tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nuoren Wertherin kärsimykset

Nuoren Wertherin kärsimykset () on Johann Wolfgang von Goethen kirjoittama kirjeromaani vuodelta 1774, jonka hän kirjoitti neljässä viikossa, toisen tiedon mukaan kahdessa kuukaudessa alkuvuodesta 1774 ja se julkaistiin mikkelinpäivänä, syksyllä 1774 Leipzigissa.
Löyhästi omaelämäkerrallisesta romaanista kehkeytyi saksalaisen kirjallisuuden "Sturm und Drang" -suuntauksen tärkeimpiä teoksia ja se oli suuntauksen ensimmäinen julkaistu romaani. Sillä oli myös vaikutusta myöhempään romantiikan kirjallisuuteen. Julkaisun jälkeen romaanin väitettiin aiheuttaneen itsemurha-aallon onnettomasti rakastuneiden, kiihkoromanttisten nuorten miesten joukossa, jotka näkivät Wertherissä hengenheimolaisen. Itsemurha-aallosta ei kuitenkaan ole selviä todisteita.
Kirja vangitsi kokonaisen sukupolven mielikuvituksen. Se käännettiin lähes välittömästi ranskaksi ja vuonna 1779 englanniksi. Tinkimätön keskittyminen päähenkilön näkökulmaan – kenenkään muun kirjeitä ei välitetä lukijalle – mahdollistaa emotionaalisen ja älyllisen hajoamisen kuvaamisen sisältäpäin ja selittää osittain yleisön reaktion voimakkuuden. Teos, joka näytti hyväksyvän sekä aviorikoksen että itsemurhan, herätti paljon moraalista paheksuntaa, mutta 35 vuoden ajan Goethe tunnettiin ensisijaisesti "Wertherin" kirjoittajana. 
Romaanin ansiosta Goethesta tuli yksi ensimmäisistä kirjallisuuden tähdistä jo elinaikanaan. Vanhemmalla iällä hän kuitenkin koki julkisuuden kiusalliseksi. Hän oli myös pahoillaan nuoruudenrakkautensa, toisen kanssa kihloissa olleeseen Charlotte Sophie Henriette (Lotte) Buffiin, naim. Kestner (1753–1828) kohdistuneesta julkisuudesta, joka oli teoksen seurausta.
Napoleon kutsui ihailemansa Goethen Erfurtin kongressiin, jossa hän tapasi Aleksanteri I:n vuonna 1808 ja tunnusti kirjailijalle lukeneensa "Wertherin" seitsemän kertaa ja pitäneensä kirjaa aina mukanaan.
Juoni.
Romaani koostuu päähenkilö Wertherin kirjoittamista kirjeistä. Werther on herkkä ja intohimoinen nuori taiteilija. Kirjeissään Werther kuvaa intiimisti elämäänsä Wahlheimin kylässä. 
Romaani kertoo herkästä, taiteellisesta nuoresta miehestä, joka osoittaa absoluuttisten asioiden – rakkauden, taiteen, yhteiskunnan tai ajattelun – kohtalokkaat seuraukset. Kykenemättä sovittamaan yhteen sisäisiä, runollisia fantasioitaan ja ajatuksiaan arkipäivän vaatimusten kanssa, Werther lähtee maaseudulle yrittäessään parantaa oloaan. 
Tavatessaan nuoren Charlotten (Lotte) Werther rakastuu tähän välittömästi, mutta Lotte on lupautunut toiselle miehelle, Albertille, ja meneekin tämän kanssa naimisiin. 
Vaikka Werther koettaa välillä paeta Weimariin, jokainen päivä on kiduttava muistutus siitä, ettei Lotte tulisi koskaan vastaamaan hänen rakkauteensa. Epäonnisen rakkauden vuoksi Werther lopulta ampuu itsensä keskiyöllä kello 12.
Nervit

Nervit () olivat gallialainen heimo, joka eli Gallian pohjoisosissa Belgicassa 100-luvulla eaa. Nervit kapinoivat Julius Caesaria vastaan vuonna 57 eaa., mutta kapina kukistettiin. Strabonin ja Tacituksen mukaan nervit polveutuivat germaanisista heimoista.
Laodameia (Akastoksen tytär)

Laodameia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Akastoksen tytär ja Protesilaoksen puoliso.
Protesilaoksen kuoltua Troijan sodassa ensimmäisenä kreikkalaisena, Laodameia murtui suruunsa. Jumalien tuli häntä sääli, ja Hermes toi Protesilaoksen tämän luokse Haadeesta. Kolmen tunnin kuluttua Protesilaos kuitenkin palautettiin takaisin kuolleiden valtakuntaan, eikä Laodameia voinut kestää miehensä menettämistä uudemman kerran. Yhden version mukaan hän pisti itsensä kuoliaaksi; toisen mukaan hän valmisti miehensä vahapatsaan ja pyhitti itsensä sille. Tällöin kuitenkin hänen isänsä Akastos, jonka palvelija oli hälyttänyt paikalle, päätti lopettaa tämän ja poltatti patsaan ja tyttärensä sille uhraamat lahjat roviolla. Suruissaan Laodameia heittäytyi samaan rovioon ja kuoli itsekin.
Carl Hayden

Carl Trumbull Hayden (2. lokakuuta 1877 – 25. tammikuuta 1972) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 
Hayden syntyi Arizonassa. Hän loi erittäin pitkän uran kongressissa: hän edusti osavaltiotaan vuosina 1912–1927 Yhdysvaltain edustajainhuoneessa ja vuosina 1927–1969 senaatissa. 
Hayden ilmoitti aikeestaan vetäytyä kongressista 6. toukokuuta 1968 ja kuoli 94-vuotiaana vajaat neljä vuotta myöhemmin.
Abraham Baldwin

Abraham Baldwin (22. marraskuuta 1754 North Guilford, Connecticut – 4. maaliskuuta 1807 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen poliitikko, pappi ja lakimies.
Baldwin edusti osavaltiotaan Georgiaa ensin siirtokuntien kongressissa (1785, 1787 ja 1788) ja sitten Yhdysvaltain kongressissa kaikkiaan kahdeksantoista vuoden ajan, ensin edustajainhuoneessa vuosina 1789–1799 ja sitten senaatissa vuodesta 1799 aina kuolemaansa 1807 saakka. Politiikan lisäksi hän toimi myös Georgian yliopiston ensimmäisenä johtajana vuosina 1786–1801.
Baldwin, senaatin "pro tempore" -puheenjohtaja (1801–1802), kuoli kesken uransa senaatissa 52-vuotiaana. Hänet on haudattu Washingtonin Rock Creek Cemeteryyn, ja hänen mukaansa on nimetty piirikunnat Alabamassa ja Georgiassa.
John Dingell

John David Dingell Jr. (8. heinäkuuta 1926 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat – 7. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganista vuodesta 1955 vuoteen 2015.
Dingellistä tuli Yhdysvaltain kongressin historian pitkäaikaisin jäsen kesäkuussa 2013 ylittäessään aiemman, Robert Byrdin nimissä olleen ennätyksen.
Dingell valmistui juristiksi vuonna 1952 Georgetownin yliopistosta Washington DC:ssä. Hänen isänsä John Dingell Sr. istui edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1933–1955.
Zooksantellit

