tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Neville Southall

Neville Southall (s. 16. syyskuuta 1958 Llandudno, Wales) on walesilainen jalkapallomaalivahti. Southall pelasi lähes koko uransa Evertonissa, johon hän siirtyi Burystä heinäkuussa 1981. Evertonin jälkeen Southall pelasi lyhyitä jaksoja 12 eri joukkueessa, pääasiassa Englannin alasarjoissa. Keväällä 2000 hän palasi yhden ottelun ajaksi Valioliigaan siirryttyään Bradford Cityyn.
Southall voitti Evertonin paidassa Englannin cupin vuosina 1984 ja 1995, Englannin liigan vuosina 1985 ja 1987 sekä Euroopan cupvoittajien cupin vuonna 1985. Southall pelasi Evertonissa ennätykselliset 578 liigaottelua. Cup-ottelut mukaan lukien Southall edusti vuosina 1981–1998 Evertonia yhteensä 750 ottelussa. Hänet valittiin Englannin jalkapallotoimittajien Vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1985. Southall pelasi Walesin maajoukkueessa 92 kertaa, mikä oli aikanaan maan ennätys. Southall ei koskaan pelannut jalkapallon arvokisoissa, vaikka hänen huippuvuosinaan maajoukkueessa pelasivat myös monet muut Englannin liigan maineikkaista pelaajista, kuten Kevin Ratcliffe, Ian Rush ja Mark Hughes sekä myöhemmissä vaiheissa myös muun muassa Dean Saunders ja Ryan Giggs.
Southallin kulta-aika kesti varsin pitkään, sillä häntä pidettiin yleisesti yhtenä maailman parhaista maalivahdeista 1980-luvun puolivälistä pitkälle 1990-luvulle. Hänet tunnettiin erinomaisena refleksitorjujana, minkä lisäksi hän vaikutti täysin pelottomalta pahoissakin maalineduskahinoissa. Tästä huolimatta hän loukkaantui uransa aikana hyvin harvoin. Pisin tällainen jakso sattui vuoteen 1986.
Neville Southallille myönnettiin vuonna 1997 MBE-mitali ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsenyys ansioistaan jalkapallossa.
Paavo Raitio

Frans Paavo Raitio, alk. Siltanen (30. marraskuuta 1880 – 13. joulukuuta 1954) oli suomalainen näyttelijä. 
Raitio näytteli useissa teattereissa, muun muassa Sortavalan Työväen Näyttämöllä, Helsingin Kansanteatterissa sekä Kansan Näyttämöllä vuosina 1908–1933. Hän oli naimisissa näyttelijä Bertta Pirkko Raition o.s. Sandellin kanssa vuosina 1907–1954. Raitio oli monipuolinen koomikko ja erinomainen näyttelijä, jonka bravuurirooleihin kuuluivat "Koikale", "Onufri", "Argan", "Haudankaivaja Pääkallo" ja "Kamreeri Suvanto". Raitio ei näytellyt yhdessäkään elokuvassa.
Turkkilainen tupakka

Turkkilainen tupakka () on maantieteellisesti määritelty tupakkalaji, jota viljellään pääosin Turkissa ja aikoinaan Osmanien valtakuntaan kuuluneissa maissa, kuten Kreikassa, Bulgariassa, Pohjois-Makedoniassa ja Armeniassa. 
Tupakka saapui Osmanien valtakuntaan tuontitavarana Amerikasta vuonna 1605 ja osmanit oppivat sen viljelystaidon eurooppalaisilta. Turkkilaiset kuitenkin kehittivät oman tupakanviljelymenetelmänsä sekä valmistustapansa, sillä tupakanpolttamiseen he käyttivät piipun tai sikarin sijasta "narghile"ksi kutsumaansa vesipiippua. 
Turkkilainen tupakka on maultaan pehmeää ja se sisältää muihin tupakkalaatuihin verrattuna vähemmän nikotiinia ja karsinogeeneja. Maun voimistamiseksi siihen usein sekoitetaan vahvempia tupakkalajeja kuten virginiantupakkaa. Vastaavasti muita lajeja saatetaan pehmentää sekoittamalla niihin turkkilaista tupakkaa. Yksi turkkilaista ja virginiantupakkaa sekoittava merkki on Camel, joka markkinoi tuotettaan juuri turkkilaisen tupakan tuomalla pehmeydellä.
Turkkilaisten tupakkakasvien lehdet ovat yleensä pienempiä, mutta niitä on lukumääräisesti enemmän kuin muissa lajeissa. Turkkilaiseen tupakan eroavuuteen vaikuttavat ilmasto, maaperä, viljelytapa ja käsittelymenetelmät. 1900-luvun alkupuolella lajeista erotettiin kaksi päälajiketta, "Samsun-Bafra" ja "Trebizond-Platana". Nykyään lajikkeita myydään useilla nimillä. Arvostetuimpien lajikkeiden joukkoon kuuluvat Makedoniassa alueella viljellyt "Yenice", "Drama", "Xanthe" ja "Smyrna". Yksi tunnetuista on muun muassa Mustanmeren Turkin rannikolla ja Armeniassa viljelty "Samsun", joka on saanut nimensä Samsunin kaupungin mukaan. Muita ovat esimerkiksi "Balikesir", "Bursa", Kyproksella Karpasin niemimaalla viljelty "Yayla Karpaz" sekä "Basma", jota viljellään myös Mustanmeren rannikon alueilla. 
Turkin ja Etelä-Euroopan lisäksi Turkista peräisin olevista siemenistä viljellään tupakkaa myös Etelä-Afrikassa, mutta Afrikan eteläkärjen erilaisten olojen vuoksi maku poikkeaa alkuperäisestä.
Fandjango

Fandjango on Dave Lindholmin viides sooloalbumi. Se julkaistiin kesällä 1975. Albumi äänitettiin lokakuussa 1974 kahdessa päivässä. Se on viimeinen albumi, jolla Lindholm käyttää taiteilijanimeä "Isokynä Lindholm".
LP-levyn luettelotunnus on Love Records LRLP 132 ja C-kasetin LRC 132.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dave Lindholm.
Muuta tietoa.
Tiitta Spout on julkaissut albumin kappaleista oman singlensä "Linnut laulaa niinkuin ennenkin" / "Sataa &amp; 22" (Love Records LRS 2059).
Johann Passler

Johann Passler (s. 18. elokuuta 1961) on italialainen entinen ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen maailmanmestari.
Passler voitti olympiapronssia Calgarystä 1988 sekä normaalimatkalla että viestissä. Hänen lisäkseen Italian viestijoukkueeseen kuuluivat Werner Kiem, Gottlieb Taschler ja Andreas Zingerle. Samoissa kisoissa hän sijoittui sprinttikilpailussa kahdeksanneksi. 
Passler oli mukana voittamassa Italialle viestin maailmanmestaruutta Kontiolahdella 1990 ja Borovetsissa 1993. Hänen ainoa henkilökohtaisten lajien MM-mitalinsa on pronssi vuodelta 1985 Ruhpoldingin MM-kisojen sprinttikilpailusta.
Maailmancupissa hän voitti urallaan kolme osakilpailua ja sijoittui yhteensä yhdeksän kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Passler on 178 cm pitkä ja painaa 78 kg.
Vaasan krenatööripataljoona

