tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
OpenWrt

OpenWrt on pääasiassa reititinlaitteita varten räätälöity Linux-käyttöjärjestelmän jakelupaketti.
Historia.
Alun perin OpenWrt kehitettiin Linksys WRT54G-tukiasemalle.
OpenWrt:n kehittämisen on mahdollistanut se, että Linksysin tuotteessaan käyttämä ohjelmisto on lisensoitu GNU GPL -lisenssillä. Lisenssiehtojen mukaisesti Linksys on julkaissut tuotteessaan käyttämänsä ohjelmakoodin, jota hyödyntämällä taidokkaat ohjelmoijat, "hakkerit", ovat voineet kehittää oman versionsa laitteen ohjelmistosta. Linksys julkaisi ohjelmakoodinsa vuonna 2004.
Ominaisuudet.
Toisin kuin monet muut olemassa olevat firmware-versiot, OpenWrt on kehitetty puhtaalta pöydältä uudeksi järjestelmäksi. OpenWrt:n kehittämisen pääajatuksena onkin välttää kaikkien ominaisuuksien sisällyttämistä samaan pakettiin, ja tarjota hyvin kevyt perusjärjestelmä, jota voi helposti laajentaa tarpeiden mukaisesti käyttämällä ipkg-paketinhallintajärjestelmää. 
OpenWrt-ohjelmistoa hallitaan www-käyttöliittymällä tai komentoriviltä SSH-yhteyden kautta. Laite voidaan konfiguroida hyvinkin monimutkaisesti, koska perinteinen www-käyttöliittymä ja ohjelmisto rajoituksineen eivät ole esteenä. Mahdollista on esimerkiksi määritellä eri VLAN-verkkoja laitteen neliporttiseen kytkimeen. Myös VPN-yhteyksille saadaan tuki, joka löytyy vain kalliimmista laitteista vakiona.
Miksi asentaa?
OpenWrt-ohjelmistolla saadaan käyttöön uusimmat Linux-ohjelmistot omaan tukiasemaan. Samalla saadaan laitteen toiminta mahdollisimman nopeaksi ja joustavaksi. Perehtyneemmille käyttäjille alusta tarjoaa mahdollisuuden kehittää toimintoja, jotka löytyvät vasta paljon kalliimmista laitteista.
Suomessa.
Suomessa suurin OpenWrt-ohjelmiston avulla rakennettu WLAN-yhteisö on OpenSpark.
Kristiina Elstelä

Anna Kristiina Elstelä (10. tammikuuta 1943 Helsinki – 26. kesäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Elstelä esiintyi myös monissa televisiosarjoissa, kuten "ÄWPK – Älywapaa palokunta", "Kaverille ei jätetä" ja "Helppo elämä". Elstelä tunnetaan myös kabaree- ja musikaalilaulajana.
Elstelä oli teatterisukua: hänen isänsä oli ohjaaja-näyttelijä Ossi Elstelä ja äitinsä näyttelijä Irja Elstelä. Myös hänen sisarensa Riitta Elstelä on näyttelijä, ja hänen veljensä ohjaaja Esko Elstelä esiintyi parissa elokuvassa. Elstelä oli naimisissa kahdesti (Leo Kalsto sekä Jotaarkka Pennanen 1979–1995), joista hänelle syntyivät lapset Hanna Kalsto ja Kasimir Pennanen. Kasimir kuoli 25-vuotiaana vuonna 2006 jäätyään junan alle.
Kristiina Elstelä aloitti uransa isänsä Ossi Elstelän perustamassa ja johtamassa revyyteatterissa Punaisessa Myllyssä näyttelijänä ja tanssijana 1961–1963. Hänen uransa jatkui eri teattereissa. Ensimmäinen pieni elokuvarooli oli mannekiinina "Taape Tähtenä" -elokuvassa 1962.
Keväällä 2006 Elstelä oli yksi tanssivista julkkiksista MTV3:n ohjelmassa "Tanssii tähtien kanssa", jossa hän sijoittui parinsa Marko Keräsen kanssa toiseksi.
Elstelä kuoli 73-vuotiaana sunnuntaina 26. kesäkuuta 2016 pitkän sairauden jälkeen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Frances Bean Cobain

Frances Bean Cobain (s. 18. elokuuta 1992) on Nirvana-yhtyeen edesmenneen laulajan Kurt Cobainin ja rokkari Courtney Loven tytär. Heti vauvan synnyttyä viranomaiset huostaanottivat hänet. Pariskunta sai lapsensa huoltajuuden vasta tämän ollessa puolitoistavuotias. Isänsä kuoleman 5. huhtikuuta 1994 jälkeen hänen huoltajuutensa määrättiin Kurt Cobainin äidille, Wendylle, kun Courtney Love pidätettiin OxyContinin yliannostuksen jälkeen lokakuussa 2003. Sen jälkeen Frances oli Cobainin äidin luona, kunnes palasi Loven huoltajuuteen tammikuussa 2005. Molemmat vanhemmat ovat kärsineet pahoista huumeongelmista.
Frances Cobain on saanut nimensä The Vaselines -yhtyeen Frances McKeen mukaan. Toisen nimensä (Bean = papu) hän sai kun muistutti isänsä mielestä papua ultraäänikuvassa. Drew Barrymore on hänen kummitätinsä ja Michael Stipe kummisetänsä. 
Frances Cobain on antanut lehdistölle kaksi haastattelua: ensimmäinen oli "Teen Vogue" -lehdessä 13. syyskuuta 2005 ja toinen brittiläisessä "i-D magazinessa" tammikuussa 2006. "Rolling Stone" -lehden mukaan Frances Cobain oli valitsemassa marraskuussa 2005 ilmestyneen Nirvanan "" -kokoelman nimeä ja kansikuvaa.
Cobain alkoi seurustella muusikko Isaiah Silvan kanssa vuonna 2010. Vuoden 2011 lopulla he kihlautuivat ja kesäkuussa 2014 he menivät naimisiin. Maaliskuussa 2016 Cobain jätti avioerohakemuksen, ja marraskuussa 2017 pari erosi.
Jet Propulsion Laboratory

Jet Propulsion Laboratory on Nasan omistama ja California Institute of Technology-yliopiston hallinnoima avaruustekniikkakeskus La Cañada Flintridgen kaupungissa Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2025 JPL:ssä toimii noin 5 500 työntekijää. Siellä on myös suuret satelliittien testauslaitokset. JPL:n vuosibudjetti oli 2000-luvun alussa noin 1,3 miljardia dollaria, josta 60% kuluu planeettatutkimukseen (tästä puolet Mars-lentoihin) ja 20% maan kaukokartoitukseen.
Historia.
JPL syntyi 1930-luvulla Caltech-yliopistolla, jossa toimi rakettimoottoreita tutkinut työryhmä professori Theodore von Kármánin johdolla. Joukko jatko-opiskelijoita päätti Frank Malinan johdolla siirtää tutkimustoimintansa kampusalueen ulkopuolelle. Paikaksi valittiin Arroyo Secon kanjoni Pasadenassa. Ensimmäiset kokeet alkoholia käyttävällä rakettimoottorilla tehtiin 31. lokakuuta 1936. von Kármán taivutti Yhdysvaltain asevoimat rahoittamaan ryhmän tutkimustyötä, jolla kehitettäisiin raskaisiin potkurilentokoneisiin niiden lyhyiltä kiitoteiltä nousua helpottavia rakettimoottoreita. Armeija auttoi myös Caltecia hankkimaan maata Arroyo Secosta. von Kármán toimi JPL:n ensimmäisenä johtajana (1938–1944) ja häntä seurasi Frank Malina (1944–1946).
JPL:n kehittyminen.
Alussa kiinteäajoaineraketteja testattiin Pasadenan laidalla sijaitsevissa kuivuneissa joenuomissa alkeellisella varustuksella.
Toisen maailmansodan aikana laboratorio kehitti Yhdysvaltain laivastolle raketteja, joilla lentokoneiden lentoonlähtömatka lyhenisi (JATO, Jet Assisted Take-Off). Toimivat JATO-raketit olivat kiinteäajoainetta polttavia, mutta myös nesteajoaineita alettiin tutkia.
Sodan loputtua JPL siirtyi suunnittelemaan Yhdysvaltain armeijalle ballistisia ohjuksia. Vuosina 1945–58 se kehitti keskimatkan ydinohjuksia. Niitä olivat mm. Corporal ja Sergent. Rakettien toimintatodennäköisyys oli 30 %:n luokkaa ja osumatarkkuus huono. JPL oli aikonut kehittää ohjuksia aina eversti-nimiseen ohjukseen asti. Näin ei kuitenkaan käynyt. Ballistiset ohjukset siirtyivät laivastolle ja 1948 syntyneille ilmavoimille ja armeija jäi sivuun.
Kun Sputnikin lento motivoi Yhdysvaltain hallituksen perustamaan Nasa-avaruushallinnon 1958, alkoivat neuvottelut siitä, mistä tutkimuslaitoksista se rakennetaan. Armeija luovutti Redstonen asevarikon Alabamasta (siitä tuli Marshall Space Flight Center) ja JPL:n. Se siirtyi Nasalle Yhdysvaltain Maavoimilta vuoden 1958 lopussa. JPL:stä ei kuitenkaan tullut Nasan keskus (field center) vaan se on ikään kuin yksityinen laboratorio, jota hallinnoi CIT-yliopisto. Tämä piirre johti 1960- ja 1970-luvuilla Nasan johdon ja JPL:n väliseen konfliktiin, mutta JPL:n status on pysynyt alkuperäisenä.
Rapsi

