tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Evi Sachenbacher-Stehle

Evi Sachenbacher-Stehle (s. 27. marraskuuta 1980 Traunstein) on saksalainen entinen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä.
Maastohiihto.
Sachenbacher-Stehle kiersi hiihdon maailmancupia kaudesta 1998–1999 lähtien. Maailmancupissa hän on saavuttanut kaksi henkilökohtaista osakilpailuvoittoa. Palkintopallisijoituksia hänellä on kaikkiaan kaksitoista. Maailmancupin kokonaispisteissä hän on sijoittunut neljänneksi kausilla 2002–2003 ja 2005–2006.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Sachenbacher-Stehle saavutti 1999 Ramsaun MM-kisoissa, missä hän saavutti viestistä pronssia. 2002 Salt Lake Cityn olympialaisista hän saavutti kultamitalin viestistä ja hopeaa sprintistä. Kymmenen kilometrin yhdistelmäkisassa hän oli 18:s ja 15 kilometrin vapaalla 12:s. Val di Fiemmen MM-hiihdoista 2003 hän saavutti jälleen viestikultaa ja saavutti takaa-ajokilpailusta hopeamitalin. Sprinttikisassa hän oli viides ja 30 kilometrin vapaalla kuudes.
2006 Torinon olympialaisista Sachenbacher-Stehle saavutti hopeaa viestistä, oli viides parisprintissä, 13:s 30 kilometrin vapaan kisassa ja 20:s 10 kilometrin perinteisellä. Kisojen aikana hän sai viiden vuorokauden kilpailukiellon korkeiden hemoglobiiniarvojen takia. Sachenbacher-Stehlen mukaan vaihtelevat veriarvot johtuvat geneettisistä syistä.
2007 Sapporon MM-hiihdoista Sachenbacher-Stehle saavutti hopeaa viestistä ja parisprintistä yhdessä Claudia Künzel-Nystadin kanssa. 15 km:n matkalla hän oli neljäs, 10 km:n matkalla kuudes ja 30 km:n matkalla kymmenes. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti toisen osuuden Saksan saadessa viestihopeaa. Sprintissä hän oli seitsemäs ja 15 km:n matkalla kymmenes.
Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti Nystadin kanssa parisprintissä kultaa ja viestijoukkueen mukana hopeaa. 30 km:n perinteisellä hän sijoittui neljänneksi, yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 12:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli sekä yhdistelmäkilpailussa että 30 kilometrillä kolmastoista.
Ampumahiihto.
Ampumahiihdon maailmancupissa Sachenbacher-Stehle kilpaili ensimmäisen kerran Pokljukassa joulukuussa 2012. Hän kilpaili lajissa myös Sotšin talviolympialaisissa 2014. Sotšissa hänen paras sijoituksensa oli alun perin yhteislähdön neljäs sija, mutta hän antoi kisoissa metyyliheksamiinia sisältäneen dopingnäytteen ja hänen suorituksensa yhteislähtökilpailussa hylättiin. Sachenbacher-Stehle sai tapauksesta alun perin kahden vuoden kilpailukiellon, mutta hän valitti kilpailukiellostaan urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka lyhensi kilpailukiellon kuuden kuukauden pituiseksi. Kiellon lyhentämistä perusteltiin näytteiden käsittelyvirheellä ja urheilijan syyllisyyden minimaalisuudella. Sachenbacher-Stehlen mukaan hän sai kiellettyä ainetta saastuneesta teestä.
Sachenbacher-Stehle ilmoitti uransa lopettamisesta marraskuussa 2014.
Hawker Siddeley Trident

Hawker Siddeley Trident (HS121 Trident) on käytöstä poistunut brittiläinen kolmimoottorinen, kapearunkoinen lyhyen ja keskipitkän toimintamatkan matkustajalentokone. Konetyypin suunnitteli de Havilland 1950-luvulla, mutta kokoonpanon hoiti Hawker Siddeley Aviation. Kone lensi ensilentonsa vuonna 1962. Koneen kolme suihkumoottoria oli sijoitettu rungon takaosaan, yksi rungon molemmille puolille sekä yksi rungon päälle.
Kone oli suunniteltu erityisesti British European Airwaysin (BEA) tarpeisiin, eikä se juurikaan kiinnostanut muita lentoyhtiöitä. Konetta valmistettiinkin vain 117 kappaletta. BEA:n seuraaja British Airways päätti luopua Trident-koneista 1980-luvulla. Kiinan kansanarmeija kuitenkin käytti konetta 1990-luvun puoliväliin saakka. Trident oli ensimmäinen (vuodesta 1965) tietokoneen ohjaamaa automaattista laskeutumisjärjestelmää käyttävä matkustajakone. Siinä oli myös ensimmäisenä tietokoneohjattu karttanäyttö, joka hieman nykyisten lasiohjaamojen tapaan näytti koneen sijainnin liikkuvalla kartalla. Dopplerin ilmiöön perustunut järjestelmä oli ensimmäisiä itsenäisiä ns. aluesuunnistusjärjestelmiä, joka oli riippumaton maa-asemista. Koneen paikka kirjautui samalla myös mekaanisesti ohjatulla kynällä ohjaamossa sijaitsevalle paperikartalle. Jälkimmäinen ratkaisu ei toiminut kovin hyvin, ja se poistettiin useimmista koneista.
Onnettomuudet.
Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki Tridentille sattuneet onnettomuudet, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
Imeläkurjenherne

Imeläkurjenherne ("Astragalus glycyphyllos") on Euroopassa kasvava hernekasvi. Suomessa laji on harvinaisuutensa vuoksi luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko.
Imeläkurjenherne kasvattaa rennon, 50–150 cm pitkän kaljun varren. Lehdet ovat 3–7-parisia. Lehdykät ovat 2–4 cm pitkiä, soikeita tai puikeita. Kukintoperä on noin puolet tukilehden pituudesta. Kukinto on tiheä keltavihreä terttu. Kukan verhiö on kalju ja liuskat ovat kapeita. Hedelmä on 3–4 cm pitkä, kapea, kaareva ja kaksilokeroinen palko. Imeläkurjenherne kukkii kesä-heinäkuussa.
Levinneisyys.
Imeläkurjenhernettä tavataan lähes koko Manner-Euroopassa Iberian niemimaata, Irlantia ja pohjoista Fennoskandiaa ja Pohjois-Venäjää lukuun ottamatta. Kasvia tavataan myös Kaukasuksella ja Turkissa. Yhdysvaltoihin laji on levinnyt ihmisen mukana.
Suomessa imeläkurjenhernettä tavataan luonnonvaraisena Lounais-Suomessa Kiskon ja Suomusjärven alueella. Tulokaslajina sitä on tavattu muun muassa Tampereelta, Porista ja Kotkasta. Uudeltamaalta laji tunnetaan Sipoonkorvesta.
Elinympäristö.
Suomessa imeläkurjenherneen kasvupaikat ovat valoisissa metsissä, joihin se on mahdollisesti tuotu riistan rehukasvina. Muut kasvupaikat ovat lähinnä satamien painolastipaikkoja.
Käyttö.
Imeläkurjenhernettä on ainakin Ruotsissa viljelty karjan ja hevosten rehuksi. Sitä lienee käytetty myös riistan rehukasvina.
Brice Guyart

