tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kansallinen teatteri (Petroskoi)

Petroskoin Kansallinen teatteri on vuonna 1932 perustettu ainoa suomenkielinen teatteri Venäjällä. Teatterin johtajana toimii Irina Šumskaja.
Entiset nimet:
Teatterissa on esityksiä suurella näyttämöllä (300 katsomopaikkaa) ja pienellä näyttämöllä (60 paikkaa). Ohjelmistoon kuuluu suomalaisia ja venäläisiä sekä muunmaalaisia näytelmiä. Esityksiä on suomen, karjalan ja venäjän kielillä. Suomenkielisissä näytöksissä on tarjolla venäjänkielinen simultaanitulkkaus kuulokkeiden kautta.
Teatterissa on vieraillut säännöllisesti suomalaisia teatteriohjaajia, kuten Kurt Nuotio, Paavo Liski ja Kaisa Korhonen ja siellä on työskennellyt useita suomalaisia näyttelijöitä, muun muassa Marko Tiusanen. Suomeen muuttaneita teatterin näyttelijöitä ovat muun muassa Pauli Rinne ja Jevgeni Haukka. Teatteri on tehnyt useita vierailuja Suomeen. 
Teatteri sijaitsee Petroskoin keskustassa, Kirovin aukion laidalla osoitteessa Karl Marxin valtakatu 19. Samassa rakennuksessa sijaitsee nukketeatteri ja sushiravintola.
Teatterin johtajana toimi 2004–2010 Sergei Pronin. Vuonna 2010 teatteri ajautui kaaokseen, kun johtaja Sergei Pronin irtisanottiin. Se aiheutti irtisanoutumisten aallon, ja merkittäviä näyttelijöitä, kuten Vieno Kettunen ja Pekka Mikšijev, ja muita työntekijöitä ilmoitti lähtevänsä pois. Suomenkielisen ohjelmiston uskottiin olevan vaarassa, kun uusi johtaja Arvid Zeland astui virkaan. Venäjänkieliselle Luova paja -ryhmälle annettiin käyttöön kolmasosa ajasta, ja ohjelmistosta poistettiin suomenkielisiä näytelmiä. Zeland palasi kuitenkin pian vanhaan virkaansa opetustehtäviin, ja heinäkuussa 2011 johtajaksi tuli aiempi varajohtaja Irina Šumskaja. Suomenkieliset esitykset jatkuvat. Tilanteen kohenemisen taustalla on Karjalan tasavallan uusi kulttuuriministeri Jelena Bogdanova, joka puhuu suomea ja karjalaa.
Sergei Proninille myönnettiin vuonna 2011 Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultainen kunniamerkki.
Richard Mason (s. 1977 kirjailija)

Richard Mason (s. 1977 Johannesburg, Etelä-Afrikka) on englantilainen proosakirjailija. Esikoisteos "The Drowning People" (1999) nosti hänet maineeseen, joka kävi hänelle ahdistavaksi. 
Mason muutti kymmenvuotiaana vanhempiensa kanssa Englantiin. Hän kävi Etonia ja opiskeli sen jälkeen New Collegessa Oxfordin yliopistossa. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Meren huoneissa" ("The Drowning People", 1999) ilmestyi, kun hän opiskeli ensimmäistä vuotta Oxfordissa, ja se on käännetty 22 kielelle.
Mason on perustanut kirjoituspalkkioistaan Kay Mason Foundationin vuonna 1988 itsemurhan tehneen sisarensa muistoksi. Sisar sairasti kaksisuuntaista mielialahäiriötä. Säätiön tarkoituksena on tarjota nuorille eteläafrikkalaisille parasta tarjolla olevaa koulutusta, ja noin 30 oppilasta on päässyt tämän tuen piiriin. Säätiön suojelija on Nobelin rauhanpalkinnon saanut eteläafrikkalainen arkkipiispa Desmond Tutu.
Mason on ilmoittanut julkisesti olevansa homoseksuaali, ja hänen esikoiskirjansa käsittelee sitä teemaa.
Mason on käynyt Suomessa kahdesti, esikoiskirjan ilmestyessä vuonna 1999 ja kolmannen kirjan suomennoksen "Muistojen huoneet" ilmestyttyä 2008.
J. P. McCarthy

Joseph Priestley "J. P." McCarthy (22. maaliskuuta 1936 New York, New York – 16. elokuuta 1995 New York) oli yhdysvaltalainen radiopersoona. Pääosan urastaan hän työskenteli detroitilaisella WJR-asemalla.
Uransa alkuvaiheessa J. P. McCarthy työskenteli muun muassa Fairbanksissa ja Flintissä, kunnes hän vuonna 1956 siirtyi WJR:lle aluksi kuuluttajaksi ja kahta vuotta myöhemmin oman aamuohjelmansa isännäksi. McCarthy isännöi ohjelmaa yli kolmekymmentä vuotta.
J. P. McCarthy nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 1992, ensimmäisenä henkilönä valtakunnallisten verkkojen ulkopuolelta.
Lars Sponheim

Lars Sponheim (s. 23. toukokuuta 1957) on norjalainen poliitikko. Hän toimi Venstren puheenjohtajana 1996–2010 ja istui suurkäräjillä vuosina 1993–2009. Hän oli maansa elinkeino- ja ulkomaankauppaministeri vuosina 1997–2000 sekä maatalousministeri 2001–2005.
Sponheimin puheenjohtajakaudella Venstren kannatus nousi huomattavasti ja se sai vuoden 2005 suurkäräjävaaleissa parhaan tuloksensa lähes neljäänkymmeneen vuoteen. Vuoden 2009 vaaleissa hän kuitenkin epäonnistui ja menetti omankin paikkansa suurkäräjillä. Hän erosi tämän jälkeen puheenjohtajan tehtävästä ja toimi sittemmin maaherrana vuoteen 2022.
Tausta.
Sponheim valmistui vuonna 1981 Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopistosta, joka vielä silloin tunnettiin Norjan maatalouskorkeakouluna. Vuosina 1988–1991 Sponheim toimi Ulvikin pormestarina.
Eupatorus gracilicornis

Eupatorus gracilicornis on kovakuoriainen, jota esiintyy laajalla alueella mantereisessa Kaakkois-Aasiassa, Malakan niemimaalla ja Borneon saarella.
Tuntomerkit.
Lajin peitinsiipien väritys vaihtelee vaaleanruskeasta tummanruskeaan, ja niiden reunat ovat tummat, jopa mustat. Etuselkä on kiiltävän musta ja koirailla on siinä neljä hieman kaarevaa sarvimaista uloketta. Päästä koirailla kasvaa vielä yksi pitkä kiiltävän musta sarvi, joka kaareutuu ylöspäin. Laji on kookas, joskus jopa vajaa 90 mm:n pituinen.
Makenzie Vega

Makenzie Jade Vega (s. 10. helmikuuta 1994) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa varhaislapsuudessaan ja on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Saw" (2004), "Sin City" (2005) ja "Just My Luck" (2006). Vega näyttelee Grace Florrickia draamasarjassa "Good Wife".
Vega sai vuonna 2001 Young Artist Awardin roolistaan elokuvassa "The Family Man" (2000). Hänen isänsä on kolumbialainen. Vegan sisko Alexa Vega on myös menestynyt näyttelijänä, muun muassa "Spy Kids" -trilogiassa.
Stolze–Schrey

