tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Renault 20 ja 30

Renault 20 ja Renault 30 olivat Renault’n vuosina 1975–1984 valmistamia edustusautoja, jotka korvasivat suositun Renault 16:n. Ne olivat aikansa ylellisimmät ja kalleimmat Renaultit, ja pitkälti identtiset; 30 oli kalliimpi ja siinä oli suuremmat moottorit. Autot erottaa helposti erilaisista etuvaloistaan – Renault 20:ssä on kaksi kulmikasta umpiota, kun taas Renault 30:ssä on neljä pyöreää umpiota. Yli 622 000 R20 ja R30-mallia valmistettiin Sandouvillessa, Le Havressa, Ranskassa. Vuonna 1984 mallit korvasi Renault 25.
Renault 30.
Renault 30:n moottori oli Renault’n, Peugeot’n ja Volvon yhdessä suunnittelema 2,7-litrainen V6 nimeltä PRV, jossa ei kuitenkaan käytetty bensiininsuihkutusta kuten Volvon 200-sarjassa. Edustuskäyttöön suunnattu 30 varustettiin pienempien Renault-mallien tapaan hatchback-takaluukulla. Se oli myös luokassaan poikkeuksellisen kevyt, omapainoltaan 1 320 kiloa.
Hufelandstraße

Hufelandstraße on katu Berliinissä, Prenzlauer Bergin kaupunginosassa Pankowin hallintoalueella. Se sijaitsee lähellä Volkspark Friedrichshainin puistoa ja Friedrichshain-Kreuzbergin hallintoalueen rajaa. Katu ulottuu Am Friedrichshain -kadulta kadulle Greifswalder Straße. Katu on noin yhden kilometrin pituinen, ja sen poikkikatuihin lukeutuvat Hans-Otto-Straße, Bötzowstraße ja Esmarchstraße. 
Katu on nimetty tunnetun saksalaisen lääkärin Christoph Wilhelm Hufelandin (1762–1836) mukaan vuonna 1904. Katua reunustavat rakennukset edustavat Gründerzeit-ajan arkkitehtuuria useine parvekkeineen ja erkkereineen. Rakennukset on rakennettu vuoden 1900 tienoilla. Ne selviytyivät suhteellisen hyvin toisen maailmansodan ilmapommituksista.
Pauli Siitonen

Pauli Ensio Siitonen (3. helmikuuta 1938 Simpele – 20. huhtikuuta 2024 Espoo) oli suomalainen maastohiihtäjä. Ammatiltaan hän oli poliisi ja hän edusti Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Pitkän matkan hiihtoihin erikoistunut Siitonen voitti Vasaloppetin vuonna 1973, Finlandia-hiihdon vuosina 1976–1980 ja Saksassa käytävän König-Ludwig-Lauf-kilpailun vuosina 1974, 1976–1979 ja 1981.
Siitosta pidetään hiihdon luistelutyylin kehittäjänä. Hän oppi tyylin seuratoveriltaan Alpo Virtaselta Helsingin Poliisi-Voimailijoista. Kerran jäätyään kärjestä hän lepuutteli puutuneita jalkojaan ja otti hiihdossaan Virtasta matkien sivuaskelia – eli luisteli. Hän ällistyi vauhdista ja voitti kyseisen hiihdon. Siitonen kiersi 1970-luvulla paljon ultrapitkien matkojen hiihtokisoja Keski-Euroopassa ja niinpä saksaksi luistelutyyli tunnettiin pitkään nimellä "Siitonen-schritt".
Pro Urheilu -palkinnon Siitonen sai vuonna 2009.
Renault 25

Renault 25 on Renault'n vuodesta 1983 vuoteen 1992 valmistama edustusauto, joka korvasi mallit 20 ja 30. Se oli siihen mennessä ylellisin Renault’n malli ja sijoittui toiseksi valittaessa Vuoden autoa Euroopassa 1985. Autossa oli edelläkävijävarusteina muun muassa keskuslukitus kaukosäätimellä sekä isompimoottorisissa malleissa varoitusvaloja täydentävä puhesyntetisaattori.
Renault 25 myi hyvin kotimaassaan Ranskassa, mutta hävisi taistelun saksalaisten dominointia vastaan muiden Euroopan maiden markkinoilla. Renault 25 tunnettiin miellyttävästä matkustus- ja ajokokemuksestaan ja luotettavuudestaan. Se osoittautui myös korroosionkestävyydeltään aikakautensa parhaisiin kuuluvaksi. Sen ilmanvastus oli vieläkin pienempi kuin tärkeän kilpailijan Audi 100:n.
Mallivuodelle 1989 koria pyöristettiin edestä ja perään tulivat leveämmät takavalot. Istuimiin ja kojetauluun tehtiin muotoilu- ja verhoilu-uudistuksia.
Heuliez-koripaja valmisti mallista vuosina 1985–1986 kaikkiaan 832 kappaletta akseliväliltään 22,7 senttimetriä pidennettyä versiota, joka tarjosi takamatkustajille enemmän jalkatilaa. Nämä autot menivät pääasiassa Ranskan valtionhallinnon edustuskäyttöön.
Pidennettyä versiota lukuun ottamatta kaikki 780 976 kappaletta 25-mallin autoa valmistettiin Le Havren lähellä Sandouvillessä, Ranskassa. Renault 25:n korvasi vuonna 1992 Renault Safrane.
Renault Alliance

Renault Alliance on kompakti perheauto, jota valmisti ja myi Pohjois-Amerikassa American Motors Corporation (AMC) yhteistyössä omistajansa Renault’n kanssa vuodesta 1982 vuoteen 1987, jolloin Chrysler otti haltuunsa AMC:n. Alliance perustui Renault 9/11 -malliin, mutta sen muotoili AMC:n Richard Teague. Sitä valmistettiin kaksi- ja neliovisena sedanina ja cabrioletina. Alliancen rinnalle tuli mallivuodelle 1984 Renault Encore -niminen hatchback, jonka osista monet olivat yhteisiä Alliancen kanssa.
Gabriel Agbonlahor

Gabriel Agbonlahor (s. 13. lokakuuta 1986 Erdington, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti toistakymmentä vuotta Aston Villaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aston Villan oma juniori Agbonlahor debytoi edustusjoukkueessa 18. maaliskuuta 2006 ottelussa Evertonia vastaan. Kyseisessä debyyttiottelussa Agbonlahor teki myös joukkueensa ainoan maalin 4–1 tappioon päättyneessä ottelussa Goodison Parkilla.
Ennen kauden 2006–2007 alkua Agbonlahor teki vakuuttavaa jälkeä harjoitusotteluissa ja Villan manageri Martin O'Neill päätti laittaa hänet kauden alkaessa oikealle laidalle. Agbonlahorin kauden ensimmäinen maali tuli ottelussa Charlton Athleticia vastaan. Seuraavassa ottelussa Chelseaa vastaan 30. syyskuuta englantilainen teki toisen maalin peräkkäisessä ottelussa. Kauden aikana alle 21-vuotiaiden maajoukkueen pelaaja Agbonlahor yhdistettiin oikeastaan kaikkiin Englannin huippuseuroihin, viimeiseksi Manchester Unitediin, kun hän onnistui maalinteossa Old Traffordilla tammikuussa 2007. Kaudella 2006–2007 Agbonlahor viimeisteli yhteensä seitsemän valioliigamaalia.
Seuraavalla kaudella Agbonlahorin nimi alkoi löytyä jo maalipörssin alkupäästä, kun joulukuuhun mennessä maaleja oli kertynyt jo kuusi. Marraskuussa 2007 hänet nimettiin Valioliigan kuukauden pelaajaksi.
Dokumentti Pelle Haminast – Pelle Miljoona &amp; Polla Rules Live