 
Zooksantellit () on panssarilevien ryhmä, jonka jäsenet elävät endosymbioosissa korallieläinten kanssa. Aiemmin zooksantellien ajateltiin kaikkien kuuluvan samaan lajiin tai edes samaan sukuun "Symbiodinium", mutta nyttemmin niitä on löytynyt ainakin kymmenestä eri suvusta.
Yleisemmin termillä zooksantelli viitataan kaikkiin toisessa (meri)eliössä symbioottisena esiintyviin yhteyttäviin leviin. Tällaisia leviä on panssarilevien lisäksi myös muun muassa nielulevien ja piilevien ryhmissä, ja niiden isäntiin kuuluu korallien ohella simpukoita, merietanoita, meduusoita ja toisia protisteja kuten huokoseläimiä.
Symbioosissa levä tarjoaa yhteyttämistuotteita isännälleen, isäntä taas suojaa, sijaintipaikan sopivassa valossa ja yhteyttämiseen tarvittavia ravinteita.
Valontarpeen takia zooksantelleja on vain sellaisissa koralleissa, jotka ovat alle sadan metrin syvyydessä.
Live at Leeds

Live at Leeds on The Whon toukokuussa 1970 julkaistu livealbumi. 
Albumin materiaali piti alun perin äänittää kahdessa konsertissa Englannissa. Ensimmäinen äänitys tehtiin Leedsin yliopistolla 14. helmikuuta 1970, ja toinen Hullissa päivää myöhemmin. Hullin konsertissa John Entwistlen bassokitaran äänitys kuitenkin epäonnistui, ja albumin kaikki materiaali jouduttiin ottamaan pelkästään Leedsin konsertista. 
"Live at Leedsin" alkuperäinen vinyylipainos sisälsi ainoastaan kuusi kappaletta, kun taas vuonna 1995 julkaistu remasteroitu CD-versio sisälsi yhteensä neljätoista kappaletta. Vuonna 2003 julkaistu Deluxe Edition sisältää bonuslevyn, "Tommy"-rockoopperan live-esityksen.
Kappaleet.
Alkuperäinen vinyylipainos (1970).
A-puoli
B-puoli
Saint-Domingue

Saint-Domingue oli Ranskan siirtomaa vuodesta 1659 vuoteen 1804, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio tainonkielisellä nimellä Haiti.
Saint-Domingue on ranskalainen muoto espanjankielisestä nimestä Santo Domingo tai San Domingo. Espanja hallitsi koko Hispaniolaa eli nykyistä Haitin saarta vuodesta 1490 aina 1600-luvulle asti, jolloin ranskalaiset merirosvot alkoivat pystyttää tukikohtia saaren länsiosiin. Ryswickin rauhassa vuonna 1697 Espanja tunnusti saaren läntisen kolmanneksen ranskalaisen hallinnon. 
Saint-Dominguesta kehittyi ranskalaisten hallussa erittäin vauras siirtomaa. Yksi vaurauden perusta olivat orjat, joita tuotiin tuhatmäärin Afrikasta. Ranskan vallankumouksen aattona Saint-Dominguessa oli noin 500 000 mustaihoista orjaa, 32 000 vapaata valkoihoista ja 28 000 värillistä. Kun vallankumoukselliset olivat vaatineet Ranskassa kaikkien ihmisten tasa-arvoisuutta, Saint-Dominguen mustaihoiset nousivat kapinaan ja plantaasien omistajien piti paeta. Monimutkaiset sosiaaliset ja poliittiset paineet purkautuivat kapinaliikkeinä, joissa eri ryhmät etsivät oikeutta ja tasa-arvoa vuodesta 1791 alkaen. 
1. tammikuuta 1804 Haitista tuli itsenäinen tasavalta. Saint-Dominguessa alkanut kapina siirtomaahallintoa ja orjuutta vastaan oli ensimmäinen mustien johtama liike, joka tuloksena oli itsenäinen, mustien johtama valtio.
Universität der Künste Berlin

Universität der Künste Berlin, Berliinin taideyliopisto, usein vain UdK (aikaisemmalta nimeltään "Hochschule der Künste Berlin"), on Berliinissä toimiva monipuolinen taidealan yliopisto, yksi maailman suurimmista taidealan oppilaitoksista. Se syntyi vuonna 1975, kun kuvataiteen korkeakoulu sekä musiikki- ja teatterikorkeakoulu yhdistettiin. Koulun juuret ovat vuonna 1969 perustetussa saksalaisessa taideakatemiassa. Yliopistossa on neljä tiedekuntaa: kuvataiteet, arkkitehtuuri, media ja muotoilu sekä musiikki ja näyttämötaiteet.
Jaakko Kolmonen

Jaakko Reino Kolmonen (2. toukokuuta 1941 Juankoski – 3. syyskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen keittiömestari. Hän toimi vuodesta 1962 alkaen ruoanlaiton opettajana monissa alan ammattikouluissa ja kotitalousopettajien toimipisteissä. Erityisesti hänet tunnetaan lukuisista ruoka-aiheisista televisio-ohjelmista, kuten "Maukasta mutkattomasti", "Patakakkonen" ja "Asia on pihvi", joita hän juonsi ensin aisaparinsa Veijo Vanamon kanssa. 
Kolmoselle myönnettiin vuonna 1991 Suomen Leijonan Ritarikunnan ansioristi sekä Valtion tiedonjulkistamispalkinto vuonna 1988. Jaakko Kolmonen toimi myös Suomen Keittiömestarit ry:n aktiivijäsenenä ja asiantuntijana. Kolmonen sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 2007.
Jaakko Kolmosen poika Petri Kolmonen tunnetaan myös kokkina, joka on valmistunut Ravintolakoulu Perhosta. Hän on voittanut muun muassa kalankäsittelyn Suomen mestaruuden. Hän toimi isänsä kanssa useissa ruoka-aiheisissa tapahtumissa nimellä Kokki Kolmoset. Nykyisin Petri Kolmonen toimii Lauttasaaressa K-Supermarketin kauppiaana.
Kolmonen julkaisi lähes 40 ruoka-aiheista teosta. Hänen tunnusmerkkinään pidetään niin sanottua Väinämöisen lakkia. 
Jaakko Kolmonen vastusti sokerin, suolan ja kovien rasvojen käyttöä suomalaisessa ruokavaliossa. Hän kirjasi syöneensä vuosina 1964–2011 keskimäärin 270 ruisleipää vuodessa. Kolmonen kuoli äkilliseen sairauteen syyskuussa 2016.
Glaukos

