tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Shiretokon kansallispuisto

Shiretokon kansallispuisto () sijaitsee Hokkaidōn saarella Japanissa ja kattaa suuren osan Shiretokon niemimaasta. Kansallispuisto perustettiin 1. kesäkuuta 1964 ja liitettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2005. Sen pinta-ala on 386,33 neliökilometriä.
Kansallispuisto on tunnettu tulivuoristaan, koskemattomista metsistään, rantakallioistaan ja merilinnuistaan. Puiston alueella elää myös Japanin suurin karhukanta.
Maailmaperintökohde sisältää maa-alueen niemimaan keskiosasta sen kärkeen (Shiretokon niemi) ja ympäröivän merialueen. Sitä pidetään erinomaisena esimerkkinä meren ja maan ekosysteemien vuorovaikutuksesta sekä poikkeuksellisesta ekosysteemien tuottavuudesta, johon suurelta osin vaikuttaa kausiluonteisen merijään muodostuminen etelämpänä kuin muualla pohjoisella pallonpuoliskolla. Sillä on erityinen merkitys useille meri- ja maalajeille, joista osa on uhanalaisia ja endeemisiä, kuten äyriäishuuhkaja ja pienikokoinen orvokkilaji "Viola kitamiana". Alue on maailmanlaajuisesti tärkeä uhanalaisille meri- ja muuttolintuille, useille lohikalalajeille ja merinisäkkäille, mukaan lukien stellerinmerileijona ja eräät valaslajit.
Puiston vuorista Iozan on aktiivinen tulivuori ja 1661 m korkea Rausu vuoriston korkein huippu.
Kansallispuisto on suosittu turisti- ja vaelluskohde. Sen suosituimpia nähtävyyksiä ovat Shiretokon viisi järveä sekä Kamuiwakkan ja Oshinkoshinin putoukset. Alueelta löytyy myös kuuma lähde Iwaobetsu Onsen.
Paperiliitin

Paperiliitin eli klemmari on väline, jolla voidaan liittää kaksi tai useampia paperiarkkeja pinoksi. Klemmaria käytettäessä paperiarkit säilyvät ehjänä toisin kuin nidottaessa. Paperiliittimet ovat useimmiten metallisia, mutta myös muovisia klemmareita valmistetaan.
Nimitys klemmari tulee ruotsin kielen samaa tarkoittavasta sanasta "klämmare" (kirjaimellisesti ’puristin’).
Radisson (Québec)

Radisson on kylä Kanadassa Québecissä lähellä Robert-Bourassan vesivoimalaa La Grande -joen varrella James Bayn alueella. Radisson sijaitsee maantieteellisesti Québecin provinssin eteläisimmän ja pohjoisimman paikan puolessavälissä, ja se on provinssin ainoa vain eurooppalaissukuisten asukkaiden muodostama asutuskeskus 53. leveyspiirin pohjoispuolella.
1600-luvulla eläneen ranskalaisen tutkimusmatkailijan Pierre-Esprit Radissonin mukaan nimetty kylä on perustettu 1974 voimalaitostyöntekijöiden tukikohdaksi, ja enimmillään asukkaita on ollut noin 2 500 vuonna 1977. Nykyisin asukkaita on noin 500. Tärkeimmät työnantajat ovat Hydro-Québec ja sen tytäryhtiö James Bay Energy Corporation. Myös matkailupalvelut työllistävät suuren osan väestöä.
Kaupungista on tieyhteys Route de la Baie James -maantietä 620 kilometrin päässä etelässä sijaitsevaan Matagamin kaupunkiin. Tien varrella sijaitsee myös Radissonin kaupunkia palveleva La Grande Rivièren lentoasema. Maantieltä haarautuu Route Transtaïga, joka johtaa Caniapiscaun voimalaitosaltaalle.
Radisson

Radisson tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja.
Radisson on myös seuraavien maantieteellisten kohteiden nimi:
Airo

Airo on pitkävartinen väline, jota käytetään soutamiseen. Airot tukeutuvat veneeseen tukipisteinä toimivissa hankaimissa siten, että soutaja katsoo soutaessaan veneensä perää kohti. Airon osat ovat lapa, varsi ja pyyry.
Tavallisesti soutuveneessä on soutajaa kohti yksi airopari, toisin sanoen yksi airo veneen kummallakin laidalla. Suuremmissa laivoissa - kaleereissa, uiskoissa ym. - on ollut erikseen soutajat kummankin puolen airoille tai jopa useampia soutajia kutakin airoa kohti, jotka pisimmillään saattoivat olla yli 12-metrisiä. Airojen ja lavan koko vaihtelee veneen ja soutajan tarpeiden mukaan. Iso soutaja tai vene vaatii isommat airot.
Suomen kielen sana "airo" on lainattu ammoin germaanisista kielistä. Sanalla on vastine kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä, ja samaa alkuperää on myös esimerkiksi ruotsin "åra".
Äkäslompolo

Äkäslompolo on kylä ja taajama Kolarin kunnassa lähellä Yllästunturia. Taajaman väkiluku oli 556 ja pinta-ala 3,32 neliökilometriä vuoden 2021 lopussa. Vuoden 2011 lopussa taajaman väkiluku oli 437 ja pinta-ala 5,17 km². Äkäslompolo sijaitsee samannimisen järven ympärillä seututien 940 ja Äkäsjoen varrella. Kylän tärkeimpiä toimeentulon lähteitä ovat Yllästunturin laskettelumatkailu talvisesongin aikana sekä viime aikoina muun muassa Ylläs Soikoon -musiikkitapahtuman ansiosta elpynyt kesämatkailu. 
Äkäslompolo tunnetaan myös nimellä "Seitsemän tunturin kylä", ja kylästä kirjoitettu kirja on nimeltään "Äkäslompolo – seitsemän tunturin kylä ajan virrassa". Äkäslompoloa ympäröivät seitsemän tunturia ovat nimeltään Yllästunturi, Kuertunturi, Kukastunturi, Pyhätunturi, Kesänki, Lainiotunturi ja Aakenustunturi. Tuntureiden välissä kulkee Suomen laajin latuverkosto, joka käsittää kaikkiaan 330 kilometriä hiihtolatuja, joista 38 kilometriä on valaistu. Yllästunturilla on myös kaksi laskettelukeskusta: Äkäslompolon puolella sijaitseva Ylläs-Ski, ja Ylläsjärven puolella sijaitseva Sport Resort Ylläs. Yhdessä ne muodostavat Suomen toistaiseksi suurimman laskettelukeskuksen. Tunturin ympäristössä on 410 km moottorikelkkareittejä.
Kylässä on runsaasti majoitus- ja ravintolapalveluita tarjoavia yrityksiä. Äkäslompolossa sijaitseva Jounin Kauppa on pinta-alaltaan Suomen suurin K-Market-ketjun kauppa. Vuonna 2005 avatusta Konijänkän kotieläinpihasta löytyy yli 130 eläintä. Kylässä on myös kirkko, Pyhän Laurin kappeli. 
Äkäslompolossa toimii 2. joulukuuta 2002 perustettu urheiluseura Ylläksen Nousu.
Kylässä toimi myös vuonna 1993 perustettu Äkäslompolon vapaaehtoinen palokunta ÄVPK ry, joka kuitenkin lopetti sopimuspalokuntana tammikuun 2015 lopussa.
Äkäslompolossa ilmestyy Ylläksen matkailualuetta palveleva tunturilehti "Kuukkeli".
Verka