Brice Guyart (s. 15. maaliskuuta 1981 Suresnes) on ranskalainen miekkailija, hänen aseenaan on floretti.
Guyart kuului kultaa voittaneeseen Ranskan joukkueeseen Sydneyn olympialaisissa 2000. Hänen lisäkseen joukkueeseen kuuluivat Jean-Noel Ferrari, Patrice Lhotellier ja Lionel Plumenail. Seuraavana vuonna hän voitti muun muassa Ranskan mestaruuden joukkuekilpailusta ja MM-pronssia henkilökohtaisesta. Gyuart saavutti ensimmäisen henkilökohtaisen arvokisavoittonsa voitettuan olympiakultaa Ateenasta 2004. Seuraavana vuonna hän voitti joukkuekultaa MM-kisoissa.
Katisten kartano

Katisten kartano on kartano Hämeenlinnassa, Katisten kaupunginosassa, lähellä Katumajärveä, entisen Vanajan kunnan Mäskälän kylässä.
Historia.
Katisten kartanon historia ulottuu 1200-luvulle, kun Birger-jaarli saapui alueelle. Kartono kuului Turun tuomiokirkon omistukseen, mutta Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan aikana kartano siirtyi kruunun omistukseen. Tämän jälkeen kartano oli Flemingien, Bärendsien ja Hornien omistuksessa. Edellä mainittujen sukujen jälkeen omistajat vaihtuivat usein. Tunnetuimpia kartanon omistajia 1900-luvulla oli kunnallisneuvos Erik Grenman, jonka omistuksessa kartano oli vuosina 1925-1964.
Kartanon muodostuminen.
1630-luvulla muodostettiin kolmesta Mäskälän kylän talosta Katisten ratsutila, josta puolestaan syntyi 1800-luvun alkupuolella Kantolan säterin kanssa yhdistämällä Katisten kartano. Kartanon vanha puinen päärakennus on rakennettu useammassa vaiheessa ja se on osaksi peräisin 1700-luvun jälkipuoliskolta. Talon nykyinen empireasu on 1800-luvun alkupuolelta.
Nykyinen päärakennus.
Kartanon nykyinen punatiilinen päärakennus on vuodelta 1862. Sen rakennutti kauppias Johan Fredrik Lönnholtz, joka oli hankkinut kartanon omistukseensa 1856. Uusgoottilaisen rakennuksen suunnitteli todennäköisesti lääninarkkitehti Carl Albert Edelfelt, joskin mahdolliseksi suunnittelijaksi on mainittu myös lääninkonduktööri Alfred Caween. Samaan aikaan kartanolle rakennettiin englantilaistyyppinen puisto, joka ympäröi kartanon rakennuksia.
Muut rakennukset.
Tiilikoristeinen harmaakivinen viljamakasiini on ilmeisesti 1800-luvun keskivaiheilta, ja kokonaisuuteen liittyvät myös talli ja navetta 1920-luvulta. Katisten kartanon maisemakokonaisuuteen liittyy lisäksi Katumajärven länsirantaa seuraileva vanha maantie, jonka varrella on säilynyt yksi kartanon muonamiehenmökeistä. Myös entinen Kruununmylly järven itäpuolella on kuulunut kartanon omistuksiin 1700-luvulta. Kartanon rakennuskanta on suojeltu rakennussuojelulailla 1990.
Nykyaika.
Kauppias Johan Fredrik Lönnholtz myi kartanon Vanajanlinnan rakennuttajalle pääjohtaja Carl Wilhelm Rosenlewille 1900-luvun alkupuolella. Lars Krogius osti kartanon vuonna 1966 ja tila siirtyi hänen pojan Jakob Krogiuksen omistukseen vuonna 2002. Kartanon mailla toimii Suomen ensimmäinen ja ainoa Land Rover Experience.
Eldar Rønning

Eldar Rønning (s. 11. kesäkuuta 1982 Levanger) on norjalainen uransa lopettanut hiihtäjä.
Rønning teki kansainvälisen läpimurtonsa vuonna 2005, kun hän saavutti kolme palkintokorokesijoitusta maailmancupin sprinttikilpailuista ja sijoittui sprintin kokonaiscupissa toiseksi Tor Arne Hetlandin takana. Kaudella 2005–2006 hän hiihti myös pitempiä matkoja sijoittuen niillä kolmesti seitsemän parhaan joukkoon. Hän saavutti myös yhden parisprinttiosakilpailuvoiton. 
Kaudella 2006–2007 Rønning löi itsensä lopulta läpi myös pitkillä matkoilla saavuttaen kolme osakilpailuvoittoa, joista kaksi pitkiltä matkoilta. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. 2007 Sapporon MM-kisoissa Rønning hiihti avausosuuden Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja saavutti lisäksi sprinttikilpailusta henkilökohtaisen pronssimitalin.
Kaudella 2007–2008 Rønning voitti perinteisen sprinttikilpailun Otepäässä ja sijoittui maailmancupin kilpailuissa kärkikolmikkoon yhteensä kolme kertaa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa ja oli 15 kilometrin perinteisen kilpailussa seitsemäs.
Kaudella 2010–2011 Rønning voitti Otepäässä perinteisen hiihtotavan 15 kilometrin kilpailun. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän otti hopeaa samassa kilpailumuodossa ja hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa. Kaudella 2011–2012 hän voitti Holmenkollenin 50 kilometrin yhteislähtökilpailun.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Rønning oli mukana Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa ja oli 50 kilometrillä viides.
Seuratasolla Rønning edusti Skogn IL -seuraa. Hän harrastaa juoksua ja jalkapalloa.
Rønning lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2016.
Juha Soukiala

Juha Soukiala on (s. 12. helmikuuta 1983 Espoo) on entinen suomalainen jalkapallomaalivahti.
Soukiala on Espoon Palloseuran, FC Espoon ja FC Hongan kasvatti. Hän siirtyi kesällä 2002 Veikkausliigassa pelanneeseen FC Inter Turkuun. Soukiala oli varamaalivahdin roolissa ja pelasikin lähinnä seuran tuolloisessa reservijoukkueessa VG-62:ssa. Kaudeksi 2005 Soukiala siirtyi Kakkosen Pargas IF:ään. Kaudet 2006–2007 Soukiala edusti Ykkösen FC Hämeenlinnaa.
Ensimmäisen liigaottelunsa Tampere Unitedin paidassa Soukiala pelasi 2. toukokuuta 2009 Vaasan Palloseuraa vastaan. Tätä ennen hän oli pelannut joukkueessa vain muutamia Suomen Cupin ja Liigacupin otteluita.
Kaudeksi 2010 Soukiala siirtyi Ykkösessä pelaavaan PK-35 Vantaaseen.
Verner Eklöf

