tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Purppuranuppiseitikki

Purppuranuppiseitikki ("Thaxterogaster purpurascens", syn. "Cortinarius purpurascens") on punaruskea ja violettireunainen seitikkeihin kuuluva sieni. Nuoren sienen heltat ovat violetit. Sienen vanhetessa ne tummuvat ruosteenruskeiksi. Jalka ja malto ovat violetteja. Sieni on kohtalaisen yleinen koko Suomen havumetsissä. Seitikki ei ole ruokasieni.
Nuijaseitikki

Nuijaseitikki ("Cortinarius varius", aikaisemmin "ruskea nuppiseitikki" tai "nuijajalkaseitikki") on limainen ja okranvärinen tai ruskeankeltainen seitikki. Sienen lakki on punaruskea keskeltä. Nuoren sienen heltat ovat sinivioletit ja myöhemmin kanelinruskeat. Jalka on nuijamainen ja valkoinen. Sieni kasvaa havumetsissä kalkkimailla. Sieni on melko harvinainen, ainakin Suomessa.
Sieni on myrkytön, ja Keski-Euroopassa nuijaseitikkiä käytetään ruokasienenä.
Mesinuppiseitikki

Mesinuppiseitikki ("Thaxterogaster multiformis", syn. "Cortinarius multiformis") on lakiltaan kupera, oranssin- tai kellanruskea seitikki. Se näyttää samalta kuin syötäväksi kelpaava kehnäsieni. 
Ulkonäkö ja koko.
Nuoren sienen heltat ovat harmaanvaaleat ja muuttuvat iän myötä ruskeiksi. Jalka on vaalea tai kellanruskea. Loppukesällä ja syksyllä sieni kasvaa yleisenä kuusikoissa.
Lenni

Lenni on suomalainen miehen etunimi. Alkuperältään se on Lennartin ja sen kantanimen Leonardin kutsumamuoto. Leonard on alkuperältään germaaninen nimi, joka tarkoittaa rohkeaa leijonaa. 
Lenni oli jo 1800-luvulla käytössä sekä miehen että naisen etunimenä, mutta oli varsin harvinainen. Viime vuosikymmeninä se on noussut suosioon pojannimenä. Kaikkiaan Lenni-nimisiä miehiä on merkitty Väestörekisteriin vuoden 2019 loppuun mennessä 4 219 ja naisia noin 50. Suurin osa Lenni-nimisistä on syntynyt vuoden 2000 jälkeen. Sen sijaan lähes kaikki Lenni-nimiset naiset ovat syntyneet ennen vuotta 1940.
Lennin nimipäivä on vuodesta 2010 lähtien 28. syyskuuta. Sama päivä oli vuosina 1705–1907 Leonardin nimipäivä, kuten on suomenruotsalaisen almanakan mukaan edelleen.
Gheorghe Berceanu

Gheorghe Berceanu (28. joulukuuta 1949 – 30. elokuuta 2022) oli romanialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Berceanu voitti painoluokassaan 48-kiloisissa olympiakultaa 1972 Münchenin olympialaisissa, missä hän kohtasi loppuottelussa iranilaisen Rahim Aliabadin. Neljä vuotta myöhemmin 1976 Montrealin olympialaisissa hän saavutti hopeaa hävittyään finaalissa Neuvostoliiton Aleksei Šumakoville.
Berceanu voitti lisäksi kaksi maailmanmestaruutta: 1969 Mar del Platasta ja 1970 Edmontonista, sekä kaksi Euroopan-mestaruutta: 1970 Berliinistä ja 1973 Helsingistä. 1975 Minskin MM-kisoissa hän jäi hopealle. Vuonna 1968 Berceanu voitti Balkanin kisoissa kultamitalin 52 kilogramman painoluokassa. Berceanu lopetti uransa Montrealin olympialaisiin.
Roomin neliö

Roomin neliö on "n" × "n" taulukko, jonka soluihin on järjestetty "n+1" erilaista oliota siten, että:
Alla on esimerkki seitsemännen asteen ("n"=7) Roomin neliöstä, joka on täytetty kokonaisluvuilla nollasta seitsemään:
Roomin neliö on saanut nimensä professori Thomas Gerald Roomin (1902-1986) mukaan. On todistettu, että Roomin neliö astetta "n" on olemassa jos ja vain jos "n" on pariton, ei kuitenkaan 3 tai 5.
Merkitsevä aallonkorkeus

Merkitsevä aallonkorkeus on veden aaltojen korkeutta kuvaava suure formula_1. Se tarkoittaa kokeneiden merenkulkijoiden silmämääräisesti arvioimaa yksittäisten aaltojen korkeuksista laskettua arvoa metreinä. Useiden aaltojen, aallonpohjasta niiden huippuun arvioitujen, suuruusjärjestykseen asetettujen, suurimman kolmanneksen metrimääristä lasketaan keskiarvo.
Aallonkorkeuksia mitataan yleisesti merialueilla mittauspoijuilla. Itämerenkin alueella on mitattu mittalaittein yli 7 m:n suuruisia yksittäisiä aaltoja usein. Vain kovimmilla myrskyillä merkitsevä aallonkorkeus ylittää Suomenlahdella 5 m, Selkämerellä 6,5 m ja Perämerellä 3 m.
Koska aallot ovat hyvin erisuuruisia voi olla, että suurin yksittäinen aalto on hyvinkin kaksinkertainen merkitsevään aallonkorkeuteen nähden. Pitkällä ajanjaksolla tarkasteltuna aaltojen korkeuden tilastollinen jakautuma noudattaa suunnilleen Rayleigh'n jakautumaa.
Aallokon korkeuteen vaikuttavat tuulen nopeus, tuulen pyyhkäisymatka, eli sen matkan pituus, jonka tuuli on vapaasti voinut veteen vaikuttaa, sekä veden ja ilman lämpötilaero. Kun vesi on ilmaa lämpimämpää, aallot kasvavat nopeammin kuin päinvastaisessa tilanteessa. Merellä ja sisävesillä aallokko syntyy suunnilleen samalla tavalla. Veden lämpötila yksinään, tai veden suolapitoisuus eivät juuri vaikuta aallokon korkeuteen. Veden syvyys vaikuttaa aaltojen korkeutta suurentavasti, jos syvyys on pienempi kuin puolet aaltojen huippujen välimatkasta.
Gerhard Rohlfs

Gerhard Rohlfs (14. heinäkuuta 1892 Berliini − 12. syyskuuta 1986 Tübingen) oli saksalainen kielitieteilijä, joka tutki erityisesti romaanisia kieliä. Hän opetti romaanisia kieliä ja kirjallisuutta Tübingenin ja Münchenin yliopistoissa.
Hiiohoi!

Hiiohoi! on Kotkassa vuonna 2008 ilmestymisen aloittanut ilmaisjakelulehti, jonka toiminta keskeytettiin helmikuussa 2009 finanssikriisin aiheuttaman taloustaantuman vuoksi. Lehteä jaettiin Kotkan, Haminan, Pyhtään, Virolahden sekä Miehikkälän kotitalouksiin. Lisäksi "Hiiohoi!":lla oli noutopisteitä Loviisassa. "Hiiohoi!" ilmestyi kerran viikossa keskiviikkoisin. Lehden verkkosivuilla on mahdollista lukea "Hiiohoi!":n näköislehteä. "Hiiohoi!:"n lisäksi Kotkassa julkaistaan toista ilmaisjakelulehteä, "Ankkuria". Lehti on poliittisesti sitoutumaton, mutta se kertoo olevansa toiminnallisesti sitoutunut Etelä-Kymenlaakson kehittämiseen.
Kotkalaiset kokoomuspoliitikot Jari Elomaa, Rauli Ylimäki ja kouvolalalainen toimittaja Asko Vatanen ovat "Hiiohoi!:"n perustajia ja omistajia. Vatanen toimii myös lehden päätoimittajana.
Viktor Igumenov

