tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Karsin piiritys

Karsin piiritys kesti kesäkuusta marraskuuhun vuonna 1855 Krimin sodan aikana. Osmanien valtakuntaan kuulunutta Karsin kaupunkia piirittäneet venäläiset eivät pystyneet valtaamaan linnoitettua kaupunkia suoraan, mutta sen oli lopulta antauduttava tautien ja nälän levitessä.
Tausta.
Krimin sodan puhjettua yksi sodan rintamista oli Etelä-Kaukasian suunnalla. Kars oli tuolloiseen Osmanien valtakuntaan kuulunut linnoitettu kaupunki. Turkkilaiset olivat vuonna 1853 yrittäneet edetä venäläisiä vastaan Etelä-Kaukasian suunnalla, mutta he kärsivät useita tappioita Mihail Vorontsovin komentamaa Kaukasian armeijakuntaa vastaan. Tappioidensa jälkeen turkkilaiset olivat joutuneet vetäytymään Karsia kohti. Karsia puolusti noin 17 000 turkkilaissotilasta Zarif Mustafa paššan komennossa. Heihin liittyi 24. syyskuuta 1854 myös pieni brittiläisen prikaatinkenraali William Fenwick Williamsin komentama neuvonantajajoukko. Karsin ympärillä oli kahdeksan linnaketta ja juoksuhautojen verkosto.
Venäläisiä komentanut Vorontsov vaihdettiin lopulta varovaisuutensa takia kenraali Nikolai Muravjoviin. Muravjov eteni joukkoineen Georgiasta Karsiin kesäkuussa 1855 ja kaupunki piiritettiin.
Piiritys.
Osmanien sulttaani Abdulmedžit pelkäsi Karsin kukistumisen uhkaavan myös Erzurumia ja lopulta koko muuta Anatoliaa. Sevastopolia piirittämässä ollut turkkilainen Omar paššan komentama turkkilainen joukko-osasto määrättiin palaamaan Anatoliaan Karsia vapauttamaan. Omar lähti Krimin niemimaalta 6. syyskuuta ja 29. syyskuuta hänen perässään saapui turkkilainen armeija.
Ennen apujoukkojen saapumista puolustajien tilanne oli alkanut käydä tukalaksi. Sotilaiden päiväannokset oli puolitettu 1. syyskuuta tarvikkeiden käydessä vähiin. Puolustajia vaivasi nälän lisäksi myös leviävä kolera. Muravjov päätti yrittää vallata kaupungin suoralla hyökkäyksellä ennen Omarin joukkojen saapumista paikalle. Hyökkäys alkoi 29. syyskuuta. Hyökkäävät venäläiset hätiköivät ja muodostelmat sotkeutuivat. Puolustajat avasivat tulen kaupungin muureilta ja lopulta hyökkääjät kääntyivät pakoon.
Piiritys jatkui epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen. Tällä välin Omarin johtamien apujoukkojen etenemisessä kului huomattavan pitkän aikaa. Marraskuussa satanut lumi esti lopulta sen etenemisen kokonaan ennen Karsin saavuttamista. Karsin puolustajat päättivät lopulta antautua 26. marraskuuta.
Seuraukset.
Sevastopolin kukistuminen Karsin piirityksen aikana teki Karsin valtaamisesta lyhyellä aikavälillä suhteellisen vähämerkityksellisen tapahtuman. Sen voidaan kuitenkin katsoa mahdollistaneet sodan sittemmin päättäneet rauhanneuvottelut. Venäläisiä komentanut Nikolai Muravjov sai nimekseen voittonsa mukaan Nikolai Muravjov-Karski.
Vallisärkkä

Vallisärkkä-nimisellä paikalla oli Enon Kaltimossa sijaitseva seurojentalo, joka rakennettiin vuonna 1924 ja purettiin vuonna 2014. Paitsi seurojentalona, talo toimi aikoinaan myös suojeluskunnan talona, esikuntana sekä tanssitilaisuuspaikkana. 
Rakennus.
Talon rakennutti viiden yhdistyksen yhteisö vuonna 1924. Yhteisöön kuuluivat Suojeluskunta, Lotta Svärd, Nuorisoseura, Maalaisseura sekä paikallinen Marttayhdistys. Myöhemmin 1930 luvulla taloon valmistui ulkorakennus. Vuonna 1954 talon kylkeen rakennettiin tanssilava ja siihen liittyvät aitaukset. 
Vallisärkkä-talo oli ennen kaikkea suojeluskunnan paikallispäällikön Robert Pelkosen ideoima ja johtama hanke. Sen alkuperäiset pohjapiirustukset laativat Kaltimon pahvitehtaan johtaja Robert Pelkonen, tekninen johtaja Arthur Hollström ja rakennusmestari J. Helin. Talon läheisyyteen valmistui suojeluskunnalle myös ampumarata sekä urheilukenttä. Muiden seurojen luovuttua omistuksestaan talo jäi suojeluskunnan haltuun vuonna 1935.
Käyttö.
Sotavuosina 1939–1944 taloa käytettiin esikuntana sekä sotilaiden kauttakulku-, majoitus- ja ruokapaikkana. Vuonna 1941 paikalle perustettiin enolainen armeijan kevytosasto 15. Sotien jälkeen Kaukas Oy osti talon ja lahjoitti sen Enon Kisa-Pojille. 
Aikaisemmin seurojentalo oli ollut iltama- ja tanssikäytössä vuoroviikoin paikallisen työväentalon kanssa, mutta tanssilavatoiminnan oman kukoistuksen aika sijoittui 1970- ja 1980-luvuille, jolloin rakennuksia myös saneerattiin. Lavalla kävi esiintymässä ja ihmisiä tanssittamassa suomalaisia viihdemusiikin huippunimiä, muun muassa Hurriganes, Dingo, Juice Leskinen, Reijo Taipale, Kari Tapio, Frederik ja Tapani Kansa. Lavan toiminta jatkui 1990-luvulle, minkä jälkeen toiminta hiipui artistien hintapyyntöjen kasvaessa ja vihdoin loppui nimekkäimpien esiintyjien siirtyessä ravintola- ja festariesiintymisiin. 
Purku.
Talon purkamislupa haettiin ja saatiin vuonna 2014. Talo oli ollut kauan asumattomana ja joutunut ilkivallan kohteeksi, ja siellä olleita materiaaleja oli varastettu. Nykyään alueella on laavupaikka.
Hilly Lindqvist

Hilly Lindqvist (16. elokuuta 1889 Helsinki – 6. kesäkuuta 1967 Karinainen) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Lindqvist oli 1930-luvun lopulla näyttelijänä ja teatterinjohtajana Uudenkaupungin Työväen Näyttämöllä. Hän esiintyi tällöin muun muassa Ilo-Saiman roolissa Jaakko Lavin yhteiskunnallisessa näytelmässä "Huuto kellarikerroksesta". Lindqvist näytteli vuosina 1942-1955 sivuosissa parissakymmenessä elokuvassa, rooleista merkittävimpiä olivat Jahnukaisen muori elokuvassa Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943) ja ilotyttö Saara elokuvassa Rakkauden risti (1946). Linqvist esiintyi myös radiokuunnelmissa ja hän oli 1940–1941 turkulaisen Teatteri Tarmon johtajana. Viimeiset 15 vuotta elämästään Lindqvist asui Karinaisissa, jossa hän kehitti Karinaisten nuorisoseuran näyttämötoimintaa ammattilaistasolle saakka.
Tannisen museo