Dokumentti Pelle Haminast – Pelle Miljoona &amp; Polla Rules Live on Pelle Miljoonan dokumentti-DVD, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2007. Se sisältää kerrontaa Pellen nuoruudenajasta, dokumenttia Haminan historiasta sekä Pellen valmistautumisista muutaman vuoden takaisiin Haminan konsertteihin. DVD:llä on myös yli tunnin mittainen live-taltiointi Haminan Hovin konsertista (6. huhtikuuta 2007), jolla Pelle soittaa nuoruudenajan soittokavereidensa kanssa.
DVD tehtiin kaakkoissuomalaisin voimin, ja sen tuotti kotkalainen Mediaympyrä Oy. Projektiin osallistui yhteensä yli 60 henkilöä.
Oscar Wirkkala

Oscar Wirkkala (lokakuussa 1880 Kaustinen – 25. tammikuuta 1959 Naselle, Washington, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen metsuri ja keksijä. 
Hänen isänsä Abraham ja veljensä Andrew saapuivat Amerikkaan ensin ja työskentelivät sahalaitoksella Cosmopoliksessa, Washingtonissa säästääkseen rahaa muun perheen maahanmuuttoon. Oscar saapui seuraavana, vuonna 1898, ja häntä seurasivat nopeasti äiti, sisko ja kolme nuorempaa veljeä. Perhe asui Nasellessa ja Deep River-alueella Washingtonissa vuodesta 1899 vuoteen 1905, jonka aikana Oscar keksi ja kehitti High Lead -metodin tukiuitossa. Tämä parrumetodi, joka oli suunniteltu jyrkkiin maastoihin, mullisti alan. Hän keksi myös tärkeitä osia alan koneistosta, joita käytettiin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla.
Hän sai ensimmäisen patenttinsa 1917. Se oli nelitelaiselle apukoneelle, jota käytettiin hänen High Lead -metodissaan. Seuraavina vuosina useita hänen patentoiduista laitteistaan tuotettiin Wirkkala-brändin alla South Bendissä. Muutamia hänen laitteistaan oli vielä tuotannossa 1900-luvun toisella puoliskolla. Wirkkala haastoi oman patenttiasianajajansa oikeuteen patenttirikkomuksesta erästä laitettaan kohtaan ja monien vuosien käräjöinnin jälkeen juttu päätettiin Wirkkalan hyväksi.
Uransa aikana hän patentoi ainakin 18 keksintöä. Wirkkala ei koskaan oppinut puhumaan tai kirjoittamaan englantia ja tarvitsikin useissa tilaisuuksissa tulkin.
Oscar Wirkkala meni naimisiin kahdesti. Hänen nuorin tyttärensä, Elizabeth, on yhä elossa (vuonna 2006). Wirkkala oli yksi alkuperäisestä viidestäkymmenestä henkilöstä, jotka pääsivät Washingtonin osavaltion Hall of Fameen.
Näkemiin – kuulemiin

Näkemiin – kuulemiin oli samannimisen kappaleen mukaan nimetty Hectorin vuonna 2007 suurilla areenoilla tekemä jäähyväiskonserttikiertue. Hector ilmoitti 60 vuotta täytettyään lopettavansa suurten areenoiden kiertämisen ja keskittyvänsä elämäkertansa kirjoittamiseen ja uuden musiikin tekemiseen. Pienimuotoista konsertointia hän ilmoitti kuitenkin jatkavansa.
Kiertue alkoi 16. lokakuuta Lahden Lahti Hallista ja päättyi 29. marraskuuta Helsingin Hartwall Areenaan. Se keräsi Suomen suurimmille areenoille yli 40 000 kuulijaa ja veti kaikkialla salit täyteen niin että lippujen kysyntää pidettiin historiallisena. Kiertueen päätöskonsertti on ainoa kotimaisen artistin konsertti, jossa artisti on yksin myynyt koko Hartwall Areenan 12 000 paikkaa loppuun.
Kiertueella kuultiin sekä hittejä että myös tuntemattomampia lauluja yllätysnumeroina. Hectorin 18-vuotiaana levyttämä menestyskappale "Palkkasoturi" oli edelleen mukana ohjelmistossa. Kiertuetta varjostivat Hectorin ystävien Anki Lindqvistin, Juice Leskisen, Eeki Mantereen ja Kirkan kuolemat.
Kappalelistat.
Eri paikoissa kuultiin hieman eri kappaleluettelot, mutta mukana olivat muun muassa seuraavat kappaleet:
Hakalanmäki

Hakalanmäki on Hyvinkään kaupunginosa. Hakalanmäelle alettiin 1970-luvulla rakentaa omakoti- ja rivitaloasuinaluetta. Se valmistui pääosin 1980-luvulla. Alue oli pitkään ilman palveluita ja kouluja tukeutuen pääosin lähellä olevien Aarnivan kioskin, Uuno Helvan kyläkaupan ja Raijan Baarin (myöhemmin Kruunubaari) palveluiden varaan.
Maasto, johon kaupunginosa rakentui, oli soista maastoa. Korkeana kohtana olivat Hakalanmäki, Savimäki ja nk. Pippurimäki. Kesäisin ja talvisin urheilua harrastettiin Kuokkalan kentällä. Alueen eteläpuolella oli laaja metsä- ja suoalue, joka asukkaiden suussa sai nimen Susimetsä. Kyseisellä alueella sijaitsee nykyisin Hakalan kaupunginosa asutuksineen ja palveluineen.
McMurdon kuivat laaksot

McMurdon kuivat laaksot on lumettomista laaksoista muodostuva alue Etelämantereella Victorianmaalla McMurdonsalmen rannalla. Laaksojen yhteenlaskettu pinta-ala on 4 800 neliökilometriä, mikä vastaa noin kahta prosenttia Etelämantereen pinta-alasta, ja ne ovat mantereen suurin lumeton alue.
Maantiede.
Laaksot muodostuvat kolmesta isosta (merkitty seuraavassa i:llä) ja muutamasta pienemmästä itä-länsisuuntaisesta laaksosta. Laaksot ovat noin 5–10 km leveitä ja 15–80 km pitkiä. Pohjoisesta etelään lueteltuna kuivat laaksot ovat: 
Jonkin matkaa laaksoista kaakkoon on lisäksi huonosti tutkittu Garwoodin-, Marshallin- ja Miersinlaaksoista muodostuva alue, joka ekologisesti muistuttanee enemmän tutkittuja laaksoja.
Ilmasto.
Laaksojen kuivuus johtuu katabaattisista tuulista. Laaksojen länsipuolella sijaitsevalta Itä-Antarktiksen jäätiköltä laskeutuva kylmä ja kuiva tuuli aiheuttaa vähäisenkin lumen sublimoitumisen ja estää näin jäätikön muodostumisen. Mannerjäätikkö itse ei pääse työntymään laaksoihin, sillä laaksojen länsipäässä oleva harjanne estää sen.
Vuoden keskilämpötila alueella on noin −20 °C kuukausittaisen keskilämpötilan vaihdellessa −23,7 °C ja +0,7 °C välillä. Tuulennopeus laaksoissa on kesäisin 10–15 km/h, mutta voi saavuttaa talvella jopa 320 km/h. Tuuli on muokannut laaksoihin monia erikoisia kalliomuodostumia.
Täysin vedetön ei ympäristö laaksoissa kuitenkaan ole, sillä niissä on muutamia hypersuolaisia järviä, ja Etelämantereen kesän aikana alueella virtaa muutamia jokia. Niistä merkittävin on Wrightin laakson pohjalla virtaava mantereen pisin joki Onyx. Laaksot ovat tieteelliseltä kannalta hyvin mielenkiintoisia, sillä kylmyyden ja kuivuuden vuoksi ne muistuttavat Marsin pintaa maapallolla luultavasti eniten.
Luonto.
Ankarista oloista huolimatta alueella kasvaa jäkäliä, leviä sekä bakteereita ja arkeoneja. Laakson erikoisuus ovat endoliittiset mikrobikasvustot. Eläimistö muodostuu mikroskooppisista punkeista, rataseläimistä, karhukaisista, sukkulamadoista ja alkueliöistä. Läheiseltä rannikolta laaksoihin vaeltaneiden weddellinhylkeiden muumioituneita jäänteitä on Wrightin- ja Taylorinlaaksoissa.
Tutkimus ja ihmisen toiminta alueella.
Alueella on runsaasti tutkimustoimintaan liittyvää infrastruktuuria, mutta pysyviä tutkimusasemia siellä ei enää ole. Uudella-Seelannilla oli vuosina 1968–1995 Wrightinlaaksossa kesäaikaan toimiva tutkimusasema Vanda, mutta ympäristön suojelemiseksi asema purettiin. Lähimmän asutuksen muodostavat McMurdon ja Scottin tutkimusasemat noin sadan kilometrin päässä.
Glenn Shadix