Viktor Mihailovitš Igumenov (s. 10. maaliskuuta 1943 Omsk) on neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Igumenov voitti urallaan kaikkiaan viisi maailmanmestaruutta. 78 kilogramman painoluokassa hän voitti MM-kultaa 1966 Toledossa, missä loppuottelussa oli vastassa romanialainen Florea Ciorcila, ja 1967 Bukarestissa (loppuotteluvastustaja DDR:n Rudolf Vesper). 74 kilogramman painoluokassa Igumenov voitti maailmanmestaruuden 1969 Mar del Platassa kukistettuaan loppuottelussa Suomen Eero Tapion, 1970 Edmontonissa, finaalissa vastassa oli Saksan liittotasavallan Werner Schröter, ja 1971 Sofiassa, missä finaalissa oli vastassa Jugoslavian Momir Kecman. Euroopan-mestaruuden Igumenov voitti 1970 Berliinissä. Igumenovin kaikki kuusi arvokisamitalia ovat kultaisia.
Aktiiviuransa jälkeen Igumenov jatkoi toimintaa painin parissa. Hän julkaisi lukuisia painiin ja kamppailu-urheiluun liittyviä teoksia ja toimi valmennustehtävissä. Vuonna 1992 Igumenov suoritti tohtorintutkinnon pedagogiikan alalta.
The Needles

The Needles oli 1960-luvulla toiminut helsinkiläinen yhtye, joka teki vuonna 1965 singlet ”A Dying Man / Hang Around Girl” ja ”You Turned Me Down / Where Can She Be”. Yhtyeen tunnetuimmat jäsenet olivat Eero Lupari ja Nono Söderberg. The Needles hajosi Luparin liityttyä Topmostiin ja Söderbergin The Boysiin.
The Needles palasi esiintymislavoille 1990- ja 2000-lukujen taitteessa. Yhtye julkaisi myös vuonna 1999 rautalankavaikutteista materiaalia sisältäneen EP:n "Instrumental Case #1".
Craig Jones (ratamoottoripyöräilijä)

Craig Jones (16. tammikuuta 1985 Northwich, Cheshire – 4. elokuuta 2008 Lontoo) oli englantilainen ratamoottoripyöräilijä. Hän ajoi Supersport-luokassa. Jonesin talli oli "Reve Ekerold Honda Team", joka käyttää Hondan pyöriä.
Ura.
Jones aloitti uransa vuonna 1996 ja voitti kyseisenä vuonna British Junior Mini Moto -sarjan voittamalla kaikki kahdeksan osakilpailua. Seuraavana vuonna hän voitti vanhemmille suunnatun British Senior Mini Moto -sarjan. Seuraavat neljä vuotta hän ajoi ilman suurempia voittoja, kunnes vuonna 2002 hän voitti British Junior Superstockin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi ajamaan British Supersportia, ollen seitsemäs. Kaudella 2004 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Vuoden 2005 hyvät esitykset British Supersportissa toivat hänelle villin kortin kahteen World Supersport -luokan osakilpailuun. Hän käytti mahdollisuudet hyväkseen ja nousi ajamaan Superbike World Championshipiä kaudelle 2006 Foggy Petronas Superbikes -talliin. Kausi toi hänelle enemmän kokemusta kuin menestystä.
Kaudelle 2007 hän siirtyi ajamaan Supersport-luokkaan. Kauden päätyttyä hänen lopullinen sijoituksensa oli viides.
Kuolema.
Kohtalon kilpailu pidettiin 3. elokuuta 2008 Englannissa, Brands Hatchin radalla. Kilpailun aikaan olosuhteet olivat epävakaat, ja tihkusateen vuoksi kisa keskeytettiin punaisella lipulla joksikin aikaa. Pienen tauon jälkeen kisaa kuitenkin jatkettiin. Kilpailun aikana Jones kaatui ja takana tullut australialainen Honda-kuski Andrew Pitt törmäsi Jonesin päähän. Hänet kuljetettiin välittömästi Royal Londonin sairaalaan, mutta lääkärit eivät voineet tehdä asialle yhtään mitään. Kilpailu keskeytettiin kokonaan Jonesin kaatumisen jälkeen. Lopputulokset määräytyivät ulosajoa edeltäneen kierroksen tuloksilla. Näin ollen brittiläisen Jonathan Rean voittaman kilpailun toiselle sijalle sijoittui Jones, joka nousi MM-pisteissä viidenneksi. 
Viikko surman jälkeen englantilainen Cal Crutchlow kunnioitti edesmennyttä Jonesia ajamalla tämän kypärä päässään Knockhillin radalla.
The Scaffolds

The Scaffolds oli vuosina 1961–1965 toiminut suomalainen rautalanka- ja popyhtye. Yhtye perustettiin kesällä 1961 Helsingissä. Alkuperäisessä kokoonpanossa soittivat Ulf Dolk (komppikitara), Harry Bergholm (soolokitara), Kicke Bergholm (basso) ja Jan Nordgren (rummut). Dolkin ja Nordgrenin korvasivat pian Arto Lönnfors ja Mårten Wikström, joka keksi yhtyeelle nimen englannintunnilla. Yhtye teki ensilevynsä "Dark Eyes Beat" 1963, jota seurasi saman vuoden heinäkuussa levytetty rautalankaversio sävelmästä "Katariinan kamarissa".
Kun laulettu beatmusiikki tuli The Beatlesin myötä muotiin, yhtye otti laulusolistikseen Cay Karlssonin. Samaan aikaan Harry Bergholmin ja Wikströmin tilalle tulivat Mårten Enqvist ja Hannu Euramaa. Yhtye levytti nimellä Cay &amp; The Scaffolds joulukuussa 1963 kappaleen "Girls", joka oli sangen suuri menestys. The Scaffolds levytti Cayn kanssa muutamia muitakin levyjä, mutta yhteistyö päättyi kuitenkin syksyllä 1964 Cayn lähdettyä armeijaan. Seuraavan vuoden elokuussa Cay liittyi The Roostersiin, jossa soitti myös Harry Bergholm.
Yhtye pestasi uudeksi laulusolistikseen Aira-Anneli Mäkisen Hämeenlinnasta, ja alkuvuonna 1965 uudeksi rumpaliksi tuli Ronnie Österberg. Yhtyeen tyyli muuttui rajummaksi rhythm &amp; bluesiksi. Kesällä 1965 yhtye vietti kaksi kuukautta Ruotsissa soittamassa Tukholman vanhankaupungin klubeilla. Keikkapalkkiot eivät kuitenkaan riittäneet hotelliin ja ruokaan. Syksyllä yhtye hajosi. Ennen hajoamista yhtye teki marraskuussa singlen "Pois", jonka solistina toimi Lönnfors. Kappale oli käännös The Beatlesin kappaleesta "Help".
Yhtyeen hajottua Österberg liittyi Jim Pembroke &amp; The Pems -yhtyeeseen, Lönnfors Eero Raittisen The Boysiin, Enqvist The Firstiin ja Bergholm Jormasiin.
Tuotanto.
Singlet
EP:t
""Girls / You Are My Everything / I’m Wondering / Far Away" ("1964)
Yhtyeen jäsenet
Ruskan jälkeen

Ruskan jälkeen on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Edvin Laine. "Ruskan jälkeen" pohjautuu Kalle Päätalon "Koillismaa-kirjasarjan" päätösromaaniin "Mustan lumen talvi". Elokuva oli vuoden 1979 toiseksi katsotuin Suomessa 357 044 katsojallaan. 
Tarinassa uusi aika voivuorineen ja pakettipeltoineen ihmetyttää Koillismaan asukkaita, mutta vaikka nälkä on selkosesta kadonnut, hautaa lumi alleen sadon ja toiveet ja koituu porojen kuolemaksi. Pitkäaikainen työttömyys pahenee ja yhä useamman on pakko lähteä työn hakuun Ruotsiin. Ruskan hehku ja suomalaisen luonnon kauneus näyttävät parhaimmillaan elokuvassa, joka kertoo Sammalsuon Elman ja Kaukon sekä heidän läheistensä kuohuvista ja seesteisistä hetkistä.
2010-luvulla arvioitiin, että elokuva ei kuulu Laineen parhaimpiin vaan on lähinnä väsynyttä myöhäiskautta. Kritiikeissä pidetään tyylirikkona Päätalon romaanin tekstin sovittamista paikoin komedian muotoon ja elokuvaa yleisesti tyylillisesti esimerkkinä vanhahtavasta pirttirealismista, kahdenkymmenen vuoden takaisesta elokuvanteosta. Kaukon ja Senjan lemmenkohtaukset on kuitenkin toteutettu ”uskomattoman intiimisti”.
Bob Schooley

