tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
ITC Avant Garde

ITC Avant Garde (myös ITC Avant Garde Gothic) on Herb Lubalinin ja Tom Carnasen alun perin suunnittelema sans-serif-kirjaintyyppi, joka on sittemmin laajentunut suureksi kirjainperheeksi. ITC julkaisi kirjaintyypin vuonna 1970. ITC Avant Garde oli yksi PostScript-tulostinten vakiokirjaintyypeistä.
ITC Avant Garde perustuu Herb Lubalinin sunnittelemalle Avant Garde -aikakauslehden logolle. Lubalin kehitti myös logon kirjainmuodoille perustuvat, otsikoihin sopivat versaalit, ja sen jälkeen Lubalin ja Tom Carnase laajensivat sen kokonaiseksi kirjaintyypiksi.
Ed Benguiat piirsi Avant Garden kapean version vuonna 1974. André Gürtler, Erich Gschwind ja Christian Mengelt lisäsivät kallistetut versiot vuonna 1977.
Lubalinin alkuperäisessä kirjaintyypissä oli yksi leikkaus otsikoita ja toinen leipätekstiä varten. Ensimmäiseen digitoituun fonttiin valittiin kuitenkin vain leipätekstiä varten tarkoitettu leikkaus, eikä Lubalinin piirtämiä ligatuureja ja vaihtoehtoisia kirjainmerkkejä sisällytetty mukaan.
Nykyiseen kirjainperheeseen kuuluu 5 eri vahvuutta ja kapeaan version 4 vahvuutta. Leveimmille leikkauksille on myös kallistetut versiot. ITC:n julkaisemassa OpenType-versiossa ITC Avant Garde Gothic ovat lisäksi mukana kaikki alkuperäiset 33 vaihtoehtoista kirjainmerkkiä, ligatuurit sekä useita täydentäviä merkkejä.
Louise Bessette

Louise Bessette (s. 20. kesäkuuta 1959 Montréal) on kanadalainen pianisti. Hän on erikoistunut nykytaidemusiikkiin ja on edistänyt oman maansa säveltäjien tunnettavuutta sekä Kanadassa että kansainvälisellä tasolla. Hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi 18. lokakuuta 2001 ja Québecin ritarikunnan jäseneksi vuonna 2005. Vuonna 2019 hänelle myönnettiin Kenraalikuvernöörin palkinto esittävistä taiteista klassisen musiikin alalla.
Bessette syntyi neljästä lapsesta nuorimpana ja aloitti pianonsoiton 5-vuotiaana. Hänen äitinsä ja isoäitinsä soittivat urkuja. Bessette pääsi Montréalin konservatorioon 12-vuotiaana ja opiskeli siellä vuoteen 1982. Hänen opettajansa oli Raoul Sosa. Hän oli harjoitellut Olivier Messiaenin tuotantoa ja lähti opettajansa suosituksesta Pariisiin opiskelemaan Messiaenin toisen vaimon, Yvonne Loriod'n johdolla. Bessette viipyi kaupungissa vuoteen 1996 saakka ja sai opintojensa tueksi Canada Councilin stipendin. Hän pääsi tapaamaan Messiaenin useampaan otteeseen ja myöhemmin osallistui Messiaenin suuren satavuotisjuhlatapahtuman (2008) järjestämiseen Montréalissa. Pariisia Bessette pitää yhä toisena kotinaan.
Bessettelle uusia teoksia säveltäneitä kanadalaisia ovat olleet Serge Arcuri, Lorraine Desmarais, François Dompierre, José Évangelista, Nicolas Gilbert, Michel Gonneville, Marc Hyland, Alain Lalonde, Maxime McKinley, Silvio Palmieri, Isabelle Panneton, Sean Pepperall, Serge Provost, Anthony Rozankovic, Raoul Sosa ja André Villeneuve. Ranskalaisista säveltäjistä häntä varten ovat säveltäneet Claude Ballif, Bruno Ducol, Jacques Lejeune ja Costin Miereanu.
Bessette on opettanut professorina Montréalin konservatoriossa. Hänen äitinsä kuoli vuonna 1999 ja isänsä 2017. Hän meni naimisiin vuonna 1996 ja hänellä on poika Antoine, joka oli Bessetten äidin kuollessa kuukauden ikäinen. Poika on sittemmin toiminut musiikin parissa sellistinä.
Karjakaivo

Karjakaivo on noin kolmen hehtaarin laajuinen syvä korpijärvi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksion kaupunginosassa. Sen naapurijärviä ovat Urja idässä ja Orajärvi pohjoisessa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee puolisentoista kilometriä Karjakaivosta länteen. Karjakaivon itäistä, lammenomaista laajentumaa kutsutaan nimellä Lehmänämpäri.
Karjakaivo lienee ollut lehmien vakituinen juottopaikka. Lehmänämpäri-nimi on ainoa laatuaan Suomessa, ja se merkittiin karttaan vasta 1972.
Karjakaivon ympäristö on Karjakaivon ulkoilualuetta, jonka pinta-ala on noin 4,6 neliökilometriä.
Merisoulo

Merisoulo ("Catapodium marinum") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, soulojen ("Catapodium") sukuun kuuluva kasvilaji. Merisoulo on yksivuotinen sekä matalakasvuinen laji, joka kasvaa keskimäärin noin 25 cm korkeaksi.
Merisoulo kasvaa meren äärellä olevilla alavilla ja kuivilla kasvupaikoilla, kuten kallioilla, maavalleilla ja hiekkadyyneillä. Lajia on tavattu myös kauempana rannikosta suolattujen teiden varsilta. Lajia tavataan luonnonvaraisena Länsi-Euroopassa Atlantin valtameren rannikoilla sekä kaikkialla Välimeren rannikoilla.
Paul von der Pahlen

Paul "Pavel" Carl Ernst Wilhelm Philipp Graf von der Pahlen, () J:25. kesäkuuta 1775 – J:28. tamikuuta 1834 oli venäläinen kreivi ja ratsuväenkenraali.
Elämäkerta.
Paul von der Pahlenin isä oli Pietarin kuvernööri, kenraali Peter Ludwig von der Pahlen, ja hänen äitinsä oli kreivitär Juliana Ivanovna Shepping. Hän meni naimisiin 1800-luvulla kreivitär Maria Pavlovna Skavronskajan (1782–1857) kanssa. Heille syntyi tytär Julija Pavlovna (1803–1875).
Paul ja hänen muuta perhettä on haudattu Moskovaan Vvedenskoje-hautausmaalle.
Vuonna 1790 Pahlenista tuli Orenburgin rakuunoiden kapteeni. Vuonna 1796 hän osallistui Persian sotaan. Hänet nimitettiin everstiksi 28. heinäkuuta 1798. Vuonna 1813 hän osallistui kuudennen liittokunnan sodassa Toruńin piiritykseen sekä Katzbachin, Levenbergin, Bischofswerdan ja Leipzigin taisteluihin.
Raimo Ristilä