Verka on ohutta, palttina- tai toimikassidoksista karstalankakangasta, jonka nukka on loimen suuntainen ja lyhyeksileikattu eli arkikielellä sanottuna lyhyt- ja tiheäkudoksista vanutettua villakangasta.
Verka on ohuempaa ja hienompaa kuin sarka (myös karstalankakangasta), josta vähävarainen väestönosa muinoin valmisti vaatteensa. Veraksi on Suomessa aiemmin kutsuttu ulkomailta tuotua villakangasta.
Historia.
Verka oli hienoa ja kallista ja sen myynti luvanvaraista. Se oli yksi merkittävimpiä tuontitavaroita 1300- ja 1400-luvuilla. Suomen ensimmäinen verkakangasta valmistanut käsiteollisuuslaitos perustettiin 1540-luvulla.
Käyttö.
Verka oli käytännöllinen ja suosittu pukukangas, josta virkapuvut usein valmistettiin.
Vihreä verka oli varsin yleinen virastojen ja muiden kokouspöytien verhouksena. Kun mentiin kokoukseen, kokoonnuttiin vihreän veran ääreen ja hitaasti etenevien lukuisia käsittelyjä vaativien asioiden sanottiin hautautuvan vihreän veran alle.
Nykyään verkaa käytetään muun muassa biljardi- ja kasinopelipöydissä.
Masalan lukio

Masalan lukio on ollut Kirkkonummen kunnassa Masalassa sijaitseva lukio. Opiskelijoita on ollut noin 200. Lukion toiminta-aikana samassa rakennuksessa on toiminut myös peruskoulun kolme ylintä luokka-astetta eli yläkoulu, joka on nykyiseltä nimeltään Nissnikun koulu (entinen Sepän koulu).
Vuonna 2011 lukio yhdistyi Porkkalan lukion kanssa, josta lähtien Porkkalan lukio on toiminut kahdessa opetuspisteessä. Porkkalan lukion Masalan opetuspiste lopettaa toimintansa keväällä 2015, jolloin opiskelijat siirtyvät Porkkalan lukion kirkonkylän opetuspisteeseen.
Pimeä nousee

Pimeä nousee on Susan Cooperin vuosina 1965–1977 kirjoittama viisiosainen kirjasarja.
Juoni.
"Yllä meren, alla kiven".
Ensimmäisessä kirjassa sisarukset Jane, Barney ja Simon Drew viettävät vanhempiensa kanssa kesälomaa kuvitteellisessa Trewissickin merenrantakylässä Cornwallissa. He asuvat isosetä Merryn vuokraamassa Harmajassa talossa.
Taloa tutkiessaan lapset löytävät vanhan kartan ja pääsevät Merryn avustuksella Graalin maljan jäljille.
"Pimeä nousee".
Toisessa kirjassa nuori Will Stanton saa tietää kuuluvansa ”ikivanhoihin”, ihmisiin, jotka taistelevat valon puolella vastustaen pimeää.
"Viheriä noita".
Kolmannessa kirjassa Will tapaa Drewin perheen lapset. Drewit - jotka eivät tiedä mitään Valosta ja Pimeydestä - saavat tehtäväkseen hankkia Graalin takaisin, sillä se on ryöstetty.
"Kuningas Harmaa".
Neljännessä kirjassa Will on lähetetty Walesiin, missä hän tapaa albiinopojan, jonka avulla hän saa lopulta kultaisen harpun käsiinsä.
"Hopeapuu".
Sarjan viimeisessä osassa Will hankkii Valon miekan (Eirias), joka on viimeinen Valon tunnuksista. Hän menee muiden Ikivanhojen kanssa Hopeapuun luokse ja leikkaa siitä lehden vapauttaen Valon voimat ja Pimeä kukistuu.
Amo

Amo Oy on lelujen maahantuoja ja markkinoija. Yritys kuuluu ruotsalaiseen Bergsala Holding-konserniin. Amo Oy:n tuotteita edustaa Baltiassa Amo Toys, jonka pääkonttori sijaitsee Riiassa.
Amo edustaa Suomessa useita lelumerkkejä, muun muassa Angry Birdsiä, Baby Bornia, Bratziä, Jukkaa, Little Tikesia, Moxie Girlziä, Nikkoa, Rubens barnia, Scalextricia ja Treflia. Amo edustaa myös kotimaista Hertan maailmaa.
V509 Cassiopeiae

V509 Cassiopeiae on Kassiopeian tähdistössä sijaitseva keltainen F-spektriluokan puolisäännöllinen muuttuva hyperjättiläinen, joka on yksi kirkkaimmista tunnetuista tähdistä absoluuttisella kirkkaudellaan -6,7m. Tähden näennäinen kirkkaus on noin +5,2, ja se vaihtelee välillä +4,75m - +5,5m.
Noutajan valssi

Noutajan valssi on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levy on CD-version (RA040) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (RA040B). Vinyyliversiolla on bonuksena Viikatteen versio Tapio Rautavaaran kappaleesta "Kulkurin iltatähti". Levyn kappaleista "Korutonta" ja "Alakulotettuja tunnelmia" on tehty videot, jotka on ohjannut Joonas Berghäll. 
Albumin äänitysten yhteydessä nauhoitettiin myös kappaleet "Laituritanssit" ja "Oon peloissain", jotka julkaistiin vuoden 2011 kokoelma-albumilla Kuutamo, kaiho &amp; katkeruus.
Kappaleet.
Kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Mies (nimi)

Mies on suomalainen miehen etunimi. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä syntynyt 193 Mies-nimistä.
Suomalaisena nimenä Mies on käsitetty suomennokseksi germaanisesta nimestä Karl (Kaarle), joka tarkoittaa vapaata miestä. Tämän vuoksi nimipäivä on sijoitettu tammikuun 28. päiväksi, joka on myös Kaarlen, Kaarlon ja Kallen nimipäivä. Toisaalta Alankomaissa Mies on käytössä sekä miehen että naisen etunimenä, joka on syntynyt lyhentymänä nimestä Bartolomeus tai Maria. Mies esiintyy myös sukunimenä ja on esimerkiksi saksalais-yhdysvaltalaisen arkkitehti Mies van der Rohen alkuperäinen sukunimi.
Kopps

Kopps on Josef Faresin ohjaama vuonna 2003 ensi-iltansa saanut ruotsalainen komediaelokuva Ruotsin poliisista. Elokuvan pääosissa näyttelevät Fares Fares, Torkel Petersson, Göran Ragnerstam, Sissela Kyle ja Eva Röse.
Juoni.
Ruotsalaisen pikkukaupungin asukkaat ovat niin lainkuuliaisia, että paikkakunnalla ei tehdä lainkaan rikoksia. Siksi kaupungin poliisilaitosta uhkaa sulkeminen. Tämä ei ole työssään viihtyvien poliisien mieleen, ja he päätyvät itse järjestämään paikkakunnalle rikosta. Tilanne kuitenkin karkaa heidän käsistään.
Klusån

Klusån on kylä Luulajanjoen varrella Bodenin kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Noin 40 asukkaan maaseutukylä sijaitsee noin 55 kilometrin päässä Bodenin keskustasta luoteeseen. 
Kylä ja sitä ympäröivät alueet kuuluvat Pohjois-Ruotsin Natura 2000 -alueeseen. Kylässä on useita 1920–1940-luvulla rakennettuja rakennuskohteita, joista osa on rakennushistoriallisesti merkittäviä. Alueen pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous. 
Vuoden 2006 laajat metsäpalot aiheuttivat paikalliselle taloudelle suuria taloudellisia menetyksiä. Metsäpaloissa on tuhoutunut yli 1 500 hehtaaria metsää, josta noin puolet on ollut hoidettua talousmetsää.
Villivarsa

Villivarsa oli vuodesta 1983 vuoteen 2016 kerran kuukaudessa ilmestynyt hevosista kiinnostuneiden nuorten (lähinnä tyttöjen) aikakauslehti. Lehti sisälsi muun muassa hevosaiheisia juttuja, julisteita sekä sarjakuvia. Lehteä kustansi Otavamedia.
Josef Fares

