tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Stevens (laulaja)

John Bassat Stevens IV (s. 28. heinäkuuta 1987, Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen poplaulaja, joka sijoittui kuudenneksi yhdysvaltalaisen kykyjenetsintäkilpailun American Idolin kolmannella tuotankaudella.
Hän aloitti American Idol-taipaleensa koelauluissa New Yorkissa laulamalla "That's Amore" Dean Martinia imitoiden. Tuomarien pyydettyä häntä laulamaan normaalilla äänellä, Stevens lauloi "The Way You Look Tonight" ja pääsi kilpailussa seuraavalle kierrokselle. Stevens oli tähän asti kaikkien aikojen nuorin finaaleihin selvinnyt laulaja American Idolissa ollessaan vasta 16-vuotias. Stevensin suosikkilaulaja on Frank Sinatra.
Stevensin esikoisalbumi on 28. kesäkuuta 2005 julkaistu "Red", jonka tuotti Steve Tyrell. Sitä myytiin 18 000 kappaletta maaliskuuhun 2006 mennessä. Stevens laulaa myös Beantown Swing Orchestra -jazzorkesterissa.
Portugalin vaakuna

Portugalin vaakuna on Portugalin virallinen vaakuna. Nykyinen vaakuna otettiin virallisesti käyttöön 30. kesäkuuta 1911, samaan aikaan Portugalin lipun kanssa.
Portugalin vaakunan vaakunaselitys on: "Hopeisessa kentässä viisi sinistä kilpeä 1+3+1, kussakin viisi hopearahaa 2+1+2, ympärillä punainen reunus, jossa seitsemän kultaista linnaa". Taustana on seppelten ympäröimä armillaarikehä (navigointi-instrumentti) ja tasavallan värit, vihreä ja punainen.
Vaakunan viisi kilpeä symboloivat Portugalin ensimmäisen kuninkaan Alfonso Henriquesin viittä taistelua almohadeja vastaan Ouriquen taistelussa. Kunkin kilven viisi hopearahaa ("quinas") symboloivat Kristuksen viittä haavaa. Kun kilpien ja rahojen lukumäärä lasketaan yhteen, saadaan 30, joka symboloi kolmeakymmentä rahaa, jotka Juudas sai Jeesuksen kavaltamisesta. Reunuksen seitsemän linnaa symboloivat seitsemää reconquistassa valloitettua kaupunkia. Armillaaripallo puolestaan symboloi Portugalin asemaa suurten löytöretkien aikaan.
Portugalin vaakunaan on tehty muutoksia useita kertoja, ja nykyään siinä ovat edustettuina Portugalin lipun värit, punainen ja vihreä.
Gillian Rubinstein

Gillian Rubinstein (s. 29. elokuuta 1942 Potten End, Berkhamsted, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen kirjailija. 
Vuonna 2002 Rubinstein julkaisi kirjailijanimellä Lian Hearn ensimmäisen osan sarjasta "Otorin klaanin tarina". Sarja sijoittuu kuvitteelliseen 1300-luvun Japania muistuttavaan maahan. Kirjailijanimi Lian Hearn tulee Rubinsteinin etunimestä sekä kirjailija Lafcadio Hearnista.
Rubinstein asuu Australiassa.
Suomennetut teokset.
Otorin klaanin tarina (Tales of the Otori, nimellä Lian Hearn):
Suomentamattomia teoksia.
Tales of Otori:
 4. "The Harsh Cry of the Heron" (2006)
 5. "Heaven's Net is Wide" (2007)
Merkuriuksen ylikulku

Merkuriuksen ylikulku on ilmiö, jossa planeetta Merkurius kulkee radallaan Maasta katsottuna Auringon kiekon editse. Verrattuna toisen sisäplaneetan, Venuksen, ylikulkuihin Merkuriuksen ylikulut ovat yleisiä, sillä niitä tapahtuu 13–14 kappaletta vuosisadassa.
Merkuriuksen ylikulku voi tapahtua vain toukokuussa tai marraskuussa. Toukokuun ylikulut tapahtuvat Merkuriuksen laskevan solmun aikaan ja marraskuun ylikulut nousevan solmun aikaan. Marraskuun ylikulut tapahtuvat 7, 13 ja 33 vuoden välein kun taas toukokuun ylikulut tapahtuvat 13 ja 33 vuoden välein.
Merkuriuksen ylikulkuja on tapahtunut 2000-luvulla toistaiseksi neljä: toukokuussa 2003, marraskuussa 2006, toukokuussa 2016 ja marraskuussa 2019. Seuraava tapahtuu 13. marraskuuta 2032, ja se näkyy osittain myös Suomessa.
Bernd Dreher

Bernd Dreher (s. 2. marraskuuta 1966 Leverkusen, Nordrhein-Westfalen, Saksa) on uransa lopettanut saksalainen jalkapallomaalivahti, joka edusti Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Dreher on 187 senttimetriä pitkä.
Dreher aloitti jalkapallon pelaamisen vuonna 1972 pikkuseura SV Schlebuschin junioreissa. Vuonna 1976 hän siirtyi synnyinkaupunkinsa suurseuran, Bayer Leverkusenin riveihin, jossa hän pelasi vuoteen 1990 asti. Tuona vuonna Dreher siirtyi KFC Uerdingeniin, josta hän jatkoi viimeiseen seuraansa vuonna 1996. Rooli FCB:ssä oli kuitenkin ollut pieni, koska joukkueen ykkösmaalivahdin paikkaa on jo pitkään pitänyt hallussaan seuraan vuonna 1994 tullut Oliver Kahn.
Kaikki Dreherin merkittävät saavutukset ovat tulleet Bayernin joukkueessa lukuun ottamatta vuoden 1988 UEFA Cupin voittoa, jonka hän saavutti Leverkusenissa. Hänen saavutuksiinsa lukeutuu muun muassa kuusi Saksan mestaruutta (1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2008), kolme Saksan Cupin voittoa (1998, 2000, 2003), neljä Saksan Liigacupin voittoa (1997, 1998, 1999, 2000) sekä Mestarien liigan ja Intercontinental Cupin voitot vuodelta 2001.
Lempi (sarjakuvahahmo)

Lempi on Jorma Pitkäsen luoma sarjakuvahahmo, Karjalasta kotoisin oleva elämää nähnyt mummo, joka elää keskellä suurkaupunkia nosturin nokassa roikkuvassa talossaan puhuvan kissansa kanssa. Myöhemmin Lempi on lennellyt taivaallisissa maisemissa siivet selässään ja pyhimyskehä päänsä päällä. Keskioluesta Lempi ei ole luopunut taivaassakaan.
Lempi alkoi ilmestyä llta-Sanomissa 1980 ja siinä käsiteltiin, savon murteella, erilaisia pinnalla olevia asioita noin viiden tuhannen stripin verran. Lempiä on julkaistu myös sarjakuva-albumeina.
Palkinto.
Kemin sarjakuvaseura jakaa joka vuosi (vuodesta 1987) sarjakuva-alan Lempi-palkinnon.
Killoran

