tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Birgit Prinz

Birgit Prinz (s. 25. lokakuuta 1977 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Prinz edusti Saksan naisten jalkapallomaajoukkuetta, jossa hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 2003 ja 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 1995, 1997, 2001, 2005 ja 2009. Olympialaisissa Prinz voitti kolmesti pronssia. Hän on eniten Saksan maajoukkueessa otteluita pelannut ja maaleja tehnyt pelaaja (214 ottelua, 128 maalia).
Prinz on pelannut urallaan neljässä aikuisten joukkueessa: vuosina 1992–1998 FSV Frankfurtissa, 1998–2002 1. FFC Frankfurtissa, vuonna 2002 Carolina Couragessa ja vuodesta 2002 tähän päivään taas 1. FFC Frankfurtissa. Prinz voitti muun muassa UEFA-cupin kolmesti sekä Bundesliigan yhdeksän ja Saksan cupin kymmenen kertaa.
Prinz on valittu Fifan vuoden naispelaajaksi kolmesti peräkkäin vuosina 2003–2005.
Prinz lopetti uransa kesällä 2011.
Ilkka Aspara

Ilkka Erkki Sakari Aspara (s. 13. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva upseeri ja kenraaliluutnantti evp.
Ura.
Aspara työskenteli Suomen puolustusvoimien maavoimien komentajana Mikkelissä 2008–2011. Hän oli ensimmäinen maavoimien komentaja nykymuotoisessa Puolustusvoimien organisaatiossa. Aikaisemmin hän toimi muun muassa Kainuun Prikaatin komentajana Kajaanissa 1997–2000, valtakunnallisten Maanpuolustuskurssien johtajana Helsingissä 2000–2002, Läntisen maanpuolustusalueen komentajana Hämeenlinnassa 2003–2006 sekä maavoimapäällikkönä Pääesikunnassa Helsingissä 2007.
Aspara valittiin lokakuussa 2003 Kadettikunta ry:n puheenjohtajaksi. Kadettikunnan hallituksessa hän oli toiminut jo 1990-luvulla. Eläkkeelle siirtymisensä jälkeen Aspara on toiminut lukuisissa muissa luottamustehtävissä, muun muassa Turvallisuuden tukisäätiön (ent. Sotavahinkosäätiö) hallituksen varapuheenjohtajana.
Opinnot ja henkilökohtainen elämä.
Aspara kirjoitti ylioppilaaksi helsinkiläisestä Töölön yhteislyseosta 1970, ja valmistui Kadettikoulusta vuonna 1974 ja Sotakorkeakoulusta vuonna 1983.
Ilkka Asparalla on kaksi lasta: varatuomari, regional manager Juhani Aspara sekä professori, vararehtori Jaakko Aspara.
Le Méridien

Le Méridien on ranskalaistyylinen hotelliketju, jonka pääkonttori sijaitsee Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Hotelliketjulla on 130 toimipistettä, ja sen omistaa nykyään Starwood Hotels &amp; Resorts Worldwide. Ketjulla on hotelleja yli 50 maassa.
Historia.
Air France.
Ranskalainen lentoyhtiö Air France perusti Le Méridienin vuonna 1972. Ensimmäinen Le Méridien -hotelli oli tuhatpaikkainen Le Méridien Etoile Pariisissa. Kahden vuoden kuluessa ketjulla oli jo kymmenen hotellia Euroopassa ja Afrikassa. Kuudessa vuodessa hotellien lukumäärä oli kasvanut 21:een ja hotelleja oli myös jo Ranskan Länsi-Intiassa, Kanadassa, Etelä-Afrikassa, Keski-idässä sekä Mauritiuksella. Vuoteen 1991 mennessä hotellien lukumäärä oli kasvanut 58:aan.
Forte Group.
Brittiläinen hotelliketju Forte Group osti Le Méridienin vuonna 1994. Granada Group plc osti Forte Groupin vuonna 1996, ja vuonna 2000 Granada Group yhdistyi Compass Group plc:n kanssa. Forte Group ja Compass Group plc jaettiin kahtia helmikuussa vuonna 2001, jolloin Forte Groupin Le Méridienin lisäksi Heritage Hotels ja Posthouse Hotels -ketjut jäivät Forte Groupin omistajalle Compass Group plc:lle. Toukokuussa vuonna 2001 Nomura International plc osti 1 900 miljoonalla punnalla Le Méridien Hotels &amp; Resortsin, ja se liitettiin Principal Hotelsiin, joka oli ostettu saman vuoden helmikuussa.
24. marraskuuta 2005 Le Méridienin tavaramerkin ja hotelliliiketoiminnan osti Starwood Hotels &amp; Resorts, kun taas kiinteistöt siirtyivät Lehman Brothersin ja Starwood Capitalin yhteisyritykselle.
Muuta.
Le Méridienin toimintaan kuuluu Moskovan alueella Nahabinossa Moscow Country Club, johon sisältyy myös Venäjän federaation toistaiseksi ensimmäinen ja ainut kansainväliset kilpailuvaatimukset täyttävät golf-kenttä.
Serbian antibyrokraattinen vallankumous

Serbian antibyrokraattinen vallankumous oli Serbian johtajan Slobodan Miloševićin poliittisten liittolaisten nousu valtaan monissa silloisen Jugoslavian tasavalloissa ja autonomisilla alueilla vuosina 1988–1989. Termin on alkujaan luonut vuonna 1933 Lev Trotski analysoidessaan neuvostoyhteiskunnan sisäistä ristiriitaisuutta ja muista ongelmia, joiden poistaminen ei hänen mukaansa onnistuisi sisäisten uudistusten keinoin.
Vuonna 1987 Milošević teki matkan Kosovoon, missä väkijoukot hurrasivat kun hän lupasi puolustaa alueen oikeuksia. Vuonna 1989 perustuslain muutos käytännössä lopetti Kosovon autonomian.
Miloševićin ryhmä kuljetti eri alueille omia kannattajiaan mieltä osoittamaan, ja onnistuivatkin kaatamaan paikallishallituksia Kosovossa, Vojvodinassa ja Montenegrossa. Mielenosoitus Ljubljanassa ja vallankaappaus Sloveniassa eivät sen sijaan onnistuneet.
Vallankumouksien sanottiin olevan suunnattuja korruptiota, byrokratiaa ja kansasta etääntynyttä hallintoa vastaan, mutta niiden todellisena tarkoituksena oli vakiinnuttaa Miloševićin valtaa Jugoslaviassa. Tämä näkyi siitä, että Serbian tiedotusvälineet tukivat vahvasti katutasolla toimivaa joukkoliikettä.
Lokakuussa 1988 tapahtui niin sanottu jogurttivallankumous Vojvodinassa, kun 150 000 serbiä osoitti mieltään vanhoillista paikallishallintoa vastaan Vojvodinan pääkaupungissa Novi Sadissa. Vojvodinan johtomiehet, jotka olivat koettaneet neuvotella Miloševićin kanssa, hämmästyivät heitä vastaan suunnattua mielenosoitusta ja ryöpytystä tiedotusvälineissä. Mielenosoittajat heittelivät jogurttipurkkeja Novi Sadin parlamenttitaloon.
5. lokakuuta alkaneet mielenosoitukset päättyivät Vojvodinan autonomisen alueen presidenttineuvoston vaihtumiseen Milosevicille uskollisiin poliitikkoihin. Novi Sadin tapahtumat toistuivat 18. marraskuuta 1988 Belgradissa Ušćessa, missä oli luultavasti tarkoitus näyttää, että Miloševićilla on vankka kansan tuki Serbiassa. Montenegron mielenosoitukset nostivat 10. tammikuuta 1989 valtaan Miloševićin puolueeseen kuuluvat Momir Bulatovićin, Milo Đukanovićin ja Svetozar Marovićin. Myös Kosovo Poljen taistelun 600-vuotispäivänä 28. kesäkuuta 1989 pidetty turkkilaisia vastaan käydyn sankarilliseksi häviöksi kuvatun taistelun muistoksi pidetty joukkokokous kuuluu tähän sarjaan. Joukkokokoukseen osallistui yli miljoona serbiä.
Ivan Sergejev

