tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Henry John Elwes

Henry John Elwes (16. toukokuuta 1846 Colesborne, Gloucestershire – 26. marraskuuta 1922 Colesborne, Gloucestershire) oli englantilainen kasvi- ja eläintieteilijä.
Elwesin vanhemmat olivat John Henry Elwes ja Mary Bromley. Hän opiskeli Eton Collegessa.
Elwes matkusteli laajalti ja kävi Intiassa useita kertoja. Hän matkusteli myös Nepalissa. Hän keräsi 30 000 perhosen kokoelman, jonka hän jätti Natural History Museumille.
Elwes vastaanotti Royal Horticultural Societyn Victoria Medalin 1897. Samana vuonna hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi.
Elwes nimesi ja kuvaili linnuista muun muassa tiibetinfasaanin ("Crossoptilon harmani") 1881. Hän nimeämiensä eliöiden tieteellisessä nimessä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä Elwes.
Selostaja

Selostaja kuvailee sanallisesti tapahtumaa radiokuuntelijalle tai televisiokatsojalle. Selostajan tehtävä syntyi, kun radiosta tuli 1930-luvulla liikkuva. Selostaja on tyypillisesti urheiluselostaja, joka selostaa urheilukilpailua. Myös muilla radio- ja televisio-ohjelmilla, kuten linnan juhlilla, luonto- ja historiadokumenteilla tai musiikillisilla konserttiesityksillä, voi olla selostajia.
Selostajat voi jakaa median mukaan tv-selostajiksi ja radioselostajiksi.
Tunnettuja suomalaisia selostajia.
Urheilu:
Muu:
Tui (Galicia)

Tui () on kaupunki Pontevedran maakunnassa Galiciassa, Espanjassa. Kaupunki
sijaitsee noin 25 km Vigosta etelään, Espanjan ja Portugalin välisen rajajoen Minhon (esp. Miño) varrella. Vastapuolella jokea sijaitsee Portugaliin kuuluva Valençan kaupunki. Kaupunkeja yhdistää kaksi siltaa, vuonna 1870 valmistunut, Gustave Eiffelin johdolla rakennettu ”kansainvälinen silta” ja 1990-luvulla valmistunut uusi silta. 
Tuin väkiluku on 17 013 (2015). Kaupunkikuvaa hallitsee Catedral de Santa María de Tuy -kirkko. 
Lissabonista lähtevä pyhiinvaellusreitti Santiago de Compostelaan (Camino Portugués) kulkee Tuin kautta.
Albin Kaasinen

Albin Kaasinen (7. huhtikuuta 1892 Liperi – 3. maaliskuuta 1970) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänen pääasiallinen materiaalinsa oli puu, josta hän veisti melko pienikokoisia hahmoja, jotka esittivät elämänmenoa Kaasisen kotikunnassa Liperissä. Hänen teoksensa ovat humoristisia ja ilmeikkäitä. 
Kaasisen vanhemmat olivat suutari Matti Paavo Kaasinen ja Maria Iljeff. Hän kävi viisi luokkaa yhteiskoulua ja 1917 taideyhdistyksen piirustuskoulun. Kaasinen toimi kuvanveistäjänä vuodesta 1916 alkaen ja hän oli myös Käkisalmen kaupungin museon hoitajana vuodesta 1933 alkaen. Kaasinen toimi lisäksi Käkisalmen kansankirjaston johtokunnan puheenjohtajana. Kaasisen pääteoksia olivat puuveistokset "Kyläkuoro", "Korkea oikeus", "Huutokauppa" ja "Kokous". 
Kaasisen töitä on Helsingin Ateneumissa sekä Hämeenlinnan ja Turun taidemuseoissa. Kaasiselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1963.
When Johnny Comes Marching Home

When Johnny Comes Marching Home on tunnettu Yhdysvaltain sisällissodan aikainen marssilaulu. Sanat on kirjoittanut amerikanirlantilainen Patrick Gilmore salanimellä Louis Lambert. Laulua on esitetty myöhemmin useasti myös populaarikulttuurissa.
Olennaisessa osassa laulu on Dalton Trumbon ainoaksi ohjaukseksi jääneessä elokuvassa "Sotilaspoika" ("Johnny Got His Gun", 1971), joka perustui hänen kirjoittamaansa samannimiseen romaaniin. Siinä keskipisteenä ja juhlittuna sotasankarina on kaikki aistinsa paitsi tuntoaistin ensimmäisen maailmansodan viime hetkellä menettänyt amerikkalaispoika. Elokuvaa on sanottu vahvimmin sodanvastaiseksi koskaan tehdyksi.
Irlantilaisen kansanlaulun Johnny I Hardly Knew Ye on sanottu olevan pohjana kappaleelle.
Laulusta on tehty suomenkielinen uudelleensanoitus "Kapteeni Koukku".
Sanat.
When Johnny comes marching home again,
Hurrah! Hurrah! 
We'll give him a hearty welcome then
Hurrah! Hurrah!
The men will cheer and the boys will shout
The ladies they will all turn out
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home.
The old church bell will peal with joy
Hurrah! Hurrah!
To welcome home our darling boy, 
Hurrah! Hurrah!
The village lads and lassies say
With roses they will strew the way,
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home.
Get ready for the Jubilee,
Hurrah! Hurrah!
We'll give the hero three times three,
Hurrah! Hurrah!
The laurel wreath is ready now
To place upon his loyal brow
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home.
Let love and friendship on that day,
Hurrah, hurrah!
Their choicest pleasures then display,
Hurrah, hurrah!
And let each one perform some part,
To fill with joy the warrior's heart,
And we'll all feel gay when Johnny comes marching home
Henry Morgentaler

Henry Morgentaler C.M. (19. maaliskuuta 1923 Łódź, Puola – 29. toukokuuta 2013 Toronto, Kanada) oli kiistelty kanadalainen lääkäri. Hän tuli tunnetuksi aborteista, joita hän avoimesti puolsi ja toteutti 1960-luvulta lähtien. Hän oli Rationalist Internationalin kunniajäsen.
Morgentaler syntyi Puolassa, selvisi holokaustista ja lähti vasta sittemmin Euroopasta. Hän oli vuonna 1972 sitoutumattomana ehdokkaana Kanadan parlamentinvaaleissa. 
Morgentalerin toimet johtivat useisiin oikeusjuttuihin. Hän saavutti sekä tukijoita että kiivaita vastustajia, ja vuonna 1992 hänen yksityinen klinikkansa Torontossa joutui pommituksen kohteeksi. Hän toimi Humanist Association of Canadan ensimmäisenä puheenjohtajana vuodesta 1968 lähtien.
Niilo Syväoja

Niilo Syväoja (s. 13. huhtikuuta 1991) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa "Helmiä ja sikoja" (2003), "Tummien perhosten koti" (2008) ja "Harjunpää ja pahan pappi" (2010). Tämän lisäksi hän on ääninäytellyt useissa elokuvissa. Hän on laulanut Espoon musiikkiopiston kuorossa.
Hän on opiskellut Omavaraopistolla.
Nicholas Evans