Rapsi eli kaalirapsi ("Brassica napus" subsp. "oleifera") on juureskaalin alalaji, jota viljellään öljykasvina sekä Suomessa että muualla Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Suomessa kevätrapsia voidaan viljellä eteläisimmässä osassa maata eli ns. I vyöhykkeellä. Tavanomaiset syysrapsilajikkeet eivät ole menestyneet Suomessa, mutta puolikääpiöivät, matalakasvuiset hybridilajikkeet vaikuttavat lupaavilta. Niillä on matalan kasvupisteen ansiosta paremmat mahdollisuudet selvitä kylmyydestä.
Rapsin siemenistä puristetaan öljyä, puristustähteestä saadaan karjanrehuksi käytettäviä rapsikakkuja (sisältävät noin 21 % muuntuvaa valkuaisainetta). Rapsiöljyä käytetään ruoanlaitossa, mutta sen käyttöä energialähteenä on myös tutkittu.
Suomessa vuonna 2017 rapsin viljelyala oli 37 000 hehtaaria, mikä on ohittanut rypsin 28 500:n hehtaarin viljelyalan.
René Hanriot

René Hanriot (1867–1925) oli ranskalainen lentokonesuunnittelija. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Hanriotin tehdas valmisti sotilaskoneita ensin Levallois'ssa ja myöhemmin Boulogne-Billancourtissa. Päätuote oli HD1-hävittäjäkone, jota rakennettiin 1 200 kappaletta. Hanriotin tehdas valmisti miltei 5 000 lentokonetta, joista osa oli omia (esimerkiksi HD1, HD2, HD3) ja osa lisenssivalmistusta. Maailmansotien välisenä aikana Hanriot sai hyvän maineen etenkin HD14-koulukoneen vuoksi, joita valmistettiin yli 2 000 kappaletta.
Hanriot oli kotoisin Burgundystä. Hänestä tuli nuorena kilpa-autoilija. Hän otti osaa muun muassa Pariisi-Madrid-ralliin ja vuonna 1904 hän saavutti nopeuden maailmanennätyksen, 128 km/h. Hänen 13-vuotias poikansa Marcel oli apukuljettajana.
René Hanriot kiinnostui pian myös lentämisestä. Hän kannatti yksitasoja aikana, jolloin pääosa koneista oli kaksitasoja. Vuonna 1910 René Hanriot perusti lentokoulun Reimsiin, jossa mm. hänen 16-vuotias poikansa sai lentolupakirjan. Kun René Hanriot kuoli vuonna 1925, hänen pojastaan Marcelista tuli yhtiön johtaja.
Windows Embedded Compact

Windows Embedded Compact (aikaisemmin Windows Embedded CE, Windows CE, tai Windows Powered) on Microsoftin kehittämä käyttöjärjestelmä pienitehoisiin ja laiteresursseiltaan vaatimattomiin laitteisiin. Sen ydin eroaa huomattavasti työpöytäkoneisiin tarkoitetuista Windows-versioista. Käyttöjärjestelmän tukemia suoritinarkkitehtuureja ovat MIPS, ARM, Intelin x86 ja Hitachin SuperH, ja ohjelmistot on useimmiten käännetty kahdelle ensimmäiselle.
Windows CE:tä on käytetty etenkin kämmentietokoneissa (Pocket PC:ssä) sekä muutamissa matkapuhelimissa (Windows Mobile -jakelut). Se toimii myös Sega Dreamcastissa ja Xboxissa, joskaan Xboxin normaali käyttöjärjestelmä ei ole CE vaan ominaisuuksiltaan riisuttu Windows 2000.
Viimeisen Windows Embedded Compact 2013 -version (myös nimellä "Windows CE 8.0") laajennettu tuki päättyi 10. lokakuuta 2023.
Historia.
Alkuvuosina Windows CE -laitteissa oli Windows-logo kotelossa ja myöhemmin lisensoijat saivat muokata järjestelmää ja käyttää omaa käyttöliittymää sen päällä. Käyttöjärjestelmää lisensoitiin vain laitteistovalmistajille, mutta Microsoft mainosti sitä Windows 95:n käyttöliittymän kanssa. Windows CE oli Microsoftin kolmas yritys tehdä mobiilialusta kun kaksi muuta ei edennyt markkinoille asti: Microsoftilla oli aiemmin WinPad ja Pulsar -projektit, joista ensimmäinen oli suunnattu yrityskäyttöön ja jälkimmäinen kuluttajamarkkinoille. Käyttöliittymästä oli dokumenttien ympärille suunniteltu prototyyppi, joka sittemmin korvattiin Windows 95:n kaltaisella käyttöliittymällä, joka oli tyhjästä toteutettu. Ensimmäiset CE-laitteet julkaistiin Yhdysvalloissa lokakuussa 1996, jolloin Palm oli noussut merkittäväksi valmistajaksi kädessäpidettävien markkinoille.
CE:ssä oli 95:n kaltainen käyttöliittymä, mutta siitä puuttui useita ominaisuuksia joka turhautti käyttäjiä.
Huhtikuussa 2000 julkaistua Pocket PC -alustaa varten käyttöjärjestelmästä poistettiin asiat, joissa ei ollut järkeä kämmenlaitteilla ja Microsoft alkoi siirtyä pois CE:n brändistä. Handheld PC 2000 ja Smartphone 2002 -muunnelmat perustuivat myös CE:lle, mutta "Windows" ei enää ollut nimessä. Microsoft ilmoitti myös Windows Powered -brändistä.
Vuonna 2005 Pocket PC ja Smartphone -alustat yhdistettiin Windows Mobile -alustaksi ja Windows Powered -brändi pysyi tuntemattomana.
Ensimmäinen Windows CE (koodinimi Pegasus tai Alder) ei sisältänyt värejä.
Tekniikka.
CE 5.0 -versio tuki vain 32 prosessia ja prosessien muistiavaruus oli jaettu 32 megatavun "slotteihin". Tämä rajoite prosessien määrälle poistui CE 6.0 -versiossa.
Theodor Escherich