Tannisen museo on Tammelassa, Saaren kansanpuistossa sijaitseva kotiseutumuseo. Museon esineistön koonnut Tammelan Liesjärvellä vuosina 1927–1961 kansakoulunopettajana toiminut Sulo Tanninen (1896–1974). Kaikki esineet on koottu Liesjärven kylästä. Museon rakesivat Liesjärven kyläläiset Liesjärven koulun pihapiiriin. Kun koulun toiminta loppui, museo siirrettiin vuonna 2013 Saaren kansanpuistoon. Museon esineistöineen omistaa Tammelan kunta.
Leninski prospektin metroasema

Leninski prospektin metroasema tarkoittaa seuraavia asioita:
Karioja

Karioja on Viron Põlvamaalla ja Võrumaalla virtaava 14 kilometriä pitkä Võhandu jõen sivuoja. Sen pääuoma virtaa Põlvan ja Võrun kuntien alueilla.
Uoman kulku.
Kariojan lähde sijaitsee Põlvan kunnassa pienessä lampareessa noin 100 metriä Ahja jõen sivu-uomasta Orajõesta etelään Vardjan ja Tilsin kylien välissä. Karioja virtaa alkuksi etelään pitkin matalaa Pruaorgin laaksoa, mutta kääntyy itään jo 1,2 kilometrin jälkeen. Vana-Koiolan kylän kohdalla oja saapuu leveään ja matalaan laaksoon, joka on otettu kokonaan viljelyyn. Laaksossa se jatkaa suoraksi kaivettuna ojana 2,5 kilometriä kohti etelää. Siellä siihen yhtyy lännestä Suurkülasta alkava ja kanavaksi levennetty suora oja. Karioja kääntyy virtaamaan Joosun kylän kohdalla hetkeksi kaakkoon päin, jolla pääuomaan yhtyy lännestä tuleva Joosu kraavi. Oja virtaa seuraavaksi kaakkoon päin 2,3 kilometriä metsäisenä osuutena. Samalla se toimii Põlvan ja Võrun kuntien rajaojana. Oleskin kylässä Kariojaan yhtyy koillisesta tuleva Vana-Kotola oja. Samalla pääuoma alittaa paikallisen kylätien jatkaen sitten matkaa etelä-kaakkoon päin. Matkalla siihen yhtyy lännestä Likõlaanõ karjäärin lyhyt laskuoja. Karioja on alajuoksullaan kokonaan Võrun puolella, kun se virtaa 3,5 kilometriä pääsuuntanaan etelä. Täällä siihen yhtyy koillisesta virtaava Mustjärven laskuoja ja Mõgrin kylässä lännestä tuleva Mõgri kraavi. Karioja yhtyy Võhanduun 1,3 kilometriä Kääpasta luoteeseen.
Valuma-alue, sivu-uomia ja järviä.
Kariojan valuma-alue sijaitsee Võhandun pohjoispuolella. Kariojan länsipuolella sijaitsee Väiso peakraavin valuma-alue, mutta näiden väliin jää Mõrgi mets ja sen laajalle kaivetut kuivatusojat. Kariojan itäpuolella Võhandu jõgi kaartaa kohti pohjoista ja näiden väliin jäävät esimerkiksi Sandisuu peakraav ja Lutsu oja. Kariojan pohjoispuoli kuuluu Ahja jõen valuma-alueeseen, joita sen sivu-uomien Orajõen ja Pero ojan valuma-alueet rajaavat. Kariojan valuma-alueen pinta-ala on 41,7 neliökilometriä.
Kariojan sivuhaaroja on enemmän kuin mitä näkyy alla olevassa taulukossa. Ne ovat kuitenkin pieniä ojia.
Kariojan valuma-alueen itärajalla sijaitsee niin kutsuttu Tsolgon järviketju, joka sisältää järviä vedenjakajan eri puolilta. Tiiviissä ryppäässä sijaitsee seitsemän suurempaa järveä ja muutama pienempi lampi, joista Lauga järv (14 ha), Karsna järv (17 ha), Pille järv (7 ha), Kogrõjärv ja Annejärv kuuluvat Vana-Koiola ojan valuma-alueeseen. Kyseinen oja alkaa Vana-Koiola järvestä (7 ha). Näiden kaakkoispuolella sijaitsevat Mustjärv (6 ha) ja Kõvvõrjärv kuuluvat Kariojan sivu-uoman valuma-alueeseen. Viimeisin järvi Pikkjärv (9 ha) kuuluu Sandisuu peakraavin valuma-alueelle, joka kuuluu toiseen Võhandun sivuhaaraan. Kariojan valuma-alueella sijaitsee lisäksi Likõlaanõ karjäär (2 ha), jolla on oma lyhyt laskuoja pääuomaan, ja Savijärv (9 ha), joka kuuluu Mõgri kraavin valuma-alueeseen.
Hallintoalue.
Karioja kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Sen vesistörekisterin tunnus on VEE1004900.
Eulalia

Eulalia on naisen etunimi. Se pohjautuu kreikan kieleen ja merkitsee ’kaunopuheista’. Nimi oli mukana Suomen almanakassa vuosina 1706–1889. Myöhemmin, vuosina 1890–1907, kalenterissa käytettiin nimiasua Eulaalia.
Eulalian ja Eulaalian suomalainen nimipäivä oli 12. helmikuuta. Kristillisessä perinteessä se on päivä, jolloin muistellaan Barcelonan suojeluspyhimyksen, neitsytmarttyyri Eulalian (k. 303) pyhäinjäännösten siirtämistä Breslauhun. Legendan mukaan Eulalia ristiinnaulittiin ja surmattiin 14-vuotiaana, koska hän oli kristittyjen vainojen aikaan puhunut Kristuksesta. Espanjassa tunnetaan hänen lisäkseen myös toinen Eulalia-niminen pyhimys.
Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastosta selviää, että Eulalia on vuoteen 2025 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 150–170 naisella. Eulaalia-nimisiä naisia on tilastoitu noin 30–50.
Whoosh!

Whoosh! on englantilaisen rockyhtye Deep Purplen 21:s studioalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 7. elokuuta 2020 levymerkillä earMUSIC.
Nowy Targin piirikunta

Nowy Targin piirikunta () on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 191 782. Kunnat Nowy Targin piirikunnassa ovat Czarny Dunajec, Czorsztyn, Jabłonka, Krościenko nad Dunajcem, Łapsze Niżne, Lipnica Wielka, Nowy Targ, Ochotnica Dolna, Raba Wyżna, Rabka-Zdrój, Spytkowice, Szaflary ja Szczawnica.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,1 prosenttia oli naispuolisia ja 48,9 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,9 prosenttia ja eläkeläiset 18,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,6 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 2 126 lasta. Nowy Targin piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 186 628 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Andecavit

Andecavit () olivat gallialainen heimo, jotka Julius Sacrovir sai yllytettyä kapinaan vuonna 21. Andecavit asuivat Loirejoen laaksossa, joen pohjoisrannalla turoneiden länsipuolella. Andecavien pääkaupunki oli Juliomagus tai Civitas Andecavorum, nykyinen Angers.
Walter Ewing

Walter Hamilton Ewing (11. helmikuuta 1878 Montreal, Quebec – 25. kesäkuuta 1945 Montreal, Quebec) oli kanadalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän saavutti Lontoon kesäolympialaisissa 1908 kultaa trapin yksilökilpailussa. Lontoossa 1908 Ewing kuului myös Kanadan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen trapin joukkuekilpailussa.
Tatrzańskin piirikunta

Tatrzańskin piirikunta () on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 68 072. Kunnat Tatrzańskin piirikunnassa ovat Biały Dunajec, Bukowina Tatrzańska, Kościelisko ja Poronin.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,8 prosenttia oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,3 prosenttia ja eläkeläiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 652 lasta. Tatrzańskin piirikunnan väkiluvun ennustetaan kasvavan 68 843 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Cà Berlone