Nicholas Evans (26. heinäkuuta 1950 Bromsgrove, Worcestershire, Englanti – 9. elokuuta 2022) oli englantilainen kirjailija. Hänen esikoisromaaniaan, vuonna 1995 ilmestynyttä "Hevoskuiskaajaa", on myyty noin 15 miljoonaa kappaletta. Kirja on käännetty 40 kielelle, ja se nousi useiden maiden bestseller-listoille. Romaanin pohjalta tehtiin samanniminen elokuva vuonna 1998. 
Evans opiskeli oikeustiedettä Oxfordin yliopistossa ja työskenteli alkujaan journalistina newcastlelaisessa "Evening Chroniclessa". Sen jälkeen hän tuotti television ajankohtaisohjelmaan "Weekend World" Yhdysvaltain politiikkaa ja Lähi-idän asioita käsitteleviä elokuvia ja vuodesta 1982 taidedokumentteja.
Evans tapasi vuonna 1993 Lounais-Englannissa sepän, joka kertoi hevoskuiskaajista, jotka väitetysti osasivat puhumalla parantaa traumatisoituneita hevosia. Hän kirjoitti aiheesta romaanin "Hevoskuiskaaja", joka ilmestyi vuonna 1995. Sen julkaisemisesta pidettiin tarjouskilpailu, joka lopulta toi Evansille 3,15 miljoonan dollarin kustannussopimuksen. Elokuvaoikeuksista hän ansaitsi sen lisäksi kolme miljoonaa dollaria. Evans kirjoitti "Hevoskuiskaajan" jälkeen vielä neljä romaania, jotka kaikki nousivat bestseller-listoille.
Evans oli naimisissa skotlantilaisen laulaja-lauluntekijän Charlotte Gordon Cummingin kanssa. He saivat liittonsa aikana neljä lasta. Evans ja Gordon Cumming sairastuivat vuonna 2008 vakavasti syötyään Skotlannin ylämaalla myrkkysieniä. Kumpikin heistä tarvitsi munuaistensiirron. Evans sai uuden munuaisen tyttäreltään Laurenilta.
Leipzigin päärautatieasema

Leipzigin päärautatieasema () on rautatieasema saksalaisessa Leipzigin kaupungissa, Saksin osavaltiossa. Se sijaitsee Willy-Brandt-Platzin pohjoislaidalla. Asema on 83 640 neliömetrin pinta-alallaan Saksan suurimpia rautatieasemia, ja sen päivittäinen kävijämäärä on noin 150 000.
Rautatieaseman rakentaminen käynnistettiin vuonna 1909 ja se avattiin 4. joulukuuta vuonna 1915. Sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit William Lossow (1852–1914) ja Max Hans Kühne (1874–1942). Asemarakennuksen pääjulkisivulla on pituutta 298 metriä. Rautatieasema sai merkittäviä vaurioita toisen maailmansodan ilmapommituksissa, mutta se jälleenrakennettiin vuosina 1954–1962. Jälleenrakennustyöt maksoivat noin 40 miljoonaa Saksan markkaa.
Micheline Presle

Micheline Presle (22. elokuuta 1922 Pariisi – 21. helmikuuta 2024) oli ranskalainen näyttelijä. Hän teki ensiesiintymisensä 15-vuotiaana jo vuonna 1937 Pierre Caronin elokuvassa "La Fessée".
Presle saavutti nopeasti suosiota Euroopassa rooleillaan sellaisissa elokuvissa kuin "Paholainen ruumiissa" (Le "Diable au corps", 1946). Hän eteni Hollywoodiin ja teki uransa aikana lukuisia merkittäviä esiintymisiä sekä ranskan- että englanninkielisissä elokuvissa. Jälkimmäisistä esimerkki oli rooli elokuvassa "Takaa-ajettuna" ("The Prize", 1963).
Presle voitti lupaavimman nuoren näyttelijättären Suzanne Bianchetti -palkinnon, oli vuonna 1990 ehdolla parhaan naissivuosan César-palkinnon saajaksi ja hänelle myönnettiin vuonna 2004 kunnia-César. Presle käytti myös nimiä Micheline Chassagne, Micheline Prelle ja Micheline Michel.
Erica Jong

Erica Jong (o.s. "Mann", s. 26. maaliskuuta 1942 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Jong opiskeli englantia Barnard Collegessa ja 1700-luvun englanninkielistä kirjallisuutta Columbian yliopistoissa.
Jongin teos "Lennä, uneksi" ("Fear of Flying", 1973) nosti hänet ilmestyttyään julkisuuteen niin kotimaassa kuin Euroopassakin. Minä-muodossa kirjoitettu teos muistuttaa huomattavasti Jongin kahta ensimmäistä avioliittoa. Jong kuvaa teoksessa avoimesti tunne- ja seksuaalielämää. Kirjaa myytiin yli 27 miljoonaa kappaletta ja se käännettiin 43 kielelle. Jong on julkaissut myös runokokoelmia.
Vuonna 2007 Jong luovutti kirjallisen arkistonsa Columbian yliopistolle.
Kea Bouman

Cornelia "Kea" Bouman (23. marraskuuta 1903 Almelo – 17. marraskuuta 1998 Delden) oli alankomaalainen tennispelaaja. Hän voitti Ranskan avointen mestaruuden (1927) lisäksi pronssimitalin Pariisin kesäolympialaisten sekanelinpelissä (1924).
Bouman osallistui myös muuhun urheiluun, kuten golfiin ja maahockeyhin. Hän kuoli juuri ennen kuin olisi täyttänyt 95 vuotta.
Kristiina (majakka)

Kristiina on vuonna 1991 rakennettu pohjamajakka Pohjanlahdessa, Kristiinankaupungin alueella. Se sijaitsee Karhusaaren voimalaan johtavan väylän suulla. Majakka on 22,7 metriä korkea, ja se toimii tuuli- ja aurinkoenergialla. Valo kantaa 12,2 meripeninkulmaa. Kristiina on valettu kiinni merenpohjaan räjäytettyyn kuoppaan. Majakkatornissa on taso helikopteria varten. Rakennuksen yläosalla ja helikopteritasolla on painoa yhteensä 60 tonnia.
Merenpohjaan upotettu lieriönmuotoinen teräspilari hitsattiin kokoon Karhusaaren satamassa Kristiinankaupungissa. Kun pilari valmistui, alettiin sitä hinata ulos merelle. Pilari kuitenkin upposi sataman suulle. Lopulta se kuitenkin saatiin nostettua pintaan ja upotettua sitä varten räjäytettyyn kuoppaan.
Majakka on kehittyneempi versio Suomen leijonan majakasta sekä muodoiltaan että rakenteeltaan.
William Sleator

William Sleator (oik. William Warner Sleator III, 13. helmikuuta 1945 – 3. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti enimmäkseen nuorille suunnattua tieteiskirjallisuutta.
Yksi Sleatorin tunnetuimmista teoksista on vuonna 1974 ilmestynyt "Sokkeloportaikko". Kirja on dystopia, jossa viisi orpokodissa asunutta nuorta viedään erikoiseen rakennukseen, jossa on kaikkialla vain loputtomia portaita.
Tata Motors

Tata Motors Limited, joka tunnetaan myös nimellä "TELCO" ("TATA Engineering and Locomotive Company") on Intian suurin henkilöautojen valmistaja ja on osa Tata Groupia. Yhtiö oli vuonna 2013 maailman 19:nneksi suurin autovalmistaja 1,1 milj. autollaan.
Alkuvuonna 2008 Tata osti Ford Motor Companyltä Jaguarin ja Land Roverin 2,3 miljardilla dollarilla eli noin 1,5 miljardilla eurolla.
Kauppaan sisältyivät myös brittiläiset Rover-, Daimler- ja Lanchester-tuotemerkit.
Sähköauto.
Tata on kehittänyt myös sähköauton yhdessä norjalaisen Miljøbil Grenland -yhtiön kanssa. Miljøbil Grenland kehittää erityisesti sähköautojen latausasemia. Tatan Indica sähköautossa on litium-akut ja toimintasäde 175-200 km. Autot on tarkoitus valmistaa Norjassa.
Maan pakkolunastus.
Syyskuussa 2008 intialaiset maanviljelijät vastustivat mielenosoituksessa maan aikeita pakkolunastaa heidän peltoaan Tata Motorsin Nano-merkkisen tehtaan rakentamista varten. Paikalliset opiskelijat osallistuivat mielenosoitukseen.
Juhani Riikonen