Killoran oli kolmimastoparkki, joka kuului ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin kauppalaivastoon vuosina 1924–1940. 
Valmistus.
Aluksen oli rakentanut skotlantilainen Ailsa Shipbuilding Company, ja se oli laskettu vesille 30. kesäkuuta 1900. Aluksen kantavuus oli 3 000 tonnia kuollutta painoa, ja sen kantavuus oli 1 816,98 bruttorekisteritonnia. Alus oli 77,70 metriä pitkä, 11,90 metriä leveä, ja sen rungon korkeus kölistä kannelle oli 6,90 metriä. Syväys täydessä lastissa oli 5,40 metriä.
Palvelus.
Gustaf Erikson osti aluksen Englannista 2 650 punnan kauppahinnalla vuonna 1924. Sen kapteeni oli Karl Algot Leman.
"Killoran" oli toisen maailmansodan 10. elokuuta 1940 aikana matkalla Etelä-Amerikasta Kanariansaarten kautta Espanjaan. Aluksen oli määrä tehdä välipysähdys Kanariansaarilla, mutta kovan tuulen vuoksi se joutui purjehtimaan ensin saarten koillispuolelle, josta se suuntaisi kohti satamaa.
Alus oli juuri saapumassa käännöskohtaan, kun Saksan laivaston korvettikapteeni Hellmuth von Ruckteschellin komentama apuristeilijä "Widder" pysäytti sen. Kapteeni Leman kutsuttiin apuristeilijälle selvittämään aluksen reittiä ja määränpäätä. Selostuksen kuultuaan von Ruckteschell kuitenkin ilmoitti, että "Killoranin" lastina oli Englantiin matkalla olevaa sotakieltotavaraa ja että alus upotettaisiin.
Kapteeni Lemanin vastalauseista huolimatta "Killoranin" miehistö ja osa ruokatarpeista määrättiin siirrettäväksi apuristeilijälle, ja aluksen ruumaan mastojen juurelle asetettiin kolme räjähdyspanosta. Nämä räjähtivät aikasytytyksellä, ja puolessatoista minuutissa parkki "Killoran" vaipui aaltojen alle paikassa 33°06' N, 34°17'W.
"Killoranin" miehistöä pidettiin korvetilla noin kuukauden verran, kunnes heidät siirrettiin mantereelle matkalla olevaan alukseen. Koko miehistö pääsi myöhemmin palaamaan kotimaahansa.
Kuten kaikki Eriksonin purjelaivat, alus oli vakuuttamaton, eikä varustaja saanut siitä mitään korvausta.
Sodan jälkeen Hellmuth von Ruchteschell tuomittiin ainoana apuristeilijäkomentajana sotarikoksista vankeuteen, jossa hän kuoli 1948.
Fort Severn

Fort Severn (Fort Severn First Nation) on Hudsoninlahden etelärannalla pohjoisessa Ontariossa Kanadassa sijaitseva noin 400 asukkaan kylä. Kylän väestö muodostuu 90 perheestä, jotka asuvat 40 neliökilometrin alueella. Paikkakunnan nimitys virallisissa yhteyksissä on Fort Severn 89, sillä useimmilla Kanadan intiaanireservaateilla on numero nimen yhteydessä.
Kylän ainoa maayhteys muuhun Kanadaan on talvitie Wapusk Trail, joka yhdistää Fort Severnin Manitobassa sijaitsevaan Gillamiin ja sitä kautta tieverkkoon. Tie on avoinna vain muutamien viikkojen ajan joka talvi. Muina aikoina kylän liikenneyhteydet ja tarvikekuljetukset hoidetaan lentokonein tai kesäisin proomuilla.
Historia.
Fort Severn oli yksi ensimmäisiä uuden mantereen kauppapaikkoja, ja sen perusti Hudson's Bay Company vuonna 1689 turkiskaupan tukikohdaksi. Severn River -joen suulla sijainnut linnoite joutui Pierre Le Moyne d'Ibervillen valtaamaksi jo 1690. Kauppapaikka rakennettiin uudelleen 1759, ja se on ollut toiminnassa siitä lähtien, ollen yksi Ontarion vanhimmista eurooppalaista alkuperää olevista asutuskeskuksista.
Intiaanireservaatin paikaksi määriteltiin myöhemmissä sopimuksissa Rocksandin alue Severn- ja Sachigo-jokien yhtymäkohdassa. Reservaatti siirrettiin vuonna 1973 Severnjoen suulle Hudsoninlahden rannalle.
Ripaska

Ripaska tai kyykkytanssi (; ) on ukrainalaisesta kansantanssiperinteestä peräisin oleva tanssi. Suomessa ripaska on monelle nykypolven edustajalle tullut tutuksi venäläisen (neuvostoliittolaiseen) kulttuurin välityksellä.
Ripaska suomalaisessa kulttuurissa.
Termi ”ripaska” on suomea. "Tanssia ripaskaa" on myös sanonta toiminnasta, jossa jalkoja liikutellaan tavallista nopeammassa tahdissa. Aiemmin ripaskaksi sanotun soolotanssin tunnusmerkkinä oli nimenomaan kyykkyasento. Viime aikoina ripaskaksi on ryhdytty nimittämään itäisen kansanperinteen mukaista, improvisoivaa soolotanssia yleensä. Myös itäkarjalaisessa perinteessä on tanssimuotona ripaska, vepsäksi ”karg” (vrt. suom. karkelo) tai karjalaksi ”plässindä” (ven. пляска), jolla tarkoitetaan improvisaatiota. Miehen tanssin tarkoituksena on osoittaa naiselle, miten hyvä työmies ja kekseliäs aviomies hänestä voisi tulla, toisaalta miesten kesken kilpaillaan teknisessä osaamisessa. Karg tanssitaan soolona ja se voi sisältää polkuja, potkuja, lyöntejä, huudahduksia, liikkumista eri tasoissa sekä akrobatiaa. Nainen vastaa miehelle yleensä joko siiputuksin tai poluin mutta huomioi aina kuitenkin miehen suorituksen.
Ripaskaa tanssitaan Suomessa karjalaisissa kansantansseissa, muun muassa katrilleissa. Pojilla on mahdollisuus näyttää niin rytmitajuaan, notkeuttaan kuin hyppyvoimaansakin – parhaimmillaan kaikkia näitä yhdessä. Ripaskassa on mahdollisuus improvisointiin, sillä karjalaisissa tansseissa tanssija voi luoda liikkeitä roolinsa tai tunnetilansa mukaan. Ripaskaa tanssitaan yleensä tilanteessa, jossa mies haluaa tehdä tanssitaidollaan tai viehätysvoimallaan vaikutuksen naiseen. Suomessa, eteläkarjalaisissa häissä soolotanssin perinne on paikoin elänyt 2000-luvulle asti.
Karjalaisessa ripaskassa ei jalkaa useinkaan heitetä korkealle slaavilaisten kansantanssijoiden tapaan. Liike on hillitympi ja ikään kuin hallitumpi, sillä tanssija pysyy melko matalalla ja nostaa lähinnä polvea, ei koko jalkaa. Venäläisessä perinteessä on ollut ammattimaisia miestanssijoita, jotka esiintyivät toreilla ja markkinoilla (vrt. sirkus). Tällöin pyrittiin näyttäviin temppuihin ja herättämään huomiota. Tätä ei kuitenkaan voi pitää kansantanssina, vaikka vaikutteita onkin siirtynyt etenkin karjalaiseen perinteeseen.
Kilpailut.
Ripaskan SM-kisoja on pidetty lähes vuosittain Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla. Kilpailussa on sarjoja eri-ikäisille.
Sodankylä (albumi)

Sodankylä on Maj Karman kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 6. lokakuuta 2004. Se on ensimmäinen yhtyeen nykyisellä nimellä ilmestynyt täyspitkä albumi. Nimikappale "Sodankylä" on uudelleensanoitettu versio yhtyeen Kaukana puhelimista -debyyttialbumin kappaleesta "Don Säilän hyväksyntä". Albumi on yhtyeen viimeinen levy, jossa soittaa basisti V.V.V..
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Maj Karma.
Veikko Vehviläinen

