tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maria Saksi-Coburg-Gotha

Maria Saksi-Coburg-Gotha ("Marie Alexandra Victoria", myös "Romanian Maria" ja "Edinburghin Maria)"; (29. lokakuuta 1875 Kent, Yhdistynyt kuningaskunta – 18. heinäkuuta 1938 Sinaia, Romania) oli englantilainen prinsessa, Romanian viimeinen kuningatar ja kuningas Ferdinand I:n puoliso.
Suku.
Marie Alexandra Victoria syntyi Britannian kuningasperheeseen ja hänen arvonimensä oli Edinburghin prinsessa. Hänen isänsä oli Edinburghin herttua, vuodesta 1893 Saksi-Coburg-Gothan herttua Alfred, joka oli kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin toiseksi vanhin poika ja äitinsä suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna Romanova, joka oli keisari Aleksanteri II:n ja keisarinna Maria Aleksandrovnan kolmanneksi vanhin lapsi. Hänellä oli neljä sisarusta, joista Victoria Melita avioitui suuriruhtinas Kirill Vladimirovitš Romanovin kanssa.
Avioliitto ja jälkeläiset.
Osa Marien omaisista vieroksui tulevaa kaukaista sekä epävarmaa hallituspaikkaa, jossa seuraelämä ja sivistys olisi vähäistä. Kun pariskunta oli virallisesti kihloissa, Marien isoäiti kuningatar Viktoria kirjoitti toiselle lapsenlapselleen, Hessenin ja Reinin prinsessa Victorialle, että "[Ferdinand] on mukava ja vanhemmat ovat viehättäviä – mutta maa on hyvin epävarma ja Bukarestin seurapiirien moraalittomuus on melkoisen kauheaa. Tietysti avioliitto viivästyy, koska Missy täyttää 17 vasta lokakuun lopussa!" 
Maria avioitui Romanian saksalaissyntyisen kruununprinssi Ferdinandin kanssa 10. tammikuuta 1893 tämän kotipaikassa Sigmaringenin linnassa kolmessa eri vihkiseremoniassa: yksi siviili-, yksi katolinen (Ferdinandin uskonto) ja yksi anglikaaninen seremonia.
Heille syntyi kuusi lasta:
Kuningatar.
Ferdinand nousi Romanian valtaistuimelle vuonna 1914 ja Maria otti tarmokkaasti osaa hallitusasioihin. Hallituskauden alku tuli olemaan ensimmäisen maailmansodan sävyttämää, mutta liittyminen sotaan ympärysvaltojen puolelle elokuussa 1916 toi Romanialle sodan loppuvaiheessa suuret lisäalueet. 
Ferdinand kuoli suolistosyöpään 61-vuotiaana vuonna 1927 ja Marian vaikutusmahdollisuudet pienenivät lähes olemattomiin. Seuraavat Romanian kuninkaat eivät kuitenkaan avioituneet, joten Maria jäi maan viimeiseksi kuningattareksi. Marian pojan Carol II:n puoliso prinsessa Helenan titteli vuosina 1940-1947 oli kuningataräiti. 
Kuningataräiti Maria kuoli 62-vuotiaana maksakirroosiin heinäkuussa 1938 Pelișorin linnassa, Sinaiassa. Hänet on haudattu Curtea de Argeșin luostarin katedraaliin Argeșin maakuntaan.
Manon Houette

Manon Houette (s. 2. heinäkuuta 1992 Le Mans) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut Fleury Loiret HB:tä, kaudella 2016–2017 saksalaista Thüringer HC:tä sekä kaudella 2017–2018 Metz Handballia.
Marie-Gabrielle Capet

Marie- Gabrielle Capet (6. syyskuuta 1761 Lyon - 1. marraskuuta 1818 Pariisi) oli ranskalainen uusklassinen taidemaalari.
Elämänvaiheita.
Capet oli köyhän perheen tytär ja on epäselvää, missä hän sai taiteellisen peruskoulutuksensa. Vuonna 1781 hän pääsi Pariisiin Adélaïde Labille-Guiardin oppilaaksi. Capet`n ensimmäiset työt esiteltiin nuorten taiteilijoiden näyttelyssä Exposition de la jeunessessa. Hän teki miniatyyrejä, öljyvärimaalauksia, akvarelleja ja pastelleja. Hänen työnsä saivat kehuja niiden virtuoosimaisesta värien käytöstä ja luonnostelusta.
Vuonna 1781 hän esitteli Salon de la Jeunessessa miniatyyrejään. Ranskan suuren vallankumouksen myötä taidemaailman ovet avautuivat toden teolla myös naisille. Capet alkoi esitellä tämän jälkeen säännöllisesti eri näyttelyissä.
Capet´n ja Labille-Guiardin suhde oli aluksi ammatillinen, mutta muuttui myöhemmin syväksi ystävyydeksi. Hän muutti asumaan Labille-Guiardin ja hänen aviomiehensä François Vincentin luo. Kun Labille-Guiard sairastui vakavasti, Capet piti hänestä huolta loppuun asti.
Teoksia.
Suurin osa Capet'n teoksista on nykyään esillä Pariisissa Louvressa.
Manuel Álvarez Bravo

Manuel Álvarez Bravo (4. helmikuuta 1902 México – 19. lokakuuta 2002 México) oli meksikolainen valokuvaaja ja 1900-luvun merkittävimpiä nimiä Latinalaisen Amerikan valokuvataiteessa. Hänen kuviensa aiheina olivat työ, kuolemanrituaalit ja muu kansanperinne sekä marginaalissa elävät ihmiset.
Manuel Álvarez Bravo oli valokuvaajana itseoppinut, mutta hänen taidemaalarina toiminut isoisänsä ja opettajana työskennellyt isänsä harrastivat valokuvausta. Isä kuoli pojan ollessa vasta 12-vuotias, ja poika joutui jättämään koulunsa kesken. Hän meni töihin tekstiilitehtaaseen kunnes sai paikan valtiovarainministeriöstä. Iltaisin hän opiskeli ensin kirjanpitoa, mutta vaihtoi sen taidekursseihin. Álvarez Bravo hankki ensimmäisen oman kameransa parinkymmenen vuoden iässä työskennellessään virkamiehenä Oaxacan osavaltiossa. Pian hän voitti paikallisen valokuvakilpailun. Palattuaan synnyinkaupunkiinsa Méxicoon hän tapasi Tina Modottin ja pääsi tämän suhteiden ansiosta pääkaupungin vasemmistolaisiin taiteilijapiireihin. Tuttaviin kuuluivat muiden muassa Edward Weston ja Frida Kahlon Saksasta Meksikoon muuttanut valokuvajaisä Guillermo Kahlo, jotka kannustivat kannusti Álvarez Bravoa eteenpäin alalla.
Álvarez Bravo dokumentoi valokuvaamalla muun muassa Diego Riveran seinämaalauksia ja opetti 1930-luvun lopulla valokuvausta San Carlos -taideakatemiassa.
Vuonna 1984 Álvarez Bravolle myönnettiin elämäntyöstään kansainvälinen Hasselblad-palkinto. Hän kuoli satavuotiaana lokakuussa 2002.
Manuel Álvarez Bravon valokuvia on ollut laajasti esillä Helsingissä 1984 ja 1999 sekä yhteisnäyttelyssä Kuopion VB-valokuvakeskuksessa vuonna 2012.
Siraba Dembélé

