tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Serbien vapaaehtoiskaarti

Serbien vapaaehtoiskaarti (serbiaksi "Српска добровољачка гарда") eli Arkanin tiikerit oli
Željko Ražnatovićin eli Arkanin johtama puolisotilaallinen joukko, jonka tehtävänä olivat etniset puhdistukset Jugoslavian hajoamissotien aikana. Serbien vapaaehtoiskaartia on syytetty monista sotarikoksista. 
Arkan oli FK Punainen tähti -jalkapalloseuran kannatuskerhon puheenjohtaja, ja osa jalkapallohuligaaneista oli vapaaehtoiskaartin perustajajäseniä. Kaarti laajeni ajan kuluessa 10 000 miehen vahvuiseksi, hyvin aseistetuksi joukoksi.
Kaartin kerrotaan rekrytoineen jäseniä Serbian vankiloista.
Arkanin lisäksi kaartista tunnetaan laajalti Milorad Ulemek ("Legija"). Virallisesti kaarti lakkautettiin vuonna 1996.
Arkania koskevat sotarikostutkimukset keskeytettiin, kun hänet ammuttiin vuonna 2000. Vain yksi kaartin jäsenistä on saanut tuomion oikeudessa: Boban Arsic todettiin syylliseksi poissaolevana avioparin murhasta kroatialaisessa kylässä vuonna 1992.
Yhtään kaartilaista ei ole tuotu oikeuden eteen Kosovon sodan aikana tehdyistä rikoksista.
Jussi Kinnunen

Jussi Kinnunen (s. 1962) on suomalainen basisti ja sooloileva muusikko sekä sanoittaja. Yhtyeistä mainittakoon Freud Marx Engels &amp; Jung, S.E.X., The Ex, Diamonds, Hassisen Kone, Ismo Alanko Säätiö, Ismo Alangon Radio, Maukka Perusjätkä, Wigwam, Los Bastardos Finlandeses, Bowling Stones sekä Jani &amp; Jetsetters. Kinnunen on kertonut julkisuudessa olleensa alkoholisti ja narkomaani, mutta lopetti juomisen ja huumeiden käytön vuonna 1997 kokonaan. Hän kouluttautui Kalliolan päihdeklinikalla vuonna 2000 ja toimii nykyään myös päihdeterapeuttina. Kinnunen on ollut mukana kirjoittamassa kirjaa "Vapaa valitsemaan – Tositarinoita raitistumisesta" (Tammi, 2015).
Rumpali Harri Kinnunen on Jussi Kinnusen isoveli.
S.E.X.

S.E.X. oli suomalainen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1987 Dingon jälkimainingeissa. Yhtye ei ollut pitkäikäinen ja hajosi ennen albumin julkaisua.
Historia.
Dingon laulajana tunnetuksi tullut Neumann perusti uuden yhtyeen keväällä 1987. Uuden yhtyeen kitaristiksi tuli Dingon basistina tunnetuksi tullut Pepe Laaksonen, rumpaliksi Jippo Laaksonen ja basistiksi aiemmin Hassisen koneessa soittanut Jussi Kinnunen. Yhtyeen nimeksi muodostui S.E.X. ja se soitti ensimmäiset keikkansa toukokuun lopulla 1987. Neumannin mukaan idea yhtyeen nimeksi syntyi sattumalta, kun yhtyeen jäsenet kävelivät kaupungilla ja kiinnittivät huomiota paikallisen erotiikkaliikkeen näyteikkunaan. 
Vaikka yhtyettä ei tarkoitettu Dingon seuraajaksi ja se poikkesi tyyliltään Dingosta, uutta yhtyettä verrattiin toistuvasti Dingoon.
S.E.X. hajosi marraskuussa 1987 kesken studioalbumin äänityksen. Neumann sanoi "Helsingin Sanomien" haastattelussa joulukuussa 1987 hajoamisen syyksi sen, ettei yhtye toiminut toivotulla tavalla. Hän arvioi syyksi sen, että S.E.X. perustettiin liian nopeasti Dingon hajoamisen jälkeen. Lisäksi yhtyeen keikkasuosio jäi odotettua heikommaksi.
Yhtyeen hajottua Neumann jatkoi soolouraansa. Yhtyeen kitaristi Pepe Laaksonen julkaisi ainoan soololevynsä "Veli kuu", jolla soitti myös yhtyeen basisti Jussi Kinnunen.
Kokoonpano.
Yhtyeen esiintymisissä ja levytyksissä oli mukana myös kosketinsoittaja Ana Murto. Hän ei ollut yhtyeen virallinen jäsen.
The Flowers of Romance

The Flowers of Romance oli brittiläinen 1976 perustettu punk-yhtye. Yhtye on yleisesti tunnettu lähinnä kuriositeettina punk-musiikin historiassa. The Flowers of Romance nostetaan esille mediassa vain sen takia, että yhtyeen jäsenistä tuli myöhemmin kuuluisia muissa yhtyeissä. Sen myöhemmin kuuluisuutta saavuttaneisiin jäseniin kuuluivat Sid Vicious (Sex Pistols), Keith Levene (The Clash ja Public Image Limited) ja Viv Albertine (The Slits). The Flowers of Romance ei julkaissut yhtään levyä eikä esiintynyt koskaan julkisesti. Kyseessä oli tunnettujen punk-muusikkojen kellaribändi, joka toimi ponnahduslautana muille projekteille. Yhtye mainitaan usein Sex Pistols- ja The Slits -yhtyeiden historiikeissa. 
Yhtyeen tarina.
Flowers of Romancen juuret ulottuvat kesään 1976, jolloin kitaristi Jo Faull ja basisti Sarah Hall, kaksi Lontoon varhaisen punk-skenen näkyvää hahmoa sekä Steve Jonesin ja Paul Cookin (Sex Pistols) tyttöystäviä, soittivat nimettömässä kokoonpanossa. He harjoittelivat yhdessä Viv Albertinen (kitara) ja Palmoliven (rummut) kanssa. Myös Sid Vicious liittyi mukaan. Nimeä Flowers of Romance ehdotti Johnny Rotten, ja se otettiin käyttöön. Yhtyeessä soitti hetken aikaa myös Keith Levene. Yhtye hajosi Sidin liityttyä Sex Pistolsiin basistiksi ja Palmoliven lähdettyä perustamaan The Slits -yhtyettä. Yhtyeen nimi kierrätettiin myöhemmin Public Image Ltd:n vuonna 1981 ilmestyneelle saman nimiselle albumille. 
Yhtyeen tunnetuin kappale lienee ”Belsen was a Gas”, jonka Sex Pistols on myöhemmin levyttänyt ja julkaissut The Great Rock ’n’ Roll Swindle -elokuvan soundtrackilla. 
Flowers of Romance -yhtyeeseen viitataan Johnny Thundersin kappaleessa ”Sad Vacation”. Kappale on omistettu Sid Viciouosille.
Höyrylotja

Höyrylotja oli yleensä puurunkoinen sisävesialus, jonka ulkopinta oli suojattu tervalla. Tästä tuleekin lotjille kansan suussa syntynyt lempinimi "tervahöyry", jolla alustyyppi nykyäänkin paremmin tunnetaan. Aluksista käytettiin myös nimeä "pikinytky". Osa aluksista oli rautarakenteisia "kuramyllyjä". Eniten höyrylotjia liikennöi Saimaalla.
Höyrylotjia käytettiin yleisesti 1870-luvulta aina 1960-luvulle saakka. Lotjia oli liikenteessä 1920-luvulla lähes 200. Saimaan kanavan sulkeutuminen toisen maailmansodan johdosta, ja sen jälkeen rauta- ja maantieverkon kehittyminen lopetti lopulta Saimaan "tervahöyryjen" käytön rahtikuljetuksissa.
Höyrylotjan tunnusomainen muoto oli käytännön sanelema. Alukset rakennettiin siten, että ne mahtuivat kulkemaan vuonna 1856 valmistuneen Saimaan kanavan läpi. Enimmäismitoiksi muodostui siten 31 kertaa 7 metriä ja syväys oli 2,4 metriä. Lotjan keula oli tylppä.
Täysimittaisen lotjan vetoisuus oli 100–140 nettorekisteritonnia, jolla pystyttiin kuljettamaan 80–100 standarttia puutavaraa tai 600–700 pinokuutiometriä halkoja.
Lotjan höyrykone oli yleensä teholtaan noin 100 hevosvoimaa, joka riitti kehittämään noin 6 solmun matkanopeuden.
Lotjien purjehduskausi kesti keväästä aina jäiden tuloon asti. Tärkein kuormatavara oli puu. Ennen itsenäisyyttä moni lotja suuntasi Pietariin polttopuukuormineen. Itsenäistymisen jälkeen aina toiseen maailmansotaan asti tärkein purkupaikka oli pääkaupunki Helsinki. Sodan syttymisen jälkeen lotjat jäivät Saimaan sisäiseen liikenteeseen.
Bang Trax