Veikko Kalevi Vehviläinen (23. huhtikuuta 1920 Suonenjoki – 4. helmikuuta 1998 Suonenjoki) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. 
Talvisodassa hän toimi kiväärimiehenä jalkaväkirykmentti 41:ssä. Jatkosodassa alikersantti Vehviläinen toimi ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 9:ssä ja osallistui hyökkäysvaiheessa useisiin taisteluihin, joissa toiminnasta hänet nimitettiin 26. syyskuuta 1941 Mannerheim-ristin ritariksi numero 15. Mannerheim-ristin virallisissa nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Vehviläisen rohkeus ja kylmäverisyys alijohtajana sekä hänen ilmiömäinen nopeutensa ja taitavuutensa eri taisteluvälineiden käyttäjänä kaikissa taisteluissa.
Siviiliammatiltaan Vehviläinen oli maanviljelijä. Hän oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta. Veikko Vehviläinen ylennettiin luutnantiksi 16. helmikuuta 1962.
Mannerheim-ristin perustelut.
”"Ylipäällikkö on pvm:llä 26.9.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi alikersantti Veikko Kalevi Vehviläisen, joka on osoittautunut erittäin rohkeaksi ja kylmäveriseksi alijohtajaksi sekä ilmiömäisen taitavaksi ja nopeaksi eri taisteluvälineiden käyttäjäksi kaikissa taisteluissa. Tunkeutui ryhmänsä kera [Alalammen] taistelussa 16.7.41 vihollisen vahvaan tukikohtaan, jossa, heittämällä useita käsikranaatteja ja kasapanoksia sekä vuoroin käyttämällä konepistooliaan, pakotti viholliset pysymään rakennuksissa heidän yrittäessään ulos ikkunoista ja ovista tuhoten heidät lopuksi".”
José Eulogio Gárate

José Eulogio Gárate Ormaechea (s. 20. syyskuuta 1944 Buenos Aires, Argentiina) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Gárate syntyi Argentiinassa baskisukuiseen perheeseen ja varttui Espanjan Baskimaassa pienessä Eibarin kaupungissa, jossa aloitti pelaajauransa paikallisseura SD Eibarissa. Koska baskijalkapalloilun johtotähti Athletic Bilbao ei osoittanut kiinnostusta nuorta Gáratea kohtaan, hän siirtyi vuonna 1966 pääkaupungin Atlético Madridiin. Atléticon riveissä Gárate voitti Espanjan pääsarjamestaruuden kolme kertaa (1970, 1973 ja 1977), Espanjan cupin kaksi kertaa (1972 ja 1976) sekä kerran Intercontinental Cupin (1974). Atléticossa nuori kärkipelaaja oli alusta alkaen taitavien ja kokeneiden pelaajien, kuten esimerkiksi Luis Aragonésin, Adelardon, Javier Iruretan ja Ufarten, ympäröimä. Tulokset olivat sen mukaisia: Gárate voitti pääsarjan maalikuninkuuden kolmasti peräkkäin vuosina 1969, 1970 ja 1971. Koko urallaan hän teki 109 maalia 241 pääsarjaottelua. Gárate joutui jättämään pelikentät vuonna 1977 vasta 32-vuotiaana vaikean polvitulehduksen seurauksena.
Espanjaa Gárate edusti kaikkiaan 18 kertaa tehden viisi maalia. Hänen maajoukkueuransa aikana (1967–1975) Espanja ei selviytynyt yhteenkään arvoturnaukseen.
Gárate tunnettiin nopeana ja taitavana viimeistelijänä, joka ei antanut yhtäkään vastustajan puolustuksen virhettä anteeksi. Hänen lempinimensä "El Ingeniero del Área" () viittaa yhtäältä hänen kylmiin ja suoraviivaisiin otteisiinsa vastustajan maalin edustalla ja toisaalta hänen insinööriopintoihinsa, jotka takasivat hänelle ammatin ja toimeentulon peliuran päättymisen jälkeen.
Henry Fuseli

Henry Fuseli (saks. "Johann Heinrich Füssli") (6. helmikuuta 1741 Zürich – 16. huhtikuuta 1825 Putney, Surrey) oli saksalais-sveitsiläistä syntyperää oleva brittiläismaalari ja taidekirjailija.
Fuseli syntyi Zürichissä toisena perheen kahdeksastatoista lapsesta. Hänen isänsä oli muotokuvamaalari Johann Caspar Füssli (1706–1782), joka halusi poikansa työskentelevän kirkolle ja lähetti tämän Collegium Carolinum -korkeakouluun Zürichiin. Siellä Henry tapasi Johann Kaspar Lavaterin, ja heistä tuli hyvät ystävät.
Valmistuttuaan papiksi vuonna 1761 Fusel joutui lähtemään maasta autettuaan Lavateria paljastamaan epäoikeudenmukaisen tuomarin, jonka perhe tahtoi myöhemmin kostaa teon. Fuseli matkusti ensin Saksan läpi ja päätyi vuonna 1765 Englantiin, jossa elätti itsensä satunnaisella kirjoittelulla. Hän tutustui Joshua Reynoldsiin, jolle näytti piirroksiaan. Reynoldsin kehotuksesta Fuseli omistautui täysin taiteelle. Vuodet 1770–1778 hän vietti Italiassa, missä hän perehtyi erityisesti Michelangeloon. Hän muutti nimensä Füsslistä Fuseliksi, koska se kuulosti italialaisemmalta.
Vuoden 1779 alussa Fuseli palasi Britanniaan mutta poikkesi matkalla Zürichissä. Siellä Alderman Boydell tarjosi hänelle työtä, ja Fuseli maalasi hänen galleriaansa useita teoksia. Hän myös julkaisi englanninkielisen version ystävänsä Lavaterin fysiognomiaa käsittelevästä teoksesta. Lisäksi Fuseli avusti William Cowperia valmistelemaan Homeroksen tekstien käännöksiä.
Vuonna 1788 Fuseli avioitui Sophia Rawlinsin kanssa, joka oli alun perin yksi hänen malleistaan, ja pian tämän jälkeen hän osallistui Royal Academyn (kuninkaallinen taideakatemia) toimintaan Lontoossa. Kaksi vuotta myöhemmin hänestä tehtiin akateemikko eli merkittävä taideyhteisön jäsen. Vuonna 1799 Fuseli järjesti taidenäyttelyn, jossa oli sarja John Miltonin teosten innoittamia töitä. Teokset olivat valmistuneet yhdeksän vuoden ajanjaksolla, ja Miltonin aihepiireihin lukeutuvia töitä oli 47, joista monet hyvinkin kookkaita. Vuoden kestänyt näyttely ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti. Vuonna 1799 Fuseli kuitenkin nimitettiin akatemiaan maalaustaiteen professoriksi. Neljä vuotta myöhemmin hän erosi virasta mutta palasi siihen taas vuonna 1810 ja jatkoi työtä kuolemaansa saakka.
Fuseli kuoli vuonna 1825 Putney Hillissä 84 vuoden iässä, ja hänet haudattiin St Paulin katedraaliin. Ennen kuolemaansa hän oli jo kartuttanut omaisuuttaan ja kuoli melko varakkaana miehenä.
Said and Done