Cà Berlone on San Marinon pääkaupunkiin kuuluva kaupunginosa (ita. "curazia").
Osa alueen teistä on niin kapeita ja mutkikkaita, että ne on kielletty isommilta kulkuneuvoilta, kuten rekoilta. Alueen postinumero on 47890.
Reto Perl

Reto Perl (23. marraskuuta 1923 Davos – 27. helmikuuta 1987) oli sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti. Perl kuului Sveitsin pronssia voittaneeseen joukkueeseen Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948, joissa hän pelasi neljä ottelua. Perl edusti Sveitsiä myös Tšekkoslovakian MM-kilpailuissa 1947 ja Ruotsin MM-kilpailuissa 1949. Seuratasolla Perl edusti NLA-liigan HC Davosia vuosina 1945–1949 ja EHC Arosaa kaudella 1959–1960. Hän kuului HC Davosin joukkueeseen myös Spengler Cupissa vuosina 1946, 1947 ja 1948.
Santa Mustiola

Santa Mustiola on kaupunginosa (ita. "curazia") San Marinon pääkaupungissa. Alue on nimetty Mustiolan, joka oli Rooman keisari Claudius II:n serkku, mukaan.
Santa Mustiola sijaitsee keskimäärin 472 metrin korkeudessa. Alueen postinumero on 47890.
Vuosina 1968–1987 kaupunginosalla oli oma jalkapalloseura "Società Polisportiva Aurora" (lyh. Aurora).
Miejsce Odrzańskie

Miejsce Odrzańskie () on kylä Cisekin kunnassa Puolassa. Miejsce Odrzańskien kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 312. Asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 20,2 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 54,2 prosenttia ja eläkeläiset 25,6 prosenttia. Cisekin kunnan asukkaista 5,2 prosenttia asuu Miejsce Odrzańskien kylässä. Miejsce Odrzańskie on tullut kuuluisaksi siitä, ettei siellä ole syntynyt ainuttakaan poikavauvaa vuoden 2009 jälkeen.
Pietari Paavalinpoika Juusten

Pietari Paavalinpoika Juusten (; k. 1614) oli Juustenin aatelissukuun kuulunut suomalainen sotilas, joka toimi yhtenä aateliston sotapäälliköistä nuijasodassa. Hänet muistetaan julmasta toiminnastaan, johon kuului kaikkien antautuneiden surmaaminen.
Pietari Juustenin vanhemmat olivat aateloitu Turun piispa Paavali Juusten ja Anna Sigfridintytär. Juusten sai vuonna 1587 rälssivapauden Viipurin pitäjässä sijainneille Juustilan ja Naulasaaren tiloille. Hän oli vuosina 1587–1589 neljänneksenmestarina Martti Boijen ratsuväkilippueessa ja linnanvoutina Käkisalmen linnassa vuosina 1587–1589 ja 1595–1597. Nuijasodan aikana Juusten komensi apujoukkoja, jotka Käkisalmen linnanpäällikkö Arvid Henrikinpoika Tavast lähetti tammikuussa 1597 kukistamaan talonpoikien kapinaa Savon alueella. Juusten voitti Juvalla 16.–20. tammikuuta käydyn Koikkalan taistelun, jossa talonpojat torjuivat aluksi kaikki hyökkäykset, mutta pakenivat lopulta asemistaan. Juvalla 21. tammikuuta käydyssä Remojärven taistelussa Juusten keksi sytyttää talonpoikien miehittämän talon tuleen ja määräsi surmaamaan kaikki ulos pyrkineet antautuneet. Sota Savossa päättyi 23. tammikuuta Mikkelissä käytyyn Suur-Savon taisteluun, jossa Juusten sai yli 200-miehisen talonpoikaisjoukon antautumaan lupaamalla säästää heidän henkensä, mutta määräsikin sitten kaikki antautuneet välittömästi surmattaviksi.
Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun aikana Juusten pysyi uskollisena kuningas Sigismundille. Hän jäi vangiksi Viipurin linnan antauduttua syyskuussa 1599 ja Kaarle-herttua järjesti hänet tuomituksi kuolemaan 4. lokakuuta, mutta tuomiota ei pantu täytäntöön. Juusten oli vankina Turun linnassa ainakin vuoteen 1602, jolloin hän allekirjoitti uskollisuudenvakuutuksen Kaarlelle. Myöhemmin hänet vapautettiin ja hän sai takaisin takavarikoidut maansa. Hän kuoli vuonna 1614. Juustenin puoliso oli Arpalahden sukuun kuulunut Anna Matintytär. Heillä oli yksi poika Axel ja yksi tytär, joka oli naimisissa Kuopiossa Olli Vilpunpoika Halosen kanssa.
Katto-Kassinen (animaatiosarja)

Katto-Kassinen () on Svensk Filmindustrin ja Kirch Median tuottama ruotsalais-saksalainen animaatiosarja, joka perustuu Astrid Lindgrenin kirjoihin Katto-Kassisesta. Suomessa sarjaa on esitetty YLE TV2:lla. Sarja on myös julkaistu DVD:lle.
Juoni.
Pikkuveli on seitsemänvuotias poika, joka asuu perheineen kerrostalossa, ruotsalaisessa kaupungissa. Pikkuveli haaveilee saavansa jonain päivänä ikioman koiran. Hänen perheensä ei kuitenkaan mielly ajatuksesta, sillä koiranhoito on työlästä. Eräänä päivänä Pikkuveli tapaa Katto-Kassisen, katolla asuvan pikkumiehen, joka osaa lentää selässään olevan propellin avulla. Pikkuveljen perhe ei kuitenkaan usko Kassiseen ja olettaa tämän olevan pikkuveljen mielikuvitusystävä. Pikkuveljen koulutoverit Risto ja Kaisa eivät myöskään aluksi usko Kassiseen, mutta tapaavat hänet kuitenkin käydessään eräänä päivänä Pikkuveljen luona. Sarjan edetessä Kassinen keppostelee Pikkuveljen kanssa muun muassa varkaiden Villen ja Rullen sekä Pikkuveljen lapsenvahdin Neiti Lohen kustannuksella.
Suomenkieliset ääninäyttelijät.
Sarjan suomenkielisen version ohjasi Kari Tamminen ja toteutti Tuotantotalo Werne Oy.
Barabinsk

Barabinsk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Barabinskissä oli 28 704 asukasta. Barabinsk sijaitsee 315 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Barabinskin alueen hallintokeskus. Barabinsk on perustettu vuonna 1893.
Kuibyšev (Novosibirskin alue)

Kujbyšev () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Kujbyševissä oli 43 536 asukasta. Kujbyšev sijaitsee 315 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Kujbyševin alueen hallintokeskus. Kujbyšev on perustettu vuonna 1722.
Karasuk

Karasuk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Karasukissa oli 26 820 asukasta. Kaupunki sijaitsee 386 kilometrin päässä Novosibirskistä, ja se on Karasukin alueen hallintokeskus. Kaupunki on perustettu vuonna 1915.
Toppilan hakesiilo

