tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Movetron

Movetron on 1990-luvun puolessavälissä Suomessa suureen suosioon noussut tanssi- ja muuta popmusiikkia tekevä yhtye, jonka muodostavat Päivi Lepistö ja Jukka Tanttari. Yhtyeen musiikilliset lähtökohdat ovat eurodancessa. Yhtyeen tunnetuimpana kappaleena voidaan pitää toista singlejulkaisua ”Romeo ja Julia”, joka ylsi korkeimmillaan singlelistan 2. sijalle, mutta myös yhtyeen ainoa singelistan ykkönen ”Ristinolla” sekä top 10 -hitit ”Prinssi”, ”Flavio” ja ”Ei kenenkään maa” ovat tunnettuja kappaleita. 
Movetronin debyyttialbumia "Romeo ja Julia" on myyty yli 86 800 kappaletta ja seuraajaa "Soittorasia" yli 44 100 kpl. "Helsingin Sanomien" kulttuuritoimitus otti "Romeon ja Julian" mukaan vuoden 1995 parhaiden äänilevyjen listalleen. Kolmas levy, "3. aste", piti yhtyettä vielä pinnalla, mutta suursuosiota yhtye ei enää albumiraidoillaan saavuttanut. Vuonna 1999 yhtyeeseen tuli räppäriksi ja mieslaulajaksi Chris Sanders. Kaupallisesti flopannut "The 4th Dimension" jäi trion viimeiseksi ja yhtye hajosi. Movetronin hajoamisen jälkeen laulaja Päivi Lepistö siirtyi soolouralle. Vuonna 2002 julkaistiin Lepistön sooloalbumi "Yöperhonen".
Vuonna 2007 Movetron teki paluun levylistoille kera kappaleen ”Ei kenenkään maa”. Marraskuussa 2007 ilmoitettiin, että yhtye on mukana seuraavan vuoden Suomen euroviisukarsinnassa kappaleella ”Cupido”. Yhtye pääsi ensimmäisestä alkukarsinnasta suoraan karsintojen finaaliin, muttei tullut valituksi Suomen edustajaksi. Movetron julkaisi myös kokoelman, "Irtokarkkeja – makeimmat hitit", joka myi kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Movetronin viides albumi, "Ei kenenkään maa", julkaistiin 8. lokakuuta 2008.
Se nousi korkeimmillaan sijalle 30. Suomen albumilistalla, ja menestyi kohtalaisesti. Vaikka Movetronin uusi albumi ei saavuttanutkaan entisaikojen suuria myyntimääriä, yhtyeen keikkasuosio on pysynyt suurena.
Movetron on jatkanut aktiivisesti keikkailua ja uuden musiikin julkaisemista. Kesäkuussa 2011 yhtye julkaisi singlen ”Lanteisiin”. Yhtye sanoi itsensä irti Universal Music -levy-yhtiöstä ja jatkaa julkaisuja TarHill Production Oy:n kanssa. Yhtye julkaisi uuden singlen ”Kulje vaan” 25. huhtikuuta 2014. ”Älä unohda mua” -niminen julkaistiin vuonna 2015, jolla on mukana Poju. Poju oli mukana myös vuonna 2016 julkaistulla singlellä ”Nyt on jatkot”. Uusi albumi ”Jatkot” julkaistiin 3. kesäkuuta 2016.
Vuonna 2017 Movetron vieraili Kuningas Pähkinän ja Mäkin kanssa DJ Oku Luukkaisen kappaleella ”Haddaway”. Vuonna 2018 yhtye julkaisi kappaleen ”Missä on diileri?” ja vuonna 2019 kappaleet ”Uni” ja ”Breathing In”. Lisäksi Movetron julkaisi yhdessä Waldo's Peoplen ja Oku Luukkaisen kanssa kappaleen ”Nousee”. Vuoden 2020 aikana Movetron on julkaissut kappaleet ”Rauhassa rikkinäinen”, ”Satutat” ja ”Pakko lähtee”.
Ole Gunnar Fidjestøl

Ole Gunnar Fidjestøl (s. 21. maaliskuuta 1960) on norjalainen mäkihyppääjä, joka kuului maansa maajoukkueeseen 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa. 
Fidjestøl voitti lentomäen maailmanmestaruuden Oberstdorfissa vuonna 1988. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui MM-lentomäessä viidenneksi ja vuonna 1992 sijalle 12. Hiihdon MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuemäen MM-hopeaa Oberstdorfissa 1987 ja Lahdessa 1989. Calgaryn olympiakisoissa 1988 hän saavutti joukkuemäessä pronssia. Lahden MM-kisoissa hän sijoittui henkilökohtaisessa suurmäen kilpailussa yhdeksänneksi.
Fidjestølin paras maailmancupin kokonaiskilpailusijoitus on kaudelta 1988–1989, jolloin hän sijoittui yhteispisteissä neljänneksi. Kaudella 1986–1987 hän oli kokonaiskilpailussa kahdeksas ja kaudella 1987–1988 yhdeksäs. Hän saavutti maailmancupissa neljä osakilpailuvoittoa, joista kolme lentomäessä. Seuratasolla hän edusti Vikersund IF:ää.
Huulirasva

Huulirasva tai huulivoide on kosmeettinen valmiste, jonka tarkoitus on kosteuttaa huulien ihoa. Tällä voidaan välttää huulien haavoittumista ja kuivumista. Erilaisia huulirasvoja valmistetaan muun muassa mehiläisvahasta ja vaseliinista. Usein huulirasvat sisältävät myös lisäaineita tietyn värin tai tuoksun aikaansaamiseksi. Lisäksi huulirasvaan saatetaan lisätä vitamiineja ja auringolta suojaavia aineita. Huulirasvoja käytetään talvella estämään huulten nuolemisesta ja pakkasesta aiheutuvia rohtumia sekä pahimmassa tapauksessa haavautumia. Kesällä huulirasvoja käytetään torjumaan auringon UV-säteilystä johtuvaa palamista, joka voi aiheuttaa huuliin kivuliaita rakkoja.
Huulirasvoista on löydetty terveydelle haitallisia syöpää aiheuttavia yhdisteitä, mutta lisää tutkimusnäyttöä aiheesta tarvitaan.
Ressu Redford