Bang Trax oli Lasse Norreksen ja Dingon jäsenten alkuvuonna 1986 perustama levy-yhtiö ja levymerkki, jolla julkaistiin levyjä myös Dingon hajoamisen jälkeen vielä vuonna 1990. Tällöin silloinen omistaja Ylermi Rauhamaa myi yhtiön toimintoineen Musiikki-Fazerille. Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music. 30. marraskuuta 1994 alkaen oikeudet omistaa Warner Music Finland Oy.
Historia.
Perustaminen.
Vuoden 1986 alussa Dingon menestyksen huumassa perustaman Bang Trax Oy Ltd:n perustajajäsenet olivat Lasse Norres ja Pertti Neumann (ent. Nieminen), Pertti ”Pepe” Laaksonen, ”Keijo Q” tai ”Quuppa” Seittonen, Veli-Pekka ”Pete” Nuotio ja Jouni ”Jonttu” Virta. 
Bang Traxin ensimmäinen albumijulkaisu maaliskuussa 1986 oli Dingo-yhtyeen kolmas albumi "Pyhä klaani". Levy myi yli 80 000 kappaletta. Mainonta ja markkinointi oli tuolloin erikoinen ja toteutettu yhteistyössä Audiovox Oy:n edustaman TDK-tyhjäkasettimerkin kanssa.
Saman vuoden elokuussa Pete Nuotio jätti Dingon. Hänen tilalleen yhtyeeseen liittyi alkuperäinen kosketinsoittaja Tuomo Vähä-Pesola.
Myöhemmät vaiheet.
7. lokakuuta 1986 Dingo järjesti lehdistötilaisuuden Café Metropol -musiikkiravintolassa Helsingissä, jolloin yhtyeen jäsenet kertoivat Dingon lopettavan niin esiintymiset kuin levytyksetkin. Ennen Dingon hajoamista Bang Trax oli jo julkaissut Neumannin ensimmäisen sooloalbumin "Albion". Syksyllä 1987 Neumannin uuden S.E.X.-yhtyeen jo hajottua ilmestyi sen nimeä kantava albumi "S.E.X.". 
Pepe Laaksosen oma sooloalbumi "Veli kuu" ilmestyi vuonna 1988. Neumannin toinen sooloalbumi "Kotiinpaluu" ilmestyi vuonna 1989.
Toiminnan hiipuessa Bang Traxin pelasti veroveloista helsinkiläinen hammaslääkäri ja liikemies Ylermi Rauhamaa, joka osti yhtiön liiketoiminnan. Vuonna 1990 Rauhamaa myi yhtiön Musiikki-Fazerille. Fazerilta oikeudet Bang Traxin tuotantoon siirtyivät myöhemmin Warnerin omistukseen.
International Young Democrat Union

International Young Democrat Union (IYDU) on alun perin vuonna 1981 perustettu ja vuonna 1992 uudelleen käynnistetty kansainvälinen poliittinen nuorisojärjestö, joka käsittää 127 organisaatiota 81 maasta. Se pitää itseään maailman suurimpana poliittisena nuorisojärjestönä. Järjestön puheenjohtaja on Itävallan kansanpuolueen kansainvälinen sihteeri Eva Dohalova.
IYDU:iin kuuluu konservatiivisia, liberaaleja ja kristillisdemokraattisia poliittisia nuorisojärjestöjä. Järjestön jäseniä yhdistää sijoittuminen kansallisella poliittisella kentällä keskilinjan oikealle puolelle. Suomesta jäsenjärjestöinä IYDU:iin kuuluu Kokoomuksen Nuorten Liitto ja KD Nuoret. KD Nuorten Jere Tuononen on yksi järjestön varapuheenjohtajista.
Muista Pohjoismaista järjestöön kuuluvat Ruotsin maltillisen kokoomuksen ja kristillisdemokraattien nuoret, Tanskan konservatiivipuolueen nuoret sekä Norjan konservatiivipuolueen nuoret. Järjestön suurimpia jäseniä ovat muun muassa Yhdysvaltain republikaanisen puolueen nuoriso- ja opiskelijajärjestöt, Ison-Britannian konservatiivipuolueen nuorisojärjestö ja Saksan kristillisdemokraattien nuorisojärjestö. Myös Euroopan kansanpuolueen (EPP) nuorisojärjestö YEPP on IYDU:n jäsen. 
IYDU on International Democrat Union (IDU) -järjestön nuorisosiipi. IDU on keskusta-oikeistolaisten puolueiden maailmanjärjestö, johon kuuluu Suomesta Kansallinen Kokoomus. IYDU:n päämaja sijaitsee IDU:n toimiston yhteydessä Saksassa Münchenissä.
Puheenjohtajat.
IYDY:n puheenjohtajat:
Warner Music Finland

Warner Music Finland Oy on suomalainen levy-yhtiö, joka on osa kansainvälistä Warner Music Group -konsernia. Konserniin kuuluu myös musiikkikustannusyhtiö Warner/Chappell Music Finland Oy. Warner Music Finland Oy:n kotimaisen tuotannon päällikkönä toimii Asko Kallonen ja toimitusjohtajana marraskuun alusta 2023 lähtien Ramona Forsström.
Warner Musicin menestyksiä ovat muun muassa Dingo, Cheek, J. Karjalainen, Darude, Saara Aalto, Maija Vilkkumaa, Zen Café, Teräsbetoni, Katri Helena, The Rasmus, Pikku G, Yölintu sekä Laura Voutilainen.
Historia.
Pörssiin vuonna 1989 listautuneen, monen levymerkin katalogit omistaneen Musiikki-Fazerin osti kansainvälinen suuryritys Warner Music vuonna 1993. Aiempaan uudelleen nimettyyn Warner Music Finland -osakeyhtiöön sulautui mm. 30.11.1994 Fazer Musik Ab -osa. Yhtiön aiemman nimen historia ulottuu 17.01.1933 asti. 
Vuodesta 1994 alkaen Finnlevy on ollut Warner Music Finlandin aputoiminimi. Fazer Finnlevy jatkoi itsenäisenä levy-yhtiönä tuotantoa vielä toukokuuhun 1998 asti mm. Fazer Records -julkaisuilla.
Vuodesta 1995 aina 2000-luvun alkuvuosiin saakka Warner julkaisi katalogista eri artistien 20-raitaisia kokoelmalevyjä (ja C-kasetteja) nimellä "20 suosikkia". Vuosituhannen vaihteessa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä "Musiikin mestareita". 2000-luvun alussa Warner julkaisi eri artistien kokoelmalevyjä nimellä "Tähtisarja – 30 suosikkia."
Aiemmin Warnerin ostama Helsinki Music Company sulautui lopullisesti yhtiöön 1. joulukuuta 2012, minkä myötä Warnerin artisteiksi siirtyivät muun muassa Sturm und Drang, Chisu, Jippu, Suvi Teräsniska, Juha Metsäperä, Neljänsuora ja Antti Tuisku.
Palkinnot.
Warner Music Finland palkittiin vuosien 2009 ja 2010 Radiogaalassa kategoriassa "Vuoden levy-yhtiö promootio" (Ramona Forsström) sekä vuoden 2010 gaalassa kategoriassa "Vuoden levy-yhtiö".
 Päivitetty 1.9.2023
Grigoraș Dinicu

