tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Townend-rengas

Townend-rengas on lentokoneen tähtimoottorin "ympärillä" oleva muotoilupelti. NACA-rengas on vastaava Yhdysvaltain liittovaltion vuonna 1927 kehittämä lentokoneen osa. Townend-rengas vähentää ilmanvastusta ja voi auttaa (tai hankaloittaa) sylintereiden jäähdytystä. Se tuli käyttöön 1920-luvulla ja oli laajassa käytössä kunnes suuremmilla nopeuksilla tehokkaampi NACA-rengas syrjäytti sen 1930-luvulla.
Townend-renkaan kehitti tohtori englantilainen Hubert Townend, joka toimi National Physical Laboratoryssa vuonna 1929. Patentteja tuki Boulton &amp; Paul Ltd-lentokonetehdas.. Yhdysvalloissa rengas kulki nimellä "drag ring" ("vastusrengas"), koska se vähensi moottorin ilmanvastusta. 
Townend-rengasta käyttivät mm. Douglas O-38, Vickers Wellesley, Westland Wallace ja the Gloster Gauntlet.
Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä aikajärjestyksessä

Tämä on luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä aikajärjestyksessä.
1945.
Pelaajat
Vaikuttajat
1947.
Pelaajat
Vaikuttajat
1950.
Pelaajat
1958.
Pelaajat
Vaikuttajat
1959.
Pelaajat
1960.
Pelaajat
Vaikuttajat
1961.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1962.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1963.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1964.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1965.
Pelaajat
Vaikuttajat
1966.
Pelaajat
Vaikuttajat
1967.
Pelaajat
Tuomarit
1968.
Pelaajat
Vaikuttajat
1969.
Pelaajat
Vaikuttajat
1970.
Pelaajat
Vaikuttajat
1971.
Pelaajat
Vaikuttajat
1972.
Pelaajat
Vaikuttajat
1973.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1974.
Pelaajat
Vaikuttajat
1975.
Pelaajat
Vaikuttajat
1976.
Pelaajat
Vaikuttajat
1977.
Pelaajat
Vaikuttajat
1978.
Pelaajat
Vaikuttajat
1979.
Pelaajat
Vaikuttajat
1980.
Pelaajat
Vaikuttajat
1981.
Pelaajat
Tuomarit
1982.
Pelaajat
Vaikuttajat
1983.
Pelaajat
Vaikuttajat
1984.
Pelaajat
Vaikuttajat
1985.
Pelaajat
Vaikuttajat
1986.
Pelaajat
Vaikuttajat
1987.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1988.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1989.
Pelaajat
Vaikuttajat
1990.
Pelaajat
Vaikuttajat
1991.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1992.
Pelaajat
Vaikuttajat
1993.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
1994.
Pelaajat
Vaikuttajat
1995.
Pelaajat
Vaikuttajat
1996.
Pelaajat
Vaikuttajat
1997.
Pelaajat
Vaikuttajat
1998.
Pelaajat
Vaikuttajat
1999.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
2000.
Pelaajat
Vaikuttajat
2001.
Pelaajat
Vaikuttajat
2002.
Pelaajat
Vaikuttajat
2003.
Pelaajat
Vaikuttajat
2004.
Pelaajat
Vaikuttajat
2005.
Pelaajat
Vaikuttajat
2006.
Pelaajat
Vaikuttajat
2007.
Pelaajat
Vaikuttajat
2008.
Pelaajat
Vaikuttajat
Tuomarit
2009.
Pelaajat
Vaikuttajat
2010.
Pelaajat
Vaikuttajat
Oimjakonin ulus

Oimjakonin ulus eli Oimjakonin piiri (, ) on kunnallinen itsehallinto alue Sahan tasavallan itäosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Indigirkan yläjuoksulla ja se rajoittuu pohjoisessa Moman piiriin, idässä ja etelässä Magadanin alueeseen, lounaassa Ust-Majan ja lännessä Tompon piiriin. Oimjakonin piirin pinta-ala on 92 200 km². Väkiluku vuonna 2007 oli noin 13 400, kun vuonna 1989 piirissä vielä oli noin 32 300 asukasta. Asukkaista 57 % on venäläisiä, 23 % jakuutteja.
Piirin hallinnollinen keskus on Ust-Neran taajama. Vuodesta 2007 piiri koostuu kahdesta kaupunkikunnasta (Ust-Nera ja Artyk) ja viidestä maalaiskunnasta (naslegista). Yksi asutuskekuksista on Oimjakonin kylä, jonne on arviona kirjattu pohjoisen pallonpuoliskon pakkasennätys. 
Merkittävä elinkeino alueella on kullanlouhinta. Alueen läpi kulkee Kolyman valtatie
Lämpöolosuhteet

Lämpöolosuhteet ovat sisätiloissa vaikuttavien ilman ja pintojen lämpötilojen, ilman liikkeen ja suhteellisen kosteuden yhteisvaikutus. Kehon ja ympäristön välinen lämmönsiirto vaikuttaa lämpötasapainoon ja koettuun lämpöviihtyisyyteen.
Lämpötasapaino.
Tasalämpöisenä eläimenä ihminen pyrkii pitämään kehonsa lämpötilan vakiona (noin 37 °C). Elimistön aineenvaihdunnassa syntyvä ylilämpö poistuu ihon ja hengityksen kautta ympäristöön. Lämpötasapainossa elimistöstä poistuva lämpö on yhtä suuri kuin aineenvaihdunnan synnyttämä ylilämpö.
Carl Clemens Bücker

Carl Clemens Bücker (11. helmikuuta 1895 Koblenz-Ehrenbreitstein, Saksa – 3. maaliskuuta 1976 Mölln, Länsi-Saksa) oli saksalainen lentäjä ja lentokonesuunnittelija. Hän oli maailmanlaajuisesti tunnettu 1930-luvulla koululentokoneistaan ja taitolentokoneistaan Bücker Bü 131 ja Bücker Bü 133.
Elämä.
Carl Bücker syntyi vuonna 1895 sotilaslääkäri Georg Bückerin perheeseen. Hän aloitti koulunkäynnin vasta 12-vuotiaana. Vuonna 1912 hän liittyi kadettina keisarilliseen laivastoon palvellen "Kaiser Karl der Große" -linjalaivalla. Vuonna 1914 hän pääsi laivaston lentäjäksi. Tämä johti hänet Ernst Heinkelin tuttavuuteen vuonna 1918. Vuonna 1919 hän jätti asevoimat ja toimi Itämerellä laivojen huolitsijana. 
Vuonna 1920 hän muutti Ruotsiin. Hän sai pian Ruotsin kansalaisuuden ja perusti Ernst Heinkelin avustuksella Lidingöön Svenska Aero AB -yhtiön, joka valmisti lisenssillä Heinkelin lentokoneita. 
Joulukuussa 1932 Svenska Aero meni konkurssiin, jolloin Bücker palasi Saksaan. Saksassa oli jo alkamassa Luftwaffen varustelu joka selitti paluun osaltaan. Hän perusti Berliinin Johannisthaliin 3. lokakuuta 1933 Bücker Flugzeugbau GmbH-yhtiön. Sen pääsuunnittelija oli ruotsalainen Anders J. Anderson, joka suunnitteli muun muassa Bücker Bü 131 Jungmann ja Bücker Bü 181 Bestmann-koneet. 
Vuonna 1935 Bückerin yhtiö oli osa Saksan varusteluteollisuutta. Se alkoi valmistaa muitakin konetyyppejä, esimerkiksi Focke-Wulf Fw 44 Stieglitz, ja korjata muun muassa Heinkel He 46 -koneita. Kuten lähes kaikki tehtaat se rakensi osia Junkers Ju 87 ja Messerschmitt Bf 109 -koneisiin.
Huhtikuussa 1945 Bücker pakeni venäläisiä Bonniin, jossa hän toimi Saabin asiamiehenä. Ruotsalaisen Andersonin suunnittelema Saab Safir saatiin myytyä hänen aloitteestaan Lufthansalle koulukoneeksi. 
Hänen vaimonsa Hermine kuoli vuonna 1965. Bücker kuoli 3. maaliskuuta 1976.
Alain Connes