Josef Fares (s. 19. syyskuuta 1977 Beirut, Libanon) on ruotsinlibanonilainen elokuvaohjaaja ja videopelisuunnittelija. Hänen veljensä on näyttelijä Fares Fares, joka on näytellyt Josef Faresin elokuvissa, kuten elokuvissa "Jalla! Jalla!" ja "Kopps". Josef Fares asuu tällä hetkellä (elokuu 2006) Örebrossa. Variety-lehti nimesi hänet yhdeksi kymmenestä ohjaajatulokkaasta vuonna 2006.
Fares vietti lapsuutensa Libanonissa sisällissodan keskellä. Kymmenen vuoden ikäisenä hän muutti perheensä kanssa pakolaisena Ruotsiin. 
Hänen esikoiselokuvansa "Jalla! Jalla!" (2000) syntyi Faresin ollessa 23-vuotias. Fares teki kymmenessä vuodessa viisi pitkää elokuvaa, joista tunnetun lienee poliisikomedia "Kopps" (2003). 
Hän perusti Tukholmaan pelitalonsa Hazelight Studios. Fares teki pelialan debyyttinsä pelillä "Brothers: A Tale of Two Sons", jossa yksi pelaaja ohjasi samanaikaisesti kahta hahmoa. Seuraava peli "A Way Out" loi Faresin tavaramerkin: jaetulla ruudulla tapahtuvan kaksinpelin. Sitä myytiin 11 miljoonaa kappaletta. Kolmas peli "It Takes Two" (2021) jatkoi jaetun ruudun sarjaa. Se voitti vuoden 2021 The Game Awardseissa parhaan pelin palkinnon. Sitä on myyty yli 23 miljoonaa kappaletta. "Split Fictionia" (2025) pelataan tuttuun tapaan jaetulta ruudulta.
Punakekomuurahainen

Punakekomuurahainen ("Formica rufa") on boreaalisella vyöhykkeellä esiintyvä muurahaislaji, joka kuuluu kekomuurahaisten alasukuun. Se on Suomessa luokiteltu vakiintuneeksi ja elinvoimaiseksi lajiksi.
Useimmiten kekomuurahainen rakentaa pesänsä havunneulasista ja oksien pätkistä, mutta myös muita rakennusaineita tiedetään. Kekomuurahaisen keko on lähinnä suojaamassa maanalaisia käytäviä, joissa munat haudotaan ja joissa muurahaiset suurimmaksi osaksi asuvat. Munat sijaitsevat maan sisällä. Kesäaikaan kekoa pidetään kuivana ja vakiolämpöisenä (25–30 asteessa). Muurahaiset pystyvät ilmastointiaukoilla säätelemään keon olosuhteita hyvinkin tarkasti. Nämä vakio-olosuhteet ovat tärkeitä kotelovaiheen kehitykselle. Kotelot sijaitsevat keon lämpimimmässä paikassa. Koteloita kutsutaan usein muurahaisenmuniksi ja aiemmin niitä kerättiin ja kuivatettiin muun muassa lemmikkilintujen appeeksi. Ne olivat jopa vientituote.
Kuvaus.
Kekomuurahaiset ovat noin senttimetrin pituisia ja niillä on muiden muurahaisten ja hyönteisten tapaan kuusi jalkaa ja tuntosarvet.
Ravinto.
Kekomuurahaiset käyttävät ravintonaan kirvojen erittämää mesikastetta. Kekomuurahaiset saalistavat myös selkärangattomia, tosin työläiset eivät itse käytä hyönteisravintoa, vaan se on tarkoitettu toukka-asteen muurahaisille.
Lähilajeja.
Kekomuurahaisia ("Formica rufa" -ryhmä tai "Formica rufa" coll.) esiintyy Suomessa kuusi lajia. Pohjankekomuurahainen ("F. lugubris"), tupsukekomuurahainen ("F. aquilonia"), kaljukekomuurahainen ("F. polyctena") ja punakekomuurahainen ("F. rufa") elävät metsissä ja rakentavat selväpiirteisen keon neulasista ja ohuista oksista. Yhdyskuntien rakenne vaihtelee yhden keon yksikuningattarisesta mallista ("F. rufa") kymmenien kekojen satojen kuningattarien malliin ("F. aquilonia" ja "F. polyctena"). Samaan alasukuun "Formica" (s.str.) kuuluvat myös avoimempia ympäristöjä suosiva niittymuurahainen ("F. pratensis") sekä kantomuurahainen ("F. truncorum"), jonka kannossa, maapuussa tai kallionkolossa sijaitsevan pesän suuaukolla on matala keontapainen rakennelma. Alasukuun "Coptoformica" kuuluu muun muassa soilla pesivä loviniskamuurahainen ("F. excecta"), alasukuun "Raptiformica" muun muassa verimuurahainen ("F. sanguinea"), joka on sosiaaliparasiitti ja täydentää työläisjoukkojaan alasukuun "Serviformica" kuuluvilla orjilla, esim. mustamuurahaisilla ("F. fusca"). Mustapäämuurahainen ("F. uralensis") pesii soilla ja niiden reunoilla pesissä, jotka eivät ulotu maanpinnan alle. Sukuun "Formica" (s.l.) kuuluu siis Suomessa alasuvut "Formica" (s.str.), "Coptoformica", "Raptiformica" ja "Serviformica" sekä laji "F. uralensis", jonka taksonominen asema on epäselvä. Lajeja on 20.
Caniapiscau

Caniapiscau (, ) on Koksoakjoen sivujoki Nunavikin alueella Québecissä, Kanadassa. Joen pituus on noin 740 kilometriä. Joen nimi on peräisin intiaanikielestä ja tarkoittaa kivistä tai kallioista paikkaa.
Nykyisin joen latvavedet, noin 45% koko joen pituudelta, virtaavat Jamesinlahteen laskevaan La Grande -jokeen. Jokivarsi on asumaton lukuun ottamatta satunnaisia matkalijoita ja metsästäjiä.
Joen varrella sijaitsee Caniapiscaun patoallas, jonka pinta-ala on noin 4 300 neliökilometriä, joka on noin yhdeksän kertaa entisen Caniapiscaujärven pinta-ala. Patoaltaan valuma-alueen pinta-ala on noin 36 800 neliökilometriä.
Lushanin kansallispuisto

Lushanin kansallispuisto (myös Lushanin geologinen kansallispuisto; ) on kansallispuisto Lushanin vuoren alueella Kiinassa Jiangxin maakunnassa. Puisto levittäytyy 500 neliökilometrin alueelle Poyangjärven altaassa.
Lushan on merkittävä kansallinen matkailukohde Kiinassa. Siellä on ainutlaatuisia kvartäärikautisia pystysiirroksia upeiden maisemien joukossa: huippuja, laaksoja, kanjoneita, rotkoja, kivimuodostelmia, luolia ja vesiputouksia. Alueella on myös useita taolaisia, buddhalaisia temppeleitä ja kungfutselaisia maamerkkejä.
Vuonna 1996 puisto otettiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Sphecomyrma freyi