Ressu Redford (aik. Reddie Redford, oik. Esa Pentti Juhani Mäkelä, s. 30. heinäkuuta 1961 Turku) on suomalainen tanssimusiikkia ja iskelmää esittävä laulaja. Hän tuli tunnetuksi Bogart Co. -yhtyeessä 1980-luvulla ja sen jälkeen soolouralla.
Esa Mäkelä syntyi Turussa ja muutti kuusivuotiaana perheensä kanssa läheiseen Maskun kuntaan. Yläkoulussa hän alkoi soittaa rumpuja ja kitaraa kunnes siirtyi kosketinsoittimiin. Lukioajan yhtyeessä soitti myös tuleva sanoituskumppani Jari Numminen. Ylioppilaaksi tulon jälkeen Mäkelä ei päässyt toivomaansa sairaanhoitajakoulutukseen, mutta hyväksyttiin Turun kauppaopiston matkailulinjalle. Pian sen jälkeen muodostettiin yhtye Bogart Co.
Ura yhtyeissä.
Vuonna 1989 perustettuun Boozin Bang N Dance Crew -yhtyeeseen kuului Ressun lisäksi vanhoja bogartilaisia. Yhtye julkaisi Kiss-levymerkillä yhden levyn, "Kiss my ass" (Polarvox kisslp 1001). Kiss oli Polarvox-levy-yhtiön alamerkki, jonka ainoaksi levyksi "Kiss my ass" jäi. Levyltä otettiin myös kaksi singleä: ”Kiss my ass” (Polarvox kissmx 001), jolla on nimikappaleen lisäksi kaksi uudelleenmiksausta (”house anarchy mix” ja ”ruin the accapella mix”), sekä ”Do You Wanna...” (Polarvox kissmx 002), jolla oli neljä uudelleenmiksausta (”12" Hit Mix”, ”Radio-Cut”, ”The Fuck Mix” ja ”The Long'n Wonderful Bassline Mix”).
1990-luvun puolivälissä Redford perusti Suzie Aldabbaghin ja yhteistyössä Bogart Co.:n yhtyekavereidensa kanssa tanssimusiikkiyhtye Sound of R.E.L.S.:n.
Soolouran meriitit.
Vuonna 1990 julkaistua "Ressu"-albumia on myyty yli 97 700 kpl, ja se on Suomessa kaikkien aikojen 50 myydyimmän kotimaisen levyn joukossa. Seuraavana vuonna ilmestynyt "Laulussa on helppo rakastaa" myi yli 86 600 kpl (kultaa ja platinaa 1992), vuoden 1993 "Taas aurinko nousee" yli 50 200 kpl (kultaa 1994, platinaa 1995) ja vuoden 1994 kokoelma "Parhaat 90–95" yli 31 400 kpl (kultaa 1995). Vuonna 2002 julkaistu kokoelma "36 kuuta &amp; Saturnuksen renkaat" on myös myynyt kultalevyn verran (yli 15 796).
Redfordin soolouran tunnetuimpia kappaleita ovat ”Kuka on se oikea”, ”Kuusi kuuta &amp; Saturnuksen renkaat” sekä käännösiskelmät ”Älä mee” (1990, alkup. Badfingerin ”Without You” 1970), ”Kato mitä sä teit” (1991, Phil Collinsin ”Against All Odds”) ja ”Taas aurinko nousee” (1993, ”Annie's Song”).
Redford on tehnyt jalkapalloseura FC TPS:n maalilaulun ”Sydän rinnassa”.
Ura lauluntekijänä.
Redford on oman tuotannon lisäksi tehnyt lauluja myös muille artisteille kuten MayBeelle.
Televisioesiintymisiä.
Redford on juontanut Nelos-kanavalla "Guinness World Records" -tietokirjaan perustuvaa ohjelmaa. Hän on esittänyt itseään "Salatut elämät" -sarjassa (jaksoissa 1749 8. toukokuuta 2009 ja 1850 15. tammikuuta 2010). Ressu oli mukana MTV3-kanavan "Tähdet, tähdet" -ohjelmassa helmikuussa 2019 ja selvisi kilpailussa seitsemänteen livelähetykseen saakka ja vuotta myöhemmin saman kanavan "Maalla, merellä ja lautasella" -ruokaohjelmassa. Redford oli mukana Vain elämää -sarjan 11. tuotantokaudella Nelosella vuonna 2020. 
Yksityiselämä.
Mäkelä oli naimisissa Nina Björkfeltin kanssa vuosina 1997–2015, ja heillä on kaksi poikaa. Mäkelällä on ollut uusi naisystävä vuodesta 2017 lähtien.
Tami Kiuru

Tami Petri Antero Kiuru (s. 13. syyskuuta 1976 Vantaa) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
2003 Val di Fiemmen MM-hiihdoissa Kiuru kuului joukkuemäen maailmanmestaruuden voittaneeseen Suomen joukkueeseen. Vuonna 2004 hän voitti Slovenian Planicassa järjestetyissä lentomäen MM-kisoissa henkilökohtaisen kilpailun pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa. Vuonna 2006 Kiuru uusi lentomäen joukkuekilpailun hopean Kulmissa. Mäkihypyn maailmancupin henkilökohtaisen osakilpailun Kiuru on voittanut kerran, tämä tapahtui joulukuussa 2003 Saksassa Titisee-Neustadtin suurmäen yhden kierroksen kilpailussa. Sen lisäksi hän on ollut kerran toinen ja kerran kolmas.
Kiurulla oli vaikeuksia sopeutua kauden 2003–2004 alussa voimaan tulleeseen uuteen painoindeksisääntöön. Aluksi hän kasvatti painoaan saadakseen käyttää uusien sääntöjen mukaisia pitempiä suksia, mutta päätyi myöhemmin pudottamaan painoaan, mikä merkitsi suksien lyhenemistä. 
Kiuru osoitti kuitenkin olevansa hyppyvireessä voittamalla helmikuussa 2005 suurmäen Suomen mestaruuden. Hän oli mukana myös 2005 Oberstdorfin MM-hiihdoissa suurmäen joukkuekilpailussa hopeaa voittaneessa Suomen joukkueessa.
Tami Kiuru kuului Torinon talviolympialaisissa Suomen mäkijoukkueeseen, joka voitti joukkuekilpailun hopeaa.
Seuratasolla Kiuru edusti Lahden Hiihtoseuraa. Hän lopetti uransa kauden 2008–2009 jälkeen. 
Huhtikuussa 2015 Kiuru nimettiin Lahden MM-kilpailuiden kilpailunjohtajaksi.
Smetana

Smetana eli vuolukerma on hapatettua kermaa, jonka rasvapitoisuus vaihtelee noin 10–70 prosentin välillä ja koostumus rasvapitoisuuden mukaan juoksevasta lähes voita muistuttavaan. Maultaan se on täyteläinen, aromikas ja raikkaan happamahko. Smetana on vanha itäeurooppalaiseen ruokakulttuuriin liittyvä maitotuote. Smetanaa syödään etenkin borssikeiton ja blinien kanssa. Suomenkielisen nimityksen "vuolukerma" on tiettävästi keksinyt Otto P. Pehkonen vuonna 1914.
Suomalaisessa smetanassa on 42 prosenttia rasvaa. Suomalaista smetanaa valmistavat esimerkiksi Juustoportti, Valio ja Arla.
Historiaa.
Suomen alueella hapankerma kuuluu erityisesti karjalaiseen ja myös savolaiseen ruokakulttuuriin, ja sitä valmistettiin ja käytettiin kotona, kunnes kaupallinen maidontuotanto kullakin paikkakunnalla alkoi eli myöhäisimmillään 1960-luvun alkuun asti. Smetana kuorittiin tuolloin piimineen maidon eli viilin pinnalta, eikä sitä erikseen hapatettu tuoreesta kermasta kuten nykyään. Kun maidon lähettäminen meijeriin alkoi, loppui myös smetanan käyttö kotitaloudessa, sillä maidosta maksettiin rasvapitoisuuden mukaan. Hapanta kermaa ei kuitenkaan ennen meijerien aikaa sanottu smetanaksi vaan murteesta riippuen ”kermaksi”, ”päällisiksi” tai muuksi sellaiseksi. Tuoreen kerman nimitykset oli yleensä lainattu ruotsista tai venäjästä (”reta”, ”liuhki”). Suurin osa smetanasta meni kuitenkin voin kirnuamiseen, sillä varhaisempina aikoina voilla maksettiin veroja, ja myöhemmin sitä käytiin myymässä lähikaupunkien toreilla ja saatiin niin käteistä rahaa. Kermaa käytettiin lähinnä leivonnaisiin, kuten ohrajauhoista ja smetanasta leivottuihin kakkaroihin, jotka tunnetaan useilla paikallisilla nimillä. 
Kannakselaisessa ja inkeriläisessä ruokakulttuurissa smetanan käyttö oli laajempaa ja samantapaista kuin venäläisessä keittiössä.
Takanobu Okabe