Raimo Kaarlo Antero Ristilä (s. 1946 Seinäjoen maalaiskunta) on seinäjokelainen kunnallisneuvos sekä monipuolinen kunnallis- ja järjestötoimija. 
Työuransa Ristilä aloitti nuorukaisena rakennustyömailla ja myöhemmin hän palveli viiden vuoden ajan Valtion Rautateillä mm. asemamiehenä. Poliisina hän aloitti vuonna 1972 toimien ensin 10 vuoden ajan Liikkuvassa Poliisissa ja vuodesta 1983 lähtien Seinäjoen poliisilaitoksella. Hän jäi eläkkeelle ylikonstaapelina vuonna 2004.
Ristilällä on laaja kokemus kunnallishallinnosta ja kuntien välisestä yhteistyöstä. Seinäjoen kaupunginvaltuuston jäsen hän on ollut yhtäjaksoisesti vuodesta 1993 lähtien. Hän on myös istunut kaupunginhallituksen pöydän ääressä yhtäjaksoisesti samasta vuodesta lähtien joko hallituksen puheenjohtajana, jäsenenä, varajäsenenä tai valtuuston puheenjohtajana.
Kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen puheenjohtajuuden lisäksi Ristilä on toiminut kymmenissä muissa Seinäjoen kaupungin luottamustehtävissä ja mm. Etelä-Pohjanmaan maakuntavaltuutettuna, Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin valtuutettuna ja valtuuston puheenjohtajana, Seinäjoen seudun terveysyhtymän hallituksen puheenjohtajana sekä E-P:n aluepelastuslaitoksen johtokunnan puheenjohtajana.
Muita luottamustehtäviä Ristilällä on ollut mm. Kokoomuksen Seinäjoen kunnallisjärjestön ja Seinäjoen Kokoomuksen puheenjohtajana sekä Pohjanmaan Kokoomuksen piirivaltuutettuna. Eduskuntavaalien ehdokkaana hän oli vuoden 1999 vaaleissa.Suomen Poliisijärjestöjen liiton aluetoimikunnan puheenjohtajana, Seinäjoen Poliisiyhdistyksen puheenjohtajana, Seinäjoen Hiihtoseuran puheenjohtajana, Seinäjoen Sotilaspiirin killan puheenjohtajana ja Seinäjoen Reservin aliupseerien hallituksessa. 
Sotilasarvoltaan hän on reservin sotilasmestari ja Tasavallan Presidentti myönsi Ristilälle kunnallisneuvoksen arvon vuonna 2010.
Pyörätuolitennis kesäparalympialaisissa 2020

Pyörätuolitenniksessä kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 9. kertaa. Ottelut pelataan 28. elokuuta – 5. syyskuuta 2020 Ariake Tennis Parkissa. Tenniksessä sekä naiset että miehet pelaavat yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Tämän lisäksi quad-luokassa miehet ja naiset pelaavat sekaisin yksin- ja kaksinpeliturnauksen. Quad-luokkaan osallistuvat urheilijat ovat sellaisia, joilla vamma vaikuttaa vähintään kolmeen raajaan. Paralympialaisten tennikseen osallistuu 104 urheilijaa.
Karsinnat.
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä urheilijaa miesten kilpailuihin, neljä urheilijaa naisten kilpailuihin ja kolme urheilijaa avoimiin kilpailuihin. Näin kaksinpeleihin yhdestä maasta voi tulla miesten ja naisten kilpailuissa korkeintaan kaksi joukkuetta ja avoimessa luokassa yksi joukkue. Yksi mies- ja yksi naisurheilija valitaan vuoden 2018 Aasian kisoista samoin kuin Pan-Amerikan kisoista 2019. Suurin osa urheilijoista valitaan rankigin perusteella: 40 miestä, 22 naista ja 12 quad-luokan urheilijaa. Erillisellä kutsulla paralympialaisiin pääsee 14 miestä, 8 naista ja 4 quad-luokan urheilijaa.
Connor McMichael

Connor McMichael (s. 15. tammikuuta 2001 Ajax, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. McMichael edustaa NHL-seura Washington Capitalsia. 
Heinäkuussa 2024 McMichael solmi Capitalsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Philip Tomasino

Philip Tomasino (s. 28. heinäkuuta 2001 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsissa. Nashville Predators varasi Tomasinon vuoden 2019 24. pelaajana. Syyskuussa 2024 Tomasino solmi Predatorsin kanssa vuoden mittaisen ja 825 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 
Marraskuussa 2024 Predators kauppasi Tomasinon Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2027 varaustilaisuudessa. Heinäkuussa 2025 Tomasino solmi Penguinsin kanssa vuoden mittaisen ja 1,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Stalino (kylä)

Stalino () on kylä Tverin alueen Kaljazinin piirin Starobislovon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee puolitoista kilometriä Starobislovosta etelään. Kylässä on 29 asukasta (vuonna 2008).
Kylä on Venäjän ainoa Josif Stalinin mukaan nimetty paikkakunta. Muut Stalinin nimeä kantaneet kohteet saivat takaisin aikaisemmat nimensä tai ne nimettiin uudelleen Nikita Hruštšovin ”suojasään” aikana. Kaljazinin piirin Stalino on säilynyt, koska kylän aikaisempi nimi "Drotšilovo" kuulostaa venäjäksi rumalta (vertaa venäjän "drotšit" ’masturboida’).
Pöytätennis kesäparalympialaisissa 2020

Pöytätenniksessä kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 16. kertaa. Ottelut pelataan 26. elokuuta – 4. syyskuuta 2020 Tokyo Metropolitan Gymnasiumilla. Eri kilpailuja on 31, joista 17 on miehille ja 14 naisille. Yhteensä paralympialaisiin osallistuu 280 urheilijaa, joista 174 on naisia ja 106 miehiä.
Karsinnat.
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa yhteen yksinpelikilpailuun. Joukkueturnauksiin maa saa lähettää yhden joukkueen. 55 mies- ja 50 naisurheilijaa tullaan valitsemaan alueellisten (Eurooppa, Amerikka, Aasia, Afrikka ja Oseania) mestaruusturnausten kautta. 72 miesurheilijaa ja 28 naisurheilijaa valitaan rankingien perusteella. 11 mies- ja 10 naisurheilijaa valitaan erillisen karsintaturnauksen kautta. Neljä paikkaa on varattu naisten joukkuekilpailuihin siten, että saadaan tarpeeksi maita turnauksiin. 36 miestä ja 14 naista kutsutaan paralympialaisiin erillisellä kutsulla.
Fisteli

Fisteli on epänormaali yhteys kahden onton tilan (teknisesti kahden epiteelipinnan), kuten verisuonen, suolen tai muiden onttojen elinten, välillä. Fisteleitä voi kehittyä kehon eri osissa. Fistelit johtuvat usein vammasta tai leikkauksesta, mutta ne voivat myös johtua infektiosta tai tulehduksesta. Fistelit ovat yleensä sairaus, mutta niitä voidaan myös luoda kirurgisesti hoidollisista syistä.
Kasvitieteessä termiä käytetään viittaamaan lajeihin, jotka erottuvat ontto- tai putkimaisista rakenteista. Esimerkiksi "Monarda fistulosalla" on putkimaiset kukat; "Eutrochium fistulosumilla" on putkimainen varsi; "Allium fistulosumissa" on ontot tai putkimaiset lehdet ja "acacia seyal" ssp. "fistula" on alalaji, jolla on ontot piikit. 
Crohnin taudin perianaalifisteleistä voidaan joskus puhua lyhyemmin vain fisteleinä. 
Sijainti.
Fisteleitä voi esiintyä kehon eri osissa. Niitä voi muodostua esimerkiksi seuraavien elinten välille: 
Syyt.
Erilaisia fistelien syitä ovat: 
Hoito.
Fistelin hoito vaihtelee fistelin syystä ja laajuudesta riippuen, mutta siihen sisältyy usein kirurginen toimenpide yhdistettynä antibioottihoitoon. 
Tyypillisesti ensimmäinen vaihe fistelin hoidossa on lääkärin suorittama tutkimus, jonka avulla määritetään fistelin kulkureitti. 
Fistelin kuivumisen ja paranemisen varmistamiseksi vaaditaan usein leikkausta (jotta mätä pääsee valumaan ulos muodostamatta paisetta). Eri kirurgisia toimenpiteitä käytetään yleisesti. Yleisiä toimenpiteitä ovat mm. fistulotomia, seton-lankojen asettaminen (lanka, joka kulkee fistelin läpi ja pitää sen avoimena eritteiden valumisen tehostamiseksi), tai liukuläppäleikkaus (jossa suolen sisäpinnan tervettä kudosta siirretään peittämään fistelin sisäaukko, jotta fistelikanavaan ei pääsisi ulostetta). Hoitoon voi sisältyä myös fistelin täyttö fibriiniliimalla. Myös kollageenista valmistetun fistelitulpan käyttöä fistelin sisäaukon sulkemiseksi on kokeiltu viime vuosina, vaihtelevalla menestyksellä. Perianaalifistelien leikkaukset ovat usein vaativia ja riskinä niissä on ulosteenpidätyskyvyttömyyden kehittyminen. Lisäksi fistelin uusiutumisriski leikkaushoidon jälkeen on suuri. 
Fistelin kirurgista hoitoa ei ole järkevää aloittaa ilman diagnoosia tai mahdollisen perussairauden hallintaa. Esimerkiksi Crohnin taudin fistelien kirurginen hoito voi aluksi olla tehokasta, mutta jos itse Crohnin tautia ei hoideta, fistelin uusiutumisaste on erittäin korkea (selvästi yli 50 %).
Terapeuttinen käyttö.
Dialyysihoitoa tarvitseville munuaisten vajaatoiminnasta kärsiville potilaille voidaan luoda tarkoituksella leikkauksen avulla ns. ciminofisteli, jotta veri voidaan helpommin poistaa hemodialyysissä.
Maksan porttilaskimon hypertension hoitamiseksi voidaan radikaalina hoitona tehdä fisteli, joka yhdistää maksan porttilaskimon ja alaonttolaskimon. Tämä suojaa portaalin laskimojärjestelmää korkealta paineelta.
Etymologia.
Latinankielinen sana "fistula" (monikossa "fistulae") tarkoittaa putkea.
Ratsastus kesäparalympialaisissa 2020

