tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Prinsessa Ruusunen

Prinsessa Ruusunen on vanha satuaihe, josta muun muassa Giambattista Basile, Charles Perrault, Wilhelm Genast ja Grimmin veljekset ovat kirjoittaneet toisistaan hieman eroavat muunnelmat. 
Giambattista Basilen versio.
Tarinan neito pistää itseään pellavasta irronneella tikulla, nukahtaen syvään uneen. Kuningas löytää neidon ja raiskaa hänet. Tämän seurauksena neito tulee raskaaksi ja synnyttää kaksoset. Toinen heistä imee tikun pois äitinsä sormesta, päättäen neidon syvän unen. Kuninkaan vaimo saa selville miehensä teon ja päättää surmata niin kaksoset kuin heidän äitinsäkin. Kuningas ehtii kuitenkin hätiin ja surmaa neidon sijaan kuningattaren. Kuningas ja neito elävät onnellisina elämänsä loppuun saakka.
Grimmin veljesten versio.
Tarinan alussa Prinsessa Ruusunen syntyy ja hänelle järjestetään hienot ristiäiset. Haltiatarkummit antavat prinsessalle lahjoja. Kolmastoista haltiatar ilmoittaa juhlaväelle, että prinsessa kuolee pistettyään 16-vuotissyntymäpäivänään sormensa värttinän piikkiin. Syntymäpäivänään Ruusunen pistää sormensa värttinään, mutta vaipuukin vain uneen.
Prinssi kiipeää nukkuvan prinsessan torniin ja suutelee tätä. Prinsessa herää ja heille järjestetään häät.
Perrault'n versio.
Grimmin veljesten versio sadusta päättyy Prinsessa Ruususen ja hänet herättäneen prinssin häihin, mutta Perrault'n satu jatkuu:
Mentyään naimisiin Prinsessa Ruusunen synnyttää kaksi lasta, ensin tyttären, joka saa nimen Aurora (= Aamurusko) ja vuotta myöhemmin pojan, joka saa nimen Päivä. (Toisin kuin Walt Disneyn samannimisessä elokuvassa, Aurora ei siis Perrault'lla ole Ruususen itsensä vaan hänen tyttärensä nimi.)
Vaikka prinssi on hyvä ja sankarillinen, käy kuitenkin ilmi, että hänen äidistään, kuningattaresta, on tullut paha syöjätär, jolla on voimakas halu syödä pikkulapsia. Siksi Auroran ja Päivän olemassaolo yritetään salata häneltä. Se kuitenkin tulee ilmi, kun Aurora on nelivuotias ja Päivä kolmivuotias. Silloin paha kuningatar antaa palvelijalleen tehtäväksi teurastaa heidät, ensin Auroran ja viikkoa myöhemmin myös Päivän, ja antaa hänelle myös ohjeet siitä, millä tavalla heidät olisi valmistettava ruoaksi. Palvelija kuitenkin kieltäytyy tottelemasta kumpaakaan saamaansa julmaa käskyä, joten hän vie lapset turvaan piilopaikkaan ja teurastaa sen sijaan karitsan ja vuohen ja valmistaa ne kuningattarelle ruoaksi. Kuningatar luulee syöneensä lapsenlapsensa ja kiittää palvelijaa kehuen saaneensa maukkaat ateriat. 
Mutta myöhemmin hän pyytää palvelijaa teurastamaan itse Prinsessa Ruususenkin. Kun tämä suree lapsiaan luullen heitä kuolleiksi, hän olisi jopa suostunut siihen. Silloin palvelija kuitenkin tunnustaa myös pahalle kuningattarelle, mitä hän oli tehnyt. Kun kuningatar saa tietää tulleensa petetyksi, hän raivostuu ja käskee tuoda kuninkaanpalatsiin ruukun, joka on täynnä kyykäärmeitä ja muita vaarallisia pikkueläimiä. Siihen hän aikoo prinssin poissa ollessa heittää Prinsessa Ruususen molempine lapsineen sekä palvelijan. Kun prinssi kuitenkin palaa kotiin odotettua aikaisemmin, hän kysyy kauhuissaan, mitä on tekeillä. Pelästynyt kuningatar hyppääkin ruukkuun itse ja saa surmansa. Prinsessa lapsineen pelastuu.
Prinsessa Ruusunen (vuoden 1949 elokuva)

Prinsessa Ruusunen on Edvin Laineen vuonna 1949 ohjaama elokuva. 
Elokuva pohjautuu vanhaan kansansatuun ja Sakari Topeliuksen näytelmään. Spektaakkelin nimiosaa esittää Tuula Usva. Kuningasta esittävä Aarne Laine on ohjaajan veli, kuningatar ohjaajan vaimo Mirjam Novero.
Leo Lehto voitti elokuvan lavastuksesta vuonna 1949 parhaan lavastuksen Jussi-palkinnon.
Carlos Torre Repetto

Carlos Torre Repetto (23. marraskuuta 1905 Mérida – 19. maaliskuuta 1978 Mérida) oli meksikolainen shakinpelaaja.
Torren kansainvälinen uran shakin huipulla kesti vain vähän yli vuoden. Voitettuaan 1924 vakuuttavasti turnauksen Detroitissa ja jätettyään siellä taakseen muiden muassa Samuel Reshevskyn, pelasi hän 1925 Baden-Badenin, Marienbadin ja Moskovan turnauksissa. Vaikka Torre ei saavuttanutkaan kokonaisvoittoa missään näistä suurista turnauksista, hänen taitonsa saivat ansaitun huomion. Erityisen suuren kohun herätti hänen vaikuttava voittonsa entisestä maailmanmestarista Emanuel Laskerista Moskovan turnauksessa. Johtuen psyykkisestä sairaudesta, jonka syytä ei tarkasti tiedetä, Torre vetäytyi pian kaiken tämän jälkeen pois kilpashakista 1926. Mitä silminnäkijöiden kertomuksiin voidaan luottaa, hän osoitti häiriintyneitä ruokailutottumuksia ja eli etupäässä makeisia syömällä. Sen jälkeen kun Torre oli bussimatkalla New Yorkin halki kaiken kansan nähden hankkiutunut eroon vaatteistaan, passitettiin hänet muutamaksi viikoksi sairaalaan. Sieltä kotiuduttuaan Torre matkusti takaisin Meksikoon ja vietti kotimaassaan koko loppuelämänsä, pelaamatta enää koskaan yhtäkään shakkiottelua tosissaan.
Vähän ennen kuolemaansa Carlos Torre Repetto sai 1977 suurmestarin arvonimen, jonka Maailman shakkiliitto FIDE myönsi hänelle kunniatittelinä. Hänestä tuli Meksikon ensimmäinen tämän tittelin haltija. Torren pelien perusteella laskettu "historiallinen" Elo-luku oli parhaimmillaan 2668. Tämän hän saavutti toukokuussa 1926, jolloin hänen voidaan laskea olleen maailman kymmenen parhaan shakinpelaajan joukossa.
Torren mukaan on nimetty vielä nytkin suosittu shakkiavaus, Torre-aloitus. Lisäksi hän esitteli Baden-Badenissa pelinalun 1. d2-d4 Rg8-f6 2. c2-c4 Rb8-c6, jota kutsutaan meksikolaiseksi torjunnaksi (saksaksi "Mexikanische Verteidigung", englanniksi yleensä "Black knight's tango" siinä hyödynnettävien mustien ratsujen mukaan).
Voittaessaan sensaatiomaisesti Laskerin hän teki tunnetuksi pelitavan, jota saksaksi kutsutaan nimellä "Zwickmühle" ("mylly"). Torreen liittyy myös eräs historian kuuluisimmista shakkiotteluista, jossa hänen väitetään olleen toisena osapuolena jo 1920: Adams – Torre, New Orleans 1920. Tätä ottelua ei kuitenkaan välttämättä koskaan edes pelattu.
Vuoden 1925 Moskovan turnauksessa kuvattiin Neuvostoliitossa elokuva "Šahmatnaja gorjatška", jossa Torre esiintyy eräiden muiden huippupelaajien tavoin pelaamassa shakkia. Kotimaassaan Meksikossa Carlos Torre Repetto muistetaan edelleen maansa suurimpana shakinpelaajana, ja Gabriel Velasco on kirjoittanut hänen elämästään ja shakkiotteluistaan kirjan "Vida Y Partidas De Carlos Torre".
Tuula Rosenqvist