Stolze–Schrey on saksankielinen pikakirjoitusjärjestelmä, joka kehitettiin 1890-luvulla yhdistämään Wilhelm Stolzen ja Ferdinand Schreyn järjestelmien koulukunnat. Se oli yksi Saksan suosituimmista pikakirjoitusjärjestelmistä, kunnes Saksassa alettiin siirtyä yhtenäisjärjestelmään 1920-luvulta lähtien. Saksankielisessä Sveitsissä Stolze–Schrey vakiintui käytännössä ainoaksi järjestelmäksi.
Järjestelmän synty.
Ferdinand Schrey julkaisi vuonna 1887 pikakirjoitusjärjestelmänsä, josta tuli pian Saksan kolmanneksi suosituin, Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmien jälkeen. Saksan pikakirjoitusala oli jakautunut voimakkaasti eri koulukuntiin, ja vuonna 1896 Christian Johnen teki aloitteen Schreyn ja Stolzen järjestelmien yhdistämiseksi.
Syksyllä 1896 perustettiin toimikunta, joka Adolf Mantzelin johdolla kehitti Schreyn järjestelmän pohjalta uutta yhteistä järjestelmää. Järjestelmä julkaistiin vuonna 1897 nimellä "Vereinfachte deutsche Stenografie (Einigungssystem Stolze-Schrey)", ja sen taakse saatiin yhdistettyä Schreyn ja Stolzen koulukunnat sekä joitakin pienempiä koulukuntia.
Pikakirjoitusteknisesti erot Schreyn alkuperäiseen järjestelmään eivät olleet kovin merkittäviä, vaan merkittävämpää oli uuden järjestelmän yhdistävä vaikutus Saksan hajanaisessa pikakirjoituskentässä.
Terry Ollis

Terence "Terry" Ollis (s. 11. huhtikuuta 1952 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen muusikko joka muistetaan Hawkwindin alkuperäisenä rumpalina ja yhtenä sen perustajajäsenistä.
Ollis oli vasta 17-vuotias liityttyään Hawkwindiin lehti-ilmoituksen kautta vuonna 1969. Hän oli mukana yhtyeessä vuoden 1972 alkuun saakka, jolloin hän sai potkut huumeongelmien vuoksi. Hän ehti soittaa yhtyeen kahdella ensimmäisellä albumilla, "Hawkwind" ja "In Search Of Space". Ollis tunnettiin myös tavastaan soittaa alasti konserteissa.
Hawkwindin jälkeen Ollis on soittanut mm. Michael Moorcockin projekteissa ja tällä hetkellä hän soittaa muiden vanhojen Hawkwind-soittajien kanssa Space Ritual-yhtyeessä. Hän on myös toiminut kiinteistönhoitajana.
Alexa Vega

Alexa Ellesse PenaVega (o.s. Vega; s. 27. elokuuta 1988 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Carmen Cortezin roolista "Spy Kids" -elokuvasarjassa, jonka osat ilmestyivät vuosina 2001, 2002, 2003 ja 2011. Muita elokuvia, joissa Vegalla on ollut rooleja, ovat muiden muassa "Sleepover" (2004) ja "Repo! The Genetic Opera" (2008).
Vega syntyi Miamissa ja aloitti uransa televisiossa jo vuonna 1993. Elokuvadebyytti tapahtui 1994. Hänen isänsä on kolumbialainen. Hänen siskonsa Makenzie Vega on myös näyttelijä. Vega on myös toiminut laulajana. Elokuvassa "Spy Kids 2" hän laulaa kappaleensa "Isle of Dreams" ja elokuvassa "Spy Kids 3" kappaleen "Game Over".
Adrian Shaw

Adrian Shaw (s. 2. tammikuuta 1947 Lontoo, Iso-Britannia) on brittiläinen basisti, joka on soittanut monissa underground- ja psykedelia-yhtyeissä. 
Hän aloitti uransa 1960-luvulla ja yhtyeitä joissa hän on ollut mukana ovat mm. Hawkwind, The Deviants, Magic Muscle ja Bevis Fond. Shaw on tehnyt yhteistyötä myös Country Joe McDonaldin ja Arthur Brownin kanssa. Hän on levyttänyt myös sooloalbumeja ja hän on osa-omistajana Woronzow Records-levy-yhtiössä.
Pauliina Sykkö

Pauliina Sykkö, nyk. Kemppainen (s. 28. huhtikuuta 1981) on suomalainen entinen lapsinäyttelijä. Hän nousi tähteyteen Roosa-Maaria "Roope" Ruususen roolista televisiosarjassa "Ruusun aika" (1990–1991). Kyseessä oli yksi tuon ajan suosituimmista suomalaisista lapsirooleista. Sen jälkeen Sykkö kuitenkin jätti näyttelemisen keskittyäkseen ratsastusharrastukseensa.
Sykkö esiintyi vauvasta saakka lapsimallina. Hän pääsi vartuttuaan opiskelemaan sosiologiaa Jyväskylän yliopistoon ja on työskennellyt luokanopettajana. Toimittaja Sami Sykkö on Pauliina Sykön isoveli.
Ted Schroeder

Frederick Rudolph ”Ted” Schroeder (20. heinäkuuta 1921 Newark, New Jersey – 26. toukokuuta 2006 La Jolla, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja, joka voitti urallaan sekä Wimbledonin että Yhdysvaltain mestaruuskilpailuiden kaksinpelimestaruuden. Hänet hyväksyttiin International Tennis Hall of Fameen 1966.
Ystävänsä Jack Kramerin kanssa Schroeder muodosti menestyksekkään nelinpeliparin, joka voitti Yhdysvaltain mestaruuskilpailut 1940, 1941 ja 1947. Lentolyöntipelissä erityisen taitava Schroeder oli mukana voittamassa neljää Davis Cupia Yhdysvalloille. Vuoden 1946 Davis Cup -finaalissa hän ja Kramer pelasivat kaikki ottelut.
Vuonna 1949 kylmäsäilytyslaitteisiin erikoistuneen yrityksen varapääjohtajaksi nimetty Schroeder pysytteli koko tennisuransa ajan amatöörinä eikä ryhtynyt ammattilaiseksi lukuisista tarjouksista huolimatta. Osallistuessaan Wimbledonin turnaukseen 1949 ensimmäisen ja ainoan kerran hän sai lempinimen ”Lucky Ted” () voitettuaan useita viisieräisiksi venyneitä kamppailuita. 
Ted Schroeder kuoli syöpään 26. toukokuuta 2006 La Jollassa, Kaliforniassa. Schroeder oli tuolloin 84-vuotias. Hänen poikansa John on golfammattilainen.
Anna-Maija Viitanen

Anna-Maija Viitanen (o.s. "Pentti", s. 21. huhtikuuta 1947 Varkaus) on suomalainen kääntäjä. Hän on suomentanut englannista ja ranskasta kauno- ja tietokirjallisuutta, lasten- ja nuortenkirjallisuutta sekä viihdekirjallisuutta.
Viitanen on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on työskennellyt freelance-suomentajana vuodesta 1976.
Viitanen on ollut Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton liiton hallituksen jäsen vuosina 1996–1997 ja kirjallisuuden kääntäjien jaoston puheenjohtaja.
Steve Swindells

