tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paula Korva

Paula Korva (s. 1978 Kemijärvi) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut mm. tv-sarjoja "Rehtori" ja "Konttori". Lisäksi Korva on ohjannut dokumentteja ja lyhytelokuvia, mm. palkitun "Hypermarket Nation" -dokumentin. Koulutukseltaan hän on taiteen maisteri.
Ura ja koulutus.
Korva valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan taloustiede. Hän työskenteli Taloussanomissa ja Nelosen uutisissa toimittajana ja uutisankkurina vuosina 2002–2012.
Vuonna 2009 hänen kirjoittamansa puolituntinen elokuva "Ilmianto" valittiin tuotantoon Elokuvasäätiön ja Ylen Novellielokuva-käsikirjoituskilpailusta "Ilmianto" kertoo kouluampumisten jälkeisestä Suomesta.
Paula Korva on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuvataiteen ja lavastustaiteen osastolta pääaineenaan ohjaus. Hänen taiteellinen lopputyönsä oli puolituntinen komedia "Rehtori" (2015). Sen pohjalta Korva loi yhdessä Anna Brotkinin kanssa samannimisen komediasarjan "Rehtori", joka esitettiin MTV3:lla alkuvuodesta 2020. Korva myös ohjasi sarjan.
Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut myös komediasarja "Konttorin" 3. kauden jaksoja. Lisäksi hän on toiminut ajankohtaissatiiri "YleLeaksin" vastaavana käsikirjoittajana sekä kirjoittanut komediasarjoja "SNL Suomi" ja "Putous". " Korva on käsikirjoittanut myös teatteriin, mm. Mika Myllyahon ja Taina Westin kanssa "Kansanhiihto 2012" nimisen yhteiskuntasatiirin, joka sai ensi-iltansa Suomen kansallisteatterin suurella näyttämöllä 2012.
Palkinnot.
Hypermarket Nation
Hyvä ihminen
Ilmianto
Piłan voivodikunta

Piłan voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Piła. Piłan voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Ison-Puolan ja Länsi-Pommerin voivodikunnille.
Piotrkówin voivodikunta

Piotrkówin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Piotrków Trybunalski. Piotrkówin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Świętokrzyskien voivodikunnille.
Viiva-ahvenet

Viiva-ahvenet ("Mesonauta") on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu kuusi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:
Płockin voivodikunta

Płockin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Płock. Płockin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Masovian voivodikunnille.
Anna-Katriina Kykkänen

Anna-Katriina Kykkänen on suomalainen näyttelijä ja äänikirjanlukija. Hän on näytellyt televisiosarjassa Roba.
Opiskelu ja ura.
Kykkänen opiskeli puhe- ja draamataidetta Snellman-korkeakoulussa vuosina 2013–2017. 
Kykkänen on toiminut sekä näyttelijänä että äänikirjanlukija. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa Roba.
Lokakuuhun 2020 mennessä Kykkäsen lukemia äänikirjoja oli julkaistu 11 kappaletta. 
Luottamustehtävät.
Kykkänen on toiminut Euphoria Borealis ry:n hallituksen jäsenenä vuonna 2020.
Äänikirjat.
Kykkänen on toiminut lukijana seuraavissa äänikirjoissa:
Eevi Rola

Eevi Rola (oik. Eevi Rytkölä; s. 24. toukokuuta 1995 Helsinki) on suomalainen kansainvälisesti palkittu näyttelijä ja elokuvantekijä. Koulutukseltaan hän on näyttelijä. 
Koulutus ja ura.
Eevi Rola valmistui ylioppilaaksi vuonna 2015 Vaskivuoren musiikkilukiosta, jonka jälkeen hänet hyväksyttiin opiskelemaan elokuvanäyttelemistä New York Film Academyyn Yhdysvaltoihin. Rola valmistui New York Film Academystä (New York ja Los Angeles) näyttelijäksi (Bachelor of Fine Arts) vuonna 2018.
Tunnustuksia.
Vuonna 2019 ja 2020 Rola asetettiin ehdolle käsikirjoittamassaan ja tähdittämässään sarjassa Easy Street (2018) ja palkittiin useilla kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, muun muassa Actors Award, Los Angelesissa (Best Actress-palkinto) ja Sanctuary International Film Festivaleilla Australiassa.
Yksityiselämä.
Eevi Rola on suomalaisen kuvanveistäjän, Johanna Rytkölän tytär. Eevi Rola on valokuvaaja Lotta Lemetin hyvä ystävä ja he ovat asuneet yhdessä New Yorkissa ja Los Angelesissa.
Poznańin voivodikunta

Poznańin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 8 151 km² ja sen hallintokeskus oli Poznań. Poznańin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ison-Puolan voivodikuntaa.
Vilma Tihilä

Vilma Tihilä (s. 1991) on suomalainen elokuva- ja näyttämöohjaaja, koreografi ja tanssija. Tihilä on työssään erikoistunut tanssielokuvaan ja monitaiteellisiin näyttämöteoksiin yhdistäen teoksissaan nykytanssia, fyysistä teatteria ja uutta musiikkia. Koulutukseltaan hän on tanssielokuvan maisteri ja tanssija.
Koulutus ja ura.
Tihilä on valmistunut tanssielokuvan maisteriksi ("MA in Screendance") "London Contemporary Dance Schoolista" vuonna 2019 sekä tanssijaksi Turun konservatoriosta vuonna 2015. Tihilä on myös opiskellut Sibelius-Akatemiassa musiikin teoriaa ja klassista laulua sekä Stockholms Dramatiska Högskolanissa fyysistä elokuvaa.
Tihilän ohjaamia elokuvia on esitetty muun muassa Loikka Tanssielokuva Festivaalilla Suomessa, InShadow Festivaalilla Portugalissa, Bestia Danzantes Dance Film Festivaalilla] Chilessä, Video-Poetry Festivaalilla Argentiinassa ja F-O-R-M Festivaalilla Kanadassa.
Tihilän ohjaamia näyttämöteoksia on esitetty muun muassa Helsingin Musiikkitalossa, Joensuun Kaupunginteatterissa, Turun Barker-teatterissa, Pietarsaaren Schaumann-salissa ja Vapaan Taiteen Tilassa Suomessa sekä ulkomailla muun muassa Englannissa, Puolassa, Virossa, Palestiinassa ja Kamerunissa.
Tihisen puoliso on näyttelijänä-ohjaaja Sami Hokkanen joka tekee myös tanssielokuvia.
Magdalene Thoresen

