tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Urheilulääketiede

Urheilulääketiede on urheilijoiden terveyden hoitoon ja suorituskyvyn optimointiin keskittyvä liikuntalääketieteen ala. Urheilulääketiede käsittelee laajassa merkityksessä kaikkia lääketieteellisiä ongelmia, joita urheilevalla henkilöllä voi esiintyä. Pokkitieteellisenä erikoisalana urheilulääketiede liittyy jossain määrin kaikkiin lääketieteen erikoisaloihin. Urheilulääketietde jakautuu pääasassa kolmeen alueeseen: fysiologia, traumatologia ja sisätaudit. Sen piiriin kuuluvat myös doping, antidoping ja dopingtestaus.
Urheilulääketiede on Länsi-Euroopassa nuori erikoisala. Urheilulääketiede erottui 1950-luvulla omaksi erikoisalakseen Neuvostoliitossa, Itä-Saksassa ja Puolassa.
Urheilulääketieteen osa-alueet.
Urheilulääketiede jakautuu pääasiassa kolmeen alueeseen:
Muita urheilulääketieteen alueita ovat muun muassa urheilupsykologia ja gynekologia. Muihin tieteenaloihin rajoittuvia aloja ovat tekniikka, biomekaniikka, lujuusoppi, sosiologia ja psykologia, käyttäytymistieteet sekä vaihtoehtoiseen lääketieteeseen kuuluvat alat.
Urheilulääketieteen vaatimukset.
Urheilulääketeide vaatii lääkäreiltä ja hoitohenkilökunnalta hyvää lääketieteellistä koulutusta myös oman erikoisalueen ulkopuolelta sekä urheilun tuntemusta, jotta eri lajien vaarat ja ongelmat ymmärrettäisiin. Urheilulääkärin tulee tietää, miten urheilija kokee sairautensa tai loukkaantumisensa ja että hän odottaa pikaista, perusteellista kuntoutumista. Urheilulääketieteellistä palvelua vaativat ennenkaikkea aktiiviurheilijat. Urheilulääketieteessä lääketeiteen eri erikoisalart ovat vuorovaikutuksessa keskenään ja urheilulääketieteessä on kyse erikoisalojen sopivasta painotuksesta. Urheilulääketieteessä tarvitaan erikoistumista eri urheilulääketieteen alueille, mutta myös työskentelyä yhdessä urheilijaa hoitaen.
Leijonalippu

Leijonalippu on Suomen lipun malli, jota käytettiin itsenäisyyden alkuaikoina. Suomen senaatti asetti 4. joulukuuta 1917 lippukomitean, jonka ehdotus valmistui neljässä päivässä. Senaatti hyväksyi ehdotuksen, jossa esitettiin punakeltaista vaakunalippua eli leijonalippua Suomen valtiolipuksi. Se on punapohjainen ja keskellä on kultainen Suomen vaakunaleijona, jonka panssaroitu käsivarsi ja miekkojen terät ovat hopeanvärisiä, miekkojen kahvat ja panssarikäsivarren kyynär- ja rannesuojat ovat kultaisia; leijona on sijoitettu yhdeksän hopeisen heraldisen ruusun päälle. 
Lippu oli ensimmäinen käyttöön otettu itsenäisen Suomen lippu. Koska huomattava osa ensimmäisestä itsenäisyysajan hallinnosta oli ruotsinkielisiä, kansallisväreiksi pyrittiin saamaan punakeltainen; suomenkielisten kannattama väriyhdistelmä oli sinivalkoinen.
Punapohjainen leijonalippu aiheutti toisinaan sekaannusta, koska varsinkin laivojen perässä tai mastossa tuolloin miltei yksinomaan hiilipolttoisten höyrylaivojen savu mustasi sen niin ettei kuviota nähnyt ja punainen pohja aiheutti sen, että lippu sekaantui kokopunaisen bolševikkilipun kanssa. Neuvostoliiton lippu, jossa on tangonpuoleisessa yläkulmassa keltainen sirppi ja vasara -yhdistelmä sekä keltainen tähti, tuli käyttöön vasta vuonna 1922, kun Venäjän sisällissota oli päättynyt ja varsinaista valtionhallintoa väliaikaisen tilalle päästiin kokoamaan. Valkopohjainen Neuvostoliiton sotalippu tuli käyttöön vielä myöhemmin.
Suomen lipuksi päätettiin toukokuussa 1918 ottaa siniristilippu. Leijonaliput poistettiin lopullisesti käytöstä vuonna 1920.
Kuitenkin RKP käytti vuoteen 1966 asti eduskuntavaalijulisteissaan kuvaa, jossa siniristilipun sijasta esiintyi leijonalippu.
V. A. Koskenniemi kirjoitti 1917 lipulle omistetun runon "Leijonalippu". Lippu-uudistuksen jälkeen hän kuitenkin laati käyttöön otetulle lipulle uuden runon "Siniristilippumme". Leijonalippu mainitaan myös Jääkärimarssin kolmannen säkeistön sanoissa.
Helsingin kaupungintalo

Helsingin kaupungintalo on Helsingin kaupungin keskeisin hallinto- ja edustusrakennus, joka sijaitsee Kruununhaan kaupunginosassa Kauppatorin varrella, osoitteessa Pohjoisesplanadi 11–13. Rakennuksessa sijaitsevat muun muassa Helsingin pormestarin ja apulaispormestarien toimistot sekä Helsingin kaupunginvaltuuston ja Helsingin kaupunginhallituksen kokoustilat. Se on osa Leijonan korttelia eli niin kutsuttua Kaupungintalokorttelia, jonka kaikki rakennukset ovat kaupunginhallinnon käytössä. 
Vuonna 1833 valmistunut, arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnittelema rakennus on osa Helsingin historiallista empirekeskustaa. Rakennuksen alkuperäinen käyttäjä oli Hotelli Seurahuone, ja kaupungintalona se on toiminut vuodesta 1913. 1960-luvulla rakennuksen sisätilat uudistettiin radikaalisti arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan. 
Kaupungintalon historia.
Kun Helsingistä 1800-luvun alussa ryhdyttiin rakentamaan Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunkia, Johan Albrecht Ehrenström suunnitteli sille uuden asemakaavan ja Carl Ludvig Engel piirsi sen tärkeimmät julkiset rakennukset. Hallinto- ja yliopistorakennusten, kirkkojen ja kasarmien lisäksi Ehrenström varasi asemakaavassaan paikan myös seurahuonerakennukselle, joka sisältäisi hotellin ja teatterin ja toimisi Helsingin huvielämän keskuksena. Seurahuoneen paikaksi oli alun perin määrätty Kasarmitorin etelälaita, mutta kun tämä tontti jouduttiin luovuttamaan Kaartin kasarmille, Ehrenström määräsi uudeksi paikaksi Kauppatorin pohjoislaidan. 
Hotelli Seurahuone oli 1800-luvun Helsingin huvielämän keskus. Siellä sai kantaesityksensä Jean Sibeliuksen Karelia-sarja vuonna 1894, sekä vuonna 1896 Sibeliuksen ainoa ooppera "Neito tornissa". Samana vuonna Lumièren veljekset järjestivät rakennuksessa Suomen ensimmäisen elokuvanäytöksen.
Seurahuone toimi rakennuksessa vuoteen 1913 saakka. Helsingin kaupunki oli sen tontin lunastanut itselleen jo aiemmin, vuonna 1901, aikeenaan rakentaa sille uusi kaupungintalo. Rakennus olikin purku-uhan alla, mutta se päätettiin lopulta kuitenkin säilyttää ja mukauttaa uuteen käyttötarkoitukseensa, kaupungintaloksi. 
Helsingin kaupunginvaltuusto kokoontui rakennuksessa vuosina 1932–1965. Nykyisin valtuuston kokoussali on saman korttelin keskelle rakennetussa uudisrakennuksessa.
Kaupungintalon sisätilat rakennettiin lähes kokonaan uusiksi arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan vuosina 1965–1970. Entisellään säilyivät ainoastaan julkisivu, juhlasali sekä sisääntuloaulan pylväikkö.
Yhdensuuntaisuus

