tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaukoidän federaatiopiiri

Venäjän federaation Kaukoidän federaatiopiiri () on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. 
Tarve useita liittovaltiosubjekteja sisältävien Venäjän presidentinhallinnon alaisuudessa toimivien federaatiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla muodostuneen hallinnon hajanaisuudesta. Federaatiosubjektit perustettiin toukokuussa 2000.
Kaukoidän federaatiopiiri käsittää Venäjän kaukoitään 1900-luvun alkupuolella luettujen Tyynenmeren reunaseutujen lisäksi Sahan tasavallan (Jakutian), joka maantieteellisessä mielessä kuitenkin kuuluu Siperiaan. Federaatiopiirin hallintokeskus on Vladivostok.
Metsävarat.
Federaatiopiirissä on taloudellisesti saavutettavaa hakattavaa puuta 33 000 000 m3 vuodessa, josta hakataan 14 000 000 m3 vuodessa. Mekaanista ja kemiallista puunjalostuskapasiteettia on piirissä 2 %:lle puusta.
Geórgios Achilléos

Geórgios ”Giórgos” Achilléos (, s. 24. joulukuuta 1980 Lontoo) on kyproslainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.
Achilléos on saavuttanut skeetissä miesten (2007) ja poikien maailmanmestaruuden (1999). Lisäksi hän on saavuttanut useita muita mitaleita MM-tasolla.
Cyril Winthrop Mackworth-Praed

Cyril Winthrop Mackworth-Praed (21. syyskuuta 1891 Dorking, Surrey – 30. kesäkuuta 1974) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ampuja sekä vuoden 1924 olympiavoittaja.
Mackworth-Praed kilpaili Pariisin olympialaisissa 1924. Hän voitti kultamitalin Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueessa ammuttaessa liikkuvaan peuraan kaksoislaukauksin. Hän voitti kaksi hopeamitalia yksilökisassa ammuttaessa liikkuvaa peuraa yhden ja kahden laukauksen kilpailuissa. Hän osallistui myös sadan metrin liikkuvan peuran joukkuekilpailuun kertalaukauksilla, sijoituksenaan neljäs, trapammuntaan, jossa sijoittui joukkuekisassa kahdeksanneksi. Henkilökohtaisen trap-kilpailun sijoitus on tuntematon.
Mackworth-Praed osallistui myös Helsingin olympialaisiin 1952 ollessaan 60-vuotias. Hän sijoittui yhdenneksitoista hirviammunnassa.
Mackworth-Praed opiskeli Etonissa ja kuului opiston ammuntajoukkueeseen Eton Ashburton III vuosina 1908–1910. Viimeisenä vuotenaan hän oli joukkueen johtajana. Saman vuoden lopulla Mackworth-Praed johti "Imperial Cadet" -joukkuetta Kanadassa. Etonin jälkeen hän meni opiskelemaan Cambridgen Trinity Collegeen. 1930-luvulla hän voitti epävirallisen savikiekkoammunnan maailmanmestaruuden Berliinissä. Läpi elämänsä hän oli Kansallisen kivääriseuran vankkumaton tukija ja hän sai vapaajäsenyyden jo vuonna 1924.
Ensimmäisessä maailmansodassa Mackworth-Praed palveli "Scots Guards" -joukoissa. Toisessa maailmansodassa hän komensi "Commando Training Schoolia" Western Isles -saariryhmässä.
Varakkaana pörssivälittäjänä hänellä oli mahdollisuus matkustella Itä-Afrikassa, missä hän keräsi lintuja ja muita eläimiä Natural History Museumille. Hän oli Kuninkaallisen maantieteellisen seuran ja Kuninkaallisen eläintieteellisen seuran jäsen. Hän julkaisi useita kirjoituksia Afrikan linnustosta.
Mackworth-Praed kuvaili ja nimesi linnuista muun muassa papyrushempon ("Serinus koliensis") ja ugandankutojan ("Ploceus spekeoides"), yhdessä Grantin kanssa.
Venäläisen taiteen museo

Venäläisen taiteen museo tai Venäläinen museo (, "Valtiollinen venäläinen museo") on maailman laajin venäläisen taiteen museo. Se toimii neljässä eri rakennuksessa Pietarin keskustassa.
Museo perustettiin huhtikuussa 1895 Nikolai II:n käskystä taiteen, kulttuurin ja historian museoksi ja avattiin maaliskuussa 1898 nimellä Keisari Aleksanteri III:n venäläinen museo (Русский Музей Императора Александра III). Museon kokoelma koostui alkuvaiheessa Eremitaašin ja muiden palatsien tauluista. Vuonna 1902 museossa avattiin etnografinen osasto.
Museon empiretyylinen päärakennus, entinen Mihailovskin palatsi, joka oli alun perin suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin yksityisasunto, rakennettiin vuosina 1819-1825 arkkitehti Carlo Rossin piirustusten mukaan. Se sijaitsee Pietarin kaupungin pääkadun Nevski prospektin tuntumassa Taiteiden aukiolla. Museon edustan puistossa seisoo Aleksandr Puškinin patsas (Mihail Anikušin, 1957).
Benoisin ja Rossin siipirakennusten lisäksi museolla on käytössään barokkityylinen Stroganovin palatsi Nevskin alkupäässä sekä uusklassista tyyliä edustavat Marmoripalatsi Nevan rannalla ja Insinöörilinna Mars-kentän kaakkoispuolella. Museon piiriin kuuluvat myös viheraluekokonaisuudet Mihailovskin puisto, Kesäpuisto ja Pietari Suuren Kesäpalatsi.
Kokoelmat.
Venäläisen taiteen museon kokoelmiin kuuluu noin 400 000 teosta, ja se kattaa venäläisen taiteen historian 900-luvulta meidän päiviimme. Kokoelmissa on Andrei Rubljovin ikonitaidetta, Ivan Aivazovskin merimaisemia, Isaak Levitanin maisemamaalauksia sekä Ilja Repinin, Vasili Perovin ja Mihail Vrubelin teoksia. Museo on erityisen tunnettu venäläisen avantgarde-taiteen kokoelmastaan. Uransa loppuvaiheessa Kazimir Malevitš työskenteli Venäläisen museon kokeellisessa laboratoriossa, jonka johtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1932.
Museon nykytaiteen osasto avattiin 1980-luvun lopulla. Osasto kerää ja esittää uusia ja ei-perinteisiä taidemuotoja, kuten installaatioita, objekteja, videotaidetta, valokuvausta ja valokuvaukseen perustuvaa taidetta.
Fultonin piirikunta (Ohio)

Fultonin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty höyrylaivan keksijän Robert Fultonin mukaan. Sen suurin kaupunki on Wauseon.
Maantiede.
Fultonin naapuripiirikuntia ovat Lucas idässä, Henry etelässä, Williams lännessä ja Michiganin puolella Lenaween ja Hillsdalen piirikunnat.
Väestö.
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 42 698 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,5%, mustiin (0,6%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (0,5%).
Kotitalouden mediaanitulo on 51 851 ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,3% väestöstä vuosina 2007–2011.
Liikenne.
Fultonin lentokenttä on piirikunnan omistuksessa.
Puolen hehtaarin metsä