Siraba Dembélé Pavlović (s. 28. kesäkuuta 1986 Dreux) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 2006. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017, ja hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 2018 hän voitti Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi tanskalaista Randers HK:ta, makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea sekä vuosina 2016–2018 venäläistä Rostov-Donia.
Grâce Zaadi

Grâce Zaadi Deuna (s. 7. heinäkuuta 1993 Courcouronnes) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa vuonna 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Seuratasolla hän on edustanut Metz Handballia vuodesta 2010.
Dokosaani

Dokosaani eli n-dokosaani (C22H46) on 22-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää ainetta. Dokosaanin rakennekaava on CH3(CH2)20CH3, moolimassa 310,61 g/mol, sulamispiste 43.8 °C, kiehumispiste 369 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0.7944 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3) ja CAS-numero 629-97-0. Dokosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee kloroformiin ja etanoliin sekä erityisen hyvin dietyylieetteriin. 
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Amandine Leynaud

Amandine Leynaud (s. 2. toukokuuta 1986 Aubenas) on ranskalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa marraskuussa 2005. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Pekingin olympialaisissa 2008 ja Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi romanialaista CS Oltchim Râmnicu Vâlceaa kaudella 2012–2013 sekä makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea vuosina 2013–2018.
Antoni Comín

Antoni Comín i Oliveres (s. 1971 Barcelona) on katalonialainen poliitikko. Hän edustaa Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa ja toimi Katalonian aluehallinnon terveysministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Comín lähti Puigdemontin ja kolmen muun ministerin (Meritxell Serret, Lluís Puig ja Clara Ponsatí) kanssa Belgiaan maanpakoon Espanjan nostettua kansanäänestyksen järjestämisen takia heitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanja antoi heistä myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta perui sen myöhemmin 5. joulukuuta 2017. Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 yhä maanpaossa ollut Comín valittiin uudelleen parlamenttiin.
Espanja uusi 23. maaliskuuta 2018 aiemmin jäädytetyn eurooppalaisen pidätysmääräyksen Puigdemontista ja useasta muusta maanpaossa olevasta katalaanipoliitikosta, mukaan luettuna Comín, joka ilmoittautui itse poliisille Belgiassa 5. huhtikuuta 2018 yhdessä muitten Belgiassa yhä olleitten eli Puigin ja Serretin kanssa. Heitä ei kuitenkaan pidätetty ja he saivat odottaa Espanjan vaatiman luovutuksen oikeuskäsittelyä Belgiassa vapaana. Heille ei myöskään määrätty takuita, eikä passeja takavarikoitu, vaikka heiltä kiellettiinkin Belgiasta poistuminen.
Katalonian parlamentin puhemiehistö hyväksyi 24. huhtikuuta 2018 Comínin anomuksen saada valtuuttaa toinen henkilö äänestämään puolestaan parlamentin istunnoissa ilman, että Comínin tarvitsisi luopua parlamenttipaikastaan. Ciutadans-puolue ja Kansanpuolue valittivat puhemiehistön päätöksestä Espanjan perustuslakituomioistuimeen, mutta tuomioistuin ei muuttanut päätöstä. 16. toukokuuta 2018 Belgian oikeus ilmoitti, että Comínia, Puigia ja Serretiä ei luovuteta Espanjaan.
Katalonian vastavalittu uusi pääministeri Quim Torra esitti 19. toukokuuta 2018, että vanhasta hallituksesta nimitettäisiin uudenkin hallituksen ministereiksi maanpaossa olevista Comín ja Puig sekä tutkintavankeudessa olevista Jordi Turull ja Josep Rull. 29. toukokuuta 2018 Torra ilmoitti kuitenkin luopuvansa yrittämästä maanpaossa ja vankilassa olevien nimittämistä Espanjan keskushallinnon asetuttua vastustamaan sitä.
MHC Vahterpää

MHC Vahterpää (kylkinumero 42) on Suomen merivoimien Katanpää-luokan miinantorjunta-alus (), jonka on valmistanut italialainen Intermarine S.p.A..
Valmistus.
Alus kastettiin 3. marraskuuta 2011 kumminaan Suomen merivoimien komentajan Veli-Jukka Pennalan puoliso, rouva Anja Pennala. Alus saapui Suomeen joulukuussa 2016.
Palvelus.
Alus on Rannikkolaivastossa.
Muuta.
Aluksen kummikaupunkina on Kotka.
Edward Edwards (sarjamurhaaja)

Edward Wayne Edwards, alun perin Charles Murray, (14. kesäkuuta 1933 – 7. huhtikuuta 2011) oli tuomittu yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Edwards pakeni Akronin vankilasta Ohiossa vuonna 1955. Lopulta hänet pidätettiin Atlantassa 20. tammikuuta 1962. Hänet päästettiin ehdonalaiseen vapauteen vuonna 1967, ja vuosien 1977 ja 1996 välillä hän murhasi ainakin viisi ihmistä.
Murhat.
Edwardsin tiedetään murhanneen viisi ihmistä: kaksi Ohiossa vuonna 1977, kaksi Wisconsinissa vuonna 1980, ja yksi Ohiossa vuonna 1996.
Ensimmäiset murhat, joista Edwards tuomittiin, Billy Lavaco ja Judy Straubista, kaksinkertainen murha, tapahtuivat Ohiossa vuonna 1977. Hänet tuomittiin elinkautiseen näistä rikoksista vuonna 2010.
Toinen kaksoismurha, Tim Hack ja Kelly Drew, tapahtui Wisconsinissa vuonna 1980. Tapausta kutsuttiin nimellä "Sweetheart Murders". Edwardsia oli kuulusteltu tuolloin, mutta ei ollut perusteita pidättää häntä. Lähes 29 vuotta myöhemmin hänen yhteys murhiin todistettiin DNA-testien avulla. Ilmeisesti Edwardsin oma lapsi vihjasi poliisille hänen mahdollisesta osallistumisesta
Edwards tunnusti 1996 Danny Boy Edwardsin murhan Ohiossa. Uhri oli adoptoitu lapsi, joka oli asunut Edwardsin ja hänen vaimonsa luona useita vuosia. Dannyn alkuperäinen nimi oli Danny Lain Gloeckner. Edwards murhasi Dannyn saadakseen vakuutusrahat. Edwards tuomittiin kuolemaan tästä rikoksesta maaliskuussa 2011, mutta hän kuoli vankilassa luonnollisista syistä kuukautta myöhemmin.
Muut mahdolliset murhat.
Phil Stanfordin kirjan "The Peyton-Allan Files"in" "mukaan Edwards voi olla vastuussa Beverly Allanin ja Larry Peytonin murhista Portlandissa vuonna 1960. Kaksi miestä pidätettiin ja vangittiin murhista, mutta vapautettiin vankilasta varhain. Viranomaiset väittävät, että oikeat henkilöt olivat syytettyinä.
Jotkut tutkijat ovat todenneet, että Edwards asui Pohjois-Kaliforniassa jokaisen Zodiac Killerin murhan aikaan 1960-luvun lopulla ja olisi tuolloin sopinut Zodiacin kuvaukseen, vaikka muut kiistävät tämän väitteen.
Maaliskuussa 2017, etsivä Chad Garcia Jeffersonin maakunnan (Wisconsin) seriffin poliisiasemalta, joka oli vastuussa "Sweetheart Murders" -tapauksesta kertoi, miten Hackin ja Drewin murhat ratkesivat Edwardsin tyttären vihjeen ansiosta. Garcia sanoi olevansa "melko varma" Edwardsin murhanneen ainakin viidestä seitsemään muuta.
Estelle Nze Minko