Robert Schooley on Emmy-ehdokkuuden saanut yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten Mark McCorklen kanssa luomasta Kim Possible -animaatiosarjasta.
Uransa aikana Schooley on usein työskennellyt Disneyn tuotannoissa yhdessä McCorklen kanssa. Sarjan Turtles – mutanttikilpikonnat jälkeen hän on työskennellyt muun muassa seuraavissa animaatioissa: Hopon poppoo, Jafarin paluu, Herkules, ja The Penguins of Madagascar.
Henry C. Gordon

Henry C. Gordon (23. joulukuuta 1925 – 24. syyskuuta 1996) oli X-20 Dyna-Soarin astronautti ja Yhdysvaltain ilmavoimien eversti.
Gordon syntyi Valparaisossa, Indianassa. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi Purduen yliopistosta vuonna 1950. Vuonna 1966 hän sai kauppatieteiden maisterin paperit University of Southern Californiasta. Gordon oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta.
Gordon valittiin astronautiksi X-20 Dyna-Soar -ohjelmaan huhtikuussa 1960 ja aloitti harjoittelun ilmavoimain testikeskuksessa Edwards Air Force Basessa, Kaliforniassa. Hän jätti astronautin työt, kun X-20 Dyna-Soar -ohjelma peruttiin 10. joulukuuta 1963, lentämättä ainuttakaan lentoa.
Gordon lensi taistelutehtäviä Vietnamin ja Korean sodissa. Dyna-Sour ohjelman lopettamisen jälkeen hän toimi vielä yhdysvaltain ilmavoimissa, josta hän jäi eläkkeelle everstinä.
Maatalouslakot 1917

Maatalouslakot vuonna 1917 olivat Suomen sisällissotaan johtaneeseen kehitykseen liittyneitä työtaisteluita, jotka alkoivat keväällä 1917. Maataloustyöntekijät olivat vanhastaan olleet isännistä riippuvaisia: työaika- ja palkkaneuvotteluja ja muita työsuhteen järjestämiseen liittyviä molemminpuolisia neuvotteluja ei alalla tunnettu. Maaliskuun vallankumouksen jälkeen työläiset ryhtyivät vaatimaan 8-tuntista työpäivää, minkä toteuttamisen monet isännät torjuivat jyrkästi vedoten maatalouselinkeinon erityisluonteeseen. 
Tilanteen kärjistyttyä osapuolet syyttelivät toisiaan taipumattomuudesta ja neuvotteluhaluttomuudesta. Työläiset tehostivat vaatimustaan lakkoilemalla, ja lakkojen yhteydessä esiintyi levottomuuksia rikkureita vastaan. Levottomuuksien estämiseksi isännät perustivat suojelusvartioita, jotka olivat suojeluskuntien alkuna. Samoihin aikoihin perustettiin Maataloustuottajain keskusliitto.
Lakkoja ei esiintynyt kovin laajoilla seuduilla Suomessa. Kyse oli lähinnä Etelä-Suomen, Varsinais-Suomen ja Satakunnan suurtila-alueista. Kaupunkien työväestön piirissä vallitsi näkemys, jonka mukaan korkeat kuluttajahinnat ja mustan pörssin kauppa olivat osoitus maataloustuottajien ahneudesta. 
Eri osapuolten lehdistö käsitteli tapahtumia hyvin eri tavoin. Työväenlehtien näkemyksistä kauimpana eivät olleet Maalaisliiton lehdet, jotka kirjoittivat lakoista ylipäänsä vähemmän ja varovammin, vaan Maalaisliittoa oikeistolaisemmat vanha- ja nuorsuomalaiset lehdet.
Vuoden 1917 maatalouslakkojen yhteydessä tapahtui ainakin kaksi aseellista välikohtausta, joista toinen johti yhden ihmisen kuolemaan. Huittisten meijerikahakassa 13. heinäkuuta maanviljelijöiden suojeluskaarti avasi tulen lakkolaisia vastaan haavoittaen seitsemää ihmistä. Kuukautta myöhemmin Ypäjän kahakassa Karon talon isännän paikalle kutsuma poliisi ampui 21-vuotiaan työmies Simo Saarikon.
Cyrus

Cyrus on henkilönnimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että miehen etunimenä. Nimeä käytetään muun muassa latinan ja englannin kielissä myös muinaisen Persian kuninkaista, jotka suomeksi tunnetaan nimellä Kyyros.
Nykyajan henkilöitä, joiden nimi on Cyrus, ovat:
Tuulaaki

Tuulaaki ( &lt; alasaksan "tolage") oli lisävero, jota kannettiin tullimaksun yhteydessä yleensä kaupunkien hyväksi. Ruotsi-Suomessa Tukholma sai vuonna 1636 ensimmäisenä kaupunkina oikeuden periä tuulaakia. Turku ja Viipuri saivat saman oikeuden 1638 sekä Helsinki ja Rauma 1650. Vähitellen muutkin tapulikaupungit ja muutamat maakaupungitkin saivat tällaisen verotusoikeuden.
Alkuaikoina tuulaakin suuruus oli tietty prosenttimäärä kaupunkiin ulkomailta tuodun ja ulkomaille viedyn tavaran arvosta. Vuonna 1680 kaupungit luopuivat tuulaakioikeudestaan ja sen tuotto meni valtiolle. Vähitellen tuulaaki palautettiin kaupungeille ja 1715 kaikki tapulikaupungit saivat sen itselleen. Kaupungit saivat periä tuulaakia satamien ja pakkahuoneiden ylläpidosta aiheutuneiden menojen kattamiseen, mutta siitä riitti myös kaupunkien yleisiin menoihin.
Eräät kaupungit saivat 1600-luvun lopulla oikeuden kantaa "majoitustuulaakia", joka oli lisätuulaaki sotaväen majoituksesta aiheutuneiden kulujen kattamiseen. Vuonna 1868 ero tapuli- ja maakaupunkien välillä lakkasi, jolloin tuulaakia saivat kantaa kaikki merikaupungit, joissa oli tullikamari. Tuulaakia saivat kantaa myös sisävesistöjen varrella olevat kaupungit, joista oli vesitieyhteys ulkomaille.
Suomessa tuulaakin suuruuden päätti vuodesta 1809 lähtien senaatti ja vuodesta 1918 lähtien valtioneuvosto. Vuonna 1873 majoitustuulaaki yhdistettiin varsinaiseen tuulaakiin. Ruotsissa tuulaakin kanto lakkautettiin 1857 ja Suomessa 1. huhtikuuta 1978. Suomessa tuulaakimaksun suuruus 1978 oli kaksi prosenttia maahan tuotavien ja maasta vietävien tavaroiden tullimaksusta.
Alavuden taistelu