Juhani Riikonen (s. 1949) on suomalainen ekonomi, joka toimi Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki SKOP:n varatoimitusjohtajana Suomen 1990-luvun alun lamaa edeltäneinä niin sanottuina kasinovuosina. 
Riikonen vastasi Skopin sijoitustoiminnasta vuoteen 1991, jolloin hänet erotettiin yhdessä pääjohtaja Christopher Wegeliuksen kanssa. Skop teki konkurssin, valtio haki Riikoselta oikeudessa korvauksia, mutta korkein oikeus hylkäsi valtion korvausvaatimukset.
Riikosta pidettiin suomalaisessa pankkimaailmassa hillitystä olemuksestaan huolimatta lahjakkaana ja uhmakkaan suorasukaisena juppisukupolven edustajana. Björn Wahlroos kuvasi häntä kirjassaan "Barrikadeilta pankkimaailmaan" (Otava, 2020) harmaaksi hahmoksi, joka käynnisti sijoituksillaan kahden suuren liikepankin välisen voimainmittelön ja vaikutti näin suuresti Suomen teollisuuden ja pankkimaailman rakenteisiin, vaikkei ehkä suunnittelemallaan tavalla.
Riikonen perusti Skop-uransa jälkeen sijoituskonsultointiyrityksen nimeltä Infincon Oy. Vuonna 2007 Riikonen alkoi laatia osakeanalyysejä porssivihjeet.fi-nimiselle verkkopalvelulle.
Pete Newell

Peter Francis ”Pete” Newell (3. elokuuta 1915 Vancouver, Kanada – 17. marraskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja. Hän vaikutti pitkään yliopistoissa San Franciscossa, Michiganissa ja Kalifornian Berkeleyssä mutta valmensi myös Yhdysvaltain miesten koripallomaajoukkuetta, joka voitti kultaa Rooman kesäolympialaisissa 1960.
Newell syntyi Kanadan Vancouverissa mutta suoritti opintonsa Los Angelesissa ja oli Phil Woolpertin opiskelutoveri Loyola Marymount -yliopistossa. Hän palveli Yhdysvaltain laivastossa vuosina 1942–1946.
Vuonna 1979 Newell nimettiin Basketball Hall of Fameen Massachusettsin Springfieldissä. Hän kuoli 93-vuotiaana.
Sterling Hayden

Sterling Hayden (26. maaliskuuta 1916 – 23. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi nuorena etenkin film noir- ja lännenelokuvissa. Vanhempana hänellä oli luonnerooleja suurissa elokuvissa kuten "" ja "Kummisedässä". Kaiken kaikkiaan hän esiintyi yli viidessäkymmenessä elokuvassa, vaikka hän varsinkin myöhemmässä elämässään väitti näyttelemistä vastenmieliseksi.
Hayden oli seikkailija ja toiminnan mies myös oikeassa elämässä. Hän karkasi merille seitsentoistavuotiaana, ja purjehti maailman ympäri useita kertoja. Hänet palkattiin Paramount Studiosille osittain komean ulkonäkönsä vuoksi. Hayden esiintyi ennen sotaa kahdessa elokuvassa. Sitten hän liittyi sotilastiedustelupalveluun ja osallistui toiseen maailmansotaan silloisen Jugoslavian alueella.
Doyle Wolfgang von Frankenstein

Doyle Wolfgang von Frankenstein (oik. Paul Caiafa, s. 15. syyskuuta 1964 New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on tunnettu basistiveljensä Jerry Onlyn perustaman horror punk bändin The Misfitsin kitaristina. Hän liittyi yhtyeen jäseneksi 16-vuotiaana vuoden 1980 lokakuussa. Doyle soitti kaikilla Misfitsin alkuperäiskokoonpanon albumeilla ennen Glenn Danzigin johtaman yhtyeen hajoamista vuonna 1983.
Vuonna 1995 Doyle kokosi Misfitsin uudelleen veljensä Jerry Only kanssa. Alkuperäinen laulaja sekä yhtyeen toinen perustaja Glenn Danzig ei tosin vaikuttanut enää tässä kokoonpanossa. Viiden vuoden koossa olon jälkeen Doyle jätti yhtyeen vuonna 2000. 
Doyle on vieraillut useita kertoja Danzigin konserteissa 2000-luvun aikana sekä tehnyt laulajan kanssa vuonna 2012 Danzig &amp; Doyle -yhteiskiertueen. 
Vuonna 2016 Doyle, Glenn Danzig ja Jerry Only kasasivat Misfitsin alkuperäiskokoonpanon uudestaan Slayer-rumpali Dave Lombardolla vahvistettuna.
Sooloura.
Vuonna 2005 Doyle sai ajatuksen oman yhtyeensä perustamisesta. Vuonna 2007 Doyle lähti ensimmäiselle kiertueelle Gorgeous Frankenstein -yhtyeensä kanssa. Yhtyeeseen kuuluu Doylen lisäksi myös Blitzkid-yhtyeessä vaikuttava Argyle Goolsby, joka soittaa sekä bassokitaraa että laulaa. Muita yhtyeen jäseniä ovat rumpali Jesco Devilanse sekä laulaja Landon.
Vuonna 2007 yhtye julkaisi ensimmäisen levynsä joka kantaa yhtyeen nimeä.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 2008

26. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin Ghanassa 20. tammikuuta – 10. helmikuuta 2008. Turnauksen voitti Egypti.
Pelipaikat.
Turnauksen ottelut pelataan neljässä eri kaupungissa.
Maalipörssi.
5 maalia
4 maalia
3 maalia
2 maalia
Nathaniel Hawthorne

Nathaniel Hawthorne (4. heinäkuuta 1804 – 19. toukokuuta 1864) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänellä oli merkittävä rooli amerikkalaisen kirjallisuuden kehittämisessä, kun hän kirjoitti tarinoita Pohjois-Amerikan siirtomaa-ajalta. Useimmat Hawthornen teokset sijoittuvat Uuteen-Englantiin ja niihin sisältyy moraalisia vertauskuvia. Tyyliltään hänen työnsä ovat lähinnä romantiikkaa.
Klassikkoteos "Tulipunainen kirjain" on tuotettu myös elokuvaksi useita kertoja. Tunnetuimman mykkäversion taustahahmona ja päähenkilönä oli Lillian Gish. Vuoden 1995 versiossa esiintyivät Demi Moore ja Gary Oldman.
Hawthorne eli vuonna 1841 Brook Farm -nimisessä transsendentalististen ajattelijoiden perustamassa yhteisössä, joka pohjautui muun muassa Charles Fourierin perhettä ja avioliittoa vastustaviin yhteisötaloudellisiin oppeihin. Epäonnistunut ihanneyhteiskunnan kokeilu innoitti myöhemmin Hawthornea kirjoittamaan teoksen "Onnen laakso" (1852).
Delila

Delila (hepreaksi: דְּלִילָה) on heprealaisen Raamatun Tuomarien kirjan 16. luvussa esiintyvä naishenkilö, johon voimamies Simson rakastuu. Raamatun tarinassa filistealaiset lahjovat Delilan ottamaan selvää Simsonin voiman lähteestä. Kolmen epäonnistuneen yrityksen jälkeen Delila lopulta houkuttelee Simsonin kertomaan Delilalle, että hänen elinvoimansa on peräisin hänen hiuksistaan. Delila käskee palvelijaa leikkaamaan Simsonin hiukset tämän nukkuessa, minkä jälkeen Simson joutuu filistealaisten vangitsemaksi.
Full Tilt! Pinball

