tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Cristian Mungiu

Cristian Mungiu (s. 27. huhtikuuta 1968 Iași, Romania) on romanialainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. 
Mungiu palkittiin vuonna 2007 Kultaisella palmulla elokuvasta "4 kuukautta, 3 viikkoa, 2 päivää". "Yli vuorten" ("După dealuri") oli vuonna 2012 kilpailusarjassa. Sen tapahtumat sijoittuvat ortodoksiseen nunnaluostariin.
Vuonna 2022 valmistunut "R.M.N. – Kylmä talvi" kuvaa rasismin valtaan joutunutta kylää. Työntekijäpulasta kärsivä leipomo tuo srilankalaisia työntekijöitä töihin, kun paikallisia työttömiä ei kiinnosta työnteko. Elokuvan päähenkilö Matthias on palannut Saksasta ja hoitaa sairasta isäänsä eikä ota kantaa, toisin kuin hänen entinen rakastettunsa, leipomon omistaja Csilla. Kriitikko Pertti Avola vertaa elokuvaa kiittäen Mungiun aiempaan tuotantoon ja sanoo, että se "on yhtä suoraviivaisen vaikuttava ja kerronnaltaan pakottoman ilmava kuin Mungiun aiemmatkin ohjaustyöt".
Mungiuta on luonnehdittu ohjaajana tekijäksi, jolle jokainen kuvakulma on filosofinen kysymys. Hän käyttää musiikkia ja leikkauksia säästeliäästi, ja toiminta esitetään kuvan sisällä. Hän näyttää tapahtumat ikään kuin näyttämöllä ja jättää katsoan arvioitavaksi mikä on merkittävää.
Kuzma Petrov-Vodkin

Kuzma Sergejevitš Petrov-Vodkin (; 5. marraskuuta 1878 Hvalynsk, Saratovin alue – 15. helmikuuta 1939 Leningrad) oli venäläinen monilahjainen taidemaalari, graafikko, lavastustaiteilija, taideteoreetikko ja pedagogi.
Petrov-Vodkin syntyi suutarin perheeseen, lähti Samaraan opiskelemaan taidetta 1890 ja jatkoi tätä Pietarissa. Siellä hänen opettajinaan toimivat muun muassa Valentin Serov, Isaak Levitan sekä ennen kaikkea Konstantin Korovin. Vuonna 1901 hän siirtyi Müncheniin opiskelemaan yksityisesti Anton Aschben johdolla. Hän opiskeli myös Pariisissa, kävi Italiassa ja Pohjois-Afrikassakin. Hän opiskeli myös Moskovan kuvataiteen, kuvanveiston ja arkkitehtuurin instituutissa.
Vuonna 1911 Petrov-Vodkin liittyi venäläiseen Taiteen maailma -ryhmään. Vuonna 1924 hän oli perustamassa "Neljä taidetta" (Четыре искусства, "Tšetyre iskusstva") -ryhmää.
Tyylillisesti Petrov-Vodkinin taiteessa voi havaita abstraktiota lähentelevän tyylittelyn ja eroottiset aiheet. 
Petrov-Vodkin jatkoi opetustyötään Neuvostoliitossa, mutta hän joutui suhteellisen syrjään valtavirrasta, joka kannatti sosialistista realismia. Nikita Hruštšovin ajoista häntä on pidetty yhtenä merkittävimmistä neuvostoajan taidemaalareista.
Laleh

Laleh Pourkarim (s. 10. kesäkuuta 1982, Bandar-e Anzali, Iran) on iranilais-ruotsalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä, joka asuu Tullingessa, Tukholman ulkopuolella.
Hän muutti Ruotsiin kaksitoistavuotiaana ja meni kouluun Angeredissa, Göteborgissa. Tätä ennen hän oli asunut Azerbaidžanissa ja Minskissä Valko-Venäjällä.
Laleh tuotti ja kirjoitti itse vuonna 2005 esikoisalbuminsa, jolla hän laulaa kolmella eri kielellä: englanniksi, ruotsiksi ja persiaksi. Ensimmäinen single ”Invisible” julkaistiin helmikuussa 2005 levy-yhtiö Warnerin jakelemana. Toinen single ”Live Tomorrow” nousi suurhitiksi ja pysyi Ruotsin radion kolmoskanavan (popkanava) soitetuimpien listalla pitkään lyöden kanavan 20-vuotisen historian aiemmat listasijoitusennätykset. Hän oli ehdolla seitsemän Grammis-palkinnon saajaksi, ja voitti kolme sarjaa: Vuoden artisti, Vuoden tuottaja ja Vuoden tulokas. Lalehin toinen albumi ilmestyi vuonna 2006. Vuotta myöhemmin hän teki kappaleen ”Snö” elokuvaan "Arn". Tämän jälkeen hän katosi kuitenkin julkisuudesta kunnes vuoden 2009 alussa tuli ulos hänen kolmas pitkäsoittonsa "Me and Simon". Vuonna 2009 hän teki myös ensimmäisen suuremman oman Ruotsin kiertueensa. Vuonna 2010 hän teki yhteiskiertueen toisen Grammis-suurvoittajan Lars Winnerbäckin kanssa.
Hänellä oli myös suuri näyttelijärooli ruotsalaisessa, Josef Faresin ohjaamassa elokuvassa "Jalla! Jalla!" (2000).
Laleh Pourkarim on merkittävän iranilaisen sosiologin, Houshang Pourkarimin, tytär.
Tommola (Pälkäne)

Tommola on Pälkäneen kylä, joka sijaitsee välittömästi kirkonkylän eli Onkkaalan eteläpuolella. Pääosa Mallasveden ja entisen Helsinki–Tampere-valtatien (Onkkaalantien) välisestä alueesta Kostianvirralta Tommolan hautausmaalle asti kuuluu Tommolaan. Kylä oli vuosisatojen ajan Pälkäneen kappalaispappilan hallinnassa.
Nykyisin Tommola on osa Pälkäneen keskustaajamaa ja koostuu pääasiassa omakotiasutuksesta. Tommolassa on elintarvikeliike, autokorjaamo ja muutamia yksityisten elinkeinonharjoittajien toimitiloja. Keskustaajaman palvelut ovat noin yhden kilometrin etäisyydellä. Lisäksi Tommolassa sijaitsee Pakanrannan uimaranta, entinen Tampereen kaupungin lomakoti, Pälkäneen kunnan jätevedenpuhdistamo ja Pälkäneen vuonna 1890 käyttöön otettu hautausmaa, jonne valmistui siunauskappeli vuonna 1970.
Historia.
Tommola mainitaan historiallisissa asiakirjoissa aluksi nimellä Vesaniemi, joka esiintyy ensimmäisen kerran vuonna 1507. Vuoden 1539 maakirjassa Vesaniemi on merkitty Onkkaalaan kuuluvaksi. Jo 1450-luvulla lautamiehenä toimi Gudmund Wesaijnen, jonka on arveltu nimestä päätellen asuneen Vesaniemessä eli Tommolassa.
Tommolan yksinäistalo toimi Pälkäneen kappalaispappilana 1600-luvun lopulta vuoteen 1944 asti. Kostianvirran taistelun aikana vuonna 1713 Tommola oli Venäjän joukkojen etulinja-aluetta ja kappalaispappila hävitettiin perusteellisesti. Oltuaan 1900-luvulla myös seurakunnan kanttorin asuntona Tommolan päärakennus siirtyi teatteritieteen professori Timo Tiusasen omistukseen.
1900-luvun aikana Pälkäneen keskustaajaman asutus levisi vähitellen Tommolan pelloille, aluksi Kostianvirran lähistölle. 1950-luvulla alueelle asettui varsinkin siirtokarjalaisia. Pääosin 1980- ja 1990-luvuilla rakennettiin Puistolan ja Kuusiston alueiksi nimetyt pientaloalueet. Vuonna 2007 Pälkäneen kunta osti Tommolan kylästä 11 hehtaarin alueen ja aloitti sen kaavoituksen asunto- ja virkistyskäyttöön.
Tommola kaunokirjallisuudessa.
Tommolan kylä ja sen asukkaat ovat keskeisessä osassa Aulis Aarnion romaanissa Kostian pappi (1992), joka sijoittuu Kostianvirran taistelun aikoihin. Samoja tapahtumia ja henkilöitä Aarnio on sijoittanut myös kirjoittamiinsa näytelmiin Kostian pappi (1997) ja Tulipunainen ratsastaja (2007), jotka kangasalalainen Ramppi-teatteri on kantaesittänyt.
Yrjö Sirolan Säätiö