Takanobu Okabe (, s. 26. lokakuuta 1970 Kamikawa, Japani) on japanilainen uransa lopettanut mäkihyppääjä, joka voitti 1990-luvulla olympiakultaa ja maailmanmestaruuden. 
Vuoden 1995 MM-kisoissa Kanadan Thunder Bayssa Okabe voitti normaalimäen MM-kultaa. Samoissa kisoissa hän kuului Japanin joukkuemäen pronssia voittaneeseen joukkueeseen. Vuoden 1997 MM-kisoissa Norjan Trondheimissa Okabe oli mukana voittamassa joukkuemäen hopeaa. Kymmenen vuotta myöhemmin Sapporon MM-kisoissa 2007 ja Liberecin kisoissa 2009 hän saavutti joukkuemäessä pronssia.
Naganon 1998 olympialaisissa Okabe voitti Japanin joukkueessa joukkuemäen olympiakultaa. Neljä vuotta aiemmin Lillehammerin kisoissa hän kuului hopeamitalijoukkueeseen. Hänen parhaat henkilökohtaiset olympiasijoituksensa ovat suurmäestä: neljäs Lillehammerissa, kuudes Naganossa sekä kahdeksas Torinossa 2006.
Okaben paras sijoitus mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailussa oli neljäs kaudelta 1996–1997. Osakilpailuvoittoja hän saavutti viisi kappaletta. Voittaessaan Kuopiossa kaudella 2008–2009 hänestä tuli 38-vuotiaana siihen aikaan historian vanhin maailmancup-osakilpailun voittanut hyppääjä. 
Okabe aloitti mäkihypyn harrastamisen 6-vuotiaana. Hän on tuntenut toisen menestyneen japanilaishyppääjän Noriaki Kasain pikkupojasta lähtien ja kävi hänen kanssaan samaa koulua.
Okabe teki paluun maailmancupin kilpailuihin mäkiviikolla 2013–2014, ja oli 43-vuotiaana kyseisen mäkiviikon vanhin hyppääjä. Kauden lopulla Okabe ilmoitti lopettavansa uransa ja siirtyvänsä valmentajaksi.
André Chénier

André Marie de Chénier (30. lokakuuta 1762 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 25. heinäkuuta 1794 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija. Hänet teloitettiin Ranskan vallankumouksen niin sanottuna terrorin aikana. Italialainen Umberto Giordano on säveltänyt oopperan "Andrea Chénier", jonka libretto pohjaa Chénier’n elämään.
Elämä.
André Chénier syntyi Konstantinopolissa, missä hänen isänsä Louis Chénier toimi Ranskan konsulina. Hänen äitinsä Elisabeth Santi-Lomaca oli kreikkalainen. Andrén ollessa kolmevuotias perhe muutti takaisin Ranskaan.
Vuonna 1783 Chénier pestautui kadetiksi ranskalaiseen rykmenttiin Strasbourgissa, muttei viihtynyt siellä pitkään vaan palasi jo samana vuonna takaisin Pariisiin perheensä luo. Siellä hän viihtyi äitinsä järjestämissä salongeissa, joissa kävivät useat tuon ajan merkittävät kirjailijat ja taiteilijat, kuten Jacques-Louis David. 
Vuonna 1787 Ranskan Lontoon-suurlähettiläs, joka oli perheen tuttu, tarjosi nuorelle runoilijalle sihteerin paikkaa, ja Chénier muutti Englantiin. 
Vuonna 1789 alkanut vallankumous oli yllättäen nostanut hänen nuoremman veljensä Marie Joseph Chénier’n kuuluisaksi poliittisten näytelmien kirjoittajaksi ja propagandistiksi. Chénier palasikin jo seuraavana vuonna Lontoosta sekasortoiseen Pariisiin. Aiemmin politiikkaan välinpitämättömästi suhtautuneesta runoilijasta tuli nyt mestarillinen satiirikko, ja hänen tekstejään julkaistiin "Journal de Paris" -lehdessä.
Vuonna 1794 Chénier pidätettiin erehdyksessä. Kaksi yhteishyvän valiokunnan agenttia tulivat pidättämään pakomatkalla olevaa markiisia, mutta löysivät vain tuntemattoman miehen ja pidättivät tämän, Chénier’n, joka oli sattumalta kylässä. Hänet vietiin ensin Luxembourgin ja sitten Saint-Lazaren vankilaan. Vankeusaikanaan Chénier kirjoitti kuuluisimmat runonsa. Vaikka Chénieriä vastaan nostettiin täysin keksityt syytteet, hänet tuomittiin kuolemaan ja mestattiin giljotiinilla oikeudenkäynnin jälkeen jo samana iltana, vain kolme päivää ennen yhteishyvän valiokunnan johdossa olleen Robespierren syrjäyttämistä.
Suomennetut runot.
Lähde:
Horst Bulau

Horst Hardy Bulau (s. 14. elokuuta 1962 Ottawa, Ontario) on kanadalainen kilpauransa päättänyt mäkihyppääjä. 
Ura.
Vuonna 1979 Bulau voitti nuorten normaalimäen maailmanmestaruuden.
Bulaun ja hänen maanmiehensä Steve Collinsin mäkihyppyurien parhaat vuodet ajoittuvat 1980-luvun alkupuolelle. Bulaun paras sijoitus mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailusta oli kaudelta 1982–1983, jolloin hän oli yhteispisteissä toinen Matti Nykäsen jälkeen. Kausilla 1980–81 ja 1981–82 hän sijoittui kolmanneksi. Kaikkiaan Bulau saavutti 13 maailmancupin osakilpailuvoittoa.
Maailmancup-menestyksestä huolimatta arvokisoissa Bulaun menestys jäi vaatimattomaksi, eikä hän voittanut niistä yhtään mitalia. Parhaiksi aikuisten arvokisasijoituksiksi jäivät lentomäen MM-kilpailujen 5. sija vuodelta 1981 Oberstdorfissa, Oslon vuoden 1982 MM-kisojen 6. sija normaalimäessä ja 10. sija Sarajevon talviolympialaisten 1984 suurmäestä. Bulau lopetti mäkihyppyuransa vuonna 1992 Albertvillen olympialaisten jälkeen.
Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen

Vastaus elämään, maailmankaikkeuteen ja kaikkeen muuhun sellaiseen on Douglas Adamsin sci-fi-kirjasarjassa "Linnunradan käsikirja liftareille" esiintyvä luku.
"Linnunradan käsikirjan" mukaan miljoonia vuosia sitten eräs hyperälykäs yleisulottuvainen rotu oli niin käsittämättömän kyllästynyt ainaisiin väittelyihin elämän tarkoituksista, että päätti ratkaista perimmäisen kysymyksen elämästä, maailmankaikkeudesta ja kaikesta muusta sellaisesta.
Tehtävää suorittamaan rakennettiin maailmankaikkeuden toiseksi mahtavin supertietokone nimeltä "Syvä miete" ("Deep Thought"). Seitsemän ja puolen miljoonan vuoden pohdinnan jälkeen Syvä miete ilmoitti vastauksen olevan "42". Vastauksen suoranaisen epätarkkuuden Syvä miete kuittasi kysymällä, tietävätkö kysyjät, mikä tuo perimmäinen kysymys itse asiassa on. Kysymystä Syvä miete ei kuitenkaan kyennyt selvittämään, vaan siihen tarvittiin hänen jälkeensä tuleva supertietokone, "joka on niin monimutkainen, että orgaaninen elämä muodostaa osan sen toiminnasta." Tämän nimi oli Maa, jonka vogonit kuitenkin tuhosivat viisi minuuttia ennen kuin kysymys oli selvillä, joten kysymystä ei vieläkään tiedetä.
Kysymys saadaan kuitenkin selville jatko-osassa aikamatkailun, huonon tuurin ja älyttömän idean kautta. Se, mitä kysymys itsessään tarkoittaa ja onko se ylipäätään oikea tai järkevä, jää arvoitukseksi. Ei kuitenkaan voi pohjimmiltaan olettaa, että kysymyksen ja vastauksen ymmärtäisi vain sen takia että tietää sen.
Douglas Adamsilta kysyttiin useita kertoja hänen uransa aikana miksi hän valitsi juuri luvun 42. Useita teorioita esitettiin, mutta hän hylkäsi ne kaikki. Marraskuun 3. 1993 hän antoi vastauksen keskusteluryhmässä alt.fan.douglas-adams:
Jiří Raška