Full Tilt! Pinball (tunnetaan myös nimellä Pinball 95) on flipperiä simuloiva tietokonepeli, jonka kehitti Cinematronics ja julkaisi Maxis vuonna 1995. Pelissä on esirenderöity kolmiulotteinen grafiikka ja kolme erilaista "pöytää". Biljardipöydät ovat nimiltään "Space Cadet", "Skulduggery" ja "Dragon's Keep". Jokaisen pöydän vieressä on näytöt, jotka näyttävät pelaajan pisteet, pallon numeron, pelaajan numeron, tietoja pelilaudan tapahtumista ja pelilaudan teemaan sopivan kuvan.
Tekijöitä.
Full Tilt! Pinballin ohjelmoivat Michael Sandige, John Taylor ja Todd Hartman. Pelin ulkoasusta vastasivat muun muassa John Frantz ja Ryan Medeiros. Musiikit sävelsi Matt Ridgeway, joka teki myös ääniefektit Donald S. Griffinin kanssa.
Pöydät.
Space Cadet.
"Space Cadet" -pöytä esittää pelaajan avaruuslaivaston jäsenenä, joka erilaisia tehtäviä suorittamalla saavuttaa korkeampia arvonimiä. Arvonimiä on yhdeksän erilaista (luetteloituna matalimmasta korkeimpaan): Cadet, Ensign, Lieutenant, Captain, Lieutenant Commander, Commander, Commodore, Admiral, ja Fleet Admiral. Pelaajat voivat hyväksyä tehtävänsä suoritettavakseen osumalla avaruusaluksella (eli pallolla) "tehtävätauluihin" jotka valitsevat suoritettavan tehtävän ja osumalla sen jälkeen "ramppiin". Jokainen tehtävä sisältää eri asiat mitä pelaajan täytyy tehdä, kuten esimerkiksi osua kahdeksan kertaa "hyökkäyspuskureihin" (neljä puskuria pöydän yläosassa) (tämä on tehtävä "Kohdeharjoitus"). Tehtävä loppuu joko silloin kun tehtävän tavoite on saavutettu, menetät pallon kuiluun tai kun kaikki valot rampin alapuolelta (polttoainelamput) sammuvat. Polttoainelamput sammuvat tietyn ajan kuluessa, ja sammumisen voi estää saamalla pallon menemään niiden yli tai sytyttämällä ne kaikki osumalla ramppiin. Tehtävän suorittamisen jälkeen jotkin keskellä pöytää sijaitsevat, ympyrän muotoon asetetut siniset lamput syttyvät. Kun kaikki nämä lamput syttyvät, pelaaja saavuttaa paremman arvonimen ja valo sisemmässä, oranssissa valoympyrässä syttyy.
Tämä pöytä tulee myös Microsoft Windowsin mukana. Ensimmäisen kerran se tuli nimellä "3D Space Cadet Pinball" Windows 95:n lisäosan Plus!:n mukana. Joskus pelin nimi on ollut muodossa "3D Pinball", "Windows Pinball", tai "Pinball"). Resoluutio tässä versiossa on huomattavasti heikompi, reunassa oleva kuva on kaksiulotteinen ja sanat "Maxis" ja "Cinematronics" on muutettu keltaisesta tummanpunaisiksi, jonka vuoksi niitä on vaikeampi erottaa. Siinä on myös latausnäyttö, jossa lukee "3D Pinball" ja näkyy pieni flipperiaiheinen kuva. "Full Tilt! Pinball" -versiossa on paremmat animaatiot, monia valittavia resoluutioita ja lisänä monen yhtäaikaisen pallon peli, jossa on lisää erilaisia musiikkikappaleita ja ääniefektejä. Windowsin mukana tulevassa versiossa ei aluksi ollut musiikkia mukana. Windows XP on viimeinen kuluttajien ostettavissa oleva versio Windowsista jossa tämä flipperipeli on mukana.
Skulduggery.
"Skulduggery" -pöytä esittää pelaajan merirosvona.
Dragon's Keep.
"Dragon's Keep" -pöytä esittää pelaajan fantasia-aiheisessa ympäristössä, jossa hänen täytyy suorittaa erilaisia tehtäviä, kuten tappaa lohikäärme.
Kukonkoivu

Kukonkoivu on kylä Hollolassa. Siellä sijaitsevat Kukonkoivun teollisuuspuisto valtatie 12:n varrella, entinen St1:n huoltoasema, jokamiehenluokan autojen kilpailualue, urheilukenttä, Hollolan nuorisoseuran talo sekä taide- ja käsiteollisuusoppilaitos. Kukonkoivusta Vesalaan erkanee yhdystie 2955, joka oli ennen valtatie 12:n linjaus.
Hollolan nuorisoseurantalo Kukko.
1901 perustetun Hollolan nuorisoseuran puinen talo on rakennettu 1905. Siellä järjestetään yksityistilaisuuksia, muun muassa häitä, mutta myös ystävyysvierailuihin liittyviä tanssi- ja musiikkitilaisuuksia. Hollolan nuorisoseura järjestää Hollo ja Martta -musiikkifestivaalin, jonka pienistä esityksistä osa järjestetään Kukossa. Tilaisuuden päätapahtuma järjestetään Sibeliustalossa. Nuorisoseurantalo sijaitsee valtatie 12:n vanhan linjauksen, yhdystie 2955:n varrella.
Kukonkoivun yrityspuisto.
Kukonkoivun yrityspuisto on Hollolan kunnan toinen teollisuusalue, joka perustettiin Salpakankaan teollisuusalueen tultua miltei täyteen rakennetuksi. Siellä on autokorjaamoja ja logistiikkaan liittyvää toimintaa. Uusin tulokas on suuri saksalainen puupelletöintiyritys German Pellets GmbH, jolla on 13 hehtaarin alue ja jonka tuotantolaitoksia rakennetaan. Hollolan kolmas pääasiassa logistiseen käyttöön tarkoitettu alue on Nostavan logistiikkakeskus, jonka rakentaminen ei ole vielä alkanut. Neljäs alue, jota suunnitellaan yrityskäyttöön, on kantatie 54:n ja valtatie 12:n risteyksen kaakkoispuolella.
Menetetty maa

Menetetty maa () on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Joel ja Ethan Coenin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva, joka perustuu Cormac McCarthyn kirjoittamaan samannimiseen romaaniin. 
Elokuva voitti parhaan miessivuosan sekä parhaan käsikirjoituksen palkinnot Golden Globe 2008 -palkintogaalassa. Elokuva voitti myös neljä Oscar-palkintoa: paras elokuva, paras ohjaus, paras käsikirjoitus ja paras miessivuosa (Javier Bardem).
Vuonna 2016 "Menetetty maa" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 10. parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Belgialaisen psykiatrin Samuel Leistedtin tutkimusryhmä kartoitti elokuvia sen perusteella, missä on onnistunein psykopaattisen hahmon kuvaus. Kolme onnistuneinta olivat: Anton Chigurh elokuvassa "Menetetty maa", Hans Beckert elokuvassa "M – kaupunki etsii murhaajaa" ja Henry elokuvassa "Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja".
Juoni.
Elokuva alkaa, kun Llewlyn Moss (Josh Brolin) löytää verisen rikospaikan, josta löytyy salkku, joka sisältää kaksi miljoona dollaria. Anton Chigurh -niminen tappaja (Javier Bardem) alkaa jahdata Mossia, jotta saisi palautettua rahat toimeksiantajilleen. Teksasilainen seriffi Ed Tom Bell (Tommy Lee Jones) saa kuulla asiasta ja ryhtyy etsimään Llewlyniä, jotta voisi suojella tätä.
Näyttelijät.
Llewelyn Mossin rooliin kaavailtiin alun perin Heath Ledgeriä, mutta Ledger kieltäytyi roolista viettääkseen aikaa vastasyntyneen tyttärensä kanssa.
Palkinnot.
Oscarit.
Ehdokkaana:
Kaarnakuoriaiset