Tuula Rosenqvist (ent. Ignatius, o.s. Usva; 13. huhtikuuta 1933 – 7. helmikuuta 2011 Espoo) oli Yle TV1:n ja Yle TV2:n kuuluttaja. Hän menestyi Telvis-äänestyksissä, ja hänet valittiin vuosina 1967 ja 1973 television parhaaksi naispuoliseksi esiintyjäksi. 
Tuula Usva tuli tunnetuksi jo kymmenvuotiaana koulutyttönä. Tällöin hän esiintyi Orvo Saarikiven elokuvassa "Suomisen taiteilijat", joka oli kolmas Suomisen perhe -elokuva. Siinä Usva esitti Pipsa Suomisen luokkatoveria. 15-vuotiaana hän näytteli nimiroolin Edvin Laineen elokuvassa "Prinsessa Ruusunen" vuodelta 1949. 
Ennen vuonna 1959 alkanutta televisiouraansa Usva toimi muun muassa matkatoimistovirkailijana, myymäläemäntänä ja mallina. Myöhemmin hän toimi myös juontajana ja muotinäytösten vetäjänä. Erotessaan Yleisradiosta vuonna 1974 hän oli TV2:n pääkuuluttaja.
Yksityiselämä.
Rosenqvist oli avioliitossa ekonomi Panu Ignatiuksen kanssa, ja heillä on kaksi poikaa. Heistä toinen on muun muassa TeliaSoneran ja Sanoma-konsernin talousjohtajana toiminut Kim Ignatius.
Toisen aviomiehensä Jan Rosenqvistin kanssa Tuula Rosenqvist asui pitkään Ranskassa. Hän muutti takaisin Suomeen vuonna 2010 jäätyään leskeksi. Hän kuoli 77-vuotiaana Jorvin sairaalassa Espoossa 7. helmikuuta 2011.
Oceans of Fantasy

Oceans of Fantasy on saksalaisen Boney M. -yhtyeen neljäs albumi vuodelta 1979.
Levy sisältää muun muassa hittikappaleet ”Gotta Go Home” ja ”El Lute”.
Britanniassa "Oceans of Fantasy" meni listan kärkeen heti avausviikollaan. Suomessa albumi oli listaykkösenä kahdeksan viikkoa ja myi platinaa.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Muolaanjärvi

Muolaanjärvi eli Muolajärvi (vuodesta 1948 , "Syväjärvi") on Vuoksen vesistöön kuuluva suurehko järvi Karjalankannaksen keskiosassa Kyyrölän kunnan länsiosassa Leningradin alueella Venäjällä. 
Järven vesi on kellertävää ja näkösyvyys on noin 1,5 m. Päärynän muotoisen järven pituus on 12,5 km ja suurin leveys 5,7 km. Saarista laajin on Suursaari, jonka korkeus merenpinnasta on 30 metriä. Pienempiä saaria ovat Rumakoira, Vanhapiika, Hepoleuka, Pajupehko, Kangassaari, Louhikko, Lammassaari, Puntari ja Selkäluoto. Suurimmat lahdelmat ovat Ripinlahti, Vehkalahti ja Lavolanlahti. Järven eteläpää on rannoiltaan ruohottunut. Sen vesi laskee pienen Muolaanlammen kautta Äyräpäänjärveen.
Järveen laskee Henteenoja, Hotajoki, Kuollatoja, Mustaoja, Rajaoja (Maatlammenoja), Riihioja ja Saaretjoki.
Muolaanjärvi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella ja sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan alueella. Mannerheim-linjan päävastarinta-asema kulki järven eteläosan poikki. 
Järven yläpuolella käytiin kesällä 1944 suuria ilmataisteluita. Syksyllä 1943 suomalaiskone pudotti venäläisen tiedustelukoneen veteen lähelle Keskikylän koulua. Koneen lentäjät kuolivat ja yksi heistä haudattiin läheiseen maastoon, loput jäivät veteen. Hauta merkittiin kepillä jonka päässä oli kypärä.
Aiheesta muualla.
Muumit ja Taikurin hattu

Muumit ja Taikurin hattu on vuonna 1997 julkaistu kolmas Muumi-tietokonepeli. Peli on grafiikaltaan paljon edellisiä muumipelejä kehittyneempi ja monimutkaisempi. Pelissä Muumihahmot puhuvat, ja Muumipappaa, Piisamirottaa, Taikuria sekä Mörköä lukuun ottamatta hahmojen suomenkielisinä ääninä on "Muumilaakson tarinoista" tutut äänet.
Taikuri on pulassa, sillä Kuningasrubiini on jälleen kadoksissa. Peli on vapaamuotoinen jatko Tove Janssonin "Taikurin hattu" -kirjalle. Pelin alussa kertoja kertoo Taikurin – sen jälkeen kun hän sai kuningasrubiinin Tiuhtin ja Viuhtin toivomuksen avulla – törmänneen matkalla pyrstötähteen. Hän selvisi muutamalla mustelmalla, mutta rubiini särkyi ympäri Muumilaaksoa yhdeksäksi palaseksi, ja tämän jälkeen Taikuri on ollut allapäin. Taikurin hattu kuitenkin tietää, että Muumilaakson asukkaat ovat löytäneet kaikki palaset, ja hattu on valmis kokoamaan pelaajan avustuksella rubiininpalaset kokoon erilaisissa tehtävissä ympäri Muumilaaksoa, josta palkkiona saa yhden rubiinin palasen per tehtävä.
Pelaaja auttaa taikuria tekemällä salaiset tehtävät, joiden avulla Kuningasrubiini saadaan takaisin. Rubiini on hajonnut yhdeksäksi palaksi ympäri Muumilaaksoa, ja laakson asukkaat ovat piilottaneet kukin löytämänsä kappaleen. He luovuttavat palasensa tehtävien ratkaisuja vastaan. Kun kaikki yhdeksän palasta ovat koossa Taikurin hatussa, ne yhdistyvät jälleen kokonaiseksi. Pelaajan oppaina toimivat Muumipeikko ja Niiskuneiti. Hauskat tehtävät opettavat muun muassa kellonajat, kasvien, marjojen ja jalokivien nimiä, aakkoset, sävelasteikon ja paljon muuta.
Tehtävät.
Edellisten pelien tapaan esineiden painaminen hiiren kohdistimella saa aikaan jotain, mutta vain muutamassa kohdassa. Muumitalon vieressä olevasta kristallipallosta kertoja kertoo erilaisista Muumilaakson asukkaista, kuten Möröstä ja hattivateista.
Pelin alkuvalikosta voi valita, meneekö Taikurin vuorelle kuuntelemaan tarinaa kuningasrubiinista, meneekö suoraan Muumilaaksoon, lukeeko Muumien luojasta, Tove Janssonista, vai lopettaako pelin.
Stora Värtan

Stora Värtan on merenlahti Tukholman saaristossa Ruotsissa. Merialue on itä–länsi-suunnassa noin kolme kilometriä leveä ja pohjois–etelä-suunnassa kuusi kilometriä pitkä. Lahti yhdistyy etelässä Lilla Värtaniin, lännessä Edsvikeniin, koillisessa Kyrkfjärdeniin ja kaakossa Askrikefjärdeniin. Lahti rajoittuu lännessä Täbyn ja Danderydin kuntiin, etelässä Lidingön ja pohjoisessa Österåkerin kuntiin.
Mielipuoli kyttä