Sphecomyrma freyi on muinainen, noin 90–100 miljoonaa vuotta sitten liitukaudella elänyt alkumuurahaislaji. Se oli ensimmäinen fossiili jossa oli alkumuurahaisia. Ne löydettiin vuonna 1966 meripihkapalasta jonka sisällä oli lajin kahden muurahaistyöläisen fossiilit. Niiden avulla pysyivät myrmekologit eli muurahaistieteilijät vahvistamaan muurahaisten evoluutiosta ja niiden aikaisemmasta rakenteesta laaditut teoriat oikeiksi. 
Puuttuva rengas.
Ennen "Sphecomyrma freyin" löytymistä vanhimmat tunnetut fossiilinäytteet muurahaisista olivat eoseeniajalta 40–60 miljoonaa vuotta vanhoja. Fossiilit eivät poikenneet merkittävästi nykyisitä lajeista ja sen vuoksi tieteilijät kaipasivat puuttuvaa rengasta. Alkumuurahaista joka liittäisi muurahaiset ja niiden ampiaisiin kuuluneet esi-isät nykyisiin. Muurahaiset ovat levinneet kaikkialle maailmaan oligoseeniajalla noin 25–40 miljoonaa vuotta sitten jonka jälkeen niistä on tullut yksi suurimmista hyönteisten ryhmistä. Tieteilijät olivat laatineet teorioita millaisia rakenteellisia ominaisuuksia tällä alkumuurahaisella pitäisi olla. Vasta kun ensimmäinen fossiili löydettiin vuonna 1966 heidän oletuksensa osoittautuivat oikeiksi.
Löytyminen ja nimeäminen.
"Sphecomyrma freyi" löysi Cliffwood Beachista, New Jerseystä New Jerseyssä asuva eläkeläispariskunta. He löysivät myrskyn rapauttamasta rantakalliosta meripihkapalan jossa oli kahden "Sphecomyrma freyi" -lajin muurahaistyöläisen fossiilit. Meripihka oli 90 miljoonaa vuotta vanhan mammuttipetäjän pihkaa. Löytökerrostuma on vaaleaa hiekkaa jonka seassa on ruuskohiiltyneitä mammuttipetäjän paloja. Kerrostumassa on hajallaan ruskohiilen seassa runsaasti pieniä pieniä meripihkapaloja. Joskus löytyy suurempiakin, niin kuin tämä löydetty pala. On melko harvinaista että meripihkassa sisällä on hyönteisten fossiileja.
Löytöaikanaan meripihkafossiili oli ainoa laatuaan. Se oli lähellä tuhoutumista ennen sen tutkimista, kun myrmekologi Edward O. Wilson pudotti sen vahingossa lattialle. Fossiili kuitenkin halkesi vain kahteen osaan joihin molempiin jäi ehjä muurahaisfossiili.
Suvun nimi "Sphecomyrma" tarkoittaa suomeksi ”"ampiaismuurahaista"”, koska löydetty sukupuuttoon kuollut laji muistutti kovasti ampiaista. Lajin nimi "Freyi" tulee fossiilin löytäneen Freyn pariskunnan mukaan. 
Vertailu ampiaisiin.
"Sphecomyrma freyin" leuoissa oli vain kaksi hammasta kuten ampiaisilla on. Sen "metapleuronrauhasen" rakkomainen kilpi keskiruumissa ja muurahaisilla tämä elin esiintyy siinä mutta ampiaisilla ei. Tuntosarvien ensimmäinen jaoke on muurahaisille luonteenomaisesti pidentynyt. Tuntosarvien uloin kärkiosa on pitkä ja taipuisa kuten ampiaisilla. Keskiruumiissa sillä oli erilliset "scutum" ja "scutellum" kilvet jotka ovat myös ampiaisten ominaisuuksia. Sillä oli kuitenkin muurahaismainen vyötärö joka olin varhainen juuri kehittynyt muoto. Sen pistin oli myös hyvin kehittynyt.
Lyonel Feininger

Lyonel Feininger (17. heinäkuuta 1871 – 15. tammikuuta 1956) oli saksalais-amerikkalainen taidemaalari. Hänen taiteellisen kiinnostuksensa kohteina olivat varsinkin kaupunkinäkymät ja rakennukset. Tyyliltään hänen maalauksensa ovat persoonallisella tavalla kubistisia.
Feininger syntyi New Yorkissa saksalaisten maahanmuuttajien perheeseen. 16-vuotiaana hän muutti perheensä mukana Saksaan. Feininger toimi taiteilijauransa alkuvaiheessa lähinnä sanomalehtien kuvittajana ja pilapiirtäjänä. Vasta 36-vuotiaana hän alkoi päätoimisesti keskittyä maalaustaiteeseen. Aluksi hänen taiteessaan näkyi aikaisempi pilapiirtäjän ura: ihmishahmot olivat venytettyjä ja muodot liioitellun kulmikkaita. Lyonel Feininger kuului myös Der Blaue Reiter ryhmään.
Vuonna 1911 Feininger tutustui Pariisissa uuteen kubistiseen maalaustyyliin. Myös pariisilaisen Robert Delaunayn taide teki häneen vaikutuksen. Näiden vaikutelmien pohjalta Feininger kehitti oman kubismia muistuttavan tyylisuuntauksen, jota hän kutsui ”prismaismiksi”. Maalausten aiheina olivat enimmäkseen rakennukset. Värienkäyttö oli taitavaa: Feininger onnistui usein luomaan vaikutelman maalauksen sisältä tulevasta valosta. Vuonna 1919 arkkitehti Walter Gropius kutsui Feiningerin opettamaan Weimarin Bauhaus-taidekouluun. Feininger jatkoi Bauhausin opettajana vuoteen 1926 asti, jonka jälkeen hän jatkoi vapaana taiteilijana.
Hitlerin valtaantulon jälkeen modernia ja kokeilevaa taidetta ei enää hyväksytty Saksassa. Myös Feininger luokiteltiin ”rappiotaiteen” edustajaksi. Niinpä Feininger päättikin vuonna 1937 muuttaa takaisin synnyinmaahansa Yhdysvaltoihin. Hän asettui New Yorkiin ja jatkoi taiteilijan uraa aiheinaan muun muassa Manhattanin pilvenpiirtäjät. Feininger kuoli 84-vuotiaana New Yorkissa.
Keltiäinen

Keltiäinen ("Lasius flavus") on pieni, noin 2–4 millimetriä (työläinen) pitkä keltainen ja valonarka muurahainen. Pääasiallisena ravintonaan keltiäinen käyttää usein juurikirvoja ja niiden erittämää mesikastetta. Sen lisäksi se hyödyntää muita ravinnonlähteitä: mitä tahansa makeaa sekä pesään mahdollisesti tunkeutuvia hyönteisiä. Hyvissä olosuhteissa keltiäiset kasvattavat juurikirvoja pesissään ja syövät kesällä niiden mesikastetta ja talvisin itse kirvoja. Tästä syystä keltiäisiä näkee harvoin maan pinnalla muutoin kuin parveiluaikana, joka on Suomessa tyypillisesti elokuussa.
Keltiäinen on rauhallinen ja välttelee yhteenottoja, mutta keltaisen värinsä vuoksi se sekoitetaan usein pistinmuurahaisten ("Myrmicinae") alaheimon pistävään siloviholaiseen ("Myrmica rubra"), jota kansanomaisesti usein nimitetään ”kusiaiseksi”. Keltiäisellä ei kuitenkaan ole myrkkyä, eikä pistintä.
Emeishan

Emeivuori () on vuori Sichuanin maakunnassa, Kiinassa. Emeivuoren (Emeishan) huippu kohoaa 3 099 metrin korkeuteen. Emeivuori on yksi neljästä buddhalaisten pyhistä vuoresta Kiinassa. Vuoren suojelijabodhisattva on Samantabhadra, joka kiinan kielessä tunnetaan nimellä Puxian. Jotkut buddhalaiset ja taolaiset luostarit vuorella yhdistetään myös perinteisen kiinalaisten kamppailulajien opetukseen.
Vuorta ympäröivä alue on geologisesti merkittävä, sillä se on muodostunut suuressa laakiopurkauksessa permikaudella.
Emeivuoren alue valittiin vuonna 1996 UNESCOn maailmanperintöluetteloon yhdessä läheisen Leshanin jättiläisbuddhapatsaan kanssa.
Phoenix (luotain)