Puolen hehtaarin metsä () on A. A. Milnen Nalle Puh -saduissa esiintyvä kuvitteellinen metsä. Siellä asuvat kaikki sadun keskeiset hahmot, kuten Nalle Puh, Kani, Nasu, Kengu, Ruu, Ihaa, Tikru, Pöllö ja Myyrä.
Metsän esikuvana on toiminut East Sussexin kreivikunnassa sijaitseva Ashdown Forest, jonka lähistöllä A. A. Milne asui perheineen.
Nimi.
Englanninkielisessä alkuteoksessa metsä on "Hundred Acre Wood", eli "sadan eekkerin metsä", eli noin 40 hehtaaria. Anna Talaskiven kääntämässä ensimmäisessä suomennoksessa, (1934) joka käännettiin ruotsinkielisestä versiosta, metsän nimi on Seitsemänpeninkulmanmetsä (ruots. "Sjumilaskogen"). Kersti Juvan suomennoksessa, (1976) metsän nimi on Puolen hehtaarin puisto.
Ennen 1990-lukua, metsän suomenkielinen nimi Disneyn tuotteissa vaihteli teoksesta teokseen, mutta 1990-luvulta se on pysynyt hieman Juvan käännöksestä poikkeavana Puolen hehtaarin metsänä.
Oulun palo 1715

Oulun palo 1715 tapahtui isonvihan aikana, kun venäläiset polttivat Oulun linnan ja kaupungin. Kaupungista vietiin suuri määrä siviilejä pakkotöihin ja miltei puolet kaupungista jäi autioksi. 
Isonvihan aikana kasakkapartiot kävivät useita kertoja ryöstämässä Oulua, kun alue oli ruotsalaisten ja venäläisten välisen rintamalinjan välissä. Sodan päätyttyä Oulun tiloista oli autioina noin 40 %.
Pompeijinmato

Pompeijinmato ("Alvinella pompejana") on Tyynenmeren syvänteiden tulivuorten purkausaukkojen lähellä elävä ekstremofiilinen monisukasmato. Se kiinnittyy purkausaukon läheisyyteen siten, että eläimen etupää on +22 °C ja takapää jopa +80 °C:n lämpötilassa. Pompeijinmato on saanut nimensä tulivuorenpurkauksessa tuhoutuneen Pompejin kaupungin mukaan.
Laji on karhukaisten (pääjakso "Tardigrada") jälkeen eniten kuumuutta kestävä monisoluinen eliölaji.
Rikkibakteerit

Rikkibakteerit on hieman epätäsmällinen yhteisnimitys niille bakteereille, jotka pelkistävät rikkiä aineenvaihdunnassaan.
Rikin pelkistyminen tapahtuu, kun esimerkiksi asetaattia, sukkinaattia tai muuta orgaanista yhdistettä hapetetaan solun hengitysreaktioissa rikillä. Näin eliöt saavat käyttöönsä energiaa. Anaerobiset sulfaattibakteerit kykenevät käyttämään hengitysreaktioidensa lähtöaineena sulfaattia. Monet muut bakteerit kykenevät aerobisen hengityksen lisäksi myös hengittämään hapettomissa oloissa alkuainerikillä, tiosulfaatilla tai sulfiitilla. Sellaisia ovat esimerkiksi bakteerisuvut "Proteus", "Campylobacter", "Pseudomonas" ja "Salmonella". Pelkästään rikkihengitykseen kykenee "Desulfuromonas". Myös monet arkeonit, jotka eivät tuota metaania, pystyvät pelkistämään rikkiä.
Beryl Patricia Hall

Beryl Patricia Hall (1917–2010) oli brittiläinen lintutieteilijä. Hall työskenteli Lontoossa Natural History Museumissa. Hän tutki Afrikan lintuja ja kirjoitti useita teoksia. Hall hyväksyttiin American Ornithologists' Unionin (AOU) jäseneksi vuonna 1963.
B. P. Hall nimesi linnuista ainakin idänruostepääskyn alalajin "mayri" ja ruusukaijasen alalajin "catumbella".
Luettelo Yhdysvaltain puolueista

Amerikan yhdysvalloista on siellä käytetyn enemmistövaalitavan johdosta tullut kaksipuoluejärjestelmä. Vaikka liittovaltion tasolla päättäjiä on vain kahdella puolueella, on Yhdysvalloissa myös pienpuolueita, niin kutsuttuja ”kolmansia puolueita”. Luettelo Yhdysvaltain puolueista sisältää merkittävimmät yhdysvaltalaispuolueet.
Jotta puolueiden merkittävyyttä voisi arvioida, luettelossa on ilmoitettu myös mm. tietoja puolueiden äänestäjämääristä. Tiedot ovat suuntaa antavia, ja niiden ajankohta on otettava huomioon.
Liittovaltiotasolla edustetut puolueet.
Seuraavassa luettelossa ovat Yhdysvaltain kongressissa edustetut puolueet. Luettelon tiedot ovat 115. kongressista, joka kokoontuu vuodesta 2017 lähtien.
Osavaltiolliset puolueet.
Itsenäiset osavaltiolliset puolueet.
Seuraavilla liittovaltiollisiin puolueisiin kuulumattomilla puolueilla on edustusta osavaltionsa lainsäädäntöelimessä.
Liittovaltiollisten puolueiden tytärpuolueet.
Liittovaltiolliset puolueet rakentuvat osavaltiollisista tytärpuolueista.
Historialliset puolueet.
Seuraavat puolueet ovat aiemmin olleet edustettuina Yhdysvaltain kongressin edustajainhuoneessa.
Siegfried &amp; Roy

Siegfried &amp; Roy oli saksalais-yhdysvaltalainen viihdyttäjäduo, jotka tunnetaan pitkäaikaisesta taikuus- ja illuusioshowstaan Las Vegasissa. Show’n erikoisuutena olivat siinä käytetyt valkoiset leijonat ja tiikerit. Duon esitykset päättyivät Royn vakavaan onnettomuuteen vuonna 2003.
Siegfried &amp; Roy ovat taikuri Siegfried Fischbacher (13. kesäkuuta 1939 Rosenheim – 13. tammikuuta 2021 Las Vegas) ja eläintenkesyttäjä Roy Horn (3. lokakuuta 1944 Nordenham – 8. toukokuuta 2020 Las Vegas). He tapasivat vuonna 1959 saksalaisella valtameriristeilijällä, jossa molemmat työskentelivät. Vuonna 1967 he aloittivat Las Vegasissa show’n, jossa oli mukana flamingoja ja kaksi simpanssia.
Steve Wynn kiinnitti Siegfried &amp; Royn 57,5 miljoonan dollarin vuosipalkkiosta The Mirage -kasinolle, jossa he esiintyivät vuodesta 1990 lähtien lähes 6 000 kertaa. Vuonna 2001 he solmivat elinikäisen sopimuksen The Miragen kanssa.
3. lokakuuta 2003 seitsemänvuotias urostiikeri Montecore puri Royta hengenvaarallisesti niskaan. Royn loukkaantumisen jälkeen duo ei enää esiintynyt Vegasissa. Roy kuoli covid-19-tautiin vuonna 2020. Siegfried kuoli haimasyöpään 13. tammikuuta 2021.
Siegfried &amp; Roy saivat tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1999.
Croke Park

Croke Park () on stadion Irlannin pääkaupungissa Dublinissa. Se on 82 300 istumapaikallaan Irlannin suurin ja Euroopan viidenneksi suurin stadion. Stadion toimii myös Gaelic Athletic Associationin päämajana. Stadionilla järjestetään gaelilaisten urheilulajien tapahtumia sekä muun muassa suuria konsertteja.
Irlannin sisällissodan aikana 21. marraskuuta 1920, ns. Verisunnuntaina (Bloody Sunday, Domhnach na Fola) Royal Irish Constabularyn Black and Tans ja Auxiliary Division avasivat tulen stadionilla kesken gaelilaisen jalkapallon ottelun. Tapaukseksessa kuoli 15 siviiliä ja kuutisenkymmentä haavoittui. Englantilaisiksi mielletyt lajit kuten jalkapallo ja rugby olivat kiellettyjä stadionilla vuoteen 2005, ensimmäiset ottelut pelattiin vuonna 2007 kun näiden lajien käyttämä Lansdowne Roadin stadion purettiin. Korvaavan Aviva Stadiumin 2010 koittaneen valmistumisen jälkeen Croke Parkilla on pelattu jälleen vain yksi rugbyottelu, vuonna 2024. Sen sijaan amerikkalaisen jalkapallon otteluita stadionilla on järjestetty satunnaisesti jo vuodesta 1946. Samana vuonna pelattiin myös stadionin ensimmäinen baseballottelu. Vuonna 1972 stadionilla järjestettiin nyrkkeilytapahtuma johon sisältyivät raskaansarjan ottelut Joe Bugnerin ja Paul Nielsenin sekä Muhammad Alin ja Al Lewisin välillä. Vuonna 2003 stadion isännöi Nelson Mandelan avaamaa Special Olympics -vammaisurheilutapahtumaa.
Abramtsevo