Yrjö Sirolan Säätiö sr (YSS) on vuonna 1945 perustettu suomalainen säätiö, jonka ”kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen kulttuuriharrastusten, julkaisutoiminnan, tieteellisen tutkimustyön ja kansansivistystyön edistäminen”. Vasemmistopoliitikko ja kirjailija Yrjö Sirolan mukaan nimetty säätiö oli aiemmin lähellä kansandemokraattista ja kommunistista työväenliikettä. Vuosina 1946–1994 säätiö ylläpiti Sirola-opistoa. YSS on kuulunut vuodesta 1965 Kansan Sivistystyön Liittoon, joka on nykyisin lähellä Vasemmistoliittoa.
Historia.
Ajatus valistustoimintaa tukevan säätiön perustamisesta nousi esiin Suomen kommunistisen puolueen talousosastolla alkuvuodesta 1945. SKP:n puoluetoimikunta hyväksyi esityksen 8. toukokuuta. Oikeusministeriön edellyttämän säädekirjan allekirjoittivat 31. toukokuuta Aili Mäkinen, Jaakko Kivi, Ville Pessi, Aimo Aaltonen ja Hertta Kuusinen. Silloinen oikeusministeri Urho Kekkonen vahvisti säätiön säännöt ja antoi luvan säätiön perustamiseen.
YSS:n alkupääoma saatiin talvi- ja jatkosodan aikana vasemmistolaisten mielipiteidensä vuoksi vankilassa olleilta henkilöiltä, joille eduskunnan maaliskuussa 1945 tekemällä päätöksellä maksettiin korvauksia kärsimyksistä. Edellä mainitut perustajat lahjoittivat säätiön alkupääomaksi 30 000 markkaa kukin, ja SKP:n puoluetoimikunta kehotti kaikkia korvauksiin oikeutettuja lahjoittamaan niistä YSS:lle 25 prosenttia.
Säätiön aiemman toiminnan keskipiste oli Sirola-opisto, joka toimi kansandemokraattisen työväenliikkeen opintotoiminnan keskuksena. 1990-luvun alussa YSS päätti kuitenkin lakkauttaa opiston ja myydä – vuonna 1954 Neuvostoliitolta ostamansa – Vanajanlinnan, jossa opisto oli toiminut. Säätiö oli tuossa vaiheessa lähellä konkurssia. Toimintojen uudistamisesta vapautui huomattavia pääomia muihin toimintoihin sijoitettavaksi. YSS ylläpiti aikanaan myös Helsingissä toiminutta Sirolan kirjeopistoa.
Toiminta.
YSS on tukenut vasemmistolaista sivistystoimintaa monin tavoin perustamisestaan lähtien. 1940-luvulla säätiö muun muassa tuki kansandemokraattisten järjestöjen valistustoimintaa taloudellisesti, myönsi lainoja liikettä lähellä oleville tahoille ja osti uusien yritysten, kuten kustannusyhtiöiden, osakkeita. Nykyisin säätiö toimii ”Säätiö toteuttaa tarkoitustaan tukemalla taloudellisesti kirjapainojen ja kulttuuritalojen perustamista, sanomalehtien ja muiden painotuotteiden julkaisemista, kirjallisuuden kustantamista, kirjailijoiden ja taiteilijoiden kouluttamista, tieteellistä tutkimustyötä ja työväen perinteen keräämistä sekä kansansivistystyötä maassamme." Alkuvuodesta 2006 YSS perusti yhdessä Vasemmistoliiton ja KSL:n kanssa Vasemmistofoorumi-ajatushautomon.
YSS:n taseen mukaan sillä oli loppuvuodesta 2007 pääomaa hieman alle kolme miljoonaa euroa. Suurin osa säätiön varoista on sijoitettu asunto-osakkeisiin. YSS omistaa myös muun muassa enemmistön Kansan Uutiset Oy:n osakkeista. Säätiö jakaa tukea vuosittain noin 80 000 euroa. YSS ei ole saanut valtionrahoitusta vuoden 1994 jälkeen, ja sitä ennen se oli tarkoitettu opintotoimintaan.
Maria Anna Schicklgruber

Maria Anna Schicklgruber (1. heinäkuuta 1796 Strones, Itävalta – 7. tammikuuta 1847 Klein-Motten, Itävalta) oli Adolf Hitlerin isoäiti. 
Maria Anna syntyi 11-lapsiseen katolilaiseen perheeseen pienessä maalaiskylässä Stronesissa, Itävallan Waldviertelissä 1795. Hänen elämästään ei tiedetä juuri muuta, kuin mitä kirkonkirjoista tai julkisista arkistoista käy ilmi. Maria Annan ollessa 26-vuotias hänen äitinsä Theresia kuoli 1821. Hän sai tuolloin 74,25 guldenin perinnön, jonka jätti orposäätiön haltuun kasvamaan korkoa. Hän nosti rahan vasta 1838 ja se oli kasvanut 165 guldeniin. Suhteutettuna ajan hintoihin summa oli varsin kohtuullinen.
Maria Anna synnytti ensimmäisen ja ainoaksi jääneen lapsensa 41-vuotiaana Stronesissa 1837. Hän ei ollut naimisissa ja hakiessaan syntymätodistusta lapselleen hän kieltäytyi mainitsemasta isän nimeä Döllersheimin seurakunnan, johon Strones kuului, papille. Poika kirjattiin aviottomaksi lapseksi nimellä Aloysius ja sai äitinsä sukunimen Schicklgruber. 
Jälkikäteen isäksi merkitty kiertelevä myllärin apulainen Johann Georg Hiedler meni naimisiin Maria Annan kanssa viisi vuotta Aloisin syntymän jälkeen, mutta ei eläessään tunnustanut Aloisia pojakseen. Tuntemattomaksi jääneestä syystä Alois asuikin kasvattivanhempien, Johann Georgin veljen Johann Nepomuk Hüttlerin luona.
Viisi vuotta kestänyt avioliitto päättyi Maria Annan kuolemaan Stronesin naapurikylässä Klein-Mottenissa, jossa vähävarainen pariskunta asui sukulaistensa Sillipien luona. Maria Annan kuoleman jälkeen Johann Georg ilmeisesti jatkoi kulkurin elämäänsä, kuollen itsekin viisi vuotta myöhemmin.
Hitlerin isoisän henkilöllisyydestä on käyty keskustelua aina siitä saakka, kun Hitler tuli julkisuuteen 1920-luvun alussa.
Uuden-Seelannin ralli

Uuden-Seelannin ralli (Rally New Zealand) on Uudessa-Seelannissa vuosittain järjestettävä rallikilpailu. Se ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 ja MM-sarjan osakilpailuna se on ollut vuodesta 1977 lähtien. Ulkomaisia kuljettajia ralliin osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1971, kun 67 matkaan lähteneestä 15 oli Uuden-Seelannin ulkopuolelta. Kilpailu poistui MM-rallikalenterista vuonna 2013. Sen oli tarkoitus tehdä paluu MM-osakilpailuksi kaudelle 2020, mutta se jouduttiin perumaan koronaviruspandemian vuoksi. Lopulta paluu MM-osakilpailuksi tapahtui kaudella 2022.
Kilpailu tunnettiin nimellä Motogard Rally vuodesta 1979 vuoteen 1982.
Voittajat.
Lähde:
Euadne