 Toppilan hakesiilo on Oulun Toppilassa sijaitseva Alvar Aallon suunnittelema siilo, joka valmistui 1931. Siilo on ollut tyhjillään myynnissä, ja Oulun kaupunki on etsinyt sille käyttöä ja kunnostajaa. Elokuussa 2020 pidetyssä huutokaupassa siilon osti espanjalainen säätiö Factum Foundation tarjouksellaan 6 251 euroa kunnostaakseen sen.
Factum Foundation ja Oulun ammattikorkeakoulu suunnittelevat siiloon tutkimus- ja koulutuskeskusta "Aaltosiilo for Digital Preservation”, joka keskittyy teollisen perinnön ja sen ympäristövaikutusten vaalimiseen.
Siilo kuului Toppilan selluloosatehtaan Toppila Oy:n rakennuksiin. Tehdas lopetti toimintansa 1985. Loppuvuodet sen nimenä oli Kajaani Oy.
Tatarsk

Tatarsk () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Tatarskissä oli 23 376 asukasta. Kaupunki sijaitsee 457 kilometrin päässä Novosibirskistä. Tatarskin alueen hallintokeskus. Perustettu vuonna 1894.
Akademio Internacia de la Sciencoj San Marino

San Marinon kansainvälinen tiedeakatemia (, lyh. AIS) oli tieteellinen seura, joka toimi San Marinon pääkaupungissa. Seura perustettiin vuonna 1985, mutta toiminta alkoi virallisesti kaksi vuotta myöhemmin. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Helmer Frank. AIS lakkautettiin vuonna 2020, yliopistotasoisen esperanton opetuksen katsottiin olevan vaikeasti perusteltavissa valtiollisille tahoille.
Vaikka seura ei virallisesti ollut korkeakoulu, sillä oli valtuudet myöntää korkeakoulututkintoja (kandidaatti, maisteri, tohtori) San Marinon lain puitteissa. AIS oli San Marinon tasavallan yliopiston ohella ainoa korkeakoulutusta tarjoava ja tieteellistä tutkimusta harjoittava instituutti. 
Järjestön tärkeimmät tukijat olivat sen jäsenet, mutta San Marinon valtio tuki akatemiaa materiaalisesti ja laillisella tunnustuksella.
AIS:n tärkein opetus- ja hallintokieli oli esperanto, ja akatemian perustamisen taustalla oli halu puuttua kielisyrjintään, minkä vuoksi sen kielenä on keinotekoinen kieli. Kaikkien seuran akateemikkojen tulee hallita esperanton kieli ja noviisijäseniltä odotetaan vähintään sen ymmärtämistä luettuna. Akatemia käytti myös italiaa, joka on San Marinon virallinen kieli. 
Akatemia jakautui kuuteen tiedekuntaan (). Tiedekunnat oli myös jaettu niin, että ne edustivat Karl Popperin kolmea maailmaa sekä Wilhelm Windelbandin jakoa nomoteettiseen (säännöllinen, prediktiivinen) ja idiografiseen (faktapohjainen, deskriptiivinen) tieteeseen.
Andreas Kronthaler

Andreas Kronthaler (11. maaliskuuta 1952 Erl – 14. maaliskuuta 2025) oli itävaltalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän saavutti hopeaa 10 metrin ilmakiväärikilpailussa Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984.
Sejnyn piirikunta

Sejnyn piirikunta () on yksi Podlasian voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 19 914. Kunnat siellä ovat Giby, Krasnopol, Puńsk ja Sejny. Sejnyn piirikunnan hallintokeskus on Sejnyn kaupunki.
Sejnyn piirikunnalla on Puolan sisällä yhteistä rajaa Suwałkin ja Augustówin piirikuntien kanssa.
Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,2 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 61,3 prosenttia ja eläkeläiset 22,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa tasan 43 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 652 lasta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa 20,2 prosenttia piirikunnan asukkaista oli liettualaisia. Sejnyn piirikunnan väkiluvun ennustetaan pienenevän 14 925 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.
Campo sportivo di Fonte dell'Ovo

Campo sportivo di Fonte dell'Ovo (myös Campo sportivo di Montecchio) on San Marinon pääkaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Stadion valmistui vuonna 1984. Katsojia stadionille mahtuu 600 ja siellä pelataan San Marinon jalkapallon pääsarjan pelejä. Se on sekä SP Tre Pennen että SS Muratan kotikenttä.
Kentän yhteydessä toimii tennishalli sekä yksityinen kuntosali. Vuodesta 2008 kentällä on ollut tekonurmi..
Karin Fincke

Karin Fincke (myös Katariina, Catharina) oli 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa elänyt suomalainen aatelisnainen, jota on joskus kutsuttu ”historialliseksi kirjailijaksi”, sillä erästä aikalaiskuvausta Sigismundin ja Kaarlen valtataistelun loppuvaiheen tapahtumista Suomessa pidetään hänen laatimanaan.
Karin Fincken vanhemmat olivat Fincke-sukuun kuulunut Hämeen linnan päällikkö Sten Fincke ja Brita Pietarintytär Fleming. Hänen puolisonsa oli tunnettu sotilas Ivar Arvidinpoika Tavast. Fincken puoliso, isä ja appi joutuivat kaikki Kaarle-herttuan teloittamiksi pysyteltyään uskollisina kuningas Sigismundille: Ivar ja Arvid Tavast mestattiin Viipurin verilöylyssä syyskuussa 1599 ja Sten Fincke Turun verilöylyssä marraskuussa 1599. Fincke menetti tällöin sekä isänsä että miehensä tilukset, mutta hänen äitinsä perintömaat palautettiin hänelle vuonna 1601. Hänen ainoa poikansa oli Sten Iivarinpoika Tavast.
Ruotsin valtionarkistossa Tukholmassa säilytetään "Välb. Fru Karin Finckes relation om hertig Carls resa till Finland" -nimistä muutaman sivun mittaista ruotsinkielistä käsikirjoitusta, joka kuvaa Kaarle-herttuan vuoden 1599 sotaretkeä Suomeen sekä Viipurin ja Turun verilöylyjä. Fincke lienee sanellut kuvauksen, jonka joku muu on kirjoittanut muistiin. Se on julkaistu vuonna 1905 "Historiska Handlingar" -julkaisusarjassa.
Melania

Melania on naisen etunimi. Se tulee kreikan kielestä ja merkitsee mustaa. 
Melania on kahden kirkollisen pyhimyksen nimi. Suomessa Melania-nimi ei ole ollut mukana almanakassa, ja sen käyttö on jäänyt vähäiseksi. Digi- ja väestötietoviraston mukaan Melania-nimisiä naisia on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 40. Suomessa huomattavasti yleisempi nimi on Melanie.
Agriofyytti

Agriofyytti on kasvilaji, joka on vieraslaji, mutta on pystynyt asettumaan ja vakiintumaan täysin tai lähes täysin luonnolliseen kasvillisuuteen. Agriofyytti on siis vierasperäinen kasvilaji, joka kasvaa vakiintuneena luonnonkasvillisuudessa, eikä pelkästään ihmistoiminnan muokkaamissa ympäristöissä, kuten useimmat vieraskasvilajit. Suomessa agriofyyttinä esiintyy esimerkiksi rusoamerikanhorsma ("Epilobium adenocaulon").
Torron kappeli

Torron kappeli on Tammelan seurakunnan kirkkorakennus Tammelan Torron kylässä Kanta-Hämeen maakunnassa. Nykyisen, vuonna 1969 valmistuneen kappelin on suunnitellut Risto Hurme. Vieressä oleva kellotapuli valmistui vuonna 2006. 
Laajan Torronsuon takana sijaitsevaan syrjäiseen Torron kylään perustettiin kylän nykyiseen keskustaan kylän oma hautausmaa vuonna 1801 ja pian tämän jälkeen vuonna 1804 rakennettiin Torron ensimmäinen rukoushuone. Kellotapuli valmistui vuonna 1811. Uusi rukoushuone rakennettiin ensimmäisen paikalle 1840-luvulla (toisen tiedon mukaan vuoteen 1874). Kun 1800-luvun lopulla oltiin perustamassa kansakoulua, uusi koulu rakennettiin kyläkirkon tontille ja rukoushuone purettiin vuonna 1894 uuden koulun rakennustarpeiksi. Vanhalle tontille kylän keskustaan jäi vain kellotapuli. Uusi hautausmaa nykyisen Pursiontien varressa perustettiin vuonna 1891. Uuden kappelin saaminen hautausmaan yhteyteen pantin vireille 1951 ja nykyinen kappeli valmistui vuonna 1969.
Buckhurst Hillin metroasema