Grigoraș Dinicu, tunnetaan myös etunimellä "Gheorghe", oli romanialaisen mustalaismusiikin tunnetuimpia tulkitsijoita ja säveltäjiä. Hänet luettiin Unkarin mustalaiseksi, vaikka syntyi ja vaikutti pääasiassa Romaniassa. 
Dinicu syntyi Bukarestissa 3. huhtikuuta 1889 ja kävi siellä konservatorion vuosina 1901–1904. Sen jälkeen hän soitti viulua solistina Bukarestin filharmoniassa. "Hora staccato" oli hänen bravuuriesityksiään. Hän kävi myös esiintymässä yhdessä pianisti Jascha Heifetzin kanssa. Tunnetuin Dinicun sävellys on "Leivonen", jonka soittamista pidetään kansanviulisteille erityisenä haasteena nopeutensa ja vaikeiden ylä-ääniensä vuoksi. Kappaleen säestyssoittimena on yleensä cimbalom. Taiteilija kuoli Bukarestissa arvostettuna 28. maaliskuuta 1949.
Keljonkangas

Keljonkangas on Jyväskylän kaupunginosa Keljon suuralueella kaupungin eteläosassa. Kaupunginosa rajoittuu lännessä valtatiehen 9. Idässä Keljonkangas rajoittuu Keljonlahteen, jonka rannalla on Keljonlahden voimalaitos. Vähä-Urtin saari ja Iso-Urtin niemi kuuluvat Keljonkankaan kaupunginosaan. Niissä on kesämökkiasutusta.
Virallinen Keljonkankaan kaupunginosa rajoittuu pohjoisessa Keljoon, koillisessa Ristikiveen, kaakossa Muuramen kuntaan, etelässä Sääksvuoreen ja lännessä Etelä-Keljoon. Keljonkankaan tilastoalue vastaa kaupunginosaa lähes täysin ja jakautuu seitsemään pienalueeseen, jotka ovat Jokipakka, Keljonlahti, Keskikangas, Kaijanlampi, Sarvivuori, Urtti ja Keljonkankaan keskusta.
Keljonkankaalla on kirjasto, 1.- 6. luokkien koulu, kauppa, huoltoasema, ravintola ja vanhusten palvelutalo. Aiemmin Keljonkankaalla oli myös kioski. 
Aiemmin Keljonkankaalla oli Karjaportin tuotantolaitos, mutta se lakkautettiin. Teollisuuskalusteita valmistavan Sovellan tuotantolaitos sijaitsee Keljonkankaalla.
Jämsänkoski–Jyväskylä-rataosalla on kaksi Keljonkankaan rautatietunnelia.¨
Keljonkangas liitettiin Jyväskylän maalaiskunnasta kaupunkiin vuoden 1965 alussa.
Luonto.
Jyväskylän ja Muuramen rajalla lähellä Päijännettä on Sarvivuoren ja Haapavuoren lähellä pieni, 2,6 hehtaarin suuruinen Sarvivuoren purolaakso -niminen luonnonsuojelualue. Sarvivuoren puolelta maasto on jyrkkää, kasvustoltaan iäkkään kuusistoista, ja toisella puolen mäki on rehevämpää sekametsää. Alueen yläreunalla on puro, joka virtaa kohti Päijännettä rehevän, suomaisen maaston läpi.
Ajonestolaite

Ajonestolaite () on laite, joka estää auton luvattoman ajamisen. Se on asennettu kaikkiin uusiin autoihin vuodesta 1998 alkaen ja paremmin varusteltuihin malleihin jo ennen sitä. 
Yksinkertaisin ajon estävä laite on lukkotanko, joka lukitaan ratin ja poljinten väliin. Varsinaisella ajonestolaitteella tarkoitetaan kuitenkin elektronista laitetta, joka esimerkiksi estää polttoaineen syötön, ellei virta-avain ole paikoillaan tai elektronisen lukitussysteemin lähetin ole muutaman metrin säteellä autosta.
JIS

JIS (Japanese Industrial Standard) ovat japanilaisia teollisia standardeja. JIS-standardeja on käytössä japanilaisissa teollisuus- ja mineraalituotteissa, pois lukien lääkkeet, maatalouskemikaalit, kemialliset lannoitteet, silkkilangat sekä tietyt puu-, maatalous- ja metsätuotteet. Suomessa JIS-2 ja JIS-4 ovat tunnettuja radiopuhelinten tiiviysluokituksia. JIS-2 vastaa IP-54:n ja JIS-4 vastaa IP-55:n tiiviystasoa.
Standardit.
JIS-standardit merkitään kuten "JIS X 0208:1997", jossa X on luokka, neljä numeroa (tai viisi ISO-yhteensopivaa) ryhmälle ja lopulta neljä numeroa vuodelle.
JIS X 0208 on japanilainen merkistökoodaus.
Mehujää

Mehujää (myös juomajää, limonadijää) on jäätelön kaltainen elintarvike, jossa on jäädytettyä juomaa, teollisissa mehujäissä usein limonadia. Useimmat mehujäät ovat ulkomuodoltaan lähellä tikkujäätelöä.
Historia.
Jäisiä mehutankoja on syöty jo 1800-luvulla. Ensimmäinen suuressa mittakaavassa markkinoitu tuote oli Frank Eppersonin (1894-1983) patentoima Popsicle-mehujää. 11-vuotiaana, vuonna 1905, Epperson jätti yöksi kuistille lasin limonadia, jossa oli sekoitustikku. Seuraavana aamuna hän huomasi, että irrotettuaan limonadin kuumalla vedellä hän pystyi syömään jäätynyttä limonadia käyttäen tikkua pidikkeenä. Vuonna 1923 Epperson hankki vuosien takaiselle keksinnölleen patentin. Keksinnön englanninkielinen nimi oli ”Epsicle ice pop”, mutta lastensa ehdotuksesta Epperson antoi tuotteelle myöhemmin nimen ”Popsicle”. Mehujään ensimmäinen julkinen tarjoilu oli vuonna 1922 Oaklandissa pidetyissä tanssiaisissa, joissa mehujäätä tarjoiltiin paikallisille palomiehille. Vuonna 1925 Epperson myi tuotteen oikeudet Joe Lowe -nimiselle yhtiölle. Nykyään oikeudet ovat Good Humor -yhtiöllä.
Standartti

Standartti (josta on käytetty myös nimitystä standardi tai standertti) on aiemmin varsinkin laivauksessa käytetty puutavaran tilavuusyksikkö. Yksikön nimi pohjautuu englannin sanaan "standard"; sen lyhenne on std ja monikossa joskus stds.
Tavallisesti käytettiin niin sanottua "Pietarin standarttia", joka vastasi sahattua puutavaraa 165 englantilaista kuutiojalkaa eli 4,67203 m3, veistettyä puutavaraa 150 kuutiojalkaa eli 4,24730 m3 tai pyöreää puutavaraa 120 kuutiojalkaa eli 3,398 m3. Eri laatuisille puutavaroille standartti oli määritelty siten, että laivassa yksi Pietarin standartti mitä puutavaraa tahansa vei aina suunnilleen saman verran tilaa.
Kaivos- ja ratapölkkyjen mittaamisessa käytettiin myös niin sanottua "Gööteporin standarttia", joka käsitti puutavaraa 180 englantilaista kuutiojalkaa eli 5,097 pinokuutiometriä.
Harpyijat