Verner Eklöf (8. maaliskuuta 1897 Helsinki – 2. joulukuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija, jääpalloilija ja yhdistetyn urheilija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli konttoristi ja etsivä. Hän oli mukana ensimmäisessä itsenäisen Suomen jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1919. Hän toimi maajoukkueessa kapteenina vuosina 1923–1926.
Eklöfin urheilu-uran huipentuma oli vuosi 1923. Helmikuussa hän voitti ensimmäisissä Salpausselän hiihdoissa yhdistetyn kisan, joka oli myös lajin ensimmäinen Suomen mestaruus. Maaliskuussa hän voitti HJK:n riveissä jääpallon SM-kultaa ja lokakuussa saman seuran riveissä jalkapallon Suomen mestaruuden.
Jalkapalloura.
Eklöfin ensimmäinen jalkapalloseura oli HIFK, johon hän liittyi 16-vuotiaana vuonna 1913. Kaksi vuotta seurassa oltuaan hän sai vakiinnutettua paikkansa vasempana tukimiehenä joukkueen kokoonpanossa. Vuoden 1918 hyvät peliesitykset HIFK:n tukilinjassa herättivät huomiota ja hän pääsi mukaan Suomen ensimmäiseen jalkapallomaajoukkueeseen. Maajoukkueessa hänet koulutettiin välihyökkääjän paikalle ja se vakiintuikin hänen pelipaikakseen seurajoukkueessakin. Vuonna 1920 Verner Eklöf siirtyi HJK:n riveihin. Samana vuonna hän onnistui tekemään maajoukkueuransa ensimmäiset maalit Viroa vastaan käydyssä ottelussa. HJK:n riveissä Eklöf saavutti ensimmäisen mestaruutensa kesällä 1923. Maajoukkueen paidassa hänelle annettiin kapteeninnauha samaisena vuonna. Toisen Suomen-mestaruutensa HJK:n riveissä hän saavutti vuonna 1925. Heinäkuussa 1925 hän sai kunnianosoituksena kutsun Itävallan maajoukkueeseen, joka Suomen-vierailun jälkeen jatkoi ottelumatkaansa Viroon ilman joitakin kotimaansa peleihin palanneita pelaajia.
Maajoukkueessa Eklöf lopetti vuonna 1926 ja aktiiviura HJK:ssa päättyi 1927. Hän pelasi kaikkiaan 32 maaottelua ja teki niissä 17 maalia; maalintekijätilastossa hänet ohitti Ari Hjelm vasta vuonna 1995.
Eklöf oli ensimmäisenä suomalaisena jalkapalloerotuomarina ulkomaisessa maaottelussa vuonna 1922, kun hän Riiassa tuomitsi Latvian ja Viron välisen ottelun.
Jääpalloura.
Verner Eklöf vakiinnutti paikkansa niin HIFK:n jalka- kuin jääpallojoukkueessa jo 18-vuotiaana. Hän pelasi IFK:n jääpallojoukkueessa kaudet 1916–1920, jonka jälkeen hän siirtyi HJK:n riveihin myös jääpallossa. HJK:ssa hän pelasi kaudet 1921–1924. HIFK:n riveissä Eklöf oli kaksi kertaa jääpallon SM-loppuottelussa eli talvella 1916 ja 1920. Molemmilla kerroilla tuli tappio Viipurin Susille. HJK:ssa pelatessaan Eklöf saavutti mestaruudet kausina 1921, 1923 ja 1924. Hän pelasi maajoukkueessakin kolme kertaa.
Eklöf toimi talvikaudella 1921–1922 myös Tallinnan Sportin jääpallovalmentajana.
Yhdistetyn ura.
Yhdistetyssä hiihdossa Verner Eklöf osallistui veljensä Alfredin jälkeen toisena suomalaisena Holmenkollenin kisoihin vuonna 1920. Tukholman Pohjoismaisissa kisoissa 1922 hän sijoittui kuudenneksi. Hän voitti kaksi Suomen-mestaruutta vuosina 1923 ja 1924. Vuoden 1923 SM-kilpailu käytiin ensimmäisten Salpausselän Kisojen yhteydessä. Eklöf sijoittui yhdeksänneksi olympialaisissa 1924.
Muuta.
Urheilu-uransa jälkeen Eklöf toimi etsivänä ja konttoristina muun muassa Työväen Urheiluväline Oy:ssä.
Brian Keith

Brian Keith (14. marraskuuta 1921 – 24. kesäkuuta 1997) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi kahden näyttelijän, Robert Keithin ja Helena Shipmanin poikana New Jerseyn Bayonnessa ja teki elokuvadebyyttinsä itsekin jo vuonna 1924.
Keith oli Air Medalilla palkittu toisen maailmansodan veteraani.
Keith oli luonut pitkän uran jo ennen tähtirooliaan vuosina 1966–1971 näytetyssä "Family Affair" -sarjassa. Muita elokuvia, joissa hän esiintyi, ovat muiden muassa "Tuuli ja leijona" (1975) ja "Meteori" (1979). Hänellä oli rooli myös minisarjassa "Kolmas maailmansota" (1982). Näyttelijä oli vuosina 1967–1969 kolminkertainen Emmy-ehdokas "Family Affairin" ansiosta.
Keith oli kolmesti naimisissa ja hänellä oli sekä biologisia että adoptoituja lapsia. Hän teki itsemurhan Malibussa, Kaliforniassa 75-vuotiaana sairastettuaan emfyseemaa ja keuhkosyöpää. Kaksi kuukautta aiemmin oli tehnyt itsemurhan hänen tyttärensä, joka on haudattu hänen viereensä.
Isovesirikko

Isovesirikko eli komeavesirikko ("Elatine alsinastrum") on Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa kasvava yksi tai monivuotinen harvinainen uposkasvi. Suomessa laji on nykyisin uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko.
Isovesirikko kasvattaa 5–40 senttimetriä pitkän pystyn tai kohenevan, suikertelevan varren. Varsi on paksu ja niukasti haarova. Säteittäin olevat ruodittomat lehdet ovat korvakkeellisia ja ehytlaitaisia. Uposlehtikiehkurat ovat 8–15 lehtisiä ja soikeita, ilmaversossa lehtiä on 3–5 kappaletta ja ne ovat muodoltaan tasasoukkia. Kukat ovat perättömiä ja sijaitsevat yksittäin ilmaverson lehtien hangoissa. Kukan verhiö ja teriö ovat neljälehtisiä. Heteitä on kahdeksan. Isovesirikko kukkii heinä-syyskuussa. Kasvi tuottaa runsaasti siemeniä, jotka voivat säilyä maassa vuosikausia siemenpankkina. Se leviää myös kasvullisesti katkenneista varren palasista.
Levinneisyys.
Isovesirikon levinneisyysalue on laaja, mutta se on kaikkialla harvinainen. Lajia tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa, Pohjois-Afrikassa ja Turkissa. Pohjoismaissa isovesirikkoa tavataan ainoastaan Suomessa, ja sitä ei myöskään esiinny Baltiassa. Suomessa lajia on tavattu Satakunnasta Kymenlaaksoon, Hämeeseen ja Pirkanmaalle. Laji on voimakkaasti taantunut ja vahvimmat esiintymät ovat nykyään Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa.
Elinympäristö.
Isovesirikko kasvaa savisissa ojissa, savenottokuopissa ja vesihaudoissa matalassa vedessä tai joskus täysin upoksissa. Suomessa lähes kaikki kasvupaikat ovat ihmisen muovaamia. Perinteisen laidunnuksen loppuminen, salaojitus sekä lammikoiden umpeenkasvu ja kuivaaminen ovat suuresti vähentäneet isovesirikolle sopivia kasvupaikkoja.
Käyttö.
Isovesirikkoa kasvatetaan myös akvaariokasvina.
Tajine

Tajine tai tagine ( /tˁaːdʒiːn/) on sekä pohjoisafrikkalaisen kannellisen savipadan että padassa valmistetun ruoan nimitys. Perinteinen tajinepata on raskaasta savesta tehty kaksiosainen pata: laakea matalareunainen alusta ja iso kartiomainen kansi, joka asetetaan alustan päälle ruoan valmistumisajaksi. Savipata voi olla lasitettu tai lasittamaton. Kartion muoto edistää höyrystyneen veden palaamista alustalle, mikä mehevöittää ruokaa. Alustan voi sitten ruoan valmistuttua nostaa pöydälle tarjoiluastiana. Tajineja on monen kokoisia, mutta pienin on tarkoitettu kahdelle hengelle.
Willie Anderson

