tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
2001 Einstein

2001 Einstein on Marsin ja Jupiterin välisen päävyöhykkeen sisäreunalla kiertävä asteroidi, jonka löysi Paul Wild 5. maaliskuuta 1973. Asteroidi on nimetty fyysikko Albert Einsteinin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1973 EB. Koska tämän asteroidin absoluuttinen magnitudi (H) on 12,85, sen läpimitta on todennäköisesti 7–15 kilometriä. Einstein on X-tyypin asteroidi. 
Kirjailija Arthur C. Clarke puolivakavissaan esitti romaaninsa "3001: Viimeinen avaruusseikkailu" jälkikirjoituksessa, että asteroidi 2001 olisi tullut nimetä hänen mukaansa, ja oli hieman suutahtanut että Einstein ohitti hänet.
Katri

Katri on suomalainen naisen etunimi. 
Katri on lyhennelmä Katriinasta ja Katariinasta. Näiden nimien alkuperästä on monia selityksiä, mutta varhaiset kristityt yhdistivät ne "puhdasta" tarkoittavaan kreikan kielen sanaan "katharos" (καθαρός).
Nimi Katri on Suomessa annettu marraskuuhun 2025 mennessä 33 266 henkilölle.
Virossa perinteisiin on kuulunut, että naisväelle kuuluneiden ulkotöiden tekoaika päättyi virolaisessa kansankalenterissa Katrin päivään. Juhlapäivän viettoon kuuluvissa tavoissa lampailla oli aivan erityinen rooli. Katrinpäivänä ei saanut keritä lampaita ja lammaskarsinassa syötiin uhriruokana kananlihaa tai puuroa, jotta lampaat sikiäisivät hyvin. Katrin päivän viettoon kuului myös monia muita taikoja. Katrin päivän aattona ja jossakin päin maata myös Katrin päivänä kierreltiin niin sanottuina katrinsantteina. Tähän osallistuivat lähinnä nuoret tytöt ja naimattomat naiset. 1800- ja 1900-luvulla pukeuduttiin katrinperheeksi, johon kuuluivat katriäiti ja -isä sekä lapset tai joksikin eläimeksi. Katrinsantit muun muassa toivottivat karjaonnea ja pyysivät tästä hyvästä palkkiota. Ripille päässeet naimattomat nuoret ja nuoret aikuiset kiersivät kyliä katrinsantteina vielä 1920- ja 1930-luvulla, mutta tapaa on elvytetty taas 2000-luvulla. Läntisessä Virossa ja Saarenmaalla talosta taloon kulkivat niin sanotut katrinhanhet, jotka hanhen tavoin äännellen tenttasivat lasten lukutaitoa ja löivät vitsoilla terveyttä perheelle. Viron maauskoiset viettävätkin nykyään hanheniltaa ja sitä seuraavaa lampaanpäivää.
Myös katrinsanteilla oli tapana järjestää kierroksensa päätteeksi juhlat ja syödä kyläpaikoista saadut antimet yhteisvoimin. Tavallisesti mukaan saatiin ruokaa, uudemmalla ajalla makeisia, eksoottisia hedelmiä ja myöskin rahaa. Nykypäivänä katrinsanttina kulkeminen on erityisen suosittua Kihnun saarella.
Georges Méliès

Maries-Georges-Jean Méliès [meljɛs] (8. joulukuuta 1861 Pariisi – 2. tammikuuta 1938 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja elokuvan uranuurtaja. Mélièsin kuuluisin elokuva on "Matka kuuhun" vuodelta 1902. Méliès kehitti varhaisen elokuvan kerrontaa ja erikoistehosteita, ja häntä pidetään todellisuutta manipuloivan trikkikuvauksen keksijänä.
Ura.
Méliès teki yli 500 elokuvaa. Hän käytti ensimmäisenä maailmassa kaksoisvalotusta, stop motionia, ristikuvaleikkausta, häivytyksiä, filmin graafista manipulointia ja monia muita tehosteita. Méliès muun muassa keksi pysäyttää kameran kesken kuvausten. Kun kamera oli pysäytetty, siirrettiin jotain esinettä tai lavastetta ja sitten kuvausta jatkettiin. Näin hän sai aikaan nokkelia katoamistemppuja ja muita trikkejä. Méliès on kertonut, että kyseinen innovaatio syntyi vahingossa. Kuvaustilanteessa kamera oli mennyt jossain vaiheessa jumiin. Kun valmista filmiä sitten katseltiin huomattiin, että naiset vaihtuivat miehiksi ja hevoskärryt ruumisvankkureiksi. Tämä on ilmeisesti vain tarina, sillä Edisonin kameramiehet olivat kokeilleet tekniikkaa jo vuonna 1895.
Méliès rakensi mailleen Montreuil’hin oman elokuvastudion, joka työllisti kymmeniä ihmisiä. Hän palkkasi kymmeniä naisia värjäämään elokuviaan käsin.
16-minuuttinen "Matka kuuhun" on maailman ensimmäinen tieteiselokuva. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään. Elokuva oli vuosikaudet menestys ympäri maailmaa. Yhdysvalloissa eri tahot, muun muassa Edison Company, kopioivat elokuvaa maksamatta kuitenkaan korvauksia lipputuloista Mélièsille. 
Méliès ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja riitoihin tekijänoikeuksistaan. Hän lopetti elokuvien tekemisen vuonna 1913 ja luopui teatteristaan vuonna 1923. Hän vetäytyi myös julkisuudesta. 1920-luvun elokuvaopiskelijat löysivät Mélièsin työt uudelleen, ja hänen arvostuksensa kasvoi. Eräs elokuvalehden toimittaja löysi Mélièsin 1920-luvun lopulla Montparnassen rautatieaseman kioskista myymässä leluja ja makeisia. Uusi julkisuus toi hänelle lopulta eläkkeen ja asunnon Orlysta elokuva-alan veteraanien vanhainkodista. Hän sai ansioistaan Kunnialegioonan kunniamerkin vuonna 1931.
Mélièsin elokuvista on säilynyt alle puolet. Muun muassa elokuvan "Matka kuuhun" väritetyn version luultiin kadonneen, mutta yksi löytyi vuonna 1993 ja esitettiin restauroituna vuonna 2011.
Mélièsistä kertoo muun muassa Martin Scorsesen ohjaama elokuva "Hugo", jossa Mélièsiä esittää Ben Kingsley. Sekä kirja Hugo Cabret, minkä on kirjoittanut Brian Selznick. Tämä kirja on hyvin samanlainen Hugo-eloluvan kanssa.
Mélièsin hauta sijaitsee Père-Lachaisen hautausmaalla Pariisissa.
Kyöpelinvuori

Kyöpelinvuori on suomalaisessa kansanperinteessä ollut paikka, jonne kunniallisesti eläneet vanhatpiiat pääsevät. Vuori on voitu tulkita lasiseksi, jolloin neitsyytensä menettäneet eivät ole kyenneet kipuamaan sen liukasta rinnettä. Vastaavia tarinoita hurskaille neitsyille tarkoitetuista paratiisivuorista on tunnettu myös katolisessa Keski-Euroopassa sekä Venäjällä.
Sittemmin Kyöpelinvuori on yhdistetty noitasapattiuskomuksiin, mutta 1600-luvun noitavainojen aikaisissa asiakirjoissa nimeä ei vielä mainita. Ruotsin noitakertomuksissa sapattipaikkana oli Blåkulla, josta puhuttiin joskus Suomessakin, mutta useammin vain yleisesti vuoresta tai jostakin muusta myyttisestä paikasta.
Noitauskomuksien osalta Kyöpelinvuori on yhdistetty Suomessa Isonkyrön Kuivilanvuoreen, mutta noitia siellä ei ole tiettävästi havaittu. Paikannimenä Kyöpelinvuori on yleisin Varsinais-Suomessa, Hämeessä, Satakunnassa ja Etelä-Savossa.
Kahlil Gibran