Harpyijat () ovat siivekkäitä naisia Kreikan mytologiassa. Ne esiintyvät monissa myyttisissä kertomuksissa kiusaten ihmisiä viemällä ruokaa, mutta joissakin myös ihmisiä.
Kuningas Fineus oli vaihtokaupassa Zeus-ylijumalan kanssa luopunut näkökyvystään ja saanut tilalle kyvyn nähdä tulevia tapahtumia. Myöhemmin kuningas loukkasi Zeusta paljastamalla jumalien salaisia suunnitelmia. Rangaistukseksi Zeus lähetti harpyijat piinaamaan häntä. Koska ne anastivat miltei kaiken ruoan, kuningas tuomittiin harpyijan kohtaloon: sammumattomaan nälkään. 
Argonauttien käynti pelasti sokean Fineuksen. Argonautit tarvitsivat neuvoja reitinvalintaansa ja lupasivat vastapalveluksen. Fineus järjesti runsaat pidot, ja harpyijat tulivat pian osingolle. Argonauttien laivalla matkanneet siivekkäät Zetes ja Kalais vetivät aseensa esiin ja ajoivat lentäen harpyijat pois. Yksi harpyijoista putosi ja hukkui pakomatkalla jokeen, joka sai nimekseen Harpyes.
Harpyijan nimi on annettu oikealle petolinnulle: Etelä- ja Keski-Amerikan sademetsissä elävälle suurikokoiselle kotkalajille, joka on kyllin vahva sieppaamaan latvustosta apinoita ja laiskiaisia. Harpyija-sanasta on lähtöisin myös suomen kielen rumaa vanhaa naista tarkoittava sana "harppu".
Skylla ja Kharybdis

Skylla ja Kharybdis ( ja Χάρυβδις) ovat kaksi kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää merihirviötä, jotka asustivat kapean Messinansalmen molemmin puolin niin, että salmesta kulkevan laivan oli pakko kulkea jommankumman läheltä. Tarun mukaan toisella rannalla olleessa kallioluolassa asui Skylla; tällä oli kuusi koiran päätä, joilla se nappasi mukaansa ohikulkevasta laivasta kuusi miestä. Toisella rannalla Kharybdis taas muodosti suuren vesipyörteen, joka imaisi mukaansa koko ohikulkevan laivan.
Skylla

Skylla () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian välisen kapean Messinansalmen reunoilla olleista merihirviöistä. Skylla oleili luolassaan toisella rannalla, ja vastapäisellä rannalla oli Kharybdis, jättimäinen vesipyörre. Salmen rannat olivat vain nuolen kantaman päässä toisistaan, joten kun salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä, se ajautui liian lähelle toista.
Antiikin taiteessa Skylla kuvattiin kalanpyrstöiseksi merenneidoksi, jonka lanteita kiersi kuitenkin neljästä kuuteen koiran päätä. Homeros kertoo, että Skylla olisi ollut Krataiiksen tytär, kaksitoistajalkainen hirviö, jolla oli kuudessa koiranpäässään kolme riviä teräviä hampaita, ja joka haukkui koiran lailla. Tuoreemmissa kirjoituksissa vanhemmiksi on esitetty Forkysia ja Krataiista tai Trienosta, Forkysta ja Lamiaa, Poseidonia ja Krataiista tai Tyfonia ja Ekhidnaa. Häntä on myös esitetty Tritonin tyttäreksi.
Homeroksen Odysseiassa kerrotaan, kuinka Odysseus sai manalassa käydessään neuvon haamulta, että hänen olisi parempi purjehtia lähempää Skyllaa kuin Kharybdista, tai muuten hän voisi menettää koko aluksensa. Näin tapahtuikin, ja Odysseus menetti kuusi miestänsä Skyllan siepattua nämä suihinsa. Sen sijaan argonautit olivat onnistuneet ohittamaan aiemmin molemmat hirviöt jäämättä niiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä.
Roomalaiset runoilijat esittivät, että Skylla oli nymfi, joka ei alun perin syntynyt hirviönä, vaan oli kaunis neito. Ovidius kertoo, että Glaukos, merenjumala, rakastui tähän, mutta Skylla pakeni maalle, jonne Glaukos ei voinut häntä seurata. Epätoivoisena Glaukos pyysi Kirkeä valmistamaan hänelle taikajuoman, joka saisi Skyllan rakastumaan häneen. Hänen kertoessa rakkaudestaan Kirke rakastuikin itse Glaukokseen, joka kuitenkin torjui tämän lähentelyn. Mustasukkaisena Skyllalle Kirke valmisti myrkyn ja kaatoi sen lähteeseen, jossa Skyllan oli tapana kylpeä. Heti kun nymfi astui veteen, hän muuttui hirviöksi kuusine koiran päineen, ja kykenemättä surkeudessaan edes liikkumaan, hän tuhosi kaiken ympäriltään. Jos laiva purjehti liian läheltä häntä, jokainen päistä sieppasi yhden miehistöstä. Tzetzes ja Servius puolestaan kertovat Skyllan olleen alun perin Poseidonin rakastettu, jonka Amfitrite muutti mustasukkaisuudesta hirviöksi.
Herakleen kerrotaan surmanneen Skyllan tämän varastettua härkiä Geryonin karjasta. Forkys poltti kuitenkin tyttärensä ruumiin roviolla ja herätti tämän takaisin eloon.
Ovidiuksen mukaan Skylla oli muutettu kallioksi ennen kuin Aineias purjehti salmen läpi – Nonnoksen mukaan tämän teki Poseidon. Tämän jälkeen Skylla nimenä viittasikin toiseen salmessa olevista luodoista.
Kharybdis

Kharybdis () oli kreikkalaisessa mytologiassa toinen Italian ja Sisilian välisen kapean Messinansalmen merihirviöistä. Toisella rannalla olleessa luolassa oleili Skylla, jonka kuusi koiran päätä sieppasivat merimiehiä ohipurjehtivista laivoista, ja vastarannan kalliolla kasvoi viikunapuu, jonka alla oleileva Kharybdis imaisi kolme kertaa päivässä valtavat vesimassat sisäänsä ja sylkäisi ne sitten taas ulos. Luultavasti Kharybdis onkin ollut salmen vuoroveden henkilöitymä. 
Kharybdis oli Poseidonin ja Gaian tytär ja alun perin najadi, makean veden nymfi. Hän nosti tulvia ja saartoi maata aalloillaan laajentaakseen isänsä valtakuntaa mutta suututti Zeuksen, koska hän samalla supisti tämän hallitsemaa maata. Rangaistukseksi Zeus kahlehti Kharybdiin merenpohjaan. Toisen version mukaan Kharybdis varasti jatkuvasti Herakleen karjaa, ja sen vuoksi Zeus paiskasi hänet vasamallaan mereen.
Koska salmen rannat olivat vain nuolenkantaman päässä toisistaan, salmessa purjehtiva laiva yritti välttää toista hirviöistä ja ajautui siksi liian lähelle toista. Argonautit olivat aikanaan onnistuneet ohittamaan salmen jäämättä merihirviöiden armoille, mutta tällöin Hera oli käskenyt Thetiin neuvomaan heitä. Sen sijaan Odysseus ei ollut yhtä onnekas. Homeroksen "Odysseiassa" kerrotaan, kuinka Odysseus manalassa saamansa ohjeen mukaisesti aluksi purjehti lähempää Skyllaa kuin Kharybdista ja menetti kuusi miestänsä tälle. Aluksen päästyä salmen ohitse ja rantauduttua saarelle, jossa Helios laidunsi pyhää karjaansa, miesten tuli kuitenkin nälkä, ja he teurastivat lauman parhaat härät. Suuttuneena Helios uhkasi Zeukselle mennä manalaan loistamaan kuolleille, ellei tämä tekisi asialle jotakin, jolloin Zeus suostui kostamaan teon tuhoamalla salamallaan aluksen ja miehistön lukuun ottamatta Odysseusta, joka ei ollut osallistunut ateriaan.
Odysseus ajautui haaksirikkoisena tällä kertaa Kharybdiin tykö mutta vältti joutumasta sen kitaan pitämällä lujasti kiinni viikunapuusta. Veden purkauduttua ulos Odysseus päästi otteensa irti ja pelastautui takaisin aallon mukana tulleelle lautalleen.
Vesa Aaltonen