Yhdensuuntaisuus on geometriaan liittyvä käsite. Geometriassa suorien sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos ne ovat samassa tasossa eivätkä leikkaa toisiaan. 
Vektorilaskennassa yhdensuuntaisuus määritellään seuraavasti:
Olkoon "V" vektoriavaruus, jonka kerroinkuntana on "K". Kahden nollasta poikkeavan vektorin "a" ja "b" sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos on olemassa kerroin formula_1 siten, että "a = kb". Jos "k" on &gt; 0, vektorit ovat samansuuntaiset, mutta jos "k" &lt; 0, vektorit ovat vastakkaissuuntaiset.
Salon Seudun Sanomat

Salon Seudun Sanomat (lyh. SSS) on Salossa ilmestyvä poliittisesti sitoutumaton seitsenpäiväinen sanomalehti. Se ilmestyy myös digitaalisena. Lehteä kustantaa TS-Yhtymään kuuluva Salon Seudun Sanomat Oy. 
Salon Seudun Sanomat Oy kustantaa paikallislehtiä, joihin kuuluu "Paikallislehti Somero". Peimarin Kustannus Oy:n kautta se julkaisee "Kunnallislehteä" ja omistamansa Kaarinan Lehti Oy:n kautta "Kaarina-lehteä". Kaarinan Lehti on jo aiemmin kuulunut julkaisijansa Priimus Groupin kautta osittain TS-Yhtymään.
Lehti omistaa myös lehdet painavan kirjapainon, joka on nimeltään Salon Lehtitehdas. Lehtikonserniin kuuluvat lisäksi tytäryhtiöt Salon Alueradio Oy, jolla on radiokanavat Radio Melodia 88,2 (ent. Radio 88,2) ja Auran Aallot Salo (ent. Rogmo FM ) sekä Uudenkaupungin Sanomat Oy. 
"Salon Seudun Sanomien" painohallin katto paloi 17. kesäkuuta 2007 pahasti 500 m²:n alalta laitehuoneesta lähteneestä palosta. Lehden painamiseen ei tullut katkoksia, sillä lehti painettiin varapainoissa.
Historia.
Lehti ilmestyi vuosina nimellä Salon Seudun Kunnallislehti 1919–1943 ja 1. toukokuuta 1945 alkaen nykyisellä nimellä Salon Seudun Sanomat.
Nurmijärven Uutiset

Nurmijärven Uutiset on Nurmijärvellä Uudellamaalla julkaistava ilmaisjakelulehti. 
Lehti ilmestyy kerran viikossa, keskiviikkoisin. Lehden alkuperäinen nimi oli Nurmijärven Extra Uutiset. Nykyinen nimi on ollut käytössä loppuvuodesta 2003.
Nurmijärven Uutisten toimitus sijaitsee Klaukkalassa. Lehden päätoimittaja on syksystä 2024 alkaen Päivi Kallo. Nurmijärven Uutisia julkaisee Etelä-Suomen Media Oy, joka kuuluu Keskisuomalainen-konserniin.
Gross-Titlis-Schanze

Gross-Titlis-Schanze on hyppyrimäki Titlis-vuoren rinteessä Engelbergissä Obwaldenin kantonissa Sveitsissä.
Historia.
Ensimmäinen mäkihyppykilpailu käytiin Engelbergissä vuonna 1905. Engelbergin ensimmäinen hyppyrimäki, Sandrain-Schanze, avattiin vuonna 1908. Ensimmäinen "Titlis-Schanze" rakennettiin vuonna 1924, mutta kuolinonnettomuuden takia palattiin hyppäämään Sandrain-Schanzeen. Sandrain-Schanze oli käytössä aina vuoteen 1964 asti, jolloin Engelbergiin rakennettiin valaistu Klein-Titlis-Schanze. Sen vierelle rakennettiin vuonna 1967 Bubenschanze. Klein-Titlis-Schanzessa käytiin jopa muutama kansainvälinen kilpailu.
Vuonna 1970 rakennettiin uusi suurmäki Gross-Titlis-Schanze. Avajaisissa, joka oli osa Swiss Ski Jumpers Tournamentia, Sepp Zehnder hyppäsi 102 metriä, joka oli ensimmäinen yli 100 metrin hyppy Sveitsissä.
Engelbergille luvattiin vuoden 1984 hiihdon MM-kilpailut ja niitä varten Gross-Titlis-Schanze remontoitiin. Myöhemmin Kansainvälinen hiihtoliitto päätti, ettei olympiavuosina enää järjestetä MM-kilpailuja, eikä Engelbergissä näin ollen pidettykään MM-kilpailuja. Kuitenkin kautta aikain ensimmäinen mäkihypyn MM-joukkuekilpailu järjestettiin remontoidusta K120 Gross-Titlis-Schanzesta. Kilpailun voitti Suomi joukkueella Markku Pusenius, Pentti Kokkonen, Jari Puikkonen ja Matti Nykänen.
Vuodesta 1980 alkaen Gross-Titlis-Schanzessa on järjestetty vuosittain mäkihypyn maailmancupin kilpailuja. Maailmancupin kilpailujen turvaamiseksi Gross-Titlis-Schanzea remontoitiin elokuusta 2000 syksyyn 2001. Remontissa K-piste siirrettiin 120 metristä 125 metriin ja HS-pisteeksi vakiintui myöhemmin 137 metriä. Vuonna 2006 vauhtimäki muotoiltiin uudelleen. Kesällä 2016 rakennettiin kokonaan uusi vauhtimäki teräsbetonista ja valaistus sekä alastulorinnettä muotoiltiin hieman uuteen vauhtimäkeen sopivaksi. Remontissa HS-piste siirrettiin 137 metristä 140 metriin. Uusittu Gross-Titlis-Schanze avattiin 10. joulukuuta 2016.
Gross-Titlis-Schanze on Sveitsin suurin hyppyrimäki. Nykyisin Klein-Titlis-Schanze ja Bubenschanze eivät ole enää käytössä, niiden remontoimista ja muovittamista on kuitenkin suunniteltu. Nuoret harjoittelevat lumesta tehdystä hyppyrimäestä, joka sijaitsee Engelbergin laaksossa.
Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet).
Mäkiennätyksen 144,0 metriä ovat hypänneet Domen Prevc ja Ryōyū Kobayashi.
Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset).
Naisten mäkiennätyksen 139,0 metriä on hypännyt Alexandria Loutitt.
Klein-Titlis-Schanze.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 65,0 metriä ovat hypänneet Sepp Zehnder, Dalibor Motejlek, Ladislav Divila ja Jozef Metelka.
Alte Titlis-Schanze.
Mäkiennätyksen kehittyminen.
Mäkiennätyksen 65,5 metriä on hypännyt Andreas Däscher.
Kalervo (nimi)

Kalervo on suomalainen miehen etunimi, joka esiintyy myös sukunimenä. Nimi on peräisin Kalevalasta, jossa se mainitaan Kullervon isän nimenä, ja sen on arveltu syntyneen Kaleva- ja Kullervo-nimien yhdistelmänä. Nimi on annettu maaliskuuhun 2025 mennessä 66 422 suomalaiselle miehelle. Lisäksi Kalervo oli maaliskuussa 2025 sukunimenä 78 henkilöllä. Kalervon nimi­päivä on 11. maaliskuuta.
Kalervo sukunimenä.
Sukunimenä Kalervo on ollut muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Frölunda HC