Ivan Ivanovitš Sergejev (; 7. syyskuuta 1941 – 2024) oli Venäjän federaation ulkoasiainministeriön diplomaattikunnan pääpalveluhallinnon, GlavUPDK:n johtaja, joka toimi Jevgeni Primakovin ulkoasiainministerikautena yhtenä Venäjän varaulkoasiainministereistä. Hän on GlavUPDK:n rakennuttaman Venäjän ensimmäisen kansainväliset vaatimukset täyttävän golf-kentän, Moscow Country Clubn golf-seuran kunniapuheenjohtaja. GlavUPDK toimii kiinteistöyrityksenä Moskovassa ja Moskovan alueella ja sillä on erittäin arvokas kiinteisömassa, johon sisältyy myös loistohotelleja, joissa hotellitoimintaa harjoittavat ulkomaalaiset hotelliketjut.
Muuta.
Ivan Sergejev on ulkoasiainhallinnon arvonimeltään täysivaltainen suurlähettiläs (Чрезвычайный и Полномочный Посол), nimitetty 25.5.1998, № 590. Hänen esimiehensä ulkoasiainministeri Jevgeni Primakov sai saman arvon 19.7.1996 ja Pietarin pormestari Valentina Matvienko 12.9.1997. Arvonimi on Venäjän diplomaattikunnan korkein.
Casey Kasem

Kemal Amin ”Casey” Kasem (27. huhtikuuta 1932 Detroit, Michigan, Yhdysvallat – 15. kesäkuuta 2014 Gig Harbor, Washington, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen radiopersoona ja ääninäyttelijä. Hänellä oli libanonilaisia sukujuuria. Parhaiten hänet tunnetaan DJ:nä radion parista 1970- ja 1980-luvulta, jolloin hän oli myös Shaggyn äänenä "Scooby-Doo"-televisiosarjoissa. Myöhemmin hän sai ääniroolistaan DVD Exclusive -ehdokkuuden vuonna 2003.
Kasem kuoli kesäkuussa 2014 Gig Harborissa, Washingtonissa, Yhdysvalloissa.
Ura radiossa.
Kasem aloitti uransa DJ:nä 1950-luvun puolessavälissä Detroitissa WJBK-radioasemalla. Sittemmin hän työskenteli pitkin Yhdysvaltoja eri radiokanavilla muun muassa Buffalon WBNY:llä. 1960-luvulla hänet tunnettiin Oaklandin KEWB:n myötä. Kasem tuli kuitenkin tunnetuksi suositun American Top 40 -radio-ohjelmasta oltuaan sen isäntänä vuosien 1970–1988 aikana. Tämän jälkeen hän isännöi "Casey’s Top 40", "Casey’s Hot 20" ja "Casey’s Countdown" -radio-ohjelmia. Kasem palasi uudestaan American Top 40:een vuosiksi 1998–2004. Ohjelman jälkeen hän jatkoi radio-ohjelmien isännöimistä. Vuonna 1992 Kasem pääsi Radio Hall of Fameen radiotyöstään.
Ääninäyttelijänä.
Radion ohella Kasem teki useita mainosjuontoja televisioon ja toimi muun muassa NBC:n kuuluttajaäänenä. Parhaiten hänet muistetaan radion ohella "Scooby-Doo"-sarjoista tutun Shaggyn ääniroolista. Kasem oli hahmon roolissa ensimmäisestä sarjasta lähtien lukuun ottamatta muutamissa elokuvissa. Tämän ohella hän teki äänirooleja animaatiosarjoihin vuodesta 1964 lähtien muun muassa "The Transformersiin", "Superystäviin", "Seesamtiehen" ja "Johnny Bravoon". Lisäksi Kasem esiintyi satunnaisesti näytelmärooleissa.
Karsten Obarski

Karsten Obarski (tunnettu myös pseudonyymillä Obi, s. 11. toukokuuta 1965) on saksalainen, joka kehitti Ultimate Soundtrackerin Amigalla, ensimmäisen tracker-tyylisen musiikinteko-ohjelman tietokoneille vuonna 1987. Obarski kehitti ohjelman koska kyllästyi ohjelmoimaan tietokonemusiikkia käsin. Obarski suunnitteli ohjelman, joka esitti neljää kanavaa pystysuunnassa. Ohjelman käyttöliittymän "pianorulla" täsmäsi SID-kauden toistorakenteihin ja looppeihin. Ohjelma mahdollisti muidenkin kuin ohjelmoijien tuottaa musiikkia tietokoneella. Kipinä Ultimate Soundtrackerin kehitykseen tuli pyynnöstä tehdä musiikkia "Arkanoid"-tyyliseen peliin. Obarski kehitti ensin ohjelman musiikin tekoon. Ohjelmalla tehdyn musiikin toistaminen tuli peliin "Amegas".
Obarski teki joitakin vuosia myös pelimusiikkia. Aktiivitoiminnan tietokonemusiikin parissa hän lopetti 1990-luvulla ja on sittemmin tehnyt elektroniikkaan liittyvää työtä.
Kultatikka

Kultatikka ("Colaptes auratus") on pohjoisamerikkalainen tikkalintu.
Koko ja ulkonäkö.
Linnun pituus on 30–35 cm ja paino noin 170 grammaa. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta vaaleanruskea tummin poikkijuovin ja vatsapuolelta mustatäpläinen. Rinnassa on leveä, puolikuun muotoinen musta kuvio. Koiraalla on punainen tai musta viiksijuova. Pyrstön alapeitinhöyhenet ovat oranssit.
Nuorilla linnuilla on sulkasato kesä-lokakuussa, jonka jälkeen niiden höyhenpuku on aikuisen linnun kaltainen.
Vanhin kultatikka on elänyt yhdeksän vuotta ja kaksi kuukautta vanhaksi.
Esiintyminen.
Kultatikka elää Pohjois-Amerikassa. Alaskassa ja Kanadassa se pesii puunrajalle asti ja etelässä Meksikonlahdelle ja Isoille Antilleille saakka. Pohjoiset populaatiot ovat muuttolintuja. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 15 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation kooksi on arvioitu 16 miljoonaa yksilöä.
Elinympäristö.
Kultatikat elävät monentyyppisissä metsissä, joissa on kuolleita tai kuolevia puita.
Lisääntyminen.
Lajin lisääntymiskausi on helmikuusta heinäkuuhun. Se pesii toisinaan kahdesti kaudessa. Pesäkolo koverretaan lahoon tai kuolleeseen puuhun tai esimerkiksi puhelinpylvääseen, mutta kultatikka voi pesiä myös linnunpönttöön. Naaras munii 3–12 valkoista munaa, joita molemmat puolisot hautovat 11–16 päivää. Poikaset lähtevät pesästä noin neljän viikon ikäisinä.
Ravinto.
Kultatikan pääasiallisena ravintona ovat muurahaiset sekä muut hyönteiset ja hämähäkit. Syksyllä ja talvella se syö myös marjoja, hedelmiä, siemeniä ja pähkinöitä.
Tilda Swinton

Katherine Mathilda ”Tilda” Swinton (s. 5. marraskuuta 1960 Lontoo, Englanti) on skotlantilainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänen äitinsä on australialainen ja isänsä skotti.
Swinton voitti parhaan naissivuosan Oscarin elokuvasta "Michael Clayton". Samasta roolista hänet on palkittu neljällä muullakin elokuvapalkinnolla. Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat "The Beach", "Vanilla Sky", "Adaptation. Minun versioni", "Nuori Adam", "Broken Flowers", "Constantine", "Viimeinen tuomio", "" ja "Benjamin Buttonin uskomaton elämä".
Yksityiselämä.
Tilda Swintonilla on kaksoset avoliitosta näytelmäkirjailija John Byrnen kanssa, ja hän oli samanaikaisesti pitkäaikaisessa suhteessa taidemaalari Sandro Koppin kanssa.
Palkinnot.
Oscar-palkinto
Seattlen elokuvajuhlien palkinto
Thessalonikin elokuvajuhlien palkinto
Venetsian elokuvajuhlien palkinto
Hans Meyer

