tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Non so che darei

Non so che darei on Alan Sorrentin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1980 Eurovision laulukilpailussa Alankomaiden Haagissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kuudenneksi 87 pisteellä.
Era (kappale)

Era on Wess Johnsonin ja Dori Ghezzin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1975 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Tukholmassa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi 115 pisteellä.
Marion Rung ja Kirka levyttivät kappaleesta Vexi Salmen sanoittaman suomenkielisen version "Silloin".
Paula Wagner

Paula Wagner (syntyjään 'Paula Sue Kauffman' 12. joulukuuta 1946) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja elokuvajohtaja.
Hän kuuluu Amerikan kansallisen elokuvatuottajien killan johtokuntaan. 
Hän on tuottanut muun muassa Tom Cruisen tähdittämiä Vaarallinen tehtävä-elokuvia.
Niittynurmikkaryhmä

Niittynurmikkaryhmä ("Poa pratensis" -ryhmä) on nurmikkalajien erottelutavasta riippuen joko niittynurmikan ja sen lähisukuisten nurmikkalajien tai niittynurmikan eri alalajien muodostama lajiryhmä, joka on seurausta niittynurmikan apomiktisesta lisääntymisestä.
Hoikkanurmikka ("Poa angustifolia", syn. "Poa pratensis" ssp. "angustifolia") eroaa niittynurmikasta lyhyiden rönsyjensä ja yhteenkasvaneen röyhynsä sekä usein tiiviisti mätästävän kasvutapansa perusteella. Luminurmikka eli lapinnurmikka ("Poa arctica", syn. "Poa rigens") eroaa niittynurmikasta puolestaan pienemmän kokonsa, tyvellä olevien karvojensa sekä ulkohelpeidensä ulkonäön perusteella. Matalanurmikka ("Poa humilis", syn. "Poa subcaerulea", "Poa pratensis" ssp. "subcaerulea") muistuttaa pikkunurmikkaa, mutta eroaa siitä pidempien rönsyjensä sekä monihaaraisen ja hopeankiiltoisen röyhynsä perusteella. Pikkunurmikka ("Poa irrigata", syn. "Poa pratensis" ssp. "irrigata") eroaa niittynurmikasta pienemmän kokonsa sekä lyhyiden ja leveämpien lehtiensä perusteella. Pohjannurmikka ("Poa alpigena", syn. "Poa pratensis" ssp. "alpigena") taas eroaa niittynurmikasta yksittäin kasvavien varsiensa, lyhyiden ja kaarelle taipuneiden rönsyjensä sekä kolmisuonisten ulkohelpeidensä perusteella.
Mint Condition

Mint Condition on 1980-luvulla perustettu yhdysvaltalainen R&amp;B-yhtye Minneapolisista, Minnesotasta. Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat Stokley Williams (laulu, rummut, lyömäsoittimet), Homer O’Dell (kitara), Larry Waddell (koskettimet, piano), Roger Lynch (Roger Troutmanin poika), Ray Coleman ja Kenny Young. Lynch, Coleman ja Young jättivät yhtyeen, jolloin heidät korvasivat koulukaverit Keri Lewis (koskettimet, syntetisaattori), Jeffrey Allen (saksofoni, koskettimet) ja Ricky Kinchen (bassokitara). Yhtye julkaisi esikoisalbuminsa "Meant to Be Mint" vuonna 1991.
Super Biton de Ségou

Super Biton de Ségou on malilainen musiikkiyhtye, jonka kulta-aika oli 1970- ja 1980-luvuilla. Modernia bambaramusiikkia esittävän kokoonpanon kotipaikka on Ségoun kaupunki.
Yhtye perustettiin nimellä "Orchestre Régional de Ségou" vuonna 1960. Sen edeltäjiä olivat trumpetisti Amadou Bân johtamat siirtomaa-ajan orkesterit Alliance Jazz, Ségou Jazz ja Renaissance Jazz, joiden musiikki oli saanut vaikutteita kongolaisesta rumbasta ja amerikkalaisesta jazzista. Nimitys "Super Biton" viittaa Segun bambaravaltion hallitsijaan Biton Mamari Kulibaliin.
Super Biton voitti Malin taide- ja kulttuuribiennaalen ensimmäisen kerran vuonna 1970. Vuonna 1972 yhtyeeseen liittyi kitaristi Mama Sissoko, josta pian tuli sen tärkein solisti. Laulajina toimivat muun muassa Mamadou Percé Doumbia, Toussaint Siané ja Papa Gaoussou Diarra. Yhtyeen kolmannen tukijalan muodosti Amadou Bân johtama torvisektio, jossa soittivat muun muassa saksofonistit Brema Diabaté, Amadou Tall ja Sadio Traoré.
Rytmikästä ja energistä bambaramusiikkia esittävä yhtye voitti vuosien 1972, 1974 ja 1976 kulttuuribiennaalet ja teki vuonna 1977 kaksi albumia, jotka äänitettiin Malin radion studiossa Boubacar Traorén johdolla. Vuonna 1977 yhtye edusti Malia Les Ambassadeursin kanssa Afrikan taide- ja kulttuurifestivaalilla Lagosissa. Super Bitonia pidettiin maan parhaana ”kansallisorkesterina”, mutta se ei onnistunut saamaan laajempaa yleisöä ulkomailla.
Super Bitonin johtaja Amadou Bâ jätti yhtyeen vuonna 1987, minkä jälkeen se käytännössä hajosi. Super Biton koottiin uudelleen vuonna 2008, minkä jälkeen se on esiintynyt vuosittain Ségoun Festival sur le Niger -tapahtumassa.
Filippo Tortu

Filippo Tortu (s. 15. kesäkuuta 1998) on italialainen pikajuoksija. Hän edustaa Gruppi Sportivi Fiamme Giallea. 
Tortu juoksi Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ankkurina Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa viidenneksi. 100 metrillä hän pääsi välieriin. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän pääsi 200 metrillä välieriin. Hän voitti Välimeren kilpailuissa 2018 kultaa pikaviestissä. Berliinin EM-kilpailuissa hän oli 100 metrillä viides. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi.
Tortu kuului vuoden 2021 World Relays -kilpailuissa Italian hopeajoukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ja juoksi ankkuriosuuden Italian pikaviestijoukkueessa, joka voitti kultaa Italian ennätysajalla 37,50. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän karsiutui 200 metrin välierissä ennätyksellään 20,10. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Tortu saavutti 200 metrillä pronssia ajalla 20,27. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja juoksi ankkuriosuuden hopeaa saaneessa Italian 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän sai hopeaa 200 metrillä ajalla 20,41 ja juoksi viimeisen osuuden Italian kultajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. [Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2024|Pariisin olympialaisissa 2024]] hän karsiutui 200 metrillä välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Italian pikaviestijoukkueeseen. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.
Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa Bydgoszczissa Tortu oli 100 metrillä hopealla ajalla 10,24 s ja pikaviestissä seitsemäs. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Grossetossa 2017 Tortu voitti 100 metriä kultaa ajalla 10,73 s ja oli pikaviestissä hopealla.
Italian mestaruuden Tortu on voittanut 100 metrillä vuonna 2016 ajalla 10,32 s ja 200 metrillä vuonna 2023 ajalla 20,14 sekä sisäradoilla 60 metrillä vuonna 2020 ajalla 6,60.
Tortu juoksi 100 metrillä Italian ennätyksen 9,99 s Madridissa 22. kesäkuuta 2018. Edellinen ennätys oli Pietro Mennean vuonna 1979 juoksema 10,01 s.
LM Tietopalvelut