Steve Swindells (s. 21. marraskuuta 1952 Ipswich, Iso-Britannia) on brittiläinen kosketinsoittaja.
Swindells aloitti uransa 1970-luvun alkupuoliskolla ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Messages" vuonna 1974 kuitenkaan saamatta isompaa menestystä huolimatta albumin nimekkäästä vierailijakaartista. Tämän jälkeen hän liittyi kevyttä popmusiikkia soittaneeseen Pilot-yhtyeeseen, joka oli nauttinut menestystä singlelistoilla. Swindells oli mukana yhtyeen viimeiseksi jääneellä "Two's A Crowd" -albumilla. 
Seuraavaksi osoitteeksi muodostui menestynyt space rock -yhtye Hawkwind, joka tuolloin toimi väliaikaisesti nimellä Hawklords. Yhtye levytti albumin "25 Years On" ja teki kiertueen Isossa-Britanniassa 1978. Swindells lähti yhtyeestä kesällä 1979. Hän oli tuolloin kirjoittanut kappaleen "Shot Down In The Night", jonka Hawkwind levytti myöhemmin ilman Swindellsiä saaden pienehköä listamenestystä. Myös Swindells levytti oman version kappaleesta. 
Vuonna 1980 hän julkaisi toisen sooloalbuminsa "Fresh Blood", jolla mukana olivat myös Hawkwind-miehet Simon King ja Huw Lloyd-Langton. Albumi ei aiemman levyn tapaan ollut myyntimenestys ja hänen levy-yhtiönsä ATCO tiputti Swindellsin listoiltaan. Swindells työskenteli sittemmin Roger Daltreyn sooloalbumeilla säveltäjänä ja alkoi toimia promoottorina musiikkiklubeilla. 
Tällä hetkellä Swindells soittaa Danmingo-nimisessä yhtyeessä.
Bernd Hölzenbein

Bernd Hölzenbein (9. maaliskuuta 1946 Dehrn, Saksa - 15. huhtikuuta 2024) oli saksalainen jalkapalloilija ja maailmanmestari vuodelta 1974.
"Holz" debytoi Eintracht Frankfurtin Bundesliiga-joukkueessa 1967 ja palveli seuraa aina vuoteen 1981 asti. Hän on kolminkertainen Saksan cupin voittaja vuosilta 1974, 1975 ja 1981. Hölzenbein saavutti frankfurtilaisten vahvuudessa myös UEFA Cupin 1980. Hänen 160 maaliaan 420 Bundesliiga-pelissä ovat yhä seuran ennätys.
Myöhemmin Hölzenbein pelasi Yhdysvalloissa Fort Lauderdale Strikersin riveissä yhdessä Gerd Müllerin kanssa. Hän ehti edustaa Major Indoor Soccer League -sarjassa vielä Memphis Americansia ja Baltimore Blastia.
Maajoukkueurallaan Hölzenbein teki viisi maalia pelaamissaan 40 maaottelussa vuosien 1973 ja 1978 välillä. Hänet muistetaan kotikisojen MM-loppuottelusta 1974, jolloin hän hankki Saksan liittotasavallalle tasoitukseen johtaneen rangaistuspotkun finaalissa, jonka Länsi-Saksa lopulta voitti 2-1. Vastustaja Hollannin pelaajat väittivät, ettei heidän puolustajansa Wim Jansen edes koskettanut Bernd Hölzenbeinia tämän kaatuessa rangaistusalueen sisäpuolella. "Sukellussyytöksiä" vastaan Hölzenbein on sittemmin puolustautunut päättäväisesti.
Nyttemmin Bernd Hölzenbein asuu Neu-Isenburgissa ja palvelee Eintracht Frankfurtia pelaajatarkkailijana. Kaupungissa hän on asunut 2006 MM-kisoista lähtien ja on mukana Jürgen Klinsmannin aloittamassa nuorten pelaajien kehittämishankkeessa.
Kim Jong-nam

Kim Jong-nam (; 10. toukokuuta 1971 Pjongjang, Pohjois-Korea – 13. helmikuuta 2017 Sepang, Malesia) oli Pohjois-Korean työväenpuolueen entisen pääsihteerin Kim Jong-ilin ja tämän rakastajattaren Song Hye-rimin poika. Pohjois-Korean nykyinen johtaja Kim Jong-un on hänen velipuolensa.
Kim Jong-nam opiskeli Neuvostoliitossa ja Sveitsissä. Toukokuussa 2001 hän pyrki laittomasti Japaniin Tokion Disneylandiin väärennetyllä Dominikaanisen tasavallan passilla. Hän asettui sittemmin Macaoon.
Kim Jong-namia pidettiin aiemmin isänsä vahvimpana seuraajaehdokkaana. Hän kuitenkin joutui isänsä epäsuosioon ilmeisesti pyrittyään laittomasti Japaniin. 
Kim yritettiin surmata 2004 Euroopan-matkan aikana. Yrityksen takana olivat Yonhapin mukaan pohjoiskorealaiset, jotka eivät toivoneet Kim Jong-namista Kim Jong-ilin seuraajaa.
Kim asui pysyvästi ulkomailla. Vuodesta 2012 alkaen hänen väitettiin asuvan Singaporessa. Kim Jong-namilla tiedetään olevan ainakin kuusi lasta, esimerkiksi Kim Han-sol. 
Kim Jong-nam salamurhattiin Kuala Lumpurin kansainvälisellä lentoasemalla, Malesiassa, 13. helmikuuta 2017. Murhasta syytettiin kahta naista, mutta heidän syytteistään luovuttiin tai niitä lievennettiin. Murhan järjestämisestä on epäilty Pohjois-Korean johtoa. Yhdysvaltalaisen Wall Street Journalin nimettömistä lähteistä saamien tietojen mukaan Kim olisi välittänyt tietoja Yhdysvaltojen keskustiedustelupalvelulle CIA:lle.
Shin Sang-ok

Shin Sang-ok (; 18. lokakuuta 1926 – 11. huhtikuuta 2006) oli eteläkorealainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän joutui puolisonsa, näyttelijä Choi Eun-heen kanssa vuonna 1978 siepatuksi Pohjois-Koreaan. Kaksikon oli määrä edistää maan elokuvakulttuuria. Pari oli ehtinyt erota ennen kidnappausta, mutta meni tapahtuman jälkeen uudelleen naimisiin.
Shin Sang-ok ja Choi Eun-hee pakenivat vuonna 1986 Berliinin elokuvajuhlien aikana Yhdysvaltojen Wienin-suurlähetystöön. Shin Sang-ok sai turvapaikan Yhdysvalloista. Hän palasi Etelä-Koreaan 1990-luvulla ja kuoli siellä 79-vuotiaana maksasairaudesta kärsittyään. Hänen tuotantonsa koostuu lukuisista elokuvista ajalta ennen Pohjois-Korean kautta, Pohjois-Korean ajalta ja sen jälkeisiltäkin vuosilta. 
Shin Sang-ok on palkittu muun muassa Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1962.
Thrasymedes

Thrasymedes () oli kreikkalaisessa mytologiassa Nestorin ja Anaksibian – toisen lähteen mukaan Eurydiken – poika. Hän oli Silloksen isä.
Thrasymedes osallistui isänsä kanssa Troijan sotaan johtaen viittätoista alusta. Tosin Filostratoksen mukaan Thrasymedes ei olisi osallistunut sotaan ollenkaan. Hänet mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista. Thrasymedeen kerrotaan surmanneen taisteluissa kaksi vihollista, ja sodan jälkeen palanneen takaisin Messenian Pylokseen, jossa myös hänen hautansa on.
Choi Eun-hee

Choi Eun-hee (; 20. marraskuuta 1926 – 16. huhtikuuta 2018) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän loi menestyksekkään uran kotimaassaan ennen joutumistaan siepatuksi Pohjois-Koreaan vuonna 1978. Siepatuksi joutui myös hänen miehensä, elokuvaohjaaja Shin Sang-ok, josta hän oli vastikään eronnut, mutta jonka kanssa hän sittemmin meni uudelleen naimisiin.
Shin Sang-ok ja Choi Eun-hee työskentelivät Pohjois-Koreassa kuusi vuotta ennen onnistunutta pakoaan. He pakenivat vuonna 1986 Berliinin elokuvajuhlien aikana Yhdysvaltojen Wienin-suurlähetystöön. He saivat turvapaikan Yhdysvalloista. 
Vuonna 1985 Choi Eun-hee voitti parhaan naisnäyttelijän palkinnon Moskovan kansainvälisillä elokuvajuhlilla roolistaan elokuvassa "Sogum", jonka Sang-ok Shin ohjasi.
Louis Nicolas Vauquelin