Mielipuoli kyttä ("Maniac Cop") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut toiminnallinen kauhuelokuva, jonka ohjasi William Lustig ja pääosassa on Tom Atkins.
Elokuva lähtee käyntiin siitä kun kaksi rikollista yrittää ryöstää erään naisen. Nainen pääsee pakenemaan ja rikolliset lähtevät naisen perään. Nainen juoksee suoraan erään poliisin luokse ja kaksikko on jo pakenemassa. Mutta yllättäen suurikokoinen poliisi tappaakin avuttoman naisraukan. Kukaan ei usko kahden rikollisen kertomusta, kunnes alkaa tapahtua lisää murhia.
Vastaanotto.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Hän luonnehti sitä kekseliääksi mutta armottoman väkivaltaiseksi eksploitaatioelokuvaksi, jonka huumori on melkein yhtä sairasta kuin suurkaupungin yöelämä. "VideoHound's Golden Movie Retrieverin" mielestä se on pienen budjetin slasher, joka väsähtää turhan monessa kohdassa.
Jatko-osat.
Elokuva sai kaksi jatko-osaa, "Mielipuoli kyttä 2" (1990) ja "Mielipuoli kyttä 3" (1992).
Teatterikeskus

Teatterikeskus on suomalainen teatterialan yhdistys, joka pyrkii edistämään ryhmämuotoisten ammattiteattereiden toimintaa ja vahvistamaan niiden asemaa Suomessa. Se perustettiin Helsingissä 24. tammikuuta 1971.
Teatterikeskus toimii muiden teatterialan järjestöjen kanssa Teatterikulmassa, entisessä Kulmakoulun rakennuksessa Helsingin Meritullinkadulla.
Keskus jakaa vuosittain Vuoden teatteriteko -palkinnon osana Thalia-gaalaa.
Toiminta.
Teatterikeskus toimii jäsenteattereidensa yhteistyöjärjestönä ja edunvalvojana osallistuen aktiivisesti kulttuuripolittiseen keskusteluun. Teatterikeskus toimii tasa-arvoisemman teatterikentän puolesta ja pyrkii lähentämään teatterikentän todellisuutta ja teatterilakia eli julkisen rahoituksen rakennetta.
Ryhmämuotoiset ammattiteatterit syntyivät 1970-luvun alussa teatteritaiteilijoiden perustaessa taiteelliseen työhön keskittyviä yhteisöjä. Ryhmiin kuuluvat taiteilijat halusivat alun perin kehittää teatteria ilman raskasta laitosmaista rakennetta. Nykyään ryhmät toivimat kotikaupunkiensa kulttuurielämässä ja Suomen-laajuisilla kiertueilla. Ryhmien toiminta luo paikallisesti arvokasta kulttuuritoimintaa ja vie sitä myös paikkoihin, joissa tarjontaa ei ole. Teatterikeskuksen tukee näiden ammatillisten teatteri- ja tanssiryhmien asemaa suomalaisessa yhteiskunnassa.
Vanhimpien jäsenryhmien taloudellinen tilanne on suhteellisen vakaa, mutta 1990-luvulla ja sen jälkeen muodostuneiden uusien ryhmien rahoitus perustuu pääosin teatteri- ja orkesterilain ulkopuolisille suunnattuun harkinnanvaraiseen tukeen. Ryhmien rakenteesta johtuen henkilöstön palkaton työmäärä on suuri. Teatterikeskus pyrkii edistämään teattereiden välistä yhteistyötä, mikä helpottaa tila- ja resurssi-ongelmia ja tukee teatteri- sekä tanssitaiteen kehittymistä.
Teatterikeskuksella on myös verkkopalvelu, jonka tarkoituksena on ryhmäteatterikentän näkyvyyden edistäminen, taiteenalan kulttuurisen tasa-arvon lisääminen, kierrätyksen ja ekologisen ajattelun vahvistaminen sekä ryhmäteatterikentän työskentelymahdollisuuksien parantaminen. Lisäksi Teatterikeskus julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää ammattiryhmien ohjelmistolehteä "Teatterijoukkoa" ja ylläpitää siihen liittyvää verkkopalvelua.
Jäsenryhmät.
Vuonna 2012 Teatterikeskuksen jäsenryhmiä oli 34 kappaletta, joista seitsemän kuului teatteri- ja orkesterilain piiriin ja 27 ryhmää edusti teatterilain ulkopuolista teatterikenttää. Näistä teattereista 26 sai rahoituksensa lain ulkopuolisille teattereille suunnatusta valtion harkinnanvaraisesta tuesta.
Vuonna 2006 Teatterikeskuksen jäsenryhmät saivat 3,1 % valtion teatterin, tanssin ja oopperan kokonaisrahoituksesta. Jäsenteatterit pitivät yhteensä 11,4 % kaikista vuoden puheteatteriesityksistä. Kaiken kaikkiaan Teatterikeskuksen jäsenteatterit pitivät 11,2 % koko maan teatteri-, tanssi- ja oopperaesityksistä tilastovuonna 2006.
Mārtiņš Rubenis

Mārtiņš Rubenis (s. 26. syyskuuta 1978 Riika) on latvialainen ohjaskelkkailija ja olympiamitalisti.
Rubenins voitti Torinossa 2006 olympiapronssia yksiköissä. Mitali oli Latvian ensimmäinen talviolympialaisista. Ensimmäiset arvokisat hänelle olivat Naganon olympiakisat 1998, jossa hän sijoittui yksiköissä sijalle 14. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hänet hylättiin. Lisäksi hän on voittanut kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. EM-kilpailuissa 2006 hän voitti pronssia ja nuorten maailmanmestaruuden vuonna 1998.
Kalle Lassila

Kalle Lassila (s. 23. tammikuuta 1985 Veteli) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Sapporon MM-kisoissa 2007 Lassila sijoittui perinteisen sprinttihiihdossa sijalle 11. Liberecin MM-hiihdoissa 2009 vapaan sprintissä sijalle 18. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Val Di Fiemmen MM-kisoissa 2013 perinteisen sprintissä 28. Hän hiihti ensimmäisen maailmancupin kilpailunsa Lahdessa vuonna 2005 ja sai samalla ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan perinteisen sprintissä 29. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Kuusamon sprinttikilpailussa marraskuussa 2008. SM-kisoissa hän voitti sprintissä hopeaa 2008 ja pronssia 2007. Lassila edusti Vetelin Urheilijoita. Nykyään Lassila toimii Yle Urheilun maastohiihtoasiantuntijana.
Lassila työskentelee urheiluseurojen edunvalvojajärjestön Keski-Pohjanmaan Liikunta ry:n (Kepli) aluejohtajana. Kevättalvella 2023 Lassila herätti kritiikkiä "Keskipohjanmaa"-lehden videoblogisarjallaan "10 väitettä liikunnasta", jossa hän arveli koululiikunnasta saatuja traumoja liioitelluiksi ja niistä puhumisen kertovan pikemminkin vääristä asenteista liikuntaa kohtaan.
Anna Ancher

