tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Risto Lauriala

Risto Vilho Johannes Lauriala (s. 21. marraskuuta 1949 Oulu) on suomalainen pianisti.
Lauriala on opiskellut 1969−1972 Sibelius-Akatemiassa ja suorittanut pianonsoiton diplomitutkinnon 1972. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1973 pääaineenaan musiikkitiede. Lisäksi hän on opiskellut pianonsoittoa yksityisesti Lontoossa Ilona Kaboksen ja Mario Curcion oppilaana 1972 ja 1973 sekä Wienin musiikkikorkeakoulussa Dieter Weberin oppilaana 1973−1975.
Hän on esiintynyt Suomessa lähes kaikkien sinfoniaorkestereiden solistina. Lisäksi hänellä on ollut esiintymisiä omin konsertein, solistina, kamarimuusikkona ja liedpianistina kotimaassa ja ulkomailla. Hän on toiminut opettajana ja säestäjänä Sibelius-Akatemiassa 1976−1977 ja 1978−1981, säestyksen vs. lehtorina 1977−1978, piano- ja kamarimusiikin lehtorina 1981−1982 ja säestyksen lehtorina vuodesta 1982.
Lauriala on saanut ensimmäisen palkinnon vuonna 1970 Maj Lind -pianokilpailussa ja vuonna 1974 Stepanov-kilpailussa Wienissä. Lisäksi hän on ollut Leipzigin Bach-kilpailun semifinaalissa vuonna 1980. Hän on tehnyt useita levytyksiä Alba- ja Naxos-yhtiöille mm. Johann Sebastian Bachin tuotannosta.
Aiheesta muualla.
Risto Lauriala a pianist
Limingan kirkko

Limingan kirkko on Limingan luterilaisen seurakunnan kirkko. Kirkko on valmistunut vuonna 1826, ja tyyliltään se on uusklassinen tasavartinen keskeisesti korostettu ristikirkko. Kirkkoon mahtuu noin 850 henkilöä. Kirkkorakennuksen ovat suunnitelleet Anders Fredrik Granstedt ja Anton Wilhelm Arppe, joskin tornin suunnittelijaksi on mainittu myös Carl Ludvig Engel. Kirkon rakentamisesta vastasi kirkonrakentaja Heikki Kuorikoski, joka teki suunnitelmiin monia muutoksia. Alttaritaulun on maalannut Oskar Nylander vuonna 1849. Kirkkoa vanhemman kellotapulin on rakentanut Grels Norling vuonna 1733.
Kirkon vieressä sijaitseva vanha hautausmaa on ollut käytössä ainakin vuodesta 1760 vuoteen 1899, jolloin nykyinen hautausmaa on perustettu Rantakylään. Limingan sankarihautausmaa sijaitsee kuitenkin vanhalla hautausmaalla.
Limingan seurakunta itsenäistyi vuonna 1477 ja on siten Pohjanmaan vanhimpia.
Nurmi (täsmennyssivu)

Nurmi voi tarkoittaa seuraavia:
Erisnimi.
Sukunimi.
Nurmi on seuraavien henkilöiden sukunimi. He ovat suomalaisia ellei toisin mainita:
Liisa Pimiä

Liisa Maria Pimiä (s. 24. huhtikuuta 1960) on suomalainen pianisti.
Pimiä on suorittanut Helsingin konservatoriossa pianonsoiton opettajan opintolinjan jatkotutkinnon 1990 ja Sibelius-Akatemiassa musiikin maisterin tutkinnon 1995. Hän on osallistunut useille piano-, korrepetitio- ja liedkursseille.
Hän on toiminut Lappeenrannan musiikkiopiston tuntisäestäjänä 1980–1981, pianonsoiton tuntiopettajana Käpylän musiikkiopistossa Helsingissä 1981–1982, pianonsoiton tuntiopettajana Itä-Helsingin musiikkiopistossa 1981–1989, Helsingin konservatorion pianonsoiton päätoimisena tuntiopettajana 1986–1994 ja oopperaluokan korrepetiittorina 1987–1994 ja Helsingin työväenopiston oopperastudion korrepetiittorina 1987–1994. Sibelius-Akatemiassa Pimiä on toiminut korrepetition vt. lehtorina 1992–1995 ja korrepetition päätoimisena tuntiopettajana vuodesta 1996. Lisäksi Pimiä on toiminut Suomen Kansallisoopperan kuoro- ja solistikorrepetiittorina 1998–2000, Savonlinnan oopperajuhlakuoron (myöhemmin Suomen Filharmonisen kuoron) pianistina vuodesta 1991 ja Savonlinnan oopperajuhlien korrepetiittorina vuodesta 1997. Hän on tehnyt myös korrepetitiovierailuja useisiin maakuntaoopperoihin.
Pimiä on ollut Lappeenrannan kaupunginorkesterin nuorten solistien konsertin solistina 1976 ja 1979, Helsingin konservatorion sinfoniaorkesterin solistina 1990 ja Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija -konsertin säestäjänä 1998 ja 1999. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti italialaisen oopperan asiantuntijana.
Pianisti Liisa Pimiän kiinnostus ihmisääneen on tehnyt hänestä yhden kysytyimmistä korrepetitioon erikoistuneista pianisteistamme. Pimiä on suorittanut tutkinnot Helsingin konservatoriossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä täydentänyt korrepetition tuntemustaan mestarikursseilla muun muassa Belgian Gentissä. Savonlinnan Oopperajuhlilla Pimiä on työskennellyt vuodesta 1998 ja vuodet 1998–2000 hän toimi myös Suomen Kansallisoopperan harjoituspianistina. Syksyllä 2004 Pimiä kutsuttiin Milanon Giuseppe Verdi -konservatorion vierailevaksi opettajaksi, ja vuodesta 2002 hän toimii korrepetition lehtorina Sibelius-Akatemiassa, jossa hän on työskennellyt myös aiemmin muun muassa oopperakoulutusosaston varajohtajana (1997–1998). Vuonna 2006 Liisa Pimiä oli opettajavaihdossa Bolognan Conservatorio G.Maritinissa.
Liisa Pimiä työskentelee useiden suomalaisten laulajien kanssa ja on esiintynyt Beniamino Gigli -seuran muistokonserteissa myös muun muassa Salvatore Fisichellan, Stefano Seccon ja Andrea Coronellan kanssa. Liisa Pimiälle myönnettiin vuonna 2015 seuran Beniamino Gigli -palkinto. Liisa Pimiä oli Suomen Beniamino Gigli -seura hallituksen varapuheenjohtaja vuosina 2007–2016.
Margit Rahkonen

Margit Elisabet Rahkonen (s. 9. tammikuuta 1949 Mikkeli) on suomalainen pianisti.
Rahkonen on opiskellut pianonsoittoa Rimski-Korsakovin konservatoriossa Leningradissa 1968–1969. Hän on suorittanut pianonsoiton III kurssitutkinnon Sibelius-Akatemiassa 1969, Bachelor of Music -tutkinnon New England Conservatoryssa Yhdysvalloissa 1973 sekä Master of Music -tutkinnon 1975 ja pianonsoiton diplomitutkinnon 1976 Juilliard Schoolissa New Yorkissa. Vuonna 1994 hän suoritti Sibelius-Akatemiassa musiikin tohtorin tutkinnon.
Rahkonen on toiminut pianomusiikin lehtorina Riihimäen musiikkiopistossa 1977–1980 ja Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1980, Sibelius-Akatemian solistisen osaston johtajana 1996–1998 sekä post doc -tutkijana Sibelius-Akatemian DocMus-yksikössä vuodesta 1999.
Rahkonen piti ensikonserttinsa 1961. Hän sai toisen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa 1964. Hän on esiintynyt laajalti Suomessa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa soolokonsertein, kamarimuusikkona ja merkittävimpien kotimaisten orkestereiden solistina. Lisäksi Rahkonen on tehnyt lukuisia radio- ja TV-nauhoituksia, soolonauhoja Finlandia-levy-yhtiölle sekä duolevytyksiä Finlandia-, Fuga-, BIS-, Nimbus-yhtiöille.
Rahkoselle myönnettiin Unkarin valtion Liszt-juhlavuoden mitali 1986. Hän on toiminut useiden kilpailujen tuomaristossa sekä pitänyt kesäkursseja, esitelmiä ja luentokonsertteja ja julkaissut artikkeleita.
Margit Rahkosen veli oli viulutaiteilija Jorma Rahkonen.
Keskienglanti