LM Tietopalvelut Oy, vuoteen 2009 asti LehtiMarket, on vuonna 1972 perustettu yritys, joka tarjoaa muun muassa tietokantojen ja julkaisujen välityspalvelua sekä e-kirjapaketteja. Sen asiakkaita ovat yliopistojen ja tutkimuslaitosten kirjastot, yleiset kirjastot sekä kaupungit, kunnat ja yritykset. 
LM Tietopalvelujen liikevaihto on yli sata miljoonaa euroa vuodessa.
La Chanson des vieux amants

La Chanson des vieux amants on belgialaisen laulaja-lauluntekijä Jacques Brelin säveltämä ja sanoittama kappale vuodelta 1967. Brelin tunnetuimpiin kuuluvasta laulusta on tehty suomennoksia ainakin kahdella nimellä: Aale Tynni on suomentanut sen nimellä "Laulu vanhoista rakastavaisista" ja Anna Louhivuori nimellä "Vanhojen rakastavaisten laulu". Jälkimmäisellä nimellä se on merkitty myös Jaana Lapon ja Harri Saksalan nimiin. Saksala on myös levyttänyt laulun 1980, samoin kuin Toni Edelmann vuonna 1984. Levytykset sijoittuvat 1980-luvulle, jolloin Brelin lauluja alettiin esittää monissa suomalaisissa teattereissa Eric Blaun ja Mort Shumanin revyynä "Laulusi elää, Brel" (alun perin "Jacques Brel is Alive and Well and Living in Paris", 1968).
Ranskaksi laulun ovat Brelin lisäksi levyttäneet muun muassa Juliette Gréco (1971), Isabelle Aubret (1975) ja Sylvie Vartan (1995).
Lisa Ducasse muokkasi kappaleen morisyenin kreolikielelle vuonna 2023.
Jari Mäki

Jari Mäki (s. 11. lokakuuta 1958) on suomalainen monialayrittäjä ja poliitikko. Parhaiten Mäki tunnetaan omaa nimeään kantavasta osakeyhtiöstä, joka tuo Suomeen yhdysvaltalaisia tuotteita. Ilmajoen Koskenkorvalla sijaitsevan yrityksen päätoimiala on amerikkalaisten autojen varusteiden ja varaosien maahantuonti ja myynti sekä huoltokorjaamotoiminta. Myymälän valikoimiin kuuluu myös vaatteita kuten Stetson-hattuja, kantripaitoja ja vyönsolkia sekä elintarvikkeita kuten vaahterasiirappia ja Kool-Aid-juomajauhetta.
Koskenkorva West -niminen toimipaikka kolmostien varressa muistuttaa amerikkalaista ranchiä rekvisiittoineen. Vuonna 2006 se pääsi mukaan Autoliiton julkaisemaan kirjaan "123 erikoista matkakohdetta Suomessa". Myymälän, korjaamon ja varaston yhteispinta-ala on yli 2 000 neliömetriä. Mäki esiintyy mielellään yhdysvaltalaisen seriffin asussa, ja hänellä on Indianasta tuotu vanha poliisiauto. Hän omistaa myös Kekkosen, Koiviston ja Ahtisaaren käyttämän Cadillacin.
Jari Mäki perusti yrityksensä vuonna 1989. Sen toinen omistaja, Mäen vaimo Katariina Tallgren-Mäki kuoli vuonna 2016 sairastettuaan pitkään. Heidän lapsensa ovat myös mukana yrityksen toiminnassa. Jari Mäki on palkittu vuonna 2007 Etelä-Pohjanmaan Vuoden Yrittäjä -palkinnolla sekä Ilmajoen kunnan Vuoden yrittäjänä vuonna 2009.
Mäki tunnetaan kuihtuvan Koskenkorvan kylän elävöittäjänä. Amerikka-aiheisen yrityksensä lisäksi Mäki omistaa muun muassa Koskenkorvan Shell-huoltoaseman, grillin, liikerakennuksen sekä entisen pankkitalon. Mäki on omilla rahoillaan varmistanut, että kylässä pysyy pankkiautomaatti.
Poliittinen toiminta.
Jari Mäki toimi Ilmajoen kunnanvaltuustossa vuosina 2004–2012 Kokoomuksen valtuustoryhmässä. Mäki oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2015, muttei 711 äänellään tullut valituksi.
Mäki on innokas Donald Trumpin kannattaja.
Amy Shark

Amy Shark (oik. Amy Billings; s. 1986 Gold Coast) on australialainen laulaja ja lauluntekijä.
Shark oli tehnyt musiikkia useamman vuoden, kun hän osallistui Queensland Music Awardseihin voittaen popluokan. Sen jälkeen hän aloitti kiertämään Australiaa ja saavutti taideavustuksen, jonka myötä hän pystyi työstämään tuottaja M-Phazesin kanssa kappaleen "Adore". Single sai hyvän vastaanoton radiossa julkaisuaikanaan vuonna 2016 ja se oli Australian kolmanneksi suosituin kappale alkuvuodesta 2017. Shark teki levytyssopimuksen Sony Australian Wonderlick-levymerkin kanssa, ja hänen esikois-EP:nsä "Night Thinker" sijoittui Australian albumilistan toiselle sijalle muutamaa kuukautta myöhemmin. Albumi saavutti kuusi Aria Award -ehdokkuutta ja voitti niistä kaksi: paras pop -julkaisu ja läpimurtoartisti.
JOT Automation

JOT Automation Oy on suomalainen tuotantoautomaatioyhtiö, jonka omisti vuoteen 2018 liikemies Veikko Lesosen omistama sijoitusyhtiö Head Invest Oy.
Kesäkuussa 2018 ilmoitettiin, että kiinalainen Suzhou Victory Precision Manufacture ostaa JOT Automationin.
JOT tulee sanoista "just on time", jolla tarkoitetaan tuotantofilosofiaa, jossa välivarastot minimoidaan. Perustaja Veikko Lesonen keksi nimen vuonna 1986 ja rekisteröi sen perustamansa pöytälaatikkoyhtiön "Jot-Palvelu Oy":n nimeksi tulevaa käyttöä varten.
Kreikan valtatiet

Kreikan valtatiet muodostavat Kreikan keskeisimmän maantieverkoston. Ne luokitellaan "moottoriteiksi" (αυτοκινητόδρομος, "aftokinitódromos", A) ja "kansallisteiksi" (εθνική οδός, "ethnikí odós", EO). Monet tiet on alun perin numeroitu niin, että parittomilla numeroilla merkityt tiet kulkevat pohjois-eteläsuunnassa ja parillisilla numeroilla merkityt tiet itä-länsisuunnassa, mutta tästä säännöstä on lukuisia poikkeuksia.
Moottoritiet.
Muut moottoritiet.
Muista moottoriteistä kaksinumeroiset ovat pääväylien haarautumia, ja kolminumeroiset näiden haarautumia.
Kansallistiet.
Kansallisteiksi luokitellaan muut valtatiet.
A1 (Kreikka)

A1 () eli Pireus–Ateena–Thessaloniki–Évzonoi-valtatie (PATHE, ΠΑΘΕ) on moottoritie Kreikassa. Se on maan pohjois-eteläsuuntainen pääväylä, ja kulkee Pireuksesta Ateenan metropolialueelta Évzonoihin Pohjois-Makedonian rajalle yhdistäen samalla Ateenan ja Thessalonikin metropolialueet. Valtatie on kauttaaltaan osa Eurooppatietä E75. Tien pituus on noin 550 kilometriä.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (etelästä pohjoiseen, merkittävimmät ohitetut paikkakunnat suluissa):
Pireus, Rauhan ja ystävyyden stadion – (Ateena) – Peristéri – Ágioi Anárgyroi – Metamórfosi – Kifisiá – Oinófyta – Schimatári – (Chalkída) – (Thíva) – Kaména Voúrla – Thermopýles – Lamía – Almyrós – (Vólos) – Kilelér – (Lárisa) – Témpi – Litóchoro – Kateríni – (Thessaloniki) – Polýkastro – Évzonoi.
Ateenan keskustan länsipuolella kulkeva osuus tunnetaan Kifisías-valtakatuna. Valtatie risteää itä-länsisuuntaisen A6-valtatien eli Attikan valtatien kanssa Ateenan metropolialueen pohjoisosassa ja samoin itä-länsisuuntaisen A2-valtatien eli Egnatían valtatien kanssa Thessalonikin metropolialueen länsiosassa.
A2 (Kreikka)