Abramtsevo () on kartanoalue Moskovan alueen Sergijev Posadin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vorja-joen rannalla neljän kilometrin päässä Hotkovosta.
1800-luvun loppupuolella Abramtsevon taiteilijasiirtokunta oli yksi Venäjän kulttuurielämän keskuksista. Vuodesta 1843 lähtien se kuului kirjailija Sergei Aksakoville, jonka luona kävivät usein mm. Nikolai Gogol, Ivan Turgenev, Fjodor Tjuttšev ja Aleksei Homjakov. Vuonna 1870 kartanon osti teollisuusmies ja mesenaatti Savva Mamontov, jonka aikana siellä kokoontuivat Venäjän historiasta, kulttuurista ja kansanperinteestä kiinnostuneet arkkitehdit Viktor Gartman ja Ivan Ropet, taiteilijat Ilja Repin, Mark Antokolski, Viktor Vasnetsov, Valentin Serov ja Mihail Vrubel, oopperalaulaja Fjodor Šaljapin, teatteriohjaaja Konstantin Stanislavski ym. Vuonna 1882 perustettiin perinteisiä puuleikkaus- ja majolikakäsitöitä kehittänyt työpaja. Kartanossa järjestetyistä harrastelijanäytöksistä sai alkunsa Mamontovin perustama Moskovan venäläinen oopperateatteri.
Kartanon rakennuskokonaisuuteen kuuluu klassistinen puinen päärakennus (rakennettu uudelleen vuosina 1870–1878), venäläistyyliset työpaja (Gartman, 1872) ja ”Teremok” (Ropet, 1877), Vasnetsovin suunnittelema uusvenäläinen kirkko (1881–1882) ja tšasouna (1892), mielikuvituksellinen puusta rakennettu ”Kananjaloilla seisova mökki” (1883) sekä maisemapuisto. Vuodesta 1920 lähtien Abramtsevossa toimii taide- ja kirjallisuusmuseo.
Belgian siirtomaat

Belgian siirtomaat olivat merentakaisia alueita Belgian hallussa vuosina 1908–1960. 
Siirtomaista selvästi suurin oli Belgian Kongo, joka oli pinta-alaltaan 76 kertaa emämaan suuruinen. Se oli aluksi kuningas Leopold II:n henkilökohtaista omaisuutta nimellä Kongon vapaavaltio vuosina 1877–1908. Kun Belgian valtio otti sen haltuunsa, alueen nimeksi tuli Belgian Kongo. Se itsenäistyi vuonna 1960 ja on nykyisin Kongon demokraattinen tasavalta. Vuosina 1971–1997 sen nimi oli Zaire.
Aikaisemmin Saksan Itä-Afrikkaan kuulunut Ruanda-Urundi oli Kansainliiton mandaattialueena Belgian hallinnassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuosina 1916–1946 ja sen jälkeen Yhdistyneiden kansakuntien (YK) huoltohallintoalueena vuoteen 1962.
Boksarikapinan seurauksena Belgia sai alueita Kiinasta Tianjinin maakunnasta. Kyseessä oli enemmänkin kauppa-asema kuin varsinainen siirtomaa-alue. Se palautettiin Kiinalle vuonna 1930.
Hotkovo

Hotkovo () on kaupunki Moskovan alueen Sergijev Posadin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujokeen Vorjaan laskevan Paža-joen rannalla 60 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Jaroslavlin välinen rautatie (Hotkovon asema). Asukkaita on 21 600 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1308 perustetun Hotkovon Pokrovan luostarin ympärille syntyneestä asutuksesta. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa seudulle syntyi tekstiili-, keramiikka-, rakennustarvike- ja metalliteollisuutta. 1930-luvulla perustettiin kemian ja sähköeristetehtaat. Vuonna 1939 Hotkovo sai taajaman statuksen ja vuonna 1949 siitä tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on sähkö- ja lämpöeriste-, metalli- ja tekstiiliteollisuutta sekä lentokoneiden ja avaruusalusten laitteita suunnitteleva tutkimuslaitos.
Kaupungin historiallisen ytimen muodostaa Paža-joen korkealla rannalla sijaitseva Pokrovan luostarin klassistinen rakennuskokonaisuus, johon kuuluu mm. vuosina 1811–1816 rakennettu Pokrovan katedraali. Neljän kilometrin päässä Hotkovosta Vorja-joen rannalla sijaitsee Abramtsevon kartano, joka 1800-luvun loppupuolella oli yksi Venäjän kulttuurielämän keskuksista. Ahtyrkan kylässä on sijainnut Trubetskin ruhtinassuvun kartano, josta on säilynyt 1820-luvulla rakennettu empiretyylinen kirkko ja puistoalue. Viiden kilometrin päässä Hotkovosta kaakkoon sijaitsee Radonežin kylä, joka on syntynyt 1600-luvulla samannimisen muinaisvenäläisen kaupungin paikalle. Kaupungissa vietti lapsuutensa Troitse-Sergijevin luostarin perustanut Sergei Radonežilainen. Kylässä on 1840-luvulla rakennettu empiretyylinen Kristuksen kirkastumisen kirkko ja vuonna 1988 pystytetty Sergei Radonežilaisen muistomerkki.
Frjazino

Frjazino () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kljazman sivujokeen Vorjaan laskevan Ljubosejevka-joen rannalla 42 kilometriä Moskovasta koilliseen. Kaupungissa on Moninon rautatieltä Bolševon asemalla haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 52 300 henkeä (vuonna 2005).
Kaupungin paikalla sijainneet Grebnevon, Frjazinovkan ja Tšižovon kylät tunnetaan vuosista 1584–1586 lähtien. 1700-luvun lopulla seudulle syntyi pienimuotoista silkkikankaiden tuotantoa. 1800-luvun puolivälistä lähtien perustettiin kutomotehtaita. Vuonna 1934 rakennettiin konepaja. Vuonna 1938 Frjazino sai taajaman statuksen ja vuonna 1951 siitä tuli kaupunki.
Frjazino on naukograd eli tiedekaupunki. Neuvostoaikana kaupungin suurimpia työnantajia olivat radioelektroniikan tutkimuslaitokset, joiden toiminta perustui sotateollisuuden tilauksiin. Nykyään kaupungissa tuotetaan lääketieteen instrumentteja, elektroniikkaa ja elintarvikkeita. Suuri osa asukkaista käy työssä Moskovassa.
Kaupungin laidalla Ljubosejevka-joen rannalla sijaitsee 1780–1790-luvuilla syntynyt Grebnjovon klassistinen kartanokokonaisuus puistoalueineen, johon kuuluvat myös Jumalanäidin (1786–1791) ja Pyhän Nikolaoksen (1817–1823) kirkot.
Elektrougli