Vaasan krenatööripataljoona oli valkoisten Länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoona koottiin Vaasan piiristä ruotsia puhuvista värvätyistä ja ruotsalaisista vapaaehtoisista. Pataljoonan muodostamisen sai 14. helmikuuta 1918 tehtäväkseen ruotsalainen vänrikki Sixten Öberg. Pataljoona alkoikin saada miehistöä jo samana päivänä, ja joukkoja ruvettiin harjoittamaan välittömästi. Komentokielenään he käyttivät ruotsia ja noudattivat Ruotsin armeijan ohjesääntöä, mutta järjestäytyminen hoidettiin tarkoin ylipäällikön ohjeiden mukaisesti. Helmikuun 22. päivänä 1918 pataljoona sai ylipäällikön käskyllä nimen Vaasan rykmentin 1. pataljoona, mutta kun näytti mahdottomalta muodostaa ruotsia puhuvista kokonaista rykmenttiä, pataljoonan nimi muutettiin yksinkertaisesti Vaasan pataljoonaksi. 
Pataljoonan komentaja oli majuri Sixten Öberg.
Joukko-osastot.
Päällikkö: kersantti T. Pettersson
Päällikkö: kersantti Olsson, myöhemmin kersantti I. Aldin
Päällikkö: kersantti Aldin, myöhemmin furiiri F. O. Odell
Päällikkö: vääpeli N. Viktorin
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Kuormastoaliupseerina jääkärialiupseeri Kaarle Keskinen (siirrettiin 16. maaliskuuta 1. jääkäriprikaatin esikuntaan).
Sinope (kuu)

Sinope on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen kuu. Se löydettiin vuonna 1914. Nimensä kuu on saanut kreikkalaisesta mytologiasta najadi Sinopen mukaan.
Nykyisen nimensä kuu sai vasta 1975. Ennen sitä se tunnettiin Jupiter IX:nä ja vuosina 1955–1975 sitä kutsuttiin Hadeeksi.
Sinope oli Jupiterin uloin tunnettu kuu aina vuoteen 2000 saakka, jolloin Megaclite löydettiin. Nykyisin uloin tunnettu Jupiterin kuu on S/2003 J 2
Kuun on ajateltu kuuluvan Pasiphaë-ryhmään, mutta sen radan eksentrisyys ja kuun väri ovat varsin erilaisia verrattuna ryhmän jäseniin. Niinpä on myös mahdollista, että kuu on itsenäinen objekti, eikä Pasiphaë-ryhmän synnyn aiheuttaneen törmäyksen tuotos. Kuu muistuttaa d-luokan asteroidia, jonka Jupiter on kaapannut itselleen.
Hermann Buhl

Hermann Buhl (21. syyskuuta 1924 – 27. kesäkuuta 1957) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä. Hän onnistui valloittamaan ensimmäisenä Nanga Parbatin Himalajalla (1953) ja Broad Peakin Karakorumilla (1957). 
Buhl syntyi Innsbruckissa. Nanga Parbatille hän kiipesi itsenäisesti, mutta Broad Peakilla hänen mukanaan olivat Fritz Wintersteller, Kurt Diemberger ja Marcus Schmuck. 
Buhl ja Kurt Diemberger yrittivät valloittaa Pakistanissa Karakorumin alueella sijaitsevaa aikaisemmin kiipeämätöntä Chogolisan huippua (7 665 m), mutta lähellä huipun kaakoispuolta Buhl putosi lumikannaksen läpi ja hänen oletetaan kuolleen. Hänen ruumistaan ei ole löydetty.
Fritz Wintersteller

Fritz Wintersteller (21. lokakuuta 1927 – 15. syyskuuta 2018) oli itävaltalainen vuorikiipeilijä. Hän saavutti 9. kesäkuuta 1957 ensimmäisenä Broad Peakin (8 047 m) yhdessä Hermann Buhlin, Kurt Diembergerin ja Marcus Schockin kanssa.
Almazán

Almazán on kunta Sorian maakunnassa, Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella, Espanjassa. Kunnan pinta-ala on 165 neliökilometriä. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan kunnan asukasluku on 5 648 asukasta.
Almazán sijaitsee 27 km lounaaseen Sorian kaupungista, Duerojoen varrella.
Kristiinan krenatööripataljoona

Kristiinan krenatööripataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja kapteeni Eugen Schönberg, v.t. komentajat olivat kapteeni Elis Hultkrantz ja jääkäriluutnantti Kalle Iivari Hyppölä.
Joukko-osastot.
Päällikkö: jääkärivänrikki Karl Arne Särämö.
Joukkueenjohtajat jääkärialiupseeri "Antti Porre" (14. maaliskuuta alkaen, siirrettiin komppanianpäälliköksi 25. maaliskuuta pataljoonan 2. komppaniaan),
Päällikkö: jääkäriluutnantti Karl Edvard Takkula, (toimi pataljoonan varakomentajana 16. maaliskuuta – 20. huhtikuuta), jääkärialiupseeri Antti Porre (25. maaliskuuta alkaen, kaatui 31. maaliskuuta Mouhijärvellä).
Joukkueenjohtajat: jääkärikersantti Johan Emil Sandholm (haavoittui 2. huhtikuuta 1918 Salmissa).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Kalle Iivari Hyppölä.
Joukkueenjohtajat: jääkärivaravääpeli Heikki Peltonen (haavoittui 14. maaliskuuta Laviassa).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Georg Vilhelm Tallqvist myöh. Seponlahti (haavoittui 16. maaliskuuta 1918 Suodenniemellä), v.t. päällikkö A. Gabrielsson.
Kurt Diemberger

Kurt Diemberger (s. 16. maaliskuuta 1932) on itävaltalainen vuorikiipeilijä. Hän osallistui Broad Peakin (1957) ja Dhaulagirin (1960) ensimmäisille valloituksille.
Diemberger oli Hermann Buhlin mukana, kun tämä kuoli Chogolisalla Pakistanissa 27. kesäkuuta 1957. Hän kiipesi vuonna 1986 myös K2:lle retkellä, jossa Alan Rouse sai surmansa.
Villachissa syntynyt Diemberger on julkaissut useita kirjoja.
Megaclite

Megaclite on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, epäsäännöllinen, Pasiphaë-ryhmän kuu. Sen löysi ryhmä Havaijin yliopiston tähtitieteilijöitä vuonna 2000. Kuu sai silloin väliaikaiseksi nimekseen S/2000 J 8.
Megaclite on halkaisijaltaan n. 5,4km ja se kiertää Jupiteria 24 687 000km etäisyydellä radan inklinaation ollessa 150° ja eksentrisyyden 0,308.
Nykyisen nimensä kuu sai lokakuussa 2002 kreikkalaisesta mytologiasta.
Luettelo televisiosarjan Turtles – mutanttikilpikonnat jaksoista

Luettelo Turtles – mutanttikilpikonnat -jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Sarjasta tuotettiin yhteensä 193 jaksoa 10 tuotantokauden verran.
Loma Euroopassa -tuotantokausi.
Tämän tuotantokauden jaksot tapahtuvat jaksojen "Avaruuden valloittajat" (66) ja "Viidakko" (67) välissä. Nämä jaksot tuotettiin ennen neljättä kautta, mutta esitettiin vasta kuudennen kauden jälkeen vuonna 1993.
Kahdeksas tuotantokausi.
Kahdeksannesta tuotantokaudesta lähtien sarjan tyyli muuttui. Monia muutoksia olivat mm. sarjasta tuli synkempi, piirrostyyli muuttui huomattavasti ja osa tärkeistä hahmoista poistettiin. Tämä ja kaksi viimeistä kautta tunnetaan nimellä "Punainen taivas" ("Red Sky") -jaksot sarjan fanien keskuudessa, johtuen siitä syystä, että taivas on punainen näissä jaksoissa eikä tavanomainen sininen.
Energiapolitiikka