Phoenix on Mars-laskeutuja, jonka suunnittelua johti Arizonan yliopiston kuu- ja planeettalaboratorio NASAn johdolla. Luotaimessa käytetään joitakin alun perin vuoden 2001 peruutettuun Mars-laskeutujaan suunniteltuja laitteita sekä kyseisen luotaimen runkoa. Phoenix laskeutui 25. toukokuuta 2008 Marsin vesi- ja jäärikkaalle pohjoisnapa-alueelle. Toukokuun lopulla 2010 NASA totesi laitteen toiminnan päättyneen.
Tehtävä.
Tehtävällä on kaksi päämäärää. Ensimmäinen on veden geologisen historian tutkiminen, jonka perusteella voidaan selvittää menneisyydessä tapahtuneen ilmastomuutoksen syitä. Toinen on etsiä todisteita elinkelpoisesta alueesta, joka voisi sijaita jään ja maaperän välisellä rajavyöhykkeellä. Phoenixin instrumentit on suunniteltu Marsin arktisten seutujen geologiseen ja biologiseen tutkimiseen. Luotaimessa on myös suomalainen painemittari, jonka on valmistanut Ilmatieteen laitos. Luotain on ensimmäinen, joka lähettää dataa Marsin napa-alueilta. Se jatkaa NASAn "seuraa vettä" -strategiaa Marsin tutkimisessa.
Luotain laukaistiin Cape Canaveralista Boeingin Delta 7925 -raketilla 4. elokuuta 2007 kello 12.26 Suomen aikaa. Luotain laskeutui Marsiin 26. toukokuuta 2008 puoli kolmen jälkeen aamuyöllä.
NASA ilmoitti 10.11.2008 menettäneensä yhteyden luotaimeen. Tämä oli odotettavissa Marsin kylmyyden heikentäessä akkujen tehoa ja lähestyvän talven vähentäessä aurinkopaneelien tuottamaa energiaa. Luotain oli toiminnassa viisi kuukautta pidempään kuin alun perin ennakoitiin. Luotainta yritettiin herätellä Marsin kevään koittaessa vuoden 2010 ensimmäisen neljänneksen aikana. Tässä ei kuitenkaan onnistuttu.
Suomen kontribuutio.
Ilmatieteen laitos toimitti luotaimeen kaasukehän painemittalaitteen, joka on mitannut luotaimen ympäristön painevaihteluita. Mittauksia käytettiin säämallien luomiseen ja havaittiin mm. Marsille tyypillisiä pölypyörteitä.
Kaajärven rannat

Kaajärven rannat on Viikatteen vuonna 2002 julkaistu kolmas studioalbumi. Levy on julkaistu sekä CD:nä (RA085) että vinyylinä (LONG004). Vinyyliversiolla on CD:ltä puuttuva kappale "Lyijykomppania". Levyn kappaleesta "Nuori mies nimetön" tehdyn videon on ohjannut Joonas Berghäll.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 6.
Kappaleet.
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Mikel John Obi

Mikel John Obi (oik. John Michael Nchekwube Obinna, s. 22. huhtikuuta 1987 Plateau, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edusti yli kymmenen vuotta Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Vuonna 2017 hän siirtyi Kiinaan Tianjin TEDA:n joukkueeseen. Vuonna 2019 hän palasi Englantiin ja teki sopimuksen Middlesbrough'n kanssa. Mikelin pelipaikka on puolustavalla keskikentällä.
Ura.
Juniorina Mikel edusti synnyinseudultaan kotoisin olevaa Plateau Unitedia, josta hän siirtyi eteläafrikkalaiseen Ajax Cape Towniin. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 2005 Norjan pääsarjassa, Tippeligaenissa, pelaavan FC Lyn Oslon joukkueessa. Vain kuuden pääsarjaottelun jälkeen hän siirtyi Englantiin. Siirto ei sujunut ongelmitta, sillä suurseurojen Manchester Unitedin ja Chelsean välille syntyi erimielisyyksiä sopimuksesta. Pitkän riidan jälkeen Mikel siirtyi Chelseaan. 23,6 miljoonan euron siirtokorvauksesta ManU sai 17,7 miljoonaa ja Lyn 5,9 miljoonaa euroa. Mikelillä oli suuria ongelmia sopeutua Chelseaan alkukaudella 2006, mutta kevätkaudella hän esitti parhaimmillaan huikeita otteita Chelsean paidassa ja murtautui manageri José Mourinhon luottomiesten joukkoon. Mikelin ominaisuudet, kuten voimakkuus ja harvinaisen laaja syöttörepertuaari mahdollistavat hänen käyttämisensä sekä keskikentän rikkovassa että rakentavassa roolissa.
Maajoukkueura.
Nigerian A-maajoukkueessa Mikel on pelannut viisi ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen noista otteluista hän pelasi vuonna 2005. Aiemmin hän oli esiintynyt lukuisia kertoja maan juniorimaajoukkueissa. Mikel tuli ehkä ensi kertaa suuremman yleisön tietoisuuteen vuonna 2003 Suomessa pidetyissä alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hän pelasi Nigerian kaikki ottelut. Pelaajanimensä "Mikel" hän on ottanut kisojen paidan kirjoitusvirheestä.
Mustahevosmuurahainen

Mustahevosmuurahainen ("Camponotus vagus") on Suomessakin elävä hevosmuurahaisten sukuun kuuluva muurahaislaji. Mustahevosmuurahaisia esiintyy lähinnä metsäisillä alueilla, ja ne pesiytyvät kuolleessa puuaineksessa. Laji on Suomessa luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, eikä se siis pienen määränsä takia kuulu tuholaisiin. Suomessa lajia esiintyy lähes poikkeuksetta vain lounaisrannikolla.
Mustahevosmuurahaisen lisäksi Suomessa esiintyviä hevosmuurahaisiin kuuluvia lajeja ovat punahevosmuurahainen ("Camponotus ligniperda") ja metsähevosmuurahainen ("Camponotus herculeanus").
Aki ja Turo

Aki ja Turo ovat näyttelijöiden Antti Raivion (Aki) ja Ville Virtasen (Turo) esittämät hahmot television sketsisarjassa "Hymyhuulet" (1987–1988).
Aki on nuori mies, joka pukeutuu farkkupuseroon ja -liiviin. Hänellä on ruskeat puolipitkät hiukset. Turo on vaaleahiuksinen nuori mies, joka pukeutuu yleensä pieneen vihreään puseroon, vaaleanpunaiseen kauluspaitaan ja mustiin trumpettihousuihin. Turo joutuu yleensä ystävänsä Akin kiusan kohteeksi, koska hän on hieman hiljainen ja kömpelö. Aki huutelee usein Turolle "Auts-töks-töks".
Myöhemmin parivaljakko julkaisi oman kokoalbumin "Lievä kantrihuijaus" (1988), jossa he suurimmaksi osaksi esittivät 1960- ja 1970-luvun ulkomaisia menestyskappaleita uusin sanoituksin.
Erään aikalaisarvion mukaan Aki ja Turo ”eivät antaneet katsojille vaihtoehtoja: heistä joko piti tai sitten ei” ja he jättivät Hymyhuulet-sarjan päätähdet Aake Kallialan ja Pirkka-Pekka Peteliuksen varjoonsa.
Surut pois ja kukka rintaan

Surut pois ja kukka rintaan on Viikatteen vuonna 2003 julkaistu neljäs studioalbumi. Levy on CD-painoksen (RA097) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (LONG008) ja C-kasettina (LONG008b). Vinyyli- ja C-kasettiversioilla on CD:lle sisältymätön kappale "Aamulinnut". Musiikkivideon levyn kappaleesta "Leimu" ohjasi Joonas Berghäll.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Puhtaus

Puhtaus on tärkeä osa ihmisten ja eläinten hyvinvointia. Peseytymällä ihmiset ja eläimet välttyvät täiltä ja bakteereilta. Kuitenkin tutkimusten mukaan lialla on merkittävä rooli immuunijärjestelmän kehityksessä. Täysin puhtaissa oloissa eläneet ihmiset sairastuvat helpommin.
Ihmiset pesevät itsensä säännöllisesti, mikäli siihen on mahdollisuus. Ihmiset voivat peseytyä suihkussa, kylvyssä tai luonnon vedessä, kuten järvessä. Veden lisäksi peseytymisessä käytetään usein apuna saippuaa ja sampoota. Pienten lasten, sairaiden tai muuten kykynemättömien peseytymisessä voi olla joku avustamassa. Useimmiten ihmiset peseytyvät yksinään, mutta esimerkiksi rakastavaiset voivat pestä toisensa huvin vuoksi. Lisäksi ihmisillä on tapana pestä hampaat.
Rituaalinen puhtaus on rituaalien avulla aikaan saatu tai palautettu symbolinen puhtaus, joka liittyy uskonnollisiin käsityksiin pyhästä, synnistä ja pahoista voimista. Monissa uskonnoissa rituaaliseen puhdistautumiseen käytetään vesipesua.
Unholan urut