William Law "Willie" Anderson (21. lokakuuta 1879 – 25. lokakuuta 1910) oli Skotlannissa syntynyt, vuodesta 1896 Yhdysvalloissa asunut golfaaja.
Andersonin merkittävimpiä saavutuksia olivat voitot US Openissa (1901, 1903, 1904, 1905) ja Western Openissa (1902, 1904, 1908, 1909). Hänet kelpuutettiin World Golf Hall of Fameen postuumisti vuonna 1975.
Anderson kuoli Philadelphiassa neljä päivää sen jälkeen, kun oli täyttänyt 31 vuotta. Ennenaikaisen kuoleman syystä levitettiin useita teorioita, mutta virallisiin arkistoihin syyksi merkittiin epilepsian komplikaatiot.
Hanna Marsh

Hanna Marsh (oik. Hanna Suonpää; s. 21. joulukuuta 1978 Jyväskylä) on helsinkiläinen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, laulaja, pianisti ja esiintyvä taiteilija.
Ura.
Hanna Marsh aloitti balettiopinnot kolmevuotiaana, pianonsoiton opinnot viiden vuoden ikäisenä ja kuorossa laulamisen ollessaan kahdeksanvuotias. Marsh opiskeli laulua Jyväskylän Suomalaisessa konservatoriossa pop-jazz-linjalla vuosina 2000–2003. Lauluopintojensa jälkeen Marsh on opiskellut muun muassa mimiikkaa ja musiikkiteatteria. 
Marshin esikoisalbumi "Chameleon Girl: Sleeping Under the Rising Sun" ilmestyi syksyllä 2006 ja toinen albumi "Play" helmikuun lopussa 2008. Vuonna 2008 Marsh osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen-karsintaan kappaleella ”Broken Flower”. 
Marsh on näytellyt ääniroolissa elokuvissa "Helinä-keiju" (2008), "Helinä-keiju ja kadonnut aarre" (2009) ja "Helinä-keiju ja suuri keijupelastus" (2010). Hän laulaa "Helinä-keiju ja kadonnut aarre" -elokuvassa kappaleen ”Ystävyyteen”. Hän on toiminut myös laulun ja intialaisen musiikkiterapian laulujoogan opettajana.
Marsh on säveltänyt musiikin Ramandan tanssi-musiikkinäytelmään (2011).
Kölnin hallintopiiri

Kölnin hallintopiiri () on hallintopiiri Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa lounaisosassa. Hallintopiirissä on arviolta 4 422 371 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 7 364 neliökilometriä.
Hallintopiirin keskuskaupunki on Köln. Hallintopiiri koostuu kahdeksasta piirikunnasta ja neljästä piirittömästä kaupungista. Kuntia hallintopiirissä on yhteensä 99.
Düsseldorfin hallintopiiri

Düsseldorfin hallintopiiri () on hallintopiiri Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa luoteisosassa Ruhrin alueella. Hallintopiirissä on arviolta 5 173 623 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 5 292 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Düsseldorf.
Hallintopiiri on jaettu viiteen piirikuntaan ja kymmeneen piirittömään kaupunkiin (). Piirittömiä kaupunkeja hallintopiirissä ovat Duisburg, Düsseldorf, Essen, Krefeld, Mönchengladbach, Mülheim, Oberhausen, Remscheid, Solingen ja Wuppertal.
Katkeralinnunruoho

Katkeralinnunruoho ("Polygala amarella") on suuressa osassa Eurooppaa kasvava sinikukkainen linnunruohokasvi. Suomessa laji on harvinaistunut ja luokiteltu uhanalaiseksi.
Ulkonäkö ja koko.
Katkeralinnunruoho kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Varret ovat kohenevia, mutta eivät tyvestä puutuneita. Kukinta-aikaan kasvin tyvellä on lehtiruusuke. Lehdet ovat ehyitä, suikeita tai pitkulaisia, ruusukelehdet ovat varsilehtiä leveämpiä ja pidempiä. Varsilehdet ovat varressa kierteisesti. Kukinto on tiheä, 10–25 kukkainen latvaterttu. Kukkien esilehdet varisevat varhain. Kukka on 3–4 mm pitkä, syvänsininen tai joskus ruusunpunainen tai valkoinen. Kukassa verholehtiä on viisi ja terälehtiä kolme kappaletta. Terälehtimäiset verholehdet ovat kotaa lyhyempiä. Katkeralinnunruoho kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet ovat karvaisia.
Katkeralinnunruoho muistuttaa sukulaislajejaan tupsulinnunruohoa ("P. comosa") ja isolinnunruohoa ("P. vulgaris"), mutta näillä lajeilla ei ole kukinta-aikaan ruusukelehtiä.
Levinneisyys.
Katkeralinnunruohoa tavataan Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi Keski- ja Itä-Euroopan Uralille saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian ja Länsi-Venäjän pohjoisosiin.
Suomessa katkeralinnunruoho on eteläinen ja itäinen laji. Sen vahvinta aluetta on Ahvenanmaa. Manner-Suomessa sitä on tavattu satunnaisesti Varsinais-Suomesta Pohjois-Karjalaan ulottuvalla alueella. Laji on myös tavattu Kuusamosta. Se on suuresti harvinaistunut ja lähes kadonnut Manner-Suomesta. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi.
Elinympäristö.
Katkeralinnunruoho kasvaa tuoreilla ranta- ja lehtoniityillä ja ojanpientareilla. Laji on kalkinsuosija. Katkeralinnunruoho on suuresti harvinaistunut Suomessa, mikä on pääasiassa seurausta maatalouden muuttumisesta. Tämä on johtanut kasvin suosimien avointen kasvupaikkojen umpeenkasvuun ja kuivumiseen.
Käyttö.
Keski-Euroopassa katkeralinnunruohoa on käytetty kuivattuna astman ja keuhkoputkentulehduksen hoitoon. Sitä on myös annettu imettäville äideille sekä sekoitettu lehmien ja vuohien rehuun maidon erittämisen lisäämiseksi.
Arnsbergin hallintopiiri

Arnsbergin hallintopiiri () on hallintopiiri Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa kaakkoisosassa ja kattaa osan Ruhrin alueesta. Hallintopiirissä on arviolta 3 597 297 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 8 011 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Arnsberg.
Hallintopiiri koostuu seitsemästä piirikunnasta () ja viidestä piirittömästä kaupungista (). Piirikunnissa on yhteensä 73 kuntaa. Piirittömiä kaupunkeja hallintopiirissä ovat Bochum, Dortmund, Hagen, Hamm ja Herne.
Tesomajärvi