 
Alavuden taistelu käytiin Suomen sodan aikana 17. elokuuta 1808 Alavuden kirkon lähistöllä Etelä-Pohjanmaalla. Vastakkain olivat kenraalimajuri Adlercreutzin 4 000 miehen ruotsalais-suomalaiset joukot sekä 2 500 miehen venäläisosasto, jota johti ruotsalaissyntyinen eversti Eriksson. Kahtena osastona hyökänneet ruotsalais-suomalaiset joukot tekivät metsämaastossa onnistuneen saarrostuksen, löivät venäläiset joukot hajalle taistelussa ja lähtivät takaa-ajoon työntäen vihollisen Virtoja kohti. Pääsuunnassa joukkoja komensi kenraali Cronstedt ja saarrostavaa joukko-osastoa kenraalimajuri Gripenberg. 
Muistopatsaat.
Taistelun kaksi muistopatsasta sijaitsevat "Muistojen kappelin" alueella Alavudella. Obeliski pystytettiin paikalle salaa 17. elokuuta 1881 ja sen suunnitteli ratainsinööri Norrmen. Tykinputkea muistuttava toinen muistopatsas oli alun perin valettu Tampereella vuonna 1869, mutta kun venäläiset viranomaiset kielsivät sen pystyttämisen patsas jouduttiin piilottamaan lähes 50 vuoden ajaksi erääseen ranta-aittaan Visuvedelle. Nykyiselle paikalleen se pystytettiin 16. elokuuta 1925.
Csaba Hegedűs

Csaba Hegedűs (s. 6. syyskuuta 1948 Sárvár) on unkarilainen aktiiviuransa lopettanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Hegedűs voitti maailmanmestaruuden 82 kilogramman painoluokassa Sofian MM-kisoissa 1971, missä hän voitti loppuottelussa hallitsevan mestarin, neuvostoliittolaisen Anatoli Nazarenkon. Samana vuonna hänet valittiin kotimaassaan vuoden urheilijaksi. Seuraavana vuonna Hegedűs voitti kultaa Münchenin kesäolympialaisista, missä jälleen oli finaalissa vastassa Nazarenko. 
Vuonna 1973 Hegedűs joutui vakavaan auto-onnettomuuteen, mutta palasi kansainvälisille painimolskeille Minskin MM-kisoissa 1975, missä sijoittui neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti EM-kultaa Leningradin EM-kisoissa. Bursan EM-kisoissa 1977 Hegedűs paini 90 kilogramman painoluokassa ja voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden. Syksyllä Göteborgin MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.
Lopetettuaan uransa Hegedűs nimitettiin vuonna 1979, 30-vuotiaana, Unkarin painimaajoukkueen päävalmentajaksi. Hegedűs teki monia uudistuksia, jotka tuottivat nopeasti tulosta. Jo samana vuonna San Diegon MM-kisoissa unkarilaispainijat voittivat neljä kultamitalia. Hegedűs toimi maajoukkueen päävalmentajana kymmenen vuoden ajan, minä aikana unkarilaispainijat saavuttivat arvokisoista kaikkiaan 83 mitalia, joista 24 kultaisia.
Koulutukseltaan Hegedűs on oikeustieteen tohtori. Hänet on nimetty FILA:n kunniagalleriaan.
Fiagdon

Fiagdon () eli Fyjjagdon () on 74 km:n pituinen joki Alagirin ja Ardonin piirien alueilla Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä Kaukasiassa. Fiagdon on Terekin sivujoki. Se saa alkunsa Alagirin piirin kaakkoisosasta läheltä Pohjois-Ossetia-Alanian etelärajaa, virtaa sieltä kohti pohjoista ja laskee Terekiin Ardonin piirin pohjoisosassa Ardonin kaupungin pohjoispuolella. Terek laskee edelleen Kaspianmereen.
Nemesis (yhtye)

Nemesis on suomalainen kolmimiehinen elektronista musiikkia soittava yhtye. Yhtyeen perustajajäsenet ovat Ami Hassinen ja Jyrki Kastman, yhtyeen kolmas jäsen Joni Virtanen liittyi yhtyeeseen 2000-luvun alussa. Kokkolalainen Nemesis sai alkunsa jo vuonna 1987 Hassisen ja Kastmanin alkaessa tehdä omaa musiikkia. Nemesistä pidetäänkin yhtenä suomalaisen elektronisen musiikin veteraaneista.
Yhtyeen musiikkia on kuultu Ylen Ykkösen "Avaruusromua"-ohjelmassa. Konserttitilanteissa Nemesistä näkee harvemmin, yhtye keikkailee keskimäärin 1–2 keikkaa vuodessa.
Nemesis julkaisi ensimmäisen albuminsa "Xcelcior" vuonna 1995. Yhtyeen ainoa livealbumi on kolmen cd:n sarja "Live Archive", jossa on parhaita paloja yhtyeen keikkataltioinneista varhaisista vuosista lähtien vuoteen 2005. Studioalbumi, kahden cd:n "Xtempora", julkaistiin 2005. Albumi "Gigaherz", jolla on materiaalia vuosilta 1995–2003, tuotettiin uudelleen ja sille lisättiin muutamia uusia kappaleita vuonna 2006. Uusin studioalbumi, 1:4:9 julkaistiin 2010.
Qinhuangdao

Qinhuangdao (, Wade-Giles: Ch'in Huang Tao) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Hebein maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 300 kilometriä Pekingistä itään, noin 490 kilometriä maakunnan pääkaupunki Shijiazhuangista koilliseen, Bohainmeren rannalla. Prefektuurin pinta-ala on 7 792 neliökilometriä ja väkiluku vähän alle 3 miljoonaa (vuonna 2010).
Koska Tianjin on maakunta-tason kunta, Qinhuangdao on tärkein satama Hebein maakuntaan. Keisari Qin Shi Huang oli sanonut etsivänsä Kuolemattomien saarta Haigangin alueelta, kuitenkaan löytämättä sitä.
Kaupungissa järjestettiin vuoden 2008 kesäolympialaisten jalkapallo-otteluja. Miehet ja naiset pelasivat viisi alkulohko-ottelua ja yhden puolivälieräottelun.
Qinhuangdaon satama kuuluu maailman 15 suurimman rahtisataman joukkoon.
Hallinnollinen jako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan seitsemään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Amerikantaikapähkinä

Amerikantaikapähkinä ("Hamamelis virginiana") on taikapähkinäkasveihin kuuluva kesävihanta, yksikotinen pensas. Se kasvaa Suomessa 2–3 metrin korkuiseksi.
Levinneisyys ja kasvupaikat.
Amerikantaikapähkinä on kotoisin Pohjois-Amerikan itäosista Mississipiltä Atlantin rannikolle. Se kasvaa tuoreissa–kosteissa, mieluiten runsasravinteisissa metsänreunoissa ja jokivarsissa, joskus metsissäkin. Harvemmin sitä tavataan rantakallioilla ja merenrannoilla. Ilmastollisesti amerikantaikapähkinä on temperaattinen-keskimeridionaalinen, mereinen-lievästi mereinen.
Käyttö Suomessa.
Suomessa amerikantaikapähkinää käytetään koristepensaana, mutta se on harvinainen ja varsin vähän käytetty. Amerikantaikapähkinän voi nähdä ainakin Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Kaisaniemessä sekä Turun yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa Ruissalossa.
Amerikantaikapähkinän koristearvo perustuu kukkiin, jotka ilmaantuvat myöhään syksyllä. Suomessa kukinta tapahtuu vain hyvin pitkinä, lämpiminä syksyinä tai pitkien suojasäiden aikana talvella. Kukat ovat kirkkaankeltaisia, noin kaksisenttisiä ja sijaitsevat kolmittain lehtihangoissa.
Kasvattaminen ja lisäys.
Suomessa amerikantaikapähkinä menestyy puuvartisten kasvien menestymisvyöhykkeillä I–II, mutta vain suotuisilla kasvupaikoilla. Se kasvaa parhaiten aurinkoisessa tai puolivarjoisessa, kosteassa, runsasravinteisessa ja runsashumuksisessa paikassa.
Amerikantaikapähkinää voi lisätä siemenistä. Ne ovat mustia ja kiiltäväpintaisia. Amerikantaikapähkinän kotahedelmä aukeaa kypsyttyään äkkinäisesti, jolloin siemenet sinkoutuvat maastoon. Siemenet vaativat vähintään kolmen kuukauden kylmäkäsittelyn. Itäminen voi kestää kaksi vuotta.
Matias Guidoli