Glaukos (, ) voi viitata seuraaviin:
Hürtgenin metsän taistelu

Hürtgenin metsän taistelu tarkoittaa taisteluita, jotka käytiin 19. syyskuuta 1944 – 10. helmikuuta 1945 Yhdysvaltain ja Saksan joukkojen välillä toisessa maailmansodassa Saksan ja Belgian välisellä rajalla Hürtgenin metsässä 129 km²:n kokoisella käytävällä.
Taistelu.
Yhdysvaltain komentajan Courtney Hodgesin alkuperäinen tarkoitus oli sitoa alueella olevat saksalaiset joukot ja estää niitä vahvistamasta pohjoisessa Aachenin kaupungin ja Rurjoen välissä olevia joukkoja. Yhdysvaltalaisten alkuperäiset tavoitteet olivat vallata Schmidt, puhdistaa Monschau vihollisista ja edetä Rurjoelle.
Walter Modelin johtamat saksalaiset puolustivat aluetta sinnikkäästi kahdesta syystä: Alue toimi Ardennien taistelun hyökkäyksen valmistelualueena ja siellä sijaitsi Schwannenauelin pato, jonka avaaminen olisi tulvittanut joen alajuoksun estäen saksalaisilta sen ylityksen. Yhdysvaltain sodanjohto ymmärsi tämän vasta useita tappioita kärsittyään ja niinpä saksalaiset pystyivät pitämään alueen hallinnassaan Saksan viimeisen länsirintamalla tehdyn suurhyökkäyksen aloittamiseen asti.
Saksalaiset puolustivat linjojaan sitkeästi, ja yhdysvaltalaiset jatkoivat hyökkäyksiään samalla jääräpäisyydellä. Ardennien taistelun avannut Saksan laaja offensiivi keskeytti taistelut alueella vuodenvaihteen ajaksi. Niitä jatkettiin uudella innolla 30. tammikuuta 1945. Yhdysvaltalaisten 1. ja 9. armeija onnistuivat valtaamaan Rurjoen padot 10. helmikuuta, jolloin taistelu ratkesi liittoutuneiden voitoksi.
Tappiot.
Monet aiemmissa sotatoimissa kunnostautuneet yhdysvaltalaisdivisioonat menettivät taistelevasta vahvuudestaan tuhansia miehiä Hürtgenin metsässä. Yhdysvaltojen joukkojen kokonaistappiot olivat noin 33 000 miestä. Heistä 24 000 kaatui, haavoittui tai jäi sotavangiksi. Vihollisen toiminnasta riippumattomat syyt verottivat myös joukkoja. Noin 9 000 miestä päätyi tappiotilastoihin muun muassa paleltumisten, sairastumisten, onnettomuuksien ja omien tulituksen vuoksi.
Saksalaisten tappiot olivat suurin piirtein yhtä korkeat. Saksalaisdivisioonat olivat usein vajaavahvuisia ja osa niistä tuhoutui taisteluissa täydellisesti, jonka jälkeen ne muodostettiin uudelleen hätäisesti kootuista joukoista ja heitettiin takaisin rintamalle. Niitä täydennettiin muun muassa eläkeiässä olevilla miehillä ja kouluikäisillä pojilla. Eräässä tapauksessa yhdysvaltalaisosasto otti vangikseen kivääriryhmän, johon kuului kaksi miestä, toinen 75-vuotias ja toinen 65-vuotias, sekä muutama Saksan armeijaan värvätty nainen.
Seuraukset.
Vaikka Hürtgenin metsän taistelujen kaltaiset loppuvaiheen sotatoimet aiheuttivat liittoutuneille jonkin verran tappioita, Saksa puolestaan menetti niissä sekä miehistöä ja kalustoa, joita se ei voinut enää korvata. Saavutettuaan voiton Hürtgenin metsässä ja muualla Siegfried-linjalla liittoutuneet saattoivat aloittaa Reininmaan operaation ja jatkaa etenemistään syvemmälle Saksaan.
M/S Aurora

M/S Aurora () on Scandlines-varustamon omistama ro-ro-rahtialus. Aluksen on rakentanut raumalainen Rauma-Repola Oy vuonna 1982. Kuollutta painoa "Auroralla" on 13 090 tonnia. Alun perin aluksen nimi oli "Arcturus". Alus on rekisteröity Saksan lipun alle ja sen kotisatama on Rostock. Nykyisin laiva on aikarahdattuna Transfennican Hangon ja Rostockin väliseen liikenteeseen.
"Auroran" sisaraluksia ovat "M/S Merchant" ja "M/S Vasaland".
Käyttöhistoria.
18. tammikuuta 1982 alus laskettiin vesille. 11. kesäkuuta laiva sai nimen; "Arcturus". 29. kesäkuuta 1982 Finska Ångfartygs hankki vastavalmistuneen aluksen omistukseensa ja rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Helsinki. Tämän jälkeen Finncarriers aloitti liikennöinnin aluksella, reitillä Helsinki–Kotka–Purfleet–Rotterdam. Joulukuun lopulla 1986 Finncarriers osti "Arcturuksen". 23. joulukuuta 1991 Hafslund Transport osti aluksen ja se rekisteröitiin Hafslund Bulk 1:n omistukseen. Uusi omistaja liputti laivan Norjan lipun alle ja kotisatamaksi tuli Tønsberg.
Aurora.
27. joulukuuta 1991 laiva sai nykyisen "Aurora"-nimensä, jonka jälkeen se aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen. Toukokuussa 1992 "Aurora" sai uuden omistajan; norjalainen Actinor RoRo AS hankki aluksen. Kotisatama säilyi Tønsberginä. Kesällä 1995 alus aikarahdattiin DFDS A/S:n liikenteeseen, Harwichin ja Esbjergin välille. Tammikuusta 1996 joulukuuhun 1997 laiva oli aikarahdattuna Fred. Olsen &amp; Co:n liikenteeseen, reitille Oslo–Immingham–Rotterdam–Hampuri–Zeebrugge. Tammikuussa 1998 Finncarriers vuokrasi laivan linjalle Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rostock. Tammikuussa 1999 reitti vaihtui; Helsinki–Rauma–Gdynia–Rostock–Lyypekki. Tammikuussa 2004 Scandlines Estonia vuokrasi aluksen Helsingin ja Rostockin väliseen liikenteeseen.
Marraskuussa Scandlines osti "Auroran" ja rekisteröi sen Saksan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Rostock. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui kuitenkin vasta 10. tammikuuta 2005, jonka jälkeen alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen Zeebruggen ja Imminghamin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa "Aurora" aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, linjalle Rauma–Lyypekki–Hanko. Lokakuussa 2007 alus siirtyi reitille Hanko–Rostock.
Glaukos (Sisyfoksen poika)

Glaukos (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Korintin kuningas, Sisyfoksen ja Meropen poika. Hän oli myös Bellerofonin isä.
Tarinan mukaan Glaukos suututti Afroditen; pyrkiessään saamaan hevosensa nopeammiksi hän kielsi niiltä tulemisen astutetuiksi. Niin kesken kilpa-ajojen Afrodite istutti Glaukoksen hevosiin vimman kuningas Peliaan hautajaisten aikana. Pillastuneet hevoset repivät Glaukoksen raajat irti ja nauttivat hänen lihaansa. Hänen haamustaan tuli taraksippos, joka pelästytti hevosia Isthmian kisojen aikana.
Ilmar Kullam

Ilmar Kullam (, 15. kesäkuuta 1922 Tartto – 2. marraskuuta 2011 Tartto) oli virolainen koripalloilija, koripallovalmentaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Kullam saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1947, 1951 ja 1953.
Kullam voitti pelaajana Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949 ja Viron mestaruuden neljä kertaa. Vuosina 1960–1975 hän toimi Tartu Kalevin ja Viron maajoukkueen päävalmentajana. Kullamin Oksana-tytär avioitui keihäänheittäjä Heino Puusten kanssa. Kullam kuoli 2. marraskuuta 2011 Tartossa 89 vuoden iässä.
Heino Kruus

Heino Kruus (, 30. syyskuuta 1926 Tallinna – 24. kesäkuuta 2012) oli virolainen koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari sekä koripallovalmentaja.
Kruus saavutti olympiahopeaa Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1951 ja 1953.
Kruus voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949, jolloin hän myös ensi kerran nousi Neuvostoliiton maajoukkueeseen. Viron koripallomestaruuden hän voitti kolme kertaa pelaajana ja kolme kertaa valmentajana. Lisäksi hän voitti valmentajana yhden kerran Viron käsipallomestaruuden.
Kruus opiskeli Tarton yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui sieltä vuonna 1960. Hän toimi Kalev-seuran valmentajana vuodet 1954–1963 ja työskenteli vuodet 1963–1988 opettajana Tallinnan rakennusteknillisessä oppilaitoksessa (nyk. Tallinnan teknillinen korkeakoulu).
Kruus kuoli 24. kesäkuuta 2012, 85-vuotiaana.
Joann Lõssov

Joann Lõssov (, 10. syyskuuta 1921 Tallinna – 3. elokuuta 2000 Tallinna) oli virolainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Lõssov saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueen pelaajana olympiahopeaa Helsingissä 1952. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1947 ja 1951.
Lõssov voitti Neuvostoliiton mestaruuden vuonna 1949. Viron mestaruuden hän voitti yhteensä kymmenen kertaa koripallossa, käsipallossa, jääkiekossa ja pesäpallossa.
Vuosina 1953–1958 Lõssov toimi Neuvostoliiton naisten koripallomaajoukkueen päävalmentajana. Hän oli Neuvostoliiton olympiakomitean jäsen vuosina 1951–1957.
Kristuksen kirkko (cutlerilaiset)

