tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mollu Heino

Mollu Heino, oik. Marjo Heino, (ent. Heino-Fihlman, s. 3. marraskuuta 1967 Tampere) on suomalainen taidemaalari, kuvataiteilija ja taiteen tohtori, joka asuu ja työskentelee Eurajoen Luvialla. 
Ura.
Heino on toiminut kuvataiteen läänintaiteilijana Satakunnan taidetoimikunnassa vuodet 2002–2006 ja toimii manageroinnin läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksen Porin pisteessä 2014–2016. Vuonna 2002 hän sai taidetoimikunnan ja Lönnströmin taidemuseon Vuoden nuori satakuntalainen kuvataiteilija -näyttelystipendin. Heino on opiskellut sekä Kuvataideakatemiassa että Taideteollisessa korkeakoulussa. 
Mollu Heinon teokset ovat usein viitteellisiä maisemia, hämäriä ja autioita näkymiä, joissa paikasta on jäljellä vihjeitä horisontista tai heijastumista. Sarjallisissa maalauksissa maiseman tila ja aika muuntuvat.
Vuonna 2024 Heinolle myönnettiin Satakunnan taidepalkinto tunnustuksena ansiokkaasta ja monipuolisesta urasta kuvataiteen parissa.
Ykspihlaja

Ykspihlaja () on vanha Kokkolan työläiskaupunginosa. Siellä sijaitsee muun muassa Kokkolan satama.
Ykspihlajassa toimii myös Suomen aktiivisimpiin kuuluva harrastajateatteri, Ykspihlajan Työväen Näyttämö. Teatterin näyttämönä toimii Ykspihlajan työväentalo, joka on toiminut mm. sotasairaalana. Ykspihlajassa on myös arkkitehti Aarne Nuortilan suunnittelema kirkko.
Ykspihlaja on nykyisin omakotitaloaluetta. Takavuosina puhuttiin ”Pihlajan jengistä”, jolla oli oma maineensa. Aikoinaan Ykspihlajan pääkadun Satamakadun varrella on ollut lukuisia baareja, kauppoja ja puoteja. Sittemmin, kun laivalastien purkaminen ja lastaus ovat nykyaikana nopeutuneet, palvelut Satamakadulla ovat vähentyneet.
Ykspihlajassa sijaitsee myös merkittävä teollisuusalue, jolla sijaitsee Boliden AB:n sinkkitehdas ja rikkihappotehdas, CABB Oy, Yara Suomi Oy, Tetra Chemicals Europe Oy ja Freeport Cobalt Oy. Tehdasalueesta suuren osan rakensi aikoinaan valtionyhtiö Kemira (Rikkihappo Oy), mutta tehtaan osia myytiin myöhemmin eri yhtiöille. Sama koski Outokummun metallurgista tehdasta. Nämä yritykset työllistävät yhteensä noin 1 000 henkilöä.
Tehdasalueen koillispuolella Santahaassa on puolustusvoimien entinen Kokkolan asevarikko, joka lakkautettiin 2000-luvun ensikymmenen puolivälissä. Alue on nykyisin asevarikon ostaneen sijoitusyhtiön LSK Business Park Oy:n omistuksessa. Kokkolan kaupunki valmistelee alueen ostamista.
Ykspihlajan Reima on perinteikäs urheiluseura Ykspihlajasta. Seura pelaa jalkapallossa miesten kolmosta.
Cardcaptor Sakura

Cardcaptor Sakura on CLAMPin tekemä japanilainen manga. Cardcaptor Sakuran animeversioon kuuluu 70 jakson lisäksi kolme Tomoyo's diaries -bonusjaksoa ja kaksi täyspitkää elokuvaa.
Juoni.
Sakura Kinomoto on tavallinen ja reipas 10-vuotias tyttö, joka asuu pikkukaupungissa nimeltä Tomoeda. Eräänä päivänä ollessaan yksin kotona hän löytää siivotessaan isänsä kirjahyllystä salaperäisen kirjan. Kirjan kannessa lukee "The Clow". Kiinnostuneena Sakura avaa kirjan, minkä seurauksena kymmenet "Clow"-kortit lentävät karkuun kirjan sisältä. 
Kirjasta ilmestyy myös Kerberos, sinetin vartija, joka esiintyy tilapäisessä muodossaan söpönä, keltaisena pehmoleluna, jolla on valkoiset siivet. Kerberos, joka saa Sakuralta lempinimen Kero, kertoo tytölle, että tämän täytyy kerätä kaikki kortit tai jotain todella pahaa tapahtuu. Kortteja on 52. Kerberos kertoo, että kun Sakura on saanut "Tuli"-kortin, niin hän saa takaisin taikakykynsä, ja kun Sakuralla on kortti "Maa", Kero saa takaisin oikean, hurjan ulkomuotonsa. Sakura suostuu tuohon vaativaan tehtävään muutamien mutkien jälkeen. Sakurasta tulee "Cardcaptor", maagisten korttien kerääjä.
Pian kuvioihin ilmestyy kiinalainen poika, Syaoran Li (voidaan kirjoittaa myös Shaoran), joka on Japanissa vaihto-oppilaana vuoden. Syaoran on myös kiinnostunut Clow-korteista ja yrittää saada Sakuran keräämät kortit uhkailemalla Sakuraa. Sakura on saanut kovan kilpailijan. Sakura ei tiedä, mitä pahaa voi tapahtua, mikäli hän ei saa kerättyä kaikkia kortteja. Sarjassa selviää, mitä kaikkea voi tapahtua Sakuran kerätessä salaperäisiä voimia sisältäviä taikakortteja ja tavatessa sen myötä uusia ystäviä ja vihollisia.
Lemon

Lemon oli vuosina 1969–1974 toiminut suomalainen pop-yhtye. Yhtyeen perustivat Leif Kiviharju (basso ja laulu), Arto Tarkkonen (urut), Mårten Enqvist (kitara) ja Seppo Järvinen (rummut). Tarkkonen ei viihtynyt yhtyeessä, joten hänet korvasi pian Markku Vihavainen (kitara) ja tällä kokoonpanolla syntyi vuoden 1969 lopulla single ”Kestä en kauempaa” / ”A Boy Like Me” sekä seuraavan vuoden marraskuussa tehtiin esikoislevy "Lemon". Lemon ei menestynyt, ja se hajosi 1972 tehtyään Uriah Heep -hitistä ”Lady in Black” suomennoksen ”Nainen tummissa” (Vihavaisen korvasi 1971 Arto Lönnfors). Järvinen kasasi uuden Lemonin, johon kuuluivat hänen lisäkseen Enqvist, Kari Rosti (kitara ja laulu), Jorma Kalenius (basso) ja Vesa Kurkela (kosketinsoittimet), mutta yhtye hajosi lopullisesti 1974.
Aivohermo

Aivohermot () ovat osa ihmisen ääreishermostoa lukuun ottamatta näköhermoja (aivohermo II), jotka verkkokalvojen ohella kuuluvat väliaivoihin (loput 11 aksonia ulottuvat aivojen ulkopuolelle ja katsotaan siksi osaksi ääreishermostoa). Ne lähtevät aivojen pohjasta. Aivohermojen lisäksi ääreishermostoon kuuluvat selkäydinhermot ja autonomiset hermot. Aivohermojen hermosolmu alkaa keskushermostosta.
Aivohermoja on yhteensä kaksitoista paria, joista vain ensimmäinen ja toinen lähtee isoaivoista, loput aivorungosta. Lisäksi joillain aivohermoilla on sivuhaaroja. Aivohermot kulkevat hajuhermoja lukuun ottamatta talamukseen. Hajuhermo päättyy hajukäämiin. Oheisessa taulukossa varsinaiset aivohermot on merkitty roomalaisin numeroin, sivuhaarat ko. aivohermon perään arabialaisin numeroin.
Peter Kopteff