Hans Meyer (s. 3. marraskuuta 1942) on saksalainen jalkapallovalmentaja. 1960-luvulla hän loi pelaajauraa DDR:ssä. Meyer on tehnyt pitkän uran DDR:n ja Saksan jalkapallon parissa. Ainoana valmentajana hän on voittanut sekä DDR:n että Saksan cupin. 
Ura pelaajana.
Nykyisen Tšekin alueella, ns. sudeettialueilla, Briesen bei Bilinissä vuonna 1942 syntynyt Meyer pelasi urallaan Carl Zeiss Jenan joukkueessa 30 DDR-Oberligaottelua vuosina 1963–1970. Hän voitti seuran paidassa DDR:n mestaruuden 1968 ja 1970.
Meriitit pelaajana
Ura valmentajana.
Valmentajana Meyer on tehnyt paljon menestyksekkäämmän uran kuin pelaajana. Suoritettuaan valmentajanopinnot Leipzigin urheilukorkeakoulussa Meyer aloitti 1971 Carl Zeiss Jenan peräsimessä. Meyer nousi seurassa ja Jenan kaupungissa suosituksi ja 12 vuotta kestäneen pestinsä aikana hän johdatti seuran kolmeen DDR:n cupin mestaruuteen. Eurokentillä Meyerin ura Carl-Zeiss Jenassa huipentui UEFA Cup-voittajien cupin finaalipaikkaan 1981 Dynamo Tbilisiä vastaan. Neuvostoliittolaisseura voitti Carl Zeissin 2–1. Meyer erosi Carl Zeissin valmentajan tehtävistä 1983 katastrofaalisen kauden jälkeen.
DDR:ssä Meyer toimi 1980-luvun lopulla Rot-Weiss Erfurtin ja Karl-Marx-Stadt FC/Chemnitzer FC:n luotsina. 1993 hän palasi Carl Zeiss Jenaan valmentaen sittemmin 1. FC Union Berliniä ja alankomaalaista FC Twenteä.
Syyskuussa 1999 Meyer siirtyi Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi. Hänestä tuli ensimmäinen DDR-taustainen valmentaja läntisten osavaltioiden joukkueen luotsina. Meyerin johdolla joukkue palasi 1. Bundesliigaan ja eteni Saksan cupissa välieriin kaudella 2000–01. Meyer lähti seurasta maaliskuussa 2003 ristiriitojen vuoksi.
Joulukuussa 2003 Meyer siirtyi Hertha BSC:n peräsimeen luotsaten seuran Bundesliigassa sijalle 12. Kesällä 2004 Meyer jätti tehtävänsä seuran päävalmentajana toimien sen jälkeen seuran kykyjenetsijänä.
Marraskuussa 2005 Meyer siirtyi 1. FC Nürnbergin käskyttäjäksi. Kokeneen Meyerin opein seura varmisti sarjapaikkansa kivuten liigassa aina sijalle 8 saakka. Kausi 2006–07 sujui myös mallikkaasti ja helmikuussa 2007 Meyer jatkoi sopimustaan vuoteen 2009 saakka. Bundesliigassa kuudennelle sijalle päättynyt kausi huipentui Saksan cupin voittoon, kun finaalissa kaatui liigamestari VfB Stuttgart. 
Kausi 2007–08 alkoi kuitenkin surkeasti. 1. FC Nürnberg putosi UEFA Cupista lohkovaiheessa ja liigasijoitus vajosi putoamisviivan tuntumaan. Helmikuussa vuotta aikaisemmin juhlittu Meyer sai potkut seurasta.
Lokakuussa 2008 Meyer palasi valmennustehtäviin allekirjoitettuaan kesäkuuhun 2010 ulottuvan sopimuksen Bundesliigan hännille juuttuneen Borussia Mönchengladbachin päävalmentajaksi. 
Meyer onnistui toisella Gladbach-kerrallaan tavoitteessa ja pelasti seuran putoamiselta. Seura ei kuitenkaan uusinut kauden jälkeen Meyerin sopimusta. 
Meriitit valmentajana
Hurtta ja stara

Hurtta ja stara on Nelosen viihdeohjelma, joka perustuu BBC:n "The Underdog Show" -ohjelmaan. Ohjelma oli suosittu BBC:llä ja sen oikeudet ovat myyty useaan maahan.
Ohjelmassa joukko julkisuuden henkilöitä saavat tehtäväksi kouluttaa kodittoman koiran. Julkkikset kouluttavat koiria kouluttajan avulla ja joka viikko he näyttävät kykynsä agilityssa ja muissa tehtävissä. Vähiten pisteitä saanut pari putoaa pois. Pisteet lasketaan tuomareiden ja katsojien antamien pisteiden yhteismäärästä. Kun julkkis ja koira on pudonnut, julkkis päättää pitääkö hän koiran, vai etsitäänkö sille uusi koti.
Sarja alkoi Suomessa 3. helmikuuta 2008 ja se päättyi 6. huhtikuuta 2008.
Puheluäänestyksestä saadut tuotot menivät Suomen eläinsuojeluyhdistysten liitolle SEY:lle, joka antoi rahat eläinsuojelutoimintaan. Juontajana toimi Leena Pöysti ja selostajana televisiotoimittaja Riku Riihilahti.. Tuomareina olivat Kai Pelkonen, Janita Leinonen ja Stefan Lindfors.
Mukana olleet.
Mukana oli kahdeksan julkkista. Alun perin suunniteltiin yhdeksää, mutta Sedu Koskisen Veeti-koira sairastui kennelyskään, eivätkä he voineet osallistua kilpailuun. 
Finaalissa kilpaili kolme paria, Jukka Rasila ja Hukka, Jussi 69 ja Rico sekä Rakel Liekki ja Doris. Ohjelman voittajaksi selviytyi lopulta Rasila parinsa kanssa.
Kilpailijoista kolme, Rakel Liekki, Mikael Hytönen ja Jyrki Heliskoski, ottivat koiran omakseen, muut ohjelmassa esiintyneet koirat saivat uuden kodin SEY:n kautta.
ITunes Store