Anna Magdalene Thoresen, s. "Kragh", (3. kesäkuuta 1819 Fredericia, Tanska – 28. maaliskuuta 1903 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalaissyntyinen norjalainen kirjailija. Hän oli jo lapsena innokas runoilija, ja muuan filantrooppi, joka oli kuullut hänen lahjakkuudestaan ja erikoisesta luoteenlaadustaan, auttoi häntä opin tielle. Hän aloitti 1842 opettajana pappi H. K. Thoresenin luona Sunnmøressä. Hän avioitui Thoresenin kanssa 1843 ja muutti myöhemmin tämän kanssa Bergeniin. H. K. Thoresen oli häntä 17 vuotta vanhempi ja huolehti hänen taiteellisesta koulutuksestaan.
Thoresen meni mukaan norjalaisuusliikkeeseen ja liikkui enemmän norjalaisuuspiireissä kuin ne bergeniläiset, joiden kanssa hän seurusteli, esimerkiksi Lyder Sagen ja Henrik Ibsen, joka sittemmin meni naimisiin Thoresenin tytärpuolen kanssa. Kun hän miehensä kuoleman jälkeen 1858 oli taloudellisesti tiukoilla hän tavoitteli asemaa kirjallisuudessa, mutta tunnustus ja menestys tulivat liian myöhään.
Bjørnstjerne Bjørnson oli apuna ensimmäisessä kirjassa "Digte af en dame" (2. p. 1860), ja seuraavaksi oli vuorossa kokoelma "Fortællinger" (1863), josta varsinkin "Studenten" on merkittävä. Thoresen oli onnekkaasti löytänyt kiinnostavan aiheen, jonka hän hallitsi hyvin: köyhän sunnmøreläisen maalaispojan, joka haluaa opiskelemaan. Liikuttava kuvaus, joka on suoraan todellisuudesta, on ehkä hänen parhain teoksensa. "Signes historie" (1864) ja "Solen i Siljedalen" (1868) ovat ansiokkaita novelleja. "Billeder fra vestkysten af Norge" (1872) sisältää hänen vaikutelmiaan Norjan länsirannikolta, ja myös matka Ruijaan antoi hänelle aineksia samantyyliseen teokseen "Billeder fra midnatsolens land" (1884–1886). Hyvän vastaanoton saivat "Nyere fortællinger" (1873) ja "Livsbilleder" (1877), kun taas laajempi kertomus "Herluf Nordal. En fortælling fra det forrige aarhundrede" (1879) menestyi huonommin. Hän kirjoitti myös näytelmiä: pienet näytelmät "Et rigt parti" (1870) ja "Inden döre" (1877) sekä viisinäytöksisen historiallisen näytelmän "Kristoffer Valkendorf og hanseaterne" (1878).
Vaikka Thoresen oli syntynyt ja viettänyt lapsuutensa Tanskassa, hän oli niin sopeutunut norjalaiseen elämään, että häntä oikeutetusti pidetään norjalaisena kirjailijana. Bjørnsonin henki kyllä leimaa koko hänen tuotantoaan, mutta hän kuvasi kuitenkin elämää tätä synkemmin värein. Hän kuvasi hurjempia kohtauksia, väkivaltaisempia konflikteja ja hahmoja, ja hänen luonnonkuvauksissaan on Länsi-Norjan kallioisia ja ankarampia seutuja. Hänen valitut kertomuksensa "Udvalgte fortællinger" ilmestyivät 1903, ja kuusiosainen "Romaner og fortællinger" 1904–1906.
West New York

West New York on kunta ("town") Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Hudsonin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 49 708.
Maantiede.
West New York sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Hudsonin piirikunnassa. Idässä se rajoittuu Hudsonjokeen, jonka toisella puolella on New Yorkin Manhattan. West New Yorkin vieressä sijaitsee Weehawken ja kuusi kilometriä etelään Jersey City.
Historia.
Nykyisen kunnan alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat lenapet. Vuonna 1790 alueelle saapui hollantilaisia siirtolaisia. Paikkakunta kasvoi kuitenkin hitaasti tiheiden metsien ja kovan peruskallion takia.
Maatilojen sijaan paikalle alkoi muodostua lopulta teollisuutta. Ensimmäiset kirjontaa tehneet yritykset avattiin vuonna 1872 ja alasta tuli hyvin merkittävä koko Hudsonin piirikunnan alueella. Kasvavan alan myötä paikalle tuli siirtolaisia ensin Sveitsistä, Saksasta ja Ruotsista, sekä 1900-luvun puolella edelleen Italiasta, Itä-Euroopasta, Latinalaisesta Amerikasta ja Aasiasta. West New York oli osa ensin Guttenbergiä ja sittemmin North Bergeniä vuoteen 1898 saakka, jolloin se lohkottiin omaksi kaupungikseen.
Talous.
Teollisuus muodostaa West New Yorkin talouden kulmakiven. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin lukeutuvat kirjailut, sekä silkki ja nahka tuotteet. Totteita myydään esimerkiksi ulkomaille ja New Yorkin muotipiireihin.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot West New Yorkissa aikavälillä 2014–2018 olivat 54 512 USD ja henkilöä kohden 28 221 USD. 20,2 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 49 708 ja vuoden 2019 arvion mukaan 52 723. Kunnan asukkaista 60,3 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 13,9 %), 3,4 % afroamerikkalaisia, 76,4 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 6,2 % aasialaisia. 83 % kunnan asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 61,1 % kunnan asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Gaumont

Gaumont on ranskalainen elokuvayhtiö.
Léon Gaumontin vuonna 1895 perustama yhtiö Léon Gaumont et Cie valmisti elokuvia ja elokuvalaitteita ja aloitti Alice Guyn johdolla näytelmäelokuvien tuotannon. Vuonna 1906 yhtiöstä tuli Société des établissements Gaumont, joka laajensi toimintaansa eri puolille maailmaa. Vuonna 1908 Gaumont aloitti elokuvien vuokraustoiminnan ja vuonna 1910 se avasi maailman suurimman elokuvateatterin Gaumont-Palacen, johon mahtui 3 400 katsojaa. Yhtiö teki kokeiluja ääni- ja värielokuvan alalla ja tuotti viikoittaista uutiskatsausta vuodesta 1910. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Gaumont oli Pathé Frèresin jälkeen Ranskan toiseksi suurin elokuvayhtiö.
Vuonna 1925 Gaumont perusti Goldwyn-Mayerin kanssa yhteisyrityksen Gaumont-Metro-Goldwyn, joka lakkautettiin vuonna 1929. Léon Gaumont vetäytyi yhtiöstä vuonna 1930 ja se teki konkurssin vuonna 1934. Sen tilalle perustettiin uusi yhtiö Société nouvelle des Etablissements Gaumont. Yhtiö laajensi 1970-luvun puolivälissä toimintaansa musiikin, kirjallisuuden ja lehtien julkaisemiseen, mutta keskittyi vuonna 1985 jälleen elokuviin. Se on yhä yksi Ranskan kolmesta suurimmasta tuotanto- ja levitysyhtiöstä ja yksi maailman tärkeimpiä elokuvayhtiöitä.
Hololive Production