Louis Nicolas Vauquelin (16. toukokuuta 1763 Saint-André-d'Hébertot – 14. marraskuuta 1829 Saint-André-d'Hébertot) oli ranskalainen farmaseutti ja kemisti. Hänet tunnetaan beryllium-alkuaineen löytäjänä. Lisäksi hän löysi myös alkuaine kromin vuonna 1797 kokeita tehdessään. Vuotta myöhemmin hän eristi sitä kromioksidista.
Hän eristi myös kiinihapon, kamferihapon ja asparagiinin, sekä muita orgaanisia yhdisteitä.
Päättymätön solmu

Päättymätön solmu tai ikuinen solmu on kuvallinen symboli, joka näyttää siltä, kuin rengasmainen nauha olisi solmittu itsensä kanssa. Tunnetuin päättymätön solmu on Aasiassa, varsinkin Intiassa ja Nepalissa käytetty uskonnollinen ja mystinen merkki; sitä kutsutaan jainalaisuudessa sanskritin kielellä nimellä srivatsa, ja tiibetin kielellä nimellä dpal be'u.
Jainalaisuudessa srivatsa on usein valaistunutta ihmistä eli tirthankaraa esittävän patsaan rinnassa. Srivatsalla on monta merkitystä. Solmut viittaavat suljettuun, ja srivatsa liittyykin vaikeasti saavutettaviin tai salaisiin asioihin.
Kiinassa päättymätön solmu on buddhalainen onnen symboli ja pitkän elämän vertauskuva. Solmu symboloi myös Buddhan loputonta viisautta ja tietoa, koska solmulla ei ole alkua eikä loppua.
Anakonda (elokuva)

Anakonda on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. huhtikuuta 1997. Jatko-osa "" saiensi-iltansa vuonna 2004.
Juoni.
Joukko tutkijoita lähtee kuvaamaan dokumenttia Amazon-joelle sademetsässä asuvasta heimosta. Matkalla joukkio törmää käärmeiden metsästäjään, jonka aikomuksena on napata jättiläiskäärme anakonda elävänä ja lyödä rahoiksi. Käärme osoittautuu lopulta liiankin suurikokoiseksi ja ennen kaikkea verenhimoiseksi hirviöksi.
Álex Barahona

Alejandro ”Álex” Barahona (s. 23. marraskuuta 1981 Madrid, Espanja) on espanjalainen näyttelijä.
Barahona esiintyi mainoksissa ennen vuonna 2004 alkanutta näyttelijänuraansa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Álex televisiosarjassa "Serranon perhe", jonka tuotantokausilla 3–5 hän näytteli. Hän teki alun perin lyhyen vierailun sarjan kolmannella tuotantokaudella ja palasi pääosan esittäjänä neljännelle kaudelle. Myöhemmin Barahona on näytellyt muun muassa sarjoissa "La dársena de poniente", "Planta 25" ja "Sin tetas no hay paraíso" sekä lyhytelokuvassa "Conjuntos disjuntos".
Vuonna 2008 Barahona esiintyi Madridin Teatro Nuevo Alcalássa Roberto Cossan näytelmässä "Yepeto".
Aarne Tanskanen

Aarne Elias Tanskanen (29. tammikuuta 1888 Keitele – 5. helmikuuta 1932) oli suomalainen jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat rovasti Juho Tanskanen ja Maria Sofia Kolström. 
Opinnot.
Tanskanen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1907 ja liittyi Savolaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa vuosina 1907–1914 ja suoritti ylemmän hallintotutkinnon alkututkinnon ja osan loppututkinnoista.
Jääkärikausi.
Tanskanen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 31. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan 10. heinäkuuta 1917. 
Suomen sisällissota.
Tanskanen saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet siirrettiin 13. maaliskuuta 1918 alkaen 3. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella, Kämärässä ja Viipurissa.
Sisällissodan jälkeinen aika.
Tanskanen siirrettiin sisällissodan jälkeen 14. kesäkuuta 1918 nuoremmaksi upseeriksi Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hän sai nimityksen komppanianpäälliköksi 3. helmikuuta 1919. Tampereen rykmenttiin hänet siirrettiin 2. syyskuuta 1920 ja hänet sijoitettiin 3. konekiväärikomppanian päälliköksi. Tanskanen toimi rykmentin aliupseerikoulun johtajana vuosina 1921–1922. Armeijasta hän erosi 25. helmikuuta 1925 ja siirtyi virkaatekeväkis nimismieheksi Puolangalle, missä hän palveli 1. marraskuuta 1927 saakka, jonka jälkeen siirtyi Kymin lauttausyhdistyksen palvelukseen, jossa hän työskenteli kesäisin.
Richard Mason (1919–1997)

Richard Mason (16. toukokuuta 1919 Manchester, Britannia – 13. lokakuuta 1997 Rooma, Italia) oli brittiläinen kirjailija. Hän opiskeli Dorsetissa ja työskenteli ensin elokuvalehdessä, sittemmin British Councilissa. Toisen maailmansodan aikana hänellä oli tilaisuus oppia japania, ja hänestä tuli sotavankien kulustelija.
Mason viimeisteli teoksensa "Tuuli ei osaa lukea" Burman sotaretken aikana. Lisäksi hän kirjoitti teoksen "Sinisen vuoren varjo" (elokuvaksi muokattuna "Passionate Summer") sekä Intiaan ja Nepaliin sijoittuvan vakoilutarinan "The Fever Tree".
Hän asui Hongkongissa ja sai siellä herätteen kirjoittaa teoksen "Suzie Wong". Kirjan pohjalta tehtiin ensin Broadway-näytelmä ja vuonna 1960 elokuvasovitus "Suzie Wongin maailma".
Mason tupakoi, ja hän kuoli vuonna 1997 kurkkusyöpään Roomassa. Hän oli asunut siellä lähes 40 vuotta.
Peisistratos (mytologia)

Peisistratos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Nestorin ja Eurydiken poika.
Peisistratos oli Odysseuksen pojan Telemakhoksen hyvä ystävä, ja liittyi tämän seuraan matkalle Pyloksesta Spartaan Menelaoksen palatsiin.
Resen (kunta)

Resen () on kunta Pelagonian tilastollisella alueella Pohjois-Makedoniassa. Resenin pinta-ala on 739 neliökilometriä, josta vettä on 177 km². Asukkaita kunnassa on 16 825 (2002). Väestöstä makedonialaisia oli 12 798, turkkilaisia 1 797 ja albaaneja 1 536. Vuonna 1994 väkiluku oli 17 681. Resenin kunnan keskuspaikkakunta on Resenin kaupunki.
Resenin naapurikunnat ovat Ohrid lännessä, Demir Hisar koillisessa ja Bitola idässä. Etelässä kunta rajautuu Kreikkaan ja Albaniaan. Osa Prespajärvestä sijaitsee kunnan alueella.
Kunnan alueella sijaitsevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Slivnican luostari ja elokuussa 2008 matkailijoille avautunut sisämaavaltio Pohjois-Makedonian ainoa saari Golem Grad Prespajärvessä.
Kylät.
Resenin kuntaan kuuluvat Resenin kaupungin lisäksi seuraavat kylät:
Arvati, Asamati, Bolno, Brajcino, Volkoderi , Gorna Bela Crkva, Gorno Dupeni, Grncari, Dolna Bela Crkva, Dolno Dupeni, Drmeni, Evla, Ezereni, Zlatari, Izbiste, Ilino, Jankovec, Kozjak, Kojnsko, Krani, Kriveni, Krusje, Kurbinovo, Lavci, Leva Reka, Leskoec, Lubojno, Nakolec, Otesevo, Perovo, Petrino, Podmocani, Pokrvenik, Prelubje, Pretor, Rajca, Slivnica, Sopotsko, Stenje, Stipona, Carev Dvor, Strbovo i Surlenci.
Wait and Bleed

