tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stanisław Nagy

Stanisław Kazimierz Nagy (30. syyskuuta 1921 Bieruń Stary – 5. kesäkuuta 2013) oli puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän kuului dehoniaaneihin.
Nagyn vihki papiksi Stanisław Rospond 8. heinäkuuta 1945. Hänet nimitettiin Hólarin titulaariarkkipiispaksi 7. lokakuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franciszek Macharski, jota avustivat Marian Jaworski ja Józef Kowalczyk. 21. lokakuuta 2003 Nagy ylennettiin kardinaaliksi ja nimitettiin Santa Maria della Scalan kardinaalidiakoniksi. Ikänsä takia hänellä ei ollut äänioikeutta vuoden 2005 eikä vuoden 2013 konklaavissa.
Nagyn isä oli unkarilainen ja äiti puolalainen. Ennen piispanvirkaa hän toimi esimerkiksi pappisseminaarin rehtorina 
Tarnowissa ja vuodesta 1979 fundamentaaliteologian ja ekumeniikan professorina Lublinin katolisessa yliopistossa. Hän oli 1986-1996 Kansainvälisen teologisen komission jäsen. Nagy oli myös useita vuosia kansainvälisen katolis-luterilaisen dialogikomission jäsen.
Lorenzo Antonetti

Lorenzo Antonetti (31. heinäkuuta 1922 – 10. huhtikuuta 2013) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 21. helmikuuta 1998. Hän ei ikänsä johdosta voinut osallistua uuden paavin vuonna 2005 valinneeseen konklaaviin. 
Antonetti syntyi Romagnano Sesiassa ja sai pappisvihkimyksensä Novarassa 26. toukokuuta 1945. Huomattavimman työpanoksensa hän loi kirkon diplomaattisissa tehtävissä, joissa hän toimi Hondurasissa, Nicaraguassa, Kongo-Kinshasassa ja Ranskassa. 
Antonetti nimitettiin vuonna 1995 Apostolisen istuimen omaisuuden hallintoviraston puheenjohtajaksi. Häntä seurasi vuonna 1998 Agostino Cacciavillan.
Luis Aponte Martínez

Luis Aponte Martínez (4. elokuuta 1922 Lajas – 10. huhtikuuta 2012 San Juan) oli puertoricolainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 5. maaliskuuta 1973. Hän osallistui paavin valinneisiin konklaaveihin 1978, mutta vuonna 2005 korkean ikänsä johdosta enää ei. 
Martínez syntyi Lajasissa, sai pappisvihkimyksensä 10. huhtikuuta 1950 ja toimi vuosina 1965–1999 San Juanin arkkipiispana.
Pamilon vesivoimalaitos

Pamilon vesivoimalaitos on Joensuussa Palovaarassa entisen Enon kunnan alueella Pohjois-Karjalassa sijaitseva vesivoimalaitos, joka toimintansa luonteen mukaisesti on säännöstely­voima­laitos ja rakenteensa puolesta tunneli­voima­laitos. Voimalaitoksen omistaa ruotsalainen Vattenfall Oy. Pamilo on tehokapasiteetiltaan Pohjois-Karjalan suurin ja Suomen 13. suurin vesivoimalaitos. 
Vesistöjärjestelyt.
Pamilon voimala ei ole siinä mielessä perinteinen jokeen sijoitettu vesivoimalaitos, vaan varastoaltaan vettä hyödynnetään Palojärvestä johdetulla tunnelilla Jäsykseen laskevaan Luhtaanpohjanjokeen. Järjestelyllä on tavoiteltu 49 metrin putouskorkeutta. Voimala hyödyntää Koitajoen vesistössä olevia järviä niin, että niistä purkautuvaa vettä johdetaan Koitajoen sijasta Palojärveen, jonka kautta tapahtuu vesistön suurin virtaus. Koitajoen alaosan eli Ala-Koitajoen virtaama oli ennen voimalaa keskimäärin 70 m³/s, mutta vuodesta 2013 alkaen on sen virtaama oltava kesäisin 6 m³/s ja muulloin 4 m³/s.
Koitajoen valuma-alueen keskusjärvi Koitere sekä sen alapuoliset Tekojärvi (Heinäselkä) ja Palojärvi ovat säännösteltyjä. Koitereen, jonka pinta-ala on 164 neliökilometriä (km²), Tekojärven (5,7 km²) ja Palojärven (8,2 km²) vedenpintaa nostetaan, kun halutaan varastoida vettä tulevaa tuotantoa varten. Säännöstely hoidetaan Hiiskosken säännöstelypadolla, joka ohjataan Pamilosta käsin. Vedenpinnan korkeus on vaihdellut vuodesta 1980 keskimäärin 1,85 metriä, mikä tekee järvien tilavuusvaihteluna noin 0,33 kuutiokilometriä (km³) .
Voimalaitos.
Vesi otetaan Palojärven rannassa olevasta vedenottoaukosta ja vesi laskeutuu 50 metriä alemmaksi tuotantohalliin, joka sijaitsee kallioon louhitussa onkalossa. Vesi putoaa aluksi pystytunnelia alas, ja jatkaa sitten vaakatunnelissa Luhtaanpohjanjokeen.
Voimalaitoksessa on kolme vesiturbiinia. Kun ne käyvät yhtä aikaa, tuottaa voimala sähköä 84 megawatin teholla (MW). Silloin voimala ottaa vettä lähes 190 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), joka on sen rakennevirtaama. Vuosittainen keskivirtaama on vain 73 m³/s, joten parhaan tuloksen aikaan saamiseksi voimalaa käytetään ajoittain suurella virtaamalla ja kun vesi loppuu, se seisautetaan joksikin aikaa. Voimalan vuosituotanto on 256–274 gigawattituntia (GWh).
Historiaa.
Voimayhtiö Pamilo Oy perustettiin vuonna 1943 ja sen pääomistajat olivat Enso-Gutzeit ja Outokumpu. Voimalaitosta alettiin rakentamaan vuonna 1952 ja se valmistui vuonna 1955. Voimalan tehokkuutta kasvatettiin vuonna 1980, kun Koitereen säännöstely alkoi . Voimala käynnistyi kahdella vesiturbiinilla, mutta voimalaan asennettiin vuonna 1997 kolmas vesiturbiini. Kaksi ensimmäistä turbiinia ja generaattoria on korjattu vuosina 2006 ja 2013 . Voimalaitosrakennukset ovat Alvar Aallon suunnittelemia.
Stephen Carriere

Stephen Carriere (s. 15. kesäkuuta 1989) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän syntyi Melrosessa, Massachusettsissa, ja valmistui Wakefield High Schoolista vuonna 2007.
Carriere on vuoden 2007 poikien yksinluistelun juniorimaailmanmestari ja vuoden 2008 taitoluistelun Yhdysvaltain-mestaruuskilpailujen pronssimitalisti.
Caroline Zhang

Caroline Zhang (s. 20. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen taitoluistelija. Hän syntyi Bostonissa amerikankiinalaiseen perheeseen ja muutti varhain Kaliforniaan.
Luistelun viisivuotiaana aloittanut Zhang on vuoden 2007 juniorimaailmanmestaruuskilpailujen tyttöjen yksinluistelun kultamitalisti, vuoden 2008 ja 2009 hopeamitalisti. Hän on myös vuoden 2010 ja 2012 neljän maanosan pronssimitalisti.
Kristina Oblasova

Kristina Aleksandrovna Oblasova (; s. 11. syyskuuta 1984) on venäläinen taitoluistelija. Hän syntyi Moskovassa, aloitti lajinsa kolmivuotiaana ja voitti vuonna 2001 tyttöjen yksinluistelun juniorimaailmanmestaruuden Sofiassa, Bulgariassa. 
Vuonna 2004 Oblasova ylsi Venäjän-mestaruuskilpailuissa aikuiskilpailijana pronssisijalle. Samana vuonna hän osallistui ensimmäistä kertaa uransa aikana taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuihin, mutta jäi 16. sijalle. 
Oblasovalla on veli Stanislav. Hänen harrastuksiaan ovat laulaminen, musiikki, rullalautailu, tanssi, disko ja internet.
Jesper Kruus

