilintu menetti muodonmuutos- ja lentokykynsä joutuen kuoleman kieliin, kun Loki avasi maagisen lähteen antaakseen uudet mahtivoimat Alfa-lentueen ja Ryhmä-X:n jäsenille. Nämä innostuivat aluksi, mutta pian huomattiin mikä oli haaveiden täyttymisen hinta: luovuus kuoli ja toteuttamaan pystyi vain sellaista mitä oli jo keksinyt. Samoin maagiset olennot - Lumilintu, tohtori Outo, Shamaani - alkoivat hitaasti menehtyä. Wolverine huomasi tämän ensimmäisenä ja lopulta muutkin; Kolossi olisi ehdottomasti halunnut jatkaa, koska hänet oli kasvatettu uskomaan että monen etu ylittää muutaman; hän sanoi että mitä siitä vaikka jotain menetettäisiin kun tilalle tulisi esimerkiksi nälänhädän ja sairauksien pysyvä häviäminen! Hänetkin lopulta saatiin uskomaan, että hinta siitä olisi liian kova. Poika vakuuttui kun hänelle muistutettiin, että tuskin umpikiero pahuuden jumala Loki hyväntekeväisyyttään lähteen oli avannut - kuten ei ollutkaan; hänen tarkoituksensa oli raivata taikuus maan päältä jotta pystyisi estämään supersankarien puuttumisen hänen juonitteluihinsa Asgardissa.
Loki raivostui huomatessaan juonensa luhistuvan ja yritti pakottaa sankarit pysymään mukana, mutta lähteen avanneet Universumin vanhimmat pakottivat hänet takaisin riviin: jos muut eivät halunneet käyttää maagista lähdettä - se olisi heidän oma valintansa.
Lähde hylättiin ja vaikutukset katosivat; kiitollinen Lumilintu muuttui takaisin tunturipöllöksi ja jatkoi keskeytynyttä matkaansa.
Riilahden meritaistelu

Riilahden meritaistelu ( (); (suom. "Hankoniemen meritaistelu") tai "Slaget vid Rilax" (suom. "Riilahden taistelu")) oli suureen Pohjan sotaan sisältynyt meritaistelu, joka käytiin Ruotsin ja Venäjän laivastojen välillä Hankoniemen (, josta johd. aik. ) pohjoispuolella sijaitsevassa Riilahdessa vuonna 1714. Taistelu oli Venäjän Itämeren laivaston ensimmäinen merkittävä voitto.
Ruotsin avomerilaivastolla oli vaikeuksia liikkua tyvenen vuoksi, ja tämän vuoksi venäläiset kaleerit saivat etulyöntiaseman. Venäläisillä oli myös huomattava ylivoima. Ainoat alukset, jotka saatiin estämään venäläisten rynnäkköä, olivat 18 tykillä varustettu tykkiproomu "HMS Elefanten" (kontra-amiraali Nils Ehrenskjöldin lippulaiva), kaleerit "Örnen", "Tranan", "Gripen", "Laxen", "Geddan" ja "Valfisken" sekä saaristolaisveneet "Flundran", "Mörten" ja "Simpan".
Kaleereissa oli vain kaksi isompaa keulatykkiä ja runsaasti pienempiä niin sanottuja nikhakoja. "Örnenin" keulatykit olivat 36-naulaiset eli osaston suurimmat, muissa kaleereissa oli 18-naulaiset tykit. Lippulaiva hinattiin kaleerien voimin ahtaan salmen suulle, kaleerit ryhmittyivät sen ympärille ja salmi tukittiin upottamalla sen ahtaimpaan kohtaan suurin saaristolaisveneistä. Taistelu kesti koko päivän, mutta auringon laskiessa ruotsalaiset kaleerit oli upotettu tai vallattu ja "Elefantenkin" joutunut venäläisten haltuun. Venäläiset kunnostivat aluksen ja takiloivat sen uudelleen kolmimastokuunariksi. Venäläisten omatkin tappiot olivat raskaat.
Venäjän laivastossa on lähes aina ollut taistelun mukaan nimetty laiva. Merkittävimpiä olivat vuonna 1908 tilatut "Gangut"-luokan taistelulaivat. Pietarin keskustassa on taistelun mukaan nimetty katu, Gangutskaja ulitsa. Venäjän laivaston päivää vietetään heinäkuun viimeisenä sunnuntaina voiton muistoksi.Suomen laivastossa taistelun mukaan on nimetty miinalaiva "Riilahti".
Venäjän keisari ja Suomen suuriruhtinas Aleksanteri II pystytti graniittiristin Riilahden taistelun kunniaksi vuonna 1870. Muistomerkki sijaitsee Riilahden kartanon alueella. 
Vuosipäivät.
200. vuosipäivänä Venäjällä julkaistiin hopeinen juhlaraha, jota painettiin 30 300 kappaletta.
300. vuosipäivän kunniaksi Turussa järjestettiin The Gangut Regatta tapahtuma jossa näyteltiin Riilahden meritaistelu Suomen Purjelaivasäätiön vetämänä.
Öskemen

Öskemen eli Ust-Kamenogorsk (, ) on kaupunki Kazakstanissa ja Itä-Kazakstanin alueen pääkaupunki. Vuoden 2012 alussa kaupungin asukasluvuksi arvioitiin runsaat 309 000.
Kaupunki perustettiin "Ust-Kamennaja" -nimellä linnoitukseksi ja kauppa-asemaksi Irtyš- ja Ulbajokien yhtymäkohtaan vuonna 1720. Kaupunki kehittyi suureksi kaivos- ja metallurgiseksi keskukseksi neuvostoaikoina. Tärkeimmät kaivannaiset ovat kupari, hopea, sinkki ja lyijy. Kaupungissa on satama Irtyšjoen varrella, ja lähistöllä on suuri vesivoimala.
Väestön kehitys.
Oheinen taulukko kuvaa Ust-Kamenogorskin väkiluvun kehitystä väestönlaskentojen kautta. Vuoden 1840 arvo on Venäjän imperiumin kaupunkeja kuvaavasta tilastosta eikä ole varsinaisen väestönlaskennan arvo. Ensimmäinen koko silloisen valtakunnan kattanut väestönlaskenta tehtiin vuonna 1897. Myöhemmät laskennat ovat Neuvostoliiton ja Kazakstanin tasavallan aikana. (Toistaiseksi laskentojen 1926 ja 1939 arvot uupuvat).
Kaupunkiin johtaa eurooppatie E40. Siellä on Kazakstanin rautateiden sivuradan asema ja lentoasema.
Kaupungin nykyisin Venäjän Vysšaja ligassa pelaava jääkiekkojoukkue Kaztsink-Torpedo on ollut useiden NHL-kuuluisuuksien kuten Evgeni Nabokov, Nik Antropov, Vitali Kolesnik, Konstantin Puškarev ja Aleksandr Perežogin kasvattaja.
Kurt Daluege