Keskienglanti () on englannin kielen varhaismuoto, joka syntyi muinaisenglannin joutuessa normannivalloituksen myötä muutostilaan ja saadessa vaikutteita valloittajien puhumasta muinaisranskasta. Sen käyttö ajoitetaan 1000-luvulta 1400-luvun puoliväliin, jolloin kruunun standardoima Lontoon murteeseen pohjautunut englannin muoto alkoi yleistyä sanomalehdistön ja kirjapainotaidon myötä. Kieltä puhuttiin lähinnä Englannissa ja eteläisessä Skotlannissa. Noin vuoteen 1650 käytettyä kielimuotoa keskienglannin ja nykyenglannin välissä kutsutaan varhaisnykyenglanniksi.
Keskienglanti muistutti jo paljolti nykyenglantia, mutta oikeinkirjoitus ei ollut vakiintunutta, lisäksi ääntämys poikkesi huomattavasti nykyisestä. Esimerkiksi Geoffrey Chaucerin Canterburyn tarinoiden runomuoto ei avaudu keskienglannin ääntämystä osaamattomille, koska sanat eivät nykyääntämyksen mukaan muodosta loppusointuja tai muita runon tehokeinoja. Nyrkkisääntönä varsinkin Chaucerin kielen kaltaisen melko lailla modernia englantia muistuttavan kielen ääntämykselle voi pitää ohjetta ääntää vokaalit pitkinä ja muut äänteet suuta hieman enemmän aukoen. Kieliopissa näkyy vaiheittainen sijamuotojen ja päätteiden karsiutuminen. 
Näyte.
Kappale Geoffrey Chaucerin Canterburyn tarinoista.
F.M.R Tg

F.M.R Tg oli pieni saksalainen kahden hengen kääpiöauto, joka oli hyvin samankaltainen kuin Messerschmitt TR, mutta siinä on kuitenkin Messerschmittistä poiketen kaksi takarengasta. Autoa valmisti Fahrzeug- und Maschinenbau Regensburgissa. Automallin suunnitteli Fritz Fend.
TG-sarjan autot ovat kääpiöautojen keräilijöiden keskuudessa erittäin arvostettuja pienen tuotantomääränsä takia, niitä on tällä hetkellä maailmassa 150 kappaletta. Sitä valmistettiin vuosina 1957-1961.
Fuji Cabin

Fuji Cabin on japanilainen miniauto. Sen valmistaja on Fuji Toshuda Motors, joka sijaitsee Tokiossa.
Fuji Cabin esiteltiin Tokyo Motor Show’ssa 1955. Sen aerodynaamisen muotoinen kori on polyesteristä valmistettu. Sen on suunnitellut Ryuichi Tomiya. Fuji Cabinissa on kumivääntöjousitus kaikissa pyörissä. Fuji Cabinia on valmistettu 85 kappaletta ja näistä on ehjänä jäljellä vain 3 kappaletta, autot valmistettiin vuosien 1955 ja 1958 välillä.
Fuji Cabinissa ei ole ollenkaan käynnistysmoottoria, vaan se käynnistetään moottoripyörien tavoin polkaisemalla. Siinä on myös moottoripyörän tavoin vain yksi ajovalo.
Willam Sulky

Willam Sulky on italialaisen C. M. Casalinin valmistama kolmipyöräinen kääpiöauto. Sitä valmistettiin vuosien 1969 ja 1980 välillä Piacenzassa. 
Sulkyn huono teho/paino-suhde teki siitä hitaan ja huonon ajettavan. Siinä on mopojen tavoin yksi etuvalo.
Suurmestari (ritarikunta)

Suurmestari on ritarikunnan ylimmän johtajan eli päämiehen arvonimi. Nimitystä käytetään sekä maallisten että hengellisten ritarikuntien, kuten Temppeliherrain ja Johanniittain, johtajista. Lisäksi vapaamuurarien suurloosin päämiestä kutsutaan suurmestariksi.
Joskus kirjallisuudessa sekoitetaan suurmestari ja preseptori keskenään, mutta ainakin temppeliherrojen hierarkiassa preseptori oli huomattavasti alempi: tämän ja suurmestarin väliin mahtuivat vielä piirimestarit ja valtakunnalliset tarkastajat. 
Suomessa tasavallan presidentti on Suomen kolmen virallisen ritarikunnan suurmestari.
Heinkel Kabine

Heinkel Kabine on Ernst Heinkel-Fahrzeugbaun valmistama saksalainen Iso Isettaa muistuttava miniauto.
Lentokoneiden suunnittelija Ernst Heinkel oli nähnyt Iso Isettan ja päättänyt tehdä siitä paremman version käyttämällä lentokoneiden valmistukseen tarvittavia materiaaleja, jolloin massa saatiin huomattavasti pienemmäksi ja auto nopeammaksi pienemmällä moottorilla, joka kuluttaa vähemmän polttoainetta. 
Kabineita oli kaksi eri mallia, Kabine 153 ja Kabine 154, tyypin viimeinen kirjain tarkoittaa renkaiden lukumäärää. Voimanlähteenä molemmissa toimi 203 cc moottori, joka tosin vakuutusmaksuista johtuen vuonna 1957 kutistettiin 198 cc:hen. Heinkel Kabineita valmistettiin myös Argentiinassa 2 000 kappaleen erä lisenssillä. Myös Irlannissa oli tarkoitus tehdä Kabineita, mutta irlantilainen tehdas ei täyttänyt laatuvaatimuksia: tehdas oli hiekkalattiainen ja akselit säilytettiin ulkona, lisenssi vedettiin takaisin.
Berkeley T-60

Berkeley T-60 oli englantilaisen Berkeley Ltd:n valmistama kolmipyöräinen erittäin pieni avoauto, joka tuli Berkeley B65:n seuraajaksi.
Sen voimanlähteenä toimii 328 cc Excelsior 2-tahtimoottori, jossa on tehoa 18 hp. Autoa valmistettiin 1959–1961 yhteensä 2 500 kappaletta, joista alle sata kappaletta on nykyään toimintakunnossa. Sen kori on tehty lasikuidusta ja runko teräksestä, autolla on painoa 295 kg ja siinä on penkit kahdelle.
Matokäärmeet