A2 () eli Egnatían valtatie (Εγνατία Οδός, "Egnatía Odós") on moottoritie pohjoisessa Kreikassa. Se on maan pohjoisosan itä-länsisuuntainen pääväylä ja kulkee Kípoista Turkin rajalta Thessalonikin metropolialueen kautta Igoumenítsaan Joonianmeren rannalle. Valtatie on saanut nimensä antiikin aikaisesta Via Egnatiasta, jonka reittiä se monin osin seurailee. Nykyinen valtatie on kauttaaltaan osa Eurooppatietä E90. Tien pituus on noin 670 kilometriä.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (idästä länteen, merkittävimmät ohitetut paikkakunnat suluissa):
Kípoi – Alexandroúpoli – Komotiní – Xánthi – Kavála – Amfípoli – (Lagkadás) – Efkarpía – (Thessaloniki) – (Alexándreia) – (Véroia) – (Kozáni) – Siátista – Grevená – Métsovo – (Ioánnina) – Igoumenítsa.
Valtatie risteää pohjois-eteläsuuntaisen, muun muassa Ateenaan johtavan A1-valtatien kanssa Thessalonikin metropolialueen länsiosassa. Länsiosassaan tie ylittää pohjoisen Píndos-vuoriston, ja sen reitillä on useita tunneleita ja suuria siltoja.
A3 (Kreikka)

A3 () eli Keski-Kreikan valtatie (Αυτοκινητόδρομος Κεντρικής Ελλάδας, "Aftokinitódromos Kentrikís Elládas") on rakenteilla oleva moottoritie Kreikassa. Se tulee yhdistämään A1-valtatien Lamían läheltä A2-valtatiehen Grevenán lähellä. Tien pituus on noin 174 kilometriä.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (etelästä pohjoiseen):
Lamía – Domokós – Sofádes – Kardítsa – Tríkala – Kalampáka – Grevená.
A5 (Kreikka)

A5 () eli Joonian valtatie (Ιονία Οδός, "Ionía Odós") on moottoritie läntisessä Kreikassa. Se kulkee pohjois-eteläsuunnassa Ioánninasta Patrakseen. Valtatie on osa Eurooppatietä E55. Tien pituus on noin 196 kilometriä.
Valtatie on saanut nimensä siitä, että se kulkee lähellä Joonianmeren rannikkoa sen pituisesti.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (pohjoisesta etelään):
Ioánnina – Filippiáda – Árta – Amfilochía – Angelókastro – Mesolóngi – Antírrio – Río – Patras.
Antírrion ja Ríon välillä valtatie ylittää Korintinlahden Ríon–Antírrion siltaa pitkin. Ríossa tie yhtyy A8-valtatiehen eli Olympian valtatiehen. Tietä on suunniteltu jatkettavaksi Patraksesta Pýrgokseen.
A6 (Kreikka)

A6 () eli Attikan valtatie (Αττική Οδός, "Attikí Odós") on moottoritie Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se kulkee Ateenan kansainväliseltä lentoasemalta metropolialueen itälaidalta Elefsínaan metropolialueen länsilaidalle, ja toimii Ateenan pohjoisena ohitustienä. Valtatie on kauttaaltaan osa Kórinthoksesta Ateenan johtavaa Eurooppatietä 94. Varsinaisen A6-valtatien pituus on noin 52 kilometriä ja koko Attikan valtatieverkoston pituus sivuhaaroineen noin 65 kilometriä.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (idästä länteen):
Ateenan kansainvälinen lentoasema – Paianía – Leontário – Gérakas – Vrilíssia – Irákleio – Metamórfosi – Áno Liósia – Mándra – Elefsína.
Valtatie risteää pohjois-eteläsuuntaisen, muun muassa Pireukseen ja Thessalonikiin johtavan A1-valtatien kanssa Metamórfosissa metropolialueen pohjoisosassa. Elefsínassa valtatie yhdistyy Kórinthokseen Peloponnesokselle jatkavaan itä-länsisuuntaiseen A8-valtatiehen. Näin A6 yhdistää A1- ja A8-valtatiet toisiinsa.
A7 (Kreikka)

A7 () eli Keski-Peloponnesoksen valtatie (Αυτοκινητόδρομος Κεντρικής Πελοποννήσου, "Aftokinitódromos Kentrikís Peloponnísou") tai Moréan valtatie (Αυτοκινητόδρομος Μωρέας, "Aftokinitódromos Moréas") on moottoritie Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se kulkee niemimaan poikki koillis-lounaissuunnassa Kórinthoksesta Kalamátaan. Valtatie on osa Eurooppatietä E65. Varsinaisen A7-valtatien pituus on noin 158 kilometriä ja koko Keski-Peloponnesoksen valtatieverkoston pituus sivuhaaroineen noin 205 kilometriä.
Valtatie on saanut yhden nimistään Peloponnesoksen keskiaikaisesta nimestä "Morea".
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (koillisesta lounaaseen, merkittävimmät ohitetut paikkakunnat suluissa):
Kórinthos – Neméa – (Árgos) – Trípoli – (Megalópoli) – Kalamáta
Varsinaisen Kórinthos–Kalamáta-tien pituus on noin 158 kilometriä. Valtatiehen yhdistyy haaraumana Α71-valtatie, joka on moottoritieosuus Léfktro–Spárti. Sen pituus on noin 47 kilometriä.
A8 (Kreikka)

A8 () eli Olympian valtatie (Ολυμπία Οδός, "Olympía Odós") on moottoritie Kreikassa. Se on eteläisen Manner-Kreikan keskeisin itä-länsisuuntainen väylä ja kulkee Elefsínasta Ateenan metropolialueen länsiosasta Ríoon Peloponnesoksen niemimaalle. Tien länsiosa Kórinthoksesta Patrakseen on rakenteilla (2018). Valtatie on osa Euroopateitä E65 ja E94. Tien pituus on noin 215 kilometriä.
Reitti.
Valtatien reitti on seuraava (idästä länteen):
Elefsína – Néa Péramos – Mégara – Kakiá Skála – Ágioi Theódoroi – Isthmía – Kórinthos – Archaía Kórinthos – Kiáto – Xylókastro – Aígio – Ágios Vasíleios – Río – (Patras).
Valtatie kulkee itäosassaan Saroninlahden pohjoisrantaa ja Korintin kannaksen etelärannikkoa pitkin ja länsiosassaan Korintinlahden etelärantaa pitkin. Valtatie yhtyy itäpäässään Elefsínassa A6-valtatiehen eli Attikan valtatiehen. Länsipäässään Ríossa tie yhtyy A5-valtatiehen eli Joonian valtatiehen, ja jatkaa sen osana Patrakseen. Kórinthoksessa valtatiestä haarautuu A7-valtatie eli Moréan valtatie.
EO90