Wait and Bleed on metalliyhtye Slipknotin ensimmäinen single. Se oli Grammy Award -ehdokas vuonna 2001.
"Wait And Bleedistä" on tehty kaksi musiikkivideota, joista toinen on animaatio. Kappaleen ovat säveltäneet M. Shawn Crahan, Paul Gray, Nathan Jordison ja Corey Taylor.
Kappaleet.
Sekä Wait And Bleed live video
Pihkasilmä kaarnakorva

Pihkasilmä kaarnakorva (eng. "ResinEye BarkEar") on muusikko Pekka Pohjolan ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972. Pohjola tunnettiin albumin julkaisun aikoihin jo Wigwam-yhtyeestä. Albumin kansitaiteen on suunnitellut Mats Huldén.
Albumi on julkaistu lukuisia kertoja fyysisinä kopioina. Vuonna 1972 albumi julkaistiin vinyylilevynä ja C-kasettina Love Recordsin toimesta. Vuonna 1979 Love Records julkaisi albumin uudelleen vinyylinä. Vuonna 2002 Siboneyn levittämänä Love Records julkaisi albumin ensi kertaa remasteroituna CD-painoksena. Albumi on julkaistu myös Japanissa CD-levynä vuosina 2007 ja 2020. Vuonna 2015 Svart Records julkaisi albumista kaksi rajoitettua vinyylipainosta: 300 kappaleen rajoitetun painoksen tavallisella, mustalla vinyylillä sekä 200 kappaleen rajoitetun painoksen sinisellä vinyylilevyllä. Vuonna 2021 Svart Records julkaisi albumin kolmannen kerran, tällä kertaa 500 kappaleen rajoitettuna painoksena mustalla vinyylilevyllä.
Kappaleet.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Pekka Pohjola.
Irlannin vapaussota

Irlannin vapaussota tai Irlannin itsenäisyyssota () käytiin tammikuusta 1919 heinäkuuhun 1921 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin tasavaltalaisarmeija IRA:n välillä.
Irlantilaiset nationalistit olivat vaatineet itsenäisyyttä 1880-luvulta alkaen. Vuonna 1916 puhkesi pääsiäiskapina. Sen johtajia vangittiin ja teloitettiin, mikä lisäsi katkeruutta. Vuoden 1918 parlamenttivaaleissa Sinn Féin, äärinationalistien puolue, sai suuren voiton, mutta sen sijaan että Sinn Féinin edustajat olisivat menneet Lontooseen Westminsterin parlamenttiin, he perustivatkin oman parlamentin, Dáil Éireannin, ja julistivat Irlannin itsenäiseksi tasavallaksi 21. tammikuuta 1919. Näin syttyi vapaussota eli itsenäisyyssota.
Sotatapahtumat.
Sotatapahtumien lasketaan alkaneen 19. tammikuuta 1919. Silloin Irlannin tasavaltalaisarmeijan joukot hyökkäsivät räjähdysainelastia kuljettaneiden brittipoliisien kimppuun Tipperaryn kreivikunnassa. 
Sodasta tuli raaka ja verinen sissisota, jossa joutui uhreiksi myös paljon siviilejä. Brittien puolella taisteli vakinaisen armeijan ja poliisien lisäksi ensimmäisen maailmansodan rintamamiehistä värvättyjä puolisotilaallisia apupoliisijoukkoja.
Kesällä 1920 Britannia julisti alueelle sotalainsäädännön, jonka nojalla kapinallisia voitiin tuomita kuolemaan tai vankileireille jopa ilman oikeudenkäyntiä. Valtionavustukset Sinn Féin hallussa oleville alueille lakkautettiin. Nämä toimet johtivat väkivaltaisuuksien kiihtymiseen marraskuussa 1920. Samaan aikaan Intiassa Britannian kruunun joukoissa palvelevat irlantilaiset nousivat kapinaan.
21. marraskuuta 1920 tunnetaan verisenä sunnuntaina. Silloin kapinalliset surmasivat 14 ja haavoittivat viittä brittiupseeria ja poliisia. Viikkoa myöhemmin Irlannin tasavaltalaisarmeijan Corkin yksikkö surmasi 18 brittiä. Tämä sai britit laajentamaan sotalakialuetta läntisiin kreivikuntiin.
Rauhanteko ja ajautuminen sisällissotaan.
Kesällä 1921 britit ja irlantilaiset pääsivät sopimukseen aselevosta, ja joulukuussa allekirjoitettiin rauhansopimus. Sopimus teki Irlannista itsehallinnollisen vapaavaltion brittiläisenä dominiona, mutta jätti Pohjois-Irlannin kuusi kreivikuntaa vapaavaltion ulkopuolelle osaksi Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jonka virallinen nimi tästä lähtien onkin ollut "Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta". Sopimuksen allekirjoitti uuden valtion pääministeri Michael Collins, joka sanoi allekirjoittavansa samalla oman kuolemantuomionsa.
Rauhansopimuksen vastustajat nousivat sisällissotaan Éamon de Valeran johdolla. Sopimusta vastustaneet eivät suinkaan vastustaneet Irlannin itsenäisyyttä, mutta pitivät ehdotettua sopimusta liian suppeana, koska siihen ei sisältynyt koko Irlanti, eikä se antanut Irlannille täyttä itsenäisyyttä.
Ruostesienet

Ruostesienet (Pucciniales) ovat kasveissa loisina eläviä sienilajeja. Ne eivät koskaan muodosta itiöemiä, sillä sieni muodostaa helmi-itiöpesäkkeitä.. Niiden rihmasto kasvaa isäntäkasvin solukkojen soluväleissä. Ne eivät yleensä tapa isäntäänsä. Ruostesieniin kuuluu viljelyskasvien tuholaisia.
Ruostesienet ovat kehittyneet jo ennen kivihiilikautta. Elämänkiertonsa aikana niillä on usein kaksi isäntäkasvia, joiden molempien nimet ovat sienen nimessä. Esimerkiksi kuusen-talvikinruoste tuottaa kuusenkävyillä helmi-itiöitä, jotka tarttuvat talvikkeihin. Sieni talvehtii talvikin lehdissä ja kasvattaa talvi-itiöitä, jotka taas tarttuvat kuusen emikukintoihin touko-kesäkuussa. 
Kuusessa tuhoa aiheuttaa kuusen-tuomenruoste ("Thekopsora areolata"). Laji loisii tuomella ja kuusella, ja sitä voi torjua hävittämällä edellä mainitut kuusikoista. Muita kuusta tuhoava ruostesieniä ovat kuusen-talvikinruoste ("Chrysomyxa pyrolae"), kuusen-suopursunruoste ("Chrysomyxa ledi") ja kuusenkultaruoste ("Chrysomyxa abietis"). Katajaa ja pihlajaa väli-isäntänään käyttää pihlajan-katajanruoste ("Gymnosporangium cornutum").
Eräät ruostesienet vaurioittavat viljoja, kuten esimerkiksi heinäkasveilla ja happomarjapensailla vuorotteleva happomarjan-heinänruoste eli mustaruoste ("Puccinia graminis"), sekä erityisesti vehnää vaurioittava heinänviiruruoste eli keltaruoste ("Puccinia striiformis"). Sienet häiritsevät viljan kasvua käyttämällä kasvin vettä ja ravinteita. Tällöin kasvi ei kasva kunnolla, vaan jää pieneksi ja ohueksi, jolloin viljasadon määrä pienenee ja laatu heikkenee. Viljasadon pienentyminen aiheuttaa materiaalin menetystä viljateollisuudelle, sekä rahallista menetystä viljelijöille. "Puccinia" -suvun viljaruostesieniä tavataan ympäri maailmaa kaikkialla, missä viljaa kasvaa, sillä sienet levittäytyvät laajalle alueelle hyvin tehokkaasti tuulen kuljettaessa sienten itiöitä . Paras tapa ehkäistä ruostesienten aiheuttamia haittoja on viljellä ruostesienille vastustuskykyisiä viljalajikkeita.
Juche-torni