Euadne (, ”erittäin pyhä”; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri hahmon nimi.
Helsinki Freedom Records

Helsinki Freedom Records eli HFR on Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen perustama levy-yhtiö tai paremminkin levy-yhteisö. Artisteina toimivat pääkaupunkiseudun nuoret. HFR perustettiin 11. helmikuuta 2007 ja ensimmäisinä kiinnityksinä mukaan tuli noin 30 nuorta räppäriä. Alussa uusi artisti osallistuu yhteisten kokoelmien tekoon, ja jos hän osoittaa kehitystä ja peräänantamattomuutta musiikin tekoa kohtaan, hän voi saada oman soololevynsä. Freedom on nuorten itsensä antama nimi levy-yhteisölle.
Levy-yhteisön periaatteena on nostaa nuoria artisteja esiin. Artisti on kuitenkin vapaa lähtemään ilman sitoumuksia. Yhteisö pyrkii lisäämään yhteisöllisyyttä ja vastuuntuntoa. Kokoelmien ansiosta mahdollisimman moni nuori pääsee mukaan. Toiminnalla ei pyritä tuottamaan voittoa.
Eräät levy-yhteisön artistit ovat sittemmin lähteneet omille teilleen. Esimerkiksi vuonna 2008, Aisti &amp; Emeto kiinnitettiin Ähky Recordsin artisteihin ja Retale Karma Musiikille. Alkuvuodesta 2010, Mikael Gabriel teki levytyssopimuksen Universal -levy-yhtiön kanssa.
Torrejón de Ardoz

Torrejón de Ardoz on kunta Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Barcelonaan vievän A-2-moottoritien varrella noin 20 kilometriä itään itsehallintoalueen ja maan pääkaupungista Madridista. Kunnan väkiluku on 126 981 (vuonna 2016).
Torrejónin lentoasema on aikaisemmin ollut sotilaskäytössä ja toiminut muun muassa Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohtana. Lentoasema avattiin siviili-ilmailulle 1990-luvun puolivälissä. Vuonna 2002 perustettu Euroopan unionin satelliittikeskus, joka on yksi Euroopan unionin erillisvirastoista, sijaitsee Torrejónissa.
Torrejón de Ardozin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa jesuiittojen rakentama Casa Grande, joka toimii nykyään hotelli-ravintolana ja museona, sekä keskusaukio Plaza Mayorin laidalla sijaitseva San Juan Evangelistan kirkko.
El Parque Europa on pääpuisto. Puiston pinta-ala on 233 000 m². Puistossa sijaitsee muun muassa eurooppalaisten kaupunkien tunnetuimpien rakennusten ja monumenttien jäljennöksiä.
Pauliina Virta

Pauliina Virta (s. 23. lokakuuta 1984 Helsinki) on suomalainen ääninäyttelijä. 
Virta on toiminut ääninäyttelijänä. Hän on ollut mukana lukuisissa animaatioissa muun muassa "Duel Masters" -sarjassa Mimin äänenä, "Pokémonissa" Mistyn äänenä, -erikoisjaksossa Chikoritan ja Medichamin ääninä, "10+2:ssa" Milesiman äänenä, "Winxissä" Icyn äänenä, Mishan äänenä, professori Lucy Suzukin ja Thunderblastin äänenä sekä "Kauhulan koulu" 1:n ja 2:n yhtenä päähenkilön äänenä.
Virran vanhemmat ovat ääninäyttelijä, muusikko Pauli Virta ja näyttelijä Titta Jokinen ja isovanhemmat laulaja Olavi Virta ja Irene Virta. Hänen sisarpuolensa on näyttelijä Kiti Kokkonen. Virta kuuluu Salon ratsastusseuraan ja harrastaa esteratsastusta. Hänen suurin kilpailusaavutuksensa on kaudelta 2007, jolloin hän ratsasti kansallisessa Tapiola Grand Prix -sarjakilpailussa yhteispisteissä kuudenneksi hevosellaan Wienna Love B. Virta lopetti kilparatsastuksen 25-vuotiaana.
Pauliina Virta oli avoliitossa kokki Harri Syrjäsen kanssa, heillä on yksi yhteinen lapsi.
Pauliina Virta vetää myös hevosaiheista "Ohjissa"-podcastia, jonka vieraat ovat hevosalan ammattilaisia ja syväharrastajia.
Dennis Bade

Dennis Bade (s. 25. heinäkuuta 1985) on suomalainen kalpamiekkailija, joka edustaa Espoon miekkailijoita. 
Bade on voittanut alle 20-vuotiaiden pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2004 ja sijoittunut miekkailun maailmancupin osakilpailuissa viidenneksi ja 14:nneksi. Bade valittiin vuonna 2007 Suomen Olympiakomitean nuorten huippu-urheiluohjelmaan. 
Vuoden 2007 miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa Pietarissa Bade sijoittui 12:nneksi.
Bade on voittanut kalvan henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 2008 ja 2012 sekä Espoon miekkailijoiden joukkueessa joukkue-SM:n vuosina 2006, 2007 ja 2008.
Harry Groener

Harry Groener (s. 10. syyskuuta 1951) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan demonipormestari Richard Wilkinsinä televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Groener esitti hahmoa pääasiassa "Buffyn" kolmannella kaudella, mutta vieraili sarjassa muutamaan otteeseen sen myöhemmilläkin kausilla.
Elämäkerta.
Yksityiselämä.
Groener syntyi 10. syyskuuta vuonna 1951 Saksan Baijerin Augsburgissa. Hänen äitinsä oli ammatiltaan oopperalaulaja, ja hänen isänsä työskenteli sekä toimistotyössä että soitti ammatikseen pianoa. Teini-ikäisenä Groener oli opissa San Franciscon San Francisco Balletissa. Myöhemmin hän opiskeli draamaa Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Groener on ollut naimisissa näyttelijä Dawn Didawickin kanssa vuodesta 1978 lähtien.
Ura.
Groener on luonut uraansa sekä teatterin lavoilla, valkokankaalla että televisiossa. Hän on esiintynyt esimerkiksi näytelmissä kuten "Oklahoma!", "Cats" ja "Crazy for You", jotka esitettiin New York Cityn Broadwaylla. Hän on näytellyt myös pienemmissä teattereissa ympäri Yhdysvaltoja. Groener on saanut kolmesti Tony-palkintoehdokkuuden. Television puolella Groener on esiintynyt muun muassa useissa Star Trek -sarjoissa. Hän lienee kuitenkin tunnetuin roolistaan televisiosarjassa "Buffy, vampyyrintappaja". Sarjassa Groener esitti sen kolmannen kauden päävihollista pormestari Richard Wilkinsiä. Hän esiintyi "Buffyssa" lähinnä sen kolmannella tuotantokaudella, mutta vieraili sarjassa pikaisesti vielä sen neljännellä ja seitsemännellä tuotantokaudella. Groener on lisäksi esiintynyt elokuvissa kuten "Matkalla Perditioniin" (2002) ja "About Schmidt" (2002).
Kroopin Kilta