Alain Connes (s. 1. huhtikuuta 1947) on ranskalainen matemaatikko. Hän on nykyään professorina College de Francessa (Pariisi, Ranska), IHESissä (Bures-sur-Yvette, Ranska) ja Vanderbiltin yliopistossa (Nashville, Tennessee).
Työ.
Hän on erikoistunut Von Neumannin algebroihin ja on onnistunut luokittelemaan injektiiviset tekijät.
Linkin näiden kahden välille, jolla voitiin myös tutkia teoreettista fysiikkaa hiukkasfysiikkaa ja differentiaaligeometriaa, tarjosi epäkommutatiivinen geometria, josta hän on myös kirjoittanut kirjan.
Palkinnot ja kunnianosoitukset.
Alain Connes palkittiin Fieldsin mitalilla vuonna 1982, Crafoord-palkinnolla vuonna 2001 ja kultamitalilla CNRS:ssä vuonna 2004. Hän on jäsenenä useissa ulkomaisissa akatemioissa, kuten esimerkiksi Ranskan tiedeakatemia, Tanskan tiedeakatemia, Norjan tiedeakatemia, Venäjän tiedeakatemia ja Yhdysvaltain tiedeakatemia.
Tompon piiri

Tompon piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Aldanin sivujoen Tompon valuma-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Verhojanskin piiriin, idässä Oimjakonin, etelässä Ust-Majan, lounaassa Tattan sekä lännessä Ust-Aldanin ja Kobjain uluseihin (piireihin). Tompon piirin pinta-ala on 135 800 km². Merkittäviä elinkeinoja alueella ovat hevosten ja nautakarjan kasvatus.
Kuntajako.
Tompon piirissä on kaksi kaupunkikuntaa ("kursiivilla") ja seitsemän maalaiskuntaa eli naslegia ja näissä yhteensä 14 asutuskeskusta. Ulusin hallinnollinen keskus on Handygan taajama.
Nguyễn Văn Cốc

Nguyễn Văn Cốc (s. 1943) oli Pohjois-Vietnamin ja samalla Vietnamin sodan johtava hävittäjä-ässä. 
Hän lensi MiG-21-hävittäjälentokoneella ja ampui alas yhdeksän Yhdysvaltain ilmavoimien lentokonetta. Ne olivat: neljä McDonnell F-4D Phantomia, kaksi F-105F, yksi F-105D, yksi F-4B ja yksi F-102A. Seitsemän näistä on Yhdysvaltain ilmavoimien tunnustamia menetyksiä, mikä on lentosodan tilastoinnissa hyvä tarkkuus.
Arvi

Arvi on suomalainen miehen nimi. Nimi on muunnos muinaisgermaanisesta ja skandinaavisesta nimestä "Arvidh" tai "Arvidher", joka merkitsee kotkaa tai sotilasta. Nimi on annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 12 831 suomalaiselle. Virossa ja Suomessa nimi tunnetaan myös muodossa Arvo.
Heiluri

Heiluri on laite, joka koostuu niveleen kiinnitetystä jäykästä varresta (tai langasta) sekä sen päässä olevasta massasta (kuula tms.). Kun heiluri poikkeutetaan tasapainoasemastaan ja vapautetaan, syntyy heiluriliike, jossa massa liikkuu painovoiman ja mekaniikan peruslakien vaikutuksesta edestakaisin alimman pisteensä ohitse.
Heilurin keksi alun perin Ibn Yunus 1000-luvulla. Hän tutki ja dokumentoi sen oskilloivaa (edestakaista) liikettä. Galileo Galilei havaitsi 1600-luvulla kokeiden perusteella, että heilurin heilahdusaika ei riipu heilahduksen laajuudesta. Vaikka Galilei uskoi tämän verrannollisuuden olevan eksakti, se on vain pienille amplitudeille pätevä approksimaatio. Siihen kuitenkin perustuu heilurin käyttö kellojen käyntinopeuden vakioimiseen.
Heilahdusajan laskeminen.
Ainoastaan pienillä heilahduskulmilla (alle 15°, jota suuremmilla kulmilla laskujen tarkkuus heikkenee huomattavasti) heilurin liike voidaan approksimoida harmoniseksi liikkeeksi. Tällöin heilahdusaika riippuu merkittävästi ainoastaan heilurin pituudesta ja painovoiman suuruudesta. Heilurin massa ja heilahduksen laajuuden eli amplitudin vaihtelut eivät vaikuta heilahdusaikaan.
Heilahdusaika eli heilahdusliikkeen jaksonaika on aika, jona heiluri tekee edestakaisen heilahduksen (vasemmalta oikealle ja takaisin). Kaava heilahdusajan "T" laskemiseksi on:
formula_1
missä formula_2 on heilurin pituus ja formula_3 putoamiskiihtyvyys. (Sijoittamalla kaavaan arvot "T" = 1 s ja "g" = 9,81 m/s² saadaan heilurin pituudeksi noin 25 cm.)
Tämä kaava pätee ideaaliselle heilurille, joka oletetaan kitkattomaksi. Todellisen fysikaalisen heilurin heilahdusaikaa laskiessa pitää ottaa huomioon nivelen kitka ja heilurin ilmanvastus, jotka vaimentavat heilahdusta.
Baltasar Garzón

Baltasar Garzón Real (s. 26. lokakuuta 1955 Torres, Jaénin maakunta, Espanja) on espanjalainen juristi ja entinen tuomari. Garzón on ollut maan korkeimman rikostuomioistuimen jäsen. Garzónin tunnetuin tapaus on pidätysmääräyksen antaminen Chilen entisestä diktaattorista Augusto Pinochetista vuonna 1998. Pinochet pidätettiin määräyksen perusteella Englannissa.
Huhtikuussa 2010 Garzón joutui itse syytteeseen toimivallan ylityksestä. Syytteen mukaan hän oli vailla toimivaltaa käynnistänyt tutkinnan Espanjan sisällissodan aikaisista rikoksista. Taustalla on Espanjan demokratisoitumisen yhteydessä tehty päätös yleisestä armahduksesta, jonka katsotaan estävän rikostutkinnan ja syytetoimet Francisco Francon aikaisista tapahtumista. Oikeudenkäynti alkoi vuoden 2012 alussa. Viralliset syyttäjät eivät yhtyneet syytteeseen, jonka Francoa kannattava oikeistolainen yhdistys nosti. Espanjan korkein oikeus otti kuitenkin yksityisen syytteen käsittelyyn. Syyte koski armahduslain rikkomista: vuonna 1977 Espanjassa säädettiin laki, jolla armahdettiin kaikki Francon aikaiset vallanpitäjät diktatuurin aikaisista rikoksista. Garzón katsoi lain rikkovan universaaliperiaatetta, jonka mukaan ihmisoikeusrikokset ovat rangaistavia, vaikka ne kansallisesti olisivat armahdettu tai muuten rankaisemattomia. Samaan aikaan Garzónia syytettiin myös toimivallan ylityksestä kun hän oli määrännyt eräiden rikoksesta epäilemiensä asianajajien puhelimet kuunneltaviksi. Tämä syyte ratkaistiin ensimmäisenä ja Garzón todettiin syylliseksi. Espanjan korkein oikeus määräsi 9. helmikuuta 2012 Garzónin 11 vuodeksi syrjään tehtävistään. Armahduslain rikkomista koskeneessa asiassa hänet vapautettiin syytteestä.
Kesällä 2012 Garzón ryhtyi Julian Assangen puolustusryhmän johtoon.
Ojakärsämö