Matokäärmeet (Leptotyphlopidae) on sokkokäärmeisiin kuuluva käärmeheimo, johon kuuluu 142 lajia.
Matokäärmeillä on jäljellä näkyviä surkastumia lantion ja takaraajojen luista. Niiden kallo on tiivis ja tukeva. Yläleuka on hampaaton ja alaleuan hampaat ovat pienikokoisia. Yläleuka liittyy kiinteästi muuhun kalloon, ja matokäärmeiden kallo on käytännössä akineettinen: yläleuka ei liiku niiden avatessa suutaan.
Matokäärmeet elävät maan alla. Ne voivat kaivaa itse käytävänsä, tai sitten ne saattavat asustaa kivien, kaatuneiden puunrunkojen tai karikkeen suojaamina. Maan pinnalle ne tulevat joskus harvoin pimeässä tai sitten pakosta. Maanalainen elämäntapa näkyy matokäärmeiden ulkonäössä. Ne ovat 15–30 sentin mittaisia, alle yhden senttimetrin paksuisia, ulkonäöltään täysin matomaisia eläimiä. Ruumista peittävät suomut ovat pieniä ja lähes pyöreitä. Silmät ovat suomujen peitossa erottuen päällepäin vain himmeinä täplinä. Tästä huolimatta matokäärmeet pystyvät aistimaan ainakin valon voimakkuuden vaihtelua.
Matokäärmeitä tavataan Afrikassa, Lounais-Aasiassa ja trooppisessa Amerikassa. Niiden pääravintona ovat yleensä termiitit ja muurahaiset, tavallisimmin ehkä näiden munat ja toukat. Useimmat matokäärmeet elävät savanneilla tai puoliaavikoilla.
Suvut.
Matokäärmeisiin kuuluu 13 sukua:
Viktor Alonen

Viktor Alonen (s. 21. maaliskuuta 1969) on virolainen 171 senttimetriä pitkä jalkapalloilija. Alosen pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Uransa aikana Alonen edusti FC Floraa, JK Viljandi Tulevikia, Tervis Pärnua, JK Narva Transia, FC Kuressaarea ja JK Ganvix Türiä.
Alonen pelasi vuonna 1992 alkaneella maajoukkueurallaan Viron maajoukkueessa 71 ottelua. Hän päätti maajoukkueuransa vuonna 2001.
Aitosokkokäärmeet

Aitosokkokäärmeet (Typhlopidae) on käärmeiden heimo, johon kuuluu 274 lajia. Niitä tavataan Euraasian eteläosissa, Afrikassa, Madagaskarissa, Amerikan trooppisissa ja subtrooppisissa osissa sekä Australiassa. Lisäksi ainakin yksi laji on levinnyt ihmisen mukana eräille Tyynenmeren saarille.
Suvut.
Aitosokkokäärmeisiin kuuluu 18 sukua:
Erityisjälkisäädös

Erityisjälkisäädös eli legaatti (vanha nimitys jälkisäädöslahjoitus) on testamenttimääräys, jolla perinnönjättäjä antaa määrätylle henkilölle erityisen etuuden. Erityisjälkisäädöksen saaja ei tule testamentin tekijän kuolinpesän osakkaaksi eli hän eroaa siinä suhteessa yleistestamentin eli yleisjälkisäädöksen saajasta. Legaatilla testamentattu etuus voi olla tietty esine, rahasumma, tavaraerä, omaisuuden käyttöoikeus, oikeus omaisuudesta saatavaan korkoon tai tuottoon tai jokin muu erityinen etuus.
Antiikin Roomassa.
Antiikin roomalaisilla legaatti (, valtuutus) oli testamentintapainen määräys, jota perinnönsaajan tuli noudattaa. Jos perinnönjättäjä halusi välittää perillisilleen toivomuksen, hän teki pyynnön, josta käytettiin nimitystä "fideicommissum" (lat. uskollisuuteen luottaminen). Se oli pyyntö antaa osa perinnöstä kolmannelle henkilölle. Legaatti tuli tehdä määrätyllä tavalla ja sen suuruutta oli rajoitettu määräyksin. "Fideicommissum" sijoittui myöhäisempään aikaan kuin legaatti ja se oli vähemmän sitova kuin legaatti.
Argo Arbeiter

Argo Arbeiter (s. 5. joulukuuta 1973 Viljandi, Viron SNT, Neuvostoliitto) on entinen virolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Arbeiterin uran viimeiseksi seuraksi jäi FC Levadia Tallinn, jonka riveissä hän pelasi vielä kaudella 2005. Hän edusti kausina 1999 ja 2000 suomalaista Kotkan TP:tä. Kotkalaisseuran paidassa Arbeiter pelasi yhteensä 39 liigaottelua, joissa hän teki kaikkiaan viisi maalia. Hän edusti myös Lelle SK:ta, JK Tervis Pärnua, JK Viljandi Tulevikia sekä toista suomalaisseuraa, FF Jaroa.
Arbeiter pelasi vuosina 1995–2000 Viron maajoukkueessa yhteensä 29 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Tällä hetkellä Arbeiter toimii Veikkausliigassa pelaavan kotkalaisen FC KTP:n päävalmentajana.
Jouni

Jouni on suomalainen miehen etunimi. Nimi on muunnelma Johannes-nimen skandinaavisesta vastineesta "Jon", ja se on vanhastaan ollut käytössä erityisesti Peräpohjolassa ja Lapissa. Suomalaisessa kalenterissa Jounin nimipäivä on 29. maaliskuuta. Ortodoksisessa kalenterissa Jouni-nimeen liittyvä muistopyhä on marttyyri Evgenioksen muistopäivä 21. tammikuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 22 441 miestä oli saanut nimekseen Jouni. Heistä yli puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Vuojoen kartano

Vuojoen kartano sijaitsee Eurajoen kunnassa Eurajoen rannalla. Kartano oli aikoinaan Satakunnan suurimpia maatiloja. Se perustettiin vuonna 1626 ja sen ensimmäinen isäntä oli Gottfrid von Falkenberg, joka myöhemmin sai Laitilasta Palttilan kartanon. Myöhempiä omistajia olivat sotamarsalkka Åke Tott ja tämän leski, kreivitär Kristina Brahe; Wachtmeisterin, von Fersenin, Klinckowströmin ja vuoteen 1911 saakka Björkenheimin suvut. Tämän jälkeen kartanon maista muodostettiin yli 200 maatilaa.
Empiretyylinen päärakennus on Suomen kartanoarkkitehtuurin upeimpia luomuksia. Sen on piirtänyt Carl Ludvig Engel vuonna 1836. Kapteeni Lars Magnus Björkenheim rakennutti kartanolinnan asunnokseen. Vuonna 1908 kartano yhtiöitettiin nimellä Vuojoki Gods Ab. Eurajoen kunnalle kartano siirtyi 1933, josta alkaen se toimi kunnallisena vanhainkotina vuosina 1936–2003. 
Vuonna 2005 päärakennus kaksine sivurakennuksineen entistettiin perusteellisesti, ja siinä on kokous-, koulutus- ja kulttuurikeskus ja ravintola. Osa tiloista vuokrattiin Posiva Oy:n toimitiloiksi. Kunnostuksen mahdollisti Eurajoen kunnan ja Posiva Oy:n välinen sopimus, ja hankkeeseen saatiin rahoitusta myös EU:n aluekehitysrahastolta, Suomen valtiolta ja Länsi-Suomen lääninhallitukselta. Museovirasto määritteli vuonna 2009 kartanon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Kartano vuokrattiin viideksi vuodeksi Olkiluodon ydinvoimalan laitostoimittajalle Arevalle toimistokäyttöön maaliskuussa 2024 valtuuston päätöksellä. Paikalliset oppaat esittivät, että kartano muilta osin eli historiallisesti kalustettu toinen kerros olisi avoinna opastetuille kierroksille, mutta sopimukseen ei liitetty lisäehtoja. Areva kuitenkin irtisanoi vuokrasopimuksen ja lähtee rakennuksesta tammikuussa 2026. Kunnanjohtaja Vesa Lakaniemen mukaan sopimus oli joustava eikä sopimusta siten rikottu. Kun Arevan toiminta ja henkilömäärä Suomessa hiipui, sillä ei ollut tarvetta tiloille.
Vuojoen metsärata oli kartanon mailla vuosina 1912–1918 toiminut 23 kilometriä pitkä kapearaiteinen rautatie.
Koralliluikertaja