Kroopin Kilta on turkulainen harrastajateatteriyhdistys, jonka jäsenten kiinnostuksen kohteena ovat keskiaika, viikingit sekä näytteleminen. Pääasiallisen toimintansa, eli esiintymisensä, kautta yhdistys pyrkii edistämään jäsentensä sekä yleisönsä keskiajan tuntemusta.
Toiminta.
Kroopin Kilta ry:n tekemää teatteria voi kutsua lähinnä kontakti- ja improvisaatioteatteriksi. Esityksissä on olemassa käsikirjoitus "punaisena lankana" tai toisaalta jopa pelkkä käsikirjoitettu näytelmä, mutta suuri osa kohtauksista syntyy improvisoinnin kautta yleisön sekä muiden näyttelijöiden kanssa. Kroopin Killan toiminnan kulmakivi ovat monenlaiset juhlat ja tilaisuudet, joihin heidät on palkattu esiintymään luomaan aitoa menneisyyden tunnelmaa sekä juhlahumua. Toiminta-aluetta on Turku lähialueineen, sekä muu Etelä-Suomi Vantaata sekä Hämettä myöten. 
Keskiaikaväki nauttii pidoista yhdessä yleisönsä kanssa samoissa pöydissä, syövät keskiaikaiseen tapaan ja puhuvat keskiaikaisia asioita, kuten juoruja, sahdin mausta, sadon onnistumisesta ja milloin mistäkin. Tanssi on myös tärkeä osa esitystä. Yleisö otetaan mukaan tanssimaan keskiaikaisia tansseja keskiaikaisen musiikin tahdeissa, jota vauhdittaa reipas laulanta.
Historia.
Kroopin Kilta perustettiin vuonna 2001 Turussa. Alun perin järjestön toiminnan tarkoitus oli olla yhteydenpitoväylänä Turun keskiaikaisilla markkinoilla esiintyvien välillä. Kysynnän vuoksi Kilta alkoi kuitenkin jo varhain tarjota esiintymisiä halukkaille. Teatterin jäseniä on runsaat sata.
Subjektivismi

Subjektivismi on filosofinen näkökanta, joka korostaa subjektin kokemusta kaiken mittana.
Subjektivismin muotoja:
Pragmatistiseen koulukuntaan kuuluneen filosofina ja psykologina toimineen William Jamesin totuusteorian määrityksissä on metafyysisiä subjektivismin piirteitä.
Moraalisen subjektivismin motivaationa voi olla emotivismi, joka perustuu näkemykseen, että moraalikäsitykset muotoutuvat ihmisten tunne-elämän ja asennemaailman pohjalta. Myös analyyttinen ja moraalinen relativismi ovat yhteydessä moraaliseen subjektivismiin.
Tenavatähti 1992

Tenavatähti 1992 on vuoden 1992 Tenavatähti-lastenlaulukilpailun puitteissa julkaistu kokoelma, jolla laulavat kyseisen kilpailun finalistit, semifinalistit sekä neljä alkukilpailijaa. Iältään laulajat ovat 7–12-vuotiaita ja esittävät oman kilpailukappaleensa.
Levy koostuu pääsääntöisesti iskelmämusiikista, mutta mukana on myös monta lastenlaulua sekä kaksi kansanlaulua. Laulut esitetään suomeksi lukuun ottamatta yhtä pohjoissaamenkielistä ja yhtä ruotsinkielistä esitystä.
Subjektivismi (ontologia)

Ontologinen tai metafyysinen subjektivismi on ontologinen näkökanta, jonka mukaan todellisuuden olemassaolo riippuu tajunnasta. Sen mukaan havainto on todellisuutta, eikä taustalla ole erillistä todellisuutta, joka olisi olemassa havainnoista riippumatta. Subjektivismi voi myös pitää tietoisuutta todellisena havainnon sijasta.
Subjektivismi on toisaalta eräs vastaus kysymykseen ”onko todellisuus olemassa?”, ja toisaalta kysymykseen ”riippuuko todellisuus meistä, vai onko se itsenäinen?”. Ensin mainitun suhteen subjektivismin vastakohtana on ontologinen realismi, jälkimmäisen suhteen ontologinen objektivismi. Objektivismi katsoo, että on olemassa kaiken taustalla oleva 'objektiivinen' todellisuus, joka havaitaan eri tavoilla.
Subjektivismia ei tule sekoittaa sellaisiin näkemyksiin kuin ”kaikki on illuusiota” tai ”ei ole olemassa sellaista asiaa kuin todellisuus”. Subjektivistit katsovat, että todellisuus on tarpeeksi todellista, mutta että sen luonne suhteessa tiettyyn tietoisuuteen riippuu tästä tietoisuudesta.
George Berkeleyn empiristinen idealismi (subjektiivinen idealismi) oli eräs subjektivismin muoto, koska hän katsoi, että oliot ovat olemassa vain sikäli kuin ne havaitaan. Platonilainen realismi taas oli eräs objektivismin muoto, koska se katsoi, että ideat ovat olemassa objektiivisesti ja meistä riippumatta.
Samuli Rantanen

Samuli Rantanen (8. toukokuuta 1861 Keuruu – 3. helmikuuta 1918 Seinäjoki) oli suomalainen suutari ja torppari, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1911 ja 1917. Hänet teloitettiin Suomen sisällissodan alkuvaiheessa helmikuussa 1918, vaikka Rantanen ei kuulunut punakaartiin, eikä hän myöskään kannattanut aseellista kapinaa.
Henkilöhistoria.
Rantasen vanhemmat olivat torppari Matti Juhonpoika ja Hedvig Israelintytär. Hän oli huutolaisena kuuden vuoden ajan ja sen jälkeen renkinä kahdeksan vuotta. Myöhemmin hän oli torpparina Keuruulla ja työskenteli myös suutarina. Rantasen puoliso oli vuodesta 1891 lähtien Lydia Vilhelmiina Haitto.
Sosialidemokraatteja edustanut Rantanen valittiin eduskuntaan Vaasan läänin itäistä vaalipiiristä vuoden 1907 vaaleissa. Toisen kerran hän oli kansanedustajana vuonna 1917.
Kuolema.
Sisällissodan alettua valkoiset pidättivät Keuruulla helmikuun ensimmäisenä päivänä viisi henkilöä, joiden joukossa oli Rantasen lisäksi neljä työväen järjestyskaartin jäsentä. Pidätetyt miehet olivat koko ajan pysytelleet kodeissaan, eivätkä olleet ottaneet millään tavoin osaa punakaartien sotilaalliseen toimintaan. Rantasen tiedetään jopa vastustaneen aseelliseen kapinaan ryhtymistä viimeiseen asti. Pidätykset oli ilmeisesti järjestänyt jääkärikapteeni Paul Wallenius, joka määräsi Ähtäristä kotoisin olleen suojeluskuntalaisen Kalle A. Ritokankaan kuljettamaan vangit junalla Seinäjoelle. Samassa junassa matkusti Rantasen lisäksi myös toinen kansanedustaja, nuorsuomalaisia edustanut lakimies Jonas Castrén. 
Ritokangas alaisineen teloitti vangitut Seinäjoella 2.–3. helmikuuta kapinaan yllytyksestä syytettynä. Rantasen lisäksi ammuttiin Keuruulta kotoisin olleet nahkuri Eevert Lampinen (s. 1874) ja sekatyömies Heikki Saxberg (s. 1882) sekä vilppulalaiset työmies Nikolai Lahtinen (s. 1887) ja tynnyrintekijä Juho Salonen (s. 1879). Teloitukset rikkoivat Mannerheimin ja senaatin antamaa julistusta suojeluskuntien aseellisesta vastustamisesta maanpetoksena, koska yksikään heistä ei ollut liittynyt aseelliseen vastarintaan. Ritokangas kuvaili itse teloituksia vuosi sodan jälkeen ilmestyneessä Arvid Borgin teoksessa "Ähtärin suojeluskunta Suomen vapaussodassa 1918".
Passetto di Borgo

Passetto di Borgo (lyhemmin Passetto) on Rooman Borgon kaupunginosassa kulkeva käytävä, joka johtaa Vatikaanista Castel Sant’Angelon linnoitukseen. 
Käytävän rakennutti paavi Nikolaus III 1277 käyttäen hyväksi jo aiemmin pystytettyjä muurin osia. Passetto näyttää ulospäin tavalliselta kaupunginmuurilta, mutta sen päällä kulkee 800 metriä pitkä käytävä, jota pitkin paavi saattoi vaaran uhatessa paeta Vatikaanista linnoitukseen. Paavi Aleksanteri VI käytti pakoreittiä, kun Kaarle VIII miehitti Rooman 1494, ja paavi Klemens VII pakeni sitä pitkin Rooman ryöstön aikana 1527, kun Kaarle V:n joukot tunkeutuivat kaupunkiin.
Benoni-puolustus