Jeesuksen Kristuksen kirkko () on eräs pienimmistä myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluvista uskonnollisista yhdyskunnista. Yhteisö on saanut lisänimensä Alpheus Cutlerilta, joka oli eräs Joseph Smithin aikaisia Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon johtavia jäseniä. Hän kuului Nauvoon kaudella kirkon korkeaan neuvostoon. Nykyään kirkkoon kuuluu vain parisenkymmentä jäseniä ja sillä on yksi pieni seurakunta Independencessä, Missourissa Yhdysvalloissa.
Hieman ennen kuolemaansa 27. kesäkuuta 1844 Joseph Smith lähetti Cutlerin tekemään lähetystyötä "laamanilaisten" eli intiaanien keskuuteen. Kun Brigham Young päätti johdattaa johtamansa yhteisön länteen, kohti Ison Suolajärven laaksoa, nykyistä Utahia, hän kutsui myös Cultlerin mukaansa. Tämä kuitenkin kieltäytyi, koska hän halusi saattaa loppuun intiaanien parissa tekemänsä lähetystyön. Tämä johti Cutlerin ja Youngin välien rikkoutumiseen. Cutler järjesti oman kirkkonsa, Smithin perustaman kirkon alkuperäisen nimen mukaan nimetyn "Kristuksen kirkon", Mantissa, Iowassa 19. syyskuuta 1853. Virallisesti yhteisö selittää, että Joseph Smith järjesti Kristuksen kirkon 6. huhtikuuta 1830 ja Cutler järjesti sen hajaannuksen jälkeen uudelleen 1853.
1860-luvulla Reorganisoidun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajia saapui cutlerilaisten yhteisöön. He selittivät Joseph Smithin pojan Joseph Smith III:n olevan profeetan oikea seuraaja, jolloin suuri osa cutlerilaisista kääntyi Reorganisoidun kirkon jäseniksi. Hieman ennen Cutlerin kuolemaa 10. elokuuta 1864 hänelle uskolliset kirkon jäsenet muuttivat Clitheralliin, Minnesotaan, koska Cutler oli nähnyt asiaa koskevan näyn. Huomattava osa heistä kääntyi kuitenkin Reorganisoidun kirkon jäseniksi. 1928 jäljelle jääneet Cutlerin seuraajat muuttivat Independenceen, Missouriin. 
Opillisesti cutlerilaiset seuraavat pitkälti Smithin kauden ilmoituksia. He eivät ole koskaan pitäneet moniavioisuuden lakia Jumalan ilmoituksena. Sen sijaan he noudattavat MAP-kirkon alkuaikoina käytössä ollutta omaisuuden yhteyttä eli ”Eenokin järjestystä”. Cutlerilaisilla on myös käytössään Nauvoon kauden endaumenttiseremonia, jonka he tosin panevat temppelin puuttuessa toimeen kirkossaan. Cutlerilaiset eivät kuitenkaan usko Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon tavoin iankaikkisen edistymisen lakiin, eli että Jumala on joskus ollut ihmisen kaltainen, ja että ihmisellä on mahdollisuus kehittyä jumalaksi.
Cutlerilaisten Jeesuksen Kristuksen kirkko hyväksyy pyhiksi kirjoituksikseen Raamatun Joseph Smithin Innoitettuna käännöksenä, Mormonin kirjan sekä Oppi ja liitot-kirjan vuoden 1846 versiona. Kallisarvoista helmeä ei sinällään pidetä pyhänä kirjoituksena, mutta sen sisältämät Mooseksen kirja sekä Smithin innoitettu käännös Matteuksen evankeliumin 24. luvusta sisältyvät kirkon käyttämään Raamattuun. Uskonkappaleita ei pidetä sinällään inspiroituina tai sitovina, mutta käytännössä ne tiivistävät cutlerilaisten uskon sisällön.
Cheryl Chase

Cheryl Chase (s. 25. joulukuuta 1958 Manville, New Jersey) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän on tehnyt Annikan ääniroolin animaatiosarjassa "Ipanat".
Ura.
Chase aloitteli uraansa 1990-luvulla, jolloin hän teki ääniä "Ren ja Stimpy" -animaatioon. Sitä ennen hän kuitenkin sai pitkäaikaisimman ääniroolin "Ipanat"-animaatiosta. Chase ääninäytteli Annikaa vuosien 1991–2002 välisenä aikana ja oli mukana myös "Ipanat"-sarjaan perustuvissa elokuvissa ja videopeleissä. Vuonna 2003 hän jatkoi Annikan ääniroolissa Ipanoiden spin-off-sarjassa "All Grown Up" aina vuoteen 2006 asti. Lisäksi Chase on ääninäytellyt animaatioissa "Roni Neutroni", "Random! Cartoons", "Foster’s Home for Imaginary Friends" ja dubannut muun muassa "Dragon Ballia".
Sekunti (intervalli)

Sekunti (, , , , ) on diatonisella asteikolla toonikasta lukien toinen intervalli.
Pieni sekunti vastaa yhtä puolisävelaskelta (esimerkiksi C-duuriasteikolla e-f) ja suuri sekunti puolestaan yhtä kokosävelaskelta (esimerkiksi c-d).
Anatoli Krikun

Anatoli Krikun (, s. 24. maaliskuuta 1948 Tartto) on virolainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja koripallovalmentaja, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Krikun saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiapronssia Méxicossa 1968. MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 1970, EM-kilpailuissa kultaa 1967 ja universiadeissa kultaa 1970.
Viron mestaruuden Krikun voitti seitsemän kertaa. Pelaajauransa jälkeen hän toimi muun muassa Suomen maajoukkueen apuvalmentajana. Krikun jäi asumaan Suomeen ja valmensi muun muassa ToPossa ja Pussihukissa. Hän työskenteli Helmi Liiketalousopiston liikunnanopettajana.
Priit Tomson

Priit Tomson (, s. 3. marraskuuta 1942 Tallinna) on virolainen kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Tomson saavutti Neuvostoliiton pelaajana olympiapronssia Méxicossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuosina 1967 ja 1974 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1967, 1969 ja 1971. Universiadeissa hän voitti kultaa vuonna 1970 ja hopeaa 1965.
Viron mestaruuden Tomson voitti kuusi kertaa vuosien 1961–1979 aikana.
Jaak Lipso

Jaak Lipso (18. huhtikuuta 1940 Tallinna – 3. maaliskuuta 2023) oli virolainen koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Lipso saavutti Neuvostoliiton joukkueessa olympiahopeaa Tokiossa 1964 ja olympiapronssia Meksikossa 1968. Maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 1967 ja sai lisäksi pronssia 1970. Euroopan mestaruuden hän voitti vuosina 1963, 1965 ja 1967.
Euroopan cupin Lipso voitti moskovalaisseuransa riveissä vuosina 1963 ja 1969. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti kuudesti ja Neuvostoliiton Viron-miehityshallinnon eli Viron neuvostotasavallan mestaruuden viidesti.
SS-divisioona Hitlerjugend