Kansallistie 90 (, EO90) eli ”Kreetan pohjoinen ajoväylä” (Βόρειος Οδικός Άξονας Κρήτης, ΒΟΑΚ, "Vóreios Odikós Áxonas Krítis", "VOAK") on valtatie Kreetan saarella Kreikassa. Se kulkee saaren pohjoisrannikolla itä-länsisuuntaisesti ja yhdistää saaren suurimmat kaupungit. Tie on osittain moottoritietä, ja tunnetaan tällöin nimellä A90 (Αυτοκινητόδρομος 90, "Aftokinitódromos 90"). Tien pituus on noin 312 kilometriä.
Reitti.
Kansallistien reitti on seuraava (lännestä itään):
Kíssamos – Kolymvári – Chaniá – Soúda – Georgioúpoli –  Réthymno – Iraklion – Chersónisos – Neápoli – Ágios Nikólaos – Siteía.
Kansallistie on osin nelikaistainen ja osin kaksikaistainen. Tie on moottoritietä Chanián ja Réthymnon ohittaessaan sekä Gázista Iraklionin ohi Goúvesiin. Moottoritieosuuksia on tarkoitus rakentaa lisää. Kansallistie on Kíssamoksesta Soúdaan osa Eurooppatietä E65 ja Soúdasta Siteíaan osa Eurooppatietä E75.
Kansallistie on vuoristoisen Kreetan saaren pääväylä erityisesti pituussuunnassa liikuttaessa. Kansallistieltä lähtevät saaren muut pienemmät päätiet, jotka kulkevat vuorten yli saaren poikki sen etelärannikolle. Kreetalla tie tunnetaan yksinkertaisesti ”Kansallistienä”, vaikka saarella ovat myös pienemmät kansallistiet EO92, EO94, EO97 ja EO99.
Jacques Brel is Alive and Well and Living in Paris

Jacques Brel is Alive and Well and Living in Paris on yhdysvaltalainen off-Broadway-teatterirevyy belgialaisen Jacques Brelin lauluista. Se sai kantaesityksensä vuonna 1968, ja sitä esitettiin samassa Village Gate -teatterissa peräti 1 847 kertaa. Esityksen kirjoittivat Mort Shuman ja Eric Blau, ja alkuperäistuotannon kapellimestarina oli Wolfgang Knittel ja ohjaajana Moni Yakim. Revyy tuotettiin monissa muissakin maissa ja aloitti osaltaan Brelin laulujen suosion kasvun myös ranskankielisten maiden ulkopuolella.
Vuonna 1975 tuotiin ensi-iltaan samanniminen ranskalais-kanadalainen musikaalielokuva, jonka käsikirjoituksen laati Eric Blau. Sitä ei ole nähty Suomessa.
Revyystä tehtiin 1980-luvun alussa myös suomenkielinen tuotanto "Laulusi elää, Brel". Se sai kantaesityksensä Helsingin kaupunginteatterissa syyskuussa 1983 ja kuukautta myöhemmin ruotsinkielisenä versiona Svenska Teaternissa nimellä "Jacques Brel lever än". Kaupunginteatterissa se sai 125 esityksellä yhteensä 35 282 katsojaa ja Svenska Teaternissa 40 esityksellä 3 454 katsojaa. Revyytä esitettiin 1990-luvulla myös Varkauden, Lahden, Kokkolan ja Kajaanin kaupunginteattereissa sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Ruotsinkielinen versio tuotiin Wasa Teaterin näyttämölle vuonna 1987 nimellä "Jacques Brel i vårt hjärta".
Helsingin kaupunginteatterin esityksen pohjalta julkaistiin vuonna 1984 samanniminen musiikkialbumi, jossa revyyn lauluja esittävät Susanna Haavisto, Saara Pakkasvirta, Harri Rantanen ja Markku Riikonen. Laulut on suomentanut Liisa Ryömä.
Ceremony and Devotion

Ceremony and Devotion on heavy metal -yhtye Ghostin livealbumi, joka julkaistiin digitaalisessa formaatissa 8. joulukuuta 2017. Se on koottu yhtyeen fanien suosikkikappaleista, jotka on taltioitu yhtyeen vuoden 2017 Yhdysvaltain "Popestar" -kiertueella.
Albumi julkaistiin CD- ja LP-formaateissa tammikuussa 2018.
Thrustmaster

Thrustmaster on vuonna 1992 Yhdysvalloissa perustettu elektroniikkateollisuuden yritys, joka valmistaa oheislaitteita ja videopeliohjaimia. Yrityksen on ostanut ranskalainen Guillemot vuonna 1999.
Tuotteet.
Merkittäviä tuotteita ovat:
Yritys on tunnettu Hall-ilmiötä käyttävistä lento-ohjaimista.
Yritys toimii yhteistyössä Eagle Dynamicsin kanssa.
Iltaisin

Iltaisin on Lasse Mårtensonin säveltämä ja Kari Tuomisaaren sanoittama musiikkikappale, joka voitti vuonna 1965 Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan liittyneen sävellyskilpailun. Sitä ei kuitenkaan valittu Suomen edustuskappaleeksi, vaan loppukilpailuun lähetettiin Viktor Klimenkon esittämä ”Aurinko laskee länteen”, joka jäi pisteittä. Kappaleen ”Iltaisin” esittivät duettona säveltäjä Mårtenson ja Marjatta Leppänen.
Tahtilajiin 12/8 kirjoitetussa laulussa on vain yksi säkeistö, jonka Marjatta Leppänen laulaa ensin flamencotyylisen akustisen kitaran ja bassokitaran säestyksellä. Kertauksessa säestys vaihtuu jazztyyliseksi, pääsoittimena sähköurut, ja saman säkeistön aloittaa Lasse Mårtenson. Säkeistön puolivälistä Leppänen laulaa melodiaa ja Mårtenson toista ääntä. Sanoituksessa laulun kertoja on onnellinen päästessään iltaisin kuulemaan rakastettunsa lauluesitystä.
1980-luvun alussa Mårtenson julkaisi kappaleesta instrumentaaliversion. Vuonna 2010 Varjokuva-yhtye levytti oman lauletun versionsa kappaleesta albumille "Monta polkua".
BOR-A 550

BOR-A 550 on saksalaisen Thales Groupin kehittämä sotilas- ja viranomaiskäyttöön tarkoitettu valvontatutka. X-kaistalla operoiva tutka on tyypiltään hyppivätaajuuksinen&lt;ref name="ruotuvaki8/2016"&gt;&lt;/ref&gt; pulssidopplertutka, ja on laitteistonsa puolesta mieskuljetteinen.&lt;ref name="rannikonpuolustaja3/2003"&gt;&lt;/ref&gt; Tutkaa valmistetaan kahtena eri versiona, jotka ovat pienempitehoinen BOR-A 550 ja suurempitehoinen BOR-A 560. Laitteen vikaantumisväliä mittaava MTBF-aika on valmistajan mukaan noin 15 000 tuntia.
Käyttö Suomessa.
Suomen merivoimat tilasi seitsemän BOR-A 550 -rannikkotutkaa noin kuudella miljoonalla eurolla maaliskuussa 2003. Hankinta oli osa eduskunnan myöntämää merivoimien tiedustelun, johtamisen ja valvonnan kehittämisen tilausvalmiutta. Merivoimat päätyi päivittämään 26 käytössään ollutta BOR-A 550 -tutkajärjestelmää kahdeksan miljoonan euron hintaan vuonna 2016, mikä jatkaa kaluston elinkaarta aina vuoteen 2035.
Tekniset tiedot.
"Lähde:"
Ei enää kylmää eikä pimeää