Elektrougli () on kaupunki Moskovan alueen Noginskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 36 kilometriä Moskovasta itään Nižni Novgorodiin johtavan rautatien varrella (Elektrouglin asema). Asukkaita on 20 100 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa Kudinovon aseman lähelle muodostuneesta Gorkin taajamasta, jonne vuonna 1899 rakennettiin Elektrougli (”Sähköhiilet”) -niminen tehdas. 1930-luvulla siitä tuli sähkömoottorien harjoja valmistava suuryritys. Vuonna 1935 lähistön asutukset yhdistettiin Elektrouglin taajamaksi, josta tuli kaupunki vuonna 1956.
Sähköhiilitehtaan lisäksi kaupungissa toimii nykyään sähkökaapelia, keramiikkatiiltä ja hiilidioksidia valmistavia tuotantolaitoksia sekä sähköhiilituotteiden tutkimuslaitos.
Elektrogorsk

Elektrogorsk () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 75 kilometriä Moskovasta itään Pavlovski Posadiin johtavan rautatien varrella (Elektrogorskin asema). Kaupungin eteläpuolelta kulkee Moskovan ja Ufan välinen M7-valtatie. Asukkaita on 22 480 henkeä (vuonna 2010). 
Kaupunki on saanut alkunsa vuosina 1912–1914 rakennetun Venäjän ensimmäisen suuren turvevoimalan asuintaajamasta, jonka nimenä oli aluksi "Elektroperedatša" (”Sähköinen voimansiirto”). Vuonna 1946 taajamasta tuli kaupunki, ja se sai uuden nimen Elektrogorsk (”Sähkökaupunki”).
Nykyään kaupungissa on voimalaitoksen lisäksi mm. huonekalu- ja lääketeollisuutta, ydinvoimaturvallisuus- ja öljynjalostusinstituutti.
Dzeržinski (Moskovan alue)

Dzeržinski () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovajoen varrella Moskovan kaupungin kaakkoispuolella. Asukkaita on 44 100 henkeä (vuonna 2010).
Ennen vallankumousta paikalla sijaitsi Nikolo-Ugrešskin luostari, jonka Dmitri Donskoi oli perustanut Kulikovon taistelussa saadun voiton kunniaksi vuonna 1380. Vuonna 1920 luostari suljettiin ja sen tiloihin perustettiin heitteille jätettyjen lasten työsiirtola, joka myöhemmin sai Tšekan johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan nimen "Dzeržinskille nimetty työkommuuni". Kommuuni suljettiin vuonna 1938, ja sen yhteyteen syntynyt taajama nimettiin Dzeržinskiksi. Vuonna 1981 taajamasta tuli kaupunki. Nikolaos Ihmeidentekijälle omistettu luostari on sittemmin avattu uudelleen.
Kaupungissa toimii lämpövoimala, kemian teollisuutta ja teräsbetonirakennetehdas.
Drezna

Drezna () on kaupunki Moskovan alueen Orehovo-Zujevon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kljazmaan laskevan Dreznajoen rannalla 83 kilometriä Moskovasta itään. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen rautatie. Asukkaita on 11 500 henkeä (vuonna 2011).
Kaupunki on saanut alkunsa samannimisen rautatieaseman yhteyteen vuosina 1897–1898 perustetun kehräämö- ja kutomotehtaan työläisasutuksesta. Kaupunki siitä tuli vuonna 1940.
Kutomo on edelleen paikkakunnan ainoa huomattava teollisuuslaitos, mutta nykyään kaupungin talous perustuu OAO Agrarnojen kasvihuoneiden tuotantoon.
Domodedovo (kaupunki)

Domodedovo () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Moskovasta etelään Moskovan ja Kaširan välisen rautatien varrella. Kaupungin läpi kulkee myös M4-valtatie. Asukkaita oli 96 123 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1900 perustetusta asemataajamasta. Nimensä se sai lähellä sijaitsevasta Domodedovon kylästä, joka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1410. Vuonna 1947 taajamasta tuli kaupunki.
Nykyään Domodedovossa on rakennusmateriaali-, koneenrakennus- ja tekstiiliteollisuutta sekä Venäjän elokuva-arkisto. Kaupungin lähellä sijaitsee Domodedovon kansainvälinen lentoasema.
Seudulla on lukuisia 1600–1800-lukujen arkkitehtuurin muistomerkkejä. Domodedovon kylässä on vuosina 1731–1738 rakennettu barokkityylinen Pyhän Nikolaoksen kirkko, Konstantinovossa empiretyyliset Prževalskin kartano ja Smolenskin kirkko, Bitjagovossa erikoinen Ylösnousemuksen kirkko (1670–1671), Odintsovossa jugendtyylinen kartano ja klassistinen Arkkienkeli Mikaelin kirkko (1800), Bunjakovossa klassistinen Pokrovan kirkko (1809).
Stade de l’Abbé-Deschamps

Stade de l’Abbé-Deschamps on jalkapallostadion Auxerressa Ranskassa. Nykyään sitä käytetään Ligue 1:ssä pelaavan AJ Auxerren kotikenttänä. Stadionille mahtuu 24 493 ihmistä. 
Stade de l’Abbe-Deschamps on Ligue 1:n ainoa stadion, joka on sen kotiseuran omistuksessa. Sen yleisöennätys on 22 500 toukokuusta 1996 ottelusta Auxerre–Nantes.
Dolgoprudnyi

Dolgoprudnyi () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Moskovasta pohjoiseen Moskovan ja Dmitrovin välisen rautatien varrella (Dologprudnyin asema). Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 90 976 asukasta.
Historiaa.
1600–1800-luvulla paikalla sijaitsi Vinogradovon kartano ”pitkien lampien rannalla” ("na Dolgih prudah"). Talonpojat polttivat kartanon vuonna 1905. 1920-luvulla paikkakunnan kautta rakennettiin Savjolovon rautatie, jonka asemataajamalle perustettiin maan ensimmäinen ilmalaivatelakka (vuosina 1935–1938 nimenä oli Dirižablestroi). Vuonna 1957 Dolgoprudnyin taajamasta tuli kaupunki.
Talous ja nähtävyydet.
Nykyään Dolgoprudnyissa on koneenrakennus-, kemian, rakennustarvike- ja sotateollisuutta. Tässä tiedekaupungissa (naukograd) toimii Moskovan fysiikan ja tekniikan instituutti, aerologinen keskusobservatorio ja maaperäkemiallinen tutkimusasema.
Kaupungin keskustassa on klassistinen Vinogradovon kartano, jonka 1770-luvulta peräisin oleva vanha rakennus on rakennettu uudelleen vuoden 1911 jälkeen ja uusi rakennus vuonna 1912. Kartanon yhteydessä on säännöllinen puistoalue sekä vuosina 1772–1777 rakennettu varhaista klassismia edustava Vladimirin Jumalanäidin ikonin kirkko. Nykyään kaupungin alueella sijaitsevat myös entisen Tarbejevon kylän Pyhän Georgioksen kirkko (1774) sekä entisen Kotovo-Spasskojen kylän Vapahtajan kirkko (1684). 1950–1960-luvulla kaupunki kehittyi ryhmänä erillisiä tehdastaajamia, 1970-luvulta lähtien rakennettiin 9- ja 16-kerroksisia asuintaloja.
Sulfaattibakteerit