Ojakärsämö ("Achillea ptarmica") on voimakastuoksuinen, valkokukkainen asterikasvi. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa ja laikuttaisesti aina Venäjän Tyynenmeren rantaan. Se kasvaa erityisesti aurinkoisilla paikoilla.
Ulkonäkö ja koko.
Ojakärsämö on 30–60 cm korkea, pystykasvuinen ruohovartinen kasvi. Sen varsi on usein jo alaosasta haarova. Harmahtavan- tai puhtaanvihreät lehdet ovat 3–8 cm pitkiä, tasasoukkia tai suikeita, litteälaitaisia ja kevyesti hammaslaitaisia. Kukinto on niukkahaarainen, tavallisesti harsu mykeröstö. Kukat ovat väriltään valkoisenharmahtavia. Kukassa on kellertävänvalkoinen, 6–15 mm leveä mykeröpohjus sekä valkoisia, 4–7 mm pitkiä kielikukkia 10–14 kappaletta. Ojakärsämö kukkii heinä-syyskuussa.
Ojakärsämön kukat ovat suuremmat kuin ulkonäöltään hieman samantapaisilla lähisukulaisilla siankärsämöllä ("A. millefolium") ja isokärsämöllä ("A. salicifolia"). Ojakärsämö risteytyy helposti isokärsämön kanssa. Risteymää esiintyy Suomessa etenkin Vanajaveden rannoilla lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Levinneisyys.
Ojakärsämöä ja sen alalajeja tavataan lähes koko Euroopassa Pyreneiltä itään aivan eteläisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu läpi Venäjän keskiosiin ja laikuttaisena aina Tyynellemerelle saakka. Laji on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa ojakärsämö yleistyi vasta 1900-luvun alkupuolella heinänviljelyn mukana. Nykyään sitä esiintyy yleisenä etelärannikolta Keski-Lapin korkeudelle asti. Pohjoisemmassa lajia tavataan satunnaisesti.
Elinympäristö.
Ojakärsämö kasvaa aurinkoisissa paikoissa melko ravinteikkaassa maassa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat niityt, pientareet, pellot, rannat ja joutomaat.
Käyttö.
Kauniskukkaista ojakärsämöä on jo kauan käytetty koristekasvina puutarhoissa myös Suomessa. Nykyään lajia myös kasvatetaan kaupallisesti, varsinkin lajin kerrannaiskukkaista muotoa eli koreakärsämöä ("Achillea ptarmica" f. "multiplex"). Ojakärsämön kukkia voi kuivattaa koristeeksi.
Ojakärsämöä on myös käytetty rohdoskasvina. Kiinassa kasvia on käytetty ennustamiseen jo kolme tuhatta vuotta sitten.
Bastien und Bastienne

Bastien und Bastienne (), KV 50 / KV 46b, on Wolfgang Amadeus Mozartin säveltämä yksinäytöksinen "singspiel" eli laulunäytelmä. Sen libreton laativat Friedrich Wilhelm Weiskern ja Johann Heinrich Müller, pohjautuen suosittuun pariisilaiseen vaudevilleen "Les Amours de Bastien et Bastienne", joka puolestaan parodioi vielä suositumpaa Jean-Jacques Rousseaun laulunäytelmää "Le Devin du village". Teoksen kantaesitys oli luultavasti lokakuussa 1768 Wienissä, Franz Anton Mesmerin puutarhateatterissa, mutta tieto on epävarma ja perustuu Nissenin vahvistamattomaan kertomukseen.
Oopperan synty.
La finta semplicen kantaesityksen peruunnuttua Wienissä kesällä 1768 Mozart sai lääkäri Franz Anton Mesmeriltä tilauksen säveltää pieni saksankielinen "singspiel". Wieniläinen ohjaaja Friedrich Wilhelm Weiskern, "Bastien und Bastiennen" libretisti, oli sovittanut wieniläiselle singspielnäyttämölle suositun pariisilaisen näyttelijättären madame Favartin parodian Jean-Jacques Rousseaun pastoraalilaulunäytelmästä "Le Devin du village".
Synopsis.
Tapahtumat sijoittuvat paimenkylään 1700-luvun alkuun.
Paimentyttö Bastienne luulee Bastienin hylänneen hänet ja menee kysymään neuvoa ”taikuri” Colasilta. Tämä neuvoo Bastiennea tekeytymään kylmäksi Bastienia kohtaan. Bastien saapuu paikalle ja Bastienne piiloutuu. Kun Bastien kertoo kuinka paljon hän rakastaa Bastiennea, Colas ilmoittaa että Bastiennella on toinen mies. Bastien ei suostu uskomaan sitä, ja Colas taikoo mittavan nonsense-aarian myötä Bastiennen paikalle. Riitojen jälkeen rakastavaiset sopivat ja ylistävät yhdessä Colasin taikavoimia.
Puna-ailakki

Puna-ailakki ("Silene dioica", syn. "Melandrium rubrum", "M. silvestre", "M. diurnum", "M. dioicum") on Euroopassa ja Suomessa yleinen magentanpunainen kuivan paikan kasvi.
Ulkonäkö ja koko.
Puna-ailakki kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Yläosastaan tummanpunainen ja pehmeäkarvainen varsi on pysty tai koheneva, haaraton tai vähähaarainen. Kasvin lehdet vaihtelevat muodoltaan soikeista vastapuikeisiin ja ovat 3–8 cm pitkiä. 
Kukat ovat magentanpunaiset tai joskus harvoin valkoiset ja halkaisijaltaan noin 2 cm. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on ulkoverhiötön, punakarvainen ja soikea. Teriö on lisäteriöllinen ja väriltään punainen. Terälehtien lapa on syvään kaksihalkoinen ja niiden liuskat ovat 2–6 mm leveitä. Puna-ailakin kukat ovat kaksikotisia, eli heteet ja emit sijaitsevat eri yksilöissä. Puna-ailakki kukkii Suomessa kesä-elokuussa. 
Hedelmä on tynnyrimäinen kota.
Puna-ailakista tunnetaan ainakin kolmea eri muunnosta, var. "dioica", var. "serpentinicola" ja var. "smithii".
Puna-ailakki saattaa joskus risteytyä valkoailakin ("S. latifolia") kanssa. Risteymä on kantalajejaan kookkaampi ja vankempi. Kukat ovat tavallisesti vaaleanpunaisia tai vaalean violetinpunaisia.
Levinneisyys.
Puna-ailakkia tavataan Pohjois-Espanjasta Länsi-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Kreikkaan ja Romaniaan, pohjoisessa Britteinsaarille ja Fennoskandiaan. Lajia kasvaa myös Islannissa ja Etelä-Venäjällä Kaukasuksen alueella. Satunnaisia esiintymiä sillä on Keski-Aasiassa ja Siperian länsiosissa. Pohjois-Amerikassa puna-ailakki on vieraslaji, jota tavataan lähinnä itärannikolla. Laji on kulkeutunut myös Uuteen-Seelantiin.
Suomessa puna-ailakkia tavataan koko maassa. Laji on yleinen pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Se on alkuperäinen kasvi Länsi-Suomessa, mutta levinnyt 1900-luvulla itään ja pohjoiseen ihmisen mukana sekä heinänsiemenen joukossa että koriste- ja rohdoskasvina.
Elinympäristö.
Puna-ailakki kasvaa monenlaisilla paikoilla. Sitä tavataan esimerkiksi aurinkoisilla kedoilla ja niityillä, tervaleppäkorvissa ja -lehdoissa, metsänlaidoilla, tunturijyrkänteillä, pihoilla, joutomailla, radanvarsilla, rannoilla ja tienpientareilla. Suomessa laji lienee alun perin ollut lähinnä merenrantojen tervaleppälehtojen ja -luhtien laji. Laji on näissä kasvupaikoissa niin tyypillinen, että sen mukaan on nimetty puna-ailakkityypin lehtokasvillisuusryhmä.
Puna-ailakki on monen perhosen toukkien ravintokasvi. Kimalaiset ja päiväperhoset imevät sen kukkien mettä.
Käyttö.
Puna-ailakkia viljellään myös koristekasvina.
Atala