Jesper Kruus af Edeby () (1577 – syksy 1622) oli suomalais-ruotsalainen Ruotsin sotamarsalkka ja hallintomies. 
Vuonna 1605 Kruus nimitettiin Pärnun käskynhaltijaksi. Hän osallistui Puolan sotaan ja nimitettiin vuonna 1608 Suomen ja Liivinmaan joukkojen ylipäälliköksi. Kalmarin sodan sytyttyä vuonna 1611 hänestä tehtiin Länsi-Götanmaan joukkojen komentaja ja helmikuussa 1612 hän löi tanskalaiset Köllerydin taistelussa. Samana vuonna hänestä tuli valtaneuvos. 
Vuonna 1615 Kruus sai sotamarsalkan arvon ja hänet nimitettiin valtiovarainhoitajaksi, tehtävänään toisten Älvsborgin lunnaiden kerääminen. 1618 hän järjesti Suomen aatelin tilojen ja läänitysten tarkastamisen. Kruus oli Riian ensimmäinen ruotsalainen kuvernööri 1621–1622.
Kruus oli vuodesta 1614 naimisissa Pontus De la Gardien tyttären Brita De la Gardien kanssa. Hän kuoli Lempisaaren kartanossa. Hänen isänsä oli Matts Larsson Kruus.
Piece of Me

"Piece Of Me" on yhdysvaltalaisen poplaulaja Britney Spearsin toinen single hänen albumiltaan "Blackout", ja se julkaistiin 12. tammikuuta 2008.
Kappaleen musiikkivideo voitti vuoden 2008 MTV Video Music Awards -palkintogaalassa parhaan musiikkivideon (”Video of the Year”) ja kaksi muuta palkintoa.
Break the Ice

"Break the Ice" on yhdysvaltalaisen poplaulaja Britney Spearsin kolmas single hänen albumiltaan "Blackout". Single julkaistiin maaliskuussa 2008.
Musiikkivideo.
Singlen musiikkivideo on animoitu, ja sen ohjasi Robert Hales. Videossa esiintyy supersankari, joka taistelee vihollisia vastaan. Video julkaistiin 13. maaliskuuta 2008 BlackoutBall.com-sivustolla.
Yrjö Halme

Yrjö Rafael Halme (sukunimi vuoteen 1905 Eliasson; 22. huhtikuuta 1894 Helsinki – 20. toukokuuta 1978 Kangasala) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Iso-Karhu" ja "Uppercut" ja julkaisi seikkailukertomuksia salanimillä "Jaakko Riutta" ja "Lauri Virta". 
Elämä.
Halme työskenteli kustannusliike Otavan kustannustoimittajana vuosina 1918–1927 ja sen jälkeen kustannusliike Ilmarisen johtajana. Halme oli tunnettu myös urheilutoimittajana ja julkaisi omalla nimellään useita urheiluaiheisia teoksia. Hän toimitti "Urheilukalenteria" sisällissodassa teloitetun veljensä Juho Halmeen jälkeen vuosina 1919–1940 ja "Keilaaja"-lehteä vuosina 1939–1969. Hän toimi aluksi kirjapainomiehenä, siirtyi Urheilijain Kustannus Oy:n palvelukseen ja edelleen "Suomen Urheilulehden" toimittajaksi ja taloudenhoitajaksi. Sen jälkeen hän siirtyi Otavaan ja muutama vuosi myöhemmin kustannusliike Ilmariseen ja monien lehtien toimittajaksi. Suomen Urheilulehden jälkeen Halme toimi "Helsingin Sanomien" urheilutoimittajana vuosina 1920-1931, 1936, 1939-1942 ja myöhemmin lehden urheilupakinoitsijana. Lisäksi hän toimi muutaman vuoden "Uuden Suomen" urheiluavustajana. Hän oli Urheilutoimittajain kerhon perustajajäsen sekä Helsingin Kisa-Veikkojen puheenjohtaja vuonna 1947 ja pitkäaikainen sihteeri. Keilailussa hän osallistui vuoden 1936 MM-kilpailuihin. 
Halme kirjoitti nimellä Uppercut urheilupakinoita ja nimellä Iso-Karhu vitsikirjan. Nimellä Lauri Virta hän julkaisi kirjoja vuodesta 1921.
Teoksia.
Salanimellä "Jaakko Riutta":
Salanimellä "Lauri Virta":
Nimimerkillä "Uppercut":
Jokapaikan Viljo

Jokapaikan Viljo on vuonna 1985 julkaistu albumi, jossa esiintyivät Heikki Kinnunen, Leo Lastumäki ja muut Älywapaat palokuntalaiset, kuten muun muassa Titta Jokinen. Albumi julkaistiin C-kasettina. Levyn kappaleet "Jokapaikan Viljo" ja "Ahaa-Tango" julkaistiin erikseen vinyylisinglenä.
Albumilla olevat kappaleet ovat lauluja, jotka on esitetty viihdesarjassa "ÄWPK – Älywapaa palokunta". Kappaleiden välissä on Heikki Kinnusen ja Leo Lastumäen esittämiä speakeja, jotka liittyvät sarjan Viljo-hahmoon.
Kappaleet on säveltänyt Aarno Raninen ja sanoittanut Pertti Reponen.
Nerkoon kanava

Nerkoon kanava sijaitsee Pohjois-Savossa Lapinlahdella Onkiveden ja Nerkoonjärven välillä Kuopio–Iisalmi-laivaväylän varrella. Kanava rakennettiin alun perin hätäaputöinä suurten nälkävuosien aikana vuosina 1866–1869. Kanavan rakennustyöt jouduttiin keskeyttämään keväällä 1867 määrärahojen loputtua. Myöhemmin töiden jatkuttua syksyllä 1867 suunnitelmia jouduttiin karsimaan niin, että kanavan sulku rakennettiin kiven sijaan puusta. Rakennustöitä haittaisi se, että kanavatyöläiset olivat nälänhädän jäljiltä heikossa kunnossa. Myös sairaudet levisivät kanavatyömaalla niin, että vuonna 1868 niihin menehtyi yli sata kanavatyöläistä. Lapinlahden vanhalla hautausmaalla on "Nälkään kuolleiden muistomerkki" (1986) Nerkoon kanavan rakennustöissä menehtyneiden muistoksi.
Keväällä 1869 valmistui kanavan ylittävä rullasilta sekä kanavan sulku mutta kanavan lopullinen käyttöönotto siirtyi saman vuoden syksyyn, koska ensin kanavan rakenteita vahingoitti kovien sateiden aiheuttama tulva ja myöhemmin kesällä kuivuuden takia laskenut vedenpinta pakotti syventämään kanavaa. 1 350 metriä pitkä kanava avattiin lopulta liikenteelle syyskuussa 1869. 
Nerkoon kanava uusittiin kokonaan vuosina 1981–1983 puutavaran uittoa varten. Uusi leveämpi kanava rakennettiin vanhan kanavan paikalle. Nykyisen kanavan pituus on 1 770 metriä, siinä on yksi sulku ja kanavan ylittää avattava maantiesilta jonka alikulkukorkeus suljettuna on 2,3 metriä. Kanavaa voivat käyttää alukset joiden maksimipituus on 160 metriä, maksimileveys 11,8 metriä, maston korkeus enintään 12 metriä ja maksimisyväys 2,4 metriä.
Kanava toimii itsepalvelulla, jossa veneilijällä on mahdollisuus valita sulutus joko maantiesillan avauksen kanssa tai ilman. Nerkoon ja Ahkiolahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.
Ykspihlajan rata