William Glenn Shadix (15. huhtikuuta 1952 Bessemer, Alabama – 7. syyskuuta 2010 Birmingham, Alabama) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvan "Beetlejuice" myötä.
Shadix opiskeli kaksi vuotta Birmingham-Southern Collegessa, jonka jälkeen hän muutti 1970-luvun lopulla Hollywoodiin pyrkiäkseen näyttelijän uralle. Shadix kuitenkin esiintyi yhteensä 17 vuotta Broadwaylla ennen kuin esiintyi varsinaisesti televisiossa ensi kerran 1980-luvun lopulla. Elokuvan "Beetlejuice" jälkeen hän esiintyi useissa elokuvissa tehden myös vierailevia rooleja televisiosarjoihin "Tyttökullat", "Bel-Airin prinssi", "Hercules" ja "Sabrina, teininoita".
Shadix teki satunnaisia äänirooleja 1990-luvulta lähtien animaatiosarjoihin ja elokuviin, kuten "Tosi viilee haamujengi", "Jackie Chan seikkailee", "Batman", "Xiaolin Showdown", "Justice League Unlimited" ja "Teen Titans".
Shadix kuoli 7. syyskuuta 2010 kaaduttuaan kotonaan Birminghamissä.
Sirkku Peltola

Sirkka-Liisa "Sirkku" Peltola (s. 18. joulukuuta 1960 Kangasala) on suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja ohjaaja, koulutukseltaan filosofian maisteri ja arvonimeltään taiteen akateemikko.
Ura.
Sirkku Peltolan esikoisnäytelmä "Pikku jättiläinen" esitettiin Jyväskylän ylioppilasteatterissa vuonna 1985. Peltola pitää tätä merkittävimpänä teoksistaan, koska sen avulla hän löysi ”oman estetiikkansa”. Peltolan näytelmiä on sittemmin esitetty monissa eri teattereissa, muun muassa Kuopion kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. Peltolan hahmot ovat usein tragikoomisia antisankareita. Hänen näytelmänsä käsittelevät aiheita kuin yksinäisyys, vieraantuneisuus, työttömyys, kuolema ja köyhyys.
Peltola on saanut uransa aikana monia eri palkintoja ja tunnustuksia. Hänen näytelmiään on käännetty yli kymmenelle kielelle. Hän on myös toiminut Tampereen teatterikesän taiteellisena johtajana sekä Teatteriohjaajaliiton hallituksessa.
Peltolalle tärkeimpiä kirjailijoita ja heidän teoksiaan ovat Väinö Linnan "Pohjantähti-trilogia", Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" ja Hella Wuolijoen "Niskavuori-sarja".
Yksityiselämä.
Sirkku Peltola syntyi viisilapsiseen perheeseen Kangasalla. Hän asuu nykyään Lauri Viidan vanhassa talossa Tampereen Pispalassa yhdessä puolisonsa, muusikko Heikki Salon kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Sirkku Peltolan veli on näyttelijä Sulevi Peltola.
Michael J. Adams

Michael James Adams (5. toukokuuta 1930 – 15. marraskuuta 1967) oli yhdysvaltalainen koelentäjä ja astronautti.
Sotilasura.
Adams astui Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen 1950. Hän toimi Korean sodassa hävittäjälentäjänä.
Koulutus ja lentokokemus.
1958 Adams valmistui ilmailuinsinööriksi Oklahoman yliopistosta ja 18 kuukauden astronauttikoulutuksen jälkeen hänet valittiin 1962 kokeelliseen koelentäjäkouluun Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniaan. Hän oli luokkansa paras. Seuraavaksi Adams siirtyi ARPS:in (Aerospace Research Pilot School) ja valmistui sieltä 1963. Hän oli yksi neljästä, joka otti osaa NASAn viisikuukautiseen sarjaan kuuhunlaskeutumistestejä. 1965 hänet valittiin Yhdysvaltain ilmavoimien miehitetyn kiertävän laboratorion ohjelmaan. Kesäkuussa 1966 liittyi USAF:n ja NASAn yhteiseen X-15 ohjelmaan. Hän teki ensimmäisen lennon X-15:llä 6. lokakuuta 1966.
Kuolema.
Adamsin seitsemäs X-15-lento, lento 3-65-97, oli 15. marraskuuta 1967 koneella numero kolme. Ennen koneen hajoamista kone saavutti 81 080 metrin korkeuden ja 5 744 km/h nopeuden. Adamsille myönnettiin postuumisti Purple Heart.
Yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan avaruus alkaa 50 mailista (noin 80 km) ja Fédération Aéronautique Internationalen (FAI) mukaan 100 kilometristä. Adams onkin yksi niistä harvoista, joka on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan astronautti, mutta ei FAI:n määritelmän mukaan.
Sputnik 10

Sputnik 10 oli viimeinen Vostok-aluksen koelento ennen ensimmäistä miehitettyä avaruuslentoa. Aluksen kyydissä oli anturilaitteiden lisäksi koira ja ihmisnukke. Sputnik 10 laskeutui yhden kierroksen jälkeen onnistuneesti ja sen kaikki materiaalit löydettiin hyväkuntoisina.
Lento.
Sputnik 10:n lento oli profiililtaan käytännössä samanlainen vain muutamaa viikkoa aikaisemmin suoritetun Sputnik 9 -koelennon kanssa. Aluksen hyötykuormana oli tieteellisten laitteiden lisäksi jälleen jo edellisellä lennolla lentänyt ihmisnukke "Ivan Ivanovitš" sekä koira nimeltä Zvezdotška.
Koeohjelmaan kuului aluksen radiojärjestelmän luotettavuuden kokeileminen ja tätä varten ryhmä insinöörejä ja kosmonautteja meni vain 10 metrin päässä kantoraketista olevaan bunkkeriin. Ryhmän radioliikenne ohjattiin aluksen radion kautta ja näin pystyttiin kokeilemaan ja toteamaan aluksen radion kykenevän välittämään puhetta kapselin ja lennonvalvonnan välillä. Lento oli kuitenkin vaarassa peruuntua, kun tuntia ennen suunniteltua laukaisua kantoraketin kolmannessa vaiheessa olevassa anturi lopetti toimintansa. Asiaa tutkittuaan kollegojensa kanssa Sergei Koroljov päätti jatkaa normaalia suunnitelmaa viasta huolimatta.
Sputnik laukaistiin klo 5.54.00 UTC ja runsaat kymmenen minuuttia myöhemmin saatiin seuranta-asemilta vahvistus, että alus oli asettunut vakaalle kiertoradalle. Avaruusalus ja sen järjestelmät toimivat moitteetta koko lennon ajan ja alus suoritti normaalin jarrutuspolton noin klo 6.56 UTC, jonka jälkeen alus suoritti normaalin ilmakehään paluun. Kuten edelliselläkin lennolla aluksen heittoistuinjärjestelmä aktivoitui oikeassa vaiheessa lentoa ja "Ivan Ivanovitš" laskeutui omalla laskuvarjollaan. Lennolla mukana ollut koira ja laitteet laskeutuivat laskeutumiskapselin mukana klo 7.40.54 UTC Bolšaja Sosnovkan kylään.
Kapselin etsintä.
Sputnik 10 oli toisinto Sputnik 9:n lennosta myös pelastusryhmän kohtaamien vaikeuksien takia. Vostok-aluksen paikannusantenni antoi täsmällisen tiedon kapselin sijainnista, mutta voimakas lumimyrsky esti pelastusryhmän lennon paikalle. Lopulta pelastusyritys siirrettiin seuraavalle päivälle, jolloin 30 sotilasta ja varusteita pudotettiin laskuvarjolla paikalle vartioimaan kapselia ja nukkea. Vallinneet voimakkaat tuuliolosuhteet kuitenkin levittivät varusteet ympäriinsä ja hyppääjät joutuivat viettämään yön ilman varusteita.
Seuraavana päivänä arvioitiin olevan turvallista lähettää pelastusryhmän johtajat nelipaikkaisella pienkoneella laskeutumispaikalle, mutta toinen koneen laskutelineistä irtosi lähtökiidon aikana. Ryhmä pääsi matkaan vasta myöhemmin vastaavanlaisella koneella. Paikalle päästyään pelastusryhmä ei kyennyt liikkumaan 1,5 metrin lumihangessa ennen kuin kyläläiset antoivat heidän käyttöönsä hevosvetoisen reen. Päästyään laskeutumispaikalle ryhmä löysi niin "Ivan Ivanovitšin" kuin Zvezdotškan erinomaisessa kunnossa.
Mariahilf