Gibran Khalil Gibran (, 6. tammikuuta 1883 Besharri – 10. huhtikuuta 1931 New York), eli Kahlil Gibran, oli libanonilainen runoilija ja taiteilija. Hänen tunnetuin teoksensa on "Profeetta" (1923). Gibran aloitti "Profeetan" kirjoittamisen vuonna 1912 ja valmisteli sitä toistakymmentä vuotta. 
Kahlil Gibran syntyi vuonna 1883 nykyisen Libanonin alueella Besharrin kylässä, Valkean vuoren juurella. Gibranin perhe oli vanhaa maroniittikristittyjen sukua, ja Libanon kuului tuohon aikaan Osmanien valtakunnan Syyrian maakuntaan. Vuonna 1895 Gibranin perhe hajosi: äiti muutti lapsineen Bostoniin ja isä jäi turkkilaiseen vankilaan. Yhdysvalloissa Kahlil Gibran näytti kuvataiteelliset ja kirjalliset lahjansa ja pääsi taiteellisiin piireihin jo 13-vuotiaana, ja häntä alettiin yleisesti kutsua Profeetaksi. Gibranin perhe lähetti hänet 15-vuotiaana libanonilaiseen yliopistoon, ja neljän vuoden opiskelun jälkeen Gibran palasi Yhdysvaltoihin.
Tärkein tapahtuma nuoren Gibranin elämässä oli tutustuminen Mary Haskelliin, kuuluisaan mesenaattiin. Mary Haskell otti Kahlil Gibranin stipendiaattiensa lukuisaan joukkoon ja tuki Gibrania henkisesti ja taloudellisesti koko hänen loppuelämänsä ajan. Haskel toimitti Gibranin englanninkieliset kirjat.
Kirjailijana Gibran mainitsee tärkeimmiksi inspiraation lähteikseen William Blaken ja Nietzschen, joita molempia hän pitää kaltaisinaan hulluina. Hän kirjoittaa: ”Hulluus jumalan kaipauksessa on korkein ylistyksen muoto.”
Gibran kirjoitti ensimmäiset teoksensa arabiaksi, mutta vuodesta 1918 alkaen hän kirjoitti englanniksi.
Shanghai International Circuit

Shanghai International Circuit () on moottorirata Jiadingin esikaupunkipiirissä Shanghaissa Kiinassa.
Shanghai International Circuitin on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Radan rakentamiseen vaikutti se, että FIA hylkäsi vuonna 1999 Zhuhai International Circuitin kilpailujärjestäjänä. Rata on suunniteltu näyttämään kiinalaiselta kirjoitusmerkiltä "shàng" (), joka on Shanghain paikannimen ensimmäinen merkki. Radalla ajettiin Formula 1 -historian tuhannes osakilpailu kaudella .
Ihmisen Poika

Ihmisen Poika on Raamatussa esiintyvä ilmaus, jota Jeesus käytti puhuessaan itsestään. Hänen juutalaisille kuulijoilleen ilmaus liittyi messiaan tulemiseen aikojen lopulla.
Traditio ennen Jeesusta.
Vanhassa testamentissa esiintyvät heprean kielen sanaparit בן–אדם [ben-'adam] ja בן–אנוש [ben-'enosh], jotka molemmat tarkoittavat sananmukaisesti "ihmisen poika". Perusmerkityksessään ilmaus tarkoittaa yleisesti ihmistä, ja suomennetaan "ihmislapsi" esimerkiksi Psalmin 8 jakeessa 4 ותחסרהו מעט מאלהים וכבוד והדר תעטרהו׃ "Mikä on ihminen että sinä häntä muistat, tai ihmislapsi, että pidät hänestä huolen?" Jo ennen Jeesuksen aikaa oli juutalaisten apokalyptisessä kirjallisuudessa muodostunut näkemys "Ihmisen Pojasta" (määrätyssä muodossa), eskatologisena hahmona, jonka oli määrä toimia välittäjänä Jumalan ja ihmisen välillä lopun aikoina. Näkemyksen raamatullisena perustana pidetään yleisimmin Danielin kirjan kuvausta siitä, kuinka Ihmisen Poika asetetaan valtaistuimelle ja kuinka hänelle annetaan ikuinen kuninkuus.
Uusi testamentti.
Uudessa testamentissa Jeesus puhui itsestään usein kolmannessa persoonassa käyttäen ilmausta "Ihmisen Poika" (kreikankielisessä alkutekstissä "ho hyios tū antrōpū"). Näin Jeesus julisti olevansa juutalaisten odottama Pelastaja, Messias. Jeesus sanoi muun muassa että Ihmisen Pojalla on valta antaa syntejä anteeksi (Mark 2:10), Ihmisen Poika on sapatinkin herra (Mark 2:28) ja että Ihmisen Poika on tullut etsimään ja pelastamaan kadonneita (Luuk 19:10), sekä ettei Ihmisen Pojalla ole mihin päänsä kallistaisi. (Luuk 9:58). Jeesus sanoo myös Ihmisen Pojasta lopun aikoihin viitaten, että "silloin taivaalle ilmestyy Ihmisen Pojan merkki. Kaikki maan sukukunnat puhkeavat valituksiin, kun näkevät Ihmisen Pojan tulevan taivaan pilvien päällä suuressa voimassaan ja kirkkaudessaan. Suuren torven soidessa hän lähettää enkelinsä neljälle ilmansuunnalle kokoamaan kaikkialta, maan kaikista ääristä ne, jotka hän on valinnut (Matteus 24:30–34).
Heprealaiskirjeessä psalmin 8 kuvaus ihmisen pojasta tulkitaan ennustukseksi Jeesuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta (Hepr 2:6-9):
" -- Mikä on ihminen!
Kuitenkin sinä häntä muistat.
Mikä on "ihmislapsi" [ihmisen poika] !
Kuitenkin pidät hänestä huolen.
Lyhyeksi aikaa sinä asetit hänet enkeleitä alemmaksi,
mutta sitten seppelöit hänet kirkkaudella ja kunnialla,
panit kaiken hänen valtansa alle.
...tuo 'lyhyeksi aikaa enkeleitä alemmaksi asetettu', Jeesus, on kuoleman tuskat kärsittyään 'seppelöity kirkkaudella ja kunnialla'."
Saul