Atala on kaupunginosa Koillis-Tampereella. Sen naapurikaupunginosia ovat idässä Holvasti ,etelässä Linnainmaa ,lännessä Niihama ja pohjoisessa Tasanne. Muutaman kilometrin päässä idän suunnassa on Kangasalan raja.
Atalan kaupunginosassa sijaitsevat pienehkö liikekeskus, jossa on K-Market, apteekki ja parturi-kampaamo, Atalan koulu jossa luokat 1-6, ja kolme päiväkotia. Terveysaseman palvelut siirrettiin Linnainmaalle vuonna 2017. Atalan kaupunginosan rakennuskanta koostuu nykyisin pääosin 1980-luvulta lähtien rakennetuista rivi- ja omakotitaloista. Alueella on säilynyt jonkin verran myös vanhempaa asustusta, kuten rintamamiestaloja. Yrityksistä alueella sijaitsevat mm. Ata Gears Oy. Pitkään alueella toiminut Mikon Leipä Oy muutti 2015 vuoden aikana Leinolan uuteen kiinteistöön. Vanha leipomon kiinteistö purettiin ja tilalle nousi neljä uutta kerrostaloa vuoden 2016 alusta alkaen. 
Kaupunginosa on aikanaan saanut nimensä vuonna 1937 perustetun mm. hammaspyöriä ja laakereita valmistavan Ata Oy:n mukaan. Ensimmäinen asemakaava alueelle vahvistettiin vuonna 1980 ja sitä täydennettiin vuonna 1983. Atalan pääkatu on Nikinväylän ja Atanväylän muodostama kaari joka alkaa ja päättyy kummastakin päästään Aitolahdentielle. Atalaan on myös suunnitteilla/rakenteilla uusi asuinalue Risson alueelle. Atalan alue oli aikoinaan Messukylän ja Suur-Pirkkalan kylien eränkäynti- ja riistamaita ja niinpä huomattava osa kadunnimistä liittyy eränkäyntiin. 
Atala oli ennen kaavoitusta pääosin suota ja metsää. Esimerkiksi Vehka-aron suo ojitettiin pohjatyövaiheessa. Atalan kaupunginosassa sijaitsee myös Halimasjärven luonnonsuojelualue, jolla on kaksi pientä suota, lehtometsä ja pieni lähde. Halimasjärvi on pieni suovetinen järvi ja sen suurin syvyys on 14 metriä. 
Aluetta palvelevat Nyssen linja 18. Myös linjat 15 ja 90 ajavat Atalan ohitse. Atalassa sijaitsee paikallisliikenteen päätepysäkki (Atala), josta lähtee linja 18. Pysäkin ympäristössä sijaitsevat Atalan vanhimmat rivitaloyhtiöt. Atalaa sivuavat länsipuolella Tampereen ja Jyväskylän välinen valtatie 9 ja eteläpuolella Tampereen ja Lahden välinen valtatie 12. Molemmat ovat Atalan kohdalla moottoriliikenneteitä. Lahdentien alitse on katuyhteys naapurikaupunginosaan Holvastiin. Atalan eteläpuolella kävelymatkan päässä ovat Linnainmaan kaupunginosassa sijaitsevat K-Citymarket , Prisma ja Koilliskeskus
Jaakko Seppälä (jalkapalloilija)

Jaakko Johannes Seppälä (s. 12. lokakuuta 1982 Helsinki) on suomalainen CP-jalkapalloilija. Hän pelaa maalivahtina HJK/Blue Starsissa ja Suomen CP-jalkapallomaajoukkueessa. Seppälä opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa vuosina 2002–2009.
Ura.
Seppälä aloitti jalkapallon 1995 Pohjois-Haagan Urheilijoissa pelaten puolustajana ja maalivahtina. Erityisjalkapalloilua ei kuitenkaan tuettu POHUssa, joten joukkue siirtyi saman vuoden syksyllä Finnairin Palloilijoiden alaisuuteen. Vuonna 1999 Suomeen perustettiin CP-jalkapallomaajoukkue ja Seppälä valittiin joukkueeseen puolustajaksi ja maalivahdiksi, mutta hän pelasi myös hyökkääjänä Ukrainaa vastaan 24. kesäkuuta 1999 ensimmäisen puoliajan. 
Seppälä lopetti uransa vuoden 1999 Euroopan-mestaruuskilpailujen jälkeen vedoten opiskelukiireisiin. Kuitenkin vuonna 2006 Seppälä alkoi jälleen pelata Blue Starsissa. Hänet valittiin samana vuonna jälleen maajoukkueen maalivahdiksi Euroopan-mestaruuskilpailuihin. Hän voitti samana vuonna seurajoukkueessaan erityisjalkapallosarjan.
Kobjain ulus

 
Kobjain ulus eli Kobjain piiri (, ) ja on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Piiri on sijoittunut Lenajoen molemmin puolin ja se rajoittuu pohjoisessa Bytantain evenien ja Žiganskin evenkien kansallisiin piireihin, idässä Verhojanskin piiriin, etelässä Uus-Aldanin, Namin ja Gornyin uluseihin ja lännessä Viljuiskin ulusiin. Kobjain ulusin pinta-ala on 107 800 km². Merkittävä työllistäjä alueella on kivihiilen louhinta.
Kobjain piirin alueella sijaitsee Sahan syvin järvi, Sebjan-Kjujol (137 m).
Väestö.
Kobjain piirissä oli 14 002 asukasta vuonna 2005. Vuonna 2002 suoritetun Venäjän väestönlaskennan mukaan piirin väestöstä oli jakuutteja 65 prosenttia, venäläisiä 24 prosenttia, eveenejä kuusi prosenttia, evenkejä 0,1 prosenttia. Piirissä oli 19 000 asukasta vuonna 1995. Vuonna 1989 asukasluku oli 24 000, ja väestöstä oli jakuutteja 44,0 prosenttia, venäläisiä 40,8 prosenttia, evenkejä 0,1 prosenttia, eveenejä 3,3 prosenttia ja muita 11,8 prosenttia. 
Kunnat.
Piirissä on yksi kaupunkikunta (Sangar) ja 11 maalaiskuntaa, naslegia, ja näissä yhteensä 24 asutusta. Hallinnollinen keskus on Sangarin taajama.
Entinen Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema

Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema oli kansainvälinen lentoasema Quitossa, Ecuadorissa vuosina 1960–2013. Se nimettiin Antonio José de Sucren mukaan. Lentoasema aloitti toimintansa vuonna 1960, ja ennen sulkemistaan sitä käytti vuosittain noin 2,5 miljoonaa matkustajaa. Mariscal Sucre oli yksi maailman korkeimmalla sijaitsevista lentoasemista (2 800 metriä merenpinnan yläpuolella), ja se sijaitsi Quiton keskustasta pohjoiseen. Lentoasemalla oli yksi terminaali, joka oli jaettu saapuvien ja lähtevien lentojen alueisiin.
Tärkeimmät Quitoon liikennöivät lentoyhtiöt olivat mm. ecuadorilainen TAME, American Airlines (Miami), KLM (Amsterdam) sekä Iberia (Madrid).
Lentoasema sijaitsi keskellä tiheään asuttua aluetta ja on saanut lentokonespottereiden keskuudessa lempinimen "Etelä-Amerikan Kai Tak". Tällä viitataan Hongkongin entiseen lentoasemaan, jolle laskeutuessaan koneet tapasivat lentää hyvin matalalla asuinalueiden yläpuolella.
Varsinkin suurten matkustajakoneiden lähestyminen lentoasemalle oli vaikeaa, sillä Quito on vuorten ympäröimä kaupunki. Keskeisen sijaintinsa vuoksi sitä ei ollut mahdollista laajentaa.
Lentoasema suljettiin 19. helmikuuta 2013, ja kaupungin itäpuolelle rakennettu uusi lentoasema avattiin liikenteelle seuraavana päivänä. Uusi lentoasema säilytti saman nimen kuin edellinenkin.
FN Browning M1910