Koralliluikertaja ("Anilius scytale") on käärmelaji, jota tavataan Etelä-Amerikasta. Se on sukunsa ja heimonsa ainoa laji. Telakäärmeiden heimoon luettiin aiemmin myös suvut "Cylindrophis" ja "Anomochilus".
Koralliluikertaja on harmiton, koloja kaivava käärme. Sillä on joitakin primitiivisiä piirteitä, kuten lantiorenkaiden surkastumat, kynsimäiset ulokkeet kloaakin aukon molemmin puolin sekä kaksi keuhkoa. Koralliluikertajalla on punaisia ja mustia raitoja ja se voi kasvaa 75-senttiseksi. Se syö muita käärmeitä ja liskoja.
Koralliluikertaja elää Brasiliassa, Venezuelassa, Trinidadissa, Kolumbiassa, Boliviassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa ja Perussa.
Kilpipyrstökäärmeet

Kilpipyrstökäärmeet (Uropeltidae) ovat pienikokoisia ja kaivautuvia, Intiassa ja Ceylonilla eläviä käärmeitä. Nimensä ne ovat saaneet useimmilla lajeilla olevasta, pyrstön kärkeä ympäröivästä piikikkäästä kilvestä. Myös kilpipyrstökäärmeiden kallon luut liittyvät toisiinsa tiiviimmin kuin kehittyneillä käärmeillä. Kallon rakenteessa on muitakin alkeellisia piirteitä. Vasen keuhko on oikeaa pienempi. Vatsakilvet eivät kilpipyrstökäärmeillä eroa muista ruumista peittävistä suomuista. Pienet silmät ovat suomujen peitossa. Ravinnokseen kilpipyrstökäärmeet käyttävät pääasiallisesti toukkia ja matoja.
Boakäärmeet

Boakäärmeet (Boidae) on vanhakäärmeisiin (Henophidia) kuuluva käärmeheimo. Ne ovat kuristajakäärmeitä, joiden koko vaihtelee pienestä jättimäiseen.
Luokittelu.
Boakäärmeisiin luetaan seitsemän alaheimoa, 14 sukua ja 65 lajia. Aiemmin boakäärmeisiin on luettu myös heimojen pytonkäärmeet (Pythonidae), meksikonkaivupytonit (Loxocemidae), roundislandinboat (Bolyeriidae) ja esitarhakäärmeet (Tropidophiidae) lajeja. Laajempaa sekä boat että pytonit käsittävää heimoa kutsuttiin toisinaan nimellä jättiläiskäärmeet. Toisinaan boakäärmeisiin luetaan vain alaheimo Boinae, jolloin muut alaheimot on erotettu viiteen eri heimoon.
Toomas Kallaste

Toomas Kallaste (s. 27. tammikuuta 1971 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Juniorina Kallaste pelasi Lõvid Tallinnassa, mutta hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1991 FC Florassa. Vuonna 1997 hän siirtyi Suomeen FF Jaron riveihin. Hän edusti Suomessa myös Kotkan TP:tä, kunnes muutti vuonna 2001 Ruotsiin, jossa edusti Bodens BK:ta. Vuonna 2003 Kallaste palasi kotimaahansa, FC TVMK:n riveihin. Viimeisinä pelivuosinaan hän edusti JK Nõmme Kaljua Viron toiseksi korkeimmalla sarjatasolla.
Kallaste pelasi Viron maajoukkueessa 42 ottelua vuosina 1991–2003.
Asetyylikoentsyymi-A

Asetyylikoentsyymi-A eli aktiivinen etikkahappo on kaikille ravintoaineille yhteinen välituote solun vapautettaessa energiaa. Asetyylikoentsyymi-A:ta saadaan monosakkarideista, triglyserideistä sekä aminohapoista erilaisten reaktiovaiheiden kautta. Asetyylikoentsyymi-A:n asetyyliryhmän hiilet (C) hapettuvat hiilidioksidiksi Krebsin syklissä ja vedyt (H) siirtyvät erityisten koentsyymien avulla elektroninsiirtoketjuun. Näissä reaktioissa vapautuu energiaa, joka varastoidaan fosfaattiyhdisteisiin, esimerkiksi ATP:ksi.
Asetyylikoentsyymi-A:n kemiallinen kaava on C23H38N7O17P3S, moolimassa 809,572 g/mol ja CAS-numero 72-89-9.
Ravintoaineiden muuttuminen asetyylikoentsyymi-A:ksi.
Solujen energialähteinä toimivat ensi sijassa hiilihydraatit ja rasvahapot, mutta muitakin molekyylejä esimerkiksi aminohappoja voidaan käyttää. Aminohappojen käyttö energialähteenä on tosin normaalitilanteissa vähäistä.
Glukoosi hajoaa glykolyysissä kahdeksi pyruvaatiksi, joista edelleen molemmista saadaan oksidatiivisessa dekarboksylaatiossa kaksi asetyylikoentsyymi-A:ta. Jos taas happea (O) ja mitokondrioita ei ole tarpeeksi saatavilla, pyruvaatti pelkistyy edelleen maitohapon anioniksi laktaatiksi.
Rasvahapot hajoavat pääasiassa hapettumalla β-oksidaatiossa niin, että rasvahappoketjusta irtoaa kahden hiilen asetyyliryhmiä, jotka ovat kiinnittyneenä reaktioon osallistuvaan koentsyymi-A:han.
Andrei Stepanov

Andrei Stepanov (s. 16. maaliskuuta 1979) on virolainen 188 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka on pelannut sarjatasolla kotimaansa lisäksi Englannissa, Venäjällä, Azerbaidžanissa, Valko-Venäjällä ja Kreikassa. Stepanovin pelipaikka on puolustaja. 
Ennen englantilaisseura Watfordia Stepanov pelasi Venäjän liigassa Torpedossa. Kotimaassaan Stepanov on edustanut muun muassa FC Floraa.
Viron maajoukkueessa Stepanov on pelannut 89 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Hänen maajoukkueuransa alkoi vuonna 1999 ja päättyi vuonna 2012.
Sokkokäärmeet

Sokkokäärmeet (Scolecophidia) on toinen käärmeiden kahdesta osalahkosta, toinen on Alethinophidia. Se on osalahkoista pienempi ja huonommin tunnettu. Lajeja tunnetaan 458. Niitä tavataan kaikilta mantereilta Etelämannerta lukuun ottamatta, mutta suurin osa lajeista elää eteläisillä mantereilla ja trooppisilla saarilla.
Luokittelu.
Sokkokäärmeiden luokittelu on pysynyt suunnilleen samana yli 50 vuotta. Jonkin verran vaihtelua on kuitenkin ollut liittyen ryhmän tieteelliseen nimeen, sisältöön ja heimojakoon. Esimerkiksi Typhlopoidea-yläheimonimeä voidaan pitää synonyyminä Scolecophidia-osalahkonimelle, tai sillä voidaan vaihtelevassa merkityksessä viitata suppeampaan ryhmään Scolecophidian sisällä. Lisäksi sokkokäärmeisiin on aiemmin toisinaan sisällytetty myös kilpipyrstökäärmeet (Uropeltidae).
Rustiikki