Saul oli Israelin ensimmäinen kuningas noin 1025–1005 eaa. Hänen aikanaan israelilaisten lukumäärä oli noin 50 000 – 100 000 ja he elivät Kaanainmaan ylänköseutujen kukkuloilla. Israelilaiset muodostivat oman etnisen ryhmänsä, mutta eivät yhtä valtakuntaa. Saulin tarina kerrotaan Raamatussa Ensimmäisessä Samuelin kirjassa.
Saulin tarina.
Saulin aikoihin Israel oli löyhä heimoliitto, jonka temppeli oli Siilossa. Israel oli filistealaisten vallan alla, ja ammonilaiset hyökkäsivät maahan idästä.
Saul oli Kiisin poika Benjaminin suvusta, Jaabalin kaupungista, jota vastaan ammonilaiset hyökkäsivät.
Saul oli rohkea sotilas ja taitava johtaja, ja menestyi sen takia taistelussa.
Niinpä Samuel valitsi Jumalan johdatuksen avulla Saulin kuninkaaksi, kun israelilaiset olivat vaatineet saada hallitsijan, jollainen muillakin naapurikansoilla oli. Saul sai kansan luottamuksen puolelleen voittaessaan sodassa ammonilaiset. Tämän jälkeen Saul kävi useita sotia muitakin kansoja, mm. filistealaisia, vastaan.
Saulilla ei ollut omaa armeijaa, ja Samuel, Jahven papisto ja eri heimot eivät aina pitäneet hänestä.
Raamatun mukaan Saul rikkoi toistuvasti Jumalaa vastaan, joten Jumala hylkäsi hänet, ja valitsi seuraavaksi kuninkaaksi Daavidin.
Saul ei pitänyt Daavidista, koska tämä sai mainetta enemmän kuin hän. Saul yritti tuhota Daavidin, ja tämä pakeni maasta.
Saul hävisi taistelussa filistealaisia vastaan ja surmasi itsensä, ja myös kolme hänen poikaansa kuolivat taistelukentällä. Vanha Testamentti kertoo asiasta seuraavasti:
Saulin kuoltua hänen valtakuntansa jakautui kahtia. Pohjoisen Israelin kuninkaaksi tuli Saulin poika Isboset. Eteläisen Juudean kuninkaaksi nousi Daavid.
Historiallinen Saul.
Historiallisesta Saulista ei perinteisen kronologian mukaan ajoitetulla arkeologialla ole löydetty todisteita. Sen sijaan, mikäli David Rohlin revisioitu kronologia pitää paikkansa, heettiläisten Amarnan savitaulujen, jotka perinteisesti on ajoitettu 300 vuotta aiemmalle ajalle, mukaan Saul olisi ollut historiallinen henkilö ja hän olisi ollut faarao Akhenatenin aikalainen. Saul esiintyy niissä habirujen johtajana nimellä Labayu, "Juudan leijona", ja hänellä mainitaan olleen alipäällikköinään Dadua ja Ayab, ja hänen poikansa nimeksi mainitaan Mutbaal tai Ishbaal. Lingvistisesti "Dadua" on sama kuin Daavid ja "Ayab" sama kuin Jooab. "Ishbaal" on Iisbosetin heetinkielinen versio. Amarnan savitauluissa Labayun mainitaan saaneen surmansa väijytyksessä Gilboan vuorella, joka on yhtenevä Raamatun kertomuksen kanssa. Tämän mukaan Saul on varhaisin Raamatun henkilö, joka on voitu historiallisesti osoittaa olleen olemassa, mutta Rohlin kronologiaa ei ole tieteellisissä piireissä yleisesti hyväksytty.
Abel

Abel (Vanhassa kirkkoraamatussa Aabel; ) oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten Aadamin ja Eevan toinen poika. Hänen veljensä Kain tappoi hänet.
Abelista kertovat kirjoitukset.
Vanhan Testamentin Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan Abel oli lammaspaimen, kun taas hänen veljensä Kain oli maanviljelijä. Molemmat uhrasivat Jumalalle, mutta Jumala katsoi suopeasti vain Abelin karitsauhriin, josta suuttuneena Kain tappoi Abelin. 
Apokryfisessä kirjallisuudessa Abel mainitaan Henokin kirjassa, jossa Abelin henki anoo kostoa kaikille Kainin jälkeläisille. Uuden Testamentin Heprealaiskirjeessä Abelin uhrin kerrotaan olleen Kainin uhria arvokkaampi, koska Abel uskoi ja oli vanhurskas. Lisäksi Jeesus opettaa Matteuksen evankeliumin mukaan Abelin olleen ensimmäinen viattomasti kärsinyt ihminen.
Koraanin kertomus.
Tarina Kainista ja Abelista tai oikeammin "Adamin kahdesta pojasta" löytyy Koraanin Katetun pöydän suurasta 5 (27–30). Koraani kertoo: "kumpikin heistä uhrasi ja toisen uhri vastaanotettiin, toisen uhria ei vastaanotettu. (Toinen) sanoi: »Totisesti, minä surmaan sinut».
Kohtausta seuraa tarina korpista: "Ja Jumala lähetti korpin, joka raapi maata näyttääkseen hänelle, kuinka hänen veljensä alaston ruumis olisi kätkettävä." (5:31). Jälkimmäistä tarinaa ei ole Raamatussa, mutta sekin löytyy rabbiinisista kirjoituksista. Koraanista veljesten nimet puuttuvat, mutta myöhemmissä islamilaisissa teksteissä he ovat Qabil ja Habil.
Koraanissa kertomusta seuraa jae 32: "Tämän johdosta annoimme Israelin lapsille säädöksen, että kuka ikinä ottaa hengiltä ihmisen muutoin kuin verikostoksi tai pahuuden ehkäisemiseksi maassa, hän on kuin olisi tappanut kaikki ihmiset; ja ken ikinä pelastaa yhden hengen, hän on kuin olisi pelastanut kaikkien ihmisten hengen --". Geiger antaa tekstin heprealaiseksi lähteeksi Mishnah Sanhedrinin luvun 4.
Sukupuu.
Abelin sukupuu Raamatun mukaan.
Circuit Gilles Villeneuve

Circuit Gilles Villeneuve (, aiemmin Circuit Île Notre-Dame) on moottorirata Île Notre-Dame -saaressa Montrealissa Kanadassa.
Historia.
Radan on suunnitellut Roger Peart. Sitä alettiin rakentaa vuonna 1977. Rata rakennettiin alun perin kilpailuradaksi, mutta sittemmin se on ollut myös yleisessä käytössä kilpailujen välisenä aikana. Radan alkuperäinen nimi oli Circuit Île Notre-Dame, mutta se vaihdettiin nykyiseksi vuonna 1982 kunnianosoituksena samana vuonna kuolleelle kanadalaiselle Gilles Villeneuvelle. Radan tunnetuimpia osia ovat Mestareiden muuri ja Kasinon suora (), joissa on nähty monia vaarallisia kolareita.
Radalla ajetaan Formula 1 -sarjan Kanadan GP:tä ja radalla ajettiin Champ Car -sarjan Grand Prix of Montreal -kilpailua. Ensimmäinen Formula 1 -sarjan Kanadan GP ajettiin radalla vuonna 1978. Italialainen Riccardo Paletti kuoli radalla kaudella 1982. Hän törmäsi lähdössä paikalleen jääneeseen Didier Pironin Ferrariin. Paletti menetti tajuntansa, ja auto syttyi pian tuleen.
Radan ongelmana on ollut jo monen vuoden ajan asfaltin murentuminen, ja se onkin moneen kertaan uusittu. Kauden 2008 kilpailun aika-ajoissa rata oli niin huonossa kunnossa, että monet kuljettajat pelkäsivät sen olevan turvallisuusriski, ja ettei kukaan pääse maaliin.
Kauden 2011 kilpailu oli koko Formula 1 -historian pisin kilpailu ajallisesti (4:04.39,537), se oli myös keskinopeudeltaan hitain (74,844 km/h) ja siinä oli myös eniten turva-autojaksoja (6).
Mestareiden muuri.
Yksi radan kuuluisimmista kohdista on Mestareiden muuri (), joka on radan viimeisen šikaanin vasemmalle kääntyvän tiukan mutkan ulkokaarteessa oleva betonimuuri. Muuri sai nimensä kauden 1999 Kanadan osakilpailun jälkeen, kun F1-maailmanmestarit Damon Hill, Michael Schumacher ja Jacques Villeneuve törmäsivät muuriin ja keskeyttivät.
Radan muutokset.
Rata pysyi muuttumattona vuodet 1978–1986. Vuonna 1987 radalla tehtiin suuria muutostöitä, muun muassa varikko siirrettiin radan toiseen päähän ja muutamien mutkien profiilia muutettiin. Kaudella 1994 nopeaa Casino-mutkaa pidettiin liian vaarallisena, joten radalle asennettiin väliaikainen renkaista tehty šikaani, aivan kuin Espanjan GP:ssä aiemmin samalla kaudella. Rengasšikaani pysyi paikallaan myös seuraavalla kaudella, kunnes kaudeksi 1996 rata sai lähes nykyisen muotonsa – Casinon šikaani poistettiin ja radan viimeinen šikaani muuttui huomattavasti entistä hitaammaksi. Uusimmat, vuonna 2002 tapahtuneet muutokset ovat varikon ulostulon siirtäminen kauemmas lähtöviivasta sekä L’Epingle-neulansilmämutkan siirtäminen kauemmas katsomoista mutkan turva-alueen kasvattamiseksi.
Kain

