Tataarin kieli

Tataari (татарча / татар теле, "tatarça / tatar tele", تاتار تلی, تاتارچا) on etupäässä Venäjällä asuvien tataarien puhuma turkkilainen kieli. Se kuuluu samaan kielelliseen alaryhmään kuin esimerkiksi kazakki. Tataarilla on virallisen kielen asema Tatarstanin tasavallassa. 
Tataaria kirjoitetaan kyrillisesti, joskin sen ohella on vuosien varrella käytetty eri latinalaisia versioita. Alkujaan tataaria kirjoitettiin arabialaisittain. Kieli jaetaan yleensä kahteen päämurteeseen: läntiseen murteeseen (könbatış / mişär) ja keskimurteeseen (urta / qazan), joka on samalla tataarin yleiskieli.
Tataari on Venäjän suurin vähemmistökieli, mutta sen tulevaisuudesta on esitetty huolia puhujamäärän vähentyessä. Päivittäiskäytössä venäjä on korvannut sitä merkittävästi, joskin vastapainoksi tataarin säilymistä edistäviä toimia ilmenee niin Tatarstanin hallinnon- kuin tataarinuorison keskuudessa.
Levinneisyys ja puhujamäärä.
Tataarin kieltä puhuvat Volgan ja Uralin alueen tataarit, Astrahanin tataarit ja Siperian tataarit. Suurin ryhmä, Volgan–Uralin tataarit, koostuu Kazanin tataareista, mišääreistä, Kasimovin tataareista ja kristityistä krjašeneista. Astrahanin ja Siperian tataarit jakautuvat myös useisiin alaryhmiin. Pieniä tataariryhmiä on myös muissa maissa, muun muassa Suomessa.
Vuonna 1989 Neuvostoliitossa laskettiin olevan 6,6 miljoonaa tataaria, joista vain 1 765 000 asui nimikkotasavallassaan Tatarstanissa. Venäjän 5,5 miljoonasta tataarista 85,6 % ilmoitti äidinkielekseen tataarin ja 14,2 % venäjän. Toisena kielenään venäjää puhui 72,7 %. Äidinkieliset tataarinpuhujat jakautuivat alueittain seuraavasti:
Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 5,6 miljoonaa tataaria ja 5,3 miljoonaa tataarin kielen puhujaa (lukuun sisältyvät myös tataaria toisena tai vieraana kielenä puhuvat). Venäjän tataareista 96,1 % osaa venäjää ja 80,8 % tataaria. Kieltä puhuvat myös monet naapurikansojen edustajat, mm. 524 000 baškiiria. Tatarstanissa tataarin kieltä osaa 53,3 % väestöstä ja Baškortostanissa 34,0 %.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 4,3 miljoonaa tataarin puhujaa.
Historia ja luokittelu.
Tataari kuuluu turkkilaisten kielten kiptšakkilaiseen alaryhmään. Muita siihen luokiteltavia kieliä ovat muun muassa baškiiri, kazakki, krimintataari, kirgiisi, nogai ja karatšai-balkaari.
Tataarin kieli on muodostunut kiptšakkilaisten ja bolgaarimurteiden vuorovaikutuksen tuloksena Kultaisen ordan ja Kazanin kaanikunnan alueella. Lähin sukukieli on baškiiri, joka poikkeaa tataarista lähinnä konsonantisminsa perusteella.
Kieli jakautuu kahteen päämurteeseen: keskimurre (urta dialekt) eli "kazanintataari" (yleiskieli), ja länsimurre (könbatış) eli "mišääritataari". Keskimurretta puhuu suurin osa Volgan-Uralin alueella asuvista tataareista, ja länsimurretta puhutaan Tatarstanin ja Baškortostanin lisäksi Mordoviassa ja Tšuvassiassa sekä Nižni-Novgorodin, Orenburgin, Penzan, Samaran, Saratovin ja Uljanovskin alueilla. Monet tutkijat katsovat mišäärimurteen perinteisesti kuuluvan enemmän kiptšak-kumaanin alaryhmään . Se on samalla myös Suomen tataarien puhuma murre. Kazanintataarista mišäärin erottaa etenkin ensitavun pyöristyneen "a":n ja uvulaaristen "q":n ja "ğ":n puuttuminen sekä affrikaattana ääntyvät "ç" ja "c". Joissain sanoissa ilmenee eroavaisuutta [æ] -äänteen käytössä, etenkin Xä-alkuisissa; mišääreillä se on usein Xa (Suomessa pehmeä Ha). Esimerkiksi Xäzer / Хәзер, "Xazer" = """nyt, tällä hetkellä"; Xäbär / Хәбәр, "Xabär = ""uutinen, viesti, sanoma, tieto, informaatio".