Kaarnakuoriaiset ovat kovakuoriaisia, jotka lasketaan joskus omaksi heimokseen (Scolytidae), joskus kärsäkkäiden (Curculionidae) alaheimoksi (Scolytinae). Maailmassa on noin neljätuhatta kaarnakuoriaislajia, jotka jaetaan lähes seitsemäänkymmeneen sukuun. Suomessa tavataan noin 60 lajia. 
Suurin osa lajeista käyttää jonkun puulajin jälsikerrosta toukkavaiheena ravinnokseen. Kukin laji erikoistuu yleensä yhteen tai muutamaan puulajiin. Isomuurahaiskuoriainen ("Thanasimus formicarius") ja "Rhizophagus depressus" ovat yleisiä kaarnakuoriaisten
saalistajia.
Kaarnakuoriaisten tekemiin käytäviin pesiytyy helposti homeita tai sienitauteja, joten ne aiheuttavat merkittäviä tappioita metsäteollisuudelle.
Veronika päättää kuolla

Veronika päättää kuolla () on Paulo Coelhon romaani vuodelta 1998.
Kirjasta on tehty samanniminen elokuva ja siitä on myös tehty lukuisia teatterisovituksia. 
Tarina.
Veronika on kaunis nuori nainen Slovenian Ljubljanasta, jonka elämä vaikuttaa täydelliseltä. Veronika päättää kuitenkin tappaa itsensä, koska hän kokee saavuttaneensa elämänsä lakipisteen. Hän yrittää itsemurhaa ottamalla yliannoksen unilääkkeitä. Veronikan suunnitelma kuitenkin epäonnistuu ja hän päätyy Villetteen, mielisairaalaan. Mielisairaalassa hänelle kerrotaan, että hänen sydämensä on pahasti vaurioitunut ja että hänellä on vain viikko elinaikaa.
Mielisairaalassa Veronikan läsnäolo vaikuttaa muihin potilaisiin, etenkin masennuksesta kärsivään Zeljkaan ja skitsofreeniseen Edvardiin. Veronikan ollessa mielisairaalassa hän ymmärtää, ettei hänellä ole enää mitään hävittävää ja päättää karata mielisairaalasta. Matkallaan Veronika kuitenkin rakastuu.
Kirjan lopussa selviää, ettei Veronikalle ole oltu täysin rehellisiä.
Kuvitettuja klassikkoja

Kuvitettuja klassikkoja on sarjakuvalehtisarja, joka ilmestyi Suomessa vuodesta 1957 vuoteen 1966, kustantaja vuodesta 1958 Kuvajulkaisut. Lehdessä julkaistiin värikuvina motolla "Kuuluisien kertojain parhaat kirjat" sekä vauhdikkaita seikkailukertomuksia että kuuluisia maailmankirjallisuuden klassikoita nuorille sovellettuna. 
Historia.
Sarjakuvat saivat alkunsa Yhdysvalloissa "Classics Illustrated" -julkaisuna jo vuonna 1941, mutta Suomessa ilmestyi tiettävästi ensimmäinen Kuvitettu klassikko syyskuussa 1956. Tarkkoja julkaisuajankohtia on vaikea tietää, sillä itse lehtiin on harvoin painettu vuosilukua. Ensin lehtiä painoi Tanskassa Kööpenhaminassa Dyva &amp; Jeppesens Boktrykkeri), sitten Ruotsissa ja vielä lopuksi myös Puolassa. Sarja ilmestyi kaiken kaikkiaan yhdellätoista kielellä.
Lehtiä ilmestyi eri muodoissa runsaasti yli sata numeroa. Perussarjan 137 numeron lisäksi ilmestyi erikoisnumeroita ja lopuksi albumimuotoisia "Tähtiklassikoita".
Useita Kuvitettuja klassikkoja on esitelty Wikipediassa, esimerkiksi Emile Zolan kertomuksen "Taistelu myllyn luona" KK-version "Taistelu myllyllä" (Kuvitettuna klassikkona no 118), jonka alkuperäisteos on kokonaisuudessaan Wikiaineistossa (). 
Lisäksi ilmestyi muutama erikoisnumero:
Lehtiä ilmestyi myös ruotsiksi:
Kuusamon Erä-Veikot

Kuusamon Erä-Veikot (vuosina 1937–1947 "Kuusamon Urheilijat") on 1930-luvulla perustettu kuusamolainen urheiluseura. Se on tunnettu erityisesti maastohiihtoseurana, mutta sen urheilijat ovat saavuttaneet Suomen mestaruuksia myös yhdistetyssä hiihdossa, alppihiihdossa, painonnostossa ja voimanostossa. Seura on järjestänyt 1960-luvulta alkaen Suomen merkittävimpiin vuosittaisiin hiihtotapahtumiin kuuluvat Rukan Talvikisat.
Maastohiihto.
Mahtavimmillaan Kuusamon Erä-Veikkojen maastohiihtäjät olivat 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa. Seuran hiihtäjistä Kalevi Oikarainen voitti 50 kilometrin maailmanmestaruuden Tatrassa 1970. Seuran viestijoukkue voitti vuonna 1967 ensimmäisen nelimiehisillä joukkueilla hiihdetyn viestin SM-kilpailun ja jäi seuraavien 12 vuoden aikana vain kahdesti ilman mestaruutta. Vuonna 1973 seura saavutti viestissä kaksoisvoiton. Seuran menestynein hiihtäjä 2000-luvulla on ollut Keijo Kurttila, joka on voittanut Suomen mestaruuden neljä kertaa henkilökohtaisessa sprintissä ja kerran sprinttiviestissä sekä edustanut Suomea arvokisoissa.
Istuin Piedrajoen rannalla ja itkin

Istuin Piedrajoen rannalla ja itkin (alkuteos "Na margem do rio Piedra eu sentei e chorei" 1994) on Paulo Coelhon kirjoittama romaani. Kirjan on suomentanut Jarna Piippo, ja sen on julkaistu suomeksi ensimmäisen kerran vuonna 1997. Kirja on julkaistu Suomessa myös nimellä "Piedrajoen rannalla istuin ja itkin".
Kirjan päähenkilönä on nuori nainen, Pilar, kirja kertoo siitä, kun hän kohtaa vanhan rakastettunsa. Pilar lähtee rakastettunsa kanssa matkalle Ranskaan. Ranskan Pyreneillä, pienessä kylässä he pohtivat elämän tarkoitusta ja miettivät omaa erikoista suhdettaan. Aluksi täynnä vaikeuksia, kun syytökset ja kauna nousevat vuosien jälkeen pintaan. Mutta Piedrajoen rannalla, Ranskan Pyreneiden pienessä kylässä, he pohtivat elämän suuria kysymyksiä ja tarkastelevat uudelleen omaa erikoista suhdettaan.
Zahir

Zahir on brasilialaisen Paulo Coelhon romaani. Kirjassa kuuluisa kirjailija huomaa sotakirjeenvaihtajana toimivan vaimonsa kadonneen. Hän ei tiedä syytä siihen ja hänelle tulee pakkomielle totuuden selvittämisestä. Vaimon etsintä johtaa hänet pitkälle matkalle Pariisista Aasiaan, ja hän myös kasvaa sisäisesti.
Kirjan on suomentanut Sanna Pernu, ja sen on julkaissut suomeksi Bazar Kustannus.
Kääpiövalas