Kain () oli Raamatun Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan ensimmäisten ihmisten, Aadamin ja Eevan, poika.
Raamatun kertomus.
Raamatun kertomuksen mukaan Kain oli maanviljelijä ja hänen veljensä Abel oli lammaspaimen. Kain suuttui veljelleen ja tappoi tämän, koska Jumala oli suosiollisempi Abelin uhrille. Tapon jälkeen Jumala kysyi Kainilta, missä hänen veljensä on. Kain vastasi: "Olenko minä veljeni vartija?" Kain kirottiin, ja häneen pantiin "Kainin merkki". Raamattu ei kerro, millainen tuo merkki oli, mutta sen tarkoitus oli olla merkkinä, ettei kukaan, kuka hänet kohtaa, tappaisi häntä. Kain muutti asumaan Eedenin itäpuolelle ja oli ensimmäinen, joka perusti kaupungin. Kain sai pojan, jonka nimi oli Henok.
Koraanin kertomus.
Tarina Kainista ja Abelista tai oikeammin "Adamin kahdesta pojasta" löytyy Koraanin Katetun pöydän suurasta 5 (27–30). Koraani kertoo: "kumpikin heistä uhrasi ja toisen uhri vastaanotettiin, toisen uhria ei vastaanotettu. (Toinen) sanoi: »Totisesti, minä surmaan sinut». 
Kohtausta seuraa tarina korpista: "Ja Jumala lähetti korpin, joka raapi maata näyttääkseen hänelle, kuinka hänen veljensä alaston ruumis olisi kätkettävä." (5:31). Jälkimmäistä tarinaa ei ole Raamatussa, mutta sekin löytyy rabbiinisista kirjoituksista. Koraanista veljesten nimet puuttuvat, mutta myöhemmissä islamilaisissa teksteissä he ovat Qabil ja Habil.
Koraanissa kertomusta seuraa jae 32: "Tämän johdosta annoimme Israelin lapsille säädöksen, että kuka ikinä ottaa hengiltä ihmisen muutoin kuin verikostoksi tai pahuuden ehkäisemiseksi maassa, hän on kuin olisi tappanut kaikki ihmiset; ja ken ikinä pelastaa yhden hengen, hän on kuin olisi pelastanut kaikkien ihmisten hengen --". Geiger antaa tekstin heprealaiseksi lähteeksi Mishnah Sanhedrinin luvun 4.
Aihe kirjallisuudessa.
Danten "Jumalaisessa näytelmässä" ennen Juudaan helvettiä Dante ja Vergilius kävelevät yhdeksännen piirin Kainassa, missä sukulaistensa murhaajat viruvat jäisessä tuomiossaan. 
Isaac Asimov on kuvannut Kainin ja Abelin tarinaa allegoriana nomadien ja maanviljelijöiden ristiriidasta. 
Sukupuu.
Kainin suvun sukupuu Raamatun mukaan.
Dion Kassios

Dion Kassios (; ; 155 tai noin 163/164 – 229 tai 235 jälkeen) oli antiikin kreikkalais-roomalainen historioitsija ja poliitikko. Hänet tunnetaan siitä, että hän kirjoitti Rooman historiaa käsittelevän teoksen, joka käsitti tapahtumat Aineiaasta ja Rooman perustamisesta vuoteen 229.
Elämä.
Dion Kassios syntyi Nikaiassa, Bithyniassa. Hänen isänsä oli roomalainen senaattori ja Lyykia-Pamfylian, Kilikian ja Dalmatian maaherra Manius Cassius Apronianus. Äitinsä puolelta Dion oli kreikkalaista syntyperää ja puhuja Dion Khrysostomoksen sukulainen. Teoksensa hän kirjoittikin kreikaksi. Vuonna 180 hän muutti Roomaan, jossa hän ystävystyi Commoduksen, Septimius Severuksen ja Aleksanteri Severuksen kanssa. Hän pääsi senaatin jäseneksi ja valtion korkeimpiin kunniavirkoihin.
Dion oli kvestorina vuonna 188 tai 189, mikä toi hänet senaatin jäseneksi. Vuonna 194 tai 195 hän oli preettori ja noin vuonna 205 "consul suffectus". Keisari Aleksanteri Severuksen aikana hän toimi African, Dalmatian ja Pannonian prokonsulina sekä myöhemmin toistamiseen konsulina vuonna 229. Tämän jälkeen Dion joutui epäsuosioon mielipiteittensä vuoksi, ja keisari Aleksanteri Severus kehotti häntä lähtemään Roomasta. Hän oli myös toiminut alaisiaan sotilaita kohtaan varsin julmasti, minkä takia hänen oma turvallisuutensa oli vaarassa. Dio vetäytyikin julkisesta elämästä synnyinseudulleen Bithyniaan, jossa hän kuoli.
Teokset.
Dion julkaisi Rooman historiaa käsittelevän teoksen "Historiae Romanae", joka käsitti 80 kirjaa. Tämä 22 vuoden tutkimustyön tulos käsitti Rooman historian yli 983 vuoden ajalta aina Aineiaan saapumisesta Italiaan ja Rooman perustamisesta vuoteen 229. Kokonaisina ovat säilyneet vain kirjat 36–54 (vuodet 68 eaa. – 10 eaa.) ja lyhennelminä kirjat 55–60 (9 eaa. – 46 jaa.). Muista kirjoista on jäljellä vain lyhyitä katkelmia. Julius Caesarin aikaan asti Dio antaa tapahtumista vain yhteenvetoja. Tämän jälkeen hän myös kertoo enemmän yksityiskohtia. Dion otti työhönsä mallia Thukydideeltä. Hän kertoo teoksessaan muun muassa Bulla Felixistä.
Dioskuurit

Dioskuurit (, ”Zeuksen pojat”) olivat kreikkalaisessa mytologiassa jumalkaksoset Kastor () ja Polydeukes (), latinaksi Castor ja Pollux.
Veljeksistä Kastor oli tavallinen kuolevainen, kun taas Polydeukes oli kuolematon kuten isänsäkin. Myöhemmin Polydeukes menetti veljensä, kun tämä surmattiin häissä, ja Polydeukes pyysi isältään kuolemattomuuden poistamista. Zeus ei kuitenkaan voinut niin tehdä, sillä kerran kuolematon on aina kuolematon. Kaksoset kuitenkin korotettiin taivaalle.
Merimiesten auttajina Kastor ja Polydeukes kuvattiin myös tähtipariksi. Heidän mukaansa on nimetty Kaksosten tähtikuvio ja sen kaksi kirkkainta tähteä, Castor ja Pollux.
Mytologia.
Kastor ja Polydeukes olivat Ledan ja Joutsenen hahmossa esiintyneen Zeuksen jälkeläisiä. Leda synnytti munan, josta kaksoset kuoriutuivat. Helena, joka oli myöhemmin kuuluisa Troijan sodan aiheuttajana, oli heidän sisarensa.
Kun Theseus ja hänen ystävänsä Peirithoos olivat vieneet Helenan Spartasta, nuoret sankarit Kastor ja Polydeukes seuraajineen ryntäsivät häntä pelastamaan. Theseus oli poissa Attikasta ja veljet onnistuivat saamaan sisarensa takaisin.
Kastor oli kuuluisa hevosten kesyttämisestä ja hallinnasta ja Polydeukes nyrkkeilytaidosta. Heitä yhdisti lämmin kiintymys ja erottamattomuus kaikissa toimissaan. He liittyivät argonauttien retkikuntaan. Matkan aikana nousi myrsky ja Orfeus rukoili Samothraken ​​jumalia ja soitti harpullaan, minkä jälkeen myrsky laantui ja veljien päihin ilmestyi tähdet. Tästä tapauksesta johtuen Kastoria ja Polydeukesta pidettiin myöhemmin merimiesten ja matkailijoiden suojelusjumaluuksina, ja loimotusta, joka tietyissä ilmanoloissa ilmestyy alusten purjeiden ja mastojen ympärille, kutsuttiin heidän nimillään.
Argonauttien matkan jälkeen Kastor ja Polydeukes osallistuivat sotaan Idaksen ja Lynkeuksen kanssa. Kastor surmattiin, ja Polydeukes, joka oli lohduton veljensä menetyksestä, anoi Zeusta, että hänen sallittaisiin antaa oma henkensä lunnaiksi tämän herättämiseksi henkiin. Zeus suostui, että kaksi veljeä voisivat nauttia elämän siunauksesta vuorotellen, viettäen yhden päivän maan alla ja seuraavan taivaallisissa asuinsijoissa. Tarinan toisen muodon mukaan Zeus palkitsi veljien kiintymyksen asettamalla heidät tähtien joukkoon Kaksosina.
He saivat jumalallisen kunnianosoituksen Dioskuurien eli Zeuksen poikien arvonimen muodossa. Heidän uskottiin ilmestyneen satunnaisesti myöhempinä aikoina, osallistuen jommallakummalla puolella kovaa taistelua, ja heidän sanottiin sellaisissa tilanteissa ratsastaneen mitä upeimpien valkeiden ratsujen selässä. Rooman varhaisessa historiassa heidän sanotaan näin auttaneen roomalaisia Regillusjärven taistelussa, ja voiton jälkeen heidän kunniakseen pystytettiin temppeli paikalle, jossa he ilmestyivät.
Räyskälän lentokenttä