Unholan urut on Viikatteen vuonna 2005 julkaistu viides studioalbumi. Levy on julkaistu paitsi cd:nä (RA121), myös vinyylinä (LONG015) ja C-kasettina (LONG015b). Vinyyli- ja C-kasettiversioilla on lisäkappaleena cd-versiolle sisältymätön Viikatteen versio Mana Mana -yhtyeen kappaleesta "Vaarallista". Levyllä ovat ensimmäistä kertaa mukana yhtyeen livemuusikot, basisti Ervo Viikate ja kitaristi Arvo Viikate. Levyllä ovat vierailemassa myös Mokoman laulaja Marko Annala kappaleessa "Ajakaa!" sekä Kotiteollisuuden Jouni Hynynen kappaleessa "Vesi jota pelkäät".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Kappaleet.
Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Kunniatohtori

Kunniatohtori (, "dr. h. c.") on henkilö, jolle yliopiston tiedekunta on myöntänyt tohtorin arvonimen jonkin saavutuksen takia mutta joka ei ole suorittanut tohtorintutkintoa tässä tiedekunnassa. Sen sijaan kunniatohtori on saavuttanut vastaavia ansioita akateemisen maailman ulkopuolella tai hän on muutoin edistänyt tieteellistä tutkimusta erityisen ansiokkaasti. Kunniatohtoriksi vihkiminen on korkein huomionosoitus, mitä yliopisto voi ihmiselle osoittaa.
Suurin osa kunniatohtoreista on joko jonkin toisen tieteenalan edustajia tai tutkijakollegoita, jotka tiedekunnassa halutaan esimerkiksi kansainvälisten yhteyksiensä takia liittää työyhteisöön. Välillä saatetaan merkittäviä poliitikkoja, kulttuuripersoonia, kuten kirjailijoita, tai muita vaikuttajia nimittää kunniatohtoreiksi.
Kunniatohtorin arvonimi myönnetään yliopiston promootiossa. Etuosa kunniatohtorin arvonimen lyhenteessä riippuu siitä, mikä tiedekunta on arvon myöntänyt; esimerkiksi "fil. dr. h. c." on filosofisen tiedekunnan myöntämä.
Garden City

Garden City tarkoittaa seuraavia asioita:
Yhdysvaltalaisia paikkakuntia.
Garden City on myös seuraavien yhdysvaltalaisten paikkojen nimi:
Katso myös.
Garden City liittyy lisäksi seuraaviin Yhdysvalloissa sijaitseviin liikennepaikkoihin ja -yhtiöihin:
Türi–Tamsalu-rata

Türi–Tamsalu-rata () oli vuosina 1915–1972 käytössä ollut Viron rataverkon kapearaiteinen rautatie. Se erkani Lelle–Viljandi-radasta Türissä ja yhtyi Tapa–Tartto-rataan Tamsalussa. Radan pituus oli 61 kilometriä, ja sen tärkein väliasema oli Paide.
Rakentaminen.
Rataosuus Türi–Paide rakennettiin samanaikaisesti kuin Tallinnasta Lellen ja Viljandin kautta Mõisakülaan kulkeva rataosuus. Türin ja Paiden välillä alkoi koeliikenne 8. lokakuuta 1900, ja säännölliselle liikenteelle rata avattiin 1. elokuuta 1901. Sotilaallisista syistä tärkeäksi koetun Paide–Tamsalu-osuuden rakentamisen aloittivat Venäjän armeijan joukot vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä rakennustöitä jatkoivat saksalaiset, mutta rata valmistui kokonaisuudessaan vasta vuonna 1920 Eesti Raudteen rakennuttamana. Rautatie suljettiin liikenteeltä 3. toukokuuta 1972.
Puuluoto

Puuluoto on noin sata taloutta käsittävä kylä ja taajama Tornion kaupungissa. Se sijaitsee Pirkkiön ja Röytän välissä rajoittuen mereen. Vuoden 2021 lopussa Puuluodon taajaman väkiluku oli 249 ja pinta-ala 0,75 neliökilometriä. Vuoden 2006 lopussa Puuluoto–Röyttän tilastoalueella oli 342 asukasta.
Kuusiluodon sahayhdyskunnan tuhouduttua Lapin sodassa monet sen asukkaista muuttivat Puuluotoon.
Puuluodossa on venesatama ja kiinteän asutuksen lisäksi kesämökkiasutusta. Kylällä on myös luontopolku, hiihtokeskus ja Alkunkarin lintutorni.
Kuujjuaq

Kuujjuaq (, suom. "suuri joki") on Nunavikin alueen suurin inuitien asuttama kylä pohjoisessa Québecissä, Kanadassa. Kylä on Nunavikin alueen hallintokeskus, ja sen asukasluku on noin 2 000. Kylä sijaitsee Koksoakjoen länsirannalla. 
Kylän entinen nimi on Fort Chimo. "Chimo" on väärinkirjoitettu muoto sanasta "saimuuq", joka tarkoittaa "kätellään". Turkiskauppiaat toivotettiin usein tervetulleiksi sanomalla "saimuuq", ja lopulta sana siirtyi osaksi kauppa-aseman paikannimeä.
Maantiede.
Kuujjuaq sijaitsee joen varrella noin 50 kilometriä ylävirtaan Ungavanlahdelta. Tänne ylettyvät vuoroveden vaihtelut rytmittävät asukkaiden päivittäistä elämää.
Puurajan läheisyydestä huolimatta boreaalisen vyöhykkeen, taigan, kasvillisuus hallitsee kylän ympäristöä. Kuujjuaq on myös karibujen vaellusreitillä, ja kaupungin alueella eläimiä liikkuu runsaasti elo–syyskuussa.
Historia.
Ensimmäiset seudulle asettuneet eurooppalaiset olivat herrnhutilaisia, ja he saapuivat alueelle 25. elokuuta 1811 vaikean merimatkan päätteeksi. Siirtolaisryhmän johdossa olivat Benjamin Kohlmeisten ja George Kmoch, ja he löysivät inuitien leiripaikan muutaman kilometrin päässä nykyisen kylän paikalta alavirtaan. Herrnhutilaisryhmän tavoite oli käännyttää alkuperäiset asukkaat kristinuskoon. Kohlmeisterin päiväkirjojen mukaan inuitit olivat kiinnostuneita saamaan lähestysaseman kyläänsä.
Noin vuonna 1830 Hudson's Bay Company aloitti turkiskaupan Nunavikin alueella. Yhtiö perusti ensimmäisen kauppa-asemansa Koksoakjoen itärannalle noin viiden kilometrin päähän alavirtaan nykyisen Kuujjuaqin keskustasta. Kauppa-asema suljettiin 1842 mutta avattiin uudelleen 1866, ja sen asiakkaina olivat inuitien lisäksi innut.
Vuonna 1942 Yhdysvaltain ilmavoimat perusti "Crystal 1" -nimisen lentotukikohdan joen länsirannalle samalle paikalle, jossa nykyinen kylän keskus sijaitsee. Armeijan läsnäolo vuosina 1941 – 1942 nopeutti asutuskeskuksen kehitystä. Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvallat luovutti lentotukikohdan Kanadan hallitukselle. Vuonna 1948 paikkakunnalle perustettiin katolinen lähetysasema, terveyskeskus, koulu sekä sääasema. Hudson's Bay Company siirsi toimintaansa lähemmäs kaupunkia 1958 siirtyivät myös loput Fort Chimon asukkaista nykyiseen Kuujjuaqiin.
Liikenne ja talous.
Kuujjuaqin lentoasema on kahdella kiitotiellään alueen ilmaliikenteen keskus. Kaupunkiin ei johda tietä, mutta Route Transtaïgan jatkamista Scheffervillen kautta Kuujjuaqiin saakka on suunniteltu.
Paikkakunnalla on useita hotelleja, ravintoloita, kauppoja ja käsityömyymälöitä sekä pankki.
Katja Ståhl