Juche-torni () on vuonna 1982 valmistunut torni Pjongjangissa, Pohjois-Koreassa. Torni rakennettiin Kim Il-sungin 70-vuotispäivän kunniaksi. Se sijaitsee Taedongjoen varrella vastapäätä Kim Il-sungin aukiota. Nimi tulee valtion juche-ideologiasta.
Torni on 170 metriä korkea ja se on valmistettu valkoisesta graniitista. Se on maailman korkein kivitorni.
Youssouf Hadji

Youssouf Hadji (, s. 25. helmikuuta 1980 Ifrane, Marokko) on marokkolainen jalkapalloilija, jonka nykyinen seurajoukkue on ranskalainen AS Nancya. Hän pelaa useimmiten keskikentällä hyökkäävässä roolissa, tarvittaessa myös laitahyökkääjänä ja piilokärkenä.
Myös hänen vanhempi veljensä Mustapha Hadji oli jalkapalloilija.
Ura.
Hadji syntyi Marokossa, mutta muutti perheensä mukana Ranskaan nuorena. Sittemmin hän on myös viettänyt ammattilaisuransa Ranskanssa aloittaessaan peliuransa Nancyssa kaudella 1998–1999. Tuolloin Hadji pelasi ensimmäisen ottelunsa 29. toukokuuta 1999 FC Sochaux'ta vastaan tultuaan vaihdosta kentälle. Hadji pelasi sai hieman enemmän peliaikaa seuraavalla kaudella, kunnes kaudesta 2000–2001 lähtien Hadji nousi joukkueensa vakiomiehistöön joukkueen pudottua Ranskan Ligue 2:een.
Vuonna 2003 Hadji siirtyi SC Bastian riveihin ja samalla takaisin Ranskan pääsarjaan. Hän vietti seurassa kaksi kautta pelaten yhteensä 62 sarjaottelua joissa Hadji onnistui tekemään 13 maalia. Bastian menestys Ranskan sarjassa oli kuitenkin vaatimatonta, kun se välttyi putoamisen vain yhdellä pisteellä Hadjin avauskaudella. Toisella kaudella Bastia sijoittui pääsarjassa toiseksi viimeiseksi, jonka myötä Hadji vaihtoi seuraa.
Ifianassa

Ifianassa () oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.
Agamemnonin tytär.
Ifianassa oli Homeroksen mukaan yksi kolmesta Agamemnonin tyttärestä, joista Agamemnon tarjoutui antamaan Akhilleuksen valita itselleen puolison, jos tämä vain suostuisi alkamaan taistella taas troijalaisia vastaan. Mahdollisesti kyseessä on sama hahmo kuin Ifigeneia, mutta asian tekee hämäräksi se, ettei Homeros tunne tämän uhraamista eikä myöskään tämän kreikkalaisissa tragedioissa näkyvästi esiintyvää sisarta, Elektraa.
Proitoksen tytär.
Ifianassa oli mainadi ja yksi Proitoksen ja joko Anteian tai Stheneboian kolmesta tyttärestä. Melampus paransi hänet hulluudestaan ja sai palkkiokseen kolmanneksen Argoksesta.
Endymionin puoliso.
Ifianassa oli Endymionin puoliso, joka synnytti tälle Aitoloksen.
Nereidi.
Ifianassa oli yksi nereideistä.
Harakka Bialoipokku

Harakka Bialoipokku on suomalaismuusikko Pekka Pohjolan vuonna 1974 julkaistu toinen sooloalbumi. Se julkaistiin myös Isossa-Britanniassa nimellä "B the Magpie" ja Ruotsissa nimellä "Skatan". Yleisradio valitsi "Harakka Bialoipokun" vuoden 1974 parhaaksi albumiksi.
Yhdysvaltalainen DJ Shadow käytti debyyttialbuminsa "Endtroducing..." kappaleessa "Midnight in a Perfect World" samplea albumin kappaleesta "Sekoilu seestyy".
Kappaleet.
A-puoli
B-puoli
Verenahof

Verenahof (myös "Büttenharter Hof" tai "Verenahöfe") oli Saksan eksklaavi Sveitsissä. Pinta-alaa eksklaavilla oli 43 hehtaaria. Hallinnollisesti eksklaavi oli osa saksalaista Wiechs am Randenin kuntaa (nykyisin osa Tengenin kaupunkia), ja sen erotti Wiechs am Randenista 200–300 metriä leveä kaistale Sveitsiä.
Verenahofista tuli vuonna 1806 Badenin eksklaavi Schaffhausenin kantonin sisälle. Sveitsi yritti vuosina 1815 ja 1839 saada ilman tulosta Verenahofia itselleen.
4. lokakuuta 1967 Verenahofista tuli osa Sveitsiä. Tuolloin alueella oli vain kolme kotia ja alle tusina asukasta. Nykyisin Verenahof kuuluu sveitsiläiseen Büttenhardtin kuntaan.
My Date with the President’s Daughter

My Date with the President’s Daughter on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Alex Zamm ja pääosassa näyttelivät Dabney Coleman, Will Friedle ja Elisabeth Harnois. Käsikirjoituksesta vastasivat William Robertson ja Alex Zamm, jotka saivat elokuvasta Writers Guild of America -ehdokkuuden vuonna 1999.
Juoni.
16-vuotias Hallie on Yhdysvaltain presidentin tytär, joka haluaisi elää normaalia teinin elämää, sopii sattuman kautta treffit high schoolissa opiskelevan Duncanin kanssa. Illalla hän esittelee seuralaisensa isälleen, mutta päästyään elokuvateatteriin Hallie karkaa salaa Duncanin kanssa viettämään aikaa kahdestaan. Tämän myötä koko valkoisen talon turvamiehet joutuvat etsimään tyttöä pitkin kaupunkia.
Detria

Detria Oy on rovaniemeläinen yritys, joka valmistaa ja markkinoi luonnonkosmetiikkaa. Sen perusti Tenho Pitkänen vuonna 1996.
Kosmetiikan lisäksi Detriassa on kehitetty erilaisia hyvinvointi- ja hygieniatuotteita. Yrityksen liikevaihto on noin 1,9 miljoonaa euroa. "Detria" on portugalinkielinen naisen nimi ja tarkoittaa "kirkastua".
Yhtiön tuotteet perustuvat Lapin luonnosta kerättäviin yrtteihin, joiden toimituksista vastaa viisi paikallista osuuskuntaa. Suoraan Detria työllistää neljä henkilöä, sekä toimittajaosuuskuntien kautta välillisesti yrttien keräilijöitä.
Vuonna 2006 Detria sopi kolmen vuoden mittaisen vientisopimuksen Kiinaan "Arbutin"-hoitotuotteesta.
Danny Koevermans

Danny Koevermans (s. 1. marraskuuta 1978 Schiedam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän edustaa kanadalaista pelaavaa Toronto FC:tä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ura.
Danny Koevermans aloitti ammattilaisuransa Sparta Rotterdamista, jossa hän pelasi yhteensä viisi kautta. Vuonna 2005 hän siirtyi AZ Alkmaariin. Läpimurtonsa hän teki toisena AZ Alkmaar kautenaan, jolloin hän oli yksi Eredivisienin parhaita maalintekijöitä, 22 maalillaan. Elokuussa 2007 hän siirtyi PSV:hen 6 miljoonan euron siirtosummalla. Hänet hankittiin Sevillaan siirtyneen Arouna Konén korvaajaksi.
Maajoukkue debyyttinsä hän teki EM-karsintaottelussa Sloveniaa vastaan 28. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 17. marraskuuta 2007 Luxemburgia vastaan.
Cicindela