Buckhurst Hill on Lontoon metron asema Central Linellä, joka sijaitsee Buckhurst Hillissä, Essexissä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 5.
Asema avattiin 22. elokuuta 1856 Eastern Counties Railwayn Lontoo–Loughton-radalle. Haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään.
Flipper &amp; Lopaka

Flipper &amp; Lopaka on australialainen televisiosarja. Sarjaa tehtiin 78 jaksoa 3 tuotantokauden verran vuosina 1999–2005. Sarja alkoi 10. syyskuuta 1999 ja päättyi 25. tammikuuta 2005. 
Sarja Suomessa.
Suomessa sarjaa esitti MTV3.
Sarjan suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Agapio Racing Team. Ääninäyttelijät olivat samat kuin Digimonissa ja Calimerossa.
Renée Simonot

Renée Simonot (oik. Jeanne Renée Deneuve; 10. syyskuuta 1911 Le Havre, Ranska – 11. heinäkuuta 2021 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen teatterinäyttelijä ja dubbaaja. Hänet tunnetaan myös ranskalaisten näyttelijöiden Catherine Deneuven ja Françoise Dorléacin äitinä.
Ura.
Renée näytteli ensimmäisen kerran teatterissa 7-vuotiaana vuonna 1918. Simonot on hänen taiteilijanimensä jonka hän otti perheystävän ja oopperalaulajan mukaan. Hänen alku-uran tunnetuimpiin teatterirooleihin kuuluvat Cosetten rooli Victor Hugon kirjaan perustuvassa näytelmässä "Kurjat" (1921) sekä roolit näytelmistä "Molière" (1922), "La Belle Aventure" (1928), "Le Favori" (1932) ja "Jeanne d'Arc" (1934). 
Vuodesta 1929 Simonot toimi ranskankielisenä dubbaajana lukuisissa Hollywood-elokuvista. Hän toimi "ranskalaisena äänenä" muun muassa Olivia de Havillandille, Sylvia Sidneylle, Judy Garlandille, Donna Reedille ja Esther Williamsille.
Simonot lopetti näyttelijäuransa vasta vuonna 2001.
Yksityiselämä.
Simonot sai ensimmäisen tyttärensä avioliiton ulkopuolella 1936. Vuonna 1940 hän meni naimisiin Maurice Dorléacin (1901–1979) kanssa ja sai kolme tytärtä: Françoise (1942–1967), Catherine (s. 1943) ja Sylvie (s. 1946). Catherine Deneuve otti äitinsä tyttönimen taiteilijanimekseen. 
Simonot kuoli 109-vuotiaana Pariisissa 11. heinäkuuta 2021.
Roding Valleyn metroasema

Roding Valley on Lontoon metron asema Central Linellä, joka sijaitsee Buckhurst Hillissä, Essexissä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 4. Asema oli koko Lontoon metron vähiten käytetty asema vuonna 2017, jolloin sitä käytti matkustajaa. Asema avattiin 3. helmikuuta 1936.
Töölönkatu

Töölönkatu () on katu Helsingin Töölössä Etu- ja Taka-Töölön kaupunginosien alueella. Kadun pituus on noin 1,6 kilometriä.
Katu alkaa Aurorankadulta eduskuntatalon vierestä. Seuraavassa risteyksessä Museonpuiston kohdalla katu tekee mutkan. Tässä kohdassa oikealla on Suomen kansallismuseo. Tämän jälkeen katu risteää Hesperianesplanadin kanssa. Sen jälkeen on jyrkkä ylämäki, jonka jälkeen kadun oikealla puolella on kaksi hotellia ja vasemmalla Töölöntori. Runeberginkadun jälkeen vasemmalla on entinen Töölön sairaala ja pian sen jälkeen oikealla Töölön ala-asteen koulu. Eino Leinon kadun ja Humalistonkadun välinen osuus kulttuuritehdas Korjaamon edustalla on kävelykatua, ja pian tämän jälkeen Töölönkatu päättyy Linnankoskenkadulle.
Vuosina 1906–1909 kadun nimi oli käytössä muodossa Töölökatu.
Pankow’n rautatieasema

Pankow’n rautatieasema ( tai metroasemana pelkästään "Pankow") on rautatie- ja metroasema Berliinin Pankow’n kaupunginosassa, samannimisellä hallintoalueella. Berliinin S-Bahnin linjat S2, S8 ja S85 kulkevat sen kautta. Asema on lisäksi Berliinin metron linjan U2 pohjoinen pääteasema, ja Berliinin-Szczecin rautatien asema.
Historia.
Pankow’n rautatieasema rakennettiin 1880, etelään Pankow’n kylästä, joka antoi alueelle nimensä. Vuonna 1883 se uudelleennimettiin Pankow-Schönhauseniksi läheisen Schönhausenin linnan mukaan, ja nykyinen nimi Berlin-Pankow otettiin käyttöön 1954. Rataosuus sähköistettiin v. 1924. 
Matkustajaliikenteen aseman pohjoispuolelle rakennettiin erillinen rahtiasema helpottamaan Stettinin aseman ruuhkaa, ja siitä muodostui huomattava rahtiliikenteen solmukohta. Pankow’n rahtiaseman merkitys väheni Saksojen yhdistymisen myötä, ja rahtiliikenne lopetettiin kokonaan v. 1997.
U-Bahn.
Aina siitä asti, kun Berliinin metron linja U2:n pohjoinen pääteasema valmistui Pankow’n Vinetastraßelle v. 1930, metrolinjan jatkamista Pankow’n rautatieasemalle suunniteltiin, mutta mitään ei tapahtunut ennen vuotta 1997. Tuolloin silloinen Pankow’n metroasema nimettiin uudestaan Vinetastraßen metroasemaksi ja aloitettiin rakennustyöt. Pankow’n metroasema avattiin 16. syyskuuta 2000.
Hannu Osara