Ratsastuksessa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 8. kertaa. Kilpailut käydään 27. – 31. elokuuta Tokion ratsastuspuistossa. Ratsastuksessa kilpaillaan 11 kilpailussa, joista kymmenen on yksilökilpailuja ja yksi joukkuekilpailu. Paralympialaisiin osallistuu 78 ratsastajaa.
Karsinnat.
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan neljä ratsastajaa. 12 urheilijaa (3 joukkuetta) valitaan vuoden 2018 MM-kilpailujen perusteella. 28 urheilijaa (7 joukkuetta) valitaan joukkuerankingin perusteella. 16 urheilijaa (4 joukkuetta) valitaan alueellisten rankingin kautta. Alueet ovat Afrikka, Amerikka, Aasia ja Oseania. Joukkuekilpailijoiden lisäksi valitaan 15 ratsastajaa rankingin perusteella, kolme ratsastajaa kutsutaan paralympialaisiin ja neljä paikkaa valitaan isäntämaa Japanin urheilijoille.
Rohan de Saram

Rohan de Saram (9. maaliskuuta 1939 Sheffield, Yorkshire – 29. syyskuuta 2024) oli srilankalainen sellisti. Hänet tunnetaan muun muassa työstään Arditti-kvartetissa, jossa hän soitti vuosina 1976–2005. Saram tuli alun perin tunnetuksi perinteisellä ohjelmistolla, mutta sittemmin hän ansioitui nykymusiikin tulkitsijana.
Saram aloitti sellonsoiton opiskelun 11-vuotiaana Gaspar Cassadón johdolla Sienassa ja Firenzessä. 16-vuotiaana hän pääsi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan John Barbirollin ja Puerto Ricoon Pablo Casalsin oppiin. Vuotta myöhemmin hänelle myönnettiin Kansainvälinen Harriet Cohen -musiikkipalkinto. Vuonna 1960 Dimitri Mitropoulos kutsui Saramin debytoimaan Carnegie Halliin New Yorkin filharmonikkojen kanssa Aram Hatšaturjanin sellokonserton esityksellä, jonka johti Stanisław Skrowaczewski. Hän esiintyi sellaisten kapellimestareiden kuin John Barbirollin, Adrian Boultin, Zubin Mehtan, Seiji Ozawan ja William Steinbergin kanssa. Luciano Berio ja muut säveltäjät ovat myös johtaneet omien teostensa esityksiä, joissa Saram toimi solistina.
Berio kehui Saramia sekä tämän onnistumisesta "Il ritorno degli snovidenia" -teoksen Britannian-ensiesityksen solistina että yleisellä tasolla. Hän sävelsikin Saramille viimeisen "Sequenzas"-sarjansa teoksen, johon kuului myös Saramin lapsuudestaan saakka soittamille kandyan-rummuille ominaisiin rytmeihin perustuvia osioita. Säveltäjiä, joiden kanssa Saram aikoinaan työskenteli, ovat olleet Zoltán Kodály, Dmitri Šostakovitš, Francis Poulenc ja William Walton. Sittemmin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Berion ohella Henri Pousseur ja Iannis Xenakis, jotka niin ikään sävelsivät hänelle teoksia. Saram kantaesitti Tôn-Thất Tiếtin kaksoiskonserton sellolle, lyömäsoittimille ja orkesterille Hanoissa ja Toshio Hosokawan "Chant"-teoksen sellolle ja orkesterille. Hän piti Param Virin "Beyond the Reach of the World" -soolosellosävellyksen Yhdysvaltain-ensiesityksen. Hänen perinteiseen ohjelmistoonsa kuului muun muassa Johann Sebastian Bachin musiikkia.
Saramin levytysten joukossa on tulkintoja Antonio Vivaldin, Edmund Rubbran, Benjamin Brittenin, John Mayerin, Xenakisin, Elliott Carterin, Morton Feldmanin ja Berion teoksista. Joulukuussa 2004 Saram sai kirjallisuuden kunniatohtorin arvon srilankalaisesta Peradeniyan yliopistosta. Hän sai myös Sri Lankan presidentin antaman Deshamaniya-kunnianosoituksen.
Kaipion talo

Kaipion talo oli arkkitehti F. L. Caloniuksen suunnittelema, vuonna 1884 valmistunut uusklassinen kivitalo Tampereella. Se sijaitsi Hämeenpuiston ja Pirkankadun kulmassa, osoitteessa Pirkankatu 2. Calonius piirsi talon Tuomas M. Laurénille, mutta myöhemmin sen omisti kassakaappitehtailija Toivo Kaipio. Kaksikerroksiseen rakennukseen tehtiin 1920-luvulla Lauri Auteron suunnittelema laajennus, jossa keskiosaa korotettiin yhdellä kerroksella. Talossa toimi Tampereen luonnontieteellinen museo vuosina 1961–1982.
Caloniuksen kivitalon lisäksi korttelissa oli myös muita rakennuksia. Heikki Tiitolan vuonna 1912 suunnittelemassa Kaipion talon kolmikerroksisessa piharakennuksessa pitivät ateljeeta kuvanveistäjät Adolf Aarno ja Evert Porila. Hämeenpuiston puoleisessa puutalossa (1874) aloitti toimintansa suomalainen klubi vuonna 1891. Sen sisäpihalta oli käynti huoneistoon, jota vapaamuurarit käyttivät kokoontumiseen 1930–1950-luvuilla. Pirkankadun ja Mustanlahdenkadun kulmassa oli puolestaan Lambert Pettersonin piirtämä Tampereen ruotsalaisen klubin talo (1898). Myös Puutarhakadun ja Mustanlahdenkadun kulmassa oli rakennus (1893); se oli alun perin Vihtori Heikkilän suunnittelema, mutta sitä laajennettiin ja muutettiin myöhemmin J. A. Ståhlen piirustusten mukaisesti.
Kaipion talo purettiin vuonna 1982. Myös korttelin muut rakennukset hävitettiin Tampereen pääkirjasto Metson tieltä. Arkkitehtipari Raili ja Reima Pietilän suunnittelema kirjastotalo valmistui 1986, jolloin myös luonnontieteellinen museo sai sieltä uudet tilat. Museo toimi Metson yhteydessä vuoteen 1995 asti.
Elämä on ihanaa (Fredin albumi)