Estelle Nze Minko (s. 11. elokuuta 1991 Saint-Sébastien-sur-Loire) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut unkarilaista Siófok KC:tä vuodesta 2016.
Sassandra

Sassandra on Atlantin valtamereen laskeva joki Guineassa ja Norsunluurannikolla. Sen pituus on 915 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 68 550 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa 710 metriä korkeudella Tetinivuorilta Beylan kaakkoispuolelta. Se virtaa ensin Bagbè-nimisenä kohti itää, kääntyy sitten etelään ja lopuksi kaakkoon. Joki laskee Atlanttiin 16 kilometriä pitkän estuaarin kautta. Se toimii Guinean ja Norsunluurannikon rajajokena muutaman kymmenen kilometrin matkalla. Sassandran tärkeimmät sivujoet ovat Boa, Bafing, N’Zo, Lobo ja Davo.
Joen suussa sijaitsee Sassandran kaupunki. Buyossa on säännöstelypato, joka muodostaa laajan tekojärven.
Sophie de Choiseul-Gouffier

 
Sophie de Choiseul-Gouffier (liet. Sofija Tyzenhauzaitė de Šuazel-Gufjė, s. 1790 Lida, Valko-Venäjä – 28. toukokuuta 1878 Nizza, Ranska) oli liettualainen kirjailija. Hän polveutui Liettuan vanhasta aatelista ja kuului Tyzenhaus-sukuun.
Choisseul-Gouffierin kirjoitti kirjansa ranskaksi ja hän oli yksi ensimmäisistä liettualaisista naiskirjailijoista. Hänen teoksensa kertovat hänen oman aikansa liettualaisten aatelisnaisten elämästä. 
Avioliiton Choisseul-Chomeur solmi vuonna 1812 ranskalaisen aatelismiehen, Antoine Louis Octaven kanssa, kun Napoleonin joukot hyökkäsivät Liettuan halki Venäjälle. Miehensä kuoltua hän hoiti sukutilaansa yksin. Viimeiset vuotensa hän eli Ranskassa.
Olli Antonio

Olli Antonio (oikealta nimeltään Olli Karejoki, s. 1992 Helsinki) on suomalainen rap-artisti. Lahdessa varttunut tekijä julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "De Puta Madre" Hög Recordsin kautta 7. maaliskuuta 2018. Aiemmin hän on vaikuttanut Rähinä Recordsille levyttäneessä, punk-vaikutteista musiikkia tehneessä Negatiiviset Nuoret -kokoonpanossa. Artistin isä on espanjalainen, jonka myötä myös levyn nimi on syntynyt. 
"De Puta Madre" -albumilta julkaistiin neljä singleä: "Pinkkei elefanttei", "Kultaketju", "Valot" sekä nimikkobiisi "De Puta Madre". Lisäksi kappaleesta "Pinkkei elefanttei" kuvattiin myös musiikkivideo.
Kesäkuussa 2018 Olli Antoniolta ilmestyi jälleen uusi single, Xmiehen tuottama "Rullaan spotil", Hög Recordsin kautta.
Olli Antonio solmi levytyssopimuksen Killah Recordsin kanssa vuonna 2021, mutta hän sanoi sittemmin sopimuksen irti ja perusti oman levy-yhtiön Kreme Recordsin. Samalla Kreme Recordisille sainattiin myös Olli Antonion yhtye Negatiiviset Nuoret. Karejoki levyttää myös nimellä Olli Outolempi.
Diskografia.
"Pääartikkeli: Olli Antonion diskografia"
Katso myös.
"Luettelo Olli Antonion kappaleista"
Allison Pineau

Allison Pineau (s. 2. toukokuuta 1989 Chartres) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2007. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi romanialaisseuroja CS Oltchim Râmnicu Vâlcea ja HCM Baia Mare sekä makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea ja slovenialaista RK Krim Ljubljanaa. Kaudella 2017–2018 hän edustaa Brest Bretagne Handballia.
Salla Kozma

Salla Kozma (o.s. Keränen, s. 28. joulukuuta 1975) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli teatteritaiteen kandidaatiksi vuosina 2001–2004 Aarhusissa Venäjän teatteritaiteen akatemian Tanskan-filiaalissa (toimi vuosina 2001–2009).
Camille Ayglon-Saurina

Camille Ayglon-Saurina (o.s. Ayglon, s. 21. toukokuuta 1985 Avignon) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa maaliskuussa 2007. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Ayglon-Saurina oli mukana Pekingin olympialaisissa 2008 ja Lontoon olympialaisissa 2012, joissa molemmissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut ranskalaista Nantes Atlantique Handballia vuodesta 2018.
Ingrid Wu

Ingrid Chunyuan Wu (s. 1970; Changzhou, Kiina) on alkujaan kiinalainen, vuonna 1996 Yhdysvaltoihin muuttanut ja sittemmin uuden kotimaansa kansalaisuuden saanut matkapuhelimien komponentteja valmistavan yrityksen perustaja, yritysjohtaja ja miljardööri. 
Hän perusti vuonna 1993 yhdessä puolisonsa Pan Zhengminin kanssa Shenzhen Yuanyu -yhtiön ja toimi vuoteen 2005 saakka yrityksen operatiivisena johtajana. Yhtiön seuraaja oli vuodesta 2005 Hongkongin pörssissä noterattu matkapuhelimien osavalmistaja AAC Technologies Holdings. Yhdysvaltalainen talousviestintäyhtiö Bloomberg tulkitsi huhtikuussa 2018 Wun omistavan noin 26 prosenttia yhtymästä, josta 21 prosenttia hän omistaa suoraan tai hongkongilaisen holdingyhtiön välityksellä, minkä lisäksi hänen varallisuuteensa laskettiin puolet perheen lasten 9 prosentin omistusosuudesta. Näin Wun varallisuudeksi saatiin 6,25 miljardia dollaria. 
Muun muassa pienoiskaiuttimia, -vastaanottimia ja MEMS-mikrofoneja Applen ja Samsungin mobiililaitteisiin valmistavan, Kiinan Shenzhenistä käsin toimivan AAC:n liikevaihto oli 2,3 miljardia dollaria vuonna 2016 ja yhtymä työllisti yli 52 000 ihmistä.
Wun puoliso Zhengmin toimi vuonna 2018 AAC Technologies Holdings -yhtiön toimitusjohtajana. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes mainitsee Wun miljardöörilistallaan ainoastaan hänen aviopuolisonsa kautta (muodossa "Pan Zhengmin ja perhe", varallisuus 9,7 miljardia dollaria) erittelemättä lainkaan Wu:n omistusosuutta yhteisesti perustetusta AAC Technologies Holdings -yhtiöstä. 
Wu on ollut osaperustaja myös kolmessa muussa yhtiössä. Hän on taustaltaan sairaanhoitaja (Changzhou Party School ja Changzhou School of Public Health, 1989). Lisäksi eräs lähde toteaa hänen opiskelleen myös Hong Kong Baptist Universityssä ja Britanniassa (London School of Economics and Political Science eli LSE, josta B.Sc/B.A. tutkinto).
Yang Huiyan