Kurt Daluege (15. syyskuuta 1897 – 24. lokakuuta 1946) oli saksalainen SS-upseeri ja poliisijoukkojen kenraalieversti. Daluege toimi Böömin ja Määrin protektoraatin kuvernöörinä saksalaisten miehittämässä Tšekkoslovakiassa.
Sukutausta ja nuoruusaika.
Kurt Daluege syntyi preussilaisen virkamiehen perheeseen pienessä Ylä-Sleesian kaupungissa Kreuzburgissa. 
Ensimmäinen maailmansota ja Freikorps.
Daluege liittyi Saksan armeijaan 1916 ja palveli 7. Garde-West-rykmentissä. Palvellessaan ensimmäisen maailmansodan aikana länsirintamalla Daluege haavoittui useita kertoja. Hän sai sotapalvelustaan useita kunnianosoituksia.
Sodan jälkeen Daluege ei monien muiden tavoin sopeutunut siviilielämään. Hän toimi johtajana kotiseutunsa Ylä-Sleesian veteraanien sotilaallisessa "Selbstschutzes Oberschlesienin (SSOS)"-järjestössä (), ja otti osaa taisteluun puolalaisia vastaan. Vuonna 1921 Daluegesta tuli "Roßbachin Freikorpsin" aktiivinen jäsen, samalla kun hän opiskeli insinööriksi Berliinin teknillisessä yliopistossa. 
Ura kansallissosialistisessa puolueessa.
Kaksi vuotta myöhemmin 1923 Daluege liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen ja 1926 puolueen SA:han, jolloin Daluegesta tuli aluejohtaja () Joseph Goebbelsin varamies, Berliinin aluejohtaja ja puolueen aluejohtajan varamies. Heinäkuussa 1930 hän liittyi Adolf Hitlerin toivomuksesta puolueen taistelujärjestö SS:ään, jolloin hänestä tuli arvoltaan "SS-Oberführer". Hänen päätehtävänään oli vakoilla SA:ta ja kansallissosialistisen puolueen vastustajia. 
Vuonna 1932 Daluege nimitettiin kansallissosialistisen puolueen edustajaksi Preussin parlamenttiin ja marraskuussa 1932 hänet valittiin myös Berliinin valtiopäiville, missä hänellä oli paikka vuoteen 1945. Samaan aikaan Hermann Göring nimitti hänet Preussin sisäministeriöön poliisijohtajaksi. Vuonna 1936 koko Saksan poliisilaitos järjestettiin uudestaan sisäministeriön alaisuuteen ja Daluegesta tuli Saksan järjestyspoliisin johtaja. 
Miehitetyn Böömin ja Määrin kansallissosialistisen hallinnon johtaja.
Toisen maailmansodan aikana Daluege vastasi myös Hitlerin ja muiden korkea-arvoisten puolueen jäsenten turvallisuudesta. Hän komensi poliisivoimia sodan loppuun saakka ja yleni "SS-Oberstgruppenführeriksi" ja poliisin kenraalieverstiksi. Reinhard Heydrichin salamurhan jälkeen Daluegesta tuli myös Böömin ja Määrin valtakunnanprotektori. Virassaan Daluege antoi käskyn Böömin Lidicen ja Ležákyn kylien tuhoamiseen ja asukkaiden surmaamiseen.
Vetäytyminen viroista ja tuomio sodan jälkeen.
Toukokuussa 1943 Daluege sai sydänkohtauksen ja sairastui vakavasti. Elokuussa hänet vapautettiin kaikista viroistaan ja hän eli sodan loppuun asti natsihallinnolta saamansa omaisuuden turvin. 
Toukokuussa 1945 yhdysvaltalaiset sotilaat pidättivät Daluegen Lyypekissä ja häntä säilytettiin Nürnbergin vankilassa aina syyskuuhun 1946, jolloin hänet luovutettiin Tšekkoslovakiaan ja hän sai Prahassa sotarikoksista kuolemantuomion. Kurt Daluege teloitettiin hirttämällä 24. lokakuuta 1946.
Grant Show

Grant Alan Show (s. 27. helmikuuta 1962 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Show tunnetaan roolistaan "Melrose Placen" Jake Hansonina, jota hän näytteli vuosina 1992–1997. Show on esiintynyt myös muun muassa draamasarjoissa "Swingtown" (2008) ja "Devious Maids" (2013−2016).
Vuodesta 2017 lähtien Show on esittänyt Blake Carringtonia "Dynastia"-sarjassa, joka perustuu 1980-luvun samannimiseen saippuasarjaan. Alkuperäisessä "Dynastiassa" hahmoa esitti John Forsythe.
Show on ollut mukana myös monissa televisioelokuvissa, kuten elokuvissa "Petollinen valinta" ja "Between Love and Honor". 1990-luvun alussa Show’ta harkittiin "Thelma ja Louise" -elokuvaan, mutta rooliin valittiin lopulta Brad Pitt.
Yksityiselämä.
Show oli vuosina 2004–2011 naimisissa Pollyanna McIntoshin kanssa. Show’n nykyinen puoliso on näyttelijä Katherine LaNasa. He avioituivat vuonna 2012 ja saivat tyttären keväällä 2014.
Lapsen ja äidin kiintymyssuhde

Lapsen ja äidin kiintymyssuhde on lapsen ja hänen äitinsä välinen tunneside, joka syntyy heidän välisestään vuorovaikutuksesta. Kun vauva alkaa vasta luomaan omaa äitisuhdettaan, siihen vaikuttaa äidin tarjoaman huolenpidon laatu ja ennustettavuus. Kun lapsen tarpeet huomataan ja niihin reagoidaan oikein ja nopeasti, vauva oppii luottamaan aikuiseen ja hänelle syntyy turvallinen olo.
Vauvan ja äidin välistä kiintymyssuhdetta on tutkittu ns. vierastilanne-menetelmällä. Tutkimuksessa katsottiin miten lapsi reagoi joutuessaan eroon äidistään ja miten hän suhtautuu äitiin kun tämä tulee takaisin.
Bruce Lockhart

Robert Hamilton Bruce Lockhart (2. syyskuuta 1887 Anstruther, Fife, Skotlanti – 27. helmikuuta 1970) oli brittiläinen toimittaja, diplomaatti, kirjailija, vakooja ja jalkapalloilija.
Lockhart liittyi nuorena Britannian ulkoministeriön palvelukseen ja ennen ensimmäistä maailmansotaa hänet lähetettiin varakonsuliksi Moskovaan Venäjälle. Siellä työskennellessään hän pelasi jalkapalloa Moskovan lähellä sijainneen englantilaisomisteisen Morozovin puuvillatehtaan joukkueessa. Lockhart pelasi jalkapalloa enimmäkseen vuonna 1912, jolloin joukkue voitti Moskovan liigamestaruuden. Hänen veljensä John Lockhart pelasi rugbya Skotlannin maajoukkueessa.
Lockhart oli Britannian Moskovan-pääkonsulina helmikuun vallankumouksen puhjetessa 1917, mutta hän lähti Venäjältä ennen lokakuun vallankumousta samana vuonna. Hän palasi Neuvosto-Venäjälle tammikuussa 1918 pääministeri Lloyd Georgen ja ministeri Alfred Milnerin lähettämänä Ison-Britannian hallituksen edustajana. Lockhart kysyi uuden neuvostohallituksen kantaa japanilaisten kulkemiseen Venäjän halki taisteluun Saksaa vastaan itärintamalle, mutta sai kieltävän vastauksen. Vuonna 1918 Lockhart ja kuuluisa brittiläinen agentti Sidney Reilly pidätettiin epäiltyinä bolševikkien johtajan Vladimir Leninin murhayrityksestä. Lockhart oli vangittuna Neuvosto-Venäjällä ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta hänet vaihdettiin ”salaisten agenttien” vaihtokaupassa venäläisen diplomaatti Maksim Litvinovin kanssa ja palautettiin kotimaahansa.
Lockhart kirjoitti kokemuksistaan omaelämäkerrallisen teoksen "Memoires of British Agents" vuonna 1934.
Toisen maailmansodan aikana Lockhart oli komentajana brittiläisen propagandan järjestämisessä vihollista vastaan. Hän oli myös brittiläinen yhteysviranomainen Edvard Benešin johtaman Tšekkoslovakian pakolaishallituksen luona. Sodan jälkeen hän jatkoi kirjoittamista, luennoimista ja BBC:n radio-ohjelmien lähettämistä Tšekkoslovakiaan yli kymmenen vuoden ajan.
Lockhart kuoli 83-vuotiaana vuonna 1970.
Feldt