Räyskälän lentokenttä sijaitsee Lopen Räyskälässä noin 23 kilometriä kunnan keskustasta länteen ja 37 kilometriä Forssan keskustasta itään. Kenttä on Pohjoismaiden vilkkain purjelentokeskus.
Historia.
Alun perin kenttä oli Suomen ilmavoimien varalaskupaikka toisen maailmansodan aikana. Se rakennettiin vuonna 1940, mutta sitä ei käytetty sodassa. Kenttä kasvoi umpeen ja raivattiin uudestaan lentokentäksi kesällä 1963, kun Parolan lentokentän toiminta siirrettiin sinne. Tuolloin kentän lentotoiminta alkoi 15. toukokuuta 1963 ja kausi päättyi 2. marraskuuta 1963. Kentän maa-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus, joka on vuokrannut kentän Räyskälä-Säätiölle. Lentokenttäaluetta ympäröiviä alueita on käyttänyt maastoharjoittelualueenaan muun muassa Riihimäellä sijaitseva Viestirykmentti.
Toiminta.
Räyskälässä toimii Suomen Urheiluilmailuopisto.
Vuosien varrella Räyskälän lentokentällä on järjestetty monia tapahtumia. Purjelennon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuonna 1976, ja 2014 vakio-, kerho- ja 20m- kaksipaikkaisluokassa. Purjelennon Euroopan-mestaruuskilpailut on järjestetty Räyskälässä vuosina 1988, 1996 ja 2005. Räyskälä isännöi purjelennon nuorten maailmanmestaruuskilpailut kesällä 2009. Räyskälässä järjestettiin vuosien 2012, 2022 ja 2025 Suviseurat. Suomen Radioamatööriliitto ry:n valtakunnallinen radioamatöörien kesäleiri on pidetty Räyskälässä vuosina 1975, 1985, 1995, 2005 ja 2015.
Kenttää on käytetty 1980-luvulla autojen kiihdytysajokilpailuihin. Nykyisin kenttä toimii muun muassa Road Racingin SM-sarjan ja Ducati Cupin kisapaikkana. Kentällä on myös moottoripyöräpoliisien koulutuskeskus.
Onnettomuudet.
Kentällä tapahtui 16. lokakuuta 2024 hieman ennen puoltapäivää lento-onnettomuus, jossa kuoli kaksi henkilöä ja tuhoutui epäonnistuneessa nousussa 1942 vuosimallin T-6 Texan eli SNJ-3 harjoituslentokone. Pienkone rysähti maahan kiitotien läheisyydessä ja syttyi tuleen. Paikalle saapui kahdentoista jälkeen läheisistä maakuntakaupungeista seitsemän pelastuslaitoksen yksikköä. Räyskälä säätiön toiminnanjohtaja on järkyttynyt lentounelman epäonnistumisesta. Onnettomuustutkintakeskus (OTKES) aloitti onnettomuuden syyn selvittämisen klo 13.00, pelastuslaitos järjesti yhdessä poliisin kanssa tiedotustilaisuuden tapahtuneesta, mutta onnettomuuden syy ei selvinnyt päivänkuluessa. Turmakoneeseen kuoli kaksi noin 60-vuotiasta saksalaista pitkän kokemuksen omaavaa lentäjää. 2. maailmansodan aikainen kone oli kunnostettu 1990-luvulla ja se oli saanut Suomessa Traficomilta lentoluvan kolmeksi vuodeksi. Koneella oli maailamsodan jälkeen useita sijoituspaikkoja ja omistajia.
Cato vanhempi

Marcus Porcius Cato vanhempi (234–149 eaa.), liikanimeltään "Maior" ja "Censorius", oli antiikin roomalainen valtiomies, kirjailija ja reettori. Yksityiselämässään hän oli vanhan ajan roomalaisen perikuva. Tämän vuoksi myöhempien polvien roomalaiset ihailivat häntä suuresti.
Elämä.
Caton yhteiskunnallinen asema ei ollut aluksi korkea. Hän sai kuitenkin puolelleen konservatiiviset Fabiuksen ja Valeriuksen perheet. Hän toimi preettorina Sardiniassa vuonna 198, konsulina Hispaniassa vuonna 195 ja pystyi rauhoittamaan alueen kapinoinnin kohtuullistamalla paikallisten asukkaiden verotusta. Hän osallistui legaattina voittoisaan sotaretkeen Antiokhos III:ta vastaan vuonna 191. Hän pyrki kensoriksi vuonna 189, mutta hävisi silloin vaalin. Voimakkaan vaalitaistelun ansiosta hän tuli valituksi vuonna 184. Tässä tehtävässä hän kampanjoi erityisesti ylellisyyttä vastaan. Cato tunnetaan etenkin siitä, että hän korosti politiikassaan voimakkaasti perinteisiä roomalaisia arvoja ja ihannoi yksinkertaista maalaiselämää. Veltostuneena pitämäänsä kreikkalaista sivistystä hän vastusti ankarasti. Vasta vanhoilla päivillään hän lievensi tätä asennettaan.
Cato tunnettiin myös kiihkeänä Karthagon vihollisena (katso: "ceterum censeo"). Karthago kävi tuottoisaa maatalouskauppaa Rooman kanssa ja sen sotilaallinen uhka oli suuri. Vaikka Karthago vakuutteli rauhantahtoaan, Rooma aloitti sitä vastaan sodan vuonna 149 Scipio Africanuksen johdolla. Karthagon piiritys kesti kolme vuotta, ja kukistuttuaan kaupunki hajotettiin maan tasalle vuonna 146. Sen jälkeen Cato kampanjoi idästä tulevaa maahanmuuttoa vastaan, koska piti kreikkalaisia turmeltuneina. 
Cato nuorempi oli vanhemman Caton pojanpojanpoika.
Vaikutus.
Cicero omisti teoksensa "Vanhuudesta" ("Cato maior de senectute") tuolloin jo edesmenneelle Catolle ja esitti siinä ajatuksia hänen suullaan. Vielä paljon myöhemmin Caton ajan jälkeen, joskus 100-300-luvulla, syntyi opetusrunoja kokoava teos "Caton opetuksia", joka on nimeltään oletettavasti kunnianosoitus Catolle, vaikkakaan ei ole hänen kirjoittamansa.
Hämeen Sanomat