Benoni-puolustus on shakkiavaus, joka alkaa tyypillisesti:
codice_1
Benoni-avauksen nimesi Aaron Reinganum vuonna 1825. ”Benoni” on hepreankielinen sana, joka on peräisin Vanhasta testamentista (1.Moos. 35:18) ja tarkoittaa ”surun poikaa”. Benoni on myös kaupunki Etelä-Afrikassa.
codice_2 " siirtoa edeltävä koodi on (A56)"
codice_3 " siirto estää Benkö-gambiitin; (A57-A59)" 
codice_4 "(A60)"
codice_5 "(A61)"
Muunnelmat.
Fianchetto- eli sivustointimuunnelmat ovat alla esitetyn ECO-koodia A61 vastaavan aseman suoria jatkoja.
codice_6 "(A62)" 
codice_7 "(A63)" 
codice_8 "(A64)"
Moderni Benoni poikkeaa edellä esitellyistä peleistä (A61-A64) kuudennessa siirtoparissa, jossa valkea siirtää 6.Rf3 asemasta 6.e4. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A65 vastaava asema.
codice_9 "(A65)" 
codice_10 "(A66)" 
Taimanov-muunnelma on ECO-koodia A66 vastaavan Modernin Benonin suora jatko. Seuraavassa kuvassa on tätä eli ECO-koodia A67 vastaava asema.
codice_11 "(A67)" 
Valkoinen siirtää kahdeksannessa siirtoparissa Taimanov-muunnelmasta poiketen 8.Rf3 ja musta vastaa siihen linnoittautumalla. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A68 vastaava asema.
codice_12 "(A68)" 
codice_13 "(A69code&gt;)" 
Valkea siirtää tässä avauksessa ECO-koodia A66 vastaavasta Modernista Benonista poiketen seitsemännessä siirtoparissa 7.f4 asemasta 7.Rf3. Seuraavassa kuvassa on tätä tilannetta eli ECO-koodia A70 vastaava asema.
codice_14 "(A71)" 
codice_15 "(A72)" 
codice_16 "(A73)" 
codice_17 "(A74)" 
codice_18 "(A75)"
codice_19 "(A76)" 
codice_20 "(A77)" 
codice_21 "(A78)" 
codice_22 "(A79)" 
Vanha Benoni-puolustus poikkeaa muista Benoni-puolustuksista jo ensimmäisessä siirtoparissa, jossa musta tekee c5-siirron heti ensimmäisenä siirtonaan. Tätä tilannetta eli ECO-koodia A43 vastaava asema on esitetty seuraavassa kuvassa.
codice_23 "(A43)"
codice_24 "(A44)"
Leander Ikonen

Karl Leander Ikonen (14. lokakuuta 1860 Joroinen – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen arkkitehti ja Viipurin teollisuuskoulun rehtori, suomalaisen puolueen kansanedustaja ja Karjalan Kansalaisliiton puheenjohtaja.
Henkilöhistoria.
Ikosen vanhemmat olivat posteljooni Olof Fredrik Ikonen ja Anna Elisabet Vilenius ja puoliso Jenny Matilda Wiklund. Säveltäjä Lauri Ikonen (1888-1966) oli heidän poikansa ja oopperalaulaja Hertta Weissman (1891–1969) heidän tyttärensä. Ikonen kävi Kuopion reaalikoulun ja valmistui arkkitehdiksi 1883. Ikonen toimi yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1883–1886 ja sen jälkeen lehtorina Kuopion teollisuuskoulussa 1886–1898 ja Viipurin teollisuuskoulun rehtorina 1898–1918. Ikonen toimi myös yksityisenä arkkitehtina Kuopiossa ja Viipurissa sekä A. Viklundin liikkeen johtajana (prokuristina) 1901–1912 ja Rakennus Oy Kimmon toimitusjohtajana 1903–1918. Hän suunnitteli muun muassa Kuopion Tulli- ja pakkahuoneen laajennuksen 1889 ja Kuopion yhteiskoulun rakennuksen 1897.
1890-luvulla Ikonen työskenteli myös toimittajana ja aputoimittajana "Savo-Karjala"-lehdessä 1896–1898 ja "Viipuri"-lehden päätoimittajana 1899–1900.
Toiminta poliitikkona.
Ikonen oli 1917 suomalaisen puolueen kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsen. Punaiset vangitsivat Ikosen sisällissodan alkuvaiheessa 31. tammikuuta 1918 ja hänet ammuttiin 27. huhtikuuta 1918 Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa, kun Hjalmar Kaipiaisen johtama punaisten joukko tunkeutui lääninvankilaan ja surmasi humalapäissään noin 30 vankia, joukossa toinen kansanedustaja Matti Pietinen ja vankilanjohtaja.
Argentiinan koripallomaajoukkue

Argentiinan koripallomaajoukkue edustaa Argentiinaa koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia.
1900-luku.
Argentiina isännöi koripallon ensimmäisiä maailmanmestaruuskilpailuja 1950. Finaalissa isäntämaa voitti Yhdysvallat pistein 64–50 ja vei kultaa. Argentiinan Oscar Alberto Furlong oli kisojen toiseksi paras pistemies. Helsingin 1952 olympialaisissa Argentiina hävisi pronssiottelussa Uruguaylle 68–59 ja sijoittui neljänneksi.
Seuraavat vuosikymmenet Argentiinan kansainvälinen menestys oli vaatimattomampaa. MM-kisoissa se sijoittui kymmenenneksi 1959, kahdeksanneksi 1963, kuudenneksi 1967, 11:nneksi 1974 ja 12:nneksi 1986. Vuonna 1990 Argentiina isännöi toisen kerran MM-kisoja ja sijoittui kahdeksanneksi. MM-kisoissa 1994 sijoitus oli yhdeksäs ja 1998 jälleen kahdeksas. Atlantan 1996 olympialaisissa joukkue sijoittui yhdeksänneksi.
2000-luku.
Vuoden 2002 MM-kisoissa Yhdysvalloissa Argentiina voitti jatkolohkossa isäntäjoukkueen pistein 87–80. Argentiina eteni finaaliin, jossa se hävisi jatkoajalla Jugoslavialle 77–84. Argentiinan pelaajista Manu Ginóbili valittiin turnauksen tähtiviisikkoon.
Ateenan 2004 olympialaisissa Rubén Magnanon valmentama Argentiina voitti välierässä Yhdysvallat pistein 89–81. Finaalissa se voitti Italian 84–69 ja saavutti ensimmäisen kerran olympiakultaa. Voittajajoukkueessa pelasivat muun muassa Manu Ginóbili, Pepe Sánchez, Carlos Delfino, Andrés Nocioni, Luis Scola ja Fabricio Oberto.
Japanissa järjestetyissä vuoden 2006 MM-kisoissa Argentiina hävisi välierässä Espanjalle 74–75 ja pronssiottelussa Yhdysvalloille 81–96 ja sijoittui neljänneksi. Manu Ginóbili valittiin jälleen turnauksen tähtiviisikkoon.
Pekingin 2008 olympialaisissa Argentiina saavutti pronssia. Se hävisi välierissä Yhdysvalloille 81–101 ja voitti pronssiottelussa Liettuan 87–75.
Vuoden 2010 MM-kisoissa Turkissa Argentiina hävisi puolivälierissä Liettualle pistein 85–104. Sijoitusotteluissa Argentiina voitti Venäjän 73–61 ja Espanjan 86–81 ja päätyi lopputuloksissa viidenneksi. Luis Scola oli kisojen paras pistemies 27,1 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla.
Lontoon 2012 olympialaisissa Argentiina sijoittui neljänneksi. Se voitti puolivälierissä Brasilian 82–77 mutta hävisi välierissä Yhdysvalloille 83–109 ja pronssiottelussa Venäjälle 77–81.
Vuoden 2014 MM-kisoissa Argentiina hävisi jo neljännesvälierissä Brasilialle. Rio de Janeiron 2016 olympialaisissa Argentiina jäi alkulohkossaan neljänneksi, mikä tiesi joutumista jo puolivälierissä suosikkijoukkue Yhdysvaltoja vastaan, ja Yhdysvallat voittikin tämän ottelun selvästi.
Vuoden 2019 MM-kisoissa Argentiina saavutti hopeaa.
Menestys arvokilpailuissa.
Olympialaiset
Maailmanmestaruuskilpailut
Amerikan-mestaruuskilpailut
Koripallo Pan-Amerikan kisoissa
Objektivismi (ontologia)