Ykspihlajan rata on Suomen rataverkkoon kuuluva sivurataosuus Kokkolan kaupungin alueella. Noin viiden kilometrin mittainen rataosa yhdistää Ykspihlajan ratapihat Kokkolan rautatieasemaan ja edelleen muuhun rataverkkoon. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä, ja suurin sallittu nopeus on 35 km/h. Liikenne tapahtuu Kokkolasta käsin vaihtotyönä.
Rata palvelee pääasiassa Kokkolan sataman kuljetustarpeita. Kokkolan kaupungin omistamaa satamaraiteistoa lukuun ottamatta radan omistaja on Suomen valtio. Valtion omistaman osuuden kunnossapitäjä on Väylävirasto. Radan sähköistys valmistui vuonna 2010.
Liikenne.
Sataman junaliikenne on lähinnä Siilinjärven Yaran sekä Terrafamen kuljetuksia. Vuoteen 2022 saakka satamaan kuljetettiin myös rautapellettiä Venäjältä Kostamuksesta, mutta liikenne loppui Venäjän aloitettua hyökkäyssodan Ukrainaan. Ykspihlajassa on myös lastausraide raakapuujunille, mutta niitä harvemmin kulkee.
Historiaa.
Kokkolan vanha satama oli mataloitunut maankohoamisen vuoksi, ja Ykspihlajaan rakennettu uusi satama sijaitsi niin kaukana kaupungin keskustasta, että tehokas kulkuyhteys katsottiin tarpeelliseksi. Vuonna 1877 anottiin rakennuslupaa hevosvetoiselle raitiotielle, jolla olisi kuljetettu matkustajia ja tavarakuormia sataman ja kaupungin välillä. Muutamaa vuotta myöhemmin Oulun radan rakennussuunnitelmat ratkesivat Kokkolan hyväksi, ja hevosraitiotien sijasta alettiin suunnitella haararataa Kokkolan asemalta Ykspihlajaan.
Ykspihlajan ensimmäinen rautatieasema toimi satamakonttorissa vuodesta 1886, ja vuonna 1903 valmistui Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus, jota laajennettiin viisi vuotta myöhemmin. Ykspihlajaan ajettiin toisinaan myös henkilöjunaliikennettä, jota tiedetään olleen vuosina 1909, 1921, 1928–1930 ja 1945–1948. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1973 ja asemarakennus purettiin vuonna 1984.
Hot Press

Hot Press on musiikkiin ja politiikkaan erikoistunut lehti, joka aloitti vuonna 1977. Lehti ilmestyy joka toisena viikkona, ja se tehdään Dublinissa, Irlannissa. Sitä on tehnyt alusta saakka Niall Stokes. 
"Hot Pressillä" on nykyään 51 000 lukijaa jokaisella numerolla, ja yksin Irlannissa yli 90 000 lukijaa kuukausittain.
Lehden nimi viittaa termiin "hot press", tavalliseen irlantilaiseen termiin joka viittaa kuivauskaappiin.
Shynola

Shynola on nimi neljän visuaalisen taiteilijan ryhmälle, jotka asuvat Lontoossa. He ovat tehneet monenlaisia projekteja, tunnetuimpia niistä ovat monet musiikkivideot. 
Shynola perustettiin kun Gideon Baws, Chris Harding, Richard Kenworthy ja Jason Groves tapasivat vuonna 1994 Kentin taiteen ja designin instituutiossa. He tekivät yhdessä useita taideprojekteja yliopistoaikanaan, kuten esitys "Shinola" Lontoo-galleriassa vuonna 1996.
Nimi Shynola viittaa kohtaan Steve Martinin elokuvassa "The Jerk", joka sisältää että kaikki mitä sinun tarvitsee tietää elämästä on ero paskan ja Shinolan (kenkäplankkimerkki) välillä.
Merkittäviä töitä.
1999/2000.
"Musiikkivideot"
"Lyhytelokuvat"
"Mainoselokuvat"
2001.
"Musiikkivideot"
"Mainokset"
2002.
"Musiikkivideot"
"Mainokset"
2003.
"Musiikkivideot"
2004.
"Aniimaatiot" 
2005.
"Musiikkivideot" 
"Mainokset"
"TV"
2006.
"TV"
Imaginaalilevy

Imaginaalilevyt ovat täydellisen muodonvaihdoksen läpikäyvän hyönteisen toukan rakenteita. Ne muodostavat kehittyessään suurimman osan aikuisen hyönteisen rakenteista, kuten pään, jalat, siivet ja sukupuolielimet. Niiden solut erkanevat muista solulinjoista jo alkionkehityksen aikana ja niiden jakautuminen jatkuu myös toukkavaiheiden aikana, toisin kuin useimpien muiden toukan solukkojen. 
Kotelovaiheen aikana imaginaalilevyjen kudokset läpikäyvät monia voimakkaita muutoksia, jotta ne voivat muodostaa aikuisen kärpäsen rakenteita. Imaginaalilevyjen sisäpuoli kääntyy ulospäin ja niiden muoto pitenee. Levyn keskiosasta muodostuvat kääntymisen myötä syntyvän ruumiinosan distaaliset, kauimpana keskiosasta sijaitsevat rakenteet. Koska imaginaalilevyjen kehityksen suunta on tässä vaiheessa yksilönkehitystä jo määräytynyt, muodostuu esimerkiksi jalan imaginaalilevystä jalka, vaikka se siirrettäisiin minne tahansa muuhun kudokseen. Banaanikärpäsen imaginaalilevyillä tehdyillä tutkimuksilla onkin pystytty selvittämään yksilönkehitykseen voimakkaasti vaikuttavien homeoottisten geenien toimintaa monisoluisissa organismeissa.
Aleksanteri Aava

Aleksanteri (Santeri) Kuparinen, kirjailijanimeltä Aleksanteri Aava (19. huhtikuuta 1883 Riiska, Sakkola – 11. maaliskuuta 1956 Saari) oli Karjalan kannaksella elänyt suomalainen pienviljelijä ja runoilija.
Aavan vanhemmat olivat talollinen, nahkuri ja lautamies Matti Juhonpoika Kuparinen ja Emilia Martintytär Karvanen (Karvonen). Hän kävi kansakoulun ja suoritti 1901 Uudenkirkon kansanopiston. Aava toimi sen jälkeen pienviljelijänä Sakkolassa aina vuoteen 1939 saakka ja hän oli myös Sakkolan kunnanvaltuuston jäsen. Talvisodan jälkeen Aavan perhe muutti evakkoon Saaren kuntaan Mikkolanniemen kylään, jossa Aava sitten vietti viimeiset elinvuotensa.
Aava sai valtionpalkinnon vuonna 1917 ilmestyneestä runokokoelmastaan "Musta lintu". Unto Kupiainen lausui Aavan runoudesta seuraavaa:
Aava oli naimisissa vuodesta 1911 Helena Riikosen kanssa, ja heillä oli seitsemän lasta.
Onni Pursiaisen veistämä Aleksanteri Aavan rintakuva pystytettiin 1961 Lempäälään.
Riku Kiri

Riku Kiri (s. 5. huhtikuuta 1963 Kotka) on suomalainen voimamies.
Kiri sijoittui toiseksi Maailman vahvin mies -kilpailussa 1996, lisäksi hän sijoittui samaisessa kilpailussa kolmanneksi vuosina 1993 ja 1994. Hän voitti Euroopan vahvin mies -kilpailun kolme kertaa peräkkäin vuosina 1995, 1996 ja 1997. Suomen vahvin mies -kilpailun Kiri voitti vuosina 1988, 1993 ja 1994.
Kiri saavutti yli 125 kg:n sarjassa voimanoston EM-pronssia vuonna 1986.
Milo O’Shea