Sulfaattibakteerit eli sulfaatinpelkistäjäbakteerit ovat bakteereita, jotka käyttävät hengittämiseen hapen sijasta rikkiyhdistettä, sulfaattia. Tällaisessa hengityksessä vetyä tai orgaanisia yhdisteitä, kuten alkoholeja, maitohappoa, asetaattia, pyruvaattia tai rasvahappoja hapetetaan rikillä, jolloin solu saa energiaa. Sulfaatteja pelkistävien bakteerien lisäksi on olemassa bakteereja, jotka voivat käyttää hengittämiseen sulfaattia alhaisemman hapetusasteen omaavia rikin yhdisteitä, mm. sulfiitteja ja tiosulfaatteja tai alkuainerikkiä, mutta eivät kykene käyttämään sulfaattia eivätkä pelkistämään sulfaattia sulfiitiksi.
Rikkihengityksen lopputuotteena syntyy vetysulfidia eli rikkivetyä, vettä ja hiilidioksidia. Nämä bakteerit tuottavat myös suokaasuja ja suolikaasuja. Ne ovat yleisiä bakteereja hapettomissa oloissa, kuten vesistöjen ja soiden pohjamudissa. Elintavoiltaan ne ovat yleensä ehdottomia anaerobeja, eli ne eivät siedä hapen läsnäoloa. 
Suuri osa rikkiä pelkistävistä bakteereista kuuluu delta-proteobakteerien alaryhmiin "Desulfobacterales", "Desulfovibrionales" ja "Syntrophobacterales". Myös termofiilisiin bakteereihin kuuluva "Thermodesulfobacteria" kuuluu niihin. Muita rikkiä pelkistäviä bakteereja on gram-positiivisissa bakteeriryhmissä "Thermodesulfovibrio" ja "Desulfotomaculum". 
Bakteereja ulkoisesti muistuttavista, mutta geneettisesti hyvin erilaisista arkkieliöistä "Archaeoglobus" voi pelkistää sulfaatteja.
Dedovsk

Dedovsk () on kaupunki Moskovan alueen Istran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Latvian rajalle suuntautuvan M9-valtatien varrella 38 kilometriä Moskovasta länteen. Kaupungin läpi kulkee myös Moskovan ja Rževin välinen rautatie (Dedovskin asema). Asukkaita on 28 100 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa Dedovon kylään vuosina 1911–1913 rakennetusta kehräämö- ja kutomotehtaasta. Vuonna 1940 tehtaan asuintaajamasta tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on teollisuuskankaita valmistavan laitoksen lisäksi jalkinetehdas sekä rakennustarvike-, kone- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupungin lähellä Pavlovskaja Slobodan taajamassa on 1700-luvun puolivälissä rakennettu Marian ilmestyksen kirkko. Anosinon kylässä on vuonna 1822 perustettu Borisoglebskin luostari.
Replikaatio

DNA:n kahdentuminen eli replikaatio on elävissä eliöissä tapahtuva biologinen prosessi, jossa DNA-molekyyli kahdentuu, jotta perinnöllinen tieto voidaan siirtää solunjakautumisessa tytärsoluihin. Kahdentuminen tapahtuu solukierron kasvuvaiheen S-vaiheen aikana hieman ennen solunjakautumista ja sen nopeuttajana toimii DNA-polymeraasientsyymi. Kehityskulku alkaa DNA-kaksoisjuosteen avautumisella ja kierteisyyden purkautumisella. Molempien juosteiden rinnalle rakentuu niiden mallin mukaan uudet juosteet. Lopputuloksena kahdentumisessa syntyy kaksi DNA-molekyylia, jotka ovat keskenään ja alkuperäisen DNA-molekyylin kanssa samanlaisia.
Kahdentumisen vaiheet.
Kaksoiskierteen purkaminen.
Kahdentuminen edellyttää DNA-molekyylin kaksoiskierteisen rakenteen purkautumista, jotta kummankin juosteen rinnalle voi rakentua uusi juoste. Aluksi helikaasientsyymi avaa kaksoiskierteen ja topoisomeraasientsyymi purkaa juosteiden väliset jännitteet.
Valmistuminen.
Kaksoiskierteen purkauduttua muodostuu kahdentumishaarukka, jossa uusia DNA-juosteita aletaan valmistaa tumassa valmiina olevista nukleotideista. Nukleotidit pariutuvat DNA-juosteiden nukleotidien kanssa emäspariperiaatteen mukaisesti. Uudet nukleotidit liittyvät toisiinsa, jolloin uusi DNA-juoste vähitellen rakentuu. Koska kahdentumista nopeuttava DNA-polymeraasi lukee DNA-juostetta suunnassa 3'-5', ja voi koodata vain 5'-3' -suunnassa, toinen juoste rakentuu Okazakin fragmenteiksi kutsutuissa pienissä pätkissä, jotka ligaasi eli liittäjäentsyymi liittää lopuksi yhteen. Valmistuksen lopputuloksena syntyy kaksi DNA-molekyylia, joissa molemmissa toinen juoste kuului alkuperäiseen DNA-molekyyliin.
Kahdentumisvirheiden korjaus.
Kun DNA-polymeraasi on kopioinut kummatkin DNA-juosteet kahdeksi sisarkromatidiksi, alkaa se vertaamaan jäljentämiään DNA-juosteita alkuperäisiin. DNA-polymeraasi korjaa havaitsemansa yhden nukleotidin jäljennysvirheet itse, mutta jos suuri pätkä DNA-juostetta on vaurioitunut, tarvitaan useampia korjaajaentsyymejä. Katkaisuentsyymi katkaisee virheellisen pätkän irti, DNA-polymeraasi jäljentää tilalle uuden juosteen ja liittäjäentsyymi liittää uuden pätkän DNA-juosteeseen.
Balašiha

Balašiha () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Moskovan kaupungista itään Moskovajokeen laskevan Pehorka-joen rannalla. Väkiluvultaan kaupunki on Moskovan alueen suurin: vuoden 2012 väestönlaskennan mukaan asukasluku oli 228 567.
Vuonna 1830 ruhtinas Trubetskoin kartanon alueelle rakennettiin kutomo, joka myöhemmin muutettiin puuvillakehräämöksi. 1800–1900-lukujen vaihteessa tehtaan ympäri muodostui työläisasutus. Vuonna 1928 se sai taajaman statuksen ja vuonna 1939 siitä tuli kaupunki. Nykyään kaupungissa on kone- ja metalliteollisuutta, kemian, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Kaupunki on muodostunut kolmesta eri taajamasta. Balašiha-1:n alueella on kaksi uusklassista kartanoaluetta: 1780–1790-luvuilla rakennettu kreivi Razumovskin palatsi Gorenki puistoalueineen sekä Golitsynin ruhtinassuvulle kuulunut Pehra-Jakovlevskojen kartano (1783–1786) ja sen yhteydessä sijaitseva Kristuksen kirkastuksen kirkko (1777–1782). Neljän kilometrin päässä kaupungista sijaitsee Almazovon kartano, jossa on säilynyt klassistinen päärakennus ja puistoalue keinotekoisine lampine ja kanavineen. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo ja taidegalleria. Kaupungissa on vuonna 2007 avattu monikäyttöinen jäähalli (Balašiha arena).
Reutovon asemalta haarautuu Balašihaan Moskovan ja Orehovo-Zujevon välisen rautatien sivurata. Kaupungin läpi kulkee myös Moskovan ja Nižni Novgorodin välinen M7-valtatie.
Aprelevka

Aprelevka () on kaupunki Moskovan alueen Naro-Fominskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Obninskin välisen rautatien varrella 42 kilometriä Moskovasta lounaaseen. Kaupungin läpi kulkee myös M3-valtatie. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on saanut alkunsa vuonna 1899 avatun Aprelevkan rautatieaseman taajamasta. Vuonna 1910 saksalaiset yrittäjät perustivat paikkakunnalle äänilevytehtaan, josta sittemmin tuli Neuvostoliiton suurin äänilevyjen valmistaja. Vuonna 1935 asemanseutu ja lähikylät yhdistettiin Aprelevkan taajamaksi, joka sai kaupunginoikeudet vuonna 1961.
Nykyään äänilevytehdas on lopettanut toimintansa. Kaupungissa on kemian, laitteenrakennus-, eristysmateriaali- ja elintarviketeollisuutta. Aprelevkassa toimii myös tunnettu urheiluvaatteiden valmistaja.
Lähiseudulla on useita 1700–1800-lukujen arkkitehtuurin muistomerkkejä: Petrovskojen (Knjažištšen) klassistinen kartanokokonaisuus (1776–1780) ja Metropoliitta Pietarin kirkko (1785–1786), Staronikolskojen kartano ja kirkko (1709), Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko (1730–1733) Burtsevon kylässä sekä moskovalaista barokkia edustava Johannes Kastajan kirkko (1704–1709) Afinejevon kylässä.
Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä

Wolff–Parkinson–Whiten oireyhtymä (WPW-oireyhtymä) on sydämen rytmihäiriö, jonka aiheuttaa ylimääräinen sydämen eteisten ja kammioiden välinen oikorata. Sähköisen ärsykkeen johtuminen oikorataa pitkin aiheuttaa kammioiden ennenaikaisen aktivoitumisen eli pre-eksitaation. WPW-oireyhtymä saattaa pysyä oireettomana koko elämän ajan, mutta noin puolelle henkilöistä oikorata kuitenkin aiheuttaa takykardioita eli sydämen nopealyöntisyyskohtauksia.
WPW-oireyhtymä aiheuttaa EKG-nauhaan muutoksia, joista tyypillisin on nk. delta-aalto eli kolmiomaisena nouseva R-aallon alku. Muita EKG-muutoksia ovat lyhentynyt PQ-aika, leventynyt QRS-kompleksi ja epäspesifiset ST-välin ja T-aallon muutokset. 
Oireyhtymä on saanut nimensä John Parkinsonin, Paul Dudley Whiten ja Louis Wolffin mukaan, jotka kuvasivat sairauden artikkelissaan vuonna 1930.
Game Over (vuoden 1989 elokuva)

Game Over (elokuvan suomenkielinen nimi Finnkinon VHS-julkaisussa, alkuperäiseltä nimeltään "The Wizard") on yhdysvaltalainen vuonna 1989 valmistunut elokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Fred Savage, Luke Edwards, ja Jenny Lewis. 
Elokuva seuraa kolmea kotoa karannutta lasta heidän matkatessaan Kaliforniaan, jotta heistä nuorin voisi osallistua videopelaamiseen maailmanmestaruuskisoihin. Elokuvassa on runsaasti Nintendon tuotesijoittelua, ja se esitteli myös virallisesti maailman myydyimmistä videopeleistä Super Mario Bros 3:n. Elokuva sai ensiesityksensä aikaan yleisesti negatiivisia arvosteluja, mutta myöhemmin se on noussut kulttimaineeseen.
Suomessa elokuvan julkaisi Finnkino VHS-kasetille vuonna 1991. DVD:nä tai Blu-rayna elokuvaa ei ole Suomessa julkaistu toistaiseksi. 
Juoni.
Jimmy Edwards on nuori poika, joka on kärsinyt traumaperäisestä stressihäiriöstä siitä asti, kun hänen kaksoissiskonsa Jennifer hukkui. Hän on suurimman osan ajan kotonaan käyttäen suurimman osan ajastaan rakentelemalla jotain palikoista ja laatikoista. Hän myös kantaa eväslaatikkoaan mukanaan koko ajan, ja toistaa useasti sanaa "Kalifornia". Muisto hukkumisesta ja Jimmyn sairaus ovat hajottaneet perheen: Jimmy asuu äitinsä ja isäpuolensa kanssa, kun taas hänen velipuolensa Corey ja Nick asuvat isänsä luona. Kun Jimmy laitetaan mielisairaalaan, Corey auttaa hänet ulos ja pakenee hänen kanssaan Kaliforniaan. Linja-autoasemalla Jimmy ja Corey tapaavat Haley Brooksin, joka kertoo videopelien maailmanmestaruuskisoista. Corey näkee kilpailun mahdollisuutena saada Jimmy pois mielisairaalasta esittelemällä hänen lahjakkaita videopelaamisen taitoja. Haley suostuu auttamaan ja viemään pojat sinne pyytäen vastineeksi osuutta voitosta. Heitä kuitenkin seuraa ahne ja törkyinen yksityisetsivä Putman (Will Seltzer), jonka ovat palkanneet Jimmyn äiti ja hänen isäpuolensa.
Attard

Attard (tunnetaan myös nimellä Ħ'Attard) on noin 11 000 asukkaan kunta Maltalla. Se sijaitsee Maltan saaren keskiosassa. Yhdessä Balzanin ja Lijan kanssa se muodostaa alueen, jota kutsutaan usein "kolmeksi kyläksi". Kunnan asukkaita kutsutaan nimellä "saraċini".
Attard on perinteisesti tunnettu puutarhoistaan ja sitrusviljelmistään. Maltan kansallisstadion, Ta' Qali Stadium, sijaitsee Attardin alueella.
Vieux-Habitants

Vieux-Habitants on kunta Länsi-Intian saaristossa Pienillä Antilleilla sijaitsevalla Guadeloupella. Se sijaitsee Basse-Terren saaren lounaisosassa. Kunnan pinta-ala on 58,70 km² ja asukasluku 7267 (2019).
Amanda Lear

Amanda Lear (s. 18. marraskuuta 1939 Saigon, Ranskan Indokiina) on ranskalainen muusikko, televisiojuontaja, näyttelijä, taidemaalari ja kirjailija. Hänen alkuperäinen nimensä oli Alain Tapp. Hän aloitti uransa mallina ja esiintyi Roxy Musicin albumin "For Your Pleasure" (1973) kannessa. Pian hän alkoi kuitenkin saavuttaa kansainvälistä suosiota omilla diskohiteillään. Hän on myöhemmin jatkanut uraansa paitsi musiikin parissa, myös muun muassa esittelemällä maalauksiaan kansainvälisissä näyttelyissä. Häneltä on ilmestynyt lukuisia albumeita ja singlejä.
Lear opiskeli nuorena kuvataidetta. Hän oppi äidinkielinään englantia ja ranskaa; hänestä tuli varsinainen polyglotti, sillä hän oppi jo nuorena myös saksaa, espanjaa ja italiaa. Hän seurusteli jonkin aikaa David Bowien kanssa ja oli Salvador Dalín henkilökohtainen ystävä. Hän on poseerannut myös "Playboylle".
Lear menetti miehensä tulipalossa vuonna 2000. Hänet on nähty useissa televisio-ohjelmissa ja joissain elokuvissakin. Juontajana hän saavutti erityistä suosiota Italiassa. Lear julkaisi romaanin " L'immortel" (1987). Hänestä tuli vuonna 2006 Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n "chevalier".
Learin albumi "Brief Encounters" ilmestyi kesällä 2009. Hän on myös ollut Italian "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman tuomaristossa.
Nikola Špirić