Elämä on ihanaa on suomalaisen iskelmälaulaja Matti Siitosen eli Fredin yhdestoista, vuonna 1980 julkaistu studioalbumi. Levyn kahdestatoista kappaleesta kuusi on Siitosen omia sävellyksiä ja loput kuusi käännöskappaleita.
Käännöskappaleista kenties tunnetuin on ”Vuodet ohi käy”, jonka irlantilaislaulaja Johnny Logan esitti nimellä ”What’s Another Year?”. Logan voitti kappaleella Eurovision laulukilpailun vuonna 1980. Albumin muiden käännöskappaleiden alkuperäisesittäjiä ovat olleet muun muassa Julio Iglesias ja Bobby Solo.
Levytuottajat julkaisi albumin Gold Disc -levymerkillään vinyylilevynä ja C-kasettina.
Tekijät.
Muusikot.
Kappaleessa käytetty samaa taustaa kuin Kössi Härmän levytyksessä vuodelta 1979.
Maan valitus

Maan valitus on suomalaislaulaja Matti Siitosen eli Fredin 12. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1987. Sen kaikki sävellykset ovat Fredin omia, yksi tehty yhteistyössä tytär Hanna-Riikan kanssa. Myös sovitukset ja valtaosa sanoituksista ovat Fredin, ja hän myös tuotti levyn itse.
Dramaattinen ja kreikkalaistyylinen nimikappale ”Maan valitus” ei yli viiden minuutin kestonsa takia saanut paljon radiosoittoa, mutta Fredi piti sitä yhtenä parhaista lauluistaan.
Albumi syntyi seitsemän vuotta edellisalbumin "Elämä on ihanaa" (1980) jälkeen, ja se on ainoa, jonka Fredi levytti Matin ja Tepon levy-yhtiölle M &amp; T Production.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Matti Siitonen, ellei toisin mainita.
Tuuli kuvia kuljettaa

Tuuli kuvia kuljettaa on Matti Siitosen eli Fredin kolmastoista studioalbumi vuodelta 1995.
Kokoonpano.
Lähteet:
Quantel Paintbox

Quantel Paintbox oli työasema, joka oli tarkoitettu kuvankäsittelyyn ja grafiikan luomiseen. Brittiläinen yritys Quantel julkaisi Quantel Paintboxin vuonna 1981. Quantel Paintbox oli aikoinaan erittäin edistyksellinen, ja sitä käytettiin 1980-luvulla lähinnä tuottamaan grafiikkaa sekä tehosteita videoihin ja televisiolähetyksiin. Työasemassa oli värimonitori, näppäimistö, 70 megatavun kiintolevy, ja sen grafiikkaohjelmistoa käytettiin piirtoalustan ja kosketuskynän avulla.
Paintboxia käytettiin eniten television urheilu- ja uutislähetyksissä, mutta BBC käytti työasemaa myös draama- ja viihdeohjelmissa. Doctor Who oli ensimmäisiä tv-sarjoja, jonka tehosteet tehtiin Quantel Paintboxilla. Vuonna 1987 BBC tuotti ohjelman "Painting with Light", jossa Howard Hodgkin, Sir Sidney Nolan, Richard Hamilton ja David Hockney tekivät taideteoksia Quantel Paintboxilla. Myös Queenin The Miracle -albumin kansikuva ja Dire Straitsin Money for Nothing -kappaleen videotehosteet tehtiin Quantel Paintboxilla.
Paintbox menetti markkina-asemansa 1990-luvulla, kun kilpailijoiksi ilmaantui uusia kuvankäsittely-, grafiikka- ja editointiohjelmia. Quantel haastoi Adoben oikeuteen patenttirikkomuksesta, mutta hävisi oikeusjutun vuonna 1997, kun Adobe vapautettiin syytteistä.
Mikke Louhela

Mikke Louhela (s. 29. toukokuuta 1997 Kuusamo) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kaudella 2019 Veikkausliigassa kaksi ottelua FC Inter Turun joukkueessa. Kakkosessa hän on edustanut Åbo IFK:ta kaudella 2015, Kaarinan Poikia kaudella 2018 ja Salon Palloilijoita kaudella 2020.
Muuttuvat laulut (albumi)

Muuttuvat laulut – lauluja elämästä on Matti Siitosen eli Fredin neljästoista, marraskuussa 2005 julkaistu studioalbumi. Se koostuu suomalaisen iskelmä- ja laulelmaperinteen klassikoista Toivo Kärjen tangoista aina Yö-yhtyeen ”Joutsenlauluun”. Kappaleet on sovittanut Pertti Jalonen.
"Helsingin Sanomien" Pirkko Kotirinnan mielestä albumin kappaleet on valittu ehkä liiankin varman päälle, mutta sovittaja Pertti Jalonen on onnistunut tehtävässään erinomaisesti ja Fredin tenorilaulu toimii hyvin. ”Nimikappale soi paljon hauraampana ja nöyrempänä kuin Georg Otsin versio, ja sanat nousevat enemmän esiin. Tulkinnaltaan samansuuntaisesti pienieleinen ote toimii levyllä mainiosti muutenkin.”
Kappaleet.
Kaikki sovitukset Pertti Jalonen.
Xiaomi Redmi S2

Xiaomi Redmi S2 on Xiaomin 18. kesäkuuta 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Tekniset tiedot.
Muotoilu.
Xiaomi Redmi S2 -älypuhelimessa on 6-tuumainen näyttö HD 2:1-resoluutiolla.
Fyysiset osat.
Laitteesta löytyy 2 Gigahertsin 8-ydin prosessori. Laitteessa on 3 gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 256 gigatavun microSD-kortilla.
Kamerat ja multimedia.
Laitteessa on kaksi takakameraa, pääkamera on 12 megapikseliä ja toinen on 5 megapikseliä. Etukameran tarkkuus on puolestaan 16 megapikseliä, jonka lisäksi siinä on LED-salama.
Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps.
Ohjelmisto.
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 8.1 (Oreo) Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Lähteet.
https://www.phonearena.com/phones/Xiaomi-Redmi-S2_id10928
Soittaja (albumi)

Soittaja on Matti Siitosen eli Fredin viidestoista albumi, joka julkaistiin syksyllä 2007. Paikallisradioiden musiikkitoimittajista koostuva raati valitsi sen kuukauden levyksi. He luonnehtivat sitä tyylikkääksi paluuksi artistien eturiviin 12 vuoden omien kappaleiden levytystauon jälkeen (Fredin edellinen omaa tuotantoa sisältänyt albumi oli vuoden 1995 "Tuuli kuvia kuljettaa"). "Soittaja" jäi vuonna 2021 kuolleen Fredin viimeiseksi albumiksi.
Elsa Kaarela

Elsa Kaarela, vuoteen 1914 Karén (13. lokakuuta 1901 Hämeenlinna – 23. helmikuuta 1974) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Henkilöhistoria.
Kaarelan vanhemmat olivat kauppias Arndt Karén ja Hilda Tiiri. Kaarela valmistui kansakoulunopettajaksi 1924 ja toimi Viitasaarella kansakoulunopettajana 1925–1929, Karkussa parantolan apulaisjohtajana 1929–1933 ja emäntäkoulun opettajana 1930–1933, Joutsassa kansakoulunopettajana 1933–1936 ja Heinolassa seminaarin harjoituskoulun opettajana 1936–1966. 
Kaarela sanoitti Leo Härkösen säveltämän Heinolan kotiseutulaulun "Heinola, kotiseutumme".
Saksan ilmavoimien komentaja