Frölunda HC on Ruotsin SHL:ssä pelaava jääkiekkoseura. Se perustettiin 1938 Göteborgissa pyörittämään Västra Frölunda IF:n jääkiekkojaostoa. Joukkueen päävalmentajana on toiminut vuodesta 2013 Roger Rönnberg. Frölunda HC on voittanut Ruotsin mestaruuden viisi kertaa (1965, 2003, 2005, 2016 ja 2019), sekä CHL:n neljästi (2016, 2017, 2019 ja 2020).
Frölunda HC tunnettiin aiemmin nimillä Västra Frölunda IF (1944–1984), Västra Frölunda HC (1984–2004) ja Frölunda Indians (2004–2020). Joukkue pelaa kotiottelunsa Scandinaviumissa.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Sulho

Sulho on suomalainen miehen nimi, joka johtuu etupäässä runokielessä esiintyvästä, sulhasta tarkoittavasta sanasta "sulho". Nimi on annettu helmikuuhun 2025 mennessä noin 650 suomalaiselle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. 2010-luvulla nimi annettiin vain yhdeksälle pojalle.
Marsupilami

Marsupilami on belgialaisen André Franquinin luoma eläinsarjakuvahahmo, joka seikkailee omassa albumisarjassaan ja aluksi Piko ja Fantasio -sarjakuvassa Pikon ja Fantasion lemmikkinä. Suomennetuista "Pikon ja Fantasion seikkailuja" -sarjakuvista ensimmäisenä Marsupilami esiintyy albumissa "Taistelu perinnöstä" (1951–1952), jossa Piko ja Fantasio löytävät Marsupilamin Etelä-Amerikan sademetsästä. Sarjakuvien lisäksi Marsupilami on esiintynyt myös animaatioissa. 
Marsupilami-sarjakuvahahmosta on saatavilla oheistuotteita, kuten sen kuvalla varustetuja mukeja ja paitoja sekä pehmoleluja.
Hahmo.
Marsupilami on keltainen mustapilkkuinen tai kokonaan musta apinankaltainen sympaattinen hahmo. Sillä on pitkä, täysikasvuisena noin 8-metrinen häntä, jota se käyttää lonkeromaisena tarttumavälineenä. Naarailla häntä on lyhyempi. Marsupilami kuuluu harvinaiseen munivien nisäkkäiden lahkoon, josta muina esimerkkeinä ovat esimerkiksi vesinokkaeläin ja nokkasiili. Naaras munii 2–3 päärynänmuotoista munaa kerran elämässään. Marsupilamien luontainen elinympäristö on sademetsässä Palombia-nimisessä kuvitteellisessa Etelä-Amerikan valtiossa. Marsupilamiperhe asuu puuhun rakentamassaan simpukkamaisessa kodissa. Marsupilami on älyltään nokkela ja toimiltaan yllättävä. Marsupilami pystyy hengittämään ilmassa ja vedessä ja sen ruuansulatuskanavasta on yhteys nenään. Marsupilamin luontaiseen ruokavalioon kuuluvat esimerkiksi piraijat ja vaeltajamuurahaiset (albumissa Tembo Tabu).
Marsupilami osaa satunnaisesti puhua yksittäisiä sanoja. Se toistelee varsinkin sanaa ”huba”.
Esiintyminen sarjakuvissa.
Suomeksi ilmestyneistä albumeista Marsupilami esiintyy ainakin seuraavissa:
Marsupilami-albumit:
Pikon ja Fantasion seikkailuja -albumit:
Muualla
CANT Z.1007

 
CANT Z.1007 Alcione oli italialainen toisen maailmansodan aikainen keskiraskas pommikone. 
Sen ensilento tapahtui maaliskuussa 1937 ja tuotanto alkoi vuonna 1938. Koneen suunnitteli ja valmisti Triestessä toiminut "Cantiere Navali Triestino" (CANT). Italian ilmavoimat käytti konetta koko toisen maailmansodan ajan. Koneen ensimmäinen sotakäyttö tapahtui taistelussa Britanniasta syyskuussa 1940, mihin Italia toimitti koneita Saksan tueksi. Seuraava sotanäyttämä oli Kreikka. Välimeren ilmataisteluissa suuri määrä CANT Z.1007 -pommikoneita ammuttiin alas, koska kone oli hidas ja sen puolustusaseistus oli heikko. Koneita rakennettiin 560 kappaletta. Koneen Z.1007ter-versiossa oli voimakkaampi moottori – se tuli palvelukäyttöön vuonna 1942.
Yokosuka MXY7

Yokosuka MXY7 (tunnettu nimellä Ōka (, ’kirsikankukka’, liittoutuneiden raportointinimi "Baka" (jap. ”idiootti”)) oli japanilainen, kamikazekäyttöön suunniteltu, rakettimoottorein varustettu itsemurhalentokone. Koneen suunnitteli lentoinsinööri, kapteeni Niki.
Lentävä pommi.
Kone oli rakennettu puusta ja keveistä, vähän jalostetuista metalleista, joten kouluttamattoman tehdastyövoiman oli helppo valmistaa sitä suuriakin määriä. Kone oli hyvin yksinkertainen; sillä oli lyhyet siivet, pieni ohjaamo ja yksinkertaiset ohjainlaitteet. Muista kamikazekoneista poiketen Ōkalle ei annettu mahdollisuutta palata kotiin. Muille kamikazekoneille annettiin tarpeeksi polttoainetta kotimatkaa varten, sillä oli mahdollista, etteivät koneet löytäisi sopivaa kohdetta. Ohkan oli kuitenkin käytännössä mahdotonta palata takaisin, koska koneessa ei ollut lainkaan laskutelineitä.
Ōka laukaistiin joko lavetilta maasta tai pudotettiin Mitsubishi G4M2 ”Betty” -pommikoneesta.
Sodan jälkeen Yokosukan laivastovarikolta löydettiin Ōkan edelleen kehitetty malli, jossa oli kuuden kiinteäpolttoaineisen raketin lisäksi kaksi saksalaisperäistä Walther-rakettimoottoria. Tämä konetyyppi olisi pystynyt nousemaan itsenäisesti kiitotieltä ja sen toimintasäde olisi ollut pidempi. Prototyyppi jäi ainoaksi ilmeisesti resurssipulan johdosta.
Palveluskäyttö ja sotilaalliset saavutukset.
Japanilaiset ehtivät rakentaa 775 itsemurhapommia, joista kovinkaan moni ei koskaan ehtinyt käyttöön. Huhtikuun ensimmäisenä päivänä vuonna 1945 Ōka-pommit vaurioittivat taistelulaiva "West Virginiaa". Yksitoista päivää myöhemmin Ōkat upottivat hävittäjä "Mannert L. Abelen" Okinawan edustalla. Ōkat eivät kuitenkaan koskaan saavuttaneet suurta menestystä, sillä vaikka niiden oma nopeus tekikin niistä vaikeita kohteita ilmatorjunnalle, ja ne olivat helppoja ohjattavia, ei niille löytynyt tarpeeksi nopeaa kantajakonetta – keskiraskaat ”Bettyt” olivat auttamattomasti liian hitaita.
Sodanjälkeiseten amerikkalaisten dokumenttien mukaan Ōkat osuivat sodan aikana kaiken kaikkiaan kuuteen amerikkalaiseen sotalaivaan, mutta vain yksi niistä, hävittäjä "USS Mannert L. Abele" (DD-733) upposi, ja toinen, hävittäjä, "USS Hugh W. Hadley" (DD-774) vaurioitui korjauskelvottomaksi.
Nimen alkuperä.
Sana "ōka", joka tarkoittaa kirsikankukkaa, on hyvin runollista kieltä ja yleisesti japanissa käytetään sanaa ”sakura-no-hana”. Ensimmäisen tavun makroni ilmaisee, että o ääntyy pitkänä ("ooka"). Anglosaksisessa kirjallisuudessa käytetään usein muotoa "Ohka", mutta se on suomalaisittain virheellinen muoto: suomessa pitäisi käyttää joko muotoja "ōka" tai "ooka".
Zatoichi – sokea samurai