12. SS-panssaridivisioona ”Hitlerjugend” oli saksalainen Waffen-SS:ään kuulunut, vuonna 1943 perustettu panssaridivisioona.
Divisioonan miehistöaines värvättiin Hitler-Jugend-nuorisojärjestön vuonna 1926 syntyneistä jäsenistä, kun taas aliupseeristo ja upseeristo tulivat muista Waffen-SS-yksiköistä. Kesällä 1944 Hitlerjugend-divisioona otti osaa Normandian taisteluihin, jossa se sai tulikasteensa. Normandiassa divisioona puolustautui sitkeästi ja menestyksekkäästi ylivoimaista vihollista vastaan, mutta kärsi erittäin raskaat miehistö- ja kalustotappiot. Joulu–tammikuussa 1944–1945 divisioona osallistui ilman mainittavaa menestystä Ardennien taisteluun osana 6. SS-Panssariarmeijaa. 
Talvella ja keväällä 1945 divisioona taisteli itärintamalla Unkarissa ja Itävallassa, ottaen osaa muun muassa Budapestin motin vapautusyrityksiin ja operaatio Frühlingserwacheniin. 12. SS-panssaridivisioona antautui 8. toukokuuta 1945 yhdysvaltalaisille joukoille Enssin lähistöllä Itävallassa.
Elizabeth Berridge

Elizabeth Berridge (s. 2. toukokuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esitti Constanze Mozartin roolin elokuvassa "Amadeus" vuonna 1984.
Berridge syntyi New Yorkin osavaltiossa sosiaalityöntekijä Mary L. o.s. Robinsonin ja lakimies George Berridgen tyttärenä. Hän on ollut maaliskuusta 2001 naimisissa näyttelijä Kevin Corriganin kanssa.
Berridge valmistui Mamaroneck High Schoolista.
John Conyers

John Conyers, Jr. (16. toukokuuta 1929 Detroit, Michigan – 27. lokakuuta 2019) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Michiganista yhtämittaisesti vuodesta 1965 aina joulukuuhun 2017 saakka, jolloin hän erosi virastaan. Ero liittyi Convyersin entisten naispuolisten avustajien esittämiin ahdistelusyytöksiin, jotka Convyers itse kiisti. Convyers oli erotessaan pisimpään kongressiedustajana toiminut edustaja.
Conyers valmistui Northwestern High Schoolista Detroitissa. Hän sai myöhemmin "Bachelor of Artsin" ja "Bachelor of Laws" arvot Wayne State Universitystä. Ennen kongressiin pääsemistään hän oli toiminut avustajana edustaja John Dingellille.
Conyers oli Richard Nixonin vihollisten listan kolmantenatoista nimenä.
Yōichirō Nambu

Yōichirō Nambu (; 18. tammikuuta 1921 Tokio – 5. heinäkuuta 2015) oli japanilaistaustainen yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko.
Nambu opiskeli Tokiossa. Hän toimi professorina Osakan yliopistossa ja Chicagon yliopistossa, jonka emeritusprofessori hän oli vuodesta 1991. Hänet valittiin Kansalliseen tiedeakatemiaan vuonna 1971.
Nambulle myönnettiin useita huomattavia tunnustuksia, kuten National Medal of Science 1982, Max Planck -mitali 1985, Dirac-palkinto 1986 ja Wolfin palkinto 1994. 2008 Nambu sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Makoto Kobayashin ja Toshihide Maskawan kanssa. Perusteluina Nambun palkitsemiseen oli spontaanin symmetriarikon löytäminen subatomisissa ilmiöissä.
Paul Fino

Paul Albert Fino (15. joulukuuta 1913 – 16. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkista vuosina 1953–1968. Hän jätti edustajainhuoneen tultuaan valituksi New Yorkin korkeimman oikeuden tuomariksi. 
Fino syntyi New Yorkissa, valmistui St. John's Universityn lakikoulusta ja istui ennen liittovaltion kongressiin pääsemistään New Yorkin osavaltiollisessa senaatissa vuosina 1945–1950.
Charles Gubser

Charles Samuel Gubser (1. helmikuuta 1916 Gilroy, Kalifornia – 20. elokuuta 2011 Fresno, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Kaliforniasta vuosina 1953–1974.
Gubser syntyi Gilroyssä, Kaliforniassa, ja valmistui Kalifornian yliopistosta vuonna 1937. Hän ei ollut enää ehdolla vuonna 1974 aloittaneeseen kongressiin.
Bess Truman

Elizabeth Virginia Wallace "Bess" Truman (13. helmikuuta 1885 – 18. lokakuuta 1982) oli Yhdysvaltain presidentti Harry S. Trumanin puoliso ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1945–1953. 
Truman syntyi David Willock Wallacelle ja Margaret Elizabeth o.s. Gatesille Independencessä, Missourissa. Valmistuttuaan high schoolista hän jatkoi opintojaan Miss Barstow's Finishing School for Girlsissä Kansas Cityssä. Isän itsemurhan jälkeen vuonna 1903 hän palasi äitinsä kanssa Independenceen. 
Bess Wallave ja Harry S. Truman olivat luokkakavereita jo alakoulussa. Koulun päättymisen jälkeen he eivät kuitenkaan tavanneet lähes kymmeneen vuoteen.
Truman ja silloinen Wallace menivät naimisiin 28. kesäkuuta 1919. Heidän tyttärensä Margaret Truman syntyi 17. helmikuuta 1924; jo aiemmin pari oli saanut kaksi kuolleena syntynyttä lasta. 
Harry S. Trumanista tuli senaattori vuonna 1935 ja perhe muutti Washington D.C:hen. Vuonna 1940 hänet valittiin toiselle kaudelle, ja vuonna 1944 varapresidentiksi. Huhtikuussa 1945 presidentti Franklin Roosevelt kuoli, ja Trumanit nousivat presidenttipariksi. Vuonna 1948 Bess Truman ei olisi halunnut miehensä asettuvan ehdokkaaksi, mutta osallistui sitten urheasti tämän kampanjaan. Vuonna 1952 hänellä oli suuri vaikutus siihen, ettei Truman tavoitellut enää toista kokonaista kautta.
Trumanit jättivät Valkoisen talon vuonna 1953 ja palasivat Independenceen. Miehensä kuoltua 1972 rouva Truman eli vielä kymmenen vuotta pääosin hiljaiseloa – hän on saavuttamallaan 97 vuodella Yhdysvaltain kaikkien aikojen pitkäikäisin ensimmäinen nainen.
Brûleurs de Loups de Grenoble

Brûleurs de Loups de Grenoble on grenoblelainen jääkiekkoseura, joka pelaa Ranskan pääsarjassa, Ligue Magnusissa. Joukkue on voittanut maansa mestaruuden 1981, 1982, 1991, 1998, 2007, 2009, 2019 ja 2022 ja saanut hopeaa vuosina 1967, 1968, 1977, 1983, 1990, 2004, 2012 ja 2018. 
Joukkueen nimi ("Sudenpolttajat") tulee kardinaali LeCamusin muistiinmerkitsemästä tapahtumasta vuodelta 1752. Kardinaalin mukaan hänen seurakuntansa jäsenet kyllästyivät karjaa vainoaviin susiin. Eräänä yönä maalaiset ahdistivat susilauman pieneen osaan metsää ja polttivat ne elävältä. Tarinaa kerrotaan edelleen Grenoblen kansanperinteessä. Vastaavat tapahtumat eivät olleet epätavallisia 1700-luvun Ranskassa, ja elokuva Susien klaani (2001) kertookin samantapaisista tapahtumista samalla alueella vuonna 1764.
Brûleurs de Loups on yksi tärkeimmistä Ligue Magnusin joukkueista ja kauden 2006-2007 mestari. Chicago Blackhawksin maalivahti Cristobal Huet pelasi Grenoblessa uransa alusta aina vuoteen 1998 asti. Huet on syntynyt Grenoblen naapurikaupungissa, Saint-Martin-d'Hèresssa.
Joukkuetta valmensi kaudet 2021-2023 sekä kauden 2023-2024 alkupuolen Jyrki Aho.
Joukkue kaudella 2025–2026.
Valmennus &amp; Joukkueenjohto.
"Lähde: EliteProspects"
Ross Lee Finney

