Omar Khaijam

Omar Khaijam (; 18. toukokuuta 1048 Nišapur – 4. joulukuuta 1131 Nišapur) oli persialainen runoilija, matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi koillisen Iranin Nišapurissa Khorasanissa, ja siellä hänen väitetään myös kuolleen. Kaupunki kuului turkkilaiseen seldžukkien valtakuntaan, joka uskonnoltaan edusti sunnalaista islamia. Omar otti lisänimen Khaijam (teltantekijä) nähtävästi isänsä ammatin tai oman aikaisemman ammattinsa kunniaksi.
Khaijam opiskeli erään ajan tunnetuimman tiedemiehen, Muhammad Mansurin johdolla. Kaksi muuta Mansurin oppilasta, joiden kanssa Omar ystävystyi, olivat tuleva mahtava visiiri Nizam al-Mulk ja assassiinien perustaja Hassan-i Sabbah. 
Tähtitieteilijä.
Shaahi Al-Malikin aikana Khaijam matkusti Merviin, missä matemaattisista tutkimuksistaan tunnetuksi tullut Khaijam sai shaahilta tehtäväksi uudistaa kalenterin. Tuloksena oli "Jaláli-"kalenteri, joka oli juliaanista ajanlaskua tarkempi. Hän laati myös astronomisia taulukoita. 
Matemaatikko.
Matemaatikkona Khaijam kirjoitti algebran alalta al-Khwarizmin "Algebraa" laajemman teoksen, joka sisälsi myös kolmannen asteen yhtälöt. Khaijam antoi toisen asteen yhtälöille sekä aritmeettiset että geometriset ratkaisut, mutta uskoi (virheellisesti), että kolmannen asteen yhtälöitä ei voi todistaa aritmeettisesti, joten hän antoi niille vain geometriset ratkaisut. Aritmeettiset ratkaisut löydettiin vasta 1500-luvulla. 
Omar Khaijam kirjoitti "Algebrassa", että hän tuntee säännöt binomin neljännen, viidennen, kuudennen ja korkeampien potenssien määrittämiseksi, mutta todistus ei ole säilynyt. Oletetaan, että kyseessä olisi Pascalin kolmio, joka oli keksitty Kiinassa suunnilleen samaan aikaan. On mahdollista, että tieto on tullut Khaijamin käyttöön Kiinasta silkkitien kautta. 
Runoilija.
Suuren maineen länsimaissa ovat saavuttaneet Khaijamin persiaksi kirjoitetut mieterunot eli "rubait" (nelirivit), jotka on käännetty lukuisille kielille, suomeksi muun muassa nimillä "Teltantekijä" ja "Viisaan viini". Rubaissa riimirakenteena oli AABA, toisinaan myös AAAA, ja se oli persialaisessa runoudessa yleinen. 
Khaijamin runous tuli Euroopassa tunnetuksi vuonna 1859 englantilaisen runoilijan ja orientalistin Edward Fitzgeraldin käännöksinä, jotka olivat hyvin vapaamuotoisia. Myöhemmin Khaijamin runoista on tehty alkuperäisteksteille uskollisempia käännöksiä. Fitzgeraldin käännökset perustuivat Oxfordin kirjastosta löytyneeseen persiankieliseen Omar Khaijamin runojen kokoelmaan. Orientalistit alkoivat tämän jälkeen etsiä lisää vastaavia tekstejä. Käsikirjoituskopioita löytyikin runsaasti. Vuonna 1955 suomeksi julkaistu "Viisaan viini" sisältää runoja, jotka löydettiin vuosina 1947 ja 1950. Niiden alkutekstit sijoitetaan vuoteen 1207, kun taas Fitzgeraldin kääntämien tekstien käsikirjoitukset olivat vuosilta 1460–1461. Jotkut tekstit ovat vieläkin myöhäisemmistä käsikirjoituksista.
Tekstitutkimus on osoittanut, että Khaijamin nimiin pantuja runoja on löytynyt myös toisilla tekijänimillä. Onkin mahdollista, että islamin oikeaoppisuuden rajat ylittäviä runoja on kirjattu Omar Khaijamin nimiin siinä toivossa, että kuuluisan oppineen maine suojaisi niitä. 
Khaijamin korkeatasoinen runokieli siivittää säkeitä viinistä ja rakkaudesta. Edward Fitzgerald väittää, että islamilaiset suufit inhosivat Khaijamin runoja ja Khaijam puolestaan pilkkasi suufeja.