Cicindela on kovakuoriaisiin (Coleoptera) kuuluva suku.
Suomessa on tavattu neljä suvun lajia. Yleisin laji on kenttäkiitäjäinen ("Cicindela campestris"). Muita tavattuja lajeja ovat nummikiitäjäinen ("Cicindela sylvatica"), hietikkokiitäjäinen ("Cicindela hybrida") ja "Cicindela maritima".
Cicindela (Chaetodera)
Anna Easteden

Anna Easteden (aik. Anna Katariina Shemeikka, s. 29. marraskuuta 1976 Tohmajärvi) on suomalainen näyttelijä ja malli. Easteden on näytellyt enimmäkseen yhdysvaltalaisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Elämä ja ura.
Anna Easteden syntyi maanviljelijäperheen vanhimpana lapsena Tohmajärvellä. Eastedenilla on yksi veli. Easteden suoritti lukion noin vuodessa Joensuun lyseon lukion iltalinjalla ja kirjoitti ylioppilaaksi 17-vuotiaana. Tuolloin hänellä oli jo takanaan yksi vaihto-oppilasvuosi Yhdysvalloissa.
Malli.
Easteden aloitti uransa mallina käytyään mannekiinikoulun 12-vuotiaana Joensuussa. Hän pääsi " SinäMinä"-lehden kanteen vuonna 1994, mikä oli myös hänen ensimmäinen kansikuvansa. Easteden (silloinen Shemeikka) voitti 1993 "SinäMinä"-tyttö -kilpailun. 
Teini-ikäisenä Easteden sai ensimmäisen ison mallisopimuksensa japanilaisen agentin kanssa ja muutti Tokioon. Tokiossa hän oli muotisuunnittelija Akira Kimijiman vakiomallina ja teki mainoskuvia useille suurille japanilaisille yhtiölle. Näitä olivat muun muassa Kanebo, Sony, Nissen, Wacoal, Oricom, NEC ja Lux. Easteden teki mallintöitä Japanin lisäksi myös muissa maissa, kuten Hongkongissa, Etelä-Koreassa, Taiwanissa, Singaporessa, Malesiassa, Indonesiassa, Uudessa-Seelannissa, Yhdysvalloissa ja Slovakiassa. Eastedenin asiakkaita Yhdysvalloissa ovat olleet muun muassa Avon Products, Salvatore Ferragamo, Calvin Klein, XOXO, Hermes, Diesel, Pony, T-Mobile, Toyo Tires, Michael Antonio, Jockey, Ashworth, Kohl’s, Nissan ja Victoria's Bridal.
Näyttelijä.
Anna Easteden aloitti näyttelijän uransa tekemällä TV-mainoksia Japanissa, Taiwanissa ja Yhdysvalloissa. Eastedenin ensimmäinen palkallinen teatterituotanto oli Prinsessa Ruusunen Tivoli-teatterissa Chicagossa, missä hän näytteli nimiroolin. Easteden on tunnettu roolistaan Beestinginä yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Who Wants to Be a Superhero?". Easteden on näytellyt myös televisiosarjoissa "Miehen puolikkaat", "Bones", "Passions" ja "Päivien viemää". Lisäksi hän on esiintynyt Lisa Kudrow’n vartalona elokuvassa "Happy Endings". Easteden juonsi "Wipeout Suomi" -TV-ohjelmaa Suomessa Fox-kanavalla keväällä 2013.
Hyväntekeväisyys.
Easteden vietti muutaman kuukauden Bratislavassa, Slovakiassa heti Slovakian tasavallan itsenäistyttyä. Easteden auttoi Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutettua (UNHCR) kirjoittamalla juridisen tutkielman Euroopan maiden turvapaikanhakijoita koskevista laeista. Eastedenin tutkimus vaikutti voimakkaasti Slovakian tasavallan turvapaikanhakijoita koskeviin lakeihin, jotka olivat tuolloin valmisteltavina.
Yksityiselämä.
Easteden avioitui yhdysvaltalaisen baseballvalmentajan Rob McKinleyn kanssa vuonna 2007 ja heillä on vuonna 2018 syntynyt tytär. He asuvat Los Angelesissa.
Kuopion taidemuseo

Kuopion taidemuseo on Pohjois-Savon alueellinen vastuumuseo. Museo oli ennen aluetaidemuseo, ja se syntyi lähes 30 vuoden suunnitelmien ja tilapäisten näyttelytilojen kauden jälkeen vuonna 1980.
Taidemuseo sijaitsee kaupungin keskustassa tuomiokirkon vieressä, lähellä kauppatoria. Talo on entinen pankkirakennus. Talo rakennettiin 1902–1904 Kansallis-Osake-Pankin toimitaloksi. Taloa laajennettiin Vuorikadun puolella 1924–1925 samalla kun talon alkuperäinen kulmatorni purettiin. Talon nykyinen julkisivu on vuodelta 1958.
Kokoelmat.
Kuopion taidemuseon kokoelmiin kuuluu noin 6 700 teosta. Kokoelmat muodostuvat pääosin suomalaisesta taiteesta. Kokonaisuus muodostuu Kuopion taidemuseon, Kuopion kaupungin, Osk. Huttusen, Leonardo da Vilhun ja Pekka Halosen kokoelmista sekä muista yksittäisistä kokoelmista.
Kuopion taidemuseon omaa kokoelmaa on kartutettu vuodesta 1981. Se sisältää yli 800 teosta, joista valtaosa on pohjoissavolaista nykytaidetta ja taihdehistorian klassikoita 1800-luvulta nykypäivään. Kokoelma on esillä Lintukoto-perusnäyttelyssä. Siihen kuuluu muiden muassa Juho Rissasen ja Von Wrightin veljesten töitä.
Kuopion kaupungin kokoelmaa on kartutettu vuodesta 1949 alkaen ja siihen kuuluu yli 1 900 teosta. Teokset ovat pääasiassa esillä ympäri kaupunkia muun muassa virastoissa, laitoksissa ja muissa julkisissa tiloissa.
Osk. Huttusen taidekokoelmaan kuuluu 91 teosta, jotka Huttunen testamenttasi Kuopion kaupungille ”Savon taidemuseon aluksi”. Leonardo da Vilhun eli Risto Vilhusen kokoelma kattaa yli 2 000 teosta, pääasiassa piirrostaidetta ja grafiikkaa suomalaisilta nykytaiteilijoilta. Kokoelma lahjoitettiin taidemuseolle vuonna 2010. Vuonna 2008 taidemuseo sai talletuksena Pekka Halosen 150 teoksen kokoelman, joka sisältää erityisesti 1980-luvun kotimaista ja kansainvälistä maalaustaidetta.
Muita kokoelmia ovat muun muassa Kuopion Luonnon Ystäväin Yhdistyksen ja J. Fr. Tuhkasen kokoelmat.
Saastamoisen säätiön teoksia oli museon hallussa 1980–1999, mutta tilojen puutteen vuoksi kokoelma talletettiin Espoon kaupungille ja sijoitettiin EMMAan vuonna 1999.
Mikkelin taidemuseo