Milo O’Shea (2. kesäkuuta 1926 Dublin – 2. huhtikuuta 2013 New York) oli irlantilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa, mutta siirtyi sittemmin elokuviin ja tuli tunnetuksi varsinkin televisiosarjasta "Me Mammy" (1968–1971).
O’Shealla oli lukuisia huomattavia elokuvarooleja, joiden joukossa päärooli Joseph Strickin James Joycen romaaniin pohjautuvassa "Odysseuksessa" (1967). Vuonna 1968 hän esiintyi Oscar-palkitussa "Romeossa ja Juliassa". 
O’Shea oli vuonna 1968 ehdolla Bafta-palkinnon sekä vuosina 1968 ja 1982 Tony-palkinnon saajaksi.
Kipuajat

Kipuajat (Dendrocolaptidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niiden levinneisyysalue on Keski- ja Etelä-Amerikassa. Kipuavat ovat ruskeahkoja lintuja, joita näkee yleensä pystysuorassa asennossa puunrungoilla. Kipuajat syövät hyönteisiä, joita ne poimivat rungosta. Kipuajat elävät pääosin puissa, ja munivat 2–3 valkoista munaa puunkoloon. Kipuajalajeja on vaikea tunnistaa luonnossa, koska kaikki kipuajat muistuttavat toisiaan ja ovat ruskeita. Lajien erot näkyvät parhaiten nokan muodosta, levinneisyydestä, pilkuista ja viivoista höyhenpeitteessä ja ääntelystä. Ulkonäöltään kipuajat muistuttavat selvästi puukiipijöitä, jotka puolestaan esiintyvät pääosin Euroopassa ja Aasiassa. Eri lajien koko vaihtelee 14 ja 35 senttimetrin välillä.
Kipuajiin kuuluu 16 sukua ja 51 lajia. Suurin suku on tikkaskipuajien suku, johon kuuluu 12 lajia.
Abu Dis

Abu Dis on pikkukaupunki Jerusalemin itäpuolella Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuonna 2018 arviolta 12 415.
Maantiede.
Abu Dis sijaitsee Jerusalemin kuvernoraatissa noin 3,8 kilometriä Jerusalemin kaupungista kaakkoon. Sen naapuripaikkakuntia ovat As Sawahira ash Sharqiya idässä ja etelässä, Al-Eizariya pohjoisessa ja Jabal al Mukabbir lännessä. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 628 metriä. Abu Disin itäpuolella sijaitsevat Israelin siirtokunnat Ma’ale Adumim ja Kedar. Lähellä sijaitsevat myös Jerusalemin puolella olevat Öljymäki ja Kalliomoskeija. Israelin rakennuttama Länsirannan turva-aita erottaa kuitenkin nykyisin Abu Disin Jerusalemin kaupungista.
Keskimääräinen vuotuinen sadanta Abu Disin seudulla on noin 306,1 mm ja vuoden keskimääräinen lämpötila 18°C.
Historia.
Rooman valtakunnan kaudella nykyisen Abu Disin paikalla sijaitsi Beta Budison-niminen kylä. Kylän nykyisen nimen alkuperästä on useampia eri teorioita. Yhden version mukaan nimi on johdettu kreikan kymmentä tarkoittavasta sanasta "deka". Toisen mukaan se on käännös tiheää metsää tarkoittavasta ilmauksesta "ad dissa" tai latinan ujoa tai säädyllistä tarkoittavasta sanasta "boddens". Nykyinen Abu Dis on perustettu vähintään ennen vuotta 1187.
Israel miehitti Palestiinan Länsirannan ja Abu Disin kuuden päivän sodan aikana vuonna 1967. PLO ja Israel solmivat Oslon sopimuksen vuonna 1993, jonka jälkeen perustettu Palestiinalaishallinto harkitsi Abu Disin kehittämistä hallinnolliseksi keskuksekseen. Paikalla aloitettiin suuren parlamenttitalon rakennustyöt, jotka jätettiin kuitenkinlopulta kesken. Abu Disin sijaan Palestiinalaishallinnon keskukseksi tuli lopulta Ramallah.
Israel alkoi rakentaa Länsirannan turva-aitaa vuoden 2000 toisen intifadan seurauksena. Abu Disin asema nousi jälleen esiin Donald Trumpin Lähi-idän rauhansuunnitelman myötä vuonna 2020. Suunnitelman mukaan Palestiina saisi pääkaupungin Itä-Jerusalemiin, mutta suunnitelmassa Abu Dis on määritelty osaksi Itä-Jerusalemia, jonne pääkaupunki asetettaisiin. Suunnitelma ei käsittänyt yleisemmin Itä-Jerusalemiksi miellettyä aluetta. Suunnitelma hylättiin laajalti palestiinalaisten keskuudessa.
Talous.
Vuonna 2011 Abu Disin työssäkäyvistä 80 % oli työllistynyt hallinnossa ja yksityisillä aloilla. 19 % työllistyi palvelualalla ja 1 % Israelin työmarkkinoilla. Kylässä on muun muassa tupakka-, sementti- ja tiilitehtaat. Työttömyysaste oli vuonna 2011 60 %
Väestö.
Abu Disin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen arvion mukaan vuonna 2018 12 415.
Esko Ylinen

Esko Ilmari Ylinen (s. 3. joulukuuta 1947 Alahärmä) on suomalainen liikemies ja kauppaneuvos. Hän on HalpaHalli-myymäläketjun perustaja ja pääomistaja. 
Elämä.
Esko Ylinen syntyi Alahärmän Björkholman kylässä. Ylinen on Arvi Ylisen ja Emilia Ylisen kahdeksasta lapsesta viides. 11-vuotiaana Esko aloitti työskentelyn minkkitarhalla Jepualla. 17-vuotiaana hän ilmoittautui vapaaehtoisena varusmiespalvelukseen. 
Vuonna 1966 Esko lähti veljensä Pentin apupoikana oppimaan kulkukaupan niksejä. Viikkoa myöhemmin Esko aloitti itsenäisen kulkukauppiaan työn. Vuonna 1967 Ylinen perusti Ylihärmään Halpamyynti-nimisen liikkeen. Vuonna 1969 Ylinen perusti HalpaHallin Kokkolaan. 
Ylinen meni naimisiin 1960-luvun lopulla. Avioliitto päätyi eroon keväällä 1974. Avioliitosta syntyi tytär, Minna. Elokuussa 1974 Ylinen meni naimisiin Anna-Liisa-nimisen naisen kanssa. Yksi heidän lapsenlapsistaan on videobloggaaja Sara Maria Forsberg. Ylinen tuli uskoon vuonna 1977 helluntaisaarnaaja Niilo Yli-Vainion pitämien laajojen herätyskokousten myötä. Hän kävi kasteella ja liittyi Kokkolan baptistiseurakuntaan, jonka toimintaan hän on osallistunut siitä lähtien. Ylinen on ollut sittemmin aktiivisesti kehittämässä Kaustisen ja Pietarsaaren baptistiseurakuntien toimintaa.
Esko Yliselle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 2001 ja Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki 2008.
Georges Marie Martin Cottier

Georges Marie Martin Cottier (25. huhtikuuta 1922 Carouge – 31. maaliskuuta 2016) oli sveitsiläinen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 21. lokakuuta 2003. Hän ei kuitenkaan voinut äänestää vuoden 2005 konklaavissa, koska oli menettänyt äänioikeutensa vietettyään 80-vuotispäiväänsä kolme vuotta aiemmin.
Dominikaaneihin kuulunut Cottier sai pappisvihkimyksensä 2. heinäkuuta 1951.
Guildford

Guildford on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan kaupunkipiiri ("borough") Surreyn kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa, 50 kilometriä Lontoosta lounaaseen. Se luetaan osaksi Lontoon metropolialuetta. Hallinnollisesti Guildfordin kaupunki toimii kaupunkipiirin keskuspaikkana eikä sillä ole kunnallista itsehallintoa ("unparished area"). Kaupunkipiiriin kuuluu lisäksi 24 kuntaa ("civil parish"). 
Kaupungin perustivat 400-luvulla saksit roomalaisten poistuttua Englannista. Guildfordin nykyisen linnan rakensivat 1000-luvun loppupuolella normannit. Kaupungin keskustan halki virtaa Thamesin sivujoki Wey.
Guildfordissa sijaitsevat Surreyn yliopisto ja Guildfordin tuomiokirkko.
LightScribe