Vesa Aaltonen (s. 7. maaliskuuta 1950 Helsinki) on suomalainen rumpali, joka tunnetaan erityisesti Tasavallan Presidentti -yhtyeen perustajana yhdessä Jukka Tolosen kanssa. Muita tärkeitä yhtyeitä hänen urallaan ovat olleet Eero Raittisen Help, Albert Järvinen Band, Made in Sweden, The Group sekä Kirkan, Hectorin ja Pekka Pohjolan eri kokoonpanot. Hän on toiminut myös sessiomuusikkona jo 1970-luvulta alkaen sekä työskennellyt filmiyhtiössä. Aaltonen on vuoteen 2019 mennessä soittanut noin 1 800 kappaleella ja 1 200 karaoketaustakappaleella. Aaltonen käyttää Yamahan rumpuja ja Zildjian-symbaaleja.
Aaltonen on kertonut, että häntä ja muita ruotsalaisen Made in Sweden -yhtyeen muusikkoja pyydettiin Abban taustayhtyeeksi vuoden 1976 Australian-kiertueelle. Aaltonen ja toinen yhtyeessä soittanut suomalainen, basisti Pekka Pohjola, kieltäytyivät. He kokivat olevansa progressiivisen rockin muusikkoja, jotka eivät soita purukumipoppia. Made in Swedenia pidettiin maailmanluokan progeyhtyeenä, eikä muusikkojen siirtymistä genrestä toiseen tuolloin katsottu hyvällä.
Aaltosen omaelämäkerta "Vesa Aaltonen – Tasavallan presidentistä valtakunnan rumpaliksi" ilmestyi marraskuussa 2019. Kirjan toimitti Georg Lindström ja julkaisi Svart Records.
Euskaltel-Euskadi

Euskaltel-Euskadi oli Baskimaassa 1994 perustettu ammattipyöräilytalli. Joukkue oli mukana ammattipyöräilyn korkeimmalla kilpailutasolla, UCI ProTourilla ja vakiovieras Ranskan, Espanjan ja Italian ympäriajoissa. Joukkueen pääsponsorit olivat Bilbaossa päämajaansa pitävä telekommunikaatioalan yritys sekä autonomisen Baskimaan aluehallinto.
Manageri Miguel Madariga oli kiertänyt kansallisia ja kansainvälisiä pyöräilykilpailuja, erityisesti Ranskan ympäriajon Pyreneiden-etappeja ja oli vaikuttunut baskikannattajien innosta sekä omistautumisesta. Madariaga päätti perustaa Baskimaahan oman ammattilaisjoukkueen edistämään nuorten baskiajajien kehitystä. Euskaltel-Euskadi sai alkunsa vuoden 1994 ensimmäisenä päivänä. Vasta viimeisenä toimintavuotena 2013 talliin pääsi myös muita kuin baskitaustaisia pyöräilijöitä.
Joukkueen suurimpia tähtiä olivat viimeisinä vuosina Mikel Astarloza, Igor Antón, Mikel Nieve ja Samuel Sánchez. Euskaltel-Euskadi oli tärkeässä asemassa myös Joseba Belokin, Iban Mayon ja Haimar Zubeldian uran käynnistämisessä.
"Tilanne 4. helmikuuta 2013"
Lahjakkuus

Lahjakkuus on synnynnäinen kyky tai taito, jota tietyssä kulttuurissa arvostetaan. Lahjakkuuden katsotaan olevan korkean osaamistason yksi tekijä harjoittelun ja aikaisen aloittamisen kanssa.
Merkitys.
Lahjakkuutta pidetään nerouden ja luovuuden edellytyksenä. Lahjakkuus on kuitenkin vain potentiaalia, eikä lahjakkaasta ihmisestä välttämättä koskaan kehity luovaa ihmistä tai neroa, joka tunnetaan saavutuksistaan. Lahjakkuuden kehittäminen taidoksi vaatii pitkäaikaista harjoittelua, ja lahjakkaan lapsen taitojen kehitys vaatii usein paljon uhrauksia lapsen vanhemmilta. Moni lahjakas lapsi kuitenkin pyrkii itsekin oma-aloitteisesti kehittämään taitojaan ja opiskelemaan.
Perinnöllisyys.
Lahjakkuuden arvellaan perustuvan perinnöllisiin neurologisiin ominaisuuksiin, joskaan näistä ei tiedetä tarkemmin kovin paljoa. Myös Howard Gardnerin moniälykkyysteorian mukaan ihmisen lahjakkuuden eri lajit ovat ehkä osittain perinnöllisiä.
Esiintyminen.
On tavallista, että lapsi osoittaa suurta lahjakkuutta vain yhdellä alueella mutta ei muilla. Jotkut lapset osoittavat lahjakkuutta keskenään samankaltaisilla rakenteeltaan symbolisilla alueilla, kuten shakissa, matematiikassa ja musiikissa. Erityisen lahjakkaita lapsia voidaan kutsua lapsineroiksi tai ihmelapsiksi.
Älykkyysosamäärä lahjakkuuden mittarina.
Lahjakkuutta kuvataan joskus älykkyysosamäärällä, jota pidetään kaiken älyllisen suorituskyvyn takana olevana metakykynä. Yhdysvalloissa lapsia luokitellaan ”lahjakkaisiin”, kun heidän älykkyysosamääränsä kuuluu korkeimpaan kolmeen tai viiteen prosenttiin. Tällaiset lapset menestyvät seurantatutkimusten mukaan keskimääräistä paremmin elämässään.
Albion (albumi)

Albion on vuonna 1986 julkaistu Neumannin ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin hieman ennen Dingon hajoamista. Musiikiltaan albumi poikkeaa merkittävästi Dingon tyylistä. "Albionin" tunnetuin kappale on ”Naiselleni”, joka on suomennos Moody Bluesin kappaleesta "For My Lady". 
Kyseessä on Neumannin menestynein sooloalbumi. Se on myös ainoa, joka on ylittänyt kultalevyrajan.
" Albion" julkaistiin vuonna 1986 vinyylilevynä ja C-kasettina. Albumi on julkaistu uudelleen remasteroituna vuonna 2001. Se on sittemmin tullut myös suoratoistopalveluihin.
Albion on muinainen nimi Englannille.
Albumin musiikki.
Neumann oli albumin tekoaikaan kiinnostunut etenkin kelttiläisestä musiikista ja traditiosta sekä mytologiasta. Albumin musiikissa ja soitinvalikoimassa on vaikutteita kansanmusiikista, ja osa sävellyksistä on traditionaalisia. Tuotannossa ei kuitenkaan ole tavoiteltu aidonkuuloista kansanmusiikkia, ja esimerkiksi äänitystekniikka on ajanmukaista.
Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi tuli ”Naiselleni”, joka on suomennos Moody Bluesin kappaleesta "For My Lady". Levyllä kuullaan myös suomenkielinen versio Queenin kappaleesta "'39". "Sana saapui Ranskaan" on traditionaalinen sävellys. "Gaudete" (iloitkaa, ylistäkää) on keskiaikainen latinankielinen ja latinaksi esitetty Jeesus Kristuksen syntymän ylistys, jonka musiikki on sävelletty 1500-luvulla. Kappale esitetään a cappellana. Soolo-osuudet laulaa poikatenori Niko Haukkala Cantores Minores -kuorosta. Kappale on Piae Cantiones -kokoelmassa. Neumannin version innoittajana on brittiläisen folk-rock-yhtye Steeleye Spanin esitys, joka nousi maan singlelistalle 1973 sijalle 14 albumilta "Below The Salt" vuodelta 1972. Muutoin kappaleet ovat Neumannin sävellyksiä ja sanoituksia.
Kotiinpaluu (Neumannin albumi)