Kääpiövalas ("Caperea marginata") on eteläisellä pallonpuoliskolla elävä hetulavalaslaji. Se on niistä pienin ja sitä pidetään tavallisesti heimonsa ainoana lajina. 
Koko ja ulkonäkö.
Kääpiövalas on 5–6 metrin pituinen ja voi painaa 4,5 tonnia. Naaraat ovat koiraita suurempia. Selkä ja kyljet ovat tumman harmaita. Väritys tummenee valaan ikääntyessä. Vatsapuoli on valkoinen. Selkäevä kaartuu taaksepäin ja sijaitsee ruumiin takapuolella. Evät ovat pienet, kapeat ja pyöreähköt ja tummemmat kuin muu ruumis. Pyrstön keskellä on pieni lovi. Pää on pienehkö ja siinä on pieni sierainaukko. Yläleuka on silovalaiden tapaan kaareva. Kidassa on 210–230 hetulaa kummallakin puolella. Niiden pituus voi olla 69 senttiä ja ne ovat väritykseltään vaaleankeltaisia. Kääpiövalaan hetulat ovat vahvemmat ja taipuisammat kuin muilla hetulavalailla. Kurkussa on kaksi uurretta, jotka laajentavat sitä hieman ruokailun aikana. Kylkiluita on enemman kuin millään muulla hetulavalaalla.
Kääpiövalas luokiteltiin aiemmin silovalaisiin, mutta kuuluu nykyään omaan heimoonsa, vaikka sillä on silovalaiden kanssa monia yhteisiä piirteitä kuten yläleuan kaarevuus.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Kääpiövalasta tavataan eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla merialueilla Antarktiksen ympäristössä Tyynessä valtameressä ja Atlantissa. Kääpiövalaasta on vain muutamia varmennettuja havaintoja avomereltä. Kääpiövalaita tiedetään kuitenkin rantautuneen Argentiinassa, Falklandinsaarilla, Chilessä, Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Niitä tavataan muun muassa Tasmanian, Etelä-Australian, Etelä-Afrikan ja Falklandinsaarten alueella. Kääpiövalaiden määrää ei tiedetä, ja niitä nähdään harvoin. Sen levinneisyysalue on kuitenkin laaja, eikä siihen kohdistu ihmisen aiheuttamia suuria uhkia ja toisaalta lajia tavataan satunnaisesti jopa 80 yksilön parvissa. Sitä pidetään siksi elinvoimaisena lajina. Lajin suurimpia uhkia lienevät ryöstökalastus ja elinympäristön muutokset..
Elintavat.
Kääpiövalaat liikkuvat yleensä yksin tai pareittain, mutta jopa 80 valaan ryhmiä on havaittu. Niiden elintavoista tiedetään kuitenkin hyvin vähän. Ei ole varmuutta elävätkö ne perheryhminä tai niiden muista sosiaalisista piirteistä. Kääpiövalaat ovat nopeita ja vahvoja uimareita.
Kääpiövalaat syövät lähinnä krillejä ja hankajalkaisia, joita ne siivilöivät vedestä muiden hetulavalaiden tapaan.
Kääpiövalasnaaraat synnyttävät yhden poikasen noin 11 kuukauden kantoajan jälkeen. Poikasen imetysajaksi on arvioitu 6–12 kuukautta. Synnytys tapahtuu luultavasti rantavesissä ja matalissa vesissä keväällä tai kesällä.
Luokittelu.
Michelangelo Bisconti kuvasi vuonna 2012 "Miocaperea pulchran", uuden kääpiövalaslajin, jolloin kääpiövalas ei olisikaan heimonsa ainoa laji. Hän sijoitti tutkimuksessaan Neobalaenidae-heimon yhdessä silovalaiden kanssa yläheimoon Balaenoidea. Sen sijaan Fordycen ja Marxin (2013) kladististen tutkimusten mukaan nämä kaksi lajia kuuluvat aiemmin sukupuuttoon kuolleena pidettyyn heimoon Cetotheriidae.
Mikkelin Hiihtäjät

Mikkelin Hiihtäjät on vuonna 1934 perustettu mikkeliläinen urheiluseura. Se on tunnettu erityisesti maastohiihtoseurana, mutta sen urheilijat ovat saavuttaneet Suomen mestaruuksia myös alppihiihdossa, ja kesälajeista suunnistus kuuluu sen lajivalikoimaan. Seura on järjestänyt 1930-luvulta alkaen vuosittaiset Porrassalmen Hiihdot.
Maastohiihto.
Mikkelin Hiihtäjien ensimmäinen maastohiihdon menestyskausi oli 1960-luvun alussa, jolloin seuran kirkkain tähti oli olympiamitalisti Arto Tiainen. Seuran kaikkien aikojen menestyksekkäin hiihtäjä on Harri Kirvesniemi, jonka johdolla seura voitti vuosina 1979–1986 ennätykselliset kahdeksan peräkkäistä Suomen mestaruutta miesten viestihiihdossa. Kahtena vuonna mestarimiehistöön kuului myös Arto Tiaisen poika Hannu Tiainen.
Nigulisten kirkko

Nigulisten eli Pyhän Nikolaoksen kirkko () on keskiaikainen kirkkorakennus Tallinnassa. Se on pyhitetty Nikolaos Ihmeidentekijälle, kalastajien ja merimiesten suojeluspyhimykselle. Kirkko rakennettiin alun perin 1200-luvulla, mutta se tuhoutui osittain toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton suorittamissa Tallinnan ilmapommituksissa. Kunnostustöiden jälkeen kirkko on toiminut taidemuseona ja konserttisalina. Se sijaitsee Toompeanmäen juurella.
Historia.
Tallinnan Pyhän Nikolaoksen kirkon perustivat ja rakennuttivat 1200-luvulla Gotlannista saapuneet saksalaiset kauppiaat vuosina 1230–1275. Kaupungin ollessa vielä linnoittamaton, kirkolla oli huomattavia puolustusrakennelmia. Tallinnan linnoituksen valmistuttua 1300-luvulla kirkko menetti puolustuksellisen tarkoituksensa ja siitä tuli tavallinen keskiaikainen seurakuntakirkko. Alkuperäisestä kirkkorakennuksesta on jäljellä vain muutamia säilyneitä osia.
Kirkko sai nykyisen ulkoasunsa vuosina 1405–1420, kun keskikäytävää korotettiin sivukäytäviä korkeammalle ja kirkko suunniteltiin uudelleen täysbasilikaksi. Kirkon tornia korotettiin vuonna 1515 ja siihen asennettiin myöhäisgoottilainen piikki. Myöhäisellä 1600-luvulla tornia vahvistettiin. Goottilainen piikki korvattiin barokin tyylisuuntaa edustavalla piikillä, jota myöhemmin korotettiin useita kertoja. Nykyisin tornilla on korkeutta 105 metriä.
Pyhän Nikolaoksen kirkko oli Tallinnan kirkkorakennuksista ainoa joka jäi täysin sivuun protestanttisen uskonpuhdistuksen mukana tulleesta pyhäinkuvien tuhoamisesta 1520-luvulla. 
Maaliskuun 9. päivänä vuonna 1944 kirkko kärsi merkittäviä vaurioita neuvostoliittolaispommituksissa toisessa maailmansodassa. Pommitusten aikaan saama tulipalo syöksi kirkon raunioihin ja tuhosi suurimman osan sen sisätiloista. Suurin osa taideaarteista kuitenkin säilyi, sillä ne ehdittiin evakuoida kirkosta pois ennen pommituksia. Kirkon jälleenrakennustyöt käynnistettiin vuonna 1953 ja lopullisesti kirkko valmistui vuonna 1981. Kirkon torni joutui jälleen tulipalon runtelemaksi lokakuun 12. päivänä vuonna 1982. Kunnostuksen jälkeen kirkko avattiin vuonna 1984 taidemuseona ja konserttisalina. Museoon on sijoitettu Viron taidemuseon keskiaikaisen taiteen kokoelma.
Taideteokset.
Tallinnan Pyhän Nikolaoksen kirkon huomattavin taideteos on lyypekkiläisen Bernt Notken 30-metrisen maalauksen "Kuolemantanssi" (Totentanz) alkuosa myöhäiseltä 1400-luvulta. Kirkon pääalttari on puolestaan rakennettu vuosina 1478–1481. Sen rakensi niin ikään lyypekkiläinen Herman Rode.
Pyhän Nikolaoksen kirkko

Pyhän Nikolaoksen kirkko tai Pyhän Nikolauksen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Suomi.
Luovutettu Karjala
Sami Lindström