Hämeen Sanomat (HäSa) on Hämeenlinnassa ilmestyvä sanomalehti. Oman määritelmänsä mukaan se on sitoutumaton maakunnallinen äänenkannattaja. Vuonna 2021 Keskisuomalainen-konserni osti lehden, ja vuodesta 2025 sen julkaisijana on toiminut konsernin tytäryhtiö Päijänne Media Oy.
Historia.
Kaarlo Blomstedt perusti "Hämeen Sanomat" vuonna 1878 ja julkaisi näytenumeron 12. joulukuuta. Säännöllisesti lehti alkoi ilmestyä 8. tammikuuta 1879. "Hämeen Sanomat" on vanhin vieläkin alkuperäisellä nimellä ilmestyvä suomenkielinen sanomalehti. Blomstedt julkaisi lehteä vuoteen 1882, jolloin perustettiin Hämeen Sanomat Oy.
1920-luvulla "Hämeen Sanomia" pidettiin kokoomuksen lehtenä. Vuodesta 1917 lehti oli päätoimittaja Aarne Kauhtion johdolla ajanut tiukkaa kommunisminvastaista linjaa. Näin se oli myös myötäillyt Lapuan liikettä. Vuonna 1930 "Hämeen Sanomat" ilmoitti omaksuvansa kansanliikkeen isänmaalliset periaatteet, ja vuonna 1931 se totesi "taistelevansa kaikin voimin kansainvälistä marxilaisuutta vastaan pyrkien samalla yhdistämään isänmaallisia kansalaisia puoluerajoista välittämättä."
Kun Isänmaallinen kansanliike perustettiin Hämeenlinnassa 1932 "Hämeen Sanomien" katsottiin tulleen sen äänenkannattajaksi. Läpi 1930-luvun yhtiökokouksissa väännettiin kättä lehden linjasta IKL:n ja kokoomuksen välillä. IKL piti lehdessä valtaa vuoteen 1938. Tuolloin sisäministeri Urho Kekkonen yritti lakkauttaa IKL:n, ja samassa yhteydessä myös "Hämeen Sanomia" kiellettiin ilmestymästä. Tämä johti kokoomuslaisten tilapäiseen pääsyyn "Hämeen Sanomissa" niskan päälle ja uudeksi päätoimittajaksi nimettiin Mauri Kittelä.
Kolmen päivän kuluttua oikeus totesi IKL:n lakkautusprosessin olevan lainvastainen ja riitainen tilanne lehdessä jatkui kutakuinkin ennallaan ja päätoimittajana oli kokoomuslainen Arvi Tapiola. Vuonna 1941 IKL sai jälleen selvän enemmistön yhtiökokoukseen ja Kauhtio palasi päätoimittajaksi. Lehti kuitenkin julistettiin riippumattomaksi ja linja tasaantui yleisporvarilliseksi.
Pauli Uusi-Kilponen ilmoitti jo kesällä 2016 jäävänsä pois päätoimittajan tehtävästä, mutta seuraajaa ei löytynyt ja hän jatkoi sittemmin tehtävässä. Hän on myös ollut Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtaja ja on edelleen Aina Groupin johtoryhmän puheenjohtaja. Petri Hakala siirtyi päätoimittajan tehtävään maaliskuussa 2018 ja Hämeen Sanomat Oy:n toimitusjohtajaksi saman vuoden marraskuussa..
"Hämeen Sanomat" siirtyi tabloidi-sivukokoon 1. huhtikuuta 2015. Aiemmin lehteä oli julkaistu broadsheet-kokoisena. 22. kesäkuuta 2021 Keskisuomalainen ilmoitti ostaneensa Aina Groupilta lehteä julkaisseen Hämeen Sanomat Oy:n, joka fuusioitiin Keskisuomalaisen tytäryhtiöön Hämeen Media Oy:hyn 30. syyskuuta 2022. Hämeen Media yhdistyi edelleen 1. huhtikuuta 2025 Keski-Suomen Median kanssa Päijänne Mediaksi.
Päätoimittajat.
"Hämeen Sanomien" päätoimittajana on vuodesta 2021 alkaen toiminut Tuulia Viitanen.
Bonaventura Cavalieri

 Francesco Bonaventura Cavalieri (1598 Milano – 30. marraskuuta 1647 Bologna) oli italialainen matemaatikko. Hän kirjoitti logaritmeista ja geometriasta.
Cavalieri liittyi jesuaatteihin (ei jesuiittoihin kuten joskus virheellisesti väitetään) jo lapsena. Hän kiinnostui matematiikasta opiskeltuaan Eukleideen teoksia ja tavattuaan Galileo Galilein, jonka oppilas hänestä myöhemmin tuli. Vuonna 1629 Cavalierista tuli Bolognan yliopiston matematiikan professori. Cavalieri tutki ennen kaikkea geometriaa, jossa hänen työnsä toimi Isaac Newtonin ja Gottfried Leibnizin differentiaalimatematiikan edeltäjänä.
Cavalierin vuonna 1632 julkaistu "Directorum universale uranometricum" sisälsi sini-, tangentti-, sekantti- ja versaalisinifunktioiden taulukot sekä näiden logaritmit kahdeksan numeron tarkkuudella. Cavalierin tärkein teos oli vuoden 1635 "Geometria indivisibilibus continuorum", joka oli eräs uuden ajan alun keskeisimpiä matemaattisia teoksia. Tässä kirjassa Cavalieri käsittelee ajatusta, jonka mukaan kappaleiden pinta-ala ja tilavuus koostuvat jakamattomista suorista, joita ikään kuin integroidaan geometrisesti erimuotoisten kappaleiden tilavuuksien määrittämiseksi. Nykyisillä differentiaalilaskennan merkinnöillä Cavalierin tärkein teoreema vastaa yhtälöä:
formula_1
Hänen mukaansa on saanut nimensä kappaleiden tilavuuksia koskeva Cavalierin periaate.
Kymin lentokenttä

Kymin lentopaikka on Kotkassa sijaitseva lentokenttä. Lentokenttä on nykyisin aktiivinen purjelentopaikka. Lentokentän yhteydessä toimii Karhulan ilmailukerhon lentomuseo. Lentokentän vieressä on myös Lentotekniikan Kilta ry:n vuonna 1999 pystyttämä Hävittäjälentolaivue 34:n muistopatsas.
Historiaa.
Kymin Ohrakankaalle alettiin rakentaa sotilaslentokenttää elokuussa 1942 ja 10. huhtikuuta 1943 sinne laskeutui ensimmäinen lentokone. Jatkosodan lopulla kentältä toimi Hävittäjälentolaivue 34 Messerschmitt Bf 109 -koneilla. Laivue otti tunnuksekseen kotkan. Laivue suojasi Etelä-Suomen rannikkoa, Kotkan kaupunkia ja satamaa ja sen edustan laajaa meririntamaa. Se vastasi kaikkiaan 198 hälytykseen, suoritti 483 torjuntalentoa ja osallistui puolensataan ilmataisteluun. Tätä kunnioittaa 7. elokuuta 1999 julkistettu Hävittäjälentolaivue 34:n muistopatsas. Sodan lopussa kentältä operoivat myös Hävittäjälentolaivueet 30 ja 24.
Purjelento alkoi Kymin kentällä jo kesällä 1945, vaikka Suomi oli lentokiellossa. 1940-luvun lopussa kentälle tuli moottorikoneitakin. 1960-luvulla kentän pääkäyttäjäksi tuli Karhulan Ilmailukerho, jota on pidetty yhtenä Suomen aktiivisimmista purjelentokerhoista. Lentoja on tehty viime vuosina yli 3 000 vuodessa.
Kymin kentällä toimii myös Kotkan Ilmailukerho, jossa harrastetaan moottorilentoa. Kotkan ilmailukerhon toiminta juontaa juurensa vuoteen 1936, jolloin kerho aloitti toimintansa nimellä Kotkan Purjelentokerho. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuonna 1948. Alkuvuosina toiminta keskittyi purjelentoon ja lennokkeihin. Moottorilentotoiminta alkoi vuonna 1984, jolloin kerho herätettiin henkiin noin 20 vuoden hiljaiselosta – toiminta Kymin lentokentällä alkoi vilkkaana. Nykyään Kotkan ilmailukerho lentää Piper Cherokee 140 Mod. -lentokoneella, jonka tunnus on OH-PDU.
Kymin lentokentältä osallistutaan ajoittain myös OI-amatööriradiosemien toimintapäiviin, kuten 4. kesäkuuta 2017 viimeksi OI5AY:llä, erikoisjääkärirykmentin kutsumerkillä.
Cincinnatus

