Ford Taunus

Ford Taunus oli Saksan Fordin valmistama automallisto, jonka jotkin versiot ovat samankaltaisia Englannissa valmistetun Ford Cortinan kanssa. Vuosina 1952-1968 kaikkia saksalaisia Fordeja kutsuttiin nimellä Taunus, ja mallinimiä olivat 12M, 15M, 17M, 20M ja 26M. Alkukirjain M on tullut mestariteosta tarkoittavasta sanasta ”Meisterstück” tai ”Masterpiece”. Taunusta käytettiin joillakin markkinoilla myös merkkinimenä, etenkin niillä alueilla, joilla oli saatavilla myös brittiläisiä ja amerikkalaisia Fordeja. Taunus Transit oli aikanaan varsin tunnettu pakettiauto.
Näistä 1962-1966 valmistettu P4-korimallin Taunus 12M oli muista poiketen etuvetoinen, pohjautuen amerikkalaiseen Ford Cardinal -konseptiautoon. Tämän mallin myötä Fordin valikoimiin tuli V4-moottori. Myös takavetoisissa P5 ja P7-korimalleissa (mallit 15M, 17M, 20M ja 26M) käytettiin V4 ja V6-moottoreita, myöhemmissä Taunuksissa käytettiin Rivi-4 ja V6 -moottoreita. Numerot 12, 15 ja 17 eivät viittaa välttämättä moottorin iskutilavuuteen (1,2 l, 1,5 l, 1,7 l) jne., vaikka yleinen luulo niin onkin.
Taunukset voidaan jakaa kokonsa mukaan kahteen ryhmään, toinen on vuosina 1957–1972 valmistetut ”isommat Taunukset” 17M, 20M ja 26M ja toinen ryhmä pienemmät Taunukset, joihin kuuluu vuosina 1939–1951 valmistetut G73A ja G93A, 1952–1970 valmistetut 12M, 15M ja 16M sekä 1970–1982 valmistettu Taunus TC.
Isompien Taunusten edeltäjänä olivat Ford V8 G78 sekä Ford Rheinland ja niiden seuraajaksi tuli Ford Granada. Vuonna 1971 pienempien Taunusten edeltäjiä sen sijaan olivat Ford Eifel ja Ford Köln, ja seuraaja oli Ford Sierra vuonna 1982.
Taunus-nimi tulee Taunus-nimisestä vuorijonosta Saksassa.
Taunus P4.
Ford Taunus P4 on vuosina 1962–1966 valmistettu etuvetoinen keskikokoinen auto. Kaikki P4-mallit valmisti Saksan Ford Kölnissä. Autosta on kaksi-ja neliovinen korimalli sekä harvinaisemmat coupe- ja farmarimallit. Farmarissa on kaksi ovea ja peräluukku.
 P4-korimallin Taunus 12M oli muista Fordeista poiketen etuvetoinen, pohjautuen Yhdysvaltain Fordin Cardinal-konseptiautoon. Kaikissa P4-malleissa oli V4-moottori. P4-mallia tehtiin noin 520 000 kappaletta.
Taunus 12M:ssä on 1498 cm³ V4-moottori, teho 40 kW (DIN, 55 hv) ja vääntömomentti 107,8 Nm. Moottori on lyhytiskuinen (iskusuhde 0,65), joten se ei ole yhtään sitkeä. Moottori on kiinnitetty suoraan runkoon. Jotta tien epätasaisuudet eivät välittyisi ohjauspyörään, on ohjauksesta tehty hidas. Ohjaus on lisäksi tunnoton. Vaihteita on neljä. Tavaratila on iso.
Kaarreajo-ominaisuudet ovat kohtalaisen hyvät. Jousitus on kuitenkin melko pehmeä ja auto on aliohjautuva.
Tekniikan Maailman 11/1963 koeajossa kaksiovinen Ford Taunus 12M (P4) kiihtyi 0–100 km/t 17,6 sekunnissa.
Vuonna 1963 Ford Taunus 12M TS maksoi Suomessa 9555 markkaa.
Ford Taunus P5.
Taunus P5 -mallia valmistettiin vuodesta 1964 vuoteen 1967, jolloin sen korvasi P7 a-korimalli. Taunus P5 oli sen ajan eurooppalaisella mittapuulla suuri auto. Mallivaihtoehdot olivat 17M sekä 20M. Voimanlähteinä käytettiin V4- (17M: 1,5 l, 60 hv sekä 1,7 l, 70 hv) ja V6 ( 20M: 2,0 l, 85 hv (TS versiossa 90 hv)) -moottoreita. Vaihteistoksi sai valita joko 3- tai 4-vaihteisen manuaalin, tai vuodesta 1966 alkaen 3-vaihteisen Taunomatic-automaatin. Korimalleja olivat joko 2- tai 4-ovinen sedan, 2-ovinen coupé, sekä 3- ja 5-oviset farmarit.
Taunus P6.
Ford Taunus P6 on vuosina 1966–1970 valmistettu etuvetoinen keskikokoinen auto. Kaikki P6-mallit valmisti Saksan Ford Kölnissä. Autosta on kaksi- ja neliovinen korimalli sekä harvinaisemmat coupe- ja farmarimallit.