Anna Kirstine Brøndum Ancher (18. elokuuta 1859 – 15. huhtikuuta 1935) oli tanskalainen taidemaalari. Hän oli niin kutsutun Skagenin koulukunnan ainoa jäsen, joka oli todella syntynyt Skagenissa.
Ancherin isä oli Erik Andersen Brøndum ja äiti Ane Hedvig Møller. Hänen isänsä omisti hotellin Skagenissa. Hänen lahjakkuutensa ilmeni jo nuorena, ja hän tutustui taiteeseen kotiseudullaan Jyllannin pohjoisosassa Skagenissä, jonne saapui taiteilijoita maalaamaan. Taiteilijoiden yhteisön muodostaneet Skagenin koulukunnan taiteilijat kokoontuivat hänen isänsä hotellissa.
Ancher opiskeli piirustusta Kööpenhaminassa Vilhelm Kyhnin johdolla kolme vuotta ja kehitti oman tyylinsä. Myöhemmin hän oli opiskelemassa piirustusta Pariisissa Pierre Puvis de Chavannesin johdolla tämän ateljeessa. Samassa paikassa opiskeli myös Marie Triepcke, joka meni myöhemmin naimisiin skagenilaisen taidemaalarin Peder Severin Krøyer kanssa. Anna Ancher meni vuonna 1880 naimisiin taiteilija Michael Peter Ancherin kanssa, ja parille syntyi tytär Helga.
Ancherille myönnettiin vuonna 1924 Tagea Brandt Rejselegat, joka on 1921 kuolleen Vilhelm Brandtin hänen 1905 kuolleen vaimonsa muistoksi perustama apuraha. Se myönnetään ilman hakemusta naisille, joilla on merkittäviä saavutuksia tieteen, kuvataiteen, musiikin, kirjallisuuden ja teatteritaiteen aloilla. Se oli ensimmäisen kerran vuonna 1924 myönnettäessä arvoltaan 10 000 Tanskan kruunua.
Ancher kuoli Skagenissa 75 vuoden ikäisenä.
Sturmgeist

Sturmgeist on Solefald-yhtyeestä tutun Cornelius Jakhellnin vuonna 2003 norjalainen black- ja thrash metal -yhtye. Yhtyeen tyylisuunta on pitkälti kokeellinen, ja sanoitukset, joita on tehty englanniksi, norjaksi ja saksaksi pohjaavat saksalaisiin kansanperinteisiin, sodankäyntiin ja Goethen runouteen. Yhtyeen nimi on saksaa ja tarkoittaa ”myrskynhenkeä”. 
Sturmgeist oli aluksi Jakhellnin sooloprojekti. Ensimmäisen täyspitkän albuminsa yhtye julkaisi 24. tammikuuta 2005 nimellä "Meister Mephisto". Vuoden 2005 kiertue vietiin läpi sessiomuusikoiden voimin, jonka jälkeen yhtye laajeni ”oikeaksi” yhtyeeksi yhden miehen projektin sijasta. Kolmimiehiseksi laajentunut Sturmgeist julkaisi toisen kokopitkän albuminsa "Überin" 16. lokakuuta 2006 Euroopassa, ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa. Sturmgeistin levy-yhtiö on Season of Mist.
Lehdistötiedote koskien Jokelan koulusurmia.
Jokelan koulusurmassa Pekka-Eric Auvinen surmasi Jokelan koulukeskuksessa kahdeksan ihmistä ja lopulta itsensä 7. marraskuuta 2007. Auvinen oli tätä ennen lähettänyt internetiin murha-aikeisiin liittyviä kotivideoita sekä julkaissut manifesteja muun muassa nimimerkeillä ”Sturmgeist” ja ”Sturmgeist89”. Auvinen myös mainitsi nyt poistetussa YouTube-profiilissaan Sturmgeistin yhdeksi suosikkiyhtyeekseen 17 muun yhtyeen lisäksi. Sturmgeist on myös pelihahmo "Battlefield 2" sekä The Medal of Honor- Frontline -tietokonepeleissä, eikä ole selvää, miten Auvinen oli nimimerkkinsä valinnut. Sturmgeist-yhtye sai kuitenkin heti tapauksen jälkeen yhteydenottoja lehdistöltä ja muulta medialta. Cornelius Jakhelln julkaisi yhtyeen sivustolla vielä samana päivänä lehdistötiedotteen, jossa yhtye esitti syvimmän osanottonsa ja surunvalittelunsa tapauksesta. Samalla Jakhelln painotti, että heillä tai heidän musiikillaan ei ole mitään tekemistä Auvisen kanssa. Yhtyeen uusimmalta albumilta Manifesto Futuristalta löytyy kappale nimeltään Sturmgeist89 joka on sanoitettu vastustamaan Auvisen toimia.
Franz Xaver Richter

Franz Xaver Richter (1. joulukuuta 1709 Holleschau, Määri - 12. syyskuuta 1789 Strasbourg) oli Mannheimin vaaliruhtinas Karl Theodorin palveluksessa toiminut myöhäistä barokkia edustanut säveltäjä .
Hän kirjoitti La Deposizione della Croce -oratorion (1748), 28 messua, paljon motetteja ja psalmeja, 69 sinfoniaa sekä kosolti kamarimusiikkia.
Igor Stelnov

Igor Anatoljevitš Stelnov (, 12. maaliskuuta 1963 Moskova, Neuvostoliitto – 24. maaliskuuta 2009) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Stelnov edusti seurajoukkuetasolla TsSKA Moskovaa, Himik Voskresenskiä, Rögleä ja Asiagoa. Hänet valittiin Venäjän ja Neuvostoliiton jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1984.
Stelnov voitti maajoukkueurallaan olympiakultaa vuosina 1984 ja 1988. MM-tasolla Stenov oli voittamassa kultaa 1986 ja hopeaa 1987.
Vuodesta 2004 Stelnov oli venäläisseura HK MVD:n valmennusryhmässä. Stelnov kuoli vuonna 2009 vaikean sairauden jälkeen.
Portugalin Grand Prix 1984

Portugalin Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. lokakuuta 1984 Estorilin radalla Portugalissa. Kilpailun voitti McLarenilla ajanut Alain Prost, jolle voitto oli kauden seitsemäs.
Aika-ajo.
Paalupaikan otti Nelson Piquet ajalla 1.21,703 ja toiseksi nopein oli Alain Prost. Seuraavat lähtöruudut valtasivat Ayrton Senna, Keijo Rosberg ja Elio de Angelis.
Williams-tallille kisaviikonloppu tuli kalliiksi. Perjantain ensimmäisissä harjoituksissa Rosberg räjäytti kaksi moottoria ja Jacques Laffiten auto hajosi. Lauantain aamupäivän harjoituksissa Rosbergin auton vaihde meni pois päältä ja moottori otti ylikierroksisa kunnes pamahti. Tallin mekaanikkoihin iski paniikki saada ykkösauto kuntoon. Aika ei mitenkään riittänyt. Kun aika-ajoa oli jäljellä neljä minuuttia Rosberg hyppäsi vara-autoonsa ja ohjasi sen radalle. Ajo onnistui ja Rosberg sai neljänneksi parhaan ajan.
Kilpailu.
Keijo Rosberg starttasi neljännestä lähtöruudusta ja rynnisti heti kärkeen. Hän pysyi johdossa neljä kierrosta, kunnes moottori petti ja Alain Prost ampaisi ohitse. Samaan aikaan Niki Lauda oli yhdeksäntenä 14 sekuntia kärjen takana. Lauda ohitteli autoja urakalla ja pääsi kolmanneksi. Toisena oli Nigel Mansell 30 sekuntia Laudaa edellä. Ajamalla Lauda tuskin olisi Mansellia saavuttanut, mutta Mansell ajoi 19 kierrosta ennen maalia öljyläikkään, pyörähteli radalla ja joutui keskeyttämään. Lauda siirtyi kakkoseksi ja samalla maailmanmestaruuteen kiinni. Järjestys säilyi maaliin saakka. Prost sai kauden seitsemännen osakilpailuvoittonsa ja Niki Lauda maailmanmestaruuden puolen pisteen erolla Prostiin.
Sara Renner