Siperian tataarien puhumasta alueellisesti eriytyneestä murteesta on tullut joidenkin mukaan osa tataarin kieltä kirjakielen ja lännestä muuttaneiden siirtolaisten vaikutuksesta. (Itäinen murre). Tätä kuitenkin edelleen pidetään usein omana turkkilaisena kielenään. Sille on ominaista konsonanttien muuttuminen soinnittomiksi.
Arabia ja persia tataarissa.
Tataarissa on muiden turkkilaisten kielten tavoin huomattavasti vaikutteita arabiasta ja persiasta. Sanojen lisäksi tämä näkyy myös yksittäisissä äänteissä. Esimerkiksi tataarin kirjain ğ (г) on arabialainen ghain (غ). Tataarit omintakeisesti korvaavat sillä arabialaisissa sanoissa ja nimissä alun perin ilmenevän äänteen ain (ع). Esimerkkinä nimi Abdullah (عبد الله, "’Abdullah;" tat. Ğabdulla, Габдулла).
Tataarin latinalaisella kirjaimistolla arabialaisissa ja persialaisissa sanoissa ja nimissä alif on kirjain a, ja kun alifia ei ole, se on ä (ə) (عيسى, Ğəysə; آزاد, Azat). Silloin kuitenkin kun alifin päällä on hamza (ء), se on ä (ə), joskin tataarin iske imlâ jättää sen merkitsemättä (امين / أمين, Əmin). Tataarin vokaalisointu on myös vaikuttava tekijä (عبد الرشيد, Ğəbderrəşit; عبد الله, Ğabdulla); samalla tavalla vokaaleissa ö/o ( عمر, Ğömər; عثمان, Ğosman). Tämä sääntö on kuitenkin usein epäjohdonmukainen käännettäessä kyrillisestä latinalaiseksi.
Kultaisen ordan aikaan (1242–1502) nykyisten tataarien esi-isät käyttivät "turkin" lisäksi persian kieltä suhteellisen merkittävästi, etenkin runoudessa ja vielä Ordan jälkeenkin. Esimerkiksi Kazanin kaanikunnan (1438–1552) pitkäaikainen kaani Möxəmməd-Əmin kirjoitti runoutta persiaksi. Arabiaa käytettiin uskonnollisten ja laillisten asioiden yhteydessä. Monet persialaiset ja arabialaiset teokset nähdään nykypäivänä osana tataarikirjallisuutta.
Fonologia.
Vokaalit.
Lähde:
Konsonantit.
Lähde:
Kirjakieli ja aakkosto.
1900-luvun vaihteeseen saakka tataarit käyttivät kirjakielenään yleisturkkilaisen kirjakielen türkin paikallista varianttia. Sen normit alkoivat lähetä kohti puhuttua kansankieltä 1800-luvun puolivälistä lähtien. Uuden kirjakielen pohjana toimi muuttoliikkeen ja kaupungistumisen synnyttämä yleiskieli, jonka fonetiikka ja sanasto perustuvat lähinnä keskimurteeseen ja morfologia mišääriin. Tataarinkielinen kirjallisuus, lehdistö ja koululaitos kehittyivät erityisen nopeasti 1900-luvun ensimmäisten vuosikymmenien aikana. Vuonna 1921 tataarista tuli Tatarstanin autonomisen neuvostotasavallan virallinen kieli. 1930-luvulta lähtien sen käyttöala alkoi kuitenkin supistua ja venäjä valtasi alaa tataarien sivistys- ja käyttökielenä. 1990-luvun alussa tataarin kirjakielen käyttöä alettiin jälleen laajentaa. Vuonna 1992 hyväksyttiin Tatarstanin kielilaki, joka antoi tataarille tasavallan virallisen kielen aseman venäjän kielen rinnalla.