Taunuksen yleisimmästä sedan-mallista on kaksi mallimerkintää, Taunus 12M ja Taunus 15M. Numerot ilmaisevat moottorin kokoa 1183 cm³ (33 kW, "12M") ja 1498 cm³ (40 kW tai 48 kW, "15 M"). Lisäksi 12M:n sai 1305 cm³ (37 tai 39 kW) ja 15M:n 1699 cm³ V4-moottorilla (51,5 tai 55 kW). Kummallakin mallilla 12M ja 15 M oli siis kaksi moottorivaihtoehtoa. Kaikissa P6-Taunuksissa on vesijäähdytteinen V4-moottori.
P6-mallien 15M ja 12M keulat ovat hieman erinäköisiä, kuten kuvista näkyy. 15M on hieman pitempi kuin 12M (438,9 cm vs 431,8 cm). Mallien tekniikka on kuitenkin moottoreita lukuun ottamatta samanlaista.
Tekniikan Maailman 10/1967 koeajossa Ford Taunus 12M kiihtyi 0–100 km/t 23,6 sekunnissa. Lehden mittaama huippunopeus oli 127,8 km/t, joka on lähes sama kuin valmistajan ilmoittama 130 km/t. Koeajon aikana mitattu kulutus oli keskimäärin 8,0 litraa superbensiiniä /100 km. Koeajon 12M:ssä oli 1305 cm³ moottori, teho 37 kW /5000 r/min DIN ja vääntömomentti 93 Nm /2500 r/min DIN. Auto painoi 890 kiloa.
Edellisen P4-mallin kuulamutteriohjaus on vaihdettu tarkkaan ja nopeaan hammastanko-ohjaukseen. P6-malli on kuitenkin äänekäs varsinkin soratiellä. Jarrutehostin puuttuu, joten jarrut ovat raskaskäyttöiset.
Kaikkiaan P6-Taunusta valmistettiin syyskuusta 1966 elokuuhun 1970 yhteensä 670.000 yksilöä, joista noin 385.000 12M- ja 285.000 15M-mallia.
Taunus TC.
Vuonna 1970 esiteltiin uusi Taunus TC, joka oli saatavana kaksi- tai neljäovisena sedanina, farmarina (Turnier) ja Coupéna. Se oli hyvin samankaltainen brittiläisen Ford Cortina Mk.III:n kanssa. Vuoden 1976 Taunus ja Cortina olivatkin jo täysin samanlaiset muuten, mutta Taunukset tehtiin vasemmanpuoleisella ohjauksella ja Cortinat oikeanpuoleisella Englannin markkinoille.
Taunus TC2 (1976–1979).
Ford Taunus TC2 4-ovinen (1976–1979)
Ford Taunus TC2 2-ovinen (1976–1979)
Ford Cortina Mk4 4-ovinen (1976–1979): vuoden 1976 jälkeen Ford Taunus ja Cortina olivat käytännössä identtisiä.
Vuoden 1975 marraskuun, 1976 mallivuoden paljastamisen jälkeen, alkoi ”GBTS” Taunus mallisarjan, tunnetaan myös nimellä ”Ford Taunus TC2”, valmistus.
Cortinaan vertailu.
Britannian Ford jatkoi Cortina Mk3:n valmistamista (Dagenhamin versio aiemmasta Taunus TC:sta) vielä puoli vuotta Taunus TC2:n julkistamisen jälkeen, mutta syyskuussa 1976 Britanniassa esiteltiin Cortina Mk4, minkä jälkeen Taunus TC2 ja Cortina Mk4 olivat lähes identtisiä, pois lukien alueelliset erot määräyksissä sekä varustelutasoissa.
Vuonna 1976 Taunuksen ulkonäköä korjattiin. Kori oli uudistunut ja varsin näyttävän näköisesti. Ikkunat olivat nyt suuremmat. Tämän Taunuksen korimallit olivat sedan ja farmari. Sen myynti sujui hyvin. Moottorivalikoimaan kuului 1,3-, 1,6-, 2,0- ja 2,3-litraisia moottoreita, Suomeen tuotiin muutama kappale myös 1.3- mallia.
Kesällä 1979 Ford päivitti Taunus-malleja joillakin pienillä muutoksilla ja teki niistä mukavampia ja taloudellisempia. Istuimessa luovuttiin jousituksesta ja alettiin käyttää vaahtomuovia. Autojen ruosteenestoa parannettiin. Vuonna 1980 Taunukseenkin otettiin käyttöön Fordin hitaasti reagoiva muuttuvakurkkuinen kaasutin.
Taunuksen laatu oli hyvä. Jousitus oli mukava ja talvella etenemiskyky oli erinomaista kevyen perän vuoksi. Samaan vuodenaikaan myös kaasutin temppuili automaattirikastimen takia. Taunuksen polttoaineenkulutus oli suhteellisen suuri verrattuna kilpailijoihinsa, mutta sen sijaan lämmityslaite oli tehokas ja sisätilat suuret ja hinta oli edullinen. Kaikki valmistetut Taunukset olivat takavetoisia.
Taunusta valmistettiin Euroopassa vuoteen 1982 asti, jolloin sen korvasi takavetoinen Ford Sierra, mutta Argentiinassa tuotanto jatkui vielä vuoteen 1984 asti ja Turkissa vuoteen 1994.