Sara Renner (s. 10. huhtikuuta 1976 Golden, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka kilpaili pääasiassa sprinttimatkoilla.
Renner voitti olympiahopeaa sprinttiviestissä Beckie Scottin kanssa Torinon 2006 olympialaisissa, ja samoissa kisoissa hän sijoittui kahdeksanneksi 10 kilometrin kilpailussa. Lisäksi hän voitti pronssia henkilökohtaisessa sprintissä Oberstdorfin maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Salt Lake Cityn 2002 olympialaisissa hän oli sprintissä B-finaalin kolmonen eli sijoittui lajin lopputuloksissa yhdeksänneksi.
Renner seurustelee italialais-kanadalaisen alppihiihtäjän Thomas Grandin kanssa. Hän sai lapsen vuonna 2007.
20 suosikkia – Tsingis Khan

20 suosikkia – Tsingis Khan on Frederikin kokoelmalevy vuodelta 1996. Levy on Frederikiltä ensimmäinen osa "20 suosikkia" -kokoelmalevysarjassa.
Katso myös.
20 suosikkia -sarjan muut levyt.
Martti Jylhä

Martti Samuel Jylhä (s. 3. kesäkuuta 1987 Sotkamo) on uransa jo lopettanut suomalainen maastohiihtäjä. Jylhä voitti nuorten MM-kisoissa vuonna 2007 kultaa ja hopeaa. SM-kisoista hänellä on 15 kultaa: kahdeksan viestistä, viisi parisprintistä ja kaksi sprintistä. Hän sijoittui Liberecin MM-kisojen 2009 sprintissä sijalle 33, Oslon MM-kilpailuissa 2011 sijalle 22, Sotšin olympialaisissa 2014 21:nneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 seitsemänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä Ville Nousiaisen kanssa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenenneksi ja vapaan parisprintissä yhdeksänneksi.
Jylhä kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2006 sijoittuen Borlängen vapaan hiihtotavan sprintissä 27:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Valdidentrossa helmikuussa 2009 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Joulukuussa 2013 Jylhä sijoittui toiseksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä, ja oli karsinnan nopein.
Joost

Joost on videon jakelemiseen ja katsomiseen tarkoitettu P2PTV-teknologiaa käyttävä tietokoneohjelma. Ohjelman loivat Niklas Zennström ja Janus Friis, jotka tunnetaan myös Skypen kehittäjinä. Nykyisin Joostin kehitystyöstä vastaa Joost N.V. Vuosina 2007–2008 Joost-palvelu perustui Mozilla-pohjaiseen työpöytäsoittimeen. Vuoden 2008 loppupuolella palvelu siirtyi Flash-pohjaiseen selainjärjestelmään.
Joost on tehnyt sopimuksia eri sisällöntuottajien, kuten Ministry of Sound TV:n, Aardman Animationin, Warner Musicin ja Paramount Picturesin kanssa. Vuonna 2007 Joost esitti myös NHL-otteluita.
Aleksei Žitnik

Aleksei Nikolajevitš Žitnik (, , s. 10. lokakuuta 1972 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän on kansallisuudeltaan ukrainalainen, mutta edusti Venäjää arvokisoissa. Hän pelasi puolustajana. Hän lopetti uransa KHL-seura Dynamo Moskovassa. Urallaan Žitnik pelasi 1085 ottelua NHL:ssä, jonne Los Angeles Kings hänet neljännellä kierroksella. Žitnik tunnetaan aggressiivisesta pelityylistä ja voimakkaista taklauksista.
Žitnik on voittanut urallaan olympiakultaa vuonna 1992 Armenian, Kazakstanin, Ukrainan, Uzbekistanin, Valko-Venäjän, sekä Venäjän muodostamassa yhdistyneessä joukkueessa. NHL:ssä Žitnik pääsi kahdesti Stanley Cup -loppuotteluihin, tulokaskaudellaan Los Angeles Kingsissä 1992–1993 ja Buffalo Sabresissa 1998–1999.
Philippe Streiff

Philippe Streiff (26. kesäkuuta 1955 La Tronche, Ranska – 23. joulukuuta 2022) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui urallaan 54 osakilpailuun saavuttaen yhden palkintosijan Australian GP:ssä 1985 ja 11 MM-pistettä. Aika-ajoissa Streiff sijoittui parhaimmillaan viidenneksi Euroopan GP:ssä 1985.
Ennen Formula 1 -uraansa Streiff voitti Ranskan Formula 3 -sarjan mestaruuden vuonna 1981.
Streiff halvaantui testionnettomuudessa ennen kauden alkua, minkä seurauksena hän joutui luopumaan kilpa-autoilijan urastaan jouduttuaan pyörätuoliin. Streiff toimi myöhemmin kommentaattorina Ranskan television F1-lähetyksissä.
Kekkonen Helsingissä

Kekkonen Helsingissä on 14. marraskuuta 2007 julkaistu Roni Aaronin &amp; Sleepy Sleepersin albumi. Albumilla 6-vuotias Roni Aaron ja Sleepy Sleepers -yhtye esittävät vanhoja "Sliippari"-klassikkoja.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2010

Vuoden 2010 yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut järjestettiin 12.–14. maaliskuuta 2010 Dohassa Qatarissa.
Hakuprosessi.
IAAF (nyk. WA) ilmoitti 25. maaliskuuta 2007 Mombasassa, Keniassa pitämässään kokouksessa, että kisojen järjestämistä olivat anoneet Turkki ja Qatar. Marraskuussa 2007 IAAF äänesti kisojen järjestäjäksi Qatarin pääkaupungin Dohan.
Villa Vallmogård

Villa Vallmogård (myös "Vallmogården") on jugendtyylinen huvila Kauniaisissa. Se sijaitsee Kavallintien ja Helsingintien välissä lähellä Kauniaisten kirkkoa, osoitteessa Valmukuja 3. Rakennuksen on suunnitellut Lars Sonck ja se rakennettiin vuonna 1907. Huvila rakennettiin kirjailija Mikael Lybeckin ystävältään Janne Thurmanilta ostamalle tontille. Alun perin talon julkisivu oli tiilistä tehty. Lybeck itse ehti asua rakennuksessa parikymmentä vuotta ennen kuolemaansa, hänen perheensä asui siellä vuoteen 1948 asti. Silloin talo myytiin Sotainvalidien veljesliitolle, joka käytti sitä aivovammaisten hoitolaitoksena seitsemän vuotta. Kauppala osti rakennuksen, joka toimi kauppalantalona parikymmentä vuotta. Talosta tehtiin kulttuuritalo vuonna 1982 ja se on edelleen kaupungin omistuksessa. Nykyisin muun muassa musiikkiopisto käyttää tiloja. Rakennuksessa oleva sali toimii konserttisalina ja muita tiloja käytetään esimerkiksi seminaareihin. Sisustuksena on säilytetty edelleen myös Lybeckien jugendhuonekaluja, samoin Mikael Lybeckin koko tuotanto löytyy talosta. Vallmogård on merkitty Museoviraston rakennettuun kulttuuriympäristöön liittyvään "Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993" -luetteloon.
Ekumeeniset uskontunnustukset

Ekumeeniset uskontunnustukset ovat kolme melkein kaikkien kristillisten kirkkokuntien hyväksymää uskontunnustusta: Apostolinen uskontunnustus, Nikean uskontunnustus ja Athanasioksen uskontunnustus, joista jokainen on syntynyt ennen suurta skismaa, jolloin kristikunta jakautui.
Useimmat läntiset kirkkokunnat hyväksyvät kaikki kolme ekumeenista tunnustusta. Näihin kuuluvat reformoidut kirkot, roomalais-katolinen kirkko, anglikaaniset kirkkokunnat, ja luterilaiset kirkot. Monet metodistikirkot hyväksyvät Nikean uskontunnustuksen ja apostolisen uskontunnustuksen. 
Ortodoksinen kirkko hyväksyy Nikean uskontunnustuksen, mutta ei apostolista uskontunnustusta eikä Athanasioksen uskontunnustusta.
Pedon kehto