Zatoichi – sokea samurai () on Takeshi Kitanon ohjaama vuonna 2003 ilmestynyt samurai-elokuva. Takeshi Kitano näyttelee myös pääosassa ja on käsikirjoittanut ja leikannutkin elokuvan. Elokuva on suurelle yleisölle tehty uuden ajan versio vanhasta samannimisestä japanilaisesta klassikosta.
Kuvaus.
Kitanon näyttelemä Zatoichi on sokea samurai. Elokuva noudattaa japanilaisittain tuttua kaavaa: Zatoichi auttaa kylää, jossa pahat jengiläiset häiritsevät asukkaiden elämää ja pakottavat ihmisiä maksamaan suojelurahoja. Zatoichi ystävystyy paikallisen maanviljelijättären kanssa ja tapaa kaksi vanhempiensa murhaajia etsivää geishaa lupautuen auttamaan näitä.
Arvioita.
"Turun Sanomien" Tapani Maskulan mukaan monilahjakas Kitano on rytmittänyt elokuvansa ”niin nasevasti erilaisten elementtien – taustaäänien, säilän sivallusten, kehon liikkeiden, musiikin ja koreografian – jänteväksi visuaaliseksi kudelmaksi, että sitä täytyy ihailla jo teknisenä toteutuksena”.
Leo Suonpää

Leo Evald Suonpää (15. kesäkuuta 1911 Oulu – 12. maaliskuuta 1996 Tampere) oli suomalainen poliitikko. Hän oli kansanedustaja Suomen kansan demokraattisen liiton eduskuntaryhmässä (1954–1969), Tampereen kaupunginvaltuuston ja -hallituksen varapuheenjohtaja, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri (1966–1968), kolmesti presidentin valitsijamies (1956, 1962, 1968) sekä Suomen kommunistisen puolueen poliittisen toimikunnan jäsen (1954–1969, 1970–).
Leo Suonpää osallistui politiikkaan kommunistien salaisissa soluissa 1930-luvulta alkaen. Hän istui tästä syystä kaksi vankilassa vuosina 1934–1936. Sotien jälkeen hän nousi julkisen n piirisihteeriksi. Hän luopui virasta tultuaan valituksi eduskuntaan 1954. Samana vuonna Suonpää nousi myös SKP:n korkeimpaan johtoon, poliittiseen toimikuntaan. Veli-Pekka Leppänen on pitänyt Suonpäätä tuon ajan merkittävimpänä "ei-helsinkiläisenä" suomalaiskommunistina.
SKP:n jakauduttua 1960-luvun lopulla Suonpää siirtyi puolueopposition riveihin, joiden joukossa hän edusti maltillista siipeä. Puolueen hajottua 1980-luvun puolivälissä Suonpää toimi huhtikuusta joulukuuhun 1986 Demokraattisen vaihtoehdon puheenjohtajana.
HC Davos

HC Davos on sveitsiläinen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Davos.
Seura pelaa Sveitsin pääsarjassa National Leaguessä, jossa se on voittanut historiansa aikana 31 mestaruutta (1926, 1927, 1929–1935, 1937–1939, 1941–1948, 1950, 1958, 1960, 1984, 1985, 2002, 2005, 2007, 2009, 2011 ja 2015). Joukkue pelaa kotiottelunsa Eisstadion Davosissa.
Joukkue kaudella 2025-2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Booble

Booble.com on yhdysvaltalainen maksulliseen pornoon keskittynyt hakemisto. Booblen tietokanta sisältää ylläpitäjien valitsemia sivustoja, joita palvelun oman ilmoituksen mukaan on indeksissä yli 10 000 kappaletta. Linkkien lisäksi kone palauttaa viitteitä sivuja koskeviin arvioihin. Lisäksi Booble kertoo palvelun hinnan. Booble itse ei sisällä pornoa eikä linkkejä ilmaisille pornosivuille.
Booble.com ja sen logo muistuttavat suuresti Googlea. Logossa ainoastaan hakukoneen nimen o-kirjaimet on tehty naisen rintoja muistuttaviksi. Suurin ero Googleen on kuitenkin se, että Booble palauttaa ainoastaan pornografisia sivuja. 
Hakukone perustettiin 2004 vitsinä ja parodiana Googlesta. Se joutui lähes heti ongelmiin Googlen ylläpidon kanssa. Google vaati pian palvelun sulkemista. Booblen ylläpito puolustautui Reutersin mukaan sillä, että sivuston oli ainoastaan tarkoitus olla ”hauska parodia”. Booblesta tuli niin suosittu, että se jopa kaatui ruuhkan seurauksena.
Booble on vuodesta 2006 alkaen US Patent and Trademark Officen suojaama rekisteröity tavaramerkki.
Victorien Sardou

Victorien Sardou (5. syyskuuta 1831 Pariisi – 8. marraskuuta 1908 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija ja Ranskan akatemian jäsen vuodesta 1877.
Sardou oli 1800-luvun ranskalaisista näytelmäkirjailijoista suosituimpia, ja hänen draamansa levisivät ympäri Eurooppaa. Sardou hallitsi ennen kaikkea draaman tekniikan. Hänen menestyksekkäimmät näytelmänsä ovat porvarillisia tapakomedioita. Tuotanto käsittää lisäksi monia ooppera- ja operettilibrettoja. Esimerkiksi Giacomo Puccinin Tosca pohjautuu Sardoun näytelmään "La Tosca" 1887.
Sardou kirjoitti Sarah Bernhardtia varten historiallisia melodraamoja, joista "Tosca" oli kolmas. Bernhardtin Tosca-esityksestä tuli kuuluisa, Puccini näki sen ja pyysi Sardoun agentilta oikeuksia säveltää se oopperaksi.
Veli Järvinen

Veli Armas Järvinen (25. marraskuuta 1911 Kymi – 15. marraskuuta 2003 Jyväskylä) oli suomalainen poliitikko. Hän edusti Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta eduskunnassa 1948–1951. Hänet valittiin Kymen läänin vaalipiiristä.
Elämänvaiheet.
Kymessä syntynyt Järvinen kävi kansa- ja ammattikoulun. Hän suoritti osatutkinnon Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Järvinen oli Karhulan kauppalanjohtaja vuosina 1951–1959 ja sen jälkeen Jyväskylän kaupunginjohtaja vuoteen 1974. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950 ja 1956. Järvinen toimi Kymin kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1974. hän jäi 1974 eläkkeelle. Jyväskylässä Järvinen kehitti kaupunginjohtajakaudellaan oppilaitosten oloja. Suurimmat hankkeet olivat Jyväskylän seudun ammattikoulu (Viitaniemessä) ja hotelli- ja ravintolakoulu Priimus. Vaihtamalla valtion kanssa alueita syntyi edellytykset Jyväskylän yliopiston laajennuksille. Keskeinen hanke oli myös Seppälän teollisuusalue, jossa edelleenkin toimii merkittävä osa Jyväskylän yrityksistä. Maanhankinta myös uusien asuinlähiöiden rakentamiseksi pantiin vireille.
8,8 cm Flak 41