Ontologinen tai metafyysinen objektivismi on ontologinen näkökanta, jonka mukaan todellisuus on olemassa tajunnasta riippumatta. Näin se on eräs vastaus kysymykseen, ”riippuuko todellisuus meistä, vai onko se itsenäinen?” Objektivismin vastakohtana on subjektivismi, jonka mukaan todellisuuden olemassaolo riippuu tajunnasta.
Vahvemman objektivistisen näkemyksen mukaan tajunnasta riippumattomasta todellisuudesta olisi olemassa vain yksi oikea kuvaus. Objektivistit eivät välttämättä ota kantaa siihen, onko meillä tietoa tällaisesta kuvauksesta vai ei.
Platonilainen realismi oli eräs metafyysisen objektivismin muoto, koska se katsoi, että ideat ovat olemassa objektiivisesti ja meistä riippumatta. George Berkeleyn empiristinen idealismi (subjektiivinen idealismi) taas oli eräs subjektivismin muoto, koska hän katsoi, että oliot ovat olemassa vain sikäli kuin ne havaitaan.
Gottlob Frege käytti termiä ”objektivismi” tietoteoreettisesta ja metafyysisestä kannasta, joka asettui Immanuel Kantin ajattelua vastaan. Näin termin käyttö häntä edeltäneeseen filosofiaan on takautuvaa.
On olemassa erilaisia näkökantoja siihen, mikä on havaintojen rooli objektiivisen todellisuuden arvioinnissa ja ymmärtämisessä. Filosofisen realismin mukaan havainnot ovat keskeisessä asemassa objektiivisen todellisuuden "suorassa" arvioinnissa, kun taas instrumentalismin mukaan havainnot ovat hyödyllisiä ensi sijassa todellisuuden tulkinnassa ja ennustamisessa. Nämä käsitteet ovat keskeisellä sijalla tieteenfilosofisissa keskusteluissa.
Yle Kajaani

Yle Kajaani tai Yle Radio Suomi Kajaani (aiemmin Kainuun Radio ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Kainuu toimituksen sijaitessa Kajaanissa. Kanava lähettää ohjelmaa maanantaista perjantaihin klo 6.30-10.00 ja 14. 02-18.00. Muina aikoina kanavalla kuuluu Yle Radio Suomen valtakunnallinen ohjelma. Kanavan taajuudet ovat Vuokatti 98,9 ja Taivalkoski 103,6; jotka ovat myös Radio Suomen valtakunnalliset taajuudet.
Maakuntaradion päällikkönä toimi Jura Tarvasaho vuoteen 2009 saakka, jonka jälkeen tehtävään valittiin Jukka Rossi Yle Oulu Radiosta. Vuonna 2014 Aki Karjalainen valittiin Yle Kainuun päälliköksi ja samalla myös Kainuun Radion päälliköksi.
Karjalaisen jälkeen tehtävään valittiin joulukuussa 2017. Nykyisin tehtävää hoitaa Maria Jauho.
Rudolf Goclenius

Rudolf Goclenius eli Rudolf Göckel (vanhempi) (1. maaliskuuta 1547 Korbach – 8. kesäkuuta 1628 Marburg) oli saksalainen skolastinen filosofi, jonka nimiin on pantu termit ”psykologia” ("Psychologia", 1590) ja ”ontologia” ("Lexicon philosophicum", 1613).
Goclenius opiskeli sekä Erfurtin, Marburgin että Wittenbergin yliopistoissa, ja valmistui vuonna 1571. Seuraavina vuosina hän johti kymnaasia Korbachissa ja Kasselissa. Vuonna 1581 hänestä tuli Marburgin yliopiston filosofian, logiikan, metafysiikan ja etiikan professori.
Goclenius kirjoitti filosofian lisäksi muun muassa matematiikasta, maantieteestä, tähtitieteestä ja astrologiasta, kasvitieteestä, eläintieteestä ja lääketieteestä. Hän oli myös leksikografi. Termin ontologia Goclenius on saanut mahdollisesti Jacob Lorhardilta.
Gocleniuksen vanhin poika Rudolf Goclenius nuorempi toimi Marburgin yliopiston fysiikan, lääketieteen ja matematiikan professorina.
Róbert Fazekas

Róbert Fazekas (s. 18. elokuuta 1975 Szombathely, Unkari) on unkarilainen yleisurheilija, joka on kilpaillut pääasiassa kiekonheitossa.
Fazekas kilpaili 1994 Lissabonin nuorten MM-kisoissa, joissa hän karsiutui moukarinheitossa tuloksella 57,74 ja sijoittui kiekossa kuudenneksi tuloksella 53,24. Vuonna 1997 hän oli kuudes alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa ja Budapestin EM-kisoissa 1998 neljäs. Seuraavana vuonna hän heitti Sevillan MM-kisoissa yhdenneksitoista tuloksella 61,71. Fazekas karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 heitettyään 61,76. Hän karsiutui myös Edmontonin MM-kisoissa 2001. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui GP-finaalissa kuudenneksi tuloksella 62,61.
Fazekas voitti Unkarin-mestaruuden vuonna 2002. Myöhemmin samana vuonna hän voitti EM-kultaa Münchenin EM-kisoissa heitettyään 68,83 ja yleisurheilun maailmancupin tuloksella 71,25. Seuraavana vuonna hän voitti jälleen maansa mestaruuden. Samana vuonna hän voitti MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ja kauden lopussa heitti toiseksi. Fazekas heitti pisimmälle Ateenan olympialaisissa 2004, mutta kilpailun jälkeen ilmoitettiin, että hän kieltäytyi antamasta doping-näytettä, joten hänet diskattiin.
Kilpailukieltonsa jälkeen hän sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksanneksi tuloksella 63,43. Vuonna 2010 hän voitti pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa tuloksella 66,43. Daegun MM-kilpailuissa 2011 Fazekas jäi karsinnassa ilman tulosta.
Vuonna 2012 Fazekas jäi toistamiseen kiinni dopingrikkomuksesta annettuaan positiivisen dopingnäytteen ja hän sai kahdeksan vuoden kilpailukiellon.
Lähde: IAAF
Jacob Lorhard

Jacob Lorhard () (1561, Münsingen – 19. toukokuuta 1609) oli saksalainen filosofi, joka toimi St. Gallenissa kymnaasin rehtorina vuodesta 1603.
Lorhardin nimiin on laitettu Rudolf Gocleniuksen ohella termin ’ontologia’ kehittäminen. Sana esiintyy hänen teoksessaan "Ogdoas Scholastica" vuodelta 1606. Termi esiintyi myös teoksen uudessa painoksessa "Theatrum philosophicum" vuonna 1613, eli samana vuonna kuin Gocleniuksen teoksessa "Lexicon philosophicum". Goclenius on mahdollisesti saanut termin Lorhardilta tämän käydessä Marburgin yliopistossa. Lorhard tarkoitti termillä ’ontologia’ kaikkea metafysiikkaa.
Endurantismi