Ross Lee Finney (23. joulukuuta 1906 Wells, Minnesota – 4. helmikuuta 1997) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän opetti pitkään Michiganin yliopistossa.
Finney opiskeli Nadia Boulangerin, Edward Burlingame Hillin, Alban Bergin ja Roger Sessionsin johdolla ja opetti myöhemmin itse muiden muassa Leslie Bassettia, George Crumbia, Roger Reynoldsia sekä Robert Ashleyta. 
Finney kuoli 90-vuotiaana. Hänen musiikkituotantoonsa kuuluu muun muassa neljä sinfoniaa, kahdeksan jousikvartettoa ja konserttoja.
Nowy Sącz

Nowy Sącz on kaupunki Kaakkois-Puolassa. Vuonna 2013 siellä oli noin 84 000 asukasta.
Historia.
Kaupungin perusti 8. marraskuuta 1292 Böömin kuningas Wenceslaus II, vanhan Kamienican kylän paikalle. Kaupungin läpi kulki ikivanha kauppareitti Meripihkatie, joka yhdisti Välimeren Itämereen. Kaupunki tuhoutui tulipalossa 1611 melkein kokonaan, ja sen merkitys väheni myös käytyjen sotien jälkeen. Kaupungissa on 1300-luvulta peräisin olevan linnan rauniot. Linna tuhoutui toisen maailmansodan aikana.
Nowy Sącz oli vuosina 1975–1998 Nowy Sączin voivodikunnan hallinnollinen keskus.
Nykyisin kaupungin ongelmana on noin 20 prosentin työttömyys.
Étienne Davignon

Varakreivi Étienne Davignon (s. 4. lokakuuta 1932) on belgialainen poliitikko ja liikemies, joka oli Euroopan komission jäsen vuosina 1977–1985, josta varapuheenjohtajana vuodesta 1981 alkaen. Tätä ennen hän johti Kansainvälistä energiajärjestöä vuosina 1974-1977.
Étienne Davignon syntyi diplomaattiperheeseen Budapestissa ja sai tohtorinarvon lainopissa Leuvenin katolisesta yliopistosta. Hän on myöhemmin toiminut Bilderberg-kokousten puheenjohtajana. 
Davignon on luonut myös huomattavan uran liikemiehenä. Hän johti Société Générale de Belgique -pankkia vuosina 1989–2001. Hän on Brussels Airlinesin hallituksen puheenjohtaja sekä useiden muiden yritysten hallituksen jäsen.
Davignon osallistui lukuisiin Bilderberg-ryhmän kokouksiin ja toimi sen ohjausryhmässä. Davignonin mukaan Bilderberg-ryhmä toimi euron kätilönä.
Eric Bentley

Eric Bentley (14. syyskuuta 1916 Bolton – 5. elokuuta 2020) oli englantilais-yhdysvaltalainen teatteriarvostelija, näytelmäkirjailija ja kielenkääntäjä. Hän kuului Yhdysvaltain taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan vuodesta 1990.
Bentley syntyi Englannissa mutta sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1948 ja loi uransa siellä. Hän aloitti vuonna 1953 opettamisen Columbian yliopistossa ja tuli 1950-luvulla tunnetuksi myös työstään "The New Republic" -lehdessä. 
Bentley oli avoimesti homoseksuaali vuodesta 1969, ja "New York Timesin" haastattelussa 12. marraskuuta 2006 hän kertoi olleensa ennen 53 vuoden ikää kahdesti naimisissa. Hänet kelpuutettiin American Theatre Hall of Fameen New Yorkissa vuonna 1998.
Roman Týce

Roman Týce (s. 7. toukokuuta 1977) on tšekkiläinen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi yli kymmenen vuotta Saksassa edustaen siellä 1860 Müncheniä ja SpVgg Unterhachingia. Ammattilaisuransa Týce aloitti vuonna 1994 Sparta Prahan joukkueessa, jossa hän pelasi 17 ottelua. Týce kuului Tšekin joukkueeseen EM-kilpailuissa 2004. Maajoukkueessa Týce debytoi vuonna 1999. Hän pelasi 25 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Týce oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 177-senttimetrinen.
Kullervo Järvinen

Kullervo Armas Järvinen (6. elokuuta 1936 Tampere – 6. lokakuuta 2009 Tampere) oli suomalainen runoilija ja luovan kirjoittamisen opettaja. 
Järvinen julkaisi 1960-luvulla kaksi runokokoelmaa, esikoiskokoelman "Mukulakiviin" vuonna 1964 ja tätä seuranneen "Elementit" vuonna 1966. Kolmatta kokoelmaa saatiin odottaa miltei neljäkymmentä vuotta. "Sonninkorven blues" ilmestyi vuonna 2002 ja se asettiin Runeberg-palkinto -ehdokkaaksi.
Kirjoittamisen ohella Järvinen teki pitkän rupeaman kirjoittamisen opettajana 1980-luvun alusta lähtien. Hän oli myös yksi Tampereella toimivan Viita-akatemian perustajajäsenistä. Omien sanojensa mukaan Järvinen upposi kirjoittajakouluttamiseen niin intensiivisesti, että ei kokenut enää tarvetta kirjoittaa itse. Mutta mikä hänen varsinainen ammattinsa oli, runoilija vai opettaja, sitä Järvinen ei koskaan osannut kunnolla määritellä. 
Lauri Viidan tavoin myös Järvinen oli kotoisin Pispalasta.
Tappava ase 2

Tappava ase 2 () on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Richard Donner ja pääosissa ovat Mel Gibson sekä Danny Glover. Elokuva on jatko-osa vuonna 1987 ensi-iltansa saaneelle "Tappavalle aseelle".
Elokuva kertoo poliisikaksikosta Martin Riggsistä ja Roger Murtaughista, jotka ovat huumeita ja rahaa salakuljettavan rikollisjärjestön jäljillä. Tämän tehtävän lisäksi he saavat suojelukseensa rääväsuisen ja koko ajan puhuvan todistajan, Leo Getzin.
Kerävoltti

Kerävoltti, yleisin eri volttityypeistä, on yleinen liike trampoliini- ja telinevoimistelussa. Maasta tehdessä kerävoltissa juostaan ja juoksun jälkeen ponnistetaan korkealle. Ilmassa on tarkoitus pyöriä ikään kuin tekisi kuperkeikan, joka kuitenkin pyörii huomattavasti nopeammin ja sulavammin, sekä nimensä mukaisesti kerässä, joka on volttia tehdessä tärkeää turvallisuuden ja onnistumisen kannalta.
Kerävoltti on teknisesti helppo liike. Kerävolttia harjoitellessa täytyy muistaa turvallisuus ja vaihe kerrallaan etenevä harjoittelu.
Kerävoltin tekniikka.
Kerävoltissa on tärkeää sisäistää tekniikka ennen käytännön harjoittelua. Maalla voi harjoitella kerävoltti-linkkareita, jolloin linkkareiden aikana kerävoltin asento tulee tutuksi. Kerävoltin opeus ilmassa riippuu siitä, miten ponnistat trampoliinilta ja kuinka paljon temppua ilmassa pyörität. 
Kerävoltin asento.
Kerävoltin asento on hieman selkä pyöreänä, jalat vartalon läheisyydessä, pää leuassa kiinni ja kädet tiukasti jalkojen vierellä kiinni. Päätä ei laiteta jalkojen väliin, mutta sen täytyy pysyä koko ajan kiinni leuassa. Kerävoltti pyöritetään ilmassa niin sanotussa pommiasennossa mutta huomattavasti siistimmin ja hallitummin. 
Kerävoltin avaus.
Kerävoltti avataan lantio suorassa maahan. Ilmassa pyörimisen aikana on hyvä katsoa jalkojen välistä, milloin näet maan. Kun näet maan ollessasi ilmassa, valmistaudu avaamaan kerävolttia. Muista tulla aina lantio suorassa, ja hartiat takana alas. Polvet eivät saa olla suorana, vaan on hyvä tulla alas joustavassa asennossa, jossa polvet ovat koukussa. Halutessasi voit avata kerävoltin niin, että kun avaat lantion, jätät kädet vartalon vierelle tai sitten tuot ne lantiota avatessasi sivulle. 
Kerävoltti puolellakierteellä.
Kun hallitset kerävoltin, voit kokeilla kerävolttia puolikierteellä. Kerävoltti puolikierteellä toimii samalla tavalla kuin kerävoltti mutta kun näet maan, lasket toista olkapäätä alemmaksi ja käännät lantiota siihen suuntaan. Jos lasket siis vasenta olkapäätä alas, käännät vasemmalla vartalosi. Käännöksessä lantion tulee olla suorana, ja kädet vartalon vieressä. Kerävoltti puolikierteellä vaatii paljon harjoittelua, mutta ajan ja harjoituksen myötä temppu rupeaa onnistumaan.
Basilica Julia

