Veijo Puhjo

Veijo Olavi Puhjo (26. kesäkuuta 1948 Loimaa – 9. joulukuuta 2019 Pori) oli suomalainen lääkäri ja poliitikko, joka toimi vasemmistoliiton kansanedustajana vuosina 1995–2011. Poliittisen uransa SKDL:ssä aloittanut Puhjo kuului puolueesta erotettuun taistolaissiipeen, joka 1986 perusti Demokraattisen Vaihtoehdon. Vuonna 1990 hän siirtyi muiden Devan toiminnassa olleiden tavoin vastaperustetuun vasemmistoliittoon. Eduskuntaan valintansa jälkeen Puhjo erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä marraskuussa 1995. Hän toimi aluksi omassa eduskuntaryhmässään ja oli maaliskuusta 1996 lähtien vasemmistoryhmän jäsen, kunnes palasi vasemmistoliiton eduskuntaryhmään maaliskuussa 1999. Porin kaupunginvaltuuston jäsen Puhjo oli vuodesta 1985 lähtien.
Elämä.
Koulutus.
Loimaalla syntynyt Puhjo kasvoi Punkalaitumella, jossa hänen isänsä Olavi Puhjo toimi kunnansihteerinä. Ylioppilaaksi kirjoitettuaan Puhjo opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa ja oli mukana taistolaisessa opiskelijaliikkeessä. Vuosina 1972–1977 hän oli vaihto-opiskelijana Greifswaldin yliopistossa DDR:ssä. Kertomansa mukaan Puhjo lähti uteliaisuudesta, koska Suomessa haukuttiin sosialistisia maita. Hänen opiskelutovereitaan oli muun muassa Pentti Tiusanen. Puhjo suoritti Greifswaldissa lääkärin tutkinnon 1977, jonka jälkeen hän joutui vielä täydentämään opintojaan Helsingin yliopistossa. Vuosina 1977–1979 Puhjo työskenteli terveyskeskuslääkärinä Porissa, 1979–1983 Helsingin yliopistollisen keskussairaalan korvaklinikan apulaislääkärinä ja vuodesta 1983 lähtien Porissa Satakunnan keskussairaalan korvaosaston osastonlääkärinä. Vuonna 1984 hän sai korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin oikeudet.
Ura politiikassa.
Vuonna 1985 Puhjo valittiin Porin kaupunginvaltuustoon SKDL:n edustajana. Puolueesta erottamisen jälkeen hän oli Devan ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1987 ja kunnallisvaaleissa 1988. Vuoden 1988 presidentinvaaleissa Puhjo oli Jouko Kajanojan valitsijamiesehdokkaana. Vuonna 1990 Puhjo liittyi vasemmistoliittoon muiden erotettujen vähemmistökommunistien tavoin, ja oli puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa 1991, joissa hän jäi ensimmäiselle varasijalle.
Puhjo oli vetäjänä Porin maakaasuliikkeessä, joka vastusti esimerkiksi Tahkoluodon hiilivoimalaa. 1990-luvun alussa Puhjo oli Porin -ryhmän puheenjohtaja. Puhjon mielestä Suomi menetti itsenäisyytensä unioniin liittymällä. Puhjo vastusti integraatiota myös ympäristösyistä. 
Puhjo valittiin eduskuntaan vuonna 1995 vasemmistoliiton edustajana. Kevään hallitusneuvottelujen aikana hän vastusti puolueensa hyväksymää hallitusohjelmaa sen sisältämien leikkausten vuoksi. Marraskuussa Puhjo erotettiin vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä hänen äänestettyään toistuvasti ryhmäsääntöjen vastaisesti Lipposen hallituksen esityksiä vastaan. Puhjo muodosti aluksi oman eduskuntaryhmänsä, kunnes maaliskuussa 1996 liittyi jo aikaisemmin erotettujen Esko-Juhani Tennilän ja Mikko Kuopan muodostamaan vasemmistoryhmään. Vasemmistoryhmän jäsenet palasivat vasemmistoliiton eduskuntaryhmään maaliskuun 1999 eduskuntavaalien jälkeen. 
Eduskunnan taksitilastojen mukaan Puhjo oli useimpina vuosina vähiten taksia käyttänyt kansanedustaja. Helsingissä hän kulki kävellen tai raitiovaunulla ja kotikaupungissaan Porissa bussilla tai polkupyörällä. Puhjo putosi eduskunnasta vuoden 2011 vaaleissa, jolloin hän menetti paikkansa vasemmistoliiton Jari Myllykoskelle. Eduskunnasta pudottuaan Puhjo jatkoi erikoislääkärinä Satakunnan keskussairaalan korvatautien osastolla, ja jäi virastaan eläkkeelle elokuussa 2013. Puhjo kuoli sairauskohtaukseen 9. joulukuuta 2019. Hän oli pitänyt yksityisvastaanottoa vielä aikaisemmin samana päivänä.
Muuta.
Puhjo oli innokas suunnistaja, joka osallistui useita kertoja Jukolan viestiin Helsingin Jyryn joukkueessa. Nuorempana hän edusti myös Punkalaitumen Kuntoa. Lisäksi hänet tunnettiin jalkapalloseura Musan Salaman kannattajana ja pitkäaikaisena seuran jäsenenä.