Feldt, myös Fält ja Fälth, voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Luo Xuejuan

Luo Xuejuan (, " Luó Xuějuān", 26. tammikuuta 1984 Hangzhou, Zhejiang) on kiinalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka oli erikoistunut rintauintiin. Hän on 167 senttimetriä pitkä ja painaa 61 kilogrammaa.
Ura.
Alkuajat.
Luo aloitti uinnin harrastuksena seitsemän vuoden ikäisenä, vuonna 1991, koska hänen vanhempansa ajattelivat, että uintiharjoitteet tekisivät hennosta tytöstä hieman vahvemman. Vuonna 2000 Luo voitti Kiinan mestaruuden 100 metrin rintauinnista vain 16-vuotiaana. Hänet valittiin edustamaan Kiinaa kesäolympialaisiin Australian Sydneyyn, jossa hän selvitti tiensä 200 metrin rintauinnin finaaliin, sijoittuen finaalin viimeiseksi eli kahdeksanneksi.
Vuodet 2001–2003.
Vuonna 2001 Luo osallistui Japanin Fukuokassa järjestettyihin pitkän radan MM-kilpailuihin. Hän voitti kyseisissä kilpailuissa 50 ja 100 metrin rintauinnit, ja sijoittui kolmanneksi 200 metrin rintauinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä yhdessä joukkuetoveridensa kanssa. Hän osallistui myös kahta vuotta myöhemmin Espanjan Barcelonassa järjestettyihin pitkän radan MM-uinteihin, voittaen jälleen 50 ja 100 metrin rintauinnit. Hän voitti myös kolmannenkin kullan, sillä Kiinan naisten sekauintiviestijoukkue voitti 4 × 100 metrin sekauintiviestin uudella kilpailuennätyksellä. Pitkän radan arvokilpailuiden välissä Luo oli osallistunut vuonna 2002 Venäjän Moskovassa järjestettyihin lyhyen radan MM-kilpailuihin. Näistä kilpailuista Luo nappasi hopean ja kaksi pronssia. Samana vuonna Luolla oli neljän päivän ajan 50 metrin rintauinnin maailmanennätys hallussaan. Hän oli myös edellisenä vuonna ehtinyt hallita kyseisen matkan ME-aikaa muutaman tunnin ajan. 
Kesäolympialaiset 2004.
Vuonna 2004 Luo osallistui kesäolympialaisiin Kreikan Ateenassa. Hän selvitti tiensä 100 metrin rintauinnin finaaliin, ja voitti sen uudella olympiaennätyksellä 1.06,64, ennen australialaiskaksikkoa Brooke Hanson–Leisel Jones.,
Olympialaisten jälkeen.
Olympialaisten jälkeen syksyllä 2004 Luo osallistui lyhyen radan MM-kilpailuihin Yhdysvaltojen Indianapolisissa. Hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa viidenneksi. Hän lähti vielä puolustamaan mitalejaan vuoden 2005 pitkän radan MM-uinteihin Kanadan Montréaliin, mutta putosi mitalien ulkopuolelle, sijoittuen 50 metrin rintauinnissa seitsemänneksi ja sadalla metrillä neljänneksi. Vuoden 2006 heinäkuussa Luo erotettiin Kiinan maajoukkueesta, syyksi kerrottiin hänen harjoitusmotivaationsa laskun. Tammikuussa 2007 Luo ilmoitti, ettei osallistu Australian Melbournessa järjestettäviin pitkän radan MM-uinteihin terveysongelmiensa vuoksi. 30. tammikuuta 2007 Luo ilmoitti lopettavansa uransa 23-vuotiaana sydänongelmien vuoksi., Hänelle oli tehty edellisen vuoden joulukuussa sydänleikkaus.
Länsimetsän koulu

Länsimetsän koulu on alakoulu, joka toimii Gerbyssä noin 5 kilometriä Vaasan keskustasta. Koulussa on noin 400 oppilasta.
Koulu aloitti toimintansa tammikuussa 1999. Aluksi koulussa toimi suomenkieliset ensimmäinen ja toinen luokka sekä ruotsinkielinen Gerby skolan, joka muutti omiin tiloihin saman vuoden syksyllä. Suomenkielisen opetuksen lisäksi koulussa annetaan kielikylpyopetusta ruotsiksi 1.-6. luokilla.
Koulun rehtorina toimii Markku Nirkkonen.
Kansainväliset filosofian olympialaiset

Kansainväliset filosofian olympialaiset (, IPO) on kansainvälinen lukiolaisten filosofiakilpailu, jonka järjestää FISP (Fédération Internationale des Sociétés de Philosophie) ja jota tukee UNESCO. Kilpailun perustivat bulgarialaiset, puolalaiset, romanialaiset, saksalaiset ja turkkilaiset filosofian opettajat vuonna 1993.
Kilpailuun osallistuvilla opiskelijoilla on neljä tuntia aikaa kirjoittaa filosofinen essee, jonka aihe valitaan neljästä vaihtoehdosta. Essee on kirjoitettava muulla kuin omalla äidinkielellä.
Suomi on voittanut filosofian olympialaisissa kultaa viidesti: Sarri Nironen (2009), Elina Karstie (2014), Antti Autio (2015), Amanda Häkkinen (2018) ja Pietari Kaaro (2023).
Bart Starr

Bryan Bartlett "Bart" Starr (9. tammikuuta 1934 – 26. toukokuuta 2019) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja valmentaja. Hän syntyi Montgomeryssa, Alabamassa, ja aloitti NFL-tason uransa vuonna 1956.
Starr pelasi pelinrakentajana vuoteen 1971 saakka Green Bay Packersissa, jota hän myöhemmin valmensi vuosina 1975–1983. Hän on viisinkertainen NFL:n mestari (kausina 1961, 1962, 1965, 1966 ja 1967) ja kuului 1960-luvulla neljästi Pro Bowl -joukkueeseen. Starrin NFL-mestaruuksista kaksi viimeistä olivat Super Bowl -voittoja. Starr valittiin sekä historian ensimmäisen että toisen Super Bowlin parhaaksi pelaajaksi.
Bart Starr valittiin Pro Football Hall of Famen jäseneksi vuonna 1977.
Anne O. Krueger

Anne Osborn Krueger (s. 12. helmikuuta 1934) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka toimi vuosina 1982–1986 Maailmanpankin pääekonomistina.
Krueger otti ensimmäisenä käyttöön termin "rent-seeking" vuonna 1973, vaikka ilmiötä oli kuvannut jo Gordon Tullock vuonna 1967. 
Krueger on kuulunut Kansalliseen tiedeakatemiaan Yhdysvalloissa vuodesta 1995. Hän johti Kansainvälistä valuuttarahastoa siirtymäajan vuonna 2004 sen jälkeen kun Horst Köhler oli eronnut 4. maaliskuuta. 7. kesäkuuta virassa aloitti Rodrigo Rato.
Martin Short