Hannu Laurinpoika Osara (; n. 1560 – n. 1601) oli vänrikki nuijasodassa 1500-luvun lopulla. Hän oli myös Klaus Flemingin nihtilipuston päällikkö Hämeenkyrössä. 
Elämäkerta.
Hannu Laurinpojan taustasta ei ole täyttä varmuutta. Eräät lähteet väittävät hänen olleen Lammin seurakunnan pastorin poika, mutta toisten mukaan hän oli Roth-sukua, mahdollisesti Lars Hansson Rothin poika. 
Vuonna 1588 hän oli jo vänrikki Valentin Gödingin lippukunnassa. Vuonna 1594, kaksi vuotta ennen nuijasotaa, nuori Sigismund myönsi Hans Larssonille palkkioksi uskollisuudestaan kuningasta kohtaan Osaran talon ja viisi erämaataloa Pakulasta. Näistä myöhemmin muodostui Osaran kartano. Kolme vuotta nuijasodan kukistamisen jälkeen Sigismund lahjoitti Hannu Laurinpojalle koko Viljakkalassa sijaitsevan Inkulan yhdeksäntoista talon maalaiskylän. Kartanon herrana Hannu Laurinpoika oli Osaran kylän ja koko Hämeenkyrön mahtavin ja varakkain mies. 
Kun Kaarle-herttuasta tuli Ruotsin kuningas vuonna 1600, hän aloitti oikeudenkäynnit vastustajiensa, Sigismundin ja Flemingin, kannattajia kohtaan. Hannu Laurinpoika vangittiin nopeasti ja saatettiin oikeuden eteen. Hän yritti vedota aatelisjuuriinsa tuomion lieventämiseksi, mutta tarvittavat todisteet puuttuivat, koska venäläiset olivat polttaneet asiakirjat pitkän vihan aikana. Hannu Laurinpoika tuomittiin kuolemaan vuonna 1601. Hänen teloituksensa tarkka päivämäärä on tuntematon, mutta hänet todettiin kuolleeksi 14. lokakuuta 1601 Hämeenkyrön käräjillä ja vaimonsa Kirstin mainitaan leskeksi. Tuomionsa vuoksi hän menetti tilansa Osaralla ja Inkulassa. 
Hans Larssonilla ja Kirstinillä oli nykytietämyksen mukaan kolme tytärtä: Margareta, Brita ja Kerstin.
Maria Säkö

Maria Pauliina Säkö (s. 1976) on suomalainen freelancetoimittaja, tietokirjailija ja tanssi- ja teatterikriitikko. Hän myös opettaa taiteesta kirjoittamista. Säkö toimi Suomen arvostelijain liiton puheenjohtajana 2016–2021. Hän on kirjoittanut muun muassa Lapin Kansaan (vuosina 2001–2008), Uuteen Suomeen (2007–2009), Teatteri-lehteen (2005–), Nuoreen Voimaan sekä Helsingin Sanomiin (vuodesta 2009). Syksystä 2019 hän on ollut Ylen Aamun Jälkinäytös-raadin jäsen. Lukuvuoden 2022–23 Säkö vietti Helsingin Sanomain Säätiön stipendiaattina opiskellen kulttuurijournalismia ja saksan kieltä Freie Universität Berlinin European Journalism-Fellowship -ohjelmassa Berliinissä, Saksassa.
Pankow (kaupunginosa)

Pankow (; myös "Berlin-Pankow") on yksi Berliinin kaupunginosista (). Se sijaitsee samannimisella hallintoalueella ("Bezirk"). 
Vuoden 2019 lopussa Pankow’n kaupunginosassa oli 64 945 asukasta. Kaupunginosan pinta-ala on 5,6 km² ja väestötiheys 11 528 asukasta/km². 
Historia.
Pankow on nimetty Spreen pienen sivujoen Panken mukaan. Ensimmäinen kirjallinen maininta Pankow’sta on vuodelta 1311, mutta kylän kivikirkko oli rakennettu jo n. vuonna 1230. Vuonna 1691 Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik III hankki omistukseensa Schönhausenin linnan läheisessä Niederschönhausenissa, mikä kiihdytti kylän kehitystä.
1800-luvulla väestönkasvun ja teollistumisen seurauksena Pankow’sta tuli Berliinin esikaupunki. Se liitettiin osaksi Suur-Berliiniä vuonna 1920, jolloin muodostettiin Pankow’n hallintoalue.
DDR:ssä Pankow ja Niederschönhausen olivat Itä-Berliinin huomattavimpia kaupunginosia. Schönhausenin linna oli vuosina 1949–1960 Itä-Saksan presidentin virka-asunto, ja tuolloin alueella sijaitsi useita lähetystöjä.
Chichibu

Chichibu () on Japanin alue Honshūn saarella Saitaman prefektuurin länsiosassa. Siihen luetaan kuuluviksi Chichibuvuoret ja Chichibun allaslaakso, jota lukuun ottamatta alue on lähes kauttaaltaan vuoristoinen. Korkeita vuorenhuippuja ovat esimerkiksi Sanpōvuori (2 483 m) ja Kobushivuori (2 475 m). Alueen läpi virtaa Arajoki. 
Chichibu muodosti jo muinoin oman piirikuntansa. 700-luvun alussa sieltä löydettiin kuparia. Sittemmin Heian-kaudelta lähtien sitä hallitsivat Chichibu-klaani ja "Musashi-shichidō"-ryhmiin kuuluvat sotilaat. Tärkeä perinteinen elinkeino oli Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla silkin viljely ja kudonta. Nykyisin tuloja alueelle tuovat turismi, kalkkikiven louhinta ja sementin tuotanto sekä konnyakun ja siitakesienten viljely. Kalkkikiveä saadaan Bukōvuorelta. Hallinnollisesti Chichibu jakautuu Chichibun kaupunkiin ja Chichibun piirikuntaan, johon kuuluvat Minanon, Nagatoron, Oganon ja Yokozen maaseutukaupungit sekä Higashi-Chichibun kyläkunta.
Chichibun nähtävyyksiä ovat kauniit vuoristoalueet, ja suuri osa alueesta kuuluukin Chichibun–Taman–Kain kansallispuistoon ja muihin luonnonpuistoihin. Chichibussa sijaitsevat ruskastaan tunnettu Nakatsun rotko, Nagatoron laakso Arajoen varrella, Tamayodon pato ja Hashidaten karstiluola. Aluetta palvelee muun muassa Chichibu-rautatie, jolta on vaihtoyhteys Jōetsu Shinkansen -suurnopeusjunalinjaan Kumagayassa.
Chichibu (täsmennyssivu)

Chichibu voi tarkoittaa:
Palazzo pubblico (San Marino)

Palazzo pubblico ("julkinen palatsi") on hallintorakennus, joka sijaitsee San Marinon pääkaupungissa.
Ennen Palazzo pubblicon rakentamista samalla paikalla sijaitsi Domus Magna Comunis, joka toimi maan silloisen parlamentin kokoontumispaikkana. Vuonna 1836 kuitenkin päätettiin purkaa vanha rakennus ja rakentaa tilalle aivan uusi parlamenttirakennus..
Rakennuksen on suunnitellut Francesco Azzurri, joka toimi myös Rooman Accademia di San Lucan johtajana. Kivet rakennukseen on louhittu Monte Titanon kaivoksista, ja peruskiven muurasi paikalleen sanmarinolainen kivenhakkaaja Giuseppe Reffi 17. toukokuuta 1884..
Rakennustyöt kestivät kymmenen vuotta ja Palazzo pubblico vihittiin käyttöön 30. syyskuuta 1894. Rakennus remontoitiin vastaamaan nykyajan tarpeita 1996.
Nykyisin Palazzo pubblicon käyttäjiä ovat virallisesti San Marinon suur- ja yleisneuvosto (parlamentti), kapteenivaltionhoitajat sekä maan hallitus. Lisäksi rakennuksen yhteydessä toimii taidenäyttelyitä ja museoita. Turisteja otetaan vastaan muutamia yleisiä vapaapäiviä lukuun ottamatta joka päivä klo 18:30 saakka..
Umm al-Fahm