Peter Kopteff (s. 10. huhtikuuta 1979 Helsinki, Suomi) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Kopteff oli yleensä pelipaikaltaan vasen laituri. 
Kopteff on pelannut Suomessa FC Jazzissa ja HJK:ssa. Kasvattajaseurana toimi HJK. Vuosina 2002–2005 hän pelasi Viking Stavangerin joukkueessa Norjassa. Kauden 2005–2006 hän vietti Stokessa Englannissa saamatta paljoakaan peliaikaa. Ennen Aalesundiin siirtymistä elokuun 2008 lopussa Kopteff pelasi FC Utrechtissa Alankomaissa kaksi kautta.
Kopteff kuului Antti Muurisen aikaan Suomen maajoukkueen vakiorinkiin. A-maaotteluita hän on pelannut 39 ja tehnyt niissä yhden maalin.
Ensimmäinen peloponnesolaissota

”Ensimmäinen” peloponnesolaissota on nimitys Ateenan ja Spartan väliselle sodalle, joka käytiin vuosina 460–445 eaa. Se edelsi varsinaista peloponnesolaissotaa, joka käytiin vuosina 431–404 eaa. 
Vuonna 464 eaa. Spartaan iski maanjäristys, jossa kuoli tuhansia spartalaisia. Messenian helootit näkivät tämän sopivaksi tilaisuudeksi kapinoida Spartaa vastaan ja aloittivat kapinan joka tunnetaan nimellä kolmas Messenian sota. Sparta pyysi kaikkia liittolaisiaan avuksi kapinaa kukistamaan. Ateenalaiset lähettivät Kimonin johdolla armeijan auttamaan, mutta spartalaiset lähettivät pian ateenalaiset takaisin kotiin, ehkä siksi, että ateenalaiset alkoivat sympatisoida messenialaisten kanssa. Tämä tapahtuma sai kuitenkin Spartan ja Ateenan entisen lämpimät suhteet viilenemään ja vuonna 460 eaa. Ateena solmi liiton Spartan perivihollisen Argoksen kanssa. Samalla Korintin ja Megaran välille puhkesi riita, joka sai Megaran myös jättämään Spartan johtaman Peloponnesolaisliiton. Ateenalaiset auttoivat megaralaisia linnoittamaan alueensa ja alkoivat myös itse rakentaa niin sanottuja pitkiä muureja Ateenan ja sen satamakaupungin Pireuksen välillä.
Vuonna 457 eaa. spartalaiset kukistivat Ateenan ja sen liittolaiset Tanagran taistelussa. Mutta kun spartalaiset palasivat Peloponnesokselle, ateenalaiset kukistivat boiotialaiset ja saivat koko Boiotian valtaansa. Seuraavana vuonna ateenalainen Tolmides johti laivastoa, joka hyökkäsi Lakonian rannikkoa vastaan ja poltti spartalaisten telakat. Samalla laivasto valtasi Naupaktoksen, jonne ateenalaiset asuttivat Messeniasta paenneita helootteja. 
Vuonna 451 eaa. osapuolet sopivat viiden vuoden aselevosta. Vuonna 446 eaa. boiotialaiset kapinoivat Ateenaa vastaan ja kukistivat Tolmideen Koroneian luona. Ateena luopui Boiotiasta Plataiaita lukuun ottamatta. Tämän innoittamana Euboia ja Megara kapinoivat myös Ateenaa vastaan. Spartan nuori kuningas Pleistoanaks päätti auttaa Megaraa. Ateenalainen Perikles sai kuulla tästä ja marssi pikavauhtia spartalaisia vastaan. Kun Pleistoanaks sai kuulla tästä, päätti hän palata kotiin ilman taistelua. Tästä hyvästä häntä syytettiin lunnaiden vastaanottamisesta ja hänen oli pakko lähteä maanpakoon. Samalla Perikles sai rauhassa kukistaa Euboian kapinan. Samana vuonna Ateena ja Sparta solmivat kolmenkymmenen vuoden rauhan.
Bobby Moore

Robert Frederick Chelsea ”Bobby” Moore (12. huhtikuuta 1941 – 24. helmikuuta 1993) oli englantilainen jalkapalloilija. Hän oli Englannin vuoden 1966 maailmanmestarijoukkueen kapteeni, ja häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jalkapallopuolustajista..
Ollessaan koulupoika Moore liittyi West Ham Unitediin ja nousi seuran edustusjoukkueeseen vuonna 1960. Hän pelasi keskuspuolustajana, missä hän menestyi hyvin enemminkin pelinlukutaitonsa kuin taklaustensa ansiosta. Pelé kuvaili Moorea paitsi parhaimmaksi puolustajaksi, jota vastaan hän on urallaan pelannut, niin myös reiluimmaksi kohtaamakseen puolustajaksi. Moore pelasi Englannin maajoukkueessa 1962 MM-kisoissa Chilessä, missä joukkue selvisi puolivälieriin. Moore oli kahden vuoden ajan maajoukkueen kapteenina, kuten myös omassa seurajoukkueessaan. Vuonna 1963 Moore johdatti West Hamin FA Cupin voittoon. Loppuottelussa Wembleyllä kaatui Preston maalein 3–2. Vuotta myöhemmin samalla stadionilla Mooren kipparoima West Ham kaatoi Cup-voittajien Cupin loppuottelussa Bayern Münchenin. Moore pääsi juhlimaan suurvoittoa samalla stadionilla vielä kolmannenkin kerran, kun Englanti MM-kotikisojen 1966 loppuottelussa kaatoi Saksan liittotasavallan maalein 4–2. 
Maajoukkueuransa Moore päätti marraskuussa 1973 ystävyysotteluun Italiaa vastaan. Hän pelasi maajoukkueessa 108 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Vuonna 1974 hän siirtyi West Hamista, missä oli pelannut 15 vuoden ajan, kakkosdivisioonan Fulhamiin. 1975 Moore pelasi Fulhamissa FA Cupin loppuottelussa entistä seuraansa West Hamia vastaan, mikä voitti ottelun maalein 2–0. Uransa loppuvuosina Moore pelasi vielä Yhdysvalloissa San Antonio Thunderissa ja Seattle Soundersissa. Peliuransa jälkeen Moore kokeili siipiään valmentajana heikoin tuloksin. Hänellä oli ongelmia myös liiketoimissaan ja avioliitossaan. 15. helmikuuta 1993 Moore ilmoitti sairastavansa mahasyöpää. Hän kuoli pian tämän jälkeen.
Ilmari Honkanen

Ilmari Kalervo Honkanen (25. joulukuuta 1909 Loimaa – 8. lokakuuta 1987 Naantali) oli suomalainen kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari n:o 50. Sodan jälkeen Honkanen toimi Vakuutusyhtiö Sammossa, viimeiseksi apulaisjohtajana, josta tehtävästä jäi eläkkeelle vuonna 1969.
Elämäkerta.
Nuoruusvuodet.
Ilmari Honkanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1930, Turun suomalaisesta yhteiskoulusta. Honkasen yliopisto-opintoihin sisältyi luonnontieteitä, mutta myöhemmin hän suoritti kauppakorkeakoulussa ekonomin tutkinnon vuonna 1935.
Urheilulajeista Honkasta kiinnostivat jääkiekko ja pesäpallo. Honkanen kuului sekä Suomen pesäpalloliiton että Suomen jääkiekkoliiton johtokuntiin.
Hallintotehtävistä kaukopartioon.
Talvisodan aikana Honkanen oli sotilasarvoltaan alikersantti ja palveli Helsingissä materiaalitoimiston päällikkönä, josta siirtyi jalkaväen koulutuskeskukseen. 
Honkanen ei ollut asevelvollisena päässyt reserviupseerikouluun. Hän hakeutui vapaaehtoisena reserviupseerikoulun niin sanotulle sotakurssille numero 1. Tullessaan lomautetuksi toukokuussa 1940 hän oli sotilasarvoltaan vänrikki. Myös Päämajan tiedusteluosaston Kajaanin alatoimiston eli Osasto Marttinaan Honkanen meni vapaaehtoisena ja osallistui välirauhan aikana järjestettyyn sissikoulutukseen.
Mannerheim-ristin ritariksi.
Ilmari Honkanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 27. helmikuuta 1942 Petrovsky Yamin huoltokeskukseen tehdyn iskun jälkeen. Päätöksen perusteluissa kerrotaan muun muassa seuraavista partiomatkoista:
Viimeksi mainittu matka tuotti arvokkaan vangin, jonka kuulustelutietojen pohjalta voitiin suunnitella Petrovski Jamin huoltokeskuksen tuhoamisretki, jota Honkanen johti. Ritarinimityksen perusteluissa mainitaan tuolloin meneillään olleesta matkasta: "Tällä hetkellä Honkanen on 100-miehisen hävityspartion johtajana vihollisen selustassa."
Sodan jälkeen.
Honkanen kotiutettiin reservin kapteenina 12. marraskuuta 1944. Viimeiseksi jääneellä partiomatkallaan hän sairastui vakavasti ja hänet noudettiin Suomeen huoltolennolla.
Tammikuussa 1945 Honkanen aloitti siviilityöt konttoripäällikkönä vakuutusyhtiö Sammossa Turussa..
Saavutukset.
Pesäpallotuomarina:
Volpino italiano