Martin Hayter Short, CM (s. 26. maaliskuuta 1950 Hamilton, Ontario) on kanadanamerikkalainen koomikko, näyttelijä, elokuvakäsikirjoittaja, laulaja ja televisiotuottaja. Hän esiintyi mm. komediasarjoissa "Second City Television" ja "Saturday Night Live". Hänet on palkittu sekä näyttelijänä että käsikirjoittajana muun muassa Emmy- ja Tony-palkinnolla. Short on näytellyt useissa elokuvissa. 
Short oli naimisissa Nancy Dolmanin kanssa. Hänen puolisonsa kuoli vuonna 2010, kolmenkymmenen aviovuoden jälkeen. Heillä oli kolme yhteistä lasta.
Pilbara Rail

Pilbara Rail on Länsi-Australian osavaltiossa toimiva rautatieyhtiö, joka hoitaa rautamalmiliikennettä 1 106 kilometrin mittaisella rataverkolla, jonka omistavat Robe River Iron Associates ja Hamersley Iron. Rataverkko yhdistää sisämaassa sijaitsevat Nammuldin, Brockmanin, Marandoon, Yandicooginan, Mount Tom Pricen ja Paraburdoon rautakaivokset Intian valtameren rannikolla sijaitsevaan Dampierin satamakaupunkiin. Pilbara Rail muodostettiin vuonna 2002, kun kaivosyhtiöiden aiemmin toisistaan riippumattomat rinnakkaiset rautatielinjat otettiin yhtiöiden yhteiseen käyttöön. Yhtiö on rataverkon pituuden ja liikenteen määrällä mitattuna Australian suurin yksityinen rautatieliikenneoperaattori.
Liikenne.
Nykyisen Pilbara Railin liikennöimän rataverkon vanhin osuus Dampierin ja Tom Pricen välille valmistui vuonna 1966. Rataverkko ei risteä lainkaan muiden Australian rautatieyhtiöiden ratojen kanssa. Rataverkkoa parannetaan ja laajennetaan kaivostoiminnan edetessä ja uusien kaivosten auetessa. Vuonna 1998 avatulle Yandicooginan kaivokselle rakennettiin kokonaan uusi 147 kilometrin pituinen rautatieosuus. Vuonna 2004 Tom Pricen ja Dampierin välisen päärataosan kuljetuskapasiteetin lisäämiseksi aloitettiin kaksoisraiteen rakentaminen. Tunkawannan ja Rosellan välisen 95 kilometrin mittaisen rataosuuden kaksiraiteistaminen valmistui 2006.
Rautatiellä liikennöidään lähes yksinomaan rautamalmikuljetuksiin tarkoitetuilla junilla. Rautamalmia kuljettavat junat ovat 2,2 kilometrin mittaisia, ja ne muodostuvat kolmesta dieselveturista ja 226 rautamalmivaunusta. Kukin vaunu voi kuljettaa 105 tonnin rautamalmikuorman. Yhdessä junassa kuljetetaan noin 23 500 tonnia rautamalmia, junapainon ollessa noin 27 100 tonnia.
Kalusto.
Pilbara Railin rataverkolla liikennöidään kaivosyhtiöiden omistamalla junakalustolla. Rautamalmijunien voimanlähteenä käytetään General Motorsin valmistamia Dash 9 -tyyppisiä kuusiakselisia dieselsähköisiä 4 400 hevosvoiman vetureita. Alempitehoisia Dash 7 ja Dash 8 -tyyppisiä dieselvetureita käytetään pääasiassa vaihtotöissä.
Yhtiöiden omistama vaunukalusto käsittää 2 400 malminkuljetukseen tarkoitettua vaunua. Vaunustosta on muodostettu kymmenen 226-vaunuista junaa, muiden vaunujen ollessa varalla.
Liikenteenohjaus.
Rataosalla on ollut aiemmin käytössä tavanomainen kauko-ohjausjärjestelmä, jolla liikennettä ohjattiin rautatien varren opastimin. Opastimet poistettiin uuden liikenteenohjausjärjestelmän käyttöönoton myötä. Uudessa liikenteenohjausjärjestelmässä tieto junalle turvatusta kulkutiestä välitetään suoraan veturiin kuljettajanäytölle, josta kuljettaja näkee kuinka pitkälle junalla on lupa edetä.
Charlie Jenkins

Charles Lamont "Charlie" Jenkins (s. 7. tammikuuta 1934 New York) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Jenkins voitti kaksi yleisurheilun kultamitalia vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Hän selviytyi 400 metrin juoksussa vaivoin välieriin, joissa hän juoksi jo huippuvauhtia. Loppukilpailun hän voitti ajalla 46,7 ennakkosuosikin, maailmanennätysmies Louis Jonesin menettäessä väsyneenä johtoasemansa loppusuoralla. Toisen kultamitalinsa Jenkins voitti juostessaan 4 × 400 metrin viestijuoksun kolmannen osuuden Yhdysvaltain joukkueessa. 
Jenkinsiä valmensi Jumbo Elliott. Myös hänen pojastaan, Chip Jenkinsistä, tuli menestynyt pikajuoksija.
Leonid Spirin

Leonid Vasiljevitš Spirin (; 21. kesäkuuta 1932 – 23. helmikuuta 1982) oli venäläinen yleisurheilija. Hänestä tuli urheiluhistorian ensimmäinen 20 kilometrin kävelyn olympiakultamitalisti Melbournessa vuonna 1956.
Spirinille myönnettiin vuonna 1957 Neuvostoliiton Kunniamerkin ritarikunnan kunniamerkki ("Знак Почёта"). Hän voitti hopeaa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tukholmassa vuonna 1958.
Spirin piti heinäkuussa 1959 lyhyesti hallussaan miesten 20 kilometrin kävelyn maailmanennätystä.
Janne Kurikka

Janne Kurikka (s. 13. elokuuta 1984 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Ura.
Kurikka on Laser HT:n kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2003–2004 Kärppien A-nuoriin. Kurikka oli samalla kaudella Kärppien maalivahtina SM-liigassa kolmessa pudotuspelikamppailussa ja hän voitti Suomen mestaruuden. Suomen jääkiekkoliiton kilpailusääntöjen mukaan yksikin kokoonpanopöytäkirjaan merkitty pudotuspeliottelu riittää antamaan pelaajalle SM-mitalin, joten Kurikka on käytännön mukaisesti voittanut mestaruuden.
Kaudeksi 2005–2006 Kurikka siirtyi Forssan Palloseuran maalivahdiksi ja hänet valittiin Mestiksen vuoden tulokkaaksi. Kurikka siirtyi kaudeksi 2006–2007 Heinolan Kiekkoon. Hän pelasi siellä kaksi kautta ja kävi kaudella 2006–2007 myös lainalla Pelicansissa. Kurikka puki päälleen neljään otteluun ja pääsi yhdessä ottelussa kentällekin. Hän pelasi 1–3-tappioon päättyneessä Pelicans–TPS-ottelussa 30. marraskuuta 2006, jossa hän torjui 20 kertaa.
Kurikka lopetti uransa keväällä 2008.
Alessandra Mirka Gatti

Alessandra Mirka Gatti (alun perin Alessandra Gatti) (s. Mantova, Italia) on italialainen eurobeat-laulaja.
Hän on laulanut muun muassa nimillä Mirka, Juliet, ja King &amp; Queen.
Ura.
Alessandra Mirka Gatti tuli tunnetuksi, kun hän tapasi Giancarlo Pasquinin 1980-luvun loppupuolella. Aluksi hän käytti nimiä Wiki Wiki ja Eskimo. Ensimmäisen laulunsa hän nauhoitti vuonna 1989 nimellä Domino. Sen jälkeen hän liittyi A Beat C -yhtiöön, mutta erosi siitä virallisesti vuonna 2005 aloittaakseen projektin ABeatC:n entisen tuottajan Sandro Olivan kanssa. Hänen tunnetuinpia kappaleitaan ovat Tora Tora Tora ja Mickey Mouse March.
Muuta.
Hän oli naimisissa artisti Giancarlo Pasquinin eli Dave Rodgersin kanssa.
Carlos Ghosn