Rustiikki tai rustiikka (’rosoinen’, ’rosoisuus’) eli talonpoikaistyyli on arkkitehtuurin ja sisustuksen tyylisuunta. Arkkitehtuurissa tyypillinen rustiikin tyylipiirre on harkotus eli rustikointi, saumalinjasta ulkonevista karkeista harkkokivistä tehty muuripinta.
Rustiikkityyli käyttää yleensä luonnonmukaisia materiaaleja. Esimerkiksi monelta suomalaiselta mökiltä tutut kaartuvista oksista tehdyt naulakot ja ovenkahvat edustavat tätä suuntausta. Uuden polven rustiikki-kalusteet tehdään samoista raaka-aineista, eli lähes kaikista puulajeista, kuin vuosikymmeniä sitten.
Rustiikkiin kuuluu usein myös tietynlainen kalusteiden kuluma. Rustiikkikalusteet ovatkin usein kulutettuja, kuluneita tai uusiokäytettyjä.
Eksosytoosi

Eksosytoosi on endosytoosille vastakkainen tapahtuma, jossa solusta poistuu kuona-aineita tai eritettäviä aineita kuten hormoneja. Eksosytoosi tapahtuu siten, että eritettävät aineet ovat pienessä kalvorakkulassa, joka kiinnittyy sytoplasman puolella solukalvoon. Kalvorakkula kuroutuu solukalvon läpi vapauttaen sisältämänsä aineet solukalvon toiselle puolelle soluväliaineeseen. 
Kuona-aineiden poistamisesta eksosytoosilla käytetään nimitystä ekskreetio ja eritettävien aineiden tapauksessa nimitystä sekreetio. Sekreetio voi olla joko säätelemätöntä tai säädeltyä. Säätelemättömässä sekreetiossa eritettävät aineet poistuvat solusta sitä mukaa, kun niitä valmistuu. Säädellyssä sekreetiossa eritys tapahtuu vasta, kun solu saa oikean signaalin esimerkiksi hormonin välityksellä.
Fasilitoitunut diffuusio

Fasilitoitunut diffuusio eli avustettu diffuusio, jota sanotaan myös passiiviseksi diffuusioksi, on aineiden kulkeutumista diffuusiolla muun muassa ionikanavien, ionoforien tai kantajaproteiinien kautta jonkin biologisen kalvon läpi, ilman että kulkeutumisessa kuluu suoraan energiaa.
Kulkeutuvat aineet voivat olla ioneita tai neutraaleita molekyylejä. Kalvo voi olla vaikkapa solukalvo tai soluelimen kalvo. Kulkeutuminen tapahtuu itsestään osmoosin lakien mukaisesti suuren ainepitoisuuden omaavan kalvon puolelta pienemmän pitoisuuden omaavan kalvon puolelle, pyrkien tasaamaan kalvon eri puolten pitoisuuserot. Pitoisuuseroa sanotaan usein sähkökemialliseksi gradientiksi. Diffuusion sanotaan olevan avustettua, sillä se tapahtuu tiettyjen aineiden kuljetukseen erikoistuneiden integraalisten kalvoproteiinien läpi, eikä avustamattomasti suoraan biologisen kalvon läpi (kuva). Useimpien poolisten aineiden avustamaton diffuusio esimerkiksi solukalvojen läpi on vähäistä, mutta poolittomat aineet kuten steroidit ja happi (O2), läpäisevät solukalvoja helposti.
Kulkeutumisessa ei kulu suoraan energiaa, toisin kuin aktiivisessa kuljetuksessa, jossa kuluva energia on yleensä ATP:tä ja kuljetus voi tapahtua pienestä pitoisuudesta suurempaan.
Avustettuun diffuusion pystyviä poriineita ovat esimerkiksi vettä läpäisevät akvaporiinit ja maltodekstriiniä läpäisevät maltoporiinit; ionoforeja esimerkiksi kaliumia kuljettava valinomysiini; ionikanavat, kuten kaliumia läpäisevä KcsA; kantajaproteiinit, kuten glukoosia läpäisevä GLUT1. Diffuusio ei aina ole täysin vapaata. Esimerkiksi ionikanavissa on "portit", joilla niiden ionien läpäisevyys voidaan kytkeä pois päältä.
Kanadan provinssit ja territoriot

Kanada on kymmenen provinssin ja kolmen territorion liittovaltio. Maan vuonna 1867 säädetty hallitusmuoto antaa provinsseille laajemman toimivallan ja oikeudet kuin territorioille, joita liittovaltion hallitus ohjaa.
Ontario, Quebec, New Brunswick ja Nova Scotia olivat Kanadan ensimmäiset provinssit, kun brittien pohjoisamerikkalaiset siirtokunnat yhdistyivät liittovaltioksi 1. heinäkuuta 1867, ja alkoivat vähitellen tulla riippumattomammaksi Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Seuraavina kuutena vuotena Manitoba, Brittiläinen Kolumbia ja Prinssi Edwardin saari liittyivät maan provinsseiksi.
Hudson's Bay Company piti hallinnassaan suurta osaa läntisestä Kanadasta vuoteen 1870 saakka, jolloin alue siirtyi Kanadan hallitukselle muodostaen osan Luoteisterritorioista. 1. syyskuuta 1905 60° leveyspiirin etelänpuoleinen osa Luoteisterritorioista jakautui Albertaksi ja Saskatchewaniksi.
Vuonna 1869 Newfoundland päätti äänestyksessä pysyä brittiläisenä territoriona, koska alueella epäiltiin keskisen Kanadan olevan hallitsevassa asemassa verotukseen ja talouteen liittyvissä asioissa. Vuonna 1907 Newfoundland ja Labradorista tuli dominio, mutta vuonna 1933 alueen hallitus kaatui, ja toisen maailmansodan aikana Kanada huolehti sen puolustuksesta. Sodan aikana Newfoundlandin asema oli keskustelun kohteena, ja pienellä äänten enemmistöllä Newfoundland ja Labradorin asukkaat äänestivät kansanäänestyksessä liittovaltioon liittymisen puolesta vuonna 1948. 13. maaliskuuta 1949 siitä tuli Kanadan kymmenes provinssi.
Hallinto.
Provinsseilla on paljon itsenäistä valtaa liittovaltion hallituksesta. Ne voivat muun muassa päättää moniin julkisiin toimintoihin, kuten terveydenhuoltoon, opetukseen, hyvinvointiin ja provinssin sisäiseen liikenteeseen kuuluvista asioista. Provinssit kustantavat nämä toiminnot liittovaltion hallitukselta saatavilla tulonsiirroilla ja omalla verotuksellaan. Liittovaltion hallitus voi suuremmalla verotus- ja rahankäyttövallallaan käyttää tulonsiirtoja vaikuttaakseen provinsseihin. Esimerkiksi saadakseen terveydenhuollolle tukea täytyy provinssien täyttää tietyt liittovaltion asettamat ehdot.
Provinssien ja territorioiden lakia säätävät elimet ovat yksikamarisia, toisin kuin kaksikamarinen Kanadan parlamentti. Alun perin muutamilla provinsseilla oli toinen kamari, lakia säätävä valtuusto, mutta viimeinenkin niistä lakkautettiin vuonna 1968.
Provinssin hallituksen johtaja, pääministeri ("premier"), on yleensä sen puolueen puheenjohtaja, jolla on eniten paikkoja hallituksessa. Provinssien lisäksi samanlainen järjestelmä on Yukonissa, mutta Luoteisterritorioissa ja Nunavutissa ei ole poliittisia puolueita territorioiden tasolla. Kuningattaren edustaja provinssissa on varakuvernööri, ja jokaisella territoriolla on puolestaan vastaavanlainen edustaja komissaari.
Jokainen territorio valitsee vain yhden jäsenen parlamenttiin, sekä yhden senaattorin. Parlamentin jäsenellä on täysi äänestysvalta. Territorioiden asukkailla on samat oikeudet kuin kaikilla muillakin kanadalaisilla.
Pisama