Volpino italiano eli italianpystykorva on pienikokoinen Italiasta kotoisin oleva pystykorva, joka tunnetaan toisinaan myös nimillä firenzenpystykorva () ja quirinalenkoira (). Se soveltuu erityisesti vahti- ja seurakoiraksi. Rodun nimi "volpino" merkitsee "pikku kettua".
Ulkonäkö.
Rodulla on tuuhea, pitkä ja pysty turkki. Koiran ihannesäkäkorkeus on hieman alle 30 cm ja se on rakenteeltaan neliömäinen. Korvat ovat pystyt ja kolmiomaiset. Ihannevärejä ovat rotumääritelmän mukaan valkoinen, punainen ja musta - mutta nykyisin myös kaikki muut väritykset sallitaan, vaikkeivät ne olekaan ihanteellisia. Valkoisen tulisi olla puhtaanvalkoinen, maidonsävyinen. Punaisen tulee olla syvän kauriinpunainen; siinä voi esiintyä maski ja hieman tummempaa peitinkarvaa niskan ja olkapäiden alueella.
Luonne ja käyttäytyminen.
Luonteeltaan volpino italiano on iloinen, eloisa ja seurallinen.
Alkuperä.
Volpino italiano on vanha koirarotu. Se polveutuu saksanpystykorvien tapaan eurooppalaisista pystykorvista, joita esiintyi viimeistään pronssikaudella. Italiassa rotua on kasvatettu kaikissa yhteiskuntaluokissa ja sen pääasiallinen tehtävä on ollut vahtikoirana toimiminen.
Richard Žemlička (vanhempi)

Richard Žemlička (s. 13. huhtikuuta 1964 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän on laitahyökkääjä.
Žemlička aloitti uransa HC Sparta Prahassa, jossa hän pelasi kaudet 1985–1991. Kesken seuraavaa kautta hän siirtyi SM-liigaan TPS:ään. Kaudet 1993–1996 hän pelasi Saksassa käyden välillä pelaamassa 8 ottelua Sparta Prahassa. Vuonna 1996 hän palasi jälleen Sparta Prahaan ja pelasi siellä niin kauan, kunnes hän siirtyi kesken kauden 2002–2003 HC Chemopetrol Litvinoviin, missä pelasi kevääseen 2004 saakka. Tämän jälkeen hän pelasi Slovakiassa. Aluksi hän edusti HK SKP PS Popradia, kunnes siirtyi kesken kauden 2005–2006 HK 32 Liptovský Mikulásiin.
Edmonton Oilers varasi Žemličkan NHL:ään 1990 varaustilaisuuden yhdeksännellä kierroksella numerolla 185, mutta hän ei ikinä pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Žemlička edusti Tšekkoslovakiaa 1992 talviolympialaisissa, 1991 Kanada Cupissa sekä vuosien 1991 ja 1992 MM-kisoissa. Tšekin paidassa hän pelasi 1994 talviolympialaisissa ja vuosien 1993, 1994, 1995 ja 1997 MM-kisoissa. Arvoturnauksista hän keräsi olympiapronssin ja kolme MM-pronssia.
RKC Waalwijk

RKC Waalwijk on jalkapalloseura Waalwijkista, Alankomaista. Se pelaa kaudella 2024–2025 maan pääsarjassa Eredivisiessä. Nimi RKC tulee sanoista "Rooms Katholieke Combinatie". Seura syntyi 26. elokuuta 1940, kun kolme aikaisempaa seuraa, "HEC", "WVB" ja "Hercules", yhdistyivät. Seura pelasi ottelunsa Olympiaweg-stadionilla ennen uuden, Mandemakers Stadionin avaamista vuonna 1996. RKC on eräs Eredivisien pienimmistä seuroista. Sen kotiotteluiden katsojakeskiarvo kaudella 2004/05 oli 5 800 henkeä. Seura nousi pääsarja Eredivisieen kaudeksi 2011–12.
Juuso Kangaskorpi

Juuso Kangaskorpi (s. 4. syyskuuta 1975 Helsinki) on uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pelasi uransa alkupuolella laitahyökkääjänä.
Kausi 2008 oli Kangaskorvelle Hakassa jo yhdeksäs peräkkäinen. Hän on voittanut seurassa kahdesti sekä Suomen mestaruuden että Suomen Cupin. Aikaisemmin Kangaskorpi on pelannut Mikkelin Palloilijoissa, missä hän pelasi ensimmäisen Veikkausliigaottelunsa 17-vuotiaana kaudella 1993, Myllykosken Pallossa ja Vaasan Palloseurassa, jossa hän oli mukana voittamassa Liigacupia 1999. Kaikkiaan Kangaskorpi on urallaan pelannut Veikkausliigassa 373 ottelua ja tehnyt 39 maalia. 
Haka ilmoitti 10. lokakuuta 2008, että Juuso Kangaskorpi siirtyy kauden jälkeen Kakkosessa pelaavan Mikkelin Palloilijoiden pelaajavalmentajaksi. 
Kangaskorpi on pelannut maajoukkueessa seitsemän ottelua 2003–2006. Hän on esiintynyt nuorten maajoukkueessa kahdeksasti ja poikamaajoukkueissa 34 kertaa.
Myös hänen edesmennyt veljensä Jokke Kangaskorpi oli tunnettu jalkapalloilija.
Kalle Eerola

Kalle Eerola (s. 1. marraskuuta 1983 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän pelasi 150 veikkausliigaottelua ja teki niissä kuusi maalia.
Eerola oli monipuolinen pelaaja, joka kykeni pelaamaan sekä puolustuksessa, laidalla että keskikentällä. Hän siirtyi FC Hakaan kaudeksi 2005. Ennen siirtymistään Valkeakoskelle hän oli pelannut kolme veikkausliigakautta FC Lahden joukkueessa, johon hän taas vuonna 2007 palasi.
Eerola pelasi Veikkausliigassa FC Lahden joukkueessa kausina 2002–2004. Hän pelasi yhdeksän ottelua kaudella 2002 ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2003 hän pelasi kaksi ottelua ja kolmannella liigakaudellaan 22 ottelua. Kausina 2005–2006 hän edusti Hakaa. Hän pelasi kaudella 2005 seitsemän ottelua ja seuraavalla kaudella 24 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Eerola palasi kaudeksi 2007 FC Lahteen ja pelasi tuolla kaudella 26 veikkausliigaottelua. Kaudella 2008 hän pelasi 23 veikkausliigaottelua ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2009 hän pelasi 21 veikkausliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2010 hän pelasi 16 veikkausliigaottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2011 hän edusti FC Lahtea Ykkösessä.
Eerola pelasi yhden poikien maaottelun.
Eerola asui nuoruutensa Lahden Patomäessä.
Sinfonia nro 5 (Tšaikovski)