iTunes Store on mediapalvelu, josta voi ostaa sekä vuokrata erilaista mediaa, kuten musiikkia, elokuvia, sarjoja ja kirjoja. Apple Inc. julkaisi sen huhtikuussa 2003 verkkomusiikkikauppana, mutta laajensi sittemmin sen tarjontaa. 
Historia.
Apple Inc. julkaisi iTunes Storen huhtikuussa 2003. Applen toimitusjohtaja Steve Jobs onnistui saamaan viisi suurta levy-yhtiötä mukaan palvelun julkistamiseen. iTunes Storesta ostettavissa olevat musiikkitiedostot olivat alun perin Applen omassa DRM-kopiosuojatussa AAC-formaatissa, ja niiden bittivirta oli 128 kbps. Huhtikuussa 2007 EMI-levy-yhtiön kappaleita alettiin jakaa ilman DRM-suojausta ja paremmalla 256 kbps laadulla, mutta hieman korkeammalla hinnalla. DRM-vapaiden kappaleiden valikoima on tämän jälkeen laajentunut kaikkeen kaupassa myynnissä olevaan musiikkiin.
Kappaleiden hinta oli julkistuksen yhteydessä ennennäkemättömän edullinen. Myös yksittäisten kappaleiden ostomahdollisuus oli uutta. Yksittäiset kappaleet maksoivat 0,99 dollaria ja kokonaiset albumit 9,99 dollaria. Levy-yhtiöt olivat vuonna 2004 aikeissa korottaa hintoja, mutta tähän Apple ei suostunut. Sittemmin hinnoittelua on muutettu. Yksittäisillä kappaleilla on kolme hintatasoa: 69 senttiä, 99 senttiä ja 1,29 dollaria. Hinnat ovat samat euroissa. Albumien hinnat vaihtelevat. Hinnanmuutoksen yhteydessä iTunes luopui DRM-suojauksesta. Musiikkikappaleet sisältävät matalatarkkuuksiset (600 × 600 pikseliä) kuvat musiikkialbumin kansikuvasta.
iTunes Storesta ostettuja DRM-suojattuja musiikkikappaleita voidaan soittaa ainoastaan iTunes-soitto-ohjelmalla sekä Applen omilla iPod-musiikkisoittimilla. Ostettuja musiikkikappaleita voidaan polttaa rajoittamattomalle määrälle CD-levyjä, kuunnella rajoittamattomalla määrällä iPodeja ja soittaa viidessä eri tietokoneessa. Suojaamattomia kappaleita voidaan soittaa missä tahansa soittimessa, joka tukee AAC-formaattia.
iTunesin myötä artistit ovat heränneet vaatimaan suurempaa osaa teostensa myynnistä. iTunesin kaltaiset digitaaliset palvelut vähentävät artistien levy-yhtiöiltä saamaa palvelua, mutta tämä ei ole aina näkynyt artistien sopimuksissa. Weird Al Yankovic on laskenut, että hänen uudessa sopimuksessaan iTunes Storesta dollarin hintaan ostetusta kappaleesta artisti saa vain neljä senttiä. Yankovicin mukaan hänen osuutensa CD-levymyynnin tuotosta on suurempi kuin digitaalisesta jakelusta. Englannissa Featured Artists Coalition -yhdistys on lobannut EU-parlamentin jäseniä ajamaan artistien oikeuksia. FAC:n mukaan artistin keskimäärin saaman noin 15 prosentin osuuden levymyynnistä on noustava kun levymyynnin kulut digitaalisen jakelun myötä alenevat.
iTunes Storesta tuli Yhdysvaltojen suurin musiikin jälleenmyyjä vuonna 2008. Yhdysvaltojen iTunes Storessa on nykyään myynnissä myös TV-sarjoja ja elokuvia. iTunes Store vuokraa elokuvia yli päivässä, tehden siitä myös maailman suosituimman Internetissä toimivan elokuvakaupan. Heinäkuussa 2009 Apple kertoi, että iTunesin App Store -sovelluskaupasta on ladattu sen ensimmäisen toimintavuoden aikana 1,5 miljardia sovellusta. Kaupan valikoimissa oli ilmoitushetkellä .
Tukholman satamat

Tukholman satamat () on Tukholman, Kapellskärin ja Nynäshamnin satamia hallinnoiva, Tukholman kaupungin omistama satamayhtiö.
Satamana Tukholman satamat oli vuonna 2011 Ruotsin vilkkain matkustajasatama. Tukholman satama oli jo yksistään Ruotsin suurin (9 184 000 matkustajaa ilman risteilymatkustajia). Nynäshamn (1 398 000) ja Kapellskär (924 000) pääsivät myös kymmenen merkittävimmän matkustajasataman joukkoon. Myös rahtiliikenteen määrässä Tukholman satamat on tärkeä toimija.
Sataman osat.
Tukholman satama.
Tukholman kaupungin alueella on seuraavat satama-alueet:
Värtahamnen ("Värtan") on yhdentoista laiturin satama Tukholman keskustan koillispuolella. Satamaa käyttävät muun muassa Silja Linen ja SeaWind Linen alukset.
Kapellskärin satama.
Kapellskärin satama sijaitsee Norrtäljen kunnassa noin 90 km Tukholmasta pohjoiseen.
Nynäshamnin satama.
Nynäshamnin satama on Nynäshamnin kunnassa Tukholman eteläpuolella.
Vesa Saviahde

Vesa Saviahde (s. 3. elokuuta 1975 Tampere) on suomalainen riistamaaliampuja. Hän edustaa Pohjois-Hämeen Ampujia.
Saviahde on osallistunut useisiin arvokilpailuihin saalistaen niissä useita joukkuemitaleita. Parhaimmillaan hän on sijoittunut henkilökohtaisessa kilpailussa neljänneksi 10 m olympiakiväärissä tuloksella 675,6 (578+97,6) MM-kilpailuissa Lahdessa 2002.
Jesse Louhelainen

Jesse Louhelainen (s. 14. maaliskuuta 1988) on suomalainen skeet-ampuja. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa.
Louhelaisen kirkkaimmat saavutukset ovat MM-kilpailuissa poikien skeetistä. Hän oli mukana voittamassa Lonatossa 2005 Ville Hukkasen ja Miikka Rintalan kanssa joukkuepronssia. Kaikkien lajien MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 Louhelainen voitti henkilökohtaisen pronssin.
Vauhdin Maailma

Vauhdin Maailma on suomalainen vuonna 1965 aloittanut moottoriurheilun erikoislehti, jota julkaisi alun perin Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy ja kustansi myöhemmin Otavamedia. Lehti ilmestyy 12 kertaa vuodessa. Lisäsi kerran vuodessa ilmestyy lehden julkaisema "F1 maailma". Juttujen aihepiireinä ovat muiden muassa Formula 1, ralli, rallisprint, rallicross, rata-autoilu, ratamoottoripyöräily ja enduro.
Lehden alkuaikojen päätoimittajat olivat Lasse Laakso (1965–1969), Ensio Mikander (1969–1977) ja Peter Geitel, joka siirtyi tehtävään "Tekniikan Maailman" autotoimituksesta 1970-luvun loppupuolella. Geitel hoiti päätoimittajuutta kolme vuosikymmentä eläköitymiseensä 2007 asti. Myöhemmin päätoimittajina toimivat Olli Koivusalo, Raimo Haapaniemi ja Sami Rainisto.
Lehteä kustantanut Otavamedia kertoi marraskuussa 2024 myyvänsä "Vauhdin Maailman" RRV Motorsport Oy:lle. RRV Motorsportin henkilöstöön kuuluvat mm. "Tekniikan Maailman" entinen päätoimittaja Reijo Ruokanen ja VM:n nykyinen päätoimittaja Vesa Koivunen. Vuoden 2025 alussa lehdelle perustettiin verkkosivut. Lehden osoite on Kauhajoella, mutta käytännössä lehteä tehdään Espoossa. Lehden toimitukseen kuuluvat päätoimittaja, toimittaja, tuottaja ja seitsemän avustajaa.
TV-ohjelma.
2009 Urheilukanavalla tuli kerran viikossa VM:n moottoriurheilun ajankohtaisohjelma.
Mieslahden seisake

Mieslahden seisake () oli rautatieliikennepaikka Mieslahden kylässä Paltamon kunnassa rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1926, kun rataosuus Kontiomäen ja Paltamon asemien välille valmistui. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvulla, kun lättähattuliikenne lopetettiin.
Liikennepaikan asemarakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema laiturirakennus, joka oli lähes samankaltainen kuin muun muassa samalla rataosalla sijaitseva Nuojuan asemarakennus. Rakennus rakennettiin tyyppipiirustusten peilikuvana, ja sen edessä oli alun perin kivireunainen kuormauslaituri.
Liikennepaikan sivuraiteet ja rakennukset on purettu. Samalla paikalla sijaitsee nykyisin ohikulkevien junien laakereiden lämpötilaa tarkkaileva automaattinen kuumakäynti-ilmaisin laitetiloineen.
Portobellon noita