Sami Lindström (s. 31. tammikuuta 1978 Kankaanpää) on suomalainen entinen pesäpalloilija.
Sami Lindström on edusti Kankaanpään Mailaa suurimman osan uranstaan. Miesten edustusjoukkueeseen hän pääsi 1990-luvun puolivälissä. Kaudella 2007 hän voitti Ykköspesiksen lyöjätilaston kolmella kunnarilla ja 60 tavallisella juoksulla. Aiemmin hän pelasi ulkokentällä kopparin paikalla, mutta myöhemmin hän oli lähes poikkeuksetta lyöjäjokerin tehtävissä Pattijoen Urheilijoissa.
Lindströmistä käytetään lempinimeä "Linssi". Ammatiltaan hän on kaihdinmyyjä.
Malmi Vilppula

Malmi Kyllikki Vilppula (vuodesta 1941 oik. Järvenkylä; 20. helmikuuta 1911 Räisälä – 7. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hänet tunnettiin lempinimellä "Räisälän satakieli".
Vilppula opiskeli Helsingin Konservatoriossa. Hänen opettajiaan olivat siellä Väinö Lehtinen ja Oiva Soini sekä yksityisesti myös Hanna Granfelt ja Paul Hansen. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä 13.3.1933.
Vilppula oli kiinnitettynä Helsingin Kansanteatteriin 1935–1944 ja sen jälkeen Suomen Kansallisoopperaan vuoteen 1963. Hän ohjasi oopperaluokkaa Sibelius-Akatemiassa vuosina 1964–1967 sekä Helsingin Konservatoriossa 1972–1976.
Malmi Vilppulan puoliso oli Teknos-Tehtaat Oy:n perustaja Yrjö Järvenkylä. Heille syntyi kolme lasta: dosentti Sirkka-Liisa Valle, professori Marjatta Rautio ja tutkimusjohtaja Jyri Järvenkylä.
Kalevan kisat 1949

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1949 Kymissä 20.–21. elokuuta. Järjestävä paikkakunta oli ensimmäisen kerran maalaiskunta. Kilpailupaikkana oli vasta valmistunut Karhulan keskuskenttä. Kilpailupaikka sijaitsee nykyisin Kotkan kaupungissa ja sijaitsi vuosina 1951–1976 Karhulan kauppalassa. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Naiset kilpailivat omissa yleisurheilun mestaruuskisoissaan Varkaudessa 14. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1949.
Kilpailut järjestettiin Varkaudessa 14. elokuuta.
Kalevan kisat 1950

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1950 Jyväskylässä 12.–13. elokuuta. Kisapaikkana oli Harjun kenttä. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. Maratonjuoksu kilpailtiin Miehikkälässä 23. heinäkuuta. Kymmenottelu järjestettiin Lappeenrannassa 2.–3. syyskuuta. Naiset kilpailivat omissa mestaruuskisoissaan Valkeakoskella 12.–13. elokuuta.
Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut 1950.
Kilpailut järjestettiin Valkeakoskella 12.–13. elokuuta.
Jorma Valtonen (pituushyppääjä)

Jorma Olavi Valtonen (29. maaliskuuta 1923 Sakkola – 31. toukokuuta 2001) oli suomalainen pituushyppääjä.
Yleisurheilussa Seinäjoen Urheilijoita ja Parikkalan Urheilijoita edustanut Valtonen voitti pituushypyn Suomen mestaruuden vuosina 1949 ja 1950. Kahdesti hän ylsi SM-hopealle (1951 ja 1953) ja kerran pronssille (1952). Kalevan kisoissa hän lisäksi sijoittui 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi vuonna 1949.
Valtonen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten pituushypyssä parhaana suomalaisena viidenneksi tuloksella 716 cm. Seuraavana vuonna hän hyppäsi ennätyksekseen 736 cm. Hän osallistui urallaan 11 maaotteluun vuosina 1949–1953 ja voitti lajinsa kahdesti.
Valtonen myös pelasi pesäpallon SM-sarjassa yhden kauden edustaen Seinäjoen Maila-Jusseja. Hän oli SVUL:n Etelä-Karjalan piirin yleisurheiluvalmentajana vuosina 1952–1965 ja toimi aktiiviuransa jälkeen muun muassa Parikkalan Urheilijoiden puheenjohtajana 1960–1982 sekä Suomen Urheiluliiton liittovaltuuston jäsenenä 1959–1978 ja johtokunnan jäsenenä 1963–1964.
Mike Piazza

Michael Joseph ”Mike” Piazza (s. 4. syyskuuta 1968) on yhdysvaltalainen entinen baseballpelaaja. Hän teki Major League -debyyttinsä 1. syyskuuta 1992. Viimeisen pelinsä Piazza pelasi 30. syyskuuta 2007.
Piazza syntyi ja vietti lapsuutensa Pennsylvaniassa. Hänen veljensä kummisetä oli valmentajalegenda Tommy Lasorda, ja hän itse sai henkilökohtaista opetusta Ted Williamsilta. Hän on 12-kertainen All-Star-pelaaja.
Joukkueet.
Piazza pelasi uransa aikana seuraavissa ammattijoukkueissa:
Avioliitto.
Näyttelijä-malli Alicia Rickter ja Piazza menivät naimisiin 29. tammikuuta 2005. Parin ensimmäinen lapsi, tytär Nicoletta Veronica Piazza, syntyi New Yorkissa 3. helmikuuta 2007.
Jack Kramer

John Albert ”Jack” Kramer (1. elokuuta 1921 – 12. syyskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän syntyi Las Vegasissa, Nevadassa, mutta muutti 13-vuotiaana perheineen Kalifornian San Bernadinoon. 
Kramer oli lajinsa suurimpia nimiä 1940-luvulla. Hän voitti yhden kaksinpelimestaruuden Wimbledonissa ja kaksi Yhdysvaltain avoimissa. Vuosina 1946 ja 1947 hän kuului Davis Cupin voittaneeseen joukkueeseen. Vuoden 1947 Wimbledon-finaalissa hän voitti maanmiehensä Tom Brownin ennätyksellisen lyhyessä ajassa, 47 minuutissa. Ottelussa pelattiin vain 24 peliä, mitä vähemmällä on miesten kaksinpelin Wimbledon-finaaleissa toisen maailmansodan jälkeen selvitty vain neljä kertaa.
Kramer opiskeli floridalaisessa Rollins Collegessa ja sai vuonna 1968 paikan International Tennis Hall of Famesta Rhode Islandissa.
Bill Brown (kriketinpelaaja)

William Alfred "Bill" Brown (31. heinäkuuta 1912 – 16. maaliskuuta 2008) oli australialainen maajoukkuetason kriketinpelaaja. Hän aloitti uransa 1930-luvulla ja palveli toisessa maailmansodassa, mutta jatkoi pelaamistaan ammattitasolla sen jälkeenkin.
Brown syntyi Queenslandin Toowoombassa, mutta muutti 3-vuotiaana perheineen Sydneyyn. Hän kuului The Invinciblesiksi nimettyyn aussijoukkueeseen, joka lajin ensimmäisenä teki vuonna 1948 kierroksen Englannissa häviämättä kertaakaan. Hän oli vuonna 1939 yksi "Wisden Cricketers of the Year" -pelaajista ja eteni joukkuekapteeniksikin.
Brown sai vuonna 2000 Australian ritarikunnan mitalin saavutuksistaan kriketin alalla. Hän eli 95-vuotiaaksi.
Hannes Reichelt