Said and Done on irlantilaisen poikabändi Boyzonen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995.
Albumilta julkaistiin viisi singleä, joista ensimmäinen oli Osmonds-cover "Love Me for a Reason". Se nousi listaykköseksi Irlannissa kesällä 1994 ja joulukuussa kakkoseksi Britanniassa. Kappaleen valitsi yhtyeen manageri Louis Walsh levy-yhtiön vastustuksesta huolimatta. Toinen julkaisu oli alkuperäinen "Key to My Life" ja se nousi kolmanneksi Britannian listalla huhtikuussa 1995 kuten myös "So Good" kyseisen vuoden elokuussa. Cat Stevens -cover "Father and Son" sijoittui toiseksi marraskuussa 1995 ja viimeinen julkaisu "Coming Home Now" neljänneksi maaliskuussa 1996.
Kaikkiin kappaleisiin kuvattiin musiikkivideot Irlannissa. "Key to My Life" muistetaan ainoana Boyzone-videona, jossa oli selvä juoni ja "So Good" ainoana videona, jossa tanssittiin. Viimeksi mainittu edusti myös yhtyeen harvoja nopetempoisia pop-kappaleita. "Coming Home Now" -videossa nähtiin teeman mukaisesti paljon Dublinin maisemaa, muun muassa kaupungin läpi virtaava Liffey-joki. Kyseisessä kappaleessa kuultiin myös jonkin verran Keithin ja Shanen laulua. Myöhemmin Ronan ja Stephen lauloivat pääosuudet singlejulkaisuilla.
MyGrain

 
MyGrain on helsinkiläinen melodista death metalia soittava yhtye.
Historia.
MyGrainin perustivat kesällä 2004 aikaisemmin New Science Band -nimiseen yhtyeeseen kuuluneet Tommy, Resistor ja Matthew. Levy-yhtiö Spinefarm kiinnostui yhtyeestä huhtikuussa 2005 ilmestyneen "The Red Frame" -demon jälkeen ja osapuolet solmivat pian levytyssopimuksen. MyGrainin esikoisalbumi "Orbit Dance" julkaistiin Spinefarmin kautta huhtikuussa 2006. Helmikuussa 2008 ilmestynyt seuraaja "Signs of Existence" sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan sijalle 32.
"Signs of Existencen" julkaisun jälkeen kitaristi Matthew jäi pois yhtyeestä. Hänet korvasi Teemu ”Mr. Downhill” Ylämäki, jonka aiempi yhtye Misery Inc. oli lopettanut toimintansa samoihin aikoihin. Vuonna 2011 julkaistiin yhtyeen omaa nimeä kantava albumi "MyGrain", joka sijoittui julkaisuviikollaan albumilistan sijalle 23.
MyGrain lopetti toimintansa vuonna 2015, mutta teki paluun vuonna 2018. Saman vuoden marraskuussa yhtye julkaisi kolme kappaletta sisältäneen EP:n "III". Joulukuussa 2019 MyGrain solmi levytyssopimuksen saksalaisen Reaper Entertainment Europen kanssa.
Pelton-turbiini

Pelton-turbiini on impulssiturbiineihin kuuluva vesiturbiini.
Pelton-turbiini on nimetty sen merkittävän kehittäjän Lester A. Peltonin (1829–1908) mukaan. Pelton on Lester A. Peltonin perustaman yrityksen tuotemerkki ja nykyisin myös yleisnimitys vastaavanlaisille turbiineille.
Toimintaperiaate.
Putkessa olevan vesipatsaan hydrostaattinen paine muutetaan suuttimella liike-energiaksi. Vesisuihku ohjataan turbiinin juoksupyörän kuppeihin tangentiaalisesti. Kupit muuttavat suihkun suuntaa ja vähentävät sen energiaa. Vastavuoroisesti suihku aiheuttaa kuppeihin impulssin, joka pyörittää turbiinia.
Lähes kaikki suihkun hyödynnettävissä oleva energia kuluu ensimmäisessä vaiheessa, joten pelton-turbiineissa on vain yksi siivistö.
Ellinor Rafaelsen

Ellinor Rafaelsen (s. 24. elokuuta 1945 Mo i Rana, Norja) on norjalainen kirjailija joka aloitti uransa kirjoittamalla jatkokertomuksia aikakauslehtiin. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Peanøtter og champagne" ilmestyi vuonna 1989.
Rafaelsen on kirjoittanut moniosaiset sarjat "Amulettens kraft", "Nordlysets døtre" ja "Hittebarnet Alicia", joita on ilmestynyt parhaimmillaan useampikin osa vuodessa. Lisäksi hän on kirjoittanut joitakin yksittäisiä romaaneja sekä lasten- ja nuortenkirjoja, kuten "Marte"-sarjan.
Tunnetuimpia Rafaelsenin kirjoista on kuitenkin "Katja"-sarja, jotka ovat ainoita suomennettuja kirjoja häneltä.
A Saucerful of Secrets

A Saucerful of Secrets on Pink Floydin toinen albumi. Albumi äänitettiin EMI:n Abbey Roadin studioissa aikana elokuu 1967 – huhtikuu 1968.
"A Saucerful of Secrets" on viimeinen Pink Floyd -albumi, jota mielenterveysongelmista kärsinyt Syd Barrett oli mukana tekemässä ennen eroaan yhtyeestä maaliskuussa 1968, hän oli mukana ainoastaan kappaleissa ”Remember a Day”, ”Set the Controls for the Heart of the Sun” ja ”Jugband Blues”, joissa jälkimmäisessä hän laulaa päävokaalit. Kappaleet ”Scream Thy Last Scream” ja ”Vegetable Man” nauhoitettiin myös albumin sessioissa, joissa Barrett oli myös mukana, mutta kappaleita ei ole virallisesti julkaistu missään muodossa. Nämä aiottiin julkaista Barrettin kokoelmalla "Opel", mutta itse yhtye ei tähän suostunut. David Gilmour liittyi yhtyeeseen levyn teon aikana tammikuussa 1968, joten albumi on kokoelmien lisäksi ainoa julkaisu, jolla yhtyeen kaikki viisi jäsentä esiintyvät.
Kappale ”Corporal Clegg” on yhtyeen ensimmäinen sotaan epäsuorasti liittyvä kappale, joka kertoo korpraali Cleggistä, joka ”voitti” itselleen puujalan sodassa. Kappale on myös sikäli harvinainen, että Gilmourin ohella kappaleen päälaulajana toimii yhtyeen rumpali Nick Mason.
Albumin kansikuva on Storm Thorgersonin ja Aubrey Powellin perustaman Hipgnosis-työryhmän ensimmäinen teos. Se pyrki jäljittelemään Pink Floydin valoshow’n vaikutusta kerrostaessaan kolmetoista kuvaa. Albumin kannessa on muun muassa heikosti näkyvä infrapunakuva yhtyeen jäsenistä, sekä kuvia Aurinkokunnan planeetoista, eläinradasta ja Marvel-kustantamon supersankarista, Tohtori Oudosta.
Muusikot albumilla.
Vierailijat
Varberg

Varberg on entinen kaupunki ja nykyinen Varbergin kunnan keskustaajama. Varberg sijaitsee Hallandin läänissä ja Hallandin maakunnassa Ruotsissa. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee maan lounaisrannikolla Kattegatin itärannalla. Keskustaajaman asukasluku oli 27 602 henkeä vuoden 2010 lopussa.
Ensimmäinen maininta Varbergin kaupungista on vuodelta 1343, jolloin sen nimi oli "Getakärr". Varberg on vilkas matkailu- ja kauppakaupunki. Sen satamasta on lauttayhteys Tanskan puolelle Grenåhon.
Varberg on Uudenkaupungin ystävyyskaupunki.
Talouselämä.
Varberg on aiemmin tunnettu siellä valmistetuista Monark- ja Crescent-merkkisistä polkupyöristä. Nykyään tehtaan nimi on Cycleurope. Varbergin sataman kautta kulkee vuosittain noin 2 miljoonaa tonnia rahtia. Kaupungissa sijaitsee myös Ruotsin suurin kenkien maahantuontikeskus. Ringhalsin ydinvoimala sijaitsee 20 kilometrin etäisyydellä kaupungista. Se on kaupungin kolmanneksi suurin työnantaja.
Nähtävyydet.
Varbergissa sijaitse Varbergin linnoitus, jonka yhteydessä toimii Hallandin läänin kulttuurihistoriallinen museo. 
Varbergin kaupunki oli vuonna 2017 20 ehdokkaan joukossa Arkitekturupproret-blogin () yleisöäänestyksessä Ruotsin kauneimmasta kaupungista. 
Media.
Paikkakunnalla ilmestyvät sanomalehti Hallands Nyheter sekä ilmaisjakelulehdet Nya Varbergsposten ja Varbergs Tidning.
Emma Normandialainen