Saksan ilmavoimien komentaja johtaa Saksan ilmavoimia apunaan esikunta, jota johtaa esikuntapäällikkö.
Komentajat.
Ilmavoimien komentajina ovat olleet:
Sven Aggesen

Sven Aggesen oli keskiaikainen tanskalainen historioitsija. Hänen vuoden 1185 jälkeen kirjoittamansa suullisiin lähteisiin perustuva teoksensa Tanskan historiasta oli ensimmäinen lajissaan. Teos "Brevis historia regum Dacie" on hyvin saksalaisvastainen ja tanskalaisisänmaallinen.
Jeajoon Ryu

Jeajoon Ryu (s. 30. elokuuta 1970 Soul) on eteläkorealainen säveltäjä. Hän aloitti sävellyksen opiskelun 19-vuotiaana. Hänen opettajanaan oli ensin Sukhi Kang Soulin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1992. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Krakovan musiikkiakatemiassa Krzysztof Pendereckin johdolla, kunnes valmistui vuonna 1995.
Ryun suosiota saavuttaneisiin teoksiin ovat kuuluneet "Passacaglia" lyömäsoittimille (2004), konsertto viululle ja orkesterille (nro 1, 2006) ja "Sinfonia da Requiem" (2007). Hänellä oli residenssit Naantalin ja Mecklenburgin musiikkijuhlilla vuonna 2010 sekä Gorzówin filharmonisessa orkesterissa vuosina 2011–12. Ryu on toiminut useamman kauden Soulin kansainvälisten musiikkijuhlien taiteellisena johtajana. Hän toimi myös tuomarina kansainvälisessä viulukilpailussa Astanassa. 
Ryun teoksia ovat esittäneet muiden muassa sellaiset orkesterit kuin Royal Philharmonic Orchestra, Helsingin kaupunginorkesteri, Puolan radion sinfoniaorkesteri, Sinfonia Varsovia ja Sinfonia Lahti. Artisteista hänen sävellyksiään ovat tulkinneet muiden muassa Arto Noras, Gerard Poulet, Michel Lethiec, Ralf Gothoni, Li-wei Qin, Shanghai-kvartetti, Hartmur Rohde, Christian Altenburger, Elina Vähälä, Ning Feng, Grzegorz Nowak, Okko Kamu, Piotr Borkowski, Ju-young Baek, So-ock Kim, Johannes Moser ja Ilja Gringolts.
Ryun teoksia on levytetty muun muassa Naxokselle. Hän sai vuonna 2015 puolalaisen Gloria Artis -mitalin.
Anathon Aall

Anathon August Fredrik Aall (15. elokuuta 1867 Nyborg i Nesseby (nyk. Unjárga-Nesseby) – 9. tammikuuta 1943 Lunner, Oppland) oli norjalainen filosofi. Hän oli Kuninkaallisen Fredrikin yliopiston, nyk. Oslon yliopisto, professori 1908–1937. Aall tutki varsinkin filosofian historiaa mutta myöhemmin myös kokeellista psykologiaa ja tietoteoriaa. Hän edusti pluralistista maailmankatsomusta. Teoksessa "Filosofien i Norden" (1919) hän luo katsauksen myös suomalaisen filosofian kehitykseen.
Taustaa.
Anathon Aall syntyi Nessebyssä Finnmarkissa, Norjassa. Hän oli kirkkoherra Niels Anton Aallin (1833–1896) ja hänen vaimonsa Mathilde Susanne Dahlin (1842–1910) poika. Hänen isoisänsä Hans Cato Aall (1807-1862) oli kansanedustaja ja Hammerfestin pormestari.
Hänen veljensä Herman Harris Aall (1871-1957) oli juristi ja fasistinen poliitikko. Hänen sisarensa Marna Aall (1873–1948) oli naimisissa filosofi Kristian Birch-Reichenwald Aarsin kanssa vuosina 1895–1910. Anathon Aall esitti Aarsin elämäkerran elämäkertasanakirjan Norsk biografisk leksikon ensimmäisen painoksen ensimmäisessä osassa. 
Ura.
Aallin perhe muutti paljon hänen nuoruudessaan, sillä hänen isänsä oli pappi. Aall suoritti toisen asteen koulutuksensa Stavangerissa vuonna 1886 ja valmistui Royal Frederick Universitystä (nykyinen Oslon yliopisto) tutkinnon cand.theol. Vuonna 1892. Vuodesta 1893 vuoteen 1897 hän suoritti uskonnollisia opintoja neljässä Euroopan maassa. Vuonna 1897 hän haki kirkkohistorian professorin virkaa Royal Frederickin yliopistoon, mutta hänet hylättiin, koska arviointikomitea totesi hänen "poikkeavan kirkkomme uskosta" ja siksi "sopimaton" luennoimaan pappeja. ehdokkaat.
Tämän jälkeen hän opiskeli filosofiaa Isossa-Britanniassa ja kokeellista psykologiaa Saksassa. Hänet valittiin Norjan tiede- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi jo vuonna 1898. Hän julkaisi useita teoksia, mukaan lukien vuoden 1903 opinnäytetyön Über die Wirkung der Wiederholung eines Elements bei gleichzeitiger Vorführung mehrerer Schriftzeichen. Hän työskenteli lehtorina Halle-Wittenbergin yliopistossa 1904-1908. Hänet nimitettiin filosofian professoriksi Royal Frederick Universityyn vuonna 1908. Filosofian tutkimuksen lisäksi hän julkaisi ajatushistoriaa koskevia teoksia ja myös auttoi luomaan Filosofian laitoksen, jota hän johti eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1937. Hän oli humanistisen tiedekunnan dekaani 1918-1921 ja vieraileva tutkija Columbian yliopistossa 1924-1925. Aall oli mukana myös raittiustyössä. sekä edistää kansainvälistä rauhaa.
Hans Aall

Hans Jacob Aall (1869–1946) oli norjalainen museonjohtaja. Hän työskenteli Trondheimin taideteollisuusmuseon perustamisen hyväksi. Hän oli museon konservaattori 1893–1894. Hänen aloitteestaan perustettiin Norsk Folkemuseum, joka nykyisin sijaitsee Bygdøyssä, ja hän oli sen johtaja vuodesta 1895 ja pääjohtaja vuodesta 1904. Hän toimitti suurteosta "Norske bygder" (1921–1942).
Soutu kesäparalympialaisissa 2020

Soudussa kilpailtiin Tokion paralympialaisissa 2020 4. kertaa. Kilpailut käytiin 27. – 29. elokuuta 2021 Sea Forest Waterwaylla. Soudussa kilpailtiin neljässä eri lajissa, joista yksi oli miehille, yksi naisille ja kaksi oli sekajoukkuekilpailuja. Yhteensä urheilijoita soutuun osallistui 96. Menestynein maa oli Iso-Britannia, jonka urheilijat saavuttivat kaksi kultamitalia.
Karsinnat.
Yhteen kilpailuun sai osallistua korkeintaan yksi urheilija, ja yhteensä paralympialaisiin sai tulla korkeintaan neljä miestä ja neljä naista yhdestä maasta. Suurin osa urheilijoista (31 miestä ja naista) valittiin vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. Neljä miestä ja naista karsitatiin alueellisten karsintojen kautta. Seitsemän naista ja miestä karsittiin vuoden 2020 karsintaturnauksen kautta. Jos japanilaisia urheilijoita ei ollut päässyt näitä kautta paralympialaisiin, myönnettiin kahdelle japanilaiselle mies- ja naisurheilijalle paikka paralympialaisiin. Loput kahdeksan urheilijaa (tai 12 riippuen Japanin kiintiöpaikoista) päätettiin erillisen kutsun kautta.
Sulkapallo kesäparalympialaisissa 2020