Nikola Špirić (, s. 4. syyskuuta 1956 Drvar, Bosnia ja Hertsegovinan kansantasavalta, Jugoslavian federatiivinen kansantasavalta) on bosnialainen serbipoliitikko, maan pääministeri 2007–2012 ja valtiovarainministeri 2012–2015. Hän edustaa serbien Itsenäisiä sosiaalidemokraatteja (Савез независних социјалдемократа).
Elämäkerta.
Špirić on viettänyt lapsuutensa Drvarissa, kävi koulua Sarajevossa ja opiskeli Sarajevon yliopistossa. Hän on taloustieteen tohtori. Špirić oli Banja Luka yliopiston professori vuodesta 1992. Hän on myös ollut nelivuotiskauden Bosnia ja Hertsegovinan parlamentissa. Hän oli ylähuoneen puhemies 2002–2003 ja alahuoneen 2003–2004 ja 2005–2006.
Bosnia-Hertsegovinan parlamentti vahvisti neljä kuukautta vaalien jälkeen, 9. helmikuuta 2007, Špirićin maan pääministeriksi. Hänen hallitukseensa kuuluu vuosien 1992–1995 sodat päättäneen sopimuksen mukaisesti edustajia maan kolmesta suurimmasta etnisestä ryhmästä. Špirićin hallitus oli ensimmäinen maassa ilman kansainvälistä valvontaa toiminut sitten 1992–1995 sodan. Hän erosi lokakuun 2007 lopulla vastalauseeksi korkean edustajan Miroslav Lajčákin vaatimuksille vahvistaa keskushallitusta ja ajaa läpi uudistukset, jotka mahdollistaisivat maan pääsyn Euroopan unioniin. Serbien mielestä vallan siirto keskusvallalle johtaisi muslimien ylivaltaan maassa.
Kriisin selvittyä Špirić nimitettiin uudelleen pääministeriksi.
Sahalahden kirkko

Sahalahden kirkko on kirkkorakennus Sahalahden kirkonkylässä, Kangasalla. Se on yksi Kangasalan evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkoista. Se on vuonna 2005 perustetun, mutta pitkän historian omaavan Sahalahden kappeliseurakunnan käytössä. Sahalahti oli vuosina 1557–1581 Pälkäneen seurakunnan kappeliseurakunta ja vuosina 1581–2004 itsenäinen seurakunta ja kunta. Alueella oli tosin vakiintunutta jumalanpalveluselämää mitä todennäköisimmin jo keskiajalla.
Nykyinen kirkko on alueen kolmas kirkko. Ensimmäinen kirkko rakennettiin nykyisen kirkon itäpuolelle vuonna 1559. Kirkko kuitenkin paloi salamaniskusta vuonna 1728. Toinen kirkko nousi entisen paikalle vuosina 1728–1729. Se oli kansanmiehen suunnittelema puinen ristikirkko. Jo vuoden 1780 piispantarkastuksessa sen todettiin vaativan nopeaa korjaamista. Vuonna 1804 Kihlakunnan Syytinkioikeus velvoitti sahalahtelaiset rakentamaan uuden kirkon. Hautausmaalla on muistokivi vuosien 1559 ja 1729 kirkkojen paikalla.
Sahalahden kolmas eli nykyinen, empiretyylinen kupolikirkko, rakennettiin vuosina 1827–1829. Piirustukset laati intendentinkonttori Carl Ludvig Engelin johdolla. Pohjana arvellaan olleen tälläkin kertaa kansanmiehen laatimia piirustuksia. Vuonna 1843 valmistui muun muassa Ylistaron kirkon piirtäneen valtionarkkitehti E. Lohrmanin suunnittelema kirkon tapuli, joka liitettiin solarakennuksella runkohuoneeseen. Kirkossa on noin 550 istuinpaikkaa. Kirkko peruskorjattiin ja restauroitiin vuosina 1999–2002.
Alttaritaulu on Aleksandra Såltinin vuonna 1896 maalaama "Tulkaa minun tyköni". Kirkon sakastin eteistilassa säilytetään Turun akatemian piirustusmestarin Anders Dahlstenin vuonna 1752 maalaamaa edellistä alttaritaulua "Kristus ristillä". Urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1889 rakentamat. Vuonna 1981 ne uudistettiin 16-äänikertaisiksi. Tapio Tiitu laati niiden disposition. 
Sahalahden hautausmaalla sijaitseva surevaa leskeä ja lasta kuvaava sankarihautausmaan muistopatsas on Erkki Toukolehdon kätten työtä vuodelta 1949.
Miroslav Lajčák

Miroslav Lajčák (s. 20. maaliskuuta 1963 Poprad) on slovakialainen diplomaatti, ulkoministeri tammikuusta 2009 Ficon hallituksessa Ján Kubišin siirryttyä YK:n Euroopan talouskomission johtoon. Lajčák oli ulkoministerinä myös Ficon II hallituksessa 2012–.
Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja 2017–2018.
Lajčák on opiskellut lakia Bratislavan Comenius-yliopistossa sekä väitellyt Moskovan kansainvälisten suhteiden instituutissa. Hän liittyi Tšekkoslovakian ulkoministeriön palvelukseen 1988. Hän oli Tšekkoslovakian ja myöhemmin Slovakian lähettiläänä Moskovassa ja Japanissa. Vuodesta 1993 hän oli ulkoministeri Jozef Moravčíkin, myöhemmän pääministerin kansliapäällikkönä. Vuodesta 2001 hän oli lähettiläänä Belgradissa Jugoslaviassa, myöhemmin Serbia ja Montenegrossa. Hän oli EU:n valvojana vuoden 2006 Montenegron itsenäisyysäänestyksessä.
Kesäkuussa 2007 Lajčák nimitettiin YK:n Korkean edustajan ja EU:n erikoislähettilään asemaan Bosnia ja Hertsegovinaan Christian Schwarz-Schillingin seuraajaksi.
Mongoliantammi

Mongoliantammi ("Quercus mongolica") on tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Koillis-Aasiassa Kaukoidän monsuunisekametsävyöhykkeellä. Sitä tavataan Japanissa, Kuriileilla, Sahalinilla, Mantšuriassa, Koreassa, Mongolian itäosissa ja Siperian itäosissa.
Mongoliantammi voi kasvaa 30 metriä korkeaksi. Yksittäispuuna kasvaessaan se on tyypillisesti korkeuttaan leveämpi. Lehdet ovat nahkamaiset, sormilehdykkäiset (muistuttavat hevoskastanjan lehtiä).
Reposaaren tuulipuisto

Reposaaren tuulipuisto on Satakunnassa Porin Mäntyluodossa sijaitseva tuulivoimapuisto, jonka omistaa Suomen Hyötytuuli Oy. Tuulipuistossa on toiminnassa 7 tuulivoimalaitosta ja niiden kokonaiskapasiteetti on 13 megawattia. Tuulipuiston luoteispuolella toimii tämän lisäksi vielä Hyötytuulen omistama Tahkoluodon merituulipuisto ja Hilskansaaressa Pohjantuulen Voiman yksi tuulivoimala.
Yleistä.
Seitsemästä tuulivoimalaitoksesta teholtaan pienimmät ovat Tahkoluodon länsiosan aallonmurtajalla sijaitsevat tanskalaiset Bonus B54 -mallin kolme tuulivoimalaa, joiden kapasiteetti on 1 megawattia. Voimalamallin torni on yleensä 50–70 metriä korkea ja sen tuuliturbiinin roottorin halkaisija on 54 metriä. Tahkoluodon länsikärjessä Kallioholmalla sijaitsee yksinäinen Bonus B76-mallin voimala, jonka kapasiteetti on 2 megawattia. Tämän mallin napakorkeus vaihtelee 60–98 metriä ja sen turbiinin halkaisija on 76 metriä. Uusimmat kaksi voimalaa on rakennettu Kirrinsannalle Technip Offshore Finland Oy:n tontille vesialtaan vastakkaisille puolille. Ne ovat tanskalaista Vestas V112-mallia, joiden kapasiteetti on 3,45 megawattia, tornin korkeus 119 metriä ja turbiinin halkaisija 112 metriä. Voimalat tuottavat sähköenergiaa vuosittain noin 34 gigawattituntia.
Rakentaminen, laajentaminen ja purkaminen.
Vuonna 1999 rakensi Hyötytuuli Oy neljä tuulivoimalaa Reposaareen, jotka sijaitsivat Reposaareen johtavalla pengertiellä Kirrinsannan (tai Kirrisanta) lähellä. Samalla rakennettiin edellisten lisäksi neljä voimalaa Tahkoluotoon. Nämä voimalat olivat Bonus B54-mallisa ja niiden kapasiteetti oli noin 1 megawattia. Yksi Tahkoluodon voimaloista ei enää esiinny kartoissa, mutta se näkyi vielä vuoden 2012 kartassa . Vuonna 2002 rakennettiin Tahkoluodon Kallioholmaan yksi tuulivoimala . Hilskansaarelle rakennettiin tuulivoimaa esittelevä opastuskeskus.
Pääsiäisenä 2014 hajosi yksi pengertien voimaloista kovassa tuulessa, kun sen jarru meni epäkuntoon. Yksi sen turbiinin siivistä vaurioitui näkyvästi ja se pysäytettiin. Voimalan korjaaminen todettiin kannattamattomaksi ja se purettiin samana vuonna pois. Muut voimalat saivat luvan jatkaa tuotantoaan. Viimeisin laajennus on vuonna 2015 Mäntyluodon Kirrinsannalle pystytetyt kaksi tuulivoimalaa . Vuonna 2022 purettiin Reposaaren kolme muuta tuulivoimalaa pois. Purettujen voimaloiden siivet on jauhettu sementin ainesosaksi ja koneistot on joko kierrätetty tai käytetty varaosina.
Birgu