Kotiinpaluu on Neumannin albumi vuodelta 1989. Alun perin albumi oli tarkoitus julkaista Neumann Band -nimellä, mutta yhtyeen hajoamisen vuoksi levy julkaistiin Neumannin soololevynä. Levy-yhtiönä toimi Bang Trax. 
Musiikki ja tyyli.
Tyyliltään sekä sanoituksiltaan jotkut albumin kappaleet ovat samankaltaisia Neumannin debyyttialbumin kanssa. Edeltäjänsä tavoin albumilla on otettu vahvoja vaikutteita irlantilaisesta musiikista. Osa albumin kappaleista on myös huomattavasti raskaampaa rock-musiikkia kuin Neumannin aiempi tuotanto.
Julkaisu.
"Kotiinpaluu" julkaistiin vuonna 1989 vinyylilevynä, CD-levynä ja C-kasettina.Warner Music Finland julkaisi albumin remasteroituna vuonna 2001. Albumista julkaistiin uusi CD-painos vuonna 2014. "Kotiinpaluu" on nykyään myös Spotify-suoratoistopalvelussa. Albumin eri versioiden kappalesisältö poikkeaa hieman toisistaan.
Vastaanotto.
Albumin myyntimäärät jäivät vaatimattomiksi eikä se ylittänyt kultalevyrajaa. Neumann on myöhemmin arvellut heikon menestyksen johtuneen osittain siitä, ettei talousvaikeuksiin ajautuneella levy-yhtiö Bang Traxilla ollut varaa markkinoida levyä.
Kappaleet.
Albumin alkuperäinen vinyyliversio sisälsi kymmenen kappaletta. C-kasetilla ja CD-levyllä julkaistulla versiolla oli mukana kappaleet ”Kettujen yö”, ”Jetset” ja ”Timanttilapsia”. Bonuskappaleita ei ollut mukana vuoden 2001 CD-versiolla.
C-kasetin kappaleet.
C-kasettina julkaistun version kappalejärjestys poikkeaa hieman muista versioista.
Tähti ja meripoika

Tähti ja meripoika on Neumannin syksyllä 1992 julkaistu sooloalbumi. Se julkaistiin samaan aikaan samaa nimeä kantaneen Neumannin omaelämäkertakirjan kanssa.
Albumi julkaistiin CD-levynä, vinyylilevynä ja kasettina. Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Grand Hotel”. "Tähden ja meripojan" myynti jäi kuitenkin vaatimattomaksi eikä se ylittänyt kultalevyrajaa. Syyksi on arveltu sitä, että albumilta ei noussut yhtäkään suurta hittiä.
"Tähdellä ja meripojalla" oleva kappale ”Hölmöläisten laiva” oli tehty alun perin jo Dingon aikoina. Kappale oli mukana Dingon levytyssopimukseen johtaneella demokasetilla, mutta Dingo ei koskaan levyttänyt kyseistä kappaletta. Neumannin vuonna 1992 levyttämä versio kappaleesta poikkeaa sanoitukseltaan ja sovitukseltaan hieman Dingon varhaisesta demoversiosta.
Nimeni on Neumann

Nimeni on Neumann on Neumannin vuonna 1996 julkaistu sooloalbumi. 
Lähes puolet albumin kappaleista on akustisia versioita Dingon vanhoista hiteistä. "Nimeni on Neumann" sisältää myös Neumannin version Pave Maijasen alun perin levyttämästä kappaleesta ”Kuutamokeikka”.
Albumi julkaistiin CD-levynä. Albumin tuotti Pave Maijanen ja levy-yhtiönä toimi Warner Music Finland.
Albumin nimi viittaa Dingon esikoisalbumiin "Nimeni on Dingo".
Parhaat (Dingo)

Parhaat on vuonna 1999 julkaistu Dingon kokoelmalevy. Se julkaistiin markkinoimaan Dingon uutta comebackia ja paluuta tunnetuimpaan kokoonpanoon.
Kokoelmalevyä on myyty yhteensä 51 709 kappaletta. Se on toistaiseksi viimeinen Dingon kulta- ja platinalevyn rajat ylittänyt julkaisu. "Parhaat" on myös eniten myynyt Dingon kokoelmalevy.
Moderata Ungdomsförbundet

Moderata Ungdomsförbundet, MUF, on ruotsalaisen Maltillinen kokoomus -puolueen () nuorisojärjestö. Järjestöön kuului vuonna 2016 noin 13 000 jäsentä.
Historia.
Moderata Ungdomsförbundet perustettiin vuonna 1934 nimellä Ungsvenskarna, kun Allmänna valmansförbundet (nykyään Moderata samlingspartiet) katkaisi yhteistyönsä natsimyönteisen Sveriges Nationella Ungdomsförbundin (SNU) kanssa. SNU:sta tuli oma erillinen puolueensa Sveriges nationella förbund (SNF).
Vuonna 1946 järjestön nimeksi vaihdettiin Högerns ungdomsförbund (HUF) ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1969.
Erona SNU:hun, joka oli puolueesta irrallinen organisaatio, on Ungsvenskarna/HUF/MUF ollut aina osa Maltillisen kokoomuksen puolueorganisaatiota.
MUF:n puheenjohtajista kolme on noussut puolueensa puheenjohtajiksi, Gunnar Heckscher, Ulf Kristersson ja Fredrik Reinfeldt, ja heistä Reinfeldt myös Ruotsin pääministeriksi. Muita korkeisiin tehtäviin nousseita järjestön puheenjohtajia ovat muun muassa ministereinä toimineet Beatrice Ask, Anders Björck, Eric Krönmark ja Per Unckel.
Sulkakäärme

Sulkakäärme (náhuatliksi Quetzalcóatl, mayaksi Kukulcán) oli tärkeä jumaluus Mesoamerikan kansojen kuten asteekkien ja mayojen mytologiassa. Sulkakäärme oli alun perin tolteekkien palvoma jumaluus, jonka sittemmin sekä mayat että asteekit omaksuivat omiin uskontoihinsa.
Sulkakäärmeen nimi niin asteekkien kuin mayojenkin kielellä tarkoittaa sulkapeitteistä käärmettä. Nimessä yhdistyvät maan ja taivaan elementit, jotka selittävät Sulkakäärmeen aspektit hedelmällisyyden, tuulen ja Aamutähden jumalana.
Sulkakäärme on ilmeisesti ollut evolutionaarinen hahmo, johon on kasautunut aikojen kuluessa yhä moniulotteisempia piirteitä. Teotihuacanilaisen kauden taitteessa 300-luvulta 600-luvulle se oli eläinjumaluus, joka yhdistettiin lähinnä maanviljelykseen. Tolteekkien valtakaudella 900-luvulta 1200-luvulle Sulkakäärmeen palvonnasta tuli merkittävä kultti, ja se transformoitui eläinhahmosta ihmismäisempään muotoon. Sulkakäärme muuntui aamu- ja iltatähden jumalaksi, ja hänen temppelistään tuli tolteekkien pääkaupungin Tulan seremoniallinen keskus. 
Asteekkien valtakaudella Quetzalcóatlia kunnioitettiin kalenterin ja kirjojen keksijänä sekä pappien, kultaseppien ja käsityöläisten suojelijana. Sulkakäärme yhdistettiin Venukseen, ja aamu- ja iltatähtenä jumala oli kuoleman ja jälleensyntymisen symboli. Kerrottiin, että Quetzalcóatl oli muinoin laskeutunut kumppaninsa, koiranpäisen Xolotlin, kanssa manalaan eli Mictlaniin, jossa he keräsivät ikivanhoja kuolleiden luita. Sulkakäärme voiteli luut omalla verellään ja synnytti siten nykyistä maailmaa asuttavat ihmiset.
Sulkakäärmeen mytologia perustuu mahdollisesti osittain todelliseen tolteekkikuninkaaseen, joka eli 1100-luvulla ja käytti titteliä ”Sulkakäärme”. Hän pakeni perimätiedon mukaan kotimaastaan uskonnollisten konfliktien seurauksena mayojen maahan Jukataniin tuodakseen sinne Sulkakäärmekultin ja -kulttuurin.
Sulkakäärmeen mytologian mukaan hän palaa tiettynä päivänä. Sattumalta 1500-luvun alussa espanjalainen konkistadori Hernán Cortés saapui miehineen Meksikoon juuri kyseisenä ajankohtana, jolloin asteekkikeisari Mochtezuma II piti häntä kohtalokkaasti Sulkakäärmejumalan lähettiläänä.
Espanjalaisvalloituksen myötä 1500-luvulta alkaen Sulkakäärme ”valaistiin” jumalaksi, rauhan apostoliksi ja inhimillisen sivistyksen opettajaksi. Samalla tummaihoinen jumala sai vaalean ihon, tuuhean parran, paimensauvan ja asukseen kerjäläismunkkimaisen kaavun.
Nereidi