Endurantismi () on metafyysinen teoria olioiden identiteetistä ja jatkuvuudesta. Se on eräs selitys ajan virtaamisen aiheuttamaan ongelmaan ja pyrkii selittämään olioiden ajallista luonnetta. Endurantistien mukaan materiaalisen oliot ovat jatkuvia kolmiulotteisia yksilöitä, jotka ovat olemassa kokonaisuudessaan koko olemassaolonsa ajan, ja ne ovat jokaisella ajan hetkellä sama olio. 
Endurantismille vastakkainen näkemys on perdurantismi, joka sopii joidenkin filosofien mielestä paremmin yhteen erityisen suhteellisuusteorian kanssa. Uusin keskustelu on kuitenkin osoittanut ongelmia kummassakin näkökannassa. Termien ”endure” ja ”perdure” käyttö tässä yhteydessä on peräisin David Kellogg Lewisiltä ("On the Plurality of Worlds", 1986).
Nicolas Fatio de Duillier

Nicolas Fatio de Duillier (26. helmikuuta 1664 – 12. toukokuuta 1753) oli sveitsiläissyntyinen matemaatikko. Hän on tunnettu työstään koskien eläinratavaloa ja roolistaan Newtonin ja Leibnizin riidassa. De Duillier keksi vuonna 1704 menetelmän, jonka avulla pystyttiin poraamaan reikä rubiineihin ja safiireihin timanttiporan avulla. Tämä mahdollisti näiden jalokivien käyttämisen kellojen kivilaakereina ja tätä kautta kellojen rattaiden kitkaa saatiin pienemmäksi.
Elämä.
Duillier syntyi vuonna 1664 Jean-Baptiste ja Cathérine Fation perheeseen seitsemäntenä lapsena. Perheeseen syntyi yhteensä 14 lasta. Perhe asui Baselissa, mutta vuonna 1672 muuttivat Sveitsin länsiosassa sijaitsevaan Duillierin kaupunkiin. Duillierin ollessa 18-vuotias hän matkusti Pariisiin, jossa hän opiskeli Pariisin observatoriossa tähtitiedettä Giovanni Domenico Cassinin opettamana. Hän oli lahjakas matemaatikko, ja hänen varhaiskypsyytensä teki vaikutuksen moneen huomattavaan filosofiin. Duillier'n tieteellinen läpimurto tapahtui vuonna 1684, kun hän selitti eläinratavalon johtuvan siitä, että hiukkaset heijastavat auringonvaloa. Oltuaan viisi vuotta Ranskassa, Duillier matkusti Isoon-Britanniaan, ja siellä hänestä tuli vuonna 1688 Royal Societyn jäsen. Hän matkusti Englantiin ennen muuta tavatakseen Isaac Newtonin. Hän onnistui hankkiutumaan Newtonin suosioon ja vuosina 1689-93 heillä oli erittäin läheinen homoseksuaalinen suhde. Eräässä vaiheessa Newton halusi Fation muuttavan hänen asuntoonsa Cambridgeen, mutta suunnitelmasta ei tullutkaan mitään. 
On varmaa, että Fatio tunsi voimakasta vetoa okkultismiin ja kannusti Newtonia syvemmälle magiaan. Yhdessä he tekivät useita alkemistisia kokeita. 1693 heidän välinsä rikkoontuivaat ja Fation menetettyä suojelijansa, hänen asemansa romahti, koska hänellä oli tiedeyhteisössä paljon vihamiehiä eikä häneen luotettu. Hänen myöhemmästä elämästään ei ole paljon tietoa, mutta hänen tiedetään olleen tekemisissä ruusuristiläisten ja muiden erikoisten ryhmien kanssa ja ainakin kerran hän joutui Charing Crossissa jalkapuuhun epäsosiaalisen elämän vuoksi. Duillier kuoli vuonna 1753 Isossa-Britanniassa yli 80-vuotiaana, mutta köyhänä ja melkein täydellisesti unohdettuna.
Kirjeessään Christiaan Huygensille vuonna 1690 Fatio esitti gravitaatioteorian, jonka mukaan gravitaatio aiheutuisi kaikkialla avaruudessa suurella nopeudella liikkuvista hiukkasista.
Jason Lee

Jason Michael Lee (s. 25. huhtikuuta 1970 Orange, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen ammattilaisskeittaaja eli rullalautailija. Lee näytteli televisiosarjassa "Kovan onnen kundi" (2005–2009) pääosan. Huomattava rooli hänellä oli elokuvan puolella "Melkein julkkiksen" rock-laulajan roolissa. Hän näytteli myös yhtä pääosista Tom Cruisen kanssa elokuvassa "Vanilla Sky".
Skeittaajana Lee kilpaili 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa erittäin menestyksekkäästi. Hän on osaomistaja rullalauta-yhtiö Stereo Skateboardsissa, jota hän on ollut perustamassa. Yhtiö muun muassa tukee rullalautaurheilua.
Yksityiselämä.
Jason Lee oli naimisissa Carmen Llywelynin kanssa vuosina 1995–2001, minkä jälkeen hän seurusteli näyttelijä Beth Riesgrafin kanssa 2001–2007. Lee on ollut naimisissa Ceren Alkaçin kanssa vuodesta 2008. Lee on kolmen lapsen isä.
Jason Lee keräilee taidetta. Lee on entisen vaimonsa mukaan skientologi.
Northern Kings

Northern Kings on suomalainen, vuonna 2007 perustettu sinfonista metallimusiikkia esittävä lauluyhtye. 
Yhtyeen jäseniä ovat Marko Hietala (ex-Nightwish, Sinergy, Tarot, Sapattivuosi), Tony Kakko (Sonata Arctica), Jarkko Ahola (Teräsbetoni, AHOLA, ex-Dreamtale) ja Juha-Pekka Leppäluoto (Charon, Harmaja, Poisonblack). Ensilevyllään yhtye esittää kasarihittien heviversioita. Ensisinglenä 26. syyskuuta 2007 julkaistiin versio Tina Turnerin kappaleesta ”We don’t need another hero”.
Yhtyeen ensimmäinen albumi "Reborn" julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Metallin eri tyylit vaihtelevat kappaleiden välillä, mutta varsinaisesti tyyli on sinfonista metallia. Projektin suunnitteluvaiheessa siitä käytettiin humoristisia nimiä "Helldivo" ja "Killdivo" (vrt. Il Divo).
Northern Kings esiintyi ensimmäisen kerran suurelle yleisölle Radio Rock Finlandia -tapahtumassa, Helsingissä 5. joulukuuta 2007 ilman Marko Hietalaa. Yhtyeelle jaettiin esiintymisen jälkeen kultalevyt "Reborn"-albumin myytyä kultaa Suomessa.
Myöhemmin yhtye nähtiin yhdessä elokuussa 2010 Helsingin Tavastialla sekä Kemissä Satama Open Airissa. Yhtye palasi tauolta vuonna 2022 ja nähtiin kesällä lauteilla mm. Tuska-festivaaleilla.
Yhtye julkaisi toisen pitkäsoittonsa "Rethroned" 19. marraskuuta 2008.
Butalbitaali

Butalbitaali (5-allyyli-5-isobutyylibarbituurihappo) on barbituraatteihin kuuluva lääkeaine, jota käytetään yleensä osana analgeettisia yhdistelmälääkkeitä esimerkiksi asetyylisalisyylihapon ja kodeiinin kanssa. Kodeiiniin yhdistettynä butalbitaalia käytetään lihasjännityksestä johtuvan päänsäryn hoitoon.
Butalbitaalia myytiin Suomessa vuosina 1966-1991 lääkeyhtiö Sandozin valmistamana nimellä Optalidon, joka on särkylääke. Optalidon on yhdistelmälääke ja sisältää butalbitaalin lisäksi propyfenatsonia ja kodeiinia.
Yleisiä sivuvaikutuksia ovat huimaus, uneliaisuus, päihtyneisyys, pahoinvointi ja arviointikyvyn huomattava heikkeneminen. Butalbitaali on myös muiden barbituraattien tavoin sedatiivinen ja voimakkaasti addiktoiva lääkeaine.
Butalbitaalin biologinen puoliintumisaika veriplasmassa on noin 35 tuntia.
Butalbitaalin kemiallinen kaava on C11H16N2O3, moolimassa 224,256 g/mol, CAS-numero 77-26-9.
Valter Valli