Hololive Production () on japanilainen virtuaalisten tubettajien ryhmä. Hololive Productionin omistaa vuonna 2016 perustettu Cover Corporation -yritys. Ryhmän virtuaaliset tubettajat yleensä lähettävät suoratoistona videokuvaa, jossa virtuaalista avatarhahmoa näyttelevä striimaaja pelaa videopeliä, laulaa tai keskustelee katsojiensa kanssa. Hololive Productionin tubettajia on verrattu japanilaisiin idoleihin. Monet hahmoista ovatkin julkaisseet myös musiikkia, samoin kuin Hololive itse kokonaisuutena nimellä "hololive IDOL PROJECT". Ryhmällä on toimintaa Japanin lisäksi Kiinassa ja Indonesiassa.
Hahmot.
Kaikki hahmot ovat naispuolisia, paitsi miespuoliset Holostars-hahmot.
Hololive.
Hololive-hahmot puhuvat pääasiassa japania.
Hololive English.
Ensimmäiset englanninkieliset hahmot julkistettiin 2020.
Holostars.
Holostars-hahmot ovat miespuolisia, toisin kuin muut.
Holostars English.
Ensimmäiset englanninkieliset Holostars-mieshahmot julkistettiin heinäkuussa 2022.
Hololive China.
Hololive Chinan sulkemisesta ilmoitettiin 12. marraskuuta 2020.
Oozora Subaru.
Olemus.
Oozora Subaru (jap. 大空スバル) on virallisen kuvauksen mukaan 154cm pitkä, iloinen, innokas ja aktiivinen tyttö, joka johtaa niin vapaaottelukerhoa ja e-urheilu-kerhoa. Hänen hahmonsa kuvittaja on Shigure Ui. 
Ura.
Oozoran Youtube-tili tehtiin 22. elokuuta 2018 ja hänen ensiesiintymisensä oli 16. syyskuuta 2018. Hän saavutti kymmenentuhatta tilaajaa hieman yli kuukausi ensiesiintymisensä jälkeen 18. joulukuuta 2018 ja rikkoi sadantuhannen tilaajan rajan 22. lokakuuta 2019.
Ayunda Risu.
Olemus.
Ayanda Risu on indonesialainen. Virallisen kuvauksen mukaan Ayunda on 153cm pitkä ihmisten maailmaan eksynyt oravatyttö, joka on kotoisin taikametsästä. Hänen hahmonsa kuvittaja on Yatomi.
Ura.
Hänen YouTube-tilinsä luotiin 3. maaliskuuta 2020 ja hänen ensiesiintymisensä tapahtui 10. huhtikuuta. Hän saavutti kymmenentuhannen tilaajan rajan 10. huhtikuuta. 8. elokuuta 2020 hän saavutti satatuhatta tilaajaa.
Ruosteselkäsirkku

Ruosteselkäsirkku ("Idiopsar dorsalis") on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö.
Ruosteselkäsirkku voi kasvaa 17–18 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruosteselkäsirkun pää on harmaa ja kurkku on valkoinen. Rinta on harmaa ja vatsa valkoinen. Linnun selkä on väritykseltään ruosteenruskea ja siivet ja pysrtö ovat mustat.
Levinneisyys ja elinympäristö.
Ruosteselkäsirkku elää Boliviasta Argentiinan luoteisosiin. Lajin elinympäristöä ovat vuoriston ruohikkomaat ja kivikkoiset alueet tyypillisesti 3 300–4 600 metrin korkeudella. Ruosteselkäsirkku liikkuu useimmiten pareittain tai varsinkin talvisin pieninä ryhminä.
Nagai

Nagai () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Mogamijoen yläjuoksulla. Kaupunki on rakentunut Nagain allaslaaksoon. Lännessä kaupungin alue nousee Asahivuorille, idässä Dewavuoria reunustaville kukkuloille. Nagaissa on 26 243 asukasta (elokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 214,67 neliökilometriä.
Nagai kehittyi historiallisesti muun muassa Date-, Gamō- ja Uesugi-klaanien hallinnassa. Kaupungin pohjoisosassa sijaitseva Miyan alue toimi 1700-luvun vaihteesta lähtien vilkkaana jokisatamana, jossa kaupattiin riisiä ja ramia. Tärkeä elinkeino oli aiemmin silkkikankaan kudonta, mutta toisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin on sijoittunut elektroniikkateollisuutta. Kaupunkioikeudet Nagai sai vuonna 1954, kun Nagain maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa. Kaupunkia ympäröivillä maaseutualueilla tuotetaan riisiä, vihanneksia ja hedelmiä sekä pidetään karjaa.
Nagain nähtävyyksiä ovat Nagain kuningatarkurjenmiekkapuisto, alppiruusuistaan tunnettu Matsugaiken puisto ja 500 vuotta vanha Isazawan kirsikkapuu ("Isazawa no kubozakura"). Mogamin sivujoen Non yläjuoksulla on vuoristoisia luonnonalueita patojärvineen. Nagaita palvelevat JR Higashi-Nihonin Yonesaka-linja ja Yamagata-rautatien Flower Nagai -linja.
David Goldblatt

David Goldblatt (29. lokakuuta 1930 Randfontein, Etelä-Afrikka – 25. kesäkuuta 2018 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen valokuvaaja, joka tunnetaan erityisesti apartheidin aikaa käsittelevistä mustavalkokuvistaan. Goldblatt kuvasi apartheidin taustaa, syitä ja todellisuutta laajempana sosiaalisena ilmiönä pelkän reportaasi- ja uutiskuvaamisen sijasta. Goldblatt on todennäköisesti tunnetuin eteläafrikkalainen valokuvaaja, joka palkittiin elämänsä aikana useilla merkittävillä tunnustuksilla, esimerkiksi Hasselblad-palkinnolla. 
Elämä ja ura.
Goldblatt syntyi juutalaiseen perheeseen vain valkoisille tarkoitetussa Randfonteinin pikkukaupungissa. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet maahan Liettuasta, jossa olivat kokeneet itsensä uhatuiksi. Goldblatt kiinnostui valokuvauksesta jo poikana ja kuvasi kotikaupunkinsa lähellä sijainneiden kaivosten mustien työntekijöiden elämää. Hän yritti 1950-luvun alussa lehtikuvaajaksi, mutta ei aluksi onnistunut. Hän sai kuitenkin vähitellen työtä uutis- ja reportaasikuvaajana ja kun Goldblattin isä kuoli vuonna 1963 hän myi perheen omistaman kaupan ja ryhtyi täysipäiväiseksi valokuvaajaksi. Kaupallisten töiden ohessa Goldblatt jatkoi kuitenkin myös ympäröivän todellisuuden kuvaamista. 
Vuonna 1973 Goldblatt julkaisi kaivostyöläisistä kertovan ensimmäisen "On the Mines" -valokuvakirjansa, johon myöhemmin kirjallisuuden Nobel-palkinnon voittanut Nadine Gordimerin kirjoitti esseen. Goldblatt julkaisi myöhemminkin apartheid-todellisuutta käsittelevät kuvansa pääosin kirjoina. "Boksburg ("1982) kuvasi valkoisen kaupungin todellisuutta, joka perustui mustien työntekijöiden työhön. "The Transported of Kwandebele: A South African Odyssey" (1989) kuvasi kaivostyöläisten päivittäisiä pitkiä matkoja töihin linja-autoilla.
Goldblatt kuvasi apartheidia käsittelevät kuvansa mustavalkoisina. Yksittäisten kuvien sijasta kokonaisuus rakentui kuvasarjoista. Kuvat esittivät helposti tulkittavien yleistysten sijasta kompleksisempaa todellisuutta, joka koostui erilaisista näkökulmista ilman valmiita vastauksia. Goldblattin itsensä mukaan valokuvaajan tehtävä oli faktojen tallentaminen, ei tulkinta ja kommentointi. Goldblatt kielsi yhteiskunnallisten valokuviensa esittämisen journalistisessa reportaasikontekstissa. Hänen työnsä alkoi kerätä laajempaa huomiota vasta 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa. 
1990-luvun lopusta alkaen Goldblatt kuvasi myös värikuvia. Apartheidin purkauduttua Goldblatt jatkoi ympäröivän todellisuuden ja yhteiskunnan kuvaamista. Hän kuvasi esimerkiksi väkivaltaisista rikoksista tuomittuja rikospaikoillaan sarjassa "Ex-Offenders at the Scene of the Crime." Goldblatt suhtautui myös apartheidin jälkeiseen Etelä-Afrikkaan kriittisesti ja totesi, että apartheidin oli hänen mielestään korvannut arvotyhjiö ja ahneus. Valokuvaamisen lisäksi Goldblattista tuli tärkeä neuvonantaja ja tukija Etelä-Afrikan nuorelle sukupolvelle taiteilijoita ja valokuvaajia.
Adrien Manglard