Birgu () on pieni kaupunki Maltalla. Sen asukasluku oli hieman alle 2 500 vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennassa asukkaita oli 2 489. Kaupunki sijaitsee Maltan saaren koillisosassa, suuren Grand Harbour -sataman eteläpuolella. Yhdessä Senglean ja Cospicuan kanssa se muodostaa alueen, jota kutsutaan usein "kolmeksi kaupungiksi". Kaikki kolme kaupunkia ovat vahvasti linnoitettuja. Birgussa käytiin Maltan piirityksen aikana vuonna 1565 ratkaisevia taisteluita, kun johanniitat onnistuivat lyömään Osmanien valtakunnan joukot. Siksi kaupungin italiankielinen nimi onkin "Città Vittoriosa", voitokas kaupunki.
Mustatammi

Mustatammi ("Quercus velutina") on tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa. Intiaanit ovat käyttäneet sen sisäkuorta värjäykseen keltaisen värin aikaansaamiseksi. Tätä Kversitroni-nimistä väriainetta on myyty laajasti Euroopassa ennen toista maailmansotaa, ja esimerkiksi saksankielinen nimi on Färber-Eiche, väritammi.
Mustatammi muodostaa usein hybridejä punatammen ja sen lähisukulaisten kanssa.
Lajikuvaus.
Mustatammi jää levinneisyysalueensa pohjoisosissa noin 20–25 metriä korkeaksi, mutta saattaa etelässä kasvaa yli 40-metriseksi. Lehtien yläpinta on kiiltävän vihreä, alapinta kellanruskea. Lehdet ovat 10–20 cm pitkät, ja niissä on 5–7 liuskaa, joita erottavat U:n muotoiset lovet.
Nuenen, Gerwen en Nederwetten

Nuenen, Gerwen en Nederwetten on Alankomaissa Pohjois-Brabantin provinssissa sijaitseva kunta. Asukkaita kunnassa on 22 571 (30.6.2008) ja väestötiheys on 666 as./km². Kunnan pinta-ala on 34,11 neliökilometriä, josta vettä on 0,23 km². Nuenen, Gerwen en Nederwettenin pormestari on Wim Ligtvoet. Kunnan keskuspaikka on Nuenen. Muut asutuskeskukset ovat Eeneind, Gerwen, Nederwetten, Opwetten ja Stad van Gerwen.
Nuenen, Gerwen en Nederwettenin naapurikunnat ovat Sint-Oedenrode pohjoisessa, Laarbeek koillisessa, Helmond idässä, Geldrop-Mierlo etelässä, Eindhoven lännessä ja Son en Breugel luoteessa. Nuenenista on matkaa Alankomaiden viidenneksi suurimpaan kaupunkiin Eindhoveniin noin kymmenen kilometriä.
Taidemaalari Vincent van Gogh vietti vuodet 1883–1885 Nuenenissa.
Politiikka.
Kunnan pormestari on Wim Ligtvoet. Nuenen, Gerwen en Nederwettenin kunnanvaltuuston koostumus:
Takiaistammi

Takiaistammi ("Quercus macrocarpa") on tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa.
Lajikuvaus.
Takiaistammi kasvaa noin 30 metriä korkeaksi ja rungon halkaisija voi olla kolme metriä. Lehtien yläpinta on kiiltävänvihreä, alapinta kellanruskea. Lehdet ovat 7–15 cm pitkät. Terhot ovat harvinaisen suuria, 2–5 cm pitkiä. 
Takiaistammi on nopeakasvuinen ja kestävä, siksi sitä käytetään puistopuuna.
Kalanmaksaöljy

Kalanmaksaöljy on kalan, yleensä jonkin turskakalan maksasta valmistettavaa öljyä. Siinä on paljon D-vitamiinia sekä pienempiä määriä A-vitamiinia ja E-vitamiinia. Kalanmaksaöljy sisältää paljon myös omega-3-rasvahappoja.
Kalanmaksaöljyistä on tuotantovaiheessa poistettu kala-allergiaa aiheuttavat kalan proteiinit, mutta proteiineista voi silti jäädä jälkiä tuotteisiin. Siksi kala-allergikkojen tulee aloittaa kalanmaksaöljyn käyttö varovasti. Tuotteiden soveltuvuus on hyvin yksilöllistä. Tutkimuksen mukaan kalanmaksaöljy muun muassa pienentää lapsen diabetesvaaraa. Kalanmaksaöljyn useita väitettyjä terveysvaikutuksia, kuten syövän ehkäisemistä on epäilty eräässä tutkimuksessa, ja Yhdysvaltain terveysviranomaiset ovat myös varoittaneet turhien omega-3-lisäkkeiden syömisen vaaroista.
Hard Boiled

Hard Boiled () on John Woon ohjaama hongkongilainen toimintaelokuva vuodelta 1992. Se tunnetaan myös nimellä Aseiden jumala (). Hard Boiled oli viimeinen elokuva, jonka John Woo ohjasi kotimaassaan Hongkongissa ennen Yhdysvaltoihin muuttamistaan. 
Juoni.
Elokuva alkaa kuvaten etsivän ja peitetehtävissä olevan poliisin sidettä taistelussa triadia vastaan. Tapahtumat kehittyvät pitkäksi toimintahurjasteluksi, johon mahtuu monta juonikuviota. Ruumita syntyy elokuvan loppuun mennessä jopa 307. Hard Boiled rakentuu kolmen suuren toimintakohtauksen ympärille: alun teehuoneammuskelu, varastopetos keskiosassa, satama-ammuskelu, ja klimaattinen kolmekymmentäminuuttinen loppuammuskelu sairaalassa.
Kohtelu Suomessa.
Vaikka elokuvan ensi-ilta nähtiin Suomessa Rakkautta &amp; Anarkiaa -elokuvafestivaaleilla elokuvateatteri Maximissa syyskuussa 1993 (johon tapahtumaan ohjaaja John Woo itse osallistui), se kiellettiin Valtion elokuvatarkastamon päätöksellä 4.7.1994. Elokuva sai ikärajamerkinnän KK (kokonaan kielletty), joten sitä ei saanut enää laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Asiasta tehty valitus valtion elokuvalautakuntaan elokuussa 1994 ei tuottanut tulosta, vaan lautakunta päätti yksimielisesti pitää elokuvan kokonaan kiellettynä. Sellaisena se pysyikin aina aikuissensuurin poistumiseen asti lakimuutoksessa 1.1.2001.