Matias Guidoli (s. 1982) on italialais-argentiinalainen huippulentopalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Raision Loimussa, SM-liigassa. Hän on syntyjään argentiinalainen, mutta omistaa myös Italian kansalaisuuden.
Guidolin on pelannut ennen Loimua synnyinmaansa kivikovassa pääsarjassa Rosario Sonderin riveissä. Kaudella 2007 hän voitti joukkueensa kanssa Argentiinan liigan pronssia, ja kaudella 2008 hän putosi mestaruuteen edenneelle joukkueelle. Kaudella 2008 Guidoli oli pääsarjan kuudenneksi paras vastaanottaja, ja sijoittui myös muissa tilastoissa kymmenen parhaimman pelaajan joukkoon.
Robert van Zeebroeck

Robert van Zeebroeck (31. lokakuuta 1909 – 1991) oli belgialainen taitoluistelija. Hän voitti pronssia miesten yksinluistelussa Sankt Moritzin olympiakisoista 1928 Willy Böcklin ja Gillis Grafströmin jälkeen. Hän osallistui samoissa kilpailuissa myös parinsa Josy Van Leberghen kanssa pariluisteluun ja he sijoittuivat kuudenneksi.
Van Zeebroeck oli ensimmäinen belgialainen, joka kilpaili taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1926. Hän sijoittui seitsemänneksi. 12 vuoden tauon jälkeen hän palasi maailmanmestaruuskilpailuihin 1938 ja sijoittui yhdeksänneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui vuonna 1926 kuudenneksi ja vuonna 1936 kymmenenneksi.
Rustem Kazakov

Rustem Kazakov (s. 2. tammikuuta 1947) on entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiavoittaja. Hän edusti aktiiviaikoinaan Neuvostoliittoa.
Kazakov voitti olympiakultaa 57 kilogramman painoluokassa 1972 Münchenissä, missä hän kohtasi loppuottelussa Saksan liittotasavallan Hans-Jürgen Veilin. Maailmanmestaruuksia Kazakov voitti kaksi kappaletta: 1969 Mar del Platassa ja 1971 Sofiassa. Välissä hän saavutti MM-pronssia Edmontonin kisoissa. Ensimmäisen arvokisamitalinsa, pronssin, hän saavutti 1967 Minskin EM-kisoista. Viimeisimmissä arvokisoissaan, 1973 Teheranin MM-kisoissa, hän jäi hopealle hävittyään loppuottelussa Puolan Józef Lipieńille.
Seuratasolla Kazakov edusti SKA Taškentia ja myöhemmin Moskovan TsSKAta.
Vanha salakuljettaja Laitinen

Vanha salakuljettaja Laitinen on Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja esittämä kappale, joka julkaistiin vuonna 1967. Kappaleen on säveltänyt Toivo Kärki. Se julkaistiin albumilla "Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani" ja on lisäksi usealla kokoelmalla. Kappale julkaistiin singlen ”Sua muistan” B-puolella.
Kappaleen Laitinen on saanut nimensä Vainion ystävältä Keijo Laitiselta. Säveltäjä Toivo Kärki on kertonut pitäneensä kappaletta tunnelmallisena muttei juurikaan pitänyt sen puheosuudesta.
Kappaleen sanoitukset.
Kappale kertoo entisestä salakuljettajasta Laitisesta, joka ei enää pysty harjoittamaan ”ammattiaan”, salakuljetusta. Laulun teemana onkin kaipuu entisiin aikoihin; ”Aika entinen ei koskaan enää palaa”. Kaipuu menneisiin aikoihin on teemana monessa muussakin Vainion sanoituksessa, esimerkiksi kappaleissa ”Kolmatta linjaa takaisin” ja ”Ei ole Kööpenhamina kuin ennen”.
Kappaleen sanoitukset sisältävät Vainiolle tyypilliseen tapaan runsaasti loppusointuja. Jokainen säkeistö alkaa kappaleen nimellä ”Vanha salakuljettaja Laitinen”.
Äänitys.
”Vanha salakuljettaja Laitinen” äänitettiin Finnvox-studiolla Helsingissä 16. marraskuuta 1967. Kappaleen tuotti ja sovitti Rauno Lehtinen, joka toimi myös kapellimestarina. Äänittäjästä ei ole täyttä varmuutta, mutta Legendan laulut -kirjassa (Warner Music, 2008) todennäköisiksi vaihtoehdoiksi on merkitty Erkki Hyvönen ja Ronnie Kranck. 
Alkuperäisversiossa olivat mukana seuraavat muusikot:
Julkaisu.
”Vanha salakuljettaja Laitinen” julkaistiin Vainion ja Reijo Tanin yhteisellä singlekokoelmalla "Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani" ja on lisäksi usealla kokoelmalla. Kappale julkaistiin singlen ”Sua muistan” B-puolella. Kappale nousi suosioon, ja se on Vainion tunnetuimpia kappaleita. ”Vanha salakuljettaja Laitinen” on julkaistu usealla Vainion kokoelma-albumilla. Näitä ovat "17 hilpeää ja haikeaa rallia" (ja sen LP-versiolla "28 hilpeää ja haikeaa rallia"), 20 suosikkia -sarjan "Tulta päin!", "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990" sekä sen tiivistelmä "Legendan laulut – 48 mestariteosta".
Vainio esitti kappaleen televisiossa muun muassa ohjelmassa "Iltavuoro – Toivekonsertti vaneritehtaassa" vuonna 1968 ja lyhytelokuvassa "Kotkan poikii ilman siipii". Lisäksi kappaleen nuotit ja sanoitukset on julkaistu Suuri toivelaulukirja -kirjasarjan seitsemännessä osassa. Kappale on julkaistu myös monella karaokeäänitteellä, kuten DVD:llä "Juha Vainio – Sellaista elämä on".
Vesa-Matti Loiri on levyttänyt kappaleen, ja se on hänen vuonna 2004 julkaistulla "Ystävän laulut II" -albumillaan, jonka sisältö koostuu Vainion tuotannosta. Remu Aaltosen versio on julkaistu albumilla "Matkan varrelta – Juha Vainion lauluja".
Bang Rajan (elokuva)

Bang Rajan (suomeksi myös Bang Rajan – legenda taistelijoista, ) on thaimaalainen historiallisiin tositapahtumiin perustuva elokuva. Se kertoo siamilaisen Bang Rajanin kylän taisteluista burmalaisia valloittajia vastaan vuonna 1767.
Juoni.
Burman armeija aikoo valloittaa Ayutthayan, Siamin pääkaupungin. Valloittamisen tiellä on Bang Rajanin kylä, joka on viimeinen linnake Burman ja Siamin rajalla. Verilöylystä toiseen kyläläiset puolustavat aluettaan. 
Bang Rajanin joukkoja aluksi johtaa Nai Taen, joka loukkaantuu taistelussa. Kyläläiset sittemmin pyytävän ulkopuolista "Nai Chan Nuad Kheoa", veteraanisotilasta, johtamaan heitä. Mukanaan hän tuo kourallisen muita sotilaita, jotka jäljelle jääneiden miesten ja naisten kanssa valmistautuvat tuleviin koettelemuksiin. Lopulta, valmisteluista huolimatta, kylä murskataan valtavalla ylivoimalla ja burmalaiset pääsevät valloittamaan Ayutthayan.
Tuotanto ja vastaanotto.
Elokuvan budjetti oli noin 50 miljoonaa bahtia, mikä on noin neljä kertaa enemmän kuin yhdelläkään muulla thaimaalaisella elokuvalla tähän mennessä. Se oli kotimaassaan menestys, tuottaen lähes 300 miljoonaa bahtia lipputuloja.
Elokuvaa näytettiin useilla elokuvajuhlilla, kuten Seattle International Film Festival, Toronton elokuvajuhlilla, Vancouver International Film Festivaleilla ja Hawaii International Film Festivaleilla. Asia Pacific Film Festivaleilla se palkittiin parhaana taideohjauksena. Montrealin Fantasia Festivaleilla vuonna 2003 elokuva voitti parhaana aasialaisena elokuvana.
Die Bestie in Menschengestalt