Theodor Escherich (29. marraskuuta 1857 Ansbach – 15. helmikuuta 1911 Wien) oli saksalais-itävaltalainen lastenlääkäri, bakteriologi ja professori Münchenin, Grazin ja Wienin yliopistoissa.
Escherich löysi kolibakteerin ("Escherichia coli") vuonna 1885 ja määritti sen ominaisuudet. 
Escherich toimi lastensairaaloiden johtajana Grazissa vuodesta 1890 ja Wienissä vuodesta 1902. Hän aloitti bakteriologiset tutkimuksensa vuonna 1884 lääkärinä Wienin St. Annan lastensairaalassa. Hän jatkoi niitä assistenttina Münchenissä ja klinikanjohtajana Grazissa. Hän etsi äidinmaidosta bakteereita ja halusi selvittää imetettyjen vauvojen suolistobakteeriston fysiologisen ja patogeneettisen roolin. Näistä hän tutki perusteellisesti sekä "Bacterium lactis aërogenes" (nykyisin "Aerobacter aerogenes") että "Bacterium coli commune" -bakteeria. 
Jälkimmäinen näistä nimettiin hänen mukaansa vuonna 1919, kahdeksan vuotta hänen kuolemansa jälkeen.
Escherich kuvasi myös muita suolistopatogeenejä kampylobakteerien ja helikobakteerien ryhmistä.
Escherichin sosiaalilääketieteellinen toiminta keskittyi vauvojen hyvinvointiin. Tätä edistivät vauvaosastojen rakentaminen sairaaloihin, äitien ohjeistaminen, vauvojen ravitsemuksen parantaminen sekä lastenhoitajien ja kätilöiden koulutus.
BMP-2

BMP-2 (, "bojevaja mašina pehoty", "jalkaväen taisteluajoneuvo") on 1980-luvun alussa käyttöön otettu paranneltu versio BMP-1-rynnäkköpanssarivaunusta. Merkittävin ero uudessa versiossa on suurempi kahden miehen torni ja uusi pääase. Vaunusta on poistettu kaksi ilma-ampumaluukkua kannelta, myös miehistötila on pienempi kuin BMP-1:ssä. 
Aseistuksen osalta aiempi, BMP-1:ssä ollut 73 mm tykki on vaihdettu 30 mm konetykkiin ja panssarintorjuntaohjuksen ampumalaite on päivitetty uudempaan. Uusi konetykki on BMP-1:n tykkiä tulivoimaisempi ja sillä pystytään tulittamaan myös ilmamaaleja. Uusi panssarintorjuntaohjus teki BMP-2:sta merkittävän uhan vihollisen raskaammille vaunuille, nykypäivänä tosin senkin merkitys on laskenut panssarointien ja suojamenetelmien parantuessa. Vaunussa on myös kuusi suojasavunheitintä jotka voidaan laukaista yksitellen tai kolmen putken yhteislaukauksina.
Vaunu on täysin uintikykyinen sekä varustettu ABC-aseilta suojaavalla järjestelmällä. Nopeus vedessä 7 km/h.
Käyttö.
BMP-2 on laajalti palveluskäytössä useissa entisen Varsovan liiton maissa ja useissa Lähi-idän ja Afrikan maissa. Suomessa BMP-2-vaunuja käytetään panssarijääkärien kuljettamiseen ja tulituen antamiseen. Suomella oli vuonna 2001 käytössä 110 BMP-2-vaunua.
Vaunusta on valmistettu lukuisia muunnoksia eri käyttötarkoituksiin.
Iranin puolustusteollisuusorganisaatio valmistaa vaunusta versiota, jota kutsutaan nimellä Boragh.
Päivitys.
Vuonna 2017 Suomen puolustusvoimat ilmoitti hankkivansa uuden pääaseen yhdeksään BMP-2MD-vaunuun Naton logistiikkavirastolta. Hankintaan kuuluu lisähankintavaraus 91 tykin hankintaan varaosineen vuosina 2018–2021. Aseet toimittaa slovakialainen ZTS Special AS.
Horna (yhtye)

Horna on suomalainen black metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1994 Lappeenrannassa. Sanoituksellisesti Hornan kappaleet käsittelevät satanismia, pakanuutta, okkultismia, pahaa sekä pimeyttä
Jäsenet.
Entiset jäsenet
Hornassa solisti vaihtui ennen vuoden 2001 Sudentaival-albumin julkaisua. Edellinen solisti Werwolf tunnetaan nykyään yhtyeestä Satanic Warmaster. Myös pitkäaikainen rumpali Gorthaur vaihtui vuoden 2005 lopussa Ravenumiin ja myöhemmin Vainajaan. Saturnus erosi vuonna 2007 yhtyeestä henkilökohtaisten syiden vuoksi. Vuonna 2009 Corvus päätti keskittyä enemmän Totalselfhatred-nimiseen toiseen yhtyeeseensä. Spellgoth hoitaa toistaiseksi laulut livenä.
Diskografia.
Split-albumit.
Hornalla on lukuisia 7" split- ja EP-julkaisuja, joiden jakelu on usein rajoittunut täysin underground-piiriin. Useimpien painokset ovat 500–1000 kappaleen väliltä.
Aqtaw

Aqtaw () tai Aktau (), vuosina 1964–1991 Ševtšenko (, ukrainalaisen runoilijan Taras Ševtšenkon mukaan), on kaupunki Kazakstanissa, Kaspianmeren rannalla. Se on Mañğıstaw’n alueen pääkaupunki. Asukkaita Aktaussa on 177 703 (2012).
Kaupunki perustettiin sen jälkeen kun alueelta oli löydetty suuria määriä raakaöljyä. Kaupungissa toimi vuodesta 1972 vuoteen 1999 BN-350 -tyyppinen ydinvoimalaitos, joka tuotti 135 megawattia sähköä ja 3320 tonnia puhdasta vettä tunnissa.
Kaupungissa on satama, lentoasema ja rautatieasema. Eurooppatie E121 ohittaa kaupungin noin 85 kilometriä sen itäpuolelta.
Onni

Onni tarkoittaa kohtalon suopeutta, menestystä tai onnellista sattumaa. Onnekkaan tapahtuman lisäksi onnena voi myös pitää sitä, että jokin mahdollinen mutta epäedullinen tapahtuma jää tapahtumatta.
Onnenkalujen, nelilehtisen apilan, hevosenkengän, aidon riikinkukon sulan tai tähdenlennon ajatellaan perinteisesti tuovan onnea. Sen sijaan epäonnea uskotaan tuovan esimerkiksi suolan läikyttäminen, mustan kissan näkeminen, tikkaiden alta kulkeminen, peilin rikkoutuminen tai kuun varjoon astuminen.
Saarland