Lucius Quinctius Cincinnatus oli antiikin roomalainen kansalaiskunnon ja vaatimattomuuden perikuva. Roomalaisen historiankirjoituksen mukaan hän pelasti diktaattorina Rooman voittamalla eekvit vuonna 458 eaa. ja oli uudelleen diktaattorina 439 eaa. Vaikka Cincinnatus on ollut historiallinen henkilö, monet legendat hänen elämästään ovat suuresti liioiteltuja. Hänen mukaansa on nimetty Cincinnati-nimiset kaupungit ainakin Italiassa, Ohiossa ja Iowassa.
Vuonna 1888 ilmestyneen lukemiston sekä vuoden 2004 MS Encarta -tietosanakirjan mukaan Cincinnatuksen aikana kansalaisriidat repivät Roomaa ja kaupunki kävi alinomaa sotia naapureitaan, varsinkin pieniä latinalaiskansoja "eekviläisiä" ja "volskilaisia" vastaan. Cincinnatus sai mainetta sekä poliittisesta toiminnastaan että taisteluissa noita ulkoisia vihollisia vastaan. Vuonna 458 eaa. konsuli Minuciuksen johtama roomalainen sotajoukko joutui Algidus-vuorella suureen hätään, kun eekviläiset piirittivät sen. Roomassa pelästyttiin tapahtunutta ja päätettiin nimittää Cincinnatus diktaattoriksi.
Cincinnatus oli pienellä maatilallaan kyntämässä, kun senaatin lähettiläät tulivat ilmoittamaan hänelle nimityksestä. Hän riisui heti työvaatteensa, otti ylleen toogan ja riensi kaupunkiin. Siellä hän kokosi viipymättä sotajoukon ja riensi Algidus-vuorelle.
Heti perille saavuttuaan Cincinnatus hyökkäsi. Piiritetyt roomalaiset elpyivät myös saadusta avusta ja tekivät voimakkaan hyökkäyksen, jolloin vihollinen jäi kahden tulen väliin. Moni surmattiin ja jäljelle jääneet piiritettiin. He rukoilivat nyt nöyrästi Cincinnatukselta armoa. Hän vastasi, ettei tarvitse eekviläisten verta, ja salli heidän lähteä tiehensä. Mutta heidän täytyi ensin antaa pois aseensa ja omaisuutensa ja astua puolialastomina ikeen alitse, joka tehtiin kahdesta pystytetystä keihäästä ja kolmannesta keihäästä, joka oli sidottu niiden päihin. Sellaista pois marssimista pidettiin suurena häpeänä.
Voitetun saaliin jakoi Cincinnatus omille sotamiehilleen, mutta Minuciuksen sotamiehet eivät saaneet mitään. Heille hän sanoi: "Teille ei mitään saalista tule viholliselta, jonka saaliiksi itse olitte vähällä joutua, ja sinä, Minucius, johda alempana päällikkönä legioonia, kunnes osoitat konsulille sopivaa rohkeutta."
Päätettyään sodan onnellisesti Cincinnatus palasi riemusaatossa Roomaan. Sitten hän luopui oma-aloitteisesti diktaattorin virasta, vaihtoi toogan työasuun ja palasi maatilalleen jälleen kyntämään. Tällaisella käytöksellä hän kuvasti roomalaista valtiolle uhrautuvan ja vaatimattomuuteen nojautuvan kansalaisen ihannetta.
Taiteessa Cincinnatus kuvataan usein auransa kanssa.
Lucius Cornelius Cinna

Lucius Cornelius Cinna (?–84 eaa.) oli populaarien johtajia Rooman tasavallassa. Hän on tunnetuin Cornelius-suvun Cinna-haaran jäsenistä. Hän oli yhtäjaksoisesti konsulina vuodesta 87 eaa. aina vuoteen 84 eaa. asti. Hän oli yksi Mariuksen suurimpia kannattajia Mariuksen mittelössä Sullaa vastaan. 
Mariuksen murhautettua Sullan kannattajat ja otettua vallan Roomassa, Cinna toimi hänen kumppaninaan. Mariuksen yllättäen kuoltua vuoden 86 eaa. alussa, Cinna nousi hallitsemaan Lucius Valerius Flaccuksen kanssa. Tämän jouduttua yllättäen murhatuksi Cinnan rinnalle nousi hallitsemaan Gnaeus Papirius Carbo. Kun Cinna valmistautui kohtaamaan Sullan vuonna 84 eaa., hänet tapettiin yllättäen kapinassa.
Cinnan tytär Cornelia oli naimisissa Julius Caesarin kanssa vuosina 84 eaa.–69 eaa. Sulla yritti usein pakottaa heidät eroamaan, mutta Caesar pysyi vaimonsa rinnalla aina tämän kuolemaan asti vuoteen 69 eaa.
Luettelo Linux-jakeluista

Tämä on luettelo Linux-jakeluista (myös jakelupaketti tai distro).
Erilaisia jakeluita on luetteloitu useita satoja.
RPM-pohjaiset.
Riippumattomat RPM-pohjaiset.
Jakelut, jotka käyttävät RPM-paketteja, poislukien zypp, Fedora, urpmi ja apt-rpm -muunnokset.
Debian-pohjaiset.
Debianiin perustuvat jakelut.
Debian (Stable-haara) -pohjaiset.
MEPIS-pohjaiset.
Mepis-jakeluun perustuvat.
Pacman-pohjaiset.
Arch-Linuxin pacman-pakettihallintajärjestelmään perustuvat.
Gentoo-pohjaiset.
Gentoo Linuxiin perustuvat jakelut.
Slackware-pohjaiset.
Slackwareen perustuvat Linux-jakelut.
Lähdekoodijakeluun perustuvat.
Vain lähdekoodiin perustuvat (ei pakettihallintajärjestelmään perustuvia).
Android-pohjaiset.
Android on Googlen kehittämä Linux-ytimeen perustuva käyttöjärjestelmä, jossa muut komponentit eroavat tyypillisestä Linux-jakelusta. Googlen omia palveluita ei ole mukana kaikissa Androidin versioissa.
Riippumattomia.
Riippumattomia jakelupaketteja, jotka eivät kuulu edellämainittuihin kategorioihin.
Vuoden ekoauto