Sulkapallossa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 ensimmäistä kertaa. Kilpailut käydään 2. – 6. syyskuuta 2020 Yoyogi National Stadiumilla. Sulkapallossa kilpaillaan 14 eri kilpailussa. Näistä miesten kilpailuja on seitsemän, naisten kuusi ja yksi sekanelinpeli. Yhteensä paralympialaisiin osallistuu 90 urheilijaa.
Karsinnat.
Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa kaksinpeleihin pois lukien muutama poikkeus. Yhteensä yksi maa saa ilmoittaa korkeintaan 21 urheilijaa (11 miestä ja 10 naista) paralympialaisiin. 16 miesurheilijaa ja 28 naisurheilijaa valitaan nelinpelirankingin perusteella. 17 mies- ja 7 naisurheilijaa valitaan kaksinpelirankingin perusteella. Kaksi naisurheilijaa valitaan sekanelinpelirankingin perusteella siten, että kaksinpelirankingien kautta valittu miesurheilija saa parin sekanelinpeliin. 20 sulkapalloilijaa (13 miestä ja 7 naista) kutsutaan erikseen.
Palojärvi (järvi Vihdissä)

Palojärvi on järvi Vihdissä samannimisen Palojärven kylän kohdalla. Järven pinta-ala on 168,4 hehtaaria ja sen rantaviivan pituus on 12,6 kilometriä. Sen keskisyvyys on 3,67 ja suurin syvyys 10,2 metriä. Järvi on runsasravinteinen.
Taekwondo kesäparalympialaisissa 2020

Taekwondossa kilpaillaan Tokion paralympialaisissa 2020 ensimmäistä kertaa. Kilpailut käydään 3.– 5. syyskuuta 2020 Makuhari Messe Hall B:ssä. Eri painoluokkia on kolme sekä naisille että miehille. Paralympialaisiin osallistuu yhteensä 72 taekwondoinia. Kaikki sarjat ovat avoimia vammaluokille K44 ja K43.
Karsinnat.
Yhdestä maasta saa lähettää paralympialaisiin korkeintaan kolme mies- ja kolme naisurheilijaa. 12 mies- ja naistaekwondoinia valitaan K44-luokan rankinglistalta ja 6+6 urheilijaa K43-luokan rankinglistalta. 15 mies- ja 15 naisurheilijaa valitaan alueellisten mestaruusturnausten perusteella. Isäntämaa Japani saa suoraan kolme parhaiten rankingissa pärjännyttä urheilijaa paralympialaisiin. Loput kolme urheilijaa kutsutaan paralympialaisiin siten, että jokaiseen painoluokkaan tulee yhteensä 12 urheilijaa.
Jakobstads gymnasium

Jakobstad gymnasium on ruotsinkielinen lukio, joka sijaitsee Pietarsaaressa. 
Historia.
Vuonna 1899 Pietarsaaren kaupunginvaltuustossa päätettiin laajentaa silloista ruotsinkielistä keskikoulua kahdeksanluokkaiseksi kouluksi, joka johtaisi yliopistoon. Kaupunginvaltuustossa tultiin tulokseen, että laajennusta varten tarvitaan uusi koulurakennus. Vuonna 1900 Magnus Schjerfbeck suunnitteli huonetilaohjelman. Vuonna 1902 kaupunginvaltuusto hyväksyi Bertel Jungin ehdotuksen koulurakennuksen piirrustuksiksi. Koulurakennus vihittiin käyttöön syksyllä 1904. Vuonna 1952 valmistui siipirakennus, joka edustaa oman aikakautensa muotokieltä. Lukion rakennusta laajennettiin uudelleen vuoden 2007 peruskorjauksen yhteydessä. Syksyllä 2013 suomenkielinen Pietarsaaren lukio siirtyi Jakobstad gymnasiumin tiloihin.
Lisa Haydon

Elisabeth Marie ”Lisa” Haydon (s. 17. kesäkuuta 1986 Chennai, Tamil Nadu, Intia) on intialais-australialainen näyttelijä, malli ja televisiojuontaja. Hän näyttelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa.
Yksityiselämä.
Haydon syntyi Chennaissa australialaiselle äidille ja eteläintialaiselle isälle. Hänellä on seitsemän sisarusta. Haydon avioitui liikemies Dino Lalvanin kanssa lokakuussa 2016. Heille syntyi poika toukokuussa 2017.
Minna Sillankorva

Minna Johanna Sillankorva (s. 28. elokuuta 1961 Hämeenlinna) on suomalainen entinen ralliautoilija ja ralliautoilun naisten maailmanmestari vuodelta 1991.
Ennen ralliuraansa Sillankorva ajoi rekka-autoja isänsä omistamassa kuljetusliikkeessä. Uransa aikana hän kilpaili Fordilla, Mazdalla, Lancialla, Hondalla ja Peugeot'lla.
Sillankorva voitti ralliautoilun naisten cupin vuosina 1986, 1987, 1989, 1996, 1997 ja 1999. Hän ajoi rallin MM-sarjassa pistesijalle Argentiinan rallissa 1991.
Sillankorvan tytär Suvi Jyrkiäinen on kilpaillut kotimaassa rata-autoilun V1600-luokassa ja aloitti keväällä 2022 ralliautoilijana SM5-luokassa.
Pietarsaaren lukio

Pietarsaaren lukio on suomenkielinen lukio, joka sijaitsee Pietarsaaressa Koulukatu 20:ssä. 
Historia.
Vuonna 1925 perustettiin Pietarsaareen yhteiskouluyhdistys, joka teki vuoden 1927 vuosikokouksessaan periaatepäätöksen kolmiluokkaisen yhteiskoulun perustamisesta paikkakunnalle. Pietarsaaren yhteiskoulu aloitti toimintansa 1928. Ensimmäisenä lukuvuotenaan 1928–1929 koulu toimi Choreuksenkatu 14:ssä. Syksyllä 1929 yhteiskoulu sai käyttöönsä osan kuuromykkäkoulun rakennuksista Runeberginkatu 2:ssa. Koulu muuttui vuonna 1935 yliopistoon johtavaksi 6-luokkaiseksi oppilaitokseksi. Vuonna 1955 valtio otti koulun hallintaansa, jolloin se muuttui 8-luokkaiseksi Pietarsaaren yhteislyseoksi. Vuonna 1957 pääsi yhteislyseo aloittamaan lukuvuotensa 4-kerroksisessa koulurakennuksessa, joka rakennettiin entisen kuuromykkäkoulun tilalle. Vuonna 1973 yhteislyseo muuttui kaupungin omistamaksi Pietarsaaren lukioksi ja peruskouluksi. Vuosina 2006–2013 lukio toimi Pursisalmen kiinteistössä. 2013 lukio siirtyi Jakobstads gymnasiumin tiloihin.
Adrián Barbón

Adrián Barbón Rodríguez (s. 4. tammikuuta 1979 Laviana) on espanjalainen poliitikko. Hän on Asturian ruhtinaskunnan johtaja ja Asturian sosialistisen liiton ("Federación Socialista Asturiana", FSA–PSOE) pääsihteeri.
Barbón Rodríguez oli Lavianan pormestari 2008–2017. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon Oviedon yliopistossa.
Kun tuulee

Kun tuulee on Pepe Willbergin yhdestoista sooloalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2017
Kei Koito