Tesomajärvi on Pirkanmaalla Tampereella Tesomajärven kaupunginosassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Tesomajärvi on osa Vihnusjärven valuma-aluetta.
Maantietoa.
Järvi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,6 hehtaaria. Se on lähdepohjainen järvi, jonka suurin syvyys on kuusi metriä. Siihen ei laske avo-ojia, mutta sen laskuoja alkaa järven pohjoisrannasta. Sieltä saa alkunsa Myllyoja, joka laskee aiemmin Tuohijokena tunnettuun Myllypuroon, joka puolestaan laskee Nokian Vihnusjärveen. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä. Järvi sijaitsee soistuvassa painaumassa, jonka itä- ja länsipuolella kohoaa matalat kallioiset mäet ja etelässä Raholanharju. Järven ympäristöön on nykyään rakennettu asuin- ja kerrostaloja. Pohjoispuolella sijaitsee uima- ja jäähalli, kaakossa koulu ja lännessä toinen koulu. Järven rantametsissä kiertää kuntopolkuja ja sekä länsi- että itärannoille on rakennettu hiekkapohjaiset uimarannat.
Vedenlaatu.
Järven vedenlaatua on seurattu vuodesta 1980 alkaen ja nykyään sitä tutkitaan kolmen vuoden välein. Järven pohjassa on lähteitä, jotka vaikuttavat järven veteen selkeyttävästi. Metsäinen ympäristö tuo pintavalumina järveen humusta. Veden happamuustaso vaihtelee neutraalin molemmin puolin. Talvella se on lievästi hapanta, mutta kesäisin lievästi emäksistä. Veden pH-arvot ovat vaihdelleet 7,3–8,1 välissä. Järvi on selvästi lämpötilakerrostunut talvella ja kesällä. Kun kesän pintaveden lämpötila kohoaa yli 20 °C, on se kuuden metrin syvyydessä 6–12 °C välillä. Päällysveden sameus on alhainen, ja vedessä näkösyvyys voi olla 1,7–3,0 metriä. Vuonna 2004 oli näkösyvyys viisi metriä. Järven vesi on siten vain lievästi sameaa. Alusvedessä hapen määrät alenevat kesän ja talven loppuaikoina. Hapen vähyys näkyy sekä ravinnepitoisuuksien että rauta- ja mangaanipitoisuuksien kohoamisena. Järvi onkin sisäisen kuormituksen nostaman ravintopitoisuutensa vuoksi lievästi rehevöitynyt järvi. Tämä tilanne on pysynyt vakaana koko 2000-luvun aikana. Sen sijaan veden hygieniassa on suurta vaihtelua. Bakteerimäärät ovat välillä kohonneet yli 50 kpl sadassa millilitrassa vettä. Tesomajärven veden laatuluokka on kuitenkin hyvä.
Historiaa.
Järven nimen alkuperästä on monenlaisia arveluja. Järven lettoisella rannalla on kasvanut ainakin vielä 1940-luvulla tesma-nimistä kosteikkojen ruokokasvia, jonka kasvupaikka kuitenkin hävisi uimarantojen rakentamisen myötä. Kun 1700-luvun kartoissa järven nimenä on Tesma Järvi, on syytä olettaa järven nimen juontuvan juuri tästä kasvista.
Vuoden 1953 peruskartassa Tesomajärvi oli metsäjärvi, jonka laskuoja oli kaivaen suoristettu ja se yhtyi pohjoisessa Kortesuon peltoaukean valtaojaan. Vuonna 1960 oli Ikuria rakennettu Myllypuron itäpuolelle ja se levisi itään Tesomajärvelle vuosien 1964–1975 aikana.
Kolmen keisarin vuosi

Kolmen keisarin vuodeksi () kutsutaan vuotta 1888, koska kyseisenä vuonna Saksan keisarikuntaa ehti hallita peräkkäin kolme keisaria, jotka jäivät myös maan ainoiksi.
Saksan keisari Vilhelm I kuoli 90-vuotiaana 9. maaliskuuta 1888. Hänen poikansa ja seuraajansa Fredrik III sairasti siinä vaiheessa pitkälle edennyttä kurkunpään syöpää, oli menettänyt puhekykynsä ja joutui hengittämään keuhkoputkeen yhdistetyn hopeaputken kautta. Kansa oli toivonut hänestä paljon hänen vapaamielisyytensä perusteella, mutta hän kuoli jo 15. kesäkuuta vain 56-vuotiaana. Seuraavaksi keisariksi nousi Fredrik III:n 29-vuotias poika Vilhelm II.
Keisari Fredrik III:n kruununperimyksestä käytiin keskustelua hänen sairautensa takia, ja pidettiin jopa mahdollisena, että kruunu periytyisi suoraan Vilhelm I:lta tämän pojanpojalle Vilhelm II:lle.
Destroy All Humans!

Destroy All Humans! on Pandemic Studiosin kehittämä ja THQ:n julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna PlayStation 2 ja Xbox -alustoille.
"Cryptosporidium 137" (lyhyesti "Crypto") on kuvitteellinen avaruusolio. Hän on Furon-nimisen rodun edustaja kotoisin Gorta-planeetalta. Crypto on 137 kloonisoturi jolla on ilkeä huumorintaju sekä herkkä liipaisinsormi. Hänen tehtävänsä on kerätä DNA:ta Furoneille että uusia klooneja voidaan tehdä. Jos hän kuolee luodaan klooni joka on identtinen hänen kanssaan. "Destroy All Humans! 2":n mukaan hän kuolee jossain vaiheessa pelejä ja hänen seuraajansa on 138.
Pelin ajan häntä neuvoo hänen ylikomentajansa, tiedemies Orthopox 13. Hän myös kehittää Cryptolle aseita ja päivityksiä ja antaa hänen käyttää Furonien tiedustelualusta eli Ufoa.
Juoni.
Peli alkaa alkuvideosta, jossa ufo lentää yhdysvaltojen armeijan laukaisualueelle samaan aikaan, kun rakettia ollaan laukaisemassa. Ufo putoaa ja sitä lentävä Cryptosporidium 136 kuolee. Seuraavassa kohtauksessa Orthopox 13 moittii Cryptosporidium 137 tämän aiemman kloonin tunaroinnista ja päättää jatkaa DNA:an tutkimista ja lähettää Crypton uudelleen maapallolle. Niinpä emoalus lentää lähelle maapalloa, Yhdysvaltojen yläpuolelle.
Ensimmäiseksi Crypto laskeutuu tiedustelemaan maaseudulle, missä hänestä tehdään havaintoja ja ilmoitus poliisille, selviää että ihmiset kantavat aivoissaan runsaasti furonien tarvitsemaa DNA:ta. Pian tämän jälkeen Crypto menee Rockwellin pikkukylään, jossa hän naamioituu kylän pormestariksi ja rauhoittaa ufohavainnoista pelästyneet kansalaiset.
Crypto matkaa rannikolla sijaitsevaan Santa modestan kylään, jossa hän selvittää armeijan alue 42 sijainnin, tappaa kylän pormestarin ja säätää radiotornit lähettämään ihmiset hypnotisoivia radioaaltoja. Kohta Orthopox ja Crypto saavat tietää hallituksen alienin vastaisesta Majestic 12-järjestöstä. Crypto Matkaa alueelle 42 ja tuhoaa edellisen klooninsa ruumiin ja tämän lautasen hylyn. Sitten hän tuhoaa sotilastukikohdan ydinpommilla. Crypto myös tappaa kenraali Armquistin ja muut kenraalit Unionin kaupungissa, Armquistin järjestämässä kokouksessa ja salamurhaa presidentti Huffmanin.
Lopulta Crypto tapaa Majestic 12-järjestön johtajan, Silhouetten, jonka tappaa tuhottuaan tämän jättiläisrobotin. Lopuksi Crypto muuntautuu presidentti Huffmaniksi ja pitää medialle puheen, jossa vakuuttaa ettei alieneita ole vaan kaikki on kommunistien aikaansaanosta. Crypto presidentin hahmossaan kertoo että kommunistit on lyöty ja kaikki on hyvin, mutta käskee ihmisten käydä uusissa testilaitteissa, jotka tosiasiassa keräävät ihmisiltä DNA:ta ja lähettävät sitä emoalukseen.
Hahmot.
Päähenkilöt
Sivuhenkilöt 
Jatko-osa.
Pelille on ilmestynyt myös jatko-osa "Destroy All Humans! 2".
Omfale