8,8 cm Flak 41 (L/74) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen raskas 88 mm:n ilmatorjuntatykki. 
Alkuvuodesta 1939, jo ennen toisen maailmansodan syttymistä, aloitettiin uuden 88 mm:n ilmatorjuntatykin suunnittelu. Uuden tykin oli tarkoitus korvata sitä vanhemmat, Kruppin suunnittelemat 88-milliset Flak 18-sarjan tykit. 
Rheinmetall-Borsigin prototyyppi hyväksyttiin tuotantoon ja sai sotavarusteena nimen 8,8 cm Flak 41 (L/74), lyhyemmin Flak 41. Tässä tykkimallissa oli erittäin pitkä 855-millimetrinen hylsy ja 74 kaliiperin mittainen putki, jotka nostivat kantamaa merkittävästi verrattuna aiempiin saman kokoluokan ilmatorjuntatykkeihin. Flak 41 ylti jopa 15 000 metrin torjuntakorkeuteen.
Flak 41 oli kuitenkin epäluotettava, eikä sitä käytetty alkukokemusten jälkeen Saksan ulkopuolella. Vain 318 tykkiä oli käytössä tammikuussa 1945.
Vesivehmaa

 
Vesivehmaa on yksi Asikkalan kylistä Päijät-Hämeessä. Etäisyys Vääksyyn on noin 10 km, Lahteen vajaat 20 km ja Heinolaan noin 30 km. Vesivehmaa valittiin Suomen vuoden kyläksi 2025.
Vesivehmaa on Asikkalan toiseksi suurin osa heti keskustaajama Vääksyn jälkeen. Sen väkiluku on yli 700.
Kylässä on Vesivehmaan koulu, joka on rakennettu 1980. Koulussa on luokat 1–6, ja sen rehtorina toimii Markus Koskinen. Oppilaita on noin 90. Koululla menee hyvin verrattuna muihin Asikkalan ensimmäisten luokkien peruskouluihin, sillä se ei ole lakkautusuhan alla kuten moni muu koulu.
Vesivehmaan kylän historiasta on kirjoitettu kaksiosainen kirjasarja "Vesivehmaan seudun kylien historia I ja II".
Museovirasto on määritellyt Toisen Salpausselän eteläpuoliseen viljelyvyöhykkeeseen sijoittuneen Vesivehmaan kylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Vesivehmaa tunnetaan populaarikulttuurissa Usko Kempin sanoittamasta ja Yrjö Saarnion säveltämästä Vesivehmaan jenkasta. Alkuperäinen Jenkkapirtti rakennettiin 1947. Se oli mutterin muotoinen eli kuusikulmio. Se sijaitsi urheilukentän Vääksyn puoleisessa päädyssä. Aluksi se oli avolava, kunnes se katettiin ja lava sai nimeksi Jenkkapirtti. Tanssilavan pohjaa laajennettiin 1950-luvun lopussa kun suosio oli niin suuri. Jokaisen kuuden sivun kohdalle tehtiin noin kahden metrin levennys. Vuonna 1969 avattiin uudistettu Jenkkapirtti, kesätanssilava, jossa on paljon eloa kesäisin. Heti Jenkkapirtin läheisyydessä on urheilukenttä, jossa monet nuoret urheiluseura Vesivehmaan Vireen jäsenet kisailevat usein järjestetyissä kisoissa. Jukolan viesti kilpailtiin Vesivehmaalla vuonna 2002. Urheilukentän läheisyydessä on myös kuntopolku, jossa on talvella valaistu hiihtolatu.
Suomalainen sijaisnäyttelijä ja stuntmies Antti Pendikainen kuoli vuonna 2019 Vesivehmaalla järjestetyssä offroad-moottoripyörien cross country -kilpailussa menettäessään ajoneuvonsa hallinnan.
Muita nähtävyyksiä.
Lahti-Vesivehmaan lentopaikka sijaitsee Vesivehmaalla ja kentällä toimii Päijät-Hämeen ilmailumuseo. Vierumäen ja Vääksyn välinen seututie 313 kulkee lentokentän ohi ja Vesivehmaan kylän läpi. Lahden ja Vääksyn välisiä linja-autojen vakiovuoroja liikennöidään Vesivehmaan kautta seututie 313:n reittiä. Körrin suoraksi kutsuttavalla valtatie 24:n osuudella kuuluu Vesivehmaan alueeseen motelli ja kahvila-ravintola huoltoaseman yhteydessä. Körrin vakiovuoropysäkin kautta kulkee osa Lahden ja Vääksyn välisistä linja-autoista.
Eräs Vesivehmaan nähtävyyksistä on ollut Tuohimestarin tupa. Tuvassa on noin 340 monenlaista tuohesta valmistettua esinettä. Näitä ovat muun muassa yli puolentoista kuutiometrin vetoinen kontti ja 2,7 metriä pitkät virsut, jotka pääsivät Guinnessin Suureen ennätyskirjaan vuonna 1998.
Hämeen Rykmentin Vesivehmaan harjoitusalue sijaitsee kylässä. Hämeen Rykmentin myötä myös Vesivehmaan harjoitusalue lakkautettiin vuoteen 2015 mennessä Keuruun, Kirkonmaan, Jaamankankaan ja Reilan harjoitusalueen tapaan.
Vesivehmaalla toimii Antin Automuseo. Kolunkulmalla Vesivehmaalla on suuri amatööriradioasema, OG2M, jolla on maamerkkeinä näkyvät 42-metriset radiomastot. Asema kykenee kuuyhteyksiin.
Vähä-Äiniö

Vähä-Äiniö on kylä Asikkalan kunnassa Päijät-Hämeessä. Varhaisimmat maininnat Vähä-Äiniöstä ovat 1400-luvulta. Kylässä on myös toiminut koulu, rakennus on tätä nykyä Finn Inspiration Oy:n käytössä. Kylän vakituinen väkiluku, noin 130, on suhteellisen pysyvä, mutta kesäasukkaiden määrä kasvaa. Kesäasuntoja on noin 170. Vähä-Äiniön kylätoimikunta aloitti toimintansa huhtikuussa 1991.
Kylän historiaan liittyy 1870-luvun Turkin sota. Sen aikana Venäjän armeija kuljetutti Turusta härkävankkureilla höyrykoneita Kuoreniemessä rakennettaviin aluksiin. Valmistuttuaan nämä alukset olivat ensimmäiset konevoimalla Päijänteellä liikkuneet alukset. Kuoreniemessä on laajempi kuvaus tapahtumasta. Kuoreniemeen vievän tien varressa näkyy tapahtuman muistokivi. 
Kylän yrityksiä ja palveluja ovat esimerkiksi Savipaja Samiikka, kokoustiloja, mökkejä sekä saunatiloja vuokraava Lehmonkärki resort, Rantalan hevostallit, Yttälän kartanon maatila sekä kirjastoauto. Vähä-Äiniössä pidetään toukokuisin kyläkokous. Kylällä on ollut omat internetsivut vuodesta 2004.
Vähä-Äiniössä kylän talot, pellot ja muinaisjäännökset todistavat hämäläisen kyläasutuksen jatkuvuudesta esihistoriallisista ajoista nykyhetkeen. Tämän perusteella Museovirasto on vuonna 2009 määritellyt Vähä-Äiniön kylän valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Lagrangen neljän neliön lause