Emma Normandialainen (n. 988 – 6. maaliskuuta 1052) oli normanniprinsessa, josta tuli kaksi kertaa Englannin kuningatar vuosina 1002–1035.
Suku.
Hän oli Normandian herttua Rikhard I Pelottoman tytär tämän toisesta avioliitosta Gunnoran kanssa.
Avioliitot ja jälkeläiset.
Emma avioitui ensimmäisen kerran Englantia hallinneen Ethelred II Neuvottoman kanssa vuonna 1002. Tämän kuoltua vuonna 1016 hän avioitui tanskalaisen Knuut Suuren kanssa vuonna 1017, joka Englannin lisäksi hallitsi myös Tanskaa ja Norjaa. Liitto kesti Knuutin kuolemaan vuoteen 1035 asti. 
Emman ja Ethelredin poika, Edvard Tunnustaja, hallitsi Englannin kuninkaana, samoin Knuutin ja Emman poika Knuut III Hardeknut. Emma Normandialainen tuki poikaansa Hardeknutia Englannin kuninkaaksi. Myös hänen kahdesta poikapuolestaan tuli Englannin kuninkaita.
Leskikuningatar Emma syytti jaarli Godwinia poikansa Alfredin murhasta, mutta juonikas Godwin lahjoitti kuningas Hardeknutille sotalaivan ja selvisi näin ilman rangaistusta. Alfred kuoli raakalaismaisen pahoinpitelyn seurauksena ja oli Edvard Tunnustajan veli.
Fernão Lopes

Fernão Lopes (n. 1380 – 1459) oli portugalilainen kronikoitsija, Portugalin historiankirjoituksen isä ja valtionarkiston hoitaja. Hän kirjoitti Portugalin historian lisäksi Portugalin kuninkaiden elämäkertoja. 
Lopes ansioitui pyrkimällä objektiivisuuteen. Hän korjasi arkistojen tietoja ja analysoi yhteiskuntaa ja sen kehitystä. Hänen oletetaan kirjoittaneen kronikat vuosina 1419–1451.
Lopes syntyi vuoden 1380 tienoilla ja kävi katedraalikoulun Lissabonissa. Hänet nimitti virkaansa Portugalin Edvard I. Lopesilla oli poika, joka kuoli vankeudessa noin vuonna 1443.
Southamptoninsaari

Southamptoninsaari on suuri saari Hudsoninlahden luoteisosassa Kanadassa. Se on osa Nunavutin territorioon kuuluvaa Kivalliqin aluetta. Saaren pinta-ala on 41 214 km², ja se on pinta-alalla mitattuna maailman 33. suurin saari. Saarella on vain yksi asutuskeskus, 712 asukkaan Coral Harbour. Saari on myös yksi Kanadan harvoista alueista, joilla ei ole käytössä kesäaikaa.
Saaren ainoa liikenneyhteys muuhun Nunavutin territorioon on lentokone. Saarella on yksi lentokenttä, Coral Harbourin lentoasema. Saari on lähes Sveitsin kokoinen, ja siellä ainoat käytännölliset kulkuvälineet ovat moottorikelkka ja koiravaljakko.
Saarella sijaitsevat East Bayn ja Harry Gibbonsin linnustonsuojelualueet, ja ne ovat tärkeitä lumihanhen lisääntymisalueita. Ankarasta ilmastosta huolimatta saarella on runsaasti villieläimiä. Runsaslukuisimpiin lajeihin kuuluvat jääkarhut, mursut, norpat, tunturihaukat, sekä harvinaisempana muuttohaukka.
Historiallisesti Southamptoninsaari on kuuluisa jo sukupuuttoon kuolleista alkuperäiskansan asukkaista, "sadlemiut" ja "sallirmiut" -inuiteista. Molemmat kansat olivat viimeisiä jäänteitä Dorsetin kulttuurin "tuniit" -inuiteista, nykyisten inuitien esi-isistä. "Tuniitit" kuolivat sukupuuttoon muutamassa viikossa vuonna 1902 epidemian vuoksi.
Veljo Tormis

Veljo Tormis (7. elokuuta 1930 Kuusalu – 21. tammikuuta 2017 Tallinna) oli virolainen säveltäjä, jonka laajasta tuotannosta suurin osa on kuoromusiikkia. Hänen a cappella -teostensa tekstit samoin kuin melodiat ja rytmit juontuivat suomensukuisten kansojen lauluperinteestä. Tormis ammensi niin liiviläisistä, vatjalaisista, inkerinsuomalaisista, vepsäläisistä kuin karjalaisistakin aiheista. Hän sävelsi sekä Kalevipojan että Kalevalan tekstejä. Hän kirjoitti noin 60 sarjaa ja yli 100 kuoroteosta. Laulusäveltäjä Tormiksen kuoropartituurit kehittyivät yli kuoromusiikin rajojen ja muuttuivat suoranaisiksi kuorosinfonioiksi.
Tormis opiskeli urkujensoittoa (opettajana August Topman), kuoronjohtoa ja sävellystä (opettajana Villem Kapp) Tallinnan konservatoriossa sekä sävellystä Moskovan konservatoriossa (opettajana Vissarion Šebalin). Hän työskenteli opettajana Tallinnan lastenmusiikkikoulussa vuosina 1955–1960 ja Neuvosto-Viron säveltäjäliiton neuvonantajana 1956–1969 sekä hoiti liiton varapuheenjohtajan tehtävää 1974–1989. Vapaana säveltäjänä hän toimi vuodesta 1969 alkaen.
Tormiksen puoliso oli teatterintutkija Lea Tormis (s. 1932). Heidän poikansa Tõnu Tormis (s. 1954) on valokuvataiteilija.
Coral Harbour

Coral Harbour (inuktitutiksi "Salliit") on pieni inuiittien asuttama rannikkokylä Southampton Islandin saarella Hudsoninlahdella Nunavutin territoriossa Kanadassa. Kylän nimi on peräisin fossiloituneista koralleista, joita on kylän edustan vesissä. Kylän inuktitutinkielinen nimi tarkoittaa tasaista. Kivalliqin alueeseen kuuluvan kylän asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 712 henkeä. Vuonna 2006 väkiluku oli noussut 769 henkeen. 
Ainoa yhteysväline mantereelta saarelle ja Coral Harbouriin on lentokone. Kylän laidalla sijaitsee Coral Harbourin lentoasema. Itse saarella ainoa käytännöllinen kulkuneuvo on moottorikelkka tai koiravaljakko.
Portugalin kansalliskirjasto

Portugalin kansalliskirjasto () on Portugalin pääkaupungissa Lissabonissa sijaitseva kirjasto. Se avattiin 29. helmikuuta 1796 nimellä Real Biblioteca Pública da Corte.
Portugalin kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluu noin 50 000 lehteä. Sen tavoitteena on myös vaalia Portugalin ja sen entisten siirtomaiden kulttuuria.
Coral Harbourin lentoasema