Saarland, joskus myös Saarinmaa, on pieni osavaltio Saksan länsiosassa lähellä Ranskan rajaa. Sen pääkaupunki on Saarbrücken. Alueella asuu hieman yli miljoona asukasta, ja sen pinta-ala on 2 569 km². Sitä pienempiä ovat vain kaupunkiosavaltiot Berliini, Bremen ja Hampuri. Saarlandin rajanaapurit ovat pohjoisessa ja idässä Rheinland-Pfalzin osavaltio, etelässä Ranska ja lännessä Luxemburg. Osavaltion nimi johtuu sen kautta kulkevasta Saarjoesta.
Alueen muodostuminen.
Saarlandia ei käytännössä ollut yhtenäisenä alueena vielä ennen 1900-lukua. Campo Formion rauhassa 1797 alue siirtyi Ranskalle. Pariisin rauha 1815 puolestaan jakoi sen Preussin ja Baijerin kuningaskunnan kesken. Alue alkoi kehittyä vuoden 1871 jälkeen, kun Elsass-Lothringen liitettiin Saksan keisarikuntaan ja nykyisen Saarlandin alue teollistui Lothringenin hiilikaivosten ansiosta.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen.
Saarin alue syntyi 1919 osana Versailles’n sopimusta, jossa siitä tehtiin autonominen alue, jota hallitsi Ranska Kansainliiton valvonnassa. Sen muodostivat siihen saakka Preussiin kuuluneen Reininmaan lounaiskolkka sekä länsiosa Baijeriin ekslaavina kuulunutta Reinpfalzia.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeisissä rauhanneuvotteluissa Ranska vaati Saarin aluetta itselleen. Britannia ja Yhdysvallat vastustivat tätä vaatimusta, mutta hyväksyivät kompromissina, että alue tulisi Kansainliiton valvontaan ja että Ranska korvauksena sodassa tuhoutuneista kivihiilikaivoksista sekä jälleenrakennuskustannusten peittämiseksi saisi hallintaansa Saarin alueen kivihiilikaivokset. Vuonna 1935 alueella oli määrä järjestää kansanäänestys siitä, liitettäisiinkö alue Ranskaan vai palautettaisiinko se Saksalle.
Vuodesta 1920 lähtien Saarin alueen hallintoa johti Kansainliiton nimissä viisihenkinen hallituskomissio. Vuonna 1922 perustettiin neuvoa-antava kansanedustuslaitos, maaneuvosto (). Vuodesta 1925 lähtien alue kuului Ranskan tullialueeseen. Ranskan miehitysjoukot poistuivat sieltä vuonna 1927, minkä jälkeen järjestystä alueella ylläpitivät paikallisesta väestöstä muodostetut poliisivoimat.
Kun alueen valtiollista asemaa koskenut kansanäänestys tammikuussa 1935 lopulta pidettiin, yli 90 prosenttia äänestäjistä kannatti alueen liittämistä jälleen Saksaan. Noin 9 % äänestäneistä kannatti vallitsevan tilanteen jäämistä ennalleen, kun taas Ranskaan liittäminen sai vain vähän kannatusta. Äänestyksen tuloksen mukaisesti alue liitettiinkin 1. maaliskuuta 1935 Saksaan.
Toisen maailmansodan jälkeen.
Toisen maailmansodan loppuvaiheilla Saarlandissa käytiin ankaria taisteluita. Sodan jälkeen se oli Ranskan valvonnassa 1945–1947. Sillä oli tuona aikana autonominen hallinto, ja vuonna 1948 kansanäänestyksessä äänestettiin Ranskan ja Saarlandin välisen talousliiton puolesta. Vuosina 1947–1957 alue muodosti Ranskan hallitseman Saarin protektoraatin. Saarland osallistui muun muassa vuonna 1952 Helsingissä järjestettyihin kesäolympialaisiin omalla joukkueellaan. Loppuvuonna 1955 järjestettiin toinen kansanäänestys, jossa alueelle tarjottu itsenäisyys hylättiin, ja alue liitettiin Saksan liittotasavaltaan sen kymmenenneksi osavaltioksi 1. tammikuuta 1957.
Bremen (osavaltio)

Bremen (viralliselta nimeltään "Bremenin vapaa hansakaupunki", ) on sekä väkiluvultaan että pinta-alaltaan Saksan pienin osavaltio. Se koostuu kahdesta erillisestä alueesta Ala-Saksin sisällä: varsinaisesta Bremenin kaupungista ja Pohjanmeren rannalla olevasta Bremerhavenin satamakaupungista. Niitä yhdistää joki Weser ja erottaa Ala-Saksin osavaltion alue. Bremenin ydinalue on siis enklaavi ja Bremerhaven tälle eksklaavi. Koko Bremenin osavaltion pinta-ala on 404 neliökilometriä. Asukkaita siellä on noin 670 000. Osavaltion pääkaupunki on Bremen.
Politiikka.
Bremenin parlamentti on nimeltään Bürgerschaft. Sen Bremenin kaupungista valitut jäsenet muodostavat myös Bremenin kaupunginvaltuuston. Toimeenpanovaltaa käyttää Bürgerschaftin valitsema senaatti, jota johtaa Senatspräsident (pääministeri, kirjaimellisesti "senaatin puheenjohtaja"). Senatspräsident on myös yksi Bremenin kahdesta–kolmesta pormestarista.
Osavaltiota ovat perinteisesti hallinneet sosiaalidemokraatit, mutta SPD-CDU:n suuren koalition (1995–2007) ansiosta myös kristillisdemokraatti on ollut puoli kautta pääministerinä.
Bremerhavenilla on erillinen kunnanvaltuusto ja pormestari (Oberbürgermeister) ja hänen varamiehensä.
Miksauslaite

Miksauslaite eli mikseri, miksauspöytä tai äänipöytä on laite, johon tuodaan sisään useita yksittäisiä äänisignaaleja, ja josta lähetetään näistä signaaleista yhdistämällä saatuja summasignaaleja eteenpäin äänentoistolaitteistolle, tallennuslaitteille tai vaikkapa toiselle miksauspöydälle.
Miksereiden ominaisuuksia.
Yleisimpiä miksauslaitteista löytyviä ominaisuuksia ovat:
Ryhmässä miksauslaitteessa erotetaan kytkimillä haluttu määrä kanavia joilla voi olla kokoonpanon useita mikrofoneja käyttävä osa, esimerkiksi
rummut. Ryhmäksi kytkettynä kanavilla on yhteinen signaalin voimakkuuden säätö laitteella helpottaen ryhmän voimakkuuden nostoa tai laskua. Ryhmän säätöjen tasapaino suhteessa muuhun miksaukseen on tällöin tehty jo etukäteen muiden kanavien kanssa, mutta tarvittaessa säätöjä voi muuttaa.
Kanavalohko on yleensä jaettu seuraaviin osiin: 
Nykyään markkinoilla on myös digitaalisia miksauslaitteita, jotka ovat pienempiä, kevyempiä ja tarjoavat enemmän ominaisuuksia kuin vastaavat analogiset laitteet. Monissa digitaalimiksereissä on sisäänrakennettuna tehosteita (kuten kaikuja) ja muita signaalin muokkaustoimintoja (esimerkiksi äänenvoimakkuuden vaihtelua rajoittavia tai korostavia laitteita), joita varten analogimikserin kanssa käytetään erillisiä, mikseriin kaapeleilla kytkettäviä laitteita.
Miksauslaitteita käytetään aina, kun useasta äänilähteestä tulevia signaaleja yhdistellään. Siten niitä käytetään konserteissa, studioissa, televisio- ja elokuva-alalla ja teattereissa.
DJ-mikserit.
On myös olemassa erillisiä DJ-miksereitä, jotka on suunniteltu juuri DJ-käyttöön. Yleensä niihin kytketään CD-soitin, levysoitin, mp3-soitin tai tietokone. DJ-mikserien erityispiirteitä ovat "cue", jolla voidaan kuunnella kanavaan tulevaa ääntä pelkästään kuulokkeista, ja " crossfader", jolla voidaan miksata kahta tai useampaa kanavaa ristiin yhdellä liu'ulla. Liu'un toisessa päässä toisen kanavan kuuluvuus on täysillä ja toisen kanavan voimakkuus on nollassa. Liu'un ollessa keskellä molempien kanavien tulisi kuulua samalla voimakkuudella, riippuen sisääntulon voimakkuudesta. Monissa DJ-miksereissä on myös 6,3 mm plugi-liittimellä varustettu sisäänmeno mikrofonille.
Ariodante

Ariodante on Georg Friedrich Händelin säveltämä ooppera. Nimettömän tekijän kirjoittama libretto perustuu Antonio Salvin teokseen, joka puolestaan on sovitus Ludovico Arioston "Orlando Furioso"sta. Oopperan ensiesitys oli kuninkaallisessa oopperatalossa Lontoon Covent Gardenissa 8. tammikuuta 1735.
Kuten muutkin Händelin "opera seria" -genren oopperat, Ariodante painui alkusuosion jälkeen unohduksiin yli kahdeksisadaksi vuodeksi. 1970-luvulla se herätettiin henkiin, ja sitä pidetään yhtenä Händelin hienoimmista oopperoista.
Henkilöt.
Ensiesityksessä rooleja esittivät seuraavat laulajat:
Thüringen