Ei enää kylmää eikä pimeää on Jukka Nousiaisen kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin digitaalisessa- ja kasettiformaatissa 25. toukokuuta 2018. Albumi on mielialaltaan kitkerä ja sarkastinen, ja sisältää Nousiaiselle epätyypillisiä poliittisia sävyjä. Albumin CD-painos julkaistiin 8. kesäkuuta 2018. Albumista julkaistiin myös 2000 kopiota käsittävä vinyylipainos, joka ilmestyi 6. heinäkuuta 2018.
Nousiainen ilmoitti albumin valmistumisesta yllättäen 18. huhtikuuta 2018 tyhjentävässä Facebook-tilapäivityksessä Hän on kommentoinut albumin sanomaa seuraavalla tavalla:
Musiikkilehti Rumban kriitikot äänestivät albumin vuoden 2018 kymmenen parhaan kotimaisen levyn listan toiseksi.
Vastaanotto.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille täydet viisi tähteä, ja kuvaili sitä väkeväksi kannanotoksi nykypäivän menosta kritisoimalla muun muassa talouskasvun ihannointia rajallisten resurssien puitteissa. Vuorela piti Nousiaisen lauluntekotaitoa kadehdittavana, ja vertasi Nousiaista toiseen suomiretroilun kiintotähteen Litku Klemettiin, vaikka pitikin häntä enemmän maanläheisenä roots-musiikin tekijänä, jonka kappaleet nousevat silkan retroilun ylitse itsenäisiksi taideteoksiksi. Verkkomedia Nuorgamin Niko Peltonen piti osittain ongelmallisena albumin yksioikoista sanomaa, mutta antoi albumille siitä huolimatta arvosanan 90%. Hän totesi kokonaisuuden olevan tiukasti taiteilijan hyppysissä, ja kehui albumia Nousiaisen toiseksi perättäiseksi klassikkoalbumiksi. Soundin Hannu Linkola kehui Nousiaisen soiton, kerronnan ja tunteen yhteyttä sekä helppojen näkökulmien karttamista. Levyä kuvataan toivorikkaaksi ja uutta tähyäväksi.
Roswellin ufomuseo

Kansainvälinen UFO museo ja tutkimuskeskus on Roswellissa, New Mexicossa sijaitseva museo. Roswellin kaupungin lähellä New Mexicon autiomaassa vuonna 1947 tapahtui ufoksi väitetyn esineen maahansyöksy joka on myöhemmin tullut tunnetuksi nimellä Roswellin tapaus. Tapauksen johdosta on syntynyt paljon erilaisia salaliittoteorioita sekä Roswellin kaupunkiin kokonainen ufoteollisuus.
Ranskalaiset korot

Ranskalaiset korot on Erik Lindströmin säveltämä ja hänen vaimonsa Vuokko Lindströmin eli nimimerkki Hillevin sanoittama musiikkikappale. Se tunnetaan parhaiten Helena Siltalan levytyksenä vuodelta 1958, ja sen myöhempiä levyttäjiä ovat Markku Arokanto, Eija Kantola, Vieno Kekkonen, Erkki Liikanen ja Reijo Taipale. Monica Aspelund teki kappaleeseen englanninkieliset sanat nimellä ”High Heeled Shoes”. Se on julkaistu kokoelmalla "Songs Finland Sings: Popular Finnish Songs in English" (2002).
Syntyhistoriaa.
Vuonna 1957 Erik Lindström lomaili vaimonsa Vuokon kanssa Kööpenhaminassa, josta he ostivat punaiset mokkanahkaiset korkokengät. Idea kenkäaiheiseen lauluun tuli matkan jälkeen Vuokko Lindströmiltä, joka laati sanoituksen. Siinä nuori mies kuulee joka päivä korkokenkien kopsetta läheltä asuntoaan, muttei koskaan onnistu näkemään vilaustakaan naisesta.
Valmiin levytyksen tiiviin tunnelman luovat vihellys (säveltäjä Lindström itse) ja kävelyääni, jonka tekivät Helena Siltala ja hänen miehensä Rolf Kronqvist, kun ensin oli irrotettu studion betonilattiasta pala korkkimattoa. Risto Vanarin oikea rumpusoundi löytyi lopulta soittamalla vispilöillä puhelinluettelon kantta. Sen lisäksi soittimina käytettiin vain bassoa (Tuomas Kalliala) ja pianoa, jota soitti Lindström.
Glide

Glide oli 3dfx:n ohjelmointirajapinta (API) sen Voodoo-sarjan grafiikkasuorittimille. Rajapinta oli rajattu vain 3dfx:n laitteille.
Erikoistunut suljettu rajapinta vain yhden valmistajan tuotteille oli yksi tekijä, joka johti 3dfx:n poistumiseen markkinoilta. Rajapintaa tukeneita pelejä olivat muun muassa alkuperäinen "Tomb Raider" ja "Diablo II".
Rajapintaa varten on kehitetty useita nk. wrapper-kirjastoja, joilla rajapintaa käyttäviä ohjelmia voidaan ajaa eri laitteilla. 3dfx julkaisi rajapinnan lähdekoodit vuonna 1999 ja sen on korvannut Direct3D ja OpenGL.
Kaipa

Kaipa on ruotsalainen progressiivista rockmusiikkia soittava yhtye. Sen perustivat kosketinsoittaja Hans Lundin (s. 1948) ja basisti Tomas Eriksson vuonna 1973 alun perin nimellä Ura Kaipa. Kitaristi Roine Stolt (s. 1956) liittyi mukaan 17-vuotiaana. Lyhennettyään nimensä nykyiseen muotoon yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Kaipa" vuonna 1975. Yhtye hajosi 1982, mutta 2000-luvun alussa Lundin ja Stolt perustivat sen uudelleen.
Roine Stolt, joka vuonna 1994 oli perustanut myös oman yhtyeensä The Flower Kingsin, jätti Kaipan "Mindrevolutions"-levyn (2005) nauhoitusten jälkeen, ja yhtye on jatkanut ilman häntä. Kaipan nykyinen kitaristi on Scar Symmetry -yhtyeessäkin vaikuttava Per Nilsson. Hänen lisäkseen nykyisessä (2018) kokoonpanossa ovat mukana Hans Lundin (koskettimet, laulu), Patrik Lundström (laulu), Aleena Gibson (laulu), Jonas Reingold (basso) ja Morgan Ågren (rummut).
Aiheesta muualla.
Yhtyeen viralliset kotisivut
Frances James

Mary Frances James (3. helmikuuta 1903 – 22. elokuuta 1988) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli McGillin konservatoriossa Walter Clappertonin johdolla. Myöhemmin hän suoritti opintoja myös muun muassa Emmy Heimin johdolla sekä New Yorkissa Enrico Rosatin ja Maria Kurenkon ja Bostonissa Roland Hayesin johdolla. 
Vuonna 1929 James kiersi Kanadaa tenori Stanley Maxtedin kanssa. Hän esiintyi vuonna 1931 Banffissa Healey Willanin balladioopperan "Prince Charlie and Flora" kantaesityksessä. Hän meni naimisiin Murray Adaskinin kanssa ja esitti tämänkin musiikkia. Hän esiintyi Toronton Bach-kuoron ja Toronton Mendelssohn-kuoron kanssa. Debyyttinsä Hart House Sunday -iltakonserttisarjassa hän teki Gwendolyn Williams Kodolfskyn toimiessa pianistina vuonna 1935. 
Jamesista tuli kansalliselle yleisölle laajemmin tunnettu esiintymisistään monissa CBC:n radiosarjoissa. Hän oli 1900-luvun kanadalaismusiikin esityksen edelläkävijä ja kantaesitti monia maansa säveltäjien teoksia. James opetti laulua Saskatchewanin yliopistossa vuoteen 1973 saakka. Tämän jälkeen hän jatkoi opetustöitä Victoriassa. Vuonna 1984 hän sai Kanadan musiikkineuvoston mitalin.
Peggie Sampson