Yang Huiyan (s. syyskuu 1981) on kiinalainen yritysjohtaja, perijätär ja miljardööri. Hän peri 23-vuotiaana (vanhemman veljensä kuoltua) vuonna 2005 isältään Yeung Kwok Keungilta (Yang Guoqiang) suuren osan tämän yhdessä liikekumppaninsa kanssa vuonna 1992 perustamasta kiinalaisesta kiinteistösijoitusyhtiö Country Garden Holdingsista. Vuonna 2006 Yang lunasti muiden perustajaomistajien osakkeet. Vuonna 2007 yhtiö listattiin pörssiin. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudekseen 21,9 miljardia dollaria. Tällöin yhtiöstä 57 prosenttia oli Yangin omistuksessa. Hän sijoittui varallisuudellaan Forbesin miljardöölistan sijalle 43 ja oli Aasian rikkaimpana naisena naismiljardöörien sijalla 5 maailmanlaajuisesti.
Hänen nuorempi sisarensa Ziyang istuu myös Country Gardenin hallituksessa. Yang on lisäksi puheenjohtajana vuonna 2007 New Yorkin pörssiin listatussa kiinalaisessa Bright Scholar Education Holdings -yhtiössä. 
Hän on naimisissa. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Ohion osavaltionyliopistossa.
Antonio Bernocchi

Antonio Bernocchi (17. tammikuuta 1859 – 8. joulukuuta 1930) oli italialainen liikemies ja muotisuunnittelija, joka perusti Bernocchi-muotitalon vuonna 1818. 
Bernocchi, taiteen rakastaja, osallistui rahoittajana mm. toisen maailmansodan pommituksissa vaurioituneen Pinacoteca di Breran jälleenrakentamiseen. Tehtävää johtivat arkkitehti Piero Portaluppi ja Gualtiero Galmanini.
Antonio Bernocchi perusti tekstiilitehtaita Nervianossa, Cerro Maggioressa ja Angerassa. Lisäksi hän perusti ja rahoitti Bernocchin sairaalan Legnanossa, mukaan lukien leikkausosaston, kuntoutuksen ja hoitokodin rakentamisen sairaalaan.
Carl Johan Gabriel af Forselles

Carl Johan Gabriel af Forselles (23. joulukuuta 1858 Helsinki – 30. kesäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti.
Af Forsellesin vanhemmat olivat everstiluutnantti, tilanomistaja Theodor Ulrik af Forselles ja Selma Sofia Alexandra Gabriella Cronstedt ja puolisot 1881–1893 Vera Sergejevna Juganova ja vuodesta 1897 Tyra Frigga Margareta Sofia af Forselles. Carl Johan Gabriel af Forselles tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1871. Hän valmistui koulusta priimuksena 1878, jolloin hänet ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen Preobraženskojen rykmenttiin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1878 ja luutnantiksi 1883. Af Forselles suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1883–1885, jonka jälkeen hänet ylennettiin alikapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 29. jalkaväkidivisioonaan. Vuonna 1886 hänet ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin vanhemmaksi adjutantiksi 3. krenatööridivisioonan esikuntaan. Af Forselles siirtyi yleisesikuntaupseeriksi Moskovan sotilaspiirin esikuntaan 1889. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja vuonna 1894 everstiksi. Vuonna 1899 hänestä tuli 29. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö ja 114. Novotoržkin jalkaväkirykmentin komentaja vuonna 1901. Ylennyksen kenraalimajuriksi af Forselles sai 1904 ja hänet määrättiin Vilnan sotilaspiirin esikuntaan. Sieltä hänet siirrettiin 45. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi vuonna 1907. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraaliluutnanttina marraskuussa 1912. Helsingin kaupungin asuntolautakunnan majoitusmestariksi hänet nimitettiin 1914.
Avienus

Rufius Festus Avienus (300-luvun lopulla jaa.) oli roomalainen runoilija. Hänet nimitettiin prokonsuliksi 366 ja 372. Hän käänsi kreikasta mukailemalla Aratoksen teoksen "Fainomena" ("Phaenomena"), Dionysioksen "Maailmankuvauksen" ("Descriptio orbis terræ") ynnä muuta, joita on julkaissut Alfred Holder (Innsbruck 1887).
Albertville (Alabama)

Albertville on kaupunki Alabaman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se kuuluu Marshallin piirikuntaan.
Maantiede.
Albertville sijaitsee Marshallin piirikunnan keskiosassa. Piirikunta sijaitsee Alabaman koillisosassa ja Alabama Yhdysvaltain syvässä etelässä. Alabaman suurin kaupunki, Birmingham, sijaitsee noin 100 kilometriä Albertvillestä lounaaseen. Alabaman suurin järvi, Guntersville Lake, sijaitsee Albertvillen pohjoispuolella.
Historia.
Nykyisen Albertvillen tuntumassa asui alkuaan creek- ja cherokee-intiaaniheimoja. Espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto joukkoineen lienee kulkenut Albertvillen alueen halki 1540-luvulla. Yhdysvaltain itäisistä osavaltioista alkoi muuttaa siirtolaisia alueelle 1800-luvun puolivälissä. Nimensä Albertville sai Thomas Albertilta, joka oli yksi kaupungin perustajista. Kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1890-luvulla, rataosuus oli vilkasliikenteinen. Matkustajaliikenne lopetettiin 1940-luvulla. Huhtikuussa 1908 Albervilleen iski tornado, joka tappoi noin 35 ihmistä. Jälleenrakennuksen myötä kaupunkiin rakennettiin vesijohtoverkosto ja sähköverkko. Toisen maailmansodan jälkeen Albertvillestä kehittyi merkittävä siipikarjan tuotantokeskus. Ympäröivän maaseudun puuvillantuottajat alkoivat tuottaa siipikarjaa, josta sai tuloja läpi vuoden, päinvastoin kuin puuvillasta. Kukoistava siipikarjateollisuus toi Albervilleen siirtolaisia Meksikosta ja latinalaisesta Amerikasta. 2010-luvulla latinoja oli noin neljännes Albertvillen väestöstä. Palopostijärjestelmiä valmistava Mueller Company siirsi tuotantolaitoksensa Tennesseen Chattanoogasta Albertvilleen vuonna 1975, minkä jälkeen kaupunki sai lempinimen Fire Hydrant Capital of the World.
Talous ja liikenne.
Teollisuus on Albertvillen merkittävä työllistäjä. Palveluammateissa korostuvat vähittäiskauppa, terveydenhoito ja opetusala.
Albertvillen tärkein maaliikenneyhteys on 895-kilometrinen U.S. Route 431. Valtatie alkaa Dothanista Alabaman kaakkoiskulmasta ja päättyy Owensboroon Kentuckyn länsiosassa. Maailman vilkkaimpiin lentoasemiin kuuluva Atlantan kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin 180 kilometriä Gadsdenista kaakkoon. Albertvillen paikallinen lentoasema on nimeltään Albertville Regional Airport. Alabama and Tennessee River Railway liikennöi Albertvillen kautta kulkevaa rautatielinjaa.
Adelardo López de Ayala