Thüringenin vapaavaltio on Keski-Saksassa sijaitseva osavaltio. Osavaltiossa asui 2 158 128 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Alueen pääkaupunki on Erfurt, jossa asuu 200 000 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Gera, Jena, Weimar, Gotha, Eisenach ja Suhl.
Thüringen rajoittuu pohjoisessa Ala-Saksiin, koillisessa Saksi-Anhaltiin, idässä Saksiin, etelässä Baijeriin ja lännessä Hesseniin.
Historia.
Thüringen on saanut nimensä thüringien germaaniheimolta. He perustivat 300-luvun puolivälissä valtakunnan Harzvuoriston ja Tonavan väliselle alueelle. Thüringit joutuivat hunnien alaisiksi 400-luvulla, mutta hunnien kukistuttua thüringit perustivat kuningaskuntansa uudelleen 400-luvun lopulla. Frankit kukistivat Thüringenin kuninkaan Erminfredin vuonna 531, ja thüringien kuningaskunta liitettiin herttuakuntana osaksi frankkien valtakuntaa. Herttuakunta hajotettiin 700-luvun alussa joukoksi kreivikuntia. Samoihin aikoihin thüringit kääntyivät kristinuskoon.
Kaarle Suuri muodosti vuonna 804 uuden Thüringenin rajakreivikunnan suojatakseen frankkien valtakuntaa sorbien hyökkäyksiltä. Frankkien valtakunnan jakauduttua Ludvig Pyhän kuoleman jälkeen Thüringen kuului Saksan kuningaskuntaan ja sittemmin Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Saksin herttua Otto I liitti Thüringenin maihinsa vuonna 908.
Thüringen oli jakautuneena useaksi pikkuvaltioksi 1500-luvulta alkaen. Vuonna 1920 nämä yhdistettiin Saksan valtakunnan Thüringenin osavaltioksi. DDR lakkautti osavaltion vuonna 1952. Thüringen palautettiin osavaltioksi vuonna 1990 Saksojen yhdistyttyä. Thüringenin naapuriosavaltioita ovat Saksi-Anhalt pohjoisessa, Saksi idässä, Baijeri etelässä, Hessen lännessä ja Ala-Saksi luoteessa.
Thüringenin piirittömät kaupungit.
Katso Saksan piirikunnat.
Saksi-Anhalt

Saksi-Anhalt () on Saksassa sijaitseva osavaltio. Alueella oli vuoden 2019 lopussa 2 194 782 asukasta. Osavaltio on pinta-alaltaan noin 20 452 km².
Sen pääkaupunki on Magdeburg. Osavaltio on perustettu vuonna 1990 Saksan yhdistyessä. Sitä ennen alue kuului Saksan demokraattisen tasavaltaan (Itä-Saksaan) ja oli jaettuna Magdeburgin ja Hallen piirikuntiin.
Osavaltion naapuriosavaltioita ovat Brandenburg idässä, Saksi kaakossa, Thüringen etelässä ja Ala-Saksi lännessä.
Esa Pulliainen

Esa Pekka Pulliainen (s. 1. tammikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kitaristi. Hänet tunnetaan Agents-yhtyeen kitaristina ja sovittajana. Hän on myös tuottanut muiden artistien levyjä. Vuonna 2003 Esa Pulliaiselle myönnettiin säveltaiteen valtionpalkinto. Vuonna 2015 hän sai Vantaan kulttuuripalkinnon (10 000 eur).
Pulliainen työskenteli ensin eri yhtyeiden roudarina (mm. Dave Lindholm) ennen liittymistään Tuomari Nurmion Köyhien ystävät -yhtyeeseen. Hän oli mukana yhtyeen ainoaksi jääneellä levyllä "Kohdusta hautaan" vuonna 1979. Köyhien ystävien hajottua Pulliainen ja osa sen muusta jäsenistöstä perustivat Agents-yhtyeen.
Esa Pulliainen on tunnettu myös luomastaan, niin sanotusta ”Agents-soundista”, jonka on sanottu yhdistelevän 1960-luvun rautalankamusiikkia, rockia ja iskelmää. Vuosina 1979–2006 hän käytti yleensä vaaleansinistä, Suomen lipulla koristettua Fender Stratocaster -sähkökitaraa, jonka perusteella F-Musiikki teetti aikanaan erän replikoita.
Esa Pulliainen on tehnyt myös sävellyksiä, esimerkiksi ”Luonasi”-kappale on Esa Pulliaisen säveltämä ja sanoituksen hän on tehnyt yhdessä Jorma Kääriäisen kanssa. Suurin osa Pulliaisen sävellyksistä on julkaistu Agentsin levyillä. Myös Tuomari Nurmion "Kohdusta hautaan" -levyllä on yksi Esa Pulliaisen säveltämä instrumentaalikappale ”7-Ender” sekä joitakin Tuomari Nurmion ja hänen yhteissävellyksiä kuten "Ankara". Lisäksi Pulliainen on tehnyt sävellyksiä myös muun muassa Milanalle, Kari Tapiolle, The Swinghufvuds -yhtyeelle, The JP’sille ja Fourbangersille.
Esa Pulliaisella on myös kokoonpano Esa Pulliainen C-Combo, joka aloitti vuonna 2008 nimellä Esa Pulliainen Cocktail Combo. Yhtye aloitti toimintansa aluksi instrumentaaliyhtyeenä, ja vuonna 2013 julkaistiin instrumentaalilevy yhtyeen nimellä. Sittemmin yhtye on tehnyt yhteistyötä Mr. Breathlessin ja muiden artistien kanssa; esimerkiksi Mr. Breathlessin kanssa on ilmestynyt albumi nimeltään "Keep on Rockin’". 
Pulliaisen sukujuuret ovat luovutetussa Karjalassa, hänen isänsä on kotoisin Salmista. Pulliainen asuu Vantaan Kaivokselassa vaimonsa Maritan kanssa. Pariskunnalla on yksi aikuinen tytär. Agents-basisti Kai Pulliainen on hänen vanhempi veljensä.
Pikkuaivot

Pikkuaivot (lat. "cerebellum") on aivojen osa, joka sijaitsee isoaivopuoliskojen alapuolella takaraivossa kallon takaosassa. Verta pikkuaivoihin kuljettavat nikamavaltimot. 
Rakenne.
Kuten isoaivot, pikkuaivot ovat voimakkaasti poimuttuneet ja jakautuneet oikeaan ja vasempaan puoliskoon, hemisfääriin, joita yhdistää toisiinsa pikkuaivomato. Lisäksi pikkuaivoissa on isoaivojen tapaan harmaasta aineesta muodostunut pikkuaivokuori ja sen sisällä valkeata ainetta. Aivorunkoon pikkuaivot liittyvät pikkuaivovarsien välityksellä, jotka ovat muodostuneet hermoradoista. Aivokalvoista kovakalvo muodostaa pikkuaivojen päälle pikkuaivoteltan.
Tehtävät.
Pikkuaivojen keskeinen tehtävä on koordinoida lihasliikkeitä ja liikesarjoja, kuten polkupyörällä ajoa, ja liikkeiden ajoitusta, kuten heittoliikettä, yhdessä tyvitumakkeiden ja motorisen aivokuoren kanssa. Pikkuaivot ovat tärkeät myös tasapainon säilymisen kannalta, josta ne saavat informaatiota sisäkorvan asento- ja liikereseptoreilta. Pikkuaivot säätelevät sekä hieno- että karkeamotoriikkaa. Pikkuaivot eivät itse aloita liikkeitä, vaan ne ovat liikkeiden koordinoinnin apuyksikkö. Pikkuaivot sovittavat yhteen eri lihasten toimintaa siten, että liikkeistä tulee tarkkoja ja tilanteeseen sopivia.
Astiankuivauskaappi