Jiří Raška (4. helmikuuta 1941 Frenštát pod Radhoštěm, Böömin ja Määrin protektoraatti – 20. tammikuuta 2012 Nový Jičín, Tšekki) oli mäkihypyn olympiavoittaja, joka edusti urallaan Tšekkoslovakiaa. Hän oli maan ensimmäinen talviolympialaisten kultamitalisti.
Raška sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 1966 sekä normaalimäessä että suurmäessä neljänneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1967–1968 hän sijoittui norjalaisen Bjørn Wirkolan jälkeen yhteispisteissä toiseksi. Grenoblen talviolympialaisissa 1968 hän voitti kultamitalin normaalimäessä ja saavutti suurmäessä neuvostoliittolaisen Vladimir Belousovin takana hopeaa. Myös seuraavana talvena Raška sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon yhteispisteissä toiseksi. Suurmäen MM-hopeaa hän saavutti Tatra-vuorilla 1970 edellään vain neuvostoliittolainen Gari Napalkov. Keski-Euroopan mäkiviikon Raška voitti talvella 1970–1971. Sapporon talviolympialaisissa 1972 hän sijoittui normaalimäessä viidenneksi ja suurmäessä kymmenenneksi. Vuonna 1972 Planicassa pidetyissä kautta aikain ensimmäisissä lentomäen MM-kisoissa hän saavutti pronssia.
Kazuyoshi Funaki

Kazuyoshi Funaki (; s. 27. huhtikuuta 1975 Yoichi, Hokkaido) on japanilainen, 1990-luvun lopulla menestynyt mäkihyppääjä, maailmanmestari ja olympiavoittaja. Hänelle oli ominaista hyvin rohkea V-lentotyyli, jossa pää oli syvällä suksien välissä.
Funaki sijoittui talven 1994–1995 Keski-Euroopan mäkiviikon toiseksi. Hän jäi yhteispisteissä 23,4 pistettä voittaja Andreas Goldbergerin taakse.
Funakin parhaat mäkihyppyvuodet ovat ajoittuneet 1990-luvun loppupuoliskolle. Funakin paras sijoitus mäkihypyn maailmancupin kokonaiskilpailusta on kaudelta 1997-1998, jolloin hän oli yhteispisteissä toinen Slovenian Primož Peterkan jälkeen. Samaisena talvena hän voitti myös Keski-Euroopan mäkiviikon, ja talviolympialaisissa Naganossa hän voitti kotiyleisön edessä kultaa suur- ja joukkuemäessä ja sijoittui Suomen Jani Soinisen jälkeen hopealle normaalimäen kilpailussa. Samana vuonna hän voitti vielä Oberstdorfissa lentomäen maailmanmestaruuden.
Menestys jatkui vielä seuraavalla kaudella. Ramsaun MM-kisoissa vuonna 1999 Funaki voitti normaalimäen maailmanmestaruuden ja oli mukana Japanin hopeaa voittaneessa joukkuemäen joukkueessa.
Funaki harrastaa kalastusta ja uintia. Hänellä on myös yritys johdettavanaan.
Funaki lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2018.
Virtuaali-identiteetti

Virtuaali-identiteetti, verkkoidentiteetti tai online-identiteetti on käsitys, jonka ihminen antaa henkilöllisyydestään verkkoyhteisössä. Virtuaali-identiteetti muodostuu monista asioista, joista nimi tai nimimerkki on tavallisin. Osa ihmisistä käyttää oikeata nimeään myös verkossa, kun taas toiset käyttävät nimimerkkinä pseudonyymiä, eli eräänlaista salanimeä. Joissakin yhteyksissä, kuten esimerkiksi keskustelualueilla, pikaviestikeskusteluissa, MUD:ssa, MMOG:ssa ja monissa muissa verkkopeleissä on mahdollista kuvata itseään ja identiteettiään pienellä kuvalla, avatarilla. Myös kaikki tieto mitä henkilö itsestään antaa ulospäin, esimerkiksi keskusteluissa, muovaa hänen identiteettiään ja mainettaan verkkoyhteisössä. Toiminnasta syntyy henkilöbrändi.
Internetissä on mahdollista luoda eri virtuaali-identiteetit eri palveluihin. Virtuaali-identiteetti voidaan luoda niin, että henkilökohtaisilla piirteillä ei ole yhteyttä henkilön piirteisiin reaalimaailmassa. Eri palveluissa voidaan olla läsnä eri virtuaali-identiteetein. Käyttäjän online-identiteetti voidaan edellyttää tunnistettavan täysin luotettavasti tai osittain esimerkiksi kutsumanimellä. Virtuaali-identiteetti voi olla myös tunnistamaton eli anonyymi. Virtuaali-identiteetti voi rohkaista harkitsemattomaan käyttäytymiseen. Toisena henkilönä esiintymistä kutsutaan identiteettivarkaudeksi.
Virtuaali-identiteetti ei ole pelkästään tiedot henkilön attribuuteista (nimi, ikä ammatti, sukupuoli jne.), vaan siihen kuuluu myös henkilön persoona virtuaaliyhteisöissä (foorumit, IRC yms.). Tällaisen virtuaaliyhteisön jäsenet muodostavat identiteettiään julkisten tai yksityisten viestiensä kautta, joista muille yhteisön jäsenille syntyy käsitys toistensa ajattelumalleista. Tämän seurauksena yhteisön jäsenet pystyvät ennustamaan muiden yhteisön jäsenten suhtautumista eri puheenaiheisiin ja lähetettyihin viesteihin. Virtuaali-identiteetin tunnistamisen seurauksena virtuaaliyhteisöön voi muodostua myös eräänlaisia kaveripiirejä, joissa ymmärretään toisia paremmin ja joiden mielipiteet merkitsevät enemmän.
Virtuaali-identiteetin käytössä tulisi olla eettinen. Teknisesti tähän on pyritty muun muassa erilaisilla allekirjoituksen varmentavilla tekniikoilla. Ohjelmistot eivät kuitenkaan pysty ratkaisemaan kaikki esiintyviä ongelmia. Useat erilaiset virtuaali-henkilöllisyydet aiheuttavat käyttäjälle vaikeuksia, muun muassa eri palvelujen käyttäjätunnusten ja salasanojen muistaminen on hankalaa. Virtuaalimaailman pelihahmon online-roolissa eläminen voi johtaa siihen, että reaalimaailman sääntöjen noudattaminen ja tavallisen arjen eläminen vaikeutuu. Tätä ongelmaa kasvattaa se, jos pelihahmo eroaa erittäin paljon arki-identiteetistä.
Jelena Välbe

Jelena Valerjevna Välbe (, o.s. Trubitsyna (), s. 20. huhtikuuta 1968 Magadan, Venäjän SFNT) on venäläinen hiihtäjä. Kilpauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana ja Venäjän hiihtoliiton johdossa. Kansainvälisellä tasolla Välbe edusti alun perin Neuvostoliittoa ja myöhemmin Venäjää. Seuratasolla hän edusti TsSKA Moskovaa.
Välbe aloitti hiihtämisen nuorella iällä, jo vuonna 1977. Maailmanmestaruuksia Välbe voitti neljätoista, joista henkilökohtaisia kymmenen, sekä kolme MM-hopeaa. Olympialaisista hän voitti kolme kultaa ja neljä pronssia. Hiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti viisi kertaa, ja henkilökohtaisia maailmancupin osakilpailuvoittoja hänelle kertyi 45. Menestyksekkään hiihtouransa hän päätti 29-vuotiaana 1998 Naganon olympialaisiin.
Keväällä 2005 Välbe aloitti Venäjän hiihtomaajoukkueen päävalmentajana. Hän johti Venäjän maastohiihtojoukkuetta Torinon talviolympialaisissa 2006. Välbe toimi Venäjän hiihtomaajoukkueen johtajana Sotšin talviolympialaisissa 2014.
Välbe valittiin Kansainvälisen hiihtoliiton FIS:in hallitukseen kesällä 2021, mutta ei saanut seuraavana vuonna 2022 jatkopaikkaa saatuaan kaikista 23 ehdokkaasta vähiten ääniä.
Välbe oli aiemmin naimisissa virolaisen hiihtäjän Urmas Välben kanssa.
Elena Välbe