Umm al-Fahm (, ) on kaupunki Israelissa Länsirannan rajalla. Sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 56 109 ja asukkaat pääosin islaminuskoisia arabeja.
Maantiede.
Umm al-Fahm sijaitsee Israelin pohjoisosassa Palestiinan Länsirannan rajan vieressä.
Historia.
Umm al-Fahmimin nimi on arabiaa ja se viittaa puuhiileen. Kylä mainitaan Egyptin mamelukkisulttaani Baibarsin vuonna 1265 teettämän maanjaon yhteydessä, jolloin Umm al-Fahmin seudun tulot annettiin Syyrian kuvernöörille. Verotiedoissa osmanien kaudelta vuonna 1596 mainitaan kylässä asuneen 24 kotitaloutta ("khana") ja veroja kannetun esimerkiksi vehnänä, ohrana, oliiveina ja vuohina. Victor Guérin mainitsi 1800-luvulla kylässä käytyään sen asukasluvun olevan noin 800.
Umm al-Fahmista tuli osa Israelia itsenäisyyssodan myötä vuonna 1948. Israelin ja Jordanian välinen raja piirrettiin kartalle kylän eteläpuolelta. Oma kaupunkinsa siitä tehtiin hallinnollisesti vuonna 1984. Sittemmin Umm al-Fahm on tullut tunnetuksi Israelin islamilaisen liikkeen keskuksena, sekä jännitteistä valtion ja arabivähemmistön välillä. Politiikassa on joskus nostettu esiin mahdollisuus siirtää kaupunki Palestiinalaishallinnon alaisuuteen aluemyönnytyksiä vastaan muualla.
Väestö.
Umm al-Fahmin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 56 109. Asukkaat ovat pääasiassa arabeja ja uskonnoltaan muslimeja.
Luettelo Helsingin Östersundomin suurpiirin suojelluista rakennuksista

Tämä on luettelo Helsingin östersundomin suurpiirin suojelluista rakennuksista. 
Östersundomin suurpiiri Östersundomin suurpiiriin kuuluvat Östersundomin, Salmenkallion, Talosaaren, Karhusaaren ja Ultunan kaupunginosat. Suurpiiri muodostettiin vuoden 2009 alussa Helsinkiin liitetyistä Vantaan ja Lounais-Sipoon alueista.
Kupino (Novosibirskin alue)

Kupino () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Kupinoissä oli 13 790 asukasta. Kupino sijaitsee 460 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Kupinoin alueen hallintokeskus. Kupino on perustettu vuonna 1886.
Bolotnoje

Bolotnoje () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Bolotnojessä oli 15 478 asukasta. Bolotnoje sijaitsee 126 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Bolotnojen alueen hallintokeskus. Bolotnoje on perustettu vuonna 1805.
Kargat

Kargat () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Kargatissa oli noin 9 000 asukasta. Kargat sijaitsee 177 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Kargatin alueen hallintokeskus. Kargat on perustettu vuonna 1746.
Togutšin

Togutšin () on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Togutšinissä oli 20 820 asukasta. Togutšin sijaitsee 100 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Togutšinin alueen hallintokeskus. Togutšin on perustettu vuonna 1867.
Kolyvan (Novosibirskin alue)

Kolyvan () on kaupunkimainen taajama Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 siellä oli 12 289 asukasta. Kolyvan sijaitsee 45 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Kolyvanin alueen hallintokeskus. Kolyvan on perustettu vuonna 1797.
Ordynskoje

Ordynskoje () on kaupunkimainen taajama Novosibirskin alueella Venäjällä. Vuonna 2020 Ordynskojessa oli 9934 asukasta. Ordynskoje sijaitsee 103 kilometrin päässä Novosibirskistä. Kaupunki on Ordynskojen alueen hallintokeskus. Ordynskoje on perustettu vuonna 1721.
Raed Salah

Raed Salah (s. 1959) on israelilainen arabitaustainen islamilaisena liikkeenä tunnetun järjestön johtohahmo. Salah tunnetaan etenkin palestiinalaisten asian ajamisesta ja Umm al-Fahmin entisenä pormestarina. 
Salahin liikettä on syytetty esimerkiksi Hamasin tukemisesta ja se kiellettiin vuonna 2015. Salah on saanut myös useita vankeustuomioita Israelissa.
Elämäkerta.
Raed Salah syntyi vuonna 1958 Umm al-Fahmissa Israelissa. Hän on Israelin arabi. Umm al-Fahm oli jäänyt Israelin puolelle rajaa maan itsenäistyessä. Salahin isä ja kaksi veljeä olivat poliiseja.
Salah opiskeli vuosina 1977–1980 islamilaista lakia Hebronin yliopistossa. Myöhemmin hän liittyi Israelin islamilaiseen liikkeeseen. Liike oli Muslimiveljeskunnan israelilainen haara. 1980-luvulla liike noudatti väkivallatonta politiikkaa perustaen esimerkiksi kouluja, moskeijoita ja muita hyväntekeväisyystoimia. 
Raed Salah valittiin vuonna 1989 Umm al-Fahmin pormestariksi. Islamilainen pormestari oli uusi ilmiö ennen kommunistien tukialueena tunnetussa kaupungissa. Hamasin kasvun ja Oslon rauhanneuvottelujen myötä islamilainen liike hajaantui sisäisesti. Hän vastusti Palestiinalaishallinnon perustamiseen johtaneita neuvotteluja, kun taas islamilaisen liikkeen perustaja Abdullah Nimr Darwish kannatti neuvotteluja. Israelin viranomaiset ovat sittemmin syyttäneet Salahia Hamasin tukemisesta. Saleh vastusti myös islamilaisen liikkeen osallistumista vaaleihin ja liike jakautui kahtia virallisesti vuonna 1996. Salahin johtama liike tuli tunnetuksi järjestön pohjoisena haarana. 
Salah valittiin uudestaan pormestariksi vuosina 1993 ja 1997. Vuonna 2001 hän jättäytyi virastaan keskittyäkseen palestiinalaisten edun ajamiseen. Salah alkoi pitää mielenosoituksia Al-Aqsan moskeijan puolesta, jonka tuhoamisen suunnittelusta hän syytti Israelin valtiota. Salahin johdolla mielenosoittajat perustivat kaksi moskeijaa Temppelivuorelle historiallisiin tiloihin, jotta estettäisiin Israelia perustamasta synagogia vastaaviin tiloihin. Hän kampanjoi myös vuonna 1948 Palestiinasta paenneiden palestiinalaisten paluuoikeuden puolesta ja hänen johtamansa liike tukee myös arabikristittyjä esimerkiksi kunnostamalla kirkkoja. Yhden arvion mukaan noin puolet arabimuslimeista ja kolmannes arabikristityistä Israelissa kannatti Salahin liikettä.
Salah sai matkustuskiellon ulkomaille vuonna 2002 ja vuonna 2003 kahden vuoden vankeustuomion rahan välityksestä Hamasille Gazan kaistalle. Häntä syytettiin myös yhteyksistä Iraniin. Salahin pohjoinen islamilainen liike kiellettiin vuonna 2015. Salahin kannattajat ovat puolestaan syyttäneet Israelia esimerkiksi murhayrityksestä vuonna 2000, jolloin israelilaiset turvallisuusjoukot ampuivat häntä päähän. Heinäkuussa 2020 Salah sai 28-kuukauden vankeustuomion oikeuden katsottua hänen antaneen puheita kahden poliisin Temppelivuorella vuonna 2017 murhanneiden asemiesten puolesta. Hänet vapautettiin joulukuussa 2021.
Sergei Furgal

Sergei Ivanovitš Furgal (, s. 12. helmikuuta 1970) on venäläinen poliitikko, joka toimi Habarovskin aluepiirin kuvernöörinä vuosina 2018–2020. Furgal syntyi vuonna 1970 ja opiskeli lääketiedettä. Hän työskenteli lääkärinä ennen kuin siirtyi politiikkaan.
Furgal valittiin aluksi alueelliseen parlamenttiin ja myöhemmin Venäjän federaation valtioneuvostoon, jossa hän edusti Liberaalidemokraattista puoluetta (LDPR).
Niederschönhausen