Die Bestie in Menschengestalt on Die Ärzten viides studioalbumi, joka julkaistiin 4. lokakuuta 1993. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi sitten yhtyeen vuoden 1988 hajoamisen. Albumilla soittaa ensimmäistä kertaa yhtyeen nykyinen basisti Rodrigo González.
Albumin kappaleista Schrei nach Liebe, Mach die Augen zu, Friedenspanzer ja Quark julkaistiin singleinä.
Hamari (Porvoo)

Hamari () on Porvoon kylä noin viiden kilometrin päässä keskustasta. Rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi omakoti- ja rivitaloista. Hamarin palveluihin kuuluu kahvilakirpputori Hänga, Kanoottien ja kajakkien vuokraamo Hamarikupla, sekä venesatama, jossa on venetankkausasema ja sen yhteydessä toimiva kahvila . Kahvilarakennuksen takana Metsäpolulta laskeutuu puiset portaat ja polku Örnshamnin rantapuistolle, josta lähtee polku Haikkoon lennätinvuorelle johtavalle ulkoilureitille. Hamarin vesitorni on näkyvä maamerkki kylässä. Kylän edustalla sijaitsevissa "Sahasaarissa" on toiminut saha, ja lisäksi kylässä on ollut telakka. 
Historia.
Telakkatoiminta Hamarin kylässä alkoi 1730-luvulla, jonka satamassa purettiin purjeveneiden lasteja. Hamarin edustalla sijaitsevaan Kaunissaareen rakennettiin vuonna 1863 lastauspaikka. August Eklöfin yhtiö rakensi 1870 -luvulla höyrysahan. Saha laajeni kolmelle viereiselle saarelle, joissa sijaitsi höyrysahan toimisto -,saha -ja asuinrakennuksia, konttorin puisto sekä puutavaravarastoja. Yhtiö harjoitti myös laivanrakennusta ja puusepänteollisuutta. Saha lopetti toimintansa vuonna 1955, jolloin sen rakennukset purettiin. Vuonna 1910 perustettu Aug. Eklöf Ab jatkoi toimintaansa Tolkkisten ja Hattulan sahoilla. 
Hamari taiteessa.
Taiteilija Albert Edelfelt maalasi Hamarissa 1880-luvulla teoksia kuten "Kesäilta Hammarin telakalla" (1885) ja "Tukilla leikkiviä poikia" (1884), jotka hän esitteli Pariisin Salongissa.
Fidžinviistäjä

Fidžinviistäjä ("Pseudobulweria macgillivrayi") on äärimmäisen uhanalainen Fidžillä elävä ulappalintu. Laji nimettiin skotlantilaisen ornitologin William MacGillivrayn mukaan.
Kooltaan fidžinviistäjä on noin 30 cm. Väritykseltään lintu on kauttaaltaan tumman suklaanruskea. Nokka ja koivet ovat tummat. Fidžinviistäjä muistuttaa tummaruskotiiraa ("Anous minutus") ja ruskotiiraa ("Anous stolidus"), mutta eroaa näistä erityisesti ulappalinnuille tyypillisen lentotapansa vuoksi. Laji on vaikea erottaa myös tyrskyliitäjästä ("Bulweria bulwerii") .
Fidžinviistäjä elää suurimmaksi ulapalla. Sen arvellaan pesivän Gaun saarella kaulusviistäjien ("Pterodroma brevipes") kanssa. Fidžinviistäjäkannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä . Yhtenä syynä lajin kannan pienuuteen pidetään saarelle levinneitä kissoja sekä rottia .
Nicolae Martinescu

Nicolae Martinescu (24. helmikuuta 1940 Vișani, Brăila – 1. huhtikuuta 2013) oli romanialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka teki pitkän ja menestyksekkään uran kansainvälisellä tasolla.
Martinescu voitti olympiakultaa sadan kilogramman painoluokassa Münchenissä 1972, missä hän kohtasi loppuottelussa neuvostoliittolaisen Nikolai Jakovenkon. Neljä vuotta aiemmin hän oli saavuttanut olympiapronssia Méxicon kisoissa. Ensimmäisissä olympiakisoissaan Tokiossa 1964 hän oli neljäs. Olympiakultansa lisäksi Martinescu saavutti arvokisavoiton Essenin EM-kilpailuista 1966 97 kilogramman painoluokassa, missä hän kukisti loppuottelussa Neuvostoliiton Aleksei Karmatskin. 
Martinescu saavutti urallaan lukuisan määrän himmeämpiä arvokisamitaleita. MM-hopealle hän jäi kahdesti: 1963 Helsingborgissa ja 1971 Sofiassa. MM-pronssia hän saavutti neljissä kisoissa: 1966, 1967, 1970 ja 1974. EM-kisoista Martinescu saavutti vuoden 1966 kultamitalin lisäksi pronssia 1972 Katowicesta ja 1973 Helsingistä.
Martinescun viimeisiksi arvokisoiksi jäivät Montréalin kesäolympialaiset 1976, joissa hän sijoittui seitsemänneksi. Urallaan Martinescu paini kaikkiaan 21 kansainväliset arvokilpailut ja sijoittui Montréalia lukuun ottamatta joka kerta kuuden parhaan joukkoon.
Mach die Augen zu

"Mach die Augen zu on Die Ärzten kappale, joka julkaistiin singlenä 15. marraskuuta 1993. Se oli "Die Bestie in Menschengestalt" -albumin toinen singlejulkaisu. Kappale kertoo parisuhteesta, jossa toinen osapuoli ei enää välitä toisen tekemisistä. Kappaleesta julkaistiin myös musiikkivideo.
B-puolet.
"25 Stunden am Tag" on coveri Martin Wittenin kappaleesta. "Punkrockgirl" on alkuperäinen versio "Deutschrockgirl"-kappaleesta, joka on "Die Bestie in Menschengestalt" -albumilla. "Wahre Liebe" on Gabi &amp; Uwe -sarjan viimeinen kappale. "Punkrockgirl" ja "Wahre Liebe" julkaistiin myöhemmin "Bäst of" -albumilla
Vastseliina

Vastseliina () on pienkauppala ja entinen kunta Võrumaalla, Virossa. 
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa vanha Võrun kunta, võrumaalaiset Lasvan, Sõmerpalun ja Vastseliinan kunnat sekä Oravan kunta Põlvamaalta yhdistettiin uudeksi Võrun kunnaksi ja Vastseliinan kunnan keskuksesta tuli Võrun kuntaan kuuluva pienkauppala.
Entinen kunta.
Pinta-alaa kunnalla oli 222,8 neliökilometriä ja asukkaita siellä oli 2 167 vuoden 2008 alussa. Kunnassa asui koko Võrumaan väestöstä 5,61 prosenttia ja koko Viron väestöstä 0,16 prosenttia. Väestötiheys oli 10,6 as/km². Vastseliinan kunnanjohtajana toimi Raul Tohv. Kunnan keskus oli nimeltään Vastseliina, jossa asui 714 ihmistä vuoden 2007 alussa.
Vastseliinan naapurikunnat olivat Lasva pohjoisessa, Orava (Põlvamaalla) koillisessa, Meremäe idässä, Misso etelässä, Haanja lännessä ja Võrun kunta luoteessa. Kaakossa kunta rajautui Venäjään. Kunnasta oli matkaa Võrun kaupunkiin 24 kilometriä, pääkaupunkiin Tallinnaan 285 km, Venäjän puolella sijaitsevaan Pihkovaan 75 km ja Latvian pääkaupunkiin Riikaan 250 km. 12 kilometrin päässä, entisessä Misson kunnassa sijaitsee Luhamaa-Šumilkinon rajanylityspiste, jolla on tärkeä asema Viron ja Venäjän välisellä kaupankäynnillä.
Kunnan pääelinkeinot olivat maatalous ja metsätalous. Kasvussa oli myös palvelusektori.
Vana-Vastseliinan kylässä sijaitsee 1300-luvulla rakennetun piispanlinnan rauniot.
Kylät.
Vastseliinan kunta muodostui seuraavista kylistä ():
Haava, Halla, Heinasoo, Hinniala, Hinsa, Holsta, Illi, Indra, Jeedasküla, Juraski, Kaagu, Kapera, Kerepäälse, Kirikumäe, Kornitsa, Kõo, Kõrve, Käpa, Külaoru, Kündja, Lindora, Loosi, Luhte, Mutsu, Mäe-Kõoküla, Möldri, Ortuma, Paloveere, Pari, Perametsa, Plessi, Puutli, Raadi, Saarde, Savioja, Sutte, Tabina, Tallikeste, Tellaste, Tsolli, Vaarkali, Vana-Saaluse, Vana-Vastseliina, Vastseliina, Vatsa, Viitka ja Voki.
Väestö.
Vuonna 2011 Vastseliinan kunnassa oli 1 828 asukasta, joista 1 794 (98,1 %) oli virolaisia, 18 (1,0 %) venäläisiä ja 15 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Antti Pyhälä