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;timestamp&gt;2005-12-02T02:19:59Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;SM&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;minor /&gt;
 &lt;comment&gt;rd&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;571468&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Maastohiihdon maailmancup

Maastohiihdon maailmancup on kansainvälisen hiihtoliiton FIS:n järjestämä maastohiihdon korkeatasoisin kansainvälinen sarjamuotoinen kilpailu. Ensimmäistä kertaa maailmancup järjestettiin miehille kaudella 1973–1974 ja naisille 1978–1979 ja virallinen asema sillä on ollut kaudesta 1981–1982 lähtien. Sprinttihiihdon maailmancupin voitosta on kilpailtu 1996–1997 lähtien. 
Kilpailusarjassa kilpailijat pyrkivät saamaan mahdollisimman paljon pisteitä sarjassa mukana olevaista kilpailuista kauden alkana. Kilpailumatkat ovat vuodesta 2022 alkaen sekä miehille että naisille 10, 20 ja 50 km. Osa kilpailuista hiihdetään perinteisellä, osa vapaalla hiihtotavalla. Lisäksi on "skiathlon", jossa hiihdetään 10 km perinteisellä ja 10 km vapaalla hiihtotavalla. Osa kilpailuista on yhteislähtöjä, osa väliaikalähtöjä. 
Kisoja on Suomessa televisioitu pääosin Ylellä, lukuun ottamatta vuosia 2011–2018, jolloin sarjan ulkomailla järjestetyt tapahtumat olivat osa MTV:n ja CMORE:n maksu-tv-kokonaisuutta. Televisiointioikeudet ovat kalliita, ja niitä myydään ja ostetaan alilisensöinnin kautta. Televisiolähetyksiä katsoo Suomessa selvästi yli miljoonaa katsojaa.
Maailmancupin kokonaiskilpailussa menestyneimmät.
"Tilanne päivitetty kauden 2023-2024 jälkeen. Kaudella 2023–2024 hiihtäneiden kilpailijoiden nimet on lihavoitu."
Sprinttimaailmancupissa menestyneimmät.
"Tilanne päivitetty kauden 2023-2024 jälkeen. Kaudella 2023-2024 hiihtäneiden kilpailijoiden nimet on lihavoitu."
Normaalimatkojen maailmancupissa menestyneimmät.
"Tilanne päivitetty kauden 2023-2024 jälkeen. Kaudella 2023-2024 hiihtäneiden kilpailijoiden nimet on lihavoitu."
Eniten maailmancupin osakilpailuvoittoja.
Tilanne päivitetty osittain kauden 2024-2025 jälkeen.
Eniten maailmancupin palkintopallisijoituksia.
Tilanne päivitetty 20.2.2025.
Eniten maailmancupin osakilpailuiden top 10 -sijoituksia.
Tilanne päivitetty 20.2.2025.
Eniten henkilökohtaisia maailmancupin startteja.
Tilanne päivitetty 20.2.2025.
Menestyneimmät suomalaiset.
Suomalaisten osakilpailuvoitot ja palkintopallisijoitukset henkilökohtaisissa kilpailuissa. (Päivitetty 15.2.2025)
Sigh No More

Sigh No More on Gamma Rayn vuonna 1991 julkaisema heavyalbumi.
Kappaleet.
Japanin-version live-bonuskappale:
Land of the Free (Gamma Rayn albumi)

Land of the Free on Gamma Rayn vuonna 1995 julkaisema musiikkialbumi. Michael Kiske ja Hansi Kürsch vierailevat levyllä, Kürsch laulaa "Farewell"-kappaleella ja Kiske laulaa "Time to break free"-kappaleen. Albumin viimeinen kappale "Afterlife" on omistettu Ingo Schwichtenbergille.
Kappaleet.
LP-version bonusraita:
Somewhere Out in Space

Somewhere Out in Space on Gamma Rayn albumi vuodelta 1997.
Muuta.
Kannen kuvan on piirtänyt Kristian Huitula.
Ove Andersen

Ove Andersen (22. elokuuta 1899 Kymi Kymi – 13. tammikuuta 1967 Lahti) oli suomalainen estejuoksija ja olympiamitalisti. 
Henkilöhistoria.
Andersenin vanhemmat olivat norjalaistaustaiset sahanomistaja, johtaja Martin Andersen ja Fanny Mury ja puoliso Kerttu Elina Kärkkäinen. Hän tuli ylioppilaaksi Loviisan yhteiskoulusta 1920 ja valmistui metsänhoitajaksi 1925. Valmistuttuaan hän aloitti työuransa Lahdessa Niemen sahan palaveluksessa. 
Samana vuonna 1925 Andersen teki läpimurron 5 000 metrillä voittaen kansainvälisiä kilpailuja mm. Unkarissa ja Saksassa. Hän oli urheilu-uransa alussa perustamassa kotikaupunkiinsa Lahteen uutta seuraa Lahden Urheilijat, jonka jäsen hän oli Suomessa urheilu-uransa aikana. Andersen siirtyi seuraavana vuonna 1926 Yhdysvaltoihin New Yorkiin ja kilpaili suomalaistaustaisessa Finnish-American Athletic Club (FAAC) -seurassa. Hän sijoittui kolmanneksi Yhdysvaltain mestaruuskisojen 6 mailin juoksussa. Seuraavana talvena 1927 hän osallistui menestyksellisesti Yhdysvaltain sisäratakisoihin. Keväällä 1927 hän palasi Suomeen yhdessä Ville Ritolan kanssa valmistautuakseen Amsterdamin olympialaisten suomalaiskarsintoihin. Karsinnoista selvittyään Andersen osallistui olympialaisten 3000 metrin estejuoksuun saavuttaen pronssimitalin maanmiestensä Toivo Loukolan ja Paavo Nurmen jäljessä. Sen jälkeen hän palasi uudelleen Yhdysvaltoihin kilpaillen vielä aktiivisti seuraavana kesäkautena eri puolilla Yhdysvaltoja. Sen jälkeen Andersenin oma urheilu-ura hiipui, ja hän siirtyi Suomeen kesällä 1931. Andersen toimi kesällä 1932 Suomen olympiajoukkueen hierojana Los Angelesin kisoissa. Andersen kuului seitsenhenkiseen suomalaisyleisurheilijoiden ryhmään, joka olympialaisten jälkeen kilpaili vielä Japanissa. Hänen roolinsa kielitaitoisena oli toimia myös suomalaisryhmän puheiden pitäjänä. 
Andersen siirtyi 1930-luvun alkupuolella Suomesta Eurooppaan hieman kilpaillen, mutta siirtyen enemmän valmennustehtäviin. ensin Sveitsiin ja sen jälkeen Italiaan. Hän toimi Napolissa yliopiston yleisurheiluvalmentajana 1933-1937. Sen jälkeen hän palasi Niemen Sahan palvelukseen vuosiksi 1937-1943. Talvisodassa aliupseerikoulutuksen saanut Andersen toimi toimistoupseerina ja jatkosodassa kuljetuspäällikkönä.
Loukinainen