Omfale () oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala Iardanoksen tytär ja Lyydian kuninkaan Tmoloksen puoliso. Sen jälkeen kun härkä oli puskenut hänen miehensä kuoliaaksi, hän jatkoi maan kuningatarhallitsijana.
Tunnetuksi Omfalen tekee kuitenkin yhteys Herakleen kanssa. Kreikkalaisessa mytologiassa toistuu aihe ”tahattomasta” murhasta ja siihen liittyvästä sovitustyöstä, ja kun Herakles hulluuden puuskassa – toisen version mukaan tosin tietoisesti – tappoi Ifitoksen syöksemällä tämän muurin harjalta alas, oraakkeli määräsi hänet palvelemaan orjana lähteestä riippuen joko vuoden tai kolme vuotta ja maksamaan hyvityksen Ifitoksen isälle Eurytokselle parantuakseen teon mukanaan tuomasta sairaudesta. Eurytoksen kieltäydyttyä Herakles myytiin Omfalelle. Tähän orjuuden aikaan ajoittuvat Kalydonin metsästys sekä argonauttien retki noutamaan kultaista taljaa Kolkhiista.
Herakles joutui orjuutensa aikana tekemään naisten töitä ja pukeutumaan naisten vaatteisiin. Kaiken lisäksi Omfale oli pukeutuneena Nemean leijonan taljaan ja piti Herakleen oliivipuista nuijaa käsissään. Kuitenkin tänä samana aikana Herakles rankaisi ryöstelijöitä, jotka piinasivat hänen valtiattarensa maata, sieppasi kerkoopit, tappoi ohikulkijoita maataan kuokkimaan pakottaneen Syleuksen ja tämän tyttären Ksenodoken sekä hautasi Ikaroksen rantaan ajautuneen ruumiin. Lisäksi hän tuhosi Itonin kaupungin ja orjuutti sen Lyydiaa ryöstelleet asukkaat. Tästä kaikesta vaikuttuneena Omfale vapautti Herakleen ja otti hänet miehekseen. Tästä suhteesta syntyi Lamos, Agelaos tai Tyrsenos; heidät kaikki mainitaan yksitellen eri lähteissä syntyneen Omfalen ja Herakleen suhteesta.
Michael Keusch

Michael Keusch (s. 1955 Calgary, Alberta, Kanada) on saksalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja, joka sai elokuvasta "Autobahnraser" Euregio Filmball -ehdokkuuden vuonna 2004.
Ura.
Keusch vietti nuoruutensa Bochumissa, Saksassa, mutta palasi takaisin Kanadaan täytettyään 21 vuotta. Hän aloitti elokuvaopiskelunsa Los Angelesissa vuonna 1983 American Film of Institutesissa ja myöhemmin Alberta of Institutes of Technologyssa, Kanadassa.
Keusch on ohjannut elokuvia vuodesta 1989 lähtien. Ne olivat aluksi englanninkielisiä, mutta myöhemmin 1990-luvun jälkeen hän on ohjannut enimmäkseen saksankielisiä elokuvia. Keuschin on myös ohjannut kolme Steven Seagalin tähdittämää elokuvaa: "Shadow Man" (2006), "Attack Force" (2006) ja "Flight of Fury" (2007).
Ohjaamisen lisäksi Keusch on toiminut vuodesta 2000 lähtien valokuvaajana, ja järjesti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 2002 nimellä "Looking At..L.A."
Osram

Osram GmbH on vuonna 1919 perustettu saksalainen lamppujen ja valaisimien valmistaja. Se on ams-OSRAM AGn enemmistöomistama tytäryhtiö. Nimi Osram tulee alkuaineista osmium ja volframi, joita 1900-luvun alussa käytettiin yleisesti hehkulangan raaka-aineina hehkulampuissa.
Vuoden 2015 syyskuussa yritys työllisti maailmanlaajuisesti noin 33 000 työntekijää. Vuonna 2020 itävaltalainen elektroniikkayhtiö ams osti Osramin ja ne yhdistyivät yhtiöksi nimeltään ams-Osram AG.
Historia.
Tuotemerkki Osram syntyi jo vuonna 1906, kun Deutsche Gasglühlicht-Anstalt rekisteröi sen. OSRAM Werke GmbH Kommanditgesellschaft muodostui 1919, kun Deutsche Gasglühlicht-Anstalt, Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft AG ja Siemens &amp; Halske AG yhdistivät lampunvalmistusyksikkönsä.
Splash Entertainment

Splash Entertainment (ennen Mike Young Productions) on yhdysvaltalainen animaatiostudio, jonka perusti 1990-luvulla Mike Young. Yhtiö tuottaa lasten televisiosarjoja. Yhtiö sijaitsee Los Angelesissa Yhdysvalloissa ja sen tuotantostudio Merthyr Mawrissa Britanniassa. Yhtiö nimitti itsensä Splash Entertainmentiksi, kun Mike ja Liz Young hankkivat uudelleen 100-prosenttisen omistusosuuden helmikuussa 2014.
Freedricksz

 
Freedericksz () on venäläinen aatelissuku, joka Suomessa on tullut tunnetuksi lahjoitus­maiden omistajana ja talonpoikien riistäjänä.
Suvun varhaisin tunnettu edustaja on tiettävästi vuonna 1731 Arkangelissa mainittu kauppias Jürgen Freederiksz, jota on oletettu hollantilaiseksi. Vaihtoehtoisen teorian mukaan suku polveutuisi Arkangeliin venäläisten sotavankina tuodun ruotsalaisen sotilaan Jöran Fredrikinpojan pojasta Johanista. Keisarinna Katariina Suuri kohotti merkittäväksi liikemieheksi ja pankkiiriksi kohonneen Johan (Ivan) Freederikcszin (1723–1779) paroniksi vuonna 1773, minkä jälkeen tämä alkoi käyttää nimeä "von Freederikscz". 
Suku hallitsi Vanhassa Suomessa useita kartanoita lahjoitus­maina. Touvilan (Taubila) kartano Pyhäjärvellä siirtyi vuonna 1774 Freederickszeille. Vapaaherra Andrei Freederickszsin kiristettyä talonpoikien verotusta alkoi vuosikymmeniä kestänyt kiista. Lopullisesti kiista ratkesi 1870-luvulla Suomen valtion lunastettua Metsäpirtin pitäjän Saaroisten hovin maat Freederickszeiltä 380 000 markan hintaan. 
Petäjärven lahjoitusmaahovin Johan von Freedericksz hankki omistukseensa vuonna 1775 ostamalla sen Novgorodin kuvernööriltä Jakob Johan von Sieversiltä 35 000 ruplalla. Sakkolan donaatioon kuului kauppakirjan mukaan kaksi hovileiriä – Petäjärvi ja Riiska – sekä useita myllyjä, sahoja ja viinapolttimoita. Näin Johan von Freederickszistä tuli Viipurin kuvernementin suurimpia lahjoitusmaaisäntiä. Omistajaperheen perinnönjaossa vuonna 1779 Sakkolan lahjoitusmaat siirtyivät Peter von Freederickszille (1786–1855).
Kenraali Bernhard Freederickszin sukuhaara naturalisoitiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1853 ja introdusoitiin vapaaherrallisena sukuna numero 36 nimellä Freedricksz. Hänen poikansa Woldemar Freedericksz sai vuonna 1913 Venäjän aatelissa kreivin arvon, jota ei kuitenkaan merkitty Suomen ritarihuoneelle. Suomalainen Freedricksz-aatelissuku sammui mieslinjalta Woldemar Freederickszin kuoltua ilman miespuolista perillistä vuonna 1927 ja lopullisesti vuonna 1950.
Sissel

Sissel on naisen etunimi. Se on Cecilia-nimen norjalainen muunnos.
Sisselin nimipäivä on Norjan almanakassa 22. marraskuuta. Suomessa etunimi Sissel on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 10 miehelle ja alle 58 naiselle.
Von Daehn

