Thomas Lawrence

Thomas Lawrence (13. huhtikuuta 1769 – 7. tammikuuta 1830), oli englantilainen taidemaalari. Hän oli varsinkin 1800-luvun alussa johtavia brittiläisiä muotokuvamaalareita.
Lawrence syntyi Bristolissa. Hänet hyväksyttiin vuonna 1787 Royal Academy of Artsin oppilaaksi, vaikka hänen pohjakoulutuksensa oli vähäinen. Lawrencesta tuli vuonna 1794 Royal Academyn jäsen. Hänet aateloitiin vuonna 1815, ja vuonna 1820 hänestä tuli Royal Academyn johtaja. Vuosina 1818-1820 Lawrence kierteli Euroopassa maalaamassa muotokuvia henkilöistä, jotka olivat olleet vaikuttamassa Napoleonin tappioon. 
Elämänvaiheita.
Varhaisvuodet.
Tulevan taiteilijan isä omisti majatalon ja poika tuli suosituksi kun piirsi kuvia asiakkaista. Vuonna 1780 perhe muutti Bathiin ja Lawrence ryhtyi ammattimaiseksi piirtäjäksi. Hänellä oli vain vähäinen yleissivistävä- ja taidekoulutus kun hän muutti Lontooseen vuonna 1787. Lontoossa hän ryhtyi käyttämään öljyvärejä. Royal Art Academyn oppilaana Lawrence ei ollut kovinkaan kauan, mutta hän sai merkittävää tukea Sir Joshua Reynoldsilta. Hänestä tuli nopeasti suosittu maalari ja ollessaan vain 20-vuotias häneltä tilattiin kuningatar Charlotten muotokuva. Kuningatar ei kuitenkaan pitänyt Lawrencen maalauksesta ja se pysyi hänen ateljeessaan taiteilijan kuolemaan saakka. 
Kuninkaallisen taideakatemian kokelasjäseneksi Lawrence pääsi vuonna 1791. Reynoldsin kuoleman jälkeen oli akatemiassa paikka vapaana, niinpä Lawrence pääsi akatemian täysjäseneksi vuonna 1794. Tuolloin hänen malleinaan olivat niin varakkaimmat britit kuin eurooppalaiset ylhäisaatelisetkin. 
Skandaalinkäryä.
1790-luvulla Lawrence aiheutti skandaalin, kun kävi ilmi, että hänellä oli suhde näyttelijätär Sarah Siddonsin kummankin tyttären kanssa. Ensiksi Lawrence rakastui
Sallyyn, mutta vaihtoi hänet tämän sisareen Mariaan. Kun Maria kuoli vuonna 1798, hän palasi Sallyn luo. Asian tultua julkisuuteen Lawrencea paheksuttiin yleisesti ja häntä pidettiin moraalittomana. Suhde antoi aiheen myös monille kirjoille. Asian ruotimisen johdosta Lawrence koki jotain, jota tuolloin sanottiin "mieshysteriaksi", nykyään puhuttaisiin hermoromahduksesta. Hän pääsi asiasta yli vain ystäviensä avustuksella. 
Uran huipulla.
Vaikka Lawrencella oli hyvät tulot, hän eli lähes koko elämänsä veloissa. Osa rahoista meni luultavasti sukulaisten elättämiseen, mutta paljon rahoja meni taidekokoelman kartuttamiseen. Hänen kokoelmansa käsitti Michelangelon ja Rafaelin piirroksia. 
Lawrence sai aatelisarvon vuonna 1815. Tämän jälkeen hänet lähetettiin Aix-la-Chapellen ja Wienin kongressiin maalaamaan Euroopan valtionpäämiesten ja kenraalien muotokuvia. Kaikkiaan muotokuvia syntyi 24 kappaletta. Nykyään ne ovat esillä Windsorin linna Waterloo huoneessa. Työt herättivät yleistä ihastusta ja niiden johdota Lawrencea pidettiin aikansa johtavana muotokuvamaalarina. Malleina olivat muun muassa paavi Pius VII, marsalkka Gebhard Leberecht von Blücher ja Itävallan arkkiherttua. 
Palattuaan kotimaahansa vuonna 1820 Lawrence nimitettiin Royal Art Academyn johtajaksi. Kuningas Yrjö IV oli hänen merkittävä tukijansa. 1820-luvulla Lawrence maalasi parhaina pidetyt työnsä, kuten prinsessa Sofian muotokuvan vuonna 1825 ja Rosamund Crockerin mutokuvan vuonna 1827. Jälkimmäisestä teoksesta sanottiin, että se oli niin ihana, että sitä ihailleet miehet asettuivat sen ympärille rinkiin. Kuuluisa on myöskin Isabella Wolffia esittävä muotokuva. Isabella Wolff oli Tanskan Lontoon konsuli vaimo ja luultavasti Lawrencen rakastajatar. 
Lawrence valitteli rintakipuja koko vuoden 1830 tammikuun ajan. Hän jatkoi kuitenkin väsymättä työskentelyä ja kuoli äkillisesti 7. tammikuuta 1830. Hän oli kuollessaan poikamies, mutta oli elänyt läpi aikuisikänsä erilaisten suhdejuorujen keskellä. 
Arvioita elämäntyöstä.
Thomas Lawrencea pidetään viimeisenä suurena 1700-luvun muotokuvamaalarina. Hänen sujuva siveltimenkäyttönsä herätti ranskalaisten kollegojen huomion ja arvostuksen. Läpi aikuisikänsä hän tutki vanhojen mestareiden piirroksia ja hänen muotokuvapiirroksiaan pidetään hienostuneina ja mallin luonteen tavoittavina. Huonona puolena hänen töissään on pidetty niitä aika ajoin vaivannutta hutilointia. Lawrence eli jatkuvissa veloissa ja joutui ottamaan itselleen enemmän töitä kuin pystyi huolellisesti tekemään loppuun. 
Kuollessaan Lawrence oli uransa huipulla. Tuolloin alkaneella perhearvoja korostaneella viktoriaanisella ajalla Lawrencea pidettiin edeltäneen aikakauden moraalittomuuden ilmentymänä ja hänen töidensä suosio kääntyi pitkään laskukauteen. Niistä pidettiin näyttely vasta vuonna 2010.