Energiapolitiikka on valtion päätös tavoitteista energian käytön ja tuotannon suhteen sekä erilaisia lainsäädännöllisiä ja verotuksellisia keinoja ja tukia joilla turvataan energian saanti ja ohjataan energian hallintaa, tuotantoa, jakelua ja kulutusta. Energiapoliittiset tavoitteet ja keinot vaihtelevat äänestäjien mielipiteen ja sitä kautta puolueiden valtasuhteiden sekä taloudellisen tilanteen ja teknologisen kehityksen mukaan eri aikakausina. Ilmastopolitiikka on nykyään olennainen osa energiapolitiikkaa.
Suomen energiapolitiikka.
Suomessa energiapolitiikasta vastuussa on työ -ja elinkeinoministeriö, jonka keskeisiä tehtäviä energiapolitiikassa ovat uusiutuvan energian ja energiatehokkuuden edistäminen, energiamarkkinoiden ja toimitusvarmuuden kehittäminen sekä ydinenergian sääntely. Ministeriölle kuuluu myös ilmastopolitiikan kansallisen valmistelun ja toimeenpanon yhteensovittaminen sekä päästökaupan toimeenpano. Työ- ja elinkeinoministeriö laatii muutaman vuoden välein energia- ja ilmastostrategian, jonka uusin versio on laadittu vuonna 2016.
Euroopan unionin energiapolitiikka.
Euroopan unionin energiapolitiikan perusperiaatteet ovat kilpailukyky, kestävyys ja toimivarmuus.
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 194 artiklan mukaan EU:n energiapolitiikalla pyritään:
Aamunkoitto (kirja)

Aamunkoitto on Octavia E. Butlerin "Xenogenesis"-trilogian ensimmäinen osa. Se ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1987 nimellä "Dawn", ja suomennos ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana ja Matti Kannoston kääntämänä vuonna 1990.
Juoni.
Lilith Iyapo herää ydinsodan jälkeiseen maailmaan huomatakseen, että avaruuden muukalaiset ovat viimeinkin löytäneet Maan. Oankalit, vaeltavat DNA-kauppiaat, ovat pelastaneet ihmiskunnan rippeet ja pitäneet heidät unessa samaan aikaan kun Maata on valmisteltu jälleenasuttavaksi.
Lilith on valittu herättämään ja opettamaan pieniä ihmisjoukkoja, joiden on määrä astua takaisin kotiplaneettansa pinnalle. Hänen tehtävänään on valmistella ihmiset kohtaamaan sekä villiintynyt Maa että hirvittävät oankalit.
Ihmiskunnan pelastumisella on kuitenkin hintansa: oankalit ovat geenimanipuloijia, joille perimän muokkaus on elinehto. Tulevaisuus ja Lilithin henki riippuvat siitä pystyvätkö ihmiset muuttamaan käsitystään ihmisyydestä.
Puolipäivän riitit

Puolipäivän riitit on Octavia E. Butlerin "Xenogenesis"-trilogian toinen osa. Se ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1988 nimellä "Adulthood Rites", ja suomennos ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana ja Matti Kannoston kääntämänä vuonna 1991.
Juoni.
Puolipäivän riitit alkaa kymmenen vuotta "Aamunkoiton" tapahtumien jälkeen. Ihmiskunta on jakaantunut kahtia: kauppakylissä asuvat elävät oankalien kanssa ja saavat koostelapsia, jotka ovat sekoituksia ihmisten ja oankalien parhaista ominaisuuksista. Vastarintakylissä taas asuvat ne, jotka eivät halua olla tekemisissä oankalien kanssa ja joista on näin ollen tehty steriilejä.
Lilith Iyapo synnyttää pojan, Akinin, joka ihmismäisen ulkomuotonsa vuoksi joutuu vastarintakyläläisten sieppaamaksi. Oankalit käyttävät tilaisuutta hyväkseen oppiakseen enemmän ihmisistä ja kun Akin viimein pelastetaan, hän on oppinut enemmän kuin kukaan arvasikaan. Hän haluaa tarjota ihmisille uuden mahdollisuuden itsenäiseen elämään senkin uhalla, että he tuhoavat itsensä toistamiseen.
Oulun krenatööripataljoona

Oulun krenatööripataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 1. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli everstiluutnantti Valdemar Appelgren (haavoittui), v.t. komentaja jääkärikapteeni Yrjö Rehnbäck
Joukko-osastot.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Einar Björnström.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Aarne Manninen.
Päällikkö: varavääpeli Hjalmar Louhimaa (ent. Lindström).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Eino Jokirinta.
Joukkueenjohtajat: jääkärialiupseeri Juho Leonard Takkunen.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Lähettiupseerina ja komppanianpäällikkönä jääkärivänrikki Alexander Hasselström, joukkueenjohtajana jääkärivääpeli Frans Jokelainen.
Imago (kirja)

Imago on Octavia E. Butlerin Xenogenesis-trilogian kolmas ja viimeinen osa. Se ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1989 samalla nimellä, ja suomennos ilmestyi Kirjayhtymän kustantamana ja Matti Kannoston kääntämänä vuonna 1992.
Juoni.
Imagon pääosassa on Jodahs, yksi Lilith Iyapon koostelapsista. Hänet kasvatetaan poikana, mutta tästä huolimatta hänestä tuleekin ooloi, oankalien kolmannen sukupuolen edustaja. Sen vuoksi Jodahs on ainoa laatuaan, sillä ooloin ja ihmisen yhdistelmää on pidetty liian vaarallisena ja arvaamattomana.
Jotta Jodahs saisi elää perheensä parissa, he kaikki pakenevat metsään odottamaan tämän aikuistumista. Siellä Jodahs törmää vastarintakylästä kotoisin olevaan pariin, jotka yllättäen ovatkin hedelmällisiä. He voivat olla Jodahsin ainoa toivo saada puolisoita, mutta heidät on kasvatettu vihaamaan oankaleja enemmän kuin mitään muuta.
Jyväskylän pataljoona

Jyväskylän pataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri Alexander Procopé (haavoittui), v.t. komentaja jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (komentajana 26. maaliskuuta alkaen)
Sisällissodan jälkeen pataljoonasta muodostettiin Viipurin vartiopataljoona.
Pataljoonan kokoonpano.
1. komppania.
Päällikkö: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. päälliköksi konekiväärikomppaniaan), myöhemmin jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila .
Joukkueenjohtajat: Jääkärialiupseeri Karl Väinö Kallio, jääkärialiupseeri Hans Einer Elo (siirrettiin 14. huhtikuuta 3. komppaniaan päälliköksi).
2. komppania.
Päällikkö: jääkärivänrikki Carl Rainer Rudolf Ahonius 7. maaliskuuta 1918 alkaen.
3. komppania.
Päällikkö: jääkärivänrikki Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila (siirrettiin 11. huhtikuuta 1. komppanian päälliköksi), jääkärialiupseeri Hans Einer Elo (14 huhtikuuta alkaen).
Konekiväärikomppania.
Päällikkö: jääkärikapteeni Karl Ilmari Sjöström (siirrettiin 26. maaliskuuta pataljoonan komentajaksi), jääkärivääpeli Jaakko Ala-Piessa myöh. Piessa (myöhemmin joukkueenjohtajana), aliupseeri K. Aimola, jääkärialiupseeri Eero Johannes Riekki.
Joukkueenjohtajat: jääkärialiupseeri Eero Johannes Riekki (siirrettiin komppanianpäälliköksi)
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Koulutusaliupseerina jääkärialiupseeri Uuno Alfred Niemikaija (siirrettiin 3. jääkäripataljoonaan)
Rajendra Pachauri