Mariahilf on Itävallan pääkaupungin Wienin 6. kaupunginosa (). Kaupunginosa sijaitsee länteen Innere Stadtista ja kuuluu Wienin sisäkaupungin kaupunginosiin. Vuoden 2007 alussa kaupunginosan asukasluku oli 29 523.
Historia.
Mariahilf luotiin alun perin Wienin 5. kaupunginosaksi vuonna 1850 viidestä silloisesta esikaupungista, Gumpendorfista, Laimgrubesta, Magdalenengrundista, Mariahilfistä ja Windmühlesta. Vuonna 1861 Wiedenin jaon yhteydessä Mariahilfistä muodostui kaupungin 6. kaupunginosa. Nykyisessä koossaan ja muodossaan Mariahilf on ollut vuodesta 1862 lähtien. 
Varhaisimmat tunnetut maininnat Gumpendorfin ja Laimgruben paikkakunnista on 1100- ja 1200-luvuilta. 
Väestö.
Vuoden 2001 väestölaskennan mukaan Mariahilfin suurimmat kieliryhmät saksan (73,5 %) jälkeen olivat serbia (5,6 %), turkki (3,5 %), kroatia tai sen burgenlandilainen variaatio (2,6 %) ja unkari (1,6 %). Suurimmat uskontoryhmät puolestaan olivat roomalais-katolisuus (47,4 %), islam (6,4 %), ortodoksisuus (6,0 %) ja protestantismi (5,2 %). Uskontoa tunnustamattomia oli 26,8 prosenttia kaupunginosan väestöstä..
Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan lippu

 Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan lippu oli Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Sen otti käyttöön Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta 22. joulukuuta 1952. Lippu oli pohjaväriltään punainen, ja sen keskellä oli kahden sinisen raidan välissä valkea raita. Raitojen selitettiin virallisesti kuvaavan vuoristoisen maan vuorijonoja ja niiden lumihuippuja. Lipun yläkulmassa on sirppi ja vasara. Aikaisempi lippu oli punainen ja siinä luki kyrillisen kirjaimin: "КЫРГЫЗ ССР".
Alph

Alph on noin 15 km:n pituinen joki Etelämantereen Victorianmaalla. Se on mantereen toiseksi suurin virtaavan veden esiintymä. Joen leveys vaihtelee 3–15 metrin ja syvyys 0,3–1 metrin välillä ja sen virtaama on noin 1 m³/s. Joen löysi ja nimesi Griffiths Taylor vuonna 1913.
Alph saa alkunsa Rossinmeren rannikolta, Koettlitzin jäätikön sulamisvesien muodostamasta Troughjärvestä (). Joki virtaa Koettlitzin jäätikön reunassa laaksoa pitkin pohjoiseen, ensin jään peittämään Walcotjärveen ja sitten niin ikään jään peittämään Howchinjärveen. Tämän jälkeen Alph kääntyy syvään 3,2 km:n pituiseen kanjoniin. Kanjoni päättyy Alphjärveen, josta joki muutaman jyrkän mutkan jälkeen katoaa Koettlitzin jäätikön sisään. Alph laskee Rossinmereen. Jään peittämien järvien kohdalla Alphiin liittyy useita sivujokia, jotka ovat peräisin läheisiltä jäätiköiltä.
Joessa esiintyy oransseja levämattoja.
Joki on nimetty Samuel Taylor Coleridgen runossa mainitun pyhän joen mukaan.
Batman (vuoden 2004 animaatiosarja) (3. tuotantokausi)

Batmanin (2004) 3. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 17. syyskuuta 2005 jaksolla "Batgirl Begins, Part One", joka tunnetaan Suomessa nimellä Lepakkotytön synty, osa 1. 3. kausi käsittää kolmetoista jaksoa. Yhdysvalloissa kolmannen kauden esitys päättyi 13. toukokuuta 2006.
Suomessa 3. kausi käynnistyi 30. syyskuuta 2007 ja päättyi 23. joulukuuta 2007.
Suomen Golfliitto

Suomen Golfliitto (lyh. SGL) on golfin kattojärjestö Suomessa. Golfliitto on perustettu vuonna 1957. Liiton toiminnan tarkoituksena on toimia golfurheilun alalla toimivien seurojen toiminnallisena yhdyssiteenä ja keskuselimenä Suomessa. Golfliitto on kansallisesti Suomen Olympiakomitean jäsen. Kansainvälisesti Golfliitto vastaa yhteydenpidosta Kansainväliseen Golfliittoon (IGF), Euroopan Golfliittoon sekä golfin säännöistä päättäviin R&amp;A:han Euroopassa ja Yhdysvaltojen golfliittoon.
Vuonna 2019 liitolla oli 129 jäsenseuraa, joissa on yhteensä noin 140 000 jäsentä. Golfkenttiä oli 181, joilla pelattiin vuoden aikana 2,9 miljoonaa kierrosta.
Golfliiton toiminnanjohtaja on Juha Korhonen ja hallituksen puheenjohtaja on Antti Tiitola. Golfliitossa toimii eri tehtävissä noin 100 luottamushenkilöä.
Historia.
Suomen Golfliitto perustettiin vuonna 1957, jolloin pelattiin ensimmäisen kerran virallisesti Suomen mestaruudesta sekä miesten että naisten sarjoissa. Golfin profiili nousi Suomessa 1980-luvun alussa. Toinen täysimittainen kenttä rakennettiin Espooseen 1982. Vuosikymmenen lopulla golfkenttiä nousi eri puolille maata ja seurojen jäsenmäärä kasvoi. Kilpagolfin merkkitapaus oli Mikko Ilosen amatöörien British Openin voitto vuonna 2000. Naisten puolella tunnettuja golfin pelaajia ovat olleet Minea Blomqvist ja Riikka Hakkarainen.
Toiminta.
Vuonna 2019 liiton painopistealueet olivat:
Talous.
Golfliiton tulot koostuvat pääosin seurojen jäsenmaksuista, tapahtumien osallistumismaksuista, yhteistyötuotoista ja avustuksista. Liiton suurimmat menoerät ovat henkilöstökulut ja ostetut palvelut.
Suurin ulkoisen avustuksen lähde on valtion toiminta-avustukset, joka oli vuonna 2019 alle viidesosa liiton tuloista.
Suomen Golfliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 3 190 000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 575 000 euroa.
Răzvan Raț