Carlos Ghosn, KBE (; s. 9. maaliskuuta 1954 Porto Velho, Brasilia) on brasilialaissyntyinen yritysjohtaja. Hän syntyi libanonilaisille vanhemmille Porto Velhossa Brasiliassa ja valmistui Pariisin École Polytechniquesta. Ghosnilla on Libanonin, Brasilian ja Ranskan kansalaisuus.
Ghosn on ollut ranskalaisen Renaultin ja japanilaisen Nissanin toimitusjohtaja. Hänen tunnetaan Nissanin pelastajana, sillä yhtiö selviytyi hänen johdollaan 1990-lopun taloudellisesta ahdingostaan. Hän muutti Nissanilla monia perinteisiä japanilaisia toimintatapoja.
Ghosn on ollut myös Alcoan, Sonyn ja IBM:n hallitusten jäsen.
Talousrikossyytteet.
Ghosn pidätettiin marraskuussa 2018 Japanissa syytettynä Nissanin varojen käyttämisestä omiin tarkoituksiinsa ja virheellisten tietojen antamisesta ansiotuloistaan. Joulukuussa häntä syytettiin lisäksi henkilökohtaisten sijoitustappioiden siirtämistä Nissanin vastuulle vuoden 2008 finanssikriisin aikana. Hänen uransa Nissanilla, Renault’lla ja Mitsubishillä uskotaan olevan ohi.
Kotiarestissa oikeudenkäyntiä odottamassa ollut Ghosn pakeni yksityiskoneella joulukuussa 2019 Japanista Libanoniin, jossa hän oli viettänyt lapsuutensa. Hänestä on julkaistu kansainvälinen etsintäkuulutus. Ghosnin libanonilaissyntyisen puolison Carole Ghosn sanotaan olevan paon järjestelyjen taustalla. Japanilla ja Libanonilla ei ole luovutussopimusta, eikä Ghosn siten joudu oikeuteen. Pakoa tutkitaan paitsi Japanissa, myös Turkissa, jossa Ghosn vaihtoi konetta. Myöhemmin aresti osoittautui varsin löyhäksi, sillä hän saattoi kävellä vapaasti kotoaan ulos, ja talon edessä olevat valvontakamerat tarkastettiin vain kerran kuukaudessa.
Jean-Claude Darcheville

Jean-Claude Ducan Darcheville (s. 25. heinäkuuta 1975 Sinnamary, Ranskan Guayana, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin valioliigassa pelaavaa glasgowlaista Rangersia. 173 senttimetriä pitkän Darchevillen pelipaikka on hyökkääjä.
Darcheville on edustanut ammattilaisurallaan myös Rennesiä (1995–1998), Nottingham Forestia (1998–1999), Lorientia (1999–2002) ja Bordeaux’ta (2002–2007). Ranskan liigan kaudella 2001–2002 hän sijoittui maalipörssin kolmanneksi 19 maalillaan.
Nykyiseen seuraansa Darcheville siirtyi kesällä 2007 ilmaisella siirrolla, manageri Walter Smithin mukaan korvaamaan uransa lopettanutta kroatialaiskärki Dado Pršota. Hän solmi Rangersin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, vaikka Bordeaux’kin tarjosi hänelle uutta, niin ikään kaksivuotista sopimusta, ja useat muutkin ranskalaisseurat, muun muassa Monaco, olivat kiinnostuneita hänestä.
Edellisellä kerralla, kun Darcheville pelasi Isossa-Britanniassa, hän ei viihtynyt kauaa kohdattuaan sopeutumisvaikeuksia vaimonsa ja lastensa kuoltua auto-onnettomuudessa vähän ennen siirtoa.
Jay McInerney

John Barrett McInerney Jr. ['mækɪnɜːrni] (s. 13. tammikuuta 1955 Hartford, Connecticut) on yhdysvaltalainen kirjailija. McInerney saavutti laajaa suosiota jo vuoden 1984 esikoisromaanillaan "Manhattanin valot", kriittisellä kuvauksella Reaganin aikaisen New Yorkin pintaliitäjien sosiaalisesta elämästä. Kirja filmatisoitiin vuonna 1988. McInerney muodosti yhdessä Bret Easton Ellisin ja Tama Janowitzin kanssa niin sanotun Brat Packin, Manhattanilla asuvan ja sen ihmisistä minimalistiseen tyyliin kirjoittavan kirjallisen viiteryhmän.
Mordecai Bartley

Mordecai Bartley (16. joulukuuta 1783 – 10. lokakuuta 1870) oli yhdysvaltalainen Whig-puoluetta edustanut poliitikko.
Bartley istui Ohion osavaltion senaatissa vuosina 1817–1818 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1823–1831. Hän toimi yhden kauden Ohion kuvernöörinä vuosina 1844–1846, minkä jälkeen vetäytyi politiikasta. Hänen edeltäjänsä Ohion kuvernöörin virassa oli hänen oma poikansa Thomas W. Bartley.
James Nesbitt

James Nesbitt (s. 15. tammikuuta 1965) on pohjoisirlantilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa draamasarjasta "Rimakauhua ja rakkautta". Hän on ollut ehdolla Baftan ja Golden Globen saajaksi.
Vuonna 2002 Nesbitt esiintyi Ivan Cooperin roolissa Derryn vuoden 1972 verisen sunnuntain tapahtumiin pohjautuvassa Paul Greengrassin elokuvassa "Bloody Sunday – verinen sunnuntai". Eräs toinen tunnettu elokuva, jossa hänet niin ikään on nähty, on "Lottovoittaja Ned" (1998). Nesbitt esittää kääpiö Bofuria Peter Jacksonin ohjaamassa "Hobitti"-elokuvatrilogiassa.
Nesbitt meni vuonna 1994 naimisiin puolisonsa Sonian kanssa. Parilla on kaksi lasta, Peggy (s. 1998) ja Mary (s. 2002). Nesbittistä tehtiin kesäkuussa 2003 Ulsterin yliopiston kunniatohtori.
Scoop

Scoop (TV-esityksessä "Jymyjuttu") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva. Allen myös näyttelee yhtä päärooleista. Muissa pääosissa ovat Scarlett Johansson, Hugh Jackman ja Ian McShane. Elokuva kertoo nuoresta toimittajasta, joka kuulee jymyjutun ja aloittaa suhteen aristokraatin kanssa.
"Scoop" oli vuonna 2007 Goya-ehdokkaana parhaaksi eurooppalaiseksi elokuvaksi.
Okteeni

Okteeni on alkeeni, jonka hiilirungon muodostaa kahdeksan hiiliatomia. Sen molekyylikaava on C8H16. Okteeni on tyydyttymätön hiilivety, koska siinä on yksi kaksoissidos. Okteenin käytetyin isomeeri on 1-okteeni eli n-okteeni (CAS-numero 111-66-0), jota käytetään pääasiassa polyeteenin valmistukseen. Kaksoissidos voi sijaita eri paikoissa:
Gothic &amp; Lolita Bible