Antti Pyhälä (24. syyskuuta 1954 – 15. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen shakinpelaaja. Hän voitti shakin Suomen-mestaruuden kaksi kertaa. Hän oli voittokausinaan useaan otteeseen mitalistina. Pyhälä sairasti lapsesta saakka nivelreumaa ja kuoli siihen varsin nuorena. Eero Raaste kertoo yhdistyksen internetsivuilla, että viimeisimmillä hetkillään Pyhälä halusi katsella shakkia, vaikkei enää edes kyennyt puhumaan. Pyhälän hyvänä etuasemana oli pitkään toiminut vanhempien mestareiden epäluulo nuoriin pelaajiin. Pikkuhiljaa tosin esimerkiksi suomalaiset oppivat varomaan tätä.
Antti Pyhälän valmennustukiyhdistys.
Antti Pyhälän äiti, jo edesmennyt Hilkka Pyhälä, perusti Pyhälän kuoleman jälkeen ystäviensä kanssa yhdistyksen, jonka tarkoituksena oli tukea lahjakkaita shakinpelaajia sekä taloudellisesti että aatteellisesti. Yhdistys on kuitenkin lopettanut jo toimintansa.
Folia

Folia (myös ital. "Follia", ransk. "Folies d'Espagne", engl. "Faronel's Ground") on yksi länsimaisen musiikinhistorian vanhimmista säilyneistä suosikkisävelmistä, jota on käytetty lukemattomien variaatioiden teema-aineksena ainakin 1400-luvulta lähtien. Nimitystä voidaan käyttää myös tietystä toistuvasta sointukulusta. Folian alkuperä on oletettavasti portugalilainen. 
Folian ns. myöhäisemmän ja tunnetumman muodon rakenne d-mollissa on seuraava: /dm /A7 /dm /C /F /C /dm /A7 / /dm /A7 /dm /C /F /C /dm A7 /dm. Toistuvan bassolinjan päällä melodia ottaa erilaisia muotoja, myös muissa kuin alkuperäisessä tahtilajissa 3/4.
Yli 150 säveltäjää eri aikakausilta on käyttänyt Folia-sointukiertoa teoksissaan, muun muassa Diego Ortiz, Arcangelo Corelli, Marin Marais ja Franz Liszt. Teema tunnetaan suomalaisessakin kansanmusiikissa esimerkiksi "Lampaanpolskana". 
Folia-muunnelmia on käytetty myös monen elokuvan musiikkina. Toivo Kuulan ”Lampaanpolska” soi Paroni Paakkunaisen sovituksena Seppo Huunosen "Lampaansyöjissä" (1972) ja Georg Friedrich Händelin ”Sarabande” Stanley Kubrickin "Barry Lyndonissa" (1975). Myös Vangeliksen teema ”Conquest of Paradise” Ridley Scottin elokuvassa "1492 – paratiisin valloitus" muistuttaa sointukierroltaan foliaa.
Folian melodia:
Muita tunnettuja sointukiertoja ovat esimerkiksi romanesca ja bergamasca.
Šamil Hisamutdinov

Šamil Hisamutdinov (, s. 20. syyskuuta 1950) on entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka edusti aktiiviaikoinaan kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa. Hän on lähtöisin Moskovan alueelta.
Ensimmäisissä kansainvälisissä arvokilpailuissaan, 1972 Münchenin olympialaisissa, Hisamutdinov voitti kultamitalin 68 kilogramman painoluokassa. Loppuottelussa häntä oli vastassa Stojan Apostolov. 
Vuonna 1973 Hisamutdinov voitti kultaa sekä Helsingin EM-kisoissa, missä hän kohtasi finaalissa toisen bulgarialaisen, Nedko Nedevin, ja syyskuussa Teheranin MM-kisoissa, loppuotteluvastustajana jugoslavialainen hallitseva maailmanmestari Sreten Damjanović. Hisamutdinov voitti EM-kultaa myös seuraavana vuonna Madridin EM-kisoista kohdattuaan loppuottelussa puolalaisen Andrzej Supronin. Supron tuli uudelleen vastaan 1975 MM-kisojen loppuottelussa, ja tälläkin kertaa Hisamutdinov vei voiton ja uransa toisen maailmanmestaruuden. Viimeisissä arvokisoissaan, 1976 Leningradin EM-kisoissa, Hisamutdinov saavutti pronssia.
Painiuransa jälkeen Hisamutdinov on muun muassa toiminut Venäjän maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin päävalmentajana.
Marjorie Gestring

Marjorie Gestring (18. marraskuuta 1922 – 20. huhtikuuta 1992) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.
Gestring voitti kolmen metrin ponnahduslautahyppyjen olympiakultaa Berliinin olympialaisissa 1936 vain 13 vuoden ja 268 päivän ikäisenä. Hän on edelleen kaikkien aikojen nuorin tunnettu henkilökohtaisen lajin olympiavoittaja ja nuorin kesäolympiavoittaja. Talvikisoissa häntä nuorempi kultamitalisti on kaukalopikaluistelija Kim Yun-Mi, joka voitti kultaa viestissä Lillehammerissa 1994. Heitäkin nuorempi tosin lienee Pariisin olympialaisissa 1900 miesten perämiehellisen kaksikon kultaa voittaneen alankomaalaisen soutujoukkueen perämiehenä toiminut arviolta kymmenvuotias ranskalaispoika, jonka henkilöllisyyttä ei kuitenkaan tiedetä.
Gestring voitti kuusi Yhdysvaltain mestaruutta ponnahduslauta- ja kaksi kerroshypyissä. Hän ei pystynyt toisen maailmansodan vuoksi puolustamaan olympiavoittoaan järjestämättä jääneissä olympialaisissa 1940 ja 1944, eikä onnistunut paluuyrityksessään Lontoossa 1948.
Puruvesi (lehti)

Puruvesi on vuonna 1964 perustettu Puruveden alueella ilmestyvä paikallislehti. Lehden levikkialueeseen kuuluvat Enonkosken kunta, Kiteen kaupunkiin kuuluva Kesälahti sekä Savonlinnan kaupunkiin kuuluvat Kerimäki, Punkaharju ja Savonranta. Lehti ilmestyy torstaisin. "Puruveden" päätoimittaja on Merja Kuuramaa. Lehden levikki on tarkastettu viimeksi 2013, jolloin se oli 6 037 kappaletta. Sen jälkeen levikki on laskenut voimakkaasti. Vuonna 2022 lehti ilmoitti lukijamääräkseen 11 900. Nykyisin lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Savo-Karjalan Media Oy.
Kyläsaari (Helsinki)