Răzvan Dincă Raț (s. 26. toukokuuta 1981 Slatina, Romania) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisióniin keväällä 2016 pudonnutta Rayo Vallecanoa ja lukeutuu myös Romanian maajoukkueen vakionimiin.
Raț on vuonna 1998 alkaneella ammattilaisurallaan edustanut kotimaassaan Rapid Bukarestia ja Bacăuta. Hän saavutti Rapid Bukarestin riveissä kaksi liigamestaruutta ja yhden cup-mestaruuden. Vuosina 2003–2013 hän pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa Šah’tar Donetskin riveissä voittaen seitsemän liigamestaruutta ja viisi cup-mestaruutta. Hän siirtyi kesällä 2013 Englannin Valioliigan West Hamiin ja helmikuussa 2014 edelleen Primera Divisiónin Rayo Vallecanoon. Kesällä 2014 hän siirtyi Kreikan Superliigan PAOK:iin ja vuoden kuluttua takaisin Rayo Vallecanoon.
Romanian maajoukkueessa Raț debytoi vuonna 2002. Hän pelasi Romanian kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008 ja kaksi ottelua EM-kilpailuissa 2016. Hän on pelannut 27. kesäkuuta 2016 mennessä kaikkiaan 113 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Imperial Continental Gas Association

Imperial Continental Gas Association oli vuonna 1824 perustettu englantilainen yhtiö, joka rakensi kaasulaitoksia ja toimitti kaupunkikaasua useassa mannereurooppalaisessa kaupungissa. Yhtiön kaasulaitokset toimivat mm. Antwerpenissä, Brysselissä, Berlinissä, Wienissä. ja Hannoverissa. Yhtiön perusti Congreve-raketin keksijä, kenraalimajuri Sir William Congreve, rahoittajiin kuului myös Moses Montefiore, jonka avioliiton kautta syntynyt sukulaisuussuhde Rothschildeihin oli tuonut merkittävää varallisuutta. Yhtiön johtajiin kuului myös John Frederic Daniell, joka kierteli Euroopan kaupunkeja markkinoimassa kaasuvalaistusta.
Vuonna 1824 yhtiö tarjoutui rakentamaan kaasulaitoksen Tukholmaan. Vuonna 1825 yhtiö osti yksinoikeuden valaista Pariisia – myyjänä oli Lontoon Pall Mall -kadulle vuonna 1807 ensimmäisen kaasuvalaistuksen asentanut kaasuvalaistuksen kehittäjältä Frederick Albert Winsorilta Yhtiön 1827 Rotterdamiin avaama laitos oli ensimmäinen, joka tuotti kaupunkikaasua kivihiilestä. Berliinissä yhtiön konsessio eli monopoli jatkui vuoteen 1847 saakka. Wienissä yhtiön yksinoikeus päättyi 31 lokakuuta 1899. Vuosisadan vaihteessa yhtiöllä oli lähes 8000 työntekijää ja kaasulaitokset kymmenessä suuressa ja 29 pienemmässä kaupungissa. Kotimaassaan Englannissa yhtiö ei koskaan harjoittanut liiketoimintaa.
Yhtiö oli yksi sadasta alkuperäisestä osakkesta vuonna 1984 aloitetussa FTSE 100 indeksissä.
Vuonna 1986 Barclayn veljesten hallitsema "Gulf Resources and Chemical Corporation" teki 1,07 miljardin dollarin ostotarjouksen yhtiöstä. Valtausyritys ei onnistunut, mutta johti lopulta yhtiön pilkkomiseen osiin.
Yhtiön vuonna 1929 perustettu tytäryhtiö, Distrigas, toimii edelleen Belgiassa.
Samoin, yhtiön vuonna 1935 perustettu tytäryhtiö, Calor, myy edelleen nestekaasua Britanniassa.
Yhtiön asiakirjat vuosilta 1824-1976 on talletettu Guildhallin käsikirjastoon Lontoossa.
Maakaasun korvattua hiilikaasun kaupunkien kaasuverkoissa, ovat monet yhtiön omistamat tai rakennuttamat kaasuntuotantolaitokset jääneet tarpeettomiksi. Amsterdamissa Westergasfabriek on muutettu puistoksi. Wienin maamerkit, asuintaloiksi muutetut kaasukellot eivät ole Continental Gasin rakentamia, vaan kaupungin kiireellä pystyttämiä, kaasunjakelun siirryttyä yhtiöltä kunnalliselle kaasulaitokselle.
Breinigerberg

Breinigerberg on kylä ja kaupunginosa Stolbergin kaupungissa. Siellä on noin 971 asukasta ja se sijaitsee Saksan länsiosassa, aivan Belgian ja Alankomaiden rajan tuntumassa. Se kuuluu Nordrhein-Westfalenin osavaltioon. Se sijaitsee Aachenin, Eschweilerin ja Kölnin kaupunkien välissä.
Kylä on pinta-alaltaan 4 neliökilometrin suuruinen.
Veli Tuck

Veli Tuck tai Munkki Tuck () on henkilö Robin Hoodista kertovissa tarinoissa. Hän on yksi iloisista veikoista, Robin Hoodin johtamista lainsuojattomista. Tuck on pulska ja ovela, hyvästä ruoasta ja juomasta pitävä joviaali hahmo. Tuck ei esiinny varhaisimmissa Robin Hood -balladeissa, mutta on sittemmin tullut yhdeksi tarinoiden suosituimmista henkilöistä.
Ensimmäinen maininta veli Tuckista Robin Hoodin joukon jäsenenä on vuodelta 1475, jossa hän on vain yksi lainsuojattomista. Tuck ja Marian-neito olivat kuitenkin jo vakiohahmoja 1400–1600-luvuilla pidettyjen keväisten kyläjuhlien Robin Hood -näytelmissä.
Connie Willis

Constance Elaine Trimmer "Connie" Willis (s. 31. joulukuuta 1945) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, jolle on myönnetty yhdeksän Hugo- ja kuusi Nebula-palkintoa. Hän syntyi Denverissä, Coloradossa, ja meni vuonna 1967 naimisiin fyysikko Courtney Willisin kanssa. Hänellä on yksi tytär, Cordelia. 
Willis julkaisi ensimmäisen novellinsa vuonna 1971 ja esikoisromaaninsa 1982. Willisin novelli ”Palovartija” voitti sekä Hugon että Nebulan vuonna 1982. Vuodesta 1982 on ollut päätoiminen kirjailija. Hän on julkaissut erityisen runsaasti novelleja, ja ne ovat saaneet useita palkintoja. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
"Lincoln's Dreams" (1987) toi hänelle John W. Campbellin muistopalkinnon. "Tuomiopäivän kirja" (1992) kertoo tulevaisuuden historianopiskelijasta, joka matkustaa ajassa keskiajan Oxfordiin. Romaani voitti sekä Hugo- että Nebula-palkinnon.
Guilty (albumi)

GUILTY on Ayumi Hamasakin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. tammikuuta 2008.
Albumista on julkaistu kaksi eri versiota: pelkän CD:n sekä CD:n ja DVD:n sisältävät versiot. Molempien versioiden CD:n kappaleet ovat samat, mutta jälkimmäisessä versiossa on mukana myös DVD, joka sisältää musiikkivideoita sekä "näin tehtiin" -videoita albumin kappaleista. Myös versioiden kansikuvat eroavat toisistaan.
Albumilta on julkaistu singlet "Glitter/fated", "talkin' 2 myself" ja "Together When...", joista viimeinen julkaistiin vain digitaalisessa muodossa.
Albumi on Hamasakin ensimmäinen albumi, joka ei saavuttanut Oriconin listalla ykkössijaa.
Samantha Eggar