LightScribe on Hewlett-Packardin (HP) kehittämä tekniikka, joka mahdollistaa tekstin ja grafiikan kirjoittamisen CD- ja DVD-levyjen päälle samalla laserilla, jolla data poltetaan levyn pintaan. Tämän vuoksi levy laitetaan asemaan ylösalaisin, kun levypintaa kuvitetaan LightScribe-tekniikalla. Tekniikka vaatii toimiakseen LightScribea tukevia aihioita ja DVD-polttimen. Tekniikalla ei toistaiseksi voi kirjoittaa kuin mustavalko- ja harmaasävygrafiikkaa. Alun perin LightScribe-levyjä oli vain seepian värisenä, mutta nykyään niitä saa myös viidellä muulla värillä. Lisäksi LightScribe-tekniikka on tarkentunut huomattavasti.
Historiaa.
LightScriben kehitti Hewlett-Packardille työskentelevä Daryl Anderson vuonna 2004. Se oli ensimmäinen grafiikan suoraan levylle laserilla kirjoittava tekniikka, jolla saa poltettua kuvia levyn etikettipuolelle. DiscT@2 oli samankaltainen vuonna 2002 markkinoille tullut tekniikka. Toisin kun LightScribe, DiscT@2 polttaa kuvat levyn datapuolelle sen käyttämättömälle alueelle.
LightScribe.com-verkkosivut, joilla HP aiemmin mainosti LightScribe-tekniikaa ja jakeli tekniikkaan liittyviä ohjelmia, on suljettu 2014.
Roger Etchegaray

Roger Marie Élie Etchegaray (25. syyskuuta 1922 – 4. syyskuuta 2019) oli ranskalainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 30. kesäkuuta 1979. Hän ei ikänsä puolesta voinut osallistua vuonna 2005 uuden paavin valinneeseen konklaaviin.
Etchegaray sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1947. Hän toimi Marseillen arkkipiispana vuosina 1970–1985, Paavillisen oikeudenmukaisuuden ja rauhan neuvoston puheenjohtajana 1984–1998 sekä "Cor Unum" -neuvoston puheenjohtajana 1984–1995.
Etchegaray nimitettiin vuonna 2005 kardinaalikollegion subdekaaniksi.
Matkijat

Matkijat (Mimidae) on pienikokoisten varpuslintujen heimo. Niitä löytyy luonnonvaraisina Keski-, Pohjois- ja Etelä-Amerikasta. Matkijat ovat taitavia ääntelemään ja matkimaan muita ääniä.
Matkijoiden höyhenpeite on arkinen, usein harmaa tai ruskea ja joskus musta. Monilla matkijoilla on kuitenkin punainen, keltainen tai valkoinen iiris. Matkijoiden ulkomuoto muistuttaa rastaita, värityksen ja rakenteen vuoksi. Matkijoilla on yleensä kuitenkin pitempi pyrstö ja nokka, joka useilla lajeilla kaartuu alaspäin.
Matkijoilla on varpuslinnuiksi pitkät jalat, joka on sopeutuma hyppimisestä maalla niveljalkaisia ja hedelmiä etsiessä. Elinympäristö vaihtelee eri matkijoiden välillä suuresti. Kaikki matkijat rakentavat suuren sekavanoloisen risupesän maan läheisyyteen tai maahan. Munia on 2–5, jotka kuoriutuvat alle kahden viikon päästä munimisesta. Monilla on monta parittelukautta vuodessa, ja sama pari pysyy usein kauemminkin yhdessä kuin yhden parittelukauden.
Matkijoihin kuuluu 12 sukua ja 34 lajia. Suurin suku on matkijoiden suku, johon kuuluu 14 lajia.
Kim Carnes

Kim Carnes (oik. Kim Carnes Ellingson, s. 20. heinäkuuta 1945 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä.
Hänen yksi tunnetuimmista kappaleistaan on ”Bette Davis Eyes” vuodelta 1981. Kappale nousi muun muassa Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -musiikkilistalle ja pysyi siellä yhdeksän viikkoa.
Carnes voitti vuonna 1982 parhaan naispuolisen poplaulajan Grammy-palkinnon.
GAM (yhtye)

 (Great Aya &amp; Miki), on Aya Matsuuran ja Miki Fujimoton muodostama Hello! Project -duo.
Se on julkaissut yhden albumin, kolme singleä ja yhden erikoissinglen ja muutaman DVD:n.
Ammattikorkeakoulujen rehtorineuvosto Arene

Ammattikorkeakoulujen rehtorineuvosto Arene ry on ammattikorkeakoulujen yhteistyö- ja etujärjestö. Arenen jäseninä ovat kaikki suomalaiset ammattikorkeakoulut ja kaikkien ammattikorkeakoulujen rehtorit. Arene on korkeakoulupolitiikan edunvalvoja ja vaikuttaja sekä ammattikorkeakoulujen yhteistyöfoorumi. Arene palvelee ammattikorkeakouluja luomalla edellytyksiä korkeatasoiselle työelämälähtöiselle korkeakoulutukselle ja tutkimus-, kehitys- ja innovaatio-toiminnalle (TKI).
Arene on verkosto-organisaatio, jonka keskeiset toimielimet ovat hallitus ja rehtorineuvosto (iso sali). Hallitus ja rehtorineuvosto kokoontuvat noin 10–12 kertaa vuodessa.
Hallituksen asettamana toimivat myös koulutusvaliokunta, kansainvälisyysvaliokunta, TKI-valiokunta ja digivaliokunta, joiden jäseninä on rehtoreita ja ammattikorkeakoulujen asiantuntijoita. Valiokunnat ovat ammattikorkeakoulujen yhteisiä valmisteluelimiä. Arenen yhteydessä toimivat myös koulutusalakohtaiset kehittämisryhmät ja joukko verkostoja mm. AMK-kirjastoille, kv-palveluille, koulutuksesta vastaaville johtajille, opintoasiainhallinnon päälliköille ja TKI-johtajille.
Arenen tärkeitä yhteistyökumppaneita ovat Suomen opiskelijakuntien liitto SAMOK, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ, opetus- ja kulttuuriministeriö ja Suomen yliopistojen rehtorineuvosto UNIFI.
Jäsenet.
Arenen jäseniä ovat kaikki suomalaiset ammattikorkeakoulut (yhteisöjäsenyys) sekä niiden rehtorit (henkilöjäsenyys).
Hallitus.
Hallituksen kokoonpano: 
Puheenjohtajan ja hallituksen jäsenten toimikausi on kaksi vuotta.
Työryhmät ja projektit.
Arenessa toimii useita työryhmiä ja projekteja, joiden tehtävänä on kehittää ammattikorkeakoulutusta ja luoda uusia käytäntöjä koulutuksen tueksi. Työryhmien tehtävänä on edistää yhteistyötä ammattikorkeakoulujen välillä ja valmistella hallituksen määrittelemiä kysymyksiä. Työryhmät raportoivat hallitukselle. Kehittämisryhmiin kuuluu jäseninä ammattikorkeakoulujen asiantuntijoita. Hallitus voi nimetä lisäjäseniä alakohtaisen kattavuuden takaamiseksi. Hallitus voi myös asettaa muitakin työryhmiä ajankohtaisten asioiden käsittelemiseksi.
Vuosina 2020–2021 tärkein näistä on kestävän kehityksen ja vastuullisuuden työryhmä, jota johtaa rehtori Jukka Määttä. Arenen rehtorikokous hyväksyi marraskuussa 2020 työryhmän valmisteleman kestävän kehityksen ja vastuullisuuden ohjelman, jonka tavoitteena on hiilineutraali ammattikorkeakoulu vuoteen 2030 mennessä.
Valiokunnat.
Arenen valiokunnat:
Työryhmät.
Tulevaisuusryhmä, puheenjohtaja Riitta Konkola
Koulutusalakohtaiset kehittämisryhmät:
Hankkeet.
Vuosina 2017–2019 Arene oli mukana kahdessa ammattikorkeakoulutuksen kehittämisen kärkihankkeessa. Näitä hankkeita rahoitti opetus- ja kulttuuriministeriö. 
AMK-päivät.
Arene koordinoi ammattikorkeakoulujen yhteisiä tapahtumia kuten Ammattikorkeakoulupäiviä. Ensimmäiset ammattikorkeakoulupäivät järjestettiin vuonna 1996.
Viestintä.
Viestintä on Arenen keskeinen työväline niin yhteiskunnallisessa edunvalvonnassa kuin yhteydenpidossa jäseniin. Tärkeimmät viestintäkanavat ovat Arenen kotisivut, Instagram, LinkedIn, X, Bluesky ja Facebook.
Megaminx