Adelardo López de Ayala (1829−1879) oli Espanjan parhaimpia runoilijoita 1800-luvulla, ja hän oli myös näytelmäkirjailija. Hänen mestarinäytelmänsä on "Consuelo". Sen sankarina on nainen, jossa kaikki muut tunteet tukahduttaa yksi ainoa, sammumaton ylellisyyden ja loiston himo. Ayala oli myös huomattu politikoija. Hän osallistui kapinaan Isabella II:ta vastaan 1868 ja pääsi sitten cortesin puheenjohtajaksi.
Masuda

Masuda () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, ja sen läpi mereen virtaavat Masuda- ja Takatsujoet, joiden yhteiselle suistoalueelle sen keskusta on rakentunut. Lännessä kaupunki rajautuu Yamaguchin, idässä Hiroshiman prefektuuriin. Masudassa on 46 209 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 733,19 neliökilometriä.
Masuda oli keskiajalla linnanaluskaupunki Masuda-klaanin hallinnassa. Sekigaharan taistelun jälkeen klaani joutui väistymään muualle. Takatsujoen länsirannalla sijaitseva Takatsun kaupunginosa kehittyi sittemmin Edo-kaudella Tsuwanon daimiokunnan satamana ja Takatsun pyhäkön portineduskaupunkina, kun taas itärannan Masuda jäi Hamadan daimiokunnan puolelle ja kehittyi markkinapaikkana. Perinteisiä elinkeinoja olivat esimerkiksi geta-jalkineiden, viuhkanrankojen ja "goza"-tatamien valmistus sekä silkinviljely. Masuda kaupungistui rautatien valmistumisen jälkeen ja sinne sijoittui tekstiiliteollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla rannikkoalueilla viljellään kasviksia, viinirypäleitä ja "mikan"-mandariineja, sisämaassa tuotetaan muun muassa "yuzua" ja siitakesieniä sekä harjoitetaan metsätaloutta. Wasabin tuotantomäärät kuuluvat maan suurimpiin. Masudalle myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1952, kun silloiseen Masudan maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kyläkuntaa. Vuonna 2004 Masudaan yhdistettiin Hikimin ja Miton maaseutukaupungit.
Sesshū vietti Masudassa viimeiset vuotensa, ja Ikō-jin ja Manpuku-jin puutarhoja pidetään hänen suunnitteleminaan. Takatsuka Kinomoto-jinja on Kakinomoto no Hitomaron "kamille" omistettu šintolainen pyhäkkö. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Sukumozukan "kofun"-hautakumpu ja Nanaon linnan eli Masudan linnan rauniot; eräs luonnonnähtävyys on Hikimin kanjoni, joka sijaitsee Länsi-Chūgokuvuorten puolikansallispuistossa. Masudaa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Yamaguchi-linja.
Uomaverkosto

Uomaverkosto tai joki- ja puroverkosto ( tai –”verkko” , ) on virtaveden pääuoman ja sen sivu-uomien muodostama geomorfologinen virtavesien rakenne, joka johtaa verkoston valuma-alueelle satavan veden pääuomasta järveen tai mereen.
Suomen ympäristökeskuksella on GIS-tuote Uomatietojärjestelmä, jota kutsutaan yleisesti nimellä Uomaverkosto.
Uomaverkostojen muoto.
Uomaverkostojen muodot syntyvät, kun kallioperän rakenne, sen kivilajien tavat kulua ja maaperän paksuudet määrittävät vedelle luontaisia kulkureittejä. Yhdysvaltalainen geomorfologi Marie Morisawa (1919–1994), joka oli alan pioneereja, kuvaili yhdeksän uomaverkoston rakennemuotoa.
Uomaverkoston muotoa voidaan kutsua: 
Uomien järjestys valuma-alueen sisällä.
Valuma-alueen uomaverkoston eri sivu-uomille voidaan luoda luokittelu, joka perustuu hierarkiselle järjestykselle. Kullekin uomalle annetaan luokittelunumero, joka ilmaisee sen asemaa uomaverkostossa. Tämän tapaista luokittelua on kirjallisuudessa nimitetty esimerkiksi Strahler-luokitteluksi (, , tai Horton–Strahler-luokittelu ()). Valuma-alueen vedenjakajalta valuva vesi kerääntyy aluksi pieniin noroihin, jotka voivat muuttua puroiksi. Maastossa selvästi erottuvat purot luokitellaan Strahler-numerolla 1. Jos kaksi 1. luokan uomaa yhtyvät toisiinsa, luokitellaan yhteinen uoma Strahler-numerolla 2. Sen sijaan, 1. luokan uoma ei yhtyessään 2. luokan uomaan nosta yhtymäkohdasta alkavaa uomaa luokkaan 3, vaan siihen tarvitaan kaksi 2. luokan uomaa. Luokittelu on tarpeen hydrologisessa tarkasteluissa, mutta sen tulokset voidaan pelkistää kahteen nimitykseen: korkeimman Strahler-luvun saanut uoma on osa pääuoma ja muut uomat ovat sivu-uomia tai sivu-uomien sivu-uomia.
Jotta Strahler-luokittelua voisi hyödyntää uomaverkoston ekologisissa tarkasteluissa, tulee 1. luokan uomat määritellä oikein. Niissä tehdyt virheet siirtyvät luokittelussa luokkiin 2., 3. ja niin edelleen. Väärä luokittelu voi johtaa vääriin ekologisiin johtopäätöksiin, jolloin sitä ei kannata tehdä nojaamalla pelkästään eptarkkoihin karttoihin. Sen sijaan uomat kannattaa käydä maastossa tarkistamassa, että siinä virtaisi edes jatkuvasti vettä ja että se voidaan varmasti luokitella 1. luokkaan.
Strahler-luokittelun luokkanumero korreloi usein uomien sijainnista uomaverkostossa, muulla tavalla tehdyn kokoluokituksen kanssa, uomien pituuden kanssa, vastaavien uomien lukumäärän kanssa ja uomien kaltevuuksien kanssa. Luokituksen järjestysnumero ei kuitenkaan korreloi esimerkiksi uoman pohjanlaadun kanssa.
Axel ja Valborg

Axel ja Valborg eli Akseli ja Valpuri ("Axel og Valborg") olivat kaksi rakastavaista, joiden rakkaus ja elämänkohtalot muodostavat keskiajan koskettavimpiin kuuluvan kansanlaulun, ja se on myös Adam Gottlob Oehlenschlägerin murhenäytelmän aihe. Öhlenschläger on ymmärtänyt laulun kuvaavan historiallisia tapahtumia. Hän sijoitti sen Norjaan ja syvensi sen käsittelyä. Sen on suomentanut Juhana Ennola nimellä "Aksel ja Walpuri" (1873).
Keskiajan loppupuolelle sijoittuva kansanlaulua levisi Tanskasta hyvin laajalle Ruotsiin kansan keskuuteen. Sitä on käsitellyt historiallis-kriittisesti P. A. Munch kirjoituksessaan, joka sisältyy kokoelmaan "Samlede afhandlinger" IV (1876) ja R. Bergström julkaisussa "Historiskt bibliotek" 1877).
Laulusta ovat saaneet aiheen myös useat uuden ajan kirjailijat.
Ivar Hellman