Lukuteoriassa Lagrangen lauseen mukaan jokainen positiivinen kokonaisluku on esitettävissä neljän neliön summana. Lauseen otaksui Claude Gaspard Bachet de Méziriac ja sen todisti 1770 Joseph Louis Lagrange. Lause esiintyi jo Diofantoksen "Arithmeticassa", josta Bachet käänsi sen latinaksi vuonna 1621. Esimerkkeinä lauseesta on
3 = 12 + 12 + 12 + 02 
31 = 52 + 22 + 12 + 12
310 = 172 + 42 + 22 + 12.
Adrien-Marie Legendre täydensi lausetta vuonna 1798 väittämällä, että positiivinen kokonaisluku voidaan esittää kolmen neliön summana jos ja vain jos se ei ole muotoa 4"k"(8"m" + 7). Legendren todistus oli puutteellinen ja lauseen todisti ensimmäisenä Carl Friedrich Gauss.
Vuonna 1834 Carl Gustav Jakob Jacobi löysi täsmällisen kaavan sille, monellako tavalla annettu positiivinen kokonaisluku voidaan esittää neljän neliön summana. Tämä luku on kahdeksan kertaa "n":n tekijöiden lukumäärä jos "n" on pariton ja 24 kertaa "n":n parittomien tekijöiden lukumäärä jos "n" on parillinen.
Lagrangen neljän neliön lause on erikoistapaus Fermat'n monikulmiolauseesta ja Waringin probleemasta. Myös seuraava tulos on yleisempi kuin Lagrangen lause: Olkoon "a", "b", "c" ja "d" annettuja luonnollisia lukuja. Voidaanko löytää kokonaisluvut luvut "x"1, "x"2, "x"3, "x"4 siten, että yhtälöllä
"n" = "ax"12 + "bx"22 + "cx"32 + "dx"42
on ratkaisu "n":n kaikilla positiivisilla kokonaislukuarvoilla. Tapaus "a"="b"="c"="d"=1 on Lagrangen lause. Yleisen tapauksen todisti Srinivasa Ramanujan. Hän todisti, että jos "a" ≤ "b" ≤ "c" ≤ "d", on olemassa täsmälleen 54 eri tapaa valita "a", "b", "c" ja "d" siten, että yhtälöllä on ratkaisu kaikilla "n" arvoilla, kun "x"1, "x"2, "x"3, "x"4 ovat kokonaislukuja. (Ramanujan listasi 55:nnen mahdollisuuden "a"=1, "b"=2, "c"=5, "d"=5, mutta tässä tapauksessa yhtälöllä ei ole ratkaisuja, jos "n"=15.
Kuningatar Alian kansainvälinen lentoasema

Kuningatar Alian kansainvälinen lentoasema (arab. مطار الملكة علياء الدولي) on lentoasema Jordaniassa. Se sijaitsee Zizyassa noin 30 kilometriä pääkaupunki Ammannista pohjoiseen. Se rakennettiin vuonna 1983 ja toimii Royal Jordanian -lentoyhtiön solmukohtana. Asema on nimetty Kuningas Husseinin kolmannen vaimon Alian mukaan.
Clay Regazzoni

Gianclaudio "Clay" Regazzoni (5. syyskuuta 1939 Mendrisio, Ticino, Sveitsi – 15. joulukuuta 2006 Fontevivo, Parma, Italia) oli sveitsiläinen Formula 1 -kuljettaja. Regazzoni on menestynein sveitsiläinen F1-kuljettaja.
Ura.
Regazzoni teki debyyttinsä Ferrarilla Hollannin GP:ssä kaudella 1970, jossa ajoi heti neljänneksi. Hän saavutti ensimmäisen voittonsa samalla kaudella Italian Monzassa. Vaikka Regazzoni ei debyyttikaudellaan ajanut kuin kahdeksan osakilpailua sijoittui hän silti MM-sarjassa peräti kolmanneksi. Kolmen Ferrarilla vietetyn kauden jälkeen Regazzoni siirtyi kaudeksi 1973 BRM:lle ja palasi seuraavana vuonna takaisin Ferrarille. Kausi 1974 oli hänen uransa paras: Toinen sija MM-sarjassa, yksi voitto ja seitsemän palkintopallisijaa. Kauden 1977 Regazzoni ajoi Ensignillä ja seuraavan kauden Shadow'lla. Kauden 1979 hän ajoi Williamsin F1-tallissa, jossa hän saavutti tallin ensimmäisen voiton, mutta siirtyi takaisin Ensignille seuraavana vuonna. 
Regazzonin F1-ura päättyi Long Beachin GP:ssä maaliskuussa 1980. Jarrupoljin hänen Ensign-autostaan hajosi suoran lopussa. Hän törmäsi pysäköityyn autoon, josta hän kimposi törmäyssuojiin. Hän halvaantui vyötäröstä alaspäin ja haastoi kilpailun järjestäjät oikeuteen turvajärjestelyistä, mutta Los Angelesin oikeus hylkäsi vahingonkorvausvaatimuksen.
F1-uran jälkeen hän ajoi käsin hallittavalla autolla Pariisi-Dakar -rallissa ja Sebringin 12 tunnin ajossa.
Hän kuoli Italiassa auto-onnettomuudessa joulukuussa 2006.
Kadotettu (televisiosarja)

Kadotettu ("Vanished") on kesken jäänyt yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli FOX-kanavalla 21. elokuuta 2006. Se kertoo senaattorin vaimosta, jonka katoaminen paljastuu osaksi laajempaa salaliittoa.
"Kadotettua" näytettiin FOX-kanavalla yhdeksän jaksoa, minkä jälkeen viimeiset neljä jaksoa näytettiin MySpacella, koska sarjalle ei riittänyt katsojia televisiossa. Tuotantotiimi oli kuvitellut, että heillä olisi ainakin toinen tuotantokausi aikaa selvittää mysteeriä, joten viimeinen osa ei tarjonnut selvää ratkaisua.
Suomessa MTV3 on hankkinut sarjan esitysoikeudet ja aloitti lähetykset 27. helmikuuta 2007.
Sj

SJ tai Sj tarkoittaa seuraavia asioita:
Eilisen kuiskaus

Eilisen kuiskaus () on japanilainen animaatioelokuva. Se on Studio Ghiblin tuottama ja Isao Takahatan ohjaama.
Elokuva valmistui vuonna 1991. Sen pituus on 118 minuuttia, ja se pohjautuu Hotaru Okamoton ja Yūko Tonen samannimiseen sarjakuvaan.
Juoni.
Elokuva kertoo tympääntyneestä, yksin asuvasta Taekosta, joka työskentelee tokiolaisessa konttorissa. Kesälomallaan hän matkustaa töihin serkkunsa maatilalle, ja muistelee lapsuuttaan. Nämä muistot saavat hänet pohtimaan uudelleen elämänsä suuntaa.
Osku Palermaa

Osku Palermaa (s. 18. marraskuuta 1983 Espoo) on suomalainen huippukeilaaja, joka aloitti keilaamisen vuonna 1986. Osku Palermaa valittiin vuoden keilaajaksi 2006 . Palermaan tunnistaa hänen omintakeisesta keilailutyylistään, jossa keilapallo heitetään kahdella kädellä.
Palermaa oli voittamassa vuonna 2004 joukkueiden Euroopan Cupia. Vuonna 2006 hän voitti sekä maailmancupin että Suomen mestaruuden ja sai pronssia niin World Ranking Masters- kuin MM-joukkuekilpailussakin. Vuoden 2007 EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa All Events -kilpailussa ja kuulunut Suomen pronssijoukkueeseen triokilpailussa. 
Palermaan veljentytär on keilaaja Emma Palermaa.
Luettelo suomalaisten MM-rallivoitoista

Tämä on luettelo suomalaisten rallin MM-osakilpailuvoitoista.
"Päivitetty kauden 2024 jälkeen (21.12.2024)."
"Kuljettajan nimen perässä suluissa oleva luku tarkoittaa, monesko suomalaisvoittaja on kyseessä."
"Kartanlukijat suomalaisia ellei toisin ilmoitettu."
So

So tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
So on seuraavien henkilöiden nimi:
Uskonkappaleet (mormonismi)