Peggie (syntyjään "Margaret") Sampson (16. helmikuuta 1912 Edinburgh – 17. toukokuuta 2004 Toronto) oli skotlantilaissyntyinen, vuonna 1973 Kanadan kansalaisuuden saanut gambisti, sellisti ja pedagogi. Hän aloitti sellonsoiton opiskelun 8-vuotiaana Ruth Waddellin johdolla Edinburghissa, josta hän siirtyi jatkamaan opintojaan Guilhermina Suggian johdolla Lontooseen ja Portugaliin. Vuosina 1929–1932 Sampson oli Donald Francis Toveyn opissa Edinburghin yliopistossa ja vuosina 1937–1944 tämän opetusavustajana. Sampson oli lisäksi Diran Alexanianin sellonsoiton ja Nadia Boulangerin teoriaoppilas.
1930-luvulla Sampson piti resitaaleja Englannissa ja Alankomaissa. Hänen ohjelmistoonsa kuului Edward Elgarin konsertto. Hän pääsi esiintymään muun muassa Glyndebournen festivaaliorkesterin kanssa Fritz Buschin toimiessa kapellimestarina. Vuosina 1935–1937 hän opiskeli Emanuel Feuermannin johdolla ja noin vuonna 1946 Pablo Casalsin johdolla Pradesissa. Hän toimi vuosina 1944–1951 vapaana sellistinä, piti resitaaleja ja soitti Carter-trion jäsenenä.
Vuonna 1951 Sampson muutti Kanadaan, jossa hän opetti Manitoban yliopistossa teoriaa, historiaa ja sellonsoittoa 20 vuoden ajan. Hän myös opetti sellonsoittoa yksityisesti Winnipegissä ja sai vuonna 1962 Manitoban yliopistolta erityislahjoituksen perustaakseen kokeellisen luokan lahjakkaille lapsille. Vuosina 1960–1961 Sampson oli Britanniassa, jossa hän viimeisteli tohtorikoulutustaan. Sampson oli hyvin aktiivinen sellistinä Winnipegissä 1950–1960-luvuilla.
Vuoden 1960 paikkeilla Sampson kiinnostui viola da gambasta. Hän teki Christine Matherin kanssa yhteistyötä Manitoba University Consortin perustajana. 1960-luvun lopussa viola da gamba oli korvannut sellon Sampsonin pääsoittimena. Vuonna 1970 Sampson liittyi Yorkin yliopiston (Toronto) henkilökuntaan.
Sampson tilasi ja kantaesitti lukuisia uusia teoksia. Hän sai Kanadan musiikkineuvoston mitalin vuonna 1985.
A Star Is Born (vuoden 2018 elokuva)

A Star Is Born on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen musikaalielokuva, jonka on ohjannut ja osin tuottanut Bradley Cooper. Elokuvassa esikoisohjauksensa tekevä Cooper myös käsikirjoitti elokuvan Will Fettersin ja Eric Rothin kanssa, ja lisäksi hän näyttelee elokuvassa myös miespääosaa. Muissa päärooleissa esiintyvät Lady Gaga, Dave Chappelle, Andrew Dice Clay ja Sam Elliott. Elokuva kertoo kantrimuusikosta (Cooper), joka rakastuu nuoreen laulajaan (Gaga). Tämä on kolmas uudelleenfilmatisointi vuoden 1937 elokuvasta "Tapahtuipa Hollywoodissa". Edelliset versiot ovat vuosilta 1954 ja 1976.
"A Star Is Born" sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 31. elokuuta 2018. Se sai teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 5. lokakuuta 2018 ja Suomessa 19. lokakuuta 2018.
Elokuva sai kahdeksan Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta, miespääosasta (Cooper), naispääosasta (Gaga), miessivuosasta (Elliott) ja sovitetusta käsikirjoituksesta. Se palkittiin parhaasta kappaleesta ”Shallow”. ”Shallow” palkittiin myös parhaan kappaleen Golden Globella, Critics’ Choicella ja Grammylla.
Elokuvan soundtrack toi Gagalle neljä Grammy-palkintoa, Oscar-palkinnon sekä BAFTA-palkinnon. Gaga sai myös elokuvan parhaan naispääosan Golden Globe -palkinnon. Voittojen myötä Lady Gagasta tuli ensimmäinen henkilö, joka sai Oscar-, Grammy-, BAFTA- ja Golden Globe -palkinnot saman vuoden aikana. 
Suomessa tuplaplatinarajaa lähentelevän "A Star Is Born" -soundtrackin kappaleet "Shallow" ja "Always Remember Us This Way" ylsivät Suomen radiolistan kärkikymmenikköön ja ovat striimanneet moninkertaista platinaa.
Helsingin huippukokous 1997

Helsingin huippukokous 1997 (engl. "Helsinki Summit 1997") oli Yhdysvaltojen presidentin Bill Clintonin ja Venäjän presidentin Boris Jeltsinin tapaaminen Helsingissä 20.–21. maaliskuuta 1997. Keskusteluissa käsiteltiin maailmanpoliittisia ongelmia, kuten Naton laajentumisen periaatteita ja aseistariisuntaa. Neuvottelut käytiin Suomen presidentin virka-asunnossa Mäntyniemessä.
Jeltsinin oli arveltu olleen huonossa kunnossa, ja siksi tapaamispaikaksi oli valittu Helsinki, jonne Venäjältä oli lyhyt matka. Maailmanjohtajien terveystilanne oli kuitenkin päinvastainen, sillä Clinton oli loukannut polvensa ennen matkaanlähtöä ja istui pyörätuolissa Jeltsinin vastaavasti ollessa hyväkuntoinen ja laihtunut.
Mä voin selittää kaiken

Mä voin selittää kaiken on kesäkuussa 2018 Yle Areenassa julkaistu nuorten draamasarja, joka on spin-off Yle TV2:lla esitettävälle "Uusi päivä" -sarjalle. Sarjassa on 14 varsinaista osaa sekä 15. jaksona julkaistu making of -sarjan tekemisestä, jossa haastateltiin sarjan ohjaajaa Hannaleena Haurua.
Kaisla (es. Eeva Rajakangas) suunnittelee romanttista iltaa Iiron (es. Miro Puranen) kanssa, mutta Iirosta mustasukkainen Pyry (es. Toni Nikka) päättää sotkea Kaisla-siskonsa suunnitelmat ja järjestää kotibileet. Juhlia tulee kuokkimaan Myrsky (es. Tuure Boelius), joka tuo mukanaan joukon ystäviään ja lopputuloksena on sekasorto.
Salibandyn P21 1. divisioona

A-poikien 1. divisioona on kaudesta 2018-2019 lähtien pelattu Salibandyliiton järjestämä valtakunnallinen sarja. Se on A-poikien toiseksi korkein sarjataso. Ottelut pelataan yksittäisinä ja peliaika otteluissa on 3 x 20 minuuttia tehokasta peliaikaa.
Uuden 1. divisioonan joukkueet selviävät 25.-26.8.2018 pelattavissa 1. divisioonan karsinnoissa.
Toisin kuin SM-sarjassa, kaikki sarjapaikat eivät ole periytyvä. Periytyviä sarjapaikka on 8 ja neljästä viimeisestä paikasta kaudelle 2019-2020 pelataan elokuussa 2019.
Historia.
1. divisioonaa on pelattu kauteen 2017-2018 asti alueellisena, turnausmuotoisena sarjana. Keväällä 2018 liitto päätti, että 1. divisioona pelataan jatkossa valtakunnallisena. Sarja perustetaan SM-sarjan ja vanhan 1. divisioonan väliin. Vanha alueellinen 1. divisioona pelataan jatkossa nimellä 2. divisioona.
Sarjajärjestelmä.
1. divisioonassa 8 sarjapaikkaa on periytyviä ja viimeiset 4 paikkaa karsitaan 1. divisioonan karsinnoissa elokuussa 2019.
Valtakunnallinen 1. divisioona pelataan yhdessä 12 joukkueen lohkossa. Runkosarja pelataan kaksinkertaisena, eli jokainen joukkue pelaa 22 ottelua.
Runkosarjan 1. nousee kauden päätteeksi SM-sarjaan. 2. ja 3. pelaavat SM-karsinnat SM-sarjan 10. ja 11. vastaan. Ottelusarjojen voittajat SM-sarjaan kaudeksi 2019-2020.
Runkosarjan 4.-6. varmistavat suoran paikan 1. divisioonaan kaudeksi 2019-2020. 7. ja 8. karsivat periytyvistä sarjapaikoista 2. divisioonan loppusarjan kahden parhaan kanssa. Otteluparien voittajat saavat suoran paikan 1. divisioonaan ja häviäjät voivat yrittää saada 1. divisioonan sarjapaikan elokuussa 2019 järjestettävissä 1. divisioonan karsinnoissa, jossa ratkotaan 4 viimeistä sarjapaikkaa.
Anna Sui