Coral Harbourin lentoasema on lentoasema Coral Harbourin kylässä Southamptoninsaarella Nunavutissa, Kanadassa. Lentoasemaa ylläpitää Nunavutin territorion hallitus, ja se on saaren ainoa yhteys ulkomaailmaan. 
Lentoasemalla on yksi sorapintainen kiitotie, 16T/34T, jonka pituus on 1 524 metriä.
Maanomistus

Maanomistus on yhteiskunnallinen ja juridinen järjestelmä, jossa yksityinen omistusoikeus koskee rajattua ja rekisteröityä maa- tai vesialuetta.
Valtakunnat ovat aina katsoneet hallitsevansa jotain aluetta, mutta henkilökohtaisen maanomistajuuden kehityttyä valtakuntien sisällä on ollut myös luonnollisten tai oikeushenkilöiden omistamaa maata.
Maanomistus perustuu maan tapaan tai lakiin. Maanomistus on tarkoittanut eri aikakausina ja eri puolilla maailmaa eri asioita, mutta keskeistä siinä on omistajan jonkinlainen erityinen, muita suurempi oikeus maa-alueeseen. Tiukimmillaan maanomistus on sitä, että vain maan omistava taho voi liikkua tai oleskella alueella, useimmiten maanomistajalla on oikeus alueen luonnonvaroihin.
Yksilökohtaiseen ja juridiseen maanomistukseen alettiin siirtyä maanviljelyn kehityksen myötä. Jotta jokainen olisi saanut hyödyntää itse viljelemänsä sadon, kehittyi ajatus, että yksilö tai perhe voi omistaa jonkin tarkkaan rajatun alueen. Omistuksia alettiin virallisesti vahvistaa tai omistuksista tuli vakiintunut käytäntö, jolloin maanomistuksesta tuli juridinen kysymys. Sittemmin maanomistus on ulotettu koskemaan myös muita kuin viljely- ja laidunmaita.
Maanomistus Suomessa.
Suurin osa Suomen maa-alasta oli omistusoikeuden ulkopuolella aina vuonna 1757 alkaneeseen isojakoon asti. Ennen isojakoa kaikki valtakunnan metsät olivat yhteismetsiä, joita kuka tahansa sai hyödyntää ilmaiseksi esimerkiksi käyttämällä niitä metsästykseen, raivaamalla niitä omaksi viljelysmaakseen tai ottamalla niistä poltto- tai rakennuspuuta.
Isojaossa metsien omistus- ja hyödyntämisoikeus jaettiin maata ennestään omistavien ja valtion kesken. Maattomien ansiomahdollisuudet kapenivat, koska he saivat hyödyntää metsiä isojaon jälkeen enää marjastukseen ja sienestykseen.
Maanomistus oli keskeisin yhteiskuntarakenteeseen vaikuttanut tekijä 1700-luvun suomalaisessa sääty-yhteiskunnassa. Maata omistavat olivat yleensä varakkaita ja maksoivat kruunulle omaisuudestaan veroa. Veronmaksukyky puolestaan oli vaikutusvallan ja äänioikeuden tae. Tilaton työväestö taas oli rahvasta, jolla ei ilman maaomaisuutta ollut varmuutta toimeentulostaan.
Luonnonkansojen maanomistus.
Liikkuvien kansojen ja luonnonkansojen tapauksessa maanomistus on usein vaikea juridinen ongelma, sillä nämä ryhmät eivät ole perinteisesti järjestäneet maanomistusta samalla tavalla kuin esimerkiksi historiallisesti maanviljelyllä eläneet kansat. Vuoden mittaan muuttuvien ruoanhankintamahdollisuuksien perässä vaeltaneet nomadikansat ovat usein kulkeneet laajoilla alueilla, mutta palanneet esimerkiksi vuodenkierron mukaan säännöllisesti samoille paikoille samojen hyödykkeiden äärelle. He ovat voineet katsoa omistavansa pikemminkin perinteisesti hyödyntämänsä hyödykkeet kuin maa-alueen, eikä heille ole välttämättä merkinnyt mitään, jos jokin toinen ryhmä on oleskellut paikalla silloin, kun he eivät ole olleet siellä.
Toisaalta rajatummalla alueella eläneet luonnonkansat ovat voineet olla hyvinkin tarkkoja alueistaan. Tällöin maanomistus on kuitenkin ollut ryhmäkohtaista, ei yksilökohtaista.
Norman Smith

Norman Smith (22. helmikuuta 1923 – 3. maaliskuuta 2008) oli muusikko ja levytuottaja. Hän toimi äänittäjänä useilla The Beatlesin albumeilla vuoteen 1965 asti, jolloin EMI ylensi hänet äänittäjästä tuottajaksi. Viimeinen Beatles-albumi, jonka tekoon hän osallistui merkittävissä määrin, oli "Rubber Soul".
Alkuvuodesta 1967 hänelle tarjottiin tuotettavaksi uutta yhtyettä, Pink Floydia, jolle hän tuotti esikoisalbumin "The Piper at the Gates of Dawn". Smith tuotti Pink Floydille vain kolme albumia, sillä yhtye piti häntä ”liian vanhanaikaisena”.
Vuonna 1968 Smith tuotti yhden rockin ensimmäisistä konseptialbumeista, The Pretty Thingsin "S.F. Sorrowin".
Kivalliqin alue

Kivalliqin alue (, aiemmin "Keewatinin alue", ) on alue Nunavutin territoriossa Kanadassa. Sen muodostaa Hudsoninlahden länsiosan mannermaa yhdessä Southampton Islandin ja Coats Islandin saarten kanssa. Alueen hallintopaikka on 2 117 asukkaan Rankin Inlet.
Ennen vuotta 1999 alueen nimenä oli Keewatinin alue, jonka rajat poikkesivat nykyisistä vain hieman. 
Tilastoja.
"Canada 2001 Census"
Kääpiöplaneetta