Rajendra Kumar Pachauri (20. elokuuta 1940 Nainital, Intia – 13. helmikuuta 2020) oli intialainen taloustieteen ja tuotantotalouden tohtori. Pachauri osallistui ilmastonmuutospaneelin IPCC:n työhön vuodesta 1995 ja toimi sen johtajana vuodesta 2002 alkaen. 
Pachauri erosi tehtävästään 24. helmikuuta 2015, kun entinen työtoveri syytti häntä seksuaalisesta häirinnästä.
Pachauri opiskeli Yhdysvalloissa North Carolina State Universityssä ja suoritti tohtorin tutkinnon sekä tuotantotaloudessa (industrial engineering) että taloustieteessä. Hän luennoi mm. Yhdysvaltain ja Intian yliopistoissa, oli tutkijana Maailmanpankissa ja toimi neuvonantajana YK:n kehitysohjelmassa (UNDP) vuosina 1994–1999. Pachauri oli jäsenenä useissa kansallisissa ja kansainvälisissä johtokunnissa ja komiteoissa (tieteellinen, tutkimus, kunnallinen, ammatillinen ja yritykset). Hän sai korkean intialaisen palkinnon Padma Bhushanin Intian presidentiltä tammikuussa 2001.
Pachauri oli Itä-Suomen yliopiston kunniaprofessori. Presidentti Tarja Halonen myönsi Pachaurille Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kunniamerkin vuonna 2010. Hänen johtamallaan monialakonserni TATA:n tukimusyksiköllä TERI:llä on toimisto Joensuussa Itä-Suomen yliopiston kampuksella.
Savon pataljoona

Savon pataljoona oli ensin Valkoisen armeija Hämeen ryhmän 5. Mäntän pataljoonaan kuulunut joukko-osasto ja myöhemmin valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoonan komentaja oli majuri W. Stjernschantz, v.t. komentaja jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen
Joukko-osastot.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Bror Otto Ferdinand Larsson (kaatui 3. maaliskuuta 1918), jääkäriluutnantti Iivari Johannes Ellilä.
Joukkueenjohtajat: jefreitteri August Hassinen, jääkärialiupseeri Oskar Einar Pirinen.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Otto Jalmari Iivarinen (siirrettiin pataljoonan komentajaksi 10. huhtikuuta 1918).
Joukkueenjohtajat: jääkärivääpeli Heikki Jääskeläinen, jääkärialiupseeri Antti Kesti, jääkärivänrikki Toivo Johannes Eloranta .
Päällikkö: jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen ja jääkärivääpeli Martikainen.
Joukkueenjohtajat: jääkärivaravääpeli Frans Verner Vahala, jääkärivääpeli Nestor Nikanor Heliodorus Heino ent. Gabrielsson.
Päällikkö: maanviljelijä V. Kettunen, jääkärivänrikki Toivo Edvard Karhunen, jääkärivänrikki Einar Iisakki Marttinen (haavoittui 19. huhtikuuta 1918 Vesilahdella).
Kiväärinjohtajat: jääkärialiupseeri Aarne Tauno Varonen.
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Konekivääriosaston johtajana jääkärivänrikki Toivo Johannes Eloranta (siirrettiin 2. komppaniaan joukkueenjohtajaksi).
Seinäjoen pataljoona

Seinäjoen pataljoona oli valkoisten länsiarmeijan Hjalmarsonin ryhmän 2. krenatöörirykmenttiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Pataljoona oli valkoisen armeijan ensimmäinen järjestäytynyt pataljoona, jonka muodostaminen aloitettiin 4. helmikuuta 1918 Vaasassa ja sen ensimmäinen komentaja oli kapteeni Aminoff. Näihin aikoihin pataljoona sai nimekseen Seinäjoen pataljoona. Pataljoona alkoikin kasvaa nopeasti ja 22. helmikuuta 1918 se oli kasvanut 520 miestä käsittäväksi joukoksi. Pataljoona sijoitettiin Seinäjoelle, jossa se alkuun keskittyi vartiopalvelukseen päämajan varusväkenä.
Pataljoonan komentaja oli majuri Torsten Carl Otto Aminoff, v.t. komentaja oli kapteeni B. G. L. Schauman.
Joukko-osastot.
Päällikkö: jääkäriluutnantti Herman Samuel Sundvall (haavoittui 16. maaliskuuta 1918 Länkipohjassa), jääkärialiupseeri Juuso Herman Taskinen (16. maaliskuuta - 31. maaliskuuta 1918) ja jääkärivääpeli Aleksander Villiam Redh, jääkärivänrikki Frans Emil Vantunen.
Joukkueenjohtajat: jääkärivääpeli Joel Mikko Hautala, jääkärivaravääpeli Edvin Peltola (kaatui 16. maaliskuuta Länkipohjassa), jääkärialiupseeri Alexander Villiam Redh (siirrettiin 2. komppaniaan ja myöhemmin 3. komppanian päälliköksi), jääkärialiupseeri Juuso Herman Taskinen (toimi komppanianpäällikkönä 16. maaliskuuta - 31. maaliskuuta).
Päällikkö: kapteeni Toivonen, jääkärivääpeli Eino Valdemar Kalervo (18. maaliskuuta alkaen).
Joukkueenjohtajat: jääkärivääpeli Eino Valdemar Kalervo (myöhemmin komppanianpäälliköksi), jääkärivääpeli Artturi Bedda
Päällikkö: jääkärivänrikki Severus Konkola myöhemmin, jääkärialiupseeri Alexander Villiam Redh.
Joukkueenjohtajat: jääkärivänrikki Frans Emil Vantunen (haavoittui 16. maaliskuuta 1918 ja parannuttuaan siirrettiin 1. komppaniaa päälliköksi).
Päällikkö: jääkäriluutnantti Huugo Reino Östman myöh. Kahva.
Joukkueenjohtajat: jääkärivaravääpeli Vilho Toivo Tattari
Pataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit.
Aliupseeritehtävissä jääkärialiupseeri Karl Kustaa Grönman, alipäällystön kouluttajana jääkärivääpeli Lauri Johannes Gulin.
Pasiphaë (kuu)

Pasiphaë on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä epäsäännöllinen Pasiphaë-ryhmän kuu.
Kuu löydettiin vuonna 1908. Se sai alkuun nimen 1908 CJ, koska ei oltu varmoja, kiersikö kappale Jupiteria vai oliko se itsenäinen asteroidi. Kun varmistui, että kappale kiertää Jupiteria, sai se nimen Jupiter VIII. Nykyisen nimensä kuu sai vasta vuonna 1975. Vuosien 1955–1975 välillä sitä kutsuttiin aina silloin tällöin Poseidoniksi.
Kiertorata.
Pasiphaën mukaan on nimetty Pasiphaë-ryhmä, jonka suurin kappale Pasiphaë on. Kuu kiertää Jupiteria erittäin suuri-inklinaatioisella ja eksentrisellä radalla. Kuun, kuten myös kuuryhmän kappaleiden, ratoja häiritsee jatkuvasti aurinkotuuli ja muiden aurinkokunnan kappaleiden gravitaatio.
Fyysiset ominaisuudet.
Kuun arvioitu halkaisija, noin 58 kilometriä, tekee siitä aurinkokunnan kolmanneksi suurimman epäsäännöllisen kuun heti Himalian ja Elaran jälkeen. Spektroskooppimittauksista on päätelty, että Pasiphaë on muiden Pasiphaë-ryhmän jäsenten tapaan Jupiterin kaappaama c-luokan asteroidi.
Aino (Dave Lindholmin albumi)