Kyläsaari () on Hermannin kaupungin­osaan kuuluva osa-alue Helsingissä. Se on saanut nimensä saman­nimisestä saaresta, joka sijaitsi samalla alueella Vanhan­kaupungin­lahden rannalla. Kyläsaaren pohjoispuolella sijaitsee Arabianranta ja eteläpuolella Hermanninranta. Pääkatu Hermannin rantatie erottaa Kyläsaaren Hermanninmäestä.
Kyläsaari on aina ollut pääasiassa teollisuusaluetta. 2010-luvulla osa-alueen pohjoisosaan lähelle Arabianrantaa rakennettiin kuitenkin uusia asuintaloja, ja vuonna 2019 Kyläsaaren väkiluku oli noin 450. Teollisuus poistuu alueelta 2020-luvun lopussa, ja noin 5 000 asukkaan asuinalueeksi Kyläsaari rakentuu vuosina 2029–2036.
Kyläsaari on Helsingin ruotsinkielisin osa-alue ja lisäksi kaupungin ainoa osa-alue, jossa enemmistö väestöstä puhuu äidinkielenään ruotsia. Väestöstä 76,4 % puhui ruotsia vuonna 2024. Tämä johtuu todennäköisesti osa-alueen ruotsinkielisestä Ammattikorkeakoulu Arcadasta.
Historia.
Nimen alkuperä.
Saaren ruotsinkielinen nimi Byholmen oli käytössä jo 1600-luvulla. P. Klerckin kartassa vuodelta 1776 saaren nimi on Kråkholmen (Varissaari). Kuninkaallisessa merikartastossa 1791–1796 nimi on muodossa Krok-Holmen (Koukkusaari). P. S. von Schrarenbergin Helsingin ja Sipoon kartassa vuodelta 1835 saaren nimi on Stenholmen (Kivisaari). Sitä kutsuttiin 1800-luvulla myös Hemholmeniksi (), mutta vuosisadan lopulla nimeksi vakiintui jälleen Byholmen. Suomenkielinen nimi Kyläsaari vahvistettiin vuonna 1909. Läheisessä Toukolan kaupunginosassa on Kotisaarenkatu, jossa sijainnut Kotisaaren leipomo, entinen Maanviljelijöiden maitokeskus, on saanut nimensä tästä paikannimestä.
1900-luku.
Kyläsaari oli aikanaan kallioinen ja puuston peittämä saari Vanhankaupunginlahdella. Alkuperäinen mantereen rantaviiva kulki likipitäen Hermannin rantatien kohdalla. Saari sijaitsi työväen asuttamien kaupunginosien lähellä, ja sitä käytettiin virkistysalueena uima- ja venerantoineen. Saareen rakennettiin puusilta, ja siellä järjestettiin retkiä ja juhlia. 1910-luvulla saareen perustettiin uimalaitos. Kyläsaaren ja sen eteläpuolella sijainneen Verkkosaaren välissä oli talvisin luistinrata.
Vuonna 1932 Kyläsaareen valmistui jätevedenpuhdistamo, ja 1940-luvulla saari liitettiin mantereeseen. 1960-luvun alussa alueelle rakennettiin Kyläsaaren jätteenpolttolaitos, joka kuitenkin lakkautettiin vuonna 1983 lähiympäristön asukkaiden vaatimuksesta ympäristöhaittojen vuoksi. Pääkaupunkiseudun Kierrätyskeskus aloitti toimintansa jätteenpolttolaitoksen rakennuksessa vuonna 1990.
Elokuvissa ja kirjoissa.
Kyläsaaren ranta-alueella on osittain kuvattu Aki Kaurismäen elokuva "Mies vailla menneisyyttä". Elokuvassa satamakonteista on rakennettu slummin tapainen kylä, jossa satamavartija tekee bisnestä vuokraamalla tyhjiä satamakontteja asunnoiksi. Kyläsaari esiintyy myös Joel Lehtosen romaanissa "Rakastunut rampa", vuodelta 1922. Siinä kuvataan juhannuksen viettoa luonnonkauniissa Kyläsaaressa.
Inge Sørensen

Inge Sørensen (18. heinäkuuta 1924 Skovshoved, Tanska – 9. maaliskuuta 2011 New Jersey, Yhdysvallat) oli tanskalainen kilpauimari.
Sørensen on kaikkien aikojen nuorin tunnettu henkilökohtaisen lajin olympiamitalin voittanut urheilija. Hän oli vain 12 vuoden ja 24 päivän ikäinen saavuttaessaan pronssia 200 metrin rintauinnissa Berliinin olympialaisissa 1936 ajalla 3.07,8. 
Sørensen voitti 200 metrin rintauinnin Euroopan mestaruuden Lontoossa 1938 .
Rückschlag

Rückschlag on Saksan eksklaavi Belgiassa. Rückschlag sijaitsee Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Aachenin piirikunnassa ja on osa Monschaun kaupunkia. Pinta-alaa eksklaavilla on noin 1,5 hehtaaria ja on näin ollen pienin Saksan kuudesta eksklaavista.
Rückschlagin ja varsinaisen Saksan erottaa toisistaan belgialainen rautatie Vennbahn.
Monschaun kaupunkiin kuuluu myös kaksi muuta Saksan eksklaavia: Mützenich ja Ruitzhof. Vennbahn erottaa Saksasta myös Munsterbildchenin ja Rötgener Waldin eksklaavit.
Tangled in Dream

Tangled in Dream on australialaisyhtye Vanishing Pointin vuonna 2000 julkaistu toinen studioalbumi.
Kappaleet.
Joissakin painoksissa on mukana myös "Tangled In Europe" -video tai Pink Floyd -cover "On the Turning Away".
Sonata Arctica on tehnyt coverin kappaleesta "Two Minds and One Soul" EP-julkaisulleen "Don't Say a Word".
Tampereen Kamarioopperayhdistys

Tampereen Kamarioopperayhdistys ry perustettiin vuonna 2007 tarjoamaan Tampereelle ja Pirkanmaan ympäristöön pienimuotoista ja helposti lähetyttävää oopperakulttuuria. Sen ensiesiintyminen yleisölle oli Oopperakonsertti 11. toukokuuta 2008 Tampereen Vanhalla kirjastotalolla. Ensimmäinen varsinainen näyttämöprojekti, Gian-Carlo Menottin Vanhapiika ja varas, toteutettiin syksyllä 2008.
Musiikkitarjonnan monipuolistamisen lisäksi Tampereen Kamarioopperayhdistyksen tavoitteena on tarjota esiintymis- ja työmahdollisuuksia uransa alussa oleville nuorille musiikkiteatterin tekijöille ja muusikoille. Yhdistyksen musiikillinen johtaja on kapellimestari ja pianisti Tuomas Turriago.
Tampereen Kulttuuriyhdistys myönsi Kamarioopperayhdistykselle Kulttuurikukkanen-kunniakirjan vuonna 2008. Palkinnon on aikaisemmin saanut mm. Tanssiteatteri Mobita Dansco sekä Komediateatterin perustajapariskunta Esko ja Maija Raipia.
Tuotantoja.
- Ohjaus Juulia Tapola
- Ohjaus Niko Suominen
- Ohjaus Janne Hannula
Gentius

Gentius oli Illyrian viimeinen kuningas. Hän hallitsi vuosina 180 eaa. - 168 eaa. Gentius oli illyrialaisen kuninkaan Pleuratus II:n poika. 
Kolmannen makedonialaissodan sytyttyä vuonna 171 eaa. hän oli aluksi roomalaisten puolella, mutta liittoutuikin sitten vuonna 169 eaa. Makedonian kuningas Perseuksen kanssa, joka oli Rooman vihollinen. Tämän jälkeen Gentius pidätti kaksi alueen roomalaista legaattia ja tuhosi Apollonian ja Dyrrhakhionin kaupungit, jotka tukivat roomalaisia. 
Roomalainen kenraali Lucius Anicius Gallus kukisti Gentiuksen seuraavana vuonna Skodrassa, ja sen jälkeen hänet tuotiin Roomaan esiteltäväksi Galluksen voitontriumfissa ja eristettiin myöhemmin Iguviumin kaupunkiin.