Gothic &amp; Lolita Bible on japanilainen, neljä kertaa vuodessa ilmestyvä lehti lolita-tyylin harrastajille. Sen ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 2001. Lehdessä on ompeluohjeita ja artikkeleita gothic &amp; lolita -kuvastoon sointuvista kuuluisuuksista ja yhtyeistä. Gothic &amp; Lolita Bibleä julkaisee Index Communications. Helmikuussa 2008, Tokyopop alkoi julkaisemaan lehteä myös englanniksi, mutta lopetti keväällä 2009 viidennen numeron jälkeen.
David Ferrer

David Ferrer Ern (s. 2. huhtikuuta 1982 Xàbia) on espanjalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut maailmanlistalla kolmantena, joka oli hänen sijoituksensa heinäkuussa 2013. Nelinpelissä hänen sijoituksensa ovat olleet heikompia, ja parhaimmillaan hän on ollut nelinpelin ATP-rankingissa sijalla 42 (lokakuussa 2005).
Ferrer on voittanut ammattilaisurallaan 20 kaksinpeli- ja kaksi nelinpeliturnausta. Vuonna 2007 hän selviytyi Yhdysvaltain avoimissa välieriin, joissa hän hävisi Novak Đokovićille, ja saman vuoden lopulla Masters Cupin loppuotteluun, jossa hän hävisi Roger Federerille. Välieriin Ferrer pääsi myös Australian avoimissa 2011, joissa hän hävisi Andy Murraylle, sekä Ranskan avoimissa 2012, joissa hän voitti puolivälierissä Murrayn mutta hävisi välierissä maanmiehelleen Rafael Nadalille lukemin 2–6, 2–6, 1–6. Neljännen välieräpaikkansa Ferrer saavutti Yhdysvaltain avoimissa 2012, jossa hän hävisi välierissä Novak Đokovićille. Puolivälieriin hän on Grand Slam -turnauksissa yltänyt edellä mainittujen lisäksi kolmasti. Australian avoimissa vuonna 2008 hänet pudotti Novak Đoković eräluvuin 0–6, 3–6, 5–7. Ranskan avoimissa vuonna 2005 hän hävisi Rafael Nadalille lukemin 5–7, 2–6, 0–6 pudotettuaan edellisellä kierroksella jatkosta viidenneksi sijoitetun Gastón Gaudion. Ranskan avointen 2008 puolivälierissä Ferrer hävisi Gaël Monfilsille luvuin 3–6, 6–3, 3–6, 1–6. Vuonna 2013 Ferrer saavutti ensimmäisen loppuottelupaikkansa Ranskan avoimissa, jossa hän hävisi kuitenkin kahdeksannen kerran turnauksen voittaneelle Rafael Nadalille. Wimbledonissa 2013 Ferrer eteni puolivälieriin, jossa hävisi argentiinalaiselle Juan Martin Del Potrolle.
Vuonna 2008 Ferrer kuului Davis Cupin voittaneeseen Espanjan joukkueeseen. Loppuottelussa Argentiinaa vastaan hän hävisi kaksinpelissä David Nalbandianille mutta Espanja voitti kuitenkin loppuottelun pistein 3–1. Vuoden 2009 loppuottelussa Espanja voitti Tšekin pistein 5–0. Ferrer voitti kaksinpelissä Radek Štěpánekin sekä Lukáš Dlouhýn.
Spectrobes

Spectrobes on japanilaisen Jupiter-peliyhtiön kehittämä ja Disney Interactiven vuonna 2007 julkaisema Nintendo DS- ja Wii-peli. 
Tarinan alku.
Rallen ja Jeena kiertävät Nanairo-planeettakunnassa partioimassa, kun saavat yllättäen hätäviestin. He löytävät Daichi-planeetalta tajuttoman vanhan miehen. Hänen aluksensa on laskeutuessaan tuhoutunut, ja Rallen löytää oudon Prizmod-nimisen esineen aluksen hylyn vierestä. Kun Rallen tarttuu esineeseen, suuri pyörre ilmestyy ja imaisee hänet sisäänsä. Rallenin palattua Jeena ohjaa hänet jo heränneen miehen luo. Hän kertoo nimensä olevan Aldous. Hän kertoo, että hänen kotigalaksinsa tuhoutui Krawlien hyökkäyksessä ja että hän on ainoa eloonjäänyt. Aldous kertoo Rallenille, että hän on ottanut ensimmäisen askeleen tullakseen Spectrobe-mestariksi. Hän käyttää Prizmodia näyttääkseen Komainun, Spectroben, joka on vauvamuodossa, ja kertoo miten nuoret spectrobet voivat etsiä muita spectrobeja jotka on haudattu maan alle. Sitten he lähtevät etsimään haudattuja Spectrobeja suunnitelmanaan, että alkavat pelastaa eri galakseja Krawleilta.
Live at the BBC (The Beatles)

Live at the BBC on The Beatlesin livealbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1994. Albumilta löytyy yhtyeen livemusiikkia vuodelta 1963 vuoteen 1965.
Kappalelista.
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney, jollei toisin mainittu.
Estadio Ramón Sánchez Pizjuán

Estadio Ramón Sánchez Pizjuán on jalkapallostadion Espanjan Sevillassa. Vuonna 1958 avatun stadionin nykykapasiteetti on 45 500. Se toimii Sevilla FC:n kotikenttänä ja on nimetty seuran entisen puheenjohtajan Ramón Sánchez Pizjuánin mukaan. Ensimmäinen ottelu stadionilla pelattiin Sevilla FC:n ja Real Jaénin välillä.
Sánchez Pizjuánilla pelattiin vuoden 1982 MM-kilpailuiden alkulohko-ottelu Brasilia–Neuvostoliitto ja välieräottelu Länsi-Saksa–Ranska sekä kauden 1985–1986 Euroopan cupin loppuottelu Steaua–Barcelona. Espanjan maajoukkue on pelannut stadionilla 23 ottelua eikä ole hävinnyt kertaakaan.
Aiheesta muualla.
Ramón Sánchez Pizjuán stadionesittely (laligafi.net)
Alex Rider &amp; Luurankosaari

Alex Rider &amp; Luurankosaari on brittiläisen, kotimaassaan palkitun, Anthony Horowitzin kirjoittama nuortenkirja. Kirja on Alex Rider -sarjan kolmas osa. Edeltävät osat ovat Stormbreaker ja Kovisten koulu.
Alex Rider &amp; Luurankosaari voitti vuonna 2003 Red House Children's Award -palkinnon.
Juoni.
Kun Alex sekaantuu heti kesäloman alkajaisiksi Wimbledonin tenniskilpailujen aikana vaarallisiin hankkeisiin, M16 katsoo viisaammaksi lähettää hänet Yhdysvaltoihin töihin. Englantilainen koulupoika saa työtovereikseen kaksi ylimielistä CIA:n agenttia, joiden vanavedessä hän rantautuu Kuubaan, pahamaineiselle "Cayo Esqueletolle", Luurankosaarelle. Siellä häntä odottaa kenraali Alexei Sarov, kylmäverinen venäläinen fanaatikko, joka on päättänyt panna maailmanhistorian uusiksi. Alex kohtaa agenttiuransa vaarallisimman vastustajan, joka hänen on lyötävä yksin, aseinaan vain kourallinen viattomia pikku keksintöjä. Vai ovatko ne sittenkään niin viattomia?
Past Masters, Volume Two

Past Masters, Volume 2 on vuonna 1988 julkaistu The Beatlesin albumi, joka on vielä LP-muodossa, joten siinä on vain 15 kappaletta.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Lennon - McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
A-puoli
B-puoli
Van Dyke Parks

