Kiinteistöarviointi

Kiinteistöarviointi tarkoittaa maa- ja vesialueen sekä niillä olevan omaisuuden ja niihin kohdistuvan oikeuden taloudellisen arvon tai arvovaikutuksen määrittämistä. Kiinteistöarviointi tarkoittaa sekä arvon että korvauksen arviointia. (Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry:n Kiinteistöarviointisanasto, 1986)
Kiinteistöjä arvioidaan mm. kiinteistökaupan, luotonannon, tilinpäätösten sekä verotuksen ja (pakko)lunastusten yhteydessä.
Kiinteistöarvioijina toimivat Suomessa mm. Keskuskauppakamarin auktorisoimat kiinteistöarvioijat sekä Maan­mittaus­laitoksen toimitus­insinööreinä Teknillisen korkea­koulun Maanmittaustieteiden laitokselta valmistuneet diplomi-insinöörit.
Kiinteistöjen arviointimenetelmä on menettelytapa, jolla kohteen arvo, tuotto taikka kohteen tuottamisesta tai käyttämisestä johtuva kustannus määritetään. Menetelmiä kutsutaan vastaavasti kauppa-arvo-, tuotto- ja kustannusarvomenetelmiksi. Kauppa-arvomenetelmä on arvioitavan kohteen kanssa vertailukelpoisista kohteista maksettuihin, edustaviin kauppahintoihin perustuva arviointimenetelmä. Tuottoarvomenetelmällä kohteen arvo määritetään kohteesta tuottoaikana todennäköisesti saatavien vuosi(netto)tuottojen pääomitettuna arvona. Kustannusarvomenetelmä on todellisiin tai todennäköisiin ja tarkoituksenmukaisiin rakennus- tms. tuotantokustannuksiin sekä tuotteen käytettävyyteen perustuva arviointimenetelmä. (Määritelmät: Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry:n Kiinteistöarviointisanasto, 1986)
Kiinteistöjen arviointia koskevia kansainvälisiä standardeja julkaisee International Valuation Standards Committee (IVSC).
Suomessa toimivia kiinteistöarviointialaa edistäviä yhdistyksiä ovat Suomen Kiinteistöarviointiyhdistys ry ja RICS Finland. 
Vaikutus kiinteistön arvoon.
Kiinteistön ostajat pyrkivät yleensä hankkimaan kiinteistön, jonka arvo kasvaa, mikä johtaa pääoman kasvuun kyseisessä kiinteistössä ja siten sijoituksen tuottoon sen myynnin yhteydessä. Pessimistisesti suuntautuneet ostajat valitsevat yleensä korkeamman vivun pienemmillä alkuperäisillä käsirahalla rahoitusriskien rajoittamiseksi, kun kotitalouden tarpeet määräävät kiinteistön koon; tämä ilmiö on erityisen voimakas alhaisemman oletuskustannusten markkinoilla tai odotettavissa olevien asuntojen markkinoiden laskusuhdanteiden aikana. Kaikki kodin parannusprojektit eivät ole yhtä tehokkaita sijoitetun pääoman tuoton kannalta. Suuret projektit, kuten koko talon laajennus, maksavat niin paljon perustusten kaivamisen ja rakennusmateriaalien korkean hinnan vuoksi, että rahaasi et koskaan saa takaisin, ellei tarjous ole täysin pilvissä. Pienemmät projektit, kuten koko talon maalaus tai oleskeluhuoneen laajennus, ovat suhteellisen edullisia, mutta lisäävät vain vähän arvoa kotiisi, mikä tekee niistä kannattamattomia.
Arvio kiinnitystä varten.
Kiinnityksen arviointi tehdään lainanantajan eduksi. Sen tavoitteena on vahvistaa, että kiinteistö vastaa maksettua hintaa ja suojata lainanantajan etuja. Raportissa on aina maininta, joka vahvistaa, ettei arvioija ole vastuussa lainanottajalle. Tällä poikkeuksella on oikeudellinen voima. 
Tarkastus.
Jos kiinteistön tarkastus tehdään ennen arviointia ja tarkastuksen raportti toimitetaan arvioijalle, arviointi voi olla tarkempi. Tämä johtuu siitä, että arvioija, joka ei ole kiinteistön tarkastusasiantuntija, saa tiedon merkittävistä rakennusvirheistä tai tarpeesta peruskorjaukseen. Tämä tieto voi johtaa siihen, että arvioija tekee erilaisen, todennäköisesti alhaisemman arvion arvosta. Tämä tieto voi olla erityisen hyödyllinen, jos toinen tai molemmat arvioinnin pyytäneet osapuolet voivat lopulta tulla kiinteistön omistajiksi. Tämä tilanne voi joskus ilmetä avioero- tai oikeudenkäyntitilanteissa.