Adrien Manglard (10. maaliskuuta 1695 Lyon – 3. elokuuta 1760 Rooma) oli ranskalainen taidemaalari.
Elämänvaiheet.
Adrien Manglard syntyi Lyonin kaupungissa Ranskan kuningaskunnassa 10. maaliskuuta 1695. Hän oli Edmond (kutsumanimeltään "Aimé") Manglardin ja Catherine Rose du Perrierin (myös "Dupérier") esikoinen. Adrien Manglard kastettiin Saint-Vincentin kirkossa 12. maaliskuuta 1695. 
Manglardin Pariisissa syntynyt isä oli taidemaalari ja äiti kirjakauppiaan tytär. Molemmat vanhemmista kasvoivat ilman isää. He menivät naimisiin 21. toukokuuta 1683 Saint-Martin d'Ainayn basilikassa. 
Adrienin lisäksi perheessä oli kaksi muuta lasta. Manglardin lapsuuden aikana oli pienen jääkauden seurauksena erittäin kylmä sää, joka johti seitsemään katovuoteen Skotlannissa ja huomattavan kylmään talveen Ranskassa. Seuranneen nälänhädän on arvioitu aiheuttaneen 600 000 kuolemaa Ranskassa vuoden 1710 loppuun mennessä. Myös Manglardien perhe kärsi nälänhädän seurauksista. Vuonna 1707 Manglardin kaksi veljeä, Pierre ja Daniel, jätettiin Lyonin orpokodin Hôpital de la Charitéen, jonne heidät otettiin hylättyinä lapsina.
Opiskeltuaan Adriaen van der Kabelin ohjauksessa Lyonissa Manglard muutti Avignoniin tai Marseilleen, jossa hän opiskeli taidemaalari Joseph Gabriel Imbertin (1666–1749) johdolla. Vuonna 1715 Manglard muutti Roomaan Italiaan. Manglardista tulisi Ranskan akatemian varsinainen jäsen vasta vuonna 1736. Roomassa Manglard jatkoi opintojaan Bernardino Fergionin ohjauksessa ja nousi nopeasti merkittävään asemaan maisemamaalarina. Hän maalasi tutkielmia laivoista, turkkilaisista ja jopa kameleista. Manglard kuvasi maalauksissaan usein Italian suuria merisatamia, joiden eksoottisiin näkymiin turkkilaiset ja kamelit kuuluivat olennaisesti.
Manglard oli aloittanut opintonsa Roomassakin asuneen hollantilaisen kulta-ajan maisemamaalarin Kabelin ohjauksessa. Opettajan tyyli oli saanut vaikutteita Roomalais-Bolognalainen koulukunnalta. Manglard joutui siten jo varhain kosketuksiin sekä hollantilaisen kulta-ajan maisemamaalauksen että italialaisten vaikutteiden kanssa. Kabel oli saanut vaikutteita aikakauden merkittäviltä roomalaisilta maalareilta, esimerkiksi kuvanveistäjä Pierre Legrosin piiriin kuuluneilta, Sebastiano Concalta ja Caspar van Witteliltä. Manglardin merimaalauksissa yhdistyvät siten "Claude Lorrainin idealisoidut, klassiset merimaisemat pohjoisen realismiin".
Vuonna 1722 Manglard oli todennäköisesti saavuttanut jo hieman mainetta Roomassa. 1720-luvun puolivälistä lähtien hän alkoi saada merkittäviä tilauksia. Hän aloitti työskentelyn Savoijin ruhtinaskunnalle, jolle hän lähetti kaksi maalausta vuonna 1726. Manglardin asiakkaita oli myös esimerkiksi Savoijin herttua ja Piemonten kuningas Victor Amadeus II, joka osti häneltä kaksi maalausta vuonna 1726. Parman herttua Filip tilasi Manglardilta yli 140 maalausta palatseihinsa. Manglard oli myös tärkeimpien roomalaisten perheiden Colonnien, Orsinien, Rondanien, Rospigliosien ja Chigien suosiossa. Chigin perheelle Manglard maalasi freskot kahteen huoneeseen Palazzo Chigissä, joka on nykyisin Italian pääministerin virallinen asuinpaikka.
Otto Immanuel Appelberg

Otto Immanuel Appelberg (22. toukokuuta 1848 Kaarlela – 8. kesäkuuta 1918 Loviisa) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies. 
Appelbergin vanhemmat olivat rovasti Isak Otto Appelberg ja Anna Helena Stenhagen ja puoliso vuodesta 1882 Inga Teresia Lindén. Appelberg tuli ylioppilaaksi 1866 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1871 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1878. Hän toimi lääkärinä useilla eri paikkakunnilla Suomessa sekä Medevin kylpylaitoksessa Ruotsissa, ennen kuin tuli Kotkan kaupunginlääkäriksi 1881. Piirilääkäri Loviisassa hän oli 1909–1918. Appelberg sai kollegiasessorin arvon vuonna 1900. Hän toimi Kotkan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1882 ja oli Kotkan edustaja valtiopäivillä 1891, 1894 ja 1899.
Anton Viktor Appelqvist

Anton Viktor Appelqvist (11. tammikuuta 1839 Pori – 13. lokakuuta 1913 Hämeenlinna) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. 
Appelqvistin vanhemmat olivat merimies Karl Fredrik Appelqvist ja Sofia Karolina Wahlsten ja puoliso vuodesta 1870 Selma Bergroth (k. 1898). Appelqvist tuli ylioppilaaksi 1863, suoritti teologian erotutkinnon 1875 ja vihittiin papiksi 1876. Pastoraalitutkinnon hän suoritti 1878. Appelqvist toimi opettajana useilla eri paikkakunnilla 1868–1878 ja kappalaisena Hämeenlinnassa vuodesta 1879, jolloin hän sai myös varapastorin arvon. Appelqvist oli pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1888.
Pink Cres.

