Mr. Tambourine Man

Mr. Tambourine Man on Bob Dylanin keväällä 1964 kirjoittama ja albumillaan "Bringing It All Back Home" vuonna 1965 julkaistu kappale. Dylanin versio on täysin akustinen folk-kappale. Kappaleen teki suurelle yleisölle tunnetuksi The Byrds -yhtye, jonka sähköistetty folkrock-versio nousi kesällä 1965 listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Britanniassa.
Bob Dylanin versio.
”Mr. Tamburine Man” sai alkunsa New Orleansin Mardi Gras -karnevaaleilla, joissa Dylan oli helmikuussa 1964 seurueineen. Dylan kertoi siellä ystävälleen haluavansa kirjoittaa kuin Arthur Rimbaud, ranskalainen 1800-luvun symbolisti.
Dylan viimeisteli kappaleen New Yorkissa seuraavien kuukausien aikana. Hän esitti kappaletta monille ystävilleen, kuten laulaja Judy Collinsille ja nauhoitti kappaleen erään ystävänsä kotona huhtikuussa 1964.
Dylan esitti ”Mr. Tamburine Manin” ensi kertaa julkisesti Englannin-kiertueellaan Lontoon Royal Festival Hallissa 17. toukokuuta 1964. Studioäänitykset kappaleesta hän teki New Yorkissa 9. kesäkuuta 1964 ja 15. tammikuuta 1965. Hän ei ottanut kappaletta vielä vuoden 1964 albumilleen "Another Side of Bob Dylan", vaan vasta vuonna 1965 julkaistulle albumille "Bringing It All Back Home".
Kappaleen kertosäkeessä mainittu “tamburiinimies” perustuu Dylanin muusikkoystävä Bruce Langhorneen, joka kanniskeli mukanaan suurta turkkilaista tamburiinia. Kappaletta on luultu unenomaisen runollisuutensa vuoksi huumelauluksi, mutta Dylan on kiistänyt tämän. Kappale oli myös valmistunut jo ennen kuin Dylan kokeili LSD:tä ensimmäisen kerran.
Vaikka The Byrds oli saanut singlehitin sähköisellä versiollaan kappaleesta vuonna 1965, Dylan jatkoi kappaleen esittämistä konserteissaan akustisena aina vuoteen 1974 asti ja jälleen taas vuodesta 1981 eteenpäin.
The Byrdsin versio.
The Byrds äänitti oman versionsa 20. tammikuuta 1965 Hollywoodissa. Idea coverista tuli Bob Dylanilta itseltään, sillä hän oli antanut laulun Jim Dicksonille toivoen, että joku tekisi siitä The Animalsin ”The House of the Rising Sun” -tyyppisen sähköisen version.&lt;ref name="Nyman/189"&gt;Nyman 2009, s. 189.&lt;/ref&gt;
Taustaa ja äänitys.
Yhtye oli julkaissut The Beefeaters -nimellä yhden singlen, ”Please Let Me Love You”, mutta kappale ei ollut saavuttanut menestystä.&lt;ref name="Nyman/187"&gt;Nyman 2009, s.187.&lt;/ref&gt; ”Mr. Tambourine Manin” julkaisi folk- ja folk rock -levyjen erikoisyhtiöksi muodostunut Columbia Records, jonka kautta ilmestyi myös Dylanin ja Simon &amp; Garfunkelin albumeja. Yhtyeen levytyssopimus Columbian kanssa koski vain ”Mr. Tambourine Man” -singleä, ja mikäli se ei saavuttaisi menestystä, yhtiö ei antaisi uutta mahdollisuutta. Aikaa laulun äänittämiseen Byrdsillä oli kolme tuntia, mikä oli tuolloin yhdysvaltalaisessa ääniteollisuudessa normaali mitta.&lt;ref name="Nyman/189"&gt;Nyman 2009, s. 189.&lt;/ref&gt; The Byrdsin kitaristi-laulaja Roger McGuinn oli tehnyt kappaleeseen omia muutoksia, kuten lyhentänyt sen pituutta, jotta se sopisi paremmin pop-singleksi sekä muuttanut tahtilajin 2/4-osasta 4/4-osaan.&lt;ref name="Nyman/190"&gt;Nyman 2009, s. 190.&lt;/ref&gt; 
Ainoa The Byrds -jäsen, joka kappaleella soitti, oli laulaja-kitaristi McGuinn. Aloittelevien yhtyeiden kohdalla kokemattomat soittajat oli tapana korvata äänityksissä rutinoituneilla ammattimuusikoilla.&lt;ref name="Nyman/189"&gt;Nyman 2009, s. 189.&lt;/ref&gt; Syynä tähän oli juuri soittosuorituksen onnistumisen varmistaminen varatulla studioajalla. Tästä syystä kappaleessa soittivat kuuluisan äänilevytuottaja Phil Spectorin sessioiden luottomiehet; Leon Russell (piano), Larry Knechtel (basso), Hal Blaine (rummut) sekä Jerry Cole (kitara) ja lisäksi jotkin lähteet kertovat kitaristi Bill Pitmanin olleen mukana äänityksessä. Taustalaulusta vastasivat Byrdsin jäsenet David Crosby ja Gene Clark, mutta Chris Hillmania ja Michael Clarkea ei levytykseen huolittu.&lt;ref name="Nyman/189"&gt;Nyman 2009, s. 189.&lt;/ref&gt; Tämä ensimmäinen single teki kuitenkin tunnetuksi The Byrdsin tavaramerkin; Roger McGuinnin 12-kielisen Rickenbacker-kitaran helisevän äänen Bach-vaikutteisine introineen sekä stemmalaulun. Columbia Records oli vakuuttunut tuloksesta, mutta joutui viivyttämään julkaisukiireidensä takia singlen markkinoilletuontia.&lt;ref name="Nyman/190"&gt;Nyman 2009, s. 190.&lt;/ref&gt;
Julkaisu ja menestys.
”Mr. Tambourine Man” julkaistiin lopulta 5. kesäkuuta 1965, yli neljä kuukautta sen äänityksen jälkeen, ja saman kuukauden 26. päivä siitä oli tullut ykköshitti Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla.&lt;ref name="Nyman/190"&gt;Nyman 2009, s. 190.&lt;/ref&gt; Myös Britanniassa se nousi singlelistan kärkeen, kahden viikon ajaksi. Kappaleen suuri menestys teki folk rockista muoti-ilmiön, ja sen siivittämänä useat yhtyeet kiinnostuivat sovittamaan etenkin Bob Dylanin lauluja sähköisiksi versioiksi.&lt;ref name="Nyman/191"&gt;Nyman 2009, s. 191.&lt;/ref&gt; Tämä oli onnenpotku myös Dylanille, sillä etenkin The Byrdsin ”Mr. Tambourine Man” teki hänen laulujaan tunnetummaksi suuren yleisön keskuudessa kuin hänen omat versionsa.
Kappaleet singlellä.
A-puoli
B-puoli
Muita versioita.
Vuonna 1965 Judy Collins otti kappaleen mukaan albumilleen "Judy Collins’ Fifth Album". Kolme vuotta myöhemmin 1968 William Shatner julkaisi oman versionsa kappaleesta albumilla "The Transformed Man".
Vuonna 1990 Freud Marx Engels &amp; Jung levytti kappaleesta suomenkielisen version nimellä ”Hra Tampuurimies”.