Pjotr Tšaikovskin sinfonia nro 5 e-molli op. 64 sävellettiin vuonna 1888. Sen ensiesitys oli Pietarissa 6. marraskuuta 1888.
Ennen kuin Tšaikovski ryhtyi kirjoittamaan viidettä sinfoniaansa, hän valitti veljelleen, että hänen entinen luomisen palonsa tuntui heikentyneen. Johdettuaan sinfoniansa ensiesityksen Tšaikovski kirjoitti suosijalleen rouva Nadežda von Meckille: "Siinä on jotakin luotaantyöntävää, vastenmielistä, jotakin sekavaa, epäaitoa, 'työn jälkeä', jonka yleisö vaistomaisesti huomaa. Oli selvän selvää, että suosionosoitukset oli tarkoitettu aikaisemmalle toiminnalleni ja että sinfonia ei lainkaan miellyttänyt kuulijoita. Tyytymättömyys vihlookin minua ankarasti. Olenko tosiaankin pelannut pelini loppuun? Viime yönä luin läpi "meidän" sinfoniamme (neljännen). Mikä ero! Miten mittaamattoman paljon parempi se onkaan. Surullista, kovin surullista!" Tšaikovskin viides sinfonia on kuitenkin myöhemmin luettu yhdeksi hänen parhaista teoksistaan. Säveltäjä huomasi itsekin pian olleensa alun perin liian ankara viidettä sinfoniaansa kohtaan, ja jo toisen esityskerran jälkeen hän kirjoitti: "Pidän siitä nyt enemmän." 
Teos koostuu neljästä osasta:
7-Zip

7-Zip on tiedostonpakkaus- ja arkistointiohjelma Windowsille. 7-Zip toimii joko komentoriviohjelmana tai käyttäen sen graafista käyttöliittymää. 
7-Zip on ilmainen, avoimen lähdekoodin kilpailija suljetun lähdekoodin WinRARille ja WinZipille. 7-Zip julkaistiin vuonna 2000. Sen on luonut Igor Pavlov, ja se on lisensoitu LGPL-lisenssillä.
Tekniikka.
7-Zip tukee monia erilaisia tiedostonpakkausformaatteja, mutta oletuksena se käyttää omaa 7z-formaattiaan. Tähän se käyttää LZMA-algoritmia. Tämä verrattain uusi algoritmi on todella tehokas, ja se haastaa tunnetuimmat formaatit kuten RARin ja ZIPin.
7-Zip voi myös salata 7Z-tiedostot tehokkaalla AES-suojauksella, joka suojaa sekä tiedostot että arkiston rakenteen, jolloin käyttäjät ilman salasanaa eivät voi edes nähdä arkiston sisältöä.
Pekka Tirkkonen

Pekka Tirkkonen (s. 17. heinäkuuta 1968 Savonlinna) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Pelipaikaltaan hän oli keskushyökkääjä. Hän toimii GKS Tychyn päävalmentajana.
Pelaajaura.
Tirkkonen aloitti uransa I-divisioonassa SaPKossa, jossa hän pelasi kaudet 1984–1987. Seuraavaksi hän pelasi SM-liigassa TPS:ssä neljä kautta, joiden aikana saavutti kolme Suomen mestaruutta. Kaudet 1991–1996 hän pelasi KalPassa, jonka jälkeen siirtyi kahdeksi vuodeksi Saksan DEL-liigaan. Ensimmäisen kauden hän pelasi Star Bulls Rosenheimissa ja toisen Augsburger Pantherissa. Kaudelle 1998–1999 hän teki paluun KalPaan. KalPan mentyä kauden jälkeen konkurssiin Tirkkonen siirtyi SaiPaan, jossa pelasi vuoteen 2003 saakka. Kauden 2003–2004 hän pelasi Ruotsin Elitserienin Linköpings HC:ssa, jonka jälkeen kiekkoili Tanskan pääsarjassa Herning IK:ssa. Hän päätti pelaajauransa keväällä 2008.
Boston Bruins varasi Tirkkosen NHL:ään varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 34, mutta hän ei koskaan pelannut NHL:ssä. Maajoukkueurallaan Tirkkonen edusti Suomea vuosien 1990 ja 1991 MM-kisoissa sekä 1991 Kanada-cupissa, jossa Suomi selvisi välieriin.
Valmennusura.
Marraskuussa 2008 Tirkkonen valittiin erotetun Jori Kokkosen tilalle Mestis-seura SaPKon päävalmentajaksi. 30. maaliskuuta Tirkkonen teki kahden vuoden jatkosopimuksen Mestiksessä jatkavan SaPKon kanssa.
Joulukuussa 2011 SaiPa julkisti Tirkkosen seuraavan päävalmentajan tehtävissä Ari-Pekka Seliniä 2+1-vuotisella sopimuksella. Tirkkonen valmensi SaiPaa neljä kautta, kunnes hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 Sveitsiin EHC Klotenin päävalmentajaksi. Ensimmäisellä kaudella Kloten voitti Tirkkosen alaisuudessa Sveitsin Cupin mutta toisen kauden lähdettyä kangerrellen käyntiin, Tirkkonen vapautettiin tehtävistään jo 16. lokakuuta 2017. Seuraavat potkut hän sai Saksan pääsarjan DEL:n joukkue Grizzlys Wolfsburgista lokakuussa 2018. 
Kauden 2013–2014 päätösgaalassa Pekka Tirkkoselle ojennettiin parhaan valmentajan Kalevi Numminen -palkinto.
Tirkkonen pestattiin valmentamaan liigajoukkue JYPiä 2-vuotisella sopimuksella kaudesta 2019-2020 alkaen.
Mika Lehkosuo

Mika Lehkosuo (s. 8. tammikuuta 1970 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana.
Ura.
Pelaajaura.
Lehkosuo pelasi urallaan Vantaan Pallossa, FF Jarossa (yhden ottelun), Helsingin Jalkapalloklubissa ja kaudella 1998–1999 vuokralla Italiassa Serie A:ssa AC Perugian joukkueessa. HJK:ssa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta, neljästi liigacupin ja pelasi kaikkiaan 189 liigaottelua. Suomen maajoukkueessa Lehkosuo pelasi 17 ottelua. Hänen uransa päättyi polven ristisidevammaan keväällä 2002.
Valmennusura.
Valmentajauransa Lehkosuo aloitti Helsingin Jalkapalloklubin A-junioreissa 2004. Kaudella 2005 hän aloitti Ykkösessä pelanneen FC Hongan apuvalmentajana, mutta nousi päävalmentajaksi muutaman pelatun kierroksen jälkeen Ville Lyytikäisen saatua potkut. Lehkosuo onnistui heti ensimmäisessä toimessaan päävalmentajana nostamaan joukkueen Veikkausliigaan kaudeksi 2006. Hän saavutti Hongassa SM-hopeaa 2008, 2009 ja 2013. Tämän lisäksi joukkue voitti Liigacupin 2010 ja 2011 sekä Suomen Cupin 2012.
Vuonna 2013 Lehkosuo liittyi Suomen maajoukkueen valmennusryhmään.
Vuonna 2014 Hongan ja Lehkosuon välillä ilmeni taloudellisia epäselvyyksiä. Tammikuun lopulla hänen kerrottiin hakevan palkkasaataviaan oikeusteitse. Helmikuussa Honka vapautti Lehkosuon päävalmentajan tehtävästä. Hongan mukaan hänen osaltaan oli ilmennyt vakavia taloudellisia väärinkäytöksiä. Lehkosuo itse kiisti kaikki syytökset.
Huhtikuun lopussa 2014 Lehkosuosta tuli Helsingin Jalkapalloklubin päävalmentaja kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Ensimmäisellä kaudellaan Lehkosuo johdatti Klubin Suomen cupin voittoon sekä ennätykselliseen kuudenteen perättäiseen Suomen mestaruuteen. HJK pääsi myös Eurooppa-liigan lohkovaiheeseen.
HJK erotti Lehkosuon tehtävästään 22. toukokuuta 2019, kun seura oli pelannut kahdeksan viimeisintä otteluaan Veikkausliigassa voitoitta.
Kaudeksi 2020 Lehkosuo siirtyi Norjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Kongsvingerin päävalmentajaksi. Kausi sujui Lehkosuon alaisuudessa alavireisesti ja lopulta seurajohto siirsi Lehkosuon syrjään tehtävistään syyskuussa 2020. Hän jatkoi kuitenkin seuran palveluksessa analyytikkona ja pelaajatarkkailijana.
Syyskuussa 2022 Lehkosuo teki 2+2-vuotisen sopimuksen Palloliiton kanssa ja aloitti vuoden 2023 alussa Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Muuta.
Mika Lehkosuon veli Ari Lehkosuo pelasi aikanaan jalkapalloa. Arin lapsista Otto Lehkosuo on salibandyn maajoukkuepelaaja ja Lilli Lehkosuo cheerleadingin MM-mitalisti. Lehkosuo on naimisissa ja hänellä on 4 lasta.
Lehkosuo on valmistunut vuonna 2003 graafisen tekniikan diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. 
Lähteet.
Viitteet.
Laura Secord