 on vuonna 2016 perustettu japanilainen tyttöyhtye. Yhtyeeseen kuuluivat jäsenet Miyabi Natsuyaki, Hikaru Kobayashi ja Yūka Nihei.
Yhtye lopetti kesäkuussa 2021.
Historia.
Miyabi Natsuyaki oli yli kymmenen vuotta Berry Kobo-tyttöryhmän jäsen, kunnes ryhmä lopetti toimintansa 2015. Natsuyaki päätti jatkaa laulu-uraansa, joten hän piti koe-esiintymiset uudelle tyttöryhmälleen. Hikaru Kobayashi ja Yūka Nihei läpäisivät koe-esiintymiset. Pink Cres. aloitti toimintansa huhtikuussa 2016. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran Buono!:n konsertissa elokuussa 2016.
Pink Cres. julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa "Crescendo" 28. kesäkuuta 2017. Toinen albumi "Etcereta" julkaistiin tasan vuosi sen jälkeen.
Yhtye julkaisi kaksipuoleisen singlen "Tokyo Confusion" / "Uchū no Onna wa Amakunai" 22. maaliskuuta 2019. Kolmas albumi "Soleil" julkaistiin 7. lokakuuta 2020. Se sisälsi aiemmin julkaistun kaksipuolisen singlen.
Pink Cres. lopetti toimintansa kesäkuussa 2021.
North Bergen

North Bergen on kunta ("township") Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Hudsonin piirikunnassa. Sen väkiluku oli 63 361 vuonna 2020. Kunta on muiden pohjoisessa Hudsonin piirikunnassa sijaitsevien kuntien tavoin yksi Yhdysvaltojen tiheimmin asutuista paikkakunnista. North Bergen sijaitsee Hudson Palisades -kalliojyrkänteiden päällä. Kunta on osa New Yorkin metropolialuetta.
Historia.
Eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen North Bergenin alueelle Alankomaista vuonna 1617. Paikasta tuli sittemmin osa Bergenin kaupunkia. Bergen laajennettiin vuonna 1710 käsittämään suurimman osan nykyistä Hudsonin piirikuntaa. Myöhemmin useat eri kunnat alkoivat kuitenkin itsenäistyä Bergenistä. North Bergenistä muodostettiin oma kaupunkinsa (township) vuonna 1861.
North Bergen kasvoi nopeasti 1900-luvulta alkaen. Samalla muuttui myös kaupungin väestörakenne. Nykyisin paikallsiet käsittävät useita eri etnisiä ryhmiä ja kaupunki on pääosin asuntoaluetta.
Talous.
North Bergen on yksi New Yorkin metropilialueen liikenteen keskuksista. Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot North Bergenissä aikavälillä 2014–2018 olivat 61 734 USD ja henkilöä kohden 29 383 USD. 14,4 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Vuonna 2020 North Bergenin 63 361 asukkaasta valkoisia oli 28,0 %, aasialaisia 6,9 %, mustia 3,2 % ja alkuperäisasukkaita 1,7 %. Asukkaista 35,5 % kuului johonkin muuhun rotuun ja 24,6 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 70,9 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 74,9 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 50,0 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Johann Gottlieb Naumann

Johann Gottlieb Naumann (17. huhtikuuta 1741 Blasewitz – 23. lokakuuta 1801 Dresden) oli saksalainen, myös Ruotsissa työskennellyt säveltäjä ja kapellimestari.
Naumann tutustui vuonna 1757 ruotsalaiseen viulisti, säveltäjä Anders Wesströmiin, jonka mukana lähti Italiaan Giuseppe Tartinin johdolla suoritettavia opintoja varten. Naumann vietti vuosikymmenen Italiassa, jossa suoritti opintoja myös Johann Adolph Hassen ja Giovanni Battista Martinin johdolla. Vuonna 1763 Venetsiassa kantaesitettiin Naumannin ensimmäinen ooppera, "Il tesoro insidiato". Tulevina vuosina säveltäjä saavutti huomattavaa suosiota sekä vakavilla että koomisilla oopperoillaan. Vuonna 1764 hänet kutsuttiin hovin musiikkityöhön Dresdeniin, ja hän sai vuonna 1776 nimityksen hovin pääkapellimestariksi.
Naumann saapui ensimmäisen kerran Ruotsiin vuonna 1777 Kustaa III:n kutsusta. Ensimmäinen häneltä Ruotsissa tilattu teos oli "Amphion", jonka hän sävelsi Gudmund Jöran Adlerbethin librettoon ja joka kantaesitettiin tammikuussa 1778. Ensimmäisellä käynnillään Naumann vietti Ruotsissa vuoden, mutta hänet kutsuttiin takaisin Tukholmaan vuonna 1782. Tällä kertaa esitettiin toinen Naumannilta ja Adlerbethiltä tilattu ooppera, "Cora och Alonzo", joka perustuu Jean-François Marmontelin romaaniin "Les Incas". Toisella Ruotsissa viettämällään kaudella Naumann sai valmiiksi suurimuotoisimman tilaustyönsä Ruotsin hoville. Kyse on oopperasta "Gustaf Wasa", jonka libreton kirjoitti Johan Henrik Kellgren kuninkaan laatimien luonnosten pohjalta. Naumann lähti Ruotsista pysyvästi vuonna 1783, ja ooppera kantaesitettiin ilman hänen läsnäoloaan vuonna 1786. "Gustaf Wasa" oli Ruotsissa kansallisoopperan asemassa pitkälle 1800-luvulle saakka. Saksassa hänen suosituimpana oopperanaan kuitenkin pysyi "Cora och Alonzo". Oopperoidensa lisäksi Naumann sävelsi esimerkiksi kuusi Patrick Alströmerille omistettua sonaattia lasiharmonikalle.
Przemyślin voivodikunta

Przemyślin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Przemyśl. Przemyślin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Karpatian voivodikuntaa.
Arnold Melcher Berger

Arnold Melcher (Melker) Berger (15. kesäkuuta 1861 Vaasa – 29. joulukuuta 1912 Tuusula) oli suomalainen pappi, juristi ja valtiopäivämies. 
Bergerin vanhemmat olivat kamarineuvos Adolf Ferdinand Berger ja Emilia Matilda Leidenius ja puoliso vuodesta 1884 Fanny Lovisa Lindfors. Berger tuli ylioppilaaksi 1881, suoritti teologian erotutkinnon 1883 ja vihittiin papiksi 1884. Oikeustutkinnon hän suoritti 1899 ja sai varatuomarin arvon 1901. Berger tuli saarnaajaksi Töysään 1888, toimi Uuraisten kirkkoherrana 1898–1907, oli v.t. lääninrovasti Jyväskylän rovastikunnassa 1906–1908 ja Tuusulan kirkkoherra vuodesta 1907. Hän toimi myös Porvoon tuomiokapitulin v.t. sihteerinä 1904 ja 1907–1908. Berger oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1904 ja 1905.
Radomin voivodikunta