Samantha Eggar (5. maaliskuuta 1939 – 15. lokakuuta 2025) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Lontoon Hampsteadissa ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1962.
Eggar oli vuonna 1965 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa "Neitoperho", ja hänelle myönnettiin siitä roolista samana vuonna parhaan naisnäyttelijän palkinto Cannesin elokuvajuhlilla ja vuonna 1966 Golden Globe.
Eggar oli vuosina 1964–1971 naimisissa Tom Sternin kanssa. Hänellä on poika Nicholas Stern ja tytär Jenna Stern. Hän tuli tunnetuksi pääasiassa elokuvarooleillaan, mutta hänellä on ollut pieniä osia myös useissa televisiosarjoissa. Ennen elokuvaa hän näytteli teatteriproduktioissa.
Terence Stamp

Terence Henry Stamp (22. heinäkuuta 1938 Lontoo, Iso-Britannia – 17. elokuuta 2025) oli brittiläinen näyttelijä. Hän sai lupaavimman tulokkaan Golden Globen (1963) ja Cannesin parhaan miesnäyttelijän palkinnon (1965). Hän oli myös Oscar-ehdokkaana ja kahdesti Bafta-ehdokkaana.
Stamp syntyi Lontoossa vanhempiensa viidestä lapsesta vanhimpana. Hänen tunnetuimpiin rooleihinsa kuului, mm. Kenraali Zodin hahmo elokuvissa "Teräsmies" ja "Teräsmies II". Elokuvien lisäksi hän on tehnyt äänirooleja televisiosarjoihin ja videopeleihin, kuten "Static Shock", "Smallville" ja "Halo 3".
Hänen veljensä Chris Stamp on psykodraamaterapeutti ja on aiemmin ollut manageri ja tuottaja, jonka tukemana The Who -yhtye nousi maailmanmaineeseen.
Gene Sarazen

Gene Sarazen (s. "Eugenio Saraceni"; 27. helmikuuta 1902 – 13. toukokuuta 1999) oli yhdysvaltalainen golfaaja. Hän voitti uransa aikana kaikki neljä major-turnausta: U.S. Openin (1922, 1932), PGA Championshipin (1922, 1923 ja 1933), British Openin (1932) ja The Masters Tournamentin (1935). Samaan on huhtikuuhun 2025 mennessä yltänyt Sarazenin lisäksi vain viisi golfaajaa.
Sarazen pääsi World Golf Hall of Fameen vuonna 1974, ja vuonna 2000 hänet nimettiin "Golf Digest" -lehdessä lajin kaikkien aikojen 11. suurimmaksi pelaajaksi. 
Sarazenille myönnettiin Bob Jones Award (1992) ja PGA Tour Lifetime Achievement Award (1996). Hän kuoli Floridassa 97-vuotiaana.
Iso ”Kynä” Lindholm

Iso "Kynä" Lindholm on Dave Lindholmin debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin alkukesällä 1972. Levyn suurimmaksi hitiksi nousi "Minun nimi on nimessun".
Lindholmin taiteilijanimi oli tuolloin "Great Pen Lee" ja se suomennettiin "Isokynäksi", mutta nimen erikseen kirjoittaminen kannessa oli levy-yhtiö Love Recordsin sihteerin virhe. Albumin toisella painoksella nimi oli korjattu muottoon ""Isokynä" Lindholm" ja myöhemmillä painoksilla muotoon "Isokynä Lindholm" (ilman lainausmerkkejä), joskin vuoden 2020 Rolling Recordsin LP-painoksessa levyn nimi on samassa muodossa kuin ensipainoksessa.
Dolorex-juttu

Dolorex-juttu oli Dolorex-nimisen vahvan kipulääkkeen ympärille 1980-luvun alussa kietoutunut rikosvyyhti. Dolorex oli metadonia, joka on tarkoitettu käytettäväksi tabletteina kuolevien syöpäpotilaiden saattohoidossa. Dolorex-jutussa lääkettä oli välitetty huumeeksi pimeille markkinoille.Narkomaanit eivät käyttäneet Dolorexia tabletteina, vaan valmistivat siitä liuosta, jota he käyttivät suonensisäisesti.
Dolorex-juttu tuli julkisuuteen maaliskuussa 1980. Jo edellisenä vuonna poliisi ja apteekit olivat kiinnittäneet huomiota siihen, että Dolorex-tabletteja liikkui katukaupassa valtavia määriä – näin siitä huolimatta, että Dolorexin käyttöä valvottiin tiukasti. Huumepoliisi otti kiinni päätekijöiksi epäillyn helsinkiläisen eläkeläispariskunnan, 54-vuotiaan miehen ja 57-vuotiaan naisen. Kun poliisi pyrki saamaan selville, mistä valtava Dolorex-tablettien määrä oli peräisin, ilmeni, että useat lääkärit olivat kirjoittaneet Dolorex-reseptejä tuhansille henkilöille. Oikeudenkäynnissä lääkärit väittivät olleensa tietämättömiä Dolorexin joutumisesta huumemarkkinoille.
Dolorex-jutun ympärillä oli pyörinyt suuria rahasummia, tabletteja oli käytetty jopa maksuvälineinä. Yhden tabletin hinta katukaupassa oli 25–35 markkaa. Syytteeseen asetettiin kaikkiaan kahdeksan lääkäriä ja yhteensä 37 ihmistä. Välittäjistä suurin osa oli huumeiden käyttäjiä. Jutun syyttäjänä toimi Helsingin kaupunginviskaali Ritva Santavuori.
Apteekkarit olivat epäilleet, ettei heillä ollut oikeutta välittää Dolorexia aidoista lääkemääräyksistä huolimatta. He olivat tiedustelleet menettelyohjeita Lääkintöhallituksesta, mutta sieltä ei ollut vastattu heidän tiedusteluihinsa. Jutun tutkinnan aikana apteekkarit auttoivat viranomaisia oma-aloitteisesti. 
Oikeus antoi päätöksensä 25. helmikuuta 1981. Päätekijöinä ollut eläkeläispariskunta tuomittiin jatketusta törkeästä huumausainerikoksesta ja varastetun tavaran kätkemisestä kahdeksi vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi vankeuteen. Juttuun sekaantunut toinen eläkeläismies tuomittiin huumausainerikoksesta yhdeksi vuodeksi ja neljäksi kuukaudeksi sekä toinen eläkeläisnainen yhdeksi vuodeksi ja kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen. Lääkäreistä kolme tuomittiin ehdollisiin vankeusrangaistuksiin, kaksi sakkoihin ja yksi jätettiin rikoksen vähäpätöisyyden vuoksi tuomitsematta. Hovioikeus kovensi neljän tekijän tuomioita: päätekijänä pidetty eläkeläisnainen sai kolme vuotta vankeutta, toinen eläkeläismies vuoden ja 10 kuukautta, toinen eläkeläisnainen vuoden ja kuusi kuukautta. Yhden lääkärin ehdollinen tuomio piteni kuukaudella, erään toisen muuttui ehdollisesta vankeudesta vajaan 10 tuhannen markan sakoksi. Kaikkiaan 37 syytetystä 20 sai vankeusrangaistuksen, 10 sakkotuomion ja seitsemän syytteet hylättiin.
Pari vuotta myöhemmin kerrottiin Dolorex-jutun vähentäneen suomalaislääkärien halukkuutta määrätä metadonia ja muita kovia kipulääkkeitä syöpäpotilaille ja muille tarvitseville niin, että niiden käyttö oli pudonnut jopa neljäsosaan entisestä.
Mosedal