Katja Annikki Ståhl (s. 23. joulukuuta 1968 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja tv-esiintyjä.
Ståhl nousi julkisuuteen vuonna 1995 "Jyrki"-nuortenohjelman juontajana. Hän juonsi muun muassa ohjelman ensimmäisen jakson 1. syyskuuta 1995.
Sittemmin Ståhl on työskennellyt tv- ja radiojuontajana, "Demi"-lehden toimittajana, tuottajana Ylen televisiokanavilla, Apulanta Oy:n johtajana, "Suosikki"-lehden päätoimittajana (2003–2007) ja "Uutisvuoto"-tv-ohjelman kapteenina (2017–2018). Hän on myös luennoinut yrityksille, kirjoittanut kolumneja ja hoitanut tiedotusprojekteja. Hänellä on myös "Kavioliitossa 30v" -niminen blogi.
Ståhl on palkittu vuosina 2023 ja 2024 Venla-gaalassa vuoden juontajana "Elämäni biisi" -ohjelman juontamisesta. Kesällä 2023 hän juonsi Ylen Radio Suomi -kanavalla radio-ohjelmaa "Elämäni kesä".
Ståhl on opiskellut viestintää Laajasalon opistossa.
Ståhl kertoo lapsuudestaan ja omasta äitiydestään Hanna Brotheruksen kirjassa "Äitini, tyttäreni" (Tammi 2024). Ståhl on myös ollut haastateltavana ohjelmissa, kuten "Ajankohtainen kakkonen", "Viiden jälkeen", "Antti Holma Show" ja "Puoli seitsemän."
Yksityiselämä.
Ståhlilla on kaksi lasta.
Tv-esiintyjänä.
Ståhl toimi vuoden 2000 Suomen euroviisukarsinnassa tuomarina.
Hudsoninsalmi

Hudsoninsalmi () yhdistää Atlantin valtameren Hudsoninlahteen. Salmi käsittää Québecin pohjoisrannikon ja Baffininsaaren välisen vesialueen, rajoittuen idässä Cape Chidleyyn ja Resolution Islandin läntisimpään rantaan. Salmi on saanut nimensä löytäjänsä Henry Hudsonin mukaan. Viikingit tunsivat luultavasti alueen ja Martin Frobisher kävi siellä vahingossa, mutta Hudson on ensimmäinen eurooppalainen jonka tiedetään tutkineen salmea ja kulkeneen sen läpi lahdelle asti. Hudson löysi salmen vuonna 1610 etsiessään Luoteisväylää.
Salmen eteläosassa sijaitsee Ungavanlahti.
Sovhoosi

Sovhoosi (, ) eli neuvostotila oli Neuvostoliitossa valtion omistama maatila, erotukseksi kolhoosista, joka periaatteessa toimi osuustoimintaperiaatteella. Sovhoosien työntekijät saivat myös vakituista palkkaa, erotuksena kolhooseihin, joiden jäsenet jakoivat saamansa rahat. Kuten kolhooseissakin, olivat sovhoosien ihmiset sidottuja siihen sovhoosiin, johon he olivat syntyneet. 
Vuonna 1990 Neuvostoliitossa oli 25 500 maatilaa, joista sovhooseja 45 %. Tuolloin sovhoosien keskimääräinen pinta-ala oli 153 neliökilometriä, mikä oli kaksi kertaa niin paljon kuin keskimääräisellä kolhoosilla.
Sovhooseja johti valtion nimittämä johtaja ja sovhoosien investoinnit rahoitettiin valtion budjetista. Vaikka sovhooseille maksettiin maataloustuotteista huonommin, niin olivat ne silti paremmassa taloudellisessa tilanteessa kuin kolhoosit. Tämä oli yksi suurimmista syistä muuttaa huonosti toimivat kolhoosit sovhooseiksi toisen maailmansodan aikana. 
Yleisesti sovhooseja väitettiin kolhooseja tuottavammiksi. Tärkeiksi sovhoosit nousivat vehnän, kasvisten ja munien tuotannossa, eikä niinkään lihantuotannossa.
Kun aiemmin automaattinen valtiontuki lakkautettiin Neuvostoliiton mukana, sovhoosit menivät nopeasti konkurssiin. 
Israelissa toimivia valtiontiloja kutsutaan nimellä mošav.
David Faustino

David Faustino (s. 3. maaliskuuta 1974 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka esitti Bud Bundya komediasarjassa "Pulmuset" koko sarjan olemassaolon ajan vuosina 1987–1997. Sarjan alussa hän oli pikkupoika ja vuosien varrella kasvoi nuoreksi mieheksi. Jo aikaisemmin hän oli esiintynyt lukuisissa televisioelokuvissa.
Faustino kokeili siipiään myös rap-artistina taiteilijanimellä "D L'il", mutta ei menestynyt erityisen hyvin. Sarjan päätyttyä hän on esiintynyt tosi-tv-ohjelmassa, tehnyt vierailuja erilaisiin televisiosarjoihin ja näytellyt pienen budjetin elokuvissa. Faustino meni naimisiin vuonna 2003 Andrea Elmerin kanssa mutta pari erosi helmikuussa 2007. Myöhemmin samana vuonna Faustino pidätettiin riitelystä ex-vaimonsa kanssa ja marihuanan hallussapidosta. Hän pääsi takuita vastaan vapaaksi.
Marjaniemen Melojat

Marjaniemen Melojat (lyhenne "MaMe") on Helsingin Marjaniemessä toimiva melontaseura. Seura on perustettu vuonna 1935 ja sen jäsenmäärä on noin 800. Seurassa harrastetaan pääasiassa retki- ja kuntomelontaa sekä SUP-lautailua. Marjaniemen Melojat järjestää myös nuorille omaa melontaan liittyvää toimintaa sekä erilaisia retkiä ja melontatapahtumia mm. pääkaupunkimelonnan ja melontakursseja.
Koskimelonta irtaantui MaMesta vuonna 2006 ja jatkaa toimintaansa erillisenä yhdistyksenä, Kohina -koskimelonta ry:nä. Kohina pitää kotipaikkanaan Kymijokea, jossa on myös seuran tukikohta.
Tyynenmeren tulirengas

Tyynenmeren tulirengas on Tyynellä valtamerellä sijaitseva vyöhyke, jolla esiintyy voimakasta tektonista ja vulkaanista toimintaa.
Vyöhykkeellä tapahtuu 90 % maailman maanjäristyksistä ja siellä sijaitsee 75 % maailman aktiivisista ja nukkuvista tulivuorista. Vyöhyke on hevosenkengän muotoinen ja 40 000 kilometriä pitkä.
Tyynenmeren tulirengas on muodostunut alueelle, joka koostuu Tyynenmeren laatasta sekä pienemmistä Nazcan, Kookossaaren, Juan de Fucan ja Indonesian laatoista.
Ħal Saflienin hypogeum

Ħal Saflienin hypogeum on puoliksi maanalainen pyhäkkö Maltalla Paolassa ajalta suunnilleen 2500 eaa. Se on ollut aluksi jonkinlainen jumalten palvontapaikka, mutta muuttui kuolleiden viimeiseksi leposijaksi jo esihistoriallisena aikana. Se on maailman ainoa esihistorialliselta ajalta periytyvä temppeli. Hypogeum löydettiin vahingossa vuonna 1902 rakennustöiden yhteydessä.
Ħal Saflienin ensimmäinen kerros sisälsi hieman muunneltuja luolia.
Toiseen kerrokseen tehtiin taitavaa kivityötä, muun muassa pyöreä okralla maalattu suuri kammio, oraakkelihuone jossa ihmisääni kaikuu ja huone jossa on kaiverruksia. Tähän vaiheeseen liittyy myös "käärmekuoppa" tai "kolehtikuoppa"/"uhrikuoppa" ja kaikkien pyhin. Kolmannessa kerroksessa oli viljavarasto.
Risto Poutiainen