Laura Secord (13. syyskuuta 1775 – 17. lokakuuta 1868) oli kanadalainen vuoden 1812 sodan sankari. Hän varoitti brittijoukkoja amerikkalaisten lähestymisestä ja siten pelasti nämä joutumasta yllätyshyökkäyksen uhriksi Beaver Damsin taistelussa 24. kesäkuuta 1813. Secordin ansiosta britit pääsivätkin yllättämään amerikkalaiset ja voittivat taistelun.
Tapahtumat.
Laura Secord asui pienessä kylässä miehensä Jamesin Secordin kanssa Kanadan puolella, Yhdysvaltojen rajan tuntumassa Queenstonissa, Niagara-joen yläjuoksulla. Vaikka Laura Secord oli syntynyt Amerikassa, hän oli uskollinen Britannian kruunulle sekä paikallisia asukkaita suojelleille brittijoukoille. 
Kesäkuussa 1813 amerikkalaiset upseerit tulivat Secordin kotiin ja nähdessään hänen valmistavan ruokaa he pyysivät saada aterioida hänen luonaan. Oletettavasti Secord kuuli amerikkalaisten hyökkäyssuunnitelmista upseerien keskustelusta ruokailun aikana.
Secord halusi varoittaa brittejä amerikkalaisten yllätyshyökkäyksestä. Secordin mies James oli haavoittunut suuressa Queenston Heightin taisteluissa ja oli siksi liian sairas varoittamaan brittejä. Jos britit eivät saisi varoitusta, he menettäisivät strategisesti erittäin tärkeän Niagaran niemimaan alueen, joka antaisi amerikkalaisille sillanpääaseman Kanadaan. Matka brittien luo olisi vaarallinen, koska sen varrella olevissa metsissä oli vaarallisia intiaaneja, soita, vuoria sekä petoeläimiä ja käärmeitä.
Secordin kertoman mukaan hän oli matkalla vähällä upota suohon pimeässä. Secordin onneksi muutama mohawk-intiaani oli matkalla kotiinsa myöhään ja he pelastivat hänet suosta. Secord kertoi intiaanipäällikölle uhkaavasta vaarasta, jolloin intiaanit saattoivat hänet Beaver Damsiin.
Secordin matka kesti 18 tuntia. Hänen piti ylittää Niagara-vuoret, mihin yksinään meni kuusi tuntia. Secord käveli kaikkiaan 32 kilometriä. Eräiden arvioiden mukaan Secord joutui kävelemään osan matkastaan paljain jaloin. Lopulta hän pääsi perille varoittamaan brittien komentajaa luutnantti Fitzgibbonia. Britit laativat vastasuunnitelman ja toteuttivat itse yllätyshyökkäyksen amerikkalaisia vastaan. Ainoastaan kuusi amerikkalaista pääsi pakenemaan.
Nykyään.
Kanadassa myydään Laura Secordin mukaan nimettyjä suklaakonvehteja.
Niagara Fallsin hautausmaalla on muistomerkki Laura Secordille.
B’z

B'z on yksi Japanin suosituimmista rock-yhtyeistä. Yhtye on perustettu vuonna 1988.
Bändi debytoi vuonna 1988 albumillaan "Dakara Sono Te wo Hanashite (だからその手を離して)", mutta vasta neljäs single, "LADY NAVIGATION", alkoi kerätä huomiota.
Ludovic Giuly

Ludovic Giuly (s. 10. heinäkuuta 1976) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa FC Lorientia. Giulyn pelipaikka on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Ura seuratasolla.
Giuly aloitti ammattilaisuransa vuonna 1994 synnyinkaupunkinsa seurassa Olympique Lyonnaisissa. Vuonna 1998 hän siirtyi Monacoon, jossa hän voitti Ranskan pääsarjamestaruuden kaudella 2000–2001. 28. kesäkuuta 2004 julkistettiin Giulyn sopimus Barcelonan kanssa. Jo ensimmäinen kausi katalonialaisseurassa oli hänelle menestys, "Barça" vei Espanjan pääsarjamestaruuden ja Giuly teki 11 maalia, mikä riitti joukkueen sisäisen maalipörssin kakkossijaan. Vuotta myöhemmin hän oli toistamiseen voittamassa Espanjan pääsarjamestaruutta, ja lisäksi hänen meriittilistaltaan löytyvät Mestarien liigan, Ranskan supercupin, Ranskan liigacupin ja Espanjan supercupin voitot. Kesällä 2007 Giuly siirtyi kolmella miljoonalla eurolla Serie A-seura AS Romaan.
Giulyn pesti Italiassa jäi vain yhteen kauteen, vaikka hän sai päävalmentaja Luciano Spallettilta vastuuta 32 liigaottelun verran. Kesällä 2008 hän palasi kotimaahansa Paul Le Guenin luotsaamaan Paris Saint-Germainiin. Giuly pelasi PSG:ssä kolme kautta ja oli voittamassa seuralle Coupe de Francea kaudella 2009/10. Kauden 2010/11 jälkeen kokenut hyökkääjä siirtyi PSG:stä AS Monacoon. Giuly pelasi Ligue 2:een pudonneessa seurassa kauden 2011/12 aikana 29 ottelua ja onnistui viidesti maalinteossa. Elokuun alussa 2012 Giuly allekirjoitti vuoden sopimuksen FC Lorientin kanssa. 
Ura maajoukkueessa.
Vain 164 senttimetriä pitkä Giuly debytoi Ranskan maajoukkueessa vuonna 2000, mutta hän ei ole murtautunut joukkueen vakiokokoonpanoon, ja hän on pelannut vasta 17 maaottelua. Giuly nimettiin mukaan 2004 EM-kilpailuihin, mutta hän joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Maajoukkuetasolla hänen paras saavutuksensa on vuoden 2003 Maanosaliittojen cupin voitto.
Appenzell Ausserrhoden