FN Browning M1910 on yhdysvaltalaisen John Moses Browningin suunnittelema massasulkuinen itselataava pistooli. Pistoolia valmisti belgialainen Fabrique Nationale de Herstal (FN) vuodesta 1910 vuoteen 1983 arviolta noin 700 000 kappaletta. M1910:n rekyylijousi on sijoitettu piipun ympärille ja se on varustettu erillisen varmistinvivun lisäksi kahva- ja lipasvarmistimella.
Käyttö Suomessa.
Puolustusvoimat ei sotien välisenä aikana hankkinut näitä pistooleja käyttöönsä. Sen sijaan poliisi osti niitä huomattavia määriä. Puolustusvoimat osti vuonna 1940 2 500 kappaletta 7,65 millimetrin Browning-kaliiperista M1910-pistoolia Belgiasta. Aseet jaettiin yleensä muille kuin rintamajoukolle ja pian sodan jälkeen lähes kaikki siirrettiin poliisin virka-aseiksi, missä tehtävässä ne palvelivat 1990-luvulle asti. Osa poliisin virka-aseista varustettiin Suomessa uusilla kahvalevyille, joissa on poliisin miekkaleijona.
Käyttö muualla.
"Mlada Bosna" (Nuori Bosnia) -järjestöön kuulunut bosnialainen opiskelija Gavrilo Princip ampui FN M1910 -pistoolilla Itävallan arkkiherttua Frans Ferdinandin ja hänen vaimonsa Sofian 28. kesäkuuta 1914 Sarajevossa. Sarajevon laukauksina tunnettu salamurha johti ensimmäisen maailmansodan syttymiseen.
Helibor

Helibor ("Helsinki Interbank Offered Rate") oli vuosina 1987–1998 suomalainen päivittäin julkaistava viitekorko, jolla pankit tarjoutuivat lainaamaan vakuudettomasti varoja toisille pankeille. Se laskettiin keskiarvona suomalaisten pankkien markkamääräisten sijoitustodistusten ostonoteerauksista. Helibor ilmoitettiin kahden desimaalin tarkkuudella 1, 2, 3, 6, 9 ja 12 kuukauden aikajaksoille.
Heliboria käytettiin yleisesti viitekorkona yrityslainoissa, kulutusluotoissa ja asuntolainoissa.
Historia.
Suomen Pankki alkoi laskea ja julkaista Helibor-korkoa virallisesti toukokuussa 1987. Viimeisen kerran Helibor noteerattiin 31. joulukuuta 1998, jonka jälkeen tilalle vaihtui euroalueen yhteinen Euribor. Korkeimmillaan 12 kuukauden Helibor kävi yli 15 prosentissa vuoden 1990 alussa.
Prime-korko

Prime-korko on yksittäisen pankin oma viitekorko ja sitä muutetaan pankin omalla hallinnollisella päätöksellä. Prime-korkoon vaikuttavat yleinen korkotaso, inflaatio-odotukset sekä talouden näkymät. Normaalisti primea muutetaan muutamia kertoja vuodessa. Prime-korkoa on arvosteltu siitä, että pankit nostavat sitä verraten nopeasti markkinoilla määräytyvän Euribor-koron nousun mukana, mutta pankit eivät vastaavasti laske sitä yhtä nopeasti Euribor-koron laskun mukana. Tämä on pankeille taloudellisesti kannattavaa, koska marginaali eli korkoero verrattuna markkinakorkoon on tällöin korkeampi. Tätä pankit ovat perustelleet siten, että Prime-koron muuttuessa hitaammin kuin Euribor koron, hyötyvät tallettajat paremmasta talletuskorosta pidempään.
Alun perin prime-korko on peräisin Yhdysvalloista, jossa suuria ja pitkäaikaisia asiakkaita palkittiin pankin omalla korolla, joka oli markkinoiden muita korkoja alhaisempi. Tästä juontaa nimitys prime- eli etukorko. 
Suomen kielen lautakunta ehdotti vuonna 1990 prime-koron suomennokseksi sanaa "ykköskorko".
Suomen Osuuspankki

Suomen Osuuspankki on POP Pankki -ryhmittymään kuuluva osuuspankki, jonka pääkonttori on Kauhajoella. Pankilla on 2024 12 konttoria, joista useimmat sijaitsevat Etelä-Pohjanmaalla, Suupohjan seutukunnassa, yksi Helsingissä, neljä Turun seudulla, yksi Porissa ja neljä Pohjois-Suomessa.
Historiaa.
Pankin vanhin osa on perustettu Alapään osuuskassana Kauhajoen Harjankylässä 7. marraskuuta 1903 ja vuonna 1992 samalla seudulla toimineet Karijoen, Kauhajoen, Päntäneen, Teuvan ja Suupohjan osuuspankit fuusioitiin ja pankin nimeksi otettiin Suupohjan Osuuspankki. Suupohjan Osuuspankki oli vuonna 1997 perustamassa uutta osuuspankkien yhteenliittymää, Paikallisosuuspankki-ryhmittymää ja sen jälkeen Suupohjan Osuuspankki on perustanut konttoreita myös varsinaisen toiminta-alueensa ulkopuolelle, Oulun ja Lapin lääniin sekä pääkaupunkiseudulle. 
1. kesäkuuta 2022 Suupohjan Osuuspankki yhdistyi Liedon ja Piikkiön Osuuspankkien kanssa ottaen uudeksi nimeksi Suomen Osuuspankki.
Pakotteiden kiertäminen.
Suupohjan Osuuspankki antoi venäläisoligarkki Boris Rotenbergin nostaa yrityksensä rahat käteisellä juuri ennen Euroopan unionin asettamien pakotteiden kohteeksi joutumista.
Pankki päätyi linjaukseen pitkän harkinnan jälkeen ja poikkesi viime hetkellä compliance-toimintonsa aiemmin antamasta suosituksesta, jonka mukaan asiakkaan varoja ei Euroopan unionin asettamien käteisvientipakotteiden vuoksi tulisi toistaiseksi hänelle luovuttaa.
Jabloko

Jabloko ( kyrill. Яблоко) [jablɔkɔ], koko nimeltään Venäjän yhdistynyt demokraattinen puolue ”Jabloko” (Российская объединённая демократическая партия Яблоко, "Rossijskaja objedinjonnaja demokratitšeskaja partija Jabloko") on venäläinen poliittinen puolue, jonka ideologia on sekoitus liberalismia ja sosiaalidemokratiaa. Jabloko ajaa demokraattisia arvoja, ihmisoikeuksia ja on yleisesti ottaen markkinatalousmyönteinen. Aikoinaan puolue oli yksi lipunkantajista demokratiaa ajaneiden keskuudessa Venäjällä, mutta se on sittemmin menettänyt asemansa.
Jabloko on perustettu 1993 ja poliittiseksi puolueeksi se järjestäytyi joulukuussa 2001. Jabloko pääsi Liberal Internationalin täysjäseneksi vuonna 2002 ja se on ollut myös Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen (ALDE) jäsen vuodesta 2006.
Puolueen omenaa () tarkoittava nimi on lyhennös perustajien nimistä Grigori Javlinski, Juri Boldyrev ja Vladimir Lukin.
Vaalimenestys.
Jabloko on osallistunut vaaleihin 1993, 1995, 1999 ja 2005. Vuonna 2005 se jäi äänikynnyksen alle ja sai paikkoja vain yhden ehdokkaan piireistä. Joulukuun 2005 Moskovan duuman vaaleissa "Jabloko – Oikeistovoimien liitto" -lista sai 11 % äänistä Moskovan kunnallisvaaleissa ja sai kolmantena puolueena kommunistien ja Yhtenäisen Venäjän kanssa valtuutettuja. Oikeistovoimien liitto ja Jabloko suunnittelivat loppuvuodesta 2006 yhdistymistä, joka kaatui, kun Jabloko kieltäytyi muuttamasta ohjelmaansa ja sanoi Oikeistovoimien liiton aliarvioivan sitä.
Vuonna 2007 Jablokoa ei rekisteröity maaliskuun paikallisvaaleihin Pietarin kaupungissa, koska puolueen keräämistä kannattajakorteista yli kymmenesosa oli virheellisiä. Jabloko osallistui oppositioliikkeeseen Toinen Venäjä, mutta kieltäytyi enää liittymästä 14. huhtikuuta marssille Moskovassa, koska marssien "ideologinen ja poliittinen koostumus ei ole hyväksyttävä Jablokolle." Marssille osallistuivat myös kansallisbolševikit.
Gerundi