Von Daehn on saksalaisperäinen venäläinen aatelissuku, joka on kuulunut myös Suomen aateliin.
Suku on tiettävästi lähtöisin Saksan Braunschweigista ja polveutunee Daehne-nimisestä suvusta, joskaan yhteyttä sukujen välillä ei ole voitu osoittaa. Von Daehn -suvun kantaisä, saksalainen Samuel (von) Daehn (1710–1782) tuli Venäjälle prinssi Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttelin sihteerinä ja asettui Pietariin vuonna 1733. Hänen poikansa, Viipurin kuvernementin koulutarkastaja Johann Samuel von Daehn (1758–1814) sai vuonna 1784 vaimonsa sukulaisuussuhteiden kautta oikeuden lunastaa itselleen Vanhan Suomen alueella sijainnut Sippolan kartano, minkä jälkeen suku asettui Suomeen. Johan Samuel von Daehnin kolme poikaa, Johan Jakob, Alexander Gustaf ja Karl Leopold von Daehn naturalisoitiin Suomen aateliin vuonna 1834 ja introdusoitiin vuonna 1836 Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 199. Sippolan kartano oli suvun omistuksessa vuoteen 1899.
Suomalainen aatelissuku sammui vuonna 1979, kun sukuun vuonna 1910 adoptoitu Alexander von Daehn kuoli Yhdysvalloissa.
Peter Thomson

Peter William Thomson (23. elokuuta 1929 – 20. kesäkuuta 2018) oli australialainen golfaaja. Hän voitti British Openin viidesti: vuosina 1954, 1955, 1956, 1958 ja 1965. 
Thomson loi myöhemmin merkittävän uran senioripelaajana kiertäen Champions Touria. Hänet valittiin "World Golf Hall of Fameen" vuonna 1988.
Sylvester Takač

Sylvester Takač (s. 8. marraskuuta 1940 Đurđevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura.
Hän oli pelaajana voittamassa olympiakultaa Roomassa 1960. Seuratasolla hän pelasi Jugoslaviassa, Ranskassa ja Belgiassa. Lopetettuaan peliurana 1974 Takač on tehnyt uraa valmentajana lähinnä Ranskassa.
Takačin uran suurimmat saavutukset ovat Coupe de Francen voitto OGC Nicen päävalmentajana 1997.
Meriitit pelaajana
Meriitit valmentajana
Giorgio Vanzetta

Giorgio Vanzetta (s. 1. tammikuuta 1959) on italialainen entinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.
Vanzetta hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa 16. tammikuuta 1982 ja osallistui samana vuonna Oslon MM-kisojen 30 kilometrille, jossa hän oli yhdeksäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä neljästoista. Vanzetta voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Seefeldin MM-kilpailuista 1985, missä hän hiihti hopeaa voittaneessa Italian joukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssin vain kuudella sekunnilla maamiehelleen Maurilio De Zoltille. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijoituksensa Vanzetta voitti 2. maaliskuuta 1986, jolloin hän sijoittui 15 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi Lahdessa. 
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Vanzetta oli 15 km:n perinteisen seitsemäs ja 30 km:n yhdeksäs sekä 50 km vapaan neljästoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 15 kilometrin perinteisellä kymmenes ja 30 kilometrillä viides. Lahden MM-kisoissa 1989 hän sijoittui 15 km:n perinteisellä neljänneksitoista ja seuraavissa MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 1991 15 km:n vapaalla neljänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä yhdenneksitoista. 
Albertvillen olympialaisista 1992 Vanzetta voitti pronssia takaa-ajosta ja 50 kilometrin vapaalta sekä hopeaa viestistä ja oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrin perinteisellä. Vanzetta oli voittamassa Italialle viestihopeaa Falunin MM-kisoista 1993. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajon seitsemänneksi, 10 kilometrin perinteisen kymmenenneksi ja 50 kilometrin vapaan yhdenneksitoista. 
Vuoden 1994 olympiakisoissa Lillehammerissa Vanzetta saavutti uransa ainoa arvokisavoiton hiihdettyään kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Italian joukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Maurilio De Zolt, Marco Albarello ja Silvio Fauner. Samoissa kisoissa hän oli kahdeksas 50 kilometrillä, yhdeksäs takaa-ajossa, neljästoista 30 kilometrillä ja viidestoista 50 kilometrillä.
Vanzetta osallistui vielä Thunder Bayn MM-kisoihin 1995 ja Trondheimiin 1997. Hän sijoittui 1995 50 kilometrillä neljänneksi ja 1997 samalla matkalla yhdenneksitoista. Hän lopetti hiihtouransa vuonna 2002.
Giorgio Vanzettan sisar Bice on myös entinen huipputason hiihtäjä.
Werner Holmberg

Gustaf Werner Holmberg (1. marraskuuta 1830 Helsinki – 24. syyskuuta 1860 Düsseldorf, Saksa) oli suomalainen taidemaalari. Holmberg tunnetaan romanttisista maisemamaalauksistaan.
Holmberg kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulua vuosina 1848–1852. Jo seuraavana vuonna hän muutti Saksaan Düsseldorfiin. Holmberg asui ja työskenteli Düsseldorfissa varhaiseen kuolemaansa saakka.
Tuotantoa.
Werner Holmbergiä arvostettiin jo omana aikanaan, mutta hänen teoksiaan ehti olla vain vähän esillä harvojen näyttelyiden vuoksi. Hänet kutsuttiin 28-vuotiaana Weimarin taideakatemian professoriksi, mutta hän kieltäytyi tehtävästä. Jo ennen kuin keuhkotauti mursi hänen terveytensä, hän aavisti kuolevansa nuorena. 
Holmberg noudatti uransa alussa koulutuksensa pohjalta romantiikan ja sen tunteilevan ihanteellisuuden mukaista estetiikkaa. Hänen viimeisten elinvuosiensa tuotanto poikkeaa kuitenkin selvästi Düsseldorfin koulukunnan ihanteista: hän alkoi maalata raikkaita luonnonkuvia, joissa näkyy kansallinen ja omaleimainen realismi. Hänen taiteilijankehityksensä kannalta merkittäviä olivat hänen matkansa vuonna 1857 Hämeeseen ja Satakuntaan, 1858 häämatka Norjaan ja 1859 Pohjois-Hämeeseen. Tämänkin ajan talvet hän työskenteli Düsseldorfissa maalaten öljyvärein kesällä tekemiensä vesivärilaveerattujen luonnosten pohjalta. Nämä työt poikkeavat düsseldorfilaisista opeista aidon tunnepohjansa, koreilemattoman aihevalintansa ja hillityn värinkäyttönsä osalta.
Holmbergin tuotantoa on ollut harvoin myynnissä. Hänen varhainen työnsä "Lähestyvä rajunilma" vuodelta 1856 oli myynnissä Bukowski-Hörhammerin kansainvälisessä syyshuutokaupassa vuonna 2001, ja sen pohjahintana oli 1,6 miljoonaa markkaa.
Vaikutus suomalaiseen taiteeseen.
Hän oli ensimmäinen kansainvälistä arvostusta saanut suomalainen taiteilija. Hän jätti jälkensä etenkin suomalaiseen maisemamaalaukseen.
Daniel Sanchez