Appenzell Ausserrhoden on Sveitsin kantoni maan koillisosassa. Kantonissa on noin 55 000 vakinaista asukasta. Kantonin pinta-ala on 243 neliökilometriä.
Maantiede.
Seutu on valta osin kumpuilevaa maastoa. Kantoni on Sankt Gallenin kantonin keskellä; myös Appenzell Innerrhodenin kantoni on rajanaapuri etelän puolella. Kantonin korkein kohta on Säntisvuori (2 502 m mpy.) Appenzellin kantonien rajalla, kantonin etelänurkassa. Maa-alasta yli puolet on maatalouskäytössä.
Historia.
Appenzell Ausserrhodenin kantoni syntyi vuonna 1597, kun Appenzellin kantoni jakaantui uskonnollisista syistä kahtia katoliseen "Land Appenzell der inneren Rhodeniin" (nykyisin Appenzell Innerrhoden) ja protestanttiseen "Land Appenzell der äussern Rhodeniin" (nykyisin Appenzell Ausserhoden).
Hallinto.
Appenzell Ausserrhoden jakaantuu 20 kuntaan:
Kantonilla ei ole virallista pääpaikkaa, mutta käytännössä Herisaussa on valtaosa kantonin hallinnosta. Trogenissa on kantonin oikeusistuimet.
Talous.
Maataloudella on vahvat perinteet Appenzellin kantoneissa. Appenzeller-juusto on peräisin Appenzellin alueelta. Appenzell on myös perinteistä tekstiilintuotantoaluetta, etenkin pellavaa tuotettiin 1500-luvulta aina 1920-luvulle asti. 
Kantonin työpaikoista 65 prosenttia oli vuonna 2016 palvelusektorilla. Teollisuudessa oli 29 prosenttia työpaikoista. Alkutuotannossa (maa- ja metsätalous) oli kuusi prosenttia työpaikoista.
Liikenne.
Suuret liikenneväylät (moottoritie A1 pohjoisessa ja A13 idässä sekä päärautatiet) ohittavat kantonin, mutta pienten etäisyyksien ansiosta liikenneyhteydet ovat hyvät. Appenzeller Bahnen AG on alueellinen rautatieyhtiö.
José Joaquín Prieto

José Joaquín Prieto Vial (20. elokuuta 1786 – 22. syyskuuta 1854) oli chileläinen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1831–1841. Prieto oli Chilen kolmas presidentti.
Prieto syntyi Concepciónissa 1786. Hänen isänsä oli rakuunoiden päällikkö. Perinne jatkui ja jo 19-vuotiaana hän oli luutnanttina ratsuväessä. 
Vuotta myöhemmin hän liittyi vapaaehtoisena mukaan lähetystöön, joka meni Buenos Airesiin Argentiinaan asti. Matka ei ollut helppo, niin heikentyneenä joukko pääsi perille kolmen kuukauden matkustuksen jälkeen.
Vuonna 1812 Prieto meni Buenos Airesissa naimisiin Manuela Warnes y García de Zúñigan kanssa. Heille syntyi kaksi lasta.
Prieto päätti palata Chileen. Heti samana vuonna hän joutui osallistumaan muutamiin taisteluihin. Vuosien varrella hän yleni korkeampiin sotilaallisiin virkoihin.
1830-luvulla hän aloitti poliittisen uransa. Hänet valittiin sotakomission jäseneksi ja sitten myöhemmin senaattoriksi. Sotilasarvo nousi kenraaliksi ja Prieto oli mukana muutamissa sodissa, jotka Chile voitti.
Hänet valittiin presidentiksi 1831, ja hän jatkoi virassa toisen kauden vuoteen 1841 asti. Hänen kautensa merkittävin saavutus oli vuoden 1833 perustuslaki, jota Prieto oli mukana kirjoittamassa. Hän panosti myös koulutukseen.
Hän kuoli 68-vuotiaana 1854.
Suicide

Suicide oli yhdysvaltalainen protopunkyhtye, joka perustettiin New Yorkissa vuonna 1970. Duon muodostivat laulaja Alan Vega ja kosketinsoittaja Martin Rev. 
Sitä pidetään yhtenä punk-tyylin pioneereista. Yhtyeen kokeellista musiikkia on usein kutsuttu minimalistiseksi, ja sen ensimmäistä albumia "Suicide" pidetään yleisesti merkittävänä elektronisen musiikin klassikkona. S"e" äänitettiin ja julkaistiin vuonna 1977. 
Historia.
Laulaja Alan Vega (Alan Bermowitz) perusti Suicide-yhtyeen yhdessä kosketinsoittaja Martin Revin (Martin Reverby) kanssa New Yorkissa 1970-luvun alussa. Nimi Suicide sai inspiraationsa Satan Suicidesta, Vegan suosikkisarjakuva Ghost Riderin henkilöhahmosta. Vuoteen 1975 mennessä Rev oli hankkinut 1950-luvun rumpukoneen, joka laajensi yhtyeen musiikillisia mahdollisuuksia. Vega oli saanut käsiinsä kaksiraitanauhurin, jonka avulla Suicide pystyi tekemään ensimmäiset demonsa. Samaan aikaan New Yorkin musiikkiskeneä mullisti uusi aalto bändejä (Ramones, Television, Patti Smith Group, Blondie, Talking Heads), jotka esiintyivät Suiciden tavoin säännöllisesti CBGB-klubilla. Suicide oli ensimmäisiä New Yorkin yhtyeitä, joka luonnehti musiikkiaan punkiksi. 
Vuoden 1977 puolivälissä Suicide sai sopimuksen pieneltä ranskalaiselta levy-yhtiöltä Red Star. Bändin nimeä kantava debyyttialbumi "Suicide" julkaistiin jo samana vuonna. Vegan rockabilly-vaikutteinen laulu taistelee albumilla sykkiviä rumpukoneita ja Revin riitasointuisia koskettimia vastaan. Albumin keskipiste on noin 7 minuuttia kestävä, hypnoottinen ”Frankie Teardrop” "-"kappale, joka kertoo Vietnam-sotaveteraanista, joka murhaa perheensä. Albumi valittiin aikoinaan "Rolling Stone" -lehden kaikkien aikojen parhaiden albumien listalle. Harvakseltaan levyttänyt Suicide julkaisi urallaan yhteensä viisi studioalbumia, vaikka ehtikin olla kasassa aina Vegan kuolemaan saakka. 
Laulusolisti Alan Vega kuoli 16. heinäkuuta 2016, 78-vuotiaana.
Suicide-albumien lisäksi Alan Vega ja Martin Rev julkaisivat useita soololevyjä sekä esiintyivät muiden artistien kanssa. Alan Vega oli esimerkiksi mukana suomalaisten muusikoiden Mika Vainion ja Ilpo Väisäsen johtamassa VVV-yhtyeessä (Vainio/Väisänen/Vega). Martin Rev puolestaan vieraili 22-Pistepirkko-yhtyeen vuonna 1996 julkaistulla "Zipcode"-albumilla. Alan Vegalla oli myös merkittävä ura kuvataiteilijana. 
Yhtyeen musiikin merkitys.
Suiciden kokeellinen musiikki ei saavuttanut koskaan suurta kaupallista suosiota. Se sai aina ristiriitaisen vastaanoton, esimerkiksi vuonna 1978 se esiintyi punk-yhtye The Clashin lämmittelybändinä ja raivostunut yleisön edustaja heitti kirveen laulajaa kohti. Suicide-yhtyeen musiikkia pidetään kuitenkin nykyään vaikutusvaltaisena, koska se vaikutti punkin, elektronisen musiikin, post punkin ja industrialin sekä synth popin kehittymiseen. Suicide toimi innoittajana mitä moninaisemmalle joukolle artisteja. Suiciden musiikin kerrotaan vaikuttaneen esimerkiksi Nine Inch Nailsin, U2:n, Radioheadin, New Orderin, Depeche Moden ja Daft Punkin uraan. Myös Bruce Springsteen teki oman versionsa Suiciden kappaleesta ”Dream Baby Dream” vuonna 2014.
Lady Washington