Portobellon noita on Paulo Coelhon romaani vuodelta 2007.
Teos kertoo Transilvaniassa syntyneestä orvosta Athenasta, jolla on yliluonnollisia kykyjä. Athenan adoptiovanhemmat kasvattavat hänet Beirutissa. Aikuisena hän asettuu Lontooseen, työskentelee pankkivirkailijana isossa pankissa ja saa lapsen. Lopulta Athenasta tulee jumalataruskonnon papitar. Teoksen kertojina ovat erilaiset Athenan tunteneet henkilöt. Kustantajan mukaan romaani kertoo suvaitsevuudesta, erilaisuuden hyväksymisestä ja elämisestä oman vakaumuksensa mukaisesti.
Härkä-äiti

Härkä-äiti on Raumalta lähtöisin oleva rock-yhtye, jonka toiminta alkoi vuonna 2003. Sittemmin yhtye on pienentynyt akustisemmaksi country-duoksi alkuperäisestä triokokoonpanosta, jossa rumpalina toimi Teemu Suikki.
Laulujen teemat ovat sekä perinteisiä rock-lauluja menetetystä rakkaudesta, että selkeän kantaa ottavia teoksia paremman maailman puolesta. Osaa kappaleista solisti Teo Hakanen on kuvannut apokalyptisiksi tulevaisuudenvisioiksi ja eteerisiksi näyiksi Aleister Crowleyn hengessä. 
Yhtye teki ennen hajoamistaan yhden demolevyn. Kaakao Records -levy-yhtiön arkistoissa on kuitenkin vielä julkaisematonta materiaalia, ja "Länsi-Suomi"-lehti kertoi loppuvuodesta 2007 Härkä-äidin valmistelevan arkistomateriaalin julkaisemista. Itkevä tyttö -yhtye on nimennyt Härkä-äidin yhdeksi suurimmista vaikuttajistaan, Härkä-äidin basisti Timo Kuismanen on toiminut sittemmin tuottajana Itkevän tytön "Hiljainen Berliini"- ja "Meri"-pitkäsoitoilla. 
Härkä-äidiltä julkaistiin kesäkuussa 2009 osin arkistomateriaalista koottu "Vallankumous" -EP.
Rhinestone

Rhinestone, televisioesityksessä ja VHS-videojulkaisuna nimellä Rhinestone – tuhannen taalan paikka, on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Bob Clarkin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosia esittää muun muassa Dolly Parton ja Sylvester Stallone.
Juoni.
Suosittu country-laulaja, Jake Farris (Dolly Parton), kerskailee että pystyy tekemään kenestä tahansa country-sensaation. Niinpä hän lyö vetoa liero-managerinsa, Freddy Ugon (Ron Leibman) kanssa, että hän pystyy tekemään kenestä tahansa normaalista ihmisestä country-laulajan kahdessa viikossa. Jaken voitto tietää sopimuksen purkamista manageriltaan, mutta häviö tietää muutamaa vuotta lisää sopimukseen, sekä yötä Freddyn kanssa. Freddy valitsee vastenmielisen taksikuskin, Nick Martinellin (Sylvester Stallone). Jake vie Nickin Tennesseehen oppimaan kuinka kävellään, puhutaan ja lauletaan kuten oikea country-tähti.
Yleisön vastaanotto.
Kriitikot teilasivat elokuvan lähes joka puolella ja sitä pidettiin yleisesti floppina. 
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen pitää "Rhinestonea" kolhonpuoleisena musiikkikomediana, jossa Parton ja Stallone täydentävät huonosti toisiaan. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Dolly Parton teki elokuvan soundtrackille kaksi laulua, joista tuli hänen suuria hittejään: "Tennessee Homesick Blues" ja "God Won't Get Ya".
Palkinnot.
Elokuva oli ehdolla Golden Raspberry Awardsissa yhteensä kahdeksalle palkinnolle, joista se voitti kaksi: Huonoin näyttelijä (Stallone), sekä Huonoin laulu ("Drinkinstein").
Mathieu Schneider

Mathieu Schneider (s. 12. kesäkuuta 1969 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Montreal Canadiens Schneiderin NHL:ään kolmannella kierroksella vuonna . Hän voitti seurassa Stanley Cupin vuonna 1993. Schneider lähti Canadiensistä keväällä 1995, ja Atlanta Thrashers, johon hän siirtyi kaudeksi 2008–2009, oli hänen NHL-uransa kahdeksas seura. Helmikuussa 2009 hän palasi Montrealiin. Pisteissä mitattuna parhaan kautensa hän pelasi Detroit Red Wingsissä 2005–2006, jolloin hän teki 72 ottelussa 21 maalia, 38 syöttöä ja yhteensä 59 pistettä.
Yhdysvaltain maajoukkueen mukana Schneider on osallistunut vuosien 1998 ja 2006 talviolympialaisiin. Vuonna 1996 hän oli voittamassa maailmancupia.
Salamat (Tšad)

Salamat on yksi Tšadin 22 hallinnollisesta alueesta. Se on muodostettu aluehallinnon uudistuksessa 2002 samannimisestä prefektuurista. Salamatin pinta-ala on 63 000 neliökilometriä. Vuonna 2008 alueella arvioitiin olevan noin 264 000 asukasta.
Salamat sijaitsee maan kaakkoisosassa Keski-Afrikan tasavallan vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Am Timan. Alue on saanut nimensä Salamat-joen mukaan. 
Salamatin alueella sijaitsee 305 000 hehtaarin laajuinen Zakouman kansallispuisto, joka on ollut ehdolla Tšadin ensimmäiseksi Unescon maailmanperintökohteeksi.
Puisto on tunnettu elefanteistaan.
Partamonnit

Partamonnit ("Ancistrus") on imumonnien suku, johon kuuluu useita suosittuja akvaariokaloja. Lajien erottaminen toisistaan on vaikeaa, ja monet niistä tunnetaan vain L-numerolla. Nimettyjä lajeja on kaikkiaan 56. Tyypillinen partamonni kasvaa 10–15 senttimetriä pitkäksi ja liikuskelee akvaariossa enimmäkseen öisin. Partamonni-nimitys johtuu koiraan kuonoon kasvavista tuntoelimistä. Partamonnit vaihtavat väritystään ympäristönsä mukaan. Värityksen vaihtaminen suojaa partamonneja saalistajilta. Partamonni lisääntyy puristamalla luolaan mätimunia, joita uros jää vartioimaan.
Partamonnit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta, Amazonin vesistöstä.
Elintavat ja käyttäytyminen akvaariossa.
Partamonnit imevät akvaarion pohjaa, kalusteita, kasveja ja seiniä syöden niiden pinnoilta levää. Partamonnit ovat pääosin kasvissyöjiä, mutta ne syövät hieman eläinperäistäkin ravintoa. Partamonneja ruokitaan uppoavilla tableteilla.
Partamonnit yleensä syövät myös kurkun tai kesäkurpitsan paloja, mutta niiden ei pidä olla pääasiallinen ravinnon lähde olemattoman ravintosisältönsä takia. Vihannekset saadaan uppoamaan pohjaan lävistämällä ne ruostumattomasta teräksestä valmistetulla teelusikalla. Ruokaillessaan partamonnit saattavat pelotella muita kaloja kauemmaksi ruuastaan. Partamonnilla pitää olla akvaariossa puu tai kanto, jonka pinnalta se järsii levää ja saa samalla kuituja.
Partamonnien käyttäytyminen on oikukasta ja vaikeasti ennakoitavaa. Yleisesti partamonnit ovat arkoja ja säikähtävät helposti akvaarion ulkopuolista liikettä ja tärinää. Toisaalta partamonni saattaa imeä akvaarion seinää, akvaarion keskeisimmällä paikalla, jopa kymmeniä minuutteja välittämättä mistään ulkoisista häiriötekijöistä. Partamonnikoiraat ovat usein aggressiivisia lajitovereitaan ja muita samannäköisiä kaloja kohtaan, joten erittäin isoja akvaarioita lukuun ottamatta niitä ei kannata hankkia enempää kuin yksi. 
Partamonnit liikkuvat päivällä, mutta ne ovat aktiivisempia yöllä. Säikähtäessään ne pakenevat akvaarion kalusteiden ja kasvien suojiin. Partamonnit ovat sitkeitä akvaariokaloja, jotka eivät reagoi kovin helposti akvaarion vedenlaadun häiriöihin tai muihin akvaarion hoitoon liittyviin häiriötekijöihin.
Yhdeksästä viiteen