Gerundi on nimitys, jota useiden kielten kieliopeissa käytetään joistakin verbin infiniitti- eli nominaalimuodoista. 
Gerundi latinassa ja englannissa.
Latinan kieliopissa gerundiksi nimitetään verbaalisubstantiivia eli verbistä muodostettua, substantiivin tapaan sijamuodoissa taipuvaa teonnimeä. Esimerkiksi ilmauksessa "modus operandi ’toimintatapa, toimimisen tapa’ sana "operandi" on verbistä "operare" muodostettu genetiivimuotoinen gerundi, ilmauksessa docendo discimus" ’opettamalla (“opettamisella”) opimme’ sana "docendo" on "docere-"verbin gerundin ablatiivimuoto. 
Latinan mallin mukaan englannin kieliopissa nimitetään gerundiksi "ing"-suffiksilla muodostettua verbaalisubstantiivia, esimerkiksi "learning can be fun" ’oppiminen voi olla hauskaa’. Suomessa tällaisia muotoja vastaavat usein "minen"-suffiksilla muodostetut teonnimet, joita suomalaisessa kielioppiperinteessä ei pidetä taivutusmuotoina vaan johdoksina.
Esimerkkejä gerundeista muissa kielissä.
Useiden muiden kielten, kuten espanjan, ranskan tai pohjoissaamen kieliopeissa gerundeiksi nimitetään adverbiaaleja, jotka ilmaisevat jatkuvaa, parhaillaan käynnissä olevaa, samanaikaista tai keskeneräistä tekemistä. Suomen kieliopissa tehtävältään vastaavat verbinmuodot on perinteisesti kuvattu infinitiivien taivutusmuodoiksi (esimerkiksi "lukiessa" on E-infinitiivin eli 2. infinitiivin inessiivi), ja niillä muodostettuja rakenteita nimitetään usein lauseenvastikkeiksi. Myös suomen kielen tutkijat ovat huomauttaneet, että tällaisia muotoja voisi nimittää gerundeiksi mieluummin kuin infinitiiveiksi. Kielitypologiassa tällaisista verbiadverbiaaleista käytetään nykyään yleensä nimitystä konverbi.
Espanjan kielessa gerundi muodostetaan apuverbillä "estar" ja päätteellä "-ando" tai "-iendo". Tässä kielessä gerundin merkitys on useimmiten ’tehdä parhaillaan’, kuten esimerkeissä "está hablando" ’on puhumassa, puhuu parhaillaan’ tai "está comiendo" ’on syömässä’.
Ranskan kielessä gerundi muodostetaan partisiipin preesensmuodosta, jota edeltää prepositio "en". Gerundi ilmaisee samanaikaisuutta, tapaa tai keinoa. Gerundi on taipumaton ja sillä on aina sama subjekti kuin päälauseen predikaatilla. Esimerkiksi "En lisant Wikipedia, j'ai perdu la notion du temps" (’lukiessani Wikipediaa menetin ajan tajun’). Suomessa sitä vastaa yleensä 2. infinitiivin (E-infinitiivin) inessiivi tai instruktiivi.
Viron kieliopeissa gerundiksi "(gerundium)" on toisinaan nimitetty ns. "des"-muotoa eli suomen kieliopin ”E-infinitiivin inessiivin” vastinetta, esim. "lugedes" ’lukiessa’.
Pohjoissaamen kieliopissa gerundiksi nimitetään "-dettiin-" tai "-ettiin"-päätteistä verbinmuotoa. Saamessa gerundi ilmaisee, että pääverbin subjekti tekee samanaikaisesti jotakin muuta. Esimerkiksi: 
Tarvittaessa tekijä voidaan ilmaista gerundin päätteen perään sijoitettavalla possessiivisuffiksilla.
Lentäjän poika (albumi)

Lentäjän poika on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Edu Kettusen soolouran toinen studioalbumi vuodelta 1986. Kettunen on tehnyt ja laulaa kaikki kappaleet sekä on tuottanut koko albumin. Albumin nimikappale on saanut pysyvää suosiota ja sijansa myös koulujen musiikin oppikirjoissa.
Kettusen isä on oikeasti lentäjä, ja perhe asui Tikkurilassa Lentäjien taloksi kutsutussa rakennuksessa. Tarinan innoitus on kuitenkin peräisin amerikkalaisista koelentäjistä kertovasta elokuvasta "Valiojoukko".
Albumi julkaistiin Flamingo-levymerkillä LP- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Elokuussa 2021 Levykauppa Äx julkaisi omalla Lipposen Levy ja Kasetti -levymerkillään albumista uuden, 200 kappaleen rajoitetun painoksen CD-levynä.
Levymyynti ylitti kultalevyrajan vuonna 1990 ja sitä on myyty noin 25 000 kappaletta. Se on täten Kettusen soolouran myydyin.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Edu Kettunen.
Kokoonpano.
Tuotanto.
Kettunen aloitti levynteon kotona TASCAM 388 -mikserillä ja päättyi MTV-studioilla tammikuussa 1986. Äänityksiä hoidettiin myös Takomo-studioilla .
Eräänä yönä...

Eräänä yönä... on Edu Kettusen vuonna 1989 julkaistu albumi, jonka kaikki kappaleet hän on sanoittanut, säveltänyt ja sovittanut. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat "Kone älä hyydy" ja nimikappale "Eräänä yönä". "Maailman laidalla" soi instrumentaaliesityksenä radiossa esitettyjen Harjunpää-kuunnelmien tunnusmusiikkina.
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Assignaatti

Assignaatti oli Ranskan suuren vallankumouksen alussa liikkeelle laskettu, paperirahaa korvannut eräänlainen arvopaperi. Virallinen nimitys oli ”Valtion erityiskassan maksumääräys”, ja niiden katteena käytettiin kuninkaan ja kirkon aiemmin omistamia maa-alueita, myöhemmin myös emigranteilta takavarikoituja tiloja. Assignaatit olivat siis tavallaan omistusosuuskirjoja tähän omaisuuteen, ja niissä oli mainittu osuuden lunastaja, jolle maksettiin korkoa. 
Assignaatteja pidettiin aluksi hyvänä sijoituksena, ja jopa aateliset ja papisto ostivat niitä runsaasti. Niillä alettiin hyvin pian keinotella kuin millä tahansa arvopapereilla.
Pian niiden luonne kuitenkin muuttui: niistä tuli setelirahaa, niitä painettiin katteettomasti ja niiden arvo romahti. Kaikkiaan niitä laskettiin liikkeelle 45,5 miljardia, ja vuonna 1796 niiden arvo oli enää 0,3 % alkuperäisestä. Tuhannet menettivät kaiken omaisuutensa assignaateilla keinottelun vuoksi.
Assignaatit lunastettiin 1797 vain murto-osalla nimellisarvostaan. Lopullisesti assignaatit hävitti direktoriohallitus.
Suomalaiset assignaatit.
Suomessa assignaatteja on laskenut liikkeelle Turun diskonttolaitos 1800-luvun alussa.
Ned Block

Ned Block (s. 1942) on yhdysvaltalainen akateeminen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan. Hän on antanut merkittävän panoksen tietoisuuden ja kognitiotieteen tutkimukseen. Hän oli Hilary Putnamin oppilas ja väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistosta. Hän toimi pitkään filosofian professorina Massachusetts Institute of Technologyssä ja opettaa nykyään New Yorkin yliopistossa.
Filosofialtaan Block voidaan lukea analyyttisen filosofian suuntaukseen. Blockin tunnetuin ajatus on artikkelissa "Psychologism and Behaviourism" julkaistu teoreettinen tietokone Blockhead, ajatuskoe Turingin testin kumoamiseksi.
Gerolsteiner