Aino on Dave Lindholmin seitsemäs sooloalbumi. Se julkaistiin keväällä 1982. Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio vuonna 2006.
"Suomen Kuvalehden" kevyen musiikin vuosikatsauksessa 1982 Jorma Tuominen piti albumia vuoden parhaana kotimaisena rockalbumina yhdessä Tuomari Nurmion albumin "Punainen planeetta" kanssa: ”Autiolle saarelle en enää lähtisi ilman Nurmion nerokasta vuolautta ja Daven sydämeenkäyvää naivismia.”
Kappaleet.
Kaikki kappaleet sovittanut Otto Donner
Huoneet 6 &amp; 14

Huoneet 6 &amp; 14 on Dave Lindholmin kahdeksas sooloalbumi. Se julkaistiin keväällä 1983.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Dave Lindholm.
The Abba Story

The Abba Story on ruotsalaisen popyhtye Abban vuonna 2004 julkaistu kokoelma-albumi.
Fiat CR.20

Fiat CR.20 oli italialainen kaksitasohävittäjä, jota käytettiin 1920–1930-luvuilla. Konetyyppi oli väliaskel varhaisen CR.1:n ja myöhempien CR.30–CR.32–CR.42 -konetyyppien välillä. Se oli varustettu nestejäähdytteisellä Fiat A.20 V8-moottorilla, joka tuotti 410 hevosvoimaa. Koneen suosituimpia versioita olivat CR.20 Idro, joka oli vesitaso, ja CR.20 Asso, jossa oli tehokkaampi, 450 hevosvoiman moottori. CR.20bis, jota tuotettiin 1930-luvulla, erosi aikaisemmasta mallista lähinnä parannetulla laskutelineellä.
Konetta käytettiin lähinnä toisessa Italian–Etiopian sodassa. Kuusi konetta myytiin Paraguayhin, missä ne osallistuivat Chacon sotaan. Konetyyppi säilyi Regia Aeronautican taitolento- ja koulutuskäytössä aina 1930-lukuun saakka.
Integriini

Integriinit ovat tarttumisreseptoreja, jotka läpäisevät solukalvon. Ne yhdistävät solun tukirangan soluväliaineeseen. Integriinit läpäisevät solukalvon yhden kerran, suurin osa niistä sijaitsee solun ulkopuolella. 
Integriinien luokittelu.
Kaikki integriinit koostuvat kahdesta eri proteiinista, α- ja β-integriinistä. Sekä α-, että β-alayksiköitä ja niiden muodostamia reseptoreita kutsutaan integriineiksi. Integriinit voidaan ryhmitellä esimerkiksi tärkeimmän reseptorinsa mukaan kollageeni-, laminiini-, fibronektiini-, tenaskiini-, fibrinogeeni-, vitronektiini- ja tulehdussolujen solu-solureseptoreihin. Yleensä integriinit kiinnittyvät useampaan kuin yhteen soluväliaineen proteiiniin. Myös yhdenlaisella soluväliaineen proteiinilla voi olla useita eri integriinejä reseptoreinaan.
Tehtävä.
Integriinit ankkuroivat soluja kiinni kudoksiin ja niillä on myös tehtävä solujen liikkuessa kudoksissa. Solut käyttävät niitä myös saadakseen tietoa ympäristöstään siten, että integriinin kiinnittyminen ligandiinsa saa aikaan viestin välittymisen soluun. Integriinit tunnistavat ligandissaan kohdan, joka muodostuu kolmesta aminohaposta ja kiinnittyvät tähän. Esimerkiksi fibronektiinistä on löydetty arginiini-glysiini-asparagiinihappojakso (RGD-jakso), joka yleensä sijaitsee proteiinista ulostyöntyvässä lenkissä. Tähän jaksoon perustuu solujen vuorovaikutus useiden proteiinien kanssa, jotka sijaitsevat soluväliaineessa. Kaikki integriinit eivät kuitenkaan tunnista RGD-jaksoa, vaan käyttävät muita tunnistuskohtia. Soluviljelmissä solut tarttuvat soluväliaineeseen tarttumis- eli fokaaliadheesiokohtien avulla. Tällöin integriinejä kerääntyy yhteen. Samalla solun sisällä solun tukirangan proteiineja kerääntyy samaan kohtaan ja liittävät integriinejä aktiinisäikeisiin. 
Eri integriinien esiintyminen kudoksissa vaihtelee, ja niiden puute tai mutaatio voi aiheuttaa erilaisia sairauksia. Esimerkiksi kollageenireseptoreja on epiteelisoluissa, verihiutaleissa, rustoissa ja luussa. Laminiinireseptoreita on useissa eri kudoksissa. Alayksikön α3β1 puutteen on huomattu aiheuttavan poistogeeniselle hiirelle muun muassa keuhkojen ja munuaisten kehityshäiriöitä. Ihmiselle mutaatio laminiinireseptorissa α6β4 aiheuttaa ihon rakkulasairauden. Fibronektiinireseptoreja ja vitronektiinireseptoreja esiintyy muun muassa epiteelisoluissa parantuvassa haavassa.
Kiinnittyminen soluväliaineeseen.
Solujen liikkuminen on yhteistoimintaa tarttumisreseptoreiden ja solun tukirangan välillä. Solujen vaellusta väliainetta pitkin kutsutaan solumigraatioksi. Solukalvosta syntyy laskos, lamellipodi, jonka eteenpäintyöntyvään kärkeen muodostuu uusi fokaaliadheesio. Fokaaliadheesiossa integriinit kiinnittyvät soluväliaineseen. Liikkumisen saa aikaan aktiinin ja myosiinin liike. Liikkumiselle ei ole välttämätöntä, että vanhat fokaaliadheesiot puretaan, vaan solu voi repäistä itsensä irti.
Aksiooma (filosofia)

Aksiooma on filosofiassa perusoletus, jonka paikkansapitävyys on ilmeinen. Joidenkin mielestä tällaisia aksioomia ei ole olemassa.
Aristoteles ja aksiomaattinen järjestelmä.
Aristoteleen mukaan tieto voidaan jakaa kahteen ryhmään. Aksioomat muodostavat toisen ryhmän, jotka ovat yleisiä, ehdottomia tietoja, joita on rajallinen määrä ja joita ei voida johtaa, eli perustella, toisista tähän ryhmään kuuluvista tiedoista. Aksioomista voidaan deduktiivisen päättelyn avulla johtaa teoreemoja ja näin perustella loogisella päättelyllä tieto oikeaksi. Induktiivisen päättelyn kautta voidaan muodostaa aksioomia yksittäisistä havainnoista.
Abba Gold – Greatest Hits

Abba Gold, Greatest Hits on ruotsalaisyhtye Abban kokoelmalevy vuodelta 1992, jolloin oli kulunut kymmenen vuotta yhtyeen lopettamispäätöksestä. 
Albumi on Abban myydyin ja vuoteen 2008 mennessä sitä oli myyty jo 27 miljoonaa kappaletta.
Se on samalla kaikkien aikojen neljänneksi myydyin albumi Britanniassa ja toiseksi myydyin ulkomainen albumi Suomessa.
Kesällä 2021 levy oli ollut yhtäjaksoisesti tuhat viikkoa eli 19 vuotta 12 viikkoa Britannian sadan kuunnelluimman albumin listalla. Se oli ensimmäinen julkaisu, joka oli yltänyt tällaiseen saavutukseen. Listallaolonsa aikana se oli ollut ykkösenä kahdeksan viikon ajan ja heinäkuussa 2021 se oli 17:nneksi kuunnelluin. Siihen mennessä albumia oli myyty Britanniassa 5,61 miljoonaa kappaletta.
Kappaleet.
"Kaikki kappaleet kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus ellei toisin mainita."
Mkrtitš Khrimian