1920-luvun lopulle saakka tataarit käyttivät arabialaista kirjaimistoa, jota Venäjän vallankumouksen jälkeen uudistettiin ja täydennettiin lisämerkeillä (tataarit Kiinassa kuitenkin kirjoittavat edelleen arabialaisittain). Vuodesta 1927 lähtien otettiin käyttöön Neuvostoliiton turkkilaisten kielten yhteinen latinalainen kirjaimisto, josta käytettiin nimitystä "jaŋalif" (”uusi aakkosto”). Vuonna 1939 siirryttiin kyrilliseen kirjaimistoon, jota on täydennetty lisämerkeillä ә, ө, ү, җ, ң ja һ.
Kyrillinen kirjaimisto (1939–nykypäivä).
Vuonna 1999 Tatarstanissa hyväksyttiin laki latinalaiseen kirjoitusjärjestelmään siirtymisestä vuoteen 2011 mennessä. Venäjän hallitus ei kuitenkaan hyväksynyt päätöstä, jota pidettiin askeleena kohti separatismia. Venäjän perustuslakiin vuonna 2002 tehdyssä lisäyksessä säädettiin, että maan tasavaltojen virallisten kielten täytyy perustua kyrilliseen kirjaimistoon. Latinalaiseen kirjaimistoon siirtymisestä on ainakin toistaiseksi luovuttu, mutta tasavallan eräissä kouluissa jatketaan kokeiluluontoista latinalaisen ortografian opettamista.
Latinalaiset aakkoset.
"Yañalif 2 (1999)."
Zamanälif "(2003)."
"Zamanälif 2 (2012 – 2024)."
Neo-alif / yleisturkkilaiset aakkoset 2024 "(nykyinen)." 
Tataarin kyrillisen ohella käytetty latinalainen kirjaimisto on vuodesta 2012 pohjautunut Turkkilaisten maiden neuvoston yleisturkkilaisiin kirjaimiin. Sitä uudistettiin vuonna 2024 siten, että ä-kirjaimen sijasta käytetään ə-kirjainta. 
Tämä oli jo kerännyt suosiota sosiaalisessa mediassa tataariaktivistien toimesta, jotka kirjoittavat latinalaisella kyrillisen sijasta. Sitä on tässä yhteydessä kutsuttu nimellä "Neo-alif" (Neo-əlif). Syyksi ä-kirjaimen hylkäämiselle on nimetty kyseisen äänteen "valtava runsaus tataarin kielessä, joka jo muutoin omaa suuren määrän umlauteja" ja täten ə olisi "esteettisesti miellyttävämpi" vaihtoehto (kübäläklär –&gt; kübələklər; 'perhoset'). Vaikuttavaksi tekijäksi on myös nimetty ə:n käyttö azerin kielessä, joka Neuvostoliiton hajottua siirtyi latinalaiseen kirjaimistoon. Azeri kokeili alkuun ä-kirjainta, mutta pian tuli siihen lopputulokseen, että se on "kömpelö tapa merkitä kyseisen kielen yleisintä vokaalia". 
Suomessa tataarit puolestaan ovat perinteisesti korvanneet ä-kirjaimen turkin oikenkirjoituksen mukaan e:llä (Ahsän, "Ahsen").
Kirjallisuus.
Venäjän vähemmistökielistä tataarin käyttöala on laajin. Sillä julkaistaan oppikirjoja, lasten- ja kaunokirjallisuutta sekä jonkin verran yhteiskunnallista ja tietokirjallisuutta. Vuonna 2008 tataariksi julkaistiin 333 kirjanimekettä yhteensä 1,6 miljoonan kappaleen painoksena. Tatarstanin kouluista puolet toimii tataarin kielellä. Tataarinkielistä opetusta annetaan myös Baškortostanissa, Marissa, Mordoviassa, Tšuvassiassa, Udmurtiassa, Kirovin, Nižni Novgorodin, Orenburgin, Samaran, Saratovin, Tjumenin ja Uljanovskin alueilla sekä Permin aluepiirissä sijaitsevissa kouluissa. Monilla muilla alueilla kieltä opetetaan aineena. Tatarstanissa on alettu laajentaa myös tataarinkielistä ammatti- ja korkeakouluopetusta.