Uskonkappaleet ovat Myöhempien aikojen pyhien uskontunnustuksen kaltainen keskeisten oppien tiivistelmä. Uskonkappaleita on kaikkiaan 13. Profeetta Joseph Smith kirjoitti uskonkappaleet vuonna 1842 vastaukseksi Chicago Democrat -lehden päätoimittajan "Long" John Wentworthin kysymykseen myöhempien aikojen pyhien tärkeimmistä uskomuksista. Suurin osa Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista kirkoista ja yhteisöistä pitää uskonkappaleita opillisesti sitovina. Ne on myös liitetty osaksi MAP-kirkon pyhänä pitämää kirjoitusta Kallisarvoinen helmi.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon uskonkappaleet:
Sp

SP, SP., Sp, Sp., sp tai sp. voi esiintyä ainakin seuraavissa käytöissä:
Mika Pohjola

 
Mika Pohjola (s. 1. joulukuuta 1971 Helsinki) on Yhdysvalloissa asuva suomalainen jazzpianisti ja säveltäjä.
Pohjola kasvoi Vantaalla musikaalisessa perheessä. Hänen isänsä Heikki Pohjola (1938–2020) oli jazzkitaristi. Pohjola aloitti pianonsoiton vuonna 1976, mutta kyllästyi ja kokeili viulua ja selloa. Vuosina 1982–1983 Pohjola lauloi poikasopraanona Cantores Minores -poikakuorossa, mutta palasi äänenmurroksen vuoksi pianon pariin. Hän opiskeli klassista musiikkia Vantaan musiikkiopistossa ja muutti Ruotsiin vuonna 1987. Hän opiskeli Tukholmassa Ruotsin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa jazzmusiikkia ja improvisointia opettajanaan arvostettu espanjalainen pianisti Alvaro Is Rojas. Pohjola valmistui vuonna 1992 musiikkipedagogiksi ja muutti Bostoniin, Yhdysvaltoihin opiskelemaan Berklee College of Musiciin, jossa häntä opettivat muun muassa vibrafonisti Gary Burton ja trumpetisti Herb Pomeroy. Bostonissa hän opiskeli vuoteen 1994 saakka ja muutti sitten New Yorkiin.
Vuonna 1997 Pohjolalle myönnettiin Steinwayn ensimmäisen luokan taiteilija-arvo. 1990-luvun lopulla Pohjola oli myös aktiivi konsertoija Euroopassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Lyhyen tuottajakautensa jälkeen 2000-luvun alussa Pohjola palasi säveltämiseen. Vuoteen 2009 mennessä Pohjola on julkaissut yhteensä kaksikymmentäneljä albumia. Suurin osa hänen tuotannostaan on jazzia eri kokoonpanoissa, mutta hän on myös uudistanut Tove Janssonin muumilauluja sekä Toivo Kärjen musiikkia. Hän luennoi säännöllisesti yhdysvaltalaisissa yliopistoissa, aiheinaan sävellys ja johtajuus. Pohjola konsertoi myös Suomessa: Vuonna 2001 hän esiintyi saksofonisti Miguel Zenonin ja kitaristi Ben Monderin kanssa Turussa ja Helsingissä. Vuonna 2006 Pohjola konsertoi argentiinalaisen Grupo Nuevon ryhmässä. Pohjola on myös kirjoittanut taidemusiikkia, muun muassa tilaussävellyksen norjalaisen runoilijan Olav H. Haugen runoihin. Vuonna 2008 hänet kiinnitettiin amerikkalaiseen Blue Music Group levy-yhtiöön.
Hajasaantimuisti

Hajasaantimuisti, eli RAM () on tietotekniikassa muisti, jossa tietoa voidaan lukea mielivaltaisessa järjestyksessä halutuista muistiosoitteista. Yleensä muisti on myös kirjoitettavaa.
RAM-muisti toteutetaan tyypillisesti haihtuvalla muistilla (DRAM). Aiemmin (n. 1990 -luvun lopulle asti) SRAM-muisti oli tyypillisin toteutustapa. Tietokonetekniikan alkuaikoina hajasaantimuisti oli usein haihtumatonta ferriittirengasmuistia.
DRAM ja SRAM muistin toteutustyypit eroavat toisistaan muistin virkistämisessä ja tyhjentämisessä. DRAM, eli dynaaminen-RAM, tyhjenee joka lukukerralla, jolloin tiedon säilyminen vaatii sen uudelleenkirjoittamista ja poisto aktiivista poistoa tai lukemista. Staattinen-RAM ei tyhjene luettaessa, vaan se pitää aktiivisesti tyhjentää. 
RAM-muistin käyttökohteita ovat muun muassa:
Eräissä suorittimissa RAM-muistia myös suorittimen sisäisiä toimintoja varten kuten pinon toteuttamiseen.
Nykyisin kehitetään myös haihtumattomaan muistiin perustuvaa hajasaantimuistia. RAM-muistin vastakohta on ROM-muisti.
Su

Su tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henkilöt.
Su on seuraavien henkilöiden nimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Malin liittovaltio

Malin liittovaltio () oli lyhytikäiseksi jäänyt valtio Länsi-Afrikassa, johon kuuluivat nykyisten Senegalin ja Malin alueet. Liittovaltion päämiehenä toimi Modibo Keïta ja sen pääkaupunki oli Dakar.
Ranskan Länsi-Afrikan hajottua vuonna 1958 alueen autonomioissa esiintyi pyrkimyksiä uuden federaation luomiseksi. Niiden johdossa olivat Senegalin johtaja Léopold Sédar Senghor ja Sudanin tasavallan (entisen Ranskan Sudanin) pääministeri Modibo Keita. 10. tammikuuta 1959 muodostettuun Malin liittovaltioon liittyivät Senegalin ja Sudanin lisäksi myös Ylä-Volta ja Dahomey, mutta ne joutuivat pian eroamaan Ranskan ja Norsunluurannikon vastustuksen takia.
Malin liittovaltio itsenäistyi Ranskasta 20. kesäkuuta 1960. Modibo Keitasta tuli liittovaltion pääministeri ja valtionpäämies ennen elokuuksi suunniteltuja vaaleja, joissa presidentiksi oli määrä valita Léopold Sédar Senghor. Ranskan vaikutusvallasta irtautumista kannattanut Keita ja maltillisempi Senghor riitaantuivat pian, ja elokuussa tilanne kärjistyi Sudanin armeijan ja Senegalin poliisin liikekannallepanoksi. Ranskalaisten tukemat senegalilaiset saivat Dakarin nopeasti haltuunsa ja erosivat liittovaltiosta 20. elokuuta 1960. Sudanin tasavalta julistautui Malin tasavallaksi 22. syyskuuta 1960. Maiden väliset yhteydet olivat poikki lähes kolmen vuoden ajan, minkä johdosta Mali rakensi Norsunluurannikolle johtavan tieverkon.
Sy

Sy tarkoittaa seuraavia:
Henkilöt.
Sy on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Katso myös.
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:
Arvo-osuustili