Megaminx on Rubikin kuution tapainen pulmapeli, jossa ratkaistavia tahkoja on 12, eli se on dodekaedri. Pulmapelin tarkoituksena on ensiksi saada tahkoja kääntämällä sen 50 (20 kulma- ja 30 särmäpalaa) liikkuvaa palaa sattumanvaraisiin asentoihin (sekoittaa) ja sitten yrittää palauttaa se samanlaiseen asentoon kuin ennen sekoittamista (selvittää).
Keskuspalat ovat yksivärisiä ja samalla määräävät kyseisen sivun värin. Kulmapaloissa värejä on kolme ja särmäpaloissa kaksi. Megaminxiä myydään sekä 12- että kuusivärisenä, jossa vastakkaiset sivut ovat samanväriset. Jokaisella sivulla on siis keskuspala, 5 kulmapalaa ja 5 särmäpalaa. Keskuspalat eivät vaihda paikkaa toistensa suhteen, mutta kiertyvät keskipisteensä ympäri.
Megaminxin ratkaisun virallinen maailmanennätys on 27.81 s. Megaminxin virallinen suomenennätys on Amos Nordmanin nimissä ajalla 30.81 s.
Useat ihmiset keksivät dodekaedrisen pulmapelin samoihin aikoihin ja siitä tuotettiin useita erilaisia versioita, kunnes Uwe Mèffert osti oikeudet ja alkoi myydä tuotetta nimellä Megaminx. Unkarilainen Dr. Cristoph Bandelow toi markkinoilleen oman versionsa hieman ennen Meffertiä. Malleissa on hieman eroja.
Ratkaiseminen.
Megaminxin ratkaiseminen ei eroa suuresti Rubikin kuution ratkaisusta; osaa algoritmin osista voi soveltaa siihen suoraan. Sen sijaan siirtosarjat, jotka vaativat kuution keskitason liikuttamista, eivät suoraan sovellu. Jossakin määrin ratkaiseminen on jopa helpompaa, sillä ainoa mahdollinen siirtotapa on tahkonpyörittäminen, mikä ei vaikuta läpi kappaleen.
Matemaattisesti ratkaiseminen perustuu permutaatioryhmiin. Megaminxin siirroista voidaan nimittäin tehdä algebrallinen ryhmä, johon pätevät kaikki ryhmiä koskevat lauseet. Jokainen siirto on parillinen permutaatio, sillä paloja tarkastellessa saadaan kahden erillisen 5-syklin tulo ja ruutuja tarkastellessa viiden erillisen 5-syklin tulo. Kaikki siirrot ovat siis parillisia permutaatioita.
Ratkaiseminen voidaan suorittaa ratkaisemalla kappale ikään kuin etenemällä alhaalta ylös. Algoritmilla sama voidaan suorittaa siirtämällä ensin kaikki särmäpalat paikoilleen ja kääntää sitten ne oikein päin. Tämän jälkeen voidaan tehdä sama kulmapaloille.
Megaminx voidaan sekoittaa 100 669 616 553 523 347 122 516 032 313 645 505 168 688 116 411 019 768 627 200 000 000 000, eli undekiljoonaan erilaiseen asentoon. Mitä tahansa muutoksia monitahokkaassa ei silti voi tehdä, sillä seuraavat säännöt pätevät aina:
Tästä seuraa, että kuusiväristä Megaminxiä tehdessä saatetaan päätyä tilanteeseen, jossa ei näennäisesti ole ratkaisua. Siellä jokaista särmäpalaa on kaksi kappaletta ja tässä ongelmatilanteessa täytyy vaihtaa kahden samanlaisen palan paikkaa.
Joseph De Combe

Joseph De Combe (19. kesäkuuta 1901 - 1965) oli belgialainen uimari ja vesipalloilija. Hän edusti Belgiaa kolmissa kesäolympialaisissa, vuosina 1924, 1928 ja 1936.
Vuoden 1924 kesäolympialaisissa hän voitti hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Se jäi De Comben ainoaksi uinnin olympiamitaliksi. Samoissa olympialaisissa hän voitti hopeaa miesten vesipallosta. Hän pelasi yhdessä seitsemästä ottelusta. Neljä vuotta myöhemmin hän osallistui 200 metrin selkäuintiin, mutta karsiutui siitä alkuerissä.
Vuoden 1936 kesäolympialaisissa hän oli jälleen Belgian miesten vesipallojoukkueen jäsen. Tällä kertaa hän pelasi turnauksen kaikki seitsemän ottelua, tuloksena olympiapronssia.
Josef Polig

Josef Polig (s. 9. marraskuuta 1968 Sterzing, Italia) on italialainen entinen alppihiihtäjä.
Polig voitti alppiyhdistetyn olympiakultaa Albertvillessä 1992. Samoissa kilpailuissa hän sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi ja suurpujottelussa yhdeksänneksi. Urallaan hän osallistui vain kerran maailmanmestaruuskilpailuihin, vuonna 1989 Yhdysvalloissa, jolloin hän sijoittui alppiyhdistetyssä yhdeksänneksi.
Alppihiihdon maailmancupin loppupisteissä Polig sijoittui parhaimmillaan 22:nneksi kaudella 1991–1992. Hän ei yltänyt kertaakaan urallaan osakilpailussa palkintokorokkeelle, vaan hänen paras sijoituksensa oli viides sija. Yhteensä Polig sijoittui kymmenen parhaan joukkoon 14 kertaa.
Polig lopetti uransa vuonna 1996.
Aulus Hirtius

Aulus Hirtius (noin 90 eaa. – 43 eaa.) oli roomalainen poliitikko. Hän oli vuoden 43 eaa. konsuli joka menehtyi Mutinan taistelussa Marcus Antoniusta vastaan. Hirtius oli myös Caesarin "Commentarii de bello Gallicon" kahdeksannen kirjan ja "De bello Alexandrinon" kirjoittaja. Muut Hirtiuksen kirjoittamat teokset eivät ole säilyneet.
Hirtius oli Julius Caesarin legaatti noin vuodesta 54 eaa. ja hän toimi lähettiläänä Pompeiuksen luona vuonna 50 eaa. Sisällissotien aikana hän palveli Espanjassa. Hän oli luultavasti tribuunina vuonna 48 eaa. ja vuonna 47 eaa. hän oli Antiokiassa. Hän oli vuoden 46 eaa. preetori ja tämän jälkeen Gallia Transalpinan maaherra. Caesar nimitti Hirtiuksen ja Gaius Vibius Pansa Caetronianuksen vuoden 43 eaa. konsuleiksi. Caesarin murhan jälkeen Hirtius kannatti aluksi Antoniusta, mutta siirtyi myöhemmin senaatin puolelle ystävänsä Ciceron ansiosta. Hirtius marssi Pansan ja Octavianuksen kanssa Antoniusta vastaan. Octavianuksen kanssa he piirittivät Antoniuksen joukkoja. Pansa menehtyi Forum Gallorumin taistelussa saamiinsa haavoihin. Hirtius puolestaan kaatui Mutinan taistelussa. Taistelu päättyi kuitenkin senaatin joukkojen voittoon. Hirtius ja Pansa saivat valtiolliset hautajaiset.
Jeanette Campbell