Pedon kehto ("Belly of the Beast") on vuonna 2003 suoraan videolle julkaistu Steven Seagalin tähdittämä toimintaelokuva. Sen ohjasi Ching Siu-tung ja käsikirjoitti James Townsend.
Juoni.
Entisen CIAn agentin Jake Hopperin tytär kidnapataan yhdessä toisen tytön kanssa. Hopper yhdessä entisen apurinsa Suntin kanssa lähtevät Thaimaahan pelastamaan tyttöjä. Matkan aikana paljastuu että toinen tytöistä on Yhdysvaltain senaattorin tytär, josta terroristit vaativat lunnaita.
Kuvaukset.
Elokuva kuvattiin Bankokissa, Thaimaassa maalis-huhtikuussa 2003.
Out of Reach

Out of Reach on vuonna 2004 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalais-puolalainen toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Po-Chih Leong ja käsikirjoitti Trevor Miller. Pääosassa esiintyy Steven Seagal.
Juoni.
William Lansing on entinen valtion agentti. Nykyään mies elelee metsässä ja auttaa loukkaantuneita eläimiä. Hän myös on kirjeenvaihdossa puolalaisen orpotytön Irenan kanssa. Sitten tyttö eräänä päivänä katoaa ja Lansing lähtee tutkimaan asiaa. Mutta hänelläpä onkin kovat miehet vastassa.
Kuvaukset.
Elokuva kuvattiin kokonaan Puolassa ympäri Varsovaa vuoden 2003 elo-syyskuun aikana.
Submerged

Submerged on vuonna 2005 televisioensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Anthony Hickox yhdessä Paul de Souzan kanssa. Pääosaa esittää Steven Seagal.
Juoni.
Chris Kody on entinen Yhdysvaltain armeijan komentaja, joka istuu vankilassa. Hänet vapautetaan suorittamaan tehtävää vanhojen sotilaidensa kanssa. Heidän tehtävänään on napata tutkija, joka on kehittänyt mielenhallintateknologiaa, jolla voi tehdä kenet tahansa murhaajaksi.
Franciszek Macharski

Franciszek Macharski (20. toukokuuta 1927 Krakova – 2. elokuuta 2016) oli puolalainen katolinen pappi. Hän toimi Krakovan arkkipiispana vuosina 1978–2005 ja oli kardinaalina vuodesta 1979.
Macharski oli vanhempiensa Leopoldin ja Zofian kolmesta lapsesta nuorin. Hän sai konfirmaationsa vuonna 1944 ja opiskeli teologiaa Jagellon yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1950, ja hän jatkoi myöhemmin opintojaan Sveitsissä.
Macharski äänesti vuonna 2005 konklaavissa, jolla valittiin uusi paavi Benedictus XVI, mutta menetti äänestämisoikeutensa toukokuussa 2007 täytettyään 80 vuotta.
Darkman

Darkman on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Sam Raimi, yhdessä käsikirjoittaen veljensä Ivan Raimin ja Chuck Pfarrerin kanssa, ja pääosassa näyttelivät Liam Neeson ja Frances McDormand.
"Darkmanille" on ilmestynyt videolevitykseen kaksi jatko-osaa: ' vuonna 1995 ja ' vuonna 1996.
Juoni.
Elokuva kertoo tiedemiehestä nimeltä Peyton Westlake (Liam Neeson), joka yrittää kollegansa kanssa luoda keinotekoista ihoa. Kaksikko on saanut aikaan jonkinlaisen keinoihon prototyypin, mutta ongelmana on se, että valo hajottaa keinoihon solut 99 minuutissa. Peytonin lakimiesnaisystävän Julie Hastingsin (Franced McDormand) törmättyä arkaluontoiseen dokumenttiin laboratorioon hyökätään ja tämän seurauksena Peyton saa pahoja palovammoja. Peyton menettää kasvonsa ja tuntoaistinsa ja enää hänellä on mielessä vain kosto.
Tuotanto.
Elokuvan jälkituotannon yhteydessä Universal Pictures halusi määrätä "Darkmanin" lopullisesta leikkauksesta tyytymättöminä ensimmäisen kopion, David Stiven leikkauksen nähneen testiyleisön mielipiteeseen, jonka myötä Raimia estettiin pääsemästä valvomaan elokuvan leikkaamista studion palkkaaman Bud S. Smithin toimesta. Smith teki useita leikkauksia lyhentäen alkujaan parituntisen elokuvan 85-minuuttiseksi, mutta testiyleisö ei kuitenkaan ollut mielissään näistäkään leikkauksista. Lopulta studio suhtautui tilanteeseen niin, ettei elokuva olisi enää mitenkään pelastettavissa ja lukitsi viimeisimmän Smithin leikkauksen lopulliseksi valkokankailla esitettäväksi versioksi, mikä ei miellyttänyt Raimia. Lopulta Raimi ja uusi leikkaaja Bob Murawski kävivät studion tietämättä salaa leikkaamassa elokuvaa, viettäen leikkaushuoneessa 48 tuntia putkeen lisäten elokuvan mittaan 9 minuutin verran sellaista materiaalia, jotka Raimi piti tarinan kokonaisuuden kannalta oleellisina. Jälkikäteen asiasta raivostuneelle studion johdolle Raimi ja Murawskin toimet selvisivät vasta siinä vaiheessa, kun "Darkman" oli viimein määrä laittaa esiteltäväksi eikä ylimääräisille leikkauksille ollut enää aikaa.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen kutsuu elokuvaa iskeväksi ja hauskaksi mutta parissa kohdassa vastenmielisen väkivaltaiseksi ilopilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä.
Pierrette Alarie

Pierrette Alarie CC, CQ (9. marraskuuta 1921 Montréal, Québec – 10. heinäkuuta 2011 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen sopraanolaulaja. Hän teki Metropolitan-debyyttinsä joulukuussa 1945 ja lähti vuonna 1949 jatkamaan uraansa Eurooppaan. 
Vetäydyttyään lavalta vuonna 1970 Alarie muutti perheineen San Franciscoon. Hän oli naimisissa tenori Léopold Simoneaun (k. 2006) kanssa. 
Alariesta tehtiin vuonna 1967 Order of Canadan Officer ja vuonna 1995 Companion. Vuodesta 1997 hän oli lisäksi Ordre national du Québecin ritari.
Today You Die

Today You Die on vuonna 2005 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Don E. FauntLeRoy ja käsikirjoittanut Kevin Moore. Pääosassa esiintyivät Steven Seagal ja Treach.
Juoni.
Harlan Banks on huippuvaras, joka päättää lopettaa uransa ja asettua elämään vaimonsa kanssa rauhallista elämää. Hän päättää kokeilla uutta uraa kuljettajana, ja saa ajettavaksi rahoilla lastattua autoa määrättyyn paikkaan. Matkalla joku on kuitenkin antanut vihjeen poliiseille, jotka yllättävät heidät matkan aikana. Jouduttuaan pidätetyksi ja sitä myöten vankilaan Banks päättää kostaa häntä huijanneille tahoille.
Thomas Stafford