Loukinainen on yksi Liedon kaupunginosa. Loukinainen sijaitsee lounaassa kaupungin keskustasta päin. Loukinaisissa on alakoulu, Neste-huoltoasema, Liedon paloasema, liikuntakeskus Kaisakki ja K-Market. Kasvava Avanti-teollisuusalue sijaitsee Loukinaisten Tuulissuolla. Teollisuusalueella on Broadway-ravintola. Loukinaisissa ei ole taajaman liikennemerkkejä. Loukinaisten alueen postinumero on 21410 Vanhalinna.
Chaguanas

Chaguanas on Trinidad-Tobagon suurimpia kaupunkeja. Se sijaitsee Trinidadin saarella, 18 kilometriä maan pääkaupungista Port of Spainistä. Vuonna 2011 siellä asui 83 516 asukasta. Chaguanasin väestö polveutuu monesta etnisestä ryhmästä, suurin etnisen ryhmän edustajat ovat intialaisia, kiinalaisia ja värillisiä.
Toyota Aygo

Toyota Aygo on Toyotan vuodesta 2005 lähtien valmistama A-segmentin automalli. Sitä valmistettiin yhteistyössä Peugeot’n ja Citroënin kanssa Tšekin Kolínissa. Tehtaan tuotantokapasiteetti on 300 000 autoa vuodessa, josta kunkin merkin osuus on kolmasosa. Aygon toinen sukupolvi esiteltiin vuonna 2014. Kolmas sukupolvi, joka sai nimen Aygo X, esiteltiin vuonna 2021.
Toyota Aygo I (2005–2014).
Ensimmäisen sukupolven Aygon ja sen sisarmallien, Citroēn C1:n ja Peugeot 107:n väliset erot ovat sisustus sekä keulan ja perän erot. Merkkien yhteinen tavoite oli myydä 300 000 autoa eli 100 000 per merkki. Aygon myynti aloitettiin vuoden 2005 heinäkuussa ja korimalleina olivat 3- ja 5-oviset hatchback-mallit. Moottorivaihtoehtoja oli kaksi, kolmesylinterinen, 51 kW:n (68 hv), 1,0-litrainen bensiinimoottori sekä nelisylinterinen, 40 kW:n (54 hv), 1,4-litrainen HDi-dieselmoottori. 
Aygossa ovat edessä levyjarrut ja takana rumpujarrut. ABS-jarrut ovat vakiovaruste ja ajonvakautuksen saa lisävarusteena. 
Korivaihtoehtoina Aygossa on 3- ja 5- oviset hatchback-mallit ja varustelutasoja on kaksi, joista parempaa myydään nimellä Aygo+. Aygo+:ssa on muun muassa korinväriset ovenkahvat ja peilit, ikkunaturvatyynyt edessä ja takana, sähkökäyttöiset ikkunat edessä ja kauko-ohjattu keskuslukitus.Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Toyota Aygo II (2014–2021).
Toisen sukupolven Toyota Aygo esiteltiin yleisölle vuoden 2014 Geneven autonäyttelyssä ja sen tuotanto aloitettiin samana vuonna. Nuorelle ostajakunnalle suunnattu auto on erilaisten väriyhdistelmien ja lisävarusteiden avulla personoitavissa ostajan mielen mukaiseksi. Varustelun lähtötasoja on neljä: perusversio x, jota seuraa x-play, x-cite ja x-clusive. Varustelutasoja voidaan täydentää ja personoida ulkopuolen OUTstand- ja sisätilojen INtense-varustepaketeilla. Tätä Aygon täydellistä uudistumista kuvaa myös sen mainosslogan ”Go Fun Yourself”. 
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. 
Toyota Aygo X (2021–).
Aygo X -nimellä myytävä kolmannen sukupolven malli esiteltiin vuonna 2021. Sen ulkonäöstä on pyritty tekemään hieman katumaasturimainen.
Vuoden 2022 Euro NCAP -kolaritestistä Aygo X sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Lounais-Somalia

Lounais-Somalia (Maay-Maay: Koofur-Orsi) oli itsenäiseksi julistautunut alue Somaliassa. Sen perusti Rahanwein Resistance Armyn sotapäällikkö Hassan Muhammad Nur "Shatigadud" 1. huhtikuuta 2002. Alueeseen kuului kuusi Somalian maakuntaa: Bay, Bakool, Keski-Juba (Jubada Dhexe), Ala-Shabelle (Shabeelada Hoose), Gedo ja Ala-Juba (Jubada Hoose).
Vuonna 2006 Lounais-Somalian hallitus luopui itsenäisyysvaatimuksistaan ja alkoi tehdä yhteistyötä Somalian väliaikaishallituksen kanssa.
Kilon rautatieasema

Kilon rautatieasema (, , ratakm 13+035) on rautatieasema Kilossa, Espoon Suur-Leppävaarassa. Se sijaitsee rantaradalla Leppävaaran ja Keran rautatieasemien välissä, noin 13 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemasta. 
Ennen nykyistä Kilon asemaa paikalla oli vain pieni puulämmitteinen koppi. Isompi asemana ollut puutalo purettiin 1980-luvun alussa, mutta radanvartijan valkoinen talo oli vielä pystyssä 2010-luvulle asti Kilon ja Keran asemien välissä, kunnes sen paikalle rakennettiin kerrostalo.
Historiaa.
Rantaradan rakennusvaiheessa Espooseen suunniteltiin vain yhtä asemaa, mutta radan valmistuessa liikennepaikkoja avattiinkin kolme. Niistä vähäisin oli Kilon kartanon läheisyyteen perustettu Pitäjänmäen aseman alainen laiturivaihde. Alkuvuosinaan Kilon laituri palveli varsin laajaa aluetta, sillä se oli ainoa liikennepaikka Pitäjänmäen ja Espoon asemien välillä. Kilon ensimmäinen liikennepaikkarakennus tehtiin Bruno Granholmin laatimien Platformskjul III -tyypin piirustusten mukaan vuonna 1904 ja sitä laajennettiin vuonna 1911.
Kilon asemarakennus jäi vuonna 1963 tehdyn rataoikaisun vuoksi sivuun ja sitä alettiin käyttää tavaramakasiinina ja vuodesta 1976 puutavaraliikkeen varastona. Rakennus purettiin ilman asianmukaista lupaa vuonna 1981.
Aseman ympäristö.
Radan eteläpuolella, aivan aseman vieressä, oli 1980-luvulla vielä tehdas, mutta se purettiin, ja paikalle on sen jälkeen rakennettu runsaasti matalia kerrostaloja. Aseman länsi- ja itäpuolella olleet tasoristeykset poistettiin 1990-luvun puolivälissä ja korvattiin aseman itäpuolelle rakennetulla tunnelilla. 
Asemalta lähti 1920–luvulla rakennettu kapearaiteinen Kilon turverata etelään Mankkaan turvesuolle. Liikenne radalla lakkasi Tarvontien katkaistessa sen 1960. Aivan aseman pohjoispuolella aiemmin sijainneelle teollisuustontille johti pistoraide, joka on sittemmin purettu pois asutuksen tieltä.
Kilon viimeinen asemarakennus siirrettiin radan varresta läheiselle joutomaalle syksyllä 2009. Rakennuksessa toimi ensin lipunmyynti sekä viimeisinä vuosina kioski.
Kilon rautatieaseman länsipuolella on kellotorni ja alikulkutunneli. Aseman itäpuolella on myös alikulkutunneli.
Rautatieliikenne.
Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.
Bente Skari