Risto Poutiainen (s. 5. toukokuuta 1958) lempinimeltään "Paha Paavali" on kiihdytysautoilun Top Fuel -kuninkuusluokan Euroopan-mestari. Hän pitää hallussaan virallista FIA:n nopeuden Euroopan ennätystä 510,15 km/h, joka ajettiin 29.5.2011 Ison-Britannian Santa Pod Racewayllä. Risto Poutiainen ajoi myös vuotta aiemmin 31. toukokuuta 2010 Santa Podissa Isossa-Britanniassa nopeuden 513,7 km/h, mutta ajo ei ollut ennätyskelpoinen toisen yhden prosentin sisällä olevan varmistuslähdön puuttuessa.. Risto pitää hallussaan myös varttimailin kiihdytyksen (0-402,33 metriä) Suomen ennätysaikaa, joka on 4,7097 sek. Aika ajettiin myös Santa Podin radalla Isossa-Britanniassa FIA European Championship Drag Racing EM-osakilpailussa toukokuun 29. päivänä 2011 .
1990-luvun alussa hän sijoittui kolmena peräkkäisenä kautena kolmen parhaan joukkoon European Top Fuel Challengen loppupisteissä . Kaudella 2009 hän sijoittui Top Fuelin EM-sarjassa toiseksi. Kauden 2010 EM-avausosakilpailussa Englannin Santa Podin radalla Risto ajoi lajittelussa noteerauksen 4,8013s/470,9 kmh ja kilpailussa 4,8891s/513,67 kmh. Kaudella 2011 Risto ajoi FIA:n Top Fuel -ryhmän EM-sarjaa Rune Fjeld Motorsportin uusimmalla Top Fuel dragsterilla ja toimii toisena kuljettajana entisen maailmanluokan mäkihyppääjän Janne Ahosen kanssa Eagle Racing -kilpatallissa. Risto valmistui Helsingin teknillisestä opistosta insinööriksi vuonna 1985.
Risto Poutiainen on voittanut EM-kultaa vuonna 2012 ja EM-hopeaa kolmena vuonna peräkkäin vv. 2009-2011 FIA Top Fuel European Championship sarjassa.
Kilpailuryhmät.
Ennen vuonna 1984 alkanutta kiihdytysuraansa Poutiainen toimi useita vuosia lajin kattojärjestön FHRA ry:n johtokunnan jäsenenä ja lopuksi myös puheenjohtajana. Poutiainen on kilpaillut seuraavissa kiihdytysautoilun kilpailuryhmissä:
Drag Racingin lisäksi Poutiainen on ajanut myös rallia N-ryhmässä, rata-autoilun Endurance Saloon -luokkaa sekä Kartingia.
Työelämä.
Risto Poutiainen toimi vuoteen 2009 saakka hakusanamainontaan, hakukoneoptimointiin ja web-analytiikkaan erikoistuneen markkinointiviestintätoimisto NetBooster Finland Oy:n toimitusjohtajana. NetBooster Finland kuuluu ranskalaiseen kahdessatoista maassa toimivaan NetBooster-konserniin ja Poutiainen on yksi suurimmista henkilöomistajista yrityksessä.
Poutiainen on kirjoittanut haamukirjoittajajoukon avustuksella ensimmäisen suomalaisen hakukonemarkkinoinnin tietokirjan nimeltään "101 kysymystä ja vastausta Google-markkinoinnista". Teos syntyi tietokirjojen kirjoittamisen nopeusennätyksenä 30 tunnissa Helsingissä Taiteiden yönä 24. elokuuta 2006.
Poutiaisen Google-opas voitti Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton MTL:n vuoden 2007 Kultasulka-kilpailun, jossa palkitaan parhaiten markkinointia ja sen tuloksellisuutta edistäviä kirjoituksia tai muita julkisia esityksiä. Tuomariston mielestä kirja avaa ajankohtaisen ja uuden alueen helppolukuisella tavalla kiinnittäen erityistä huomiota käytettyjen markkinointipanosten tehoon ja tuloksellisuuteen. Kirja kattaa myös hyvin laajasti luvatun aihepiirin.
Keräpallokkaat

Keräpallokkaat ("Agathidium") on kovakuoriaisiin kuuluva limasienillä elävien kuoriaisten suku, johon kuuluvia lajeja on Suomesta tavattu 16. Näistä tunnetuin on uhanalainen korukeräpallokas ("Agathidium pulchellum").
Sukuun kuuluvat myös amerikkalaiset lajit "Agathidium bushi", "Agathidium cheneyi" ja "Agathidium rumsfeldi", jotka on nimetty George W. Bushin, Dick Cheneyn ja Donald Rumsfeldin mukaan. Lajit nimesivät hyönteistutkijat Tri. Kelly B. Miller ja Tri. Quentin D. Wheeler. Heidän kertomansa mukaan lajit on nimetty kunnianosoituksena poliitikoille. Uusia kuoriaislajeja nimettiin tuolloin kaikkiaan 65 kappaletta, joista mm. lajin "A. vaderi" nimi juontuu Darth Vaderista, koska sen pää muistutti hahmon kypärää.
Lajia "A. bushi" voi tavata ainakin eteläisestä Ohiosta, Pohjois-Carolinasta ja Virginiasta, lajin "A. rumsfeldi" Meksikon Oaxacasta ja Hidalgosta, lajin "A. cheneyi" Meksikon Chiapasista.
11 (luku)

11 (yksitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää luku kymmenen ja seuraa luku kaksitoista.
Matematiikassa.
Jaollisuus 11:llä.
Luku on jaollinen luvulla 11, mikäli luvun numerot kerrottuna vuorotellen +1:llä ja −1:llä muodostavat yhteenlaskettuna luvun, joka on jaollinen luvulla 11. Esimerkiksi luku 11 jakaa tasan luvun 10 648, koska formula_7.
The Birds

The Birds voi viitata seuraaviin:
Katso myös:
Kuujjuaqin lentoasema

Kuujjuaqin lentoasema on Kuujjuaqin kylässä Nunavikin alueella pohjoisessa Québecissä Kanadassa sijaitseva lentoasema. Lentokenttä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä lounaaseen kylän keskustasta koordinaateissa 58°05′46″N, 68°25′37″W. Lentoasema on alueen lentoliikenteen keskus, ja sitä ylläpitää Kativikin aluehallinto. 
&lt;br clear=left&gt;
Enoch Thulin

Enoch Thulin oli ruotsalainen lentämisen ja lentokoneenrakennuksen pioneeri.
Enoch Thulin syntyi vuonna 1881. Hän opiskeli lentotekniikkaa 1908–1912 Ranskassa ja hankki siellä lentolupakirjan vuonna 1913. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1912 aiheenaan "Om luftmotståndet mot plana ytor", joka nimensä mukaan koski aerodynamiikkaa.
Thulin teki ennätyslentoja, esimerkiksi toukokuussa 1914 hän lensi Malmöstä Tukholmaan ajassa 4 h 17 min, joka oli Skandinavian ennätys.
Thulin on tehtaansa ja lentokoulunsa vuoksi Ruotsin ilmailun aloittamisessa merkittävin hahmo. Vuonna 1914 hän perusti Enoch Thulins Aeroplanfabrik -tehtaan Landskronaan. Siellä hän valmisti lisenssillä ranskalaisia Morane-Saulnier-lentokoneita. Näitä koneita toimitettiin maaliskuussa 1918 Suomeen, ja niistä tuli Suomen ilmavoimien ensimmäiset lentokoneet.
Hän kuoli vuonna 1919 lento-onnettomuudessa.