Jeanette Morven Campbell (8. maaliskuuta 1916 Saint-Jean-de-Luz, Ranska – 15. tammikuuta 2003 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen uimari. Hän osallistui Argentiinan ensimmäisenä naisurheilijana Berliinin olympialaisiin 1936, joissa hän osallistui 100 metrin ja 400 metrin vapaauintiin. Hän voitti 100 metrin vapaauinnista hopeaa. Campbell toimi Argentiinan lipunkantajana Tokion olympialaisissa 1964.
Isomyyri

Isomyyri on kauppakeskus Vantaan Myyrmäessä. Kauppakeskus sijaitsee Myyrmäen keskustassa, rautatieaseman tuntumassa. Isomyyrin pääomistaja on kiinteistösijoitusyhtiö Citycon Oyj.
Historia.
Isomyyri on rakennettu vuonna 1987. Aluksi kauppakeskuksen kolmannessa kerroksessa toimi myös kirjasto, kunnes se muutti uuteen Myyrmäkitaloon vuonna 1993. Isomyyrin kirjaston tilalle avattiin tuolloin suuri nuorisotila. Vuonna 1994 Isomyyrin läheisyyteen avattiin suurempi kauppakeskus Myyrmanni, jolloin Isomyyri jäi jalkoihin. Esimerkiksi Anttila muutti Myyrmanniin vuonna 1994.
Citycon osti Isomyyrin vuonna 1999.
Kauppakeskuksen alakerrassa on aiemmin toiminut K-Supermarket Ykköshalli ja S-market, joista ensimmäinen lopetti vuonna 2009 ja jälkimmäinen vuonna 2017. Vuosina 2011–2020 kauppakeskuksessa toimi myös Tokmanni-tavaratalo, aluksi Tarjoustalo-nimisenä. Syksyllä 2017 kauppakeskukseen avattiin Lidl, joka muutti Myyrmanniin syksyllä 2023.
Liikkeet ja palvelut.
Kauppakeskuksessa on kaksi kerrosta ja parisenkymmentä yritystä, muun muassa kirpputoreja, etnisiä kauppoja, ravintoloita, parturi-kampaamoita ja järjestötoimijoiden tiloja. Rakennuksen kolmannessa kerroksessa toimii Myyrmäen nuorisotila, joka tarjoaa 10-17-vuotiaille nuorille maksutonta avointa nuorisotilatoimintaa sekä harrastustoimintaa.
Tulevaisuus.
Isomyyri on purku-uhan alla. Myyr York Downtown -nimisen suunnittelukilpailun voittajaehdotuksen mukaan Isomyyrin ja Myyrinpuhoksen paikalle rakennetaan korkeita tornitaloja ja alueelle kokonaisuudessaan paljon uusia asuntoja.
Jekaterina Rozenberg

Jekaterina Rozenberg (, o.s. Noskova, s. 23. tammikuuta 1980) on venäläinen entinen keskimatkojen juoksija, jonka päämatka oli 1 500 metrin juoksu.
Rozenberg voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 MM-pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.02,80. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa matkan neljänneksi ajalla 4.00,59 ja kahdeksanneksi.
A Farewell to Kings

A Farewell to Kings on kanadalaisen rock-yhtyeen Rushin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Albumi nauhoitettiin Rockfield-studioilla Walesissa ja miksattiin Advision-studioilla Lontoossa.
"A Farewell to Kings" oli Rushin ensimmäinen Yhdysvalloissa kahdessa kuukaudessa kultaa ja lopulta platinaa myynyt albumi.
Lintujen äänet, joita kuullaan kappaleissa "A Farewell to Kings" ja "Xanadu", äänitettiin Rockfield-studioiden ulkopuolella.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Alex Lifeson &amp; Geddy Lee, ja sanoitukset Neil Peart, ellei toisin mainittu.
Listasijoitukset.
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Bernhard Zondek

Bernhard Zondek (29. heinäkuuta 1891 – 8. marraskuuta 1966) oli saksalaissyntyinen gynekologi ja endokrinologi, joka kehitti Selmar Aschheimin kanssa ensimmäisen luotettavan raskaustestin vuonna 1928. Zondek ja Aschheim havaitsivat, että raskaana olevan naisen virtsaan erittyy istukkagonadotropiinia (hCG). Raskaustestin toiminta perustuu tämän hormonin pitoisuuteen virtsassa.
Elämäkerta.
Zondek syntyi Wronkessa, Saksan keisarikunnassa vuonna 1891. Hän opiskeli Berliinin yliopistossa lääketiedettä ja valmistui vuonna 1919. Tohtoriksi väittelemisen jälkeen hän sai pääsi Karl Franzin assistentiksi Berliinin yliopiston Charité-sairaalassa. Hänen vuonna 1923 valmistunut habilitaatiotyö käsitteli synnytysoppia ja gynekologiaa.
Vuonna 1926 hänestä tuli ylimääräinen professori sekä vuonna 1929 synnytysopin ja gynekologian laitosten johtaja Spandaun sairaalassa. Hänet erotettiin natsien saatua vallan Saksassa. Hän muutti vuonna 1933 Tukholmaan, mutta häntä oli myös pyydetty muuttamaan Leideniin. Vuonna 1940 hän muutti Jerusalemiin, jossa hän sai synnytysopin ja gynekologian professuurin Jerusalemin heprealaisesta yliopistosta ja saman alan johtavan lääkärin viran Hadassahin yliopistollisesta sairaalasta.
Lörppöluri

Lörppöluri ("Lorius garrulus") on lurien sukuun kuuluva kaija.
Sitä on joskus kutsuttu myös lörppöloriksi ja nimellä keltaselkäloripapukaija.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on noin 30 cm. Aikuisen linnun höyhenpuku on yleisväriltään punainen, hartioilta tummemman punainen. Reidet ja siivet ovat vihreät, siiventaive ja siiven alapeitinhöyhenet keltaiset, käsisulkien alapinnalla on ruusunpunainen vyö, pyrstö punainen ja tummanvihreä kärkinen. Nokka oranssi, iiris kellanruskea-oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Nuori lintu on puvultaan aikuisen kaltainen, sen nokka on ruskehtava ja iiris tummanruskea. Lentoääni on voimakasta kirkunaa, ruokaillessa jokeltelua.
Esiintyminen.
Lörppöluri esiintyy Pohjois-Molukkien saaristossa Indonesiassa Morotai, Rau, Halmahera, Widi, Ternate, Bacan ja Obi nimisillä saarilla. Se on paikallisesti tavallinen.
Lörppölurin kanta on uhanalainen. Esiintymisalueen kanta oli 1991–1992 haarukassa 31 220 – 220 009 yksilöä. 1994 laskettiin 1 060 nelikökilometrin metsäalueella Halmaherassa noin 52 500 yksilöä, joten kanta saatta olla paikoin elinvoimaisempi. Lemmikkieläinten pyydystäjät vangitsevat vuosittain noin 10 % lajin kannasta.
Elinympäristö.
Lörppölurit elävät metsissä, sekä vuoristossa että alavalla maalla. Niitä elää myös puutarhoissa ja kookospalmumetsiköissä.
Lisääntyminen.
Ilmeisesti yksiavioinen. Luonnossa pesä on puun kolossa. Pesintä tunnetaan vankeudessa tapahtuneesta pesinnästä. Naaras muni 2 munaa ja hautoi niitä yksin. Molemmat emot ruokkivat poikasia, jotka lähtivät pesästä 76 päivää kuoriutumisesta.
Ravinto.
Lörppölurit liikkuvat tavallisesti perhekunnittain tai pienissä parvissa. Ne ruokailevat enimmäkseen kookospalmujen latvuksissa. Ne syövät kukkia, siitepölyä, mettä, hedelmiä ja hyönteisiä.
Sami Heikkiniemi