Thomas Patten Stafford (17. syyskuuta 1930 Weatherford, Oklahoma – 18. maaliskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen astronautti, joka komensi Apollo 11 -lennon kenraaliharjoitusta Apollo 10 -lentoa, jolla Stafford ja Eugene Cernan laskeutuivat kuumoduulilla 15 kilometrin päähän Kuun pinnasta. Stafford komensi myös Apollo-alusta Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton yhteisellä Apollo–Sojuz-lennolla, jonka aikana yhdysvaltalaiset telakoituivat Sojuziin.
Stafford kasvoi Weatherfordissa Oklahomassa ja valmistui 1952 Yhdysvaltain laivastoakatemiasta. Hän toimi hetken ilmavoimien testilentäjänä, ja Nasa valitsi hänet 1962 viraston toiseen astronauttiryhmään.
Stafford oli Walter Schirran lentoperämies Gemini 6 -lennolla, joka laukaistiin 15. joulukuuta 1965. He kohtasivat lennolla aiemmin laukaistun Gemini 7:n. Stafford oli puolestaan Gemini 9 -lennon komentaja.
Stafford komensi 1969 Apollo 10 -lentoa, joka oli Nasan toinen Kuuta kiertänyt lento. Se oli myös kenraaliharjoitus vain pari kuukautta myöhemmin tehdylle Apollo 11 -lennolle, jonka aikana laskeuduttiin ensimmäisen kerran Kuun pinnalle. Stafford, Eugene Cernan ja John Young testasivat käytännössä Kuuhun laskeutumisen kaikkia vaiheita ilman varsinaista kosketusta Kuuhun. Stafford ja Cernan laskeutuivat kuumoduulilla 15 kilometrin päähän Kuun pinnasta.
Stafford lensi viimeisen kerran avaruuteen 1975, jolloin hän oli mukana Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton yhteisellä Apollo–Sojuz-lennolla. Stafford komensi Apollo-alusta. Apollo ja neuvostoliittolainen Sojuz telakoituivat 17. heinäkuuta 1975. Alukset olivat yhdessä kahden päivän ajan, ja lennosta tuli kylmän sodan aikaisen liennytyksen merkittävä merkkipaalu.
Stafford erosi 1975 avaruusohjelmasta ja toimi sen jälkeen Edwardsin lentotukikohdassa lentotestikeskuksen komentajana. Hän sai 1978 ylennyksen kenraaliluutnantiksi ja paikan ilmavoimien tutkimus- ja kehitysosaston varaesikuntapäällikkönä. Seuraavana vuonna hän eläköityi ilmavoimista ja aloitti uran liikenneyrityksen johdossa. Stafford oli uransa aikana 507 tuntia avaruudessa ja lensi neljää erilaista avaruusalusta. Lisäksi hän lensi 127:ää lentokonetta tai helikopteria.
Stafford kuuluu "Astronaut Hall of Fameen".
Palkkasoturi (vuoden 2006 elokuva)

Palkkasoturi ("Mercenary for Justice") on vuonna 2006 valmistunut yhdysvaltalais-eteläafrikkalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Don E. FauntLeRoy. Pääosissa esiintyvät Luke Goss, Steven Seagal ja Jacqueline Lord.
Juoni.
John Seeger (Steven Seagal) on kovan luokan palkkasoturi. Hän on saanut monia kunniamainintoja ja on hyvä työssään. Seeger kiristetään ottamaan vastaan eräs tehtävä, jossa tarkoituksena on vapauttaa erään asekauppiaan poika vankilasta. Lainkuuliaisena miehenä Seeger on aluksi vastahakoinen, mutta suostuu lopulta pakon edessä. Hän kuitenkin hangoittelee vastaan ja onnistuu kiristämään joukkojen välejä entisestään. Loppua kohden Seeger tekee omat radikaalit ratkaisunsa.
Mariusz Wlazły

Mariusz Wlazły (s. 4. elokuuta 1983 Wieluń, Puola) on puolalainen lentopalloilija. Hän pelaa Skra Bełchatówin joukkueessa Puolan liigassa, jonka riveissä hän on ollut lähes yhtäjaksoisesti vuosina 2003–2015. Wlazły on voittanut urallaan muun muassa Puolan liigan ja cupin. Puolan maajoukkueessa hän on saavuttanut MM-hopeaa vuoden 2006 kisoissa. Hän oli yksi kisojen parhaimmista hakkureista. Tällä hetkellä Wlazły on yksi Puolan valovoimaisimmista urheilutähdistä. Wlazly on tehnyt myös merkittävän paljon hyväntekeväisyyttä. Hän on naimisissa puolalaisen huippulentopalloilijan Paulina Drewiczin kanssa. Wlazłyn lempinimi on szampon (shampoo).
Attack Force

Attack Force on vuonna 2006 suoraan DVD:lle julkaistu toimintaelokuva, jonka on ohjannut Michael Keusch ja pääosassa esiintyi Steven Seagal.
Juoni.
Marshall Lawsonin menetettyä iskujoukkonsa odottamattomassa hyökkäyksessä, hän päättää itse kostaa tapahtuman. Lawson paljastaa armeijan peiteoperaation CTX Majesticin, joka on niin salainen, että hän päätyy itse armeijan tappolistalle mahdollisen salaisuuden paljastumisen vuoksi.
Győző Kulcsár

Győző Kulcsár (8. lokakuuta 1940 – 19. syyskuuta 2018) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Kulcsár voitti Tokion 1964 olympialaisten kalpamiekkailun joukkuekilpailussa kaikki 20 otteluaan ja johdatti maansa ensimmäisen kerran tämän välineen olympiavoittoon – perinteisesti unkarilaiset olivat menestyneet säilällä. Henkilökohtaisessa kilpailussa Kulcsár ei Tokiossa vielä menestynyt, mutta neljä vuotta myöhemmin Méxicon 1968 olympialaisissa hän voitti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa, jossa hän voitti 17 ottelua ja hävisi vain yhden, että joukkuekilpailussa. 
Münchenin 1972 olympialaisissa Kulcsár voitti joukkuekilpailussa jälleen kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa pronssille. Vielä Montréalin 1976 olympialaisissa hän sai henkilökohtaisen pronssimitalin, mutta joukkuekilpailussa Unkari jäi neljänneksi. 
Joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Kulcsár voitti vuosina 1970, 1971 ja 1978. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän ei päässyt MM-mitaleille.
Győző Kulcsárin veljenpoika Krisztián Kulcsár voitti kalvan maailmanmestaruuden Pietarissa vuonna 2007.
Urban Justice

Urban Justice on yhdysvaltalainen vuonna 2007 suoraan DVD:lle julkaistu toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Don E. FauntLeRoy ja pääosaa esittävät Steven Seagal ja Eddie Griffin.
Juoni.
Simon Ballister lähtee etsimään poikansa murhaajaa, joka ammuttiin ohi ajavan auton ikkunasta. Poliisien pitäessä sitä vain satunnaisena tapauksena, Simon muuttaa kaupungin pahamaineisimpaan jengien naapurustoon. Heti kulmille saavuttuaan hän tekee selväksi, että kaduilla vallitsee tästä lähtien uusi laki. Jengeillä on kuitenkin enemmän sotilaita, tulivoimaa ja kylmäpäistä asennetta, kuin mitä Simon on kohdannut valtion hämärissä operaatioissa vihollisen selustassa, eivätkä he luovuta saavuttamaansa valtaa helposti.
Kuvaukset.
Elokuva kuvattiin pääosin New Mexicossa, Albuquerquessa marras-joulukuussa 2006. Tuotantovaiheessa elokuva oli nimeltään "Once Upon a Time in the Hood".
Westlife (albumi)

Westlife on irlantilaisen poikabändi Westlifen esikoisalbumi, joka julkaistiin Isossa-Britanniassa 1. marraskuuta 1999 ja Yhdysvalloissa runsas kuukausi myöhemmin.
Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Swear It Again", "If I Let You Go", "Flying Without Wings", "Fool Again" ja "Seasons in the Sun", jotka kaikki nousivat Isossa-Britanniassa listakärkeen.
__notoc__
Vincent Price