Anna Sui (s. 4. elokuuta 1952 Detroit, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan värikkäistä vaatteista ja kengistä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös asuste- ja kosmetiikkamallistot, ja etenkin Suin nimeä kantavat hajuvedet ovat tunnettuja maailmanlaajuisesti. Hänen tyyliinsä ovat vaikuttaneet eri aikoina muun muassa vintage, glam rock, Andy Warhol ja suomalaiset printtikankaat.
Sui valmistui Parsons School of Design -koulusta ja perusti omaa nimeänsä kantavan yrityksensä 1980-luvulla. Hän työskenteli uransa alussa muun muassa valokuvaaja Steven Meiselin kanssa. Hän piti ensimmäisen oman muotinäytöksensä vuonna 1991, ja siinä esiintyivät huippumallit Naomi Campbell, Linda Evangelista ja Christy Turlington.
Council of Fashion Designers of America (CFDA) -järjestö palkitsi Suin vuonna 2009 Geoffrey Beenen mukaan nimetyllä elämäntyöpalkinnolla. Lontoolaisessa muotimuseossa Fashion and Textile Museumissa järjestettiin vuonna 2016 Suin uraa esittelevä retrospektiivi.
We’ll Live It All Again

We’ll Live It All Again on Al Banon ja Romina Powerin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa Alankomaiden Haagissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa seitsemänneksi 69 pisteellä.
Libera (kappale)

Libera on Mia Martinin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1977 Eurovision laulukilpailussa Ison-Britannian Lontoossa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksitoista 33 pisteellä.
Questo amore

Questo amore on Ricchi e Poverin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1978 Eurovision laulukilpailussa Ranskan Pariisissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdenneksitoista 53 pisteellä.
Heijastus (kappale)

Heijastus ("Spegling") on röntgenlääkäri Otto Palmgrenin (1919–1967) säveltämä ja runoilija-kirjailija Jarl Hemmerin ruotsiksi sanoittama laulu, jonka suomenkieliset sanat on tehnyt Reino Helismaa. Laulu alkaa sanoilla ”Meri peilin lailla taas välkkyy heijastusta...”.
Laulu tunnetaan parhaiten Mauno Kuusiston levytyksenä vuodelta 1959, jonka on sovittanut Erkki Melakoski. Sen singlejulkaisun kääntöpuolella on Kuusiston suosituin laulu ”Kertokaa se hänelle”, ja levystä tuli Suomen kaikkien aikojen myydyin kotimainen single 47 000 kappaleen myyntimäärällä. 
”Heijastuksen” ovat suomeksi levyttäneet myös muun muassa Georg Ots (1959), Lasse Mårtenson (1971), Seppo Ruohonen (1976), Raimo Sirkiä (1984), Eino Grön (1989), Pepe Willberg (1998), Jukka Kuoppamäki (2003) ja Sonja Lumme (2007). Se on tallennettu myös monien kuorojen äänilevyille.
Barbara Helsingius teki laulusta englanninkielisen version ”Reflection” albumilleen "Reflection – Songs from Finland" (1982). Hän levytti laulun vuonna 1986 myös ruotsiksi albumilleen "Spegling". Muita laulun alkuperäiskielellä ruotsiksi levyttäneitä ovat ruotsalainen Olav Gerthel (1957) sekä suomalaiset Viking Smeds (1968), Bo Andersson (1982) ja Walton Grönroos (1997).
Raggio di luna

Raggio di luna on Matia Bazarin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 1979 Eurovision laulukilpailussa Israelin Jerusalemissa. 
Kappale sijoittui Euroviisuissa viidenneksitoista 27 pisteellä. Kappale oli Euroviisujen historia ensimmäinen, joka esitettiin ilman orkesterisäestystä pelkän taustanauhan varassa.
Neohesperidiinidihydrokalkoni

Neohesperidiinidihydrokalkoni eli neohesperidiini DC (C28H36O15) on glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään elintarviketeollisuudessa kenitekoisena makeutusaineena. Neohesperidiinidihydrokalkonin E-koodi on E959.
Ominaisuudet.
Huoneenlämpötilassa neohesperidiinidihydrokalkoni on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee huoneenlämpötilassa vain hieman veteen, mutta liukenee paremmin kuumaan veteen ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Emäksiin se liukenee muodostaen suoloja. Neohesperidiinidihydrokalkonin rakenne koostuu sokeriosasta, joka on ramnoosin ja glukoosin muodostama neohesperidoosi ja aromaattisesta aglykoniosasta. Neohesperidiinidihydrokalkoni on maultaan makeaa ja sakkaroosiin verrattuna noin 1 500–1 800 kertaa makeampaa. 
Valmistus ja käyttö.
Neohesperidiinidihydrokalkoni löydettiin 1960-luvulla osana projektia, jonka tarkoituksena oli löytää tapoja vähentää sitrushedelmissä olevien kitkerien yhdisteiden kuten naringiinin, neohesperidiinin ja limoniinin pitoisuuksia. Aine löytyi, kun neohesperidiiniä pelkistetiin vedyttämällä ja aineen makeus oli yllätys, sillä neohesperidiini itsessään on hyvin kitkerää. Nykyisinkin neohesperidiinin eristäminen sitrushedelmien, esimerkiksi greipin tai pomeranssin kuoresta ja sen vedytys on yksi yhdisteen valmistusmenetelmistä. Toinen neohesperidiinihydrokalkonin valmistustapa on niin ikään sitrushedelmien kuorista eristetyn naringiinin hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa, muodostuneen tuotteen kondensaatio isovanilliinin kanssa ja vedytys.
Neohesperidiinihydrokalkonia käytetään elintarvikkeissa, esimerkiksi purukumeissa, makeutusaineena ja arominvahventeena. Makeutusaineena sitä käytetään usein yhdessä asesulfaamin kanssa. Yhdisteen käyttö makeutusaineena on sallittua Euroopan unionin alueella, mutta esimerkiksi Yhdysvalloissa neohesperidiinihydrokalkonia voi käyttää vain arominvahventimena. Ainetta voidaan myös käyttää peittämään esimerkiksi lääkeaineiden kitkeriä makuja.
Maamme-laulun muistomerkki