Valter Juhonpoika Valli (25. elokuuta 1900 Eurajoki – 3. elokuuta 1969 Pjatigorsk) oli suomalaissyntyinen neuvostoarmeijan eversti, joka johti jatkosodan aikana Jalkaväkirykmentti 126:ta Itä-Karjalassa.
Varhaiset vuodet.
Vallin vanhemmat olivat huonekalupuuseppä Juho Frederik Valli ja Vilhelmiina Josefiina Tallgrén. Suomen sisällissodassa Valli taisteli punaisten joukoissa Satakunnan rintamalla Noormarkussa. Valli joutui valkoisten vangiksi 1. toukokuuta 1918, ja hänet armahdettiin marraskuussa 1918. Valli siirtyi tämän jälkeen Pohjois-Suomen metsätyömaille ja osallistui täällä niin sanottuun läskikapinaan. Valli siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1922 ja kävi siellä Pietarin kansainvälisen sotakoulun ja jäi puna-armeijan palvelukseen.
Puna-armeijassa.
Ensimmäinen komennus puna-armeijassa johti Vallin Vitebskiin ja 27. jalkaväkidivisioonaan lokakuussa 1925. Hän palveli siellä aluksi joukkueenjohtajana, myöhemmin komppanian päällikkönä ja vuosina 1931-36 pataljoonan komentajana kapteenin arvossa. Valli pidätettiin 16.6.1936 ilmiannon perusteella ja erotettiin Venäjän kommunistisesta puolueesta. Hän vapautui tutkintavankeudesta 13.2.1939 ja sai takaisin entisen virkansa ja arvonsa.
Toinen maailmansota.
Talvisodassa Valli toimi Kannaksella armeijakunnan esikunnassa operatiivisen osaston varapäällikkönä, ja välirauhan aikana hänet nimitettiin niin sanotusta Kuusisen armeijasta muodostetun JR 126:n esikuntapäälliköksi Karhumäkeen. Valli toimi Karhumäessä myös varuskunnan komentajana, ja kun Toivo Vähä siirtyi muihin tehtäviin, majuri Vallista tuli kenraali Akseli Anttilan 71. divisioonaan kuuluneen JR 126:n rykmentin komentaja. Rykmentin noin 3 200 miehen joukossa oli monia karjalaisia, inkeriläisiä ja Suomessa syntyneitä kommunisteja.
Jatkosodan alussa 1941 Vallin johtama jalkaväkirykmentti 126 taisteli menestyksellä suomalaisia vastaan Kuolismaalla ja Porajärvellä vetäytyen lopulta lokakuussa 1941 Kontupohjaan ja sieltä Karhumäkeen. Jatkosodan lopulla everstiksi ylennetty Valli toimi 14. armeijan 14. jalkaväkidivisioonan varakomentajana Murmanskin rintamalla ja hiihtoprikaatin komentajana. Viimeksi hän osallistui venäläisjoukkojen hyökkäykseen kesällä 1944, jolloin Vallin joukko-osasto eteni Syväriltä Aunuksen kautta Salmiin.
Jäätyään eläkkeelle armeijasta Valli muutti vaimonsa Olgan kanssa Kaukasiaan Pjatigorskiin.
Oskari Orasmaa

Oskar (Oskari) Orasmaa (vuoteen 1902 Thilman, 22. tammikuuta 1870 Heinolan pitäjä – 11. kesäkuuta 1952 Tammela) oli suomalainen poliitikko, toimittaja ja raittiuspuhuja, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1907–1911 ja 1914–1918.
Elämä.
Heinolan Myllykylässä syntyneen Oskari Orasmaan vanhemmat olivat Nynäsin kartanon torppari Kalle Aataminpoika Eskola (1827-1898) ja Maija Leena Aatamintytär (1826-1879). Kiertokoulua käynyt Orasmaa teki kotonaan maatöitä, kunnes lähti 18-vuotiaana muurariksi Helsinkiin. Vuonna 1892 hän aloitti asepalveluksensa Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonassa. Orasmaa oli aliupseerina armeijan palveluksessa vuoteen 1901, jolloin hän sai paikan Heinolan seminaarin vahtimestarina. Orasmaan alkuperäinen kirkonkirjoihin merkitty sukunimi oli Thilman. Vuosisadan vaiheessa hän kirjoitti muun muassa "Työmieheen" ja "Uuteen Kuvalehteen" nimimerkillä ”Orasmaa”, jonka hän otti viralliseksi sukunimekseen joulukuussa 1902.
Vuonna 1902 Orasmaa liittyi Heinolan työväenyhdistykseen, jonka puheenjohtajana hän toimi myöhemmin. Suurlakon aikana Orasmaa oli Heinolan suurlakkokomitean puheenjohtaja ja 1906 hän osallistui pitäjän edustajana Tampereen torpparikokoukseen. Vuosina 1903–1906 Orasmaa toimi myös Raittiuden Ystävien kiertävänä puhujana ja oli 1906-1907 "Itä-Hämeen Raivaajan" päätoimittaja. Orasmaa valittiin kansanedustajaksi vuonna 1907 pidetyissä Suomen ensimmäisissä yksikamarisen eduskunnan vaaleissa. Niiden jälkeen hänet erotettiin vahtimestarin virastaan poliittisen toimintansa johdosta. Vuosina 1908–1910 Orasmaa työskenteli kansanedustajan toimensa ohella "Vapauden" päätoimittajana Mikkelissä. Orasmaa uusi eduskuntapaikkansa kolmasti, mutta vuonna 1911 hän kieltäytyi asettumasta ehdolle ja siirtyi Suomi-yhtiön konttorinhoitajaksi Kouvolaan. Orasmaa valittiin eduskuntaan jälleen vuonna 1914.
Sisällissodan käynnistyttyä Orasmaa pysytteli aluksi sivussa punaisten toiminnasta, mutta ryhtyi helmikuun jälkipuoliskolla raportoimaan Mäntyharjun ja Heinolan rintamien tapahtumista kansanvaltuuskunnalle. Toukokuun alussa Orasmaa vangittiin kotoaan ja lokakuussa hän sai valtio- ja maanpetoksesta 12 vuoden kuritushuonetuomion. Orasmaan katsottiin sodan aikana pitäneen Kouvolassa kiihotuspuheita, joiden lisäksi tuomion perusteena oli syksyllä 1917 allekirjoitettu "Me vaadimme" -julistus. Hän vapautui presidentin armahduksella jo elokuussa 1919. 
Vapauduttuaan Orasmaa toimi Kieltolakiliiton raittiuspuhujana vuoteen 1932 saakka. Hänen kerrottiin vuosien saatossa pitäneen noin 6 000 raittiusaiheista esitelmää eri puolilla maata. Orasmaa vietti vanhuuspäivänsä ensimmäisen puolisonsa kotipaikkakunnalta Tammelasta hankkimassaan talossa ja kuoli 82-vuotiaana kesäkuussa 1952.
Perhe.
Orasmaan ensimmäinen puoliso oli Tammelassa syntynyt Augusta (Asta) Josefina Eriksson (1875-1929), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1897. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Asta Orasmaa oli mukana muun muassa Ihanneliiton, sosialidemokraattisen naisliiton ja Raittiuden ystävien toiminnassa. Vuonna 1930 Orasmaa avioitui Tampereelta kotoisin olleen Vieno Matilda Elonheimon (synt. Erenius, 1887-1971) kanssa.