Laibach

Laibach on vuonna 1980 perustettu slovenialainen avantgarde-yhtye, joka yhdistetään yleensä industrial-genreen. Yhtye tuli tunnetuksi popmusiikin sekoittamisesta totalitaristiseen ja militaristiseen kuvastoon. Yhtyeen musiikki käsittelee poliittisia aiheita usein provokatiivisella ja vaikeaselkoisella tavalla. Yhtye on vaikuttanut industrial-musiikin kehitykseen. 1990-luvulta lähtien Laibach on siirtynyt musiikillisesti EBM:n ja darkwaven suuntaan. 
Laibach on tehnyt soundtrackin suomalaiseen "Iron Sky" -elokuvaan, joka julkaistiin vuonna 2012.
Historia.
Laibach perustettiin Trbovljen kaupungissa Jugoslaviassa 1. kesäkuuta 1980. Yhtyeen nimi on otettu Ljubljanan saksankielisestä nimestä. Vuonna 1984 Laibach perusti kahden muun taiteilijaryhmän IRWINin (kuvataide) ja Gledališce Sester Scipion Nasicen (teatteri, muutti nimensä vuonna 1987 muotoon Gledališce Rdeci Pilot ja vuonna 1990 muotoon Kozmokineticni Kabinet Noordung) kanssa yhteisen taiteilijakollektiivin nimeltä Neue Slowenische Kunst. Sitä ennen Laibach oli poikkitaiteellinen ryhmä, joka keskittyi myös kuvataiteeseen. Laibach Kunst -konseptiin on kuulunut ajoittain myös kaksi sivuryhmää: 300 000 V.K. ja Germania.
Musiikki ja sanoma.
Laibachin musiikkityyli on vaihdellut alkuaikojen raskaasta industrialista EBM:ään ja darkwaveen. Tunnistettavin elementti yhtyeen musiikissa lienee laulaja Milan Frasin bassoääni, vaikka Laibachin levyillä on esiintynyt vierailevia laulajia ja yhtye on myös julkaissut instrumentaalilevyjä. 2000-luvun kokoonpanossa on mukana pysyvänä jäsenenä naisvokalisti Mina Špiler. 
Laibach tunnetaan omintakeisesta, kokeilullisesta tyylistään ja provokatiivisesta flirttailusta totalitarismin kanssa. Yhtyeelle on tyypillistä asettua kulloinkin vallitsevaa poliittista ilmapiiriä vastaan joko suorasanaisesti tai vihjailevasti. Yhtyettä on väitetty välillä äärioikeistolaiseksi ja toisinaan taas äärivasemmistolaiseksi. Muusikko ja toimittaja Richard Wolfson kuvaili vuonna 2003 yhtyeen toimintatapaa: ”Laibachin metodi on erittäin yksinkertainen, tehokas ja kauhistuttavan altis virheellisille tulkinnoille. Aluksi he omaksuvat vihollisen tyylin, ottavat käyttöönsä valtiovallan asut ja symbolit ja liioittelevat sitten tätä kaikkea vieden sen parodian rajoille asti… Seuraavaksi he kääntävät huomionsa hyvin polttaviin aiheisiin – Länsi-Euroopan tuntemaan pelkoon Itä-Euroopasta tulevia maahanmuuttajia kohtaan, Euroopan unionin valtapeleihin, länsimaisen demokratian ja totalitarismin vertailuun.”
Suomalainen Tuomas Tähti kertoo kirjassaan "Nationalistin henkinen horisontti" (2019) Laibachin Ivan "Jani" Novakin sanoneen Tampereella vuonna 2015, että Laibach on kommunistinen ryhmä, jonka työstä suurin osa liittyy tavalla tai toisella kommunismiin.
Kautta historiansa Laibach on tehnyt oman musiikin lisäksi cover-kappaleita, joissa pop-musiikkia esitetään yhtyeen omalla tyylillä. Laibach-covereille on ominaista, että kappaleiden merkitys näyttäytyy yhtyeen esitystavan vuoksi hyvin eri tavalla kuin originaalissa. Tunnetuimmat näistä ovat ehkä 1987 julkaistulla Opus Dei -levyllä. Ryhmän katalogiin kuuluu kokonaisia cover-levyjä ("NATO", "Let It Be"). 2000-luvulla Laibach on versioinut klassista musiikkia, kansallislauluja ja "Sound of Music" -musikaalielokuvan kappaleita.
Vaikutus.
Laibachin taiteeseen ja toimintatapoihin liittyen on tehty akateemista tutkimusta, jopa tohtorinväitöskirja.
Laibach on vaikuttanut industrial-musiikin kehitykseen, etenkin martial industrial -genreen. Lisäksi Rammsteinin tiedetään ottaneen Laibachilta vaikutteita.
Laibach Suomessa.
Laibachin konsertit Suomessa:
 Sisältää yhtyeen musiikkivideot vuosilta 1986-2004 sekä dokumentin "A Film about WAT" (2003). 
 Sisältää dokumentin "A Film from Slovenia" (1993) sekä live-nauhan "The Occupied Europe NATO Tour 1994-1995" (1996)
 Sisältää dokumentin "Divided States of America" (2006) sekä live-nauhan 13. joulukuuta 2004 Pariisista, Ranskasta.
 Sisältää Laibachin konsertinnauhan Trbovljesta yhtyeen Volk-kiertueelta sekä muuta Volk-levyyn liittyvää materiaalia.