The Lady Washington oli alun perin yhdysvaltalainen purjealus, joka rakennettiin vuonna 1750 Massachusettsissa. Se takiloitiin aluksi yksimastoiseksi sluupiksi mutta muutettiin kaksimastoiselsi prikiksi ennen sen ensimmäistä purjehdusta Pohjois-Amerikan lounaisrannikolle. Samalla se oli ensimmäinen yhdysvaltalainen alus, joka purjehti Honoluluun, Hongkongiin ja Japanin saaristoon. Lähes 230 vuotta myöhemmin aluksesta rakennettiin täydellinen kopio Aberdeenissa Washingtoninin osavaltion satavuotispäivän kunniaksi.
Alkuperäisen "The Lady Washingtonin" historia.
"The Lady Washingtonin" alkuperäinen omistaja oli Joseph Barrell, ja laivan vaikutusvaltaisin kapteeni John Kendrick. Kendrick johti vuonna 1787 perustettua bostonilaisten turkismetsästäjien retkikuntaa, joiden käytössä olivat laivat "The Lady Washington" ja "Columbia Rediviva". Kapteeni Robert Gray toimi vuodet 1787–1789 "The" "Lady Washingtonin" komentajana. Hänen komennossaan alus purjehti ensimmäisenä amerikkalaisena laivana Tyynenmeren kautta Pohjois-Amerikan länsirannikolle. 1780-luvun lopulla "The" "Lady Washington" osallistui myös Aasian purjehduksiin ja oli mukana Havaijin kuningas Kamehameha I:n organisoimassa Santelipuu- ja helmikaupassa.
Vuonna 1789 Kendrick ja Grey vaihtoivat laivoja ja "The" "Lady Washingtonin" komentajuus siirtyi Kendrickille. Hän teki kauppamatkan Aasiaan ja oli erityisen kiinnostunut Pohjois-Pohjois-Amerikan luoteisrannikosta, josta tuli seuraavien vuosikymmenien ajaksi "turkiskauppiaan paratiisi". Kendrick rikastui käymällä turkiskauppaa Tyynenmeren rannikkokansojen kanssa.
Myöhään vuonna 1794 "The" "Lady Washington" vaurioitui ammusräjähdyksessä Sandichin saarilla. Samassa onnettomuudessa laivan kapteeni Kendrick ja useita hänen miehiään kuoli.
Myöhempi "The Lady Washington".
Uusi "The Lady Washington" rakennettiin asiantuntevin työvoimin, ja Yhdysvaltain rannikkovartiosto hyväksyi sen matkustuskelpoiseksi purjealukseksi. Alus esiintyi vuodesta 2003 vuoteen 2011 "Pirates of the Caribbean" -elokuvissa HMS "Interceptor" -nimisenä Kuninkaallisen laivaston aluksena.
Arthur Albiston

Arthur Albiston (s. 14. heinäkuuta 1957 Edinburgh, Skotlanti) on entinen skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Albiston pelasi jo nuoruudessaan Manchester Unitedin juniorijoukkueissa ja teki debyyttinsä edustusryhmässä 1974 Liigacupin kolmannella kierroksella ottelussa paikallisvastustaja Cityä vastaan. Manchester Unitedissa hän voitti FA Cupin kolmesti, vuosina 1977, 1983 ja 1985. 1988 hän siirtyi vapaalla siirrolla West Bromwichiin, missä hän vietti vain yhden kauden ennen siirtymistään Skotlantiin Dundeehen. Uransa loppuaikoina hän pelasi myös Chesterfieldissä, Chester Cityssä ja Norjassa Moldessa. Urallaan hän pelasi seurajoukkueissa 464 ottelua ja teki seitsemän maalia.
Skotlannin maajoukkueessa Albiston debytoi 28. huhtikuuta 1982 ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. Hän pelasi maajoukkueessa urallaan kaikkiaan 14 ottelua.
Mark van Bommel

Mark Peter Gertruda Andreas van Bommel (s. 22. huhtikuuta 1977 Maasbracht, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Hän on viimeksi toiminut belgialaisen Royal Antwerpin päävalmentajana.
Ura.
Van Bommel nousi huipulle PSV Eindhovenin pelaajana mutta pelasi seuratasolla myös Espanjassa, Saksassa ja Italiassa. Alankomaiden maajoukkueessa hän pelasi 79 ottelua ja teki niissä kymmenen maalia. Van Bommelin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1992 Fortuna Sittardissa. Hän edusti seuraa vuoteen 1999 asti, jolloin hän siirtyi maansa kärkiseuroihin lukeutuvaan PSV Eindhoveniin. PSV-vuosiensa aikana hän nousi maajoukkueeseen ja voitti neljä liigamestaruutta, kolme Alankomaiden supercupia ja yhden Alankomaiden cupin. Vuonna 2005 Bommel siirtyi Barcelonaan, jossa hän viihtyi kuitenkin vain yhden kauden. Elokuussa 2006 varmistui alankomaalaisen siirtyminen Bayern Müncheniin.
Van Bommel edusti Alankomaita vuoden 2006 MM-kilpailuissa sekä vuoden 2010 MM-kilpailuissa, joissa Alankomaat saavutti hopeaa. EM-kilpailuissa 2012 hän pelasi kaksi ottelua. Hänet on valittu maansa parhaaksi pelaajaksi vuosina 2001 ja 2002. 
Bommel tunnettiin todella kovasta ja rajusta pelityylistään. Bommelin räiskyvä pelitapa aiheutti hänelle urallaan hyvin paljon kortteja.
Pelaajauransa jälkeen Van Bommel siirtyi valmennustehtäviin. Hän aloitti tammikuussa 2014 Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueen apuvalmentajana. Hän työskenteli myös appensa Bert van Marwijkin apuvalmentajana Saudi-Arabian ja Australian maajoukkueissa. Seurajoukkuetasolla hänestä tuli PSV Eindhovenin U19-joukkueen valmentaja huhtikuussa 2017. Hän nousi seuran edustusjoukkueen päävalmentajaksi kesällä 2018. PSV sijoittui hänen johdollaan Eredivisiessä toiseksi kaudella 2018/19. Hän sai potkut seurasta joulukuussa 2019, kun PSV oli liigassa neljäntenä.
Kesäkuussa 2021 Van Bommel palasi valmennustehtäviin, kun Saksan Bundesliigan VfL Wolfsburg palkkasi hänet päävalmentajakseen. Joukkue aloitti Bundesliiga-kautensa vahvasti Van Bommelin johdolla ja voitti kolme ensimmäistä liigaotteluaan. Lokakuussa Wolfsburg ajautui kolmen ottelun tappioputkeen ja Wolfsburg erotti Van Bommelin yllättäen SC Freiburgille kärsityn tappion jälkeen 24. lokakuuta 2021.
Toukokuun lopussa 2022 Van Bommel allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Belgian liigan Royal Antwerpin kanssa. Kaudella 2022–2023 Royal Antwerp voitti hänen alaisuudessaan sekä Belgian mestaruuden että Belgian cupin. Elokuussa 2023 Antwerp voitti myös Belgian supercupin. Van Bommel jätti tehtävänsä Royal Antwerpin päävalmentajana kauden 2023–2024 jälkeen.
Yksityiselämä.
Van Bommel on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Myös hänen poikansa Thomas van Bommel ja Ruben van Bommel ovat jalkapalloilijoita.
Colin Hendry

Edward Colin Hendry (s. 7. joulukuuta 1965 Keithissä, Skotlannissa) on skotlantilainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja.
Hendry aloitti peliuransa hyökkääjänä pelatessaan Keithissä ja Islavalessa. Ammattilaisuransa hän aloitti vuonna 1983 Dundeessa ja vuonna 1987 hän siirtyi Englantiin Blackburniin, missä hän siirtyi puolustajaksi. Hän pelasi joukkueessa yli 100 ottelua ennen sirtymistään vuonna 1989 Manchester Cityyn. Hän ei kuitenkaan sopinut Cityssä manageri Peter Reidin suunnitelmiin ja palasi takaisin Blackburniin, missä hän ylsi useisiin huippusaavutuksiin, huippuna Valioliigan mestaruus. 1998 hän siirtyi poikavuosien suosikkijoukkueeseensa Glasgow'n Rangersiin 4 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän voitti joukkueessa Skotlannin Valioliigan mestaruuden, mutta sai lopulta lähteä. Loppu-urallaan Hendry pelasi vielä Coventryssä, Prestonissa, Boltonissa, Prestonissa ja Blackpoolissa ennen lopettamistaan. 
Skotlannin maajoukkueessa Hendry debytoi varsin iäkkäänä, 27-vuotiaana, mutta pelasi urallaan kuitenkin 51 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kesäkuussa 2004 Hendry aloitti Blackpoolin managerina, mutta sai potkut vuoden 2005 marraskuussa. Hendry pääsi Skotlantilaisen jalkapallon Hall of Fameen vuonna 2001.
Juan Carlos Zabala