Vincent Leonard Price, Jr. (27. toukokuuta 1911 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 25. lokakuuta 1993 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. 
Price opiskeli St. Louis Country Day Schoolissa ja Yalen yliopistossa. Hän oli nuoruudessaan kiinnostunut teatterista ja ryhtyi näyttelijäksi vuonna 1935. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vuonna 1938 elokuvassa "Toiminimi järjestää kaiken".
Price tuli tunnetuksi lukuisten kauhuelokuvien tähtenä ja näytteli useimmissa Roger Cormanin Edgar Allan Poe -filmatisoinneissa. Price muistetaan myös roolistaan elokuvassa "Noidantappajat", jossa hän esitti päähenkilö Matthew Hopkinsia.
Pitkän uransa jälkipuoliskolla Price ennätti saavuttaa suosiota muiden muassa kauhuelokuvarooleillaan. Uransa aikana hän toimi myös ääninäyttelijänä, ja hän jatkoi uraansa vanhuutensa päiville. Price näytteli puheosuudet Michael Jacksonin "Thriller"-albumin (1982) nimiraidalla. Myöhäisiin menestyselokuviin kuuluu "Saksikäsi Edward" (1990).
Price esiintyi urallaan myös paljon radiossa. Hänen tunnetuimpia radiosarjojaan on "The Saint" ("Pyhimys"), jossa hän esitti Simon Templaria vuosina 1947–1951 ja 1973–1974. Vuodesta 1983 alkaen hän teki kauhuantologiasarjaa "Price of Fear".
Price kuoli 82-vuotiaana sairastettuaan emfyseemaa, keuhkosyöpää ja Parkinsonin tautia. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Kulinaristi.
Vincent Price oli myös tunnettu kulinaristi ja kirjoitti yhdessä Mary-vaimonsa kanssa kaksi keittokirjaa:
Price nimettiin Kalifornian viinien kansainväliseksi lähettilääksi, ja esiintyessään Johnny Carsonin Tonight Showssa 21. marraskuuta 1975 hän valmisti kalaa astianpesukoneessa.
Zoltán Nemere

Zoltán Nemere (20. huhtikuuta 1942 - 6. toukokuuta 2001) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Nemere voitti kalpamiekkailun joukkuekilpailun olympiakultaa Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Ennen vuotta 1964 Unkari ei ollut voittanut yhtään olympiakultaa kalvalla – perinteisesti maan vahvin miekkailulaji on ollut säilä.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Nemere voitti Pariisissa vuonna 1965 sekä joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Ankarassa 1970 ja Wienissä 1971.
P2PTV

P2PTV on P2P-teknologia, jota ohjelmat käyttävät videokuvan välittämiseen. Tekniikan avulla tehostetaan latausta, koska sen sijaan, että video tulisi yhdestä lähteestä, se tulee myös muilta katselijoilta. P2PTV-tekniikassa ohjelma käyttää hajautettua verkostoa videovirtauksen jakamiseen mikä vähentää ensimmäiseen lähteeseen kohdistuvaa rasitusta sekä toisaalta lisää käyttäjille tarjolla olevan latauskapasiteetin määrää. Tekniikan etuna nähdään esimerkiksi tv-ohjelmien levityskustannusten alenemisen ja globaalin levityksen helppous.
Tekniikka ja käyttö.
P2PTV-jakelujärjestelmässä jokainen käyttäjä ladatessaan itselleen videovirtausta jakaa myös samanaikaisesti saamaansa dataa toisille käyttäjille, lisäten siten käytössäolevaa kokonaiskaistaa. Ladatut videovirrat ovat tyypillisesti muutaman minuutin jäljessä alkuperäisestä. Myös kuvanlaatu voi vaihdella suuresti; jakajien lukumäärän lisääntyminen lisää usein kuvanlaatua bittivirran lisääntyessä samanaikaisesti. P2PTV-tekniikan arkkitehtuuri voidaan nähdä reaaliaikaisena versiona BitTorrent protokollasta: jos käyttäjä haluaa katsoa valitsemaansa kanavaa, ohjelma kontaktoi yhteyksiä hallinnoivaan palvelimeen. Tämä etsii tilanteen olemassa olevista jakajista jotka tarjoavat haluttua videovirtaa. Ohjelma tämän jälkeen ohjaa jakajat tarjoamaan videovirtaa käyttäjälle. Palvelin rekisteröi myös samalla käyttäjän ip-osoitteen, joka yhdistetään olemassa olevien jakajien joukkoon. Tämä luo videovirtaa jakavana verkkojen verkon normaalin internetrungon päälle.
Jotkin ohjelmat antavat käyttäjälle mahdollisuuden luoda omia videovirtoja käyttäjän videotiedostoista tai tv-viritinkortista. Monet kaupalliset sovellutukset on kehitetty Kiinassa ja lähettävät vain aasialaisille käyttäjille. Toisaalta myös yhdysvaltalaisille kuluttajille löytyy muutamia vaihtoehtoja, myös isojen julkaisijoiden tarjoamina. P2PTV-ohjelmilla lähetetetyt laittomat videokanavat ovat kasvattaneet viime aikoina suosiotaan Aasiassa.
Sovellutuksia.
P2PTV-teknologiaa käyttävät esimerkiksi Joost ja Miro.
István Kausz

István Kausz (18. elokuuta 1932 Budapest – 3. kesäkuuta 2020) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli kalpa.
Saavutukset urheilun saralla.
Kausz osallistui olympialaisten kalpamiekkailuun kaksissa kisoissa. Roomassa 1960 ei vielä menestystä tullut, mutta Tokiossa 1964 hän oli mukana ensimmäisessä unkarilaisjoukkueessa, joka voitti olympiakultaa kalpamiekkailussa – perinteisesti maan vahvin miekkailulaji on ollut säilä.
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Kausz voitti Buenos Airesissa vuonna 1962 ja joukkuekilpailun maailmanmestaruuden kotikaupungissaan Budapestissa 1959.
Aktiiviurheilun jälkeen.
Kausz toimi urheiluvuosiensa jälkeen ja jopa niiden aikana myös kirurgina. Hän jatkoi tätä työtänsä pitkälle eläkeikäänsä saakka. Kausz toimi Unkarin uintimaajoukkueen johtavana lääkärinä.
Kausz kuoli 87-vuotiaana 3. kesäkuuta 2020.
Anna Ottosson

Anna Ottosson (s. 18. toukokuuta 1976 Östersund) on ruotsalainen entinen alppihiihtäjä ja kaksinkertainen arvokisamitalisti, joka keskittyi pääasiassa suurpujotteluun.
Ottosson voitti olympialaisissa 2006 pronssia suurpujottelussa, mikä oli hänen siihen asti ainoa arvokisamitalinsa, kunnes hän voitti Åren MM-kotikisoista hopeaa joukkuekilpailusta. Ottosson voitti urallaan yhden maailmancupin osakilpailun: 23. tammikuuta 2000 Italian Cortina d'Ampezzossa. Hänellä on myös kuusi muuta palkintopallisijoitusta. Ottosson on 166 cm pitkä ja painaa 64 kg.
Hän ilmoitti lopettavansa uransa kauden 2006–2007 jälkeen.
Douglas Wilmer

Douglas Wilmer (8. tammikuuta 1920 Lontoo – 31. maaliskuuta 2016 Ipswich, Suffolk) oli brittiläinen näyttelijä.
Wilmer opiskeli Stonyhurst Collegessa ja Royal Academy of Dramatic Artsissa. Hän teki lavadebyyttinsä vuonna 1945. Varhaisten elokuvien joukkoon lukeutui "Rikhard III" (1955).
Wilmerin elokuvia myöhemmiltä vuosilta olivat "Tohtori Fu Manchu – paholaisen palvelija" (1966), "Sinbad, merten sankari" (1973) ja "Sherlock Holmesin välkky veli" (1975).