Astiankuivauskaappi on pestyjen astioiden kuivaamiseen tarkoitettu keittiökaluste. Yleensä tiskipöydän yläpuolelle sijoitettavassa kaapissa on kiinteiden hyllyjen sijaan ritilätelineet, joissa astiat voivat valua kuiviksi.
Yhdysvalloissa Louise R. Krause sai vuonna 1932 patentin (US 1860617) keksimälleen pesualtaan yläpuolelle sijoitetulle ovilla varustetulle astiankuivauskaapille (dish drying cabinet), jossa puinen tukirakennelma piti astiat pystyasennossa niin, että vesi valui altaaseen ja ilma pääsi kiertäessään kuivaamaan astiat. Yhdysvaltalainen Angiolina Scheuermann sai patentin (US 1733907) vastaavanlaiselle, hieman pienemmälle kaapille (Drainer and Depository for Dishes) jo edellisen vuosikymmenen lopulla lokakuussa 1929. Scheuermannin kaapissa lautaset oli tuettu rautalangasta taivutetulla pidikkeillä, hyvin paljon suomalaisen astiakaapin tapaan. Saksassa Margarete Schütte-Lihotzkyn vuonna 1926 suunnittelemaan Frankfurtin keittiöön kuului astiankuivausteline pesualtaan yläpuolella. 
Heitä aiemmin skotlantilainen Robina Wood oli saanut patentin aterinkorilla ja vettä keräävällä rännillä varustetulle, pöydälle asetettavalle astiankuivaustelineelle (dish drainer) Yhdysvalloissa vuonna 1895 (US 542912) ja Isossa-Britanniassa vuonna 1894 (GB189410066 Improvements in and relating to the Drying of Dishes and the Like).
Suomessa.
Suomessa astiankuivauskaappia kehitti Maiju Gebhard Työtehoseurassa vuosina 1944–1945. Sen lähin esikuva oli ruotsalainen astiankuivausteline, jota pidettiin pöydällä. Gebhard huomasi, että monissa kodeissa telinettä ei käytetty, vaan astiat kuivattiin käsin ja siirrettiin välittömästi kaappiin. Gebhardin oivallus oli sijoittaa kuivaustelineet kaappiin tiskipöydän yläpuolelle, missä astiat saivat rauhassa valua kuiviksi, aivan kuten amerikkalaisessa mallissa. Näin voitiin välttää yksi kodinhoidon työvaihe. Gebhardin laskelmien mukaan ennen pesukoneiden käyttöönottoa perheenemäntä käytti tiskaamiseen ja astioiden kuivaamiseen lähes 30 000 tuntia elämästään.
Enso-Gutzeit aloitti astiankuivauskaapin valmistamisen 1948. Vuonna 1954 telineitä alettiin valmistaa muovipäällystetystä teräslangasta puhtaanapidon helpottamiseksi. Telineiden ja kaappien mitat standardoitiin vuonna 1982.
Eduistaan huolimatta astiankuivauskaapin käyttö ei ole levinnyt moniinkaan maihin, mutta se on Suomen lisäksi suosittu esim. Italiassa ja jonkin verran suosittu Ruotsissa. Monissa maissa tiskipöytä halutaan sijoittaa ikkunan ääreen, mikä voi olla yksi syy ettei astiankuivauskaappi ole yleistynyt muualla. Suomessa taas ikkunan ääreen halutaan yleensä ruokapöytä.
Hägersten (kaupunginosa-alue)

Hägersten on Tukholman kunnan entinen kaupunginosa-alue. Se sijaitsi kunnan eteläosassa ("söderort"). Se lakkasi olemasta 1. tammikuuta vuonna 2007, kun se ja Liljeholmenin kaupunginosa-alue yhdistettiin uudeksi Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeksi.
Hägerstenin pinta-ala oli 6,25 km². Vuonna 2004 siellä oli 29 847 asukasta. Etelässä Hägersten rajoittui Skärholmenin ja Älvsjön kaupunginosa-alueisiin sekä Huddingen kuntaan. Hägerstenin itäpuolella oli Liljeholmenin kaupunginosa-alue ja pohjoisessa Mälaren. Hägersteniin kuuluivat seuraavat kaupunginosat: Fruängen, Hägersten, Hägerstensåsen, Mälarhöjden ja Västertorp.
Stabiae

Stabiae oli Rooman valtakunnan kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi noin 15 km Herculaneumista kaakkoon Napolinlahden rannalla. Kaupunki tuhoutui Pompejin ja Herculaneumin ohella Vesuviuksen purkauksessa 79.
Ennen roomalaisia ja heidän huviloitaan aluetta asuttivat oskin kieltä puhuneet samnilaiset. Alueelta on tehty hautalöytöjä ajalta 700 eaa. – 300 eaa.
Purkauksen jälkeen kaupunki rakennettiin pian uudelleen, nykyisin paikalla sijaitsee Castellammare di Stabian kaupunki. Antiikin Stabiaesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia muun muassa Villa San Marcossa ja Villa Ariannassa.
Katarina-Sofia

Katarina-Sofia oli yksi Tukholman kunnan kaupunginosa-alueista. Se sijaitsi kunnan sisäosassa ("Innerstaden"). Kaupunginosa-alue lakkasi olemasta 1. tammikuuta vuonna 2007, kun se ja Maria-Gamla Stanin kaupunginosa-alue yhdistyivät uudeksi Södermalmin kaupunginosa-alueeksi.
Katarina-Sofiassa oli vuonna 2004 42 750 asukasta, ja sen pinta-ala oli 3,36 km². Kaupunginosa-alueeseen kuuluivat seuraavat kaupunginosat: Danviksklippan, Lugnet, Hammarby sjöstad, Henriksdalshamnen ja Hammarbyn teollisuusalue.
Oplontis

 
Oplontis oli muinaisitalialainen kaupunki Campaniassa. Se sijaitsi Herculaneumista kaakkoon, Pompeijista länteen ja Stabiaesta pohjoiseen Napolinlahden rannalla. Kaupunki tuhoutui Pompejin, Herculaneumin ja Stabiaen kanssa Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79.
Nykyisin paikalla sijaitsee Torre Annunziatan kaupunki.
Antiikin Oplontiksesta on jäljellä muinaisjäännöksiä. Siellä on suoritettu kaivauksia Villa Poppaeassa. Toinen merkittävä löytö tehtiin vuonna 1974 kun löydettiin L. Crassius Tertiuksen huvila. Se löytyi 300 metriä Villa Poppaeasta itään kun paikalle rakennettiin koulua. Sieltä löydettyä esineistöä on Napolin arkeologisessa museossa.
Boscoreale

Boscoreale on kaupunki Campanian alueella Italiassa. Siellä asui vuoden 2021 alussa noin asukasta.
Nykyisen Boscorealen seutu oli antiikin aikana suosittua huvila-aluetta. Alue sijaitsi Vesuviuksen juurella Pompejista pohjoiseen ja Oplontiksesta koilliseen. Sen rakennukset tuhoutuivat Pompejin ja Herculaneumin kera Vesuviuksen purkauksessa vuonna 79. Useiden huviloiden jäänteitä on löydetty kaivauksissa vuosina 1894–1903. Niihin lukeutuvat muun muassa niin kutsutut Villa della Pisanella, Villa Regina ja Publius Fannius Synistorin huvila.
Antti Aarne