Maamme-laulun muistomerkki on Helsingin Toukolassa sijaitseva muistomerkki Suomen kansallislaulun, Maamme-laulun vuonna 1848 tapahtuneelle ensiesitykselle. Arkkitehti Erik Bryggmanin ja kuvanveistäjä Viktor Janssonin toteuttama muistomerkki paljastettiin tapahtuman satavuotismuistoksi vuonna 1948. Se on alkuperäisellä tapahtumapaikalla, nykyään puistomaisella Kumtähden kentällä lähellä Kustaa Vaasan tien ja Floorantien risteystä.
J. L. Runebergin sanoittama ja Fredrik Paciuksen säveltämä Maamme-laulu sai kantaesityksensä ylioppilaiden Floran päivän juhlassa 13. toukokuuta 1848 Kumtähden kentällä, joka silloin oli vielä Helsingin ulkopuolella. Fredrik Cygnaeus piti tapahtumassa tunnetun puheensa ”Suomen nimi”. Tapahtuman satavuotismuistoksi pystytetty muistomerkki oli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan ja Pro Helsingfors -säätiön yhteishanke. Se paljastettiin 13. toukokuuta 1948.
Erik Bryggmanin suunnittelemaan muistomerkkiin kuuluu kaksi kiviseinämää, joista toinen on sileäksi hiottu ja toinen luonnonkivilaatoilla päällystetty muuri, vesiallas sekä niiden väliin jäävä tasanne. Pääseinämään on kiinnitetty Viktor Janssonin veistämät pronssimedaljongit, jotka esittävät neljää tilaisuuteen liittyvää kansallista merkkihenkilöä selitystekstien kera: ”Laulun runoili J. L. Runeberg”, ”Sävelet sepitti Fredrik Pacius”, ”Suuren juhlapuheen piti Fredrik Cygnaeus” ja ”Juhlan ikuisti runoksi Zachris Topelius”. Niiden vieressä olevassa kivilaatassa kerrotaan tarkemmin tapahtumasta. Pienempään kiviseinään on kaiverrettu neljä säkeistöä Topeliuksen Floran päivän juhlasta kirjoittamasta muistorunosta ”Suomen nimi”. Kaikki tekstit ovat sekä suomeksi että ruotsiksi. Itse Maamme-laulun sanoja muistomerkistä ei löydy.
Olavi Heikkinen

Osmo Olavi Heikkinen (s. 13. joulukuuta 1942 Nilsiä) on suomalainen luonnonmaantieteilijä ja Oulun yliopiston luonnonmaantieteen professori emeritus. Heikkisen tieteelliset tutkimukset ovat lähinnä geomorfologian, hydrologian ja dendrokronologian alalta.
Heikkisen vanhemmat ovat maanviljelijä Uuno Heikkinen ja Helmi Heikkinen (o.s. Launonen). Hän tuli ylioppilaaksi Siilinjärven yhteislyseosta 1963 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1970 ja tohtoriksi 1978. Väitöskirjan aihe oli "Trend-surface analysis and its application in geomorphology: two case studies". Vuosina 1970–1985 Heikkinen toimi pääasiassa Helsingin yliopiston maantieteen laitoksen assistenttina ja vuosina 1985–2007 Oulun yliopistossa, ensin maantieteen apulaisprofessorina ja vuodesta 1998 professorina. Hän oli vierailevana tutkijana University of Washingtonissa Seattlessa 1981–1982. 
Heikkinen voitti "Tiede 2000" -lehden Kirjoita tieteestä -kilpailun kirjoituksellaan "Vanhin puu, tiedon puu" 1987. Hän sai Suomen Leijonan I luokan ritarimerkin 1998 ja Suomen Maantieteellisen Seuran Ragnar Hult -mitalin 2005.
Kirjoja eläkkeellä.
Heikkinen on harrastanut eläkkeellä kynäilyä ja kirjoittanut seuraavat kirjat:
General Motors EV1

General Motors EV1 on sähköauto, jota yhdysvaltalainen General Motors valmisti ja vuokrasi vuosina 1996–1999. Se oli ensimmäinen massatuotannossa ollut sähköauto. Se on GM:n ainoa malli, jota markkinoitiin nimellä "General Motors". Sitä vuokrattiin vain Saturnin myymälöissä Kaliforniassa ja Arizonassa. 
EV1 perustui "Impact"-nimiseen prototyyppiin (1990), jonka kehitti Paul MacCreadyn yhtiö. 
Mallia valmistettiin yhteensä 1 117 kappaletta. Vuonna 2003 General Motors lunasti kaikki autot takaisin. Noin 40 autoa lahjoitettiin muun muassa museoille, mutta tiettävästi vain yksi niistä on ajokelpoinen.
Unbreakable Kimmy Schmidt

Unbreakable Kimmy Schmidt on Tina Feyn ja Robert Carlockin luoma yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, joka julkaistiin Netflixissä 6. maaliskuuta 2015.
Sarja seuraa 29-vuotiasta Kimmy Schmidtia, joka yrittää sopeutua elämään New Yorkissa. Hänet pelastettiin Durnsvillestä, Indianasta, jossa hän ja kolme muuta naista olivat Pastori Richard Wayne Gary Wayne (Jon Hamm) hallussa maan alla olevassa bunkkerissa 15 vuotta. Positiivisella asenteella Kimmy päättää käynnistää elämänsä muuttamalla New Yorkiin jossa hän nopeasti ystävystyy katuviisaan vuokraemäntänsä Lillian Kaushtupperin (Carol Kane) ja kämppäkaverinsa Titus Andromedonin (Tituss Burgess) kanssa.
Kehtnan kunta

Kehtnan kunta sijaitsee Keski-Virossa Raplamaan maakunnassa noin 60 kilometriä Tallinnasta etelään.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Põhja-Pärnumaan kuntaan, lännessä Märjamaahan, pohjoisessa Raplaan ja idässä Türiin.
Hallinto.
Kehtnan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Kehtnan kunta ja Järvakandin kunta uudeksi Kehtnan kunnaksi. Kehtnassa on 5 605 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Järvakandin kauppalasta (alev), Eidaperen, Kaereperen, Keavan, Kehtnan ja Lellen pienkauppaloista (alevik) sekä 43 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Järvakandin kauppala.
Liikenne.
Lelle on rautateiden risteysasema: sieltä on rautatieyhteys Tallinnaan, Viljandiin ja Pärnuun.
Märjamaan kunta

Märjamaan kunta sijaitsee Keski-Virossa Raplamaan maakunnassa noin 60 kilometriä Tallinnasta lounaaseen ja saman verran Pärnusta pohjoiseen.
Sijainti.
Märjamaan kunta rajoittuu etelässä Pärnumaan Põhja-Pärnumaan ja Läänerannan kuntiin, lännessä Läänemaan Lääne-Nigulaan, pohjoisessa Harjumaan Saueen ja idässä Raplaan ja Kehtnaan.
Hallinto.
Märjamaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Märjamaan kunta ja Vigalan kunta uudeksi Märjamaan kunnaksi. Märjamaalla on 7 739 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Märjamaan kauppalasta (alev) ja 112 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Märjamaan kauppala.
Liikenne.
Valtatie 4 Tallinnasta Pärnuun kulkee Märjamaan kautta.
Masayoshi Son

Masayoshi Son () tunnetaan parhaiten japanilaisen hallintayhtiön Softbankin perustajana ja toimitusjohtajana. Hän on syntynyt vuonna 1957. Hän on "Forbes"-lehden mukaan Japanin rikkain mies 23 miljardin dollarin omaisuudellaan. Hän on myös menettänyt kaikkein suurimman määrän rahaa (70 miljardia) vuoden 2000 dotcom-kuplassa. Hänet tunnetaan hyväntekeväisyydestä.
Raplan kunta

Raplan kunta sijaitsee Keski-Virossa Raplamaan maakunnassa viitisenkymmentä kilometriä Tallinnasta etelään.
Sijainti.
Kunta rajoittuu etelässä Kehtnaan, lännessä Märjamaahan, pohjoisessa Saueen ja Kohilaan sekä idässä Koseen ja Türiin.
Hallinto.
Raplan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Raplan kunta sekä Juurun, Kaiun ja Raikkülan kunnat uudeksi Raplan kunnaksi. Raplassa on 13 334 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Raplan epäitsenäisestä kaupungista (linna, asustusüksus), Alun, Hagudin, Juurun, Kaiun ja Kuusikun pienkauppaloista (alevik) ja 83 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Raplan kaupunki.
Liikenne.
Rautatie Tallinnasta Lelleen ja edelleen Viljandiin ja Pärnuun kulkee Raplan kautta.