Mosedal on Närpiön kaupungin pääasiallinen jalkapallon ja yleisurheilun kilpailujen näyttämö. Se on jalkapalloseura Närpes Kraftin kotikenttä. 
Mosedalin kenttä valmistui 1981 ja katsomolehterin rakennustyöt saatiin päätökseensä 1988. Katetussa katsomossa on tilaa noin 2000 katsojalle.
Renault Fuego

Renault Fuego on Renault’n vuosina 1980–1992 valmistama nelipaikkainen, kolmiovinen liftback-korinen urheiluauto.
Fuego perustui pitkälti Renault 18 -malliin: siinä oli sama pohjalevy, voimansiirto ja muita yhteisiä osia. Myöhemmin Fuegon kojelauta lisättiin faceliftin yhteydessä R18-malliin. Euroopassa valmistus jatkui vuoteen 1986 (vuoteen 1985 Ranskassa ja vuoteen 1986 Espanjassa), mutta Argentiinan Renault valmisti ”Fuego GTA Max” -mallia vuoteen 1992 saakka. Sitä myytiin Yhdysvalloissa AMC:n jälleenmyyjäketjun kautta vuodesta 1982 vuoteen 1985. Se korvasi 1970-luvun Renault 15 ja 17 -coupét.
Fuego oli ensimmäinen sarjavalmistettu nelipaikkainen coupé, joka oli suunniteltu tuulitunnelia käyttäen. Niinpä sen ilmanvastus oli matala, 0,32–0,35. Vuodesta 1983 lähtien autoon oli saatavilla myös kauko-ohjattu avaimeton keskuslukitus, joka tuli myöhemmin moniin Renault-malleihin.
Forest Law

Forest Law on kuvitteellinen "Tekken"-pelisarjassa. Hän esiintyy peleissä "Tekken 3", "Tekken Tag Tournament", "Tekken Advance" ja "Tekken Tag Tournament 2". Law on Marshall Law’n poika.
Viidennessä Tekkenin osassa Forest Law ei ole pelattava hahmo, mutta Marshall Law’n tarinassa kerrotaan, että Forest oli loukkaantunut onnettomuudessa. "Tekken 6":ssa pelissä Forest Lawin voi nähdä Rustic Asia -taisteluareenalla.
Love (The Beatlesin albumi)

Love on The Beatles-yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 2006. Albumi sisältää 26 yhtyeen hittiä ja suurin osa sen kappaleista on John Lennonin ja Paul McCartneyn työstämiä.
Albumin tuotantoon on osallistunut George Martinin lisäksi myös hänen poikansa Giles Martin. Albumi on itse asiassa tuotettu Cirque du Soleil'n samannimistä esitystä varten. Uudelleensovitetut kappaleet toimivat esityksen tarinan pohjana ja taustamusiikkina.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet Lennon/McCartney jollei toisin ilmoitettu.
Putoamakello

Putoamakello oli raskaissa tykistöllä varustetuissa aluksisa käytetty tulenjohtolaite, joka oli sijoitettu tulenjohtokeskukseen. Päätykistöä käytettäessä siihen syötettiin tiedot tulevasta ammunnasta. Tykin lauetessa kello käynnistyi ja alkoi soida kolme sekuntia ennen laskettua ammuksen lentoajan päättymistä. Soitto päättyi kranaattien oletettuna iskuhetkenä, mikä mahdollisti omien ammusten iskemien erottamisen muiden ampumista kranaateista.
Renault Rodeo

Renault Rodeo oli sarja avomallisia maastokäyttöön tarkoitettuja autoja, joita ACL (Ateliers de Construction du Livradois, myöhemmin Teilhol) valmisti Renault'lle vuosina 1970-1987. Rodeota tehtiin yhteensä kolme sukupolvea.
Auton nimi oli aluksi ACL Rodeo ja nimeksi vaihtui Renault Rodeo heinäkuussa 1976. Auto oli etuvetoinen mutta siihen saattoi tilata myös Sinparin valmistaman nelivetojärjestelmän.
Rodeo 4 (1970-1981).
Alkuperäinen Rodeo 4 perustui Renault 4:n pakettiautoversioon, ja siinä oli 845 kuutiosenttimetrin moottori.
Rodeo 6 (1972-1981).
Vuonna 1972 esiteltiin toinen malli, nimeltään Rodeo 6. Se perustui edelleen Renault 4:n pakettiautoversioon, mutta siinä oli nyt Renault 6:n 1108 cm³ moottori. Vuonna 1979, Rodeo 6-mallia paranneltiin ja siihen tuli Renault 5:n 1289 cm³ moottori. Rodeo 4- ja Rodeo 6-malleja myytiin rinnakkain vuosina 1972-1981.
Rodeo (1981-1987).
Pienemmällä ja täysin uudella korilla varustettu uusi malli korvasi Rodeo 4- ja 6-mallit vuonna 1981, uuden mallin nimi oli yksinkertaisesti Rodeo. Nelivetoista, Rodeo Hoggar-nimistä mallia valmistettiin rajoitettu sarja vuonna 1984.
"Trafic" Rodeo.
Rodeo-nimeä käytti myös Argentiinan Renault nimetäkseen paikallista versiota ensimmäisen sukupolven Renault Trafic-pakettiautosta.
Työsuojeluhallitus

Työsuojeluhallitus oli vuosina 1973–1993 Tampereella toiminut, aluksi sosiaali- ja terveysministeriön ja sittemmin työministeriön alainen keskusvirasto, jonka tehtävänä oli johtaa, valvoa ja hoitaa työsuojeluhallintoa. Työsuojeluhallituksen lakkauttamisen yhteydessä sen tehtävät siirrettiin työministeriön alaisiin työsuojelupiirien työsuojelutoimistoihin. Vuonna 1997 työsuojelu siirrettiin jälleen sosiaali- ja terveysministeriön alaisuuteen. Työsuojeluhallituksen pääjohtajana toimi koko viraston toimikauden Jaakko Riikonen (1930–2006), joka oli Suomen kunnallisten työntekijäin ja viranhaltijain liiton entinen puheenjohtaja. 
Osastot ja johto.
Työsuojeluhallituksessa oli neljä osastoa: kehitysosasto, valvontaosasto, tuotevalvontaosasto ja hallinto-osasto. Toimintaa johti seitsemän jäsenen johtokunta, johon kuului pääjohtajan ja ministeriön virkamiehen lisäksi ammattiyhdistysliikkeen edustajia. 
Historia.
Työsuojeluhallituksella ja vuonna 1974 voimaan astuneella työsuojelun valvontalailla on ollut keskeinen merkitys suomalaiselle työsuojelulle. Aikaisemmasta ammattientarkastajiin perustuneesta järjestelmästä luovuttiin, ja työsuojeluhallituksesta tuli työsuojelun keskeinen valvova viranomainen. Työsuojeluhallinnon tukena toimivat keskusviraston kanssa samanaikaisesti perustetut, silloisen lääninjaon mukaiset työsuojelupiirit. Laki mahdollisti työpaikkatason työsuojeluorganisaatiot, työsuojeluvaltuutetut ja työsuojelupäälliköt. Suomen ajauduttua lamaan 1990-luvun taitteessa irtisanomiset, konkurssit ja muut työnsaantiin liittyneet huolenaiheet antoivat aivan uutta sisältöä termille työturvallisuus. 
Aluksi hyvin tärkeänä pidetyn työsuojeluhallituksen rooli väheni vuosien mittaan. Kun kaikki yhteistyötahot olivat Helsingissä, jäi virasto vähitellen enemmän tai vähemmän sivuun asioista. Myös pääjohtajan työ siirtyi yhä enemmän Tampereelta Helsingin sivupisteeseen.
Työsuojeluhallitus lakkautettiin maaliskuussa 1993 ja sen toiminnot siirrettiin työministeriöön ja työsuojelupiirien työsuojelutoimistoihin ja sittemmin sosiaali- ja terveysministeriöön.
Stefan Müller