Arvo-osuustili on arvo-osuusjärjestelmässä käytettävä säilytystili, jossa säilytetään arvopapereita kuten osakkeita, indeksiosuuksia, optioita, warrantteja tai merkintäoikeuksia. Arvo-osuustilillä olevia arvopapereita sanotaan arvo-osuuksiksi. 
Arvo-osuustiliä käytetään erityisesti pörssiosakkeisiin sijoitettaessa. Arvo-osuustilin rinnalle nimetään rahatili, jonka kautta sijoituksiin liittyvä rahaliikenne hoidetaan.
Arvo-osuuksien omistuksen tosite on yleensä ainoastaan merkintä arvo-osuustilillä.
Arvo-osuustili Suomessa.
Suomessa arvo-osuustilille kirjataan seuraavat tiedot:
Samalla tilinhaltijalla voi olla useita arvo-osuustilejä. Useiden tilien käytöstä voi olla hyötyä mm. verosuunnittelussa. 
Suomen arvo-osuusjärjestelmässä oli vuonna 2022 noin 2,1 miljoonaa arvo-osuustiliä. Osakkeenomistajien määrä ylitti miljoonan.
Arvo-osuustilinumero.
Suomessa arvo-osuustilinumero koostuu 35 merkistä ja sen alussa on alkuliite "APKE" (Arvopaperikeskus).
Esimerkiksi "APKE0000000000000000000001234567890".
Osakesäästötili.
Suomessa sijoittaja voi halutessaan käyttää osakesijoittamiseen myös osakesäästötiliä. Osakesäästötili liittyy arvo-osuustiliin siten, että kuhunkin osakesäästötiliin kuuluu arvo-osuustili, jossa osakkeet säilytetään.
Musta Kettu

Musta Kettu on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä ammattimainen jalokivivaras. Hahmo ensiesiintyminen tapahtui "Amazing Spider-Man"-lehden numerossa 255.
Historia.
Musta Kettu on taitava jalokivivaras, jonka rikollisura kattaa kohteita niin Euroopassa kuin Yhdysvalloissakin. Vaikka Musta Kettu onkin jo vanha mies, hän on fyysisesti hyvässä kunnossa ja pyrkii tekemään vielä yhden suuren keikan ennen siirtymistään eläkkeelle Ranskan Rivieralle. 
Useimmiten hänen yrityksensä ovat kuitenkin tuhoutuneet jonkun supervoimaisen sankarin väliintulon vuoksi. Ensimmäisellä kerralla Musta Kettu joutui vasten tahtoaan liittoon Punaisen Haamun kanssa. Hämähäkkimies kuitenkin saapui ajoissa paikalle estääkseen Haamun superapinoita murhaamasta Kettua. 
Mustan Ketun paljastettua Haamun piilopaikan sijainnin Hämähäkkimiehelle tämä päätti päästää Kettu menemään ja keskittyä sen sijaan jahtaamaan Haamua. 
Toisen kerran Musta Kettu ajautui konfliktiin Hopeasapeli Internationalin, Symkarialaisen palkkasoturifirman kanssa. Tälläkin kerralla Hämähäkkimies saapui paikalle pelastamaan iäkkään murtovarkaan, mutta päästi tämän vielä menemään - tosin ankarien varoitusten säestämänä. 
Yksi viimeisimmistä kerroista lopettaa uransa tapahtui Los Angelesissa, jossa Musta Kettu yritti pihistää keskiaikaisen espanjalaisen ehtoolliskalkin. Hänen tietämättään kalkissa oli kiinni teollisuussalaisuuksia sisältävä mikropiiri, joka kiinnosti myös Hiipijää. Erinäisten tapahtumien jälkeen Hämähäkkimies nappasi kalkin takaisin, mutta päästi kuitenkin Ketun vielä menemään. Optimistinen Kettu suunnittelee kuitenkin vielä uransa kunniakasta finaalia.
Voimat ja varusteet.
Mustalla Ketulla ei ole yliluonnollisia voimia. Hänellä on ikäisensä miehen hyvin treenattu keho. Ikäänsä nähden hänen fyysistä suorituskykyään voidaan pitää poikkeuksellisen hyvänä. 
Kettu kantaa mukanaan savukranaatteja, köyttä ja lasileikkureita. Yksi nerokkaimmista laitteista on kuitenkin elektroninen laite, joka vaimentaa suurimman osan tavallisista hälytysjärjestelmistä.
Jukka Ruohomäki

Jukka Tapio Ruohomäki (20. elokuuta 1947 Helsinki – 8. maaliskuuta 2022 Oulu) oli suomalainen elektroniseen musiikkiin erikoistunut säveltäjä. Hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa, ja oppiarvoltaan hän oli filosofian kandidaatti.
Ura.
Ruohomäki aloitti musiikilliset kokeilunsa 1960-luvun lopulla käyttäen analogisia laitteita 1970-luvun loppuun saakka. Hän työskenteli Helsingin yliopiston musiikkitieteen laitoksen elektronisen musiikin studiossa vuodesta 1970 alkaen Erkki Kurenniemen johdolla ja vastasi studion toiminnasta vuosina 1973–1986. Hän työskenteli myös Yleisradion kokeilustudiossa ja Sibelius-Akatemian elektronisen musiikin studiossa. Hän loi musiikkia kuunnelmiin ("Liisa ihmemaassa", "Neurovelho") ja kokeellisiin animaatioelokuviin ("Sähkölintupuutarha").
1980-luvulla Ruohomäki keskittyi tietokonegrafiikkaan mutta alkoi taas säveltää 1990-luvulla käyttäen tietokonepohjaisia järjestelmiä. Ennen kuolemaansa hän asui Oulussa ja toimi Oulun konservatorion elektronisen musiikin lehtorina, kunnes jäi eläkkeelle 68-vuotiaana.
Vuonna 2020 taiteilija Niina Suominen toteutti mediataideteoksen "Mikä aika on?" Teoksen ääniraitana on käytetty Jukka Ruohomäen sävellyksen Mikä aika on? versiota 4, jonka Ruohomäki miksasi Suomisen teosta varten.
Ruohomäelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.
Ruohomäki kuoli sairauskohtaukseen kotonaan 8. maaliskuuta vuonna 2022. Hän oli 74-vuotias. Ruohomäki on haudattu Ouluun.
 Ruohomäen muokkaus Leevi Madetojan Okon Fuokosta.
 Yhteistyö Mieskuoro Huutajien kanssa
Teoksia.
Time Ride.
"Time Ride" on Hot Igloo -yhtiön julkaisema kokoelma Ruohomäen tuotannosta. Levy julkaistiin syystalvella 2006. Levy sisältää Ruohomäen 1990- ja 2000-luvun tuotantoa.
Ulrik Thersner

Ulrik Thersner tai Tersner (2. huhtikuuta 1779 Kirkkonummi – 2. syyskuuta 1828 Västerås Ruotsi) oli suomalainen sotilas, piirtäjä ja taidegraafikko, joka oli kotoisin Kirkkonummen pitäjästä Uudeltamaalta.
Thersnerin vanhemmat olivat kappalainen Mikael Tersner ja Johanna Tersner o.s. Dorph (toisten lähteiden mukaan Dorpt). Hänen puolisonsa oli vuodesta 1811 Anna Gustafva o.s. Weckman. Hän oli Ruotsin sota-akatemian jäsen, everstiluutnantti.
Thesner lähti sotilasuralle seitsemänvuotiaana, jolloin hän ryhtyi laivapojaksi ja osallistui Venäjän sotaan 1788–1790. Myös vuosien 1808–1809 Suomen sotaan hän osallistui. Hän aloitti vuonna 1817 kivipiirrosjulkaisun "Sverige framstäldt i teckningar" ("Fordna och närvarande Sverige"), josta ennen Thersnerin kuolemaa ehti valmistua 38 vihkoa. Piirrosten tekoa jatkoivat ensin muut, myöhemmin vuonna 1843 hänen tyttärensä, kirjailija Thora Johanna Ulrika Thersner (s. 1818, k. Tukholmassa 3. lokakuuta 1867). Tämän kuollessa valmiina oli 364 foliolehteä. 
Kivipiirrosjulkaisun taso ei noussut kovin korkalle. Niissä jatkui vanha ranskalaisklassinen maisemagrafiikan traditio sangen kaavamaisessa muodossa.