Bente Marta Skari (o.s. Martinsen; s. 10. syyskuuta 1972 Oslo, Norja) on entinen norjalainen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Voittamalla olympiakultaa Salt Lake Cityn olympialaisissa (2002) 10 kilometrin perinteisellä hiihdetyn kilpailun, Skarista tuli ensimmäinen norjalainen naishiihtäjä joka voitti henkilökohtaisen olympiakullan hiihdossa. 
Skari voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kolmesti ja sprinttimaailmancupin viidesti ennen lopettamistaan talven 2002–2003 päätteeksi. Maailmancupin osakilpailuvoittoja hänellä on 42 kappaletta. 
Bente Skari on hiihdon olympiavoittajan Odd Martinsenin tytär. Vuonna 1999 hän vaihtoi sukunimensä Martinsenista Skariksi mentyään naimisiin Geir Skarin kanssa. Hän on 173 senttimetriä pitkä ja painaa 63 kilogrammaa. 
Seuratasolla Skari edusti Nittedal IL:ää.
Jubamaa

Jubamaa (ital. Oltre Giuba) on Kenian rajanaapurina Jubba-joen länsipuolella sijaitseva lounaisin alue Somaliaa. Alueen pääkaupunki on Kismayo. 
Vuodesta 1836 Jubamaa oli osa Sansibaria ja sen jälkeen 1. heinäkuuta 1895 alkaen osa brittiläisen Kenian aluetta. Kesällä 1924 alue siirrettiin Britannialta Italialle ja alueelle perustettiin erillinen hallinto ("Oltre Giuba"). 1. heinäkuuta 1926 lähtien alue oli osa Italian Somalimaata. 
3. syyskuuta 1998 Digil ja Rahawein -klaanien vanhimmat yhdessä Somalian isänmaallisen liikkeen (Somali Patriotic Movement) kanssa julistivat Jubamaan valtion syntyneen. Johtajana toimi Muhammad Siyad Hersi "Morgan". Yhdistyneet somalijoukot (Allied Somali Forces, ASM, myöhemmin Juba-laakson liitto, Juba Valley Alliance) valtasivat Kismayon 11. kesäkuuta 1999 ja johtajaksi tuli Ahmed Warsame. 18. kesäkuuta 2001 Juba-laakson liitto muodosti uuden Mogadishun keskushallintoa tukevan hallinnon.
Per Elofsson

Per Eilert Elofsson (s. 2. huhtikuuta 1977 Röbäckis, Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä. 
Elofsson voitti maailmancupin kausina 2000–2001 ja 2001–2002, sekä kaikkiaan kolme maailmanmestaruutta, joista kaksi 2001 Lahdessa (15 km (p) ja takaa-ajo) ja yhden 2003 Val di Fiemmessä (takaa-ajo).
Huippukausiensa jälkeen Elofsson sairasteli, harjoitteli muun muassa itsensä pahaan ylikuntoon ja oli kaksi kautta pois kilpaladuilta. Keväällä 2004 hän aloitti neljän kuukauden tauon jälkeen harjoittelun päämääränään talviolympialaiset 2006 Torinossa. Kuitenkin 26. lokakuuta vuonna 2005, 28-vuotiaana, hän ilmoitti Arlandan lentoasemalla pidetyssä tiedotustilaisuudessa lopettavansa uransa. Syyksi hän muun muassa ilmoitti sen, ettei ole mielekästä pyrkiä kilpailemaan dopinginkäyttäjien kanssa. 
Elofsson tunnettiin kovana harjoittelijana. Suomen joukkueen Lahden MM-kisojen joukkokäryn seurauksena Elofsson paljasti oman hemoglobiiniarvonsa, joka oli 145 suurimman sallitun lukeman ollessa 175. Ennen 2002 Salt Lake Cityn olympialaisia hän luopui vastarakentamansa alppimajan käytöstä, koska koki sen tarpeettomaksi. Ratkaisua ihmeteltiin, sillä olympialaisten hiihtokilpailut käytiin korkeassa ilmanalassa.
Seuratasolla Elofsson edusti IFK Umeåta. Hän harrastaa kalastusta ja kitaransoittoa. Vuoteen 1991 saakka hän pelasi jalkapalloa ja jääkiekkoa. Hiihtämisen hän aloitti vuonna 1987.
Vuoden 2018 syyskuussa Olofsson sai aivoinfarktin ja hänen kehonsa oikea puolisko halvaantui. Sen hoidossa paljastui että hänellä on reikä sydämessään ja hänet vuoden 2019 helmikuussa se korjattiin leikkauksella.
PECL

PECL () on PHP:n sisarprojekti, joka tarjoaa lataushakemiston PHP:n laajennuksille.
PECL-projekti toimi aluksi osana PEAR-projektia, mutta vuonna 2003 se erotettiin omaksi, itsenäiseksi kokonaisuudeksi.
Matti Sippala

Matti Kalervo Sippala (11. maaliskuuta 1908 Hollola – 22. elokuuta 1997 Kotka) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti.
Henkilöhistoria ja urheilu-ura.
Matti Sippalan vanhemmat olivat maanviljelijä Nikolai Sippala ja Sandra Jaakkola. Sippala asui suurimman osan elämästään Kotkassa. Seuratasolla hän edusti aluksi Lahden Urheilijoita, myöhemmin Kotkan Intoa. Hänet tunnettiin lempinimellä Hollolan Adonis. Keihäänheiton lisäksi Sippala osallistui kymmenottelu- ja viisiottelukilpailuihin. Sippala muun muassa heitti kiekkoa 47,30 metriä ja juoksi 100 metriä aikaan 11,4 sekuntia; viisiottelun maailmanennätystä hän piti hallussaan tuloksella 408,25 Urheilu-uransa lisäksi hän toimi maanviljelijänä ja toimitusjohtajana. Urheiluliikkeen Sippala perusti Kotkaan jo 1936 ja luopui siitä vasta 1960-luvulla.
Mato (haittaohjelma)

Mato () on samantapainen haittaohjelma kuin virus. Mato on suunniteltu leviämään tietokoneesta toiseen automaattisesti ilman tietokoneen käyttäjän toimenpiteitä eikä se tarvitse "isäntää" viruksen tavoin. Yleensä mato käyttää levitessään hyväksi Internetiä sekä käyttöjärjestelmän tietoturva-aukkoja. Mato aiheuttaa haittaa käyttämällä ja kuormittamalla verkon tiedonsiirtokapasiteettia (kaista).
Tunnettuja tietokonematoja ovat esimerkiksi Iloveyou, Gruel ja Stuxnet. Ensimmäinen Mac-tietokoneille kehitetty mato oli OSX/Oompa-A. 
Historia.
Termi mato on saanut inspiraationsa John Brunnerin romaanista "The Shockwave Rider" (1975). Romaanissa Nichlas Haflinger suunnittelee ja lähettää dataa kerääviä matoja taistelussa voimakkaita miehiä vastaan, jotka ylläpitävät kansallista elektronista tietoa. Netissä on valloillaan kaikkien aikojen suurin löyhä mato, joka sabotoi kaikkia yrityksiä vahtia vastaan. Yhtä sisukasta matoa eikä yhtä pitkää häntää ole aiemmin ollut. 
Xerox PARCin tutkijat John F. Shoch and Jon A. Hupp valitsivat nimityksen vuonna 1979. Termiä käytettiin vuonna 1982 julkaistussa artikkelissa "The Worm Programs", Comm ACM, 25(3):172-180, 1982, ja se on ollut käytössä siitä lähtien. Shoch ja Hupp tekivät myös ensimmäisen madon toteutuksen Xerox PARCissa vuonna 1978. Shoch ja Hupp suunnittelivat alun perin madon etsimään joutilaita prosessoreita verkosta ja jakamaan niille tehtäviä, jolloin kuormitus jakaantuisi tasaisemmin koko verkon yli. Matojen toiminta oli rajoitettua niin että ne eivät leviäisi aiottua edemmäksi.
Kiristyshaittaohjelmat ovat uudempaa kehitystä, joissa tavoitteena on uhrin kiristäminen rahallisen hyödyn saamiseksi.
Käyttöjärjestelmät.
Yleensä kaupalliset käyttöjärjestelmät ovat haittaohjelmien ja viruksien kohteina.
Aiheesta muualla.
Kyösti Luukko