Mkrtitš Khrimian (, 4. huhtikuuta 1820 – 27. lokakuuta 1907) toimi Armenian katolikoksena vuosina 1892–1907. Valintansa hetkellä hän oli karkotettuna Jerusalemiin, millä oli lähinnä kannatusta lisäävä vaikutus. Hänen valintaansa koskevassa vaalissa oli erikoisena yksityiskohtana se, että yhden äänen sai muuan Kevork Ter Nersessian, josta kukaan ei ollut kuullutkaan. Mkrtitš Khrimian kuitenkin voitti vaalin, mikä riemastutti myös kansaa. Hän joutui kuitenkin matkustamaan Armeniaan Euroopan kautta, sillä Osmanien valtakunnan sulttaani ei halunnut päästää häntä maansa läpi.
Mkrtitš Khrimian oli virassaan erittäin suosittu, ja häntä arvostettiin hänen monien hyvien ominaisuuksiensa vuoksi. Tämän vuoksi hän sai lisänimen "Hairig", 'Armenialainen'. Hänen aikanaan oli kuitenkin myös paljon surua, sillä nykyisen Turkin alueella surmattiin tuolloin satoja tuhansia armenialaisia.
Mkrtitš Khrimian kuoli 27. lokakuuta 1907, ja hänet haudattiin Etšmiadzinin katedraalin kellotornin eteläpuolelle. Hauta on yhä suosittu pyhiinvaelluskohde. Mkrtitš Khrimiania seurasi katolikoksena Matteos II.
Libera (kuoro)

Libera on englantilainen anglikaaninen poikakuoro, jonka kotikaupunki on Lontoo. Kuoro koostuu pojista, jotka ovat iältään 7–16-vuotiaita. Kuoron nimi on vaihtunut pariin otteeseen. Kuoron aiemmat nimet ovat Saint Philip's Boys' Choir (1984-) ja Angel Voices (1990-). "Libera"-nimen kuoro otti käyttöön vuonna 1998.
Perinteisistä kirkkokuoroista poiketen Libera käyttää musiikissa taustalla rumpuja, syntetisaattoreita ja muita soittimia, mikä tekee kuoron musiikista varsin ainutlaatuista. Liberan musiikissa on paljon vaikutteita muun muassa Gregoriaanisesta kirkkolaulusta. Kuoron johtaja, Robert Prizeman, on säveltänyt ja sovittanut monet Liberan esittämistä kappaleista.
Libera on julkaissut viisi musiikki-CD:tä, "Libera" (1998), "Luminosa" (2001), "Free" (2004), "Visions" (2005) ja "Angel Voices" (2006). 2. lokakuuta 2007 Libera julkaisi Leidenissa Alankomaissa nauhoitetun konserttivideon nimellä "Angel Voices: Libera in Concert". Lisäksi Libera on julkaissut useita musiikkivideoita, joita esitetään usein esimerkiksi Classic FM TV -kanavalla.
Lukuisten TV-esiintymisten lisäksi Libera konsertoi ympäri maailmaa. Vuoden 2007 aikana Libera on esiintynyt Japanissa, Etelä-Koreassa, Alankomaissa, Yhdysvalloissa ja tietysti monissa paikoin Isoa-Britanniaa.
2. joulukuuta 2007 Libera esiintyi Yhdysvalloissa, Washington D.C.ssä vuotuisessa Kennedy Center Honors -tilaisuudessa. Libera esitti kuoroversion Brian Wilsonin (Beach Boys) "Love and Mercy" -kappaleesta. Tilaisuudessa kunniamaininnan saivat Brian Wilsonin lisäksi pianisti Leon Fleisher, näyttelijä Steve Martin, laulaja Diana Ross sekä ohjaaja Martin Scorsese. Paikalla oli myös Yhdysvaltain presidentti George W. Bush. Tilaisuus näytettiin CBS-kanavalla 26. joulukuuta 2007.
Peräsin

Peräsin on ohjauslaite, jolla ohjataan vesialusta tai lentokonetta. Suurin peräsimen kääntymiskulma on yleensä 35–40 astetta..
Peräsin kääntää virtauksen aluksen peräpäässä sivulle, jolloin pohjan muodosta tulee epäsymmetrinen. Lisääntyvä vastus toisella puolella pyrkii kääntämään aluksen kulkusuuntaa ja myös aluksen pohjan "siipiprofiili" muuttuu. Peräsin pyritään sijoittamaan potkurialuksessa potkurin taakse, jolloin myös potkurin aiheuttaman työntövoiman suunta kääntyy.
Myös lentokoneissa ja ilmatyynyaluksissa on peräsin. Ilma-aluksissa ja sukellusveneissä käytetään myös "siivekkeitä" jotka ovat vaakatasossa mutta joiden toiminta on vastaava.
Persialaisessa taiteessa, puuveistoksissa ja veneiden jäännöksissä on kuvattu veneen sivulla oleva ohjaukseen tarkoitettu airo jo 2000-luvulla eaa.
Sao

Sao on Neptunuksen kuu, joka löydettiin vuonna 2002. Se tunnetaan myös nimillä Neptunus XI ja S/2002 N 2. Kreikkalaisessa mytologiassa Sao oli yksi nereideistä.
Sao on Kozain resonanssissa eli sen eksentrisyys ja inklinaatio vaihtelevat.
Maa ja vapaus

Maa ja vapaus on vanha sosialistinen tunnus, joka periytyy 1800-luvun venäläisiin anarkismiin viittaaviin sosialisteihin. Vuonna 1888 perustettu anarkistien lehti käytti tätä nimeä.
Tunnusta "Tierra y Libertad" käyttivät mm. Emiliano Zapata, Partido Liberal Mexicano ja siitä tuli Meksikon vallankumouksen tunnus. Myöhemmin sitä käytettiin Espanjan sisällissodassa.
Raimo Smedberg

Raimo Smedberg on suomalainen muusikko ja näyttelijä. Hän vaikuttaa Seitsemän seinähullua veljestä -yhtyeessä. Parhaiten hänet muistetaan vuonna 1997 valmistuneesta The Joulukalenteri -sarjasta Hande-tontun ja Kerttu Santasen rooleista. Hän on esiintynyt myös elokuvissa "Rampe ja Naukkis – kaikkien aikojen superpari" ja "Iskelmäprinssi". Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2017.
Frank Calvert

Frank Calvert (1828–1908) oli englantilainen konsulaattiviranomainen itäisen Välimeren alueella ja harrastelija-arkeologi. Hän oli avaintekijä Heinrich Schliemannin löytäessä antiikin kaupungin Troijan. 
Charles Maclaren oli tunnistanut Hissarlikin mahdolliseksi Homeroksen kuvailemaksi Troijan kaupungiksi vuonna 1822. Vuonna 1847 Calvertin veli oli ostanut 2000 eekkerin eli 8 neliökilometrin alueen Aksa Koysta, joka käsitti osan Hissarlikin vuorta. Vuonna 1852 Calvert oli auttamassa veljiään Frederickiä ja Jamesia heidän konsulaattityössään. Calvert jatkoi veljiensä työtä vuonna 1855, kun Frederick oli määrättynä Krimin sotaan. Calvert toimi Britannian konsulina 1855–1858. Frank seurasi veljeään Jamesia Yhdysvaltain konsulaattiagenttina vuonna 1874.
Jäätyään pois konsulin toimistaan Calvert alkoi huolellisesti suorittaa arkeologisia kaivauksia perheensä omistamalla maa-alueella. Calvert omisti itäisen puolen Hissarlikin vuoresta ja antiikin kaupungin paikan. Hän julkaisi löytönsä 1864. Hän oli vakuuttunut, että oli löytänyt antiikin Troijan. Krimin sodan jälkeen hän välitti näkemyksiään Heinrich Schliemannille. 1873–1890 kaivauksien aikana Schliemann löysi taide-esineitä Hissarlikin vuorelta ja vakuuttui Troijan löydöstä.
Kingston (troolari)