Yhdeksästä viiteen ("Nine to Five") on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1980. Sen pääosia esittävät Jane Fonda, Lily Tomlin, Dolly Parton ja Dabney Coleman. Elokuva kertoo kolmesta naisesta, jotka toteuttavat haaveensa yritystä itsevaltaisin ottein johtavan pomon kukistamisesta. 
"Yhdeksästä viiteen" oli kaupallinen suurmenestys ja tuotti yksistään Yhdysvalloissa 103 miljoonaa dollaria. 
Arvioita.
"Helsingin Sanomien" Helena Yläsen mielestä "Yhdeksästä viiteen" on tyylirikkoinen farssikomedia, jonka käsikirjoituksesta ja ohjauksesta puuttuu sellaista irtonaista hulluutta ja elokuvakerronnan kykyä, jolla sen ainekset sulautuisivat yhteen. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo elokuvan pätevän idean hautautuvan ”hölskyvään huumorisouvaukseen”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kausaali

Kausaali-finaali on unkarin kielessä käytettävä sijamuoto, joka ilmaisee syytä (), päämäärää () tai toiminnan aihetta. Vastaavantapaisista sijamuodoista käytetään joidenkin kielten kieliopeissa myös nimitystä "kausatiivi" tai "konsekutiivi". 
Unkarin kausaali-finaalin pääte on "-ért". Sitä käytetään ilmaisemaan syytä tai aihetta sekä ’mennä’-verbin tai vastaavien liikeverbien yhteydessä ilmaisemaan, mitä mennään hakemaan:
Jouni Kailajärvi

Jouni Kalervo Kailajärvi (4. kesäkuuta 1938 Tampere – 18. elokuuta 2003 Tampere) oli suomalainen painonnostaja.
Jouni Kailajärvi edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Roomassa 1960 hän sijoittui viidenneksi (sarja 82,5 kg), Tokiossa 1964 seitsemänneksi (90 kg) ja Méxicossa 1968 jälleen seitsemänneksi (82,5 kg). Wienin MM-kisoissa 1961 hän sijoittui 82,5-kiloisissa neljänneksi ja saavutti samalla EM-pronssia.
Pohjoismaiden mestaruuden Kailajärvi voitti kolmessa eri sarjassa: 75-kiloisissa vuonna 1959, 82,5-kiloisissa vuonna 1961 sekä 90-kiloisissa vuosina 1962 ja 1963. Suomen mestaruuksia hän voitti seitsemän vuosina 1959–1968. Hän teki uransa aikana yhteensä 38 SE-tulosta.
Kailajärvi voitti Suomen mestaruuden myös voimanostossa vuonna 1973 (sarja 90 kg). Hänen veljistään Jaakko ja Jorma Kailajärvi ovat menestyneet painonnostajina. 
Ammatiltaan Kailajärvi oli palomies ja hänet valittiin 21.2.1983 ensimmäiseksi vuoden palomies -arvonimen saajaksi.
Parasta Lapsille

Parasta Lapsille ry on 1945 perustettu suomalainen lastensuojelujärjestö. Järjestön tavoitteena on vahvistaa lasten, nuorten ja lapsiperheiden arjessa jaksamista. Tässä tarkoituksessa Parasta Lapsille ry järjestää leiri-, viikonloppu- ja kerhotoimintaa usealla paikkakunnalla yhdessä paikallisosastojen kanssa.
Järjestö on uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton. Sen toiminta on monikulttuurista ja toiminnan mahdollistaa palkattu henkilökunta yhdessä toimintaan koulutettavien vapaaehtoisten kanssa. YK:n lapsen oikeuksien sopimus ohjaa järjestön toimintaa. Järjestön rahoitus tulee pääasiassa Lasten Päivän Säätiöltä ja Veikkaukselta.
Järjestön historia.
Yhdistyksen perustivat vuonna 1945 kansandemokraattisen työväenliikkeen järjestöt Suomen Naisten Demokraattinen Liitto, Suomen Demokraattinen Nuorisoliitto ja Suomen Demokratian Pioneerien Liitto. Konkreettisen lastensuojelutyön ohella valistus (lastensuojelu-, huolto- ja raittiusasioissa) sai järjestön toiminnassa keskeisen roolin. 
Parasta Lapsille on 1960-luvulta asti omistanut Lomakeskus Pukkilan Visuvedellä, joka rakennettiin Raha-automaattiyhdistyksen avustusvaroilla ja toinen leirikeskus on Koivuhaka Haukiputaalla. Vuonna 1988 järjestölle valmistui Vaasan Sundomiin 16 huoneen Saukkoranta-lomakeskus, joka on nykyisin Mehiläinen-konserniin kuuluvan lastensuojeluyritys Familarin käytössä. Myös Huruslammesta Hirvensalmella ja parista muusta lomakeskuksesta on luovuttu 1990-luvulla.
Yhdistys on Lastensuojelun Keskusliiton, Lasten Päivän Säätiön, Soste ry:n, Suomen YK-Liiton, Kehitysyhteistyön Palvelukeskus KEPA:n, Suomen Pakolaisavun, Kansan Sivistystyön Liiton ja Väestöliiton jäsen.
Paikallisosastot.
Yhdistyksellä on paikallisyhdistykset pääkaupunkiseudulla, Hämeenlinnassa, Kotkan Karhulassa, Lappeenrannassa, Pietarsaaressa, Raahessa sekä kaksi yhdistystä Oulun seudulla.
Johannes Gebhard

Johannes Fredrik Albert Gebhard (24. helmikuuta 1894 Helsinki – 14. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän teki debyyttinsä Helsingissä 1915.
Gebhard toimi muun muassa materiaaliopin opettajana Suomen Taideakatemian koulussa 1935–1938 ja Vapaassa Taidekoulussa 1936–1948, Ateneumin taidekokoelman konservaattorina 1935–1950, vt. konservaattorina Statens Museum for Kunstissa Kööpenhaminassa 1959, vt. konservaattorina Edvard Munchin museossa Oslossa 1952, konservaattorina Tukholman yliopistossa ja Helsingin yliopistossa 1968–1971.
Gebhardille myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1958. Gebhardin isä oli taidemaalari Albert Gebhard.
Yvette Nipar

Yvette Nipar (s. 20. lokakuuta 1964 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjoista "21 Jump Street" ja "RoboCop". Sarjojen jälkeen hän usein esiintyi vierailevissa rooleissa. Nipar esitti myös pääosaa yhdessä Kevin Sorbon kanssa elokuvan "Walking Tall" jatko-osissa ja .
Stars of the Lid

Stars of the Lid on drone-tyylistä ambient-musiikkia esittävä duo, jonka jäsenet ovat Adam Wiltzie ja Brian McBride. Duo perustettiin Texasin Austinissa vuonna 1993. Yhtyeen nimi ("silmäluomen tähdet") tarkoittaa McBriden mukaan "ihmisen henkilökohtaista elokuvaa silmän ja silmäluomen välissä" viitaten silmät kiinni nähtyihin väreihin ja kuvioihin.
Yhtyeen kappaleet koostuvat äänimaisemista, joita höystävät efektoidut kitarat, piano sekä puhallin- ja jousisoittimet. Kappaleisiin luodaan rytmin tunne luodaan äänenvoimakkuuden vaihteluilla sekä kaiuilla rytmisoittimien sijaan.
Heidän musiikkiinsa on vaikuttanut minimalistisen ja elektronisen musiikin artistit Brian Eno, Arvo Pärt, Zbigniew Preisner, Gavin Bryars ja Henryk Górecki sekä yhtyeet Talk Talk ja Labradford. 
Yhtyeen molemmat jäsenet ovat julkaisseet myös soolomateriaalia. Adam Wiltzie asuu tällä hetkellä Brysselissä, McBride Los Angelesissa.
Andrew M. Allen