Daniel Sanchez (s. 8. marraskuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 
Ura pelaajana.
Pelaajaurallaan Sanchez edusti yhdeksän kauden ajan OGC Niceä ennen siirtymistään Paris Saint-Germainiin kaudeksi 1981–1982. Hän voitti Coupe de Francen PSG:n riveissä, mutta jätti seuran yhden kauden jälkeen.
Meriitit pelaajana
Ura valmentajana.
Pelaajauransa jälkeen Sanchez on tehnyt uraa lähinnä apulais- ja juniorivalmentajana. Hän on toiminut Élie Baupin apuvalmentajana FC Girondins de Bordeaux'ssa 2001–2002, kun seura voitti Coupe de la Liguen sekä 2004–2006 AS Saint-Étiennessä.
Päävalmentajana Sanchezin ensimmäinen pesti OGC Nicessä jäi lyhyeksi, kun hän sai potkut joulukuussa 1996 oltuaan päävalmentajana vain viisi kuukautta. 2007 Sanchezista tuli Nationalissa pelaavan Tours FC:n päävalmentaja. Ensimmäisellä Tours-kaudellaan hän luotsasi seuran komeasti Nationalissa toiseksi ja samalla varmistui nousu Ligue 2:een kaudeksi 2008–09.
Kesäkuussa 2011 Sanchez siirtyi Ligue 1:ssä pelaavan Valenciennes FC:n peräsimeen. Sanchezin johdolla VAFC jatkoi aiemmilta kausilta tuttuja otteitaan ja taisteli liigan keskikastin sijoituksista. VAFC sijoittui Sanchezin alaisuudessa kahdesti perättäin sijalle 12. Kausi 2013/14 alkoi surkeasti ja seurajohto erotti Sanchezin lokakuussa 2013, kun VAFC oli voittanut vain yhden yhdeksästä pelaamastaan liigaottelusta. 
Heinäkuussa 2014 Sanchez teki kaksivuotisen sopimuksen tunisialaisseura Club Africainin kanssa. Sanchez luotsasi seuran Tunisian liigamestariksi seitsemän vuoden tauon jälkeen ja hänet palkittiin kauden jälkeen jatkosopimuksella. Mestaruuden jälkeinen kausi sujui seuralta heikommin ja Sanchez jätti Clubin lokakuussa 2015.
Meriitit valmentajana
Konetelegrammi

Konetelegrammi eli "konekäskynvälitin" on aiemmin laivoissa käytetty sisäinen viestintäväline.
Alkuperäinen konetelegrammi on yleensä vaijerivälityksellä toimiva laite; niitä on aina yksi kutakin konetta kohti. 
Laitteen tärkein osa on kellotaulu, jossa ylhäällä keskellä on nollakohta. Oikealle on merkinnät tehosta eteenpäin ja vasemmalle taaksepäin. Keskellä on osoittimella varustettu, yli reunan ylettyvä kahva ja taulussa erillinen osoitin. 
Laitetta on aina kaksi kappaletta: komentosillalla yleensä erillisen jalustan varassa ja konehuoneessa seinällä. 
Kun komentosillalta halutaan säätää konetehoa, kapteeni tai vahtiperämies kääntää kahvaa haluttuun suuntaan; tällöin konehuoneessa soi kello ja konemestari kuittaa ilmoituksen kääntämällä oman laitteensa kahvan tauluosoittimen kohdalle, jolloin kello kilahtaa sillalla. Tämän jälkeen hän säätää koneitaan ilmoituksen mukaan. 
Kun tarvitaan erityistoimia - esimerkiksi hätätehoa tai pysäytystä kaikin keinoin - sillalla käännetään kahvaa kahdesti halutulle kohdalle niin että kello soi pitempään konehuoneessa.
Nykyajan tekniikka on sittemmin syrjäyttänyt tämän vanhan laitteiston; joissakin aluksissa dieselmoottorien tehonsäätö on kytketty vanhaan konetelegrammiin: näin on saatu ulkonäöstä tyyliin sopiva - varsinkin jos aluksen ohjaamon sisustus on pyritty säilyttämään mahdollisimman alkuperäisenä.
Enrico Barone

Enrico Barone (22. joulukuuta 1859 Napoli, Italia – 14. toukokuuta 1924 Rooma, Italia) oli italialainen sotilas, sotahistorioitsija ja taloustieteilijä. Barone oli kehittämässä varhaisinta markkinasosialismin mallia vuonna 1908.
Barone opiskeli klassisia tieteitä ja matematiikkaa ennen ryhtymistään armeijan upseeriksi. Hän opetti vuodesta 1894 lähtien kahdeksan vuotta upseeriopistossa sotahistoriaa. Siellä ollessaan hän kirjoitti merkittävän määrän sotahistoriallisia teoksia ja kiinnostui taloustieteistä. Baronesta tuli pääesikunnan sotahistorian toimiston päällikkö 1902, joskin hän erosi tehtävästä 1906. Vuodesta 1894 Barone toimitti Matteo Pantaleonin ja Vilfredo Pareton kanssa "Giomale degli Economisti" -lehteä.
Barone oli taloustieteilijöistä ensimmäinen, joka totesi, että markkinat voisivat toimia Pareto-tehokkuutta vastaavalla tavalla.
Nate Archibald

Nathaniel eli Nate "Tiny" Archibald (s. 2. syyskuuta 1948 New York) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänet valittiin NBA:han vuonna 1970, ja hän jatkoi uraansa vuoteen 1984. 
Pisimpään Archibald pelasi Kansas City Kingsissa (1972–1976) ja Boston Celticsissa (1978–1983). Hän voitti NBA:n korikuninkuuden kaudella 1972/1973 keskiarvolla 34,0 pistettä ottelua kohden. Hänet kelpuutettiin vuonna 1991 Basketball Hall of Fameen.
Avisaurus

Avisaurus (tarkoittaa ”lintulisko”) oli liitukaudella elänyt lintusuku.
"Avisauruksilla" oli todennäköisesti 1,2 metrin siipiväli, ja ne metsästivät pienempiä lintuja, nisäkkäitä ja lentokyvyttömiä dinosauruksia.
Paleontologit uskovat, että "Avisauruksilla" oli pitkä kasvukausi, mutta ne jättivät poikaset selviytymään omin avuin lähes heti poikasten kuoriuduttua. Tästä seurauksena "Avisaurukset" saattoivat kuulua eri ekologisiin lokeroihin elinikänsä aikana, ennemmin kuin ne olisivat heti olleet petoeläimiä.
Sven Davidson

Sven Viktor Davidson (13. heinäkuuta 1928 – 28. toukokuuta 2008) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän voitti miesten kaksinpelin Ranskan avoimessa tennisturnauksessa vuonna 1957.
Boråsissa syntyneestä Davidsonista tuli ensimmäinen Grand Slam -turnauksen voittanut ruotsalainen. Jo vuosina 1955 ja 1956 hän selviytyi Ranskan avoimissa kaksinpelin loppuotteluun, mutta ensimmäisellä kerralla hän hävisi nelieräisessä ottelussa Tony Trabertille ja toisella kerralla kolmessa erässä Lew Hoadille.
Davidson kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 2007.
Davidson kuoli 79-vuotiaana Kaliforniassa.
Jussi Nurmio

Jussi Sakari Nurmio (s. 2. kesäkuuta 1955 Helsinki) on mainostoimisto N2 Helsingin hallituksen puheenjohtaja.
Nurmio on ollut perustamassa mainostoimisto Taivasta, joka 2000-luvulla laajentui parikymmentä yhtiötä käsittäväksi Taivas Communications -ryppääksi. Taivas Innovations -ryhmään kuuluivat muun muassa verkkoyhtiö Sulake ja kiinteistönvälitysyhtiö Igglo. Taivas-konserni teki konkurssin 2012, mutta mainostoimisto jatkaa toimintaansa. Nurmio lähti Taivaasta jo 2009 perustamaan N2-mainostoimistoa yhdessä Alex Niemisen kanssa.
1980-luvulla Nurmio työskenteli johtotehtävissä Suomen Burger King- ja McDonald’s-pikaruokaketjuissa.
Suomen liikemiesyhdistys valitsi Nurmion Vuoden liikemieheksi 2007.
Jussi Nurmio on muusikko Hannu "Tuomari" Nurmion serkku.