Radomin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Radom. Radomin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Masovian voivodikuntaa.
Rzeszówin voivodikunta

Rzeszówin voivodikunta () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 4 397 km² ja sen hallintokeskus oli Rzeszów. Rzeszówin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Karpatian voivodikuntaa.
Siedlcen voivodikunta

Siedlcen voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Siedlce. Siedlcen voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Lublinin ja Masovian voivodikunnille.
Sieradzin voivodikunta

Sieradzin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Sieradz. Sieradzin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Łódźin voivodikuntaa.
Skierniewicen voivodikunta

Skierniewicen voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Skierniewice. Skierniewicen voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Łódźin ja Masovian voivodikunnille.
Słupskin voivodikunta

Słupskin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Słupsk. Słupskin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Pommerin ja Länsi-Pommerin voivodikunnille.
Suwałkin voivodikunta

Suwałkin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Suwałki. Suwałkin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Warmia-Masurian ja Podlasian voivodikunnille.
Tarnobrzegin voivodikunta

Tarnobrzegin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Tarnobrzeg. Tarnobrzegin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Świętokrzyskien, Ala-Karpatian ja Lublinin voivodikunnille.
Tarnówin voivodikunta

Tarnówin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Tarnów. Tarnówin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Vähä-Puolan ja Ala-Karpatian voivodikunnille.
Thalassic

Thalassic on Ensiferumin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 10. heinäkuuta 2020.
Toruńin voivodikunta

Toruńin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Toruń. Toruńin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Kujavia-Pommerin ja Warmia-Masurian voivodikunnille.
Wałbrzychin voivodikunta

Wałbrzychin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Wałbrzych. Wałbrzychin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.
Japanilainen idoli

Idoli (, japanilaistettu muoto engl. sanasta "idol") on japanilaisessa populaarikulttuurissa esiintyvä viihdyttäjä. Japanilaiset idolit ovat yleensä nuoria laulajia, joita tyypillisesti markkinoidaan söpöydellä (kawaii) ja viattomuudella. Idolit esiintyvät usein suurina poika- tai tyttöbändeinä. Idolien julkisuuskuva on tarkoin suunniteltu ja heidän käytöksensä julkisuudessa on usein heidän manageriensa tarkoin säännöstelemää.
Varsovan voivodikunta (1975–1998)

Varsovan voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Varsova. Varsovan voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Masovian voivodikuntaa.
Włocławekin voivodikunta

Włocławekin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Włocławek. Włocławekin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Kujavia-Pommerin voivodikuntaa.
Wrocławin voivodikunta (1975–1998)

Wrocławin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Wrocław. Wrocławin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.
Nan’yō

Nan’yō () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Yonezawan allaslaakson pohjoisreunalla. Kaupungin alue ulottuu Mogamijoen varren alluviaalitasangolta pohjoiseen Shiratakan kukkuloille. Nan’yōssa on 30 846 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 160,52 neliökilometriä.
Asutus Nan’yōn alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt muun muassa useita "kofun"-hautakumpuja. 1500-luvun lopulta lähtien seutua hallitsi Uesugi-klaani osana Yonezawan daimiokuntaa. Nan’yōn kaupunki perustettiin vuonna 1967 liittämällä yhteen Akayun ja Miyauchin maaseutukaupungit sekä Wagōn kyläkunta. Akayu on vanha kylpyläpaikkakunta, joka kehittyi matkailukohteena erityisesti 1900-luvun alusta lähtien, kun sinne valmistui rautatieyhteys. Miyauchi kasvoi vuorostaan Kumano-jinjan šintolaisen pyhäkön portineduskaupungiksi Yoshinojoen laakson suulle. Aiemmin tärkeä elinkeino oli silkin kudonta, mutta toisen maailmansodan jälkeen sen ovat korvanneet esimerkiksi puusepän- ja elektroniikkateollisuus. Maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi vihanneksia, hedelmiä ja viinirypäleitä.
Nan’yōn nähtävyyksiä ovat Akayu-onsenin kuuma lähde, kirsikankukistaan tunnettu Eboshiyaman puisto ja Sōshōn puisto ruusupuutarhoineen. Hakuryūjärven alue kuuluu prefektuurin luonnonpuistoon. Nan’yōta palvelevat JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen, ja Yamagata-rautatien Flower Nagai -linja.
Zamośćin voivodikunta

Zamośćin voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Zamość. Zamośćin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Lublinin voivodikuntaa.
Zielona Góran voivodikunta (1975–1998)

Zielona Góran voivodikunta () oli vuosina 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Zielona Góra. Zielona Góran voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Lubuszin voivodikuntaa.
Cliffside Park

Cliffside Park on kunta ("borough") Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion Bergenin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594.
Maantiede.
Cliffside Park sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Bergenin piirikunnassa Hudsonjoen varren Palisades-kallioiden päällä. Nimi Cliffside Park on johdettu kallioista erotuksena kallioiden alapuolella sijaitsevasta Edgewaterista. 
Historia.
Nykyisen Cliffside Parkin alue käsitti alun perin metsikköä ja viljalymaata. Paikkakunta alkoi kasvaa, kun sen kautta rakennettiin lautoille Weehawkenissa rautatie- ja ratikkaliikennettä. Lautoilla liikennöitiin puolestaan New Yorkiin. Vuoteen 1871 nykyinen Cliffside Park oli osa Hackensackia (township) ja sittemmin Ridgefieldin kaupunkia. Oman kunnallishallintonsa (borough) se sai vuonna 1895. Vuosien 1905–1971 välillä Cliffside Parkin ja viereisen Fort Leen alueella oli Palisades Amusement Park-huvipuisto, joka purettiin lopulta kerrostaloasuntojen tieltä.
Talous.
Cliffside Park käsittää nykyisin lähinnä asuinaluetta. Monet paikalliset käyvät töissä New Yorkissa, ja Cliffside Park sijaitsee New Yorkin kaupunkiin kulkevien George Washington Bridge-sillan ja Lincoln Tunnel-tunnelin välissä. 
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cliffside Parkissa aikavälillä 2014–2018 olivat 66 952 USD ja henkilöä kohden 42 405 USD. 12,3 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Cliffside Parkin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 23 594 ja vuoden 2019 arvion mukaan 26 133. Asukkaista 67,2 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 45,5 %), 3,4 % afroamerikkalaisia, 31,8 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 16,2 % aasialaisia. 61,8 % Cliffside Parkin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 47,7 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Asoka (elokuva)

Asoka on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Santosh Sivan. Päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan ja Kareena Kapoor. Elokuva kertoo dramatisoidun version Maurya-valtakunnan hallitsija Ašokan elämästä.
Virus (elokuva)