Ivar Hellman (20. tammikuuta 1891 – 19. helmikuuta 1994) oli ruotsalainen kapellimestari, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Hellman varttui Norrköpingissä ja suoritti urkuritutkinnon Tukholmassa vuonna 1911, minkä jälkeen opiskeli orkesterinjohtoa Carl Corbachin johdolla Saksan Sondershausenissa. Hellman johti vuosina 1913–1928 Norrköpingin orkesteria ja vuosina 1914–1928 samalla Musikaliska sällskapet -kuoroa. Tämän jälkeen hän työskenteli kapellimestarina ja ohjelmatoimihenkilönä Radiotjänstillä vuoteen 1956. Hän toimi myös vierailevana kapellimestarina ruotsalaisten orkesterien kanssa ja Helsingissä. 
Hellman valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian "associé"-jäseneksi vuonna 1917 ja täysjäseneksi 1971. Hänen sävellystensä joukossa ovat "Kungamarsch", "Serenad" jousiorkesterille, "Konsertstycke" viululle ja orkesterille, pianokvintetto ja lauluja sekä pianon että orkesterin säestyksellä.
Luettelo Asterix-peleistä

Tämä on luettelo kaikista Asterix-peleistä (kirjapelit, lautapelit ja videopelit). 
Lautapelit.
Vuonna 2006 tuotettiin lisensoituja versioita lukuisista lautapeleistä, mukaan lukien Monopoly, Cluedo, Drafts, Ludo, Goose Game, Trivial Pursuit, Backgammon, Pay Day, Snakes and ladders, Quarto ja muut. 
Videopelit.
Eurooppa ja Australia PAL.
Oli julkaisuja, jotka tehtiin eurooppalaisena tai Australian PAL: na . 
Suurin osa peleistä julkaistiin vain PAL- muodossa Eurooppaan ja Australiaan, ottaen huomioon sarjakuvien suosion näillä alueilla verrattuna sen alhaisempaan suosioon muualla.
Murli Manohar Joshi

Murli Manohar Joshi (; s. 5. tammikuuta 1934) on intialainen poliitikko, joka on toiminut maansa opetus- ja tiedeministerinä vuosina 1998–2004. Hän oli hetken myös Vajpayeen 13-päiväisen hallituksen sisäministeri vuonna 1996. Intian kansanpuolueen puheenjohtajana hän toimi vuosina 1991–1993. Koulutukseltaan hän on fysiikan maisteri ja spektroskopian tohtori Allahabadin yliopistosta, jossa hän työskenteli professorina. Hän opetti Allahabadin yliopistossa yli 30 vuotta, kunnes siirtyi eläkkeelle vuonna 1994.
Joshi liittyi hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -vapaaehtoisjärjestöön kymmenenvuotiaana vuonna 1944. Neljä vuotta myöhemmin hänet pidätettiin, kun hän vastusti järjestön hetkellistä kieltoa. Opetusministerinä hän pyrki hindulaistamaan Intian opetusjärjestelmää, missä hän käytti avukseen nationalistisen koulutusaktivisti Dinanath Batran ideoita. Hän myös väitti astrologi B. V. Ramanin antaneen astrologialle vakaan aseman tieteiden joukossa. Vuonna 2001 Joshi teki aloitteen, että julkisten yliopistojen pitäisi tarjota astrologista koulutusta.
Joshille myönnettiin Intian toiseksi korkein siviilipalkinto Padma Vibhushan vuonna 2017.
Demokraattinen liike

Mouvement démocrate ("demokraattinen liike", lyh. MoDem) on ranskalainen keskustalainen ja EU-myönteinen puolue. Vuodesta 2017 se on tehnyt yhteistyötä En Marche! -liikkeen kanssa.
Euroopan parlamentissa puolueen mepit istuvat Uudistuva Eurooppa -ryhmässä.
Ideologia ja näkemyksiä.
MoDem katsoo poliittisen pluralismin olevan demokratian ensimmäinen vaatimus ja kannattaa siksi monipuoluejärjestelmää. Puolueen keskeisiä arvoja ovat vapaus, humanismi ja vastuu. Kaikkien kansalaisten katsotaan olevan yhteiskunnan aktiivisia toimijoita. 
Puolue kannattaa mm.:
Supercell (yhtye)

Supercell (tyyliteltynä supercell) on japanilainen yhtye J-pop -yhtye, jonka johtajana toimii ryo. Yhtye aloitti doujin-yhtyeenä julkaisten CD:tä Comiketissä ja musiikkivideoita Nico Nico Douga -palvelussa.
Vuonna 2009 yhtye liittyi Sony Musicille ja julkaisi debyyttialbuminsa 4. maaliskuuta 2009.
Yhtye on tunnettu debyyttialbumistaan, jossa on mukana Hatsune Miku.
Kesäkorvasieni

Kesäkorvasieni ("Gyromitra sphaerospora") on Suomessa kasvava hyvin harvinainen sienilaji. Se muistuttaa korvasientä ja on korvasienen tavoin keittämisen jälkeen syötävä. Kesäkorvasienen lakki on harvapoimuinen ja sen lakki on irrallaan jalasta.
Jani Alkio

Jani Alkio (s. 11. kesäkuuta 1976 Helsinki) on suomalainen urheiluselostaja ja entinen salibandymaalivahti. Hän työskentelee nykyisin C Moren jääkiekkolähetysten selostajana. Alkio on aikaisemmin työskennellyt Telialla, MTV:llä sekä Nelosella ja selostanut Liigan lisäksi myös muun muassa NHL:ää, salibandya ja rallin MM-sarjaa. Alkio on toiminut myös kommentaattorina MTV:n Gladiaattorit-ohjelmassa. Alkiota pidetään yhtenä Suomen suosituimmista selostajista.
Salibandy-ura.
Ennen selostajan uraansa Alkio pelasi salibandya Suomen pääsarjatasolla Salibandyliigassa. Alkio oli pelipaikaltaan maalivahti. Ennen pääsarjauraansa Alkio voitti junioritasolla Tapanilan Erässä B-junioreiden SM-kultaa ja hopeaa sekä A-junioreissa SM-pronssia. Salibandy-urallaan Alkio edusti Tapanilan Erän lisäksi myös HIFK:ta, jonka riveissä hän vuoden 1998 SM-pronssin lisäksi voitti myös Suomen mestaruuden vuonna 2000. 
Selostajana.
Alkion ura selostajana alkoi, kun Salibandyliitto pyysi häntä selostamaan salibandyotteluita. Alkio siirtyi pian jääkiekon perässä selostajaksi MTV3-kanavan Hockey Night-ohjelmaan. Myöhemmin jääkiekon SM-liigan TV-oikeuksien siirryttyä Alkio itse siirtyi myös Neloselle töihin ja työskenteli siellä vuoteen 2018 asti. Elokuussa 2018 Telia tiedotti palkanneensa Alkion selostajakseen.
Muuta.
Alkio on TV-töiden ohella tuottanut Veikkauksen YouTube-kanavalle "Haastemiehet"-sarjaa yhdessä Ari Vallinin kanssa. Alkio on myös esiintynyt rock-muusikkona ja soittanut esimerkiksi Pietarinkadun Oilersin oman yhtyeen "Oilers Bandin" keikoilla sekä Popedan kappaleita tulkitsevassa cover-yhtyeessä "Svopoda Plays Popeda".
Mera (täsmennyssivu)