Niederschönhausen on yksi Berliinin kaupunginosista (). Se sijaitsee Pankowin hallintoalueella ("Bezirk") Berliinin pohjoisosassa. Kaupunginosa tunnetaan myös nimellä "Pankow-Schönhausen", erotuksena Lichtenbergin hallintoalueella sijaitsevasta Hohenschönhausenin alueesta.
Vuoden 2019 lopussa Niederschönhausenin kaupunginosassa oli 31 996 asukasta. Kaupunginosan pinta-ala on 6,47 km² ja väestötiheys 4 949 asukasta/km². 
Historia.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Schönhausenista (nimellä "Schonenhusen inferior" tai "Nydderen Schonhusen") ovat vuodelta 1375 keisari Kaarle IV:n maakirjasta, mutta kylä oli luultavasti perustettu jo 1230-luvulla osana "Ostsiedlungia". Vuonna 1691 Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik III hankki alueen omistukseensa ja rakennutti Schönhausenin linnan barokkityyliseksi residenssiksi. Vuonna 1740 Fredrik Suuri jätti linnan puolisolleen Elisabeth Christinelle, joka eli siellä kuolemaansa asti v. 1797.
1900-luvun alussa Niederschönhausenista tuli Berliinin esikaupunki. Alueen rakennuskantaa luonnehtivat vanhat huvilat ja vuokratalot. Se liitettiin osaksi Suur-Berliiniä vuonna 1920, jolloin muodostettiin Pankowin hallintoalue.
Niederschönhausen oli osa Itä-Berliiniä kylmän sodan vuosina, ja Schönhausenin linna toimi v. 1949-1960 Itä-Saksan presidentti Wilhelm Pieckin virka-asuntona, ja sen jälkeen Itä-Saksan hallituksen vierastalona. Majakowskiringin alueella asui useita DDR:n johtoportaan jäseniä, kunnes he siirtyivät Wandlitziin 1960. Vuosina 1961-1989 Niederschönhausenin ja Länsi-Berliinin Reinickendorfin kaupunginosan välinen raja oli osa Berliinin muuria.
Julkinen liikenne.
Berliinin S-Bahnin linjat S1, S25 ja S85 kulkevat Niederschönhausenin kautta ja pysähtyvät Schönholzin rautatieasemalla. Myös raitiotielinja M1
ja bussilinjat 107, 150, 155 ja 250 palvelevat aluetta.
Albert Pákh

Albert Pákh (1823–1867) oli unkarilainen kirjailija ja toimittaja. Hän osallistui useiden sanomalehtien ja aikakauskirjojen toimitukseen sekä perusti merkittävän "Vasárnapi Ujság" -nimisen kuvalehden (1854), jota hän toimitti kaksitoista vuotta. Kirjoituksillaan hän yleistajuisti aikansa valtiollisia, yhteiskunnallisia ja kirjallisia kysymyksiä. Kaunokirjailijana Pákh oli aito humoristi ja terävä satiirikko. Hänen humoristiset elämänkuvauksensa ("Pákh Albert humoros életképei", 1870) julkaisi hänen ystävänsä Pál Gyulai.
Chichibu (Saitama)

Chichibu () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Saitaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Chichibun seudulla. Chichibun allaslaakson lisäksi kaupunki käsittää laajoja alueita Chichibuvuorilta. Kaupungin keskiosien läpi virtaa Arajoki. Chichibussa on 61 470 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 577,83 neliökilometriä.
Chichibun alue kuului Taika-uudistuksista lähtien Musashin provinssin Chichibun piirikuntaan. Paikkakunnan nimi oli alun perin Nakamura, Edo-kaudelta lähtien Ōmiya. Se kehittyi Chichibu-jinjan šintolaisen pyhäkön ympärille. Chichibuksi paikkakunnan nimi vaihdettiin 1900-luvun alussa. Tärkeä perinteinen elinkeino oli silkin tuotanto, jota tuki Edo-kaudella Oshin daimiokunnan hallinto. Erityisen vilkasta silkin kauppa oli joulukuisin järjestettyjen markkinoiden aikaan. Meiji-kaudella silkin tuotanto monipuolistui, mutta on sittemmin taantunut. 1920-luvulta lähtien merkittävimmäksi teollisuudenalaksi on noussut kalkkikiven louhinta ja siitä valmistettavan sementin tuotanto. Myöhemmin kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Chichibu sai vuonna 1950. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Yoshidan maaseutukaupunki sekä Arakawan ja Ōtakin kyläkunnat.
Chichibun kulttuuriperintöön kuuluu Chichibu-jinjan pyhäkön festivaali Chichibu-yomatsuri, joka on otettu sekä Japanin merkittävän kansanperinnön luetteloon että Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Muita nähtävyyksiä ovat Ōtakin alueella sijaitseva Mitsumine-jinjan pyhäkkö sekä Chichibun 34 Kannon-pyhäkköä. Chichibu toimii myös tukikohtana Chichibun–Taman–Kain kansallispuistoon suuntautuvalle turismille: luontokohteita kaupungin alueella ovat Hitsujiyaman puisto, Hashidaten karstiluola, Urayaman pato tekojärvineen ja Bukōvuori, jonka erikoisen muodon on saanut aikaan kalkkikiven louhinta. Chichibua palvelevat Seibu-rautateiden Chichibu-linja ja Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinja.
Inkubaatio (rituaali)

Inkubaatio (, makaaminen) eli temppeliuni tarkoittaa nukkumista parantavan jumalan temppelissä tai muussa pyhäkössä. Uskomusten mukaan inkubaation avulla pääsee unessa suoraan yhteyteen jumalan kanssa. Esimerkiksi muinaisten kreikkalaisten lääkinnän jumalan Asklepioksen temppeli-alueilla oli erityisiä makuusaleja inkubaatiota varten.
Inkubaatio (täsmennyssivu)

 Inkubaatio voi viitata seuraaviin:
South Woodfordin metroasema

South Woodford on Redbridgessä, Lontoossa sijaitseva Lontoon metron asema Central Linellä. Se sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 4.
Asema avattiin 22. elokuuta 1856 Eastern Counties Railwayn Lontoo–Loughton-radalle. Haara yhdistettiin Lontoon metroon osana New Works Programme -ohjelmaa vuosina 1935-1945, jolloin siitä tuli osa Central Linen laajennusta itään. Aseman alkuperäinen nimi oli "George Lane".
Analemma

Analemma on käyrä, joka kuvaa Auringon sijaintia Maan taivaalla eri päivinä samaan kellonaikaan. Auringon sijainnit saadaan havainnoitua kameralla, joka ottaa kuvan täsmälleen samasta paikasta monta kertaa vuodessa. Analemma voidaan piirtää myös laskennallisesti.
Maan analemma on kahdeksikko, jonka toinen silmukka on toista suurempi. Käyrän muoto johtuu Maan akselin kaltevuudesta ja Maan nopeuden vaihtelusta radallaan Auringon ympäri. Maan akselin kaltevuuden seurauksena Aurinko on analemman korkeimmassa kohdassa kesällä ja alimmassa kohdassa talvella. Silmukoiden kokoero aiheutuu Maan radan elliptisyydestä, joka on seuraus Maan ratanopeuden vaihtelusta. Eri leveysasteilla havaitut analemmat ovat hiukan erimuotoisia, kuten myös samalla paikalla eri kellonaikoina havaitut.
Myös muilla planeetoilla on omat analemmansa. Koska niillä on omanlaisensa akselin kaltevuudet ja kiertoradat, myös niiden analemmat ovat erilaisia kuin Maan. Esimerkiksi Marsin ja Saturnuksen analemmat ovat pisaran muotoisia, ja Jupiterin analemma on elliptinen.