Kielellä ilmestyy suurina painoksina kymmeniä sanoma- ja aikakauslehtiä. Sanomalehdistä huomattavimmat ovat Tatarstanin päivälehti "Watanym Tatarstan" ja nuorisolehti "Tatarstan jäšläre", aikakauslehdistä kulttuurilehti "Qazan utlary", yhteiskuntapoliittinen "Tatarstan", naistenlehti "Süjümbike", pilalehti "Tšajan", lastenlehti "Jalkyn" ja opettajille tarkoitettu "Mägarif". Eri alueilla lähetetään tataarinkielisiä radio- ja televisio-ohjelmia. Tatarstanissa toimii myös kaupallisia radio- ja TV-asemia. Tataarinkielisiä ammattiteattereita on Tatarstanissa, Baškortostanissa ja Orenburgissa. Tataarinkielisen kansan- ja populaarimusiikin merkitys kansalliselle identiteetille on huomattava. 
Kielinäyte.
Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus, artikla 1: 
"Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä."
Kyrillinen
Барлык кешеләр дә азат һәм үз абруйлары һәм хокуклары ягыннан тиң булып туалар. Аларга акыл һәм вөҗдан бирелгән, һәм алар бер-берсенә карата туганнарча мөнасәбәттә булырга тиешләр.
Arabialainen
بارلق كشیلر ده آزاد هم اوز آبرويلری هم حقوقلری یاغیندن تڭ بولوب طوەلر. آلرغە عقل هم وجدان بیرلگن هم بر-برسینە قاراتە طوغنلرچه مناسبتدە بولورغە تیوشلر
Latinalainen
Barlıq keşelər də azat həm üz abruyları həm xoquqları yağınnan tiñ bulıp tuwalar. Alarğa aqıl həm wöcdan birelgən, həm alar ber-bersenə qarata tuğannarça mönəsəbəttə bulırğa tiyeşlər.
Nykytilanne.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan tataarin puhujia oli Venäjällä 5,3 miljoonaa, ja vuonna 2010 heitä oli 4,3 miljoonaa. Yleisessä käytössä venäjän kieli on kuitenkin paljolti korvannut tataarin, joten on esitetty sen mahdollista uhanalaisuutta.
Vuoden 2015 kyselyn mukaan suurin osa Tatarstanin nuorisosta (83 %) halusi oppia englannin kieltä ja 62 % kertoi venäjän kielen myös houkuttelevan, kun taas tataarin kielestä oli kiinnostuneita 38 %. Selitykseksi tataarin mielenkiinnon puutteelle oli sen vähäinen hyödyllisyys työelämässä ja yliopistoissa.
Tekstissään "Language Purity and the De-Russification of Tatar" (2002), Suzanne Wertheim havainnoi muun muassa sen, että Kazanin kaduilla ei juurikaan kuule tataarin kieltä; "suurimmalle osalle kaupungissa asuvista tataareista se on vain keittiökieli". Wertheimin kokemuksen mukaan nuoriso ei osaa tataaria, ja ne jotka osaavat, lisäävät runsaasti venäläisiä sanoja sekaan, "koska eivät yksinkertaisesti kykene ilmaisemaan itseään omalla äidinkielellänsä". Wertheim esittää, että tataarin asemaa voi kuvailla "hitaaksi itsemurhaksi, koska kieli kuolee puhujansa myötävaikutuksella".
Kieliuudistus.