Kääpiöplaneetta on Aurinkoa kiertävä kappale, joka on riittävän suuri, että sen oma painovoima riittää muokkaamaan kappaleen suunnilleen pallonmuotoiseksi. Kääpiöplaneetat eroavat planeetoista siten, että niiden kiertoratojen läheisyydessä voi liikkua muitakin merkittävän kokoisia kappaleita. Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) otti tämän määritelmän käyttöön 24. elokuuta 2006. Nykyisiä kääpiöplaneettoja ovat Ceres, Eris, Haumea, Makemake ja Pluto. Kääpiöplaneettaa ei pidä sekoittaa pikkuplaneettaan.
Cereksen lisäksi myös suurimmat asteroidit saattavat täyttää IAU:n vaatimukset kääpiöplaneetoiksi, kuten Vesta ja Pallas, jotka ovat lähes pyöreitä ja joita pidettiin vielä planeettoina ennen vuotta 1850. Joidenkin tähtitieteilijöiden mukaan kääpiöplaneettoja on uuden määritelmän mukaan yli 53, eli kääpiöplaneetan kokorajoitusta pitäisi mahdollisesti vielä täsmentää. Kuiperin vyöhykkeellä arvioidaan olevan vielä useita, mutta kauempana on luultavavasti vielä huomattavasti enemmän. Monet kohteista voivat kuitenkin olla huokoisia tai koostua jäästä, jolloin niiden tiheys voi olla pieni niiden koosta huolimatta.
Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin virallisesti hyväksymien lisäksi myös eräisiin muihin viitataan yleisesti kääpiöplaneettoina tai mahdollisina kääpiöplaneettoina. Useita transneptunisia kohteita kutsutaan yleisesti kääpiöplaneetoiksi. Vuonna 2019 ehdotettiin 36 mahdollisen kääpiöplaneetan uudelleen luokittelua. Esimerkiksi Nasa kutsui 225088 Gonggongia (2007 OR10) kääpiöplaneetaksi ennen sen nimeämistä. IAU kutsui Quaoaria kääpiöplaneetaksi vuosien 2022–2023 raportissaan.
Mike Brownin luettelossa (9. huhtikuuta 2025) kymmenen kohdetta on "lähes varmasti" kääpiöplaneettoja ja 17 kohdetta on "hyvin todennäköisesti" kääpiöplaneettoja.
IAU lisäsi vuonna 2008 plutoidien alaryhmän määrittelyn kääpiöplaneettoihin: nämä ovat kääpiöplaneettoja, jotka ovat kauempana Auringosta kuin Neptunus. Ceres ei ole plutoidi, koska se on asteroidivyöhykkeellä.
Nykyiset kääpiöplaneetat.
Vuodesta 2008 lähtien viisi aurinkokunnan kohdetta on luokiteltu kääpiöplaneetoiksi. Kolme näistä, Ceres, Eris ja Pluto luokiteltiin kääpiöplaneetoiksi jo alun perin vuonna 2006. Makemake ja Haumea saivat luokituksen vuonna 2008. On todennäköistä, että luokkaan lisätään uusia jäseniä lähitulevaisuudessa. IAU on lisäksi luokitellut mm. Pluton ja Makemaken plutoideiksi.
Kääpiöplaneetoista kahta on tutkittu luotaimilla. Vuonna 2015 NASAn "Dawn" saavutti Ceresin ja "New Horizons" Pluton. Ennen matkaansa Cerekselle "Dawn"-luotain tutki ja kiersi potentiaalista kääpiöplaneettaa, Vestaa, vuosina 2011–2012.
Lähes varmasti kääpiöplaneettoja ovat myös 90377 Sedna, 90482 Orcus, Quaoar, 225088 Gonggong (2007 OR10), 307261 Máni (2002 MS4) ja 120347 Salacia.
Joya de Cerén

 
Joya de Cerén on arkeologinen nähtävyys El Salvadorissa. Se on mayojen maalaiskylä ajalta ennen Kolumbusta, joka on säilynyt vulkaaniseen tuhkaan hautautuneensa kuten Pompeji Euroopassa. Se on Keski-Amerikan merkittävimpiä arkeologisia kohteita, koska siinä on säilynyt tietoa tavallisen kansan elämästä. 
Noin vuonna 600 läheinen Loma Calderan tulivuori purkautui ja hautasi kylän neljäntoista tuhkakerroksen alle. Se löydettiin 1976.
Kylä on UNESCOn maailmanperintökohde.
Music from the Film More

Music from the Film More on Pink Floydin elokuvasoundtrack Barbet Schroederin ohjaamaan elokuvaan "Lisää! Lisää!" () (1969). Se on myös ensimmäinen Pink Floyd -albumi ilman Syd Barrettia, joka poistui yhtyeen riveistä edellisen levyn äänityksien loppupuolella.
Albumin kappale ”The Nile Song” on yhtyeelle epätyypillisesti hard rockia. Albumi sisälsi myös ensimmäistä kertaa Roger Watersin säveltämiä akustisia balladeja (”Cirrus Minor”, ”Green is the Colour”), jotka olivat keskeinen osa yhtyeen musiikkia Syd Barrettin lähdön jälkeen nauhoitetuilla albumeilla.
"Music from the Film More" pääsi Britannian albumilistalla yhdeksänneksi ja vuoden 1973 uudelleenjulkaisun myötä Yhdysvaltojen albumilistan 153. sijalle.
Albumi julkaistiin ensimmäisen kerran CD:lle vuonna 1987 ja myöhemmin julkaistiin digitaalisesti remasteroitu CD-versio vuonna 1995.
Coats Island

Coats Island eli Coatsinsaari on saari Hudsoninlahden pohjoisosassa Kivalliqin alueella Nunavutissa, Kanadassa. Saaren pinta-ala on 5 498 km², ja se on pinta-alalla mitattuna maailman 107. suurin ja Kanadan 24. suurin saari.
Saari on 127 kilometrin pituinen ja keskikohdalta mitattuna 72 kilometrin levyinen. Saaren rannikkoalueet ovat matalia, ja maa nousee loivasti saaren keskustaa kohden noin 80 metrin korkeuteen. Saaren keskiosassa on nimeämätön useiden järvien muodostama vesistö. Saaren korkein kohta on sen koillisimmassa osassa sijaitseva 182 metrin korkeuteen kohoava nimeämätön kivinen huippu.
Coats Island oli Dorsetin kulttuurin edustajien, sadlermiuttien kansan, viimeinen kotipaikka. Vuodesta 1920 saari on ollut asumaton ja määritelty poronhoitoalueeksi. Saarella on myös runsas pohjankiislakanta.
Ummagumma

Ummagumma on Pink Floydin vuonna 1969 julkaisema tupla-albumi.
Albumin ensimmäinen levy sisältää konserttiäänitykset yhtyeen keskeisimmistä 1960-luvun lopulla soittamista kappaleista. Se äänitettiin Manchesterissa College of Commercessa 2. toukokuuta 1969 ja Birminghamissa Mother's Clubilla 27. huhtikuuta 1969. 
"Ummagumman" livelevyn aloittavaa "Astronomy Dominea" käytettiin vahingossa vuonna 1974 julkaistun "A Nice Pair" -kokoelman (joka sisältää yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia yksissä kansissa) brittiversion "The Piper at the Gates of Dawnin" aloitusraitana alkuperäisen, vuoden 1967 studioversion sijasta.
Tuplan toisella, studiossa tehdyllä levyllä kukin yhtyeen jäsen vastaa yhdestä neljänneksestä musiikista eli se on eräänlainen soololevy. Sen mukaisesti ovat levyn kappaleetkin toisistaan poikkeavia. Roger Watersin akustisessa kappaleessa "Grantchester Meadows" kuullaan taustalla koko kappaleen ajan kestävää kiurun laulua ja ajoittain muitakin luonnonääniä. Nick Masonin, levyn päättävä kolmiosainen "The Grand Vizier's Garden Party" on alun ja lopun huiluteemaa lukuun ottamatta pääosin eri lyömäsoittimien hallitsema. Huilua kappaleella soittaa Masonin silloinen puoliso Lindy Mason. Richard Wrightin levyn aloittavassa, neliosaisessa "Sysyphuksessa" ovat pääosassa mellotron ja piano ja David Gilmourin "A Narrow Wayssa" taas kitarat. Studiolevyn musiikki on melko kokeellista ja tyyliltään avantgardea ja sävellykset Watersin osuutta lukuun ottamatta ovat moniosaisia.
"Ummagumma" oli ensimmäinen Pink Floyd -levy, joka pääsi sadan myydyimmän levyn joukkoon Yhdysvalloissa.
Anniina Mattila