Antti Amatus Aarne (alk. "Limnell"; 5. joulukuuta 1867 Pori – 5. helmikuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen kansanrunouden tutkija ja professori. 
Elämä ja ura.
Aarnen vanhemmat olivat seppämestari Johan Limnell ja Maria Ahlqvist. Isä kuoli varhain ja äitikin Aarnen kouluaikoina. Lahjakas ja ahkera orpo selviytyi kuitenkin opinnoistaan hyvin. Hän pääsi ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yksityislyseosta 1889 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1893. Vuodet 1895–1898 hän opiskeli stipendin turvin Moskovassa, jossa hän kokosi myös aineistoa kansansatuja käsittelevää väitöskirjaansa varten. Aarne väitteli tohtoriksi vuonna 1907; hänen väitöskirjansa "Vergleichende Märchenforschungen" käsitteli vertailevaa saduntutkimusta. 
Elättääkseen perheensä Aarne työskenteli suomen kielen opettajana Kokkolassa ja Sortavalassa. Aarne toimi Kokkolan suomalaisen yhteiskoulun johtajana 1898–1902 ja Sortavalan lyseossa saksan kielen lehtorina 1902–1920 ja rehtorina 1904–1908. Hän oli Helsingin yliopiston suomalaisen ja vertailevan kansanrunouden tutkimuksen dosenttina vuodesta 1911 vuoteen 1922 ja ylimääräisenä professorina 1922–1925. Aarne oli 57-vuotias kuollessaan vuonna 1925.
Aarne kehitti kansansatujen luokittelun eri satutyyppeihin, joka oli pohjana Aarne–Thompson-luokittelujärjestelmälle. Aarne julkaisi luokituksensa vuonna 1910 teoksessaan "Verzeichnis der Märchentypen". Formalisteihin lukeutunut Vladimir Propp kuitenkin kritisoi luokitusta. Vuonna 1928 amerikkalainen folkloristi Stith Thompson laajensi Aarnen motiivipohjaista luokittelua. Thompson teki toisen lisäyksen luokitukseen 1961, ja loi samalla niin sanotun AT-numerojärjestelmän. Hans-Jörg Uther laajensi vuonna 2004 AT-luokitusjärjestelmää edelleen (Aarne–Thompson–Uther- eli ATU-luokitus).
Antti Aarne oli naimisissa vuodesta 1896 Eeva Anderssonin (1872–1948) kanssa. Heillä oli kolme tytärtä, joista nuorin Aune Vuokko Laine (aiemmin Teitti) toimi kirjakauppiaana.
Arvostus.
Aarnen arvostus on vaihdellut eri aikakausina paljon. Omana aikanaan häntä pidettiin mielenkiinnottomana opettajansa Kaarle Krohnin ideoiden kehittäjänä, mutta toisaalta hänen saduntutkimuksensa toimivat malleina muille eurooppalaisille ja yhdysvaltalaisille tutkijoille. 1960- ja 1970-luvulla Aarnen kertomustypologia sai kovaa kritiikkiä, ja hänen katsottiin edustavan vanhentunutta suuntausta ja jopa määritelleen kertomusten keskeistä sisältöä väärin. Nykytutkimus pitää Aarnen ja hänen ankaran arvostelijansa Vladimir Proppin kuvaustapoja toisiaan täydentävinä. Suomessa kansallismielisyys on toisinaan innoittanut tutkijoita jopa ylistämään Aarnea ylenpalttisesti.
Tietokonegrafiikka

Tietokonegrafiikka on tietotekniikan ala, joka keskittyy digitaalisten kuvien tuottamiseen ja käsittelyyn tietokoneen avulla.
Tietokonegrafiikka voidaan karkeasti jakaa kahteen osaan:
Edelleen digitaaliset kuvat voidaan jakaa kaksi- ja kolmiulotteisiksi kuviksi.
Kaksiulotteista grafiikka voi jakaa eri tavalla ryhmiin:
Kista (kaupunginosa-alue)

Kista oli yksi Tukholman kunnan kaupunginosa-alueista. Se sijaitsi kunnan länsiosassa ("Västerort"). Kaupunginosa-alue lakkasi olemasta 1. tammikuuta 2007, kun se ja Rinkebyn kaupunginosa-alue yhdistyivät uudeksi Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alueeksi.
Vuonna 2004 Kistan kaupunginosa-alueella oli 30 142 asukasta. Siihen kuuluivat seuraavat kaupunginosat: Akalla, Husby, Kista ja Hansta.
Kistan alue on tunnettu siellä sijaitsevista teknologiayrityksistä. Kistassa sijaitseva 32-kerroksinen Kista Science Tower on Ruotsin korkein konttoritalo.
Sveitsiläiskaarti

Sveitsiläiskaarti ( (GSP), , , , ) on sveitsiläisistä koostuva sotilasyksikkö, jonka tehtävänä on paavin ja Vatikaanivaltion turvallisuuden takaaminen.
Sen perusti paavi Julius II vuonna 1506 pyytämällä hyvinä palkkasotilaina tunnettuja sveitsiläisiä turvaamaan Vatikaania aseilla. Vatikaanin Sveitsiläiskaarti on yksi maailman vanhimpia edelleen toimivia sotilasosastoja. Sen vuosipäivä on 6. toukokuuta.
Sveitsiläiskaarti Vatikaanissa.
Sveitsiläiskaarti on Vatikaanin ainoa sotilaallinen yksikkö, ja sen päätehtävä on huolehtia paavin turvallisuudesta. Seremoniaroolin ohella kaarti on nykyaikainen ja hyvin koulutettu turvallisuusyksikkö. Vatikaanivaltion sotilaallisesta puolustuksesta vastaa tarvittaessa Italian armeija. Paavi Johannes Paavali II:ta vastaan tehdyn murhayrityksen jälkeen osa sveitsiläiskaartilaisista toimii vartiointitehtävissään siviilipukuisina esittäen turisteja tai Pietarinkirkon henkilökuntaa. Kaarti on joutunut taisteluun vain kerran historiansa aikana, kun se vuonna 1527 puolusti paavia Kaarle V:n sotajoukkoja vastaan. Kaartin vahvuus on ollut 135 miestä vuodesta 2018.
Kaartilaiset.
Perusvaatimukset kaartiin pääsemiseksi ovat:
Kaartilainen saa automaattisesti Vatikaanin kansalaisuuden. Kaartilaiselle kyse on kunniatehtävästä, ja yksikköön onkin hakijoita paljon enemmän kuin tarvitaan. Kahden vuoden palveluksen jälkeen kaartilainen voi halutessaan päättää palveluksensa, jolloin hän menettää kansalaisoikeutensa. Kaarti käyttää italian ja saksan kieliä.
Vatikaanin sveitsiläiskaartin kuuluisat juhla-asut on suunnitellut Jules Repond, joka toimi kaartin komentajana vuosina 1910–1921, ei taiteilija Michelangelo kuten joskus väitetään. Juhla-asuja käytetään vain juhlapäivinä; arkisin sotilailla on tummansininen sotilaspuku. Juhla-asun puna-sini-keltaiset raidat kuvaavat Medicin perhettä, ja se on yksi maailman vanhimmista edelleen käytössä olevista univormuista.
Harukin lause

Harukin lause on geometriaan liittyvä lause, joka kuuluu seuraavasti: &lt;br&gt;
"Olkoon a, b ja c kolme ympyrää. Oletetaan, että b ja c leikkaavat pisteissä A ja A', a ja c pisteissä B ja B' sekä a ja b pisteissä C ja C'. &lt;br&gt;
Tällöin" formula_1
Lauseen todistus.
Janat AA', BB' ja CC' ovat kukin ympyröiden radikaaliakseleita, joten ne leikkaavat yhteisessä pisteessä R. Koska A,A',B,B' ovat kaikki C:n kehällä, on AB'R ja BA'R yhdenmuotoisia inversion suhteen. Siten BA'/AB'=BR/AR, ja vastaavasti CB'/BC'=CR/BR, AC'/CA'=AR/CR. Tällöin BA'/CA'*CB'/AB'*AC'/BC'=BA'/AB'*CB'/BC'*AC'/CA'=BR/AR*CR/BR*AR/CR=1.
Mukkula