Sami Heikkiniemi (s. 30. joulukuuta 1974) on suomalainen entinen lentopalloilija, joka pelasi urallaan 506 pääsarjaottelua ja 22 maaottelua. Nykyisin Heikkiniemi toimii Suomen Lentopalloliitossa urheilutoiminnan johtajana.
Ura.
Heikkiniemi aloitti pääsarjauransa kaudella 1994 Raision Loimun riveissä. Hän pelasi avausottelunsa SM-liigassa lokakuun 3. päivä Vammalan Lentopalloa vastaan 18-vuotiaana nuorukaisena. Tätä ennen nuorukainen oli ehtinyt debytoida jo Suomen A-maajoukkueessa arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. 
Raision Loimussa Heikkiniemi pelasi SM-liigassa aina kauteen 2000 asti voittaen suomenmestaruuden kaudella 1997 sekä SM-pronssia kaudella 1999. Lisäksi hän esiintyi Loimun kanssa maailman arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa, Mestareiden liigassa kaudella 1998.
Loimusta Heikkiniemi siirtyi edustamaan Viesti-Trolleyta kaudeksi, jonka jälkeen tie vei saman kaupungin Salon Piivolleyhin kaudeksi 2000-2001. Salon Piivolleyssa Heikkiniemi voitti uransa toisen SM-pronssin kaudella 2001. Piivolleyta Heikkiniemi edusti aina kauteen 2003 asti, kunnes siirtyi takaisin tuttuun Raision Loimuun voittaen Suomen Cupin mestaruuden kaudella 2004 Loimun paidassa. Vaasan Kiistoa Heikkiniemi edusti kausilla 2005-2007 nostaen Kiiston historian parhaimpiin tuloksiin joukkueen edettyä pudotuspeleihin kahtena kautena peräkkäin ja ollen lopulta viides SM-liigassa. Kaudella 2007-2008 Heikkiniemi pelasi Salon Piivolleyssa työnsä ohella.
A-maajoukkue.
Uransa ensimmäiset A-maaottelua Heikkiniemi pelasi maajoukkueessa kaudella 1993 arvostetussa Lentopallon Maailmanliigassa. A-maajoukkueessa Heikkiniemi esiintyi viimeisen kerran kaudella 1999. Hän pelasi lopulta 22 A-maaottelua Suomen paidassa.
Muuta.
Sami Heikkiniemestä tuli 2008 kuudes suomalainen 500 pääsarjatason ottelua pelannut lentopalloilija. "Noke" ylsi puolikkaaseen tuhanteen Rovaniemellä Santasportia vastaan käydyssä kamppailussa. Heikkiniemeä ennen yli 500 pääsarjaottelun lentopalloilijoita olivat Sami Juvonen, Riitta Byckling (564), Ilmo Natunen (542), Jari Salokangas (507) ja Jussi Jokinen (501).
Heikkiniemen tyttäret Ronja Heikkiniemi ja Roosa Heikkiniemi ovat molemmat pääsarjatason lentopalloilijoita, Ronja pelaa myös naisten maajoukkueessa.
Fernando Navarro

Fernando Navarro Corbacho (s. 25. kesäkuuta 1982 Barcelona, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja ja edustaa Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa.
Ura.
Navarro pelasi juniorina Trajanan ja Barcelonan joukkueissa. Ammattilaisuransa hän aloitti jälkimmäisen B-joukkueessa kaudella 2000–2001. Seuraavalla kaudella valmentaja Carles Rexach antoi hänelle tilaisuuden debytoida seuran edustusjoukkueessa. Tuolloin 19-vuotias Navarro pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa 6. lokakuuta 2001 Deportivoa vastaan ja kaikkiaan hän esiintyi kauden aikana kolmessa ottelussa.
Barcelonan pitkäaikaisen puolustajan Sergi Barjuanin siirryttyä kaudeksi 2002–2003 Atléticoon nosti uusi valmentaja Louis van Gaal Navarron edustusjoukkueeseen ykkösvaihtoehdokseen tämän pelipaikalla. Navarro sai luottoa sekä kotimaan sarjassa että Mestarien liigassa, mutta Sevillaa vastaan pelatussa kauden 13. sarjaottelussa saatu vakava vasemman polven eturistisidevamma katkaisi hyvin alkaneen uran väliaikaisesti. Toivuttuaan vammasta Navarro lainattiin tammikuussa 2004 Albaceteen, jossa hän pelasi kauden loppupuolella seitsemän ottelua.
Kaudella 2004–2005 Barcelonan voittaessa sarjamestaruuden Navarrolle oli vain vähän käyttöä Frank Rijkaardin valmentamassa joukkueessa ja kaudeksi 2005–2006 hänet lainattiin uudelleen, tällä kertaa Baleaareille Mallorcan joukkueeseen. Mallorcassa Navarro oli alusta lähtien avauskokoonpanon pelaaja ja kauden päätteeksi siirrosta tehtiin pysyvä. Navarron sopimus Mallorcan olisi ulottunut kesään 2012, mutta kesäkuussa 2008 hänen ilmoitettiin siirtyvän viiden vuoden sopimuksella Sevillaan.
Mallorcassa esittämiensä hyvien otteiden myötä Navarro valittiin Espanjan maajoukkueen kokoonpanoon kesän 2008 EM-kilpailuihin, jossa Espanja voitti mestaruuden. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki kilpailuihin valmistavassa harjoitusottelussa Yhdysvaltoja vastaan 4. kesäkuuta 2008. Hän on pelannut myös Katalonian epävirallisessa maajoukkueessa.
Permanent Waves

Permanent Waves on kanadalaisen rock-yhtyeen Rushin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Albumi nauhoitettiin Le studiolla, Morin Heightsissa, Quebecissa, ja miksattiin Trident-studioilla Lontoossa, Britanniassa. 
"Permanent Waves" oli Rushin ensimmäinen albumi, joka nousi Yhdysvaltojen listoilla top viiteen, päästen sijalle 4. Albumi oli myös yhtyeen viides kultaa myynyt albumi (lopulta se myi platinaa). Albumi sisältää hitit "The Spirit of Radio" ja "Freewill".
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Alex Lifeson, Geddy Lee ja Neil Peart ellei toisin mainittu.
Listasijoitukset.
Albumi - Billboard (Pohjois-Amerikka)
Yrjö Littunen

Yrjö Ensio Matti Littunen (16. elokuuta 1929 Viipuri – 20. huhtikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen yhteiskuntakeskustelija ja sosiologi. 
Littusta on usein pidetty yhtenä suomalaisen sosiologian sodanjälkeisen uudistumisen avainhenkilönä. Hän toimi Turun yliopiston sosiologian professorina 1963–1964 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun eli sittemmin Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen/Tampereen yliopiston tutkimuslaitoksen johtajana 1958–1990 saakka.
Pio Laghi

Pio Laghi (21. toukokuuta 1922 – 11. tammikuuta 2009) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 28. kesäkuuta 1991. 
Ennen kardinaaliuttaan Laghi oli jo toiminut Maurianan titulaariarkkipiispana sekä paavin suurlähettiläänä Yhdysvaltoihin ja muihin maihin. Hän toimi katolisen opetuksen kongregaation prefektinä vuodesta 1991 vetäytymiseensä 15. marraskuuta 1999.
Laghi vietti 80-vuotispäiväänsä toukokuussa 2002 eikä siten voinut osallistua uuden paavin valinneeseen konklaaviin keväällä 2005.
Virgilio Noè

Virgilio Noè (30. maaliskuuta 1922 – 24. heinäkuuta 2011) oli italialainen kirkonmies, joka nimitettiin yhdeksi roomalaiskatolisen kirkon kardinaaleista 28. kesäkuuta 1991. Ikänsä puolesta hän ei kuitenkaan ollut enää äänestyskelpoinen konklaavissa, joka valitsi uuden paavin keväällä 2005.
Noè sai pappisvihkimyksensä 1. lokakuuta 1944.