Mikkelin taidemuseo on Etelä-Savon alueellinen vastuumuseo. Se syntyi vuonna 1976, kun vuodesta 1970 toimineeseen Johannes Haapasalon museoon yhdistettiin Martti Airion lahjoittama taidekokoelma. Airio oli helsinkiläinen suomen kielen opettaja, joka testamenttasi kokoelmansa Mikkeliin, koska halusi tuoda taidetta suurten keskusten ulkopuolelle, ja koska Mikkeli lupasi säilyttää taidekodin kokonaisuutena.
Museorakennus.
Taidemuseon rakennus on graniittinen talo Mikkelin kaupungin keskustassa. Rakennuksen on suunnitellut Armas Rankka ja se on valmistunut vuonna 1912.
Kokoelmat.
Mikkelin taidemuseon kokoelmissa on paljon jälki-impressionistisia ja ekspressionistisia teoksia, lähinnä suomalaista taidetta 1870-luvulta 1980-luvulle, huonekaluja, itämaisia mattoja ja pienesineistöä jotka kuuluivat Martti Airion lahjoittamaan kokoelmaan. Myös Johannes Haapasalon veistoksia on huomattava kokoelma. 
Näyttelyt.
Mikkelin kuvitustriennale esittelee kirjankuvituksia kolmen vuoden välein. Alueen taiteilijat pitävät museon tiloissa yksityisnäyttelyitä. Siellä on myös kiertäviä näyttelyitä, kuten vuonna 2007 Eero Järnefeltin ja Venny Soldan-Brofeldtin teoksia Järvenpään kaupungin kokoelmista.
Brian Sutherby

Brian Sutherby (s. 1. maaliskuuta 1982 Edmonton, Alberta) on kanadalainen ammattilaisuransa päättänyt jääkiekkoilija.
Ura.
Sutherby aloitti jääkiekon Albertan junnuliigoissa. 15-vuotiaana hän siirtyi AMHL-junioriliigaan "CAC Inland Cement"in joukkueeseen, mistä hän jatkoi jo seuraavana WHL-liigaan Moose Jaw Warriorsiin. Washington Capitals varasi Sutherbyn täysi-ikäisenä vuoden 2000 , mutta hän ei tehnyt heti sopimusta seuran kanssa.
Kauden 2000–2001 lopulla Sutherby solmi sopimuksen Capitalsin kanssa, ja hän matkasi aivan runkosarjan lopulla seuran farmijoukkueeseen Portland Piratesiin. Kaudella Sutherby pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Capitalsin paidassa, mutta hän palasi ennemmin takaisin Warriorsiin seuran pudotettua hänet takaisin farmiin.
Seuraavalla kaudella Sutherby palasi Capitalsin organisaatioon, eikä pelannut farmissa kuin viisi ottelua ennen nousuaan Capitalsin edustukseen. Sutherby teki läpimurtonsa kyseisellä kaudella ja hänet valittiin pelaamaan tulokkaiden tähdistöotteluun, jossa hänet palkittiin arvokkaimpana pelaajana. Kauden aikana Sutherby pelasi yhteensä 72 ottelua tehden 11 tehopistettä.
Kauden Sutherby vietti osittain farmissa, eikä pelannut NHL:ssä kuin 30 ottelua. Tätä seurasi , jonka hän pelasi AHL-liigassa Portlandissa. Sutherby pelasi Washingtonissa aina kauteen , minkä aikana hän toimi puolitoista kautta joukkueen varakapteenina. Kyseisellä kaudella hänet myytiin Anaheim Ducksiin vaihdossa varaustilaisuuden toisen kierroksen varausvuoroon.
Seuraavalla kaudella Anaheim myi Sutherbyn edelleen Dallas Starsiin vaihdossa David McIntyren pelaajaoikeuksiin ja varausvuoroon. Stars solmi kahden vuoden jatkosopimuksen Sutherbyn kanssa kauden jälkeen. Kahdan Dallas-kauden jälkeen Sutherby teki sopimuksen AHL:ssa pelaavan San Antonio Rampagen kanssa.
The Atlantic

The Atlantic (vuosina 1857–2007 viralliselta nimeltään "The Atlantic Monthly") on yhdysvaltalainen aikakauslehti, joka on perustettu 1857. Se oli alkujaan kirjallisuus- ja kulttuurilehti, mutta nykyisin se on kulttuurin, politiikan ja talouden yleisaikakauslehti.
Historia.
Lehden perustajaryhmään kuuluivat muun muassa kirjailijat Harriet Beecher Stowe, Ralph Waldo Emerson, Henry Wadsworth Longfellow, Oliver Wendell Holmes, Sr., sekä James Russell Lowell, josta tuli sen ensimmäinen päätoimittaja. Nykyinen toimitusjohtaja ja kustantaja on John Fox Sullivan.
Philippsburg

Philippsburg on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa Karlsruhen piirikunnassa. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 13 860 asukasta.
Historia.
Aikaisemmin Philippsburg tunnettiin nimellä Udenheim. Se kuului Speyerin ruhtinaspiispalle 1378 – 1718. Piispa Philipp Christoph von Sötern rakennutti Reinin varrelle Udenheimiin ison linnoituksen varustautuakseen tulevan konfliktin – kolmikymmenvuotinen sota – varalta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1615 ja ne kestivät kahdeksan vuotta. Linnoitukselle annettiin piispan mukaan nimeksi Philippsburg.
Kolmikymmenvuotisen sodan aikana linnoitus vaihtoi omistajaa useaan kertaan, mutta lopuksi linnoitus jäi ranskalaisten haltuun.
Keisarilliset piirittivät Philippsburgin Ranskan-Hollannin sodan aikana 24. kesäkuuta 1676. Ranskan armeija, komentajana François Luxembourg, oli alivoimainen ja ei kyennyt auttamaan linnoitusta, joka antautui 11. syyskuuta.
Yhdeksänvuotinen sota alkoi 1688, kun ranskalaiset piirittivät Philippsburgia kahden kuukauden ajan. Heidän tavoitteenaan oli pakottaa keisari Leopold I hyväksymään Ranskan-Hollannin sodan päättänyt Regensburgin rauha pysyväksi rauhansopimukseksi. Vaikka Philippsburg lopulta antautuikin, ranskalaisten suunnitelma ei onnistunut, vaan sota laajeni ja kesti aina vuoteen 1697 asti. Sodan päätyttyä ranskalaiset luovuttivat linnoituksen jälleen saksalaisille.
Seuraavan kerran Philippsburg piiritettiin Puolan perimyssodan aikana 1734, kun James FitzJames Berwickin johtamat ranskalaiset piirittivät linnoituksen. Eugen Savoijilainen koetti vapauttaa piiritetyn linnoituksen, mutta epäonnistui.
Viimeisen kerran linnoitus piiritettiin ja vallattiin 1799 Ranskan vallankumoussotien aikana. Myöhemmin samana vuonna ranskalaiset hävittivät linnoituksen.
Ronald Weigel

Ronald Weigel (s. 8. elokuuta 1959 Hildburghausen, Itä-Saksa) on saksalainen entinen kilpakävelijä.
Weigel voitti vuoden 1983 Helsingin yleisurheilun MM-kilpailuissa 50 kilometrin kävelyn. Seuraavan vuoden olympiakisoihin hän ei voinut osallistua Itä-Saksan boikotin takia. Vuoden 1987 MM-kilpailuissa Weigel saavutti hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Vuotta myöhemmin hän vihdoin pääsi osallistumaan olympialaisiin ja saavutti hopeaa sekä 20 kilometrin että 50 kilometrin kävelyssä. Vuonna 1992 Barcelonan olympialaisissa Weigel saavutti vielä pronssia edustaen tällä kertaa yhdistynyttä Saksaa.
Ronald Weigel on ollut aktiiviuransa jälkeen Australian kävelymaajoukkeen valmentajana vuosina 1997-2004. Hän valmensi muun muassa Nathan Deakesia, vuoden 2004 olympiapronssimitalistia 20 kilometrin kävelyssä.
Ronald Weigel oli aktiiviuransa aikana 177 senttimetriä pitkä ja painoi 62 kilogrammaa.