Mera voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Quai des Orfèvres

Quai des Orfèvres on rantakatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 1. arrondissementissa. Katu sijaitsee Pariisin ydinkeskustassa, Île de la Citéllä, Seine-joen varrella.
Katu on rakennettu alun perin vuosina 1580–1643. Kadulla työskenteli aikoinaan monia kultaseppiä ("orfèvres"), joilta se sai nimensä. Quai des Orfèvresillä on pitkään sijainnut rikospoliisin toimipiste, ja lähikorttelissa on myös oikeuspalatsi Palais de Justice de Paris. Suurelle yleisölle Quai des Orfèvres on tuttu useista Georges Simenonin Maigret-romaaneista, sillä komisario Maigretin työpaikka sijaitsee kadulla.
Proxyon

Proxyon oli hollantilainen synthpop-ryhmä, jonka takana on muutamissa muissa
synthpop-yhtyeissä soittanut Michiel van der Kuy. Proxyonin ensisingle oli
sen vuonna 1987 julkaisema "Space Hopper".
Johan Herman Lode

Johan Herman Lode (12. tammikuuta 1739 Vartsala, Halikko – 27. helmikuuta 1817 Turku) oli suomalainen sotilas ja Kymenkartanon läänin maaherra vuosina 1793–1810.
Lode kuului vanhaan ruotsalaiseen ja suomalaiseen Loden aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Otto Wilhelm Lode ja Catarina Agneta Fleming af Liebelitz. Lode aloitti sotilasuransa Turun läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1750. Hän yleni vuonna 1758 vänrikiksi, 1770 luutnantiksi ja 1772 kapteeniksi. Vuonna 1783 Lodesta tuli Turun ja Porin laamannikunnan laamanni. Hänet nimitettiin vuonna 1792 Uudenmaan ja Hämeen läänin varamaaherraksi ja joulukuussa 1793 Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän osallistui vuonna 1809 Porvoon valtiopäiville ja erosi seuraavana vuonna virastaan.
Lode omisti Gräsan kartanon Espoossa vuosina 1780–1786 ja Åvikin kartanon Maariassa vuosina 1789–1796. Hänen puolisonsa oli Amerikassa syntynyt Pehr Kalmin ottotytär Johanna Margareta Kalm (synt. Sandin). Heidän ainoa poikansa oli Otto Herman Lode.
Nils Schillmarkin vuonna 1773 maalaama Loden muotokuva on nykyään WAM Turun kaupungin taidemuseossa.
Doripeneemi

Doripeneemi (C15H24S2N4O6) on karbapeneemeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina esimerkiksi keuihkokuumeen ja sisäelinten tulehdusten hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttö.
Doripeneemin antibioottiset ominaisuudet perustuvat, muiden karbapeneemien tavoin, bakteerien soluseinän muodostamisen estoon. Yhdiste inhiboi soluseinän synteesiin tarvittavia transpeptidaasientsyymejä. Dipolaarisen rakenteensa vuoksi se läpäisee hyvin bakteerien soluseinän ja solukalvon. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen antibiootti. Se tehoaa useisiin grampositiivisiin kokkeihin ja basilleihin ja gramnegatiivisiin enterobakteereihin, kuten kolibakteeriin, sekä "Pseudomonas"-suvun bakteereihin. MRSA-kannat saattavat olla herkkiä sille annettuna yhdessä eräiden aminoglykosidiantibioottien kanssa. Doripeneemiä annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Lääkeainetta voidaan käyttää sairaalakeuhkokuumeen, suolistotulehdusten, munuaistulehdusten ja virtsatulehdusten hoitamiseen. Doripeneemi hyväksyttiin markkinoille Japanissa vuonna 2005, Yhdysvalloissa 2007 ja Euroopaun unionin alueella vuonna 2008. Euroopan markkinoilta se kuitenkin vedettiin pois vuonna 2014 huonohkon kaupallisen menestyksen vuoksi.
Haittavaikutukset.
Doripeneemi on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia ovat pääkipu, huonovointisuus, ripuli ja yliherkkyysreaktiot kuten ihottuma.
János Batsányi

János Batsányi t. Bacsányi (1763−1845) oli monipuolisesti sivistynyt, mutta kovia kokenut unkarilainen kirjailija, aikanaan Unkarin kirjallisen elämän johtohenkilöitä.
Batsányi työskenteli kansliavirkamiehenä Kassan kaupungissa Pohjois-Unkarissa ja toimitti "Magyar Muzeum" -nimistä kirjallista aikakauskirjaa. Hän kokosi ympärilleen taitavia kirjoittajia. Kirjoituksissaan hän korosti unkarilaisen kirjallisuuden tarpeita, kirjallisen kritiikin merkitystä sekä käsitteli myös käännöstyössä noudatettavia periaatteita. Lisäksi hän tutustutti aikalaisiaan vanhempaan unkarilaiseen kirjallisuuteen, samoin myös Ossianin lauluihin sekä John Miltoniin.
Batsányi oli isänmaallinen, kansanvalistusta ja kansanvaltaa harrastava mies. Eräs hänen Ranskan vallankumouksen johdosta kirjoittamansa runo, jota pidettiin vallankumouksellisena, oli alkusyynä niihin selkkauksiin ja onnettomuuksiin, joita hänen elämässään sitten seurasi. Hän jatkoi silti kirjallisia töitään, Linzin vankilassakin, jossa hän vietti vuodesta 1817 alkaen loppuelämänsä. Siellä hän kirjoitti parhaat runonsa.
Antologiassa "Unkarin lyyra" (SKS 1970) on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Batsányin runoa: "Sotivalle Euroopalle" ja "Kohti Pariisia... huomionne!"
Pezizales

Pezizales on kotelosienten lahko. Siihen kuuluu 16 heimoa, 199 sukua ja 1683 lajia maailmanlaajuisesti. Pezizales-sienet ovat lahottajia, juurisieniä tai kasvien loisia.
Paul Höffer