Kei Koito (s. 4. tammikuuta 1950 Kioto) on japanilainen urkuri.
Elämä.
Varhaiset vaiheet ja opinnot.
Koito syntyi taiteelliseen perheeseen ja aloitti musiikin opiskelemisen kuusivuotiaana. Aluksi hän otti oppitunteja pianon-, sellon- ja cembalonsoitossa sekä laulamisessa, mutta 16-vuotiaana hän päätti omistautua suosikkisoittimelleen, uruille. Hän opiskeli sen soittamista aluksi Michio Akimoton johdolla Tokiossa, sitten Pierre Segondin johdolla Genevessä ja Xavier Darassen johdolla Toulousessa. Varhaiseen musiikkiin hän perehtyi Fribourgissa opettajanaan urkuri, cembalisti, musiikintutkija Luigi Ferdinando Tagliavini, ja barokkimusiikin tuntemustaan hän syvensi Reinhard Goebelin johdolla Kölnissä.
Koito suoritti filosofian ja musiikin estetiikan opintoja Tokion taideyliopistossa. Genevessä hän osallistui Éric Gaudibertin pitämille kursseille sävellyksessä, orkestroinnissa ja eri aikakausien musiikkianalyysissä.
Ura.
Koito on vuodesta 1985 lähtien erikoistunut barokkisäveltäjien, etenkin Johann Sebastian Bachin ja tämän keskeisten edeltäjien tuotantoon. Historiallisiin esityskäytäntöihin ja periodisoittimiin tutustuminen on vaikuttanut vahvasti hänen tyyliinsä. Koito on esiintynyt resitalistina eri puolilla Eurooppaa, Japanissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa ja Venäjällä. Musica Antiqua Köln -barokkiorkesterin kanssa hän on tehnyt yhteistyötä Bachin ja Georg Friedrich Händelin tulkinnassa, ja Ensemble Gilles Binchoisin kanssa hän on keskittynyt ranskalaiseen klassismin ja sitä varhaisempaan sekä italialaisen renessanssin ohjelmistoon. Joseph Haydnin konserton Koito on esittänyt Lausannen kamariorkesterin ja Francis Poulencin konserton Orchestre de la Suisse Romanden kanssa. Koito on myös kantaesittänyt Karlheinz Stockhausenin musiikkia.
Koito on tehnyt useita varhaisen musiikin urkulevytyksiä historiallisilla soittimilla. Hän on saanut lukuisia palkintoja, kuten Diapason d'Oreja.
Koitosta tuli Lausannen konservatorion urkujensoiton professori vuonna 1992. Vuodesta 2012 alkaen hän päätti keskittyä vertailevaan tutkimukseen Bachin, tämän edeltäjien ja aikalaisten töistä. Koito on vieraillut ja pitänyt mestarikursseja monissa muissakin oppilaitoksissa. Lisäksi hän on toiminut kansainvälisten urkukilpailujen tuomaristojen jäsenenä. Koito perusti vuonna 1997 Lausannen Bach-festivaalin ja on toiminut sekä sen että Grand Prix Bach de Lausanne -kilpailun taiteellisena johtajana. Bach-festivaalin merkeissä hän on osallistunut Claudio Monteverdin, Jean-Baptiste Lullyn ja Henry Purcellin oopperoiden tuotantoihin sekä Bachin maallisten kantaattien ja Händelin oratorioiden esityksiin.
Benjamin Attahir

Benjamin Attahir (s. 25. helmikuuta 1989 Toulouse) on ranskalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari.
Attahir opiskeli Toulousen konservatoriossa, Édith Canat de Chizyn luokalla Pariisin aluekonservatoriossa sekä Marc-André Dalbavien ja Gérard Pessonin johdolla varsinaisessa Pariisin konservatoriossa. Viulistina hän on ollut Ami Flammerin opissa ja esiintynyt muun muassa Ensemble Intercontemporainin kanssa. Kapellimestarina hän on kantaesittänyt monia uusia teoksia, ja vuonna 2012 hän perusti Patrick Wibartin kanssa ÆNEA-kokoonpanon. 
Attahir on sävellystyössään hakenut yhteyttä nykymaailman ja menneen väliltä, mikä näkyy teoksissa "La capricieuse" (cembalolle, 2014), "La pastorale d'Issy de 1659" (ooppera, 2015) ja "Nach(t)spiel" (kantaesitetty 2016). Samoin hän on yhdistänyt itäisiä ja läntisiä piirteitä monissa teoksissaan, joihin ovat kuuluneet "De l'obscurité II" (harpulle, 2012), "Takdima" (oboe d'amorelle, pasuunalle, pianolle, harpulle ja alttoviululle; 2014), "N'zah" (orkesterille, 2010), "Sawti'l Zaman" (2013), "Maâ" (kaksoiskonsertto viululle ja kontrabassolle, 2015) ja "Al Fajr" (konsertto pianolle ja yhtyeelle, kantaesittänyt Daniel Barenboim, 2017).
Attahirilla oli vuosina 2016–2017 Villa Medicin residenssi.
Alfred Bruneau

(Louis-Charles-Bonaventure-)Alfred Bruneau (3. maaliskuuta 1857 Pariisi – 15. kesäkuuta 1934 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Hänellä oli vaikutusta ranskalaisen oopperan liikkeessä kohti realismia.
Bruneau opiskeli Pariisin konservatoriossa Jules Massenet'n johdolla ja työskenteli sitten kopioiden tekijänä kustantaja Georges Hartmannin palveluksessa. Hänen varhaisimpaan tuotantoonsa kuuluvat kolme kuorosinfoniaa ja ooppera "Kérim" (1887). Vuonna 1888 hän tutustui kirjailija Émile Zolaan, josta tuli hänen läheinen ystävänsä ja jonka töistä tarjoutuivat hänelle kahdeksan oopperan libretot. Oopperoiden ohella hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletteja, requiem vuodelta 1896 ja lauluja. Bruneaun teokset olivat laajalti esitettyjä hänen elinaikanaan. Hänen tyylinsä oli dramaattinen, ja hän käytti usein epäsovinnaisia riitasointuja dramaattisen vaikutuksen luomiseksi. 
Bruneau kirjoitti musiikkikritiikkiä eri lehtiin, kuten "Le Figaroon", ja julkaisi kirjoja aikansa ranskalaisesta ja venäläisestä musiikista.
D. V. Sadananda Gowda

Devaragunda Venkappa Sadananda Gowda (s. 18. maaliskuuta 1953) on intialainen poliitikko, joka on vuodesta 2019 alkaen toiminut maansa kemikaali- ja lannoiteministerinä. Vuonna 2014 Gowda oli alun perin rautatieministeri, kunnes hänet vuoden sisällä siirrettiin oikeusministeriksi, jona hän toimi puolitoista vuotta. Pitkäaikaisempi oli hänen uransa tilastojen ja ohjelmien toimeenpanoministerinä heinäkuusta 2016 vuoteen 2019.
Gowda toimi Intian kansanpuolueen (BJP) Karnatakan osaston puheenjohtajana 2006–2010, jonka jälkeen hänestä tuli osavaltion pääministeri 2011–2012. Vuonna 2008 Karnatakassa perustettiin etelä-Intian ensimmäinen BJP:n johtama osavaltiohallitus. Kyseinen hallitus ajautui kuitenkin pian vaikeuksiin kaivos- ja maahuijausten vuoksi, mikä pakotti silloisen osavaltion pääministerin eroaamaan tehtävästään vuonna 2011 ja luovuttamaan virkansa Gowdalle. Gowdaa pidetään yhtenä Karnatakan hyvämaineisimmista pääministereistä ja hän nauttii siellä suurta arvostusta.
Gowda kuuluu kotiosavaltiossaan Karnatakassa vaikutusvaltaiseen vokkaligayhteisöön. Vokkaligat ovat maanomistajayhteisö ja kasti. Vokkaligojen keskuudessa hänen nousuaan Intian politiikassa on juhlittu.
Vaalea valloittaja