Juan Carlos Zabala (11. lokakuuta 1911 Rosario, Argentiina – 24. tammikuuta 1983 Buenos Aires, Argentiina) oli argentiinalainen kestävyysjuoksija ja olympiavoittaja.
Nuoruudessaan Zabala harrasti jalkapalloa, koripalloa ja uintia, kunnes tapasi vuonna 1927 Alexander Stirlingin, josta tuli myöhemmin hänen valmentajansa. Zabala juoksi ensimmäisen maratoninsa lokakuussa 1931. Kymmenen päivää maratonin jälkeen hän teki uuden 30 kilometrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 1.42.30,4. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 hän juoksi maratonin kärkiryhmässä lähes koko juoksun ajan. Neljä kilometriä ennen maalia hän nykäisi eroon kilpakumppaneistaan ja voitti lopulta hopealle sijoittuneen Samuel Ferrisin 19 sekunnilla.
Ennen Berliinin 1936 kesäolympialaisia Zabala juoksi uuden maailmanennätyksen 20 kilometrillä (1.04.00,2). Hän ei kuitenkaan pystynyt puolustamaan maratonin olympiavoittoaan. Zabala johti maratonkilpailua, mutta hän kompastui 28 kilometrin kohdalla ja keskeytti. Suomalaisten kolmoisvoittoon päättyneessä 10 000 metrin kilpailussa hän sijoittui kuudenneksi.
Cyberathlete Professional League

Cyberathlete Professional League, lyhyemmin "CPL", oli Online-peliturnaus, jossa pelattiin tietokone- ja konsolipelejä. Vuodessa järjestettiin kaksi CPL-turnausta, "CPL Summer" ja "CPL Winter", joiden lisäksi järjestettiin "CPL qualifiers" jossa ratkaistiin live-finaalin pelaajat. Vuosittain CPL:ään osallistui pelaajia ja joukkueita ympäri maailmaa, jonka takia CPL oli arvostetuin ja suurin tietokonepeliturnaus. "CPL Winter 2005":n voitti ruotsalainen SK-Gaming, joka sai rahaa $30 000. "CPL Winter 2006":n voitti myös ruotsalainen Fnatic.
CPL ilmoitti lopettavansa toimintansa maaliskuussa 2008 lähinnä taloudellisten ongelmien vuoksi. Näiden ongelmien aiheuttajaksi on arveltu CPL:n ja Sierra Entertainmentin sopimusta, jonka nojalla turnauksessa pelattiin vain Sierran pelejä. Tämä ajoi turnauksen live-tapahtumat yleisön ja sponsorien epäsuosioon ja romahdutti turnauksen tulot.
Goa trance

Goa trance (usein pelkkä "Goa", tai numeroin "604" ) on elektronista musiikkia ja yksi trancen alalajeista. Se syntyi Goan osavaltiossa Intiassa.
Goa trance liittyy oleellisesti psytrancen kehittymiseen 1990-luvun loppupuoliskolla. Näiden kahden musiikkityylin ero on pitkälti mielipidekysymys, ja joidenkin mielestä kyse on jopa samasta asiasta. Goa trancen äänimaailma on kuitenkin "orgaanisempaa" ja melodisempaa kuin psytrance.
Historia.
Goa trancen juuret ulottuvat Goan suosioon 1960-luvun ja 1970-luvun hippien matkakohteena. Kun Goan hippiturismi vähentyi 1970- ja 1980-luvun aikana, pieni ydinjoukko jäi alueelle keskittyen musiikin kehittämiseen muiden harrasteiden, kuten joogan ja päihteiden ohella. Musiikki, joka myöhemmin tuli tunnetuksi Goa trancena, ei kehittynyt mistään tietystä musiikin tyylilajista, vaan siihen otettiin vaikutteita muun muassa industrialista, New beatistä, EBM:stä, acid housesta ja psykedeelisestä rockista. Myös itämainen musiikki toimi merkittävänä inspiraation lähteenä.
Varhaisena esimerkkinä psykedeelisen rockin ja myöhemmin Goa trancena tunnetun tyylin yhteydestä toimii The Cosmic Jokers (Ash Ra Tempelin ja Klaus Schulzen yhteistyöprojekti) albumillaan "Galactic Supermarket" (1974), jolla on ajoittain kuultavissa 4/4-rytmejä yhdistettynä psykedeelisen rockin elementteihin, varhaisiin analogisyntetisaattorisoundeihin ja tribaalimaisiin rumpukuvioihin.
Elektronisen tanssimusiikin leviäminen Goalle johti uudenlaisen tyylin kehittymiseen, joka sittemmin tunnettiin Goa trancena. Varhaisia pioneereja olivat muun muassa DJ:t Laurent, Fred Disko ja Goa Gil.
Musiikki.
Goa trancen perusta on energinen rytmi, usein 4/4-tahdissa, ja siinä käytetään monesti 16- ja 32-osanuotteja, erityisesti bassolinjoissa. Tyypillinen kappale kehittyy hitaasti, ja kappaleet ovat jopa yli kymmenen minuutin mittaisia. Musiikki on yleensä nopeudeltaan 130–150 iskua minuutissa.
Lucasfan Games

Lucasfan Games on ryhmä, joka mukailee LucasArtsin vanhoja seikkailupelejä, suunnittelee niille jatko-osia ja toteuttaa ne Adventure Game Studiolla. 
Lucasfan Gamesin julkaisemat pelit:
Cyril Domoraud

Cyril Domoraud (s. 22. heinäkuuta 1971 Lakota, Norsunluurannikko) on synnyinmaataan maajoukkuetasollakin edustanut jalkapalloilija. Seuratasolla hän edustaa ranskalaista US Cretéiliä.
Domoraud on todellinen kiertolainen, sillä ammattilaisurallaan hän on edustanut yhdeksää eri seuraa neljässä eri maassa: Cretéilin lisäksi Red Star 93:tä, Girondins de Bordeaux'ta, Olympique Marseille'ta, SC Bastiaa ja AS Monacoa Ranskassa, Milanon Interiä Italiassa, RCD Espanyolia Espanjassa sekä Konyasporia Turkissa.
Ryhmäseksi

Ryhmäseksi on seksiä, jota harrastaa keskenään samanaikaisesti vähintään kolme henkilöä. Sitä tiedetään esiintyvän ihmisten ohella myös muiden eläinten, kuten paksusarvilampaiden ja bonobojen keskuudessa.
Ryhmäseksi on yleinen seksifantasia, mutta sen yleisyydestä ei ole paljon tietoa. Vuonna 1992 tehdyn tutkimuksen perusteella suomalaisista miehistä yhdeksän prosenttia ja naisista kaksi prosenttia on harrastanut sitä ainakin kerran elämässään. Ryhmäseksiä harrastetaan kaikkien seksuaalisten suuntausten joukossa. Ryhmäseksiä harrastaessa on kiinnitettävä erityistä huomiota seksitautien ehkäisyyn suuremman tartuntavaaran vuoksi.
Kolmen henkilön välinen seksi.
Kolmen henkilön välinen seksi on ryhmäseksin muoto, jossa seksiaktiin osallistuu kolme ihmistä yhtä aikaa. Seksuaalisen osallistumisen luonne vaihtelee kolmen jäsenen kesken suuresti. Kolmikko saattaa koostua jäsenistä, joista yhdellä on tirkistelijän rooli, ja joskus kutsuttu jäsen on mukana vain tehostaakseen pääparin kokemusta, eikä tapahtuma näin sisällä sukupuoliyhdyntää kahden muun kanssa.