Nereidi on kreikkalaisessa mytologiassa merenneito. Nereidejä on noin viisikymmentä ja he ovat Nereuksen ja Doriksen tyttäriä. He kulkevat usein Poseidonin mukana ja ovat aina ystävällisiä myrskyihin joutuneille merimiehille. Kaikkein huomattavin heistä on Thetis, joka on Peleuksen vaimo ja Akhilleuksen äiti, sekä Amfitrite, Poseidonin vaimo.
Kharon

Kharon () on kreikkalaisessa mytologiassa Erebosin ja Nyksin poika sekä manalan lautturi. Hän vei kuolleiden sielut Akheronjoen tai Styksin yli Haadeksen valtakuntaan, jos näillä oli antaa kolikko maksuksi. Jos ei maksanut, joutui vaeltamaan joen rannalla sata vuotta. Tästä syystä kreikkalaiset asettivat aina kuolleiden kielen alle oboli-kolikon ennen ruumiiden hautaamista.
Etruskien mytologiassa Kharon tunnetaan nimellä Charun, ja hänet kuvataan kuoleman demonina, joka kantaa suurta moukaria.
Tarinoiden mukaan Aineias ja Orfeus ovat kulkeneet Kharonin kyydissä elävinä.
Kharon-hahmo on luultavasti peräisin sumerilaisilta, joiden mytologiassa oli vastaava hahmo.
Kirjailija Dante Alighieri toi Kharonin kristilliseen mytologiaan teoksessaan "Jumalainen näytelmä". Kharon on ensimmäinen nimeltä mainittu hahmo, jonka kirjan kertojapäähenkilö tapaa Helvetissä.
Achérontas

Achérontas (, ), antiikin Akheron (), on joki, joka virtaa Epeiroksessa luoteisessa Kreikassa. Se saa alkunsa Píndosvuorilta ja laskee Joonianmereen Ammoudián kylässä Párgan kunnassa. Kokytós-joki on Achérontaksen sivuhaara.
Joen nimi vastaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää, manalassa eli Haadeessa sijainnutta Akheron-jokea. Aiemmin sitä pidettiin tämän maanalaisen joen sivuhaarana. Joen nimi tarkoittaa ”surun jokea”.
Akheron

Akheron () on kreikkalaisessa mytologiassa joki, joka virtaa Haadeen eli manalan halki. Yleensä se yhdistetään samannimiseen luoteiskreikkalaiseen jokeen, jonka nykykreikkalainen nimi on Achérontas.
Dingomania

Dingomania on vuonna 2004 julkaistu Dingon kokoelmalevy ja DVD, jotka julkaistiin markkinoimaan Dingon "Dingomania Tour" -paluukiertuetta. Kokoelmalevy ja DVD julkaistiin erikseen.
Kokoelmalevyn ensimmäinen CD-levy sisältää yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1984–1994. Toinen CD-levy sisältää yhtyeen kappaleista tehtyjä remix-versioita sekä aiemmin Suomessa julkaisemattomat englanninkieliset kappaleet ”The House Without a Name” ja ”Tell Me Now”. Mukana on myös vuonna 1986 levytetty, mutta aiemmin julkaisematon ”Tobacco Road”. Kokoelmalevy sisältää myös vuonna 2004 tehdyn remix-version ”Autiotalo update 04”, joka julkaistiin myös singlenä.
DVD-julkaisu sisältää konserttitallenteita, haastatteluita ja televisiouutisia vuosilta 1984–1986.
Sana "dingomania" tarkoittaa Dingon suosiota 1980-luvulla. 
Kansikuva.
Molempien julkaisujen kannen etukannen valokuvan on ottanut Kari Riipinen. Kuva on otettu vuonna 1985 Marokossa osana "Kerjäläisten valtakunta" -albumin kuvausmatkaa. Kannessa esiintyy yhtyeen tunnetuin kokoonpano.
Sekä CD-levyn että DVD-levyn ulkoasun on suunnitellut LemonWorks.
DVD.
Kaivorock -84 (Yle TV1, Ohjaaja Heikki Harma)
Tavastia Klubi -84 (Ohjaaja Hannu Merivirta)*
Porin Puuvillatehdas -85 (Ohjaaja Hannu Merivirta)
Extra:
Dingomania
Toisin kuin julkaisun takakannessa lukee, DVD ei sisällä Matti Hämäläisen toimittamaa dokumenttia "Dingo ja Levottomat tuhkimot". Osia dokumentista on nähtävillä osiossa "Dingo ja Lontoo".
Tuotantokausi

Tuotantokausi on televisiosarjojen tuotannossa se määrä jaksoja, jotka tuotetaan suunnilleen yhden vuoden aikana.
Tuotantokausi käsittää yleensä 6–24 jaksoa. Täyden 22–26 jakson tuotantokauden sarjan uusia jaksoja esitetään Yhdysvalloissa yleensä syyskuusta huhtikuuhun ja niiden välillä ja muulloin uusintoja. Monissa tapauksissa jaksoja on usein vähemmän, jolloin tuotantokausi on se määrä jaksoja, joihin kerrallaan saadaan rahoitus.
Monissa sarjoissa tuotantokausi päättyy aina niin sanottuun cliffhangeriin eli huippujännittävään kohtaan, jolla pyritään saamaan katsojat mukaan myös seuraavalla tuotantokaudella syksyllä. Tämän vuoksi monet jatkuvajuoniset sarjat, jotka on peruutettu tietyn tuotantokauden jälkeen, päättyvät keskeneräisinä (esimerkiksi "Twin Peaks" tai "Lego Ninjago").
VT100

VT100 on Digital Equipment Corporationin (DEC) vuonna 1978 markkinoille tuoma merkkipohjainen pääte. Se on ehkä nimeltä tunnetuin tekstipääte ja nykyisin pääte-emulaattorien "de facto" -standardi.
VT100 oli ensimmäinen mikroprosessoriin (Intel 8080) perustuva tekstipääte ja yksi ensimmäisistä ANSI X3.64 -päätteenohjausstandardin toteuttaneista laitteista.
VT100:n perusnäyttötilassa on 24 kappaletta 80-merkkisiä rivejä, mutta laite tukee myös 132 merkin rivileveyttä. Merkit voivat olla eri muotoilutiloissa, joita ovat lihavointi (päävärin kirkastus), vilkkuminen, käänteinen tulostus ja alleviivaus. Tiloja voi myös yhdistellä. VT100 käyttää 7-bittistä ASCII-merkistöä ja sen kansallisia muunnelmia.
Myöhemmät DEC:n tekstipäätteet olivat VT100-yhteensopivia mutta toteuttivat joitakin lisäominaisuuksia. Vuonna 1982 markkinoille tullut VT220-pääte toi mukanaan 8-bittisen DEC Multilanguage Character Set (MCS) -merkistön, jonka pohjalta kehitettiin nykyisin käytetyin 8-bittinen merkistö, ISO 8859-1.
Useimmat nykyisin suositut pääte-emulaattorit toteuttavat VT100:n uudemman mallin VT102:n kuvaruudunohjauskoodit täydennettynä niin sanotuilla ANSI-värikoodeilla.
Muunnokset.
DEC julkaisi VT100:n seuraajat VT101- ja VT102-mallit, jolloin syntyi VT100-päätteiden perhe eri hintaluokissa. VT101 ja VT102 eivät sisältäneet samoja laajennusominaisuuksia kuin ensimmäinen VT100. VT125 sisälsi grafiikkaominaisuudet ReGIS ("Remote Graphics Instruction Set") -käskyjen avulla.
Mikki Kauste