Kingston (tunnus FIN-1102 U) oli suomalainen troolari, joka upposi Selkämerellä 24. helmikuuta 2000. Troolarin nelihenkinen miehistö menehtyi turmassa. Miehistön jäsenistä kaksi oli suomalaisia ja kaksi virolaisia. "Kingston" oli rakennettu vuonna 1967 Roßlauer Schiffswerftillä Itä-Saksassa. Sen vetoisuus oli 202 brt, pituus 30 metriä, leveys 6,6 metriä ja koneteho 662 kW.
"Kingston" oli lähtenyt 23. helmikuuta 2000 Kustavin Laupusten kalasatamasta pyytämään silakkaa troolilla Gävlen koillispuolella sijaitsevan Finngrundetin matalikon vesille. Kun alus ei palannut takaisin määräpäivään 25. helmikuuta mennessä, käynnistettiin Selkämeren alueella etsinnät, joihin osallistui sekä suomalaisia että ruotsalaisia aluksia ja lentokoneita.
Troolarin uppoamispaikka löydettiin meressä olevien dieselöljyläikkien perusteella, ja eräs venäläinen kauppa-alus poimi talteen myös "Kingstonin" kaksi pelastuslauttaa, jotka ajelehtivat merellä tyhjinä. "Kingstonin" hylky löytyi seuraavana päivänä 80 metrin syvyydestä miehittämättömän ruotsalaisen pienoissukellusveneen avulla. 
"Kingston" upposi tutkimusten perusteella todennäköisesti 24. helmikuuta klo 16 iltapäivällä, kun siihen oltiin nostamassa kalansaalista. Sää oli tapahtumahetkellä huono, ja alus kallistui yli 20 astetta, jolloin sen laidan avoimista aukoista sisään virrannut vesi upotti aluksen. "Kingstonin" vakautta olivat heikentäneet siihen aiemmin Ruotsissa tehdyt muutostyöt ja sen rakenteen yläosiin Helsingissä tehdyt laiteasennukset. Osa aluksen teknisistä laitteista ei myöskään ollut toimintakunnossa, ja sen miehistö ei tuntenut kovin hyvin joulukuussa 1999 Ruotsista Suomeen ostettua alusta.
Kaarina Davis

Kaarina Davis (s. 1970 Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sairaanhoitaja ja kirjailija, joka asuu Suomessa ja kirjoittaa suomeksi.
Davis syntyi Yhdysvalloissa suomalaiselle äidille ja amerikkalaiselle isälle. Hän muutti Suomeen seitsemänvuotiaana. Davis työskenteli hoitoalalla vuosina 1987–2004. Hän teki elämänmuutoksen, jätti hoitoalan ja päätyi viettämään yksinkertaista ja kiireettömämpää elämää sukutilallaan Hämeenkyrössä. Kaarina Davis tunnetaan yksinkertaisen ja luonnonläheisen elämän puolestapuhujana ja keskustelunavaajana. Hän toimii kotitilansa töiden lisäksi freelancer-kirjoittajana ja kolumnistina. 
Vuonna 2007 ilmestyi hänen esikoisteoksensa "Rankka kutsumus - Sairaanhoitajan päiväkirja", joka herätti vilkkaan keskustelun suomalaisesta sairaanhoidosta. Finlandia-raati valitsi "Rankan kutsumuksen" yhdeksi kuudesta Tieto-Finlandia-ehdokkaasta ennätyksellisen suuresta kilpailijajoukosta. Kirjassa Davis kritisoi Tehyn hampaattomuutta ja vaati hoitajien edunvalvontajärjestelmää olemaan rohkeampi ja ajan tasalla. Davis ehdotti hoitajia kieltätymään perustehtävien ulkopuolelle jäävistä töistä ja kokeilemaan niin sanot­tua italialaista jarrutusta, jossa tehdään vain lain vaatima minimi ja muistutti joukkoirtisanoutumisen voimasta. Lopulta Tehy käytti työtaistelussaan 2007 Suomessa erittäin harvinaista joukkoirtisanoutumisen uhkaa työtaistelunsa painostuskeinona vaatiessaan jäsenilleen 24 prosentin palkankorotusta. Yliopistosairaaloiden kriittisimmistä tehtävistä oli irtisanoutumassa jopa 70–100 prosenttia hoitajista. Palkkasopimus syntyi ennen kuin irtisanoutumiset toteutuivat.
Toisessa kirjassaan "Irti oravanpyörästä" (2010) Davis kertoo valinnoista miten elämää voi elää vähemmällä. Kirja tarjoaa monia myönteisiä vaihtoehtoja loppuunpalaneille, masentuneille ja kulutusyhteiskuntaan väsyneille. 
Davisin kolmas teos "Toisinnäkijän päiväkirja" ilmestyi heinäkuussa 2013. Se kertoo Alhonlahden sukutilan ”viidentoista minuutin paikasta” eli paikasta, jossa vielä 1990-luvulla ei kuulunut yhtään ihmisen aiheuttamaa ääntä viiteentoista minuuttiin ja kuinka nykyään yhtenäistä hiljaisuutta on jäljellä enää harvoin ja silloinkin vain viitisen minuuttia. Kirjan merkittävässä osassa ovat lintu- ja muut luontohavainnot, huoli luonnon pirstoutumisesta, ihmisten luontosuhteesta ja luonnosta vieraantumisesta sekä kaikkialle laajenevista avohakkuista ja rakennushankkeista.
Davisin neljäs teos "Toinen tie - tietokirjailijan elämää" ilmestyi vuonna 2019. Se dokumentoi tietokirjailijan työtä ja kertoo miten kirjat syntyvät. Teos käsittelee myös työtä ja sen merkitystä, luonnonsuojelua, herkkyyttä ja mediaa sekä kohtuullisempaa ja luonnonläheisempää elämää. 
Viidennessä teoksessaan "Linnunlaulua ja varoitushuutoja" (2022) Davis dokumentoi luonnonläheistä elämäänsä ja näyttää, kuinka luonnon kanssa voi elää sopusoinnussa.
Contender

Contender on yhden purjehtijan trapetsijolla. Kansainvälisen Contender-veneluokan on suunnitellut australialainen Bob Miller vuonna 1968, ja tarkoituksena oli, että siitä olisi tullut Olympialuokka. Vene on suosittu Euroopassa ja Australiassa, mutta sillä purjehditaan aktiivisesti myös USA:ssa ja Kanadassa.
Contenderia purjehditaan trapetsilta eli venettä ohjataan ja käsitellään "ilmassa roikkuen". Veneen käsittely vaatii hyvien fyysisten ominaisuuksien, ketteryyden ja notkeuden, lisäksi myös hyviä veneenkäsittely- ja purjehdustaitoja päästääkseen edes alkuun. Contender-purjehtijan ihannepaino on varsin laaja – luokassa on ollut hyvin erikokoisia kansainvälisiä mestareita aina 60 kg:stä yli 90 kg:aan.
2000-luvulla kansainvälisiin purjehduskilpailuihin on osallistunut noin 150 Contender-purjehtijaa.
Rankka kutsumus