Vuoden ekoauto on Motivan ja Tuulilasi-lehden yhteinen autovertailu, jossa etsitään kulloisestakin vertailuryhmästä ekologisinta autoa. Tarkoitus ei ole löytää yhtä ainoaa ja absoluuttisesti oikeaa ekoautoa, koska käyttäjien tarpeet ovat erilaisia, eikä esimerkiksi pikkuauto ole oikea ratkaisu paljon tilaa tarvitsevalle. Valinnalla halutaan lähinnä muistuttaa, että ekologisiinkin asioihin voisi autoa valittaessa kiinnittää huomiota. Vuoden ekoauton valinta käynnistettiin syksyllä 1995.
Ensimmäinen Vuoden ekoauto valittiin vuonna 1996. Vuoden ekoauto -vertailun käynnisti kauppa- ja teollisuusministeriön alainen Energiansäästön palvelukeskus Motiva, joka on sen jälkeen muuttunut samoja asioita edistäväksi Motiva Oy:ksi. Valinnan käytännön järjestelyt hoitaa Tuulilasi-lehti ja valinnasta päättää Motivan kokoama asiantuntijaraati.
Vuoden ekoauton valinnassa pääpaino on polttoaineen kulutuksessa. Asiantuntijaraati tekee vuosittain pieniä muutoksia arvosteluperusteisiin ja painotuksiin, mutta jo pitkään kulutuksen osuus kokonaispisteistä on ollut puolet. Kulutus vaikuttaa suoraan hiilidioksidipäästöihin. Pitkällä maantieajolenkillä mitatun kulutuksen osuus pisteistä oli vuoden 2011 valinnassa 30 % ja mitatun kaupunkikulutuksen painoarvo oli 15 %. Myös siitä, miten lähellä ilmoitettuja kulutuksia mitatut arvot olivat, annettiin pisteitä. Näiden osuus kokonaispisteistä oli 5 %.
Säännellyt eli haitalliset päästöt vaikuttivat loppupisteisiin 25 % osuudella. Typen oksidit (NOx) ja palamattomat hiilivedyt (HC) vaikuttivat yhteensä 15 % osuudella, hiukkaspäästöt (PM) 10 % osuudella.
Sisätilat, tavaratilat ja auton turvavarusteet vaikuttivat kukin 5 % loppupisteisiin. Suorituskykykin oli mukana 10 % osuudella. Kiihtyvyyden painoarvo oli vain 3 %, sitkeyden 7 %. Sitkeys tarkoittaa samalla vaihteella mitattua nopeuden muutosta, nelosvaihteella välillä 40–100 km/h ja ekoautovertailussa viitos- tai kuutosvaihteella 60–100 km/h. Kiihtyvyysmittaus tehdään talvikelin ja nastarenkaiden takia nopeusvälillä 30–100 km/h.
Asiantuntijaryhmä on alusta lähtien hakenut mahdollisuuksia ottaa myös muita seikkoja mukaan. Näitä olisivat auton kierrätettävyys ja valmistukseen sekä huoltoverkostoon liittyvät ympäristöseikat sekä automyyjien tapa myydä ympäristöystävällisyyttä. Autotehtaiden ympäristöraportit ovat koko ajan parantuneet, mutta vielä ei ole niin paljon tietoa, että niitä voitaisiin ottaa mukaan.
Taylorin sarja

Taylorin sarja tarkoittaa matematiikassa menetelmää, jossa approksimoidaan funktiota potenssisarjalla. Taylorin sarja on yksinkertainen erikoistapaus potenssisarjasta. Funktion likiarvon laskemiseen on usein käytännöllistä käyttää Taylorin sarjaa, sillä sarjakehitelmästä saatavan approksimaation virhe on aina tarkasti tunnettu. Sarja on nimetty englantilaisen matemaatikon Brook Taylorin mukaan.
Jos funktiota kuvaava Taylorin sarja suppenee jollakin välillä formula_1, funktio on "analyyttinen" kyseisellä välillä. Tällöin funktion arvo on sama kuin sarjan summan raja-arvo.
Matemaattinen esitystapa.
Avoimella välillä formula_1 jatkuvasti derivoituva reaali- tai kompleksiarvoinen funktio "f" voidaan kirjoittaa Taylorin sarjaksi
formula_3.
Toisaalta tämä voidaan merkitä muodossa
formula_4 
Yllä olevan sarjan kehitteli Brook Taylor. Erityisesti tilanteessa jossa formula_5 puhutaan Colin Maclaurinin mukaan nimetystä Maclaurinin sarjasta. Sen yleinen muoto on siis
formula_6.
Eräiden funktioiden sarjakehitelmiä.
Monille funktioille on mahdollista kirjoittaa Taylorin (usein nimenomaan Maclaurinin) sarja, joka kuvaa funktiota sitä tarkemmin, mitä enemmän termejä sarjakehitelmästä huomioidaan. Erityisesti sarjan raja-arvo, kun summaus suoritetaan nollasta äärettömään, vastaa täsmälleen annettua funktiota niillä "x":n arvoilla, joilla se ylipäänsä suppenee. Eräitä tärkeitä sarjoja ovat (! tarkoittaa kertomaa)
formula_7
formula_8
formula_9
formula_10 suppenee, kun -1 &lt; x ≤ 1. 
formula_11, suppenee, kun -1 &lt; x ≤ 1.
Binomisarjat.
Muotoa formula_12 olevien funktioiden Taylorin sarjoja sanotaan myös binomisarjoiksi. Sellaisia ovat esimerkiksi:
formula_13, suppenee, kun -1 ≤ x ≤ 1.
formula_14, suppenee, kun -1 &lt; x &lt; 1.
formula_15, suppenee, kun -1 &lt; x &lt; 1.
Monen muuttujan Taylorin sarja.
Useamman muuttujan funktiolle Taylorin sarjaksi saadaan
formula_16
Taylorin polynomi.
Jos Taylorin sarjasta
formula_3
otetaan vain korkeintaan n-asteiset termit, saadaan Taylorin polynomi, jonka kertaluku on n:
formula_18
Tämän polynomin aste on aina korkeintaan "n", mutta esimerkiksi funktion sin "x" Taylorin polynomi kehityspisteenä origo kertalukua seitsemän olevan Taylorin polynomin aste on kuusi.
Jos Taylorin sarjan jäännösosa 
formula_19
voidaan todistaa riittävän pieneksi, voi Taylorin polynomia käyttää avoimella välillä jatkuvasti derivoituvien funktioiden approksimoimiseen polynomeilla.
Ylösnousemus

Ylösnousemuksella tarkoitetaan kuolemassa hajonneen ihmisruumiin ennalleen palaamista ja sen jälleenyhdistymistä sielun kanssa uuteen iankaikkiseen elämään. Usko on yleinen zarathustralaisuudessa, kristinuskossa ja islamissa. Kristinuskossa Jeesuksen ylösnousemuksella on keskeinen merkitys. Yleisellä ylösnousemuksella tarkoitetaan koko ihmiskunnan ylösnousemusta tuomiopäivänä.
Toisen tulkinnan mukaan ylösnousemuksessa kuollut ruumis ei nouse haudasta, vaan ainoastaan sielu. Esimerkiksi Jeesuksen sanoja aiheesta voi tulkita kummallakin näistä tavoista. 
Aihe esiintyy useissa muinaisissa uskonnoissa. Jo vuosisatoja ennen ajanlaskun alkua eri maissa juhlittiin Osiriksen, Tammuzin, Attiksen ja Mithran kuolemaa ja ylösnousemusta.
Carol Reed

Carol Reed (30. joulukuuta 1906 Lontoo – 25. huhtikuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja, jonka monipuolinen ura kattaa niin film noirin kuin komediankin.
Reed syntyi näyttelijä-tuottaja sir Herbert Beerbohm Treen ja May Pinneyn perheeseen Lontoon Putneyyn ja kävi koulua King’s Schoolissa Canterburyssä. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Britannian armeijassa. Sota-ajan runsaat kokemukset näkyvät hänen myöhemmissä elokuvissaan.
Jo teini-iässä Reed aloitti näyttelijänä mutta siirtyi nopeasti tuottajaksi ja ohjaajaksi. Hänen ohjauksiaan ovat muun muassa elokuvat "Neljän tuulen talo" ("Odd Man Out", 1947), Graham Greene -filmatisoinnit "Kolmas mies" ("The Third Man", 1949) ja "Miehemme Havannassa" ("Our Man in Havana", 1959), "Toiveitten laitakatu" (1954) sekä Dickens-klassikkoon "Oliver Twist" perustuva musikaalielokuva "Oliver!" (1968), josta hänet palkittiin parhaan ohjauksen Oscarilla.
Reed solmi vuonna 1943 avioliiton brittiläisen filmitähden Diana Wynyardin kanssa, mutta pari erosi 1947. Seuraavana vuonna hän meni naimisiin näyttelijä Penelope Dudley Wardin kanssa. Liitto päättyi Reedin kuolemaan. 
Vuonna 1953 Reed lyötiin saavutuksistaan ritariksi ensimmäisenä brittiläisenä elokuvaohjaajana. Hän kuoli sydänkohtaukseen 69-vuotiaana kotonaan King’s Roadilla Lontoon Chelseassa. Hänet on haudattu Gunnersburyn hautausmaalle Lontoon Kensingtoniin.