Pisamat () ovat vaaleanruskeita 2–3 millimetrin kokoisia läikkiä ihmisen ihossa. Pisamat ovat pigmenttihäiriö, jonka saattavat aiheuttaa muun muassa auringosta tuleva säteily. Siksi pisamia saattaa syntyä iholle erityisesti keväällä ja kesällä. Pisamat ovat myös perinnöllisiä. Niitä esiintyy usein kasvoissa, mutta myös muilla alueilla kehossa. Punahiuksisilla ihmisillä pisamia esiintyy useammin kuin muilla. Pisamille ominaista on se, että ne tummuvat auringossa ja taas talven tullessa alkavat haalentua ihossa. Pisamia ei lasketa luomiksi, sillä solujen määrä ihossa on normaali. Lapsuusiässä tulleet pisamat häipyvät lähes aina aikuisikään mennessä.
Kesakot () ovat pieniä tummia, usein mustia, pigmenttiläiskiä, joiden väri säilyy ympäri vuoden. Tavallisten kesakoiden lisäksi tunnetaan myös auringonvalon aiheuttamat eli aktiiviset kesakot, joita sanotaan myös vanhuusiän pisamiksi.
Hyper Police

Hyper Police (はいぱーぽりす) on manga- ja animesarja. Sen luoja on Minoru Tachikawa, joka piirtää sarjaa salanimellä MEE. Sarja on suunnattu shounen-kohdeyleisölle ja se sisältää toimintaa, huumoria ja fanipalvelua. Manga koostuu kahdeksasta tankoubonista.
Mangan eteneminen oli kesken vuonna 1997, kun Studio Pierrotin tuottama 25-osainen TV-animeversio tehtiin. Tämän vuoksi käsikirjoittajat joutuivat keksimään omia, sarjan aiemmasta tyylistä aika lailla poikkeavia juonenkäänteitään, joita MEE myöhemmin joutui mangassaan seuraamaan. Mangan edettyä animen tapahtumien ohi palasi se aiempaan tyyliinsä.
Hyper Policen on englanniksi julkaissut Tokyopop kymmenosaisena mangapokkarisarjana. Animen on julkaissut Image Entertainment.
Juoni.
Tarina sijoittuu vuoteen 22 HC (Holy Century). Ihmiset ovat kuolleet melkein kokonaan sukupuuttoon, ja maailmaa hallitsevat ihmisten ja eläinten välimuodot. Natsuki Sasahara, 17-vuotias puolinekomimi, liittyy erään yksityispoliisiaseman palkkionmetsästäjiin. Hänen ryhmäänsä kuuluvat 30-vuotias ihmissusi Batanen Fujioka ja hänen sukulaisensa, 17-vuotias Tomy Fujioka. Ryhmään liittyy myös 191-vuotias (kettujen iässä 19-vuotias) kitsunemimi Sakura Bokuseiinmonzeninari, jolla on melkein 9 häntää. Sakura uskoo, että lyhyeksi jäänyt yhdeksäs häntä kasvaa täyteen mittaansa, jos hän syö Natsukin ja saa hänen voimansa. Yhdessä tämä joukko taistelee erilaisia rikollisjoukkoja vastaan.
Altin Lala

Altin Lala (s. 18. marraskuuta 1975 Tirana, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Hannoveria. Lalan pelipaikka on puolustava keskikenttäpelaaja.
Lala aloitti uransa KS Dinamo Tiranassa, josta hän siirtyi Saksaan, Borussia Fuldan riveihin vuonna 1997. Seuraavana vuonna hän siirtyi nykyiseen seuraansa. Hän oli nostamassa Hannoveria Bundesliigaan kaudella 2001/2002. Lala on ollut seuran kapteeni vuodesta 2004 lähtien. Hän on pelannut yhteensä 76 Bundesliigaottelua. 
Albanian maajoukkueessa Lala on pelannut 56 ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Tiivis liitos

Tiivis liitos on yksi solujen välisistä liitoksista. Muut liitokset ovat desmosomi, vyöliitos ja aukkoliitos. Tiivis liitos muodostuu kahden solun välille tiivisliitosproteiinin avulla. Tiiviit liitokset esiintyvät usein vyöhykkeinä ja ne muodostavat muun muassa epiteelisolujen välille junktionaalisen kompleksin desmosomin ja vyöliitoksen kanssa. Tiivis liitos on tämän lisäksi mukana muodostamassa veri-aivoestettä aivoihin, koska tiivis liitos sulkee soluvälitilan siten, että yksikään aine ei pääse liitoksen ohi vaan niiden on kuljettava valvotusti solujen läpi.
Rakenne.
Tiiviin liitoksen (Zonula Occludens) solut ovat yhteydessä toisiinsa juostemaisilla rakenteilla, joita muodostavat transmembraaniproteiinit "klaudiini" ja "okludiini" sekä niihin tarttuvat valkuaisaineet "ZO-1, ZO-2, ZO-3, 7H6 ja symplekiini". Okludiini oli ensimmäinen tiiviistä liitoksesta löydetty valkuaisaine, joka sisältää neljä solukalvon läpäisevää aluetta muodostaen kaksi silmukkaa soluvälitilaan. Okludiinin tuotannon lisääminen soluissa lisää tiiviiden liitosten määrää, jolloin solut ovat tiukemmin kiinni toisissaan. Samaan aikaan soluepiteelin sähköneristyskyky lisääntyy. Okludiini ei ole ainoa valkuaisaine, joka vastaa tiiviin liitoksen toiminnasta. Klaudiinilla on myös merkittävä osa tiiviin liitoksen muodostumisessa. Klaudiini muodostuu vähintään 20 geenistä. Sen rakenne poikkeaa okludiinin rakenteesta, vaikka kummassakin esiintyy neljä kalvon läpäisevää aluetta. Solukalvon ulkopuolelle jäävät klaudiinin osat sitoutuvat keskenään sitoen vierekkäiset solut toisiinsa.
Esiintyminen.
Eniten tiiviitä liitoksia esiintyy korkeita ionigradientteja ylläpitävissä epiteeleissä, kuten munuaisten putkirakenteissa, joissa tapahtuu virtsan väkevöityminen. Tiiviitä liitoksia löytyy myös verisuonista, vaikka niiden ionigradientit ovat huomattavasti pienempiä.
Tehtävät.
Tiiviit liitokset muodostavat vierekkäisten solujen välille läpäisyesteen, joka estää ionien, veden ja suurikokoisten molekyylien kulkua solujen välistä. Tiiviiden liitosten alueella vierekkäisten solujen solukalvot ovat tiiviisti yhdessä, jolloin niiden välistä ei pääse hallitsemattomasti ravintoaineita.
Toiminnan häiriöt.
Tiiviiden liitosten puutteellinen toiminta saattaa aiheuttaa läpäisyesteen toiminnan heikkenemistä, jolloin virukset, bakteerit ja allergeenit pääsevät helpommin elimistöön. Tiiviiden liitosten häiriintynyttä toimintaa on havaittu geenivirheistä aiheutuvissa sairauksissa, kuten perinnöllisessä kuuroudessa.
Kraitit