Paul Höffer (21. joulukuuta 1895 Barmen – 31. elokuuta 1949 Berliini) oli saksalainen säveltäjä.
Höffer opiskeli Walter Georgiin, Franz Bölschen ja Hermann Abendrothin johdolla Kölnin konservatoriossa sekä Franz Schrekerin johdolla Berliinin musiikkiyliopistossa. Hän itse liittyi vuonna 1923 musiikkiyliopiston henkilökuntaan pianonsoiton opettajana vuonna 1923. Vuodesta 1930 hän opetti sävellystä sekä musiikin teoriaa, ja vuonna 1933 hänestä tehtiin professori. Vuonna 1948 hän pääsi oppilaitoksen johtoon. Höfferin johdolla opiskelivat muiden muassa Herbert Baumann ja Anne-Marie Ørbeck.
Höffer hyödynsi sävellyksissään polytonaalisuutta ja atonaalisuutta. Hänen teostensa joukossa ovat oopperat "Borgia" (1931) ja "Der falsche Waldemar" (1934) sekä baletti "Tanz um Liebe und Tod" (1939). Orkesterituotannon joukossa ovat muiden muassa "Sinfonie der grossen Stadt" (1937) ja konsertot. Kamarimusiikkia Höffer sävelsi eri kokoonpanoille, kuten jousikvartetille, pianotriolle ja jousitriolle. Tuotantoon kuuluu myös paljon pianomusiikkia, kaksi sonaattia sooloviululle, kantaatteja, lauluja sekä neljä oratoriota: "Der reiche Tag" (1938), "Vom edlen Leben" (1942), "Mysterium Liebe" (1943) ja "Die letzte Stunde" (1945–1947).
Ura kansallissosialistisessa Saksassa ja diktatuurin jälkimainingeissa.
Höfferin tyylillisiä vaikutteita olivat muiden muassa Gustav Mahler, Paul Hindemith, Franz Schubert ja Robert Schumann. Hän sopeutui Reichsmusikkammerin ("Valtakunnanmusiikkikamari") vaatimuksiin, kun koki sen itselleen sopivan. Hän otti vastaan tilauksia NSDAP:n edustajilta, Wehrmachtilta ja Luftwaffelta. Hän voitti kultaa vuoden 1936 kesäolympialaisten taidelajeissa kantaatillaan "Olympischer Schwur". Vuonna 1944 hän kuului natsi-Saksan radiolähetyksiin soveltuviksi katsottujen nykysäveltäjien luetteloon. Vuonna 1934 oopperaa "Der falsche Waldemar" oli kuitenkin boikotoinut Nationalsozialistische Kulturgemeinde (NSKG, "Kansallissosialistinen kulttuuriyhteisö") ja Höffer oli päätynyt vuonna 1935 ”kulttuuribolshevististen muusikoiden” listaukseen. Tästä huolimatta hän sai joitain teoksiaan kantaesitetyiksi Reichsmusiktage-tapahtumassa.
Höfferin toisen maailmansodan jälkeen säveltämät teokset kuvaavat sodan kauhuja, mutta keskittyvät myös jälleenrakennukseen. Höffer pysyi Saksan jakamisen jälkeen Länsi-Saksassa samoin kuin läheinen kollegansa Heinz Tiessen. Sodan jälkeen Höffer ryhtyi aktiiviseksi toimijaksi Tiessenin johtamassa Kommission Musikissa, joka alkoi järjestää nykymusiikki-iltoja. Hän yhdisti toiminnan vahvasti Saksan demokraattiseen uudistamiseen ja piti ahdasmielisyyttä, joustamattomuutta sekä kyvyttömyyttä avarakatseisuuteen niin demokratian kuin uuden musiikin vihollisina.
Vuonna 1946 Höffer kirjoitti jazzia kritisoineen artikkelin, jossa kuitenkin tuomitsi sen rotuopeilla perustellun vastutamisen.
Aimer

Aimer (, s. 9. heinäkuuta 1990 Kumamoto) on japanilainen laulaja-lauluntekijä. Hänen imagonsa debyytin aikana oli mysteerinen: muun muassa hänen ikänsä ja kansallisuutensa oli tuntematon. Hän halusi tulla tunnetuksi musiikista toisin kuin useiden artistien tavasta käyttää visuaalisia tyylejä.
Hänen taiteilijanimensä on yhdistelmä lempinimeä ja ranskan kielistä rakkautta tarkoittavaa sanaa.
Hänen tunnusomainen käheä äänensä ei ole synnynnäinen vaan seurausta vauriosta, jonka hän koki laulaessaan liikaa 15-vuotiaana.
Vuonna 2011 hän liittyi tunnettuun agehasprings-tuottajaryhmään.
Debyyttinsä aikaan suuri osa hänen kappaleistaan oli anime-lauluja. Hän vakiinnutti asemansa kirjoittamalla teemakappaleita anime-sarjojen alkuun ja loppuun.
Toukokuussa 2011 julkaistu albumi "Your favorite things" sisälsi cover-versioita useista tunnettuista kappaleita eri lajityypeissä. Hänen cover-kappaleensa Lady Gagan kappaleesta ”Poker Face” nousi jazz-listan ykköseksi. Syyskuussa 2011 hänen kappaleensa ”Rokutousei no Yoru” valittiin "No. 6" anime-sarjan tunnusmusiikiksi. 3. lokakuuta 2012 hän julkaisi ensimmäisen albuminsa "Sleepless Nights".
Vuonna 2014 hän julkaisi minialbumin "Dareka Umi Wo" Yōko Kannon kanssa, sekä singlen ”broken NIGHT/hollow wORlD”, jonka molemmat kappaleet olivat teemamusiikkina PlayStation Vitalle julkaistussa pelissä "Fate/hollow ataraxia".
Vuonna 2015 julkaistu albumi "Dawn" nousi Oriconin listalla neljännelle sijalle. Seuraavana vuonna julkaistu albumi "daydream" nousi toiselle sijalle. Vuonna 2016 hän julkaisi EGOIST-yhtyeen chellyn kanssa singlen ”ninelie”, joka oli lopputeemana anime-sarjassa "Kabaneri of the Iron Fortress".
Vuonna 2017 julkaistu single ”ONE” oli parhaimmillaan toisella sijalla Oriconin listalla. Hän julkaisi samana vuonna kaksi kokoelma-albumia, "Best Selection ”Blanc”" ja "Best Selection ”Noir”", jotka nousivat Oriconin listalla sijoille 3 ja 4.
Vuonna 2019 julkaistu single ”I beg you/Hanabira-tachi no March/Sailing” nousi ensimmäisellä julkaisuviikollaan Oriconin viikoittaisen singlelistan ensimmäiselle sijalle. Singlen kappale ”I beg you” on Yuki Kajiuran säveltämä teemamusiikki anime-elokuvaan "".
Hän julkaisi vuonna 2019 kaksi albumia, "Sun Dance" ja "Penny Rain", jotka olivat Oriconin listalla sijoilla 3 ja 2.
Alfred Hierl

Alfred Hierl (8. maaliskuuta 1910 München – 25. syyskuuta 1950 Traunstein) oli saksalainen graafinen suunnittelija. Hän keskittyi enimmäkseen julistetaiteeseen. Hän osallistui Berliinissä vuoden 1936 kesäolympialaisten taidelajeihin neljällä työllään, joista "Internationales Avusrennen" toi hänelle hopeamitalin.
Hierl oli toisen maailmansodan aikana virallisen sotataiteilijan asemassa.
Opettajana Hierl toimi esimerkiksi taiteilija Paul Michaelisille.
Ferenc Badics

Ferenc Badics (1854–1939) oli unkarilainen kirjallisuushistorioitsija, vuodesta 1891 reaalilyseonopettaja Budapestissä. Hän julkaisi joukon arvokkaita kirjallisuushistoriallisia erikoistutkimuksia, joista huomattavimmat ovat József Gaalin elämäkerta "Gaal József élete és munkái" (Budapest 1881), András Fáyn elämäkerta "Fáy András életrajza" (Budapest 1890). Hän toimitti yhdessä Zsolt Beöthyn kanssa julkisuuteen laajan, kuvitetun Unkarin kirjallisuuden historian.
Turnajaiskirja

Turnajaiskirja on teos, joka kuvaa turnajaisten tapahtumia ja käytäntöjä. Runsaasti kuvitettuja turnajaiskirjoja on säilynyt 1400-luvun loppuolelta alkaen. Yleensä ne kuvaavat tilaajansa suorituksia jossain tietyssä turnajaistapahtumassa.
Tunnettuja turnajaiskirjoja ovat keisari Maksimilian I:n osittain fiktiiviset omaelämäkerralliset teokset Freydal ja Weißkunig sekä Marx Waltherin ja Siegmund von Gebsattelin turnajaiskirjat. Yksi merkittävimmistä lajityypin edustajista on Georg Rixnerin (Georg Rüxner) vuonna 1530 painettu turnajaiskirja, joka käsittelee taiteellisin vapauksin turnajaislaitoksen syntyä ja yksittäisiä turnajaisia.