Andrew Michael "Andy" Allen on eläkkeelle jäänyt Yhdysvaltain astronautti. Hän on syntynyt 4. elokuuta 1955. Ennen astronautin uraa hän oli Yhdysvaltain merijalkaväen lentäjä (everstiluutnantti) ja toimi lähinnä koelentäjänä. Hän siirtyi NASAn palvelukseen vuonna 1987. Kaiken kaikkiaan hän oli mukana kolmella eri avaruussukkulalennolla ennen siirtymistään eläkkeelle vuonna 1997.
Andrew valmistui Archbishop Wood Catholic High Schoolista vuonna 1973 ja antoi haastattelun entisen koulunsa lehteen "The Viking Voice" vuonna 2003, Artikkelin pääasiallisina aiheina olivat Andrew Allenin ura NASAssa ja sen tulevaisuus avaruussukkula Columbian onnettomuuden jälkeen. Hän suoritti yliopistotutkintonsa Villanova Universityssä.
Sotilasura.
Andrew Allen vastaanotti komennuksensa Yhdysvaltain merijalkaväkeen ollessaan Villanovan yliopistossa vuonna 1977. Valmistuttuaan lentosotakoulusta hän lensi F-4 Phantom koneita vuodesta 1980 vuoteen 1983 VMFA-531 yksikössä jonka kotipaikka on Marine Corps Air Station Beaufort, Etelä-Carolina, hän toimi siellä lentokonehuoltopäällikkönä. Uusien F/A-18 Hornetien saavuttua hän sai siirron Marine Corps Air Station El Toron, Kaliforniaan. Komennuksensa aikana 1983-1986 hän toimi yksikön toiminnallisena päällikkönä. Hän suoritti myös Marine Weapons &amp; Tactics Instructor Coursen ja Navy Fighter Weapons Schoolin (Top Gun). 
Vuonna 1987 hän valmistui Naval Test Pilot Schoolista, joka sijaitsee Naval Air Station Patuxent Riverissä Marylandissä. Andrew Allen toimi koelentäjänä kun hän sai tiedon valinnastaan astronauttiohjelmaan. Hän ehti suorittaa yli 6 000 lentotuntia yli 30:llä eri konemallilla.
Ura NASAssa.
Andrew Allen valittiin NASAn astronauttiohjelmaan vuonna 1987 Astronauttiryhmässä 12
Hän on ollut mukana seuraavilla avaruussukkulalennoilla:
Kaiken kaikkiaan hän on viettänyt avaruudessa 37 päivää 16 tuntia 12 minuuttia.
Jerome Apt

Jerome III ”Jay” Apt (s. 28. huhtikuuta 1949 Massachusetts) on yhdysvaltalainen astronautti. Ennen astronautin uraa hän toimi fyysikkona Venukseen suuntautuneessa luotainprojektissa.
Apt sai koulutuksensa Shady Side Academy- ja Harvard College -kouluissa. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon MIT:ssä. Vuonna 1980 Apt sai pestin NASA:sta jossa hän toimi tutkijana ja vuonna 1986 hänet otettiin astronauttikoulutukseen. Apt on ollut mukana neljällä avaruussukkulalennolla ja viettänyt yli 847 tuntia avaruudessa.
Vuonna 1991 Apt osallistui lennolle avaruussukkula Atlantiksella, jolla hän suoritti kaksi avaruuskävelyä yhdessä Jerry Rossin kanssa. He korjasivat Compton-satelliitin radioantennin, joka ei automaattisesti avautunut. Vuonna 1992 Apt osallistui lennolle Endeavour-sukkulalla, jossa hän suoritti biologisia kokeita. Vuonna 1994 hän osallistui avaruustutkakokeiluun joka tutki maapalloa. Vuonna 1996 Apt oli mukana avarussukkula Atlantiksella joka vieraili Mir-avaruusasemalla.
Nykyisin Jerome Apt asuu Pittsburghissa Pennsylvaniassa ja johtaa Carnegie Mellon -yliopiston sähköntutkimuslaitosta.
John Bertrand Conlan

John Bertrand Conlan (17. syyskuuta 1930 – 18. kesäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi Illinoisin Oak Parkissa baseballpelaaja Jocko Conlanin poikana.
Conlan oli Arizonan osavaltionsenaatin jäsenenä vuosina 1965–1972 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1973–1977. Hän valmistui lakimieheksi.
Silvan Zurbriggen

Silvan Zurbriggen (s. 15. elokuuta 1981 Brig) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Zurbriggenin uran paras arvokisasaavutus on pujottelun hopea Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2003. Samojen kisojen alppiyhdistetyssä hän sijoittui viidenneksi. Kaksi vuotta myöhemmin Bormion MM-kilpailuissa hän sijoittui alppiyhdistetyssä viidenneksi ja pujottelussa seitsemänneksi. Torinon 2006 olympialaisissa hän oli 15:s pujottelussa ja keskeytti alppiyhdistetyssä. Åren MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi ja super-G:ssä 14:nneksi sekä keskeytti pujottelussa. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhdistetyssä neljäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 Zurbriggen sai pronssia alppiyhdistetyssä ja oli kahdestoista pujottelussa. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui syöksylaskussa 12:nneksi ja supersuurpujottelussa 13:nneksi. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän oli syöksylaskussa kuudes ja superalppiyhdistetyssä seitsemäs. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 15:nneksi.
Maailmancupissa Zurbriggen sijoittui toiseksi Sestrieren pujottelukilpailussa joulukuussa 2004. Uran ensimmäisen voittonsa hän sai Kitzbühelin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2009. Hän sijoittui kaudella 2008–2009 yhdistetyn maailmancupissa toiseksi. Toisen maailmancupin voittonsa hän otti Val Gardenan syöksylaskussa 18. joulukuuta 2010.
Kilpapurjehdussäännöt