Kraitit ("Bungarus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmesuku, johon kuuluu 15 lajia. Kraitit elävät Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Ulkonäkö ja koko.
Monella kraittilajilla on silmäänpistävä varoitusväritys. Varoitusvärejä on erilaisia, sinisiä tai mustia ja valkoisen poikkijuovaisia ja kelta-mustaraitaisia. Kraitit ovat noin 1–1,5 metriä pitkiä, vaikka kaksimetrisiäkin yksilöitä on tavattu.
Myrkky.
Kaikki kraitit ovat myrkyllisiä, mutta kaikki lajit eivät ole ihmiselle vaarallisia. Kuten myrkkykäärmeet yleensäkin, ne eivät juuri koskaan ole aggressiivisia ja purevat ihmistä vain puolustautuakseen. Joidenkin lajien myrkky on kuitenkin hyvin voimakasta ja sisältää muun muassa alfa-bungarotoksiinia. Myrkyllisin laji on tavallinen kraitti ("Bungarus fasciatus"), ja sen varoitusväri on kaikista silmäänpistävin. Sen myrkky on niin vahvaa, että noin puolet pureman saaneista ihmisistä kuolee vastamyrkyn saamisesta huolimatta.
Elintavat.
Kraitit elävät maassa ja liikkuvat pääosin öisin. Ne saalistavat lähinnä muita käärmeitä, mutta myös sammakoita, liskoja ja pieniä nisäkkäitä.
Lajit.
Sukuun kuuluu 15 lajia:
Mount Logan

Mount Logan on Kanadan korkein ja Pohjois-Amerikan toiseksi korkein vuori. Vuori nimettiin kanadalaisen geologin William Edmond Loganin mukaan. Se sijaitsee Kluanen kansallispuistossa, Yukonin territorion luoteisosassa, ja on osa Saint Eliasin vuoria.
Mount Logan on 5 950 metriä korkea ja kasvaa yhä korkeutta laattatektoniikan vuoksi. Vuori on kuuluisa kylmistä olosuhteistaan: vuonna 1991 siellä mitattiin −77,5 celsiusasteen lämpötila. Huippua koettelevat usein rankat lumimyrskyt Alaskanvirran läheisyyden takia.
Valloitus.
Mount Logan valloitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1925, kun sen huipulle nousi A. H. MacCarthyn johtama joukko vuorikiipeilijöitä. MacCarthyn lisäksi seurueeseen kuuluivat H. F. Lambart, W. W. Foster, A. Carpe, H. S. Hall Jr., N. H. Read, R. M. Morgan ja A. Taylor.
Lorik Cana

Lorik Cana (s. 27. kesäkuuta 1983 Pristina, Kosovo) on albanialainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena Ranskassa, Englannissa, Turkissa ja Italiassa. 186 senttimetriä pitkän Canan pelipaikka oli keskikenttäpelaaja ja hän pelasi rikkovaa roolia. Myös hänen isänsä Agim Cana oli tunnettu jalkapalloilija.
Cana syntyi Kosovossa, mutta muutti jo lapsena Sveitsiin. Sveitsissä hän päätti seurata isänsä jalanjälkiä jalkapalloilijaksi, ja aloitti jalkapallon Lausanne Sportsin juniorijoukkueessa. Vuonna 2000 hän siirtyi Ranskaan, Paris Saint-Germainin joukkueeseen, jossa hän voitti Ranskan cupin vuonna 2004. Vuonna 2005 hän siirtyi Olympique de Marseilleen. Cana ehti Marseillessa pelatessaan olla joukkueensa kapteeninakin. Viimeisellä kaudellaan Marseilleissa pelatessaan joukkue sijoittui toiseksi Ranskan Ligue 1:ssä Girondins de Bordeaux'n jälkeen.
24. heinäkuuta 2009 25-vuotias Cana siirtyi Englannin Valioliigan Sunderlandiin 5:n miljoonan punnan hinnalla. Canasta tuli Sunderlandin kolmas hankinta kesälle 2009. Hän teki joukkueen kanssa neljän vuoden mittaisen sopimuksen. Aikaisemmin kesällä huhut olivat Canaa viemässä suurempiin seuroihin kuin Sunderland. Sunderlandin päävalmentaja Steve Bruce oli iloinen joukkueen onnistuttua hankkimaan korkealle arvostettu pelaaja. 
3. heinäkuuta 2011 Cana siirtyi vaihtokaupassa Fernando Musleran kanssa Galatasaraysta Lazioon.
Albanian maajoukkueessa Cana debytoi vuonna 2003 ja kuului pitkään joukkueen runkopelaajiin. Yhteensä hän pelasi 90 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Cana valittiin kaudella 2003–2004 maansa parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Fundamentalisti (näytelmä)

Fundamentalisti on Teatteri Jurkassa vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Juha Jokelan käsikirjoittama näytelmä. Näytelmä on dialogi kahden uskontoon eri lailla suhtautuvan ihmisen, Heidin ja Markuksen välillä. Heidi edustaa näytelmässä fundamentalistin hahmoa. Markus on liberaalimpi pappi, joka ajattelee, että Raamattua tulisi tulkita symbolisesti eikä kirjaimellisesti. Kirjaimellisen ja symbolisen Raamatun tulkinnan ristiriita tuodaan esiin eksegetiikan kautta.
Fundamentalistia on esitetty vuosina 2006–2010 yhdeksässä suomalaisessa ammattiteatterissa. Åbo Svenska Teater on esittänyt sitä ruotsiksi nimellä "Fundamentalisten".
Migen Memelli

Migen Memelli (s. 25. huhtikuuta 1980) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaa GAISia. Memellin pelipaikka on hyökkääjä.
Memelli aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999 Skënderbeu Korçën joukkueessa. Hän on edustanut kotimaassaan myös Teuta Durrësia (2001–2003), KS Elbasania (2003–2004, 2005) ja Lacia (2004). Hän on pelannut yhteensä 140 ottelua ja tehnyt 45 maalia kotimaansa liigassa. 
Kaudella 2006 hän pelasi ensi kertaa ulkomailla, norjalaisessa SK Brannissa. Memelli ei onnistunut vakiinnuttamaan paikkaansa bergeniläisseurassa ja pelasi kauden aikana vain 19 ottelua tehden yhden maalin. Kauden jälkeen hän siirtyi göteborgilaisseura GAISiin.
Ervin Skela

Ervin Skela (s. 17. marraskuuta 1976 Vlorë, Albania) on albanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Ascoli Calciota. 
Uransa alussa Skela edusti kotimaassaan Flamurtaria ja SK Tiranaa. Vuonna 1997 hän siirtyi Saksaan, Union Berliniin, jossa hän pelasi vuoteen 1999 asti. Tuolloin Skela siirtyi yhdeksi kaudeksi FC Chemnitzeriin. Seuraavina vuosina hän jatkoi saksalaisseuroissa kiertämistä edustaen SV Waldhof Mannheimia, Eintracht Frankfurtia ja DSC Arminia Bielefeldiä. Kaudeksi 2005/2006 Skela siirtyi Bundesligaan 1. FC Kaiserslauternin kokoonpanoon ja sieltä kauden päätyttyä nykyiseen joukkueeseensa.
Vuonna 2000 Albanian maajoukkueessa debytoinut Skela on pelannut 22 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Mount Whitney

Mount Whitney on Sierra Nevadan vuorijonossa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa, sijaitseva vuori. Se on Yhdysvaltojen korkein vuori Alaskan ulkopuolella. Vuori nimettiin yhdysvaltalaisen geologin, Josiah Whitneyn, mukaan. 
Ensimmäisenä vuoren valloittivat kalifornialaiset kalastajat Charles Begole, A. H. Johnson ja John Lucas vuonna 1873.
Igli Tare

Igli Tare (s. 25. heinäkuuta 1973 Vlorë, Albania) on albanialainen entinen jalkapalloilija. Taren pelipaikka oli hyökkääjä.
Ura.
Taren ammattilaisura alkoi vuonna 1993 KF Partizanissa. Jo yhden kotimaassa pelatun ammattilaiskauden jälkeen hän siirtyi Saksaan, jossa hän pelasi seitsemän kauden ajan, vuodet 1994-2001, edustaen SV Waldhof Mannheimia, SV Südwest Ludwigshafenia, Karlsruhea, Fortuna Düsseldorfia ja 1.FC Kaiserslauternia. Vuonna 2001 Tare muutti Italiaan, jossa kaksi ensimmäistä kautta kuluivat Brescia Calcion riveissä ja kaksi seuraavaa Bolognassa. Laziota hän on edusti vuosina 2005–2008.
Tare on kuulunut jo vuosien ajan Albanian maajoukkueen vakiomiehistöön, ja hän onkin todennäköisesti joukkueen tunnetuin pelaaja.
Arles

