tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Computerwelt

Computerwelt () on vuonna 1981 julkaistu Kraftwerkin albumi. Albumin keskeisenä teemana on tietokoneiden merkityksen lisääntyminen maailmassa. 
Englanninkielinen versio albumin nimikappaleesta sisältää noin puolet vähemmän sanoituksia kuin saksankielinen, ja siksi se menettää suurimman osan sanomastaan. Albumin viimeisen kappaleen nimi on sanaleikki sloganista "It's more fun to compete", jonka saattoi nähdä aikakautensa flipperi-koneissa. "Computerwelt" on edeltäjiensä tapaan hyvin merkittävä mutta jäi kuitenkin yhtyeen viimeiseksi varauksettomat kehut saaneeksi albumiksi.
Coldplay lainasi "Computer Love" -kappaleen syntetisaattorimelodiaa kappaleessaan "Talk" albumillaan "X&amp;Y". "Numbers"-kappaleen rytmiä on käyttänyt muun muassa hip hop -artisti Afrika Bambaataa kappaleessaan "Planet Rock".
Pitchfork Media on valinnut "Computerweltin" 1980-luvun 44. parhaaksi albumiksi. "Slant"-lehti sijoitti albumin sadan parhaan 1980-luvun albumin listalla sijalle 25. Vuonna 2012 "Rolling Stone" -lehti nimesi albumin kaikkien aikojen 10. parhaaksi elektronisen tanssimusiikin (EDM) albumiksi.
Laitteisto.
"Computerweltillä" käytettiin muun muassa seuraavia laitteita:
Sardinianpika

Sardinianpika eli sardinianpiiskujänis ("Prolagus sardus") kuuluu jäniseläinten lahkon sukupuuttoon kuolleeseen Prolagidae-heimoon. Sardinianpika oli ainoa historiallisena aikana elänyt laji heimossa ja sen "Prolagus"-suvussa. "Korsikanpika" ("Prolagus corsicanus") katsotaan nykyään olleen virheellisesti määritelty sen lajiseksi.
Sardinianpika eli luonnonvaraisena Välimeren saarilla Sardiniassa ja Korsikassa. Se kuitenkin hävisi 1700–1800-lukujen vaihteessa. Varhaiset sardinialaiset kirjailijat kuvailivat sitä hännättömäksi jättiläiskaniksi ja sen uskotaan olleen muinaisen sardinialaisen Nuragici-kansan suurta herkkua. 
Jotkut uskovat, että sardinianpikoja elää yhä Sardinian "villissä" sisämaassa, ja toiset taas uskovat sen kadonneen jo paljon tieteellisesti arvioitua aiemmin. Tästä pikasta on ajoittaisia havaintoja, mutta yhtäkään niistä ei ole pystytty varmentamaan.
Eurovision laulukilpailu 1986

Eurovision laulukilpailu 1986 järjestettiin 3. toukokuuta 1986 Grieghallenissa Bergenissä Norjassa. Kilpailun juonsi 20 vuotta aiemmin Norjaa Euroviisuissa edustanut Åse Kleveland.
Italia ja Kreikka vetäytyivät kilpailusta. Islanti osallistui ensimmäistä kertaa ja Alankomaat sekä Jugoslavia palasivat kilpailuun vuoden tauon jälkeen.
Tästä vuodesta lähtien lisättiin sääntöihin että kenraaliharjoituksen pitää olla identtinen finaalin kanssa johtuen edellisvuonna pahennusta herättäneestä Lill Lindforsin hametempusta.
Kilpailun voitti Belgia ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran Sandra Kimin esittämällä kappaleella ”J'aime la vie”. Sandra Kim oli voittonsa aikaan vasta 13-vuotias, mikä tekee hänestä kaikkien aikojen nuorimman euroviisuvoittajan. Kim tunnetaan myös animaatiosarjan "Olipa kerran elämä" tunnuskappaleen esittäjänä. 
Suomea kilpailussa edusti Kari Kuivalainen itse säveltämällään kappaleella ”Päivä kahden ihmisen” joka esitettiin nimellä "Never the end". Kappale sijoittui viidenneksitoista saaden 22 pistettä.
Kappaleet.
Kapellimestarit.
Isoa-Britanniaa lukuun ottamatta jokainen maa valitsi oman kapellimestarin johtamaan maansa kappale. Lisäksi Tanskan delegaatiota avusti isäntämaan ylikapellimestari Egil Monn-Iversen.
Pahuus (elokuva)

Pahuus ("Ondskan") on Mikael Håfströmin ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 2003. Se perustuu Jan Guilloun vuonna 1981 julkaistuun omaelämänkerralliseen kirjaan "Ondskan", joka kertoo kirjailijan nuoruudesta. Elokuva sijoittuu vuoden 1959 Ruotsiin, jossa päähenkilö Erik Ponti käy sisäoppilaitosta, jonka kuri on kova. Elokuvan teemana on väkivalta.
"Pahuus" oli pääosaesittäjä Andreas Wilsonin ensimmäinen elokuvarooli. Hänet valittiin Erikin rooliin 120 hakijan joukosta.
Elokuva sai Oscar-ehdokkuuden vuonna 2004 parhaasta vieraskielisestä elokuvasta. Elokuva on ollut arvostelumenestys kriitikoiden keskuudessa ja se saavutti ensi-iltaviikonloppunaan 108 000 katsojaa Ruotsissa.
Juoni.
Erik (Wilson) on väkivaltainen nuori, jonka vihaa ruokkii väkivaltainen isäpuoli. Erikin äiti lähettää Erikin sisäoppilaitos Stjärnsbergiin viimeisenä mahdollisuutena päästä lukioon. Sisäoppilaitoksessa kuria pitävät vanhemmat opiskelijaneuvoston oppilaat, jotka simputtavat jopa väkivalloin nuorempia oppilaita. Erikin henkinen kärsivällisyys ja fyysinen kestävyys ovat koetuksella. Pierre, Erikin huonekaveri yrittää auttaa häntä mutta samalla joutuu itse myöhemmin katumaan tekojaan. Koulussa vallitsee väkivallan voima, ja sitä käytetään kursailematta "toverikasvatuksen" nimissä. Toverikasvatus on nuorempien oppilaiden opettaminen tavoille väkivaltaa käyttäen ja sillä uhaten. Toverikasvatukseen kuuluu vanhempien oppilaiden tehtävien täyttämistä, muun muassa kenkien kiillottamista ja kioskilla asioimista vanhempien oppilaiden puolesta. Korkeimmalla koulun arvostuksessa ovat koulun vanhimmat oppilaat – lukion neljäsluokkalaiset – sekä neuvosto, jota verrataan oikeudenkäyntiin ja tuomioistuimeen.
Kukkakauppa

Kukkakauppa on kasveihin erikoistunut kauppa, jossa myydään muun muassa leikkokukkia, ruukkukasveja ja kasvinhoitotarvikkeita. Lisäksi useimmat kukkakaupat tarjoavat sidontaa, jolloin niistä on mahdollisuus saada kukkakimppuja, asetelmia, suruvihkoja sekä muita alan töitä. Monet kukkakaupat ovat laajentaneet toimintaansa myös hautauspalveluihin.
Kukkakauppoja on Suomessa noin 2 000. Tosin jo yli puolet kukkaostoksista tehdään muualta kuin kukkakaupoista eli esimerkiksi marketeista, rautakaupoista tai ruokakaupoista.
Kukkien myynnissä suurimmat sesongit ovat joulu ja kevät. Sesonkien alkaminen on varhaistunut asiakkaiden asenteiden ja EU:n aiheuttaman tuonnin vapautumisen myötä, nyt kasveja eri puolilta maailmaa on saatavilla ympäri vuoden.
Andrés Segovia

 
Andrés Torres Segovia (21. helmikuuta 1893 Linares, Andalusia – 3. kesäkuuta 1987 Madrid) oli espanjalainen kitaristi. Häntä on yleisesti pidetty nykyaikaisen klassisen kitaran soiton isänä.
Segovia opiskeli teini-ikäisenä kitaransoittoa Granadassa Alhambran palatsin ympäristössä. Madridissa pitämässään ensimmäisessä ammattimaisessa konsertissa hän soitti Francisco Tárregan kitarasovituksia ja omia sovituksiaan muun muassa Bachin sävellyksistä. Hänen kitaransoittotyylinsä erosi Tárregasta ja tämän seuraajista: siinä missä Tárrega oli soittanut vain sormenpäillä, Segovia soitti sekä sormenpäillä että kynsillä. Hänen toteutuneena päämääränään oli tehdä kitarasta soitin, jota opiskeltaisiin kautta maailman pianon ja viulun tavoin klassisen musiikin soittimena. 
Ensikiertue Yhdysvalloissa 1928 inspiroi brasilialaisen Heitor Villa-Lobosin säveltämään teoksen "Kaksitoista etydiä" ("Douze études", 1929), jonka Villa-Lobos myös omisti Segovialle.
Aleksandr Mištšuk

Aleksandr Aleksandrovitš Mištšuk (, s. 22. huhtikuuta 1977 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan maalivahti.
Mištšuk on edustanut Venäjällä Dynamo Moskovaa ja Anži Mahatškalaa sekä Suomessa Atlantista, Allianssia ja TP-47:ää. Veikkausliigassa hän pelasi kausina 2001–2004 yhteensä 68 ottelua. Vuonna 2001 hän voitti Atlantiksessa Suomen cupin.
24. syyskuuta 2006 Rovaniemen Palloseuraa vastaan pelatun Ykkösen ottelun jälkeen Mištšuk joutui lahjusepäilyjen kohteeksi, sillä hän päästi epäilyttävän helposti rovaniemeläisjoukkueen 2–0-maalin. Sittemmin hänet otettiin vaihtoon ja Atlantis nousi tasoihin. Brittiläisessä Betfair-vedonlyöntitoimistossa ottelua oli pelattu yli 300 000 euron edestä ja lähes 98 prosenttia vedoista oli RoPSin puolesta. Ottelun jälkeen Mištšuk talletti pankkitililleen 1 500 euroa, jonka hän kertoi saaneensa harjoittamastaan urheiluvälinemyynnistä. Mištšuk sai syytteen lahjusten ottamisesta ja hänet tuomittiin 18. joulukuuta 2007 Helsingin käräjäoikeudessa neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen sekä korvaamaan valtiolle saamansa taloudellinen hyöty.
Lauren Tom

Lauren Tom (s. 4. elokuuta 1961 Highland Park, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut ääninäyttelijänä Amy Wongille ja Inez Wongille "Futuramassa" sekä Minhille ja tämän lapselle Connielle "Kukkulan kuninkaassa". Tom on myös näytellyt muun muassa Rossin tyttöystävä Julieta "Frendien" toisella tuotantokaudella.
Biografia.
Lauren syntyi Chicagon lähellä Highland Parkissa kiinalaisamerikkalaiseen perheeseen. Hänen äitinsä on Nancy ja isä Chan Tom, joka työskenteli pakasteruoan alalla. Detour-lehden artikkelissa Lauren kertoi joutuneensa kiusauksen kohteeksi kiinalaisen ulkonäkönsä vuoksi. Tämä myötä hänestä tuli sisäänpäin kääntynyt persoona, jonka seurauksena Lauren innostui myöhemmin tanssimisesta. Lapsena hänellä ei myöskään ollut kunnollista perhettä ja hän eli useissa sijaisperheissä.
Teatteri.
17-vuotiaana Lauren sai ensimmäisen tilaisuuden esiintyä teatterissa Chorus Line -näytelmässä. Hän sai vajaat vuotta myöhemmin rooliin samaisesta näytelmästä Broadwayllä ja hänet palkittiin Obie-palkinnolla useiden teatteriesitysten jälkeen. Lauren esiintyi kuusi vuotta New Yorkin teatterissa.
Vidjajevo

Vidjajevo (, aikaisemmin Uritsa, ) on suljettu asuinalue Murmanskin alueella Venäjällä. Vidjajevo on samannimisen kaupunkipiirikunnan (Городской округ ЗАТО п. Видяево) keskus ja ainoa taajama, mutta se ei itse ole kaupunki. Asukkaita kaupunkipiirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 5 771.
Vidjajevon asutuskeskus palvelee samannimistä sukellusvenetukikohtaa, joka sijaitsee kahdessa erillisessä osassa, välittömästi taajaman koillispuolella Uuravuonon rannalla sekä Auravuonon perukassa noin 6 km taajamasta pohjoiseen. Vidjajevo rajoittuu lännessä Zaozjorskin suljettuun kaupunkipiirikuntaan, muuten sitä ympäröi Kuolan piirin Uuran maalaiskunta.
Historia.
Uritsan kylä sai nimensä Uritsajoesta ja tämä puolestaan laskupaikastaan Uuravuonosta ("Ura guba"); nimi on saamelaista kantaa. Taajama perustettiin vuonna 1958. 1960-luvulla paikkakunnalla toimi dieselkäyttöisten sukellusveneiden telakka ja vuodesta 1979 myös ydinsukellusveneiden. Uritsa-nimi vaihdettiin Vidjajevoksi vuonna 1964 sukellusvene Štš-421:n päällikön kapteeniluutnantti Fjodor Vidjajevin muistoksi, joka menehtyi Barentsinmerellä toisessa maailmansodassa. 
1980-luvulla Auravuono ("Ara guba") oli yksi Neuvostoliiton tärkeimmistä sukellusvenesatamista ja palveli kaikkia kolmea sukellusvenesukupolvea dieselkäyttöisistä ydinkäyttöisiin. Nykyisin telakan merkitys on vähentynyt; jäljellä ovat vain Akula, Sierra ja Oscar-II -luokat. Lisäksi Auravuonon tukikohtaan on varastoitu käytöstä poistettuja ydinreaktoreita ja ydinjätettä. Vidjajevo oli myös vuonna 2000 Barentsinmerellä uponneen K-141 Kurskin kotisatama.
Ibrahim Afellay

Ibrahim Afellay () (s. 2. huhtikuuta 1986 Utrecht) on alankomaalainen marokkolaiset sukujuuret omaava jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitalinkki. Afellay on pituudeltaan 180-senttimetrinen.
Afellay pelasi nuoresta asti PSV:ssä. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki helmikuussa 2004 Alankomaiden cupin ottelussa NAC Bredaa vastaan. Kaudella 2005–2006 Afellay murtautui lopullisesti PSV:n kokoonpanoon monen runkopelaajan (mm. keskikenttäpelaajat Johann Vogel ja Mark van Bommel) lähdettyä joukkueesta. Afellay pelasi kauden aikana 23 liigaottelua ja teki kaksi maalia.
Afellay siirtyi tammikuussa 2011 Espanjan liigaan FC Barcelonan riveihin. Sittemmin hän pelasi saksalaisseura Schalke 04:ssä, kreikkalaisessa Olympiakosissa ja englantilaisseura Stoke Cityssä, jossa hän kärsi useista loukkaantumisista. Kesällä 2019 hän palasi PSV Eindhoveniin, jossa hän pelasi kaudella 2019–2020 kolme Eredivisien ottelua sekä yhden KNVB-cupin ottelun. 
Tammikuussa 2021 Afellay ilmoitti lopettavansa pelaajauransa oltuaan puoli vuotta ilman sopimusta.
Afellay pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2007 EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan. Hän pelasi kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008, kolme ottelua MM-kilpailuissa 2010 ja kolme ottelua EM-kilpailuissa 2012. Kaikkiaan hän pelasi 53 maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia, joista neljä EM-karsinnoissa ja kolme ystävyysotteluissa.
Ulkopolitiikka (lehti)

Ulkopolitiikka oli vuosina 1961–2025 ilmestynyt suomalainen kansainvälisiin suhteisiin erikoistunut sitoutumaton lehti, jota julkaisi Ulkopoliittinen instituutti. 
"Ulkopolitiikka" ilmestyi neljä kertaa vuodessa. Se keskittyi kansainväliseen politiikkaan ja talouteen sekä kansainvälisiin ilmiöihin. Lehti julkaisi kotimaisten ja ulkomaisten asiantuntijoiden haastatteluja, pitkiä artikkeleita ajankohtaisista ilmiöistä, kolumneja ja kommentteja sekä uutisjuttuja. Lehden kirja-arviot tarjosivat mahdollisuuden seurata kansainvälisen politiikan uusinta ulkomaista kirjallisuutta.
Lehti sai kunniamaininnan Vuoden laatulehti 2008 -kilpailussa, jonka järjestivät kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry sekä Akateeminen kirjakauppa. Vuonna 2012 lehti jakoi palkinnon musiikkilehti Basson kanssa.
Historia.
Lehteä julkaisi aluksi Paasikivi-seura. Lehden synty oli seuran jäsenten pitkäaikainen toive. Lehden päämääränä oli harjoittaa sivitystoimintaa ulkopolitiikan kysymysten parissa ja tarkoituksena tukea Paasikiven–Kekkosen linjaa. 
Lehden ensimmäinen päätoimittaja oli Eino S. Repo, ja Jaakko Iloniemi oli ensimmäisen toimitusneuvoston jäsen. Vuorineuvos Pekka Herlin rahoitti lehden toimintaa. Lehti ei saanut julkista tukea ja ajautui taloudellisiin vaikeuksiin.
Varojen puutteessa "Ulkopolitiikka" lakkasi ilmestymästä vuonna 1968. Vuonna 1971 sitä alkoi julkaista Ulkopoliittinen instituutti. 
Ulkopoliittinen insitutuutti lakkautti lehden maaliskuussa vuonna 2025 vedoten tuotannollistaloudellisiin syihin. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Hiski Haukkala. Lehtiarkisto jäi verkkoon ja vanhat artikkelit ovat vapaasti luettavissa.
Mikki Kunttu

Mikki Mika Petteri Kunttu (s. 22. helmikuuta 1971 Kymi) on suomalainen valo- ja lavastussuunnittelija. Kunttu on toiminut erityisesti tanssin parissa, mutta myös teatterin, kevyen musiikin, oopperan sekä television ja taideteollisuuden aloilla. 
Kunttu aloitti 18-vuotiaana tekemään Kotkan kaupunginteatterille valaistuksia. Hän valmistui vuonna 1995 Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja Viestinnän Oppilaitoksen (nykyinen Tampereen ammattikorkeakoulun Taiteen ja Viestinnän osaamiskeskus) valo- ja ääni-ilmaisun erikoistumislinjalta. Valmistuttuaan hän siirtyi töihin Tampereen konserttitalolle. 
Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat useat koti- ja ulkomaiset tanssitaiteilijat ja -ryhmät, heidän joukossaan Tero Saarinen, Jorma Elo, Jorma Uotinen, Carolyn Carlson, Akram Khan, Jirí Kylián ja Sidi Larbi Cherkaoui. Kunttu on tehnyt toistuvaa yhteistyötä myös Suomen Kansallisoopperan ja -baletin, Norjan Kansallisbaletin, Tanskan kuninkaallisen baletin sekä Bostonin baletin kanssa.
Mikki Kunttu on tanssiryhmä Tero Saarinen Companyn perustajajäsen ja hän on suunnitellut valaistuksen ryhmän kaikkiin teoksiin. Vuonna 2006 Kunttu palkittiin New Yorkissa arvostetulla Bessie-palkinnolla Tero Saarinen Companylle ja Akram Khan Companylle tekemistään valaistuksista.
Hänen kädenjälkensä näkyy myös suomalaisessa tv-viihteessä. Hän on toiminut valo-, screen- ja lavastussuunnittelijana useissa suurproduktioissa ja tv-gaaloissa, mukaan lukien Savonlinnan Oopperajuhlat, Tammerfest, Talent Suomi, Idols, Tanssii tähtien kanssa, Dance, Big Brother, Kuorosota, Elämä Lapselle- konsertit, MTV3:n 50-vuotisjuhlagaala sekä Eurovision laulukilpailut Helsingissä 2007, Malmössä 2013 ja Tukholmassa 2016.
Lisäksi Kunttu on visualisoinut esimerkiksi Kimmo Pohjosen, Apocalyptican, Paula Koivuniemen, Hanoi Rocksin, Ismo Alangon, Von Hertzen Brothersin sekä Michael Monroen kiertueita ja konsertteja. 
Kuntun projekteihin kuuluvat myös muun muassa Oslon uuden oopperatalon avajaisten valosuunnittelu (2008), Lux Helsingin Valon vuodenaika ja Armo (2009-2011) sekä Cirque du Soleil'n Scalada: Stelar (2017).
Länsi-Midlands

Länsi-Midlands () on yksi Englannin yhdeksästä alueesta ("region"). Alueet muodostavat Englannin aluejaon ylimmän tason. Vuoden 2021 väestönlaskennassa Länsi-Midlandsissa oli 6 miljoonaa asukasta ja sen pinta-ala oli 13 000 neliökilometriä. Lähes 3 miljoonaa alueen asukkaista elää Birminghamin ja Wolverhamptonin muodostamalla suurkaupunkialueella, jossa on paljon teollisuutta.&lt;ref name="City Population: Birmingham / Wolverhampton"&gt;&lt;/ref&gt;
Nykyään aluejakoa käytetään lähinnä tilastointiin, mutta se luotiin alun perin vuonna 1994 osana John Majorin konservatiivihallituksen aluehallintouudistusta. Uudistuksen myötä eri puolille Englantia perustettiin hallintovirastoja ("government office"), joiden toiminta ulottui useiden kreivikuntien ja yhtenäishallintopiirien alueelle. Länsi-Midlandsin hallintoviraston toimipaikka oli Birminghamissa. Alueelliset virastot lopettivat toimintansa maaliskuussa 2011 David Cameronin hallituksen päätöksellä.
Osa-alueet.
Länsi-Midlands jakautuu kuuteen muodolliseen kreivikuntaan, joita ovat Staffordshire, Shropshire, Warwickshire, Worcestershire, Länsi-Midlandsin metropolikreivikunta ja Herefordshire. Muodolliset kreivikunnat jakautuvat edelleen seuraaviin osa-alueisiin:
Väestö.
Vuonna 2021 Länsi-Midlandsissa oli noin 6 miljoonaa asukasta ja suurimpia asutuskeskuksia olivat:
Polirytmi

Polirytmi, viralliselta nimeltään Teekkarien jazzyhdistys Polirytmi ry on vuonna 1991 perustettu Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan (TKY) piirissä toimiva jazzyhdistys.
Yhdistyksen historia.
Polirytmin toiminta voidaan katsoa alkaneeksi TKY:n Gordon-speksin orkesterissa ja Retuperän WBK:ssa vaikuttaneiden soittajien keräännyttyä yhteen soittamaan jazzia. Silloisissa ylioppilaskunnan piirissä vaikuttaneissa orkestereissa ei rytmimusiikkia juurikaan päässyt soittamaan ja speksin toiminta luonnollisesti keskittyi teatteriproduktion tuottamiseen.
Polirytmi aloitti toimintansa TKY:n piirissä toimivana alayhdistyksenä. Vuonna 2001 ylioppilaskunta tarkisti kantansa alayhdistysten oikeudelliseen asemaan, jolloin Polirytmi monen muun taiteellisen alayhdistyksen tavoin muutti yhdistysmuotonsa rekisteröidyksi yhdistykseksi.
Tarkkaa perustamispäivää tuntee tuskin kukaan yhdistyksen nykyjäsenistä, mutta suurempia vuosijuhlia on vietetty viiden vuoden välein: vuosina 1996, 2001, 2006 ja 2011. Vuoden 2001 juhla oli samalla myös levynjulkistamiskeikka.
Yhdistyksen logon on suunnitellut arkkitehti Petri Piirta.
Yhdistyksen toiminta.
Yhdistyksen toiminta koostuu pääasiallisesti musisoinnista, jota harjoitetaan useamman kokoonpanon voimin. Näistä aktiivikokoonpano esiintyy Polirytmi-nimellä. Yhdistyksen esiintyvä kokoonpano vaihtelee kerta kerralta ja aktiivisten jäsenien määrä (huhtikuussa 2011) on noin neljäkymmentä. Erilaisissa juhlatilaisuuksissa kuullaan useimmiten jazzin lisäksi soul-musiikkia.
Suomessa esiintymisen lisäksi Polirytmi on tehnyt lyhyitä kiertueita Ruotsiin, Irlantiin ja Itävaltaan sekä julkaissut studiolevyn "Out of Blues" vuonna 2001 (POLIRYTMI-001). Polirytmin musiikkia on myös TKK:n tuottamilla tallenteilla "Polifoniaa" (ISRC FI-TEK-98, 1998) ja "Tupsahdus" (ISRC FI-TEK-02, 2002).
Dahlakin saaristo

Dahlakin saaristo on Punaisessameressä, Eritrean itärannikolla sijaitseva saariryhmä. Se koostuu yhteensä 209 saaresta. Syrjäinen, karu ja pääosin kuiva saaristo kohoaa enimmillään 15 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Maantiede.
Dahlakin saaristo muodostaa Eritrean Pohjoisen Punaisenmeren alueeseen lukeutuvan aluehallinnon toisen tason hallintoalueen, "Dahlakin alialueen".
Vain kolme tai neljä saariston saarista on asutettuja. Dahlak Kebir on saarista sekä pinta-alaltaan (noin 650 km2) että asukasluvultaan (noin 2 300, arvio 2006) suurin. Muita saaria ovat Dhuladhiya, Dissei, Dohul, Erwa, Harat, Harmil, Isra-Tu, Nahaleg, Nora (Norah) ja Shumma.
Historia.
Dahlakin nykyisen nimen alkuperää ei tunneta. Paikka esiintyy Periplusissa nimellä "Élaía" (Έλαία) ja Plinius kutsuu sitä nimellä "Aliaeu".
Arabit valloittivat alueen 600-luvulla. Umaijadien ja abbasidien sanotaan käyttäneen saaria vankilana tai karkotuspaikkana. 800-luvulla saaristoa hallitsivat jemeniläisen Zabidin kaupungin hallitsijat ja 1100-luvun paikkeilla saaristosta tuli oma itsenäinen emiirikuntansa. Dahlakin emiirit olivat ajoittain alisteisia Jemenin tai Egyptin hallitsijoille. Heidät tunnettiin vauraudestaan ja heidän ajaltaan on jäänyt jälkeen useita kuufilaisella kirjoituksella tehtyjä tekstejä.
Portugalilaiset saapuivat Dahlakille vuonna 1513. Paikallinen emiiri Ahmad bin Ismail teki ensin vastarintaa, jonka johdosta portugalilaiset hävittivät saaria pahoin. Lopulta emiiristä tuli portugalilaisten vasallihallitsija. Saaristoa hävitettiin jälleen Ahmed Gureyn johtamien sotien aikana ja 1500-luvun lopulla saariston valtasi Osmanien valtakunta. Osmanien valta alueella jäi kuitenkin usein vain nimelliseksi. Usein saaria hallittiin Massawasta. Italian muodostaessa Eritrean siirtomaan vuonna 1885 Dahlakista tuli yksi Eritrean hallinnollisista alueista. Italian siirtomaakaudella alueelta etsittiin öljyä, jota ei kuitenkaan löydetty. Britit miehittivät saaret vuonna 1941, ja ne luovutettiin Etiopialle vuonna 1952.
Sen jälkeen kun Etiopia liittoutui Neuvostoliiton kanssa kylmän sodan aikana, Dergin nousun jälkeen Dahlakin saaristossa oli Neuvostoliiton laivaston tukikohta. Vuonna 1990 Etiopia menetti hallinnan Dahlakin saaristosta ja Eritrean pohjoisrannikosta Eritrean itsenäisyysliikkeelle (EPLF) ja vuoteen 1991 mennessä Etiopia oli menettänyt hallinnan koko Eritreassa. Eritrean itsenäisyyden kansainvälisen tunnustamisen jälkeen vuonna 1993 Dahlakin saaristosta tuli osa Eritreaa.
Väestö.
Saarilla on muutama tuhat asukasta. Dahlakilaiset ovat pääasiassa tigrenkielisiä muslimeja. Heihin on sekoittunut etiopialaisia, arabeja, somaleja ja sudanilaisia. Saaret ovat karuja, mutta paikalliset kasvattavat kameleja ja vuohia. Muita elinkeinoja ovat kalastus ja helmestys.
Gdynia

Gdynia () on satamakaupunki Puolassa. Se on piirikuntatason kaupunki eli oma piirikuntansa. Gdynia kuuluu samaan taajama-alueeseen kuin Sopotin kylpyläkaupunki, suurempi Gdańsk sekä joukko Gdańskin lähiöitä. Yhteensä tällä joskus "Trójmiastoksi" (kolmoiskaupunki) kutsutulla alueella on yli miljoona asukasta.
Historiaa.
Gdynia-niminen kalastajakylä mainitaan asiakirjoissa vuodelta 1253. Merikelpoinen satama sinne rakennettiin 1920-luvun alkupuolella, kun uudelleen itsenäistynyt Puola tarvitsi uuden merisataman Veikselin suulle Danzigin/Gdańskin jäätyä valtion rajojen ulkopuolelle vapaakaupungiksi. Kaupunkioikeudet Gdynia sai 1926. Saksalaiset valloittivat kaupungin ja sataman 1939 ja nimesivät sen Gotenhafeniksi, goottien satamaksi. Kaupunkiin perustettiin myös Gotenhafenin keskitysleiri. 
Vuonna 1945 tuhotun sataman jälleenrakennustyöt valmistuivat 1949. Vuoden 1970 kansannousussa Gdynian telakka- ja satamatyöläiset olivat näkyvässä osassa.
Liikenne ja kulkuyhteydet.
Finnlines liikennöi Gdynian satamaan rahtilaivoilla Helsingin Vuosaaresta, mutta nykyisin matkustajaliikennettä ei ole. Gdańskiin on suorat lennot Turusta (Wizzair) ja Helsingistä (Finnair).
Pelastuskoira

Pelastuskoiralla tarkoitetaan viranomaisten avuksi kadonneiden ihmisten etsintään koulutettua koiraa. Pelastuskoirat voivat olla joko viranomaiskäytössä olevia työkoiria tai siviilien oman työnsä ohella kouluttamia lemmikkikoiria, jotka kutsutaan tarvittaessa avustamaan etsinnässä. Käytännön etsintätehtävät voivat sisältää mm. metsään eksyneen etsintää, kadonneen jäljestämistä ja poikkeusoloissa ihmisten etsintää sortuneista rakennuksista (rauniokoira).
Pelastuskoira on erinomainen apu etsinnöissä tarkan hajuaistinsa, kestävyytensä ja ketteryytensä ansiosta. Koira kykenee seuraamaan useita tunteja vanhoja jalanjälkiä, jotka eivät ole silmin nähtävissä. Raunioilla etsintäkoirat mahtuvat kokonsa ja ketteryytensä ansiosta nopeasti ahtaisiinkin paikkoihin. Ne myös kykenevät havaitsemaan ja ilmaisemaan ihmisen tämän ollessa useita metrejä sortumien alla.
Pelastuskoiraliiton alaisissa kokeissa koira yleensä ilmoittaa ihmisen löytymisestä haukkumalla, muulla ääntelyllä tai hakukokeissa erityisen hakurullan avulla. Kaikki selvästi erotettavat ilmaisutavat kuitenkin hyväksytään ja viime kädessä koiranohjaajan vastuulla on tulkita, onko koira löytänyt jotain. Palveluskoiraliiton alaisessa toiminnassa hyväksyttyjä ilmaisutapoja ovat kuitenkin vain hakurulla tai haukkuva ilmaisu. 
Koulutus.
Virkatehtävissä toimiville pelastuskoirille on luotu yhtenäinen koulutusjärjestelmä. Päästäkseen pelastustehtäviin koiran on läpäistävä pelastuskoirakoe, johon kuuluvat tottelevaisuus- ja ketteryyskoe sekä lajivalinnasta riippuen joko haku-, jäljestys- tai rauniokoe. Näiden lisäksi pelastuskoiran on ohjaajineen suoritettava käyttöönottotarkastus ennen pääsyä viranomaisjohtoisiin etsintöihin.
Alueellisesti toimintaa ohjaavat pelastuskoirayhdistykset, joiden kattojärjestönä toimii Suomen Pelastuskoiraliitto tai Suomen Palveluskoiraliitto. Yhdistykset järjestävät harjoituksia ja kokeita. Useimmat yhdistykset kouluttavat sekä jälkeä että hakua, mutta rauniokoulutusta on harvemmilla, sillä harjoituksiin tarvittavia raunioratoja on lähinnä isompien kaupunkien läheisyydessä.
Pelastuskoiratoiminta ei ole rajattua vain tietyn rotuisille koirille. Pelastuskoiria onkin ollut perhoskoirasta saksanpaimenkoiraan. Erittäin suuret rodut eivät sovellu kaikkeen pelastuskoiratoimintaan, ja koiran on oltava rakenteeltaan terve ja hyväkuntoinen.
Pelastuskoirakokeessa on monia samankaltaisia piirteitä kuin palveluskoirakoe sisältää, mutta siinä keskitytään enemmän käytännön etsintätöissä tarvittaviin taitoihin.
Total Death

Total Death on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen kuudes studioalbumi. Puolet levyn sanoituksista ovat muiden kuin Darkthronen jäsenten käsialaa. Edellisten albumien sanoitukset ovat lähes kaikki olleet rumpali Fenrizin kirjoittamat. Total Deathin sanoittajia ovat mm. Emperorista tuttu Ihsahn, Ulverista tuttu Garm ja Satyriconista tuttu Satyr, joista viimeksi mainittu laulaa levyllä myös taustoja.
Tokion erillisalueet

Tokion erillisalueet ( tai 東京特別区, "Tōkyō tokubetsuku") ovat 23 kuntaa, jotka muodostavat Tokion metropolin ydinalueen. Ne sijaitsevat Tokionlahden rannikolla metropolin itäosassa Taman alueen itäpuolella. Erillisalueilla on yhteensä 9 338 582 asukasta (vuonna 2017) ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on 626,79 neliökilometriä.
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 Tokion prefektuuri ja siihen kuulunut Tokion kaupunki lakkautettiin ja niistä muodostettiin Tokion metropoli, joka asetettiin Japanin sisäministeriön suoraan hallintaan. Sodan päätyttyä laadittiin uusi paikallishallintolaki. Tokion kaupunkia ei kuitenkaan perustettu uudelleen, vaan vuonna 1947 sen 35 entisestä suuralueesta muodostettiin 23 uutta erillisaluetta. 
Erillisalueet toimivat suoraan metropolihallinnon alaisuudessa monessa suhteessa itsenäisten kaupunkien tavoin: niiden vastuulla on esimerkiksi koulutus- sekä sosiaali- ja terveydenhuoltopalvelujen järjestäminen. Metropolihallinto vastaa kuitenkin joistakin tavallisesti kaupungeille kuuluvista palveluista, kuten vesihuollosta ja pelastustoimesta, jotta koko kaupunkialueen toiminnalle elintärkeät palvelut toimivat saumattomasti ja tehokkaasti.
Milton Keynes

Milton Keynes [] on noin asukkaan kaupunki ja asukkaan yhtenäishallintopiiri Buckinghamshiren kreivikunnassa eteläisessä Keski-Englannissa. Hallintopiirin eteläosat ovat enimmäkseen kaupunkialuetta mutta sen pohjoisosissa on vielä maaseutua. Kaupunkialueeseen kuuluu noin sata asuinaluetta ja vilkas keskusta-alue. Milton Keynesin kaupungin lisäksi hallintopiirin alueella on Bletchleyn, Wolvertonin ja Newport Pagnellin teollisuuskaupungit.
Vuonna 1960 Britannian hallitus päätti perustaa uuden kaupungin Buckinghamshiren pohjoisosaan. Tavoitteena oli luoda kaupunki jossa olisi lopulta 250 000 asukasta ja hyvät yhteydet Lontooseen, Birminghamiin ja suuriin yliopistokaupunkeihin. 
Milton Keynesin katuverkko on poikkeuksellinen ruutuasemakaava – useimmissa muissa englantilaisissa kaupungeissa on kehäteitä. Useimmissa pääteiden risteyksissä on kiertoliittymä eikä liikennevaloja. Milton Keynes pyrittiin suunnittelemaan luonnonläheiseksi "puutarhakaupungiksi". Sen asukkaat ovat nuorempia ja varakkaampia kuin Britannian kaupungeissa keskimäärin. 
Kaupungissa on 200 myymälän ostoskeskus, suuri elokuvateatterikompleksi ja sisähiihtokeskus.
F1-talli Red Bull Racingin päämaja sijaitsee kaupungissa.
Grudziądz

Grudziądz () on piirikuntatason kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Pohjois-Puolassa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 94 368 asukasta. Grudziądz on myös Grudziądzin piirikunnan hallinnollinen keskus, vaikkei siihen kuulukaan.
Grudziądz sai kaupunkioikeudet 1291. Sen jälkeen se oli vuoroin Preussin, vuoroin Puolan hallinnassa. 1900-luvulla Grudziądz oli maineikas ratsuväen tukikohta. Vuonna 1939 saksalaiset valloittivat sen ja perustivat sinne keskitysleirin. Vuoden 1945 taisteluissa 60 prosenttia kaupungista tuhoutui.
Gorzów Wielkopolski

Gorzów Wielkopolski () on kaupunki Lubuszin voivodikunnassa Länsi-Puolassa Wartajoen varrella. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 123 609 asukasta. Puolan suurimmat öljyvarannot sijaitsevat Gorzówin lähistöllä. 
Kaupunki rakennettiin alkujaan rajalinnoitukseksi, ja sen nimi oli Landisberch Nova. Kaupunginmuuri pystytettiin 1321. Muuri tuhoutui 30-vuotisessa sodassa, kun Ruotsin joukot valtasivat kaupungin. Sodan jälkeen kaupungista kehittyi merkittävä kauppapaikka. 1800-luvulla vedetty rautatie nopeutti kaupungin teollistumista. Vuonna 1945 kaupunki vaurioitui pahoin, kun Saksan ja Neuvostoliiton joukot taistelivat sen hallinnasta. Gorzów Wielkopolski oli vuosina 1975–1998 Gorzówin voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Jastrzębie-Zdrój

Jastrzębie-Zdrój () on kaupunki Sleesian voivodikunnassa Puolan eteläosassa. Se sijaitsee noin 100 km länteen Krakovasta ja 30 km pohjoiseen Ostravasta lähellä Tšekin rajaa. Kaupungin asukasluku oli 90 794 vuonna 2015.
Kaupungin historia alkaa 1400-luvulta. 1800-luvulla se oli suosittu pieni kylpyläkaupunki, jonka luonnollisia mineraalivesiä käytettiin reumatismin, kihdin ja maksasairauksien hoitoon.
Kalisz

Kalisz () on kaupunki Ison-Puolan voivodikunnassa Puolan keskiosassa Prosna-joen varrella. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 100 246 asukasta. Kalisz on alueellaan merkittävä kaupan ja teollisuuden keskus. Siellä on Calisian pianotehdas ja muita teollisuuslaitoksia. 
Historia.
Kaliszin historia alkaa jo Rooman valtakunnan ajoilta, jolloin kauppasaattueet pysähtyivät siellä matkallaan Itämeren rannalle. Vuosien varrella se on kuulunut Puolalle, Preussille ja Venäjän keisarille. Toisen maailmansodan aikana Saksa valtasi Kaliszin, ja kaupungissa surmattiin 30 000 juutalaista. Näiden lisäksi 20 000 katolista surmattiin tai karkotettiin pakkotyöhön, ja kaupungin väkiluku laski 43 000 asukkaaseen, eli noin puoleen sotaa edeltäneestä asukasluvusta.
Kalisz oli vuosina 1975–1998 Kaliszin voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Ystävyyskaupungit.
Kaliszin ystävyyskaupunkeja ovat:
David Steel

David Martin Scott Steel (s. 31. maaliskuuta 1938) on brittiläis-skotlantilainen poliitikko, liberaalidemokraattisen puolueen jäsenenä ylähuoneessa. Hän oli liberaalipuolueen johtaja 1976–1988, jolloin se yhdistyi sosiaalidemokraattien kanssa liberaalidemokraattiseksi puolueeksi ja oli hetken vielä sosiaali- ja liberaalidemokraattisena puolueena tunnetun puolueen väliaikaisena johtajana. Hän oli Skotlannin parlamentin ensimmäinen puhemies 1999–2003. Hänet aateloitiin 1997 hänen jätettyään Britannian parlamentin ja vuonna 2004 hän sai Thistlen ritarikunnan ritarin arvon, Skotlannin korkeimman tunnustuksen.
Koszalin

Koszalin () on kaupunki Länsi-Pommerin voivodikunnassa Luoteis-Puolassa 15 kilometriä Itämeren rannikolta etelään. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungissa asui 107 048 asukasta.
Kaupungin historia alkaa 1200-luvulta. Se oli pitkään Pommerin ruhtinaiden ja piispojen hallinnassa, ja siellä asui lähinnä saksankielistä väestöä, jotka kutsuivat kaupunkia nimellä Köslin. Toisen maailmansodan päätteeksi Jaltan konfrenssin rajanvedossa Köslin jäi Puolalle, joka nimesi kaupungin vanhalla slaavilaisella nimellä Koszaliniksi ja karkotti saksalaissyntyiset asukkaat Saksan puolelle. 
Koszalin oli vuosina 1975–1998 Koszalinin voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Paavi Johannes Paavali II kävi Koszalinissa 1991 ja siunasi muistomerkin Chelmska-kukkulalla, josta on tullut sen jälkeen pyhiinvaelluskohde.
Neil Kinnock

Neil Gordon Kinnock, paroni Kinnock, PC (s. 28. maaliskuuta 1942) on walesilainen poliitikko. Hän oli parlamentin jäsen 1970–1995, Työväenpuolueen ja opposition johtaja 1983–1992. Hän erosi 1992 vaalitappion jälkeen. Hän oli Britannian komissaari Santerin komissiossa 1995–2004. Hän on nykyisin British Councilin ja Cardiffin yliopiston puheenjohtaja.
Kinnock toimi Työväenpuolueen johdossa sen pitkän oppositiokauden aikana. Puolueen hävittyä vuoden 1979 vaalit James Callaghan nimitti Kinnockin varjohallituksen koulutuksesta vastaavaksi. Hänet tunnettiin vasemmistolaisena ja hyökkäyksistään Margaret Thatcheriä vastaan Falklandin sodan hoidosta.
Kinnockin ensimmäistä kautta puolueen johdossa hallitsi taistelu laitavasemmistoa vastaan. Vaikka hän olikin vasemmalta, hän jätti monet entisistä liittolaisistaan varjohallituksen ulkopuolelle takapenkkiläisiksi. Hän joutui vaikeuksiin, kun kaivostyöläisten liiton (National Union of Mineworkers, NUM) Arthur Scargill vei liittonsa vuoden kestäneeseen lakkoon kysymättä jäsentensä mielipidettä sen jälkeen, kun konservatiivihallitus oli julkaissut suunnitelman sulkea 20 kaivosta. Troskilaisten militanttien nousu heikensi Työväenpuolueen julkisuuskuvaa yleisön silmissä.
Kinnockin henkilökohtainen sitoutuminen yksipuoliseen ydinaseriisuntaan vahingoitti myös puolueen kannatusta, koska monet suhtautuvat vielä epäillen Mihail Gorbatšovin johtamaan Neuvostoliittoon. Vuoden 1987 vaaleihin Työväenpuolue lähti mannermaan sosiaalidemokraattien symbolin, ruusun alla ja sai 31 % äänistä. SDP-Liberaalit-liitto vei 22 %, joten Työväenpuolue 
oli vielä 10 prosenttiyksikköä Konservatiivien takana, jotka pitivät yli sadan edustajan etumatkansa parlamentissa.
Vuoden 1992 vaaleissa konservatiivien enemmistö supistui 21 paikkaan. Tämä oli silti pettymys ja Kinnock erosi puolueen johdosta. Hänen seuraajakseen tuli John Smith.
Hänet nimitettiin tammikuussa 1995 Jacques Santerin komissioon toiseksi Britannian edustajaksi. Kinnock oli liikennekomissaarina. Santerin kommission jouduttua eroamaan väärinkäytösten vuoksi, Kinnock nimitettiin uuteen Romano Prodin kommissioon, jossa hän toimi varapuheenjohtajana. Kautensa päätyttyä hänet nimitettiin British Councilin johtoon.
31. tammikuuta 2005 hän sai arvonimen "Baron Kinnock, of Bedwellty in the County of Gwent" ja pääsi siten ylähuoneen jäseneksi.
Perhe.
Kinnock nai 1967 Cardiffin yliopistolla tapaamansa Glenys Parryn. Hänen vaimonsa oli Euroopan parlamentin jäsen Etelä-Walesista 1994–1999 ja Walesista 1999–2009 ja eurooppaministeri Gordon Brownin hallituksessa 2009.
Heillä on kaksi lasta, Stephen ja Rachel. Stephen Kinnock on naimisissa Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen johtajan ja entisen pääministerin Helle Thorning-Schmidtin kanssa.
Arthur Scargill

Arthur Scargill (s. 11. tammikuuta 1938) oli brittiläisen National Union of Mineworkersin (NUM) johtaja 1981–2000 ja vuodesta 1996 perustamansa Socialist Labour Partyn puheenjohtaja. Ay-aikanaan hän tuli tunnetuksi "lakkokenraalina".
Scargill on kotoisin Worsbrough Dalesta, kaivosmiehen poika. Hänestä itsestäänkin tuli kaivostyöläinen. Hän oli Kommunistisen nuorisoliiton jäsen 1955–1962 ja Labour-puolueen 1962–1996. Hänestä tuli NUMin Yorkshiren johtaja 1973. Samana vuonna hän oli järjestämässä lakkoa, joka kaatoi Edward Heathin hallituksen maaliskuussa 1974. Hänestä tuli erittäin suosittu ja vuoden 1981 vaalissa hän sai 70 prosenttia äänistä NUMin johtoon.
Hänen aikanaan järjestettiin vuosien 1984–1985 kaivoslakko, joka lopulta päättyi epäonnistumiseen ja liiton hajoamiseen. Media leimasi työtaistelun Scargillin lakoksi. Selkkaus tosin alkoi Yorkshiren työläisten ulosmarssina, jonka jälkeen Scargill määräsi lakon kuulematta jäsenistöä. Thatcherin hallitus oli varautunut lakkoiluun jo ennalta, ja oli säätänyt lain, jonka mukaan ilman jäsenäänestystä lakko oli laiton ja lakkoilevat työläiset jäivät ilman minkäänlaista sosiaaliturvaa.
Scargill perusti 1996 Socialist Labour Partyn Labourin poistettua Tony Blairin johdolla ohjelmastaan viittauksen tuotannon tekijöiden yhteisomistukseen. Scargill kannattaa perinteisempää sosialismia Karl Marxin, Friedrich Engelsin, Vladimir Leninin ja Josif Stalinin viitoittamalla tiellä, ja on muun muassa arvostellut Puolan Solidaarisuutta sosialismin horjuttamisesta.
Oxford Street

Oxford Street on katu City of Westminsterissä Lontoossa. Katu alkaa Charing Cross Roadin ja Tottenham Court Roadin ristetyksestä ja jatkuu noin kaksi kilometriä länteen kulkien Oxford Circuksen ja St. Giles’ Circuksen läpi Marble Archille Hyde Parkin kulmaan.
Tie seuraa Hampshiresta Colchesteriin johtaneen roomalaisen tien reittiä ja oli yksi suurimmista teistä kaupungista pois. 1100-luvulta vuoteen 1782 se tunnettiin nimellä Tyburn Road Tyburnjoen mukaan, joka kulki sen eteläpuolella (ja nykyisin alla). Se oli kuuluisa viimeinen matka vangeille Newgaten vankilasta Tyburnin hirsipuille.
Nykyisin Oxford Street on Euroopan vilkkain ostoskatu. Sen varrella on yli 300 liikettä. Liikkeitä on runsaasti myös läheisten Regent Streetin, Bond Streetin ja monien pikkukatujen varrella. 
Oxford Street on koristeltu jouluvaloilla, jotka joku julkisuuden henkilö sytyttää marraskuun puolivälin tienoilla. Perinne alkoi 1959, viisi vuotta Regent Streetin vastaavan jälkeen. Valaistusta ei järjestetty 1967–1978 kun Britannia ajautui lamaan. Valot ovat päällä tammikuun kuudenteen.
Oxford Streetin varrella on neljä maanalaisen asemaa: Marble Arch, Bond Street, Oxford Circus ja Tottenham Court Road.
Piccadilly Circus

Piccadilly Circus on risteys Lontoon West Endissa City of Westminsterissä. Risteyksessä Regent Street risteää Piccadillyn kanssa. Piccadilly Circuksesta lähtevät myös Shaftesbury Avenue ja Haymarket.
Piccadilly Circuksen sijainti West Endin keskustassa vilkkaiden liikenneväylien varrella ja keskustan kauppojen, Sohon ja teattereiden läheisyydessä ovat tehneet siitä tapaamispaikan ja turistikohteen itsessään.
Piccadilly Circuksen tunnistaa sen pohjoislaidan rakennuksen suurista valomainostauluista, sekä lordi Shaftesburyn suihkulähteestä ja Anteros-veistoksesta. Sen laidalla sijaitsevat London Pavilion ja Criterion Theatre. Torin alla on sen mukaan nimetty maanalainen asema.
Valomainostaulut oli toteutettu neonvaloilla lähes 50 vuoden ajan, mutta vuonna 1998 niiden paikalle asennettiin ensimmäinen suuri digitaalinen ulkomainos. 
Piccadilly Circukselta pääsee kätevästi liikkumaan eri puolille Lontoota.
Aniliini

Aniliini (, ’sininen’, 'indigo') on yksinkertainen aromaattinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C6H7N ja rakennekaava C6H5NH2. Aniliinia käytetään 4,4'-metyleenidianiliinin, polyuretaanin, tekokuitujen, väriaineiden ja lääkkeiden valmistuksessa sekä vulkanoinnin kiihdytinaineena kumituotteiden valmistuksessa. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "bentseeniamiini", "aminobentseeni" ja "fenyyliamiini".
Aniliini on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön öljymäinen neste, jolla on tunnusomainen haju. Aniliini muuttuu ruskeaksi ilman tai valon vaikutuksesta. Sen moolimassa on 93,1 g/mol, sulamispiste −6 °C, kiehumispiste 184 °C, tiheys 1,02 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C:n lämpötilassa 3,4 g/100 ml, taitekerroin 1,586 nD20, leimahduspiste 70 °C c.c., itsesyttymislämpötila 615 °C ja CAS-numero 62-53-3.
Otto Unverdorben havaitsi ensimmäisen kerran aniliinin vuonna 1826 indigon uuttamisen yhteydessä. Friedlib Runge huomasi, että aniliinia esiintyy myös kivihiilitervassa. Kivihiiliterva oli ollut ei-toivottu sivutuote valokaasun valmistuksessa, mutta nyt sitä voitaisiin hyödyntää tekstiiliteollisuudessa. Tärkeän askeleen otti August von Hofmann yhdeksän vuotta myöhemmin onnistuessaan erottamaan aniliinia kivihiilestä.
Anilismi on aniliinin aiheuttama myrkytystila.
West End

West End on alue Lontoossa, Cityn länsipuolella. Siellä sijaitsee useita kaupungin nähtävyyksistä, yrityksistä ja hallintorakennuksista. Virallisesti se on osa Westminsterin kaupunginosaa. West Endissä sijaitsevat myös useimmat kaupungin teatterit, ja alueen nimi on näin muodostunut synonyymiksi Lontoon teatterimaailmalle. West End mainitaan usein myös Euroopan merkittävimpänä teatterikeskittymänä, eräänlaisena Euroopan teatterin ”pääpaikkana” samaan tyyliin kuin Broadway Yhdysvalloissa. West Endissä sijaitsi Fiat Chrysler Automobilesin pääkonttori.
Perinteisesti West End määritellään rajoittuvaksi The Strandiin etelässä, Oxford Streetiin pohjoisessa, Regent Streetiin lännessä ja Kingswayhin idässä, vaikka joskus myös The South Bank luetaan siihen. Myös erillinen Knightsbridge voidaan lukea West Endiin. Joskus West Endiksi nimitetään koko Keski-Lontoota.
Esbo Idrottsförening

 Esbo Idrottsförening (Esbo IF) on vuonna 1916 perustettu espoolainen urheiluseura. Seuran lajeina ovat keilailu, käsipallo, lentopallo, soutu, voimistelu ja yleisurheilu. Seuraa ovat edustaneet muiden muassa Tiina Lillak ja Reijo Ståhlberg. Yleisurheilussa Esbo IF on Suomen parhaita seuroja (seuraluokittelun superluokassa, 20 parhaan seuran joukossa).
London Aquarium

London Aquarium on vuonna 1997 avattu akvaario Lontoossa. Se sijaitsee Lambethissa vanhalla County Hallilla Thamesin etelärannalla Westminster Bridgen ja London Eyen lähellä vastapäätä Westminsterin palatsia.
Akvaariossa on näytteillä yli 350 lajia ja 50 allasta, joissa on yhteensä 2,5 miljoonaa litraa vettä. Suurin akvaario on Tyynenmeren tankki, jossa on yli miljoona litraa vettä ja jopa kolmimetrisiä kaloja.
Lupana

Lupana eli Ljuban () on pieni, runsaan 4000 asukkaan radanvarsikaupunki Tusinan piirissä Leningradin alueella. Kaupunki sijaitsee Olhavajokeen laskevan Tigodajoen varrella 85 kilometriä Pietarista kaakkoon.
Historiallisissa teoksissa Lupana mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvulla. Kaupungiksi se tuli 3. kesäkuuta 1917.
Kaupungin keskustassa sijaitsee tärkeä Pietari–Moskova-rautatien asema (Ljuban), jossa monet Pietarin lähiliikenteen junat pysähtyvät. Osa lähijunista liikennöi ainoastaan Pietarin kaakkoisosiin Obuhovon risteysasemalle (liityntä Pietarin metroon) asti, Tšudovoon, Malaja Višeraan tai Novgorodiin. 
Pietarista Moskovaan johtava M10-valtatie (osa eurooppatie E105:tä) kulkee kaupungin läpi. Sitä seuraten Pietariin on 87 kilometrin ja Novgorodin alueen Tšudovoon 34 kilometriä. Moskovaan on lähes 600 kilometriä. Pietariin on runsaasti linja-autoyhteyksiä. Myös Lugasta Lupanan kautta Namkkuun (Mga) johtava P41 kantatie on kaupungille merkittävä maantie.
Kaupungissa on ortodoksinen Pyhien apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko.
Shinano

Shinano () oli keisarillisen Japanin laivaston lentotukialus toisessa maailmansodassa. Sen rakentaminen aloitettiin alun perin kolmantena Yamato-luokan taistelulaivana, mutta Midwayn taistelussa kärsittyjen tappioiden takia japanilaiset ryhtyivät muuttamaan sitä aikansa suurimmaksi lentotukialukseksi. Aluksen status maailman suurimpana lentotukialuksena säilyi aina vuoteen 1955 saakka, jolloin "USS Forrestal" laskettiin vesille.
Alus upposi 29. marraskuuta 1944 saatuaan neljä osumaa Yhdysvaltain laivaston Balao-luokan sukellusvene "USS Archerfishin" (komentajana Joseph F. Enright) laukaisemista torpedoista.
Valmistus.
Aluksen rakennustyöt keskeytettiin kesäkuussa 1942, jolloin aloitettiin muutostyöt lentotukialukseksi. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944 täyttämällä telakka-allas vedellä, jolloin se törmäsi altaan reunaan. Törmäyksessä vahingoittui aluksen keulan hydrofoni, joka korjattiin varustamisen ja viimeistelyn aikana.
Yhdysvaltain maavoimien B-29 Superfortress kuvasi 1. marraskuuta 1944 Yokosukan sataman suulla ankkurissa olleen aluksen. Yhdysvaltain havaittua aluksen, se päätettiin siirtää töiden jatkamiseksi Kureen. Alus oli koeajossa Kisarazunlahdella 11. marraskuuta. Alus otettiin palvelukseen 19. marraskuuta Yokosukassa, jolloin sen ensimmäiseksi päälliköksi tuli Abe Toshio.
Palvelus.
Alus lähti 28. marraskuuta Kureen kuljettaen kuutta Shinyo-itsemurhavenettä, 50 Ohka-rakettipommia sekä kamikaze-yksikön henkilöstöä. Aluksen suojana oli 17. hävittäjäviirikkö, johon kuuluivat "Isokaze", "Yukikaze" ja "Hamakaze".
Alus oli ollut vesillä vain muutamia tunteja, kun "USS Archerfishin" miehistö huomasi sen. Sukellusveneen miehistö menetti kontaktin lentotukialukseen kymmeneksi tunniksi, jonka jälkeen he löysivät laivan uudestaan Omaezakin majakan edustalla. Tällöin sukellusvene laukaisi kuusi torpedoa, joista kaksi meni ohitse. "Shinano" upposi kello 11.00 29. marraskuuta, vieden useita miehistönjäseniä mukanaan. Suunnittelijat olivat lisänneet "Shinanon" runkoon metallisia ”rakkuloita” vesirajan alapuolelle. Tarkoituksena oli, että torpedot räjähtäisivät niihin, ja vahinko itse laivan rungolle olisi minimaalinen. Kuitenkaan tämä suunnitelma ei toiminut, ja alus upposi.
Ken Tyrrell

Ken Tyrrell (3. toukokuuta 1924 East Horsley, Surrey, Englanti – 25. elokuuta 2001) oli brittiläinen kilpa-autoilija ja Formula 1 -talli Tyrrell Racingin perustaja.
Hän aloitti uransa vuonna 1951 kilpa-autoilun parissa kilpailemalla Formula 3 -sarjassa. Toimiessaan Formula Junior -sarjassa Tyrrell löysi 1960-luvulla muun muassa Jackie Stewartin. Vuonna 1969 Tyrrell saavutti unelmansa perustamalla nimeään kantavan tallin Formula 1 -sarjaan moottorivalmistaja Fordin ja pääsponsori Elfin avustuksella. Tyrrell myi tallinsa British American Tobacco -yhtiölle vuonna 1997 ja se nimettiin British American Racingiksi (BAR). Tyrrell siirtyi eläkkeelle kaudella 1998.
Vuonna 1999 Tyrrellillä todettiin haimasyöpä. Hän kuoli siihen elokuussa 2001 ollessaan 77-vuotias.
Byron Nelson

John Byron Nelson, Jr. (4. helmikuuta 1912 Waxahachie, Texas – 26. syyskuuta 2006) oli yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä golf-ammattilaisista. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1932. Byron voitti urallaan lukuisia turnauksia, mutta ehkäpä parhaiten hänet muistetaan kaudesta 1945, jolloin hän voitti 18 turnausta, joista 11 peräkkäin. Toinen merkittävä Byronin saavutus oli vuosien 1944–1945 aikana hänen pelaamansa 54 turnausta, joista hän voitti kaikkiaan 31. Byron lopetti uransa jo 34-vuotiaana viettääkseen enemmän aikaa Texasin karjafarmillaan.
Byron tunnettiin lempinimellä "Lord Byron", joka juontuu hänen tyylikkäästä swingistään ja hienostuneista tavoistaan. Hän kuoli 94-vuotiaana 26. syyskuuta 2006, kodissaan Texasissa. PGA-tuorilla pelataan vuotuisesti Texasissa kilpailu, joka on kantanut Byron Nelsonin nimeä vuodesta 1968 lähtien. 
PGA Tour -voitot.
Miesten Major-turnausten voitot ovat tummennettuina.
Capitolium

Capitolium tai mons Capitolinus () on kuuluisin ja korkein Rooman alkuperäisistä seitsemästä kukkulasta. Capitoliumilla sijaitsi Rooman valtakunnan tärkein temppeli – Juppiterille, Junolle ja Minervalle pyhitetty Juppiter Optimus Maximuksen temppeli. Hengellisen keskuksen läheisyydessä sijaitsi poliittisen elämän näyttämö Forum Romanum.
Kukkulalla on kaksi huippua: linnoitettu pohjoinen osa oli antiikin aikana nimeltään Arx, eteläosassa puolestaan oli jyrkkä Tarpeian kallio, jota käytettiin teloituksissa. Huippujen välissä sijaitsi matalampi laakso, joka toimi turvapaikkana. Kukkulan Forumin puoleisella reunalla sijaitsi 1. vuosisadalla eaa. rakennettu Tabularium, jossa oli Rooman valtionarkisto.
Keskiajalla Capitolium oli Rooman siviilihallinnon keskus. 1500-luvulla kukkula koki perusteellisen muutoksen, kun Michelangelo suunnitteli Piazza del Campidoglion ja sitä ympäröivät palatsit Palazzo dei Conservatori, Palazzo Senatorio ja Palazzo Nuovo. Nykyään nämä muodostavat yhdessä Capitoliumin museot. Piazzan keskellä on kopio antiikkisesta Marcus Aureliuksen ratsastajapatsaasta. Alkuperäiskappale on sijoitettu viereiseen museoon.
Antiikin aikaisen Arxin alueella sijaitsevat nykyään Santa Maria in Aracoeli -kirkko sekä .
Michael Kamen

Michael Arnold Kamen (15. huhtikuuta 1948 New York, Yhdysvallat – 18. marraskuuta 2003 Lontoo, Englanti) oli yhdysvaltalainen Grammy-palkittu säveltäjä, kapellimestari, sovittaja ja lauluntekijä, joka oli tunnettu erityisesti tuotteliaana elokuvamusiikin tuottajana ja tulkitsijana. Hän sävelsi alkuperäismusiikin muun muassa minisarjaan "Taistelutoverit".
Michael Kamen toimi myös San Franciscon sinfoniaorkesterin kapellimestarina Metallican kanssa järjestetyssä yhteiskonsertissa, joka taltioitiin myös Metallican albumiksi nimeltään "S&amp;M".
Michael Kamenilla diagnosoitiin MS-tauti vuonna 1997. Hän menehtyi sydänkohtaukseen vuonna 2003. Kamenin perheeseen kuuluivat vaimo Sandra Keenan-Kamen sekä kaksi tytärtä, Sasha ja Zoe.