Virus () on japanilainen elokuva, joka julkaistiin vuonna 1980. Elokuvan on ohjannut Kinji Fukasaku joka tunnetaan muun muassa elokuvistaan Battle Royale ja Tora! Tora! Tora!.
Tarina.
Armeijan lentokoneen onnettomuudessa pääsee armeijan suunnittelema MM-88-virus vapaaksi ja uhkaa tappaa ihmiskunnan lukuun ottamatta Etelämantereella olevia ihmisiä. Siellä on 800 miestä ja kahdeksan naista, joita Yhdysvaltain presidentti varoittaa laskemasta sinne ketään joka on saastunut, mutta he eivät ole varautuneet venäläisen sukellusveneen saapumiseen. Etelämantereen tutkimusasemien tiedemiesten harteille jää ihmiskunnan pelastaminen täydelliseltä tuholta.
Keith Nyborg

Keith Foote Nyborg (4. maaliskuuta 1930 Ashton, Idaho – 15. syyskuuta 2019 Ashton, Idaho) oli yhdysvaltalainen liikemies ja karjankasvattaja, joka toimi Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläänä vuosina 1981–1986.
Tanskalaissukuinen ja sujuvaa suomea puhunut Nyborg toimi Suomessa mormonisaarnaajana 1950–1952 ja alkoi tuolloin opiskella asemamaansa kieltä. Pian palattuaan Yhdysvaltoihin hän avioitui tamperelaisen Raija-Leena Itkosen (1934–2010) kanssa. He saivat kaksi poikaa ja tyttären, joka opiskeli Suomessa.
Finlandia Ranch -nimisellä karjatilallaan Idahossa Nyborg tutustutti Suomeen lähteviä mormonisaarnaajia suomalaiseen kulttuuriin, muun muassa saunaan.
ANLIS

Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinto (, lyhennys ANLIS) on vuonna 1916 alkunsa saanut, Argentiinan pääkaupungista Buenos Airesista käsin johdettu kansallinen laboratorio- ja terveysalan tutkimuslaitos ja viranomainen. Nykynimisenä organisaatio on toiminut vuodelta 1996. Argentiinan terveyslaboratorioiden ja -instituuttien hallinnon piiriin kuuluu yhteensä 13 erillistä laitosta, joista osa toimii Buenos Airesin ulkopuolella.
ANLIS osallistuu osaltaan covid-19-taudin seurantaan maassaan usean laitoksensa välityksellä. Laitos kuuluu myös covid-19-taudin hoitoa etsivään kansainväliseen kliiniseen tutkimusverkostioon.
Mä haluun viihdyttää (kappale)

Mä haluun viihdyttää on suomalaisen iskelmälaulajan Kikan esikoissingle. "Mä haluun viihdyttää" on Kikan debyyttialbumin "Mä haluun viihdyttää" ensimmäinen single. Stock Aitken Watermanin (SAW) tuottamasta Kylie Minoguen hitistä "Got to Be Certain" lainaava kappale levytettiin Juha Vainion ja Veikko Samulin tuottamana tammikuussa 1989. Sinkun B-puolella on niin ikään ”sawmainen” "Ei kauniimpaa voi todella tietää".
Kansi.
Levy-yhtiö Audiovox ei sen kummemmin keskustellut Kikan tai tämän managerin Pia Temisevän kanssa Kikan imagosta. Kikan oma rohkea tyyli kelpasi levy-yhtiöllekin. Promo- ja kansikuvia varten Kikka ja Temisevä tekivät tuubimekkoja Kikan lempiväreistä, vaaleanpunaisesta ja limenvihreästä. Limenvihreä asu on singlen kannessa, vaaleanpunainen asu musiikkivideolla. Syy itse halvasta kankaasta tehtyihin asuihin oli pragmaattinen, sillä sekä Kikka että Temisevä olivat melko rahattomia, eikä levy-yhtiö ollut vielä tässä vaiheessa kiinnostunut rahoittamaan Kikan stailausta.
Musiikkivideo.
Kikan manageri Pia Temisevä onnistui saamaan Kikan mukaan Ylen suosittuun "Jukebox"-tv-ohjelmaan, jonka juontajana toimi Mikko Alatalo. Ohjelmaa varten tarvittiin musiikkivideo, joka kuvattiin Tampereen Tullikamarin Pakkahuoneella, eli silloisella Tulliklubilla, joka oli videon kuvausten aikaan remontissa. Temisevä ompeli Kikan esiintymisasuksi halvasta vaaleanpunaisesta kankaasta topin ja minihameen, mutta tanssivan Kikan päällä toppi valui alas sen verran, että nänni vilahtaa. Videon kuvauksissa paidan valahtaminen tallentui kameralle, mutta ohjaaja Jouko Konttinen lupasi Kikalle ja tämän managerille Pia Temisevälle, ettei vilautus päädy lopulliseen videon.
Videon ensiesitys oli lokakuussa 1989. Kikka sekä Temisevä ja tämän poikaystävä kokoontuivat tämän asunnolle videon ensi-iltana. Kun vilautus näkyy lähetyksessä Kikka ja Temisevä pitävät sitä katastrofina, joka tulee tuhoamaan molempien naisten urat. Temisevän mukaan he viettivät Kikan kanssa kappaleen televisioesitystä seuranneen viikonlopun neljän seinän sisällä, puhelin seinästä irroitettuna. Maanantaina puhelimen vastaaja oli kuitenkin täynnä keikka- ja haastattelupyyntöjä, ja musiikkivideon kautta Kikka ponnahtikin koko kansan tietoisuuteen.
Clifton (New Jersey)

Clifton on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Passaicin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 84 136.
Maantiede.
Clifton sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Passaicin piirikunnassa Passaicjoen varrella. Sen naapurikaupunkeja ovat Paterson ja Passaic. Kaupungin länsipuolella sijaitsee Garret Mountain Reservation -puisto, jonka kallioiden mukaan Clifton on saanut nykyisen nimensä.
Historia.
Hollantilaiset ostivat nykyisen Cliftonin käsittäneen alueen delaware-intiaaneilta vuonna 1679 ja sen ensimmäiset siirtolaiset saapuivat vuonna 1685. Alun perin seutu tunnettiin intiaanien käyttämällä nimellä Acquackanock. Acquackanockin kaupunki eli township käsitti tuolloin nykyiset Patersonin, Passaicin, Little Fallsin ja West Patersonin alueet. Myöhemmin Clifton oli osa Passaicin kaupunkia ja itsenäinen Cliftonin kaupunki perustettiin vuonna 1917. Kaupunki kasvoi huomattavasti 1900-lvun aikana.
Talous.
Nykyinen Clifton on teollisuusaluetta. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi teräs, tekstiilit, kemikaalit ja elektroniikka, sekä muovi- ja paperituotteet.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cliftonissa aikavälillä 2014–2018 olivat 74 307 USD ja henkilöä kohden 33 355 USD. 9,7 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 84 136 ja vuoden 2019 arvion mukaan 85 052. Kaupungin asukkaista 66,1 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 45,3 %), 6,4 % afroamerikkalaisia, 37,7 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 9,7 % aasialaisia. 54,1 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 35 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Angrivarit