Kilpapurjehdussääntöjä käytetään purjehduskilpailuissa joihin osallistuu yksi tai useampi miehitetty tai miehittämätön purjealus. Purjevene- ja kevytvenekilpailujen lisäksi kilpapurjehdussääntöjä käytetään myös purjelautailu-, leijapurjehdus-, pienoismallipurjehduskilpailuissa. Kilpailussa sääntöjen noudattamista valvoo kilpailuorganisaation nimittämät purjehdustuomarit. Kilpailussa kilpailun järjestäjät lähettävät kilpailijoille viestejä viestilipuilla. 
Kilpapurjehdussäännöillä pyritään ehkäisemään yhteentörmäykset ja "herrasmieslajin" luonteelle sopien vakavat henki- ja välinevahingot. Kilpapurjehdussäännöt ovat sukua meriteillä voimassa olevalle kansainväliselle oikeudelle; Asetus kansainvälisistä säännöistä yhteen törmäämisen ehkäisemiseksi merellä 30/1977. 
Kilpapurjehduksen luonne.
Kilpapurjehdus on kuin shakkia vedenpinnalla, ja veneiden kulkua stragiapelissä ohjaa tarkat säännöt. Kilpapurjehdussäännöt ovat yksi keskeisimpiä osa-alueita kilpapurjehduksessa ja varsinkin ratakilpailussa. Muita kilpapurjehduksen osatekijöitä ovat mm. veneen käsittelytaito, venevauhti, ryhmätyöskentely, eli fleet control ja tuuliolosuhdemuutosten ennustaminen. Purjehduskilpailussa sääntöjä saa ja pitää käyttää taktisen edun saavuttamiseen ja kilpakumppanin voittamiseksi. Ratakilpailussa sääntötuntemus korostuu sekä lähdössä että merkkejä kierrettäessä, eli voittaja on saavuttanut parhaan mahdollisen strategisen paikan ja pääsee kiertämään merkit ensimmäisenä.
Kilpapurjehdussääntöjen ylläpito.
Kansainvälinen Purjehtijaliitto kehittää ja valvoo kansainvälisiä kilpapurjehdussääntöjä kansallisten purjehtijaliittojen kanssa. ISAF vahvistaa kilpapurjehdussäännöt neljäksi vuodeksi, olympiadiksi kerrallaan aina edellisten Olympialaisten jälkeen. 
Vuodesta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisee Suomen Purjehdus ja Veneily ry. Säännöt ovat myös saatavilla sähköisenä PDF-muodossa.]
Ennen vuotta 2013 suomenkieliset säännöt julkaisi Suomen Purjehtijaliitto. Suomen kielelle säännöt käänsi Pertti Lipas, joka oli ISAFin Committee Workin Partyn puheenjohtaja vuodesta 2004 ja luottamustoimensa puolesta avainasemassa 2009-2012 Purjehduksen kilpailusääntöjen koostamisessa.
Kilpapurjehdussääntöjen historia.
Purjehduksen kilpailusäännöt pysyivät lähes muuttumattomina 1940-luvulta vuoteen 1997. Vuonna 1997 sääntöjä yksinkertaistettiin merkittävästi. Osassa 2. sääntöjen määrä väheni 90:stä 12:een. Muutosten jälkeen veneiden kulkuoikeudet perustuvat kolmeen pääsääntöön; 
Tämän lisäksi kilpailusäännöissä on erityissääntöjä muun muassa lähtö-ja merkinkiertotilanteille.
Säännöt pääpiirteittäin.
Vaikka säännöt muuttuvat joka vuosi, ovat ne jo pidemmän aikaa jakautuneet seuraaviin pääosiin:
Pääsääntöjen lisäksi on joukko liitteitä, jotka kuvaavat mm. eri purjehduslajien erikoissääntöjä (mm. purjelautailu, leijapurjehdus, radio-ohjattavat, joukkue- ja paripurjehdus), sekä sisältävät oppaita kilpailun järjestelyyn.
Helen Worth

Helen Worth (s. 7. tammikuuta 1951 Leeds, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt Gail Plattin roolia englantilaisessa televisiosarjassa "Coronation Street". Hän on esiintynyt vuodesta 1974 lähtien yli 600 jaksossa.
Cebunkukastaja

Cebunkukastaja ("Dicaeum quadricolor") on äärimmäisen uhanalainen Cebun saarella Filippiineillä endeemisenä elävä lintu. Lajin pelättiin kuolleen sukupuuttoon 1900-luvun alussa, mutta se löydettiin uudestaan vuonna 1992.
Cebunkukastaja on kooltaan noin 11–12 cm. Linnun pää ja siivet ovat väriltään mustat. Vatsa on valkoinen lukuun ottamatta pyrstön kellertävää tyveä. Etuselkä on karmiininpunainen ja muuttuu pyrstöä kohden keltaiseksi. Erityisesti pesimäaikainen koiras eroaa väritykseltään muista kukastajista. Cebunkukastajien äänet ovat kukastajille tyypillisiä sarjoja pehmeitä ja korkeita säveliä.
Cebunkukastajat elävät kalkkikivialueiden metsissä aina 500 metrin korkeudelle asti. Lajin ravintona on "Loranthus"-suvun kasvien mesi ja joidenkin fiikuslajien hedelmät.
Cebunkukastajia arvellaan olevan jäljellä 85–105 yksilöä. Kantaan kohdistuvista uhkista suurin on metsien hakkaaminen teiden rakentamisen ja hiilikaivosten tieltä. Lisäksi lajin kantaa vähentää kilpailu ravinnosta filippiinienkukastajan ("Dicaeum australe") kanssa.
Jeremy Bloom

Jeremy Bloom (s. 2. huhtikuuta 1982 Fort Collins, Colorado, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, freestyle-hiihtäjä ja malli.
Marraskuussa 2009 Bloom kertoi lopettavansa urheilu-uransa ja keskittyvänsä muihin asioihin.
Ura amerikkalaisessa jalkapallossa.
Bloom valittiin NFL-draftissa 2006 Philadelphia Eaglesin riveihin viidennellä varauskierroksella ja yhteensä 147:tenä pelaajana. Pelipaikaltaan hän on palautusspesialisti, mutta hän sai vamman ja oli kauden 2006 sivussa aina viidennelle kierrokselle asti. 2007–2008 Bloom edusti Pittsburgh Steelersiä.
Ura freestylehiihdossa.
Freestylehiihdossa Bloomin lajina oli kumparelasku. Bloom oli vasta 15-vuotias, kun hän pääsi Yhdysvaltain freestylehiihtomaajoukkueeseen. Vuonna 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuskilpailut ja valittiin edustamaan maatansa talviolympialaisiin 2002. Siellä hän sijoittui yhdeksänneksi. Talviolympialaisissa 2006 Bloom paransi sijoitustaan kuudenneksi.
Panuma

Panuma on Pudasjärven kaupungissa Panumanjärven rannalla Kipinän alueella sijaitseva kylä. Se sijaitsee noin 35 kilometrin päässä kaupungin ydinkeskustasta Kurenalta lounaaseen. Oulusta matkaa on noin 60 kilometriä. Kylässä on vajaa parikymmentä vakituista asuntoa, mutta suurin osa kylän asunnoista koostuu kesämökeistä. 
Vanhoissa asiakirjoissa mainitaan kylällä olleen asutusta jo 1500-luvulla. Koko Panuman kylä paloi 11. lokakuuta 1925 ankaran myrskyn aikana sattuneessa tulipalossa.
Kylällä toimii oma kyläyhdistys Panumajärvi ry ja erämaatila Poro-Panuma, joka tarjoaa majoitus- ja retkeilypalveluita. Kylä tunnetaan eritoten vuosittain järjestetystä Panuman Kulta-ajot -tapahtumasta.
Panuma on eteläisen poronhoitoalueen vanhimpia porokyliä. Poroja hoidetaan Panumalla jo seitsemännen sukupolven voimin.
Dutch Space

Dutch Space B.V. on hollantilainen avaruusteknologiayhtiö. Se syntyi Fokker Space-yhtiöstä emoyhtiö Fokkerin ajautuessa vuonna 1995 konkurssiin. Yhriö on Hollannin suurin avaruusalan yritys. Fokker-historiansa kautta sillä on 35-vuotinen kokemus satelliiteista ja kantoraketeista.
Yhtiö on toiminut nykyisellä nimellä vuodesta 2002. EADS Astrum N.V. -yhtiö osti Dutch Spacen joulukuussa 2005.
Yhtiön tuotannon päätuotteet ovat aurinkopaneelit ja robotiikka sekä satelliittien ja Ariane 5-kantorakettien rakenteelliset osat. Yhtiö saa urakoita sekä ESAlta että kansalliselta avaruusalan teknologiarahoittajalta NIVR:ltä. Se toimii myös kaupallisessa avaruustoiminnassa. Sen liikevaihdosta 95% tulee avaruustekniikasta ja 5% puolustusvälineistä. 70% sen liiketoiminnista tulee Euroopan avaruusjärjestön urakoista.
Yhtiössä oli vuoden 2007 lopussa noin 200 työntekijää. Sen liikevaihto oli vuonna 2007 50 miljoonaa euroa. sillä on noin 96 miljoonan euron tilauskanta. Yhtiön toimitusjohtaja on J.J.D. Reijnen. Yhtiön toimipaikka siirtyi jo Fokkerin lopun aikana Schipholin lentoasemalta Leideniin.