Van Dyke Parks (s. 3. tammikuuta 1943 Hattiesburg, Mississippi) on monipuolinen yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä. 
Mississippissä syntynyt Parks kävi New Jerseyn Princetonissa sijaitsevan American Boychoir Schoolin ja kiersi maata sen edustuskuorossa. Vuonna 1954 hänen perheensä muutti länsirannikolle Hollywoodiin, jossa poika opiskeli pianon- ja klarinetinsoittoa ja toimi lapsinäyttelijänä muun muassa Charles Vidorin elokuvassa "Joutsen". Hän aloitti soolouransa muusikkona 1960-luvulla, mutta tuli tunnetuksi myös sessiomuusikkona; hän teki yhteistyötä muiden muassa The Byrdsin ja The Beach Boysin kanssa.
Parksin ensimmäinen kokonainen sooloalbumi on "Song Cycle" (1968). Hän on muiden projektiensa ohella työskennellyt myös elokuvamusiikin säveltäjänä. Jo nuorena hän kiinnostui trinidadilaisesta steelband- ja calypsomusiikista, joita kuullaan hänen toisella ja kolmannella albumillaan "Discover America" (1972) ja "Clang of the Yankee Reaper" (1975).
Van Dyke Parks on osallistunut mm. Aaron Nevillen vuonna 1991 ilmestyneen albumin "Warm Your Heart" tekemiseen.
Hector Hogan

Hector Dennis Hogan (15. heinäkuuta 1931 – 2. syyskuuta 1960) oli australialainen pikajuoksija. Hän saavutti vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa pronssia 100 metrin juoksussa. Hän kilpaili tuolloin myös 200 metrin juoksussa ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa mutta ei yltänyt niissä loppukilpailuun.
Hogan saavutti pronssia Kansainyhteisön kisoissa 100 jaardilla vuonna 1954 sekä 4 × 110 jaardin viestijuoksussa vuosina 1954 ja 1958.
Hogan kuoli leukemiaan Brisbanessa 29 vuoden ikäisenä.
Tauno Sipilä

Tauno Olavi Sipilä (7. marraskuuta 1921 Multia – 9. heinäkuuta 2001 Saarijärvi) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili kolmissa arvokisoissa 1950-luvun alkupuolella.
Sipilä osallistui Rumfordin MM-kisoihin 1950 saavuttaen sijat 21 ja 20. Oslon 1952 olympialaisissa hän sijoittui 18 kilometrillä kahdeksanneksi ja Falunin MM-kisoissa 1954 viimeisessä arvokisahiihdossaan 30 kilometrillä viidenneksi.
Ainoan yleisen sarjan Suomen mestaruutensa Sipilä voitti 30 kilometrillä vuonna 1949. SM-pronssia hän sai 15 kilometrillä vuonna 1954. SM-kisojen pikamatkalla hän sijoittui myös neljänneksi vuosina 1947 ja 1949 sekä viidenneksi vuonna 1952. SM-kisojen 30 kilometrillä hän oli neljäs vuonna 1947 ja 50 kilometrillä vielä viides vuonna 1956. Salpausselän Kisoissa hän voitti 18 kilometrin kilpailun vuonna 1951.
Seuratasolla ”Tanulainen” edusti Pylkönmäen Yrittävää. Ammatiltaan hän oli maanviljelijä ja metsätyönjohtaja.
Kauhajoen rautatieasema

Kauhajoen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Thure Hellströmin suunnittelema jugendtyylinen asema sijaitsee Kauhajoen Aronkylässä. Ensimmäinen juna saapui Kauhajoelle 22. heinäkuuta 1911, joskin virallisesti asema avattiin vasta 1. elokuuta 1913. Rautatieaseman ja kantatie 67 alituksen jälkeen etelälounaaseen kulkeva rata kääntyy noin 90° länsiluoteeseen kohti Teuvaa.
Henkilöliikenteen pysähdykset Kauhajoella loppuivat kuten muiltakin rataosan asemilta toukokuussa 1968. Kauhajoen aseman miehitys lopetettiin Suupohjan radan väliasemista viimeisenä vuonna 1999. Tavaraliikenne loppui vuonna 2002, puutavaranosturi purettiin pian tämän jälkeen ja itse ratapiha koki saman kohtalon vuonna 2006. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Thane Baker

Walter Thane Baker (s. 4. lokakuuta 1931) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän syntyi Elkhartissa, Kansasissa, ja opiskeli Kansas State Universityssa.
Baker voitti uransa aikana neljä olympiamitalia. Ensimmäisenä tuli 200 metrin juoksun hopeaa Helsingissä 1952 ajalla 20,8. Melbournessa 1956 Baker voitti hopeaa (100 m), pronssia (200 m) ja kultaa (4x100 m viesti).
Baker kuuluu Kansas Sports Hall of Fameen Wichitassa.
Past Masters, Volume One

Past Masters, Volume One on The Beatlesin vuonna 1988 julkaistu kokoelma-albumi.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney, jollei toisin ilmoitettu.
Paras miespääosa musikaali- tai komediasarjassa (Golden Globe)

"Katso Golden Globe Awards."
Rock ’n’ Roll Music

Rock’n’Roll Music on The Beatlesin kokoelma-albumi vuodelta 1976. Kaksilevyinen LP sisältää 28 kappaletta. Nimensä mukaisesti se sisältää yhtyeen rock and roll -tyylisiä kappaleita.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet ovat Lennon/McCartney säveltämiä ja sanoittamia, jollei ole toisin ilmoitettu.
Tapahtui eräänä yönä

Tapahtui eräänä yönä (myös "Tapahtuipa eräänä yönä", ) on vuonna 1934 ensi-iltansa saanut elokuva. Elokuvan ohjasi Frank Capra ja sen pääosissa olivat Clark Gable ja Claudette Colbert. Elokuva oli ensimmäinen joka voitti viisi tärkeintä Oscar-palkintoa, tämän jälkeen ne on voittanut vain kaksi elokuvaa: Yksi lensi yli käenpesän ja Uhrilampaat.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa kriitikkoa valitsi elokuvan kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Juoni.
Pilalle hemmoteltu perijätär Ellie Andrews (Claudette Colbert) päättää mennä naimisiin King Westleyn kanssa vastoin superrikkaan isänsä tahtoa.
King Westley olisi naimassa Ellien todellisuudessa vain rahan takia. Ellien isä yrittää estää avioliiton toteutumisen kaikin tavoin, jonka takia Ellie karkaa ja lähtee bussilla kohti New Yorkia. 
Roolit.
Lähde:
Robert Morse