Angrivarit () olivat germaaniheimo, joka asui Visurgiksen eli Weser-joen molemmilla puolilla, mutta pääosin Weserin ja Elben välimaastossa. Etelässä suuri harjanne erotti heidän alueensa keruskien maista. Angrivarien nimen taustalla oli sana ”anger”, niitty. Angrivarit olivat aluksi hyvissä väleissä roomalaisten kanssa, mutta vuonna 16 jaa. he liittyivät keruskien johtamaan liittoutumaan. Roomalaiset löivät germaaniliittoutuman kahdessa taistelussa. Vuonna 100 keruskien johtama liitto hajosi, ja angrivarit hyökkäsivät yhdessä chamavien kanssa naapuriensa brukterien kimppuun ja valloittivat heidän maansa.
Andrias Rammo

Andrias Rammo on 22-vuotias suomalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvassa Pahan kukat sekä televisiosarjoissa Salatut elämät ja sen spin-offissa Kämppä tyhjänä, joissa hänen roolihahmonsa nimi on Dani Liukkonen.
Pahan kukat nimisessä elokuvassa (2016) Andrias Rammo oli silloin 17-vuotias. Hänet oli aluksi valittu elokuvan päärooli-osaan, mutta hän oli liian vanha tähän kyseiseen rooliin, ja sai pienen sivuroolin, jossa pääsi samaan kohtaukseen Krista Kososen kanssa.
Cherry Hill

Cherry Hill on kunta ("township") Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Camdenin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 71 045.
Maantiede.
Cherry Hill sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Camdenin piirikunnassa Pennsauken Creek- ja Copperjokien varrella.
Historia.
Eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen Cherry Hillin alueelle 1600-luvulla. Jokien varteen perustettiin valssimyllyjä. Paikkakunnan alkuperäinen nimi oli Waterford. Se kuului entiseen Gloucesterin piirikuntaan, kunnes Camdenin piirikunta perustettiin vuonna 1844. Paikkakunnan nimi oli tuolloin Delaware. Nykyisen nimensäse sai vasta äänestyksen jälkeen vuonna 1961 paikallisen maatilan mukaan.
1950- ja 1960-luvulla paikkakunta oli tunnettu viihdetarjonnastaan. Suosittuja kohteita olivat Cherry Hill Inn, Latin Casino-yökerho ja Garden State Parkin ravirata. Cherry Hill Mall oli puolestaan yksi Yhdysvaltojen itärannikon ensimmäisistä katetuista kauppakeskuksista.
Talous.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Cherry Hillissä aikavälillä 2014–2018 olivat 99 996 USD ja henkilöä kohden 48 765 USD. 5,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö.
Cherry Hillin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 71 045 ja vuoden 2019 arvion mukaan 71 245. Asukkaista 73,7 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 69,9 %), 6,9 % afroamerikkalaisia, 7 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 13,6 % aasialaisia. 22,3 % Cherry Hillin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 16,1 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Goldsboro (Pohjois-Carolina)

Goldsboro on Yhdysvaltain Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva kaupunki, jossa asuu 35 432 ihmistä. Vuodesta 2010 sen väkiluku on kuitenkin pudonnut 3,8 prosentilla. Kaupungin postinumero on 27530. Goldsboron pinta-ala on 28,14 neliökilometrillä ja väestötiheys 1294,8 asukasta neliökilometrillä.
Reunospohjaus

Reunospohjaus on teollinen kengänvalmistustekniikka, jossa pohja kiinnitetään kenkään koneellisesti ompelemalla. Menetelmän keksi Charles Goodyear Jr. vuonna 1871. Reunuspohjauksen tekeminen on haastavaa, mutta sillä saadaan aikaan laadukas ja kestävä lopputulos.
Nikon D7500

Nikon D7500 on Nikonin huhtikuussa 2017 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Siinä on 21 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno. Kameralla pystyy kuvaamaan jopa kahdeksan kuvaa sekunnissa ja videoimaan 4K-laatuista videota 30 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laatuista videota 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman kääntyvä kosketusnäyttö ja tuki Bluetoothille ja Wi-Fi:lle. Kameran runko painaa akun kanssa 720 grammaa.
Nikon D7500 on Nikon D7200:n seuraaja.
Elämystalous

Elämystalous on yhdysvaltalaisten taloustutkijoiden B. Joseph Pine II ja James H. Gilmore 1990-luvun loppupuolella kirjassaan ”The Experience Economy” lanseeraama käsite.. Pine ja Gilmore kiteyttävät elämystalouden neljään e-kirjaimeen: entertainment (viihde), education (opettaminen), escapism (eskapismi) ja esthetics (esteettisyys).
Lapin elämysteollisuuden osaamiskeskus LEO on kehittänyt Elämyskolmio-mallin, jonka avulla voidaan edistää tuotteiden ja palveluiden elämyksellisyyttä. Mallin mukaan elämyksellisessä tuotteessa on seuraavat kuusi elementtiä: yksilöllisyys, aitous, tarina, moniaistisuus, kontrasti ja vuorovaikutuksellisuus.
Elämystalous on 2000-luvun talouden trendi. Elämystaloudessa asiakas maksaa siitä, että pääsee kokemaan jotain itselleen merkityksellisestä. Tällöin tuotteen hinnalla ei ole asiakkaan näkökulmasta ole suurta merkitystä, vaan kilpailutekijänä on tuotteen tuottama elämys ja muistot. Näin tuotteesta on mahdollista saada suurempi kate.
Elämystalouden tilastointi on ollut viime aikoihin asti vähäistä. Tällä hetkellä Tilastokeskuksessa elämystalouden ja -kulutuksen piiriin lasketaan kuuluvaksi kolmen elämänalueen matkailun, urheilun ja kulttuurin piiriin kuuluvia toimintoja. Näin laskettuna yksittäinen suomalainen kotitalous käyttää elämyksiin vuosittaan noin neljänneksen tuloistaan.
Tuuli Kuittinen

Tuuli Kuittinen F.C.E. (s. 15. syyskuuta 1964) on suomalainen elokuvaleikkaaja, joka on valmistunut Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta 1994. Hän saanut kaksi parhaan elokuvaleikkauksen Jussi-ehdokkuutta, elokuvista "Lunastus" (1997) ja "Ompelijatar" (2015). Hän on leikannut yli sata elokuvaa, niin fiktioita kuin dokumenttielokuvia. Vuonna 2021 Tuuli Kuittinen sai Aho &amp; Soldan -elämäntyöpalkinnon. Aho &amp; Soldan -elämäntyöpalkinto myönnetään suomalaiselle dokumenttielokuvataiteilijalle. Kriteereinä on suomalaista luovaa dokumenttia kehittänyt merkittävä elokuvatyö. Lisäksi vaaditaan pitkään laadukkaana jatkunut ura dokumenttielokuvan parissa.