Rankka kutsumus – Sairaanhoitajan päiväkirja (2007, kustannusosakeyhtiö Nemo) on Kaarina Davisin esikoisteos. Teos valittiin 22. marraskuuta 2007 Tieto-Finlandia-ehdokkaaksi ja se sai Mielenterveysseuran tunnustuspalkinnon.
Teos kuvaa sairaanhoitajan työtä. Se ottaa kantaa hoitajien työoloihin ja sisältää osia Davisin omasta päiväkirjasta, jota hän on kirjoittanut työstään.
CarGoTram

CarGoTram on rahdinkuljetukseen tarkoitettu Dresdenissä Saksassa liikennöivä raitiovaunu. Raitiovaunua käytetään Volkswagenin Transparent Factoryn materiaalitoimituksissa. CarGoTramit esiteltiin yleisölle 16. marraskuuta 2000 ja ensimmäiset koeajot suoritettiin 3. tammikuuta 2001.
Dresdner Verkehrsbetriebe AG:n ja Volkswagen Automobil-Manufaktur Dresden GmbH:N välinen sopimus CarGoTramista allekirjoitettiin 3. maaliskuuta 2000. Sopimuksen mukaan CarGoTramia käytettäisiin Dresden Friedrichstadtin logistiikkakeskuksen ja Transparent Factoryn välisessä rahtiliikenteessä kuorma-autojen sijaan. Reitti kulkee Dresdenin ydinkeskustan halki. Siirtämällä kuljetukset olemassa olevalle raitiotielle raskas liikenne ydinkeskustan alueella ei lisääntyisi.
Kaksi CarGoTram-junayksikköä liikennöi logistiikkakeskuksen ja autotehtaan välillä. Junayksiköt on rakentanut Schalker Eisenhütte Maschinenfabrik GmbH. Yhden junayksikön hinta oli 6,5 miljoonaa Saksan markkaa. CarGoTrameja kuljettavat kaupungin liikennelaitoksen Dresdner Verkehrsbetriebe AG:n työntekijät.
Reitti.
CarGoTramit kulkevat normaalioloissa tunnin välein, tehtaan tuotantotahdista riippuen jopa 40 minuutin vuoroväli on mahdollinen. Pääreitti kulkee logistiikkakeskuksesta (Güterverkehrszentrum) Postplatzin ja Grunaer Straßen kautta edelleen Straßburger Platzille ja tehtaalle. Ruuhka-aikana CarGoTram voi käyttää myös muita reittejä.
Tekniikka.
CarGoTram on molempiin suuntiin liikennöivä moniosainen raitiovaunu. Toisin kuin useimmissa kaupunkiliikenteeseen tarkoitetuissa henkilöliikenteen raitiovaunuissa, CarGoTramissa on ohjausvaunut yksikön molemmissa päissä. Yksikön lastikapasiteetti on 214 m³, joka vastaa kolmea kuorma-autokonttia. Kukin ohjausvaunu voi kuljettaa 7,5 tonnin kuorman, ja kukin välivaunu kaikkiaan 15 tonnin kuorman.
Yksikön kaikki pyöräkerrat on varustettu sähkömoottorein ja ovat vetäviä.
Ville Rusanen

Ville Rusanen (s. 1977 Kuopio) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni.
Rusanen on valmistunut Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi. Hänen laulunopettajiaan ovat olleet isä Pertti Rusanen Kuopion konservatoriossa ja Jorma Hynninen sekä Päivi Nisula Sibelius-Akatemiassa.
Rusanen on esiintynyt kansainvälisillä oopperalavoilla muun muassa Milanon La Scalassa, Lyonin oopperassa Ranskassa, Netherlands Operassa ja Nationale Reisoperassa Hollannissa sekä Scottish Operassa. Keväällä 2013 hän esiintyi Australiassa Sydney Philharmonian solistina. Hän on niin ikään esiintynyt muun muassa Lontoossa BBC Proms -festivaaleilla, Chicagon Grant Park Music -festivaaleilla, Ranskassa Orchestre National Bordeaux’n solistina, Belgiassa Orchestre Philharmonique de Liègen solistina ja Irlannissa RTÉ National Symphony Orchestran solistina.
Rusanen on vieraillut säännöllisesti Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 2005. Hänen rooleihinsa ovat kuuluneet muun muassa Rossinin "Sevillan parturin" Figaro, Mozartin "Taikahuilun" Papageno, Mozartin "Così fan tutten" Guglielmo, Madetojan "Pohjalaisia"-oopperan Jussi, Rautavaaran "Aleksis Kivi" -oopperan nuori Aleksis sekä Jukka Linkolan "Robin Hood" -oopperan nimirooli. Hän oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan kausiksi 2014–2016.
Savonlinnan oopperajuhlilla Rusasen debyytti oli kesällä 2014 Aulis Sallisen
"Kullervo"-oopperan Kimmon roolissa.
Syksystä 2015 alkaen Rusanen esiintyy kummituksen roolissa Suomen Kansallisoopperan "Oopperan kummitus" -musikaalissa.
Rusasen sisar on oopperalaulaja Johanna Rusanen-Kartano.
M/S Ulsund

M/S Ulsund oli norjalainen rahtialus, joka upposi Norjan etelärannikolla 27. helmikuuta 1998. Aluksen koko seitsenhenkinen miehistö menehtyi onnettomuudessa. Miehistöstä kuusi oli suomalaisia ja yksi virolainen.
"Ulsund" oli 2 400 tonnin alumiinilastissa matkalla Pietarista kohti Hoyangeria Norjassa. Alus poikkesi 25. helmikuuta Kööpenhaminassa, missä sen päälliikkö vaihtui, lasti tarkastettiin ja polttoaine-, vesi- sekä muonavarastoja täydennettiin.
Alukselta lähetettiin hätäsanoma 27. helmikuuta kello 21.25 paikasta 57 astetta 57.8 minuuttia pohjoista leveyttä ja 6 astetta 12.6 minuuttia itäistä pituutta. Aluksen päällikkö ilmoitti, että alus oli kallistunut 6 astetta, sen vasen parras ja kansi olivat veden alla ja että laivaan pääsi vettä, jota yritettiin pumpata pois. Alus upposi luultavasti noin 10–15 minuuttia myöhemmin, eikä ensimmäinen paikalle apuun ehtinyt alus enää löytänyt muuta kuin meren pinnalla kelluvaa hylkytavaraa. Hylky onnistuttiin myöhemmin löytämään pienoissukellusveneen avulla.
"Ulsundin" syväys oli matkan aikana kasvanut vesivuotojen ja Kööpenhaminasta otetun vesi- ja polttoainetäydeenyksen vuoksi. Myrskyn aikana laivan kannella ollut lastinkäsittelyssä käytetty kaivinkone oli nähtävästi irronnut kiinnityksistään ja repinyt mukanaan myös osan kansiluukuista, jolloin vettä alkoi virrata ruumaan ja laiva alkoi kallistua.
M/S "Ulsund" oli rakennettu vuonna 1971 Fredrikshavn Vaerft &amp; Tordokin telakalla Tanskassa. Sen vetoisuus oli 1 572 brt ja koneteho 920 kW. Aluksen omisti Trond A. Kittilsen Shipping A/S, ja sen kotipaikka oli Brevik Norjassa. Alus oli vuonna 1987 muutettu itselastaavaksi ja -purkavaksi (self-loader) lisäämällä sen kannelle tätä varten Åkerman H16C -kaivinkone ja traverssi kiskoineen.
Lähteet.
Ulsundin rahtaajana oli Raumalainen Rofera Oy