Tataarin kielen kouluopetuksessa tapahtui muutos vuonna 2018 kun voimaan astui laki, jonka mukaan tataari- sekä muut Venäjän vähemmistökielet ovat jatkossa vapaaehtoisia aineita koulussa. Tämä tiettävästi perustui venäläisten oppilaiden vanhempien tekemiin valituksiin siitä, kuinka heidän lastensa täytyi kasvavissa määrin opetella tataaria koulussa, "vieden aikaa venäläisen kielen- ja kirjallisuuden opiskelusta". Historioitsija Damir Ishakov: "Pakollinen tataarin opetus oli vahvimmillaan alueilla, missä tataarit ja venäläiset asuivat yhdessä. Kaupungeissa kaikki koulut ovat sekalaisia, ja olisi väärin luoda sellainen järjestelmä, että tataarilapset opiskelevat äidinkieltään erikseen, kun taas venäläiset pelaavat jalkapalloa samaan aikaan. He päättivät siis opettaa tataarin kieltä myös venäläisille, eivätkä kaikki vanhemmat pitäneet siitä." Presidentti Vladimir Putin perusteli päätöstä muun muassa sillä, että hän haluaa "kaikille eri puolilla Venäjää asuville lapsille tasavertaiset lähtökohdat tulevaisuutensa vuoksi", ja antaa esimerkkinä yliopistojen vaativan venäjän kielen taitoa. Ishakov näkee tässä yhteyden 1990-luvulle, kun "pakkotataarin" opetus aloitettiin. Hänen mukaansa "kävi ilmi, että se oli venäjän kielen taidolle haitaksi, ja jos lapset aikoivat mennä opiskelemaan korkeakouluihin, joissa tataaria ei tarvittu, ilmestyi merkittäviä aukkoja. Venäjän kielen taito alkoi heiketä".
Uudistuksen on todettu olevan suuri menetys tataarin tulevaisuuden turvaamiselle. On kuitenkin myös tuotu esiin, kuinka kielen heikkenemiseen vaikuttaa vähemmistökansojen taipumus kasvavissa määrin myös itse opettaa jälkikasvulleen mielummin venäjää. "Pienten kansojen kielet eivät toimi hyvin julkishallinnon ja yhteiskuntapoliittisen toiminnan alalla, ja niitä käytetään vain vähän koulutuksessa ja joukkoviestinnässä. Globalisaation aikakaudella vähemmistökielten vakava haaste on intensiiviset kontaktit muiden etnisyyksien välillä, mukaan lukien nykyaikaisten joukkoviestintäkeinojen (mobiilimedia, internet, satelliittitelevisio) välittämät kontaktit." Venäjän tiedeakatemian kielitieteen instituutin johtajan Andrei Kibrikin mukaan vähemmistökielten opettaminen kouluissa on positiivinen asia, mutta koulunpenkki ei lopulta olisi oikea paikka elvyttää uhanalaista kieltä. Sen sijasta Kibrik kokee kielipesän olevan toimiva vaihtoehto. Fysikaalisten- ja matemaattisten tieteiden tohtori Robert Nigmatullin on uskossa, että tataarinkielen opiskelu nykypäivänä tarvitsee "taloudellisen kannustimen".
Toimittaja-muusikko Radif Kašapov keskittyy tataarikulttuurin kehittämiseen ja ylläpitämiseen ja kokee kieliuudistuksen ongelmallisena, mutta samalla ei kannata tasavallan itsenäistymistä. Hänen mielestään se on "hieno asia", että Tatarstan on osa monikansallista Venäjän federaatiota. "Meillä on selkeä kansallinen tietoisuus, mutta emme ole separatisteja. Turvatessa tataarin kielen- ja kulttuurin säilymisen edistämme samalla federaation kokonaisuutta".
Kazanissa järjestettiin marraskuussa 2023 Tugan tel -foorumi, johon osallistui noin 800 tataarin kielen parissa työskentelevää henkilöä sekä poliitikkoja, kuten Tatarstanin johtaja Rustam Minnihanov. Tapahtuman keskiössä oli myönteisempi kuva tulevasta. Opettajien merkitystä alleviivattiin vahvasti, mutta myös yhteistyön tärkeyttä heidän ja perheiden- sekä uskonnollisten laitosten välillä.
Vuonna 2023 luotu Telegram-kanava "Learn Tatar" tarjoaa tataarin kielen opetusta englanniksi. Siitä on sittemmin luotu myös saman niminen nettisivu. Sivustolla "Forvo" on myös monipuolisesti tataarin sanastoa ja ääntämistä. Kielitieteiden opiskelija Bulat Şəymi tekee Youtube-kanavallensa (Bulat Shaymi) kieliaiheisia videoita.