Arles ['arl] on kaupunki Etelä-Ranskassa Provence-Alpit-Rivieran hallintoalueella Bouches-du-Rhônen departementissa. Kaupungissa on 51 970 asukasta (vuonna 2009). Se sijaitsee 80 kilometriä Marseillesta länteen Rhône-joen deltan Camarguen yläpäässä. 
Vuonna 1981 kaupunki kirjattiin Unescon maailmanperintökohteeksi.
Historia.
Antiikki.
Kaupunki sai alkunsa antiikin aikana, jolloin se tunnettiin latinaksi nimellä "Arelate". Se oli alun perin foinikialainen, sitten kreikkalainen ja myöhemmin kelttiläis-liguurinen asutus.
Kaupungista tuli osa Rooman valtakuntaa vuonna 123 eaa. Vuonna 46 eaa. siitä tehtiin "colonia" eli roomalainen sotilassiirtokunta. Viimeistään Augustuksen ajasta lähtien se tunnettiin nimellä "Colonia Julia Paterna Arelate Sextanorum". Myöhemmin kaupunkia rakennutti erityisesti Konstantinus Suuri. Siitä tuli myöhäisantiikin ajan merkittävä kristinuskon keskus, jossa pidettiin vuonna 314 Arlesin kirkolliskokous.
Myöhempi historia.
Arles kärsi pahoin 700-luvun puolivälissä saraseenien ja frankkien välisissä taisteluissa. Vuonna 855 siitä tuli Burgundia ja Provencea hallinneen frankkilaisen Arlesin kuningaskunnan pääkaupunki. Myöhempinä vuosisatoina valtakunta sulautui pala palalta Ranskaan ja Provencen merkittävimmäksi kaupungiksi nousi Marseille. Arlesin asukasluku oli vähentynyt roomalaiskauden loistosta murto-osaan.
Arles pysyi jokiliikenteen ansiosta pitkään taloudellisesti merkittävänä Rhônen suun satamakaupunkina, mutta rautateiden tulon vuoksi suurin osa jokiliikenteestä lakkasi 1800-luvulla ja kaupunki hiljeni. Arlesin pysähtyneisyydestä viehättynyt Vincent van Gogh tuli sinne vuonna 1888 ja maalasi siellä olonsa aikana 300 maalausta. Van Goghin erikoislaatuinen käytös sai kuitenkin asukkaat esittämään vastalauseensa, ja van Gogh poistui kaupungista 1889 ja meni Saint-Rémy-de-Provencen luostarin mielisairaalaan.
Van Goghin ikuistamassa Arlesin vanhassa sairaalassa toimii nykyään kansainvälinen kääntäjätalo, jossa on vieraillut myös suomalaisia kirjallisuuden kääntäjiä.
Nähtävyydet ja tapahtumat.
Arlesin roomalaisaikaiset jäänteet ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta "Arlesin roomalaiset ja romaanisen tyylin muistomerkit". Niihin kuuluvat:
Entinen katedraali, Pyhän Trofimuksen kirkko on merkittävä romaanisen arkkitehtuurin aikaansaannos. Kirkon pääovella olevia tuomiopäivää esittäviä patsaita pidetään romaanisen taiteen hienoimpiin lukeutuvina veistoksina. Kirkko on nimetty Arlesin ensimmäisen piispan Trofimuksen mukaan, joka perimätiedossa sekoittuu Apostolien teoissa Paavalin seuralaiseksi mainittuun Trofimukseen.
Kaupungissa on myös merkittävä antiikin historian museo "Musée de l'Arles et de la Provence antiques", jossa on yksi maailman parhaimmista roomalaisten sarkofagien kokoelmista Rooman ulkopuolella.
Vuosittain heinäkuusta syyskuuhun Arlesissa järjestetään suuri kansainvälinen valokuvataidefestivaali Rencontres d’Arles kymmenine näyttelyineen, työpajoineen ja muine tapahtumineen.
Fadil Vokrri

Fadil Vokkri (23. kesäkuuta 1960 Sfeçël, Jugoslavia – 9. kesäkuuta 2018 Pristina, Kosovo) oli kosovolainen jalkapalloilija ja Kosovon jalkapalloliiton puheenjohtaja.
Vokrrin aktiiviura jalkapalloilijana sijoittui 1980-luvulle ja 1990-luvun alkuun. Hän edusti urallaan muun muassa serbialaista Partizan Belgradia ja turkkilaista Fenerbahçea. Jugoslavian maajoukkueessa hän pelasi 12 ottelua ja teki 6 maalia. Pelaajauran päätyttyä Vokkri muutti Ranskaan, jossa hän toimi jalkapallovalmentajana. Hän toimi FC Prištinan ja Kosovon jalkapalloliiton puheenjohtajana.
Erjon Bogdani

Erjon Bogdani (s. 14. huhtikuuta 1977 Tirana) on albanialainen, 191 senttimetriä pitkä jalkapalloilija, joka pelasi yli kymmenen vuotta Italiassa. Bogdani oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on eniten Albanian maajoukkueessa maaleja tehnyt pelaaja.
Bogdani aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan vuonna 1994 KF Partizanissa, jossa hän pelasi vajaat neljä vuotta. Hän voitti Albanian cupin vuonna 1997. Hän pelasi puoli vuotta Turkissa Gençlerbirliğin joukkueessa ja 1,5 vuotta Kroatian NK Zagrebissa ennen siirtymistään Italiaan vuoden 2000 alussa. Hän edusti Italiassa Regginaa 2000–2003, Salernitanaa lainasopimuksella 2003–2004, Hellas Veronaa lainasopimuksella 2004–2005, Sienaa kesästä 2005 vuoden 2006 loppuun, Chievo Veronaa tammikuusta 2007 kesään 2010, välillä Livornoa lainasopimuksella kauden 2007–2008, Cesenaa kesästä 2010 tammikuuhun 2012 ja lopuksi uudelleen Sienaa kesään 2013 saakka.
Bogdani pelasi Italian Serie A:ssa 253 ottelua, joissa hän teki 41 maalia, ja Serie B:ssä 106 ottelua, joissa hän teki 32 maalia. Hänen parhaat kausittaiset maalimääränsä olivat kahdeksan maalia Serie B:ssä Salernitanalle kaudella 2003–2004, 17 maalia Serie B:ssä Hellas Veronalle kaudella 2004–2005, 11 maalia Serie A:ssa Sienalle kaudella 2005–2006 ja kahdeksan maalia Serie A:ssa Cesenalle kaudella 2010–2011. Hän teki Serie A:ssa tammikuussa 2006 kolme maalia eli hattutempun Palermoa vastaan Sienan voittaessa vierasottelunsa maalein 1–3.
Bogdani pelasi Albanian maajoukkueessa 75 ottelua ja teki niissä 18 maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa huhtikuussa 1996 ja viimeisen maaliskuussa 2013. Hän teki 23 MM-karsintaottelussa kahdeksan maalia ja 25 EM-karsintaottelussa kolme maalia. Kahden maalin otteluita olivat marraskuussa 2000 pelattu ystävyysottelu Maltaa vastaan ja lokakuussa 2005 pelattu, tasapeliin 2–2 päättynyt MM-karsintaottelu kotijoukkue Ukrainaa vastaan.