Gerolsteiner (UCI-tunnus GST) oli saksalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli. Tallin pääsponsorit olivat kivennäisvesiin erikoistunut yritys Gerolsteiner Brunnen ja polkupyörävalmistaja Specialized. Talli osallistui UCI ProTour -sarjaan.
Hans-Michael Holczer, Rolf Götz ja Christian Henn perustivat tallin perusti vuonna 1998. Vuonna 2001 solmittu sopimus Georg Totschnigin kanssa auttoi tallin nousemaan maantiepyöräilyn ensimmäiseen kategoriaan. Vuonna 2003 talli osallistui ensimmäistä kertaa Ranskan ympäriajoon. 
Tallin tunnetuimpia ajajia ovat olleet hyvät mäkimiehet Levi Leipheimer ja Georg Totschnig, jotka molemmat ovat sijoittuneet 10 parhaan joukkoon Ranskan ympäriajossa. Vuonna 2005 Totschnig voitti Ranskan ympäriajon 14. etapin. Hän on kolme etappia vuonna 1931 voittaneen Max Bullan jälkeen ensimmäinen itävaltalainen etappivoittaja Tourilla.
Gerolsteiner oli vuoden 2006 Saksan ympäriajon paras talli. 
Vuoden 2008 Ranskan ympäriajo oli joukkueelle menestyksekäs. Stefan Schumacher voitti ympäriajon molemmat henkilökohtaiset aika-ajot ja kantoi johtajan keltaista paitaa kahden etapin ajan. Bernhard Kohl voitti mäkikirikilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Myöhemmin kuitenkin sekä Schumacher että Kohl jäivät kiinni ns. kolmannen sukupolven epo-hormonin käytöstä.
Tallin päätukija Gerolsteiner ilmoitti syyskuussa 2007, että se lopettaa tallin tukemisen kauden 2008 jälkeen. Holczer ei onnistunut löytämään tallille uutta sponsoria ja joutui lopulta ilmoittamaan, että tallin toiminta loppuu kauden 2008 jälkeen.
Jerry Fodor

Jerry Alan Fodor (22. huhtikuuta 1935 – 29. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen filosofi ja kognitiotieteilijä, joka opetti Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä. Hän edusti analyyttisen filosofian perinnettä, ja hänen kiinnostuksen kohteitaan olivat mielenfilosofia, kielifilosofia ja kognitiotiede.
Fodor katsoi mm., että mielen tilat, kuten uskomukset ja halut, ovat yksilöiden ja mielessä olevien representaatioiden välisiä suhteita. Hän katsoi, että nämä representaatiot voidaan selittää oikein vain mielessä olevan ajattelun kielen termeillä. Tämä ajattelun kieli on olemassa oleva asia, joka on kodifioitu aivoihin, eikä pelkästään hyödyllinen työkalu ilmiöiden selittämiseksi. Fodor kannatti eräänlaista funktionalismia katsoen, että ajattelu ja muut mielen prosessit koostuvat ensisijaisesti laskennasta, joka operoi tämän ajattelun kielen muodostavien representaatioiden syntaksilla.
Kirjassaan "The Modularity of Mind" (1983) Fodor esittelee näkemyksensä mielen modulaarisuudesta. Mielessä on automaattisia tietojenkäsittelyyn erikoistuneita moduuleja, kuten kasvojentunnistusmoduuli, jotka eroavat ei-modulaarisista ominaisuuksista, kuten päättelystä.
Fodor myös kritisoi darwinistisen luonnonvalinnan periaatteen väärinkäyttöä ja syytti sitä luonnon henkilöimisestä.
Fodor sai vaikutteita Hilary Putnamilta, Jerome Brunerilta, Franz Joseph Gallilta ja Noam Chomskyltä, ja vaikutti itse mm. Ernest Leporeen, Zenon Pylyshyniin, Georges Reyhin, Murat Aydedeen, Steven Pinkeriin, Dan Sperberiin ja Deirdre Wilsoniin.
John Searle

John Rogers Searle (31. heinäkuuta 1932 Denver – 17. syyskuuta 2025 Tampa) oli yhdysvaltalainen akateeminen filosofi, joka opetti Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Hän kuului analyyttisen filosofian perinteeseen ja keskittyi kielifilosofiaan, mielenfilosofiaan, tietoisuuden tutkimukseen ja tekoälyyn. Hän on kehittänyt puhetoimitusten teoriaa.
Searle väitteli Oxfordin yliopistosta vuonna 1959, jossa hän oli myös suorittanut perustutkintonsa. 
Searle työskenteli Kalifornian yliopisto Berkeleyssa vuodesta 1959 vuoteen 2019, kunnes yliopisto eväsi Searlen emeritus-arvon hänen rikottuaan yliopiston seksuaalista häirintää koskevia käytäntöjä. Searle ja yliopisto oli haastettu oikeuteen vuonna 2017 seksuaalisesta häirinnästä. Berkeleyn yliopistolle oli ennen kannetta tehty useita ilmoituksia Searlen käytöksestä.
Searle sai mielenfilosofian Jean Nicod -palkinnon vuonna 2000.
Searle tunnetaan ennen kaikkea ajatuskokeesta nimeltä kiinalaisen huoneen argumentti. Hän pyrki osoittamaan, ettei inhimillinen ajattelu ole pelkkää laskentaa. Hänen pääväitteensä on, ettei laskennallisella prosessilla itsellään voi olla ”ymmärrystä” tapahtumista tai prosesseista. Hän pyrki näin osoittamaan, ettei tietokoneiden tarvitse ymmärtää sellaisia asioita kuin kieli prosessoidakseen tietoa.
Helsingin Taitoluisteluklubi

Helsingin Taitoluisteluklubi (HTK) on suomalainen taitoluisteluseura, joka aloitti Helsingin Jalkapalloklubin jaoksena 1960-luvulla, mutta itsenäistyi 1972 omaksi seurakseen.
Historia.
HTK:n perustaja Jane Erkko toi muodostelmaluistelun Suomeen 1984.
Toiminta.
HTK:n muodostelmaluistelujoukkueita ovat senioritasolla Helsinki Rockettes ja junioritasolla Team Fintastic. Seuralla on myös noviisi- ja minorijoukkueet (Finettes ja Novettes, sekä Peppermints ja MiniMints), sekä tulokasjoukkue MiniSparkles, sekä aikuisjoukkue JääLeidit ja kansallisissa senioreissa luisteleva Best before. Seuran muodostelmaluistelun päävalmentaja on Kaisa Arrateig. HTK:lla on myös monen tasoisia yksinluistelun harrastaja- ja kilparyhmiä. Yksinluistelun päävalmentajana toimii Tiia-Riikka Pietikäinen.
Helsingin Taitoluisteluklubin yksinluistelijat ovat kautta aikojen menestyneet hyvin niin Suomessa kuin ulkomailla. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Tintti Wegelius, Pekka Leskinen ja Elise Ahonen sekä Mikko Minkkinen.
Thomas Nagel

Thomas Nagel (s. 4. heinäkuuta 1937) on yhdysvaltalainen filosofi. Hän on New Yorkin yliopiston filosofian ja oikeustieteen professori. Hän kuuluu analyyttisen filosofian perinteeseen, ja hänen kiinnostuksen kohteitaan ovat mielenfilosofia, poliittinen filosofia ja etiikka.
Ajattelu.
Nagel tunnetaan reduktionismin kritiikistään esseessään ”Millaista on olla lepakko” (”What Is it Like to Be a Bat?”, 1974). Siinä Nagel korostaa sitä, että kokemus jonakin organismina olemisesta syntyy ainoastaan silloin kun olennolla on tietoisia kokemuksia. Tällainen olemassaolo on aina subjektiivinen; kokemukset kokee aina yksilö, omasta näkökannastaan. Vaikka objektiivinen tietoisuuden tutkimus voi tarkastikin kertoa esimerkiksi värin aallonpituuksista ja niiden vaikutuksista hermosoluissa ja aivoissa, se ei kerro vielä mitään subjektiivisesta kokemuksesta. Nagel tiivisti kantansa esittämällä, että vain lepakko tietää, millaista on olla lepakko, eikä ihminen voi tätä subjektiivista kokemusta objektiivisesti tietää. Koska objektiivisuus tarkoittaa nimenomaan riippumattomuutta näkökulmista, ei objektiivisuus voi kuvata subjektiivisuutta, joka Nagelin näkökannassa on tietoisuuden olennaisin puoli. Tarkinkaan neurologinen kuvaus ei siten kykene selittämään sitä, miksi meillä on tietoisia, elämyksellisiä, kokemuksia.
Teoksessa "Mieli ja kosmos" Nagel sanoo, että luonnontiede on yleisemminkin väärässä, sillä luonnontieteen yritys selittää tietoisuutta, järkeä ja arvoja on vajavainen.
Nagel on tutkinut myös eettisiä, poliittisia ja yhteiskunnallisia kysymyksiä. Muun muassa teoksessaan "The Possibility of Altruism" Nagel puolustaa altruismia.
Sotilaspassi