Robert Xavier Morse (18. toukokuuta 1931 Newton, Massachusetts, Yhdysvallat – 20. huhtikuuta 2022 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Broadwaylla mutta näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa, muun muassa sarjassa "Mad Men". Hän sai Tony-palkinnon vuosina 1962 ja 1990 sekä Emmy-palkinnon vuonna 1993. 
Morse syntyi Massachusettsissa Newtonissa ja palveli Korean sodassa Yhdysvaltain laivastossa. Hän opiskeli näyttämötaidetta Neighborhood Playhousen teatterikoulussa sekä Lee Strasbergin oppilaana. Morsen teatteridebyytti oli 1949 newhampshirelaisessa teatterissa. Broadwayllä hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1955. Morsen ensimmäinen kreditoitu valkokangasrooli oli elokuvassa "Nokkela puhemies" (1958).
Morse oli vuonna 1959 ensimmäisen kerran ehdolla Tony-palkintoon komediasta "Say, Darling". Seuraavana vuonna hän oli ehdolla musikaalista "Take Me Along". Ensimmäisen kerran hänet palkittiin komediamusikaalista "How to Succeed in Business Without Really Trying". Näytelmä oli valtaisan suosittu, ja sitä esitettiin viiden vuoden aikana yli 1 400 kertaa. Morse oli mukana myös näytelmän elokuvaversiossa "Miten menestyä liike-elämässä yrittämättä liikaa" (1967).
Morse oli vuosina 1972–1973 mukana musikaalikomediassa "Sugar", joka oli Billy Wilderin ohjaaman "Piukat paikat" näytelmäversio. Hän näytteli vuonna 1976 musikaalissa "So Long, 174th Street", mutta palasi Broadwaylle seuraavan kerran vasta 1989–1990 esitetyssä näytelmässä "Tru". Yhden miehen näytelmässä Morse näytteli Truman Capotea. Morse sai osasta toisen Tony-palkintonsa. Hän oli neljäs näyttelijä, joka oli saanut Tonyn sekä draama- että musikaalinäytelmän pääosasta.
Morse näytteli vuosina 1968–1969 televisiosarjassa "That’s Life", josta hän oli ensimmäisen kerran Emmy-ehdokkaana. Vuonna 1970 hän oli mukana Disney-komediassa "Ruuhiralli". Hän oli 1970- ja 1980-kuvulla vierailevana näyttelijänä muun muassa televisiosarjoissa "Love, American Style", "Seikkailujen saari", "The Dukes of Hazzard" ja "Murhasta tuli totta". Morse oli mukana laulamassa Marlo Thomasin lastenalbumilla "Free to Be...You and Me" ja elokuvassa "Keisarin uudet vaatteet" (1987).
Morse sai Emmy-palkinnon vuonna 1993 PBS:n "American Playhouse" -sarjaan tehdystä "Tru"-näytelmän sovituksesta. Samana vuonna hän näytteli sarjassa "Villipalmut", ja vuonna 2000 hän oli lyhytaikaisen sairaalasarjan "City of Angeles" vakionäyttelijoitä.
Morse näytteli vuosina 2007–2015 AMC:n kehutussa draamasarjassa "Mad Men". Morse oli siinä sarjan mainostoimiston johtaja Bert Cooper. Cooper oli eksentrinen mies, joka tunnettiin kravateistaan sekä japanilaisen taiteen ja arkkitehtuurin kokoelmastaan. Morse oli sarjasta viisi kertaa Emmy-palkinnon ehdokkaana.
Bill Erwin

William Lindsey ”Bill” Erwin (2. joulukuuta 1914 Honey Grove, Texas, Yhdysvallat – 29. joulukuuta 2010 Studio City, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli syntyperäinen teksasilainen ja valmistui vuonna 1935 Texasin yliopistosta Austinissa oppiarvolla journalismissa.
Erwin palveli ilmavoimien kapteenina toisessa maailmansodassa ja teki ensiesiintymisensä elokuvassa vuonna 1942. Hänellä oli tunnettu rooli elokuvassa "Kerran jossakin" ("Somewhere in Time", Szwarc 1980), ja lisäksi hänet tunnetaan yhteistyöstä John Hughesin kanssa. 
Erwin ei rajoittanut uraansa elokuviin, vaan esiintyi myös muiden muassa televisiosarjoissa "Seinfeld" ja "Star Trek". Hän oli "Seinfeld"-vierailustaan vuonna 1993 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi. Hän jatkoi aktiivista uraansa 2000-luvulle saakka.
Sammy Baugh

Samuel Adrian ”Sammy” Baugh () oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja näyttelijä. 
Baugh syntyi ja kasvoi Teksasissa, jossa hän opiskeli Texas Christian Universityssa. Hän loi ammattilaisuransa Washington Redskinsissä (1937–1952) ja työskenteli vielä 1960-luvulla valmentajana. Lempinimensä ”Slingin’ Sammy Baugh” hän ansaitsi pelinrakentajana jo 1930-luvulla, jolloin Washington Redskinsin hyökkäys oli aikansa edelläkävijä korostaessaan heittopeliä tavanomaisen juoksupelin sijaan. Baughin muut pelipaikat olivat potkaisija ja puolustuksen takamies. Baughin nimissä on edelleen eräs NFL:n ennätyksistä: paras lentopotkujen nettokeskiarvo kaudessa (51,4 jaardia vuodelta 1940).
Baugh kuuluu sekä Pro Football Hall of Fameen että College Football Hall of Fameen. Hän esiintyi merkittävissä rooleissa elokuvissa, kuten "King of the Texas Rangersissa" (1941).
Art Donovan

Arthur ”Art” Donovan, Jr. (5. kesäkuuta 1924 – 4. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän vietti neljä vuotta asepalveluksessa Yhdysvaltain merijalkaväessä toisessa maailmansodassa.
Donovan syntyi New Yorkin Bronxissa ja valmistui vuonna 1950 Boston Collegesta. Hän tuli 1950-luvulla tunnetuksi Baltimore Coltsista ja sai vuonna 1968 paikan Pro Football Hall of Famessa.
Vuonna 1987 ilmestyi Donovanin omaelämäkerta "Fatso".
Mariusz Pudzianowski

Mariusz Zbigniew Pudzianowski (s. 7. helmikuuta 1977) on puolalainen entinen voimamies, joka on voittanut Maailman vahvin mies -kilpailun vuosina 2002, 2003, 2005, 2007 ja 2008. Vuonna 2009 Pudzianowski siirtyi kilpailemaan vapaaottelussa (MMA).
Pudzianowski syntyi Biała Rawskassa ja aloitti treenaamisen kolmetoistavuotiaana. Hän osallistui ensimmäiseen kilpailuunsa Płockissa 1. toukokuuta 1999, mutta saavutti kansainvälistä kuuluisuutta vasta ensimmäisen Maailman vahvin mies -kilpailuun osallistumisensa myötä vuonna 2000. Hän sijoittui tuona vuonna neljänneksi. Vuoden 2004 kilpailussa Pudzianowski sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta hänen doping-näytteestään löytyi kiellettyjä aineita. Suoritus hylättiin ja Pudzianowski joutui kärsimään vuoden kilpailukiellon. Hän on 186 cm pitkä ja painaa 142 kiloa. Vapaaottelussa hänen ottelupainonsa on ollut yleensä 120 kg tuntumilla.
Pudzianowski on perustanut myös oman yhtyeensä, Pudzian Bandin, jonka kanssa hän on tehnyt esiintymisiä 2000-luvulla.
Vapaaottelu.
Pudzianowski on otellut 14 ottelua, näistä 9 voittoa, 4 tappiota ja viimeisin ottelu tuomittiin tuomarivirheen takia mitätöidyksi. Nimekkäin vastustaja on ollut brittiläinen James Thompson.
Etupolvinivel

Etupolvinivel () muodostuu eläimillä kämmenluiden ja ranneluiden välille. Ihmisellä vastaava nivel on rannenivel. Etupolvinivel muodostuu kolmen nivelrivin muodostamasta yhteisnivelestä. "Articulatio antebraciocarpeae" yhdistää toisiinsa proksimaaliset ranneluut ja värttinäluun sekä kyynärluun. Tämä nivelen osa on liikkuvin. "Articulatio metacarpeae" liittää toisiinsa proksimaaliset ja distaaliset ranneluut. "Articulatio carpometacarpeae" yhdistää kämmenluut distaalisiin ranneluihin ja siinä esiintyy hyvin vähän liikettä. Dorsaalipuolella nivelkapselia vahvistaa ojentajalihasten pidäkeside ja palmaaripuolella koukistajalihasten pidäkeside.