Basilica Julia oli antiikin Rooman Forum Romanumilla sijainnut suuri hallimainen julkinen rakennus, jota käytettiin kokouspaikkana. Sen rakennutti Julius Caesar vuonna 46 eaa. Gallian sodasta sotasaaliiksi saamillaan varoilla. Augustus saattoi rakennustyöt päätökseen ja nimesi sen ottoisänsä sukunimen mukaan. Basilica Julia paloi pian valmistumisensa jälkeen, mutta se korjattiin vuonna 12. Diocletianus korjautti sen uudelleen vuonna 283.
Basilica Julia oli yksi roomalaisten suosituimmista kohtauspaikoista. Sen lattiasta on löydetty siihen raaputettuja pelilautoja ja graffiteja.
Nykyisin Basilica Julia on raunioina, mutta sen ulkonäkö tunnetaan kuitenkin hyvin antiikin lähteiden perusteella.
Historiaa.
Osana rakennusohjelmaansa Julius Caesar puratti paikalla olleen Basilica Sempronian ja määräsi tilalle rakennettavaksi uuden ja hienomman rakennuksen. Myös paikalla olleet pienet myymälärakennukset purettiin.
Rakennus oli kesken vielä Caesarin murhan aikoihin ja se saatiin valmiiksi vasta Augustuksen aikoina. Se jouduttiin rakentamaan pian uudelleen, sillä se tuhoutui tulipalossa pian valmistumisensa jälkeen. Rakennuksessa pidettiin oikeudenkäyntejä ja kokouksia ja sen tiloja pystyttiin jakamaan liikuteltavilla puisilla väliseinillä. Siellä oli myös tiloja kaupungin hallintovirkamiehille.
Kooltaan rakennus oli suuri. Sen nousi Forumin toritasosta itäpuolelta seitsemän porrasaskelmaa ja pengerrysten ansiosta länsipuolelta kaksi porrasaskelmaa. Sen pituus oli 101 metriä ja leveys 49 metriä. Keskushalli, jota ympäröivät myymälät oli 82 metriä pitkä ja 18 metriä leveä. Keskushallin korkeus oli kolme kerrosta. 
Basilica Julia paloi vuonna 283 ja kärsi suuria vaurioita. Keisari Diocletianus määräsi sen korjattavaksi. Sen tuhoutuminen alkoi kun visigootit Alarikin johdolla ryöstivät Rooman vuonna 410. Sen jälkeen basilican ehjäksi jääneessä osassa tiedetään olleen kirkko 600–700-luvuilla. Sen jälkeen se hylättiin lopullisesti ja sen rakennuskivet käytettiin uudisrakennuksiin. Aikanaan loistelias rakennus hävisi lähes täydellisesti.
Paikalla tehtiin kaivauksia 1800-luvulla ja esiin saatiin pieni pätkä tiiliseinää, lattia ja patsaiden jalustoja. Alue on nykyään aidattu.
Konarakin aurinkotemppeli

Konarakin aurinkotemppeli on Intiassa Konarakin (kaupungin nimi kirjoitetaan toisinaan myös muodossa Konark tai Konarka) kaupungissa sijaitseva 1200-luvulla rakennettu aurinkojumala Suryalle omistettu temppeli. Temppeli valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1984.
Temppelin rakennutti kuningas Narasimhadeva. Se on suunniteltu suurten hevoskärryjen muotoon: vaunut, jota vetää seitsemän hevosta ja jossa on 12 suurta pyörää, kantavat auringonjumala Suryaa.
Kainuun Jazzkevät

Kainuun Jazzkevät oli Kajaanissa ja sen ympäristössä keväisin pidettävä jazzfestivaali. Tapahtuma pidettiin ensimmäisen kerran vuonna 1984. Festivaalilla on esiintynyt vuosien saatossa lukuisia alan kotimaisia ja ulkomaisia huippuja, kuten mm. Dizzy Gillespie vuonna 1989.
Tapahtumalla on ollut koko sen historian aikana lukuisia järjestäjiä, joista viimeinen on ollut vuodesta 2006 lähtien Kainuun Jazzkevät Oy. Kajaanin kaupunki on vuosittain avustanut tapahtumaa taloudellisesti ja tapahtuma kuuluukin kaupungin kärkitapahtumiin.
2007 festivaali.
Vuoden 2007 festivaalin esiintyjäkaartiin kuuluivat mm. Jorma Kääriäinen, Sami Saari, Värttinä ja Sakari Kukko. Päätapahtuma pidettiin Kauppatorille rakennetussa suuressa teltassa ja muita tapahtumia paikallisissa ravintoloissa.
2008 festivaali.
Vuoden 2008 festivaali päätettiin perua, koska sopivaa esiintymispaikkaa ei löytynyt..
Tappava ase 3

Tappava ase 3 () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Elokuvan ohjasi Richard Donner ja pääosissa ovat Mel Gibson sekä Danny Glover.
"Tappava ase 3" on jatko-osa vuonna 1987 valmistuneelle "Tappavalle aseelle" ja 1989 valmistuneelle "Tappava ase 2":lle.
Elokuvassa Martin Riggs ja Roger Murtaugh ovat rikolliseksi ryhtyneen entisen poliisin jäljillä. Myös edellisestä elokuvasta tuttu Leo Getz on mukana seikkailussa.
Asko Laurila

Asko Juhani Laurila (s. 1. tammikuuta 1946 Nivala) on suomalainen kirjailija.
Laurila sai J. H. Erkon palkinnon esikoisteoksestaan "Aurinko ja omenapuu" (1976).
Lumen ja jään maa