Hannes Reichelt (s. 5. heinäkuuta 1980 Altenmarkt im Pongau, Itävalta) on itävaltalainen alppihiihtäjä, supersuurpujottelun maailmanmestari vuodelta 2015 ja maailmancup-voittaja kaudelta 2007–2008.
Reichelt saavutti pronssia junioreiden MM-kilpailujen supersuurpujottelussa Kanadassa helmikuussa 2000. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli samassa lajissa kymmenes. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Reichelt oli hopealla supersuurpujottelussa. Schladmingissa 2013 hän sijoittui samassa lajissa neljänneksi. Vailissa / Beaver Creekissä 2015 Reichelt saavutti kultaa supersuurpujottelussa ja oli kolmastoista syöksylaskussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa yhdestoista ja syöksylaskussa kahdestoista.
Reichelt on kilpaillut maailmancup-tasolla kaudesta 2001–2002 lähtien. Hän sai ensimmäisen palkintokorokepaikkansa oltuaan toinen supersuurpujottekilpailussa Val Gardenassa 20. joulukuuta 2002. Ensimmäisen voittonsa hän sai samassa lajissa Beaver Creekissä 1. joulukuuta 2005.
Frank Middlemass

Francis George "Frank" Middlemass (28. toukokuuta 1919 Eaglescliffe, County Durham, Britannia – 8. syyskuuta 2006 Northwood, Lontoo, Britannia) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa vuosina 1992–1993 Dr. Alex Ferrenbyn roolissa televisiosarjassa "Sydämen asialla" ja Rocky Hardcastlen roolissa sarjassa "Vanha suola janottaa".
Nuoruus ja ura.
Middlemass syntyi Eaglescliffessä vuonna 1919. Hän oli rahtiyhtiön johtajana työskentelevän isänsä nuorin lapsi, ja hänellä oli kolme siskoa. Middlemass liittyi iarmeijaan 19-vuotiaana ja haavoittui Dunkerquessa vuonna 1940. Hän erosi armeijasta everstiluutnantin arvoisena 30-vuotiaana.
Erottuaan armeijasta Middlemass liittyi Penzancen teatterin näyttelijäkuntaan ja näytteli viikoittain repertuaareissa 1950-luvun aikana. Sen jälkeen hän näytteli Old Vic -teattereissa Lontoossa ja Bristolissa, kunnes hän vuonna 1984 liittyi Royal Shakespeare Companyn näyttelijäkuntaan. Middlemass näytteli muun muassa Holofernesiä näytelmässä "Turhaa lemmen touhua", munkkia "Kesäyön unelmassa" sekä Poloniusta "Hamletissa".
Middlemass toimi Vuonna 1982 Dan Archerin äänenä radiokuunnelmassa "The Archers". Hän vieraili myös useissa komedia- ja draamasarjoissa, kuten esimerkiksi sarjoissa "Kyllä, herra ministeri" ja "Neiti Marple". 1990-luvun alussa hän näytteli tohtori Alex Ferrenbyä draamasarjassa "Sydämen asialla" sen ensimmäisen 21 jakson ajan.
Middlemass jätti "Sydämen asialla" -sarjan vuonna 1993, ja jo samana vuonna hän aloitti Rocky Hardcastlen roolissa komediasarjassa "Vanha suola janottaa". Middlemassin roolihahmo oli Geoffrey Palmerin esittämän Lionelin arvaamaton isä. Sarjan ohella Middlemass esiintyi yhä teatterinäytelmissä. Middlemass jatkoi sarjassa sen päättymiseen vuonna 2005 asti.
Yksityiselämä.
Middlemass asui yhdessä näyttelijä Geoffrey Toonen kanssa yli 40 vuotta, ja heitä luultiin usein virheellisesti pariskunnaksi. Middlemass kuoli 87-vuotiaana näyttelijöiden lepokodissa Denville Hallissa Lontoossa 8. syyskuuta 2006.
Claude Cheysson

Claude Cheysson (13. huhtikuuta 1920 – 15. lokakuuta 2012) oli ranskalainen sosialistisen puolueen poliitikko. 
Cheysson syntyi Pariisissa ja aloitti työnsä ulkoministeriössä vuonna 1948. Hän toimi muun muassa suurlähettiläänä Indonesiaan (1966–1969), Euroopan komission jäsenenä (1973–1981, 1985–1988), maansa ulkoministerinä (1981–1984) ja europarlamentaarikkona (1989–1995).
Cheyssonille on myönnetty useita kunnianosoituksia, kuten Kunnialegioonan komentajan arvo.
Kaakamon seisake

Kaakamon seisake () oli rautatieliikennepaikka Torniossa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi ratakilometrillä 870,3 Kaakamon kylässä, suunnilleen Kemin ja Tornion rautatieasemien välisen 26 kilometrin mittaisen rataosuuden puolessa välissä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle Oulun–Tornion rautatien rakennustöiden yhteydessä 1900, ja se lakkautettiin 3. kesäkuuta 1984.
Kaakamon pysäkkirakennuksen suunnitteli rautatiehallituksen arkkitehti Bruno Granholm, ja se rakennettiin samoilla piirustuksilla kuin Tuiran, Kellon ja Lautiosaaren vanhan pysäkin asemarakennukset. Rakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Seututie 303

 Seututie 303 on seututie Valkeakosken ja Akaan kaupunkien alueilla. Tie lähtee Akaan Viialasta, Seututie 190:ltä ja kulkee valtatien 9 poikki Toijalan taajamaan ja sieltä edelleen valtatien 3 poikki ja päättyy seututielle 130, eli vanhalle valtatie 3:lle.
Raja (täsmennyssivu)

Raja voi tarkoittaa seuraavia:
Lentopallo kesäolympialaisissa 2008 – miesten turnaus

Vuoden 2008 kesäolympialaisiin Pekingiin pääsee 12. lentopallomaajoukkuetta. Niistä kolme selviytyi kisoihin Maailmancupista, ja loput maanosien eri karsinnoista, ja myös maailmankarsinnoista.
Selviytyneet joukkueet.
1. Kiina (Isäntämaa) 
2. Brasilia (1. maailmancup) 
3. Venäjä (2. maailmancup) 
4. Bulgaria (3. maailmancup) 
5. Egypti (Afrikan karsinnat)
6. Japani (Aasian karsinnat) 
7. Serbia (Euroopan karsinnat)
8. USA (Pohjois- ja Väli-Amerikann karsinnat) 
9. Venezuela (Etelä-Amerikan karsinnat) 
10. Saksa (Maailmankarsinnat)
11. Italia (Maailmankarsinnat)
12. Puola (Maailmankarsinnat)
Loppusarja.
Pronssiottelu: Venäjä-Italia 25-22, 25-19, 25-23
I Feel for You

I Feel for You on Princen vuonna 1979 kirjoittama diskokappale, josta tuli suuri hitti Chaka Khanin cover-version myötä vuonna 1984. Chaka Khanin versiolla räppää Melle Mel ja huuliharppua soittaa Stevie Wonder. Kappale oli kansainvälinen menestys, jota soitettiin diskoissa ympäri maailmaa. Se voitti Princelle lauluntekijä-palkinnon vuoden 1984 Grammy-gaalassa. Samana vuonna Prince keräsi palkintoja myös oman "Purple Rain" -levynsä ja elokuvansa ansiosta.
Risuke Ōtake

Risuke Ōtake () (10. maaliskuuta 1926 – 6. kesäkuuta 2021) oli japanilainen taistelutaitojen opettaja. Hän on Tenshin shōden Katori shintō-ryū bujutsu koulukunnan "shihan" eli pääopettaja.
Risuke Ōtake otettiin vuonna 1942 Tenshin shōden Katori shintō-ryūn edellisen pääopettajan Hayashi Yazaemonin (1892–1964) oppilaaksi. 1967 Ōtakelle myönnettiin "gokui kaiden", perinteen korkein oppiarvo ja samalla hänestä tuli koulukunnan pääopettaja. 
Ōtake asui ja opetti maaseudulla, Chiban prefektuurissa. Hän on kirjoittanut laajan teoksen "The Deity and the Sword" Tenshin shōden Katori shintō-ryūsta, joka on julkaistu japanin lisäksi myös englannin ja ranskan kielellä.