Stefan Müller (s. 20. syyskuuta 1979) on sveitsiläinen keihäänheittäjä.
Müller sijoittui EM-kilpailuissa 2006 seitsemänneksi ja voitti pronssia universiadeissa 2005. Hän jäi MM-kilpailuissa karsintaan Helsingissä 2005, Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009. Sveitsin mestaruuden hän voitti vuosina 2003, 2004, 2006, 2009 ja 2011.
Müller pitää Sveitsin keihäänheittoennätystä hallussaan tuloksella 82,07 m, jonka hän heitti 16. syyskuuta 2006 Bernissä.
Renault Avantime

Renault Avantime on Renault’n vuosina 2001–2003 valmistama automalli. Se oli muotoiltu poikkeuksellisen rohkeasti ja radikaalisti, ja mallia oli vaikea luokitella mihinkään tiettyyn autoluokkaan. Avantime myi erittäin huonosti, ja sen valmistus lopetettiin vain kahden vuoden ja 4 661 valmistuneen auton jälkeen. Suomeen Avantimea ei tuotu. Osin samaan tekniikkaan perustuva viisovinen Vel Satis pysyi tuotannossa vuoteen 2009 saakka. 
Avantimen moottori oli 3,0-litrainen.
Como (lehti)

Como on suomalainen verkkolehti, joka käsittelee muun muassa elokuvia, musiikkia, pelejä ja viihdemaailman uutisia ja viraaleja. Aiemmin se oli myös paperilehti, vuosina 2002–2013 julkaistu maksuton noutolehti, jota sai jakelutelineistä kautta Suomen muun muassa elokuvateattereista ja videovuokraamoista. "Como" oli pienikokoinen ja aikakauslehtimuotoinen värillinen julkaisu, josta löytyivät uudet elokuvien ensi-illat, dvd-julkaisut, levyuutuudet ja artikkeleja viihteen tekijöistä. 
Lehteä julkaisi ja portaalia ylläpitää kustannusyhtiö Pop Media Oy. Pop Media Oy:n liikevaihto oli edellisellä tilikaudella kolme miljoonaa euroa ja tilikauden tulos 295  000 euroa.
Ask the Dust

Ask the Dust on Robert Townen ohjaama ja käsikirjoittama vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva, joka perustuu John Fanten samannimiseen romaaniin (Nimi suomeksi tarkoittaa: 'Kysy pölyltä'). Elokuvan pääosissa näyttelevät Colin Farrell ja Salma Hayek.
Juoni.
"Ask the Dust" sijoittuu 1930-luvun laman aikaiseen Los Angelesiin. Farrell näyttelee kirjailijan uraa aloittelevaa Arturo Bandinia, joka kahvilassa pistäytyessään tutustuu meksikolaistarjoilija Camilla Lópeziin (Hayek). Heidän suhteensa kehittyy vähitellen rakkaudeksi, joka saa kuitenkin surullisen lopun Camillan kuollessa lähes välittömästi sen jälkeen, kun hän on vastannut myöntävästi Arturon kosintaan.
Ben Hogan

William Ben Hogan (13. elokuuta 1912 – 25. heinäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen golfaaja. 
Hogan syntyi Teksasissa ja oli 9-vuotias isänsä tehdessä itsemurhan. Hän aloitti uransa ammattilaisena vuonna 1931 ja voitti vähintään kerran kaikki neljä Majoria: The Masters Tournamentin (1951, 1953), U.S. Openin (1948, 1950, 1951, 1953), British Openin (1953) ja PGA Championshipin (1946, 1948). 
Hoganin uran keskeytti tilapäisesti vakava liikenneonnettomuus, johon hän ja hänen vaimonsa Valerie joutuivat 1. helmikuuta 1949. Hän pääsi sairaalasta vasta 1. huhtikuuta.
Hogan jatkoi menestyksellä uraansa toipumisensa jälkeen. Hänelle myönnettiin vuonna 1974 paikka World Golf Hall of Famesta ja vuonna 1976 Bob Jones -palkinto. Vuonna 2000 "Golf Digest" -lehti nimesi hänet lajin kaikkien aikojen toiseksi suurimmaksi pelaajaksi. Hogan jakaa Tiger Woodsin kanssa yhden kauden major ennätystä, kolme Majoria samalla kaudella.
Hogan kuoli luonnollisesti kotonaan Fort Worthissa 25. heinäkuuta 1997, jolloin hän oli 84 vuoden ikäinen. Valerie-leski kuoli 87 vuoden ikäisenä 1999.
Glenn Ford esitti Hogania hänen elämästään tehdyssä elokuvassa "Follow the Sun" (1951), ja lisäksi hän on perustanut mailoja tekevän firman, Ben Hoganin, jonka hän nimesi itsensä mukaan.
Ejnar Kohlmann

Ejnar Kohlmann () oli suomalainen jääkärikapteeni ja taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat kirjailija Victor Alexander August Kåhlman ja Elin Elvira Lundberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Thyra Margaretha Helsingiuksen kanssa, josta hän erosi vuonna 1925 ja avioitui toistamiseen vuonna 1925 Elsa Matilda Nordströmin kanssa.
Opinnot.
Kohlmann kävi neiti Thyra Albrechtin yksityiskoulua ja neiti Vallenin ranskankielistä yksityiskoulua kaksi vuotta sekä kävi yksityisopintoja suorittaakseen lyseon kurssin.
Jääkärikausi.
Kohlmann liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 22. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan haupitsipatteriin 13. joulukuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Suomen sisällissota.
Kohlmann saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan tykinjohtajaksi Jääkäritykistön 1. patteriin ja osallistui taisteluihin Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet siirrettiin tykistön uudelleen järjestelyn myötä Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston 1. patteriin ja otti osaa taisteluihin Säiniöllä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Sisällissodan jälkeen Kohlmann toimi lähettiupseerina Suomen tykistökoulussa. Lähettikoulusta hänet määrättiin 13. maaliskuuta 1919 alkaen Lappeenrannan komendanttihallituksen adjutantiksi. Komendanttihallituksesta hänet siirrettiin 10. marraskuuta 1920 Viipurin paikallispataljoonan 2. komppaniaan nuoremmaksi upseeriksi ja edelleen 17. joulukuuta 1920 pataljoonan adjutantiksi. Viipurin paikallispataljoonasta hänet siirrettiin 6. huhtikuuta 1921 alkaen Karjalan. kaartin rykmentin, missä hän toimi nuorempana upseerina 6. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 7. joulukuuta 1921 edellä mainitun komppanian väliaikaiseksi päälliköksi. Hänet komennettiin 7. helmikuuta 1922 ja lopulta siirrettiin 30. kesäkuuta 1922 Suomenlinnan komendanttivirastoon, missä hän toimi 27. heinäkuuta 1922 alkaen komendantin adjutanttina. Kohlmann erosi armeijasta 12. syyskuuta 1923 ja siirtyi Sandudin tapettitehtaan palvelukseen varastonhoitajaksi. Varastonhoitajana hän työskenteli marraskuuhun 1931 saakka. Myöhemmin hän ryhtyi kokopäiväiseksi taidemaalariksi, kunnes vuonna 1937 hän astui J. Merivaaran tehtaan palvelukseen Helsinkiin konttoristiksi.
Talvisota.
Kohlmann otti osaa talvisotaan konekiväärikomppanianpäällikkönä Erillis-Pataljoona 18:ssa ja osallistui taisteluihin Laatokalla, Häränpäänniemessä ja Säkkijärvellä. Vuonna 1951 hän muutti Ruotsiin Lidingöön. Kohlmann oli tuottelias maisema- ja eläinaihemaalari. Myöhemmin hänen arvostuksensa kasvoi taiteilijana Suomessa ja Ruotsissa. Hänet haudattiin Tukholmaan (Lidingö).