Aukusti ”Kyösti” Luukko (17. helmikuuta 1903 Nurmo – 27. lokakuuta 1970 Nurmo) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nurmon Jymyä ja Nurmon Kavereita.
Luukko ylsi olympiahopealle Los Angelesin olympialaisten 1932 vapaapainin keskisarjassa. Hän voitti kultamitalin lopulta vieneen Ruotsin Ivar Johanssonin, mutta tappio Yhdysvaltain Robert Hessille pudotti suomalaisen hopealle. Neljä vuotta myöhemmin Berliinissä 1936 Luukko oli ainoa painija, jota sarjan voittanut ranskalainen Émile Poilvé ei onnistunut selättämään, mutta vammojen vuoksi suomalainen joutui luovuttamaan ottelunsa hopeamitalistia, Yhdysvaltain Richard Volivaa vastaan ja jäi tuloksissa kuudenneksi.
EM-kisoissa Luukko ylsi pronssille Budapestissa 1931. Suomen mestaruuksia hän voitti vapaapainissa seitsemän ja kreikkalais-roomalaisessa painissa kaksi. Kilpailuvuosinaan Luukko tunnettiin myös etunimellä ”Köysti”.
Hugenotit

Hugenotit olivat Ranskan protestantteja. Hugenotit-nimitystä käytettiin Ranskassa 1500- ja 1600-luvulla protestanttiseen kalvinistiseen kirkkoon kuuluvista henkilöistä. Sanan alkuperä on epävarma, mutta se on mahdollisesti johdettu Besançon Huguesin nimestä tai sveitsiläistä tarkoittavan saksalaisen sanan "Eidgenosse" ranskalaisesta muodosta.
Hugenotit joutuivat uskonnollisen sorron kohteeksi, ja Ranskassa käytiin useita sisällissotia hugenottien ja katolisten välillä vuosina 1562–1598. Hugenotit olivat kuninkaanvallan kannalta vaarallisia, koska heidän uudet oppinsa eivät olleet valtionuskonnon aseman saaneen katolilaisuuden mukaisia. Sen vuoksi hugenotteja vainottiin syytettyinä kerettiläisyydestä. Ranskan kuninkaan Henrik IV:n Nantesin edikti antoi hugenoteille uskonnonvapauden vuonna 1598. Aurinkokuningas Ludvig XIV kuitenkin kumosi sen vuonna 1685. Seurauksena oli noin 250 000 hugenotin maastapako. Pakolaiset siirtyivät muun muassa Brandenburgiin, Englantiin ja Alankomaihin. Hugenottien vaino päättyi lopullisesti vasta vuonna 1764, ja Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuonna 1787 he saivat täydet kansalaisoikeudet ja vuonna 1789 täyden uskonnonvapauden.
Väinö Kajander

Väinö Kajander (myöh. Kajukorpi, 30. marraskuuta 1893 Elimäki – 16. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Helsingin Jyryä ja Helsingin Kisa-Veikkoja.
Kajander saavutti hopeaa Los Angelesin 1932 olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa alle 72 kg. Vuonna 1930 hän voitti työläisten maailmanmestaruuden. Vielä vuonna 1936 hän paini maaottelussa Ruotsia vastaan. "Kaiju" Kajander voitti viisi TUL:n mestaruutta 75 kg:n sarjassa vuosina 1920, 1921, 1923, 1926 ja 1928.
Lauri Virtanen

Lauri (Lasse) Johannes Virtanen (3. elokuuta 1904 Uskela – 8. helmikuuta 1982 Turku) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti.
Virtanen saavutti kaksi pronssimitalia Los Angelesin 1932 olympialaisissa. Hän hävisi 5 000 metrillä 14 sekuntia maanmiehelleen Lauri Lehtiselle ja Yhdysvaltain Ralph Hillille sekä 10 000 metrillä yli 20 sekuntia Puolan Janusz Kusocińskille ja maanmiehelleen Volmari Iso-Hollolle. Paavo Nurmen jouduttua jäämään pois maratonilta ammattilaistuomion vuoksi nimettiin Virtanen myös tälle matkalle. Hän johti kilpailua vielä 31,5 kilometrin kohdalla mutta joutui 2,5 kilometriä myöhemmin keskeyttämään.
Vuoden 1934 EM-kilpailuissa Virtanen sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi. Hän voitti Suomen mestaruuden 5 000 metrillä vuonna 1930 ja kaksi kertaa pidemmällä matkalla vuonna 1933. Suomen Urheilulehden maratonin hän voitti vuonna 1932 ja Kaivopuiston maratonin vuosina 1937 ja 1938. Vuosina 1927–1929 hän voitti 5 000 metrillä TUL:n mestaruuden. Vuonna 1929 hän juoksi 5 000 metrillä maailmantilaston kärkiajan 14.47,2, mutta lopullisen ennätyksensä 14.36,8 hän juoksi kolme vuotta myöhemmin. Vuonna 1933 hän juoksi ennätyksensä 3 000 metrillä (8.20,8) ja 10 000 metrillä (30.30,7). Hänen maratonennätyksensä oli rataennätyksiin verrattuna vaatimaton 2.46.53.
Seuratasolla Virtanen edusti Salon Vilpasta, Turun Weikkoja, Turun Tovereita, Helsingin Tovereita ja Turun Rientoa. Hän toimi Riennon puheenjohtajana vuosina 1943–1966 ja hänet valittiin aikanaan seuran kunniapuheenjohtajaksi. Hänen pikkuveljensä Eino Virtanen saavutti painissa olympiapronssia.
Diodotos I

Diodotos I (, ; n. 315/300–235 eaa.) oli Baktrian satraappi, joka kapinoi seleukidejä vastaan ja perusti itsenäisen Kreikkalais-baktrialaisen kuningaskunnan noin vuonna 255 eaa. Diodotosta seurasi hänen poikansa Diodotos II, jonka kuitenkin syrjäytti ja murhasi eräs Euthydemos.
Diodotoksesta kertovat antiikin historioitsijat Gnaeus Pompeius Trogus, Junianus Justinus ja Strabon. Diodotos I on myös jättänyt jälkeensä kulta- ja hopearahoja joita hän oli antanut lyödä. Joissan rahoissa hän kutsuu itseään lisänimellä "Soter", "pelastaja".
Armas Toivonen

Armas Adam Toivonen (20. tammikuuta 1899 Halikko – 12. syyskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Toivosen päämatka oli maraton, jolla hän saavutti olympiapronssia Los Angelesissa 1932 ja voitti EM-kultaa Torinossa 1934.
Toivonen osallistui jo vuoden 1928 olympiakarsintoihin, mutta joutui keskeyttämään pistoksen vuoksi. Vuoden 1932 olympialaisiin järjestetyt vuosien 1931 ja 1932 karsinnat päätyivät Toivosen voittoon. 
Toivonen voitti Suomen-mestaruuden 25 000 metrin juoksussa vuosina 1927 ja 1930 sekä maastojuoksun joukkuekilpailussa vuosina 1928–1930.
Armas Toivonen yritti vielä Berliinin vuoden 1936 olympialaisten maratonille, mutta kevään harjoittelussa hän loukkasi jalkapohkeensa. Tästä ei ehtinyt toipua kesän maratonkarsintoihin.
Urheilu-uran jälkeinen aika.
Urheilu-uran aikaan hän toimi Hankkija Oy:n varastonhoitajana vuosina 1923–1955 ja sen jälkeen isännöitsijänä. Koulutukseltaan hän oli kauppateknikko. Hän asui vaimonsa ja tyttärensä kanssa Helsingissä.