Vaalea valloittaja on Katri Helenan debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1965. Sen sovitukset on tehnyt Jörgen Petersen, joka myös johtaa taustayhtyettä.
Larry Austin

Larry Don Austin (12. syyskuuta 1930 – 30. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän keskittyi elektroniseen musiikkiin, jota teki jo ennen kuin tietokoneiden teknologia yksinkertaisti sen luomista. Hänestä tuli kuitenkin myös tietokonemusiikin pioneeri. Austinin teoksia esittivät muiden muassa New Yorkin filharmonikot, ja esityspaikkojen joukossa oli Carnegie Hall.
Austinin opettajia olivat Darius Milhaud, Violet Archer ja Andrew Imbrie. Hän työskenteli Pohjois-Texasin yliopistossa vuosina 1978–1996. Tänä aikana hän oli mukana kokeellisen musiikin ja intermedian keskuksen perustamisessa. Jäätyään eläkkeelle hän jatkoi työtään säveltäjänä ja teki uutta musiikkia lähes viimeisiin vuosiinsa saakka. Hänestä tuli vuonna 1996 ensimmäinen Kansainvälisen elektroakustisen musiikin kilpailun Magistere-palkinnon saanut yhdysvaltalainen.
Austin oli New Music Ensemblen perustaja ja kapellimestari vuosina 1963–1968. Vuonna 1967 hän perusti uudelle musiikille omistetun "Source"-lehden, jota toimitti vuoteen 1973. Hän oli mukana kirjoittamassa teosta "Learning to Compose" (1989). Vuosina 1990–1994 hän toimi kansainvälisen tietokonemusiikkijärjestö ICMA:n puheenjohtajana. Hän myös teki viimeistellyn version teoksesta "Universe Symphony" (Ives). Austin kuoli nukkuessaan 88-vuotiaana. Hänellä oli tällöin viisi lasta, 13 lapsenlasta ja yhdeksän lapsenlapsenlasta.
Alpino (F580)

Alpino (runkonumero F580) oli Italian laivaston vuonna 1968 palvelukseen otettu Alpino-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 27. helmikuuta 1963. Se laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1967 ja liitettiin laivastoon 14. tammikuuta 1968.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 2006.
Carabiniere (F581)

Carabiniere (runkonumero F581) oli Italian laivaston vuonna 1968 palvelukseen otettu Alpino-luokan fregatti.
Valmistus.
Alus tilattiin Riva Trigososta Cantieri navali Riunitilta, missä köli laskettiin 9. tammikuuta 1965. Se laskettiin vesille 30. syyskuuta 1967 ja liitettiin laivastoon 28. huhtikuuta 1968.
Palvelus.
Alus poistettiin palveluksesta 19. marraskuuta 2008.
Caroline Charrière

Caroline Charrière (26. joulukuuta 1960 Fribourg – 1. lokakuuta 2018) oli sveitsiläinen säveltäjä, huilisti ja kapellimestari.
Charrière opiskeli huilunsoittoa Fribourgin konservatoriossa ja perusti vuonna 1991 Jade-naiskuoron. Hän sai sävellysopetusta Jean Balissat'lta ja omistautui päätoimisesti säveltämiselle vuodesta 2000. Hän sai hyvän vastaanoton muun muassa teokselleen "Le livre de Job" (2001) ja sai 2017 toisen palkinnon puhallinkvintetollaan "Awakening" saksalaisen Furore-musiikinkustantajan ja Saksan armeijan sotilasmusiikkikeskuksen järjestämässä kansainvälisessä sävellyskilpailussa.
Charrière kuoli sairastettuaan syöpää.
André Macanga

André Venceslau Valentim Macanga (s. 14. toukokuuta 1978 Luanda) on angolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Saksassa ja pelasi avauskokoonpanossa Angolan kahdessa ensimmäisessä ottelussa mutta joutui jälkimmäisessä ottelussa kahden varoituksen vuoksi ulosajetuksi eikä saanut pelata joukkueensa kolmannessa ottelussa. Hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2006, 2008 ja 2012. Hän pelasi kaikkiaan 70 maaottelua vuosina 1999–2012 ja teki maalin marraskuussa 2007 Norsunluurannikkoa sekä lokakuussa 2009 Maltaa vastaan.
André Macanga pelasi uransa alkupuolella Portugalissa, jossa hän edusti Arrifanensea, Vilanovensea, Salgueirosia, Alvercaa, Vitóriaa, Académica de Coimbraa ja Boavistaa, kutakin yhden kauden ajan. Kauden 2004–2005 hän pelasi Turkissa Gaziantepsporin joukkueessa. Sen jälkeen hän pelasi vielä Kuwaitissa Al Kuwaitin ja Al Jahran joukkueissa sekä bahrainilaisseura Al Shamalissa. Hän voitti Kuwaitin mestaruuden vuosina 2006, 2007 ja 2008.
Boubou Cissé

Boubou Cissé (s. 1974 Bamako) on malilainen taloustieteilijä ja hallintovirkailija. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2019–2020.
Elämäkerta.
Cissé syntyi opettajaperheeseen. Käytyään alakoulun Bamakossa hän suoritti keskikouluopintonsa Länsi-Saksassa ja Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa. Cissé valmistui taloustieteen maisteriksi Clermont-Ferrandin Kansainvälisen kehityksen keskuksesta, jossa hän suoritti myös jatkotutkinnon kehitystaloustieteessä. Hän väitteli taloustieteen tohtoriksi Aix-Marseillen yliopistossa vuonna 2004.
Cissé työskenteli Maailmanpankin ekonomistina Washingtonissa vuodesta 2005. Vuonna 2009 hänet nimitettiin Maailmanpankin pääekonomistiksi ja inhimillisen kehityksen osaston projektipäälliköksi Nigerian Abujaan. Vuonna 2012 hän toimi pääekonomistina ja päällikön sijaisena Maailmanpankin Niameyn toimistossa Nigerissä.
Cissé nimitettiin Malin teollisuus- ja kaivosministeriksi syyskuussa 2013. Hallituksen uudelleenjärjestelyn jälkeen huhtikuussa 2014 hänestä tuli kaivosministeri. Tammikuusta 2016 lähtien Cissé toimi talous- ja valtiovarainministerinä.
Presidentti Ibrahim Boubacar Keïta nimitti Cissén pääministeriksi Soumeylou Boubèye Maïgan erottua huhtikuussa 2019. Häntä luonnehdittiin teknokraatiksi, jonka tehtävänä oli parantaa Malin turvallisuustilannetta, lopettaa etnisten ryhmien väliset yhteenotot, toteuttaa maan pohjoisosan kapinallisten kanssa solmittu rauhansopimus, valmistella perustuslain uudistusta sekä järjestää uudet kansalliskokous- ja paikallisvaalit. Presidentti Keïta nimitti Cissén uudelleen pääministeriksi vaalien jälkeen kesäkuussa 2020.
Presidentti Keïta ilmoitti hallituksen hajottamisesta Malin armeijan tekemän vallankaappauksen yhteydessä 18. elokuuta 2020. Sotilaiden pidättämä Cissé vapautettiin kymmenkunta päivää myöhemmin.
Cissé on naimisissa ja kahden lapsen isä.
Cissén 1. hallitus.
Boubou Cissén ensimmäisen hallituksen kokoonpano julkaistiin 5. toukokuuta 2019. Siihen kuului 36 ministeriä ja kaksi valtiosihteeriä, joista kahdeksan oli naisia. Hallituksessa oli myös opposition edustajia kuten Parena-puolueen Tiébilé Dramé. Hallituksen jäsenet olivat:
Cissén 2. hallitus.
Cissén toinen, väliaikaiseksi tarkoitettu hallitus nimitettiin 27. heinäkuuta 2020. Siihen kuului pääministerin lisäksi vain kuusi ministeriä: