tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mikko Oinonen

Mikko Oskar Oinonen (30. kesäkuuta 1883 Pielisjärvi – 30. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Oinonen opiskeli Taideteollisen Keskuskoulun iltakursseilla 1903 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1905–1907 sekä Pariisissa Académie Julianissa 1908–1910. Hän liittyi Septem-ryhmään joka oli vuonna 1912 perustettu taiteilijaryhmä, joka toi impressionismin aatteet Suomeen. Heitä yhdisti uusimpressionistinen puhtaan paletin teorioiden soveltaminen käytännössä.
Oinonen toimi opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1930–1936 sekä Vapaassa taidekoulussa vuosina 1937 ja 1938. Oinonen sai professorin arvonimen 1953 ja hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho ja Loviisa Oinonen (o.s. Nevalainen), ja Mikko Oinonen oli heidän kuudesta lapsestaan nuorin. Hän oli naimisissa Elli Irene Oinosen (o.s. Karlsson) kanssa.
Tauplitz

Tauplitz oli kunta Liezenin piirissä Steiermarkissa Itävallassa. 1. tammikuuta 2015 se pakkoliitettiin Bad Mitterndorfin kuntaan.
Tauplitzissa asui 1 027 asukasta 1. tammikuuta 2011 tehdyn mittauksen mukaan. Sen pinta-ala on 53,9 km² ja väestötiheys 19 km². Viimeisimpänä kunnanjohtajana toimi Peter Schweiger.
Tauplitzissa sijaitseva Kulmin lentomäki on yksi maailman kuudesta lentomäestä. Se on isännöinyt lentomäen maailmanmestaruuskilpailut viidesti: vuosina 1975, 1986, 1996, 2006 ja 2016. Siellä on hypätty usein myös maailmancupin osakilpailuja.
Randy Newman

Randall Stuart "Randy" Newman (s. 28. marraskuuta 1943) on yhdysvaltalainen lauluntekijä, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja pianisti. Hän tuli 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa tunnetuksi ironisena ja sarkastisena laulaja-lauluntekijänä, mutta on 1970-luvulta alkaen keskittynyt enemmän elokuvamusiikkiin, josta on voittanut Oscarin. Lisäksi hän on saanut mm. kolme Emmyä ja viisi Grammya.
Newman syntyi juutalaiseen perheeseen Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hän asui lapsuudessaan myös New Orleansissa, Louisianassa. Hän opiskeli Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Newman julkaisi ensimmäisen singlensä esiintyjänä vuonna 1961, mutta keskittyi sittemmin lauluntekijän työhön. Hän sävelsi muiden muassa Cilla Blackille ja Gene Pitneylle. Hänen ensimmäinen albuminsa ilmestyi vuonna 1968. Myöhempiin levytyksiin kuuluvat "Sail Away" (1972) sekä "Good Old Boys" (1974) ja "Trouble in Paradise" (1983), jotka molemmat valittiin vuonna 2005 hakuteokseen "1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään".
Newman on vuodesta 1971 alkaen säveltänyt sekä kokonaisia elokuvia että niihin tunnettuja erillisiä lauluja. Newman on voittanut kaksi Oscar-palkintoa, vuosina 2002 ja 2011 elokuvista Monsterit Oy (Paras laulu: "If I Didn't Have You") ja Toy Story 3 (Paras laulu: "We Belong Together"). Hänellä on 20 Oscar-ehdokkuutta vuosien 1982–2011 välillä. Golden Globe -ehdokkuuksia on ollut kuusi.
Newman pääsi Songwriters Hall of Fameen vuonna 2002.
Kaapo Rissala

Kaapo Emil Rissala (sukunimi vuoteen 1947 saakka Rissanen () oli suomalainen taidemaalari ja sisustussuunnittelija.
Rissalan vanhemmat olivat koneenkäyttäjä Albin Myyryläinen ja Ulriika Hämäläinen. Rissala opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1921–1923 ja sen jälkeen Albert Gebhardin johdolla 1927–1928 ja Wäinö Aaltosen johdolla.
Rissala teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä 1923. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 15 kertaa vuosina 1923–1943. Rissalan töitä oli esillä ulkomaisissa näyttelyissä Tukholmassa 1929, Tallinnassa 1930, Tartossa 1931 sekä Oslossa, Göteborgissa ja Tukholmassa vuosina 1940, 1946 ja 1947. Hän vaihtoi nimensä Rissasesta Rissalaksi vuonna 1947 erottuakseen paremmin taidemaalari Juho Rissasesta.
Rissalan tuotanto kattoi maalausten lisäksi veistoksia ja huonekaluja. Hän suunnitteli sisustuksia yksityiskoteihin ja ravintoloihin. Hänen itsesuunnittelemansa, sittemmin purettu ateljeekoti Hiidenkivi sijaitsi Vihdin Nummelassa.
Cilla Black

Priscilla Maria Veronica White eli Cilla Black (27. toukokuuta 1943 Vauxhall, Liverpool, Lancashire – 2. elokuuta 2015 Espanja) oli englantilainen laulaja-lauluntekijä ja televisiopersoona. Hän julkaisi ensisinglensä 1963, mutta vasta toinen single ”Anyone Who Had a Heart” (1964) nosti hänet pysyvään maineeseen.
Blackin managerina toimi aikoinaan The Beatlesin manageri Brian Epstein. Black teki cover-versioita useista Lennonin ja McCartneyn sävellyksistä.
Black jatkoi uraansa menestyksellä Epsteinin kuoleman 1967 jälkeen. Näyttelijänä hän ei kuitenkaan saavuttanut suurta suosiota. Hän oli naimisissa uuden managerinsa Bobby Willisin kanssa tämän kuolemaan 1999 asti. Pari sai kolme poikaa, ja heillä oli myös lapsenlapsia.
Black vieraili Yleisradion tv-studiossa keväällä 1970, ja teki hänestä tv-ohjelman "Black but Sunny – Cilla is Here". Ohjelman ohjasi Erkki Pohjanheimo, ja Blackia haastattelivat Lasse Mårtenson ja Erkki Toivanen. Black esitti ohjelmassa laulut ”Aquarius”, ”Words”, ”It Feels so Good”, ”Both Sides Now”, ”If I Thought You'd Ever Change Your Mind” ja ”Surround Yourself with Sorrow”. Tv-ohjelman ensiesitys TV1:llä oli 2. toukokuuta 1970.
Black kuoli kotonaan Espanjassa ollessaan 72-vuotias.
Anika Noni Rose

Anika Noni Rose (s. 6. syyskuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai vuonna 2004 Tony-palkinnon roolistaan Broadway-musikaalissa "Caroline, or Change".
Rose syntyi Bloomfieldissä, Connecticutissa. Hän innostui näyttelemisestä ja laulamisesta vakavasti high school -aikanaan. 
Rose opiskeli Floridan A&amp;M-yliopistossa ja American Conservatory Theaterissa. Elokuvauransa hän aloitti vuonna 1999. Hän on esiintynyt muun muassa "Dreamgirlsissä" (2006) sekä ääninäyttelijänä Disney-animaatiossa "Prinsessa ja sammakko" (2009).
James Taylor

James Vernon Taylor (s. 12. maaliskuuta 1948) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi.
Hänet on palkittu kuudella Grammylla. Taylor kuuluu Rock and Roll Hall of Fameen ja Songwriters Hall of Fameen. Vuonna 2015 hänelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom.
Taylor julkaisi debyyttialbuminsa Apple Recordsilla 1968. Hänen varhaisten hittiensä joukossa on "You've Got a Friend" (1971). Vuonna 1971 Taylor esiintyi yhdessä Dennis Wilsonin ja Warren Oatesin kanssa elokuvassa Two-Lane Blacktop.
Vuosina 1972–1983 Taylor oli naimisissa Carly Simonin kanssa. Hänen isänsä Isaac Taylor (1921–1996) oli aikoinaan Pohjois-Carolinan yliopiston lääketieteellisen koulun dekaani. Myös Taylorin sisarukset ovat muusikkoja, joskaan eivät yhtä maineikkaita.
Taylorin elämää ovat varjostaneet masennus ja huumausaineongelmat.
Carly Simon

Carly Elisabeth Simon (s. 25. kesäkuuta 1945 New York) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hän on voittanut Oscarin, Golden Globen ja kaksi Grammy-palkintoa.
Elämä ja ura.
Simon syntyi varakkaaseen newyorkilaisperheeseen vuonna 1945. Hänellä on kaksi siskoa. Hänen isänsä oli Simon &amp; Schuster -kustannusyhtiön perustaja Richard Simon. Nuori Carly aloitti laulajanuransa siskonsa Lucyn kanssa "The Simon Sisters" -lauluduossa, joka levytti kolme albumia ja sai yhden singlensä listoille vuonna 1964.
Simon levytti ensimmäisen sooloalbuminsa "Carly Simon" vuonna 1971 ja saman vuoden lopulla toisen nimeltä "Anticipation". Albumien myötä hän sai vuoden 1971 parhaan uuden tulokkaan Grammy-palkinnon. Samana vuonna Simonilla oli myös pieni rooli Miloš Formanin elokuvassa Taking off – otetaan hatkat. Vuonna 1972 ilmestynyt Simonin läpimurtoalbumi "No Secrets" sisälsi hittisinglen "You're So Vain". Myös Simonin neljäs albumi "Hotcakes" (1974) nousi kultalevyksi, mutta kuudes albumi "Another Passenger" (1976) oli kaupallinen pettymys.
Vuonna 1977 Simon sai jälleen menestyshitin James Bond -tunnussävelmällä "Nobody Does It Better", ja sitä seurannut albumi "Boys in the Trees" (1978) myi hyvin.
1980-luvulla Simon vähensi konsertointia mutta jatkoi levyttämistä vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 1988 hän sai Grammyn ja Oscarin elokuvakappaleesta "Let the River Run". Hänen toistaiseksi uusin albuminsa on "Never Been Gone" (2009).
Simon valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1994 ja Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2022.
Yksityiselämä.
Simon oli vuosina 1972–1983 naimisissa laulaja James Taylorin kanssa, ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Simon oli kihloissa muusikko Russ Kunkelin kanssa vuosina 1985–1987 ja toisen kerran naimisissa vuosina 1987–2007 James Hartin kanssa. Simon asuu Martha's Vineyardissa Massachusettsissa.
Simon on kirjoittanut viisi lastenkirjaa ja vuoden 2019 lokakuussa ilmestyi häneltä kirja "Touched by the Sun: My Friendship with Jackie hänen" ystävyydestään Jackie Kennedy Onassiksen kanssa.
Simon sairastui 1990-luvun lopussa rintasyöpään. Hän on kertonut kärsineensä aina änkytyksestä.
Phylicia Rashād

Phylicia Rashād, o.s. Ayers-Allen (s. 19. kesäkuuta 1948) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan varsinkin roolista "Bill Cosby Show’ssa".
Rashād, Debbie Allenin sisko, valmistui Howardin yliopistosta. Hän sai Tony-palkinnon vuonna 2004 roolista näytelmässä "A Raisin in the Sun". Vuonna 2005 hänestä tuli Brownin yliopiston kunniatohtori.
Rashād on ollut ehdolla kahden Emmy-palkinnon saajaksi. Hän on ollut kolmesti naimisissa.
Jackie Earle Haley

Jackie Earle Haley (s. 14. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa "Little Children" (2006). 
Christopher aloitti uransa jo lapsena "Ville Vallaton" -animaatioiden äänenä, esiintyi teini-iässä nappulaikäisten baseballjoukkueesta kertovassa "Karhukopla"-elokuvassa (1976) ja sen jatko-osissa sekä Oscar-palkitussa komediadraamassa "Fillarijengi" (1979).
Haley vetäytyi näyttelijän työstä ja toimi pitkään mainoselokuvien tuottajana ja ohjaajana. Hän palasi elokuvanäyttelijäksi vuosituhannen vaihteen jälkeen ja on esittänyt muun muassa Rorschachia elokuvassa "Watchmen" (2009). Vuonna 2010 hän näytteli Freddy Kruegeria "Painajainen Elm Streetillä" -elokuvan uusintaversiossa. Hän näyttelee myös elokuvassa "The Birth of a Nation" (2016).
Haley debytoi pitkän näytelmäelokuvan ohjaajana vuoden 2015 elokuvassa "Criminal Activities".
Erwin Voellmy

Erwin Voellmy (9. syyskuuta 1886 Herzogenbuchsee – 15. tammikuuta 1951 Basel) oli sveitsiläinen shakinpelaaja ja matematiikan professori.
Voellmy piti shakkikolumnia "Basler Nachrichten" -lehdessä 40 vuoden ajan. Hän myös kirjoitti useita shakkikirjoja.
Voellmy oli Sveitsin mestari kolmesti: 1911, 1920 ja 1922. Hän edusti Sveitsiä ensimmäisissä epävirallisissa shakkiolympialaisissa Pariisissa 1924 (+6 –2 =5), shakkiolympialaisissa Haagissa 1928 (+5 –2 =4) ja kolmansissa epävirallisissa shakkiolympialaisissa Münchenissä 1936 (+5 –7 =5). Hän voitti joukkuepronssia Pariisissa 1924. Vuonna 1932 Voellmy osallistui turnaukseen Bernissä. Hän sijoittui ensimmäiseksi Oskar Naegelin ja Aleksandr Alehinin kanssa.
Mikko Carlstedt

Mikko Vilhelm Sakari Carlstedt (14. huhtikuuta 1892 Lieto – 15. helmikuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen ekspressionistinen taidemaalari.
Carlstedtin veli oli puupiirroksistaan tunnettu taiteilija Kalle Carlstedt. Mikko Carlstedt opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1911–1913 ja teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä 1912. Carlstedt kuului 1916 perustettuun Marraskuun ryhmään.
Mikko Carlstedt sai Pro Finlandia -mitalin 1962 ja hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 1959.
Jevgeni Znosko-Borovski

Jevgeni Aleksandrovitš Znosko-Borovski ( ; 28. elokuuta 1884 Pavlovsk – 31. joulukuuta 1954 Pariisi) oli venäläinen shakinpelaaja, kirjailija, opettaja ja kirjallisuuskriitikko.
Znosko-Borovskin ensimmäinen kansainvälinen turnaus oli Ostendissa 1906. Hän voitti samassa turnauksessa pelistään Amos Burnia vastaan nerokkuuspalkinnon. 
Znosko-Borovski oli vahva simultaanipelaaja.
Viisi vekkulia

Viisi vekkulia on Toivo Särkän ohjaama komediaelokuva vuodelta 1956. Se perustuu Suomen Kansallisteatterissa viisi vuotta aikaisemmin ensi-iltaan tulleeseen Agapetuksen näytelmään "Viisi vekkulia". 
Juoni.
Elokuva kertoo Linnunlaulun huviloiden näköisestä helsinkiläisestä vanhainkodista ja sen viidestä vanhasta miesasukkaasta. Joulun alla joukkoon saapuu eläköitynyt johtaja (Oke Tuuri) sihteereineen (Hillevi Lagerstam). Huumoria tehdään näiden kahden suhteen pohtimisesta ja etenkin vanhan huonokuuloisen humoristiapteekkarin sanailusta. Johtajattaren (Rauni Luoma) manipulointi paremman ruoan puolesta johtaa sarjaan kosintoja, joissa hän sanoo kohteliaan ein kullekin vanhuksista. Lyydi (Siiri Angerkoski) sinänsä tekee työnsä hyvin keittiössä, joten epäselväksi jää, miksi miehet purnaavat. Lopussa nuori nainen saa miehekseen tohtori Alpo Heikkisen (Kosti Klemelä), ja apteekkarikin suostuu kuulolaitteen käyttöön. 
Arviot.
Aikalaiskriitikoiden näkemystä elokuvasta kuvastaa Reino Forsbergin kommentti: ”En muista nähneeni näin ummehtunutta tekelettä koskaan aikaisemmin.” Yleisökään ei innostunut elokuvasta. Televisioesityksen aikaisen kriitikon mukaan elokuva on hengetön hupailu.
Kazunari Ninomiya

Kazunari Ninomiya (; s. 17. kesäkuuta 1983) on japanilainen näyttelijä ja laulaja. Hän on tunnettu Arashi-poikabändistä.
Näyttelijänä Ninomiya on esiintynyt muiden muassa elokuvissa Ao no Honoo ("The Blue Light") (2003) ja "Kirjeitä Iwo Jimalta" (2006) sekä useissa televisiosarjoissa, kuten Amagi Goe (1998), "stand up!!" (2003), Yamada Taro Monogatari (2007), Ryusei no Kizuna (2008) ja useissa draamaspesiaaleissa, kuten Tengoku de Kimi ni Aetara ja Door To Door (2009) ja Saigo no Yakusoku (2010), joista jälkimmäinen yhdessä muiden Arashin jäsenten kanssa.
Tällä hetkellä myös Ninona tunnettu mies kuvaa kahta elokuvaa, mangasarja "Gantz"ista tehtävää 
liveaction-elokuvaa sekä Ōokua, joka myös pohjautuu samannimiseen mangaan.
Massa-Carraran maakunta

Massa-Carraran maakunta () on maakunta Toscanan hallintoalueella Keski-Italiassa.
Massa-Carraran maakunnan pinta-ala on 1 155 km2 ja asukasluku vajaat 200 000. Maakunta muodostuu 17 kunnasta, ja sen pääkaupunki on Massa.
Massa-Carraran maakunta on nimetty sen kahden suurimman kaupungin, Massan ja Carraran mukaan.
Tsuyoshi Ihara

Tsuyoshi Ihara (; s. 6. marraskuuta 1963) on japanilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan kansainvälisesti varsinkin Takeichi Nishin roolista Clint Eastwoodin menestyselokuvassa "Kirjeitä Iwo Jimalta" (2006).
Kitakyūshūssa syntyneellä Iharalla on korealaista taustaa.
Taitolaji

Taitolaji-toiminta on osa Ehkäisevä päihdetyö EHYT ry:n ehkäisevää päihdetyötä. Se kuului aiemmin Elämäntapaliiton toimintamuotoihin. Sen tavoitteena on aikuisten alkoholinkäytön hallinnan edistäminen, vähentäminen tai lopettaminen. Taitolaji-toimintaa alettiin suunnitella jo vuonna 1998, jolloin se kulki nimellä Hauskasti &amp; Hallitusti! Toiminnalla pyritään vaikuttamaan alkoholin käyttöön ja kulttuuriin niin yksilö- kuin yhteisötasolla. Yksilötasolla on tarkoitus havahduttaa oman alkoholinkäytön pohdintaan ja tarvittaessa tarjota työkaluja käytön muuttamiseen. Yhteisötasolla tavoitteena on käynnistää ja ylläpitää avointa keskustelua alkoholinkäytön vaikutuksesta yksilön ja lähiyhteisön terveyteen ja hyvinvointiin. Taitolajiin liittyvät toiminnot toteutetaan perustuen NLP:n ja ratkaisukeskeisten toimintamallien ideoihin, joissa luotetaan ihmisten omiin kykyihin ratkaista ongelmiaan sekä muuttaa käyttäytymistään.
Toteutus.
Taitolajin puitteissa järjestetään pääasiassa neljän tyyppisiä toimintoja; tilannearvio-tapahtumia, ryhmätoimintaa, sekä ohjaaja- ja kannustajakoulutuksia. 
Tilannearvio-tapahtumia järjestetään yhteistyökumppaneiden kanssa kansalaisten arkipäiväisissä toimintaympäristöissä, kuten kauppakeskuksissa, toreilla ja terveyskeskuksissa. Keskeinen lähtökohta on tapahtumien ja keskustelujen positiivinen luonne, jolla pyritään erottautumaan perinteisestä päihdevalistuksesta. Ryhmätoiminta on kohdennettu auttamaan varhaisvaiheen suurkuluttajia tekemään muutoksia omissa alkoholinkäyttötavoissaan. Ryhmien toiminta perustuu osallistujien omille kokemuksille, joihin pohjautuen koulutettujen ohjaajien johdolla räätälöidään muutosehdotuksia ja ratkaisuja. 
Ohjaajakoulutukset on suunnattu päihdetyötä tekeville sosiaali- ja terveysalan ammattilaisille. Tavoitteena on lisätä koulutettavien ammattilaisten valmiuksia suurkulutuksen tunnistamisessa, alkoholinkäytön puheeksi otossa, muutosvaiheen tunnistamisessa ja muutosprosessin ohjaamisessa; lyhyesti sanoen täydentää ja syventää ammattilaisten toteuttamaa mini-interventiotoimintaa. Koulutuksessa kiinnitetään huomiota myös osallistujien omaan jaksamiseen, asenteisiin sekä ohjaustaitojen syventämiseen. Kannustajakoulutus on puolestaan räätälöity vapaaehtoisten avuksi. Sen avulla tarjotaan välineitä arkipäivän kohtaamistilanteisiin ja kehitetään osallistujien keskustelu- ja ohjausvalmiuksia keskittyen erityisesti alkoholinkäyttöön liittyviin kysymyksiin. Aktiivisen kuuntelun taito on keskeinen kannustajakoulutuksissa kehitettävä ominaisuus.
Marcel Risse

Marcel Risse (s. 17. joulukuuta 1989 Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kölniä. 183 senttimetriä pitkän Rissen pelipaikka on keskikentällä tai hyökkääjänä.
Seurajoukkueura.
Risse pelasi Leverkusenin joukkueessa kolme ottelua Bundesliigaa toukokuussa 2008. Hän pelasi lainasopimuksella Nürnbergissä 2. Bundesliigassa 12 ottelua ja yhden pudotuspelin kevätkaudella 2009. Nürnbergin noustua hän pelasi seuraavalla kaudella 20 bundesliigaottelua, joissa syötti kuusi maalia, ja kaksi pudotuspeliä.
Risse pelasi Mainzissa kaudella 2010–2011 lainalla 25 bundesliigaottelua, joissa teki yhden ja syötti kuusi maalia. Seuraavana kesänä siirto vakinaistettiin 800 000 euron siirtosummalla. Seuraavien kahden kauden aikana hän pelasi yhteensä 31 Saksan pääsarjaottelua, joissa teki kaksi ja syötti viisi maalia. Hän pelasi myös kaksi Eurooppa-liigan karsintaottelua ja teki yhden maalin.
Risse siirtyi 700 000 euron siirtosummalla Kölniin kesällä 2013. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut seurassa 97 bundesliigaottelua, joissa hän on tehnyt 11 ja syöttänyt 20 maalia. Toisella sarjatasolla hän on pelaamissaan 52 ottelussa sekä tehnyt että syöttänyt kymmenen maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut yhden ottelun.
Maajoukkueura.
Risse pelasi Saksan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa 12 ottelua, joissa teki viisi maalia. Hän pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia Saksan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2008. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa hän viimeisteli neljässä ottelussa yhden maalin.
Sascha Dum

Sascha Dum (s. 3. heinäkuuta 1986 Leverkusen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut Bayer Leverkusenin ja Alemannia Aachenin joukkueissa Saksan pääsarja Bundesliigassa yhteensä 65 ottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Kauden 2008–2009 jälkeen hän on pelannut 2. Bundesliigassa ja sitä alemmissa sarjoissa muun muassa Fortuna Düsseldorfin ja MSV Duisburgin joukkueissa. Kaudella 2019–2020 hän edusti Hertha Walheimia. 189 senttimetriä pitkän Dumin pelipaikka on puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Dum allekirjoitti ammattilaissopimuksen Leverkusenin kanssa tammikuussa 2005. Tammikuussa 2006 hän siirtyi Aacheniin lainalle 18 kuukauden ajaksi.
Dum on pelannut Saksan alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Zakspeed 841

Zakspeed 841 oli Paul Brownin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla saksalainen Zakspeed -talli osallistui kymmeneen osakilpailuun kaudella . Autoa ajoivat kilpailuissa britti Jonathan Palmer ja saksalainen Christian Danner. Autossa oli Zakspeedin valmistama turboahdettu moottori, Hewlandin/Zakspeedin 5-vaihteinen vaihdelaatikko, Goodyearin renkaat, Brembon jarrut ja se käytti Shellin poltto- ja voiteluöljyjä.
Autolla ei saavutettu yhtään voittoa, paalupaikkaa, kilpailun nopeinta kierrosta tai pistettä. Auto oli äärimmäisen epäluotettava ja sillä päästiin maaliin vain yhden kerran Monacon GP:ssä, jossa Palmer oli 11.
&lt;br clear="all"&gt;
Formula 1 -tulokset.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, "kursivointi" kilpailun nopeinta kierrosta.
Luettelo lentopallon SM-mitalisteista

Luettelossa ovat yleisten sarjojen lentopallon Suomen mestaruuskilpailujen mitalistit. Virallisiksi mestaruuskilpailuiksi on katsottu vuosina 1957–1963 Lentopallokomitean ja kaudesta 1963–1964 Suomen Lentopalloliiton järjestämät kilpailut. TUL:n seurat pelasivat vielä 1963-1964 Lentopallokomitean SM-sarjassa, jota ei tähän taulukkoon ole noteerattu. Lentopallokomiteaan kuuluivat jäseninä vuoteen 1963 saakka Suomen Työväen Urheiluliitto ja Suomen Kori- ja Lentopalloliiton lentopallojaosto. Lentopalloliitto perustettiin 1959, mutta SM-kilpailujen järjestelystä se vastasi vasta kaudesta 1963-1964 alkaen. Kaudelle 1965–1966 TUL:n seurat liittyivät mukaan Lentopalloliiton sarjatoimintaan.
Liittojen mestarit.
Ennen yhtenäisen sarjan aloittamista ratkaisivat Suomen Koripallo- ja Lentopalloliitto, sekä toisaalla Suomen Työväen Urheiluliitto omissa sarjoissaan liiton mestaruudet. Suomen Lentopalloliitto järjesti perustamisensa jälkeen muutamana vuotena liiton mestaruuskilpailut SM-kilpailujen ohessa. Helsingin Tarmo onnistui voittamaan kaikkien kolmen liiton mestaruudet, muttei koskaan Suomen mestaruutta.
Fender Jag-Stang

Fender Jag-Stang (Jaguar-Mustang) oli Fenderin valmistama sähkökitaramalli, jonka suunnitteli grunge-yhtye Nirvanan edesmennyt kitaristi Kurt Cobain.
Cobain suunnitteli Jag-Stangin Fenderin Mustang- ja Jaguar-sähkökitaroiden pohjalta yhdistäen niiden eri ominaisuuksia, koska hän halusi omaan tyyliinsä sopivan kitaran. Saatuaan piirrokset valmiiksi Cobain ehdotti kitaran valmistamista Fender Custom Shopin Larry Brooksille. He saivat valmiiksi prototyypin kitarasta, joka oli Cobainin koesoiton jälkeen tehtyjen muutoksien jälkeen hänelle mieluinen.
Jag-Stangissa oli lehmuksesta tehty runko ja pultattu vaahterakaula 22-nauhaisella ruusupuisella otelaudalla. Rungon yläosa on terävine reunoineen selvästi kopioitu Jaguarista ja alempi, paksumpi osa Mustangista. Jag-Stangin lyhyt kaula oli kopio Cobainin Mustangin kaulasta, joka oli hänen suosikkinsa.
Alkuperäisessä Jag-Stangissa oli yksi äänenvoimakkuuden ja yksi äänenvärin säädin, sekä mikrofonien vaihtoon kolmiasentoinen kytkin. Kaulamikrofonina oli Fenderin yksikelainen "Texas Special" -mikrofoni ja tallamikrofonina DiMarzion "H-3" -humbucker.
Cobain käytti Jag-Stangiaan vain muutaman kerran Nirvanan "In Utero" -kiertueella vuonna 1994. Jag-Stangin tuotanto aloitettiin vuoden 1995 syksyllä yli vuoden Cobainin kuoleman jälkeen. Cobainin kuoleman takia kitaraan ei tehty enempää muutoksia, mutta mikrofoneina ei käytetty alun perin suunniteltuja mikrofoneja vaan Fenderin halvempia kopiota. Jag-Stangin mikrofoneja sekä ammattitaidon puutetta kitaran kehityksessä olikin kritisoitu paljon.
Cobainin kuoleman jälkeen hänen vaimonsa Courtney Love lahjoitti alkuperäisen Jag-Stangin R.E.M.in kitaristi Peter Buckille, joka on soittanut sitä mm. heidän "What's the Frequency, Kenneth?" -kappaleen musiikkivideolla.
Jag-Stang ei saavuttanut suurta suosiota ja sen valmistus lakkautettiin vuonna 2001. Fender Japan kuitenkin uudelleenjulkaisi kitaran vuonna 2003, mutta sen valmistus lopetettiin toistamiseen jo kaksi vuotta myöhemmin.
Myös Apulanta -yhtyeen Toni Wirtanen soitti vuosina 1997-2002 Jag-Stangia. Wirtanen lopetti Jag-Stangin soittamisen vuonna 2003. Nykyään kyseinen kitara on Apulandiassa, eli Apulanta -museossa.
Jäätikkökaivo

Jäätikkökaivo () on jäätikköön veden sulattama kapea kaivo, joka kuljettaa sulamisvesiä jäätiköltä pois. Jäätikkökaivo saa alkunsa sulamisveden muodostamasta järvestä, virtaavan veden vesiputouskohdasta tai veden täyttämästä railosta. Ne ovat normaalisti kaltevuudeltaan 0–45°. Grölannissa niiden leveys voi olla kymmeniä metrejä ja ne ovat merenpinnasta 500–1 500 metrin korkeudessa. Järvistä vesi siirtyy jäätikkökaivoon ja pyrkii kohti jäätikön pohjaa. 
Jäätikkökaivojen tutkimus.
Jäätikkökaivot ovat tunnettuja niiden pitämästä kovasta äänestä kun vesi syöksyy niihin. Oletetaan että jäätikön pohjalla vesi vähentää kitkaa kallioperän ja jäätikön välillä, ja että se saa jäätikön virtaamaan kesäisin nopeammin kun sulavettä tulee jäätikkökaivoihin ja sieltä jäätikön alle. Nasa on yrittänyt tutkia muovisten leluankkojen avulla että mihin vesi menee jäätikkökaivoista. Vuonna 2009 elokuussa tutkijat laskivat jäätikkökaivoon Jakobshavnin jäätiköllä 90 ankkaa. Ankoissa on kolmella kielellä kirjoitettu ""tieteellinen tutkimus" ja "palkkio"" sekä sähköpostiosoite johon voi ottaa yhteyttä. Samalla laitettiin reikään myös muovinen sylinteri jossa on gps-anturi, kiihtyvyysmittari ja paineanturi. Virtalähteenä siinä on pitkäikäinen litiumparisto. Siitä ei ole kuulunut sen jälkeen mitään ja tutkijat olettavat sen juuttuneen jään alle. 
Perinteisesti jäätikkökaivoja on tutkittu talvisin jolloin ne ovat kuivillaan kun sulavasta lumesta ei virtaa niihin vettä.
Lorena Ochoa

Lorena Ochoa (s. 15. marraskuuta 1981 Guadalajara, Jalisco) on LPGA Tourilla kilpaileva meksikolainen golfaaja, joka on 23. huhtikuuta 2007 lähtien ollut naisten golfrankingin ykkönen. Hän on ensimmäinen ykköseksi noussut meksikolaisgolfaaja kautta aikojen.
Ochoa aloitti golfin pelaamisen viisivuotiaana ja voitti juniorina 22 turnausta Guadalajarassa sekä 44 kansallista turnausta. Nuorten golfin maailmanmestaruuden Ochoa voitti viisi kertaa peräkkäin, ja saatuaan golfstipendin hän aloitti opiskelut Arizonan yliopistossa vuonna 2000.
Opiskeluaikanaan Ochoa menestyi loistavasti: hän voitti tai oli toinen 18:ssa 20:stä pelaamastaan turnauksesta. Ochoa teki myös NCAA:n ennätykset seitsemällä peräkkäisellä voitollaan ja pistekeskiarvollaan 70,13.
Ochoa jätti yliopiston kahden vuoden opiskeluiden jälkeen ja siirtyi ammattilaiseksi. Ammattilaisurallaan Ochoa on voittanut kaksi major-turnausta: naisten Britannian avoimet (2007) ja Kraft Nabisco -mestaruuden (2008). Huhtikuussa 2007 hän ohitti maailmanrankingissa aiemmin ykköstilaa hallinneen Annika Sörenstamin. Ochoa on valittu Associated Pressin vuoden naisurheilijaksi vuosina 2006 ja 2007.
Bayswaterin metroasema

Bayswaterin metroasema on asema Lontoon metron Circle- ja District-linjoilla Paddingtonin ja Notting Hill Gaten asemien välissä Bayswaterin kaupunginosassa. Asema avattiin 1. lokakuuta 1868, viisi vuotta metron liikennöinnin alkamisen jälkeen. Se on nimetty uudelleen kolme kertaa: vuonna 1923 nimelle Bayswater (Queen's Road) &amp; Westbourne Grove, 1933 Bayswater (Queen's Road) ja 1946 Bayswater (Queensway). Ajan kuluessa lisämääre Queensway poistui nimestä. Asemalle on yksi sisäänkäynti Queenswayn länsipuolelta. Samaisen kadun eteläpäässä on Central-linjan asema Queensway.
Aseman ympäristössä on paljon kahviloita ja pieniä ravintoloita. Seutu on matkailijoiden suosimaa, ja siellä on paljon hotelleja.
Kristina Brandi

Kristina Brandi (s. 29. maaliskuuta 1977) on puertoricolainen tennispelaaja. Hän saavutti kaksi mitalia – hopean ja pronssin – vuoden 2003 Pan-Amerikan kisoissa Santo Domingossa. Hän kilpaili myös vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa.
Brandi syntyi ja kasvoi San Juanissa, jossa hän kiinnostui tenniksestä varhaisella iällä. Hän teki ammattilaisdebyyttinsä vuonna 1995. Korkeimmillaan hän oli maailmanlistalla kaksinpelaajana 27. sijalla.
Brandi vetäytyi vuonna 2008.
Günther Huber

Günther Huber (s. 28. lokakuuta 1965) on italialainen entinen rattikelkkailija, olympiavoittaja.
Huber saavutti parinsa Antonio Tartaglian kanssa ensimmäisen kerran rattikelkkailun historiassa jaetun olympiakullan Naganosta 1998; Jakajana oli Kanada. Neljää vuotta aikaisemmin hän oli saavuttanut Lillehammerista pronssia Stefano Ticcin kanssa. Hän saavutti MM-kultaa Cortina d'Ampezzossa 1999 Enrico Costan kanssa ja hopeaa Sankt Moritzissa 1997 Tartaglian parina. Lisäksi hän voitti kaudella 1996-1997 maailmancupin kokonaiskisan.
Hän toimii nykyään Italian maajoukkueen valmentajana.
Snooker-kausi 2007–2008

Snookerin ammattilaiskausi 2007–2008 koostui kyseisten vuosien aikana pelatuista ranking-turnauksista ja merkittävimmistä kutsuturnauksista, joita ovat "Pot Black Cup", "Saga Insurance Masters" ja "Malta Cup". Kausi alkoi uudella ranking-turnauksella Kiinan Shanghaissa.
Kauden kuumin pelaaja oli vuoden 2008 maailmanmestari Ronnie O'Sullivan, joka voitti kolmannen mestaruutensa, ja teki kauden aikana ennätykselliset kolme "maksimibreikkiä", joista yksi tuli maailmanmestaruusturnauksen toisella kierroksella. Muita kauden mittaan vakuuttavasti esiintyneitä pelaajia olivat Stephen Maguire, Mark Selby, Shaun Murphy, Marco Fu, nuori Mark Allen sekä Ryan Day. Allen nosti itsensä ensimmäistä kertaa "eliittiin" eli 16 parhaan joukkoon ja Day nousi 10 parhaan joukkoon ranking-listalla seuraavalle kaudelle. Maailmanmestaruusturnauksessa tehtiin snooker-historiaa, sillä ensimmäistä kertaa kaksi pelaajaa samassa turnauksessa tekivät "maksimibreikin". O'Sullivanin lisäksi myös turnauksen yllättäjä Ali Carter suoritti tämän, ja eteni myös lopulta finaaliin asti ensimmäistä kertaa uransa aikana. Tämän ansiosta hän nosti itsensä ranking-listalla sijalle 7 kaudelle 2008–2009.
Wilhelm Zaisser

Wilhelm Zaisser (20. kesäkuuta 1893 Gelsenkirchen, Saksan keisarikunta – 3. maaliskuuta 1958 Berliini, Itä-Saksa) oli Itä-Saksan valtion turvallisuuspalvelun Stasin päällikkö vuosina 1950–1953.
Zaisser opiskeli opettajaksi Essenissä vuosina 1910–1913 ja liittyi Saksan keisarikunnan armeijaan ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Sodan jälkeen hän liittyi Saksan riippumattomaan sosialidemokraattiseen puolueeseen (USPD) ja palasi opettajaksi Esseniin vuonna 1919. Hänet erotettiin vuonna 1921 opettajan virasta kommunistisen toiminnan vuoksi. Zaisser toimi seuraavaksi Saksan kommunistisen puolueen propagandistina ja Kommunistisen internationaalin eli Kominternin toimitsijana Moskovassa Neuvostoliitossa. Hän osallistui Espanjan sisällissotaan taistellen kansainvälisissä prikaateissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän nousi huomattavaan asemaan Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä Itä-Saksassa, kun sen turvallisuuskoneistoa rakennettiin. Vuonna 1950 Zaisser valittiin Saksan sosialistisen yhtenäisyyspuolueen (SED) keskuskomitean jäseneksi. Samana vuonna hänestä tuli vastamuodostetun valtion turvallisuusministeriön eli Stasin päällikkö. Zeisser rakensi Stasista voimakkaan organisaation ja oli sen päällikkönä kesäkuun 1953 Itä-Berliinin kansannousuun saakka. Hänen toimintansa kansannousun aikana arvioitiin epäonnistuneeksi, hänet luokiteltiin puolueen viholliseksi ja hän joutui eroamaan virasta.
TecSAR

TECSAR on israelilainen tiedustelusatelliitti. Satelliitti laukaistiin avaruuteen Intiasta PSLV-kantoraketilla 21. tammikuuta 2008.
Nimensä mukaisesti se on SAR-tutkalla varustettu satelliitti. Tämän kokeellisen sateliitin operaattori on "Tsahal". Satelliittin pääurakoitsija oli Israel Aerospace Industries, muita osallistujia olivat MBT Space, ELTA, Tadiran Spectralink ja Rafael. Satelliitti painaa 260 kg. Sen kiertorata on 550 km korkea ympyrärata 41 asteen inklinaatiolla.
Antti Pajamo

Antti Juha Ilmari Pajamo on musiikin maisteri. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1983 ja valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi 1997. Pajamo toimi SULASOLin musiikkisihteerinä 1990–1992, Yleisradion musiikkitoimittajana 1992–2000 ja toimituspäällikkönä 2000–2002. Yle Radio 1:n ohjelmistopäällikkönä hän toimi 2002–2004, saman kanavan ohjelmajohtajana 2005–2006 ja kanavapäällikkönä 2007-2008. Kustannusosakeyhtiö Teoksen toimitusjohtajana Pajamo toimi 2010–2014.
Pajamo sai vuoden 2007 kirkon tiedonvälityspalkinnon yhdessä ohjelmapäällikkö Minna Lindgrenin kanssa.
De se

De se () on filosofinen termi, joka tarkoittaa uskomusta tulkittuna niin, että se koskee henkilöä itseään. Toisin sanoen, uskomus on "de se" -uskomus, jos sen katsotaan kohdistuvan jonkun sellaisen proposition totuuteen, joka liittyy uskomuksen omaavaan henkilöön itseensä. Tulkinta eroaa tällöin tietyllä tavalla "de dicto" ja "de re" -tulkinnoista. David Kellogg Lewisin mukaan "de se" sisällyttää "de dicton", mutta ei toisin päin.
Esimerkiksi lause
1a. Pekka uskoo, että hänen housunsa ovat tulessa.
on epämääräinen, ja voidaan tulkita kahdella tavalla:
1b. Pekka sanoo itselleen: ”Hänen housunsa ovat tulessa”. ("de re")
1c. Pekka sanoo itselleen: ”Minun housuni ovat tulessa”. ("de se")
Lause 1b koskee siis jotain toista henkilöä, lause 1c Pekkaa itseään.
Pääakselihajotelma

Pääakselihajotelma (, lyh. SVD) on matriisihajotelma, jota sovelletaan paljon esimerkiksi lineaarialgebran, signaalinkäsittelyn ja tilastotieteen alueilla.
Teoreeman esittely.
Oletetaan "m"x"n"-ulotteinen matriisi "M", avaruudessa "K". 
Matriisille M on näin olemassa hajotelma 
formula_1
Näistä kolmesta matriisista vain "Σ" on uniikki, mutta "V" ja "U" voivat vaihdella käytetyn numeerisen menetelmän mukaan.
Kalevan kisat 1925

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1925 Viipurissa Papulan kentällä 15.–16. elokuuta. Kalevan maljan voitti Tampereen Pyrintö. 
Kalevan malja.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1924

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1924 Lahdessa 23.–24. elokuuta. Kilpailupaikka oli Lahden urheilukenttä (Radiomäen kenttä). Kuulantyönnön, kiekonheiton ja keihäänheiton molempien käsien yhteistuloskilpailu ja painonheitto olivat ohjelmassa viimeistä kertaa. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK. 
Kalevan malja.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Kalevan kisat 1923

Kalevan kisat järjestettiin vuonna 1923 Kuopiossa 18.–19. elokuuta. Kalevan maljan voitti Helsingfors IFK. 
Kalevan malja.
Kalevan Malja ratkaistiin mestaruuksien lukumäärän mukaan.
Julius Caesarin temppeli

Julius Caesarin temppeli () oli jumalaksi julistetun Julius Caesarin temppeli antiikin Roomassa. Toisen triumviraatin jäsenet päättivät temppelin rakentamisesta sen jälkeen kun senaatti julisti Caesarin jumalaksi vuonna 42 eaa. Temppeli otettiin käyttöön 18. elokuuta 29 eaa. Caesarin ruumis poltettiin Forum Romanumin itäreunalla, ja tälle paikalle temppelikin rakennettiin. Hadrianus antoi jälleenrakentaa temppelin.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1928

Vuoden 1928 kesäolympialaisten jalkapalloturnaus oli viimeinen olympiaturnaus ennen kuin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1930. Olympiajalkapallo oli merkittävin kansainvälinen jalkapallotapahtuma ja olympiajalkapallon suosio innosti FIFA:a oman jalkapalloturnauksen perustamiseen.
Olympiakultaa voitti Uruguay. Loppuottelussa se voitti Argentiinan uusintaottelun jälkeen maalein 2-1.
Lohdutussarja.
1.kierros.
Turnauksesta pudonneiden joukkueiden kesken pelattiin lohdutussarja. Kansainvälinen olympiakomitea ei laske otteluita virallisiksi otteluiksi, mutta FIFA tilastoi ne turnaukseen kuuluviksi otteluiksi. Lohdutussarjaan osallistui vain neljä joukkuetta.
Kaj-Erik Gustafsson

Kaj-Erik Albert Gustafsson (s. 24. marraskuuta 1942 Loviisa) on suomalainen urkuri, joka on myös säveltänyt vokaali- ja urkumusiikkia. Hän opiskeli urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Enzio Forsblom, Harald Andersen, Nils-Eric Fougstedt, Erik Tawaststjerna ja Bengt Johansson. Urkudiplomin hän suoritti 1969 ja piti ensikonsertin samana vuonna. Lisäksi hän täydensi improvisaatio-opintoja Gaston Litaizen ja Anders Bondemanin kursseilla. Director musices -arvonimen Gustafsson sai vuonna 1984.
Gustafsson toimi Helsingin Matteuksen seurakunnan ylimääräisenä kanttori-urkurina 1962–1966, Helsingin pohjoisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1966–1969 ja Helsingin eteläisen ruotsinkielisen seurakunnan urkurina 1969–1995. Hän toimi lisäksi Sibelius-Akatemian urkuimprovisoinnin lehtorina 1973–2006. Radion kamarikuoron laulajana Gustafsson oli 1962–1979 ja saman kuoron johtajana 1983–1984. Chorus Sanctae Ceciliae -kuoroa hän johti 1967–1975 ja Sällskapet svenska sångaren -kuoroa 1968–1976. Finlands svenska kyrkosångsförbundin taiteellisena johtajana hän toimi 1970–1975, Klemetti-Opiston kamarikuoron johtajana 1983–1989, Finlands svenska manssångarförbundin taiteellisena johtajana 1972–1978 ja Paraisten urkupäivien taiteellisena johtajana 1980–2001. Vuosina 1971–1988 hän toimi Klemetti-Opiston opettajana.
Gustafsson on konsertoinut urkurina ja kuoronjohtajana Suomen lisäksi Pohjoismaissa, Virossa, Belgiassa, Ranskassa, Italiassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on myös sovittanut levytettäviä kappaleita ja levyttänyt urkurina. Vuonna 2007 Gustafsson voitti turkulaisen Tritonuksen laulajat -kamarikuoron järjestämän sävellyskilpailun Kirsi Kunnaksen runoon "Herra Pii Poo" säveltämällään teoksellaan. Kilven Kuoron satavuotisjuhlaan vuonna 2013 Gustafsson sävelsi kaksi laulua, Minä haluaisin ja Onni, kerro minulle, Tommy Tabermannin runoihin. Samana vuonna Gustafsson sävelsi urkuteoksen Keravan kirkon 50-vuotisjuhlaan.
Gustafssonin ensimmäinen puoliso oli pianisti ja musiikinopettaja Marjukka Gustafsson o.s. Hapuoja (1942–1989). Heidän poikansa on sellisti Jan-Erik Gustafsson (s. 1970). Marjukka Gustafssonin isä oli kapellimestari Jukka Hapuoja. Kaj-Erik Gustafssonin toinen puoliso vuodesta 1991 on pianisti Annikka Konttori-Gustafsson.
Lars Onsager

Lars Onsager (27. marraskuuta 1903 Kristiania, Norja – 5. lokakuuta 1976 Coral Gables, Florida, Yhdysvallat) oli norjalainen kemisti ja fyysikko. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1968 irreversiibelien prosessien termodynamiikkaa käsittelevistä tutkimuksista. 
Onsager valmistui insinööriksi Norges tekniske høgskolesta vuonna 1925. Vuonna 1925 hän myös korjasi Peter Debyen ja Erich Hückelin teoriaa ionien Brownin liikkeestä liuoksissa ja hän julkaisi sen vuonna 1926. Onsager teki matkan Zürichiin, missä Debye oli opettamassa, ja kertoi huomanneensa virheen tämän teoriassa. Onsagerista tuli Debyen assistentti ETH Zürichiin. Siellä hän toimi aina vuoteen 1928.
Vuonna 1928 hän siirtyi opettamaan Johns Hopkinsin yliopistoon Yhdysvaltoihin. Onsager kuitenkin huomasi, että vaikka hän olikin taitava kehittämään fysikaaliseen kemiaan liittyviä teorioita, hänellä ei ollut opettajan kykyjä.
JHU:n jälkeen Onsager siirtyi Brownin yliopistoon. Siellä ollessaan hän johti kineettisten yhtälöiden ns. Onsagerin relaatiot, mistä hänelle myönnettiin kemian Nobel-palkinto 1968. 1930-luvun laman takia Onsager joutui jättämään paikkansa Brownin yliopistossa ja siirtyi Yaleen lyhyen Euroopan-vierailun jälkeen.
Onsager vietti lopun työuransa Yalen yliopistossa. Vuonna 1944 hän esitti eksaktin ratkaisun kaksiulotteiselle Ising-mallille. Toisen maailmansodan jälkeen hän julkaisi teoreettisen selityksen nestemäisen heliumin suprajuoksevuudelle. Vuotta myöhemmin samanlaisen teorian julkaisi itsenäisesti Richard Feynman. Onsager tutki myös nestekiteitä.
Arizona Baby

Arizona Baby ("Raising Arizona") on veljesten Joel ja Ethan Coenin tekemä yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1987. Joel toimi ohjaajana ja elokuvan tuotti Ethan. Pääosissa ovat Nicolas Cage ja Holly Hunter.
Vuosien kuluessa elokuva on saanut jonkinlaisen kulttimaineen. Yhdysvaltojen elokuvainstituutti on listannut 100 kaikkien aikojen hauskinta elokuvaa, "Arizona Baby" on tällä listalla sijalla 31. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Arizona Babyn" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle sijalle 32.
Elokuva kertoo pikkurikollisesta H.I. McDonnoughista joka ei ole löytänyt kunnollista suunta elämälleen ja enimmäkseen ryöstelee pieniä ruokakauppoja. Lopulta hän joutuu vankilaan, jossa tapaa poliisilaitoksen kuvaajan Edin. H.I. ja Ed rakastuvat. H.I. päättää tehdä parannuksen kun pari kihlautuu. Pari yrittää lasta, mutta monet yritykset eivät tuota tulosta. Seuraavaksi pari yrittää adoptiota mutta siinäkään he eivät onnistu sillä H.I:n menneisyys on rikosten siivittämä. Pari näkee uutisissa jutun rikkaasta Nathan Arizonasta jonka vaimo synnytti juuri viitoset. Pari saa mielestään hyvän idean – he kidnappaavat yhden Arizonan lapsista!
Yvonne Hannus

Yvonne Maria Hannus (s. 9. kesäkuuta 1954 Pohja) on entinen suomalainen juoksija.
Hannus saavutti henkilökohtaisilla matkoilla ulkoradoilla neljä suomenmestaruutta 800 metrin juoksussa. Lisäksi hän sai kolme SM-hopeaa 400 metrin juoksussa ja kaksi SM-pronssia 200 metrin juoksussa sekä sijoittui kerran 100 metrin juoksun SM-finaalissa neljänneksi (vuonna 1972). 
Hannus edusti Suomea vuonna 1978 Prahan EM-kisoissa 400 metrin juoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Seuratasolla hän edusti Hangö Idrottsklubbia ja Karis Idrottsklubbia.
Tietokone-etiikka

Tietokone-etiikka käsittelee sekä informaatioteknologian käyttämisestä syntyviä uusia eettisiä kysymyksiä että perinteisiä kysymyksiä uudessa toimintaympäristössä. Tietokone-etiikan on perinteisesti katsottu olevan sovelletun etiikan osa-alue. Tyypillisiä sovelletun etiikan kysymyksiä tietokone-etiikan alueella ovat muun muassa
Kuitenkin esimerkiksi Luciano Floridi on argumentoinut että informaatio on moraalisesti parempaa kuin kaaos ja siten informaatio voisi toimia oman informaatioetiikan teorian pohjana.
Samaten tietokone-etiikan ainutlaatuisuutta on perusteltu viittaamalla määrällisen (kvantitatiivisen) muuttumisena tietokoneen ja tietoverkkojen vaikutuksena laadulliseksi (kvalitatiiviseksi). Tietokoneet ja tietoverkot tarjoavat mahdollisuuden tehdä asioita jotka aiemmin olivat joko mahdottomia tai ainakin erityisen hankalia.
Ammattietiikka.
Tietotekniikan ammattilaisen ammattietiikkaan voi tutustua esimerkiksi Tietotekniikan liiton etiikan työryhmän sivustolta. 
Myös IFIPin (International Federation for Information Processing)] SIG (Special Interest Group) 9.2.2 on a Framework for Ethics of Computing on pyrkinyt kehittämään kansainvälisen tietotekniikan ammattilaisen eettisen ohjeen. Koska tässä ei ole onnistuttu, on sen sijaan tuotettu ohje kansallisen ammattietiikan ohjeen kirjoittamista varten.
Kim Hunter

Kim Hunter (oik. Janet Cole, 12. marraskuuta 1922 Detroit, Michigan – 11. syyskuuta 2002 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri-, televisio- ja elokuvanäyttelijä.
Ura.
Hunterin ensimmäinen elokuva oli "Seitsemäs uhri" vuodelta 1943. Vuonna 1947 hän näytteli Stella Kowalskia Tennessee Williamsin kirjoittamassa Broadway-näytelmässä "Viettelysten vaunu" ("A Streetcar Named Desire"). Hän näytteli Stellan roolin myös näytelmän elokuvaversiossa vuonna 1951. Hän sai elokuvaroolista parhaan naissivuosan Oscarin ja Golden Globen.
Hänen muita tunnettuja elokuviaan ovat esimerkiksi "Kysymys elämästä ja kuolemasta" (1946) sekä kolme Apinoiden planeetta -elokuvaa: "Apinoiden planeetta" (1968), "Paluu apinoiden planeetalle" ("Beneath the Planet of the Apes", 1970) ja "Pako apinoiden planeetalta" ("Escape from the Planet of the Apes", 1971). Hunterin elokuvaura kärsi kuitenkin pahoin joutumisesta Hollywoodin mustalle listalle 1950-luvun lopussa epäiltynä kommunismista. Hän saattoi kuitenkin jatkaa uraansa Broadwayllä.
Elokuvien lisäksi hän loi uraa televisiossa näyttelemällä lukuisissa saippuasarjoissa, saaden jopa Emmy-ehdokkuuden. Hunter on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.
Yksityiselämä.
Kim Hunter oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa; ensimmäinen avioliitto päättyi eroon vuonna 1946 ja toinen aviomiehen kuolemaan vuonna 2000. Hänellä oli kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Hän kuoli sydänsairauteen 79-vuotiaana.
Sonja Nef

Sonja Nef (s. 19. huhtikuuta 1972 Heiden, Sveitsi) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä, joka oli erikoistunut lähinnä suurpujotteluun.
Nef voitti suurpujottelun maailmanmestaruuden vuonna 2001, Itävallan St. Antonissa järjestetyissä maailmanmestaruuskilpailuissa. Samoissa MM-kilpailuissa hän sijoittui pujottelun seitsemänneksi. Suurpujottelun olympiapronssia Nef saavutti Salt Lake Cityn kisoista 2002. St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui pujottelussa kuudenneksi ja suurpujottelussa kahdeksanneksi.
Nef voitti urallaan 15 maailmancupin osakilpailua, 13 suurpujottelussa ja 2 pujottelussa. Lisäksi hän pystyi kahteen peräkkäiseen suurpujottelun lajicupin voittoon kausilla 2000–2001 ja 2001–2002. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin loppupisteissä on kolmas sija kaudelta 2001–2002.
Nef kärsi urallaan lukuisista loukkaantumisista ja hänelle tehtiin yhteensä seitsemän polvileikkausta. Helmikuussa 2006, Nef ilmoitti uransa päättyneen.
Lohjelm

Lohjelm (myös muodossa "Lohielm") oli Ruotsin vallan aikainen suomalainen aatelissuku. Vaikka suvun jäseniä edelleen elää Suomessa, ei sukua kuitenkaan koskaan introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen.
Aatelissuvun kantaisä on luutnantti "Göran Lohjelm", jonka Ruotsin kuningas Kaarle XI aateloi 1693 hänen sotakentillä osoittamansa urhoollisuuden perusteella. Suku introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneeseen vuonna 1697 aatelisena sukuna numero 1302. Göran Lohjelm peri isältään Sääksmäen kirkkoherralta "Thomas Knutsson Paltheniukselta" Lotilan kartanon Sääksmäellä. Isä polveutuu 1600-luvulla eläneestä turkulaisesta porvarista nimeltä Knut Palttu. Huonosta maineesta ja alkoholin käytöstä huolimatta hän onnistui pysymään kirkkoherran virassa 49 vuotta. 
Göranin äiti Anna Nöding oli skånelais-liiviläistä aatelissukua.
Göranin ainoa aikuisikään elänyt lapsi, poika Patrik (1686-1706) menehtyi Viipurin puolustuksessa saamiinsa haavoihin 21-vuotiaana. Myös kolmen seuraavan sukupolven ajan suku säilyi hengissä vain yhden aikuisikään eläneen pojan kautta, samalla "vaipuen talonpoikaisuuteen". Patrikin pojan pojan poika "Otto-Eric Lohjelm" (1774-1843) asettui 1797 torppariksi Vesilahden Krääkkiön kylän Rautialan rusthollin Oravanlinnan torppaan. Suomen Ritarihuoneen järjestäytyessä vuonna 1815 olisi myös Lohjelmin suvun pitänyt ilmoittautua introduktiota varten. Torpparina Otto-Eric ei enää kuulunut säätyläisiin ja ilmoittautuminen jäi tekemättä.
Maanviljelijöinä ja torppareina suku menestyi ja lisääntyi. Vuonna 1995 perustetussa Lohjelmin sukuseurassa onkin satoja jäseniä.
Vuonna 1857 torppari Otto Erik Oravalinna Lohjelmille myönnettiin Suomen talousseuran pieni ansiomitali.
Kahdesti 1800-luvulla suvun jäsenten asioita käsiteltiin Turun hovioikeudessa. Vuonna 1859 M. Mikonpoika Orawa kävi oikeutta talollista O. E. Otonpoikaa Lohjelmia vastaan.
Vuonna 1880 torppari Gustaf Orawalinna eli Lohjelm kävi oikeutta talollista Efraim Mösää vastaan.
Vuoden 1906 suuressa nimenmuutoksessa suvun jäsenet suomalaistivat nimiään; eräästä "Ernst Lohjelmistä" tuli "Järvinen", hänen veljestään "Laakso". Suvun mieslinjaisista jälkeläisistä osa käyttää nimeä "Junkkaala" Jopin talon erään torpan mukaan. Suvun päämies on Rauno "Kokkola" – sukunimi tulee Kokkolan talosta, jonne torpparinpoika Otto Eric pääsi kotivävyksi. Suvun mieslinjaisista jäsenistä nykyään tunnetuimmat lienevät Suomen Raamattuopiston entinen rehtori, nykyinen toiminnanjohtaja Timo Junkkaala sekä Suomen teologisen instituutin entinen pääsihteeri, nykyinen Suomen lähetysseuran Tansanian lähetti Eero Junkkaala.
Vuonna 1996 suvun jäsenet pyysivät introduktiota Suomen Ritarihuoneeseen, mutta tämä ei tasavaltaisten lakien aikana ollut mahdollista.
Tommy Moe

Tommy Moe (s. 17. helmikuuta 1970 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen entinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Moe voitti olympiakultaa syöksylaskussa Lillehammerin olympialaisissa 1994. Samoissa olympialaisissa hän sijoittui supersuurpujottelussa hopealle ja laski alppiyhdistetyssä viidenneksi. Naganon olympialaisissa 1998 Moe oli super-G:ssä 8:s ja syöksylaskussa 12:s. Maailmanmestaruuskilpailuissa Moen uran paras sijoitus tuli Moriokan kisoista 1993, jossa hän laski syöksylaskun viidenneksi.
Urallaan Moe pystyi vain yhteen maailmancupin osakilpailuvoittoon, ja yhteensä seitsemään palkintokorokepaikkaan.
Moe lopetti uransa vuonna 1998 ja on toiminut sen jälkeen muun muassa vaateyrityksen ja hiihtokeskuksen edustustehtävissä.
Komero

Komero on kodin tai työpaikan irtaimiston säilyttämiseen tarkoitettu korkea kaappi tai huone. Komeroita on huoneistossa yleensä useita eri tarkoituksiin, kuten siivouskomero, ruokakomero ja vaatekomero. Siivouskomeroon voidaan hankkia erillisiä hyllyköitä ja telineitä, kuten letkuteline. Vaatekomerot voivat olla liukuovellisia. Vaatekomeroiden varusteisiin kuuluvat vaatetangot ja hyllymäiset laatikot tai korit. Ruokakomerossa säilytetään komerossa säilyviä ruoka-aineita, kuten hedelmiä, hilloja ja kuiva-aineita, kuten kahvia ja mausteita. Siellä saatetaan myös säiyttää keittiövälineitä. Komeroiden vaihtoehtoja ovat avoimet hyllyt.