Anniina Mattila (s. 16. kesäkuuta 1983 Karvia) on suomalainen iskelmälaulaja. Hän aloitti keikkailun huhtikuussa 2004 säestävänä orkesterinaan Oja-Lipasti Band. Kesästä 2005 lähtien säestävänä yhtyeenä on toiminut Avenue-yhtye. Ensimmäisen levytyksensä Mattila teki Ruotsissa vuonna 1999. Ensimmäinen pitkäsoitto "Lapsellinen mies" julkaistiin kesällä 2006. 
Myös Mattilan pikkusiskot Anne, Anneli ja Anitta Mattila ovat iskelmälaulajia. Sisarukset ovat levyttäneet yhteisen joululaululevyn sekä esiintyneet useissa yhteiskonserteissa. Syksyllä 2008 he tekivät ensimmäisen laajamittaisen konserttikiertueen, joka käsitti kymmenen konserttia eri paikkakunnilla. Kiertueen jatkoksi sisarukset esiintyivät viikon Iskelmä-risteilyllä Punaisellamerellä Egyptissä sekä Jordaniassa.
Karviassa asuvalla Mattilalla ja hänen puolisollaan Juhalla on neljä tytärtä. Nuorin heistä on syntynyt kesällä 2018.
Instrumenttimuuttuja

Instrumenttimuuttuja on tilastotieteessä muuttuja, jota käytetään regressioanalyysissa apuna kun selittävät muuttujat ovat korreloituneita mallin virhetermin kanssa. Tämä korrelaatio voi johtua selittävien muuttujien endogeenisuudestä, puuttumisesta tai mittausvirheestä. Näissä tapauksissa tavallinen lineaarinen regressioanalyysi tuottaa harhaisia sekä tarkentumattomia estimaatteja. Toimivan instrumenttimuuttujan avulla on mahdollista saada tarkentuva estimaatti. Matemaattisesti lausuen instrumenttimuuttujaa voi auttaa ratkaisemaan virhetermin "u" kanssa korreloivan selittävän muuttujan "x" ongelman, eli kun Cov("x,u") ≠ 0. Virhetermin kanssa korreloivaa selittäjää kutsutaan endogeeniseksi muuttujaksi.
Instrumenttimuuttujan tärkeimmät ominaisuudet ovat:
Instrumenttimuuttujaestimaattori lasketaan tavallisesti kaksivaiheisen pienimmän neliösumman menetelmän avulla (). Tällöin ensimmäisessä vaiheessa mallin jokainen endogeeninen selittävä muuttuja regressoidaan kaikilla soveltuvilla instrumenteilla sekä eksogeenisilla selittävillä muuttujilla. Toisessa vaiheessa alkuperäinen malli estimoidaan käyttäen selittäjinä eksogeenisia muuttujia sekä ensimmäisestä vaiheesta saatuja endogeenisten muuttujien ennusteita.
Historia.
Instrumenttimuuttujat saattavat olla varsin yllättäviä. Instrumenttimuuttujaa käytti ensimmäisen kerran Philip G. Wright, joka tunnetaan parhaiten erinomaisesta kasvi- ja eläinperäisten öljyjen tuotannon, kuljetuksen ja myynnin kuvauksestaan 1900-luvun alkupuolen Yhdysvalloissa.
Wright yritti selvittää voin kysyntää ja tarjontaa paneeliaineistolla hinnoista ja myydyistä määristä Yhdysvalloissa. Ajatus oli, että regressioanalyysillä voisi tuottaa kysyntä- tai tarjontakäyrän, koska ne muodostuvat hintojen ja kysyttyjen tai tarjottujen määrien muodostamasta urasta. Ongelmana oli, että havaintoaineisto ei muodostanut kysyntä- eikä tarjontakäyrää sellaisenaan, vaan pikemminkin pistehavaintojen pilven, jossa oli erimuotoisten kysyntä- ja tarjontakäyrien kohtaamispisteitä eri markkinatilanteissa. Aineistosta ei tuntunut saavan otetta.
Ongelmana oli, että hinta vaikutti sekä kysyntään että tarjontaan, joten vain toista kuvaavaa funktiota ei voinut muodostaa suoraan havaintoaineistosta. Wright päätteli oikein, että hän tarvitsi muuttujan, joka korreloi joko kysynnän tai tarjonnan kanssa, mutta ei molempien, toisin kuin tuotantomäärät suoraan - siis instrumenttimuuttujan.
Pitkän pohdinnan jälkeen Wright päättyi käyttämään alueellisia sademääriä: hän päätteli, että sademäärä vaikutti ruohon tuotantoon ja siten maidon tuotantoon ja lopulta voin tarjontaan, mutta ei voin kysyntään. Näin hän onnistui muodostamaan regressioyhtälön, jossa oli mukana vain hinta ja tarjonnan instrumenttimuuttuja, eli sademäärät, ja sai kuin saikin määritettyä voille tarjontakäyrän.
Regressioanalyysi

Regressioanalyysi on tilastotieteen menetelmä, jonka avulla tarkastellaan vastemuuttujan riippuvuutta valituista selittävistä muuttujista. 
Regressioanalyysissa käytetään tyypillisesti seuraavaa esitystapaa:
Yleisessä muodossa regressiomalli esittää muuttujan "Y" muuttujan X ja parametrien β funktiona: "E"("Y" | X) = "f"(X, β). Analyysin suorittamiseksi mallin funktiomuoto "f" pitää määrittää. Yleisimmin käytetään lineaarista mallia. Regressioanalyysissa lasketaan vastemuuttujan "Y" odotusarvo ehdolla selittävät tekijät X ja valitaan parametrit β siten, että mallin ennusteet vastaavat mahdollisimman hyvin havaittuja vastemuuttujan "Y" arvoja. Tuloksena saadaan mallin parametrien β arviot eli estimaatit. Ennustettujen ja havaittujen arvojen etäisyyttä minimoidaan eri tavoin riippuen estimointimenetelmästä. Yleisimmin käytetään pienimmän neliösumman menetelmää.
Lineaarinen regressioanalyysi.
Kun tehdään tavallinen lineaarinen regressioanalyysi skalaarimuuttujille X ja Y, oletetaan että E(Y|X) = aX + b. Tämän funktion estimaatti on y* = a*X + b*, missä a* ja b* ovat aineistosta oletettavat regressiokertoimet, a* = Cov(X,Y) / Var(X), ja b* = Keskiarvo(Y) - a*Keskiarvo(X).
(Integroituva) satunnaismuuttuja/vektori Y voidaan yleisesti kirjoittaa hajotelmana Y = E(Y|X) + u. Tällöin E(Y|X) on regressiofunktio, joka pyritään laskemaan, ja u on satunnaisvaihtelua, jonka määritelmä on yksinkertaisesti u:= Y - E(Y|X). Riippuu E(Y|X):n ja u:n tapauskohtaisista ominaisuuksista (E(Y|X):n funktioluokka, sileys ym.; u:n varianssi, mahdollinen autokorrelaatiorakenne ym.), pystytäänkö regressioanalyysia soveltamaan, ja mikä analyysimenetelmä on suositeltavin.
Muita menetelmiä.
Regressioanalyysin menetelmiä ovat muun muassa:
Sangayn kansallispuisto

Sangayn kansallispuisto sijaitsee Ecuadorin kaakkoisosassa. Siihen kuuluu kaksi tulivuorta, Tungurahua ja Sangay, joiden rinteillä kasvillisuusvyöhykkeet vaihtuvat trooppisesta sademetsästä aina vuoristojäätikköön. Puistossa elää harvinaisia lajeja vuoristotapiirista Andien kondoriin. Sangayn tulivuori on edelleen aktiivinen, ja sen syöksemät tuhkapilvet ovat rakentaneet keilamaista kraatteria vuodesta 1976.
Puisto on UNESCOn maailmanperintökohde vuodesta 1983. Vuonna 1992 se julistettiin uhanalaiseksi salametsästyksen, laajamittaisen laittoman laidunnuksen ja suunnittelemattoman tienrakennuksen takia. Vuonna 2005 suurimmat uhkat todettiin torjutuiksi.