Mukkula () on Lahden kaupunginosa noin viiden kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta. 
Sijainti ja historia.
Aluetta rajaavat etelässä Niemen teollisuualue, lännessä Vesijärvi, pohjoisessa Kilpiäisten asuinalue ja idässä Vääksyntie eli valtatie 24. Mukkula on kuulunut Hollolaan, josta se liitettiin Lahteen vuonna 1933. Ruotsiksi nimi on ollut Mokulla tai Muckula. Hollolan syyskäräjillä 1466 on esiintynyt lautamiehenä Lars Mukkain. Tuuloksessa on vastaavasti elänyt Hein Muckulan -niminen asukas.
Palvelut ja liikenne.
Mukkulan palveluihin kuuluvat muun muassa peruskoulu (lukio lakkautettiin vuonna 2007). Mukkulassa on myös kirjasto, ostoskeskus, Keski-Lahden seurakuntaan kuuluva Mukkulan kirkko, päiväkoti, kesähotellina toimiva Lahden ammattikorkeakoulun opiskelija-asuntola, 1700-luvun lopulla rakennetun Mukkulan kartanon yhteydessä toimiva leirintäalue ympäröivine puistoineen. Mukkulan kartanon alue tarjoaa mahdollisuuden virkistyskäyttöön kesällä ja talvella. 
Pyörätiet ja bussiyhteydet Lahden keskustaan ovat hyvät. Linja 2 ajaa Niemenkadun kautta Mukkulaan ja kääntyy ostoskeskukselta Pilkotunmäelle, linjat 31 ja 32 ajavat Mukkulankatua ohi ja palvelulinja 35 ajaa Niemenkadun kautta ohi. Näillä busseilla pääsee ilman vaihtoa Riihelään (2), Renkomäkeen (31), Saksalaan (32) ja Päijät-Hämeen Keskussairaalalle (35). Mukkulan läpi kulkee tieyhteys sekä pyöräily- ja retkeilyreitti Kilpiäisten kautta Hollolan Kukkilan kylään. Väylän kautta ajetaan Lahden ja Kalliolan välisiä linja-autovuoroja. 
Vääksyntien (vt 24) pysäkeiltä pääsee lähiliikenteen busseilla Vääksyn suuntaan. Merrasjärven pikavuoropysäkiltä pääsee pikavuoroilla suoraan Helsinkiin, Jämsään, Jyväskylään ja Hartolaan. Merrasjärven pysäkkiä käyttävät myös Helsinki–Jämsä–Jyväskylä-erikoispikavuorot, jotka ohittavat Lahden keskustan. Mukkulan laidalla Holman pikavuoropysäkiltä pääsee linja-autolla Heinolan suuntaan.
Mukkulassa on Nesteen jakeluketjuun kuuluva Neste Express -kylmäasema ja Neste-Taukotuuli -liikenneasema.
Tapahtumat.
Mukkula järjestettiin aiemmin joka toinen vuosi kansainvälinen Lahden kansainvälinen kirjailijakokous, joka kesällä 2009 siirtyi pidettäväksi Hollolan Messilässä. Vuodesta 2003 alkaen Mukkulan rannassa on lisäksi vuosittain juhlittu Summer Up -festivaalia, joka on kaksipäiväinen urbaanin musiikin festivaali. Se keräsi vuonna 2013 noin 30 000 kävijää.
Urim ja tummim

Urim ja tummim olivat välineet, joilla leeviläinen ylimmäinen pappi tulkitsi ja sai ilmoitusta Jumalan tahdosta. Niillä ilmeisesti heitettiin arpaa ja Jumalan ajateltiin näin antavan vastauksen (2. Moos. 28:30 ja 4. Moos. 27:21). 
Ylimmäinen pappi kantoi urimia ja tummimia juhlallisen pukunsa rintakilvessä. Urim on suomeksi "valo", "kirkkaus" tai "ilmoitus", ja tummim on "täydellisyys", "totuus" tai "oikeus" (mormonismissa käännös annetaan usein muodossa "valot ja täydellisyydet" johtuen sanojen -im monikkomuodosta). 
Mormonikirkossa.
Myöhempien aikojen pyhien liikkeessä käsite "urim ja tummim" on merkittävässä osassa. Kyseisen MAP-kirkon perustaja Joseph Smith kertoi kääntäneensä Mormonin kirjan löytämistään kultalevyistä kahden urimiksi ja tummimiksi sittemmin kutsutun kristallikivien avulla.
Tommy Remengesau

Thomas Esang "Tommy" Remengesau (s. 29. helmikuuta 1956 Koror) on palaulainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuoteen 2021.
Hänet valittiin presidentiksi vuonna 2000 ja jatkokaudelle 2004. Perustuslaki rajoittaa peräkkäiset kaudet kahteen, joten 2008 hän ei ollut ehdokkaana. Vuonna 2012 hänet valittiin jälleen presidentiksi ja uudelleen taas vuonna 2016. Hän on ollut ainoa henkilö, joka on valittu neljä kertaa Palaun presidentiksi. Presidenttikausiensa välissä vuosina 2009–2013 hän oli Palaun senaatin jäsen.
Syksyn 2020 presidentinvaaleissa, joihin hän ei enää saanut osallistua, hänen seuraajakseen valittiin hänen lankonsa Surangel Whipps Jr.
Desoutter II

Desoutter 1930-luvulla suunniteltu ja rakennettu englantilainen versio hollantilaisesta yhteyslentokoneesta.
Englantilainen Desoutter-lentokonetehdas valmisti lisenssillä 28 kappaletta hollantilaisen Koolhoven F.K.41 -pienkonetta markkinoiden sitä Desoutter Mk.I-nimellä. F.K.41 -lentokonetta oli valmistettu kuusi kappaletta. Desoutter Mk.II oli hieman modifioitu versio, Mk.I:n Cirrus Hermes-moottorin sijaan siinä oli De Havilland Gipsy III, sivuperäsin ja tuulilasi oli uudelleen suunniteltu.
Desoutter Mk.II -mallia rakennettiin kaikkiaan 13 kappaletta. 
Käyttö Suomessa.
Det Danske Luftfartselskab osti vuonna 1931 toiseksi viimeisenä valmistetun Desoutter Mk.II-koneen, jonka tunnukseksi tuli OY-DOD. Vuonna 1934 kone myytiin luutnantti Michael Hansenille, seuraavana vuonna Nordisk Luftrafik -yhtiölle ja 1938 Nordjysk Aero Servicelle. Vielä samana vuonna Michael Hansen osti koneen takaisin itselleen ja kävi sillä Kapkaupungissa. 
Kyseinen koneyksilö ostettiin Tanskan Punainen Ristin keräämillä varoilla Suomeen, kun Suomen Punainen Risti oli pyytänyt ambulanssikonetta Ruotsista ja Tanskasta. Michael Hansen lensi koneen Malmille 28. lokakuuta 1941. Koneella oli tuolloin lennetty 1 199 h 30 min. Kone sai Suomen Ilmavoimien ja Punaisen Ristin kokardit ja tunnuksen DS-1. Se oli yhteys- ja ambulanssikoneena Lentolaivueissa 42 ja 48 sekä Pommituslentolaivue 44:ssä marraskuuhun 1944 asti, jolloin se vaurioitui laskussa Kemissä. Koneessa käytettiin sekä pyörä- että suksilaskutelinettä ja sillä lennettiin ambulanssi- ja yhteyskoneena 475 tuntia Suomessa. 
Valtion lentokonetehtaalla työskennelleet Torsti Tallgren ja Armas Jylhä kunnostivat koneen sodan jälkeen ostettuaan sen Karhumäen Veljeksiltä, jotka olivat ostaneet koneen sen moottorin takia. Tallgren ja Jylhä varustivat koneen Mk.I:n tapaan Cirrus Hermes -moottorilla. Kone palasi siviili-ilma-alusrekisteriin tunnuksella OH-TJA marraskuussa 1947, mutta tuhoutui 4. joulukuuta 1947 Tampereella.