Lumen ja jään maa on suomalaisen Ilkka Auerin kirjoittama romaanisarja, johon kuuluu tällä hetkellä neljä kirjaa; "Sysilouhien sukua" (2004), "Varjoissa vaeltaja" (2006), "Hyinen hauta" (2007) ja "Ikitalvi" (2008). Sarjan kirjat on julkaissut Otava. "Sysilouhien sukua" voitti Suomen Tolkien-seuran vuoden parhaalle suomalaiselle fantasiakirjalle myöntämän Kuvastaja-palkinnon.
Sarja kertoo nuoresta Nonna-tytöstä ja hänen ystävästään Fenris-jääkarhusta. Tarinan aikana Nonnasta kasvaa mahtava ja pelätty Jäänoita, joka hallitsee sekä sysilouhille ominaisia pimeyden ja varjojen taitoja että pakkasen henkiä.
Sysilouhien sukua.
Sysilouhien sukua aloittaa Lumen ja jään maa -sarjan. Nonna on vain lapsi, kun hänen kotikyläänsä hyökätään ja hän joutuu vangiksi. Fenris-jääkarhu pelastaa hänet ja he aloittavat huiman matkan kohti pohjoista vihamielinen hornanhenki kannoillaan. Matkalla heille selviää, että Nonna on sukua satoja vuosia aiemmin eläneelle sysilouhivelholle. Paljastus johdattaa Nonnan etsimään vielä kauempana pohjoisessa yhä eläviä sukulaisiaan ja lopulta hänen tiensä vie Hiidenkynnen linnoitukseen, jonka pelätty valtiatar Astrid ottaa Nonnan suojiinsa.
Varjoissa vaeltaja.
Sysilouhien suvun päättymisestä on kulunut pari vuotta ja Nonna on saanut oppia noidan taitoja Hiidenkynnen asukkailta. Hänen maineensa on levinnyt laajalti ja häntä on alettu kutsua noitalapseksi. Noridiumin kuninkaan kuollessa Nonna lähtee yhdessä Hiidenkynnen hallitsijan Astridin ja soturi Asbrandin kanssa Routahalliin, jossa tutustuu kuninkaan tyttäreen Freyaan. Sysipään kierot valtiaat pyrkivät estämään Freyaa nousemasta isänsä seuraajaksi, ja yrittävät murhata kuninkaan tyttären, mutta Nonna onnistuu pelastamaan Freyan, jolloin Sysipää valloittaa Routahallin Nonnan ollessa muualla. Lopulta Nonna vapauttaa Freyan ja Routahallin tietäjän.
Hyinen hauta.
Nonnan kyvyt ovat kehittyneet entisestään ja hänen sysilouhien veressä perimänsä taidot alkavat myös kasvaa nopeasti. Nonnan on myös valmistauduttava ottamaan Astridin paikka Jäänoitana ja Hiidenkynnen valtiattarena. Ennen sitä hän joutuu kuitenkin kohtaamaan useita esteitä ja vastuksia, sillä jumalat eivät anna kuolevaisille mitään ilmaiseksi. Eikä kaikkien pakkasen salaisuuksien oppiminenkaan yksinään voi riittää suojelemaan Nonnaa kaikilta juonilta, joita häntä vihaavat ja pelkäävät nawyrilaiset kehittävät druidi Benesingin johdolla.
Ikitalvi.
Nonna on omalla tiellään toteuttamassa Cerbiuruksen, Tyrfingin ja muiden jumalien hänelle antamaa tehtävää louhien vallan palauttamisesta. Nawyrin petolliset druidit kuitenkin pyrkivät estämään hänen pyrkimyksensä, sillä he pelkäävät louhien vievän heidän valtansa. Druidien toimet pakottavat Nonnan lopulta tekemään päätöksen, jota hän ei ole halunnut koskaan tehdä ja hän lähettää sotajoukkonsa Nawyria vastaan raskain mielin. Nonnan on seurattava kohtaloaan Jäänoitana ja nostettava louhet jälleen hallitsemaan ihmisten maailmaa.
Sauli Sarkanen

Sauli Ilari Sarkanen (s. 21. kesäkuuta 1951 Tuusula) on suomalainen runoilija.
Sarkanen käsittelee runoissaan erityisesti luontoa ja ihmisen suhdetta luontoon. Hän on ollut nuoresta asti kiinnostunut linnuista ja on julkaissut lintu- ja luontoaiheisia artikkeleita ja tutkimuksia mm. Suomen Luonnossa, Linnut-lehdessä ja Ornis Fennicassa. Sarkanen on työskennellyt myös elokuva-alalla, ja hän on tehnyt useita lyhytelokuvia. Toiminut tutkijana ja suunnittelijana Metsähallituksessa. Nykyisin vapaa kirjoittaja.
Teokset.
Osuudet luontokirjoissa:
"Uhanalaiset." Toim. Ilkka Koivisto. Weilin&amp;Göös 1981. Sauli Sarkanen (valkoselkätikka). 
"Lintuharrastusopas." Toim. J.Tiainen &amp; Patrick Hublin. Lintutieteellisten Yhdistys Liitto &amp; Luonto Liitto. 1981. S. Sarkanen &amp; T. Hurme (Tikkojen mielenkiintoinen maailma). 
"Maailman uhanalaiset eläimet". Suomi. Toim. Ilkka Koivisto. Weilin &amp; Göös 1992. Sauli Sarkanen (valkoselkätikka).
Ikuisesti nuori

Ikuisesti nuori ("Forever Young") on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Steve Miner ja pääosissa ovat Mel Gibson, Jamie Lee Curtis ja Elijah Wood.
Juoni.
Elokuva sijoittuu vuoteen 1939 ja kertoo miehestä nimeltä Daniel McCormick. Daniel on murheen murtama, sillä hänen tyttöystävänsä Helen on vaipunut koomaan, eikä Danielin elämällä ole enää tarkoitusta. Hänen ystävänsä, tiedemies Harry Finlay on kehittänyt syväjäädytyksen mahdollistavan laitteen, ja murheellinen Daniel suostuu mahdollisista seurauksista piittaamatta koekaniiniksi.
Vuonna 1992 nuori poika nimeltä Nat Cooper löytää varaston perältä oudon kapselin, jonka sisällä on jäätynyt mies. Nat katkaisee jäädytystilan vahingossa, ja Daniel herää vuosikymmeniä kestäneestä syväjäädytyksestään. Hän majoittuu Natin ja tämän yksinhuoltajaäidin Clairen luokse asumaan. Daniel rakastuu Claireen, ja hänen ja Natin välille syntyy isä-poikasuhde. Muuttunut maailma on ainutlaatuinen ja outo Danielille, joka ei ole aiemmin nähnyt edes televisiota. Daniel alkaa vanheta nopeasti, koska jäädytystila pitää ihmisen nuorena vain hetkellisesti. Daniel vanhenee 53 vuodella muutamassa päivässä ja muuttuu vanhukseksi. Lopulta hän löytää entisen tyttöystävänsä Helenin, joka on vuosikymmeniä aiemmin herännyt koomastaan. Heidän rakkautensa ei ole kuluneena aikana hiipunut, ja he päätyvät yhteen elämään viimeisiä vuosiaan yhdessä.
Arvioita.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa sympaattiseksi koko perheen hömpäksi ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Eira Stenberg

Eira Margot Helene Stenberg (s. 8. huhtikuuta 1943, Tampere) on suomalainen Helsingissä asuva kirjailija.
Stenbergin vanhemmat olivat diplomiekonomi ja KHT-tilintarkastaja Emil Gösta Arvid Stenberg ja Toini Kyllikki Reponen. Hän on opiskellut elokuvadramaturgiaa Helsingissä ja suorittanut humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon 1968.
Michael Sheen

Michael Sheen (s. 5. helmikuuta 1969 Newport, Gwent) on walesilainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Tony Blairina elokuvissa "The Deal" (2003) ja "The Queen" (2006).
Sheen seurusteli näyttelijä Kate Beckinsalen kanssa vuosina 1995–2003. Heillä on vuonna 1999 syntynyt tytär.
Sheenille myönnettiin brittiläinen OBE-arvo vuonna 2009, mutta hän luopui siitä vuonna 2017, koska walesilaisena hän ei voinut hyväksyä sitä, että Walesin prinssin arvonimi annetaan aina englantilaiselle kruununperilliselle.
Sheen on tunnettu hyväntekijänä ja heikompiosaisten, etenkin ylivelkaantuneiden puolustajana. Yhdessä entisen pääministerin Gordon Brownin kanssa hän on pyrkinyt muuttamaan Britannian lainsäädäntöä torjumaan kohtuuttomia luottoehtoja.