Mika-Antti ”Mikki” Kauste (s. 6. helmikuuta 1971 Kouvola) on popyhtye Egotripin laulusolisti, kosketinsoittaja ja alkuperäisjäsen sekä Espoon kaupunginvaltuutettu ja Vihreän liiton kulttuurityöryhmän vetäjä.
Ura.
Kauste perusti Egotripin vuonna 1993 kitaristien Knipin ja Skelen sekä basisti Aakun ja rumpali Piden kanssa.
Kauste on myös säveltänyt ja sanoittanut useita Egotripin kappaleita vuosien varrella. Ensimmäiset Mikin yksin tekemät, julkaistut kappaleet olivat vuonna 1998 ilmestyneen "Alter Ego" -albumin ”Vieterit” ja samaisen levyn ”Toinen mies”. Sen lisäksi hän on sanoittanut useita Knipin säveltämiä lauluja.
Vuonna 2008 Kauste vieraili "Ipanapa 2" -levyllä, jolla hän esitti oman kappaleen ”Tiluliluei”. Hän on esittänyt myös a cappella -version Maukka Perusjätkän kappaleesta ”Kun sä tuomitset mut”, joka löytyy kokoelmalevyltä "Syvissä vesissä".
Kauste esiintyi keväällä 2009 Nelosen "Kuorosota"-ohjelmassa. Hänen luotsaamansa Espoon-kuoro tuli toiseksi finaalissa.
Vuoden 2011 Syksyn sävel -kilpailussa Mikki Kauste esitti oman kappaleensa nimeltä ”Tie”. Myöhemmin se julkaistiin singlenä. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Mikki itse.
Vuonna 2013 Mikki julkaisi sooloalbumin "Lintumies", jonka kappaleista suurin osa on Mikin itse tekemiä. Sen sijaan kappaleet ”Rospuutto” ja ”Rakkauden roinaa” ovat Heimo Hatakan ja Mikki Kausteen yhdessä sanoittamia. ”Rakkauden roinaa” -kappaleen on julkaissut aiemmin Anne Mattila. Albumin nimikkokappaleen ”Lintumies” Mikki on puolestaan sanoittanut yhdessä Matti Johannes Koivun kanssa. Sooloalbumi poikkeaa Egotripin julkaisuista siten, että albumilla on vaikutteita iskelmästä sekä maailmanmusiikista. Samana vuonna ”Onnellinen” julkaistiin myös singlenä.
Albumin ilmestymisestä lähtien Mikki on tehnyt keikkoja Kalle Chydeniuksen kanssa. Joillakin keikoilla on ollut mukana Kallen lisäksi myös Rami Korhonen mutta enimmäkseen Mikki ja Kalle ovat tehneet duokeikkoja.
Lisäksi Mikki Kauste on tehnyt yhteiskeikkoja myös Anssi Känsälän kanssa.
Egotripin, oman soolotuotannon ja Anne Mattilan lisäksi hän on tehnyt Idols-semifinalisteille kappaleen ”Elämä on kaunis” sekä sävellyksiä Jonna Tervomaan viidelle albumille.
Kauste on osallistunut myös kunnallispolitiikkaan: hänet valittiin Espoon kaupunginvaltuustoon vuonna 2017 Vihreän liiton riveistä. Hän aikoo pyrkiä myös eduskuntaan. Kauste on ollut Espoon kaupunginhallituksen jäsen kaudella 2019–2021.
Espoon Vihreät palkitsi Kausteen vuoden vihreänä vuonna 2020. Perusteluissa mainittiin aktiivisuus politiikassa, kantaaottavuus sekä vihreiden arvojen esille tuonti etenkin sosiaalisessa mediassa.
Yksityiselämä.
Kauste asui aikaisemmin Helsingissä mutta muutti sittemmin perheensä kanssa Espoon Mankkaalle. Hänellä on kolme lasta, joiden äidistä hän erosi vuonna 2014.
ANSI X3.64

ANSI X3.64 on Yhdysvaltain kansallisen standardi-instituutin ANSI:n 1970-luvulla määrittelemä merkkipohjaisten päätteiden kuvaruudunohjausstandardi. Useimmat nykyiset pääte-emulaattorit ovat VT100-yhteensopivia ja toteuttavat siten tämän standardin. Monet ohjauskoodit ovat kuitenkin eri pääte- ja ohjelmistovalmistajien toteuttamia laajennuksia.
Useimmat ANSI X3.64 -ohjauskoodit alkavat ASCII-ohjauskoodilla codice_1 (desimaali 27, heksadesimaali 1B), jota seuraa yleensä kirjain tai avaava hakasulku codice_2. Muutamia ohjauskoodeja:
Useimmissa ohjelmointikielissä ohjauskoodeja käytetään tulostamalla niitä suoraan päätelaitteelle, joka on useimmiten standardiulostulossa. Esimerkiksi C-kielessä ANSI X3.64 -yhteensopivan päätteen kuvaruudun voisi tyhjentää seuraavasti:
Unix-ympäristössä käytetään termcap- tai terminfo-kirjastoa kuvaamaan eri päätteiden ominaisuuksia ja oikeat ohjauskoodit haetaan tietokannasta codice_7-ympäristömuuttujan perusteella. curses- ja ncurses-kirjastot tarjoavat C-kielellä ohjelmointirajapinnan jolloin ohjelmoijan ei tarvitse tuntea päätteiden ohjauskoodeja. X/Openin X/Open Curses määrittelee standardina tekstin syötön ja näytön päätteille.
IBM PC -yhteensopivien koneiden MS-DOS-käyttöjärjestelmän ANSI.SYS-laiteajuri toteuttaa nimensä mukaisesti suuren osan ANSI X3.64 -standardista mutta sisältää myös joitakin omia lisäyksiään. Ehkä merkittävin lisäys on mahdollisuus värien käyttöön ohjauskoodeilla, joita kutsutaan usein virheellisesti "ANSI-värikoodeiksi". Kullekin merkille voi asettaa teksti- ja taustavärin 8 vaihtoehdosta. Tekstivärin voi asettaa myös kirkkaaksi, joten tekstivärivaihtoehtoja on käytännössä 16.
PC-koneissa puolestaan harva ohjelma käyttää päätteenohjauskoodeja, vaan useimmat kirjoittavat nopeuden tähden suoraan näyttömuistiin, jonka sijainti ja toimintatapa on tunnettu.
ANSI-taide on ASCII-taiteen kaltaista merkkigrafiikkaa, joka käyttää hyväkseen ANSI.SYS -ajurin sallimia ohjauskoodeja ja IBM PC:n näytönohjainten 8-bittistä tekstitilamerkistöä. ANSI-grafiikka oli suosittua etenkin 1990-luvulla BBS-järjestelmissä, mutta sitä harrastetaan vieläkin.
Red Dwarf

Red Dwarf on brittiläinen science fiction -komediasarja, jonka loivat Rob Grant ja Doug Naylor. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi vuonna 1988, ja toistaiseksi viimeinen, yhdestoista tuotantokausi 2016. Jaksot ovat puolituntisia.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat pääosin jättimäiseen avaruusalukseen, "Red Dwarfiin".
Radioaktiivinen säteily tappaa aluksen miehistön lukuun ottamatta päähenkilö Dave Listeriä, joka on katastrofin sattuessa tuomittu staasiin loppumatkaksi. Lister herää staasista kolmen miljoonan vuoden kuluttua ja huomaa olevansa ainoa elossa oleva ihminen. Seuranaan hänellä on vain aluksen tietokone Holly, kuolleen kämppäkaverinsa hologrammikopio Arnold J. Rimmer, aluksen putkistoon eksyneestä kissasta kolmessa miljoonassa vuodessa kehittyneen kissahumanoidilajin ("Felis sapiens") edustaja Cat, ja myöhemmissä jaksoissa robottipalvelija Kryten.