Sotilaspassi on Suomessa Puolustusvoimien myöntämä todistus varusmiespalveluksen suorittamisesta. Vanhanmallinen sotilaspassi sisältää sen haltijan valokuvan (ei välttämätön) ja allekirjoituksen, minkä lisäksi siihen merkitään haltijan henkilötiedot ja palvelustiedot lyhyesti. Passin tietoja täydennetään tarvittaessa kertausharjoitusten yhteydessä. Uudenmallisessa, luottokortin muotoisessa sotilaspassissa tietoja on huomattavasti vähemmän, eivätkä sen tiedot ole täydennettävissä.
Sotilaspassilla voidaan todistaa esteettömyys Suomen passin myöntämiselle, mikäli hakijana on 18–30-vuotias mieshenkilö. Ilman todistusta passi voidaan myöntää vain sen vuoden loppuun asti, kun hakija täyttää 28 vuotta.
Sotilaspassin hävittämisestä tai tuhoamisesta voitiin tuomita sakkoa, jos sotilaspassin haltija ei voinut todistaa syyttömyyttään siihen vuoden 2007 loppuun asti. Nykyisen 2008 alusta voimassa olleen asevelvollisuuslain mukaan sotilaspassin hävittämisellä ei ole oikeudellisia seuraamuksia.
Puolustusvoimien aluetoimisto voi pyydettäessä antaa varusmiespalveluksen suorittamisen ajasta ja paikasta virallisen todistuksen viranomaisten kanssa asiointia varten.
Kertausharjoituksissa ja muuten Puolustusvoimien kanssa asioitaessa tunnistaudutaan virallisella kuvallisella henkilöllisyystodistuksella.
Bryan Magee

Bryan Edgar Magee (12. huhtikuuta 1930 – 26. heinäkuuta 2019) oli brittiläinen parlamentaarikko, kirjailija ja analyyttisen filosofian perinteeseen lukeutuva filosofi, joka tunnetaan filosofian popularisoijana. Hän on kirjoittanut mm. filosofian historiasta, ja hänen televisiosarjansa "Men of Ideas" on saatavilla myös kirjana "Talking Philosophy", joka tarjoaa katsauksen nykyaikaiseen anglo-amerikkalaiseen filosofiaan.
Sairio

Sairio on Hämeenlinnan 6. kaupunginosa, joka sijaitsee noin 2,5 kilometrin päässä keskustasta. Sairion rajat kulkevat Aulangonjärveltä Lusikkaniemen kärjestä Aulangontien poikki Vanajaveden ylittävälle rautatiesillalle. Sieltä raja kulkee Vanajavettä pitkin Varikonniemen lahteen asti, josta itään Antinkujan kaakkoispuolelta Sairionkadun vierestä ja lopuksi metsäalueen poikki takaisin Aulangonjärvelle.
Sairiossa sijaitsee elintarvikekauppa K-market ja Pepe's Pizza Grill grillikioski. Sairion rakennuskanta on pääosin 1950-lukulaista rintamamiestalo-aluetta. Kaupunginosan sisälle on syntynyt 2000-luvun alkupuolella Sairionranta-niminen uusi asuinalue, joka muodostuu entisen Metsäliiton ja turkistehtaan teollisuusalueelle. Rakennusliike YIT on rakentanut alueelle rivitalomaisia villa-rakennuksia sekä pienkerrostaloja. Alueen kadut ovat nimetty tehtaiden entisaikojen tuotteiden ja materiaalien mukaisesti.
Büchnersuppilo

Büchnersuppilo () on imusuodatuksessa käytettävä laboratoriotarvike. Se on perinteisesti tehty posliinista, mutta voi myös olla lasia tai muovia. Büchnersuppilo koostu lieriöstä, reikäpohjasta ja suppilosta. Reikäpohjan päälle on asetettu suodatin, yleensä suodatinpaperia, ja se on kostutettu tislatulla vedellä jotta se ei vuotaisi alussa. Suodattavaa nestettä kaadetaan lieriöön, josta se imeytyy reikäpohjan läpi tyhjiöimulla.
Büchnersuppiloa käytetään yleensä orgaanisen kemian laboratorioissa kiteytettyjen yhdisteiden puhdistuksessa.
Büchnersuppilo on nimetty teollisuuskemisti Ernst Büchnerin mukaan, eikä Nobelin palkinnon saajan Eduard Buchnerin mukaan, kuten laajasti luullaan.
Neljänsuora

Neljänsuora on suomalainen iskelmäyhtye. Yhtye on julkaissut kahdeksan albumia, joista viimeisin julkaistiin elokuussa 2015. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Mansikkaa ja valkoapilaa", "Siipirikko”, ”Kesä vielä jäädä vois” sekä ”Kaksi kauneinta”.
Ura.
Neljänsuora perustettiin maaliskuussa 1998 Lohjalla. Yhtyeen kaikki alkuperäiset jäsenet olivat lohjalaisia. Alkuaikoina yhtye tunnettiin myös nimellä Äkkilähtö. Neljänsuora voitti vuoden 2002 Viihdyttäjä-kisan.
Bändin taustalta löytyy myös hevimenneisyys. Ennen Neljänsuoran perustamista yhtyeen alkuperäisjäsenillä oli hevibändi nimeltä Alvarn. Neljänsuoran kitaristi Juha Mäki toimi bändin laulajana. Neljänsuora syntyi, kun tiiviisti myös Alvarnin toiminnassa mukana ollut Antti Ketonen tarvitsi bändiä juhliin. Nimi yhtyeelle keksittiin takahuoneessa.
Yhtyeen alkuperäisistä jäsenistä olivat vuonna 2010 edelleen mukana Antti Ketonen, Esko Mäki ja Juha Mäki. Kesäkuussa 2011 yhtye julkisti kotisivuillaan rumpali Esko Mäen lopettamispäätöksen ja uuden rumpalin Johan Murtojärven nimen.
Yhtyeen levy-yhtiö on vuodesta 2007 lähtien ollut HMC, joka sittemmin sulautettiin osaksi Warner Music Finlandia. Yhtyeen aiemmat albumit julkaisivat levy-yhtiöt Motley ja BMG.
Yhtyeen kappale ”Tuulikki, pidä huivistasi kii” äänestettiin kesän 2008 tanssihitiksi. Kappale oli myös yhtyeen vuonna 2009 julkaistun viidennen studioalbumin "Teetä ja paahtoleipää" ensimmäinen single. "Teetä ja paahtoleipää" albumi myi elokuussa 2015 yhtyeen albumeista ensimmäisenä kultaa.
Vuonna 2013 yhtye kilpaili "Syksyn sävel" -kilpailussa ”Aurinko”-kappaleellaan. Yhtye sijoittui kilpailussa toiseksi. Yhtye valittiin vuoden 2016 Iskelmä-gaalassa Vuoden yhtyeeksi.
Yhtyeen kolme viimeisintä albumia ovat kaikki sijoittuneet Suomen virallisen albumilistan kärkikymmenikköön ensimmäisellä listaviikollaan.